CORSIA Kansainvälisen lentoliikenteen kokonaisvaltainen päästöhyvitysjärjestelmä (Carbon Offsetting and Reduction Scheme for International Aviation)

MiFID II Direktiivi rahoitusvälineiden markkinoista (Directive on Markets in Financial Instruments)

EU:n tarkistetun päästökauppadirektiivin hyväksymisen jälkeen painopiste on siirtynyt uusien säännösten täytäntöönpanoon ennen neljännen vaiheen alkamista. Täytäntöönpanotyö on täydessä vauhdissa. Viime vuoden aikana on annettu uutta lainsäädäntöä, jolla pannaan täytäntöön hiilivuotoluetteloa, ilmaisjakosääntöjä, innovaatiorahastoa, huutokauppaamista, tarkkailua, raportointia, todentamista ja akkreditointia sekä unionin rekisteriä koskevia säännöksiä (ks. kohdat 2.2, 3.1.2 ja 6.1).

Tämä kertomus Euroopan hiilimarkkinoiden toiminnasta on laadittu direktiivin 2003/87/EY (EU:n päästökauppadirektiivi) 10 artiklan 5 kohdan ja 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kuten direktiivissä säädetään, kertomuksen tarkoituksena on säännöllisen kuvauksen esittäminen Euroopan hiilimarkkinoiden toiminnasta vuosittain.

Viime vuosina sovitut lainsäädäntömuutokset, joiden tarkoituksena on ollut päästöoikeuksien ylijäämän pienentäminen hiilimarkkinoilla, ovat alkaneet kantaa hedelmää. Viime hiilimarkkinakertomuksen julkaisun jälkeen markkinavakausvarannon ylijäämäindikaattori on julkaistu kolmatta kertaa. Vuonna 2019 huutokaupattavien päästöoikeuksien määrää pienennetään indikaattorin ja EU:n päästökauppajärjestelmää koskevan tarkistetun lainsäädännön perusteella lähes 400 miljoonalla päästöoikeudella. Tämä vastaa 24:ää prosenttia ylijäämästä.

Neljättä vaihetta varten tehty EU:n päästökauppajärjestelmän tarkistus tuli voimaan huhtikuussa 2018. Täytäntöönpanolainsäädäntöä annetaan neljättä päästökauppakautta varten nopeaa tahtia. Viime vuoden aikana on annettu uutta hiilivuotoluetteloa ja ilmaisjakosääntöjä koskevaa täytäntöönpanolainsäädäntöä ja tarkistettu unionin rekisterijärjestelmää koskevaa säädöskehystä, jotta voidaan ottaa huomioon neljännen vaiheen edellyttämät mukautukset. Lisäksi on vahvistettu säännöt, jotka koskevat innovaatiorahaston käyttöönottoa. Innovaatiorahasto on EU:n päästökauppajärjestelmän tärkein väline, josta rahoitetaan innovatiivisia vähähiilisiä teknologioita ja läpimurtoinnovaatioita neljännessä vaiheessa. Samaan aikaan on tarkistettu huutokauppa-asetusta, jotta innovaatiorahaston ensimmäisten 50 miljoonan päästöoikeuden huutokauppaaminen on mahdollista vuonna 2020. Komissio antoi elokuussa 2019 toisen tarkistuksen, jolla luodaan institutionaalinen kehys innovaatiorahaston ja modernisaatiorahaston päästöoikeuksien huutokauppaamista varten neljännessä vaiheessa. Lisäksi EU:n päästökauppajärjestelmän tarkkailu-, raportointi-, todentamis- ja akkreditointikehys on saatettu ajan tasalle, jotta voidaan parantaa ja selventää nykyisiä sääntöjä kolmannen vaiheen täytäntöönpanosta saatujen kokemusten perusteella. Komissio on ripeästi viimeistelemässä jäljellä olevia täytäntöönpanosäännöksiä. Tavoitteena on, että ne hyväksyttäisiin ennen tammikuuta 2021, jolloin uusi päästökauppakausi alkaa.

Euroopan unionin päästökauppajärjestelmä (EU ETS) on ollut teollisuuden sekä sähkön ja lämmön tuotannon kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevan EU:n strategian kulmakivi vuodesta 2005. Järjestelmällä edistetään huomattavasti EU:n vuodelle 2020 asettamaa kokonaistavoitetta vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosenttia vuoden 1990 tasosta. EU on ylittämässä tämän tavoitteensa. Lisäedistystä kuitenkin tarvitaan, jotta kasvihuonekaasupäästöjä voidaan vähentää vähintään 40 prosentilla (osana vuoteen 2030 ulottuvia EU:n nykyisiä ilmasto- ja energiapolitiikan puitteita) ja vähintään 50 prosentilla – mahdollisesti 55 prosentilla – vastuullisella tavalla (ottaen huomioon tulevan komission poliittiset suuntaviivat).





2 EU:N PÄÄSTÖKAUPPAJÄRJESTELMÄN RAKENNE

2.1 Soveltamisalaan kuuluvat toiminnot, laitokset ja ilma-aluksen käyttäjät

EU:n päästökauppajärjestelmään on liittynyt Euroopan talousalueen (ETA) 31 jäsenvaltiota. Järjestelmällä rajoitetaan noin 11 000 voima- ja tuotantolaitoksen sekä yli 500:n Euroopan talousalueen lentoasemien välillä lentävän ilma-aluksen käyttäjän päästöjä. Järjestelmä kattaa noin 39 prosenttia EU:n kasvihuonekaasupäästöistä. Kolmannessa vaiheessa (2013–2020)* EU:n päästökauppajärjestelmällä säännellään kiinteiden laitosten osalta energiaintensiivisiä teollisuudenaloja, mukaan lukien voimalaitokset ja muut polttolaitokset, joiden kokonaislämpöteho on vähintään 20 MW (lukuun ottamatta vaarallisen jätteen ja yhdyskuntajätteen polttolaitoksia), öljynjalostamot, koksaamot, rauta- ja teräs-, klinkkeri-, lasi-, kalkki-, tiili-, keramiikka-, massa-, paperi- ja pahviteollisuus, alumiinin, petrokemikaalien, ammoniakin, typpihapon, adipiinihapon, glyoksaali- ja glyoksyylihapon tuotanto sekä hiilidioksidin talteenotto, siirto putkistoissa ja geologinen varastointi. Ilmailualalla EU:n päästökauppajärjestelmän soveltamisala rajoittui kaudella 2013–2016 ETA:n sisäisiin lentoihin, samalla kun odotettiin kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) maailmanlaajuista lähestymistapaa. Jotta voitiin tukea kansainvälisen lentoliikenteen kokonaisvaltaisen päästöhyvitysjärjestelmän (Carbon Offsetting and Reduction Scheme for International Aviation, CORSIA) kehittämistä, soveltamisalan rajoittamista ETA:n sisäisiin lentoihin jatkettiin vuonna 2017 vuoteen 2023 asti (ks. kohta 4). EU:n päästökauppajärjestelmä kattaa hiilidioksidin (CO2) päästöjen lisäksi myös typpihapon, adipiinihapon, glyoksyylihapon ja glyoksaalin tuotannosta peräisin olevat typpioksiduulin (N2O) päästöt sekä alumiinin tuotannosta peräisin olevat perfluorihiilivetyjen (PFC) päästöt. Vaikka osallistuminen EU:n päästökauppajärjestelmään on pakollista, tietyillä aloilla se kattaa vain tietyn koon ylittävät laitokset. Lisäksi siihen osallistuvat maat voivat jättää järjestelmän ulkopuolelle pienet laitokset (päästöt alle 25 000 hiilidioksidiekvivalenttitonnia), jos käytössä on vastaavia vaihtoehtoisia toimenpiteitä. Neljännessä vaiheessa hyvin vähäisten päästöjen aiheuttajat (ilmoitetut päästöt alle 2 500 hiilidioksidiekvivalenttitonnia kolmen viime vuoden aikana) voidaan sulkea EU:n päästökauppajärjestelmän ulkopuolelle, jos niiden päästöjen määrän arvioimiseen on käytettävissä yksinkertaistettuja tarkkailujärjestelyjä. Osallistujamaat voivat myös lisätä EU:n päästökauppajärjestelmään aloja ja kasvihuonekaasuja (ns. opt-in-säännös). * Tietoja EU:n päästökauppajärjestelmän ensimmäisestä ja toisesta vaiheesta on saatavilla seuraavasta osoitteesta: https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_fi

Osallistujamaiden vuonna 2019 toimittamien 21 artiklan mukaisten kertomusten mukaan sallittuja laitoksia oli vuonna 2018 yhteensä 10 744.

Kuten aiempinakin vuosina, EU:n päästökauppajärjestelmän toimien puitteissa poltetut polttoaineet olivat vuonna 2018 suurimmalta osin fossiilisia. Kuitenkin 29 valtiota raportoi myös biomassan käytöstä 2 181 laitoksessa (20,3 prosenttia kaikista laitoksista). Kaksi valtiota (LI ja MT) ei raportoinut minkäänlaisesta biomassan käytöstä. Biomassaan liittyvät kokonaispäästöt olivat vuonna 2018 noin 151 miljoonaa tonnia hiilidioksidia (9 prosenttia päästökauppajärjestelmässä ilmoitetuista päästöistä), mikä oli hieman enemmän kuin vuonna 2017, jolloin ne olivat 145 miljoonaa tonnia hiilidioksidia (8 prosenttia päästökauppajärjestelmässä ilmoitetuista päästöistä). Näistä päästöistä 99,2 prosenttia luettiin nollaksi. Vuonna 2018 mikään valtio ei ilmoittanut ilma-alusten käyttäjien käyttäneen biopolttoainetta, kun taas vuonna 2017 vain Ruotsi ilmoitti kahden ilma-alusten käyttäjän vastaavasta käytöstä.

Vuotuisiin päästöihin perustuvissa laitosten luokissa vuotta 2018 koskevat tiedot osoittavat, että aiempien vuosien tapaan laitoksista 72 prosenttia kuului luokkaan A, 21 prosenttia luokkaan B ja 7 prosenttia luokkaan C. Kaikkiaan 6 113 laitosta ilmoitettiin ’vähän päästöjä aiheuttavaksi laitokseksi’ (57 prosenttia kokonaismäärästä).

Siltä osin kuin on kyse EU:n päästökauppajärjestelmän piiriin kuuluvista toiminnoista, jotka koskevat muiden kasvihuonekaasujen kuin hiilidioksidin päästöjä, lupia on ilmoitusten mukaan myönnetty lähinnä alumiinia ja perfluorihiilivetyjä (PFC-yhdisteitä) varten 12 maassa (DE, FR, EL, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI, SK ja UK) ja typpihapon tuotantoa ja N2O:ta varten 20 maassa (kaikki muut paitsi CY, DK, EE, ES, IE, IS, LI, LU, LV, MT ja SI). Muista N2O-aloista on ilmoitettu adipiinihapon tuotannon osalta kolmessa maassa (DE, FR ja IT) sekä glyoksaalin ja glyoksyylihapon tuotannon osalta kahdessa (DE ja FR). Vain Norja ja Itävalta ilmoittivat hiilidioksidin talteenottoon ja varastointiin liittyvästä toiminnasta.

Kuten vuonna 2017, seitsemän maata (ES, FR, HR, IS, IT, SI ja UK) on hyödyntänyt mahdollisuutta jättää vähäisten päästöjen aiheuttajat EU:n päästökauppajärjestelmän ulkopuolelle EU:n päästökauppadirektiivin 27 artiklan mukaisesti. Järjestelmän ulkopuolisten hiilidioksidipäästöjen määrä oli vuonna 2018 yhteensä 2,92 miljoonaa tonnia (noin 0,17 prosenttia todennettujen päästöjen kokonaismäärästä; vuonna 2017 osuus oli 0,16 prosenttia).

Jäsenvaltioiden vuonna 2019 toimittamien 21 artiklan mukaisten tietojen mukaan tähän mennessä kahdeksan maata (BE, DK, FR, HR, HU, LI, LT ja NL) on hyödyntänyt tarkkailua ja raportointia koskevan asetuksen 13 artiklassa tarjottua mahdollisuutta sallia yksinkertaistetut tarkkailusuunnitelmat kiinteille laitoksille tapauksissa, joissa riski on pieni. Päästömääriltään vähäisten ilma-aluksen käyttäjien osalta säännöksen hyödyntämisestä on raportoinut kolme maata vuonna 2018 (BE, IS ja PL).

Vuonna 2018 yhteensä 655:llä ilma-aluksen käyttäjällä raportoitiin olevan tarkkailusuunnitelma (verrattuna 541:een vuonna 2017 ja 503:een vuonna 2016). Raportoiduista ilma-aluksen käyttäjistä 50 prosenttia (328) oli kaupallisia ilma-aluksen käyttäjiä ja loput 50 prosenttia (327) muita kuin kaupallisia ilma-aluksen käyttäjiä. Ilma-aluksen käyttäjistä yhteensä 287 (44 prosenttia kokonaismäärästä) katsotaan vähäisten päästöjen aiheuttajiksi (280 (52 prosenttia) vuonna 2017 ja 249 (50 prosenttia) vuonna 2016).

2.2 Unionin rekisteri ja Euroopan unionin tapahtumaloki (EUTL)

Unionin rekisteriin ja Euroopan unionin tapahtumalokiin (EUTL) kirjataan yleisten ja ilmailun päästöoikeuksien omistustiedot tileille ja tilien välisinä tapahtumina. Rekisteriä ja lokia käyttää ja pitää yllä komissio. Osallistujamaiden kansalliset rekisterien valvojat toimivat yhteyspisteinä tilien edustajille (yrityksiä tai luonnollisia henkilöitä). Unionin rekisterissä on tilit kiinteille laitoksille ja ilma-aluksen käyttäjille. EUTL tarkistaa automaattisesti, kirjaa ja hyväksyy kaikki tilien väliset tapahtumat. Näin voidaan varmistaa, että kaikki siirrot ovat EU:n päästökauppajärjestelmän sääntöjen mukaisia. Unionin rekisteriin ja EUTL:ään kirjatut tiedot ovat tärkeä tietolähde erilaisessa päästökauppajärjestelmän raportoinnissa, kuten markkinavakausvarannon ylijäämäindikaattorin laskemisessa (ks. kohta 3.3) ja Euroopan ympäristökeskuksen raportoinnissa. EUTL varmistaa myös EU:n päästökauppajärjestelmän avoimuuden julkaisemalla* tietoja siitä, miten kiinteät laitokset ja ilma-aluksen käyttäjät noudattavat päästökauppajärjestelmän säännöksiä. * EUTL:n julkaisemat tiedot ovat verkkosivustolla https://ec.europa.eu/clima/ets/

Unionin rekisteri ja EUTL olivat täydessä toiminnassa 365 päivänä vuorokauden ympäri koko vuoden 2018 lukuun ottamatta teknisten päivitysten aiheuttamia lyhyitä keskeytyksiä, joiden kokonaiskesto oli noin 26 tuntia.

Komissio keskeytti 1. tammikuuta 2019 kaikki ilmaisjakoa, huutokauppaa ja kansainvälisten hyvitysten vaihtoa koskevat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvät prosessit suojatoimenpiteiden mukaisesti. Tarkoituksena on suojella EU:n päästökauppajärjestelmän ympäristötavoitteiden tinkimättömyyttä tapauksissa, joissa EU:n lainsäädäntöä ei enää sovelleta EU:sta eroavassa jäsenvaltiossa.

Maaliskuussa 2019 annettiin komission delegoitu asetus (EU) 2019/1122, jossa vahvistetaan säännöt unionin rekisterin toiminnalle EU:n päästökauppajärjestelmän seuraavaa päästökauppakautta (2021–2030) varten. Asetuksen ansiosta unionin rekisteri vastaa tarkistetussa EU:n päästökauppadirektiivissä asetettuja neljännen vaiheen vaatimuksia. Esimerkiksi toimintoja on mukautettu niin, että päästöoikeudet ovat voimassa rajoittamattoman ajan ja käytettävissä päästöihin vasta sen kymmenvuotiskauden, jonka aikana ne myönnettiin, ensimmäisestä vuodesta alkaen. Lisäksi varmistettiin, ettei kansainvälisiä hyvityksiä voi käyttää päästöihin vuodesta 2021 alkaen. Uudella asetuksella myös mukautetaan unionin rekisteriä koskevia sääntöjä rahoitusmarkkinoita koskevan lainsäädännön vaatimusten mukaisiksi, koska päästöoikeudet on luokiteltu direktiivin 2014/65/EU mukaisesti ’rahoitusvälineiksi’ 3. tammikuuta 2018 lähtien, sekä tarkistettujen tietosuojasääntöjen vaatimusten mukaisiksi.