A4-0105/99

Päätöslauselma Euroopan unionin omien varojen järjestelmän muutos- ja uudistamistarpeesta

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan,

- ottaa huomioon komission 7. lokakuuta 1998 antaman kertomuksen «Euroopan unionin rahoitus - Komission kertomus omien varojen järjestelmän toiminnasta» (KOM(98)0560 - C4-0579/98),

- ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen 201 artiklan (tuleva 269 artikla) sekä Euratomin perustamissopimuksen ja erityisesti sen 173 artiklan,

- ottaa huomioon 21 päivänä huhtikuuta 1970 tehdyn päätöksen 70/243/EHTY, Euratom jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien korvaamisesta yhteisön omilla varoilla ((EYVL L 94, 28.4.1970, s. 19.)) ja erityisesti sen 4 artiklan, jonka mukaisesti 1. tammikuuta 1975 lähtien yhteisön talousarvio rahoitetaan kokonaisuudessaan yhteisön omista varoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita tuloja,

- ottaa huomioon 21. huhtikuuta 1994 antamansa päätöslauselman uudesta omien varojen järjestelmästä ((EYVL C 128, 9.5.1994, s. 363.)) ja 22. marraskuuta 1990 antamansa päätöslauselman Euroopan yhteisön tulevasta rahoittamisesta ((EYVL C 324, 24.12.1990, s. 243.)),

- ottaa huomioon 4. joulukuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission Agenda 2000 -tiedonannosta: Euroopan unionin rahoituskehys vuosille 2000 - 2006, tuleva rahoitusjärjestelmä (KOM(97)2000 - C4-0372/97) ((EYVL C 388, 22.12.1997, s. 31.)),

- ottaa huomioon neuvoston 31. lokakuuta 1994 tekemän päätöksen 94/728/EY, Euratom Euroopan yhteisöjen omista varoista ((EYVL L 293, 12.11.1994, s. 9.)),

- ottaa huomioon Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosaston toimeksiannosta syyskuussa 1997 tehdyn tutkimuksen omista varoista,

- ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 6/98 alv- ja BKTL-varojen järjestelmää koskevasta arviosta ((EYVL C 241, 31.7.1998, s. 58.)),

- ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 9/98 Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta yhteisön sisäisestä kaupasta kannettavan alv:n alalla ((EYVL C 356, 20.11.1998, s. 1.)),

- ottaa huomioon Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosaston toimeksiannosta lokakuussa 1998 tehdyn tutkimuksen omia varoja koskevasta uudistuksesta ja nettobudjettiasemista EU:n talousarviossa,

- ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön sekä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan, institutionaalisten asioiden valiokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan lausunnot (A4-0105/99),

A. ottaa huomioon, että julkishallinnon rahoittamiseen tarkoitettu varojen järjestelmä ja niiden käytön valvonta ovat kaksi keskeistä osatekijää kaikissa edustuksellisissa demokratioissa,

B. katsoo, että yhteisön omien varojen järjestelmä on perustava osa Euroopan unionin poliittista rakentamisprosessia,

C. ottaa huomioon, että Euroopan unionin toiminta olisi rahoitettava yhteisön omista varoista, ja katsoo, että nk. oikeudenmukaisen palautuman ('juste retour') periaate ei sovellu talousarviosta johtuvien tehtävien rahoittamisen perusteeksi ja että se on perustamissopimuksen vastainen ja että parlamentti on edellä mainitussa 4. joulukuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa hylännyt sen; ottaa huomioon, että talousarvion tulo- ja menopuolta järjesteltäessä on noudatettava perustamissopimuksen mukaisesti oikeudenmukaisuuden ja solidaarisuuden periaatteita; ottaa huomioon, että näitä periaatteita on kunnioitettava erityisesti laajentumisprosessia silmällä pitäen,

D. ottaa huomioon, että yhteisön omista varoista saadut tulot ovat toistaiseksi riittäneet rahoittamaan Euroopan unionin toiminnan ja politiikat,

E. ottaa huomioon, että omien varojen järjestelmää on muutettu useaan otteeseen, mikä on johtanut erilaisten rajojen ja laskentaperusteiden käyttöönottoon, joista eräissä otetaan paremmin huomioon jäsenvaltioiden taloudellinen suorituskyky, mutta jotka ovat heikentäneet järjestelmän avoimuutta ja ymmärrettävyyttä ja muuttaneet alkuperäisiä tavoitteita,

F. ottaa huomioon, että se on aina vaatinut, että yhteisön omien varojen järjestelmän on oltava Euroopan veronmaksajien kannalta selkeä ja ymmärrettävä ja että demokraattiseen vastuuseen liittyvistä syistä sen on osallistuttava päätöksentekoprosessiin yhteisön omista varoista päätettäessä,

G. ottaa huomioon, että Euroopan unionin talousarvion rahoituksen rakenne määräytyy pitkälti historiallisin perustein, ja se on muotoutunut osaksi käytännön ongelmiin löydettyjen ratkaisujen myötä ja kehittynyt tarpeita vastaavaksi, ja näin ollen vaikka se jossain määrin noudattaa Euroopan yhdentymisen logiikkaa, se on kuitenkin vain harvoin noudattanut eurooppalaista kokonaisstrategiaa,

H. ottaa huomioon, että yhteisten politiikkojen kehittäminen ja uusien jäsenten liittyminen asettaa EU:n talousarvion uusien haasteiden eteen,

I. korostaa, että yksittäisten jäsenvaltioiden Euroopan unionin jäsenyydestä saamat poliittiset, taloudelliset, rahoitukselliset ja talousarvioon liittyvät edut sekä yhteisiin politiikkoihin osallistumisesta syntyvät edut suhteuttavat huomattavasti joidenkin jäsenvaltioiden esittämiä ja laskemia nettobudjettiasemia, joiden perusteella ne pyytävät korjausmenettelyä,

J. ottaa huomioon, että jotkut jäsenvaltiot suhtautuvat yhä kriittisemmin talousarvion rahoittamisen edellyttämiin rahoitusosuuksiin ja ne vaativat muun muassa vuodesta 1984 Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sovelletun korjausmenettelyn kaltaisen korjausmenettelyn soveltamista, ja ottaa huomioon, että muut jäsenvaltiot katsovat, että laskettaessa talousarvion rahoitusosuuksia olisi kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota tulotasoon asukasta kohti ja näin ollen ne ehdottavat, että rahoitusosuudet olisi laskettava progressiivisen mallin mukaisesti,

K. ottaa huomioon, että perinteisten omien varojen osuuden merkitys tulojen osalta laskee jatkuvasti ja alv-perusteiset omat varat ja BKTL-perusteiset omat varat saatetaan tiettyjen ominaisuuksiensa vuoksi sekoittaa kansallisiin rahoitusosuuksiin, minkä vuoksi on yhä kiireemmin luotava uusia omia varoja, jotka turvaavat yhteisön rahoituksellisen riippumattomuuden,

L. ottaa huomioon, että laadittaessa tulevaa omien varojen järjestelmää on otettava huomioon EY:n perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklassa määrätyt yhteisön päämääriä ja toimintaa koskevat periaatteet, joita ovat taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, yhteisvastuullisuus jäsenvaltioiden välillä sekä kasvun, työllisyyden ja elämänlaadun edistäminen yhteistä politiikkaa toteuttamalla,

M. ottaa huomioon, että nykyinen omien varojen järjestelmä on riittämätön rahoituksen riippumattomuutta, avoimuutta, vastuullisuutta ja ymmärrettävyyttä kansalaisen kannalta koskevien kriteerien osalta ja että on ponnisteltava näiden kriteerien täyttämiseksi uudistamalla omien varojen järjestelmä,

N. katsoo, että ottamalla käyttöön uusia omia varoja, jotka eivät kasvata eurooppalaisten veronmaksajien taakkaa, tulojärjestelmästä voidaan tehdä seurattavampi, yksinkertaisempi ja rationaalisempi, voidaan lisätä unionin taloudellista riippumattomuutta ja luoda suora yhteys Euroopan unionin ja sen kansalaisten välille;

1. Katsoo, että Euroopan unionin talousarvio olisi periaatteessa pitkällä aikavälillä laadittava varainhoidollisten periaatteiden mukaisesti, joita ovat järjestelmällinen tehtävien määrittely, menojen suunnittelu, tulojen varmistaminen ja arviointi sekä tehtäviä määriteltäessä eron tekeminen sääntelevien ja verotuksellisten tehtävien välille; katsoo, että on Euroopan kansalaisten tärkeimpien etujen mukaista, että millä tahansa tasolla - Euroopan tasolla tai kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla - kerättävät tulot käytetään tehokkaasti; katsoo, että eurooppalaisten ja kansallisten viranomaisten tehtävien päällekkäisyyksiä olisi mahdollisuuksien mukaan vältettävä;

2. Katsoo, että tulojärjestelmään ei periaatteessa saisi kuulua poikkeuksia eikä erityisjärjestelyjä ja että olemassa olevista järjestelyistä on luovuttava ja että kaikkien jäsenvaltioiden on osallistuttava talousarvion rahoittamiseen samojen periaatteiden mukaisesti ja että tasapainotettaessa eroavaisuuksia taloudellisessa kehityksessä perustamissopimuksen mukaisesti on varmistettava järjestelmällinen talousarvion periaatteiden noudattaminen tulopuolen lisäksi vastaavasti myös menopuolella;

3. Muistuttaa, että komissio valvoo sopimusten täytäntöönpanoa ja että se vastaa yhteisön edun määrittelemisestä; pyytää komissiota pitämään nämä tavoitteet mielessään, kun se laatii ehdotuksia, ja olemaan taipumatta eräiden jäsenvaltioiden etujen mukaan;

4. Hylkää teorian ns. oikeudenmukaisesta palautumasta, joka on ristiriidassa unioniin kuulumisesta johtuvien ja jäsenvaltioiden väliseen yhteisvastuullisuuteen perustuvien oikeuksien, etujen ja velvollisuuksien - rahoitukseen liittyvien ja sen ulkopuolisten - jakamattomuuden sekä neljän vapauden periaatteen kanssa; pahoittelee, että komissio on luopunut tavastaan arvioida muita kuin talousarvioon liittyviä taloudellisia etuja, joita jäsenvaltiot saavat talous- ja rahaliittoon osallistumisesta;

5. Katsoo, että sen vähäiset mahdollisuudet demokraattiseen valvontaan ja yhteispäätökseen puhuvat omien varojen järjestelmän muuttamisen puolesta, ja pahoittelee, että tällä hetkellä jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavat kannat ovat uudistusten tiellä; odottaa kuitenkin, ottaen huomioon tämän aiheen merkityksen yhdentymisen jatkumisen kannalta, että eri näkemykset lähenevät toisiaan selvästi;

6. Katsoo näin ollen, että omien varojen järjestelmä olisi uudistettava vaiheittain yhdentymisen syvetessä, ja että ensimmäisenä edellytyksenä on päästä eroon rahoitusosuuksia koskevista kiistoista, jotta luotaisiin liikkumavaraa pidemmälle meneviä uudistuksia varten;

7. Ottaa huomioon laajentumiseen liittyvän perustamissopimusten tarkistamisen ja kehottaa käymään perinpohjaista keskustelua EY:n perustamissopimuksen 201 artiklan (tuleva 269 artikla) tarvittavasta uudistamisesta, jotta omien varojen järjestelmästä tehtäisiin sekä joustavampi että demokraattisempi;

Omien varojen uudistuksen tavoitteet

8. Katsoo, että talous- ja rahaliiton toteuttaminen sekä siihen liittyvä vero- ja rahoituspoliittisen yhteistyön lisääntyminen käynnistää uuden vaiheen yhdentymisen syvyydessä ja laadussa, mikä edellyttää unionin talousarvion tarkastelua uudesta, globaalista näkökulmasta; katsoo, että talousarvio olisi muotoiltava niin, että unioni voi toimia globaalina poliittisena ja taloudellisena toimijana, jonka merkitys kasvaa jatkuvasti; pyytää, että Euroopan parlamentille annetaan tässä yhteydessä täydet budjettivallan käyttöä koskevat oikeudet, jotka eivät kata ainoastaan menopuolta, ja ainoastaan osaa menoista, vaan jotka kattavat kaikki tulot ja menot;

9. Katsoo, että jos halutaan varmistaa EU:n taloudellinen riippumattomuus, tehtävien rahoittaminen ja kehittyminen pitkällä aikavälillä, talousarvion olisi perustuttava uusiin omiin tuloihin, jotka eivät ole luonteeltaan jäsenvaltioiden maksuosuuksia ja jotka eivät saa johtaa eurooppalaisiin veronmaksajiin kohdistuvan kokonaisverorasituksen kasvamiseen; korostaa, että rahoituksen vahvistaminen tarkoittaa myös sitä, että unionille annetaan selkeä vastuu asiaankuuluvasta verolainsäädännöstä, mukaan lukien asiaankuuluva oikeus kerätä tuloja;

10. Katsoo, että suoraan ja välittömästi unionille kertyvät tulot ovat suoraan merkityksellisiä Euroopan kansalaisten kannalta ja niinpä niillä on oltava mahdollisimman suuri kansalaisten hyväksyntä ja ne olisi loogisesti liitettävä Euroopan yhdentymiseen ja eurooppalaisiin tehtäviin; korostaa, että tällaisten tulojen on oltava yksinkertaisia, ymmärrettäviä, oikeudenmukaisia, avoimia ja niitä on voitava valvoa demokraattisesti;

11. Toteaa teettäneensä kaksi tutkimusta, jotka koskevat soveltuvan uuden vero- ja tulolähteen valintaa, joissa käsitellään eri tulomuotojen etuja ja haittoja; huomauttaa, että tässä yhteydessä yksikään vero ei osoittautunut optimaaliseksi vaihtoehdoksi ja niinpä unionin rahoitusautonomia on tulevaisuudessa turvattava uusien tulomuotojen yhdistelmällä, jossa otetaan mahdollisimmin hyvin huomioon asetetut kriteerit;

12. Uskoo, että tulojärjestelmästä on poistettava siihen kuulumattomat tehtävät, kuten taloudellisen suorituskyvyn eroavaisuuksien kompensointi ja jäsenvaltioille suoritettavien maksujen eroavaisuuksien mukauttaminen, ja että nämä tehtävät olisi hoidettava siihen paremmin soveltuvien välineiden avulla, kuten rakenne- ja koheesiopolitiikan avulla;

Identtiset rahoitusedellytykset kaikille jäsenvaltioille

13. Huomauttaa, että olemassa oleva tulopuolen korjausmenetelmä, jota on toistaiseksi sovellettu ainoastaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, otettiin käyttöön ajankohtana, jolloin maatalouden osuus yhteisön menoista oli yli 70 %, niiden maiden taakan pienentämiseksi, joiden kansantaloudessa maatalousalalla oli vähäinen osa; korostaa, että yksittäisten jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien leikkaaminen rakennepolitiikan, uusien jäsenten liittymistä valmistelevien toimien ja sisäpolitiikan alalla ei ole järjestelmän mukaista eikä sille löydy minkäänlaisia perusteluja;

14. Pyytää komissiota siinä tapauksessa, että talousarvion rahoittamisen edellyttämät jäsenvaltioiden rahoitusosuudet ovat tasapainossa, tekemään ehdotuksen korjausmenettelystä luopumiseksi asteittain ja varmistamaan, että nykyiset järjestelyt on lakkautettu siihen mennessä, kun ensimmäiset uudet jäsenet liittyvät unioniin;

15. Toistaa painokkaasti pyyntönsä Euroopan kehitysrahaston sisällyttämisestä Euroopan unionin talousarvioon;

Uudistuksen sisältö

16. Huomauttaa, että perinteisten omien varojen merkitys talousarvion rahoituksessa laskee jatkuvasti ja että tämä suuntaus tulee vahvistumaan EU:n laajentuessa ja (myös) kaupan asteittaisen vapauttamisen (maataloustuotteet mukaan lukien) yhteydessä;

17. Huomauttaa, että perinteisten omien varojen kerääminen jäsenvaltioilta aiheuttaa unionille valtavia hallinnollisia ponnistuksia, jonka yhteydessä esiintyy vakavia epäsäännönmukaisuuksia ja petoksia; pyytää siksi komissiota kantamaan täysimääräisesti vastuunsa yhteisön varojen suojaamisesta, etenkin perinteisistä omista varoista, «tulleista», ja ryhtymään päättäväisesti toimenpiteisiin jäsenvaltioiden kannustamiseksi hankkimaan uskottavia järjestelmiä, joilla arvioidaan petostapausten vaikutuksia ja valvontajärjestelmien tehokkuutta ja niillä saavutettuja tuloksia; pitää harkinnanarvoisena ottaa käyttöön järjestelmä, jossa jäsenvaltioiden on kerättävä perinteisiä omia varoja aikaisempaa tehokkaammin;

18. Huomauttaa lisäksi, että perinteiset omat varat ovat ainoa unionin omien tulojen lähde, joita ei voi sekoittaa jäsenvaltioiden tulonsiirtoihin; pyytää komissiota laatimaan, kaikki näkökulmat huomioon ottaen, nk. gateway-vaikutukset mukaan lukien, ehdotuksen perinteisten omien varojen käsittelystä, jossa toisaalta otettaisiin huomioon niiden merkitys Euroopan talousarviolle ja taloudelle sekä sisämarkkinoiden toiminnalle, ja toisaalta tarkasteltaisiin huolellisesti niiden kustannushyötysuhdetta;

19. Toteaa, että alv-varat ovat nykyisellään helposti sekoitettavissa jäsenvaltioiden rahoitusosuuksiin, kuten tilintarkastustuomioistuin ja komissio ovat todenneet hiljattain antamissaan omia varoja koskevissa lausunnoissaan; huomauttaa lisäksi, että näiden varojen laskennassa käytetyt mallit ja rajat sekä sovellettavat yhteiset laskentaperusteet ovat synnyttäneet erittäin monimutkaisen järjestelmän, joka ei ole avoin;

20. Antaa näin ollen alustavan hyväksyntänsä ehdotukselle alv- ja BKTL-varojen yhdistämisestä avoimeksi ja ainoaksi omien varojen lähteeksi, jonka laskentaperusteet olisivat ymmärrettäviä, joka perustuisi BKTL-varoihin ja jonka perusteella voitaisiin lopulta suorittaa omien varojen järjestelmän perusteellinen uudistaminen ja ottaa käyttöön uudet omien varojen muodot nykyisien kolmannen ja neljännen tulonlähteen asemasta;

21. Toteaa, että teknisistä tekijöistä on lisäksi aiheutunut budjettiasemien epätasapainotekijöitä käytettäessä vanhentunutta menetelmää määriteltäessä taloudellisen suorituskyvyn osoittimena käytettävää BKTL:a; pyytää näin ollen komissiota varmistamaan epätasapainotekijöitä aiheuttavien teknisten syiden poistamisen ehdottamalla omia varoja koskevan päätöksen pikaista teknistä tarkistamista ja BKTL:n laskemista viimeisimmän menetelmän mukaisesti;

22. Katsoo, että julkiset tulot tai yhteisön elimiltä saatavat voitot, jotka ovat luonteeltaan ensisijaisesti eurooppalaisia, kuten EKPJ:n voitot, olisi otettava unionin talousarvioon omina tuloina;

23. Edellyttää, että jäsenvaltioiden sopiessa tietyistä verotyypeistä on ainakin osa otettava unionin talousarvioon omina tuloina, koska nämä verot ovat alunperin luonteeltaan eurooppalaisia;

24. Korostaa, että tällaiset unionin talousarvion uudet tulonlähteet eivät ole täydentäviä, vaan niillä olisi korvattava nykyiset tulonlähteet;

25. Kehottaa neuvostoa hyväksymään kyseisen uudistuksen yksimielisesti parlamentin kanssa, jotta se voisi tulla voimaan ennen seuraavaa laajentumista;

26. Katsoo, että omien varojen järjestelmän uudistamista vaiheittain olisi käsiteltävä toimielinten välistä sopimusta rahoitusnäkymiksi vuosiksi 2000 - 2006 koskevissa neuvotteluissa;

27. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle.