Komission kertomus - Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen ja petostentorjunta - Vuosikertomus 2002 /* KOM/2003/0445 lopull./2 */





KOMISSION KERTOMUS - YHTEISÖN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMINEN JA PETOSTENTORJUNTA - VUOSIKERTOMUS 2002 SISÄLLYSLUETTELO Johdanto Osa I - Yhteisön toiminta yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi ja petosten torjumiseksi: tärkeimmät kehityspiirteet vuonna 2002 1. Kattava ja yhdenmukainen petostentorjuntapolitiikka 1.1. Ehdokasmaiden ottaminen mukaan ehkäisevään petostentorjuntapolitiikkaan 1.2. Paljastamiseen, valvontaan ja seuraamuksiin liittyvien oikeudellisten välineiden tehostaminen 2. Yhteistyö jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kanssa 2.1. Toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtävä yhteistyö tiettyjen rikollisuuden muotojen torjumiseksi 2.2. Yhteistyö kolmansien maiden kanssa 3. Toimielinten yhteinen toiminta lahjonnan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi 3.1. Toimielinten välinen kehys 3.2. Kurinpitoelimet ja erityisyksiköt 4. Rikosoikeudellisen ulottuvuuden vahvistaminen 4.1. Taloudellisten etujen suojaamisen rikosoikeudellinen ulottuvuus 4.2. Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa 5. Vuosien 2001-2003 toimintasuunnitelman seuranta Osa II - 280 artiklan täytäntöönpanoon liittyvät jäsenvaltioiden toimet vuonna 2002 - Toimenpiteet yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi 6. EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpano - lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten keskeinen kehitys 7. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen täytäntöönpanoa koskevat säädökset 8. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavien yksiköiden organisointi 9. Yksiköiden välinen koordinointi jäsenvaltioissa Osa III - Tilastot ja analyysit 10. Tilanne vuonna 2002 10.1. Johdanto 10.2. Jäsenvaltioiden ilmoittamat tapaukset 10.3. Kset OLAFin tutkittavina olevat tapau 11. Yksityiskohtainen analyysi: suuntaukset 12. Taloudellinen seuranta TILASTOLIITTEET LIITE KERTOMUKSEN OSAAN I: TOIMINTASUUNNITELMAN 2001-2003 SEURANTA Osan II liite: EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpanoon liittyvät jäsenvaltioiden toimet Johdanto EY:n perustamissopimuksen mukaisesti komissio antaa joka vuosi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa Euroopan parlamentille ja neuvostolle selvityksen sen 280 artiklan täytäntöönpanemiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Tässäkin kertomuksessa pyritään viimevuotisen käytännön tapaan kuvaamaan jäsenvaltioiden ja komission jaetun vastuun periaatetta taloudellisten etujen suojaamisessa kolmesta eri näkökulmasta: yhteisön aloitteet, jäsenvaltioiden toimenpiteet sekä jäsenvaltioiden ja komission operatiivisen toiminnan tulokset yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvien loukkausten tunnistamisessa ja petostentorjunnassa. Komission vastuulla on erityisesti taloudellisten etujen suojaamista koskevan politiikan laatiminen ja sen mukaisten poliittisten ja lainsäädännöllisten aloitteiden esittäminen. Kertomuksen osa I seuraa petostentorjunnassa kaudeksi 2000-2005 määritellyn kattavan strategian [1] logiikkaa, mutta siinä keskitytään kyseisessä toiminnassa vuoden 2002 kuluessa toteutettuihin merkittäviin toimiin. Kun ehdokasmaiden liittymiseen on enää vuosi aikaa, komissio on tässä osassa halunnut korostaa pyrkimyksiään sitouttaa ehdokasmaat tähän toimintaan. Jäsenvaltioiden tänä vuonna toimittamien tarkempien tietojen ansiosta voidaan lisäksi paremmin korostaa eri valvontatasojen toimivan organisoinnin merkitystä muun muassa petostentorjuntaan liittyvissä tutkimuksissa. Esitystä on täydennetty joillakin esimerkkitapauksilla. [1] Kattava strategia, taloudellisten etujen suojaaminen ja petostentorjunta (KOM(2000) 358 lopullinen, 28.6.2000). Kertomuksessa on lisäksi täydellinen ja yksityiskohtainen yhteenveto liitteenä olevassa toimintasuunnitelmassa 2001-2003 [2] vuodelle 2002 suunnitelluista toimenpiteistä: yhteenvetotaulukkoon on koottu ohjelman edistymisen arvioinnin kannalta keskeiset seikat vastuualueiden, aikataulun ja seurannan osalta. Komissio valmistelee vuosiksi 2004-2005 petostentorjunnan kattavaan strategiaan 2000-2005 perustuvaa uutta toimintasuunnitelmaa, jossa otetaan luonnollisesti huomioon petostentorjuntaviraston toimintaa koskevan arviointikertomuksen suositukset [3], siihen liitetty valvontakomitean lausunto sekä muiden toimielinten vahvistamat suuntaviivat. [2] Ks. yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskeva toimintasuunnitelma 2001-2003 (KOM(2001) 254 lopullinen, 15.5.2001) kattavan strategian 2001-2005 täytäntöönpanemiseksi. [3] Petostentorjuntaviraston (OLAF) toiminnan arviointi - Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 15 artikla ja neuvoston asetus (Euratom) N:o 1074/1999 (KOM(2003) 154, 2.4.2003). Kertomuksen osassa II käsitellään erityisesti jäsenvaltioiden 280 artiklan mukaisesti toteuttamia toimia. Esitykseen sisältyy joitakin jäsenvaltioiden tarkastustoiminnastaan ja sen tuloksista antamia tietoja [4]. Siinä annetaan selvitys jäsenvaltioiden pyrkimyksistä varmistaa tarkastus- ja tutkintayksikköjensä toiminnan paras mahdollinen täydentävyys ja johdonmukaisuus toimintojen valvonnan, järjestelmätarkastusten ja petostutkimusten näkökulmasta. [4] Erityisesti jäsenvaltioiden vuosikertomukset, joista säädetään yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130, 31.5.2000) 17 artiklan 3 kohdassa. Kertomuksen osassa III esitetään tilastotiedot, jotka koskevat petosten ja muiden väärinkäytösten määrää sekä perintätoiminnan ja jäsenvaltioiden ja komission yksikköjen toimien perusteella saatuja tuloksia. Näitä tuloksia on analysoitu petosten ja muiden väärinkäytösten paljastamisen näkökulmasta sellaisena, kuin kansalliset hallintoviranomaiset ovat niistä raportoineet alakohtaisissa asetuksissa säädettyjen velvoitteiden mukaisesti. Koska viime vuonna toimitetut tiedot olivat niin epätäydellisiä ja hajanaisia, komissio antaa ensiksi selvityksen sähköisessä muodossa toimitettujen tietojen siirrossa tapahtuneesta edistymisestä ja pyrkii sen jälkeen esittämään alustavan analyysin virastolle ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien suuntauksista varainhoidollisen (tulot/menot) ja yhteisön tärkeimpiä politiikkoja ilmentävän alakohtaisen lähestymistavan mukaisesti. * Yleisesti vuoden 2002 kertomuksessa tuodaan esille eri toimijoiden välisten toimivaltuuksien niveltyminen ja eri tasoilla (yhteisötaso ja kansallinen taso) tapahtuva toiminnan lähentyminen. Jäsenmaiden toimittamien tietojen [5] perusteella voidaan paremmin selvittää taloudellisten etujen suojaamiseen osallistuvien eri yksikköjen toimintaa. Komission näiden tietojen perusteella tekemän analyysin avulla voidaan paremmin todeta erityisesti valvontaan liittyvät riskit niin toimintojen sääntöjenmukaisuuden valvonnan, järjestelmätarkastusten kuin tutkinta- ja syytetoimienkin osalta. Komission toteama eri toimintojen - joihin strategisen lähestymistavan neljän toimintalinjan mukainen petostentorjuntakin kuuluu - välinen johdonmukaisuus ilmenee sekä yhteisön tasolla (osa I) että jäsenvaltioiden tasolla (osa II). Osassa III on jäsenvaltioiden petoksiin ja muihin väärinkäytöksiin liittyvien tiedonantojen perusteella laadittu täydentävä selvitys valvonta- ja tarkastusjärjestelmistä, niiden soveltumisesta kyseiseen riskityyppiin ja niiden tuloksista perinnän alalla. Tämä esitys vahvistaa näin petostentorjunnan kattavassa strategiassa tarkoitettua täydentävyyden periaatetta, jonka mukaisesti komissio voi optimoida yhteisön käytettävissä olevat keinot jäsenvaltioiden omaa toimintaa täydentäen. [5] Tietojen perusteella voidaan tehdä vertailuja joihinkin EY:n perustamissopimuksen entisen 209 a artiklan täytäntöönpanosta annetussa kertomuksessa esitettyihin tuloksiin (ks. vertailuanalyysi jäsenvaltioiden kertomuksista yhteisön resurssien tuhlauksen ja väärinkäytön torjumiseksi kansallisella tasolla toteutetuista toimenpiteistä (KOM(95) 556, 13.11.1995) ja sen täydennysosa hallinnollisista tarkastuksista ja seuraamuksista (SEC(2000) 843 lopullinen, 24.5.2000). Osa I - Yhteisön toiminta yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi ja petosten torjumiseksi: tärkeimmät kehityspiirteet vuonna 2002 Komissio vahvisti yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevat yleiset poliittiset tavoitteensa 28. kesäkuuta 2000 hyväksytyssä kattavassa strategiassa [6] vuosiksi 2001-2005. Komissio antaa säännöllisesti selvityksen kyseisestä strategiasta, ja niin myös tässä kertomuksessa. Kattavaan strategiaan sisältyvät yhteisön tällä alalla tekemät aloitteet, myös EU:n perustamissopimuksen VI osastoon perustuvat toimet erityisesti siltä osin, kuin ne liittyvät yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen. Tavoitteena on kehittää taloudellisten etujen suojaamista palveleva lainsäädäntö- ja sääntelykehys, joka soveltuu kaikille Euroopan politiikanaloille ja mahdollistaa sekä unionissa että unionin ulkopuolella kentällä työskentelevien toimijoiden välisen yhteistyön ja kumppanuuden. Kertomuksessa esitetyt muutamat valvonta- tai tutkimustapaukset havainnollistavat talousrikollisuuden torjunnan todellisuutta kentällä pyrittäessä ehkäisemään ja paljastamaan, mutta myös rankaisemaan tekijöitä sekä korjaamaan taloudellinen vahinko aina, kun se on mahdollista. [6] KOM(2000) 358 lopullinen, 28.6.2000. Toimintasuunnitelmassa 2001-2003 määriteltyjen toimenpiteiden täytäntöönpanoa vuonna 2002 on esitelty yksityiskohtaisesti osan I liitteessä. Seuraavassa keskitytään komission vuonna 2002 kattavan strategian neljän toimintalinjan mukaisesti toteuttaman toiminnan tärkeimpiin kehityspiirteisiin sekä muutamiin horisontaalisiin aihealueisiin, kuten taloudellisten etujen suojaamisen kokonaisvaltaiseen organisointiin petosten paljastamisen, valvonnan ja tutkinnan sekä seuraamusten näkökulmasta (taloudellinen, hallinnollinen ja oikeudellinen seuranta). [7] Erityisen tarkastelun kohteena ovat ehdokasmaiden jäseneksi liittymisen viime hetken valmistelut. [7] JÄSENVALTIOIDEN TÄNÄ VUONNA TOIMITTAMIEN JÄRJESTÄMÄÄNSÄ VALVONTAA JA YKSIKKÖJENSÄ YHTEISTYÖTÄ KOSKEVIEN TARKKOJEN TIETOJEN ANSIOSTA. KS. KERTOMUKSEN OSA II, KOHTA 8 SEKÄ ERITYISESTI LIITTEEN 3 JA 4 KOHTA. 1. KATTAVA JA YHDENMUKAINEN PETOSTENTORJUNTAPOLITIIKKA 1.1. Ehdokasmaiden ottaminen mukaan ehkäisevään petostentorjuntapolitiikkaan Kokoamalla varainhoidon valvonnan, terveen taloushallinnon ja yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisen sekä petostentorjunnan yhdeksi EU-säännöstön täytäntöönpanoa koskevien neuvottelujen luvuksi (28. luku "Varainhoidon valvonta") komissio halusi korostaa, miten tärkeänä se pitää sitä, että ehdokasmaat noudattavat moitteettoman varainhoidon periaatteita. Ehdokasmaiden edistymisestä annettujen määräaikaiskertomusten yhteydessä 9. lokakuuta 2002 julkaistussa komission strategia-asiakirjassa "Kohti laajentunutta Euroopan unionia" komissio korosti jälleen kerran sitä, että yhteisön rahoituksen saaminen edellyttää kaikkien niiden ehtojen noudattamista, joilla varmistetaan yhteisön tukien moitteeton varainhoito. [8] Tällä ei tarkoiteta vain yhteisön lainsäädännön täysimääräistä noudattamista, vaan myös riittäviä institutionaalisia takeita, mikä onkin ehkä tärkein näkökohta tässä asiassa. [8] Ks. myös Euroopan parlamentin päätöslauselma ja sen 43 kohta, joka koskee 13. maaliskuuta 2003 hyväksyttyä taloudellisten etujen suojaamisesta annettua vuosikertomusta 2001. Strategia-asiakirjassa määrätäänkin, että ehdokasmaiden on vahvistettava hallinnollisia rakenteitaan ja valmiuksiaan siten, että ne voivat taata yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen jo vuoden 2003 jälkipuoliskolta alkaen. Komission tähän liittyvät tukitoimet on keskitetty lähinnä kahdelle alalle. Osalla tuesta kannustettu ehdokasmaita kehittämään toimiva taloushallinto yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamiseksi jo ennalta noudattamalla sellaista valvonta- ja tarkastusmallia, jota voidaan soveltaa sekä yhteisön varoihin että kansalliseen tulo- ja menojärjestelmään. Lopuilla tukitoimilla on pyritty vahvistamaan näiden etujen suojaamista ja petostentorjuntaa ehdokasmaissa. Komissio on 28. neuvotteluluvun puitteissa seurannut tarkasti näillä kahdella kiinteästi toisiinsa liittyvillä alalla tapahtuvaa edistystä ja antanut siitä säännöllisesti selvityksiä parlamentille ja neuvostolle. On huomattava, että yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen on otettu täysin huomioon myös muihin yhteisön säännöstön lukuihin liittyvissä toimissa [9] aina, kun se on katsottu tarpeelliseksi. Tässä kertomuksessa komissio kuitenkin rajoittuu tarkastelemaan erityisesti 28. luvun (varainhoidon valvonta) puitteissa toteutettuja toimia. [9] Komissio on seurannut taloudellisten etujen suojaamisessa tai siihen liittyvillä aloilla tapahtuvaa edistystä muissakin yhteisön säännöstön luvuissa, kuten luvuissa 24 (yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa), 25 (tulliliitto) ja 29 (rahoitusta ja talousarviota koskevat määräykset). Esim. perinteisten omien varojen alalla komissio on toteuttanut 29. luvun piiriin kuuluvia toimia, joilla pyritään varmistamaan, että 10 ehdokasmaan hallinto- ja kirjanpitojärjestelmät vastaavat yhteisön vaatimuksia. 1.1.1. Liittymistä valmistelevien välineiden (Phare, Sapard ja ISPA [10]) valvonta [10] Puolalle ja Unkarille suunnattua tukea koskevaa vuonna 1989 perustettua Phare-ohjelmaa sovelletaan tästedes kaikkiin kymmeneen Keski- ja Itä-Euroopan (KIE) ehdokasmaahan, ja ohjelmasta myönnetään noin 11 miljardin dollarin osarahoitus tekniseen tukeen, investointeihin, julkishallinnon ja instituutioiden vahvistamiseen sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen. Sapard-ohjelmalla (erityinen liittymistä valmisteleva ohjelma maatalouden ja maaseudun kehittämiseksi) pyritään tukemaan ehdokasmaita rakenteellisen sopeuttamiseen liittyvien ongelmien ratkaisemisessa maataloussektoreilla ja maaseutualueilla sekä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa yhteisen maatalouspolitiikan ja siihen liittyvän lainsäädännön osalta. ISPA (liittymistä valmistelevan rakennepolitiikan väline) on liikenne- ja ympäristöalalla toteuttavia hankkeita varten perustetun yhteisön koheesiorahaston edeltäjä. Yhteisön tuen luonne on muuttunut ja tehostunut viimeisten kymmenen vuoden aikana sitä mukaa, kuin suhteet ehdokasvaltioihin ovat vahvistuneet. Phare-tuet [11] on 1990-luvun lopulta lähtien suunnattu kokonaan liittymisprosessin edistämiseen erityisesti toimielinrakenteen kehittämisen ja lainsäädännön lähentämisen aloilla. Pharen myötä taloushallintojärjestelmät ovat muuttuneet yhä tiukemmiksi. Kymmenvuotisen dynaamisen siirtymävaiheen aikana ehdokasmaista on vähitellen kehittynyt orastavia markkinatalouksia. Yhteisön vuosittaisen tuen määrä kaksinkertaistui vuonna 2000, mutta tämä asetti myös entistä tiukempia vaatimuksia liittymistä valmistelevien lisäohjelmien eli Sapardin ja ISPAn hallinnoinnille ja valvonnalle, jotka siirtyvät yhä enenevässä määrin ehdokasmaiden vastuulle. [11] Phare-ohjelman soveltamisalaan kuuluu 10 Keski- ja Itä-Euroopan (KIE) jäsenyyttä hakenutta maata: Bulgaria, Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Puola, Slovakia ja Romania. Maltaa ja Kyprosta varten on oma rahoitusväline, joka otettiin käyttöön 13 päivänä maaliskuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 555/2000 Kyproksen tasavallan ja Maltan tasavallan liittymistä valmistelevan strategian mukaisten toimien toteuttamisesta (EYVL L 68, 16.3.2000). Phare-ohjelman osalta hallintoa on hajautettu (DIS) jo usean vuoden ajan, ja siirtyminen kokonaan hajautettuun täytäntöönpanojärjestelmään (EDIS) on meneillään. EDIS-järjestelmässä komissio voi luopua nykyisestä tarpeesta vaatia ennakkohyväksyntä hankkeiden esittämiselle ja niitä koskevien tarjouskilpailujen järjestämiselle. Edistymisaste vaihtelee tuntuvasti maittain. Kahdeksan KIE-ehdokasvaltion pitäisi hakea omien virastojensa perustamista vuoden 2003 lopussa tai 2004 alussa. Kyproksen ja Maltan ennakkotarkastusten pitäisi poistua kokonaan vuoden 2003 aikana. Liittymissopimukseen sisältyy velvoite saattaa liittymispäivään mennessä päätökseen siirtyminen Phare-ohjelman täysin hajautettuun hallinnointiin. Jotta varmistettaisiin toimien mahdollisimman laaja täydentävyys ja EDIS-järjestelmän toiminnan valvonta, uusien jäsenvaltioiden valtuutusoikeudet pysyvät voimassa vuoden ajan liittymisestä. Sapard on ensimmäinen täysin hajautetun mallin mukaisesti käyttöön otettu EU:n ulkoisen tuen ohjelma. Tämä tarkoittaa, että saatuaan komissiolta valtuutuspäätöksen Sapard-virasto vastaa itse tukihakemuksista, hankkeiden valinnasta, avustusten hyväksymisestä, edunsaajien kanssa tehtävistä sopimuksista, varojen ja velkojen hallinnoinnista, maksuista, tilien pidosta ja jälkitarkastuksista. Kansallinen rahasto hyväksyy kansallisen hyväksymisasiakirjan perusteella monivuotisessa rahoitussopimuksessa määriteltyjen kriteerien mukaisesti luodut hallinnointi- ja valvontajärjestelmät. Kansallinen tulojen ja menojen hyväksyjä on kansallisesta rahastosta vastaavana tahona taloudellisessa kokonaisvastuussa yhteisön varoista. Komission tarkastajat suorittavat tarkastuksia, jotta saadaan kohtuullinen varmuus järjestelmän toimimisesta suunnitellun mukaisesti. Jos tarkastuksen tulos on myönteinen, tehdään päätösehdotus hallinnointivaltuutuksen myöntämiseksi Sapard-virastolle, kansalliselle rahastolle ja kansallisessa hyväksymisasiakirjassa vaadituille toimenpiteille. Vuosina 2001 ja 2002 maatalouden pääosasto teki väliaikaisen päätöksen tuen hallinnoinnin hajauttamisesta kahdeksalle Sapard-virastolle [12] jäsenyyttä valmistelevissa maissa sekä Bulgariassa ja Romaniassa. [12] Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Puola, Slovakian tasavalta ja Slovenia. Päätöksessä määriteltiin tehtävät ja kriteerit sellaisina, kuin säädetään neuvoston asetuksissa (EY) N:o 1258/1999, 1266/1999 ja 1268/1999 ja komission asetuksessa (EY) N:o 2222/2000. Tukien hallinnoinnin hajauttamista koskevan menettelyn tehdään sisäinen tarkastus, jossa varmistetaan, että kansalliset menettelyt ovat monivuotisen rahoitussopimuksen mukaisia ja erityisesti se, että: - tilit ovat tarkat, täydelliset ja ajantasaiset, - hyväksyminen, suorittaminen ja kirjanpito on erotettu toisistaan, - jokaisesta tehtävästä ja maksutapahtumasta on vahvistettu kirjalliset menettelyt ja valvonnasta vastaavien elinten kanssa on tehty kirjalliset sopimukset, - Sapard-virastolla ja kansallinen rahastolla on aukoton kirjausketju jokaisesta tileille merkitystä menoerästä, Seuraavaksi komission yksiköt tekevät tarkastuksia tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi kirjanpidon sekä menojen sääntöjenmukaisuuden osalta, sekä ryhtyvät tarvittaessa rahoitusoikaisuihin. Komissio on valvonut tiukasti Sapardiin liittyvien vaatimustensa täyttymistä kyseisissä maissa, jotta liittymisen jälkeen saadaan kohtuullinen varmuus siitä, että Euroopan maatalousrahastoja hallinnoidaan asianmukaisesti. Voidaan siis yleisesti päätellä, että ehdokasmaissa on enenevässä määrin tiedostettu nykyaikaisen ja moitteettoman taloushallinnon sekä uusien menetelmien käyttöönoton merkitys. Kun menettely Sapard-tukien hallinnoinnin hajauttamiseksi on saatu päätökseen, ehdokasmaiden katsotaan täyttävän perusedellytykset täyden vastuun ottamiseksi Euroopan unionin rahoituksen täytäntöönpanosta maatalousalalla. Myös ISPA-ohjelmassa on saavutettu säännöllistä edistymistä. Varainhoitoa ja sen valvontaa koskevat tärkeimmät vaatimukset ja väärinkäytösten käsittely ovat hyvin paljolti samanlaiset kuin koheesiorahastossa ja rakennerahastoissa. Avaintekijät koskevat sisäisiä rahoitustarkastuksia, joilla taataan ilmoitettujen menojen oikeellisuus, sisäisten tarkastusvalmiuksien soveltuvuus, kirjausketjun riittävyys ja sääntöjenvastaisuuksien asianmukainen käsittely. Tyydyttävien järjestelmien vahvistaminen ISPA-ohjelmalle on siis merkittävä vaihe koheesiorahaston ja rakennerahastojen hallinnointiin valmistautumisessa. Ehdokasmaiden järjestelmien kehittäminen EDIS-järjestelmän suuntaan tuo ISPA-ohjelmaan uutta ulottuvuutta. EDIS-järjestelmän käyttöönottoa edeltää vertaileva tutkimus, jossa komissio todentaa, että ennen muuta moitteettomaan varainhoitoon ja varainhoidon valvontaan liittyviä erityiskriteerejä ja -edellytyksiä on noudatettu. Vuonna 2002 komissio täydensi edellisenä vuonna aloittamiaan todentamistöitä siirtymällä ISPA-maissa käyttöön otettujen järjestelmien tarkastuksessa toiseen vaiheeseen. Tavoitteena on tarkastaa ISPA-rahastojen hallinnointia varten perustettujen järjestelmien riittävyys ja niiden yhdenmukaisuus yhteisön vaatimusten kanssa. Suorittamalla aikaisempiin tarkastuksiin liittyvää jatkoseurantaa ja täydentämällä täytäntöönpanoelinten ja -järjestelmien vaikutusaluetta komissio on varmistunut siitä, että ehdokasmaat ovat täysin tietoisia yhteisön rahastoihin sovellettavista säännöksistä ja että hallinnointi- ja valvontajärjestelmien kannalta olennaiset toimet oli toteutettu. Kun puutteellisuuksia on todettu, on myös annettu suositukset niiden korjaamiseksi määräajan kuluessa. Yksi ehdokasmaa jätti vuoden 2002 lopussa virallisen hakemuksen EDISiin liittymisestä. Useiden muiden maiden pitäisi saattaa päätökseen valmistautumisensa EDISiin vuonna 2003. Marraskuussa 2003 annettavissa valvontakertomuksissa ja rakennerahastojen ohjelmasuunnittelun vaatimien sitoumusten täytäntöönpanon arviointikertomuksessa komissio aikoo asettaa etusijalle varainhoidon valvonnan. Erityistä huomiota tullaan kiinnittämään siihen, ovatko varainhoito ja sen valvonta edistyneet toimintasuunnitelmien mukaisesti, jotta voitaisiin tarvittaessa ryhtyä nopeasti korjaaviin toimiin. 1.1.2. Yleisen rahoituksen valvontaan ja todentamiseen liittyvän kapasiteetin kehittäminen ("julkinen sisäinen rahoitusvalvonta - PIFC") Komission kiinnostus ehdokasmaissa tapahtuvaan rahoituksen valvontaan ja todentamiseen ulottuu paljon pidemmälle kuin liittymistä valmistelevien välineiden valvontaan. Komissio on kansallisten ja yhteisön rahastojen yhtäläisen suojelun periaatteen nojalla aktiivisesti kannustanut ehdokasmaita kehittämään yleisesti varainhoidon valvontaan ja todentamiseen liittyviä valmiuksiaan, joiden avulla taataan julkisen sektorin terve taloushallinto riippumatta siitä, onko kyse yhteisön varoista vai kansallisista varoista. Tältä alueelta tulevat tukihakemukset ovat alkujaan peräisin ehdokasmaista, jotka ovat pyytäneet neuvoja tehokkaiden sisäisten valvontarakenteiden kehittämiseen siirtyessään nykyaikaisten talous- ja rahoituspolitiikkojen harjoittamiseen. Koska komissio on suoraan kiinnostunut ehdokasmaiden moitteettoman varainhoidon varmistamisesta ennen ja jälkeen jäseneksi liittymisen, se on kehittänyt sisäistä valvontaa (julkinen sisäinen rahoitusvalvonta eli PIFC) koskevan nykyaikaisen lähestymistavan, joka perustuu unionista ja sen ulkopuolelta saatuun kokemukseen. Tämä lähestymistapa muodostuu kolmesta peruskäsitteestä: hallinnointivastuu kansallisten budjettivarojen moitteettomasta varainhoidosta, sisäisten tarkastusvalmiuksien kehittämisestä ja sellaisen keskitetyn elimen luomisesta, jonka tehtävänä on kehittää ja yhdenmukaistaa ohjaus- ja todentamisjärjestelmien organisointia ja menetelmiä. Nämä PIFC:n periaatteet ovat laajalti yhteneviä yhteisön varojen hyvään hallinnointiin sovellettavien periaatteiden kanssa. Komissio on myös avustanut toimivaltaisten yksiköiden perustamisessa ja erityisesti sisäisten tarkastusyksiköiden luomisessa kaikkiin ministeriöihin ja yksiköihin sisäisen valvonnan yhdenmukaistamiseksi keskitetysti koko julkisella sektorilla. Ehdokasmaat ovat samalla saaneet kohdennetumpaa tukea "kummitoimintasopimuksiin" sitoutuneilta kansallisilta asiantuntijoilta tai erityisyksiköiltä. Kaikki nämä ponnistelut ovat johtaneet strategioiden, politiikkojen ja sisäistä valvontaa koskevan lainsäädännön yhtenäistämiseen ehdokasmaissa. Vaikka ehdokasmaissa tapahtunut edistyminen onkin ollut epätasaista, kyseiset hallitukset ovat yleensä tukeneet voimakkaasti komission ehdottamaa sisäisen valvonnan mallia. Koska asiaa koskeva lainsäädäntö on suurelta osin pantu täytäntöön useimmissa ehdokasmaissa, huomio siirtyy tästedes lainsäädännön analysoimisesta ja kehittämisestä koulutukseen ja soveltamistoimenpiteisiin. 1.1.3. EY:n taloudellisten etujen suojaamisen vahvistaminen ja petostentorjunta ehdokasmaissa Neuvotteluissa tehtyjen sitoumusten mukaisesti ja tiiviissä neuvotteluyhteydessä komission kanssa ehdokasmaat tehostivat merkittävästi toimiaan vuonna 2002 luodakseen tehokkaat petostentorjunnan koordinointiyksiköt (AFCOS), joita yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvän lainsäädännöllisen, hallinnollisen ja operatiivisen toiminnan yhteensovittaminen edellyttää. Vuoden 2002 lopussa tällaisia koordinointiyksiköitä oli perustettu 11 ehdokasmaahan, ja Viro, Liettua, Kypros ja Slovenia määrittelivät nämä rakenteet vuonna 2002 [13]. Muissa ehdokasmaissa, joissa on jo olemassa tämäntyyppisiä yksiköitä, vuoden 2002 toiminta on keskittynyt petostentorjuntayksiköiden saattamiseen täysin toimiviksi. Tämä on edellyttänyt muun muassa AFCOSin yhteistoimintamenettelyjen ja AFCOSin ja yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen osallistuvien toimielinten ja yksiköiden sekä AFCOSin ja OLAFin välisten suhteiden tarkempaa määrittämistä. AFCOSin operatiivista kehystä on lisäksi vahvistettu, koulutustoiminta on aloitettu ja henkilöstöä palkattu. Kaikki nämä toimenpiteet ovat vahvistaneet ehdokasmaiden hallinnollista reagointikykyä tapauksissa, joissa ilmenee merkkejä väärinkäytöksistä tai petosepäilyjä. Petostentorjuntaan osallistuvien rakenteidensa tehostamisella ehdokasmaat ovat näin osoittaneet sitoutumisensa yhteisön varojen suojelemiseen. [13] Bulgaria teki tätä koskevan päätöksen tammikuussa 2003. Ehdokasmaiden AFCOS-yksiköiden ja OLAFin edustajien kesken on järjestetty säännöllisiä tapaamisia, jotta ehdokasmaiden viranomaiset ovat voineet vaihtaa ensimmäisiä kokemuksiaan petostentorjunnan koordinointiyksiköidensä perustamisesta ja niiden toiminnasta. Ensimmäinen tämäntyyppinen kokous pidettiin Brysselissä 7. ja 8. lokakuuta 2002. Tiedustelu- ja tutkintayksiköiden lisäksi kokoukseen osallistuivat ehdokasmaiden syytetoimista vastaavat yksiköt. Kokousta seurasi kaksi samanaikaista työistuntoa, joihin osallistuivat sekä ehdokasmaiden syyttäjäviranomaisia ja OLAFin petostentorjuntaviraston tuomioistuinasioista, neuvonnasta ja oikeudellisesta seurannasta vastaavien yksiköiden virkamiehiä että ehdokasmaiden AFCOS-yksiköiden edustajia, petostentorjuntaviraston tutkijoita ja tiedusteluosaston jäseniä. Myöhemmin on järjestetty muita tapaamisia. Nämä kokoukset muodostavat hyödyllisen foorumin tietojen ja kokemusten vaihdolle ja niiden ponnistelujen seurannalle, joita ehdokasmaat ovat toteuttaneet yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvien hallintorakenteidensa vahvistamiseksi. Tätä toimintaa sekä muita OLAFin ja ehdokasmaiden välisen yhteistoiminnan muotoja tuetaan tulevaisuudessa erityisellä 16. toukokuuta 2002 käynnistetyllä monen maan välisellä petostentorjunnan Phare-ohjelmalla [14]. Ohjelmasta jaetaan kaikkiaan 15 miljoonaa euroa monivuotista tukea kolmelle pääalalle: petostentorjuntarakenteiden luomiseen, tietoliikenneverkkojen ja tietokantojen käyttöönottoon ja petostentorjuntarakenteiden operatiivisen tietotaidon vahvistamiseen sekä yhteistyöhön poliisin ja syytetoimista vastaavien viranomaisten kanssa. Ohjelman toteuttaminen alkoi vuonna 2003 [15]. [14] Monen maan välinen Phare-ohjelma yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavien petosten torjunnasta (PH/2002/1412). [15] Petostentorjuntaa koskevan Phare-ohjelman ohella petostentorjunnan kokonaiskapasiteettia kohotetaan Phare-tuella, jota on jaettu, jaetaan ja aiotaan edelleenkin jakaa oikeus- ja sisäasioiden sekä tulli- ja rajanvalvonnan aloilla. Operatiivisella tasolla petostentorjuntavirasto on joidenkin konkreettisten tapausten yhteydessä toiminut jo jonkin aikaa yhteistyössä ehdokasmaiden kanssa, kuten seuraava esimerkkitapaus osoittaa: Konsultointiyhtiön syyllistyminen petokseen - ulkoinen tuki ehdokasmaille Heinäkuussa 2002 OLAF aloitti Kroatiassa toimivan yhteisön edustuston saamien tietojen perusteella asetuksen N:o 1073/99 3 artiklan mukaisen ulkoisen tutkintamenettelyn. Niiden mukaan oli syytä epäillä saksalaisen yrityksen laskuttaneen kahdesti erästä konsultointiyhtiötä kansallisen oikeuden ja yhteisön oikeuden yhdenmukaistamista koskevasta konsultoinnista. Taloudelliseksi vaikutukseksi arvioitiin noin 110 000 euroa, ja se kohdistui pääasiassa Phare- JA OBNOVA-ohjelmien määrärahoihin. Petostentorjuntavirasto löysi todisteita, joiden perusteella saksalaisen yhtiön hallinnoimissa hankkeissa todettiin väärinkäytöksiä Slovakiassa, Tsekin tasavallassa ja Kroatiassa. Niihin liittyi ylilaskutusta ja kaksinkertaista laskutusta. Petostentorjuntavirasto ilmoitti asiasta myös Tsekin syyttäjäviranomaiselle, minkä jälkeen Tsekin poliisi suoritti etsinnän yhtiön toimistoihin ja takavarikoi tietokoneita, tiedostoja ja useita tuhansia asiakirjoja. Petostentorjuntaviraston keräämät todisteet esitettiin Berliinin yleiselle syyttäjälle, joka antoi pidätysmääräyksen. Saksan viranomaiset ovat pidättäneet epäillyn henkilön, ja asiassa annetaan tuomio vuoden 2003 aikana. Yhteisön edustusto keskeytti Kroatian hankkeen tulosten puuttumisen vuoksi elokuussa 2002 vähän tutkinnan aloittamisen jälkeen. Tsekissä ja Slovakiassa toteutetut hankkeet saatiin maiden viranomaisia tyydyttävällä tavalla päätökseen yhteisön varojen hajautettuun hallinnointiin liittyvien järjestelyjen mukaisesti. Komissio ryhtyi sen jälkeen tarvittaviin toimiin pidättääkseen Tsekin viranomaisille maksettavista tuista kyseisen saksalaisen yrityksen kahdesta Tsekissä meneillään olevasta hankkeesta perimättä olevan summan yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi siihen asti, kunnes oikeudenkäynti Berliinissä on ratkennut. Väärinkäytöksistä ilmoittamisen helpottamiseksi liittymistä valmistelevissa ohjelmissa (Phare, ISPA, Sapard) ja yhteisön lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla petostentorjuntavirasto on luvannut varustaa ehdokasmaiden hallintoviranomaiset petostentorjuntaan tarkoitetulla AFIS-tietojärjestelmällä. [16] Kaikkiaan 15 tämäntyyppistä järjestelmää on tällä hetkellä toimintakunnossa 10 ehdokasmaassa. Samanaikaisesti sääntöjenvastaisuuksista ilmoittamista on tuettu liittymistä valmistelevien rahoitusvälineiden määrärahoilla, jotta menettelyt varmasti ymmärrettäisiin selkeästi. [16] AFISin osalta ks. myös 2.1 kohta. 1.2. Paljastamiseen, valvontaan ja seuraamuksiin liittyvien oikeudellisten välineiden tehostaminen Taloudellisten etujen tehokas suojaaminen edellyttää kaikkien asianomaisten viranomaisten liikkeellepanoa sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla. Yhteisön rahastojen hallinnointi on 80-prosenttisesti hajautettua. Jäsenvaltiot vastaavat yhteisön omien varojen maksamisesta. [17] Komission yksiköt hallinnoivat lisäksi suoraan osaa talousarviosta ja varmistavat näin koko järjestelmän hyvän taloushallinnon. [17] Ks. kertomuksen osa II, jossa jäsenvaltiot selvittävät rahastojen hallinnoinnista, niiden asianmukaisen käytön valvonnasta, maksujen keräämisestä ja aiheettomasti maksettujen summien ja menetettyjen tulojen takaisinperinnästä vastaavien yksikköjensä organisointia. Seuraavissa luvuissa osoitetaan, miten kokonaisvaltaisella jäsenvaltioiden sekä komission tasolla käyttöön otetuilla valvonta-, seuranta- ja seuraamusjärjestelmillä taataan, että vastuualueiden eri tasot työskentelevät toisiaan täydentäen ja noudattavat tehokkuus- ja yhtäläisyysperiaatteita taloudellisten etujen suojaamiseksi Euroopan unionin alueella. Niissä viitataan kertomuksen osassa II esitettyyn tämänvuotiseen selvitykseen siitä, miten jäsenvaltiot ovat järjestäneet valvonta- ja tutkintatoimintansa ja taloudellisten etujen suojaamiseen osallistuvien yksikköjensä yhteensovittamisen, sekä joihinkin osassa III oleviin petosten ja muiden väärinkäytösten tiedoksiantamista koskeviin analyyseihin. 1.2.1. Paljastaminen ja valvonta Kuten kertomuksen osasta II käy ilmi, jäsenvaltiot osallistuvat taloudellisten etujen suojaamiseen toimien (maksutapahtumien, ohjelmien tai hankkeiden) laajamittaisella valvonnalla sekä todentamalla järjestelmällisesti menettelyjen sääntöjenmukaisuuden. Tätä lähestymistapaa täydennetään strategioilla, jotka liittyvät järjestelmien tarkastukseen ja rahastojen käytön valvontaan. Petosepäilyjen perusteella toimivaltaiset yksiköt tekevät lisäksi tutkimuksia, joilla etsitään sellaisia sääntöjenvastaisia seikkoja tai menettelytapoja, jotka voivat johtaa henkilöiden asettamiseen vastuuseen hallinnollisella tai rikosoikeudellisella tasolla. Kertomuksen osassa III (erityisesti 11.3 kohta) osoitetaan jäsenvaltioiden petoksista ja väärinkäytöksistä antamien ilmoitusten perusteella, että tietyillä aloilla jäsenvaltion valitsema kokonaisvaltainen valvontajärjestelmä vaikuttaa perintään (ennen ohjelman päättämistä pidätettyjen maksujen painoarvo, jälkikäteen tapahtuvan perinnän osuus). Kertomuksessa (erityisesti 11.2 kohta) esitetään myös ehdotuksia valvonta- ja tutkintastrategioiden mukauttamiseksi riskityyppiin (tapaukset, joihin liittyy suuria summia, sekä alat tai tuoteryhmät, joissa tapahtuu paljon väärinkäytöksiä). Yhteisön tasolla taloudellisten etujen suojaamiseksi harjoitettava valvonta on järjestetty samalla tavalla. Tulojen ja menojen hyväksymisestä vastaavat pääosastot, joiden tehtävänä on myös valvoa rahastojen käyttöä ja tarkastaa alakohtaisissa asetuksissa säädetyt järjestelmät, vastaavat yhdessä kansallisten hallintoviranomaisten kanssa sääntöjenmukaisuuden valvonnasta ja yhteisön säännösten moitteettoman soveltamisen varmistamisesta. Kumppanuus on usein varsin tiivistä, kuten alla oleva esimerkki osoittaa. Laiminlyöntien tapauksessa komissio ryhtyy asianmukaisiin toimiin. Yhteisiä tarkastuksia koskevan järjestelyn kehittäminen perinteisten omien varojen alalla Yhteisiä tarkastuksia koskevan järjestelyn puitteissa komissio ja joidenkin jäsenvaltioiden sisäisestä tarkastuksesta vastaavat yksiköt tekevät yhteistyötä perinteisten omien varojen alalla helpottaakseen kokemusten, asiantuntemuksen ja sisäisten tarkastustekniikoiden vaihtoa. Tämän lähestymistavan mukaan kyseisen jäsenvaltion sisäisen tarkastuksen yksikkö suorittaa tarkastuksen asianmukaisen moduulin [18] mukaisesti ennalta valitulla tulli- ja/tai kirjanpitohallinnon alalla. Lopuksi se laatii raportin, jonka se toimittaa sekä kansalliselle hallinnolle että komissiolle. Komissio tutkii sisäisen tarkastustyön tulokset ja tarkastaa työasiakirjat ja käytetyn menetelmän. Sen jälkeen komissio laatii oman selvityksensä asiasta. Mahdollisista yksittäisistä tai rakenteellisista virheistä tehdään oikaisut talousarvioon normaalin menettelyn mukaisesti. Mikäli virhettä voidaan järjestelmiä koskevan analyysin perusteella luonnehtia rakenteelliseksi, komissiolle ilmoitetaan jäsenvaltion ehdottomista toimenpiteistä järjestelmän piilevien heikkouksien korjaamiseksi. Komissio ja jäsenvaltiot, joista Tanska, Itävalta ja Alankomaat ovat tällä alalla edelläkävijöitä, ovat olennaisesti hyötyneet tällaisen lähestymistavan yhteydessä toteutetuista tarkastuksista. Näiden jäsenvaltioiden kanssa on tehty jo seitsemän tämän lähestymistavan mukaista tarkastusta ja kolme niistä kolme vuonna 2002. [18] Seuraavat moduulit ovat tällä hetkellä saatavilla: Vapaa liikkuvuus, A-kirjanpito mukaan lukien, Ulkoinen passitus (T1 ja TIR), Varastointi, Yleinen tullietuusjärjestelmä, Sisäinen jalostus , Erillinen kirjanpito. Tarkastustehtävät rakennerahastojen alalla Kuten jäsenvaltioiden tarkastushenkilöstöä [19] koskevista tiedoista käy ilmi, sääntöjenvastaisuuksien paljastamista, ilmoittamista ja seurantaa koskevissa kansallisissa järjestelmissä on joitakin heikkouksia. Tällä alalla vallitsevan tilanteen parantumista pidetäänkin ensisijaisen tärkeänä, [20] ja komission on vuoden 2000 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä sitoutunut suorittamaan tarkastukset, jotka liittyvät rakennerahastojen osalta asetuksen N:o 1681/94 ja koheesiorahastojen osalta asetuksen N:o 1831/94 soveltamiseen. Ne koskevat erityisesti 1) sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamista koskevien järjestelmien todentamista siltä osin, kuin on kyse rakennerahastoista ja koheesiorahastoista ja 2) perintäkelpoisten summien kirjanpitoon kirjaamista koskevan asetuksen N:o 438/2001 8 artiklan sekä rahoituksen korjausmenettelyjä koskevan asetuksen N:o 448/2001 3 artiklan soveltamista. [19] Ks. kertomuksen osa II. [20] Ks. valkoinen kirja komission uudistamisesta (toimi 97) ja komission tätä asiaa koskeva tiedonanto 7.8.2001 (asiakirja C(2001) 2517, joka koskee rakennerahastojen taloudellisen seurannan ja valvonnan parantamista). Ks. myös toimintasuunnitelman 2001-2003 1.2.2 kohta. Näiden marraskuussa 2002 ja tammikuussa 2003 suoritettujen tarkastusten päätelmät ja suositukset annetaan tiedoksi kaikille asianomaisille jäsenvaltioille sekä Euroopan parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle vuoden 2003 kuluessa. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen osallistuu erilaisia valvonta- ja tutkimusyksiköitä, ja eri toimivaltaisten viranomaisten välinen koordinointi on ratkaisevaa. Rutiinitarkastuksista vastaavien yksikköjen havaitsemat tai tarkastuksen yhteydessä havaitut poikkeavuudet voivat näin johtaa perusteellisempaan toimijoiden henkilökohtaista vastuuta koskevaan tutkintaan. Euroopan petostentorjuntaviraston [21] vastuualaan kuuluu juuri tämäntyyppinen operatiivinen toiminta, joka kohdistuu sellaisten sääntöjenvastaisten seikkojen tai menettelytapojen etsintään, jotka voivat johtaa hallinnollisiin seuraamuksiin tai rikosoikeudellisiin syytetoimiin. Seuraava esimerkkitapaus kuvaa tätä valvontatoimien täydentävyyttä: [21] Ks. edellä mainittu Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) toiminnan arviointi (KOM(2003) 154, 2.4.2003), erityisesti sen 1.1.2 kohta. Maataloustuotteiden jalostuksen alalla todettu petostapaus Vuoden 2002 aikana OLAFille tuli tietoja, joiden mukaan jalostusyhtiö ei ollut noudattanut Kreikassa markkinointivuosina 2000-2001 tuottajille maksettavaa vähimmäishintaa. Asetuksen (EY) N:o 1258/1999 ja Asetuksen (EY) N:o 2185/96 perusteella tehdyn ulkoisen tutkimuksen yhteydessä petostentorjuntavirasto teki tarkastuskäyntejä joidenkin taloudellisten toimijoiden tiloissa ja tarkisti saamiensa tietojen paikkansapitävyyden. Sääntöjenvastaisuudet koskivat itse asiassa ainakin kahdeksaa osuuskuntaa. Tammikuussa 2003 laaditussa tutkintaraportissa takaisin perittävän summan määräksi arvioitiin 1 472 023 euroa. Tilanteesta ilmoitettiin Kreikan oikeusviranomaisille, ja ne ovat panneet tutkinnan vireille. Tavanomaisen käytäntönsä mukaisesti petostentorjuntavirasto ja maatalouden pääosasto osoittivat helmikuussa 2003 suosituksensa Kreikan maatalousministeriölle. Oikeudellinen ja hallinnollinen seuranta on käynnistetty. Edellä kuvattuihin tarkastuksiin liittyvät erilaiset lähestymistavat täydentävät toisiaan, mutta kuten kertomuksen osasta II käy ilmi, petostentorjuntatarkastuksiin kansallisella tasolla kiinnitetyn henkilöstön (ministeriöiden tutkintayksiköt, poliisin yksiköt ja oikeusviranomaiset) hyvin pieni osuus (kaikilla aloilla keskimäärin 8 % koko henkilöstöstä) saattaa olla osoitus siitä, että yhteisön julkiselle taloudelle vakavaa vahinkoa aiheuttavien toimintatapojen rikosoikeudellista ulottuvuutta ei ole riittävästi huomioitu. Tältä osin OLAF pyrkii toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kannustamaan yhteistyötä kansallisten viranomaisten kanssa ja suuntaamaan omat tutkintaresurssejaan sinne, missä jäsenvaltioiden toiminta on tehottominta. Vaikka toimijoihin ja yrityksiin kohdistettuja tutkimuksia on edelleen vaikea järjestää kentällä, [22] OLAFilla, jolle lainsäätäjä on antanut valtuudet suorittaa omia hallinnollisia tutkimuksia, [23] on valmiudet olla suoraan yhteydessä poliisi- ja oikeusviranomaisiin. [22] Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklassa säädetyn paikalla suoritettaviin tarkastuksiin ja todentamisiin sovellettavien oikeusperustojen alakohtaisen hajauttamisen vuoksi komissio aikoo vuonna 2003 ryhtyä OLAFin omia tutkimuksia täydentäviin jatkotoimiin toimintasuunnitelman 2001-2003 perusteella (1.2.2 kohta) ja esittää neuvostolle asetusehdotuksen. Uudella asetuksella ei muuteta nykyisiä säädöksiä, mutta luodaan uusi yhtenäinen perusta kansallisten tutkintayksikköjen OLAFin pyynnöstä suorittamille petostentorjuntatutkimuksille ja helpotetaan näin tutkimustulosten tehokasta ja yhtenäistettyä seurantaa etenkin tietojen luottamuksellisuutta ja tietosuoja koskevien sääntöjen osalta. Ks. edellä mainitun OLAFin toiminnasta laaditun arviointikertomuksen 1.1.2 kohta, suositus nro 3. [23] Erityisesti asetuksessa (EY) N:o 2185/96 säädetyt paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja asetuksen (EY) N:o 515/97 nojalla kolmansissa maissa suoritettavat yhteisön petostentorjuntatehtävät. Ks. arviointiraportin 15 artikla, suositus nro 3. OLAFin omien tutkintavaltuuksien vahvistamiseksi komissio suunnittelee näiden säännösten ulottamista suorien menojen alalle. 1.2.2. Rahoituksen seurannan tehokkaamman hallinnoinnin varmistaminen ja seuraamusten vahvistaminen Komission tehtävä on seurata jäsenvaltioissa aiheettomasti maksettujen varojen takaisinperintämenettelyjä ja raportoida niistä vuosittaisessa tulostilissä; [24] vuonna 2002 toteutettiinkin merkittäviä takaisinperintää koskevia toimenpiteitä. Lisäksi komission vuonna 2000 aloittama hanke toimielinten varainhoitosääntöjen uudistamiseksi johti uuden varainhoitorahoitusasetuksen antamiseen vuonna 2002. [25] [24] Varainhoitoasetuksen mukaisesti komissio esittää päättyneen varainhoitovuoden konsolisoidun tulostilin ja taseen seuraavan tilikauden toukokuun 1. päivään mennessä. [25] Uusi varainhoitoasetus: neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, 16.9.2002); uudet soveltamissäännökset: komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä (EYVL L 357, 31.12.2002). 1.2.2.1. Tehokkuuden parantaminen ja toimivaltuuksien selventäminen yhteisön varojen hajautetun hallinnoinnin alalla Taloudellisesti tarkastellen jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden tehtävänä on huolehtia varojen takaisinperinnästä lopullisilta edunsaajilta ja siirtää ne komissiolle (ks. osa III, alakohtaiset tilastot). Tämä koskee hajautetun mallin mukaisesti täytäntöönpantujen yhteisön politiikanalojen (EMOTR-tukiosasto, rakennerahastot, ulkoinen tuki) perusteella aiheettomasti maksettuja varoja. Nykyisen lainsäädännön mukaan komission on puolestaan seurattava jäsenvaltioiden aloittamia perintämenettelyjä ja sovellettava tarvittaessa tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyä. [26] Näiden menettelyjen hitaus ja yhteisön saatavien kasaantuminen huolestuttavat niin komissiota, tilintarkastustuomioistuinta kuin budjettivallan käyttäjääkin, erityisesti Euroopan parlamenttia, joka on toistuvasti viitannut tähän seikkaan taloudellisten etujen suojaamisesta antamissaan päätöslauselmissa. [27] [26] Ennakkomaksujen suoritukseen, virhettä, muotoa tai sisältöä koskeviin sääntöjenvastaisuuksiin ja joissakin tapauksissa petoksiin liittyvien yhteisön avointen saamisten määrä ylitti 3 miljardia euroa 30. kesäkuuta 2002, jolloin talousarviota oli toteutettu melkein 30 vuotta (1972-2000). EMOTR-tukiosaston osuus tästä summasta oli 2,3 miljardia euroa, rakennerahastojen osuus 387 miljoonaa euroa ja suorien menojen osuus 373 miljoonaa euroa (KOM(2002) 671, s. 3). [27] Ks. päätöslauselma komission vuosikertomuksesta 2001, 6-8 kohta, 13.3.2003. Sisäistä hallintouudistusta koskevan valkoisen kirjan täytäntöönpanon yhteydessä komissio sitoutui parantamaan takaisinperinnän tehokkuutta selventämällä eri toimijoiden toimivaltuuksia. [28] Komissio ilmoitti 3. joulukuuta 2002 antamassaan tiedonannossa, [29] jossa käsitellään muun muassa vielä perimättä olevien EMOTR-tukiosastosta sääntöjenvastaisesti maksettujen varojen palauttamista, perustavansa tilapäisen "perintäryhmän", jonka tehtävä on hoitaa loppuun vuotta 1999 edeltävien tapausten selvittäminen. Perintäryhmän työn tulokset esitellään vuosikertomuksessa 2003. [28] Michaele Schreyerin tiedonanto komissiolle valkoisen kirjan toimesta 96 (KOM(2000) 200 lopullinen/2, 5.4.2000): "Aiheettomasti maksettujen varojen takaisinperinnän tehostaminen ", 13.12.2000 - SEK(2000) 2204/3. Ks. myös edellä mainitun toimintasuunnitelman 2001-2003 1.2.2 kohta. [29] KOM(2002) 671 lopullinen, 3.12.2002. 1.2.2.2. Yhteisön varojen suoran hallinnoinnin yksinkertaistaminen ja seuraamusten tehostaminen Siltä osin kuin on kyse komission suorasta hallinnoinnista johtuvista yhteisön saamisista, uudessa 1. tammikuuta 2003 alkaen sovellettavassa rahoituskehyksessä [30] ja komission tehtävien täytäntöönpanossa sovelletaan tehtävien erillisyyden periaatetta (tulojen ja menojen hyväksyjä, valtuutettu hyväksyjä, kirjanpitäjä, tilintarkastaja, petostutkinnasta vastaava tutkija). Lisäksi kyseisessä kehyksessä parannetaan yhteisön saamisten toteamista ja takaisinperintämenetelmiä (korvausmenettely, vakuuksien täytäntöönpano, pakkotoimet). [30] Ks. myös edellä uuden varainhoitoasetuksen viittaukset, uudet soveltamissäännöt ja uudet säännökset sisäisistä menettelyistä, jotka liittyvät suorasta hallinnoinnista syntyneiden saamisten perintään ja sakkojen, kiinteämääräisten summien ja perustamissopimuksiin perustuvien uhkasakkojen perintään. Täyttääkseen paremmin rikosoikeudelliseen menettelyyn siirrettyjen tapausten rahoituksellisia jatkotoimia koskevan vastuunsa komissio on pyytänyt yksikköjään (OLAF/oikeudellinen yksikkö) valmistelemaan päätösehdotuksen, jolla komission petostentorjunnasta vastaavalle jäsenelle annetaan valtuudet nostaa kanne jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden tuomioistuimissa yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevissa rikosoikeudellisissa menettelyissä. Seuraamusten osalta uudessa varainhoitoasetuksessa [31] säädetään, että harhaanjohtavia tai vääriä tietoja antaneet epäluotettavat toimijat eivät tietyn ajanjakson aikana saa osallistua tarjouskilpailuihin eivätkä muihinkaan tuleviin menettelyihin. [32] Lisäksi jäävit tai kyseisen hankintamenettelyn yhteydessä vääriä tietoja antaneet ehdokkaat ja tarjoajat hylätään. Niitä koskevat tiedot tallennetaan keskitettyyn tietokantaan, johon pääsevät myös muut EU:n toimielimet. Samoja poissulkemissäädöksiä sovelletaan tuensaajiin. Tähän liittyy julkisia hankintoja koskevien sopimusten kansallisista menettelyistä annettu uusi direktiiviehdotus, joka on parhaillaan Euroopan parlamentin ja neuvoston tutkittavana. [33] [31] Erityisesti 93-95 ja 113 artikla. [32] Jos kysymyksessä on vakava ammatillinen virhe, petoksesta saatu tuomio, lahjonta, osallistuminen rikolliseen järjestöön tai muu lainvastainen toiminta, joka vahingoittaa yhteisön taloudellisia etuja, tai jos tällaisten toimijoiden on todettu syyllistyneen vakavaan täytäntöönpanorikkomukseen kaupan tekemisestä tai yhteisön talousarviosta rahoitetun tuen myöntämisestä seuranneiden sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen vuoksi. [33] Direktiiviehdotus KOM(2000) 275 lopullinen, annettu 10.5.2000, julkisia tavara- ja palveluhankintoja sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (EYVL C 29 E, 30.1.2001). Yksi uuden direktiivin tavoitteista on velvoittaa viranomaiset sulkemaan ei-luotettavat toimijat menettelyjen ulkopuolelle. Neuvosto ja parlamentti ovat todenneet, että direktiiviehdotuksen 46 artiklan täytäntöönpano ei edellytä tiedonvaihtojärjestelmän luomista. 2. YHTEISTYÖ JÄSENVALTIOIDEN JA KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on yhdessä komission kanssa järjestettävä toimivaltaisten viranomaistensa kiinteä ja säännöllinen yhteistoiminta petosten ehkäisemiseksi [34]. Komissio täyttää osuutensa näistä velvollisuuksista antamalla jäsenvaltioille tiedusteluapua ja operatiivista apua. [34] Tämä yhteistyö käsittää luonnollisesti kaikki jäsenvaltioiden käytössä olevat resurssit, muun muassa niiden rangaistusjärjestelmät. Sen vuoksi komissio ja yhteisön lainsäätäjä ovat antaneet OLAFille tarvittavat valtuudet yhteydenpitoon poliisi- ja oikeusviranomaisten kanssa. Tämä edellyttää tehokasta yhteistyötä kansallisten viranomaisten kanssa varsinkin silloin, kun komission on käytettävissään olevien tietojen perusteella pyydettävä jäsenvaltioita aloittamaan petostutkinta. "Petostentorjunnan kattavassa strategiassa" mainitun ensisijaisen tavoitteen mukaisesti "palvelukeskukseksi" järjestäytyneenä komissio on vuoden 2002 aikana pyrkinyt määrätietoisesti vahvistamaan kumppanuutta ulkoisten petostutkimusten puitteissa [35]. Yhteistyön tehokkuudesta kertovat muun muassa seuraavat merkittävät toimet. [35] Kuten "15 artiklaa koskevassa raportissa" huomautetaan, tämän yhteistyön ohella komission ja Euroopan petostentorjuntaviraston on perustamissopimuksessa ja johdetussa oikeudessa säädetyn toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen perusteella hoidettava oma vastuunsa käyttämällä yhteisön lainsäätäjän niille osoittamia riippumattomia tutkintavaltuuksia asetuksen (EY) N:o 1073/1999 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Virasto on suoraan vastuussa näiden tutkimusten taloudellisesta, hallinnollisesta ja oikeudellisesta seurannasta (ks. edellä 1.2.2.2 kohta ). 2.1. Toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtävä yhteistyö tiettyjen rikollisuuden muotojen torjumiseksi 2.1.1. Yhteinen siviilikanne yhdysvaltalaisessa tuomioistuimessa (savukkeisiin liittyvä petos) Unionin jäsenvaltioilla on yhteisiä etuja: tätä käytännön todellisuutta kuvastavat hyvin tulleihin, valmisteveroihin ja alv-tuloihin - siis sekä jäsenvaltioiden alv-tuloihin että yhteisön omien varojen osuuteen - vaikuttavaan savukkeiden salakuljetukseen kohdistetut vastatoimet. Euroopan komissio on kymmenen jäsenvaltion [36] tukemana nostanut Yhdysvalloissa kanteita, joissa se syyttää savukevalmistajia osallistumisesta savukkeiden järjestäytyneeseen salakuljetukseen Euroopan unionin alueella. Muiden vahinkojen lisäksi salakuljetus on kuluneen vuosikymmenen aikana aiheuttanut yhteisölle ja jäsenvaltioille suuria rahallisia menetyksiä. Tämä erittäin suuren luokan oikeudenkäynti kuvastaa hyvin yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyöhalua, joka ulottuu paljon tavanomaisia oikeusriitoja laajemmalle. Asiavyyhti koskee kansainvälistä salakuljetus- ja rahanpesuketjua, jossa liikkuu erittäin merkittäviä rahasummia. On korostettava, että savukkeiden salakuljetus kytkeytyy erittäin vakavaan järjestäytyneen rikollisuuden lajiin, nimittäin huumekauppaan ja siihen liittyvään rahanpesuun. Huumausaineiden myynnistä saatu tuotto ohjataan Euroopan unionissa ja muissa maissa harjoitettuun salakuljetustoimintaan, josta koituvat tulot siirretään myöhemmin yritysten kotimaihin. [36] Belgia, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Portugali ja Suomi. Nämä Yhdysvalloissa nostetut siviilikanteet tukevat komission ja kaikkien jäsenvaltioiden aloittamia merkittäviä ponnisteluja savukkeiden salakuljetuksen ja rahanpesun hillitsemiseksi. Yleisesti tarkastellen näillä toimilla on toki saavutettu merkittäviä läpimurtoja. Savukkeiden salakuljetus ja rahanpesu ovat kuitenkin yhä vakavia ongelmia, jotka vaativat raskaan veron yhteisön ja jäsenvaltioiden julkisista varoista. Ongelma katsottiin voitavan ratkaista vain ryhtymällä toimiin sen alkulähdettä vastaan. Siviilikanteet nostettiin Yhdysvalloissa, koska vastaajina on yhdysvaltalaisia yrityksiä, joita epäillään järjestäytyneestä salakuljetuksesta Yhdysvalloista käsin ja jotka näin ollen ovat rikkoneet Yhdysvaltain lakia. Näin ollen oli asianmukaista saattaa ne vastuuseen nimenomaan yhdysvaltalaisissa tuomioistuimissa käyttäen perusteena ns. RICO-lakia (Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act), joka on tärkeä ase järjestäytyneen rikollisuuden ja lahjonnan torjumisessa. Lisäksi Yhdysvaltain oikeusjärjestelmässä voidaan langettaa sellaisia rangaistuksia ja sakkoja, jotka voivat osoittautua erityisen tehokkaiksi tämäntyyppisten rikosten ehkäisemisessä. New Yorkin osavaltion piirioikeus ("United States District Court - Eastern District") hylkäsi Philip Morrisia, R.J. Reynoldsia ja Japan Tobaccoa vastaan marraskuussa 2000 nostetun ensimmäisen siviilikanteen menettelyvirheen vuoksi. Sama kanne nostettiin uudelleen elokuussa 2001, ja komission lisäksi kantajina oli kymmenen jäsenvaltiota. Tuomioistuin päätti 19. helmikuuta 2002 hylätä salakuljetusta koskevan kanneperusteen, mutta tästä päätöksestä on valitettu. Komissio nosti RJ Reynoldsia vastaan vielä toisen rahanpesua koskevan kanteen, jonka yhdysvaltalainen tuomioistuin hyväksyi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti 15. tammikuuta 2003 [37] jättää tutkimatta kolmen savukevalmistajan (Philip Morrisin, R.J. Reynoldsin ja Japan Tobaccon) jättämät valitukset, joilla yritettiin saada kumotuksi yhdysvaltalaisessa tuomioistuimessa niitä vastaan nostettu Euroopan komission kanne komission toimivallan väitetyn puuttumisen perusteella. Komissiota tässä prosessissa tuki Euroopan parlamentin ohella kahdeksan EU:n jäsenvaltiota. [38] Kantajina olleet yhtiöt valittivat päätöksestä. [37] Yhdistetyissä asioissa T-377/00, T-379/00, T-380/00, T-260/01 ja T-272/01, Philip Morris, Reynolds ja Japan Tobacco v. komissio, annettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio. [38] Espanja, Ranska, Italia, Portugali, Suomi, Saksa, Kreikka ja Alankomaat. Komissio korostaa, että nämä oikeuden päätökset saavat yhteisön toimimaan entistä määrätietoisemmin unionin taloudellisia etuja vahingoittavia petoksia vastaan. 2.1.2. Yhteistyö tiettyjen yhteisön etuja vahingoittavien rikollisuuden muotojen torjumisessa Petostentorjunnan kattavassa strategiassa mainittujen tärkeiden toiminta-alojen joukossa komissio mainitsi tarpeen parantaa yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavan järjestäytyneen ja varsinkin kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa petosten ja lahjonnan aloilla. Jäsenvaltioiden yhteistyön lujittamisessa ja tarvittaessa sääntelykehyksen suunnittelussa voidaan hyödyntää kenttäkokemusta niiltä euron suojaamisen tai väärentämisen ja tavaroiden laittoman valmistamisen torjunnan [39] kaltaisilta aloilta, joilla jo harjoitetaan vakiintunutta yhteisön politiikkaa tai peruslainsäädäntöä. [39] Asetukset (EY) N:o 3295/94 ja (EY) N:o1367/95 (EYVL L 341, 30.12.1994 ja EYVL L 133, 17.6.1995). Vihreä kirja - Väärentämisen ja tavaroiden laittoman valmistamisen vastainen toiminta sisämarkkinoilla (KOM(1998) 569 lopullinen). * Perussäädökset euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä on nyt annettu [40], ja komissio on käynnistänyt kansainvälisiä monialaisia tietojenvaihto-, avunanto- ja koulutushankkeita [41]. Vuoden 2002 kuluessa Perikles-ohjelmassa käynnistettiin kaikkiaan seitsemän hanketta, joihin osallistui OLAFin, Euroopan keskuspankin ja Europolin edustajia. Eurometallirahojen suojaamiseksi toteutetaan erityishanke, josta vastaa eurometallirahaväärennöksiä tutkiva Euroopan teknis-tieteellinen keskus (ETTK). Sitä johtaa kaksi komission (OLAF) edustajaa, joista toinen työskentelee Ranskan valtion rahapajan (Monnaie de Paris) palveluksessa. Vuonna 2002 toteutettiin kaksi väärennettyjen eurometallirahojen analysointia ja aitouden varmistamista koskevaa aloitetta sekä perustettiin rahanväärennösten valmistuksessa käytettyjä materiaaleja koskeva tietokanta. [40] Neuvoston asetukset N:o 1338/01 ja N:o 1339/01 sekä neuvoston päätös, jotka muodostavat 1. ja 3. pilarin mukaisen oikeusperustan kaikkien institutionaalisten toimijoiden (EKP, Europol, komissio/OLAF), jäsenvaltioiden keskusvirastojen ja muiden toimivaltaisten viranomaisten sekä kolmansien maiden väliselle yhteistyölle. Toimivaltaisten viranomaisten luettelo julkaistiin heinäkuussa 2002 (EYVL C 173, 19.7.2002, 2002 C 178/06). [41] Neuvoston päätös 2001/923/EY, tehty 17 päivänä joulukuuta 2001, tietojenvaihtoa, avunantoa ja koulutusta koskevan toimintaohjelman perustamisesta euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä (Perikles-ohjelma) (EYVL L 339, 21.12.2001). * Teollisuudessa ja kaupan alalla esiintyvä väärentäminen ja yleensäkin tekijänoikeuksiin kohdistuvat talousrikokset palvelevat pimeitä markkinoita, jotka toimivat usein yhteisön omia varoja verottavien salakuljetusverkostojen kautta. Tämä kehitys vaatii nykyisten säädösten parantamista ja vahvistamista kuluttajien, teollis- ja tekijänoikeuksien sekä yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi. Vuonna 2002 komissio valmisteli kaksi uutta säädöstä, jotka se esitteli tammikuussa 2003. Ensimmäinen on asetusehdotus [42], jonka tarkoituksena on laajentaa tekijänoikeuksia joihinkin uusiin tuotteisiin, helpottaa oikeudenhaltijoiden asemaa tulliviranomaisten menettelyissä ja yksinkertaistaa toimivaltaisten viranomaisten toimia silloin, kun epäillään kolmansista maista tuotujen tavaroiden olevan väärennettyjä. Toinen on direktiiviehdotus [43], jonka tavoitteena on yhdenmukaistaa EU:n jäsenvaltioiden lainsäädännöissä säädettyjä teollis- ja tekijänoikeuksien valvontakeinoja sekä määritellä puitteet tietojenvaihdolle toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välillä. Ehdotus takaisi yhdenmukaiset edellytykset näiden oikeuksien haltijoille EU:ssa, tehostaisi rikoksentekijöille määrättäviä seuraamuksia ja toimisi näin pelotteena väärentämistä ja tavaroiden laitonta valmistamista vastaan. [42] Ehdotus neuvoston asetukseksi tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä toimenpiteistä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen (KOM(2003) 20 lopullinen, 20.1.2003). [43] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseen tähtäävistä toimenpiteistä ja menettelyistä (KOM(2003) 46(01), 30.1.2003). 2.2. Yhteistyö kolmansien maiden kanssa Komissio on vuodesta 1998 lähtien pyrkinyt yhdessä neuvoston yksiköiden kanssa poistamaan talousrikollisuuden torjunnan esteitä kansainvälisellä tasolla ja erityisesti yhteistyössä Sveitsin valaliiton kanssa. Komissio on havainnut erityisen tarpeelliseksi laajentaa keskinäisestä avunannosta tulliyhteistyössä tehdyssä vuoden 1997 pöytäkirjassa [44] tarkoitettua hallinnollista yhteistyötä muillekin aloille, kuten veroihin [45] ja yhteisön menoihin. Lisäksi tulliyhteistyössä on havaittu puutteita varsinkin tulli- ja veropetosten ja niistä saatujen voittojen pesun torjunnassa. Asiakirjojen saannille talouden toimijoilta ja yhteisön tukivarojen saajilta on edelleen monia esteitä Sveitsissä. [44] Ks. komission tiedonanto neuvostolle pankkitalletusten verotuksesta käytyjä neuvotteluja koskevasta raportista (SEC(2002) 1287 lopullinen, 27.11.2002). [45] Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton kirjeenvaihtona tehty sopimus hallintoviranomaisten keskinäistä avunantoa tulliasioissa koskevan lisäpöytäkirjan lisäämisestä Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen - Yhteinen julkilausuma (EYVL L 169, 27.6.1997, s. 77-84). Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta 13. maaliskuuta 2003 antamassaan päätöslauselmassa Euroopan parlamentti ilmaisee huolensa siitä, ettei Sveitsin kanssa petostentorjunnasta käydyissä neuvotteluissa päästy eteenpäin vuonna 2002. Monissa keskeisissä kysymyksissä ei ole vielä saavutettu mainittavaa edistystä. Tulevan sopimuksen pitäisi johtaa yhteistyön laadun paranemiseen, kun hallinnollisessa avunannossa, keskinäisessä oikeusavussa ja rahanpesun torjunnassa noudatetaan Euroopan unionin normeja. Komissio on yhä sitoutunut neuvostolta 14. joulukuuta 2000 saadussa toimeksiannossa vahvistettuun tavoitteeseen, ja se aikoo saattaa neuvottelut päätökseen Sveitsin kanssa vuonna 2003. Yhteistyötä kolmansien maiden kanssa on kehitetty myös operationaalisella tasolla ja erityisesti asetuksen (EY) N:o 515/97 19 ja 20 artiklan mukaisesti tehtyjen yhteisön tarkastuskäyntien alalla. Tästä yhteistyöstä voidaan mainita seuraava esimerkki: Petostutkinta - Kosovon sähkölaitos (KEK) Huhtikuun 2002 lopussa Euroopan petostentorjuntavirasto sai UNMIKilta (YK:n väliaikainen hallinto Kosovossa) ilmoituksen petosepäilyistä ja päätti aloittaa asetuksen (EY) N:o 1073/1999 5 artiklan 1 kohdan mukaisen ulkoisen tutkimuksen. Kosovosta saatujen tietojen perusteella havaittiin, että kyseiset yhteisön varat (noin 4,2 miljoonaa dollaria eli 4 miljoonaa euroa) oli siirretty Gibraltarilla sijaitsevaan pankkiin. Pankki esti pääepäillyn yrityksen siirtää varat Gibraltarilta Belizeen. Gibraltarin virallinen syyttäjä hankki OLAFin pyynnöstä korkeimman oikeuden määräyksen kyseisten pankkitilien jäädyttämiseksi. OLAF sai palautettua kaikki kavalletut varat takaisin Kosovon budjettiin elokuussa 2002. Sen jälkeen se aloitti menettelyt loppujen varojen takaisinperimiseksi sekä tilitietojen hankkimiseksi. Virasto toimitti heinäkuussa 2002 Saksan oikeusviranomaisille kaikki petostutkinnassa hankkimansa tiedot ja asiakirjat. Joulukuussa 2002 pääepäilty, YK:n entinen työntekijä Kosovossa, ilmoittautui Saksan virallisen syyttäjän toimistossa Bochumissa ja määrättiin siellä tutkintavankeuteen. Saksan tuomioistuin, joka (ratione personae -periaatteen mukaisesti) katsoi olevansa asiassa toimivaltainen, tuomitsi hänet 3,5 vuodeksi vankeuteen kesäkuussa 2003 KEK:lle tarkoitettujen varojen kavaltamisesta. Kansainvälisten yhteyksien monitahoisuudesta huolimatta tutkinta saatiin hyvin lyhyessä ajassa tyydyttävään päätökseen Saksan, Gibraltarin, Kosovon ja Serbian viranomaisten yhteistyöhalun ansiosta. Saksan ja Gibraltarin oikeusviranomaisten osallistuminen oli ratkaisevaa todisteiden hankinnassa, ja tärkeitä olivat myös YK:n päämajaan New Yorkiin luodut yhteydet. 3. TOIMIELINTEN YHTEINEN TOIMINTA LAHJONNAN EHKÄISEMISEKSI JA TORJUMISEKSI 3.1. Toimielinten välinen kehys Yhteisössä on toukokuusta 1999 asti ollut voimassa lainsäädäntö Euroopan yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavien petosten, lahjonnan ja muun laittoman toiminnan torjumiseksi ja yhteisön etujen suojaamiseksi väärinkäytöksiltä toimielimissä ja muissa elimissä. [46] Vuoden 2002 aikana uuden lainsäädännön nojalla on nostettu useita kanteita [47], joista on saatu hyödyllistä osviittaa sisäisiä tarkastuksia sääntelevän toimielinten välisen kehyksen johdonmukaisuudesta [48]: sitä sovelletaan erotuksetta kaikkiin EY:n ja Euratomin perustamissopimuksilla perustettuihin toimielimiin ja muihin elimiin niiden toimivaltuuksista riippumatta, kaikkiin niiden työntekijöihin, kuuluivatpa nämä henkilöstösääntöjen tai kurinpitomenettelyjen piiriin tai eivät. Viimeaikaisen oikeuskäytännön mukaan EY 280 artiklassa mainitut "yhteisön taloudelliset edut" kattavat paitsi yhteisön, myös muiden EY:n perustamissopimuksella perustettujen elinten, kuten EKP:n ja EIP:n [49], talousarvioiden tulot ja menot, joten kehystä on sovellettava kaikkiin toimielinten ja muiden elinten hallinnoimiin varoihin, oli niiden alkuperä mikä hyvänsä. [46] Euroopan petostentorjuntaviraston tutkimuksista 25. toukokuuta 1999 annettujen asetusten (EY) N:o 1073/1999 ja (Euratom) N:o 1074/1999 mukaan tutkimusten tarkoituksena on selvittää virkatoimintaan liittyviä vakavia tekoja, jotka voivat merkitä, että virkamies tai muu henkilöstöön kuuluva on jättänyt noudattamatta velvollisuuksiaan tavalla, joka voi johtaa kurinpitotoimiin ja tarvittaessa rikossyytteisiin, taikka että toimielimen tai elimen jäsen tai johtohenkilö taikka henkilökuntaan kuuluva, johon ei sovelleta henkilöstösääntöjä, on vastaavalla tavalla jättänyt noudattamatta velvollisuuksiaan. Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission tekemä toimielinten välinen sopimus Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista (EYVL L 136, 31.5.1999). Komission päätös 1999/352/EY, EHTY, Euratom, 28. huhtikuuta 1999. [47] Kaikkiaan 71 Euroopan parlamentin jäsentä nosti kumoamiskanteen, jonka tutkittuaan yhteisöjen tuomioistuin katsoi parlamentin päätösten olevan yleisesti sovellettavia toimenpiteitä, jotka koskevat kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä näiden lakisääteisistä oikeuksista riippumatta (asia T-17/00, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 26.2.2002 (Rothley ja 70 muuta Euroopan parlamentin jäsentä)). [48] Ks. em. ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio sekä asioissa C-11/00, komissio v. EKP, ja C-15/00, komissio v. EIP, 3.10.2002 annetut julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset. [49] Asia C-11/00, komissio v. EKP, tuomio 10.7.2003, sekä asiassa C-15/00, komissio v. EIP, annettu tuomio, jolla kumotaan 7.10.1999 tehty Euroopan keskuspankin päätös ja 10.11.1999 tehty Euroopan investointipankin päätös. Lainsäädännön asteittaisen täytäntöönpanon aikana on havaittu, ettei yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi tehtyjen sisäisten tarkastusten voida tulkita uhkaavan toimielinten itsenäistä päätäntävaltaa eikä hallinnollista riippumattomuutta, koska ne saavat itse päättää kaikista muista jatkotoimista paitsi rikosoikeudellisista seuraamuksista. Yhteisöjen tuomioistuin muistuttaa 10. heinäkuuta 2003 antamassaan tuomiossa OLAFin tiukan riippumattomuuden takeista, OLAFin velvollisuudesta noudattaa täysin yhteisön oikeutta, OLAFin toimivaltuuksien ja toimintakeinojen selkeästä rajaamisesta sekä erityissäännöistä, joita OLAFin on niitä käyttäessään noudatettava. Kysymyksiä on herättänyt myös 3. pilarin puitteissa perustettujen elinten asema: tämä ei koske Europolia, jota periaatteessa rahoittavat vain jäsenvaltiot ja jolla on omat henkilöstösääntönsä; sen sijaan Eurojust saa rahoituksensa enimmäkseen yhteisön talousarviosta ja sen sihteeristö koostuu yhteisön toimielinten henkilöstösääntöjen piiriin kuuluvista virkamiehistä. Sen vuoksi OLAFille on neuvoston päätöksen 38 artiklan 4 kohdan [50] nojalla annettu valtuudet tehdä sisäisiä tarkastuksia Eurojustissa [51]. [50] 2002/187/YOS: Neuvoston päätös, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, Eurojust-yksikön perustamisesta vakavan rikollisuuden torjunnan tehostamiseksi (EYVL L 63, 6.3.2002). [51] Eurojustin tutkinta- ja syytetoiminnan arkaluontoisuuden vuoksi neuvoston päätöksellä estetään OLAFia pääsemästä käsiksi mihinkään toiminnan aikana hankittuihin tai laadittuihin tiedostoihin. 3.2. Kurinpitoelimet ja erityisyksiköt Kullakin toimielimellä ja muulla elimellä on omat kurinpitoyksikkönsä, joilla voi toisinaan olla valtuudet tehdä sisäisiä tutkimuksia. Komissio perusti helmikuussa 2002 tutkinta- ja kurinpitoelimen, jonka tehtävänä on suorittaa hallinnollisia tutkimuksia [52] ja valmistella kurinpitomenettelyjä. Sen sijaan kaikki vakaviin väärinkäytöksiin tai yhteisön taloudellisiin etuihin liittyvät asiat tutkii ensisijaisesti OLAF, jolla on asiantuntemusta rikosoikeudellisista asioista ja talousrikoksista. [52] Ks. 19. helmikuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2 artikla (C(2002) 540). Saman päätöksen 5 artiklan 2 kohdassa täsmennetään toimivaltajakoa sisäisten hallinnollisten tarkastusten alalla. Uuden 25. kesäkuuta 2002 annetun varainhoitoasetuksen [53] mukaan jokaiseen toimielimeen on perustettava toiminnallisesti itsenäinen taloudellisiin väärinkäytöksiin erikoistunut tutkintaelin, joka antaa lausunnon mahdollisista väärinkäytöksistä ja päättää niiden seurauksista. Näiden tutkinta- ja kurinpitoelinten velvollisuus tehdä havainnoistaan ilmoitus ei rajoita petoksia ja lahjontaa tutkivien elinten toimivaltuuksia. Sisäisten tutkintaelinten perustamisesta kaikkiin toimielimiin voitaisiin tehdä yhteisymmärryspöytäkirja, jolla pyrittäisiin estämään toimivaltuuksien päällekkäisyys. [53] Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 66 artiklan 4 kohta (EYVL L 248, 16.9.2002). Komission valtuuskuntaan kohdistunut sisäinen tarkastus Sisäiset lahjontatapaukset liittyvät usein hankintasopimusten myöntämisessä sovellettavan menettelyn väärinkäyttöön. Euroopan petostentorjuntavirasto käynnisti sisäisen tarkastuksen eräästä Zagrebissa Kroatiassa työskennelleestä komission virkamiehestä, jota epäiltiin korruptiosta. Väitteiden mukaan laitteiden ja atk-palvelujen ostoissa oli keinoteltu järjestelmällisesti. Tämän pääteltiin johtaneen palvelusopimusten tekemiseen sellaisten yritysten kanssa, joilla oli suhteita kahteen komission virkamieheen. OLAFin tutkintaraportissa syyskuussa 2002 annettujen suositusten perusteella komissio antoi perintämääräykset atk- ja telepalvelujen sekä huoltosopimusten kaksoislaskutuksesta ja aloitti kurinpitomenettelyn yhtä virkamiestään vastaan. Sisäiset tarkastukset aloitetaan yleensä toimielimen työntekijältä saadun ilmiannon [54] tai ulkoisessa tutkinnassa paljastuneiden tietojen perusteella. Kaikki virkamiehiin, toimihenkilöihin, johtajiin taikka toimielinten tai muiden elinten työntekijöihin liittyvät tiedot arvioi Euroopan petostentorjuntavirasto. Huhtikuussa 2002 tehdyn komission päätöksen [55] jälkeen toimihenkilö tai virkamies, joka vilpittömässä mielessä täyttää velvollisuutensa toimittamalla Euroopan petostentorjuntavirastolle tietoja, voi pyytää siltä suojelua epäoikeudenmukaista tai syrjivää kohtelua vastaan. [54] 25. TOUKOKUUTA 1999 TEHTYYN TOIMIELINTEN VÄLISEEN SOPIMUKSEEN LIITETYN MALLISOPIMUKSEN 4 ARTIKLAN MUKAISESTI. [55] KOMISSION PÄÄTÖS, TEHTY 4 PÄIVÄNÄ HUHTIKUUTA 2002, VAKAVISTA RIKKOMUKSISTA TIEDOTTAMISESTA (ASIAK. C(2002) 845). 4. RIKOSOIKEUDELLISEN ULOTTUVUUDEN VAHVISTAMINEN Vahvistaakseen rikosoikeudellista ulottuvuutta yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavien väärinkäytösten alalla komission on toteutettava aloitteita, joissa otetaan tarkasti huomioon unioniin kohdistuvan rikollisen toiminnan eri muotojen ennaltaehkäisyn ja torjunnan luonne ja erityistarpeet. Lisäksi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen lokakuussa 1999 kokoontuneen Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti edellyttää jäsenvaltioiden ja eri toimivaltaisten elinten välisen yhteistyön lujittamista oikeus- ja poliisiasioissa. Tällä alalla saavutettiin vuoden 2002 aikana huomattavaa edistystä etenkin yleissopimusten ratifioinnin, Euroopan syyttäjälaitoksen perustamisesta käydyn keskustelun sekä rikosasioissa tehtävän yhteistyön aloilla. 4.1. Taloudellisten etujen suojaamisen rikosoikeudellinen ulottuvuus 4.1.1. Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen ja sen tiettyjen pöytäkirjojen ratifiointi Taloudellisten etujen suojaamisessa yleensä ohitettiin merkittävä virstanpylväs yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen [56], sen ensimmäisen pöytäkirjan [57] sekä yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta 29. marraskuuta 1996 tehdyn pöytäkirjan tultua voimaan 17. lokakuuta 2002, kun kaikki jäsenvaltiot olivat ratifioineet ne. Näitä ratifiointeja käsitellään tarkemmin tämän vuosikertomuksen osassa II. Yleissopimuksen ja sen ensimmäisen pöytäkirjan nojalla jäsenvaltioiden on sisällytettävä kansalliseen lainsäädäntöönsä yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavan petoksen määritelmä sekä lahjuksen antamisen ja ottamisen rikosoikeudelliset määritelmät ja säädettävä yritysjohtajien saattamisesta rikosoikeudelliseen vastuuseen näistä teoista. Tämä ei rajoita komission EY:n perustamissopimuksen 280 artiklaan perustuvaa toimivaltaa eikä sen mahdollisuutta laatia ehdotuksia rikosoikeudellisen ulottuvuuden vahvistamiseksi. Komission olisikin nyt selvitettävä, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet velvoitteitaan tehdä petos- ja lahjusrikokset (ja toisen pöytäkirjan ratifioimisen jälkeen myös rahanpesu) rangaistaviksi, sekä esitettävä tämän selvityksen tulokset. [56] Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty yleissopimus yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta (EYVL C 316, 27.11.1995). [57] Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen pöytäkirja (EYVL C 313, 23.10.1996). Sen sijaan toinen pöytäkirja vuodelta 1997 [58], ei ole vielä tullut voimaan, koska eräät jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet sitä neuvoston päätelmissä 8. marraskuuta 2002 [59] esitetystä kehotuksesta huolimatta. Tämä merkitsee jälleen uutta haitallista viivytystä yhteisön tehokkaalle rahanpesun vastaiselle toiminnalle ja hidastaa myös syyttäjäviranomaisten kesken sekä niiden ja komission (OLAF) välillä tehtävää teknistä ja operatiivista yhteistyötä. Tämä erityisen tiivis ja säännöllinen yhteistyö ei estä komissiota (OLAF) koordinoimasta toimiaan muiden toimivaltaisten yhteisön elinten kanssa rikollisuuden torjumiseksi. [58] Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen liittyvä toinen pöytäkirja, jossa annetaan määräyksiä yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavasta, petoksella saatuun hyötyyn kohdistuvasta rahanpesusta, oikeushenkilöiden vastuusta, tavaroiden takavarikoinnista sekä yhteistyöstä komission kanssa (EYVL C 221, 19.7.1997). [59] Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta 8. marraskuuta 2002 annettujen Ecofin-neuvoston päätelmien 10 kohta (asiak. 13244 lopullinen 409). Jotta komission ja jäsenvaltioiden välinen yhteistyö, sellaisena kuin siitä säädetään muun muassa EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 3 kohdassa [60] ja johdetussa oikeudessa, pääsisi kiireesti täyteen tehoonsa, komissio pitää joka tapauksessa vireillä yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta antamansa direktiiviehdotuksen, [61] joka sen mielestä on paras keino varmistaa yhteisön lainsäädännön tehokas ja oikeasuhteinen soveltaminen. Direktiiviehdotuksella on takanaan Euroopan parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen tuki, ja sen hyväksymisen jälkeen yhteisö voi lisäksi alkaa hoitaa valvontatehtäviä. [62] [60] Asetuksen (EY) N:o 1073/99 1 artiklan 2 kohta, komission päätöksen 1999/352/EY 2 artiklan 2 kohta, Euratom-sopimus sekä neuvoston päätös (EY) N:o 2185/96 (4 artikla). [61] EYVL C 240E, 28.8.2001. [62] Tältä samalta pohjalta annettiin EY:n perustamissopimuksen 175 artiklaan perustuva direktiiviehdotus ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin. Yhteisöjen tuomioistuimen on pian määrä antaa siitä lausuntonsa ja tällä tavoin selkeyttää kysymystä perustamissopimuksissa määrätystä rikosoikeudellisesta toimivallasta. 4.1.2. Vihreä kirja yhteisön taloudellisten etujen rikosoikeudellisesta suojaamisesta ja Euroopan syyttäjäntoimen perustamisesta Jotta yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuneiden rikosten tekijät saataisiin kiinni nykyistä tehokkaammin erityisesti Euroopan unionin laajennuttua, komissio ehdotti Euroopan syyttäjäntoimen perustamista rikosoikeudellisten säännösten hajanaisuuden korjaamiseksi tällä alalla [63]. Komissio hyväksyi 12. joulukuuta 2001 Euroopan syyttäjäntoimen perustamista käsittelevän vihreän kirjan [64] ja kävi siitä koko vuoden 2002 ajan laajaa keskustelua eri sidosryhmien, kuten jäsenvaltioiden parlamenttien ja hallitusten, yhteisön toimielinten ja muiden elinten, rikosoikeuden ammattilaisten, lakimiesten, tutkijoiden sekä kansalaisjärjestöjen kanssa. Komissio järjesti 16. ja 17. syyskuuta 2002 julkisen kuulemistilaisuuden sidosryhmien edustajille. [63] KOM(2000) 34. Komission täydentävä lausunto toimielinten uudistamista käsittelevälle hallitustenväliselle konferenssille - Yhteisön taloudellisten etujen rikosoikeudellinen suojaaminen: Euroopan syyttäjäviranomainen (KOM(2000) 608, 29.9.2000). Ehdotus uuden 280 a artiklan lisäämisestä EY:n perustamissopimukseen, mitä Nizzan Eurooppa-neuvosto ei hyväksynyt. [64] KOM(2001) 715. Laekenissa 14. ja 15. joulukuuta 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä pyydetään neuvostoa tutustumaan viipymättä vihreään kirjaan ja ottamaan huomioon oikeuslaitosten ja oikeusperinteiden erilaisuus. Periaatteessa suurin osa sidosryhmistä kannattaa Euroopan syyttäjäntoimen perustamista, tosin jäsenvaltioiden hallinnot suhtautuvat ajatukseen yleisesti Euroopan parlamentin [65], valvontakomitean ja tilintarkastustuomioistuimen edustajia taikka alan ammattilaisia ja kansalaisyhteiskunnan edustajia varovaisemmin. Monet vaativat komission ehdotuksen tarkistamista niin, että se täyttää sekä tehokkuuden että perusoikeuksien kunnioittamisen vaatimukset. Osassa puoltavista kannanotoista tuettiin myös ajatusta Euroopan syyttäjäviranomaisen toiminnan valvomisesta yhteisön tasolla. [65] Ks. erityisesti 13.3.2003 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta - vuosikertomus 2001, 59-62 kohta. Vihreä kirja siis täytti tehtävänsä, ja vuoden 2000 hallitustenväliselle konferenssille esittämänsä ehdotuksen mukaisesti komissio esitti Euroopan tulevaisuutta käsittelevälle valmistelukunnalle merkittäviä kannanottoja ja osallistui aktiivisesti sen työskentelyyn. Jotkin hallitukset valmistelukunnassa katsoivat, että syyttäjäviranomaisen toimivaltuuksista tulisi tehdä komission ehdottamaa laajemmat. Muutamat muut toistivat vastustavansa syyttäjäntoimen perustamista. Perustuslakisopimuksen luonnokseen sisältyy määräys, jonka mukaan Eurojustista voidaan ministerineuvoston yksimielisellä päätöksellä perustaa Euroopan syyttäjänvirasto, jolla unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten ohella on toimivalta tutkia useita jäsenvaltioita koskevia vakavia rikoksia, asettaa syytteeseen niiden tekijät sekä ajaa näitä syytteitä jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa. Komissio pitää tätä mahdollisuutta myönteisenä, vaikka kyseinen määräys sen mielestä onkin melko heikosti muotoiltu etenkin yksimielisen ratkaisun vaatimuksen osalta. 4.2. Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa Lokakuussa 1999 kokoontuneen Tampereen Eurooppa-neuvoston vaatimusten mukaisesti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen luominen edellyttää jäsenvaltioiden välisen yhteistyön vahvistamista varsinkin rikoslainsäädäntöjen lähentämisen [66] ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisen kautta. Tällä saralla vuonna 2002 tapahtunut edistys ja varsinkin jäsenvaltioiden väliset rikoksentekijän luovuttamismenettelyt korvaavaa eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva puitepäätös [67] vaikuttavat myönteisesti taloudellisten etujen suojaamiseen. [66] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Tulostaulu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteutumisen seuraamiseksi Euroopan unionissa (KOM(2001) 628 lopullinen). [67] 2002/584/YOS: Neuvoston puitepäätös, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (EYVL L 190, 18.7.2002). Täytäntöönpano 1.1.2004 lähtien. Lisäksi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen asteittainen toteuttaminen vaatii entistä tiiviimpää kumppanuutta "3. pilarin" (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI luvun) puitteissa perustettujen elinten ja taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavien yhteisön viranomaisten kesken. Etenkin oikeus- ja poliisiasioiden yhteistyöelinten (joiden toimivaltaan järjestäytyneen kansainvälisen rikollisuuden torjuminen kuuluu) välisessä yhteistoiminnassa saavutettiin uusi välietappi vuonna 2002 sen jälkeen, kun neuvosto oli päättänyt laajentaa Europolin toimeksiantoa ja perustaa Eurojustin. Europolin toimeksiannon laajentamisesta Europol-yleissopimuksen liitteessä lueteltujen törkeiden kansainvälisen rikollisuuden muotojen tutkintaan 6. joulukuuta 2001 tehdyn päätöksen liitteessä [68] neuvosto kehottaa Europolia ja komissiota neuvottelemaan keskenään sopimuksen, jossa otettaisiin huomioon OLAFin ja komission toimivaltuudet. Vuonna 2002 jatkuneet neuvottelut [69] ja johtivat hallinnollista yhteistyötä koskevan järjestelyn allekirjoittamiseen 18. helmikuuta 2003. Tässä uudessa järjestelyssä määritellään yleinen kehys yhteistyölle molempien elinten toimivaltaan kuuluvilla aloilla, joita ovat etenkin konsultointi, keskinäinen avunanto ja tietojenvaihto asioissa, joissa sillä on yhteisiä etuja. Yhteistyö ei koske henkilötietojen vaihtoa. Hallinnollisen järjestelyn mukaan OLAF voi niillä operatiivisen toiminnan aloilla, joilla sillä on oikeus toimia riippumattomasti, sopia suoraan Europolin kanssa käytännön yhteistyötä koskevista järjestelyistä. [68] EYVL C 362, 18.12.2001. [69] Nämä vuoden 2001 alussa käynnistetyt neuvottelut liittyivät euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä 28 päivänä kesäkuuta 2001 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1338/2001. Tältä osin komission tiedonannossa (KOM(2001) 771 lopullinen, 13.12.2001) todetaan, etteivät kaikki jäsenvaltiot ole onnistuneet noudattamaan varsinkaan 29.5.2000 tehdyn neuvoston puitepäätöksen (2000/383/YOS, EYVL L 140, 14.6.2000) 6 artiklaa. Artiklan mukaan kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että rahanväärennökseen liittyvä toiminta on tehokkain, oikeasuhteisin ja varoittavin rikosoikeudellisin rangaistuksin rangaistavaa. Neuvoston tehtyä 28. helmikuuta 2002 päätöksen Eurojustin perustamisesta käynnistettiin työt Eurojustin ja OLAFin toimivaltuuksien välisen synergian varmistamiseksi ja operationaalisen tietojenvaihdon varmistamiseksi niiden välillä. Tavoitteena on erityisesti täsmentää, miten EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 3 kohdassa mainittu (toimivaltaisten viranomaisten ja komission välinen) "kiinteä ja säännöllinen yhteistoiminta" sekä Eurojustin jäsenten 3. pilarin puitteissa [70] järjestämä kansallisten viranomaisten välinen yhteistyö saadaan nivellettyä yhteen. Vuonna 2002 neuvotellussa ja viraston ja Eurojustin välillä 14. huhtikuuta 2003 allekirjoitetussa yhteisymmärryspöytäkirjassa säädetään toimien tiiviistä koordinoinnista OLAFin tuomioistuinasioiden yksikön ja Eurojustin jäsenten välillä. [70] Neuvoston päätöksen kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan, että "Eurojustin toimivalta ei rajoita yhteisön toimivaltaa suojella taloudellisia etujaan". Komissio liitti neuvoston päätökseen julkilausuman, jonka mukaan "vastuu taloudellisten etujen suojaamisesta on yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteinen, ja sen vuoksi on tärkeää korostaa, että EY:n perustamissopimuksen 280 artikla muodostaa erityisen oikeusperustan, jota on noudatettava toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa tehtävässä yhteistyössä (EY 280 artiklan 3 kohta) tai toteutettaessa tarvittavia toimenpiteitä petosten ja muun yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavan lainvastaisen toiminnan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi (EY 280 artiklan 4 kohta). Juuri tässä yhteydessä olisi taattava tiivis ja säännöllinen yhteistoiminta Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) ja kansallisten syyttäjäviranomaisten välillä sekä komission (OLAF) ja Eurojustin välillä." Komission vuosiksi 2001-2003 laatiman petostentorjunnan toimintasuunnitelman [71] mukaisesti vuonna 2002 edistyttiin käytännön yhteistyötapojen määrittelyssä niiden elinten välillä, joiden päämääränä on kehittyä etuoikeutetuiksi neuvottelukumppaneiksi turvatakseen EY:n perustamissopimuksen 280 artiklassa vahvistettujen periaatteiden noudattamisen. Kyseessä on tietenkin vasta ensimmäinen vaihe prosessissa, jonka on määrä johtaa kaikkien kansainvälisen rikollisuuden torjumiseen ja erityisesti taloudellisten etujen suojaamiseen osallistuvien yhteisön elinten yhtenäiseen, avoimeen ja selkeään järjestelmään sekä Euroopan syyttäjäviraston sisällyttämiseen perustamissopimukseen. [71] KOMISSION TIEDONANTO - EUROOPAN YHTEISÖJEN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMINEN - PETOSTENTORJUNTA - TOIMINTASUUNNITELMA 2001-2003 (KOM(2001) 254 LOPULLINEN), 2.1.2 KOHTA. 5. VUOSIEN 2001-2003 TOIMINTASUUNNITELMAN SEURANTA Seuraavassa esitetään komission väliraportti yhteisön taloudellisten etujen suojaamista ja petostentorjuntaa koskevan toimintasuunnitelman 2001-2003 täytäntöönpanosta [72]. Raportissa esitetään, miten vuodeksi 2002 suunnitellut toimet ovat tosiasiallisesti edistyneet kesäkuun 2000 kattavassa strategiassa esitettyihin päätavoitteisiin verrattuina, kun otetaan huomioon komission aikatauluun ja työohjelmaan tarvittavat mukautukset. [72] KOM(2001) 254 lopullinen, 15.5.2001. Liitteenä olevassa taulukossa [73] ilmoitetaan, ovatko toimet pysyneet alustavassa aikataulussa, luetellaan vastuuyksiköt ja mainitaan tarvittaessa oikeudelliset tai muut välineet. Jokaisen toimen yhteydessä ilmoitetaan sen yhteys toimintasuunnitelman aloitteisiin. Tarvittaessa annetaan tietoja jatkotoimista, jotka voivat ulottua toimintavuotta 2002 pidemmälle. [73] Taulukossa ei mainita toimia, jotka eivät johtaneet mihinkään aloitteeseen tai jatkotoimeen vuonna 2002. Siinä esitetään seuraavat tiedot: - kahdessa ensimmäisessä sarakkeessa mainitaan toukokuussa 2001 vahvistetussa toimintasuunnitelmassa luetellut tavoitteet ja toimet, - kolmannessa sarakkeessa mainitaan vastuuyksikkö, - neljännessä sarakkeessa kerrotaan, onko tavoite saavutettu ja miten; jatkotoimet voivat ulottua taulukon vuotuista viitejaksoa pidemmälle, - viidennessä sarakkeessa annetaan tarvittaessa lyhyt lisäselvitys täytäntöönpanon edellytyksistä ja aloitteen vaikutuksista. Osa II - 280 artiklan täytäntöönpanoon liittyvät jäsenvaltioiden toimet vuonna 2002 - Toimenpiteet yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan mukaan komission vuosikertomuksessa on esiteltävä myös jäsenvaltioiden edellisen vuoden aikana toteuttamat toimet petosten ja muun yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavan lainvastaisen toiminnan torjumiseksi. Edellisistä toimintavuosista poiketen jäsenvaltioiden vastaukset kyselylomakkeen eri aihealueiden kysymyksiin esitetään tämän kertomuksen liitteessä. Liitteeseen voivat tutustua ne, jotka haluavat täyden kuvan jäsenvaltioiden viime vuoden aikana toteuttamista toimista yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi kullakin alalla. Vuosikertomuksen osaan II on poimittu vain joitakin merkittäviä esimerkkejä jäsenvaltioiden toimista. Tätä katsausta laatiessaan komissio käytti pohjana jäsenvaltioiden vastauksia kyselytutkimukseen (280 artiklaa koskeva kysely), jota hieman mukautettiin edellisistä toimintavuosista saatujen kokemusten perusteella säilyttäen kuitenkin tarvittava jatkuvuus edellisvuosien kyselyjen kanssa. Tämä helpottaa jäsenvaltioissa viime vuosina toteutettujen petostentorjuntatoimien seurantaa. Aluksi luodaan yleissilmäys yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen petoksilta ja sääntöjenvastaisuuksilta liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten keskeisiin kehityspiirteisiin jäsenvaltioissa. Tämän jälkeen kutakin yhteisön menojen kolmesta pääalasta (perinteiset omat varat, maatalousmenot ja rakennetoimet) käsitellään omassa erillisessä luvussaan. Kuten edellisinä vuosina, toinen aihe (7 kohta) käsittelee yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen ja sen pöytäkirjojen täytäntöönpanoa. Näiden "3. pilarin" säädösten ratifiointitilanteen tarkastelussa rajoitutaan kuitenkin käsittelemään vain toista pöytäkirjaa, koska yleissopimuksen ja sen muiden pöytäkirjojen ratifiointi saatiin vasta hiljattain päätökseen vuonna 2002. Kolmas ja neljäs aihe (8 ja 9 kohta) koskevat valvonnan järjestämistä ja henkilöstömääriä kyseisillä kolmella alalla (omat varat, maatalousmenot ja rakennetoimet) sekä yksiköiden välistä koordinointia kussakin jäsenvaltiossa. Tavoitteena on antaa alustava kuva jäsenvaltioiden perustamasta yhteisön taloudellisia etuja suojaavasta järjestelmästä. Komissio pyrkii esittämään analyysin myös jäsenvaltioiden toimittamista vuosikertomuksen tähän osaan liittyvistä numerotiedoista. Tämän kertomuksen vuotuisuus ja sen horisontaalinen ja monialainen luonne vaikeuttavat perinpohjaisen arvion tekemistä kaikista jäsenvaltioiden toimiin yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi liittyvistä näkökohdista [74]. Siksi komissio on kaavaillut vaihtavansa tulevaisuudessa kohdennetumpaan ja monivuotiseen lähestymistapaan. [74] PARLAMENTTI ON KAHTEEN OTTEESEEN KOROSTANUT, ETTÄ UUSIEN KANSALLISTEN TOIMENPITEIDEN LUETTELOON OLISI LIITETTÄVÄ KOMISSION ANALYYSI, JOSSA OSOITETTAISIIN YHTEISÖN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMISEKSI TOTEUTETTUJEN TOIMENPITEIDEN MAHDOLLISIA HEIKKOUKSIA (13. MAALISKUUTA 2003 ANNETTU EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA: YHTEISÖJEN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMINEN JA PETOSTENTORJUNTA - VUOSIKERTOMUS 2001; 29. MARRASKUUTA 2001 ANNETTU EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA: KOMISSION VUOSIKERTOMUS 2000 YHTEISÖJEN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMISESTA JA PETOSTENTORJUNNASTA JA KOMISSION TIEDONANTO: EUROOPAN YHTEISÖJEN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMINEN - PETOSTENTORJUNTA - TOIMINTASUUNNITELMA 2001-2003). 6. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 280 ARTIKLAN TÄYTÄNTÖÖNPANO - LAKIEN, ASETUSTEN JA HALLINNOLLISTEN MÄÄRÄYSTEN KESKEINEN KEHITYS Jäsenvaltioiden vastauksissa "280 artiklaa koskevaan kyselyyn" vuonna 2002 ilmoitettujen perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpanoa koskevien uusien toimenpiteiden joukossa on monenlaisia toimia: uusia lainsäädäntötoimia, institutionaalisella tasolla tehtyjä muutoksia, taloudellisten etujen suojaamista koskevan EU-lainsäädännön tulkintaohjeita tai uusien tietoteknisten laitteiden käyttöönottoon liittyviä hankkeita. On selvää, etteivät kaikki nämä toimenpiteet vaikuta samalla tavoin yhteisön taloudellisten etujen suojan paranemiseen jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioiden ilmoittamista merkityksellisimmistä tapahtumista esitetään jäljempänä yhteenvedot toiminta-aloittain (omat varat, maatalousmenot, rakennetoimet). Kyseessä ei ole kattava selvitys, vaan tarkoituksena on antaa ainoastaan joitakin valaisevia esimerkkejä vuoden 2002 aikana tapahtuneesta kehityksestä. Tämän kertomuksen liitteenä on täydellinen luettelo kaikista jäsenvaltioiden perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpanemiseksi toteuttamista uusista toimenpiteistä (taulukot 1.1, 1.2 ja 1.3). Kuten monet kyselyyn vastanneista jäsenvaltioista korostivat, siitä, että vuonna 2002 toteutettiin vähän tai ei lainkaan uusia toimenpiteitä, ei pidä vetää mitään yleisiä johtopäätöksiä yhteisön taloudellisten etujen suojan tasosta kyseisessä jäsenvaltiossa. Uusien toimenpiteiden puuttuminen saattaa päinvastoin tarkoittaa, että edellisinä vuosina on tehty sitäkin ahkerampaa lainsäädäntätyötä. 6.1. Omat varat Taulukossa 1.1 esitetään tiedot omia varoja koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten uudesta kehityksestä kussakin jäsenvaltiossa vuonna 2002. Tullialalla tapahtuneen kehityksen kohokohtiin kuuluu Tanskassa annettu uusi tullilaki, jonka nojalla tulli- ja veroviranomaiset voivat takavarikoida kaikki 15 000:ta euroa suuremmat rahasummat. Ranskan rikoslain 28 :n 1 momenttia, jolla tietyt tullivirkailijat valtuutetaan tekemään rikostutkimuksia muun muassa yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten selvittämiseksi, on sovellettu joulukuusta 2001 alkaen. Siihen lisättiin vuonna 2002 uusia säännöksiä autonomisen yksikön perustamisesta näille virkailijoille. Näin oikeusviranomaiset saavat käyttöönsä lisää resursseja talous- ja rahoitusrikosten käsittelyyn. Italiassa otettiin tullilaitoksen kiertokirjeellä käyttöön uusia tietojenkäsittelyjärjestelmiä omien varojen erillistä kirjanpitoa varten. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kertoivat tullihallintonsa osallistuvan yhdessä muiden jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa aktiivisesti työryhmään, joka valmistelee Maailman tullijärjestön puitteissa toteutettavaa keskinäisen avunannon hanketta. Tavoitteena on nykyaikaistaa ja tarkistaa keskinäisestä avunannosta tehtyä monenvälistä Nairobin yleissopimusta. Uudessa yleissopimusehdotuksessa autetaan kansainvälisiä tulliviranomaisia tehostamaan tarkastuksia, ja se vaikuttaa myönteisesti verovalvontaan ja petostentorjuntaan EU:n ja kolmansien maiden välisessä kaupassa. Belgiassa annettiin uutta konkurssilainsäädäntöä. Sillä voidaan estää peiteyritysten käyttö, ja samalla se helpottaa tulo- ja menolaskelmien laatimista, konkurssin syiden ja olosuhteiden selvittämistä sekä vakavaan ja järjestelmälliseen veropetokseen syyllistyneiden hallintoviranomaisten tosiasiallisen tai oikeudellisen vastuun määrittelyä. Irlannin viranomaiset ilmoittivat hyväksyneensä maaliskuussa 2002 CIS- tullitietojärjestelmää koskevan yleissopimuksen ja Napoli II -yleissopimuksen sekä niihin liittyviä asiakirjoja. Tämä mahdollisti CIS-yleissopimuksen väliaikaisen soveltamisen 1. kesäkuuta 2002 lähtien. 6.2. Maatalousmenot Maatalousmenojen alalla tapahtui paljon kehitystä vuonna 2002. Itävallan viranomaiset selittivät, että maksajavirastojen määrää vähennettiin vuonna 2002 kolmesta kahteen siirtämällä 16. lokakuuta alkaen maaseudun kehittämisestä vastaavan maksajaviraston (maatalousministeriön) tehtävät Agrarmarkt Austrialle (AMA). Muutoksen tavoitteena oli keskittää rahavirtoja, hallinnollisia menettelyjä ja ilmoitusjärjestelmiä, standardoida ja yhtenäistää tilintarkastusjärjestelmää, parantaa teknistä tukea, toiminnan tehokkuutta ja varojen takaisinperintää sekä keskittää ja standardoida tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn varmentamista maksajaviraston toimesta. Kreikassa vahvistettiin maaseudun kehittämistä koskevien toimenpiteiden valvonta- ja seuraamusjärjestelyjä. Ministeriön määräyksen mukaan yhteisön säännösten ja kansallisten säännösten rikkomisesta seuraa yhteisön rahoitusosuuteen tai sen osaan kohdistuva rahoitusoikaisu ja sen kanssa samanaikaisesti aloitettava perusteettomasti maksettujen summien perintämenettely ja jopa kyseisen organisaation sulkeminen kokonaan pois tuen piiristä, mikäli sääntöjenvastaisuudet osoittautuvat vakaviksi. Muista kiinnostavista ja laaja-alaisesti vaikuttavista toimenpiteistä voidaan mainita tarkastusten ja seuraamusten koordinoinnista yhteisen maatalouspolitiikan alalla vastaavan organisaation vahvistaminen Espanjassa sekä asetuksen (ETY) N:o 4045/89 puitteissa käyttöön otetut seuraamusmenettelyt Italiassa. Jäsenvaltioiden omien varojen alalla toteuttamat uudet toimenpiteet luetellaan tyhjentävästi tämän vuosikertomuksen liitteessä (taulukko 1.2). Komissio aikoo seurata niiden käytännön soveltamista. 6.3. Rakennetoimet Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa 10/2001 [75] tuotiin esille joitakin heikkouksia jäsenvaltioiden paljastamis-, tiedonanto- ja seurantajärjestelmissä rakennerahastojen alalla. Erityiskertomuksen perusteella jäsenvaltiot hyväksyivät vuonna 2002 joitakin rakennerahastoja koskevia uusia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joita on syytä tarkastella lähemmin. [75] Erityiskertomus nro 10/2001 rakennerahastojen varainhoidon valvonnasta - komission asetukset (EY) N:o 2064/97 ja (EY) N:o 1681/94 (EYVL C 314, 8.11.2001). Vuoden 2002 keskeisestä kehityksestä voidaan mainita Alankomaissa voimaan saatetut kaksi lakia, joilla on merkittävä vaikutus yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen. Yhteisön tukien valvontaa koskevassa laissa säännellään perintäoikeuden ja nimitysvaltuuksien lisäksi tiedonsaantioikeudesta. Lakia sovelletaan nimenomaan rakennerahastoihin. Alankomaiden parlamentille on määrä esittää syksyllä 2003 selvitys EU-tukien jakamisesta touko- ja joulukuun 2002 välisellä kaudella. Tätä varten lakisääteiset hajautetut hallintoelimet toimittavat päättäjille tietoja vastaanottamistaan EU-tuista. Toisella, kirjanpitolain muuttamisesta kahdeksannen kerran annetulla lailla Alankomaiden tilintarkastustuomioistuimelle annetaan valtuudet valvoa EU-tukien käyttöä aina lopullisiin tuensaajiin asti. [76] [76] Tarkempia tietoja TES-laista sekä kirjanpitolain muuttamisesta kahdeksannen kerran annetusta laista löytyy Alankomaiden EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan soveltamista koskevaa vuosikertomusta 2000 ja 2001 varten toimittamasta muistiosta. Suomessa tarkistettiin ja uudistettiin aluekehityslakia. Entiseen tapaan uusi laki sisältää säännökset varojen myöntämisestä, tukien maksatuksesta, seurannasta ja valvonnasta, väärinkäytöksistä määrättävistä seuraamuksista sekä perintäperusteista. Ahvenanmaan maakunta antoi taloudellisten etujen suojaamisesta uuden lain, jolla julkisten varojen väärinkäyttö tehdään rangaistavaksi riippumatta siitä, mistä varat ovat peräisin (maakunnalta, valtiolta tai yhteisöltä). Kreikan viranomaiset ilmoittivat toteuttavansa yhteisön ohjelmista perusteettomasti tai lainvastaisesti maksettujen tukien perintämenettelyn laajahkon tarkistuksen, joka saatiin käyntiin vuonna 2002. Tarkistuksen tavoitteena on ottaa käyttöön kansallinen järjestelmä rahoitusoikaisujen tekemiseksi komission asetuksen (EY) N:o 438/2001 mukaisesti. Portugalissa annettiin asetus, jonka nojalla koheesiorahastoon sovelletaan yhteisön kolmannen tukikehyksen erottamattomana osana samoja varainhoidon valvontaa koskevia sääntöjä kuin rakennerahastoihinkin. Koska koheesiorahastosta myönnetään Portugalille tuntuvia rahasummia, Portugalin viranomaisten mukaan toimintakehyksen ja sen valvonnasta vastaavien yksiköiden määrittely lainsäädännössä on tärkeä lisävaihe yhteisöjen taloudellisia etuja suojaavien perustoimenpiteiden täytäntöönpanossa. Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa vahvistettiin hankkeiden valvonta- ja tarkastusmenettelyjä erityisesti Euroopan sosiaalirahastosta maksettavien menojen osalta. Jäsenvaltioiden toteuttamat uudet toimenpiteet 280 artiklan soveltamiseksi rakennerahastojen alalla luetellaan kokonaisuudessaan tämän vuosikertomuksen liitteessä (taulukko 1.3). 7. YHTEISÖN TALOUDELLISTEN ETUJEN SUOJAAMISESTA TEHDYN YLEISSOPIMUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANOA KOSKEVAT SÄÄDÖKSET Vuonna 2002 loputkin jäsenvaltiot ratifioivat yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen [77], sen lahjuksen antamisen ja ottamisen määritelmät sisältävän ensimmäisen pöytäkirjan [78] sekä 29. marraskuuta 1996 tehdyn pöytäkirjan, joka koskee yleissopimuksen tulkintaa yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisuilla [79]. Ratifioinnin ansiosta nämä kolme "3. pilarin" säädöstä voitiin saattaa voimaan 17. lokakuuta 2002. [77] Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty yleissopimus yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta, allekirjoitettu Brysselissä 26.7.1995 (EYVL C 316, 27.11.1995). Belgian ilmoitus yleissopimuksen ratifioimisesta saapui 12.3.2002, Irlannin 3.6.2002 ja Italian 19.7.2002. Belgian viranomaiset täsmentävät, että 17. helmikuuta 2002 annettu laki yleissopimuksen ja sen kolmen pöytäkirjan hyväksymisestä julkaistiin Belgian Virallisessa lehdessä (Moniteur belge) 15. toukokuuta 2002, ja se on jo tullut voimaan. [78] Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen liittyvä pöytäkirja, allekirjoitettu Dublinissa 27.9.1996 (EYVL C 313, 23.10.1996). Belgian ilmoitus pöytäkirjan ratifioimisesta saapui 12.3.2002, Irlannin 3.6.2002, Italian 19.7.2002 ja Alankomaiden 28.3.2002. [79] Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklaan perustuva pöytäkirja, joka koskee Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen tulkintaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamilla ennakkoratkaisuilla, allekirjoitettu Brysselissä 29.11.1996 (EYVL C 151, 20.5.1997). Belgian ilmoitus pöytäkirjan ratifioimisesta saapui 12.3.2002, Irlannin 3.6.2002 ja Italian 19.7.2002. Jäsenvaltiot ovat tästedes velvollisia sisällyttämään rikoslainsäädäntöönsä yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavien petosten sekä lahjuksen antamisen ja ottamisen yhdenmukaistetut määritelmät ja rangaistukset. Tämän lisäksi on vahvistettu jäsenvaltioiden välistä rikosoikeudellista yhteistyötä toimivaltuuksien, keskinäisen oikeusavun, rikoksentekijöiden luovuttamisen sekä syytetoimien keskittämisen osalta. Sen sijaan 19. kesäkuuta 1997 tehty toinen pöytäkirja [80], jossa annetaan määräyksiä rahanpesusta, oikeushenkilöiden vastuusta, rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn tuomitsemisesta menetetyiksi sekä vertikaalisesta yhteistyöstä komission (OLAF) kanssa, odottaa yhä Italian, Luxemburgin ja Itävallan ratifioimista. [81] [80] Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen liittyvä toinen pöytäkirja - Yhteinen lausuma 13 artiklan 2 kohdasta - Komission julistus 7 artiklasta - EYVL C 221, 19.7.1997. [81] Saksa ja Suomi ratifioivat sen vuonna 2003. Liitteenä olevassa taulukossa 2.1 esitetään yksityiskohtaiset tiedot toisen pöytäkirjan ratifioinnin edistymisestä. Siinä ilmoite