Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta yleisen verokannan vähimmäistason soveltamisajan osalta"



Virallinen lehti nro C 116 , 20/04/2001 s. 0067 - 0068



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta yleisen verokannan vähimmäistason soveltamisajan osalta" (2001/C 116/15) Neuvosto päätti 19. lokakuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "talous- ja raha-asiat, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaosto antoi lausuntonsa 7. marraskuuta 2000. Esittelijä oli Kenneth Walker. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. marraskuuta 2000 pitämässään 377. täysistunnossa (marraskuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 110 ääntä puolesta ja 1 vastaan 10:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Direktiivin 77/388/ETY(1) 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa säädetään, että neuvosto päättää komission ehdotuksesta sekä Euroopan parlamenttia ja talous- ja sosiaalikomiteaa kuultuaan yksimielisesti yleisen arvonlisäverokannan tasosta. 1.2. Direktiivillä otettiin käyttöön vähimmäisverokantajärjestelmä, jonka mukaan mm. yleisen verokannan oli oltava 1. tammikuuta 1993 alkaen vähintään 15 prosenttia. Jäsenvaltiot saivat kuitenkin mahdollisuuden soveltaa yhtä tai kahta alennettua, vähintään 5 prosentin verokantaa luettelossa mainittujen tavaroiden luovutuksiin tai palvelujen suorituksiin. Lisäksi direktiivissä säädetään tietyistä siirtymäkauden poikkeuksista erityistilanteiden osalta. Määräyksen viimeiseksi voimassaolopäiväksi vahvistettiin 31. joulukuuta 2000. 1.2.1. Samaan aikaan neuvosto kuitenkin vahvisti uudelleen huhtikuussa 1967 tekemänsä sitoumuksen ottaa käyttöön lopullinen arvonlisäverojärjestelmä, jonka perustana on tavaroiden ja palvelujen verotus alkuperäjäsenvaltiossa, ja asetti järjestelmän toteuttamista varten uudeksi määräajaksi 31. joulukuuta 1996. 1.3. Heinäkuussa 1996 komissio hyväksyi ohjelman, joka koski vähittäistä siirtymistä lopulliseen järjestelmään. Sen ensimmäisen vaiheen tavoitteena oli jäsenvaltioissa voimassa olevien järjestelmien nykyaikaistaminen ja aiempaa yhdenmukaisempi soveltaminen sekä muutosten tekeminen niihin ennen lopulliseen järjestelmään siirtymistä. Kuten vuonna 1987, kävi kuitenkin hyvin nopeasti selväksi, ettei tarvittavan laajuista yhdenmukaistamista ollut mahdollista toteuttaa eri jäsenvaltioiden erilaisen sisäisen tilanteen vuoksi. 1.4. Tämän vuoksi komissio esitti 20. joulukuuta 1995 vuonna 1992 verokantojen lähentämisestä annetun direktiiviin perustuvan uuden direktiiviehdotuksen(2) yhtäältä varmistaakseen saavutetun verokantojen yhdenmukaisuuden säilymisen ja toisaalta valmistellakseen siirtymistä alkuperämaassa tapahtuvaan verotukseen perustuvaan lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään. Ehdotuksen mukaan yleisen verokannan vaihteluvälin alaraja olisi 15 prosenttia ja yläraja 25 prosenttia. Koska nykyisin sovellettavassa verotusjärjestelmässä on oletettavasti kyse siirtymäkauden järjestelystä, tämän määräyksen soveltamisaika rajoitettiin kahteen vuoteen, 1. tammikuuta 1997-31. joulukuuta 1998. 1.4.1. Verokannan ehdotetun vaihteluvälin perustana olivat jäsenvaltioissa kyseisenä ajankohtana sovelletut verokannat, jotka vaihtelivat 15 ja 25 prosentin välillä. Useimmissa jäsenvaltioissa jäädään selkeästi tämän haarukan väliin: nykyisinkin alinta mahdollista, 15 prosentin verokantaa sovelletaan ainoastaan yhdessä jäsenvaltiossa (Luxemburg) ja korkeinta, 25 prosentin verokantaa vain kahdessa jäsenvaltiossa (Tanska ja Ruotsi). 1.4.1.1. Komissio esitti neuvostolle samanlaisen ehdotuksen ajanjaksolle 1. tammikuuta 1999-31. joulukuuta 1999. 1.4.2. Neuvosto hylkäsi kummankin ehdotuksen ja säilytti ainoastaan vähimmäisverokantaa koskevan periaatteen. 1.5. Komissio arvioi uudelleen joulukuussa 1996 esittämänsä ohjelman ja ehdotti monivaiheista strategiaa, johon liittyy neljä ensisijaista tavoitetta eli voimassa olevien sääntöjen yksinkertaistaminen ja nykyaikaistaminen, voimassa olevien määräysten nykyistä yhtenäisempi soveltaminen ja hallinnollisen yhteistyön tiivistäminen. 1.5.1. Samalla on pidettävä huoli siitä, ettei jäsenvaltioissa sovellettavien yleisten arvonlisäverokantojen välisten erojen kasvu mahdollisesti johda rakenteelliseen epätasapainoon unionissa tai kilpailun vääristymiseen tietyillä toimialoilla. 1.5.2. Näissä olosuhteissa komissio pitää tarkoituksenmukaisena säilyttää väliaikaisesti yleisen arvonlisäverokannan nykyinen 15 prosentin vähimmäistaso ja ehdottaa nykyisin sovellettavan lainsäädännön voimassaolon jatkamista. 2. Komission ehdotukset 2.1. Koska direktiivin 77/388/ETY 12 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu verokannan soveltamisaika päättyy 31. joulukuuta 2000, tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa neuvostolle mahdollisuus jatkaa yleisen verokannan vähimmäistason soveltamisaikaa. 2.2. Muutetun 1 artiklan ensimmäisessä kohdassa ehdotetaan, että nykyisin sovellettavan yleisen arvonlisäverokannan 15 prosentin vähimmäistason soveltamista jäsenvaltioissa jatketaan 1. päivästä tammikuuta 2001 alkaen 31. päivään joulukuuta 2005. 2.2.1. 1 artiklan toisessa kohdassa vahvistetaan yleisen verokannan ehdotetun vähimmäistason viimeiseksi määräajaksi 31. joulukuuta 2005. Säännöstä aiotaan tarkastella uudelleen, koska neuvoston on päätettävä komission ehdotuksesta viimeistään 31. joulukuuta 2005 mennessä tämän ajankohdan jälkeen sovellettavan yleisen verokannan tasosta. 2.2.2. 24 artikloissa säädetään direktiivin voimaantuloon liittyvistä toimenpiteistä. 3. Huomioita 3.1. Talous- ja sosiaalikomitea on jo antanut hyväksyvät lausunnot(3) kahdesta komission ehdotuksesta asettaa yleisen verokannan vaihteluväliksi 15-25 prosenttia. Komitea yhtyy myös komission uuteen ehdotukseen jatkaa nykyisen 15 prosentin vähimmäistason soveltamista viidellä vuodella 31. joulukuuta 2005 asti. 3.1.1. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että toimenpide on tarpeellinen, mikäli halutaan välttää yhä suurempia eroja yleisten arvonlisäverokantojen välillä, jotka voisivat aiheuttaa rakenteellista epätasapainoa unionissa ja täten kilpailun vääristymistä. Koska tarvittavaa poliittista yksimielisyyttä yleisen verokannan vaihteluvälin asettamiseksi ei valitettavasti ole saavutettu, komitea toteaa, että vähimmäistason soveltamisen jatkaminen on käytännössä ainoa toimenpide, jolla haitallisten seurausten vaara voidaan välttää. 3.1.2. TSK on toistuvasti todennut, että erot jäsenvaltioiden arvonlisäverojärjestelmien kannoissa, säännöksissä, menettelyissä ja sääntöjen tulkinnassa johtavat yhteismarkkinoiden pilkkoutumiseen ja muodostavat esteen yhteisön sisäiselle kaupankäynnille, etenkin pienten yritysten kohdalla. Komitea kehottaa siksi komissiota jatkamaan painostustaan jäsenvaltioita kohtaan, jotta ne vähentäisivät näitä eroja. 3.1.3. Talous- ja sosiaalikomitea toivoo, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksen. Ellei edes tätä yhdenmukaistamisen vähimmäistasoa voida pitää yllä, on todellisten yhteismarkkinoiden tarpeita palvelevan järjestelmän aikaansaamisesta tuskin toivoakaan. Bryssel 29. marraskuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/17/EY (EYVL L 84, 5.4.2000, s. 24). (2) KOM(95) 731 lopullinen (EYVL C 73, 13.3.1996, s. 22). (3) TSK:n 25. huhtikuuta 1996 antama lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta (yleisen verokannan vähimmäistaso)", EYVL C 204, 15.7.1996, s. 94 ja TSK:n 28. tammikuuta 1999 antama lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta yleisen verokannan tason osalta", EYVL C 101, 12.4.1999, s. 87.