Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategia"



Virallinen lehti nro C 256 , 24/10/2003 s. 0029 - 0035



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskeva strategia" (2003/C 256/05) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koskevasta strategiasta (KOM(2002) 511 lopullinen), ottaa huomioon komission 22. lokakuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää kyseisestä aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon puheenjohtajansa 23. syyskuuta 2002 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu "kestävä kehitys" -valiokunnan tehtäväksi, ottaa huomioon komission tiedonannon "Kestävää kehitystä koskeva Euroopan unionin strategia" (KOM(2001) 264 lopullinen), ottaa huomioon Beijingissä Kiinassa 18.-22. huhtikuuta 2002 kokoontuneen FAO:n kalatalouskomitean alaisen vesiviljelykomitean laatiman asiakirjan, ottaa huomioon 14. marraskuuta 2001 antamansa lausunnon aiheesta "Vihreä kirja yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta" (KOM(2001) 135 lopullinen), CdR 153/2001 fin(1), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta "Ehdotus - Neuvoston asetus (EY) kalastus- ja vesiviljelytuotteiden alan yhteisestä markkinajärjestelystä" (KOM(1999) 55 lopullinen - 99/0047 (CNS)), CdR 182/1999 fin(2), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheista: - "Komission tiedonanto yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta (toimintasuunnitelma)" (KOM(2002) 181 lopullinen - 2002/2174 (COS)), CdR 189/2002 fin(3); - "Komission tiedonanto: Yhteisön toimintasuunnitelma laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen lopettamiseksi" (KOM(2002) 180 lopullinen - 2002/2176 (COS)); - "Ehdotus: Neuvoston asetus elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa" (KOM(2002) 185 lopullinen - 2002/0114 (CNS)); - "Komission tiedonanto yhteisön toimintasuunnitelmasta ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämiseksi yhteiseen kalastuspolitiikkaan" (KOM(2002) 186 lopullinen - 2002/2175 (COS)); - "Ehdotus: Neuvoston asetus kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 2792/1999 muuttamisesta" (KOM(2002) 187 lopullinen - 2002/0116 (CNS)); - "Ehdotus: Neuvoston asetus yhteisön kiireellisistä toimenpiteistä kalastusalusten romuttamiseksi" (KOM(2002) 190 lopullinen - 2002/0115 (CNS)), katsoo, että yhteisön vesiviljely tuottaa EU:n yhä alijäämäisemmiksi käyville kalataloustuotteiden markkinoille laadukkaita tuotteita, joiden tunnusmerkkejä ovat elintarviketurvallisuus ja -hygienia sekä tiukimpien ympäristövaatimusten noudattaminen, katsoo, että kehitettäessä vesiviljelyä kestäväpohjaiseksi markkinoita on tarkasteltava keskeisenä osatekijänä, katsoo, että julkishallinnon on omalta osaltaan edistettävä yhteisön vesiviljelystä annettavaa myönteistä mielikuvaa ja alan kehittämistä, katsoo, että alan kehittäminen, kilpailukyky ja kestävä pohja edellyttävät äärimmäisen tiukkojen laatu-, turvallisuus- ja ympäristöstandardien säilyttämistä, katsoo, että vesiviljely ja ympäristö vaikuttavat toisiinsa, ja vuorovaikutus on laajaperäisessä viljelyssä tavallisesti myönteistä; voimaperäistä viljelyä harjoitettaessa on yleensä ryhdyttävä ympäristönsuojelua edistäviin toimenpiteisiin, katsoo, että vesiviljelyn kehittäminen on sisällytettävä keskeisesti yhteisön rannikkoalueiden suunnitteluun ja kokonaisvaltaiseen hoitoon, katsoo, että alan kehittäminen edellyttää hallinnollisten menettelyjen lyhentämistä mahdollisuuksien mukaan ottamalla käyttöön joustavia luvanantojärjestelmiä, joissa noudatetaan kuitenkin tarkoin laatu-, turvallisuus-, hygienia- ja ympäristöstandardeja, katsoo, että turvallisuudesta, eläinten terveydestä ja ympäristönsuojelusta annettua runsasta lainsäädäntöä on jatkuvasti ajantasaistettava, sillä se hankaloittaa huomattavasti pienyritysten investointeja, katsoo, että alan asianmukaisen kehittämisen takaamiseksi EU:lla on oltava yhteisön laajuiset tarkat yhdenmukaistetut välineet, joilla voidaan jäljittää tuotteiden alkuperä ja mitata myrkkypitoisuus; samoin on vältettävä liiallisia varotoimenpiteitä, jotka saattavat vaarantaa monien yritysten kannattavuuden, katsoo, että yhteisön vesiviljelymarkkinoiden kehittämistä on tarkasteltava dynaamisesti eli otettava huomioon markkinoiden mahdollinen kehittyminen esimerkiksi luotaessa yhteisön tason myynninedistämisvälineitä ja vahvistettaessa tuottajaorganisaatioita, katsoo, että alan kannattavuuden takia on ehdottoman välttämätöntä valvoa yhteisössä annettujen määräysten noudattamista ja soveltaa valvontatoimenpiteitä tiukasti sekä yhteisön tuotantoon että kaikkiin EU:n markkinoille tuleviin tuotteisiin, olivatpa ne peräisin ehdokasvaltioista tai yhteisön ulkopuolisista maista, katsoo, että tärkeimpien vesiviljelymuotojen, kuten mantereella tapahtuvan vesiviljelyn, ominaispiirteet on määriteltävä asianmukaisesti; komissio tuskin edes mainitsee mannerviljelyä tiedonannossaan, katsoo, että on välttämätöntä määritellä selkeästi perusteet, joiden avulla laajaperäinen vesiviljely voidaan erottaa voimaperäisestä vesiviljelystä, katsoo, että laajaperäisellä vesiviljelyllä, joka kattaa myös äyriäisten keruun, on myönteisiä taloudellisia ja työllisyyttä lisääviä vaikutuksia; se edistää rannikkoalueiden kestäväpohjaisten elinkeinoalojen yhdennetyn hoidon suunnittelua vähentämällä tuotantoalueelle aiheutuvia haittoja tai vaikuttamalla peräti myönteisesti tuotantoalueen ympäristöön, katsoo, että kunkin vesiviljelytuotteen yksittäisten markkinoiden kehittämistä on tarkasteltava dynaamisesti, jotta vältytään virheellisiltä diagnooseilta, katsoo, että vesiviljely tuottaa yhteisön markkinoille kalataloustuotteita, joiden tarjonta on alijäämäistä, ja samalla se tarjoaa uusia työllistymismahdollisuuksia sellaisilla rannikkoalueilla, joilla ei usein ole muita työllisyysvaihtoehtoja, katsoo, että yleisesti ollaan yksimielisiä siitä, ettei yhteisö rahoita nykyisin riittävästi tutkimusta ja kehittämistä ja että yhteisön vesiviljelyalalla on tällä saralla suuria perustarpeita, katsoo, että KOR-rahoituksen avulla on kehitetty uusia lajikkeita, mutta tietyissä tapauksissa rahoitus on kuitenkin osoittautunut riittämättömäksi, jotta sen avulla voidaan ylläpitää kysynnän kasvuvauhtia, katsoo, että vesiviljelyn kehittämisen riippuvuus kalaöljyistä ja -jauhoista saattaa muodostua merkittäväksi pullonkaulaksi alaa kehitettäessä, sillä niiden tuotannon edellyttämän teollisen kalastuksen odotetaan vähenevän, koska se vaikuttaa kielteisesti ihmisravinnoksi tarkoitettuihin kalalajeihin, katsoo, että vesiviljely on selkeä vaihtoehto, jolla säilytetään maaseudun elinkeinoelämä ja kehitetään sitä etenkin sellaisilla rannikkoalueilla, joihin kalastuslaivaston kapasiteetin mukauttaminen vaikuttaa, katsoo, että vesiviljelyllä voidaan täydentää kalastusta ja kalataloustuotantoa mutta ei missään tapauksessa korvata sitä, katsoo, että vesiviljely kuuluu olennaisesti nykyiseen yhteiseen kalastuspolitiikkaan YKP:hen, ottaa huomioon "kestävä kehitys" -valiokunnan 28. huhtikuuta 2003 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 20/2003 rev. 2), jonka esittelijä on Galician alueparlamentin EU-suhteista ja yhteistyöstä ulkopuolisiin tahoihin vastaava pääsihteeri Jesús Gamallo Aller (ES, PPE), hyväksyi 2. ja 3. heinäkuuta 2003 pitämässään 50. täysistunnossa (heinäkuun 2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Alueiden komitean näkemys 1.1. AK suhtautuu myönteisesti komission aloitteeseen tarkastella vesiviljelyä YKP:n uudistuksen yhteydessä ja laatia tiedonanto, jossa käsitellään yksinomaan vesiviljelyä eriyttämällä kyseinen ala selvästi kalastuksesta. 1.2. AK kannustaa komissiota lisäämään vesiviljelyn kehittämiseen suunnattavaa yhteisön rahoitusta, sillä se on yleensä vaikuttanut erittäin myönteisesti sekä markkinoiden tuotetoimituksiin että rannikkoalueiden kestävään talouskehitykseen. 1.3. AK:n mielestä on tuotava selvästi esiin se, ettei vesiviljely ole kalastusalan vaihtoehto, vaan täydentää sitä. Tämä väittämä on sangen huolestuttava, jos sitä yritetään käyttää pääasiallisena vaihtoehtona korvattaessa kalastusalalla menetettyjä työpaikkoja. 1.4. Kuten komissio toteaa, vesiviljelyä on kehitettävä markkinalähtöisesti. AK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että yksityiset sijoittajat ovat vastuussa kehittämishankkeiden toteuttamisesta käytännössä, mutta he valvovat myös niiden taloudellista kannattavuutta. Julkisen vallan tehtävänä on sen sijaan taata, että taloudellinen kannattavuus ja ympäristönäkökohdat ovat sopusoinnussa keskenään, ja varmistaa tuotteiden laadukkuus. AK kehottaa tutkimaan järjestelmällisesti kyseisten markkinoiden dynamiikkaa, markkinoiden vastaanottokykyä ja mahdollista liikatarjontaa sekä toimittamaan näiden tutkimusten tulokset alan toimijoille. 1.5. AK katsoo komission tavoin, että lähtökohtana on vesiviljelyalan kilpailukyvyn, tuottavuuden ja jatkuvuuden turvaaminen. AK kehottaakin komissiota ottamaan käyttöön tai tehostamaan asianomaisia markkinamekanismeja, joiden avulla pystytään tasavertaisesti kilpailemaan maailmanlaajuistuvilla markkinoilla. Erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että kaikkien sekä yhteisön että sen ulkopuolisten vesiviljelytuotteiden laatu ja ympäristömääräysten noudattaminen on varmistettava yhdenmukaisesti. Haasteet 1.6. Komission mielestä tärkeimpänä haasteena on oltava yhteisön vesiviljelyn taloudellisen kannattavuuden tukeminen. AK yhtyy komission näkemykseen ja katsoo, että vesiviljelyä on kehitettävä ennen kaikkea taloudellisesti kestävältä pohjalta siten, että alalla tuotetaan laadukkaita tuotteita ja taataan ympäristölainsäädännön noudattaminen. 1.7. Komission mukaan "ympäristöä säästävät vesiviljelyn eri osa-alueet", olipa kyseessä merellä tai mantereella tapahtuva viljely, tarvitsevat lisätukea sellaisten erityismerkkien kehittämiseen, jotka liittyvät kalojen alkuperään tai ravintoon. Niinpä AK kehottaa komissiota suuntaamaan nykyistä enemmän määrärahoja laajaperäisen, ekologisen ja ympäristöä säästävän vesiviljelyn suunnitelmalliseen kehittämiseen sekä ryhtymään tarpeellisiin toimenpiteisiin yhteisön laajuisen sertifiointi- ja ympäristömerkkijärjestelmän käyttöönottamiseksi. AK:n mielestä laajaperäistä vesiviljelyä on tuettava päättäväisesti pelkästään markkinoiden asettamissa rajoissa, sillä sen vaikutukset ovat todistetusti myönteisiä. 1.8. AK kannattaa komission aloitetta lisätä tutkimuspanosta, jotta vesiviljelyssä käytettyjen rehuseosten kalaöljyille ja -jauhoille löydetään vaihtoehtoisia proteiinilähteitä. Näin vältytään pullonkauloilta kehitettäessä alaa tulevaisuudessa. Joka tapauksessa katsotaan olevan aiheellista tutkia tiettyjen aineiden, kuten omega 3:n, pitoisuuksia vesiviljelytuotteissa vastaisuudessa käytettävien vaihtoehtoisten ravintolähteiden koostumuksessa. 1.9. Komissio pitää haasteellisena kehittää avomeriolosuhteisiin soveltuvaa häkkikasvattamoteknologiaa, jotta yhteisön vesiviljelyn kehittäminen saa uutta pontta. AK pyytää komissiota varaamaan yhteisön rannikkoalueiden yhdennetyn hoidon yhteydessä tarpeelliset määrärahat kasvattamojen tukemiseen ja tällaista kehittämistä palvelevaan tutkimukseen. 1.10. AK kehottaa komissiota selvittämään ennen uusien vesiviljelyasetusten julkaisemista, onko vesiviljelytuotteille syytä luoda oma, kalataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä eriytetty YMJ:nsä. 1.11. AK pyytää komissiota niin ikään harkitsemaan nykyisen neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean tehtävien jakamista yhtäältä neuvoa-antavaksi kalatalouskomiteaksi ja toisaalta neuvoa-antavaksi vesiviljelykomiteaksi, koska kyseisten alojen ongelmat ovat hyvin erilaisia ja niillä on ainoastaan yhteiset markkinat. Jäsenvaltioissa neuvoa-antava toiminta on eriytetty, mitä itse ala pitää varteenotettavana näkökohtana asiaa puolustaessaan. 1.12. AK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että KOR-tuki on osoittautunut riittämättömäksi, koska kalanviljelytuotannon "köyhille" lohkoille koituvat kustannukset ovat edelleen liian korkeat ja esim. rahoituksen saanti valtioidenvälisille vesiviljelyn myynninedistämiskampanjoille on lähes mahdotonta. 1.13. AK:n mielestä on ensiarvoisen tärkeää taata elintarvikkeiden turvallisuus ja terveellisyys sekä lisätä ja yhdenmukaistaa valvontaa kaikissa jäsenvaltioissa myös yhteisön elimen tekemien tarkastusten avulla. Komitea yhtyykin komission aikomukseen ajantasaistaa yhteisön lainsäädäntö ja ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin tuotteiden laadun varmistamiseksi sekä muita elintarvikesektoreita koetelleiden kriisien kaltaisten tilanteiden välttämiseksi. 1.14. Komission mielestä on ilmeistä, että yhteisön vesiviljelyalan kehittämistä koskevan strategian on oltava johdonmukainen kestävän kehityksen strategioiden kanssa. AK tukee kyseistä lähestymistapaa ja korostaa olevan välttämätöntä lisätä yhteisön T& K-ohjelmien rahoitusta suuntaamalla sitä rannikkoalueiden kokonaisvaltaiseen hoitoon ja etenkin ympäristömyötäiseen toimintaan. AK:n mielestä on suositeltavaa laatia tukistrategia, jossa velvoitetaan ottamaan käyttöön mahdollisimman tiukat laatu- ja ympäristövaatimukset, sekä huolehtimaan strategian rahoituksesta yhtäältä KOR-varoin ja toisaalta yhteisön T& K-ohjelmien tutkimusvaroin. Yhteisön tuen tarkoituksena olisi välttää uusien yritysten perustamisesta ja kilpailukykyisyydestä aiheutuvat liialliset kustannukset, sillä vesiviljelyalan vastaavanlaisten tuontituotteiden kustannustaso on alhaisempi. 1.15. AK katsoo kilpailukyvyn olevan ensisijainen haaste sille, että yhteisön tuotteet voivat kilpailla nykyisillä kehittymässä olevilla vesiviljelymarkkinoilla sekä hinnallaan ja laadullaan että tarjoamalla objektiivisia ympäristönsuojelutakuita. Tätä kaikkea on tuettava KOR-varoin. Tuotteissa tulee myös ilmoittaa selkeästi niiden alkuperä (yhteisön alue tai yhteisön ulkopuolinen alue) jalostuksen kaikissa vaiheissa. 1.16. AK:n mielestä on erityisen välttämätöntä myöntää rahoitustukea laajaperäisestä vesiviljelystä annettavan myönteisen käsityksen luomiseen ja lajien "ekologisiin" uudelleenistutuksiin. Myös kotoperäisten lajien "ekologiseen" istuttamiseen virtaaviin vesiin ja järviin on kiinnitettävä huomiota muun muassa maaseudun kehittämisen ja maaseudun matkailun kokonaisvaltaisten ohjelmien yhteydessä. 1.17. AK kehottaa komissiota antamaan selkeän sitoumuksen siitä, että se varaa tarvittavat määrärahat T& K-investointitarpeiden tyydyttämiseen etenkin uusien lajien kehittämiseksi. Rahoituksessa on kuitenkin samalla otettava huomioon lääkeaineiden kaltaiset tutkimusalat, joihin yksityissektori ei puutu markkinoiden ja alan itsensä alun perin asettamien rajoitusten vuoksi. Tavoitteet 1.18. AK ei yhdy kaikilta osin komission tapaan suhtautua yhteisön vesiviljelyn tavoitteisiin. AK:n mielestä ensisijaisena tavoitteena on oltava alan kestävä kehittäminen. Yksityissektori kantaa päävastuun kestävän kehityksen taloudellisesta ulottuvuudesta, mutta ympäristöulottuvuuden vastuu on jaettava yhteisön hallinnon kanssa. Siitä saattaakin AK:n mielestä tulla merkittävä osatekijä yhteisön tuotteiden kilpailukyvyn kannalta, kun tuetaan sertifioinnin ja laatu- ja ympäristömerkin kaltaisia välineitä. 1.19. Vaikka AK onkin komission kanssa yhtä mieltä siitä, että etenkin kalastuksesta riippuvaisilla alueilla on pyrittävä luomaan pitkällä aikavälillä taattuja työpaikkoja, komitea ei katso olevan syytä yhdistää yhteisön vesiviljelyn kehittämistä kalastusalan kriisin tiettyjen kielteisten vaikutusten ratkaisemiseen. Kaikkein tärkeintä on tietenkin pyrkiä entistä pontevammin varmistamaan luonnonvaraisten kalalajiemme luonnonmukainen ja kestävä kanta. Vesiviljely ei voi kompensoida romahtanutta kalastusta, mitattiinpa sitä elintarviketuotannolla tai työpaikkojen määrällä. AK kehottaa kuitenkin komissiota tekemään yhteisön talousarvion turvin konkreettisia aloitteita, joilla voidaan tukea alan T& K-kehitystä, uusien yritysten perustamista sekä uusien lajien kasvatusta ja yhteisön rannikkoalueiden kokonaisvaltaista suunnittelua. Aloitteilla on ennen kaikkea kehitettävä sopivasti markkinanäkökohtia, jotka ovat yhteisön vesiviljelyn kehittämisen kannalta avainasemassa. Yhteisön vesiviljelyn sopusointuinen kehittäminen vaikuttaa huomattavasti yhteisön rannikkoalueiden elinkeinoelämään ja elvyttää etenkin tiettyjä kalastuksesta riippuvaisia alueita, jotka kärsivät kalastusalan kriisistä. Tämä ei kuitenkaan ratkaise koko kriisiä. 1.20. AK kehottaa myös sisällyttämään vesiviljelyn EMOTR:n turvin rahoitetun, maaseudun kehittämisasetuksen mukaisen tuen piiriin, sillä vesiviljelylaitokset auttavat selvästi väestöä pysymään asuinseuduillaan etenkin yhteisön syrjäisimmillä alueilla ja erityisesti rakennepolitiikan tavoitteen 1 piiriin kuuluvilla alueilla. 1.21. AK kehottaa komissiota selvittämään ennen uusien vesiviljelyasetusten julkaisemista, onko vesiviljelytuotteille syytä luoda oma, kalataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä eriytetty YMJ:nsä, jolla vastataan alan markkinoiden asettamiin haasteisiin. Nämä välineet toimisivat turvajärjestelmänä, jos alalle ilmaantuisi vakavia tilapäisiä häiriöitä esimerkiksi siksi, että markkinoille tulisi runsaasti tuontituotteita laittomien markkinakäytäntöjen, kuten polkumyynnin, seurauksena. 1.22. Komissio ja AK ovat yhtä mieltä elintarvikkeiden laatu- ja turvallisuustavoitteista sekä siitä, että alalla on noudatettava ympäristösäännöksiä. AK pyytää kuitenkin komissiota antamaan asianmukaiset sitoumukset, koska komitea katsoo komission olevan päävastuussa turvallisuuden valvonnasta ja yhteisön normiston täytäntöönpanosta sekä valvonnan edellyttämistä toimista. AK:n mielestä on ensiarvoisen tärkeää nivoa yhteen laatu- ja ympäristömääräysten täytäntöönpanoa koskevat mittavat myönteiset kannustimet, joita rahoitetaan ja tuetaan yhteisesti. 2. Alueiden komitean suositukset 2.1. Komission ehdotus lisätä yleisesti tuotantoa ei ole kovin onnistunut, koska yhteisön vesiviljelyn tuotanto- ja tuotelohkoilla vallitsee toisistaan poikkeavat suhdanne- ja rakenneolosuhteet. Toisinaan ne eivät kaipaa tuotannon lisäämiseen suunnattuja toimia, kuten myös komissio sittemmin toteaa. AK ehdottaa puolestaan komissiolle, että yhteisön vesiviljelyä ryhdyttäisiin kehittämään kilpailukykyiseksi toimenpiteillä, joilla tyydytetään vesiviljelytuotteiden kasvava kysyntä. Kysyntä kasvaa muun muassa siksi, että kalastustuotteiden tulo markkinoille on tyrehtynyt, koska markkinoille on luonteenomaista yhteisön tuotteiden huomattava alijäämäisyys. 2.2. AK edellyttää joka tapauksessa komissiolta sellaista rahoitusponnistusta, joka vastaa yhteisön vesiviljelyalan haasteita. Asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen on osoitettava riittävästi julkisia määrärahoja ja ne on suunnattava etenkin valvontaan, koulutukseen sekä ennen kaikkea puhtaiden viljelytekniikoiden tutkimukseen ja kehittämiseen. 2.3. Komission asettamat painopisteet - uudet lajit, rehujen vaihtoehtoiset proteiinilähteet ja ympäristöä säästävän vesiviljelyn edistäminen - on otettava huomioon myös rakennerahastoista ja yhteisön T& K-ohjelmista rahoitettavissa toimissa. 2.4. AK:n mielestä on sopivaa pitää vesiviljelyn kehittämiseen suunnattavat KOR:n rakennetukivarat selvästi erillään muista määrärahoista ja ottaa tukea myönnettäessä erityisesti huomioon laajaperäisen vesiviljelyn esteetön kehittäminen. 2.5. AK kehottaa komissiota tarjoamaan yhteisön vesiviljelyalalle taloudellisen kriisin varalle suunnitellun välineen, jonka avulla ala pystyy selviytymään luonnonkatastrofeista (kuten kasviplanktonin aiheuttamasta meriveden värjäytymisestä tai myrkyllisen kasviplanktonin leviämisestä) tai muista katastrofeista, esimerkiksi öljyvahingoista. 2.6. AK kannattaa vilpittömästi komission ehdottamia toimenpiteitä, joilla ratkaistaisiin vesiviljelyn nykyiset tuotantoaluerajoitukset. Niihin on kiinnitettävä erityistä huomiota päätettäessä yhteisön rannikkoalueiden kattavasta käytöstä. 2.7. AK kehottaa komissiota tarkastelemaan nykyistä perinpohjaisemmin vesiviljelytuotteiden markkinointiin liittyviä näkökohtia. AK kehottaa komissiota myös selvittämään ennen uusien vesiviljelyasetusten antamista, onko vesiviljelytuotteita syytä säännellä yhteisen markkinajärjestelyn avulla, ja arvioimaan, onko kyseisen YMJ:n perustaminen aiheellista. AK katsoo kuitenkin, että alalle on luotava hintasääntely, markkinoiden interventiovälineitä vakavien markkinahäiriöiden varalta sekä kannustimia ja välineitä, joiden avulla säännellään tarjontaa ja tuetaan yhteisön vesiviljelyalan ammattilaisten järjestäytymistä tuottajaorganisaatioiksi. AK:n mielestä on myös tärkeää, että komissio antaa uusia, vesiviljelyalalle sopeutettuja määräyksiä erikokoisia tuottajayrityksiä edustavien tuottajaorganisaatioiden tunnustamisesta. 2.8. Koulutusta käsittelevässä tiedonannon kohdassa esitetään aiheeseen vain lyhyt johdanto. AK katsoo koulutuksen olevan vesiviljelyn kehittämisen kannalta erityisen tärkeää. Komitea kehottaakin komissiota kartoittamaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, millaisia perustarpeita yhteisön vesiviljelyalalla on ammatti-, yliopisto-, täydennys- ja työpaikkakohtaisen koulutuksen osalta, ja tekemään vastaavasti ehdotuksia, joiden pohjalta koulutusta voidaan parantaa, sopeuttaa ja muuttaa tarpeita vastaavaksi kaikkialla yhteisössä. Lisäksi AK kehottaa komissiota myöntämään koulutukseen rahoitusta myös EMOTR:n maaseutu- ja rannikkoalueiden kehittämisvaroista. 2.9. AK pyytää komissiota eriyttämään nykyisen neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean tehtävät ja muodostamaan erillisen neuvoa-antavan vesiviljelykomitean. AK kehottaa komissiota tutkimaan, miten unionin laajentuminen vaikuttaa neuvoa-antavan komitean toimintakykyyn. Komission on niin ikään yksinkertaistettava vesiviljelyalan lainsäädäntöä, ja se on muutoinkin saatettava ajan tasalle. 2.10. Kansanterveysnäkökohtia ja eläinten terveyttä käsittelevässä tiedonannon osassa ei tehdä konkreettisia ehdotuksia eikä etenkään sertifiointia ja merkitsemistä koskevia aloitteita. AK kehottaa komissiota toteuttamaan koko yhteisön kattavan epidemiologisen tutkimuksen ja arvioimaan, miten tiettyjen tautien esiintymisen tai esiintymättömyyden toteaminen alueittain vaikuttaa yhteisön vesiviljelytuotantoon. AK kehottaa varaamaan T& K-määrärahoja kriisiuhkien torjuntaan ja tutkimaan esimerkiksi liiallisia dioksiinipitoisuuksia, myrkyllisten aineiden havaitsemista, antibioottien korvaamista rokotteilla, kasviplanktonin aiheuttamia merivesivärjäymiä sekä kasviplanktonin ja myrkyllisten levien esiintymiä. On siis rahoitettava tutkimusohjelmia, joissa taataan niin mantereella kuin merellä harjoitettavan vesiviljelyn kestävä kehittäminen. 2.11. AK pitää myönteisenä sitä, että komissio on huolissaan voimaperäisen vesiviljelyn herättämistä - etenkin eläinten hyvinvointiin liittyvistä - mielikuvista yleisessä mielipiteessä. AK kannattaa niin ikään komission tekemiä lainsäädäntäaloitteita, jotka liittyvät kalankasvattamoissa tuotettavien kalojen suojeluun. Samalla on kuitenkin varauduttava tarpeellisiin toimiin ja tukiin, joiden avulla vesiviljelylaitokset voivat sopeutua tilanteeseen ja laitosten omistajat välttyvät suurilta taloudellisilta tappioilta. 2.12. AK kannattaa komission päätöstä tutkia vesiviljelyn ja ympäristön välistä vuorovaikutusta. Komitea puoltaa myös komission ehdottamia ympäristötoimia. AK kiinnittää erityisesti huomiota siihen, että komissio kehottaa jäsenvaltioita tunnustamaan laajaperäisen vesiviljelyn myönteisen roolin. AK kehottaa komissiota edistämään yhteisön varoin lajien uudelleenistutusta kaikkialla unionissa paikallisten emokalojen turvin. 2.13. AK vaatii komissiota antamaan sitoumuksen siitä, että se myöntää rahoituksen nyt ehdotettujen tavoitteiden toteutukseen. Komitea kannattaa päättäväisesti tukien ulottamista yritysten harjoittamaan tutkimukseen ja kehottaa komissiota erittelemään asianmukaisesti etenkin uusien lajien ja uusien teknologioiden kehittämiseen liittyvät huomattavat T& K-tarpeet yhteisön tulevissa puiteohjelmissa. 2.14. AK kehottaa lisäämään KOR-määrärahoja ja edistämään niiden turvin yhteisön vesiviljelytuotteiden kulutusta sekä järjestämään tiedotuskampanjan, jossa selvitetään kaikkien Euroopan unionin vesiviljelymarkkinoilla olevien tuotteiden laatuun, turvallisuuteen ja ympäristömääräysten noudattamiseen liittyviä kuluttajien kysymyksiä ja huolenaiheita. Lisäksi olisi luotava omat nimikkeet ja merkinnät, joiden avulla yhteisön tuotteet erottuisivat muista. 2.15. AK suhtautuu erittäin myönteisesti komission tiedonannossaan ilmoittamaan aikomukseen tukea päättäväisesti yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä taloudellisin ja ympäristötoimenpitein ja noudattaa samalla mahdollisimman tiukkoja ympäristö- ja laatustandardeja. AK esittääkin sellaisten hankkeiden tukemista, joiden tavoitteena on vesiviljelytoimista saatavan energian talteenotto ja hyödyntäminen (vesiputoukset, biokaasu, lämpö). Rahoitustuen lisäksi voitaisiin myös helpottaa hallintomenettelyjä. 2.16. AK kehottaa komissiota varaamaan säädöksiä antaessaan tarvittavat määrärahat, joilla pystytään tukemaan tavoitteena olevaa strategisen osa-alueen myönteistä kehittämistä, sillä ala saattaa vaikuttaa monin tavoin myönteisesti yhteisen politiikan piiriin kuuluviin unionin rannikkoalueisiin. AK haluaa kaikin tavoin välttää tilannetta, jossa komission tiedonannon herättämät toiveet tuottaisivat yhteisön vesiviljelyalalle pettymyksen, sillä alalla on keskeinen tehtävä suunniteltaessa yhteisön rannikkoalueiden kokonaisvaltaista käyttöä ja toimitettaessa markkinoille kalastustuotteita, joiden tarjonta on EU:ssa erittäin alijäämäistä. 2.17. AK kehottaa komissiota mukauttamaan nykyiset markkinatoimenpiteet vesiviljelyalan tarpeisiin. AK pyytää komissiota tutkimaan ennen alan uusien toimenpiteiden hyväksymistä, onko vesiviljelytuotteille syytä luoda oma YMJ:nsä. Erityisesti on otettava huomioon se, että alan tuotteilla on oltava turvaverkko vakavien markkinahäiriöiden varalta. Muutamien alan tuotteiden sisällyttäminen neuvoston antaman markkinajärjestelyn perusasetuksen (EY) N:o 104/2000 liitteeseen V jättää ne muista kalastustuotteista poiketen tiettyjen turvatoimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle. AK katsoo joka tapauksessa, että kyseiset toimenpiteet ja niitä vastaavat määrärahat ovat sangen perusteltuja, kun otetaan huomioon yhteisön vesiviljelyalan nykyinen potentiaali ja sen tuleva kehitys. Vesiviljelytuotteita on kohdeltava samalla tavoin kuin esimerkiksi tupakkaa, jolla on oma YMJ:nsä, vaikka sen yhteiskunnallis-taloudelliset vaikutukset ovat vähäisemmät kuin vesiviljelytuotteiden. 2.18. AK kehottaa komissiota käyttämään toimivaltaansa vesiviljelyalalla ryhtymällä sellaisiin budjettitoimenpiteisiin, joiden avulla selviydytään komission tiedonannossaan mainitsemista yhteisön laajuisista haasteista. Komitea kehottaa komissiota sitoutumaan erityisesti seuraaviin toimiin: - tukemaan taloudellisesti yhteisön vesiviljelyalan kehittämistä siten, ettei toimien kustannuksia kateta kohdentamalla uudelleen kalastusalalle varattuja määrärahoja - tukemaan päättäväisesti laajaperäisen vesiviljelyn kehittämistä - edistämään uusien lajien kasvatusta myöntämällä toimintaan osarahoitusta uusien määrärahojen turvin - edistämään yhteisön budjettivaroin vesiviljelylaitosten nykyaikaistamista, puhtaiden tekniikoiden kehittämistä sekä alan mukauttamista mahdollisimman tiukkoihin turvallisuus- ja ympäristöstandardeihin - vauhdittamaan taloudellisesti yhteisön vesiviljelyalan tuotteiden jalostusta, kaupan pitämistä, sertifiointia ja merkintöjä koskevia käytäntöjä - edistämään yhteisön vesiviljelytuotteiden markkinointia ottamalla käyttöön ja tukemalla kussakin tapauksessa asianmukaisimpia sertifiointivälineitä ja rahoittamalla yhteisön laajuisia myynninedistämiskampanjoita - tiukentamaan vesiviljelytuotteiden tuonnin valvontaa ja ottamaan käyttöön valvonnan kannalta välttämättömiä turvavälineitä siltä varalta, että yhteisön tuotteita uhkaa vakava markkinahäiriö - perustamaan aikanaan yhteisön T& K-puiteohjelmaan ensisijainen linja, jolla ratkaistaan vesiviljelyalan tutkimuskysyntä - tukemaan yhteisön rannikkoalueiden kokonaisvaltaisen hoidon edistämistä - myöntämään osarahoitusta vesiviljelyalan koulutuksen kohentamiseen ja mukauttamiseen vastaamaan alan tarpeita. Bryssel 2. heinäkuuta 2003. Alueiden komitean puheenjohtaja Albert Bore (1) EYVL C 107, 3.5.2002, s. 44. (2) EYVL C 374, 23.12.1999, s. 71. (3) EUVL C 128, 29.5.2003, s. 6.