KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 (2) (c) artiklan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI kansallisista päästörajoista tietyille ilman epäpuhtauksille KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla

PERUSTELUT

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdassa määrätään, että komissio antaa lausunnon tarkistuksista, joita Euroopan parlamentti on ehdottanut toisessa käsittelyssä.

Komissio antaa tässä asiakirjassa lausuntonsa Euroopan parlamentin ehdottamista 9 tarkistuksesta.

1. Taustaa

>TAULUKON PAIKKA>

Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä ehdottamien tarkistusten tarkoituksena on vahvistaa yhteistä kantaa monilta osin. Niissä asetetaan tiukemmat kansalliset päästörajat rikkidioksidille, typen oksideille ja haihtuville orgaanisille yhdisteille sekä määräajat, joihin mennessä pitkän aikavälin ympäristötavoitteisiin olisi päästävä. Lisäksi niissä asetetaan päästörajoja kansainväliselle meriliikenteelle ja rajoitetaan muitakin ilma-alusten päästöjä kuin laskeutumis- ja lentoonlähtöjakson aikana syntyviä päästöjä. Tarkistuksissa pyydetään komissiolta ehdotusta yhteisön laajuisiksi taloudellisiksi kannustimiksi, joilla varmistetaan päästörajojen noudattaminen.

2. Komission ehdotuksen tarkoitus

Komission direktiiviehdotuksessa kansallisista päästörajoista tietyille ilman epäpuhtauksille esitetään neljälle happamoitumista, rehevöitymistä ja alailmakehän otsonia aiheuttavalle epäpuhtaudelle päästörajat, jotka jäsenvaltioiden on saavutettava vuoteen 2010 mennessä, mutta jätetään pitkälti jäsenvaltioiden päätettäväksi, mitä toimenpiteitä ne toteuttavat tavoitteiden saavuttamiseksi. Kyseessä olevat epäpuhtaudet leviävät suurissa määrin valtioiden rajojen yli.

Ehdotuksen pitkän aikavälin tavoitteena on, että happamoitumisen ja rehevöitymisen kriittiset kuormitukset ja rajat sekä otsonia koskevat WHO:n ohjearvot eivät saisi ylittyä. Tämänhetkisten tietojen perusteella on mahdotonta ennustaa päivämäärää, johon mennessä näihin tavoitteisiin voitaisiin päästä. Tästä syystä komission ehdottamien päästörajojen tavoitteena oli saavuttaa happamoitumista koskevat välitavoitteet, joista neuvosto ja parlamentti jo ovat sopineet, sekä ehdottaa uusia otsonia koskevat tavoitteita, joihin voitaisiin päästä mahdollisimman kustannustehokkaalla tavalla koko yhteisössä. Yleisesti ottaen yksittäiset jäsenvaltiot eivät voisi saavuttaa tavoitteita alueellaan ainoastaan kansallisten toimien avulla.

3. Komission lausunto Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista

Euroopan parlamentti ehdotti 14. maaliskuuta 2001 yhteensä 9:ää tarkistusta. Näistä komissio hyväksyy täysin yhden tarkistuksen (tarkistus 2) ja osittain tai periaatteessa kaksi tarkistusta (tarkistukset 3 ja 8). Muita tarkistuksia komissio ei hyväksy.

3.1 Komission hyväksymä tarkistus

Komissio on samaa mieltä siitä, että meriliikenteen päästöt vaikuttavat merkittävästi happamoitumiseen, rehevöitymiseen ja alailmakehän otsonitasoon yhteisössä ja että asiaan olisi puututtava. Ilma-alusten päästöjä - muutoin kuin nousu- ja laskuvaiheessa - ei pidetä kovin merkittävinä tekijöinä, mutta asiaa olisi tutkittava tarkemmin. Yleisesti ottaen kansainvälisen meriliikenteen päästöjä voidaan käsitellä parhaiten kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMOssa ja ilmailun päästöjä kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä ICAOssa. Lisäksi meriliikenteen ja ilma-alusten päästöjä koskevat kansainväliset säännökset mainitaan jo 9 artiklassa. Tarkistuksella 2 muutetaan johdanto-osan kappale 11 tämän artiklan mukaiseksi.

3.2 Tarkistukset, jotka komissio hyväksyy periaatteessa

Myös tarkistus 3 koskee meriliikenteen päästöjä. Tarkistuksella lisätään uusi johdanto-osan kappale, jossa korostetaan meriliikenteen päästöjen merkitystä ja viitataan tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä 26. huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/32/EY 7 artiklan 3 kohdassa asetettuihin vaatimuksiin. Komissio haluaisi käyttää mahdollisimman tarkasti 7 artiklan 3 kohdan sanamuotoa. Tämän vaatimuksen täyttämiseksi komissio, jäsenvaltiot ja Norja saivat IMOssa viime vuonna hyväksytyksi esityksensä, jonka mukaan Pohjanmeri julistettaisiin ns. alhaisen rikkipitoisuuden alueeksi. Lisäksi komissio on laatinut yhteisön sisäiseen ja kansainväliseen käyttöön selvityksen meriliikenteen päästöistä Välimerellä ja Mustallamerellä. Tätä ennen selvityksiä oli tehty vain Itämerellä ja Pohjanmerellä. Komissio on myös saanut valmiiksi alustavan tutkimuksen mahdollisista yhteisön toimista meriliikenteen päästöjen vähentämiseksi. Komission yksiköt laativat parhaillaan teknisiä lisäselvityksiä ilmaan kohdistuvista rikkidioksidin, typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöistä meriliikenteessä. Tarkoituksena on laatia tulevasta strategiasta raportti neuvostolle ja parlamentille vuoden 2001 loppuun mennessä.

Tarkistuksessa 8 vaaditaan komissiota antamaan vuoden 2001 loppuun mennessä ehdotukset taloudellisiksi kannustimiksi direktiiviehdotuksen tavoitteisiin pääsemiseksi. Komissio käsittelee mahdollisuutta käyttää taloudellisia keinoja tarkastellessaan 9 artiklan mukaisesti direktiiviä uudelleen vuosina 2004 ja 2008. Komissio voi siis hyväksyä tarkistuksen periaatteessa ja osittain muuttamalla parlamentin ehdottamaa sanamuotoa viittaamaan "taloudellisen välineiden mahdolliseen käyttöön".

3.3 Tarkistukset, joita komissio ei hyväksy

Tarkistukset 1, 6, 7 (toinen osa) ja 10 koskevat suoraan kansallisia päästörajoja. Tarkistuksella 10 sisällytettäisiin uudelleen liitteeseen I komission alun perin ehdottamat päästörajat rikkidioksidille, typen oksideille ja haihtuville orgaanisille yhdisteille niiltä osin kuin ne ovat tiukempia kuin neuvoston yhteisessä kannassa. Yhteisen kannan päästörajat säilytettäisiin niiltä osin kuin ne ovat tiukempia kuin komission ehdotuksessa. Yhteisen kannan päästörajat ammoniakille säilytettäisiin myös niiltä osin kuin ne eivät ole yhtä tiukkoja kuin komission ehdotuksessa.

Komission alun perin ehdottamien kansallisten päästörajojen tarkoituksena oli päästä ympäristöä koskeviin välitavoitteisiin vuonna 2010. Komissio pyrkii edelleenkin näihin tavoitteisiin. Neuvosto on täysin samaa mieltä tavoitteista, mutta katsoo, että tiettyjen epävarmuustekijöiden vuoksi jäsenvaltiot eivät voi tällä hetkellä tehdä komission laskemista päästörajoista oikeudellisesti sitovia. Neuvoston yhteisessä kannassa tämä puute on tarkoitus korjata vuosina 2004 ja 2008 tehtävien uudelleentarkastelujen yhteydessä. Komissio hyväksyy sen, että tätä ehdotusta ja suuria polttolaitoksia koskeva neuvoston yhteinen kanta muodostavat yhdessä merkittävän ensi askeleen pyrittäessä asetettuihin tavoitteisiin. Tästä syystä komissio ei hyväksy tarkistusta 10.

Tarkistuksella 6 poistettaisiin sana "laajasti" yhteisen kannan 5 artiklan johdantokappaleesta. Johdantokappaleessa todetaan, että "liitteessä I mainittujen kansallisten päästörajojen tarkoituksena on saavuttaa laajasti" artiklassa luetellut ympäristönsuojelun välitavoitteet. Tarkistuksessa 1 poistetaan sana "laajasti" johdanto-osan kappaleesta 11. Sekä yhteisessä kannassa olevat että parlamentin toisessa käsittelyssään hyväksymät päästörajat ovat väljempiä kuin ne, jotka laskelmien mukaan ovat välttämättömiä ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi yhteisössä. Päästörajat kuitenkin vaikuttavat myönteisesti tavoitteiden saavuttamiseen, ja ilmaisu "laajasti" kuvaa hyvin toivottua tulosta. Tästä syystä komissio ei hyväksy tarkistuksia 1 ja 6.

Tarkistuksessa 7 (toinen osa) poistetaan 9 artiklan 1 kohdassa oleva vaatimus, jonka mukaan komission vuosina 2004 ja 2008 parlamentille ja neuvostolle laatimissa raporteissa on arvioitava, missä määrin päästöjen lisävähennykset saattavat olla tarpeen ehdotuksen 5 artiklassa asetettujen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamiseksi. Kuten edellä on selvitetty, sekä neuvoston yhteisessä kannassa että parlamentin tarkistusten jälkeisessä yhteisessä kannassa olevat päästörajat ovat liian väljiä ympäristönsuojelun välitavoitteisiin pääsemiseksi. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tarkistusta. (Komissio ilmoitti täysistunnossa 13. maaliskuuta voivansa periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 7 toisen osan, jos tarkistuksella 9 lisättävän uuden artiklan sanamuotoa muutettaisiin tarvittavalla tavalla. Parlamentti ei kuitenkaan hyväksynyt tarkistusta 9.)

Tarkistuksessa 4 asetettaisiin määräajat happamoitumisen ja rehevöitymisen kriittisiin kuormituksiin ja rajoihin sekä otsonia koskeviin WHO:n ohjearvoihin liittyville pitkän aikavälin tavoitteille. Komissio pyrkii edelleenkin näihin pitkän aikavälin tavoitteisiin. Nykytiedon perusteella on kuitenkin mahdotonta ennustaa, milloin, miten ja millaisin kustannuksin tällaisiin tavoitteisiin päästään. Tästä syystä komissio ei hyväksy tarkistusta.

Tarkistukset 5 ja 7 (ensimmäinen osa) koskevat kansainvälisen meriliikenteen päästöjä ja muita ilma-alusten päästöjä kuin laskeutumis- ja lentoonlähtöjakson aikana syntyviä päästöjä. Kuten edellä on selvitetty, komissio on samaa mieltä siitä, että meriliikenteen päästöt vaativat lisätoimia ja että ilma-alusten päästöjä on tutkittava yksityiskohtaisemmin. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia 5 ja 7 (ensimmäinen osa), joilla tällaiset päästöt sisällytettäisiin kansallisten päästörajojen soveltamisalaan. Ensinnäkään ei ole selvää, miten yhteisön ulkopuolisten maiden välillä liikennöivien meri- ja ilma-alusten päästöt jaettaisiin jäsenvaltioiden kesken. Toiseksi jäsenvaltiot eivät oikeudellisista syistä voi valvoa tällaisia päästöjä. Näihin päästöihin on puututtava kansainvälisin toimin.

3.4 Uudelleen tarkasteltu ehdotus

Komissio muuttaa ehdotustaan edellä mainituilta osin EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan nojalla.