[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 15.3.2007

KOM(2007) 106 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE

neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti (julkinen paikallisliikenne, vammaiset)

1. Johdanto

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[1], jäljempänä ’energiaverodirektiivi’ tai ’direktiivi’, 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti neuvosto voi erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta (tällaisen pyynnön esittäneille) jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön muitakin verovapautuksia tai -alennuksia kuin mainitun direktiivin säännöksissä ja erityisesti sen 5, 15 ja 17 artiklassa säädettyjä verovapautuksia ja -alennuksia.

Komissio tarkastelee pyyntöä. Sen jälkeen se joko antaa ehdotuksen neuvostolle tai ilmoittaa neuvostolle syyt siihen, miksi se ei ehdota toimenpiteen hyväksymistä.

Vuoden 2006 loppuun mennessä päättyviä energiaverodirektiivin mukaisia poikkeuksia koskevan uudelleentarkastelun yhteydessä Irlanti ja Tanska pyysivät lupaa poiketa energiaverodirektiivin säännöksistä vuodesta 2007 alkaen. Nämä jäsenvaltiot aikovat myöntää joko osittaisen tai täydellisen verovapauden polttoaineelle, jota käytetään energiaverodirektiivin 5 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa mainittuja käyttötarkoituksia varten. Suunnitellut toimenpiteet eivät vastaa 5 artiklassa säädettyä vaatimusta, jonka mukaan direktiivissä säädettyjä vähimmäisverotasoja on noudatettava. Verotuksen ja tulliliiton pääosasto vastaanotti edellä mainitut pyynnöt[2].

Tämän tiedonannon tarkoituksena on ilmoittaa neuvostolle syyt siihen, miksi komissio ei ehdota pyydettyjen lupien myöntämistä.

2. Tiivistelmä pyynnöistä

2.1. Irlannin pyynnöt

Irlanti haluaisi ensinnäkin soveltaa alennettua valmisteveroa (22,72 €/1 000 litraa) tieliikenteen ajoneuvojen dieselpolttoaineeseen, jota linja-autoliikenteen harjoittajat, koulukuljetuspalvelujen tarjoajat ja turistibussiyhtiöt käyttävät kansallisen lupaviranomaisen lisensoimassa tai lain muulla tavoin sallimassa maanteiden matkustajaliikenteessä.

Irlannin mukaan toimenpiteen tarkoituksena on kehittää julkista paikallisliikennettä ja yleisemmin edistää ympäristönsuojelua.

Irlanti väittää, että jos järjestelmä muutettaisiin 5 artiklan vaatimusten mukaiseksi, muutos korottaisi hintoja ja edellyttäisi sovellettavien maksujen mukauttamista. Tämä vähentäisi kiinnostusta julkisen liikenteen käyttöön ja lisäisi näin ollen turvautumista yksityiseen liikenteeseen. Tämän vaikutuksesta ruuhka- ja saastetilanne pahenisi.

Irlanti katsoo niin ikään, että toimenpide vaikuttaisi erityisesti alemman tulotason ryhmiin kuuluviin henkilöihin, jotka käyttävät muita useammin julkista liikennettä, sekä vähemmän kannattaviin reitteihin (harvaan asutut alueet).

Irlannin mukaan toimenpide vaikuttaisi erityisesti linja-autoihin, jotka ovat yksi tärkeimmistä julkisen liikenteen välineistä Irlannissa ja niistä kaikkein joustavin.

Toiseksi Irlanti haluaisi vapauttaa veroista 600 gallonaan tai 2 728 litraan asti vuodessa polttoaineen, joita käytetään henkilöitä, joilla on vakava fyysinen vamma, kuljettavissa henkilöautoissa. Nämä rajat nostettaisiin 900 gallonaan tai 4 092 litraan asti silloin, kun kyseessä on jokin vammaisorganisaatio. Irlanti väittää, että toimenpide on luonteeltaan hyvin rajoittava ja sitä sovelletaan ainoastaan tietyt tiukat vaatimukset täyttäviin henkilöihin. Toimenpiteen tarkoituksena on korvata vaikeavammaisille aiheutuvia merkittäviä liikkumiskustannuksia. Lisäksi Irlanti väittää, että monilla vaikeavammaisilla henkilöillä on alhaiset tulot. Lopuksi se toteaa, että toimenpide ei vaikuta millään tavoin sisämarkkinoiden toimintaan. Toimenpide on osa laajempaa kannustinjärjestelmää, jota Irlannissa sovelletaan vaikeavammaisiin.

Pyynnöissä ei mainita, miten pitkäksi aikaa poikkeusta haetaan.

2.2. Tanskan pyynnöt

Tanska haluaisi vapauttaa veroista julkisen paikallisliikenteen ajoneuvoissa käytettävän nestekaasun ja dieselin (alhainen rikkipitoisuus). Toimenpiteen tavoitteena on edistää ympäristönsuojelua sekä tukemalla julkista liikennettä että suosimalla ympäristöystävällisempiä polttoaineita.

Pyynnössä ehdotetaan, että poikkeusta sovellettaisiin 31. joulukuuta 2008 asti.

3. Pyyntöjen tausta

Energiaverodirektiivin 5 artiklan kolmannen luetelmakohdan mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa eriytettyjä verokantoja seuraavia käyttötarkoituksia varten: paikallinen julkinen henkilöliikenne (taksit mukaan luettuina), jätteiden keruu, asevoimat ja julkinen hallinto, vammaiset ja sairasautot. Tärkein vaatimus on, että direktiivissä säädettyä vähimmäisverotasoa on noudatettava

Tämä energiaverodirektiivin valinnainen säännös sisällytettiin energiaverodirektiiviin 1990-luvulla saadun kokemuksen perusteella. Siitä on myönnetty useita poikkeuksia neuvoston direktiivin 92/81/ETY[3] 8 artiklan 4 kohdan nojalla. Tarkoituksena oli tarjota jäsenvaltioille joustavuutta tietyillä aloilla, mutta varmistaa samalla, että direktiivissä säädettyjen vähimmäisverotasojen määrittelyyn vaikuttaneet tekijät otetaan täysimääräisesti huomioon. Tämä koski erityisesti julkista liikennettä . Vuonna 1996 komissio julkaisi direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan nojalla myönnetyistä poikkeuksista kertomuksen[4], jonka mukaan poikkeuksien voimassaoloa jatketaan siihen saakka, kun yleinen sääntö otetaan käyttöön osana yhteistä yhteisön energiatuotteiden verotuskehystä, ja vähintään 31. joulukuuta 1998 asti[5].

Tämä periaate oli esillä myös vuonna 1997 annetussa ehdotuksessa[6], joka johti energiaverodirektiivin antamiseen vuonna 2003. Ehdotuksen tarkoituksena oli tarjota jäsenvaltioille jonkin verran joustovaraa kansallisten tavoitteiden saavuttamisessa ja samalla varmistaa, että yhteisön edut otetaan huomioon. Vähimmäisverotason noudattamista koskevan vaatimuksen taustalla oli sisämarkkinoiden tarpeiden lisäksi energiatehokkuuden ja ympäristönsuojelun edistämisen välttämättömyys, mikä koskee myös julkista liikennettä. Energiaverodirektiivistä neuvostossa käytyjen keskustelujen aikana kyseisen säännöksen soveltamisalaa muokattiin, mutta siinä säilytettiin sen perimmäinen periaate eli vaatimus noudattaa vähimmäisverotasoa.

Komissio esitti kesäkuussa 2006 annetussa tiedonannossa nimeltä Neuvoston direktiivin 2003/96/EY liitteissä II ja III esitettyjen vuoden 2006 lopussa päättyvien poikkeusten uudelleentarkastelu , jäljempänä ’vuoden 2006 tiedonanto’[7], yleiskatsauksen energiaverodirektiivin monipuolisesta joustavuudesta. Se totesi, että edellä mainituissa tapauksissa käytettävälle polttoaineelle myönnetyt poikkeukset eivät ole enää tarpeellisia, koska asiaa koskeva säännös sisältyy direktiivin 5 artiklan kolmanteen luetelmakohtaan.

4. Komission arvio

Komissio arvioi seuraavassa pyyntöjä siltä osin kuin jäsenvaltioiden hakemat toimenpiteet eivät kuulu energiaverodirektiivin 15 artiklan 1 kohdan i luetelmakohdan soveltamisalaan (ks. myös tämän tiedonannon lopussa olevat päätelmät).

Komission mielestä useimmat näiden kahden jäsenvaltion pyyntöjensä tueksi esittämistä perusteluista ovat täsmälleen samat kuin ne, joiden perusteella 5 artiklan kolmas luetelmakohta lisättiin energiaverodirektiiviin.

Sen vuoksi niitä ei voida pitää 5 artiklan soveltamisen edellyttäminä erityisinä politiikkaan liittyvinä syinä. Kyseinen, EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan perusteella annettu säännös tarjoaa jo nyt tasapainoisen ratkaisun eri poliittisen näkökohtien välillä, jotka toisaalta puoltavat kyseessä säännöksen kattamilla aloilla käytettävän polttoaineen verotuksen lieventämistä ja toisaalta puoltavat eräiden vähimmäisverotasojen soveltamista. Viimeksi mainitut näkökohdat koskevat energiaverodirektiivin 19 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa nimenomaisesti mainittuja etuja ja toimintalinjoja, jotka erityisesti oikeuttavat energiatehokkuuden ja ympäristönsuojelun parantamiseen tähtääviin kannustimiin. Sen vuoksi 19 artiklan mukaista poikkeusta ei voida myöntää yksinomaan niiden samojen perusteiden nojalla, jotka johtivat direktiivin 5 artiklan säätämiseen. Tätä asiaa on jo selitetty yksityiskohtaisesti samankaltaisia pyyntöjä koskevassa, 30. marraskuuta 2006 annetussa komission tiedonannossa[8].

Tätä päättelyä sovelletaan myös Irlannin tekemään vammaisia koskevaan pyyntöön. Heidän asemansa on otettu selkeästi huomioon energiaverodirektiivin 5 artiklassa. Tämä viittaus vastaa itse asiassa Irlannille aiemman sääntelykehyksen puitteissa myönnettyä poikkeusta.

Irlannin esille tuomien sosiaalisten näkökohtien suhteen komissio haluaisi muistuttaa Irlannin itsensä vahvistaneen, etteivät kaikki vaikeavammaiset välttämättä tarvitse sosiaalista tukea, ja että tähän ei voida vastata myöntämällä kaikille yleinen täysi verovapaus. Kyseisten henkilöiden taloudellisiin resursseihin liittyviin erityisempiin tarpeisiin voitaisiin soveltuvammin vastata sellaisten kohdennettujen välineiden avulla, jotka eivät vaikuta energiaverodirektiivissä asetettuihin vähimmäisverotasoihin.

Irlannin ”julkisen paikallisliikenteen ajoneuvoille” myönnettävää poikkeusta koskevaan pyyntöön sisältyvän turistibussiliikenteen harjoittajia koskevan kohdan osalta komissio haluaisi korostaa, että edellä esitettyä päättelyä sovelletaan tähän pyynnön kohtaan sikäli kuin tällaisten turistibussiliikenteen harjoittajien voidaan katsoa kuuluvan ”julkisen paikallisliikenteen” käsitteen soveltamisalaan. Niiden tilanteiden osalta, joissa nämä ehdot eivät täyty, komissio haluaisi viitata direktiivin 7 artiklaan, jossa jäsenvaltioille annetaan tietyissä olosuhteissa mahdollisuus soveltaa eriytettyjä verokantoja eräissä henkilöliikenteen ajoneuvoissa käytettävään dieseliin (ks. erityisesti kyseisen säännöksen 2 kohta ja 3 kohdan b alakohta). Irlanti ei esittänyt mitään erityisiä politiikkaan liittyviä syitä, jotka oikeuttaisivat myöntämään direktiivin 7 artiklassa sallitut rajat ylittäviä veroetuuksia. Tältä osin komissio huomauttaa, että kyseisen säännöksen 2 kohdassa asetettu vähimmäisverotasojen noudattamista koskeva vaatimus vastaa direktiivin 5 artiklan mukaisesti sovellettavaa yleistä verokantaa, erityisesti julkisen paikallisliikenteen yhteydessä.

Komissio katsoo, että Tanskan julkista liikennettä koskeva pyyntö koskee yleisesti julkisen liikenteen ja ympäristöystävällisempien polttoaineiden edistämistä koskevia tavoitteita ja erityisemmin rikittömän tai vähärikkisen dieselin edistämistä[9]. Ensiksi mainitun tavoitteen osalta komissio haluaisi viitata edellä esitettyihin ja mainitussa marraskuussa 2006 annetussa tiedonannossa vahvistettuihin perusteluihin. Samankaltaisia perusteluja sovelletaan kuitenkin korkealaatuisempien polttoaineiden edistämistä koskevaan tavoitteeseen. Tässä yhteydessä voidaan lisätä, että terveen kilpailun edut tarjoavat lisäargumentin sille, miksi yhteisön vähimmäisverotasoja olisi noudatettava.

5. Päätelmät

Edellä sanotun perusteella komissio katsoo, etteivät mitkään esitetyistä pyynnöistä, sikäli kuin ne koskevat julkista paikallisliikennettä tai vammaisia, sisällä erityisiä poliittisia näkökohtia, jotka poikkeaisivat energiaverodirektiivin 5 artiklan kolmannen luetelmakohdan lisäämisen taustalla olleista tekijöistä. Energiaverodirektiivin 5 artiklassa edellytetään, että nämä perustelut sovitetaan yhteen vähimmäisverotason vahvistamisen taustalla olleiden tekijöiden kanssa. Näitä tekijöitä ovat erityisesti tasavertaisten mahdollisuuksien luominen sisämarkkinoilla sekä energiatehokkuuden ja ympäristönsuojelun edistäminen. Ne muodostavat osan 19 artiklan 3 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa mainituista yhteisön eduista ja toimintalinjoista. Ottaen huomioon energiaverodirektiivin 7 artikla ja koska Irlanti ei ole esittänyt erityisiä syitä, kyseisen jäsenvaltion pyyntöön voidaan soveltaa vastaavia perusteluja, sikäli kuin se koskee matkustajaliikennettä, joka ei ole paikallista.

Näillä jäsenvaltioilla on ollut riittävästi aikaa sopeutua yhteisön lainsäätäjän vahvistamaan uuteen tasapainoiseen tilanteeseen. Erityisten sosiaalisten ja/tai paikallisten tarpeiden osalta näyttää siltä että muut välineet (jotka eivät vaikuta energiaverodirektiivissä säädettyihin vähimmäisvaatimuksiin) kuin valmistevero olisi paremmin soveltuva vaihtoehto[10].

Sen vuoksi komissio toteaa, etteivät 19 artiklassa säädetyt vaatimukset täyty. Näin ollen komissio ei ehdota luvan myöntämistä pyynnön esittäneille kahdelle jäsenvaltiolle.

Siinä määrin kuin Tanskan esittämä pyyntö koskee 15 artiklan 1 kohdan i alakohdassa mainittujen vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöä, on huomattava, että jäsenvaltio saa itsenäisesti myöntää verovapautuksia tai -alennuksia kyseisen säännöksen nojalla. Näin ollen 19 artiklan sanamuodon ja hengen mukaan tällaiset vapautukset ja alennukset eivät kuulu mainitun säännöksen soveltamisalaan. Niihin eivät myöskään päde edellä esitetyt päätelmät.

[1] Neuvoston direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiiveillä 2004/74/EY ja 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 87 ja s. 100).

[2] Kirjeet kirjattu saapuneiksi 13. marraskuuta 2006 (Tanska) ja 14. joulukuuta 2006 (Irlanti).

[3] Neuvoston direktiivi 92/81/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta (EYVL L 316, 31.10.1992). Tämä direktiivi ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/82/EY kumottiin 31. joulukuuta 2003 neuvoston direktiivillä 2003/96/EY.

[4] KOM(96) 549, 14. marraskuuta 1996.

[5] Kertomuksen 5.5 kohta.

[6] KOM(97) 30, 12. maaliskuuta 1997. Ks. erityisesti 5 artiklan luonnos.

[7] Neuvoston direktiivin 2003/96/EY liitteissä II ja III esitettyjen vuoden 2006 lopussa päättyvien poikkeusten uudelleentarkastelu, KOM(2006) 342, 30. kesäkuuta 2006.

[8] Komission tiedonanto neuvostolle neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti (julkinen paikallisliikenne, puolustusvoimat, julkishallinto, sairasautot), KOM(2006) 741, 30. marraskuuta 2006.

[9] Moottoripolttoaineena käytettävä nestekaasu kuuluu energiaverodirektiivin 15 artiklan 1 kohdan i alakohdan erityissäännösten soveltamisalaan. Ks. tämän tiedonannon lopussa esitetyt huomautukset.

[10] Sa[11],NOPnonotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten ja erityisesti perustamissopimuksessa määrättyjen valtiontukea koskevien sääntöjen soveltamista.