EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 30.9.2015 COM(2015) 472 final 2015/0226(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisistä arvopaperistamissäännöistä ja eurooppalaisesta kehyksestä yksinkertaiselle, läpinäkyvälle ja standardoidulle arvopaperistamiselle sekä direktiivien 2009/65/EY, 2009/138/EY ja 2011/61/EU ja asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2015) 185 final}

{SWD(2015) 186 final}



PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yksinkertaisen, läpinäkyvän ja standardoidun arvopaperistamisen markkinoiden kehittäminen on keskeinen osa päämarkkinaunionia, ja sillä edistetään komission ensisijaista tavoitetta tukea työpaikkojen luomista ja kestävää kasvua. EU:n korkeatasoinen arvopaperistamiskehys voi edistää EU:n rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä ja auttaa monipuolistamaan rahoituslähteitä ja vapauttamaan pääomaa. Luottolaitosten ja luotonantajien on tämän ansiosta helpompaa myöntää lainoja kotitalouksille ja yrityksille. Työohjelmassaan vuodelle 2015 Euroopan komissio esitti kohdennetut toimet ja 10 painopistettä. Painopisteen "Syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat ja lujempi teollisuuspohja" yhteydessä komissio ilmoitti luovansa EU:n kehyksen yksinkertaiselle, läpinäkyvälle ja standardoidulle arvopaperistamiselle. Komissio esitti 26. marraskuuta 2014 Euroopan investointiohjelman. Siinä kestävien markkinoiden luominen arvopaperistamiselle toistamatta ennen finanssikriisiä tehtyjä virheitä määritettiin yhdeksi viidestä alasta, joilla tarvittiin nopeita toimia. Arvopaperistamisella tarkoitetaan toimia, joiden avulla luotonantaja tai jokin muu arvopaperistamisen alullepanija (usein luottolaitos) voi jälleenrahoittaa joukon lainoja tai saatavia (esim. asuntolainoja, autoleasingsopimuksia, kuluttajaluottoja, luottokortteja) muuntamalla ne arvopapereiksi. Luotonantaja tai alullepanija jaottelee lainasalkkunsa erilaisiin riskiluokkiin, jotka on räätälöity sijoittajien riskinottohalukkuuden ja tuottohakuisuuden mukaan. Sijoittajat saavat tuottonsa arvopaperistettujen lainojen rahavirroista. Näitä markkinoita ei ole tarkoitettu yksityissijoittajille. Arvopaperistaminen on merkittävä osa hyvin toimivia pääomamarkkinoita. Hyvin strukturoitu arvopaperistaminen voi olla merkittävä tapa monipuolistaa rahoituslähteitä ja jakaa riskit tehokkaammin EU:n rahoitusjärjestelmässä. Se mahdollistaa rahoitusalan riskien laajemman jakamisen ja voi antaa liikkumavaraa luottolaitosten taseisiin, jotta voidaan lisätä lainanantoa taloudelle. Yleisesti se voi parantaa rahoitusjärjestelmän tehokkuutta ja lisätä sijoitusmahdollisuuksia. Arvopaperistaminen voi luoda yhteyden luottolaitosten ja pääomamarkkinoiden välillä, siitä voidaan saada välillisiä hyötyjä yrityksille ja kansalaisille (esimerkiksi edullisempien lainojen ja yritysrahoituksen, asuntolainojen ja luottokorttisopimusten kautta) ja se voi tarjota sijoittajille omaisuusluokkia, jotka on erotettu alullepanijan luottoriskistä. Yhdysvaltojen vuosien 2007–2008 "subprime-kriisin" jälkeen viranomaiset toteuttivat useita toimia, jotta arvopaperistamistoimista saataisiin turvallisempia ja yksinkertaisempia ja jotta varmistettaisiin, että käytössä on asianmukaiset kannustimet riskien hallitsemiseksi. Tähän pyritään tiukemmilla pääomavaatimuksilla, asianmukaista huolellisuutta ja liiketoiminnan harjoittamista koskevilla vaatimuksilla sekä pakollista riskin säilyttämistä koskevilla vaatimuksilla. Näin varmistetaan, että arvopaperistettuja tuotteita ei luoda ainoastaan sijoittajille tapahtuvan voitonjaon vuoksi kuten tehtiin ennen vuoden 2008 rahoituskriisiä (ns. "luo ja hajauta" -malli). Toteutetut uudistukset olivat tarpeen rahoitusvakauden ylläpitämiseksi. Näiden uudistuksen tuloksena kaikkia arvopaperistamisia EU:ssa säännellään nykyisin tiukasti. Rahoituskriisin alusta alkaen Euroopan arvopaperistamismarkkinat ovat pysyneet heikkoina. Sen sijaan Yhdysvaltojen markkinat ovat elpyneet. Näin on tapahtunut siitä huolimatta, että toisin kuin Yhdysvalloissa EU:ssa arvopaperistamismarkkinat kestivät kriisin suhteellisen hyvin. Realisoituneet tappiot EU:ssa liikkeeseen pannuista arvopaperistamisvälineistä ovat olleet hyvin pienet verrattuna Yhdysvaltoihin. Esimerkiksi AAA-luokituksen saaneiden yhdysvaltalaisten arvopaperistamisvälineiden, joiden vakuutena on asuntokiinnitysluottoja (RMBS), maksukyvyttömyysasteet olivat 16 prosenttia (subprime) ja 3 prosenttia (prime). Sen sijaan EU:ssa asuntolainavakuudellisten arvopaperien maksukyvyttömyysasteet eivät koskaan nousseet yli 0,1 prosentin. Ero on tätäkin isompi BBB-luokituksen saaneiden tuotteiden osalta. Yhdysvaltalaisten asuntolainavakuudellisten arvopaperien maksukyvyttömyysasteet nousivat 62 prosenttiin (subprime) ja 46 prosenttiin (prime), kun taas EU:n tuotteiden maksukyvyttömyysasteet olivat korkeimmillaan 0,2 prosenttia. Vaikka arvopaperistamismarkkinoilla Yhdysvalloissa on erilaiset ominaisuudet kuin EU:ssa ja sen yksittäisten jäsenvaltioiden markkinoilla, joilla pirstoutuminen ja tehokkuus vaihtelevat, niiden vahvempi elpyminen johtuu ainakin osittain julkisen tuen roolista. Yhdysvalloissa miltei 80 prosenttia arvopaperistamisvälineistä hyötyy julkisista takuista, joiden antajana on valtion tukema yritys (esim. Fannie Mae ja Freddy Mac). Näihin tuotteisiin sijoittavat pankit hyötyvät myös alhaisimmista pääomavaatimuksista Yhdysvaltojen sääntelyjärjestelmässä. Tämä ehdotus perustuu EU:n tähänastisiin toimiin, joita voidaan soveltaa käsiteltäessä erittäin vaikeaselkoiseen, monimutkaiseen ja riskialttiiseen arvopaperistamiseen liittyviä riskejä. Seuraavaksi on luontevaa keskittyä eriyttämisen parantamiseen ja yksinkertaisen, läpinäkyvän ja standardoidun arvopaperistamisen kehittämiseen, jotta voidaan luoda kestävät EU:n markkinat arvopaperistamiselle ja tukea sekä investointeja EU:ssa että asianmukaista riskinhallintaa. Näin ollen tällä säädösehdotuksella pyritään: (1)käynnistämään markkinat uudelleen kestävämmältä pohjalta, jotta yksinkertainen, läpinäkyvä ja standardoitu arvopaperistaminen voi toimia tehokkaana rahoituskanavana taloudelle; (2)mahdollistamaan tehokkaat ja toimivat riskin siirrot erilaisille institutionaalisille sijoittajille sekä pankeille; (3)mahdollistamaan se, että arvopaperistaminen toimii tehokkaana rahoitusjärjestelmänä joillekin pitkän aikavälin sijoittajille sekä pankeille; (4)suojelemaan sijoittajia ja hallinnoimaan järjestelmäriskejä välttämällä epäonnistuneen "luo ja hajauta" -mallin toistuminen. Jotta voidaan luoda markkinat yksinkertaiselle, läpinäkyvälle ja standardoidulle arvopaperistamiselle, on ensimmäiseksi määritettävä asianmukaiset välineet, jotka perustuvat selkeisiin hyväksymisperusteisiin. Toiseksi on mukautettava sääntelykehyksiä, jotta mahdollistetaan riskiherkempi menetelmä. Tarkoituksena ei ole kumota järjestelyjä, joita EU:ssa jo on tehty erittäin vaikeaselkoiseen, monimutkaiseen ja riskialttiiseen arvopaperistamiseen liittyvien riskien käsittelemiseksi. Tämän ehdotuksen avulla voidaan kuitenkin paremmin erottaa yksinkertaiset, läpinäkyvät ja standardoidut tuotteet. Tämän kehyksen olisi lujitettava luottamusta sijoittajien keskuudessa ja taattava korkea vaatimustaso EU:ssa, jotta osapuolet voivat arvioida arvopaperistamiseen liittyviä riskejä (sekä tuotteiden sisällä että niiden välillä). Uusi EU:n kehys ei kuitenkaan korvaa sitä, että sijoittajien on tarkoin noudatettava asianmukaista huolellisuutta. Ehdotetulla säädöksellä ei myöskään valvota arvopaperistettujen lainojen luottoriskiä. Sijoittajilla on käytettävissään kaikki sijoitusmahdollisuudet, joita ne voivat käyttää riskinottohalukkuutensa ja tuottohakuisuutensa mukaan. Käsite "yksinkertainen, läpinäkyvä ja standardoitu (YLS)" viittaa prosessiin, jossa arvopaperistaminen on strukturoitu, ei siis arvopaperistettujen omaisuuserien laatuun. Se ei sen vuoksi tarkoita, ettei voitaisi luoda joitakin muita arvopaperistamisia (ei YLS-arvopaperistamisia), joissa rakenteet olisivat vähemmän yksinkertaisia, arvopaperistettavista vastuista, joilla on asianmukaiset luoton laadun ominaisuudet. Kesäkuun 25.–26. päivänä 2015 pidetyn kokouksen päätteeksi antamissaan päätelmissä Eurooppa-neuvosto tunnusti, että arvopaperistaminen voi olla tehokas keino siirtää riski luotonantajapankeilta muiden rahoituslaitosten toimijoille ja lisätä siten pankkien luotonantokapasiteettia ja lisäksi kanavoida muiden rahoituslaitosten rahoitus yritysten liikepääoman suuntaan. Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota ehdottamaan ensisijaisena asiana viimeistään vuoden 2015 loppuun mennessä yksinkertaista, läpinäkyvää ja standardoitua arvopaperistamista koskevaa kehystä, joka perustuisi useisiin meneillään oleviin eurooppalaisiin ja kansainvälisiin aloitteisiin. Euroopan parlamentti antoi heinäkuussa 2015 päätöslauselman pääomamarkkinaunionin muodostamisesta. Siinä se totesi, että olisi hyödynnettävä paremmin yksinkertaisen, avoimen ja standardoidun arvopaperistamisen kehittämistä ja pani tyytyväisenä merkille aloitteen perustaa kestävät ja avoimet arvopaperistamismarkkinat kehittämällä erityinen sääntelykehys, jossa sovelletaan yhtenäistä korkeatasoisen arvopaperistamisen määritelmää, ja yhdistämällä siihen tehokkaat valvonta-, tulosmittaus- ja riskinhallintamenetelmät. Tässä ehdotetussa asetuksessa tehdään ero YLS-arvopaperistamisiin sovellettavien ja muihin kuin YLS-arvopaperistamisiin sovellettavien säännösten välillä.

Johdonmukaisuus suhteessa tällä politiikan alalla voimassa oleviin politiikkaa koskeviin säännöksiin Tällä hetkellä arvopaperistamisen kehys EU:ssa perustuu useisiin säädöksiin. Näihin kuuluvat vakavaraisuusasetus pankkeja varten, Solvenssi II -direktiivi vakuutuksen antajia varten sekä yhteissijoitusyritysdirektiivi (UCITS) ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva direktiivi (AIFMD) . Erityisesti tietojen ilmoittamista ja sääntöjen avoimuutta koskevia säännöksiä sisältyy luottoluokituslaitosasetukseen (CRAIII) ja esitedirektiiviin. Lisäksi arvopaperistamisen vakavaraisuutta koskevia säännöksiä sisältyy tällä hetkellä käsiteltävinä oleviin komission lainsäädäntöehdotuksiin (pankkisektorin rakenteellinen uudistaminen ja rahamarkkinarahastot). Tähän liittyviä säännöksiä sisältyy myös delegoituihin säädöksiin. EU on jo toteuttanut toimia luodakseen eriytetyn sääntelyn kahdessa delegoidussa säädöksessä, jotka kattavat vakuutuksenantajia koskevat vakavaraisuusvaatimukset (Solvenssi II -direktiivi) sekä luottolaitosten maksuvalmiuden (maksuvalmiusasetus). Tämän lähestymistavan avulla voidaan paremmin erottaa yksinkertaiset, läpinäkyvät ja standardoidut tuotteet vaikeaselkoisista ja monimutkaisista tuotteista. Tämä voi tehdä joistakin arvopaperistamisista houkuttelevampia, koska arvopaperistamisprosessin esteet alenevat ja likviditeetti ja markkinoiden syvyys paranevat. Tämä eriyttäminen ei kuitenkaan korvaa sitä, että sijoittajien on noudatettava asianmukaista huolellisuutta. Mainittujen delegoitujen säädösten hyväksyminen vuonna 2014 oli ensimmäinen vaihe, ja sitä on nyt täydennettävä lisätoimilla, jotka perustuvat erilaisiin EU:n ja kansainvälisiin aloitteisiin sääntelystandardien lähentämiseksi. Useat kansainväliset ja eurooppalaiset viranomaiset ovat viime aikoina tehneet suuren määrän poliittista työtä, joka liittyy arvopaperistamiseen. Tämä ehdotus perustuu kyseisiin aloitteisiin. Maailmanlaajuisella tasolla Baselin pankkivalvontakomitea (Baselin komitea) ja kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojien järjestö (IOSCO) ovat yhdessä johtaneet eri alojen välistä työryhmää, joka käsittelee arvopaperistamisen esteitä. Sen päätehtävänä on ollut laatia perusteet, joiden mukaan voidaan määrittää yksinkertaisia, läpinäkyviä ja standardoituja arvopaperistamisvälineitä. Ryhmä julkaisi maailmanlaajuiset perusteet 23. heinäkuuta 2015. Joulukuussa 2014 Baselin pankkivalvontakomitea tarkasti standardit, jotka liittyvät arvopaperistamiseen sijoittavien pankkien pääomakohteluun. Lisäksi komitea harkitsee tulevien kuukausien aikana, olisiko Baselin komitean ja IOSCO:n työryhmän laatimat perusteet, jotka koskevat yksinkertaista ja läpinäkyvää arvopaperistamista, sisällytettävä arvopaperistamista koskevaan vakavaraisuussäännöstöön. EU:n tasolla useat viranomaiset ovat arvopaperistamismarkkinoiden hitaan elpymisen vuoksi tarkastelleet tähän liittyviä kysymyksiä. Esimerkiksi Euroopan keskuspankki ja Englannin keskuspankki käynnistivät toukokuussa 2014 julkisen kuulemisen arvopaperistamismarkkinoiden paremmasta toiminnasta Euroopan unionissa. Euroopan pankkiviranomainen (EPV) antoi 7. heinäkuuta 2015 komissiolle neuvoja kehyksestä, jossa määritellään vaatimukset täyttävä arvopaperistaminen. Se oli saanut komissiolta asiaa koskevan pyynnön tammikuussa 2014. EPV ehdotti perusteita, joiden mukaisesti määritettäisiin yksinkertaiseen, läpinäkyvään ja standardoituun arvopaperistamiseen liittyvät transaktiot. Ehdotetuissa perusteissa on erillinen osio lyhyen aikavälin arvopaperistamisia varten. Kyseessä on omaisuusvakuudellinen yritystodistus (ABCP). EPV ehdotti myös riskiherkempää vakavaraisuuskohtelua pitkän aikavälin arvopaperistamisvälineitä sekä ABCP-instrumentteja varten. Tällöin mukautettaisiin vuoden 2014 Baselin arvopaperistamiskehyksessä ehdotettuja pääomavaatimuksia, jotta voidaan ottaa huomioon YLS-arvopaperistamisen suhteellisen alhainen riskialttius samalla kun sääntelyn mukainen pääoma pysyy lisäpääomavaatimusten rajoissa. Lisäksi Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomitea tarkasteli olemassa olevaa EU:n kehystä, erityisesti sen tiedonantovaatimuksia ja velvoitteita, jotka liittyvät asianmukaiseen huolellisuuteen, valvontaan liittyvään raportointiin ja riskin säilyttämiseen. Yhteiskomitea tarkasteli myös mahdollisia epäjohdonmukaisuuksia tämänhetkisissä puitteissa. Yksityiskohtainen kertomus julkaistiin 12. toukokuuta 2015. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan Tällä ehdotetulla arvopaperistamista koskevalla asetuksella tuetaan komission vuonna 2014 esittämää Euroopan investointiohjelmaa, ja siinä käsitellään sijoitusten pääasiallisia esteitä. Uudella lähestymistavalla korjattaisiin tämänhetkistä reaalitalouden riittämätöntä rahoitusta EU:ssa. Tämä aloite on osa pääomamarkkinaunionia koskevaa toimintasuunnitelmaa, jonka Euroopan komissio hyväksyi tänään. Pääomamarkkinaunioni on yksi komission ensisijaisista tavoitteista, joilla pyritään varmistamaan, että rahoitusjärjestelmällä tuetaan työllisyyttä ja kasvua ja autetaan Euroopan väestörakenteeseen liittyvissä haasteissa. Sillä pyritään yhdistämään paremmin säästöt ja kasvu ja tarjoamaan säästäjille ja sijoittajille enemmän vaihtoehtoja ja parempi tuotto. Sen tarkoituksena on tarjota yrityksille enemmän rahoitusvaihtoehtoja niiden kehityksen eri vaiheissa ja kanavoida sijoituksia sinne, missä ne ovat kaikkein tuottavimpia, ja näin lisätä mahdollisuuksia Euroopan yrityksille ja infrastruktuurihankkeille. Komissio järjesti 18. helmikuuta–13. toukokuuta 2015 kuulemisen pääomamarkkinaunionin luomista koskevan vihreän kirjan perusteella. Useimmilta vastaajilta saatu palaute vahvisti alueet, joilla vihreässä kirjassa katsottiin olevan merkitystä Euroopan pääomamarkkinoiden edistämiselle. Sidosryhmät painottivat myös EU:n kehyksen luomista yksinkertaista ja läpinäkyvää arvopaperistamista varten, ja erillisessä kuulemisessa esitettiin tästä yksityiskohtaisia näkemyksiä. Euroopan investointiohjelman ja rahoitussääntelyaloitteiden lisäksi useat EU:n toimielimet ja elimet ovat tehneet aloitteita käynnistääkseen uudelleen Euroopan arvopaperistamismarkkinat ja lisätäkseen luottamusta markkinoiden toimintaan. Komissio työskentelee yhdessä Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston kanssa auttaakseen pk-yrityksen rahoituksessa, esimerkiksi COSME-ohjelmassa ja komission ja investointipankin yhteisissä aloitteissa arvopaperistamisvälineiden käytön avulla. Vuoden 2014 toisen puoliskon aikana Euroopan keskuspankki käynnisti omaisuusvakuudellisten arvopaperien osto-ohjelman (ABSPP-ohjelma), jolla pyritään edelleen parantamaan rahapolitiikan välittymistä. Julkisen sektorin omaisuuserien osto-ohjelmalla (PSPP-ohjelma) pyritään yhdessä muiden rahapoliittisten toimien (kohdennetut pidempiaikaiset jälleenrahoitusoperaatiot (TLTRO) ja katettujen joukkovelkakirjalainojen osto-ohjelma (CBPP)) kanssa helpottamaan luotonantoa euroalueen taloudelle. Lokakuun 2. päivänä 2014 hyväksytyn ohjelman toiminnallisissa yksityiskohdissa esitetään, mitä omaisuusvakuudellisia arvopapereita Euroopan keskuspankki voi ostaa. Perusteet vastaavat pääasiassa keskuspankin olemassa olevaa vakuuskäytäntöä jälleenrahoitustoimia varten. Ne vastaavat laajasti komission delegoitujen säädösten tämänhetkisiä perusteita ja tätä ehdotusta. 2.OIKEUSPERUSTA SEKÄ TOISSIJAISUUS- JA SUHTEELLISUUSPERIAATE Oikeusperusta Tämä ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 114 artiklaan. Se on oikeusperusta toimenpiteille laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä säädettyjen säännösten lähentämiselle jäsenvaltioissa, joiden tavoitteena on sisämarkkinoiden perustaminen ja toiminta. EU:n lainsäätäjä on käyttänyt tätä oikeusperustaa myös vakavaraisuusasetusta (asetus (EU) N:o 575/2013), luottoluokituslaitosasetusta (CRAIII, asetus (EU) N:o 1060/2009) ja OTC-johdannaisia, keskusvastapuolia ja kauppatietorekistereitä koskevaa asetusta (asetus (EU) N:o 648/2012) varten. Näiden asetusten säännökset sisältyvät tähän asetukseen tai niitä muutetaan tällä asetuksella. Tällä asetuksella muutetaan myös tiettyjä Solvenssi II -direktiivin säännöksiä ja kumotaan joitakin yhteissijoitusyritysdirektiivin (UCITS) ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan direktiivin (AIFMD) säännöksiä. Nämä direktiivit perustuvat perussopimuksen 53 artiklaan yhdessä sen 62 artiklan kanssa. Mainittujen säännösten oikeusperusta ei ole perussopimuksen 114 artikla, kuten tämän ehdotuksen, mutta mikäli kyseessä olevat säännökset olisi hyväksytty erillään kyseisistä direktiiveistä, niiden oikeusperusta olisi ollut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 114 artikla. Niiden pääasiallisena tavoitteena on sisämarkkinoiden perustaminen ja toiminta erityisesti varmistamalla tasavertaiset toimintaedellytykset sijoittajille ja arvopapereistettujen tuotteiden liikkeeseenlaskijoille.

Toissijaisuusperiaate (muun kuin yksinomaisen toimivallan osalta) Tämän ehdotuksen tavoitteena on käynnistää uudelleen kestävät arvopaperistamismarkkinat, jotka parantavat EU:n talouden rahoittamista, samalla kun varmistetaan rahoitusvakaus ja sijoittajansuoja. Tätä varten ehdotuksella pyritään luomaan sääntelyperusta, jolle voidaan rakentaa sijoittajien luottamus, parantaa markkinoiden yhdenmukaisuutta ja standardisointia ja luoda riskiherkempi sääntelykehys (muuttamalla vakavaraisuusasetusta ja Solvenssi II -direktiivin nojalla annettuja delegoituja säädöksiä). Arvopaperistamistuotteet ovat osa EU:n rahoitusmarkkinoita, jotka ovat avoimet ja yhdennetyt. Arvopaperistaminen tuo yhteen rahoituslaitoksia eri jäsenvaltioista ja EU:n ulkopuolelta: usein pankit ovat arvopaperistettavien lainojen alullepanijoita, kun taas rahoituslaitokset (esim. vakuutuksenantajat ja sijoitusrahastot) sijoittavat näihin tuotteisiin EU:n rajojen yli. Arvopaperistamismarkkinat ovat sen vuoksi luonteeltaan kansainvälisiä. Jäsenvaltiot eivät yksinään voi toteuttaa riittäviä toimia, joilla käynnistetään uudestaan arvopaperistamismarkkinat. EU on ajanut kansainvälisellä tasolla standardeja yksinkertaisen, läpinäkyvän ja standardoidun (YLS) arvopaperistamisen määrittämiseksi. Tällaiset standardit auttavat sijoittajia määrittämään arvopaperistamisluokat, jotta arvopaperistamiseen liittyvät riskit voidaan analysoida helpommin ja läpinäkyvämmin. Näiden kansainvälisten standardien käyttöönotto jäsenvaltioissa voisi johtaa erilaisiin lähestymistapoihin, mikä loisi tosiasiassa esteitä rajojen yli toimiville sijoittajille ja heikentäisi sijoittajien luottamusta YLS-standardiin. YLS-arvopaperistamisen riskiherkempi vakavaraisuuskehys edellyttää, että EU määrittelee, mitä YLS-sijoittaminen on, sillä muuten pankkien ja vakuutusyhtiöiden riskiherkempi sääntelykohtelu voisi olla tarjolla erityyppiselle arvopaperistamiselle eri jäsenvaltioissa. Tämä johtaisi epätasapuolisiin toimintaedellytyksiin ja sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön. Yhdenmukaisuuden ja standardoinnin lisäämiseksi EU on jo yhdenmukaistanut joitakin arvopaperistamisen osa-alueita, erityisesti määritelmiä, tiedonantosääntöjä, asianmukaista huolellisuutta, riskin säilyttämistä ja näihin tuotteisiin sijoittavien säänneltyjen yhteisöjen vakavaraisuuskohtelua. Kyseiset säännökset sisältyvät eri säädöksiin (vakavaraisuusasetus, Solvenssi II, UCITS-direktiivi, luottoluokituslaitosasetus ja AIFMD-direktiivi), mikä on johtanut siihen, että erilaisiin sijoittajiin sovelletaan jossain määrin erilaisia vaatimuksia. Säännösten yhdenmukaisuuden lisääminen ja jatkostandardointi voidaan toteuttaa ainoastaan unionin tasolla. Toimilla lähetetään selkeä ja yhdenmukainen signaali koko EU:hun siitä, että tietyt arvopaperistamiset suoriutuvat hyvin finanssikriisin aikana, että ne voivat olla hyödyllisiä sijoituksia eri tyyppisille ammattimaisille sijoittajille, joiden sääntelystä johtuvat esteet (asianmukaisen vakavaraisuuskohtelun puute, epäjohdonmukainen kohtelu eri rahoitusaloilla) olisi poistettava. Kansallisen tason toimilla ei voida tehokkaasti saada aikaan arvopaperistamisten riskiherkempää kohtelua, koska vakavaraisuuskohtelusta on jo säädetty EU:n lainsäädännössä, eikä niillä voida varmistaa EU:n eri säädöksiin jo sisältyvien säännösten (esimerkiksi tietojen ilmoittamiseen, asianmukaiseen huolellisuuteen ja riskin säilyttämiseen liittyvien säännösten) yhdenmukaisuutta ja standardointia. Suhteellisuus Valitut toimintavaihtoehdot ovat perusteiden käyttöönotto YLS-arvopaperistamista varten. Perusteita sovelletaan lyhyen ja pitkän aikavälin arvopaperistamisiin (ABCP mukaan lukien). Vastuu näiden perusteiden noudattamisen varmistamisesta kuuluu pääasiassa alullepanijoille ja järjestäjille, joiden olisi varmistettava, että YLS-arvopaperistaminen täyttää Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (EAMV) ilmoitetut YLS-perusteet. Sijoittajien olisi noudatettava asianmukaista huolellisuutta ennen kuin ne sijoittavat YLS-arvopaperistamisiin. Tällöin on tukeuduttava YLS-ilmoitukseen ja alullepanijan, järjestäjän ja arvopaperistamista varten perustetun erillisyhtiön (SSPE) ilmoittamiin tietoihin. Tätä lähestymistapaa vahvistetaan valvonnalla, yli rajojen ulottuvalla koordinoinnilla ja seuraamuksilla. EU:n kehys sisältää säännöt asianmukaisesta huolellisuudesta, riskin säilyttämisestä ja avoimuudesta. Markkinatoimijoilla ei kuitenkaan ole velvoitetta laskea liikkeeseen YLS-arvopaperistamisia ja sijoittaa niihin: alullepanijat voivat edelleen luoda muita kuin YLS-arvopaperistamisia tai arvopaperistamisia, jotka ovat yksinkertaisempia, läpinäkyvämpiä ja standardoidumpia kuin YLS-perusteissa edellytetään. YLS-perusteet on pyritty yhdenmukaistamaan maksuvalmiusvaatimusta (LCR) koskeviin ja delegoituihin Solvenssi II -säädöksiin sisältyvien perusteiden sekä Baselin komitean ja IOSCOn sekä Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) laatimien perusteiden kanssa. YLS-vaatimusten noudattamisen kannalta tarkoituksenmukaisinta on varmistaa, että vastuu siitä pysyy alullepanijoilla ja sijoittajilla ja että tätä valvotaan. Valvojat voivat seurata markkinoiden kehittymistä ja tarkistaa, että transaktio täyttää kaikki YLS-vaatimukset, ja määrätä seuraamuksia, kun se on tarpeen. Rahoituskriisi on osoittanut, että sijoittajat tukeutuivat aiemmin liikaa kolmansiin osapuoliin, kuten luottoluokituslaitoksiin. Tämä liiallinen tukeutuminen kolmansiin osapuoliin heikensi sijoittajien harjoittamaa asianmukaista huolellisuutta. Tämä johtui myös osittain siitä, että sääntelyssä viitataan kolmansiin osapuoliin ("hardwiring"), mitä olisi vältettävä. Tämän ehdotuksen mukaan kolmansilla osapuolilla voi edelleen olla merkittävä rooli vapaaehtoisuuteen perustuen, mutta asianmukaisen huolellisuuden varmistaminen kuuluu edelleen alullepanijoille ja sijoittajille. Toisaalta jos säädettäisiin, että valvontaviranomaisten on todennettava ennalta, että arvopaperistaminen täyttää YLS-vaatimukset, siirtäisi vastuun viranomaisille, mistä aiheutuisi moraalikatoon liittyviä riskejä, ja alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden olisi otettava vastuu. Lisäksi EU:n arvopaperistamiskehys laaditaan soveltuvin osin noudattaen unionin lainsäädäntöön sisältyviä nykyisiä määritelmiä ja säännöksiä, jotka liittyvät tietojen ilmoittamiseen, asianmukaiseen huolellisuuteen ja riskin säilyttämiseen. Näin varmistetaan, että markkinat voivat jatkossakin toimia olemassa olevien oikeudellisten puitteiden mukaisesti, kun kyseisiä puitteita ei muuteta, jottei tarpeettomasti lisättäisi kustannuksia ja luoda sääntelyhäiriöitä. Niin varmistetaan myös sijoittajasuoja ja rahoitusvakaus ja edistetään samalla mahdollisimman suurissa määrin EU:n talouden rahoittamista. Tarvittaessa on tehty muutoksia yhdenmukaistetun EU:n kehyksen luomiseksi. Olemassa olevien oikeudellisten puitteiden yhdenmukaistamisella EU:n tasolla ei yksin voida standardoida kaikkia prosesseja ja käytäntöjä arvopaperistamismarkkinoilla. Sen vuoksi ehdotuksessa kehotetaan markkinatoimijoita edistämään markkinakäytäntöjen jatkostandardointia. Julkisessa kuulemisessa kävi ilmi, että arvopaperistamisen saralla toimivien markkinatoimijoiden itsensä toteuttama asiakirjojen jatkostandardointi vaikuttaa lupaavalta. Tästä on esimerkkinä DSA:n (Dutch Securitisation Association) työ Alankomaissa. Tätä lähestymistapaa voitaisiin laajentaa muihin jäsenvaltioihin ja omaisuusluokkiin arvopaperistamiskäytäntöjen standardoimiseksi edelleen, ja näin voitaisiin vähentää kaikille markkinatoimijoille aiheutuvia kustannuksia sekä helpottaa arvopaperistamiseen tehtäviä sijoituksia. Komissio kehottaa markkinatoimijoita ja alan järjestöjä aloittamaan jatkostandardointia koskevan työn, ja se seuraa työtä ja avustaa siinä tarvittaessa. Suhteellisuutta käsitellään tarkemmin vaikutusten arvioinnin kohdassa 4.4. Sääntelytavan valinta Tällä ehdotuksella pyritään luomaan kestävät markkinat YLS-arvopaperistamiselle. Tätä varten ehdotetussa asetuksessa säädetään arvopaperistamisessa noudatettavista perusteista sekä tarvittavista valvontapuitteista. Siinä yhdistetään riskin säilyttämistä, asianmukaista huolellisuutta ja tietojen ilmoittamista koskevat voimassa olevat säännökset, jotka jo sisältyvät arvopaperistamista koskevaan EU:n lainsäädäntöön. YLS-perusteiden tulisi olla yhtenäiset kaikkialla EU:ssa. Vastaavat perusteet, joiden soveltamisala on rajallinen, sisältyvät tällä hetkellä kahteen komission hyväksymään delegoituun säädökseen (maksuvalmiusvaatimusta (LCR) koskeva säädös ja delegoidut Solvenssi II -säädökset). Lisäksi useat eri EU:n säädökset (vakavaraisuusasetus, delegoidut Solvenssi II -säädökset, luottoluokituslaitoksia koskeva delegoitu asetus ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva delegoitu asetus) sisältävät aineelliset säännöt riskin säilyttämisestä, asianmukaisesta huolellisuudesta ja tietojen ilmoittamisesta. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 114 artiklan 1 kohta tarjoaa oikeusperustan asetukselle, jolla otetaan käyttöön yhdenmukaiset säännökset sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi. Sisämarkkinoiden asianmukaista ja turvallista toimintaa tuetaan YLS-arvopaperistamista koskevilla perusteilla sekä yhdenmukaistamalla EU:n lainsäädännön olemassa olevia säännöksiä riskin säilyttämisestä, asianmukaisesta huolellisuudesta ja tietojen ilmoittamisesta. Direktiivillä ei saataisi samoja tuloksia, koska direktiivin täytäntöönpano voisi johtaa siihen, että kansallisella tasolla hyväksytään erilaisia toimenpiteitä, mikä voisi johtaa kilpailun vääristymiseen ja sääntelyn katvealueisiin. Lisäksi suuri osa tätä alaa koskevista EU:n säännöksistä on jo hyväksytty asetusten muodossa. Näiden oikeudellisten puitteiden luominen edellyttää useiden säädösten hyväksymistä. Ensimmäinen niistä on arvopaperistamisasetus, jossa annetaan yhdenmukaiset määritelmät ja säännöt eri rahoitusaloja varten ja yhdenmukaistetaan riskin säilyttämistä, asianmukaista huolellisuutta ja tietojen ilmoittamisvaatimuksia koskevat säännöt. Samassa asetuksessa säädetään YLS-perusteista kaikkia rahoitusaloja varten, hyväksyttävistä omaisuusluokista ja transaktiorakenteista sekä asiaan liittyvistä markkinatoimijoista eri aloilla. Tällä asetuksella olisi myös kumottava alakohtaiseen lainsäädäntöön liittyvät säännökset, joista tulee tarpeettomia. Toiseksi ehdotetaan säädöksiä, jotka koskevat riskiherkempää arvopaperistamisen vakavaraisuuskohtelua luottolaitoksia varten. Vakavaraisuuskohtelusta säädetään tällä hetkellä vakavaraisuusasetuksessa luottolaitoksia varten ja delegoidussa Solvenssi II -säädöksessä vakuutuksenantajia varten. Sen vuoksi olisi hyväksyttävä ehdotus vakavaraisuusasetuksen muuttamisesta. Lisäksi olisi muutettava Solvenssi II -direktiivin nojalla annettu delegoitu säädös, kunhan arvopaperistamista koskevat oikeudelliset puitteet on hyväksytty. Näiden säädösten antamisen aikataulun osalta voidaan todeta, että eri säädökset muodostavat toinen toisiinsa kytkeytyvien osien kokonaisuuden, koska YLS-arvopaperistamista varten säädetään erityisestä räätälöidystä vakavaraisuuskohtelusta. Näin ollen on tärkeää, että komissio laatii kattavan kokonaisuuden, joka sisältää kaikki asian kannalta merkitykselliset osat. Sen varmistamiseksi, että arvopaperistamista koskeva sääntelykehys vakuutusalaa varten on yhteensopiva tämän asetuksen kanssa, on tarpeen tehdä useita muutoksia komission delegoituun asetukseen (EU) 2015/35 (Solvenssi II). Ensinnäkin sen arvopaperistamista koskevat määritelmät olisi yhdenmukaistettava tässä ehdotuksessa käytettyjen määritelmien kanssa. Toiseksi koska tähän ehdotettuun asetukseen sisältyvät riskin säilyttämistä ja asianmukaista huolellisuutta koskevat vaatimukset ovat suoraan sovellettavia, delegoituun Solvenssi II -säädökseen sisältyvät samanlaiset vaatimukset voidaan kumota tämän ehdotuksen voimaantulon jälkeen. Lopuksi kun otetaan huomioon pääomamarkkinaunionin luomista koskevaan vihreään kirjaan liittyneessä julkisessa kuulemisessa esiin tullut laaja kannatus sille, että YLS-arvopaperistamisen muut luokat kuin ylimmät etuoikeusluokat hyötyisivät myös Solvenssi II -direktiiviin perustuvasta mukautetusta pääomavaatimuksesta, komissio laatii uuden kalibroinnin. Tässä menetelmässä noudatettaisiin läpikatsomismenettelyä, joka perustuu vaatimukseen arvopaperistettujen vastuiden pääomasta lisättynä ei-neutraalisuustekijällä arvopaperistamisen malliriskin huomioon ottamiseksi. Arvopaperistettujen vastuiden pääomavaatimukset perustuisivat tämänhetkisiin, komission delegoituun asetukseen (EU) 2015/35 sisältyviin kalibrointeihin, ja ei-neutraalisuustekijä yhdenmukaistettaisiin Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) 7. heinäkuuta 2015 antamiin neuvoihin sisältyvien keskimääräisten tekijöiden kanssa. Tämä menetelmä johtaisi merkittävään pääomavaatimuksen vähentämiseen YLS-arvopaperistamisen muissa luokissa kuin ylimmissä etuoikeusluokissa. Lisäksi tehdään teknisiä parannuksia ylimpien etuoikeusluokkien kalibrointien laskentamenetelmään. Näistä kalibrointien muutoksista säädetään muuttamalla komission delegoitua asetusta (EU) 2015/35.

Komissiolla on jo nyt toimivalta tehdä nämä muutokset delegoituun Solvenssi II -asetukseen. Kuitenkin koska uusissa kalibroinneissa on viitattava tähän ehdotukseen ja erityisesti YLS-vaatimuksiin, tarvittavat muutokset voidaan hyväksyä vasta tämän ehdotuksen hyväksymisen jälkeen. Komission tarkoituksena on varmistaa, että kalibrointeja sovelletaan samaan aikaan vakuutus- ja pankkialoilla. Lisäksi tämän ehdotuksen jälkeen tehdään myöhemmässä vaiheessa toinen ehdotus, jolla muutetaan maksuvalmiusvaatimusta (LCR) koskevaa delegoitua säädöstä. Erityisesti perusteita, joiden mukaan arvopaperistamisvälineet hyväksytään tason 2B varoiksi ja jotka sisältyvät kyseisen delegoidun säädöksen 13 artiklaan, muutetaan niiden yhdenmukaistamiseksi tässä asetuksessa säädettyjen yleisten YLS-perusteiden kanssa. Näiden delegoitujen säädösten muuttamista ei ehdoteta tässä vaiheessa. Siihen sovelletaan eri menettelyä, ja se riippuu tämän paketin lainsäädäntöneuvottelujen tuloksista. 3.SIDOSRYHMIEN KUULEMISEN TULOKSET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIT Sidosryhmien kuuleminen Julkinen kuuleminen mahdollisista EU:n kehyksistä yksinkertaista, läpinäkyvää ja standardoitua arvopaperistamista varten toteutettiin 18. helmikuuta – 13. toukokuuta 2015. Vastauksia saatiin 120. Yleisesti ottaen kuuleminen osoitti, että ensisijaisena tavoitteena tulisi olla EU:n laajuisen kehyksen laatiminen yksinkertaista, läpinäkyvää ja standardoitua arvopaperistamista varten (katso yhteenveto vastauksista vaikutusten arvioinnin liitteessä 10). Vastaajat katsoivat yleisesti, että on otettava huomioon arvopaperistamisesta saadut paremmat tulokset EU:ssa kriisin aikana verrattuna tuloksiin Yhdysvalloissa ja että tämänhetkistä sääntelykehystä on muutettava. Tämä auttaisi eurooppalaisten arvopaperistamismarkkinoiden elpymistä kestävällä tavalla ja tarjoaisi uuden tavan rahoittaa EU:n taloutta samalla kun varmistetaan rahoitusvakaus. Sidosryhmien kommentit otettiin huomioon. Useat markkinatoimijat pitivät parempana, että perustettaisiin yksityisiä elimiä, jotka toimisivat YLS-arvopaperistamisen sertifioijina ja tarkastajina. Ne katsoivat, että pakollinen turvautuminen ulkopuolisiin osapuoliin voisi auttaa poistamaan arvopaperistamisten huonoa mainetta ja lisätä sijoittajien luottamusta YLS-arvopaperistamiseen. YLS-arvopaperistamista koskevaa kokemusta omaavien kolmansien osapuolten valinnainen osallistuminen sen tarkistamiseen, että arvopaperistamisessa noudatetaan YLS-vaatimuksia, voi auttaa sekä sijoittajia että alullepanijoita mielipiteen muodostamisessa. Kuitenkin kuten suurin osa valvontaviranomaisista on painottanut julkisessa kuulemisessa, on tärkeää, että sijoittajat tekevät edelleenkin oman arvionsa, koska ne ovat viime kädessä vastuussa sijoituspäätöksistään. Komission myös uskoo, että suotuisampi vakavaraisuuskohtelu pankki- ja vakuutusalalla antaa sijoittajille riittävästi kannustimia sijoittaa YLS-arvopaperistamiseen. Asiantuntijatiedon hankkiminen ja käyttö Komissio on saanut arvokasta kokemusta osallistumalla keskusteluihin ja näkemysten vaihtoon, jossa on informoitu Baselin komitean ja IOSCO:n työryhmää arvopaperistamismarkkinoista, sekä Baselin komitean työhön, joka koskee pääomakohtelun tarkastamista. Komissio on myös seurannut arvopaperistamisen keskeisiin näkökohtiin liittyvää työtä, jota on tehty Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomiteassa sekä sen yksittäisten jäsenten (Euroopan pankkiviranomainen (EPV), Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV), Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen (EVLEV)) toimesta. Euroopan keskuspankki ja Englannin keskuspankki, Baselin komitea ja IOSCO sekä EPV järjestivät vuonna 2014 kolme julkista kuulemista, joissa saatiin arvokasta tietoa sidosryhmien arvopaperistamismarkkinoita koskevista näkemyksistä. Komissio hyödynsi näitä omassa julkisessa kuulemisessaan, jossa hankittiin lisätietoa keskeisistä kysymyksistä. Komissio on tavannut viranomaisia, keskuspankkeja, yksityisen sektorin edustajia ja IMF:ää. Kokonaisuudessaan nämä kansainvälisen tason kuulemiset ovat vahvistaneet komission omassa kuulemisessa esiin tulleita näkemyksiä ja niissä on saatu lisäpalautetta joidenkin ehdotettujen vaihtoehtojen suhteellisista hyödyistä. Vaikutustenarvionti Tämän ehdotuksen valmistelemiseksi tehtiin vaikutustenarviointi, josta keskusteltiin komission yksiköiden välisessä ohjausryhmässä. Vaikutustenarviointiraportti toimitettiin sääntelyntarkastelulautakunnalle 17. kesäkuuta 2015. Lautakunnan kokous pidettiin 15. heinäkuuta 2015. Lautakunta antoi myönteisen lausunnon ja kehotti tekemään muutoksia ja hankkimaan lisätietoa seuraavilla alueilla: arvopaperistamismarkkinoiden tämänhetkinen tila eri jäsenvaltioissa ja tämän tason aloitteen todennäköiset vaikutukset, kuvaus havaittujen ongelmien ja aloitteen tavoitteiden välisestä yhteydestä sekä tavoitteista, jotka realistisesti voidaan saavuttaa, sekä yleiskatsaus eri vaihtoehtojen vaikutusten analyysissä havaituista hyvistä ja huonoista puolista. Näitä näkökohtia on käsitelty ja ne on sisällytetty lopulliseen versioon, joka on saatavilla komission verkkosivuilla.Sääntelyn tila ja yksinkertaistaminen Tällä ehdotuksella yksinkertaistetaan ja yhdenmukaistetaan arvopaperistamiseen sovellettavia nykyisiä säännöksiä. Ei ole helppoa tehdä luotettavia arvioita lisärahoituksesta, jota arvopaperistamismarkkinoiden kasvusta voitaisiin saada, koska se riippuu useista tekijöistä, kuten makrotaloudellisista olosuhteista ja rahapolitiikasta, luottojen kokonaiskysynnästä tai vaihtoehtoisten rahoituskanavien kehityksestä. Kaikki nämä tekijät todennäköisesti muuttuvat ajan myötä, mikä vaikuttaa lopulliseen tulokseen. Esimerkkinä voidaan mainita, että jos arvopaperistamismarkkinat palaisivat ennen kriisiä vallinneelle liikkeeseenlaskun tasolle ja luottolaitokset käyttäisivät uutta liikkeeseenlaskua uusien luottojen tarjoamiseksi, yksityiselle sektorille voitaisiin tarjota lisää luottoa noin 100–150 miljardin euron edestä. Tämä tarkoittaisi sitä, että EU:n yrityksille ja kotitalouksille annettavat luotot lisääntyisivät 1,6 prosentilla. Nämä rahoitusvälineet eivät sovi yksityissijoittajille niiden riskien tason ja luontaisen monimutkaisuuden vuoksi. Tähän ehdotukseen sisältyvillä toimintavaihtoehdoilla odotetaan olevan useita myönteisiä vaikutuksia pk-yritysten rahoitukseen (katso vaikutustenarviointiraportin liite 6). Ensinnäkin sen odotetaan auttavan pk-yritysten rahoittamisessa kahden erityisen kanavan kautta: lainaus pk-yrityksille omaisuusvakuudellisten arvopaperien ja lyhytaikaisten lainojen kautta käyttäen yksinkertaista ja läpinäkyvää ABCP-arvopaperistamistamista. Toiseksi aloitteen pitäisi tarjota pankeille väline riskin siirtämiseen pois niiden taseista. Tämä puolestaan tarkoittaa sitä, että pankit voisivat vapauttaa enemmän pääomaa, jota voitaisiin käyttää luoton myöntämiseen (myös pk-yrityksille). Lisäksi kun otetaan käyttöön yksi yhteinen EU:n arvopaperistamiskehys ja rohkaistaan markkinatoimijoita jatkamaan standardointia, aloitteen pitäisi vähentää arvopaperistamisen toiminnallisia kustannuksia. Koska pk-lainojen arvopaperistamisen yhteydessä kustannukset ovat keskimääräistä korkeammat, tällä vähennyksellä odotetaan olevan erityisen hyödyllisiä vaikutuksia pk-yritysten luottokustannuksiin. Perusoikeudet Tämän ehdotuksen kannalta jonkin verran merkitystä on ainoastaan henkilötietojen suojalla (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artikla), elinkeinovapaudella (16 artikla) ja kuluttajansuojalla (38 artikla). Näiden oikeuksien ja vapauksien rajoittaminen on sallittua perusoikeuskirjan 52 artiklan nojalla. Tässä ehdotuksessa yleisen edun mukainen tavoite, jolla perustellaan perusoikeuksien tiettyjä rajoituksia, on markkinoiden eheyden ja rahoitusvakauden varmistamisen tavoite. Elinkeinovapauteen voi vaikuttaa tarve noudattaa tiettyjä riskin säilyttämistä ja asianmukaista huolellisuutta koskevia vaatimuksia, jotta voidaan varmistaa etujen yhteensovittaminen sijoitusketjussa sekä se, että mahdolliset sijoittajat toimivat harkiten. Mitä tulee henkilötietojen suojaan, voi olla tarpeen julkistaa tiettyjä lainakohtaisia tietoja sen varmistamiseksi, että sijoittajat voivat harjoittaa asianmukaista huolellisuutta. On kuitenkin huomattava, että nämä säännökset ovat jo nyt voimassa EU:n lainsäädännössä. Tällä ehdotuksella ei pitäisi olla vaikutusta kuluttajiin, koska arvopaperistamisia ei ole tarkoitettu kuluttajille. YLS-arvopaperistamisen avulla kaikkien sijoittajaluokkien olisi kuitenkin voitava paremmin analysoida sijoittajien suojaan vaikuttavat riskit. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Tällä säädösehdotuksella olisi rajallisia vaikutuksia EU:n talousarvioon. Se edellyttää komissiolta ja kolmelta Euroopan valvontaviranomaiselta politiikan kehittämistä edelleen. Lisäksi valvontaviranomaisille osoitetaan erityisiä koordinointitehtäviä, jotta varmistetaan YLS-kehyksen johdonmukainen täytäntöönpano EU:ssa. Ehdotuksen liitteenä on rahoitusselvitys. 5.MUUT ASIAT •Täytäntöönpanosuunnitelmat sekä seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt

Koska ehdotettu väline on asetus, joka merkittävissä määrin perustuu voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön, ei ole tarpeen laatia täytäntöönpanosuunnitelmaa. Asetus sisältää Euroopan valvontaviranomaisten ja komission harjoittaman seurannan ja arvioinnin. Ensinnäkin EPV:n olisi yhteistyössä EAMV:n ja EVLEV:n kanssa julkaistava raportti YLS-vaatimusten täytäntöönpanosta, valvojien toteuttamista toimista ja olennaisista riskeistä ja uusista haavoittuvuustekijöistä, joita on voinut tulla esiin täytäntöönpanon aikana, sekä markkinatoimijoiden toimista arvopaperistamista koskevien asiakirjojen standardoinnin jatkamiseksi EU:n arvopaperistamismarkkinoilla. EAMV julkaisee tiiviissä yhteistyössä EPV:n ja EVLEV:n kanssa kolme vuotta tämän asetuksen voimaantulon jälkeen kertomuksen läpinäkyvyysvaatimusten toimivuudesta ja unionin arvopaperistamismarkkinoiden läpinäkyvyyden tasosta. Toiseksi komissio arvioi neljä vuotta tämän asetuksen voimaantulon jälkeen asetuksen toimivuuden ja laatii siitä kertomuksen, jonka se toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle mahdollisine lainsäädäntöehdotuksineen. Tästä asetuksesta tehdään siis kattava arviointi muun muassa sen määrittämiseksi, kuinka tehokkaasti ja tuloksellisesti sen tavoitteet on saavutettu. Ensimmäisen tavoitteen (erotetaan yksinkertainen, läpinäkyvä ja standardoitu arvopaperistamisten muuntyyppisestä arvopaperistamisesta) saavuttamisen mittaamisessa tarkastellaan YLS-tuotteiden ja muiden tuotteiden välistä hintaeroa ja liikkeenlaskujen tasoa. Molempien lisääntyminen verrattuna muihin kuin YLS-tuotteisiin on merkki eriytymisestä ja siten ensimmäisen tavoitteen saavuttamisesta. Toisen tavoitteen (edistetään prosessien ja käytäntöjen prosessointia arvopaperistamismarkkinoilla, tartutaan sääntelyn epäjohdonmukaisuuksiin) saavuttamista mitataan kolmella kriteerillä: 1) YLS-tuotteiden hinta ja liikkeesenlaskun lisääntyminen (koska operatiivisten kulujen pienentymisen pitäisi lisätä liikkeeseenlaskua), 2) markkinointi- ja raportointiaineiston standardoimisaste ja 3) markkinatoimijoiden palaute operatiivisten kulujen kehityksestä (tätä koskevia tietoja ei mahdollisesti ole julkisesti saatavilla). Yksityiskohtainen selvitys ehdotuksen säännöksistä Ehdotuksessa on kaksi pääosaa: Ensimmäinen osa koskee sääntöjä, joita sovelletaan kaikkeen arvopaperistamiseen, kun taas toisessa osassa keskitytään ainoastaan YLS-arvopaperistamiseen. Ensimmäisessä osassa säädetään yhteisistä perussäännöistä, joita sovelletaan kaikkeen arvopaperistamiseen, myös YLS-arvopaperistamiseen. Vaikka voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä säädetään jo tietyistä luottolaitoksiin, varallisuudenhoitoon ja vakuutusalaan sovellettavista säännöistä, ne on ripoteltu eri säädöksiin eivätkä ne aina ole johdonmukaisia. Sen vuoksi ehdotuksen ensimmäisessä osassa säännöt yhdistetään yhteen säädökseen, ja siten varmistetaan johdonmukaisuus ja lähentäminen eri alojen välillä samalla kun yhdenmukaistetaan ja yksinkertaistetaan nykyisiä sääntöjä. Tämän seurauksena kumotaan samoja aiheita koskevat alakohtaiset säännökset. Toinen osa sisältää perusteet, joilla määritetään YLS-arvopaperistaminen. Komissio on jo maksuvalmiusvaatimuksia (LCR) koskevassa asetuksessa ja Solvenssi II -asetuksessa säätänyt tiettyjä tarkoituksia varten tässä ehdotuksessa esitettyjen perusteiden kaltaisista perusteista, mutta arvopaperistamisasetuksessa luodaan yleinen ja eri alat kattava järjestelmä. Vakavaraisuusasetuksen tarkistuksen ja delegoidun Solvenssi II -asetuksen tulevan muutoksen perusteella sovelletaan riskiherkempää vakavaraisuuskohtelua pankkeihin ja vakuutuksenantajiin, jotka sijoittavat YLS-arvopaperistamiseen. Myös maksuvalmiusvaatimuksia (LCR) koskevaa delegoitua säädöstä muutetaan, jotta siinä viitattaisiin tähän säädökseen ja erityisesti YLS-perusteisiin. Arvopaperistamisen maksuvalmiusominaisuuksia koskevat erityiset perusteet määritetään muutetussa delegoidussa säädöksessä. Määritelmät (2 artikla) Tähän ehdotukseen sisältyvät määritelmät ovat suurelta osin samat kuin vakavaraisuusasetuksessa. Näin varmistetaan, että samoja määritelmiä sovelletaan eri rahoitusaloilla, myös niillä, jotka eivät kuulu vakavaraisuusasetuksen soveltamisalaan. Sijoittajiin sovellettavat asianmukaista huolellisuutta koskevat säännöt (3 artikla) Koska arvopaperistamiset eivät aina ole kaikkein yksinkertaisimpia ja läpinäkyvimpiä rahoitustuotteita ja niihin voi liittyä suurempia riskejä kuin muihin rahoitusvälineisiin, institutionaalisiin sijoittajiin sovelletaan asianmukaista huolellisuutta koskevia sääntöjä. Tämänhetkiset säännöt sisältyvät vakavaraisuusasetukseen, delegoituun Solvenssi II -asetukseen sekä komission delegoituun asetukseen (EU) N:o 231/2013 (vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva asetus). Nämä säännöt kumotaan ja korvataan yhdellä yksittäisellä artiklalla. Sen perusteella kaikentyyppisiin säänneltyihin institutionaalisiin sijoittajiin, jotka osallistuvat yritystoimintaan EU:ssa tai sen kautta, sovelletaan samoja ja yhdenmukaisia asianmukaista huolellisuutta koskevia säännöksiä. Yhteissijoitusyritysdirektiivin (UCITS) osalta ei vielä sovelleta asianmukaista huolellisuutta koskevia sääntöjä. Komissiolla on kuitenkin toimivalta antaa kyseiset säännöt (UCITS-direktiivin 50 a artikla). Se ei ole tehnyt sitä vielä, koska tarkoituksena on kattaa yhteissijoitusyritykset tässä aloitteessa. Tästä syystä ehdotukseen sisältyy vaatimuksia yhteissijoitusyrityksiä varten. Ehdotuksessa myös ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset kuuluvat asianmukaista huolellisuutta koskevien vaatimusten piiriin. Kyseisiä sääntöjä ei ole tähän mennessä sovellettu lisäeläkelaitoksiin, mutta niiden soveltaminen vastaisi hyvin IORP2-ehdotuksen tavoitetta riskinhallinnan parantamisesta sekä tavoitetta luoda yhdenmukaistettu kehys institutionaalisia sijoittajia varten. YLS-arvopaperistamisen yhteydessä sijoittajien olisi myös harjoitettava asianmukaista huolellisuutta YLS-vaatimusten osalta. Koska YLS-vaatimukset eivät ole indikaattori, joka osoittaisi arvopaperistamisen riskiominaisuudet, on edelleen sijoittajien vastuulla arvioida riskit, jotka liittyvät niiden vastuuseen arvopaperistamispositiosta, sekä se, onko arvopaperistaminen sopiva ja asianmukainen sijoittajan tarpeisiin nähden. Riskin säilyttäminen (4 artikla)

Arvopaperistamisen alullepanijoiden, järjestäjien tai alkuperäisten luotonantajien riskin säilyttämisellä varmistetaan etujen yhteensovittaminen kyseisten toimijoiden ja sijoittajien välillä. Voimassa olevissa alakohtaisissa säädöksissä (vakavaraisuusasetus, Solvenssi II -direktiivi ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva asetus) vahvistetaan jo riskinsäilyttämisvaatimukset, mutta niissä käytetään ns. epäsuoraa lähestymistapaa: kyseisiä vaatimuksia ei suoraan sovelleta alullepanijoihin, järjestäjiin tai alkuperäisiin luotonantajiin, mutta sijoittajan olisi tarkastettava, onko alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonantaja säilyttänyt riskin. Tämä kuitenkin asettaa taakan sijoittajalle, jolla ei ole suoraa pääsyä tarkistuksen edellyttämiin tietoihin. Tässä asetuksessa asetetaan sen vuoksi suora riskinsäilytysvaatimus ja raportointivelvoite alullepanijalle, järjestäjälle tai alkuperäiselle luotonantajalle. Sijoittajat voivat siten yksinkertaisella tavalla tarkastaa, ovatko kyseiset yksiköt säilyttäneet riskin. Tilanteissa, joissa alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonantaja ei ole sijoittautunut EU:hun, sovelletaan edelleen täysimääräisesti epäsuoraa lähestymistapaa. Tällä lähestymistavalla varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset maailmanlaajuisella tasolla. EU:n voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti tiettyjä poikkeuksia olisi tehtävä silloin, kun arvopaperistetut vastuut ovat kokonaan, ehdoitta ja peruuttamattomasti erityisesti viranomaisten takaamia. Kun tukea annetaan takuina tai muussa muodossa julkisista varoista, tämän asetuksen säännöksillä ei rajoiteta valtiontukisääntöjen noudattamista. Tässä ehdotuksessa otetaan myös huomioon EPV:n suositus siitä, että on korjattava riskinsäilyttämisjärjestelmässä mahdollisesti oleva sääntelyaukko, jonka kautta vaatimuksia voitaisiin kiertää tulkitsemalla alullepanijan määritelmää laajasti. Tätä varten täsmennetään, että 4 artiklaa sovellettaessa yhteisöä ei pidetä alullepanijana, jos yhteisön perustamisen tai toiminnan ainoana tarkoituksena on arvopaperistaa vastuita eikä sillä ole laajaa liiketoimintatarkoitusta. Esimerkiksi yhteisöllä, joka säilyttää taloudellisen osuuden, on oltava valmiudet huolehtia maksuvelvoitteista varoilla, jotka eivät liity arvopaperistettaviin vastuisiin. Läpinäkyvyyttä koskevat säännöt (5 artikla) Arvopaperistamisia ja arvopaperistettuja vastuita koskevat läpinäkyvyysvaatimukset mahdollistavat sen, että sijoittajat voivat ymmärtää, arvioida ja verrata arvopaperistamistransaktioita eivätkä ne ole riippuvaisia yksistään kolmansista osapuolista, kuten luottoluokituslaitoksista. Niiden avulla sijoittajat voivat toimia varovaisena sijoittajana ja noudattaa asianmukaista huolellisuutta. Tällä ehdotuksella varmistetaan, että sijoittajilla on käytettävissään kaikki tarvittavat tiedot arvopaperistamisesta. Ehdotettu säädös kattaa kaikentyyppiset arvopaperistamiset ja sitä sovelletaan kaikilla aloilla. Jotta sijoittajien on helpompi käyttää ja alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden ilmoittaa tietoja, ehdotuksessa säilytetään jo voimassa olevat säännökset, myös vakiomuotoiset taulukot. Koska viimeksi mainitut eivät tällä hetkellä kata kaikkia arvopaperistamisen osia, on tarpeen laatia uusia taulukoita (esim. ABCP-instrumentteja varten). Tässä on tarpeen löytää oikea tasapaino yksityiskohtaisuuden tason ja ilmoitusvaatimusten oikeasuhteisuuden välillä. Alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden olisi asetettava tiedot sijoittajien vapaasti saataville vakiomuotoisten taulukoiden avulla verkkosivustolla, joka täyttää tietyt perusteet, kuten tietojen laadunvalvonnan ja liiketoiminnan jatkuvuuden. Käytännössä tämä mahdollistaisi näiden tietojen siirtämisen tietokantaan (kuten European Datawarehouse), jossa on jo runsaasti kerättynä tämäntyyppistä tietoa, jota käytetään hyväksyttävyyden toteamiseen eurojärjestelmän jälleenrahoitustoimissa. Tietojen raportointi tehdään käyttäen vakiomuotoisia taulukoita, joita voitaisiin käyttää myös tämän asetuksen mukaiseen raportointiin sekä tietojen vientiin strukturoituja rahoitusvälineitä koskevalle verkkosivustolle sen valmistumiseen saakka luottoluokituslaitosasetuksen (CRAIII) 8 b artiklan mukaisesti. Joka tapauksessa toimivaltaisilla viranomaisilla on vastuu sen varmistamisesta, että tiedot ilmoitetaan asianmukaisesti sijoittajille ja että verkkosivusto vastaa vaadittuja ominaisuuksia. EAMV:n tulisi tiiviissä yhteistyössä EPV:n ja EVLEV:n kanssa laatia teknisten sääntelystandardien luonnokset, joissa määritellään vaatimukset, jotka verkkosivuston, jolla tiedot asetetaan arvopaperistamispositioiden haltijoiden saataville, on täytettävä. Nämä vaatimukset kattavat erityisesti verkkosivun hallintorakenteen, mukaan lukien verkkosivuston riippumattomuus, ja tietoihin pääsyä koskevat säännöt, sisäiset menettelyt, joilla varmistetaan verkkosivuston hyvä toimivuus, toiminnallinen vakaus sekä eheys, sekä menetelmät, joilla varmistetaan tietojen laatu ja oikeellisuus. YLS-arvopaperistaminen (6–13 artiklat) Asetuksen 6–13 artiklat sisältävät vaatimukset yksinkertaiselle, läpinäkyvälle ja standardoidulle arvopaperistamiselle "YLS-standardi" ei tarkoita sitä, että kyseessä oleva arvopaperistaminen olisi riskitön, vaan sitä, että tuote noudattaa tiettyjä perusteita ja että varovainen ja huolellinen sijoittaja kykenee analysoimaan arvopaperistamiseen sisältyvät riskit. YLS-vaatimuksia on kahdentyyppisiä: yhdet pitkän aikavälin arvopaperistamisia varten ja toiset lyhyen aikavälin arvopaperistamisia varten (lyhytaikainen omaisuusvakuudellinen rahamarkkinavelkakirja, ABCP). Vaatimukset ovat kuitenkin suurelta osin samanlaisia. Nämä vaatimukset laaditaan maksuvalmiusasetukseen ja delegoituihin Solvenssi II -säädöksiin jo sisältyvien vaatimusten, Euroopan pankkiviranomaisen neuvojen ja Baselin komitean ja IOSCO:n standardin perusteella. Vaatimuksia sovelletaan kaikilla rahoitusaloilla. Tässä ehdotuksessa arvopaperistaminen on mahdollista, kun ”todellisen myynnin” kriteeri täyttyy. Tällöin arvopaperistettujen vastuiden omistajuus siirtyy tai se tosiasiallisesti luovutetaan arvopaperistamista varten perustetulle erillisyhtiölle. Synteettisessä arvopaperistamisessa arvopaperistettuja vastuita ei siirretä tällaiselle yhtiölle, vaan arvopaperistettuihin vastuisiin liittyvä luottoriski siirretään johdannaissopimuksella tai takaussopimuksella. Tämä lisää vastapuoliriskiä ja mahdollista monimutkaisuutta, joka liittyy erityisesti sopimuksen sisältöön. Tähän mennessä synteettistä arvopaperistamista varten ei ole laadittu YLS-perusteita kansainvälisellä (Baselin komitea-IOSCO) tai Euroopan (EPV) tasolla. Tällä hetkellä ei siis ole riittävästi selvyyttä siitä, mitä synteettisiä arvopaperistamisia olisi pidettävä YLS-arvopaperistamisena ja millä edellytyksillä. Komissio tarkastelee edelleen tätä kysymystä ja seuraa tähän liittyvää kansainvälisten ja eurooppalaisten elinten työtä Se arvioi, voisivatko jotkin synteettiset arvopaperistamiset, jotka ovat suoriutuneet hyvin rahoituskriisin aikana ja jotka ovat yksinkertaisia, läpinäkyviä ja standardoituja, täyttää YLS-vaatimukset. Tulevaisuudessa erityisesti EPV:n panos voisi vaikuttaa komission tuleviin ehdotuksiin. Kuitenkin erityiselle pk-transaktioiden luokalle, joka toteutetaan viranomaisten tai julkisten takuiden järjestelmien lisäksi ("tranched cover"), annetaan erityisasema ja sille myönnetään YSL-vakavaraisuuskohtelu vakavaraisuusasetuksessa erityisedellytysten mukaisesti. YLS-ilmoitus (14 artikla) Alullepanijat, järjestäjät ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt ovat yhteisesti vastuussa YLS-vaatimusten noudattamisesta sekä ilmoituksen toimittamista EAMV:lle, joka julkaisee ilmoituksen verkkosivustollaan. Näin varmistetaan se, että alullepanijat, järjestäjät ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt ottavat vastuun väitteestään, jonka mukaan arvopaperistaminen on YLS-vaatimusten mukainen, ja että markkinoilla vallitsee läpinäkyvyys. Alullepanijat ja järjestäjät ovat vastuussa vahingoista tai tappioista, jotka ovat seurausta virheellisistä tai harhaanjohtavista ilmoituksista, kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti. Sijoittajien on kuitenkin edelleen harjoitettava asianmukaista huolellisuutta, mutta ne voivat riittävässä määrin luottaa YLS-ilmoitukseen sekä alullepanijan, järjestäjän ja arvopaperistamista varten perustetun erillisyhtiön ilmoittamiin tietoihin siitä, että YLS-vaatimuksia noudatetaan. Jotta helpotetaan sijoittajien ja alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden ilmoitusprosessia, Euroopan valvontaviranomaisset laativat vakiomuotoisen lomakkeen YLS-arviointia varten.

Valvonta (15-22 artikla) Jotta voidaan taata rahoitusvakaus, varmistaa sijoittajien luottamus ja edistää maksuvalmiutta, tarvitaan arvopaperistamismarkkinoiden asianmukaista ja tehokasta valvontaa. Tätä varten ehdotuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot nimeävät toimivaltaiset viranomaiset voimassa olevien EU:n säädösten mukaisesti rahoituspalvelujen alalla. Kuten tällä hetkellä voimassa olevan EU:n lainsäädännön säännöksissä säädetään, jotta voidaan valvoa asianmukaista huolellisuutta koskevan artiklan noudattamista, jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltainen viranomainen kyseessä olevaa institutionaalista sijoittajaa varten. Tällä valvovalla viranomaisella olisi oltava valtuudet, jotka on myönnetty sille asianmukaisen rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön nojalla. Ehdotetun asetuksen 4–14 artiklan noudattamisen valvomiseksi, kun osapuolia säännellään rahoituspalveluja koskevan EU:n lainsäädännön nojalla, jäsenvaltioiden olisi nimettävä kyseessä olevasta säännellystä yhteisöstä vastaava toimivaltainen viranomainen. Esimerkiksi kun kyseessä oleva yhteisö on luottolaitos, jäsenvaltioiden olisi nimettävä pankkivalvoja. Mikäli luottolaitos on merkittävä luottolaitos asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisesti, olisi nimettävä yhteinen valvontamekanismi. Jos kyseessä oleva osapuoli ei ole säännelty yhteisö rahoituspalveluja koskevan EU:n lainsäädännön mukaisesti (esimerkiksi arvopaperistamista varten perustettu erillisyhtiö), jäsenvaltiot voivat päättää, minkä viranomaisen tulisi olla toimivaltainen viranomainen. Tällä tavalla tätä ehdotusta varten tarvittavat valvontajärjestelmät yhdenmukaistetaan mahdollisimman pitkälle olemassa olevien järjestelyjen kanssa. Niiden yhteisöjen osalta, joita ei tällä hetkellä säännellä EU:n lainsäädännöllä, jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valvonta-, tutkinta- ja seuraamusvaltuudet, jotka normaalisti myönnetään rahoituspalveluja koskevan EU:n lainsäädännön mukaisesti. Arvopaperistamismarkkinoiden rajat ylittävän luonteen vuoksi yhteistyö toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan valvontaviranomaisten välillä on ehdottoman tärkeää. Perusedellytyksinä ovat tietojenvaihto, yhteistyö tutkinta- tai valvontatoiminnassa ja koordinointi päätöksenteossa. Jotta voidaan varmistaa, että toimivaltaiset viranomaiset tulkitsevat YLS-vaatimuksia johdonmukaisesti ja ymmärtävät ne samalla tavalla, EPV:n, EAMV:n ja EVLEV:n olisi koordinoitava toimivaltaisten viranomaisten työtä eri rahoitusaloilla ja arvioitava YLS-arvopaperistamisen yhteydessä esiin nousevia käytännön kysymyksiä. Niiden olisi koordinoitava työtään erityisesti Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomitean puitteissa. Markkinatoimijoiden ja toimivaltaisten viranomaisten täytäntöönpanotyötä voitaisiin helpottaa kysymyksiä ja vastauksia -prosessilla. Kun otetaan huomion YLS-luokituksen vaikutus esimerkiksi kyseessä olevien tuotteiden pääomakohteluun, tarvitaan joitakin erityissääntöjä. Esimerkiksi kaksi vakuutuksenantajaa kahdesta eri jäsenvaltiosta voisi sijoittaa samaan, toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevaan YLS-arvopaperistamiseen. Ensimmäistä vakuutuksenantajaa valvova toimivaltainen viranomainen voisi tehdä päätelmän, että arvopaperistamisväline ei täytä YLS-vaatimuksia, kun taas toista vakuutuksenantajaa valvova toimivaltainen viranomainen voisi katsoa, että se täyttää ne. Eri lähestymistapojen pysyvä käyttö voisi vaikuttaa negatiivisesti YLS-lähestymistavan uskottavuuteen ja johtaa sääntelyn katvealueisiin. Jotta voidaan varmistaa uskottava lähestymistapa YLS-arvopaperistamiseen, ehdotus sisältää joitakin erityisiä sääntöjä. Jos toimivaltaisella viranomaisella on näyttöä siitä, että alullepanijat, järjestäjät sekä arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt ovat tehneet olennaisesti virheellisiä tai harhaanjohtavia YLS-ilmoituksia, sen olisi välittömästi ilmoitettava tästä EAMV:lle, EPV:lle tai EVLEV:lle ja kyseessä olevien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotta asiasta voidaan keskustella. Mikäli sopimukseen ei päästä, olisi käytettävä sitovaa sovittelua EAMV:tä koskevan asetuksen mukaisesti. Muiden säädösten muutokset (23–27 artiklat) Asetuksen 24–27 artikloilla muutetaan useita artikloja, jotka sisältyvät muihin säädöksiin, esimerkiksi yhteissijoitusyrityksiä koskevaan direktiiviin (UCITS), Solvenssi II -direktiiviin, luottoluokituslaitosasetukseen (CRAIII), vaihtoehtoisia sijoitusrahaston hoitajia koskevaan direktiiviin (AIFM) ja Euroopan markkinarakenneasetukseen (EMIR). Nämä muutokset ovat tarpeen, jotta otetaan huomioon tässä asetuksessa luotu yhdenmukaistettu arvopaperistamiskehys. Tämän vuoksi on kumottava tai muutettava useita säännöksiä. Siihen saakka, kun näiden direktiivien ja asetusten perusteella annettujen säädösten säännökset kumotaan, niitä sovelletaan edelleen. Tämä koskee erityisesti komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 625/2014 säännöksiä, delegoidun Solvenssi II -asetuksen 254–257 artikloja, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan asetuksen (AIFM) 50–56 artikloja sekä komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/3 säännöksiä. Komissio tekee näihin delegoituihin säädöksiin tarvittavat muutokset hyväksytyn arvopaperistamisasetuksen perusteella. Euroopan markkinarakenneasetukseen (EMIR) tehtävien muutosten perusteella OTC-johdannaissopimuksiin, joita katettujen joukkovelkakirjojen yhteisöt ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt ovat tehneet, ei tulisi soveltaa määritysvelvoitetta, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät. Poikkeus voidaan perustella sillä, että OTC-johdannaissopimusten vastapuolet ovat vakuusvelkojia katettuihin joukkovelkakirjoihin ja arvopaperistamiseen liittyvien järjestelyjen perusteella ja riittävästä vastapuoliriskin suojasta on mahdollisesti jo huolehdittu. Tällaisissa tapauksissa keskusvastapuolimääritystä koskeva velvoite voisi sen vuoksi tarkoittaa tarpeetonta riskienvähentämismenetelmien päällekkäisyyttä ja aiheuttaa häiriötä varojen rakenteelle. Näiden säännösten tarkoituksena on, että Euroopan valvontaviranomaiset voivat ilmoittaa YLS-arvopaperistamisen liikkeeseenlaskijoille tilanteet ja olosuhteet, jotka oikeuttavat poikkeukseen EMIR-asetuksen keskusvastapuolimääritys- ja vakuusvaatimuksista. Kolmansiin maihin liittyvä ulottuvuus Nyt ehdotetussa asetuksessa säädetään pääasiassa järjestelmästä, joka on avoin kolmansien maiden arvopaperistamisille. EU:n institutionaaliset sijoittajat voivat sijoittaa muihin kuin EU-arvopaperistamisiin ja niiden on harjoitettava samaa asianmukaista huolellisuutta kuin EU-arvopaperistamisten yhteydessä. Siihen kuuluu tarkastus riskin säilyttämisestä ja siitä, asettavatko alullepanija, järjestäjä ja arvopaperistamista varten perustettu erillisyhtiö saataville kaikki olennaiset tiedot. Lisäksi muut kuin EU-arvopaperistamiset voivat myös täyttää YLS-vaatimukset ja alullepanija, järjestäjä ja arvopaperistamista varten perustettu erillisyhtiö voivat myös toimittaa YLS-ilmoituksen EAMV:lle 8 artiklan mukaisesti. Asetukseen ei myöskään sisälly vaatimusta siitä, että arvopaperistettujen vastuiden olisi sijaittava EU:ssa. 2015/0226 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisistä arvopaperistamissäännöistä ja eurooppalaisesta kehyksestä yksinkertaiselle, läpinäkyvälle ja standardoidulle arvopaperistamiselle sekä direktiivien 2009/65/EY, 2009/138/EY ja 2011/61/EU ja asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Arvopaperistamisessa on kyse transaktioista, joiden avulla luotonantajan – tyypillisesti luottolaitoksen – on mahdollista jälleenrahoittaa joukko lainoja tai saatavia, kuten asuntolainoja, autoleasingsopimuksia, kuluttajaluottoja tai luottokorttisopimuksia, muuttamalla ne vaihdantakelpoisiksi arvopapereiksi. Luotonantaja kokoaa ja uudelleenjärjestelee joukon antamiaan lainoja ja jaottelee ne eri riskiluokkiin eri sijoittajia varten mahdollistaen näin sen, että sijoittajat voivat sijoittaa lainoihin ja muihin vastuisiin, joihin niillä ei muutoin olisi mahdollisuutta sijoittaa suoraan. Sijoittajat saavat tuottonsa arvopaperistettujen lainojen kassavirroista. (2)Komissio ilmoitti 26 päivänä marraskuuta 2014 esittämässään Euroopan investointiohjelmassa aikovansa käynnistää uudelleen korkealaatuiset arvopaperistamismarkkinat toistamatta ennen vuoden 2008 finanssikriisiä tehtyjä virheitä. Yksinkertaisen, läpinäkyvän ja standardoidun arvopaperistamisen markkinoiden kehittäminen on keskeinen osa päämarkkinaunionia, ja sillä edistetään komission ensisijaista tavoitetta tukea työpaikkojen luomista ja kestävää kasvua (3)Euroopan unionin aikomuksena ei ole heikentää lainsäädäntökehystä, joka pantiin täytäntöön finanssikriisin jälkeen monimutkaiseen, vaikeaselkoiseen ja riskialttiiseen arvopaperistamiseen sisältyvien riskien käsittelemiseksi. On olennaista varmistaa, että laaditaan säännöt, joilla yksinkertaiset, läpinäkyvät ja standardoidut tuotteet eriytetään paremmin monimutkaisista, vaikeaselkoisista ja riskialttiista välineistä ja joiden avulla sovelletaan riskiherkempää vakavaraisuuskehystä. (4)Arvopaperistaminen on tärkeä osa toimivia rahoitusmarkkinoita. Järkevästi strukturoitu arvopaperistaminen on tärkeä kanava rahoituslähteiden eriyttämiseen ja riskien jakamiseen nykyistä tehokkaammin unionin rahoitusjärjestelmässä. Se mahdollistaa rahoitusalan riskien laajemman jakamisen ja voi osaltaan antaa liikkumavaraa alullepanijoiden taseisiin, jotta voidaan lisätä luotonantoa taloudelle. Kaiken kaikkiaan se voi lisätä rahoitusjärjestelmän tehokkuutta ja tarjota uusia sijoitusmahdollisuuksia. Arvopaperistaminen voi luoda yhteyden luottolaitosten ja pääomamarkkinoiden välille, mikä tuo välillisiä hyötyjä yrityksille ja kansalaisille (esimerkiksi edullisempien lainojen ja yritysrahoituksen, asuntolainojen ja luottokorttien kautta). (5)Riskiherkemmän vakavaraisuuskehyksen perustaminen yksinkertaista, läpinäkyvää ja standardoitua arvopaperistamista, jäljempänä ’YLS-arvopaperistaminen’, varten edellyttää, että unioni määrittelee selkeästi, mitä YLS-arvopaperistaminen on, sillä muuten pankkien ja vakuutusyhtiöiden riskiherkempi sääntelykohtelu olisi tarjolla erityyppiselle arvopaperistamiselle eri jäsenvaltioissa. Tämä voisi johtaa epätasapuolisiin toimintaedellytyksiin ja sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön. (6)On tarkoituksenmukaista vahvistaa kaikille arvopaperistamisen keskeisille käsitteille määritelmät, jotka ovat sopusoinnussa unionin voimassa olevan alakohtaisen lainsäädännön kanssa. Erityisesti tarvitaan selkeä ja kattava arvopaperistamisen määritelmä, joka sisältää kaikki liiketoimet tai järjestelmät, joilla vastuuseen tai määritettyyn vastuujoukkoon liittyvä luottoriski jaetaan etuoikeusluokkiin. Vastuuta, joka aiheuttaa sellaiseen liiketoimeen tai järjestelmään liittyvän suoran maksuvelvoitteen, jota on käytetty aineellisten omaisuuserien rahoitusta tai hallinnointia varten, ei tulisi pitää arvopaperistettuna vastuuna, vaikka liiketoimella tai järjestelmällä olisi etuoikeudeltaan erilaisia maksuvelvoitteita. (7)Sekä kansainvälisellä että Euroopan tasolla on tehty jo paljon YLS-arvopaperistamisen yksilöimiseksi, ja komission delegoiduissa asetuksissa (EU) 2015/61 ja (EU) 2015/35 on jo vahvistettu yksinkertaisen, läpinäkyvän ja standardoidun arvopaperistamisen kriteerit tiettyjä tarkoituksia varten, joihin liittyy riskiherkempi vakavaraisuuskohtelu. (8)On olennaisen tärkeää vahvistaa yleinen ja monilla eri aloilla sovellettava YLS-arvopaperistamisen määritelmä käyttämällä lähtökohtina nykyisiä kriteerejä, Baselin pankkivalvontakomitean (BCBS) ja kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisön (IOSCO) 23 päivänä heinäkuuta 2015 hyväksymiä yksinkertaisten, läpinäkyvien ja vertailukelpoisten arvopaperistamisten kriteerejä ja erityisesti Euroopan pankkiviranomaisen, jäljempänä ’EPV’, 7 päivänä heinäkuuta 2015 julkaisemia ohjeita vaatimukset täyttävästä arvopaperistamisesta. (9)YLS-kriteerien täytäntöönpano kaikkialla EU:ssa ei saisi johtaa erilaisiin lähestymistapoihin. Erilaiset lähestymistavat loisivat mahdollisesti esteitä rajojen yli toimiville sijoittajille, koska niiden olisi tällöin perehdyttävä kunkin jäsenvaltion säännöstön yksityiskohtiin, mikä vaarantaisi sijoittajien luottamuksen YLS-kriteerejä kohtaan. (10)On olennaista, että toimivaltaiset viranomaiset tekevät tiivistä yhteistyötä varmistaakseen, että kaikki toimijat tulkitsevat YLS-vaatimuksia johdonmukaisesti kaikkialla unionissa, ja ratkaistakseen mahdolliset tulkintakysymykset. Tämän tavoitteen valossa kolmen Euroopan valvontaviranomaisen olisi Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomitean puitteissa koordinoitava omaa työtään sekä toimivaltaisten viranomaisten työtä, jotta toiminta olisi yhdenmukaista eri aloilla, sekä arvioitava YLS-arvopaperistamisen yhteydessä mahdollisesti esiin nousevia käytännön kysymyksiä. Koordinoinnin yhteydessä olisi myös kysyttävä markkinatoimijoilta niiden näkemyksiä, jotka olisi otettava mahdollisuuksien mukaan huomioon. Keskustelujen tulokset olisi julkistettava Euroopan valvontaviranomaisten verkkosivustoilla, jotta autettaisiin alullepanijoita, järjestäjiä, arvopaperistamista varten perustettuja erillisyhtiöitä ja sijoittajia arvioimaan YLS-arvopaperistamista ennen tällaisten positioiden liikkeeseenlaskua tai niihin sijoittamista. Tällainen koordinointimekanismi olisi erityisen tärkeä ajanjaksona, joka edeltää tämän asetuksen täytäntöönpanoa. (11)Sijoittaminen arvopaperistamiseen tai vastuun ottaminen arvopaperistamisista asettaa sijoittajan alttiiksi arvopaperistamisen kohteena olevien lainojen tai vastuiden luottoriskeille, mutta arvopaperistamisjärjestelyt voivat johtaa myös muihin riskeihin, kuten toimeksisaajaan liittyviin riskeihin, malliriskeihin, oikeudellisiin ja operatiivisiin riskeihin, vastapuoliriskeihin, hallinnoijan käyttöön liittyviin riskeihin, likviditeettiriskeihin, keskittymäriskeihin ja luonteeltaan operatiivisiin riskeihin. Näin ollen on tärkeää, että institutionaalisiin sijoittajiin kohdistetaan oikeasuhteisia asianmukaista huolellisuutta koskevia vaatimuksia, joilla varmistetaan, että ne yksityisten sijoittajien edun vuoksi arvioivat kaiken tyyppisistä arvopaperistamisista aiheutuvat riskit asianmukaisesti. Mainittujen vaatimusten myötä voidaan parantaa luottamusta markkinoilla ja yksittäisten alullepanijoiden, järjestäjien ja sijoittajien välillä. Myös sijoittajien on tarpeen noudattaa asianmukaista huolellisuutta YLS-arvopaperistamisten osalta. Ne voivat käyttää tietolähteenään arvopaperistavien osapuolten antamaa informaatiota, erityisesti YLS-ilmoitusta ja samassa yhteydessä annettuja muita tietoja, minkä pitäisi taata sijoittajille kaikki olennaiset tiedot siitä, kuinka YLS-kriteerit täyttyvät. Institutionaalisten sijoittajien pitäisi voida asianmukaisesti luottaa YLS-ilmoitukseen ja alullepanijan, järjestäjän ja arvopaperistamista varten perustetun erillisyhtiön antamiin tietoihin siitä, täyttääkö arvopaperistaminen YLS-kriteerit. (12)On tärkeää, että sijoittajien edut sekä vastuita vaihdantakelpoisiksi arvopapereiksi muuntavien alullepanijoiden, järjestäjien ja alkuperäisten luotonantajien edut sovitetaan yhteen. Tämän saavuttamiseksi alullepanijalla, järjestäjällä tai alkuperäisellä luotonantajalla olisi säilyttävä merkittävä osuus arvopaperistamisen kohteena olevista vastuista. Näin ollen on tärkeää, että alullepanijat tai järjestäjät pitävät itsellään olennaisen nettomääräisen taloudellisen vastuun kyseisistä riskeistä. Yleisesti ottaen arvopaperistamistransaktioita ei pitäisi strukturoida siten, että pyritään välttämään säilyttämisvaatimuksen soveltaminen. Kyseistä vaatimusta olisi voitava soveltaa kaikissa tilanteissa, joissa voidaan soveltaa arvopaperistamisen taloudellista sisältöä, riippumatta siitä, mitä oikeudellisia rakenteita tai välineitä käytetään. Säilyttämisvaatimuksia ei ole tarpeen soveltaa moninkertaisesti. Mihin tahansa arvopaperistamiseen riittää, että ainoastaan joko alullepanijaan, järjestäjään tai alkuperäiseen luotonantajaan sovelletaan säilyttämisvaatimusta. Samoin, jos arvopaperistamistransaktioiden kohteena on muita arvopaperistettuja positioita, säilyttämisvaatimusta olisi sovellettava ainoastaan sijoituksen kohteena olevaan arvopaperistamiseen. YLS-ilmoitus on osoitus sijoittajille, että alullepanijoilla säilyy olennainen nettomääräinen taloudellinen vastuu arvopaperistamiseen liittyvistä riskeistä. Tiettyjä poikkeuksia olisi tehtävä silloin, kun arvopaperistetut vastuut ovat erityisesti viranomaisten kokonaan, ehdoitta ja peruuttamattomasti takaamia. Kun tukea annetaan takuina tai muussa muodossa julkisista varoista, tämän asetuksen säännöksillä ei rajoiteta valtiontukisääntöjen noudattamista. (13)Sijoittajien kyky noudattaa asianmukaista huolellisuutta ja siten tehdä tietoon perustuva arvio tietyn arvopaperistamisvälineen luottokelpoisuudesta riippuu siitä, kuinka ne saavat tietoja kyseisistä välineistä. On tärkeää luoda unionin nykyisen säännöstön pohjalta kattava järjestelmä, jossa sijoittajat saavat kaiken tarpeellisen tiedon transaktioiden koko elinkaaren ajan, ja vähentää alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden raportointitehtäviä sekä tehdä sijoittajille helpoksi saada arvopaperistamisista luotettavia tietoja jatkuvasti, mutkattomasti ja ilmaiseksi. (14)Alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden olisi esitettävä sijoittajaraportissa kaikki olennaisen tärkeät tiedot arvopaperistettujen vastuiden luottoluokasta ja suorituskyvystä, mukaan lukien tiedot, joiden perusteella sijoittaja voi selkeästi tunnistaa arvopaperistettujen vastuiden velallisten maksulaiminlyönnit ja maksukyvyttömyyden sekä velkojen uudelleenjärjestelyt ja anteeksiannot, sitoumusten laiminlyönnit, takaisinostot, maksuvapaat kaudet, tappiot, tappioiden kirjaamiset, takaisinperinnät ja muut arvopaperistettujen vastuiden suorituskykyyn vaikuttavat toimet. Sijoittajaraportissa olisi annettava myös tiedot arvopaperistettujen vastuiden ja arvopaperistettujen tuotteiden liikkeeseenlaskuun liittyvien velkojen tuottamista kassavirroista, mukaan lukien erilliset tiedot arvopaperistamispositioiden tuloista ja suorituksista eli maksuaikataulun mukaan maksetuista pääomista ja koroista, ennakkoon maksetusta pääomasta ja erääntyneistä koroista ja maksuista sekä tiedot laukaisevista tapahtumista, jotka edellyttävät muutoksia maksujen etuoikeusjärjestykseen tai vastapuolten vaihtamista; lisäksi olisi annettava etuoikeusluokittain esitetyt tiedot käytettävissä olevien erillisten takausten määrästä ja muodosta. Vaikka yksinkertaiset, läpinäkyvät ja standardoidut arvopaperistamiset ovat aikaisemmin toimineet hyvin, YLS-vaatimusten täyttäminen ei tarkoita, että arvopaperistamispositiot olisivat riskittömiä, eikä se kerro mitään arvopaperistamisen kohteena olevien vastuiden luottoluokasta. Vaatimusten täyttämistä olisi pikemminkin pidettävä osoituksena siitä, että varovainen ja huolellinen sijoittaja kykenee analysoimaan arvopaperistamiseen sisältyvät riskit. Olisi vahvistettava kahdentyyppisiä YLS-vaatimuksia: yhdet pitkän aikavälin arvopaperistamisia varten ja toiset lyhyen aikavälin arvopaperistamisia varten (omaisuusvakuudelliset yritystodistukset, ABCP); molempiin markkinasegmentteihin olisi suurelta osin sovellettava samankaltaisia vaatimuksia, joita mukautettaisiin segmenttien rakenteellisten ominaisuuksien mukaan. Nämä markkinat toimivat eri tavalla: ABCP-ohjelmissa perustana on useita ABCP-transaktioita, joiden sisältämät lyhytaikaiset saamiset on erääntymisen jälkeen korvattava uusilla. YLS-kriteereissä on myös otettava huomioon järjestäjä, jolla maksuvalmiustuen tarjoajana on tärkeä asema ABCP-arvopaperistamisessa. (15)Tässä ehdotuksessa YLS-arvopaperistamiseksi katsotaan ainoastaan ”todellisen myynnin” kriteerin täyttävät transaktiot. Tällöin arvopaperistettujen vastuiden omistajuus siirtyy tai se tosiasiallisesti luovutetaan liikkeeseenlaskijayhteisölle, joka on arvopaperistamista varten perustettu erillisyhtiö. Arvopaperistettujen vastuiden siirtoon arvopaperistamista varten perustetulle erillisyhtiölle ei pitäisi soveltaa ankaria transaktion peräyttämistä koskevia säännöksiä myyjän maksukyvyttömyyden yhteydessä. Tällaiset ankarat peräyttämissäännökset sisältävät muun muassa mutta ei ainoastaan säännöksiä, joiden nojalla myyjän selvitysmies voi kumota kohde-etuuksiin liittyvien vastuiden myynnin yksinomaan sillä perusteella, että myynti on tapahtunut tietyn ajanjakson aikana ennen myyjän maksukyvyttömyyden toteamista, tai säännöksiä, joiden mukaan arvopaperistamista varten perustettu erillisyhtiö voi estää tällaisen kumoamisen vain, jos se voi osoittaa, ettei se ollut tietoinen myyjän maksukyvyttömyydestä myynnin tapahtuessa. (16)Muissa kuin ”todellisen myynnin” kriteerin täyttävissä arvopaperistamisissa kohteena olevia vastuita ei siirretä tällaiselle liikkeeseenlaskuyhteisölle, vaan arvopaperistettuihin vastuisiin liittyvä luottoriski siirretään johdannaissopimuksella tai takaussopimuksella. Tämä lisää vastapuoliriskiä ja mahdollista monimutkaisuutta, joka liittyy erityisesti johdannaissopimuksen sisältöön. Tähänastiset kansainväliset ja unionin tasolla toteutetut analyysit eivät ole antaneet riittävästi pohjaa määrittää YLS-kriteerejä kyseisten arvopaperistamisvälinetyyppien osalta. Tulevaisuudessa olisi tärkeää arvioida, ovatko tietyt synteettiset arvopaperistamiset, jotka ovat osoittautuneet toimiviksi finanssikriisin aikana ja jotka ovat yksinkertaisia, läpinäkyviä ja standardoituja, YLS-kriteerien mukaisia. Tältä pohjalta komissio aikoo arvioida, olisiko jossakin tulevassa ehdotuksessa otettava YLS-nimityksen piiriin sellaiset arvopaperistamiset, jotka eivät täytä ”todellisen myynnin” kriteeriä.

(17)Myyjältä arvopaperistamista varten perustetulle erillisyhtiölle siirrettyjen arvopaperistettujen vastuiden olisi täytettävä ennalta määritellyt ja selkeät hyväksyttävyyskriteerit, joissa ei sallita kyseisiin vastuisiin kohdistuvaa harkinnanvaraista aktiivista salkunhoitoa. Vahvistusilmoitusten ja takuiden vastaisten vastuiden korvaamista toisilla ei periaatteessa pitäisi katsoa aktiiviseksi salkunhoidoksi. (18)Jotta voidaan varmistaa, että sijoittajat noudattavat asianmukaista huolellisuutta, ja helpottaa arvopaperistamiseen liittyvien riskien arviointia, on tärkeää, että arvopaperistamistransaktioiden vakuutena on sellaisten vastuiden pooli, jotka ovat omaisuuserätyypiltään homogeenisiä, kuten asuntolainapoolit, yrityslainapoolit, leasingsopimukset ja luottojärjestelyt samaan luokkaan kuuluville yrityksille pääomamenojen tai liiketoimintojen rahoittamiseksi, poolit, jotka koostuvat autolainoista ja autoleasingsopimuksista lainanottajille tai vuokraajille, tai poolit jotka koostuvat yksityishenkilöille henkilökohtaisten tai perhesyiden taikka kotitalouksien kulutukseen liittyvien syiden vuoksi myönnettävistä lainoista ja luottojärjestelyistä. (19)On tärkeää ehkäistä puhtaiden ”luo ja hajauta” -mallien esiintyminen. Niissä luotonantajat myöntävät luottoja löysin ja heikoin myöntämisperustein, sillä ne tietävät ennalta, että luottoihin liittyvät riskit myydään lopulta kolmansille osapuolille. Siksi arvopaperistettavien vastuiden olisi oltava peräisin alullepanijan tai alkuperäisen luotonantajan tavanomaisesta liiketoiminnasta sellaisten luotonmyöntämiskäytäntöjen mukaisesti, jotka ovat vähintään yhtä tiukkoja kuin käytännöt, joita alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja soveltaa samankaltaisten arvopaperistamattomien vastuiden alullepanon yhteydessä. Luotonmyöntämiskäytäntöjä koskevat olennaiset muutokset olisi ilmoitettava täysimääräisesti mahdollisille sijoittajille. Alullepanijalla tai alkuperäisellä luotonantajalla olisi oltava asiantuntemusta kyseisiin arvopaperistettuihin vastuisiin rinnastettavien vastuiden alullepanosta. Jos kyse on arvopaperistamisista, joissa arvopaperistetut vastuut ovat asuntolainoja, lainapooli ei saisi sisältää lainoja, joita on markkinoitu ja jotka on merkitty olettaen, että lainan hakijalle tai mahdollisille välittäjille on annettu tieto siitä, että lainanantaja ei välttämättä todenna toimitettuja tietoja. Lainanottajan luottokelpoisuuden arvioinnin olisi täytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/17/EU tai direktiivissä 2008/48/EY säädetyt vaatimukset tai kolmansissa maissa voimassa olevat vastaavat vaatimukset. (20)Jos alullepanijat, järjestäjät ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt haluavat käyttää arvopaperistamistensa yhteydessä nimitystä ”YLS”, niiden olisi ilmoitettava sijoittajille, toimivaltaisille viranomaisille ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (EAMV), että kyseinen arvopaperistaminen täyttää YLS-vaatimukset. EAMV:n olisi tämän jälkeen annettava tästä tieto verkkosivustollaan julkaistavassa luettelossa. Arvopaperistamisen liikkeeseenlaskun merkitseminen EAMV:n luetteloon ilmoitetuista YLS-arvopaperistamisista ei tarkoita, että EAMV tai joku muu toimivaltainen viranomainen olisi todistanut, että kyseinen arvopaperistaminen täyttää YLS-vaatimukset. YLS-vaatimusten noudattaminen on yksinomaan alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden vastuulla. Näin varmistetaan, että alullepanijat, järjestäjät ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt ottavat vastuun väitteestään, että kyseessä on YLS-arvopaperistaminen ja että markkinat ovat läpinäkyvät. (21)Jos arvopaperistaminen ei enää täytä YLS-vaatimuksia, alullepanijan, järjestäjän ja arvopaperistamista varten perustetun erillisyhtiön olisi välittömästi ilmoitettava asiasta EAMV:lle. Lisäksi jos toimivaltainen viranomainen on määrännyt hallinnollisia seuraamuksia tai korvaavia toimenpiteitä, jotka liittyvät YLS-arvopaperistamiseksi ilmoitettuun arvopaperistamiseen, kyseisen toimivaltaisen viranomaisen olisi välittömästi ilmoitettava asiasta EAMV:lle, jotta se voidaan merkitä YLS-ilmoitusten luetteloon ja sijoittajat saavat tiedon tällaisista seuraamuksista ja YLS-ilmoitusten luotettavuudesta. Maineensa vuoksi on alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden edun mukaista tehdä huolellisesti harkittuja ilmoituksia. (22)Sijoittajien olisi noudatettava sijoitusten suhteen asianmukaista huolellisuutta, joka on oikeassa suhteessa riskeihin, mutta niiden olisi voitava luottaa YLS-ilmoituksiin ja tietoon, jonka alullepanija, järjestäjä ja arvopaperistamista varten perustettu erillisyhtiö antavat YLS-vaatimusten noudattamisesta. (23)Kolmansien osapuolien osallistuminen sen tarkistamiseen, että arvopaperistamisessa noudatetaan YLS-vaatimuksia, voi olla alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden kannalta hyödyllistä ja se voi lisätä markkinoiden luottamusta YLS-arvopaperistamisiin. On kuitenkin olennaisen tärkeää, että sijoittajat tekevät oman arviointinsa, ottavat vastuun sijoituspäätöksistään eivätkä luota mekaanisesti tällaisiin kolmansiin osapuoliin. (24)Jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltaiset viranomaiset ja annettava niille tarvittavat valvonta-, tutkinta- ja seuraamusvaltuudet. Hallinnolliset seuraamukset ja korvaavat toimenpiteet olisi periaatteessa julkistettava. Koska sijoittajat, alullepanijat, järjestäjät, alkuperäiset luotonantajat ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt voivat olla sijoittautuneet eri jäsenvaltioihin ja niiden valvonnasta vastaavat toimivaltaiset viranomaiset voivat olla eri sektoreilta, tiivis yhteistyö näiden toimivaltaisten viranomaisten välillä, neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisesti Euroopan keskuspankki (EKP) mukaan lukien, ja Euroopan valvontaviranomaisten kanssa olisi varmistettava keskinäisellä tietojenvaihdolla ja avustamisella valvontatehtävissä. (25)Toimivaltaisten viranomaisten olisi koordinoitava tiiviisti valvontaansa ja varmistettava päätösten johdonmukaisuus, erityisesti tämän asetuksen rikkomistapauksissa. Jos rikkomisessa on kyse virheellisestä tai harhaanjohtavasta ilmoituksesta, rikkomisen havainneen toimivaltaisen viranomaisen olisi annettava asiasta tieto myös Euroopan valvontaviranomaisille ja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. EAMV:n ja tarvittaessa Euroopan valvontaviranomaisten yhteiskomitean olisi voitava käyttää sitovaa sovittelua koskevia valtuuksiaan. (26)Asetuksella edistetään arvopaperimarkkinoiden keskeisten osatekijöiden yhdenmukaistamista, rajoittamatta kuitenkaan markkinalähtöistä arvopaperimarkkinoiden prosessien ja käytäntöjen täydentävää yhdenmukaistamista. Tästä syystä on olennaisen tärkeää, että markkinatoimijat ja alan järjestöt jatkavat edelleen markkinoiden käytäntöjen standardointia ja erityisesti arvopaperistamiseen liittyvien asiakirjojen standardointia. Komissio seuraa huolellisesti markkinatoimijoiden standardointityötä ja raportoi siitä. (27)Yhteissijoitusyrityksiä koskeva direktiivi (UCITS), Solvenssi II -direktiivi, luottoluokituslaitosasetus, vaihtoehtoisia sijoitusrahaston hoitajia koskeva direktiivi (AIFM) ja Euroopan markkinarakenneasetus (EMIR), joiden päätavoite on toimivien sisämarkkinoiden luominen, erityisesti varmistamalla, että sisämarkkinoilla on kaikille institutionaalisille sijoittajille tasapuoliset toimintaedellytykset, olisi muutettava vastaavasti, jotta voidaan varmistaa, että EU:n oikeudellinen kehys on arvopaperistamiseen liittyvien säännösten osalta tämän asetuksen kanssa johdonmukainen. (28)Asetukseen (EU) N:o 648/2012 tehtävistä muutoksista voidaan todeta, että OTC-johdannaissopimuksiin, joita arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt ovat tehneet, ei tulisi soveltaa määritysvelvoitetta, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät. Näin on siksi, että arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden kanssa tehtyjen OTC-johdannaissopimusten vastapuolet ovat arvopaperistamiseen liittyvien järjestelyjen perusteella vakuusvelkojia ja riittävästä vastapuoliriskin suojasta on yleensä jo huolehdittu. Muiden kuin keskusvastapuolen määrittämien johdannaisten osalta vaadittujen vakuuksien tasossa olisi otettava huomioon myös arvopaperistamisjärjestelyjen rakenne ja niissä jo annettu suoja. (29)Katetut joukkolainat ja arvopaperistamiset ovat jossain määrin korvattavissa toisillaan. Jotta voitaisiin välttää kilpailun vääristymisen tai sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön mahdollisuus arvopaperistamisen ja katettujen joukkolainojen käytön välillä sen seurauksena, että katettujen joukkolainojen yhteisöjen ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden tekemien OTC-johdannaissopimusten kohtelu on keskenään erilainen, asetus (EU) N:o 648/2012 olisi muutettava myös niin, että katettujen joukkolainojen yhteisöt vapautetaan määritysvelvoitteesta ja varmistetaan, että katettujen joukkolainojen yhteisöihin sovelletaan samoja kahdenvälisiä marginaaleja. (30)Riskinsäilyttämisvaatimuksen määrittämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat teknisiä sääntelystandardeja, joissa säädetään riskin säilyttämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, säilyttämisen tason mittaamisesta, tietyistä säilytettyä riskiä koskevista kielloista, konsolidoidusta säilyttämisestä ja poikkeuksen myöntämisestä tietyille transaktioille. Koska EPV:llä on asiantuntemusta delegoitujen säädösten määrittelystä, komissio olisi hyödynnettävä tätä asiantuntemusta delegoitujen säädösten valmistelussa. EPV:n olisi neuvoteltava tiiviisti muiden kahden Euroopan valvontaviranomaisen kanssa. (31)Jotta sijoittajat saisivat arvopaperistamisista luotettavia tietoja koko ajan, helposti ja maksutta, komissiolle olisi siirrettävä myös valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat teknisiä sääntelystandardeja arvopaperistettuja vastuita koskevista vertailukelpoisista tiedoista, säännöllisistä sijoittajaraporteista ja vaatimuksista, jotka verkkosivuston, jolla tiedot asetetaan arvopaperistamispositioiden haltijoiden saataville, on täytettävä. Koska EAMV:llä on asiantuntemusta delegoitujen säädösten määrittelystä, komission olisi hyödynnettävä tätä asiantuntemusta delegoitujen säädösten valmistelussa. EAMV:n olisi neuvoteltava tiiviisti muiden kahden Euroopan valvontaviranomaisen kanssa. (32)Jotta prosessi olisi sijoittajille, alullepanijoille, järjestäjille ja arvopaperistamista varten perustetuille erillisyhtiöille helpompi, komissiolle olisi siirrettävä myös valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat teknisiä sääntelystandardeja YLS-ilmoitusten mallista, jonka avulla sijoittajat ja toimivaltaiset viranomaiset saavat riittävästi tietoa voidakseen arvioida, noudatetaanko YLS-vaatimuksia. Koska EAMV:llä on asiantuntemusta delegoitujen säädösten määrittelystä, komission olisi hyödynnettävä tätä asiantuntemusta delegoitujen säädösten valmistelussa. EAMV:n olisi neuvoteltava tiiviisti muiden kahden Euroopan valvontaviranomaisen kanssa. (33)Toimivaltaisten viranomaisten yhteistyö- ja tietojenvaihtovelvoitteen ehtojen määrittämiseksi komissiolle olisi siirrettävä myös valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat teknisiä sääntelystandardeja, joissa määritetään vaihdettavat tiedot ja ilmoitusvelvoitteiden sisältö ja laajuus. Koska EAMV:llä on asiantuntemusta delegoitujen säädösten määrittelystä, komission olisi hyödynnettävä tätä asiantuntemusta delegoitujen säädösten valmistelussa. EAMV:n olisi neuvoteltava tiiviisti muiden kahden Euroopan valvontaviranomaisen kanssa. (34)Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (35)Koska arvopaperistamismarkkinat toimivat maailmanlaajuisesti ja olisi varmistettava arvopaperistamisessa osallisina oleville insitutionaalisille sijoittajille ja yhteisöille sisämarkkinoilla tasapuoliset toimintaedellytykset, jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan tavoitteiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. (36)Tätä asetusta olisi sovellettava sellaisiin arvopaperistamisiin, joiden arvopaperit on laskettu liikkeeseen tämän asetuksen voimaantulopäivänä tai sen jälkeen.

(37)Alullepanijat, järjestäjät ja arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt saavat käyttää tämän asetuksen voimaantulopäivänä liikkeessä olevista arvopaperistamispositioistaan YLS-nimitystä, jos arvopaperistaminen on YLS-vaatimusten mukainen. Siksi alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden olisi voitava antaa EAMV:lle tämän asetuksen 14 artiklan 1 kohdan mukainen YLS-ilmoitus. (38)Asianmukaista huolellisuutta koskevat vaatimukset ovat oleellisin osin peräisin voimassa olevasta unionin lainsäädännöstä ja niitä olisi näin ollen sovellettava arvopaperistamisiin, jotka on laskettu liikkeeseen 1 päivänä tammikuuta 2011 tai sen jälkeen, ja arvopaperistamisiin, jotka on laskettu liikkeeseen ennen kyseistä päivämäärää, jos uusia arvopaperistettuja vastuita on lisätty tai korvattu 31 päivän joulukuuta 2014 jälkeen. Siihen asti, kunnes tämän asetuksen mukaisia riskin säilyttämistä koskevia teknisiä sääntelystandardeja aletaan soveltaa, olisi sovellettava komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 625/2014 asiaa koskevia artikloja, joissa määritetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 ja 2 alakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä koskevat riskinsäilyttämisvaatimukset. Oikeusvarmuussyistä luottolaitoksiin tai sijoituspalveluyrityksiin, vakuutusyrityksiin, jälleenvakuutusyrityksiin ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajiin olisi tämän asetuksen voimaantulopäivänä liikkeessä olevien arvopaperistamispositioidensa osalta sovellettava edelleen asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklaa, komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 625/2014 1, 2 ja 3 lukua sekä 22 artiklaa, komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 2015/35 254 ja 255 artiklaa ja komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 231/2013 51 artiklaa. Siihen asti, kunnes aletaan soveltaa teknisiä sääntelystandardeja, jotka komissio hyväksyy tämän asetuksen mukaisesti, alullepanijoiden, järjestäjien ja arvopaperistamista varten perustettujen erillisyhtiöiden olisi läpinäkyvyysvelvoitteiden noudattamiseksi asetettava delegoidun asetuksen (EU) N:o 2015/3 liitteissä I–VIII mainitut tiedot saataville tämän asetuksen 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla verkkosivustollaan, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 luku Yleiset säännökset 1 artikla Kohde ja soveltamisala 1.Tässä asetuksessa vahvistetaan arvopaperistamista koskeva yleinen kehys. Siinä määritellään arvopaperistaminen ja säädetään asianmukaista huolellisuutta, riskin säilyttämistä ja läpinäkyvyyttä koskevat vaatimukset arvopaperistamisiin osallistuville osapuolille, kuten institutionaalisille sijoittajille, alullepanijoille, järjestäjille, alkuperäisille luotonantajille ja arvopaperistamista varten perustetuille erillisyhtiöille. Lisäksi siinä säädetään yksinkertaisen, läpinäkyvän ja standardoidun arvopaperistamisen eli niin kutsutun YLS-arvopaperistamisen kehyksestä. 2.Tätä asetusta sovelletaan arvopaperistamisiin liittyviä vastuita ottaviin institutionaalisiin sijoittajiin sekä alullepanijoihin, alkuperäisiin luotonantajiin, järjestäjiin ja arvopaperistamista varten perustettuihin erillisyhtiöihin. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan (1)’arvopaperistamisella’ liiketointa tai järjestelmää, jolla vastuuseen tai määritettyyn vastuujoukkoon liittyvä luottoriski jaetaan etuoikeusluokkiin ja jolla on kummatkin seuraavat ominaisuudet: (a)liiketoimen tai järjestelmän maksut riippuvat vastuiden tai määritetyn vastuujoukon suorituskyvystä; (b)etuoikeusluokkien järjestys määrittää tappioiden jakautumisen liiketoimen tai järjestelmän voimassaoloaikana; (2)’arvopaperistamista varten perustetulla erillisyhtiöllä (securitisation special purpose entity, SSPE)’ sellaista trustia tai muuntyyppistä oikeushenkilöä kuin alullepanijaa tai järjestäjää, joka on perustettu yhden tai useamman arvopaperistamisen toteuttamiseksi, jonka toiminta on rajattu tämän tavoitteen saavuttamisen edellyttämiin tehtäviin, jonka rakenteen tarkoituksena on erottaa SSPE:n velvoitteet alullepanijan velvoitteista ja johon liittyvän etuyhteyden haltijoilla on rajoitukseton oikeus antaa vakuudeksi tai luovuttaa kyseiset etuyhteydet; (3)’alullepanijalla’ yhteisöä, joka

(a)on osallistunut joko itse tai suoraan tai välillisesti siihen etuyhteydessä olevien yhteisöjen kautta alkuperäiseen sopimukseen, jonka perusteella velallisen tai mahdollisen velallisen sellaiset velvoitteet tai mahdolliset velvoitteet, joihin liittyvät omaisuuserät arvopaperistetaan, ovat syntyneet; tai (b)hankkii kolmannen osapuolen omaisuuserät omaan lukuunsa ja arvopaperistaa ne; (4)’uudelleenarvopaperistamisella’ arvopaperistamista, jossa vähintään yksi arvopaperistettavista omaisuuseristä on arvopaperistamispositio; (5)’järjestäjällä’ sellaista muuta asetuksen (EU) N:o 2013/575 4 artiklan 1 kohdan 1 ja 2 alakohdassa määriteltyä luottolaitosta tai sijoituspalveluyritystä kuin alullepanijaa, joka järjestää omaisuusvakuudellisen yritystodistusohjelman tai muun arvopaperistamistransaktion tai -järjestelmän, jonka kautta kolmansilta yksiköiltä hankitaan omaisuuseriä, ja hoitaa sitä; (6)’etuoikeusluokalla’ sopimusperusteisesti muodostettua vastuuseen tai vastuujoukkoon liittyvää luottoriskisegmenttiä, kun positioon segmentissä liittyy suurempi tai pienempi luottotappioriski kuin samansuuruiseen positioon muussa segmentissä, ottamatta huomioon luottosuojaa, jonka kolmas osapuoli tarjoaa suoraan position haltijoille kyseisessä segmentissä tai muissa segmenteissä; (7)’yritystodistusten arvopaperistamisohjelmalla’ tai ’ABCP-ohjelmalla’ arvopaperistamisohjelmaa, jonka kautta liikkeeseen lasketut arvopaperit ovat pääasiallisesti omaisuusvakuudellisia yritystodistuksia, joiden alkuperäinen maturiteetti on enintään yksi vuosi; (8)’yritystodistustransaktiolla’ tai ’ABCP-transaktiolla’ ABCP-ohjelman puitteissa tapahtuvaa arvopaperistamista; (9)’perinteisellä arvopaperistamisella’ arvopaperistamista, jossa arvopaperistettavat vastuut siirretään taloudellisesti. Tämä toteutetaan siirtämällä arvopaperistettujen vastuiden omistusoikeus alullepanevalta laitokselta arvopaperistamista varten perustetulle erillisyhtiölle tai arvopaperistamista varten perustetun erillisyhtiön osittaisen omistusyhteyden kautta. Liikkeeseenlasketut arvopaperit eivät aiheuta maksuvelvoitteita alullepanevalle laitokselle; (10)’synteettisellä arvopaperistamisella’ arvopaperistamista, jossa riskin siirto tapahtuu käyttämällä luottojohdannaisia tai takauksia ja arvopaperistettavat vastuut säilyvät alullepanijan vastuina; (11)’sijoittajalla’ henkilöä, jolla on hallussaan arvopaperistamisesta johtuvia arvopapereita; (12)’institutionaalisilla sijoittajilla’ vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (Solvenssi II) 13 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä vakuutusyrityksiä; direktiivin 2009/138/EY 13 artiklan 4 kohdassa määriteltyjä jälleenvakuutusyrityksiä; ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia, jotka kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/41/EY soveltamisalaan kyseisen direktiivin 2 artiklan mukaisesti, jollei jäsenvaltio ole kyseisen direktiivin 5 artiklan mukaisesti päättänyt olla soveltamatta mainittua direktiiviä tai osia siitä kyseiseen laitokseen; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajaa, joka hoitaa ja/tai markkinoi vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa; tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EU 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyä yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiötä; tai sisäisesti hoidettua yhteissijoitusyritystä, joka on direktiivin 2009/65/EY mukaisesti toimiluvan saanut sijoitusyritys ja joka ei ole nimennyt kyseisen direktiivin nojalla toimiluvan saanutta rahastoyhtiötä hoitajakseen; tai asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 ja 2 alakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä; (13)’hallinnoijalla’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 142 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa määriteltyä yhteisöä; (14)’likviditeettisopimuksella’ arvopaperistamispositiota, joka syntyy sellaisella sopimuksella, jolla hankitaan oikea-aikaiset rahavirrat sijoittajille varmistavaa rahoitusta; (15)’uudistettavalla vastuulla’ vastuuta, jonka määrä saa sovittuun limiittiin asti vaihdella asiakkaiden nostojen ja takaisinmaksujen mukaan; (16)’uudistettavalla arvopaperistamisella’ arvopaperistamista, jossa itse arvopaperistamisrakenne uusiutuu (eli vastuu lisätään vastuuryhmään tai poistetaan siitä) ja jossa perustana olevat vastuut saattavat uusiutua tai jäädä uusiutumatta; (17)’ennenaikaista kuoletusta koskevilla ehdoilla’ uudistettavien vastuiden arvopaperistamisessa tai uudistettavassa arvopaperistamisessa olevaa sopimuslauseketta, jossa edellytetään, että sijoittajan positioita lunastetaan tietyissä tilanteissa ennen kuin liikkeeseenlaskettujen arvopapereiden alkuperäinen maturiteetti päättyy; (18)’suuririskisimmällä etuoikeusluokalla’ arvopaperistamisen heikointa etuoikeusluokkaa, joka kantaa ensimmäisenä tappion arvopaperistetuissa vastuissa ja suojaa näin ollen toiseksi suuririskisintä etuoikeusluok