Ehdotus: neuvoston päätös direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla /* KOM/2008/0007 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 22.1.2008 KOM(2008) 7 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla (komission esittämä) PERUSTELUT 1) EHDOTUKSEN TAUSTA - Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Energiatuotteiden ja sähkön verotusta säännellään yhteisössä neuvoston direktiivillä 2003/96/EY[1] (jäljempänä ”energiaverodirektiivi” tai ”direktiivi”). Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ja erityisesti 5, 15 ja 17 artiklan säännösten mukaan neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön valmisteveroja koskevia muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä poliittisista syistä. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa Italialle lupa soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla, millä pyritään huojentamaan kyseisten alueiden asukkaille koituvia ylimääräisiä lämmityskustannuksia. Suuret lämmityskustannukset johtuvat joko kyseisten alueiden ankarasta ilmastosta tai eristyneisyydestä sekä polttoainevaihtoehtojen ja maakaasuverkon puutteesta. - Yleinen tausta Italian viranomaiset pyysivät 17. lokakuuta 2006 päivätyllä kirjeellä lupaa soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla jatkaakseen käytäntöä, joka perustuu energiaverodirektiivin 18 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä II olevan 8 kohdan kymmenennessä luetelmakohdassa säädettyyn poikkeukseen. Mainitun artiklan säännöksessä Italialle annetaan lupa soveltaa tietyillä alueilla lämmitykseen käytettävään kevyeen polttoöljyyn ja nestekaasuun alennettuja valmisteverokantoja 31. joulukuuta 2006 saakka. Italian viranomaiset esittivät uuden pyyntönsä ennen kuin edellä mainitun poikkeuksen voimassaolo päättyi. Viranomaiset antoivat asiasta lisätietoja ja selvennyksiä 5. joulukuuta 2006, 13. helmikuuta 2007, 18. huhtikuuta 2007, 7. kesäkuuta 2007, 27. elokuuta 2007, 1. lokakuuta 2007 ja 12. marraskuuta 2007. Italia perustelee pyytämäänsä poikkeusta sillä, että sen alue on hyvin vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja ilmasto-olosuhteineen. Italia korotti vuonna 1999 yleistä valmisteverotasoa verojärjestelmänsä uudistuksen yhteydessä. Ottaen huomioon alueensa erityispiirteet se otti samalla käyttöön alennetut verokannat, joita sovelletaan lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun tietyissä osissa maata, jotta kuluttajille ei koituisi kohtuuttomia lämmityskustannuksia. Kaasuöljyä koskeva veronalennus on nykyään 129,11 euroa 1 000 litralta (alennettu verokanta on 274,10 euroa 1 000 litralta) ja nestekaasua koskeva alennus 159,07 euroa 1 000 kilolta (alennettu verokanta on 30,87 euroa 1 000 kilolta). Sovellettavat verokannat ovat kuitenkin suurempia kuin direktiivissä säädetyt vähimmäisverotasot. Veronalennusta voidaan soveltaa maantieteellisillä alueilla, jotka täyttävät seuraavat vaatimukset: - Kunnat, jotka kuuluvat vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen F. Asetuksessa Italian alue jaetaan kuuteen ilmastovyöhykkeeseen (A–F). Luokitus perustuu astepäiviin, joilla ilmaistaan niiden keskimääräisten päivälämpötilojen summa, jotka poikkeavat optimaalisesta 20 °C:n lämpötilasta tavanomaisen lämmityskauden aikana. Mitä suurempi astepäiväluku kunnalla on, sitä alhaisempi on keskimääräinen ulkolämpötila lämmityskauden aikana. Ilmastovyöhykkeeseen F kuuluviksi kunniksi määritellään kunnat, joiden astepäiväluku on yli 3 000[2]. - Kunnat, jotka kuuluvat vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen E ja joilla ei ole vielä pääsyä maakaasuverkkoon. Ilmastovyöhykkeeseen E kuuluviksi kunniksi määritellään kunnat, joiden astepäiväluku on 2 100–3 000. - Sardiniassa ja pienillä saarilla sijaitsevat kunnat, joilla ei ole vielä pääsyä maakaasuverkkoon. Tämä kattaa kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta. Italian viranomaisten mukaan verotuksen eriyttäminen ja veronalennukseen oikeutettujen alueiden valinta pohjautuvat puolueettomiin perusteisiin. Tavoitteena on varmistaa maantieteellinen tasapaino Italian muiden osien kanssa, toisin sanoen saattaa veronalennukseen oikeutettujen alueiden asukkaat tasa-arvoisempaan asemaan Italian muun väestön kanssa vähentämällä näiden alueiden kohtuuttomia lämmityskustannuksia. Veronalennuksen määrä on kaikissa tapauksissa saman suuruinen; sen ainoana tarkoituksena on vähentää alennukseen oikeutettujen alueiden väestön ylimääräisiä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kylmästä ilmastosta ja/tai polttoaineen hankintavaikeuksista. Ilmastovyöhykkeillä E ja F veronalennus on Italian viranomaisten mukaan keskimäärin 11–12 prosenttia lämmityspolttoaineena käytettävän kaasuöljyn tai nestekaasun hinnasta. Näitä lukuja on verrattava keskimääräisiin lämmityskustannuksiin: ilmasto-olosuhteiden vuoksi ne ovat vyöhykkeellä E yli 90 prosenttia suuremmat ja vyöhykkeellä F yli 170 prosenttia suuremmat kuin maan keskiarvo. Saarten erityistilanne johtuu niiden maantieteellisestä sijainnista, jonka vuoksi polttoaineen saanti on rajallista ja ylimääräiset kuljetuskustannukset nostavat hintoja Manner-Italiaan verrattuna. Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että veronalennus ei johda ylikorvaukseen eikä laske nestekaasun ja kaasuöljyn hintoja alemmaksi kuin mantereella. Italian viranomaisten toimittamien lukujen perusteella nestekaasun hinta on veronalennuksenkin jälkeen noin 2,5–4,5 euroa/hl suurempi saarilla kuin mantereella. Kaasuöljyn hinnoissa ero on vielä merkittävämpi, ja joissakin tapauksissa lopullinen hinta voi olla saarilla melkeinpä kaksinkertainen mantereeseen verrattuna. Italian viranomaisten mukaan kuntien ylimääräiset lämmityskustannukset vähenevät merkittävästi, kun ne voivat liittyä maakaasuverkkoon (tämä voi toteutua ilmastovyöhykkeellä E ja joillakin saarilla sijaitsevissa kunnissa). Ennen kaikkea tämä lisää polttoainevaihtoehtoja kuluttajien kannalta. Sen vuoksi Italian viranomaiset eivät aio myöntää veronalennuksia ilmastovyöhykkeen E ja saarten kunnille sen jälkeen, kun niiden maakaasuverkko on valmistunut. Ilmastovyöhykkeen F kunnissa, jotka yleensä sijaitsevat vuoristoalueilla, maakaasuverkkoa ei kuitenkaan kehitetä niin, että se kattaisi kyseisten kuntien alueet kokonaan tai läheskään kokonaan. Näin ollen verkon kehittäminen ei paranna monienkaan asukkaiden kannalta polttoainevaihtoehtojen tarjontaa. Sen vuoksi ilmastovyöhykkeen F kunnilta ei edellytetä, etteivät ne saa kuulua maakaasuverkkoon ollakseen oikeutettuja veronalennukseen. Toimenpiteen vuosittaiset talousarviovaikutukset ovat noin 62 miljoonaa euroa. Mahdollisia edunsaajia on 4,4 miljoonaa. Edunsaajat (jotka ovat veronalennukseen oikeutettujen alueiden asukkaita) saavat veronalennuksen hinnanalennuksena hankkiessaan kyseisiä energiatuotteita. - Voimassa olevat aiemmat säännökset Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY. - Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Komission on arvioitava jokainen pyyntö, jossa ehdotetaan energiaverodirektiivin 19 artiklan mukaista poikkeusta, ja otettava arvioinnissaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, terveen kilpailun varmistaminen sekä yhteisön terveys-, ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikka. Jos lämmitykseen käytettävään nestekaasuun ja kaasuöljyyn sovellettaisiin kyseisillä maantieteellisillä alueilla samantasoista verotusta kuin Italiassa yleensä, näiden alueiden lämmityskustannukset olisivat kohtuuttomia Italian muihin osiin verrattuna. Tämä johtuu niiden ankarista ilmasto-olosuhteista tai eristyneisyydestä sekä maakaasuverkon puutteesta, jonka vuoksi ne eivät voi käyttää maakaasua vaihtoehtoisena lämmitysenergian lähteenä. Tämä seikka otetaan alennetussa verokannassa huomioon huojentamalla lämmityskustannuksia, joita koituu näille maantieteellisille alueille enemmän kuin Italian muille osille. Italian viranomaisten mukaan veronalennus jää aina pienemmäksi kuin ylimääräiset lämmityskustannukset, ja sekä kaasuöljyn että nestekaasun verotuksen taso on alennuksenkin jälkeen korkeampi kuin energiaverodirektiivissä säädetyt yhteisön vähimmäisverotasot. Näin ollen voidaan katsoa, että alennuksesta huolimatta verotuksen kannustava vaikutus säilyy energiatehokkuuden ja muiden energiapolitiikan tavoitteiden edistämiseksi. Toimenpidettä ei myöskään pidetä yhteisön ympäristö- ja energiapolitiikan vastaisena. Toimenpiteen hyväksymistä voidaan perustella myös sisämarkkinoiden moitteettomalla toiminnalla ja terveen kilpailun varmistamisella. Sen ainoana tavoitteena on huojentaa ylimääräisiä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kyseisten alueiden todellisista olosuhteista. Veronalennusta ei myöskään voida yhdistää muunlaisiin veronalennuksiin, eikä se koske polttoaineiden käyttöä muihin tarkoituksiin kuin sisätilojen lämmitykseen. Yrityskäyttäjien saaman veroedun määrä vahvistetaan Italian viranomaisten mukaan kussakin tapauksessa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1998/2006[3] mukaisesti. Jos yksittäisen yrityksen saama etu ylittää asetuksessa säädetyn enimmäismäärän, siitä ilmoitetaan komissiolle Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999[4] mukaisesti. Lisäksi energiaverodirektiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdassa säädetään, että direktiivin säännösten nojalla toteutettavat toimenpiteet voidaan myöntää enintään kuuden vuoden määräajaksi, joka voidaan uusia. Nykytilanteessa vaikuttaa asianmukaiselta myöntää lupa kuudeksi vuodeksi. Olisi huolehdittava siitä, että Italia pystyy soveltamaan tässä ehdotuksessa tarkoitettua veronalennusta heti sen jälkeen, kun energiaverodirektiivin 18 artiklan ja liitteen II mukainen tilanne päättyy ennen 1. tammikuuta 2007. Pyydetty lupa olisi sen vuoksi annettava 1. tammikuuta 2007 alkaen. 2) KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI - Intressitahojen kuuleminen Ehdotus koskee ainoastaan Italiaa. - Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu. - Vaikutusten arviointi Ehdotus koskee luvan antamista yhdelle jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä. 3) EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksen tavoitteena on antaa Italialle lupa poiketa direktiivin 2003/96/EY yleisistä säännöksistä ja soveltaa tietyillä alueilla, joilla on korkeat lämmityskustannukset, alennettuja verokantoja lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun. - Oikeusperusta Neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artikla. - Toissijaisuusperiaate EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamisalaan kuuluva välillinen verotus ei sinänsä kuulu perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitettuun yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä säännellään ja rajoitetaan kuitenkin tiukasti jäsenvaltioiden rinnakkaisen toimivallan käyttöä. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaan ainoastaan neuvostolla on valtuudet antaa jäsenvaltiolle lupa ottaa käyttöön muita vapautuksia tai alennuksia kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla. Jäsenvaltiot eivät voi toimia neuvoston sijasta. Ehdotus on näin ollen toissijaisuusperiaatteen mukainen. - Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen. Veronalennus ei ylitä alennukseen oikeutetuille koituvia lisäkustannuksia. - Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: neuvoston päätös. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklassa säädetään ainoastaan tämäntyyppisistä toimenpiteistä. 4) TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Toimenpiteestä ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitusta yhteisölle. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[5] ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Italialle annettiin direktiivin 2003/96/EY 18 artiklan 1 kohdan ja liitteen II mukaisesti lupa soveltaa lämmitykseen käytettävään kevyeen polttoöljyyn ja nestekaasuun alennettuja valmisteverokantoja tietyillä ”epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla”. Tämä poikkeus oli voimassa 31 päivään joulukuuta 2006 saakka. (2) Italian viranomaiset pyysivät 17 päivänä lokakuuta 2006 päivätyllä kirjeellä direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaista lupaa soveltaa alennettuja verokantoja lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun samoilla maantieteellisillä alueilla. Italia haluaisi jatkaa edellä mainitun poikkeuksen mukaista kansallista käytäntöään 31 päivän joulukuuta 2006 jälkeen. Lupaa pyydetään 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2012 väliseksi ajaksi. (3) Italian alue on hyvin vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja ilmasto-olosuhteineen. Italia korotti vuonna 1999 yleistä valmisteverotasoa verojärjestelmänsä uudistuksen yhteydessä. Ottaen huomioon alueensa erityispiirteet se otti samalla käyttöön kaasuöljyyn ja nestekaasuun sovellettavat alennetut verokannat huojentaakseen tiettyjen maantieteellisten alueiden asukkaille koituvia kohtuuttomia lämmityskustannuksia. (4) Verotuksen eriyttämisen tavoitteena on saattaa veronalennukseen oikeutettujen alueiden väestö tasa-arvoisempaan asemaan Italian muun väestön kanssa vähentämällä kohtuuttomia lämmityskustannuksia. Määritelläkseen veronalennukseen oikeutetut alueet Italia on tukeutunut puolueettomiin perusteisiin, jotka koskevat näiden alueiden ilmasto-olosuhteita ja pääsyä maakaasuverkkoon. Jälkimmäisellä perusteella voidaan arvioida, missä määrin kunkin alueen asukkaat voivat valita eri polttoaineiden välillä. (5) Tältä pohjalta veronalennusta voidaan soveltaa maantieteellisiin alueisiin (kuntiin), jotka täyttävät jonkin seuraavista perusteista: i) kunnat, jotka kuuluvat ilmastovyöhykkeeseen F, joka on määritelty vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412[6], eli kunnat, joiden astepäiväluku on yli 3 000; ii) kunnat, jotka kuuluvat ilmastovyöhykkeeseen E, joka on määritelty vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412, eli kunnat, joiden astepäiväluku on 2 100–3 000[7] ja iii) Sardinia ja pienet saaret; näihin kuuluvat kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta. Koska maakaasuverkon kehittäminen vähentää merkittävästi ylimääräisiä lämmityskustannuksia ja ennen kaikkea parantaa kuluttajien mahdollisuuksia valita eri polttoaineiden välillä, veronalennusta ei sovelleta toisena ja kolmantena mainittuihin vyöhykkeisiin kuuluviin kuntiin sen jälkeen, kun kyseisen kunnan maakaasuverkko on valmistunut. (6) Näiden kuntien yhteisenä piirteenä on, että niille koituu ylimääräisiä lämmityskustannuksia muuhun Italiaan verrattuna. Ilmastovyöhykkeillä E ja F veronalennus on keskimäärin 11–12 prosenttia lämmitykseen käytettävän kaasuöljyn ja nestekaasun hinnasta. Ilmasto-olosuhteiden vuoksi keskimääräiset lämmityskustannukset ovat vyöhykkeellä E yli 90 prosenttia suuremmat ja vyöhykkeellä F yli 170 prosenttia suuremmat kuin maan keskiarvo. Saarten Manner-Italiaa suuremmat lämmityskustannukset johtuvat niiden maantieteellisistä erityispiirteistä, rajallisesta polttoaineiden saannista, ylimääräisistä kuljetuskustannuksista ja polttoaineiden hinnoista, jotka ovat kuljetuskustannusten vuoksi korkeammat kuin Manner-Italiassa. (7) Koska veronalennus on kaikissa tapauksissa pienempi kuin kyseiselle väestölle koituvat ylimääräiset lämmityskustannukset, kyse ei ole ylikorvauksesta. Italian viranomaiset ovat tähdentäneet, että veronalennus ei ole suurempi kuin vyöhykkeiden E ja F kylmästä ilmastosta johtuvat ylimääräiset kustannukset. Lisäksi ne ovat ilmoittaneet, ettei veronalennus laske polttoainehintoja saarilla alemmaksi kuin mantereella. (8) Alennettu verokanta on yhä sekä kaasuöljyn että nestekaasun osalta korkeampi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetyt yhteisön vähimmäisverotasot. (9) Toimenpide koskee ainoastaan sisätilojen lämmitystä (yksityisten ja yritysten tiloissa) eikä mainittujen tuotteiden käyttöä muihin liiketoimintatarkoituksiin. (10) Toimenpiteen ei ole todettu vääristävän kilpailua eikä estävän sisämarkkinoiden toimintaa, eikä sitä pidetä yhteisön ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikan vastaisena. (11) Sen vuoksi Italialle olisi direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdan nojalla annettava lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2012 saakka alennettua verokantaa kaasuöljyyn ja nestekaasuun, joita käytetään lämmitykseen tämän päätöksen liitteessä tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla, joille ovat luonteenomaista korkeat lämmityskustannukset. (12) Olisi varmistettava, että Italia pystyy soveltamaan tässä päätöksessä tarkoitettua veroalennusta heti sen jälkeen, kun direktiivin 2003/96/EY 18 artiklan ja liitteen II mukainen tilanne päättyy ennen 1 päivää tammikuuta 2007. Pyydetty lupa olisi sen vuoksi annettava 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Italialle annetaan lupa soveltaa alennettuja verokantoja kaasuöljyyn ja nestekaasuun, joita käytetään lämmitykseen tämän päätöksen liitteessä tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla, joille ovat luonteenomaista korkeat lämmityskustannukset. Ylikorvausten välttämiseksi alennus ei saa ylittää kyseisille alueille koituvia ylimääräisiä lämmityskustannuksia. Alennetun verokannan on oltava direktiivissä 2003/96/EY asetettujen vaatimusten ja erityisesti sen 9 artiklassa vahvistettujen vähimmäisverotasojen mukainen. 2 artikla Alennettuja verokantoja voidaan soveltaa kulutukseen tämän päätöksen liitteen 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuilla alueilla sijaitsevissa kunnissa ainoastaan niin kauan kuin kyseisissä kunnissa ei ole maakaasuverkkoa. 3 artikla Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2012. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvat maantieteelliset alueet 1. Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen F. 2. Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen E. 3. Sardinian ja pienten saarten kunnat[8]. [1] Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiiveillä 2004/74/EY ja 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 87 ja 100). [2] Muut ilmastovyöhykkeet määritellään astepäivien perusteella seuraavasti: vyöhyke A (alle 600), vyöhyke B (yli 600 mutta enintään 900), vyöhyke C (yli 900 mutta enintään 1 400) ja vyöhyke D (yli 1 400 mutta enintään 2 100). [3] EUVL L 379, 28.12.2006, s. 5. [4] EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1. [5] EUVL L 283, 31.10.2003 s. 51. [6] Kyseisessä asetuksessa Italian alue jaetaan kuuteen ilmastovyöhykkeeseen (A–F). Luokitus perustuu astepäiviin, joilla ilmaistaan niiden keskimääräisten päivälämpötilojen summa, jotka poikkeavat optimaalisesta 20 °C:n lämpötilasta tavanomaisen lämmityskauden aikana. Mitä suurempi astepäiväluku kunnalla on, sitä alhaisempi on keskimääräinen ulkolämpötila lämmityskauden aikana. [7] Muut ilmastovyöhykkeet määritellään astepäivien perusteella seuraavasti: vyöhyke A (alle 600), vyöhyke B (yli 600 mutta enintään 900), vyöhyke C (yli 900 mutta enintään 1 400) ja vyöhyke D (yli 1 400 mutta enintään 2 100). [8] Tämä 3 kohta käsittää kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta.