Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Elintarvikealan liiketoimintastrategioiden ja toimien sovittaminen yhteen kestävän kehityksen tavoitteiden kanssa kestävän elpymisen varmistamiseksi covid-19-pandemian jälkeen”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2022/C 152/10)

Esittelijä: Andreas THURNER Toinen esittelijä: Peter SCHMIDT

Täysistunnon päätös 25.3.2021 Oikeusperusta Työjärjestyksen 32 artiklan 2 kohta Oma-aloitteinen lausunto Vastaava jaosto Maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö Hyväksyminen jaostossa 25.11.2021 Hyväksyminen täysistunnossa 9.12.2021 Täysistunnon nro 564 Äänestystulos (puolesta / vastaan / pidättyi äänestämästä) 209/0/02

1. Päätelmät ja suositukset

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK)

1.1 toteaa, että elintarvikealan yritykset toimitusketjun kaikissa vaiheissa (eurooppalaiset viljelijät ja kalastajat, osuuskunnat, maatalouselintarvikeyritykset, vähittäismyyjät, tukkukauppiaat ja muut yritykset) tekevät jo töitä kestävyysajattelun kehittämiseksi ja terveellisten ja kestäväpohjaisten tuotteiden tarjoamiseksi kuluttajille Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti. Kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää kuitenkin lisää toimia.

1.2 korostaa, että tarvitaan innovoinnin mahdollistava toimintakehys, jolla tuetaan liike-elämän toimijoita asianmukaisilla välineillä ja ratkaisuilla niiden siirtyessä kestävämpiin liiketoimintakäytäntöihin. Innovoinnin esteet on purettava.

1.3 huomauttaa, että liike-elämän toimijat pitävät tällä hetkellä kestävyysvaatimuksia usein monimutkaisina ja rasittavina eivätkä niinkään mahdollisuutena, ja suosittaa siksi helpommin ymmärrettävän kielenkäytön (nk. kestävän kehityksen kielioppi) kehittämistä tämän muuttamiseksi.

1.4 pitää ruokahävikin ja -jätteen vähentämistä, kestäviä hankintoja, parempia pakkaus- ja logistiikkajärjestelmiä, kiertoon perustuvia ja resurssitehokkaita elintarvikeketjuja sekä biotalousratkaisuja toimivina lähtökohtina kestävyyden parantamiseen.

1.5 korostaa kuluttajien tärkeää roolia tässä yhteydessä. Tiedotus- ja valistustoimet yhdessä elintarvikkeiden selkeiden merkintäkäytäntöjen kanssa antavat kuluttajille mahdollisuuden valita kestävämpi vaihtoehto ( 1 ) . Euroopan komission olisi myös ryhdyttävä toimenpiteisiin, joilla tuetaan terveellisten ja kestäväpohjaisesti tuotettujen, jalostettujen ja jaeltujen elintarvikkeiden kohtuuhintaisuutta.

1.6 suhtautuu myönteisesti vastuullisen yritystoiminnan ja markkinoinnin käytännesääntöihin EU:ssa. Osapuolet, joita asia eniten koskettaa, pitävät yleisesti vapaaehtoisten sääntöjen kehittämistä arvokkaana prosessina, joka on lähentänyt elintarvikeketjun kumppaneita toisiinsa. Tämä hanke on vasta alkua, ja sen pitäisi jatkossa toimia yhteistoimintafoorumina vastuullisten ja kestäväpohjaisten liiketoimintakäytäntöjen edistämiseksi. Erityisesti ETSK — korostaa vapaaehtoisen lähestymistavan rajoja ja kehottaa hyväksymään sääntelytoimia ja lainsäädäntöä kestävyysajattelun omaksumiseksi nopeasti. — kehottaa vahvistamaan käytännesääntöjen sosiaalista ulottuvuutta sekä työehtosopimusneuvotteluihin ja sosiaaliseen suojeluun liittyviä osuuksia. Työmarkkinaosapuolet on otettava mukaan. — korostaa tarvetta tarkastella perinpohjaisesti käytännesääntöjen täytäntöönpanoprosessia käytännössä ja seurata, noudatetaanko kunnianhimoisiin tavoitteisiin liittyviä yksittäisiä sitoumuksia ja lupauksia, sillä kokemus on osoittanut, että vain se, mitä mitataan ja seurataan, tulee tehdyksi. Kaiken kaikkiaan menestys edellyttää myös kansalaisyhteiskunnan parempaa osallistamista ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua. — panee merkille, että tähän mennessä käytännesääntöjen noudattamiseen ovat sitoutuneet pääasiassa suuremmat monikansalliset yritykset, ja korostaa, että tarvitaan suotuisa toimintaympäristö erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset), jotta voidaan tukea ja helpottaa vahvempaa sitoutumista kestävän kehityksen tavoitteiden mukaiseen toimintaohjelmaan. Suuremmilla yrityksillä on usein omat kestävän kehityksen osastonsa, kun taas pk-yrityksillä on usein rajalliset resurssit ja valmiudet omaksua kestävyysajattelu liiketoiminnassaan.

1.7 korostaa, että jäsenvaltioiden tulisi panna ripeästi täytäntöön EU:n direktiivi hyvän kauppatavan vastaisista käytännöistä sekä muita tukipolitiikkoja kestäväpohjaisempien ja paremmin häiriöitä sietävien elintarvikejärjestelmien edistämiseksi ( 2 )

1.8 suhtautuu myönteisesti Euroopan komission aloitteeseen kehittää puitelainsäädäntö kestävää EU:n elintarvikejärjestelmää varten ja sisällyttää kestävyysnäkökohta kaikkiin elintarvikealan toimintalinjauksiin ( 3 ) . Sääntelylle ja tietynasteiselle yhdenmukaistamiselle ja yhteensovittamiselle on selkeä tarve, jotta voidaan turvata uskottavuus ja tasapuoliset toimintaedellytykset.

1.9 toistaa komissiolle esittämänsä pyynnön varmistaa politiikan johdonmukaisuus eri alojen välillä (muun muassa ilmasto, ympäristö, kauppa, kilpailu) ( 4 ) . Elintarvikealan toimijoiden olisi näin helpompi tehdä kestäviä liiketoimintapäätöksiä. Lainsäädäntökehyksen olisi turvattava aidosti tasapuoliset toimintaedellytykset.

1.10 toistaa suosituksensa tutkia monen sidosryhmän välisen ja monitasoisen Euroopan elintarvikepoliittisen neuvoston tarjoamaa vaihtoehtoa, joka voisi muun muassa helpottaa kansalaisyhteiskunnan osallistamista käytännesääntöjen seurantaan.

1.11 korostaa, että kestävä kehitys rakentuu kolmelle pilarille: ne ovat talous, ympäristö ja yhteiskunta. On myönnettävä, että erilaisten toimintaedellytysten vuoksi ei ole olemassa yhtä kaikille soveltuvaa lähestymistapaa. Puitelainsäädännön olisikin mahdollistettava tapauskohtaiset ratkaisut ja helpotettava niitä esimerkiksi itsearvioinnin ja vertailumekanismien avulla.

1.12 toivoo helposti ymmärrettävää, sääntöihin, ohjeisiin ja kannustimiin perustuvaa kehystä. Parhaillaan laadittavasta kestävää rahoitusta (luokitusta) koskevasta lainsäädännöstä ei saa tehdä liian monimutkaista.

2. Johdanto

2.1 Pellolta pöytään -strategia ( 5 ) on keskeinen osa Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa. Strategiassa käsitellään kattavasti kestävien elintarvikejärjestelmien haasteita ja otetaan huomioon, että ihmisten, yhteiskuntien ja maapallon terveys liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Strategia on myös olennainen osa komission suunnitelmaa Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseksi. ETSK on vuosien ajan ollut etujoukoissa ajamassa kattavaa EU:n elintarvikepolitiikkaa. Se oli ensimmäinen EU:n toimielin, joka vaati kokonaisvaltaista lähestymistapaa ( 6 ) pohjustamaan Pellolta pöytään -strategiaa.

2.2 Pellolta pöytään -strategiassa tunnustetaan, että elintarvikkeiden jalostajat, ravitsemuspalvelut ja vähittäismyyjät osallistuvat markkinoiden muokkaamiseen ja vaikuttavat kuluttajien ruokavalioihin valmistamalla tietynlaisia elintarvikkeita sekä valitsemalla tiettyjä tavarantoimittajia, tuotanto- ja pakkausmenetelmiä ja kuljetus- ja markkinointikäytäntöjä. Tämän edistämiseksi komissio on laatinut vastuullista yritystoimintaa ja markkinointia koskevat EU:n käytännesäännöt ( 7 ) ja niihin liittyvän seurantakehyksen. Säännöt julkaistiin 5. heinäkuuta 2021.

2.3 Kansainvälisellä tasolla YK:n pääsihteerin syyskuussa 2021 koolle kutsuma elintarvikejärjestelmiä käsittelevä YK:n huippukokous ( 8 ) näytti suuntaa siitä, mikä on kestävien elintarvikejärjestelmien merkitys tulevina vuosina. Sen tavoitteena on käynnistää uusia kunnianhimoisia toimia elintarvikkeiden tuotanto- ja kulutustapojen muuttamiseksi.

2.4 Elintarvikeyritykset voivat edistää tuntuvasti kestäväpohjaisempia, oikeudenmukaisempia ja turvallisempia elintarvikejärjestelmiä, jos ne toimivat kestävän kehityksen tavoitteiden ja Pariisin ilmastosopimuksen mukaisesti. Monet johtavat elintarvikeyritykset ovat jo toteuttaneet merkittäviä tämänsuuntaisia toimia, mutta vielä on paljon tehtävää. Tarvittavat muutokset ovat monimutkaisia ja edellyttävät yhteisiä, kattavia, yhteistoimintaan ja yhteistyöhön pohjautuvia strategioita, joihin osallistuvat kaikki elintarvikeketjun ja lähialojen toimijat.

2.5 Euroopan kalastusala, viljelijät ja maatalouselintarvikeyritykset tekevät jo töitä kestävyysajattelun kehittämiseksi ja terveellisten ja kestäväpohjaisten tuotteiden tarjoamiseksi kuluttajille Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti. Siirtymä edellyttää investointeja ja tietyissä tapauksissa aikaa, ennen kuin saadaan tuloksia. Kun tavoitteet on asetettu, yritysten olisi annettava joustavasti kehittää omaa panostaan tavoitteiden saavuttamiseen, tavoitteista kuitenkaan tinkimättä. Välttämätön vihreä siirtymä on lisäksi sovitettava Euroopan kansalaisten taloudelliseen tilanteeseen erityisesti covid-19-kriisin jälkeen.

2.6 Äskettäin julkaistussa Yhteisen tutkimuskeskuksen raportissa ( 9 ) samoin kuin muissakin tuoreissa tutkimuksissa todetaan, että Pellolta pöytään -strategiassa asetettujen tavoitteiden toteutumisesta aiheutuisi merkittäviä seurauksia EU:n maataloustuotannolle. Tulokset osoittavat, että kaikista Pellolta pöytään -strategiaan liittyvistä säädösehdotuksista on tehtävä luotettavat, tieteelliset ennakkoarvioinnit, joissa kestävää kehitystä tarkastellaan taloudellisesta, sosiaalisesta ja ekologisesta näkökulmasta. Asianmukainen mahdollistava kehys (muun muassa rahoituksen saanti, innovointi ja digitalisaatio) on keskeisen tärkeä viljelijöiden tukemiseksi Pellolta pöytään -strategian tavoitteiden saavuttamisessa.

3. Tärkeimmät toimintakohteet

3.1 Innovoinnin edistäminen ja pk-yrityksille paremmat mahdollisuudet hyödyntää innovaatioita

3.1.1 Tutkimus ja innovointi voivat auttaa löytämään kestävämpiä tapoja käyttää tuotantopanoksia ja raaka-aineita (esim. täsmäviljely ja uudet jalostustekniikat sekä agroekologisten menetelmien parempi hyödyntäminen) tai kestävämpiä sisäisiä menettelyjä (esim. uusiutuvan energian käyttäminen elintarvikkeiden valmistuksessa, jalostuksessa tai toimittamisessa) tai vähentämään ulkoisvaikutuksia (esim. kestävyysajattelun mukaiset pakkaukset). Innovointia tarvitaan ympäristöasioiden lisäksi myös sosiaalisten näkökohtien yhteydessä (terveys, sukupuoli, lapsi- ja pakkotyö, työterveys ja -turvallisuus, yhdistymisvapaus ja työehtosopimusneuvottelut, toimeentuloon riittävä kohtuullinen palkka ja tulot). Lisäksi on pystyttävä tuottamaan kohtuullinen tuotto investoinneille kohtuullisessa ajassa ( 10 )

3.1.2 Teknisten innovaatioiden lisäksi myös organisatoriset ja sosiaaliset innovaatiot ovat tärkeitä kestävyysajattelun omaksumiseksi yrityksissä (organisaatiorakenteiden ja sisäisten prosessien muokkaaminen uudelleen esimerkiksi kiinnittämällä enemmän huomiota syrjimättömyyteen ja tasa-arvoon) ja uudenlaisten suhteiden luomiseksi sidosryhmien kanssa (esimerkiksi digitaalisen markkinoinnin hyödyntäminen). Innovoinnin edistämiseksi on ratkaisevan tärkeää tukea digitalisaatiota ja sisäisen organisaatiokulttuurin kasvua. Kestävä kehitys on omaksuttava myös organisaatio- ja hallintoprosesseissa.

3.1.3 Elintarvikealan yritykset ovat usein hajanaisia ja pieniä, eivätkä ne harjoita horisontaalista tai vertikaalista integroitumista. Siksi niillä on vaikeuksia päästä osaksi innovaatioekosysteemiä. Julkiset investoinnit vesihuoltoon, logistiikkaan ja digitaaliseen infrastruktuuriin sekä suuremmat t&k-resurssit ovat välttämättömiä, jotta tästä tulisi mahdollista ja jotta myös pienet ja keskisuuret yritykset voisivat hyödyntää innovointipotentiaalinsa.

3.1.4 Lisäksi tarvitaan uusia mekanismeja, joilla sujuvoitetaan yritysten ja innovointikeskusten suhteita ja edistetään yhteiskehittämistä (esim. elävät laboratoriot, kärkihankkeet), sekä uusia ammattialojen edustajia, jotka toimivat yhteystahoina yritysten ja tutkimus- ja innovointikeskusten välillä (esim. innovaatioiden välittäjät). Vahva yhteys kansallisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien, Euroopan rakenne- ja investointirahastojen indikaattorien sekä kestävän kehityksen tavoitteita koskevien indikaattorien välillä on keskeisen tärkeä tällaisten investointien edistämiseksi, ja sen tulisi myös olla painopisteenä tulevaisuudessa.

3.1.5 Kumppanuudet yksityisen sektorin, instituutioiden, tiedemaailman ja innovointikeskusten välillä, laajempi yhteiskehittäminen ja rahoituslaitosten suurempi huomio voivat johtaa hedelmällisiin innovaatioekosysteemeihin. Tällaisista kumppanuuksista voi olla hyötyä myös edistettäessä paikallisiin tarpeisiin perustuvaa innovointia, joka on erityisen lupaavaa elintarvikejärjestelmissä, sillä kuluttajien kiinnostus elintarvikkeiden valmistamista ja jalostamista kohtaan liittyy paikalliseen tilanteeseen ja kulttuuriin. Menestyvät, innovatiiviset yritykset voivat tarjota arvokkaita esimerkkejä uusista kestävistä ratkaisuista ja edistää hyvien käytänteiden levittämistä toimijoiden keskuudessa.

3.2 Kiertoon perustuvien ja resurssitehokkaiden elintarvikeketjujen edistäminen ja biotalouden vahvistaminen

3.2.1 Optimoiduilla kiertoon perustuvilla ja resurssitehokkailla elintarvikeketjuilla on keskeinen rooli siirtymässä kohti kestäväpohjaisempia elintarvikejärjestelmiä. Lähtöpisteenä voi olla moni asia, muun muassa luonnonvarojen tehokas käyttö, jätteen vähentäminen, kierrätettävät, uudelleenkäytettävät ja kompostoitavat pakkaukset tai kertakäyttömuovin välttäminen. Euroopan kiertotalouden sidosryhmäfoorumi ( 11 ) tarjoaa hyvän alustan inspiraatioille, innovatiivisille ideoille ja käytännön ratkaisuille.

3.2.2 Kiertoon perustuvassa biotaloudessa kaikki hyötyvät ( 12 ) . Biomassan hyödyntäminen ja uudelleenkäyttö tekee tuotannosta kestävämpää ja voi luoda uusia liiketoimintamahdollisuuksia ja tulonlähteitä viljelijöille, kalastajille ja koko elintarvikejärjestelmälle. Tästä syystä on kiinnitettävä enemmän huomiota koko biomassan hallinnointisykliin (tuotanto, jalostus, hyödyntäminen ja uudelleenkäyttö, lääketieteen alaan liittyviä monenlaisia tuotteita tarjoavien tuotantoketjujen perustaminen, materiaalit, biojalostamot ja energia, markkinoiden luominen tuotoksille). Tähän osallistuu monia toimijoita: ei vain viljelijöitä ja kalastajia, elintarvikkeiden jalostajia ja vähittäismyyjiä, vaan myös kansalaisia, paikallisviranomaisia, metsänhoitajia, jätehuoltoyrityksiä, kompostoijia, teknisiä asiantuntijoita, innovoijia ja energiayhtiöitä.

3.3 Kestävät hankinnat

3.3.1 Johtavien elintarvikeketjujen olisi jatkettava työtään sen hyväksi, että tavarantoimittajat omaksuvat ympäristön, yhteiskunnan ja talouden kannalta kestäviä käytäntöjä. Tässä yhteydessä asianmukaisen huolellisuuden järjestelmä (due diligence) voisi olla hyödyllinen. Johtavien yritysten olisi oltava edelläkävijöitä ja tehtävä sitoumus tehdä kestäviä hankintoja, ja tämä sitoumus olisi sisällytettävä niiden hallintojärjestelmään ( 13 ) . Niiden olisi myös arvioitava hankintaketjunsa todellista ja mahdollista vaikutusta ja asetettava tähän liittyviä tavoitteita. Sitä varten niiden olisi otettava käyttöön menetelmä (indikaattoreineen, mittauksineen ja tavoitteineen), jolla mitataan arvoketjun suorituskykyä ja varmistetaan, että se on kansainvälisesti tunnustettujen standardien mukainen. Niiden tulisi myös asianmukaisesti julkaista suunnitellut tavoitteet ja saavutetut tulokset.

3.3.2 Euroopan komissio on sitoutunut edistämään kestäviä elintarvikejärjestelmiä Euroopassa ja kansainvälisesti. Tähän voidaan päästä vain, jos lainsäädäntökehys turvaa aidosti tasapuoliset toimintaedellytykset kestäväpohjaisia elintarvikkeita tuottaville EU:n yrityksille ja EU:n ulkopuolisille yrityksille ja mahdollistetaan näin vahva, häiriöitä sietävä ja kestäväpohjainen tuotanto. EU:n kauppapolitiikalla on varmistettava, että tuonti tapahtuu sosiaalista ja ekologista kestävyyttä koskevien tiukkojen eurooppalaisten vaatimusten mukaisesti. Kauppasopimukset ovat väline, jonka avulla voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoiden ja tuonnin välillä ja turvata näin eurooppalaisten kestäväpohjaisten elintarviketuottajien kilpailukyky ( 14 ) ja kohtuullinen tulotaso.

3.4 Hyvin suunniteltujen toimitusketjujen rooli: pakkaus- ja logistiikkajärjestelmien parantaminen ilmastoneutraaliustavoitteiden saavuttamiseksi

3.4.1 Tilanteessa, jossa toimitusketjut ovat pääosin maailmanlaajuisia ja kattavat monenlaisia toimittajia, on tärkeää vähentää elintarvikealan arvoketjujen ympäristövaikutuksia, ennen kaikkea logistiikan näkökulmasta, ja tukea paikallistaloutta. Covid-19-pandemian seurauksena paikalliset elintarvikkeet nähdään yhä enemmän laadun synonyymeinä, ja kuluttajat painottavat tätä näkökohtaa. Myös parempi tasapaino tuontielintarvikkeiden ja paikallisesti tuotettujen elintarvikkeiden välillä vaikuttaa toimivalta strategialta vankemman ja häiriöitä paremmin sietävän elintarvikejärjestelmän luomiseksi.

3.4.2 Kestävyysajattelun mukaisissa pakkauksissa käytetään biohajoavia ja uudelleenkäytettäviä materiaaleja ja kannustetaan näin kuluttajia kierrättämään niitä. Kemianteollisuuden uudet keksinnöt ja niiden sisällyttäminen liiketoimintakäytäntöihin tuovat innovatiivisia ratkaisuja ympäristöongelmiin. Täysin maatalouden biomassasta valmistettavia biohajoavia ja kompostoitavia biomuoveja on jo olemassa: niissä toteutuu täydellinen kierto. Joskus biohajoavat materiaalit auttavat myös pidentämään säilyvyysaikaa, jolloin lisäarvo on vieläkin suurempi.

3.4.3 Elintarvikeketjun epäsuoria päästöjä voidaan vähentää myös siirtymällä vaikutuksiltaan vähäisempiin logistiikka-ajoneuvoihin, kehittämällä tehokkaampia, paremmin organisoituja ja mahdollisuuksien mukaan lyhyempiä toimitusketjuja, vahvistamalla paikallisten ruokakauppojen asemaa, laajentamalla digitalisointia ja parantamalla logistiikkainfrastruktuuria.

3.5 Koulutuksen ja läpinäkyvän merkintäjärjestelmän edistäminen

3.5.1 Kestävämmät elintarvikejärjestelmät edellyttävät viranomaisilta, yrityksiltä ja kuluttajilta vastuullisempaa kulutusta ja suuremman huomion kiinnittämistä kestäväpohjaisiin ja terveellisiin ruokavalioihin, kuten Välimeren ruokavalioon ( 15 ) . Kyse on myös ekologisten suhteiden ja ”ruoan arvon” ymmärtämisestä paremmin: mitkä ovat ruokahävikin ja -jätteen vaikutukset, mikä on alueellisen talouselämän ja kuljetuslogistiikan rooli, strategisen elintarvikeomavaraisuuden merkitys jne.

3.5.2 Koulutusjärjestelmät ovat olennaisen tärkeitä tällaisen muutoksen ajamisessa ( 16 ) . Elintarvikeyrityksillä voi olla suuri vaikutus myös, jos ne sitoutuvat valistamaan kuluttajia ja erityisesti lapsia kestävän elintarviketuotannon ja -kulutuksen merkityksestä. Niiden on jatkettava toimiaan kestäväpohjaisempien ja terveellisempien tuotteiden kehittämiseksi ( 17 ) . Lisäksi niiden olisi omaksuttava markkinointikäytäntöjä koskevat vastuulliset käytännesäännöt. Elintarvikeyritykset voivat myös edistää terveellisiä ja kestäväpohjaisia elintapoja merkinnöillään, markkinointikampanjoilla, sosiaalisen median kautta, työpaikkaruokaloissa ja konserniviestinnällään. Merkintäkäytännöissä olisi korostettava kunkin tuotteen vaikutusta terveelliseen ja kestäväpohjaiseen ruokavalioon. Tässä yhteydessä läpinäkyvä elintarvikkeiden merkintäkehys auttaisi kuluttajia tekemään tietoon perustuvia ja kestäväpohjaisempia ostopäätöksiä.

3.6 Rahoituksen pohtiminen uudelleen

3.6.1 Rahoituslaitosten on analysoitava elintarvikejärjestelmiä alan erityispiirteiden näkökulmasta. Elintarvikeyrityksiin ei voi soveltaa samoja kriteerejä kuin muiden alojen yrityksiin, niin kuin on pitkään tehty, koska lainan saanti ja sijoituksen tuotto eivät vastaa pitkän aikavälin kestävyyskriteereitä. Tämä on vieläkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon elintarvikeyritysten keskimääräinen koko ja kestävän kehityksen yhä suurempi merkitys. Pk-yritysten on vaikeampi löytää rahoitusta ja raportoida kestävyystuloksista.

3.6.2 Pk-yritysten kestävän rahoituksen näkökulmasta on syytä korostaa, että luokitukseen sovellettavat byrokraattiset ja monimutkaiset tekniset seulontakriteerit saattavat osoittautua esteeksi yrityksille ja etenkin pk-yrityksille, jotka haluaisivat siirtyä kestävyysajatteluun tai jatkaa sitä.

3.7 Kohteena pienet yritykset

3.7.1 Vastuuvelvollisuuskehykset ja seurantamekanismit soveltuvat yleensä hyvin suurille yrityksille. Tämä pätee myös kestävyyteen.

3.7.2 Euroopan elintarvikejärjestelmä muodostuu pääasiassa pk-yrityksistä. Se merkitsee, että tarvitaan tapauskohtaista tukea elintarvikeyritysten auttamiseksi siirtymävaiheessa. Tukeen kuuluvat itsearviointivälineiden käyttöönotto, yritysten välisen verkostoitumisen edistäminen, yrittäjyyttä ja kestävää kehitystä koskevat koulutusohjelmat, toimijayhteisöjen perustaminen, hyvien käytäntöjen edistäminen, helpompi pääsy innovointiekosysteemeihin, verotukselliset ja taloudelliset kannustimet yritystoiminnan laajentamiseen sekä helpompi pääsy markkinoille ja markkinatietojen parempi saatavuus.

3.7.3 Tarjoamalla tukea ja ohjausta muun muassa tietoteknisen laitteiston ja ohjelmistoteknologian alalla voidaan tukea pk-yritysten kehittämistä ja niiden aseman vakiinnuttamista toimitusketjussa ja siten kestävän kehityksen tavoitteiden sisällyttämistä paremmin niiden strategioihin.

3.8 Vertailuanalyysi: itsearviointi, seuranta, sitoutuminen, vuoropuhelu

3.8.1 Itsearviointivälineet ovat ratkaisevan tärkeitä kaikille yrityksille Agenda 2030 -toimintaohjelmaan mukautumisen kannalta. Tällaisten välineiden on tuettava kaikenkokoisia yrityksiä, asettamatta pienimpiä yrityksiä heikompaan asemaan.

3.8.2 Suurempia yrityksiä varten tarvitaan kattavampia ja standardisoidumpia lähestymistapoja, jotka mahdollistavat vertailun. Pienemmille yrityksille on varmistettava yksilöllinen tuki. Kun otetaan huomioon alan erityispiirteet, tiivis vuoropuhelu elintarvikejärjestelmän toimijoiden (yritykset, instituutiot, kuluttajat, innovoijat, sijoittajat) välillä on perustavan tärkeää.

3.9 Kansalaisten osallistuminen

3.9.1 Kun otetaan huomioon ruoan sosiaalinen rooli ja vaikutus ekologisesti ja sosiaalisesti kestävään kehitykseen, kansalaisia olisi kuultava, kun määritellään EU-, valtio- tai aluetason politiikkaa ja myös yritysten strategioita. Kansalaisten osallistuminen on erityisen tärkeää paikallistasolla, jotta elintarvikkeet voidaan liittää läheisesti kuntien ja alueiden elämään ( 18 ) . Paikallinen elintarvikepolitiikka auttaa tässä myös, sillä siinä voidaan omaksua kokonaisvaltainen lähestymistapa ruokaan, hyödyntää paikallisia erityispiirteitä ja kannustaa toteuttamaan yhteiskehittämisaloitteita.

3.9.2 Leaderin ( 19 ) esimerkki osoittaa, että paikalliset toimintaryhmät voivat edistää tätä tehokkaasti. Elintarvikepoliittisten neuvostojen perustaminen on toinen esimerkki, joka osoittaa, että kansalaisten osallistuminen johtaa kestävämpiin ratkaisuihin.

4. ”Kestävän kehityksen kielioppi” (20) : toimiva kielenkäyttö puhuttaessa kestävästä kehityksestä ja kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisesta elintarviketeollisuudessa

4.1 Kuluttajat, suuri yleisö, sääntelyviranomaiset, sijoittajat, poliittiset päättäjät ja kansalaisyhteiskunta vaativat elintarvikealan yrityksiä parantamaan suoritustaan kestävän kehityksen näkökulmasta. Kestävä kehitys on myös hyvä markkinamahdollisuus yrityksille. Kyse ei olekaan siitä, pitäisikö elintarvikealan ottaa huomioon Agenda 2030 ja Pariisin ilmastosopimus, vaan miten se pitäisi tehdä.

4.2 Suoritusta ei kuitenkaan ole helppo arvioida, sillä elintarvikealalla ei ole yhtä kattavaa kestävyysindikaattoria. Ei myöskään ole yhtä kaikille sopivaa ratkaisua, sillä alasektorit ovat erilaisia ja yrityksen koolla on väliä, kun kestävää kehitystä tarkastellaan virallisesti. Tämän seurauksena pienet yritykset pitävät kestävää kehitystä usein mahdollisena uuden hallinnollisen rasituksen lähteenä eivätkä mahdollisuutena.

4.3 Koska vaikeutena on mitata täsmällisesti kestävän kehityksen tavoitteiden noudattamista, arvioinneissa keskitytään tällä hetkellä lähinnä käyttöön otettujen prosessien kattavuuteen ja tietojen julkistamiseen eikä niinkään konkreettisiin tuloksiin. Itsearviointi auttaa joka tapauksessa yritystä löytämään asioita, joissa se voi parantaa sekä kestävän kehityksen tavoitteiden huomioon ottamista että suunnittelujärjestelmiään. Se myös auttaa levittämään kestävyysajattelua yhtiön sisällä.

4.4 Kun tavoitteet on suunniteltu, elintarvikealan yritysten olisi määritettävä johdonmukaisia indikaattoreita, mittaustapoja ja käytännön kestävyyspäämääriä, jotka on saavutettava lyhyellä ja pitkällä aikavälillä, sekä laadittavat menettelyjä tuloksista tiedottamiseksi. Koska vastuuvelvollisuuskehysten välillä on kuitenkin eroja, päämäärien asettamista ja niihin liittyviä mittausprosesseja ei ole vieläkään helppo vertailla.

4.5 Itsearvioinnit olisi erityisesti pk-yrityksissä tehtävä rakentavasti niin, että ihmisille tehdään tunnetuksi ”kestävän kehityksen kielioppia” mieluummin kuin asetetaan vertailuarvoja.

4.6 Yritysten tulisi myös sisällyttää joustavia kestävyysmittareita ja -tavoitteita hallinto- ja johtojärjestelmiinsä. Ellei budjettisykleissä, keskeisissä suorituskykyindikaattoreissa, seurantamekanismeissa ja urapoluissa mainita kestävyystavoitteita, on hyvin vaikeaa parantaa kestävän kehityksen tuloksia. Niiden käyttöön ottaminen ei ole helppoa ainakaan pk-yrityksille. Samalla se on myös hyvä tilaisuus tarkistaa ja vahvistaa näitä järjestelmiä.

4.7 Kestävyysperiaatteisiin onnistuneesti sitoutuneiden yritysten olisi tehtävä tunnetuksi hyviä käytänteitään. Näin voitaisiin osoittaa, että elintarvikealan yritys ja erityisesti pk-yritys voi noudattaa kestävyysperiaatteita ja tehdä sen kannattavasti, ja tämä voisi kannustaa muita yrityksiä noudattamaan esimerkkiä. Samalla tämä voi tuoda yrityksille paljon huomiota ja arvokkaita markkinamahdollisuuksia.

4.8 Sustainable Development Solutions Network -verkoston (SDSN) Fixing the Business of Food -aloitteessa ( 21 ) on määritelty yleisimpien maailmanlaajuisten kestävyysnormien, kehysten ja aloitteiden tarkan arvioinnin pohjalta puitteet, joissa voidaan neljän pilarin perusteella arvioida kestävän kehityksen tavoitteiden noudattamista yrityksessä. Pilarit ovat seuraavat: — tuotteet ja strategiat, joilla edistetään terveellistä ja kestäväpohjaista ruokavaliota — kestävyysperiaatteiden mukainen liiketoiminta ja sisäiset prosessit — kestävät toimitus- ja arvoketjut — moitteeton yrityskansalaisuus.

4.9 Jokainen pilari jakaantuu aihealoihin. Aiheet on saatu monivaiheisesta prosessista, joka kattoi suurten maailmanlaajuisten elintarvikealan yritysten kestävyysraportteja koskevan tutkimuksen, moninkertaisen vuorovaikutuksen suurten, keskisuurten ja pienten yritysten ja järjestöjen kanssa (haastattelujen, seminaarien ja kyselyjen muodossa) sekä kestävyyttä koskevien parhaiden käytänteiden analysoinnin.

4.10 Puitteiden pohjalta on laadittu itsearviointiväline, jota yritykset voivat käyttää parannuskohteiden havaitsemiseen.

4.11 Fixing the Business of Food -aloitteen pohjalta on myös luotu digitaalinen alusta, jolla tuodaan esiin hyviä käytäntöjä. Neljän pilarin puitteissa esitetään käytännön esimerkkejä tavoitteista, päämääristä, indikaattoreista ja mittareista, jotka on valittu nimenomaan elintarvikealan yrityksille ja joissa otetaan huomioon Agenda 2030. Lisäksi se voi auttaa yrityksiä määrittämään keskeiset suorituskykyindikaattorinsa, sijoittajia seuraamaan elintarvikealan yritysten toimintaa ja edistystä ja kestävyysraporttien laatijoita muokkaamaan raporttejaan. Alasektorien erityisluonteen vuoksi puitteita on mukautettu pienille maatalousyrityksille, vesiviljely-yrityksille ja viinintuottajille sopiviksi.

5. Toimintakehys kestävän kehityksen tavoitteiden ottamiseksi huomioon elintarvikealan yrityksissä

5.1 ETSK suhtautuu myönteisesti vastuullisen yritystoiminnan ja markkinoinnin käytännesääntöihin EU:ssa ja pitää niitä tärkeänä osana Pellolta pöytään -strategian täytäntöönpanoa. Osapuolet, joita asia eniten koskettaa, pitävät vapaaehtoisten sääntöjen kehittämistä arvokkaana prosessina, joka on lähentänyt elintarvikeketjun kumppaneita toisiinsa. Tämä hanke on vasta alkua, ja sen pitäisi jatkossa toimia yhteistoimintafoorumina vastuullisten ja kestäväpohjaisten liiketoimintakäytäntöjen edistämiseksi.

5.2 ETSK korostaa kuitenkin yrityksiltä ja sidosryhmiltä saadun palautteen pohjalta myös, että vapaaehtoisuuteen perustuvalla lähestymistavalla on rajansa, ja painottaa tarvetta hyväksyä sääntelyä ja lainsäädäntöä, jotta voidaan varmistaa nopea siirtyminen kestävään kehitykseen. Tämä kattaa myös kilpailusääntöjen tarkistamisen, jotta voidaan edistää yhteistyötä ja kestävyysajattelua koko toimitusketjussa.

5.3 Lisäksi ETSK korostaa, että käytännesääntöjen sosiaalinen ulottuvuus on heikko, ja pitää valitettavana, ettei työehtosopimusneuvotteluja mainita niissä. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on erittäin tärkeää, ja työmarkkinaosapuolet olisi otettava mukaan kaikissa vaiheissa. Kestävyyden tavoittelun tulisi vaikuttaa myönteisesti myös palkkoihin ja työoloihin.

5.4 Säännöstöstä puuttuvat myös toimet, joilla tehtäisiin terveellisestä ja kestävästi tuotetusta ruoasta kohtuuhintaisempaa. Jos terveelliset ja kestäväpohjaiset elintarvikkeet olisivat edullisempia, kuluttajien olisi helpompi siirtyä terveelliseen ja kestäväpohjaiseen ruokavalioon.

5.5 Käytännesääntöihin ei sisälly kunnollista seurantamekanismia sitoumusten merkityksellisyyden, täytäntöönpanon ja vaikutusten valvomiseksi. Ruohonjuuritasolla on otettava käyttöön kunnollinen käytännesääntöjen täytäntöönpanon arviointiprosessi, jotta voidaan seurata, noudatetaanko yksittäisiä sitoumuksia ja lupauksia tavoitteiden saavuttamiseksi. Kokemukset osoittavat, että vain se, mitä mitataan ja seurataan, tulee tehdyksi. Kaiken kaikkiaan menestys edellyttää myös kansalaisyhteiskunnan parempaa osallistamista (työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua). ETSK:n aiemmissa lausunnoissa ( 22 ) on ehdotettu monen sidosryhmän välistä ja monitasoista Euroopan elintarvikepoliittista neuvostoa, joka voisi muun muassa helpottaa kansalaisyhteiskunnan osallistamista käytännesääntöjen seurantaan.

5.6 Tähän mennessä käytännesääntöjen noudattamiseen ovat sitoutuneet pääasiassa suuremmat monikansalliset yritykset. On luotava suotuisa toimintaympäristö, joka tukee ja helpottaa vahvempaa sitoutumista kestävän kehityksen tavoitteisiin ja nostaa näin pk-yritykset ensisijaiseen asemaan EU:n elintarvikepolitiikassa. Suuremmilla yrityksillä on usein omat kestävän kehityksen osastonsa, kun taas pk-yrityksillä on usein rajalliset resurssit ja valmiudet omaksua kestävyysajattelu liiketoiminnassaan.

5.7 ETSK viittaa aiemmissa lausunnoissaan tekemiinsä päätelmiin, joissa vaaditaan oikeudenmukaisempaa elintarvikeketjua ja pannaan merkille kaikkialla Euroopassa elintarvikeketjun poikkeuksellinen toiminta, jolla varmistetaan, että kaikilla kansalaisilla on mahdollisuus saada laadukasta ruokaa päivittäin. Jäsenvaltioiden tulisi panna ripeästi täytäntöön EU:n direktiivi hyvän kauppatavan vastaisista käytännöistä sekä muita tukipolitiikkoja kestäväpohjaisempien ja paremmin häiriöitä sietävien elintarvikejärjestelmien edistämiseksi ( 23 )

5.8 Komissio on hiljattain hyväksynyt etenemissuunnitelman puitelainsäädännön laatimiseksi kestävää EU:n elintarvikejärjestelmää varten ja kestävyysnäkökohdan sisällyttämiseksi kaikkiin elintarvikealan toimintalinjauksiin ( 24 ) , kuten Pellolta pöytään -strategiassa edellytetään. ETSK pitää tätä aloitetta edistysaskeleena, sillä sääntelylle ja tietynasteiselle yhdenmukaistamiselle ja yhteensovittamiselle on selkeä tarve, ja viittaa suositukseensa ajaa kokonaisvaltaista EU:n elintarvikepolitiikkaa.

Bryssel 9. joulukuuta 2021. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Christa SCHWENG

(1) ETSK:n lausunto ”Terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistäminen EU:ssa” (EUVL C 190,5, 5.6.2019, s. 9).

(2) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kohti oikeudenmukaista elintarvikeketjua” (EUVL C 517, 22.12.2021, s. 38).

(3) Kestävä EU:n elintarvikejärjestelmä – uusi aloite.

(4) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kohti kestävää kulutusta koskevaa EU:n strategiaa” (EUVL C 429, 11.12.2020, s. 51).

(5) Pellolta pöytään –strategia.

(6) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kansalaisyhteiskunnan panos kattavan EU:n elintarvikepolitiikan kehittämiseen” (EUVL C 129, 11.4.2018, s. 18).

(7) Code of Conduct for Responsible Business and Marketing Practices.

(8) UN Food Systems Summit.

(9) Euroopan komission Yhteisen tutkimuskeskuksen raportti ”Modelling environmental and climate ambition in the agricultural sector with the CAPRI model”.

(10) Esimerkkejä hyvistä innovointikäytännöistä: Irritec Corporate, yksi maailman johtavista älykastelualan yrityksistä; Micronizzazione Innovativa SRL, innovatiivinen start-up, jonka valmistama innovatiivinen tuote edistää kasvien vedenpidätyskykyä ja nopeaa kasvua; Igloo, innovatiivinen start-up, joka kehittelee uutta teknologiaa maatalouden tueksi (hydroviljely); ja Agrorobotica, joka on erikoistunut täsmäviljelyyn.

(11) ECESP.

(12) ETSK:n lausunto aiheesta ”Biotalous – panos EU:n ilmasto- ja energiatavoitteiden ja Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen” (EUVL C 440, 6.12.2018, s. 45).

(13) Yksi hyvä esimerkki on Unilever, jonka sisäisenä toimintapolitiikkana on varmistaa kestävät hankinnat tavarantoimittajilta.

(14) ”Jotta kattava EU:n elintarvikepolitiikka olisi todella merkityksellistä eurooppalaisille kuluttajille, – – on oleellisen tärkeää, että EU:ssa kestävyysperiaatteiden mukaisesti tuotettu ruoka on kilpailukykyistä. Tämä tarkoittaa, että EU:n maatalouselintarvikeala pystyy tuottamaan kuluttajille ruokaa hinnoilla, jotka kattavat sellaisista kriteereistä kuin kestäväpohjaisuus, eläinten hyvinvointi, elintarviketurvallisuus ja ravitsemus aiheutuvat ylimääräiset kustannukset, mutta varmistavat myös kohtuulliset tulot maataloustuottajille, samalla kun ala säilyttää asemansa ensisijaisena vaihtoehtona suurelle enemmistölle kuluttajista.” Lausunto aiheesta ”Kansalaisyhteiskunnan panos kattavan EU:n elintarvikepolitiikan kehittämiseen”, kohta 5.8 (EUVL C 129, 11.4.2018, s. 18).

(15) ETSK:n lausunto ”Terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistäminen EU:ssa” (EUVL C 190, 5.6.2019, s. 9).

(16) ETSK:n lausunto ”Terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistäminen EU:ssa” (EUVL C 190, 5.6.2019, s. 9).

(17) ETSK:n lausunto ”Terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistäminen EU:ssa” (EUVL C 190, 5.6.2019, s. 9).

(18) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kansalaisyhteiskunnan panos kattavan EU:n elintarvikepolitiikan kehittämiseen” (EUVL C 129, 11.4.2018, s. 18) ja ETSK:n lausunto ”Pellolta pöytään: kestäväpohjainen elintarvikestrategia” (EUVL C 429, 11.12.2020, s. 268).

(19) https://enrd.ec.europa.eu/leader-clld_en

(20) ”Kestävän kehityksen kielioppi” (Grammar of Sustainability) on Elliot M Tretterin teoksessaan Shadows of a Sunbelt City lanseeraama termi.

(21) Fixing the business of food.

(22) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kansalaisyhteiskunnan panos kattavan EU:n elintarvikepolitiikan kehittämiseen” (EUVL C 129, 11.4.2018, s. 18) ja ETSK:n lausunto ”Pellolta pöytään: kestäväpohjainen elintarvikestrategia” (EUVL C 429, 11.12.2020, s. 268).

(23) ETSK:n lausunto aiheesta ”Kohti oikeudenmukaista elintarvikeketjua” (EUVL C 517, 22.12.2021, s. 38).

(24) Kestävä EU:n elintarvikejärjestelmä – uusi aloite.