Komission kertomus budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takauksien käytöstä – tilanne 30. kesäkuuta 2009 SEK(2010)479 /* KOM/2010/0188 lopull. */





043 [pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 30.4.2010 KOM(2010)188 lopullinen KOMISSION KERTOMUS budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takauksien käytöstä –tilanne 30. kesäkuuta 2009 SEK(2010)479 SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto ja katettujen toimien luonne 4 2. Tapahtumat viimeisimmän, 31. joulukuuta 2008 annetun kertomuksen jälkeen 5 2.1. Maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille 5 2.2. Makrotaloudellinen rahoitusapu 5 2.3. EU:n talousarviotakuu EIP:n ulkoiselle rahoitukselle 5 3. Unionin talousarviosta katettavat riskit 5 3.1. Riskin määrittely 5 3.2. Jäsenvaltioihin liittyvät riskit 7 3.3. Unionin ulkopuolisiin maihin liittyvät riskit 9 3.4. Unionin talousarviosta katettu yleinen riski 10 3.5. Riskien kehitys 10 4. Maksujen laiminlyönti, talousarviotakaustoimet ja maksurästit 12 4.1. Maksut kassavaroista 12 4.2. Unionin talousarviosta suoritetut maksut 12 4.3. Maksut ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetusta takuurahastosta 12 5. Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto 13 5.1. Takaisinperityt määrät 13 5.2. Varat 13 5.3. Tavoitesumma 13 6. Riskien arviointi: riskialtteimpien unionin ulkopuolisten maiden talouksien tila 13 6.1. Tavoitteet 13 6.2. Riskinarviointimenetelmät 13 1. Johdanto ja katettujen toimien luonne Tämä kertomus esitetään varainhoitoasetuksen 130 artiklan nojalla. Mainitun artiklan mukaan komissio laatii Euroopan parlamentille ja neuvostolle kaksi kertaa vuodessa kertomuksen talousarviosta tehdyistä takauksista ja niihin liittyvistä riskeistä [1]. Sitä täydennetään komission yksiköiden valmisteluasiakirjalla, jossa esitetään yksityiskohtaiset taulukot ja selitykset, jäljempänä ’valmisteluasiakirja’[2]. Euroopan unionin talousarviosta, jäljempänä ’unionin talousarvio’, katettavat riskit liittyvät erityyppisiin lainananto- ja takaustoimiin, jotka voidaan jakaa kahteen ryhmään: - makrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnetyt Euroopan unionin lainat (unionin ulkopuolisille maille myönnetty makrotaloudellinen rahoitusapu[3]) ja yhdessä Bretton Woods -instituutioiden kanssa maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille, joilla on siirtymävaiheen ongelmia; ja - mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnetyt lainat (Euratom-lainat ja ennen kaikkea Euroopan investointipankin EIP:n unionin ulkopuolisille valtioille myöntämä rahoitus eli EIP:n ulkoinen rahoitus[4]). Jälkimmäiset lainat ovat EU:n takaamia[5]. Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto, jäljempänä ’rahasto’[6], on kattanut EIP:n ulkoisen rahoituksen, Euratom-lainat ja makrotaloudellisen rahoitusavun vuodesta 1994 lähtien. Maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat taas katetaan suoraan talousarviosta. Rahasto kattaa Euroopan unionin ulkopuolisille valtioille tai unionin ulkopuolisissa valtioissa toteutettaviin hankkeisiin myönnettyihin lainoihin ja lainatakuisiin liittyvät laiminlyönnit. Rahaston perustamiseen johtaneet syyt olivat seuraavat: varmistaa maksuvalmius ilman, että takauksen saaneiden lainojen takaisinmaksun laiminlyönnin tai viivästymisen yhteydessä jouduttaisiin aina turvautumaan talousarvioon; ja tarjota budjettikuria vahvistava väline luomalla rahoituspuitteet, joiden perusteella EU:n ulkopuolisille maille myönnettävien komission ja EIP:n lainojen takaustoimintaa koskeva Euroopan unionin politiikka määräytyy[7]. - Takuurahastoasetusta muutettiin[8] vuonna 2004. Muutoksen seurauksena toimia ei enää kateta rahastosta, jos unionin ulkopuolisesta maasta tulee jäsenvaltio, ja riski siirretään rahastolta kokonaisuudessaan unionin talousarvioon. Rahaston toiminta rahoitetaan unionin talousarviosta, ja sen varat on säilytettävä tietyllä tasolla, joka on määritelty prosenttiosuutena rahastosta katettavasta laina- ja lainatakauskannasta. Prosenttiosuus tunnetaan paremmin nimellä tavoitesumma, ja se on tällä hetkellä 9 prosenttia. Jos rahaston varat eivät riitä, turvaudutaan unionin talousarvioon. Neuvoston asetusta muutettiin[9] vielä vuonna 2007 perustamalla uusi rahoitusjärjestelmä. Järjestelmä perustuu vuotuiseen varojen siirtoon unionin talousarviosta, ja siihen sisältyy tasausjärjestelmä, jolla rajoitetaan rahastosta suoritettujen maksujen vaikutusta (ks. myös jäljempänä oleva 5.3 kohta). Väliarviointiin sisältyvässä ulkoisessa arvioinnissa arvioidaan paraikaa rahaston toimintaa, tavoitesumma mukaan luettuna. 2. Tapahtumat viimeisimmän, 31. joulukuuta 2008 annetun kertomuksen jälkeen 2.1. Maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille Määrällisesti tarkasteltuna vuoden 2009 alkupuoliskon tärkeimmät yksittäiset tapahtumat liittyivät kahden euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille tarkoitetun maksutaseiden tukemiseen tarkoitetun lainan nostoon finanssikriisin seurauksena. Latvialle myönnetyn maksutaselainan ensimmäinen 1 miljardin euron erä nostettiin helmikuussa 2009. Unkarille myönnetyn maksutaselainan toinen 2 miljardin euron erä nostettiin puolestaan maaliskuussa 2009 (ks. 3.5 kohta jäljempänä). Nämä lainat on jälleenrahoitettu ”back-to-back”-järjestelyllä laskemalla liikkeeseen EY:n viitelainoja eikä niitä kateta rahastosta. 2.2. Makrotaloudellinen rahoitusapu Vuoden 2009 alkupuoliskolla Libanonille maksettiin ensimmäinen 25 miljoonan euron erä 50 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusavun lainasta. Laina on jälleenrahoitettu suunnattuun antiin perustuvalla varainhankinnalla ”back-to-back”-järjestelyllä. 2.3. EU:n talousarviotakuu EIP:n ulkoiselle rahoitukselle EIP oli sopinut yhteensä 8 611 miljoonan euron suuruisista ulkoista valtuutta koskevan päätöksen mukaisista rahoitustoimista 30. kesäkuuta 2009 mennessä. Maksuja suoritettiin yhteensä 2 576 miljoonaa euroa vuoden 2009 alkupuoliskolla. Tästä summasta 260 miljoonaa euroa maksettiin 30. kesäkuuta 2009 mennessä. 3. Unionin talousarviosta katettavat riskit 3.1. Riskin määrittely Unionin talousarviosta katettava riski johtuu taattujen toimien jäljellä olevasta pääomasta ja koroista. Jos maksuvelvollisuus laiminlyödään, toimet katetaan rahastosta, kun ne liittyvät unionin ulkopuolisiin maihin (61 % takuiden kokonaismäärästä 30. kesäkuuta 2009), ja suoraan unionin talousarviosta, jos mukana on jäsenvaltioita (loput 39 % takuiden kokonaismäärästä liittyy maksutaselainoihin ja lainoihin, jotka myönnetään jäsenvaltioiden hankkeisiin tai jotka hyödyttävät tällaisia hankkeita). Se, että huomattava osuus taatuista lainoista liittyy jäsenvaltioihin, johtuu viimeisimmistä laajentumiskierroksista[10] ja Euroopan unionin keskipitkän ajan rahoitustukea koskevan järjestelyn aktivoinnista niissä jäsenvaltioissa, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön euroa (maksutasejärjestely). Unionin talousarviosta (joko suoraan tai rahaston kautta) katettavia riskejä on tässä kertomuksessa arvioitu kahdella eri menetelmällä: - Lasketaan kyseisiin toimiin liittyvä jäljellä olevan pääoman kokonaismäärä (kertynyt korko mukaan luettuna) tiettynä päivänä. Tällä menetelmällä voidaan määrittää unionin talousarviosta katettava riski kokonaisuudessaan tiettynä päivänä kaikkien tulevien maksuvelvollisuuksien osalta riippumatta siitä, milloin maksut tulevaisuudessa erääntyvät ja ovatko ne rahaston kattamia. - Lasketaan enimmäismäärä, jonka Euroopan unioni maksaisi varainhoitovuonna, jos maksujen laiminlyönnit koskisivat kaikkia taattuja lainoja. Tämä on niin sanottu talousarvioon liittyvä lähestymistapa eli lasketaan unionin talousarviosta katettava vuotuinen riski[11]. Taulukko 1: Katettu kokonaislainakanta 30. kesäkuuta 2009 (milj. euroa) | Jäljellä oleva pääoma | Kertynyt korko | Yhteensä | % | Jäsenvaltiot* | Makrotaloudellinen rahoitusapu | 115 | 1 | 116 | < 1 % | Euratom | 431 | 3 | 434 | 2 % | Maksutasejärjestely | 5 000 | 64 | 5 064 | 21 % | EIP | 3 659 | 33 | 3 692 | 16 % | Jäsenvaltiot yhteensä | 9 205 | 101 | 9 306 | 39 % | Unionin ulkopuoliset maat** | Makrotaloudellinen rahoitusapu | 536 | 4 | 540 | 2 % | Euratom | 50 | 0 | 50 | < 1 % | EIP | 13 659 | 122 | 13 781 | 58 % | Unionin ulkopuoliset maat yhteensä | 14 245 | 126 | 14 371 | 61 % | Yhteensä | 23 450 | 227 | 23 677 | 100 % | * Tämä riski katetaan suoraan unionin talousarviosta. ** Tämä riski katetaan rahastosta. | Komission yksiköiden valmisteluasiakirjan taulukoista A1–A4 löytyy tarkempia tietoja kyseisistä jäljellä olevista määristä, erityisesti enimmäismääristä, maksetuista määristä ja takuuasteista. Unionin talousarviosta katettava jäljellä olevan pääoman ja korkojen kokonaismäärä kasvoi 2 950 miljoonalla eurolla 23 677 miljoonaan euroon verrattuna tilanteeseen 31. joulukuuta 2008. 3.2. Jäsenvaltioihin liittyvät riskit Jäsenvaltioihin liittyvät nykyiset riskit johtuvat ennen jäseneksi liittymistä myönnetyistä lainoista ja maksutasejärjestelyn aktivoinnista. Vuoden 2009 jälkipuoliskolla jäsenvaltioihin liittyvä unionin talousarviosta katettava riski on enimmillään 482,7 miljoonaa euroa (huomioon on otettu ainoastaan kyseisellä ajanjaksolla erääntyvät määrät, eikä oleteta, että koko laina vaadittaisiin heti maksuun, jos maksut laiminlyödään). Taulukosta 2 käy ilmi, että jäljellä olevassa määrässä ensimmäisellä sijalla on Romania ja toisella sijalla Unkari. Taulukko 2: Jäsenvaltioiden sijoittuminen unionin talousarviosta katettavan enimmäisriskin suhteen vuoden 2009 jälkipuoliskolla (miljoonaa euroa) | Sijoittuminen | Maa | Enimmäisriski (milj. euroa, pyöristetty) | % enimmäisriskistä | 1 | Romania | 152,4 | 31,6 % | 2 | Unkari | 122,5 | 25,4 % | 3 | Bulgaria | 68,3 | 14,1 % | 4 | Tšekki | 42,3 | 8,8 % | 5 | Puola | 41,7 | 8,7 % | 6 | Slovakia | 30,5 | 6,3 % | 7 | Slovenia | 12,4 | 2,6 % | 8 | Kypros | 4,8 | 1,0 % | 9 | Latvia | 3,6 | 0,7 % | 10 | Liettua | 3,2 | 0,6 % | 11 | Viro | 0,5 | 0,1 % | 12 | Malta | 0,3 | 0,0 % | Yhteensä | 482,7 | 100,0 % | Jäsenvaltioihin liittyvät riskit koskevat ennen kahta viimeisintä laajentumiskierrosta myönnettyjä EIP:n, makrotaloudellisen rahoitusavun ja Euratomin lainoja sekä maksutasejärjestelyn mukaisesti myönnettyjä lainoja. 3.3. Unionin ulkopuolisiin maihin liittyvät riskit Vuoden 2009 jälkipuoliskolla unionin ulkopuolisiin maihin liittyvä rahastosta katettava riski on enimmillään 594 miljoonaa euroa (huomioon on otettu ainoastaan kyseisellä ajanjaksolla erääntyvät määrät, eikä oleteta, että koko laina vaadittaisiin heti maksuun, jos maksut laiminlyödään). Jäljempänä on lueteltu kymmenen maata, joiden kokonaislainakanta on suurin. Näiden maiden osuus oli 76,1 prosenttia rahastosta katetusta riskistä vuoden 2009 jälkipuoliskolla. Maiden taloudellista tilannetta arvioidaan ja kommentoidaan valmisteluasiakirjassa. Taulukko 3: Kymmenen unionin ulkopuolista maata, jotka ovat merkittävimmät rahastosta katettavan enimmäisriskin suhteen vuoden 2009 jälkipuoliskolla (milj. euroa) | Sijoittuminen | Maa | Enimmäisriski (milj. euroa, pyöristetty) | % enimmäisriskistä | 1 | Turkki | 156,5 | 20,0 % | 2 | Egypti | 92,7 | 11,9 % | 3 | Marokko | 70,5 | 9,0 % | 4 | Tunisia | 69,0 | 8,8 % | 5 | Libanon | 58,1 | 7,4 % | 6 | Etelä-Afrikka | 43,9 | 5,6 % | 7 | Serbia | 34,2 | 4,4 % | 8 | Georgia | 24,2 | 3,1 % | 9 | Jordania | 22,9 | 2,9 % | 10 | Meksiko | 22,0 | 2,8 % | Nämä 10 maata yhteensä | 594,0 | 76,1 % | Rahastosta katetaan 45 maan taatut lainat, joiden juoksuajat ulottuvat vuoteen 2038 saakka. Maakohtaiset tiedot esitetään valmisteluasiakirjan taulukossa A2. 3.4. Unionin talousarviosta katettu yleinen riski Unionin talousarviosta katetaan vuoden 2009 jälkipuoliskolla yhteensä 1 263 miljoonaa euroa (kyseisellä ajanjaksolla erääntyvät määrät). Jäsenvaltioiden osuus on 38 prosenttia (ks. taulukko A2 valmisteluasiakirjassa). 3.5. Riskien kehitys - Maksutasejärjestely Kansainvälisen kriisin voimakkuus on vaikuttanut eräisiin jäsenvaltioihin, jotka eivät ole vielä ottaneet euroa käyttöön. Kun keskipitkän ajan rahoitustukea koskevaa Euroopan unionin järjestely (maksutasejärjestely) aktivoitiin joulukuussa 2008, sai osa niistä tilaisuuden palauttaa investoijien luottamusta EU:n rahoitustuella. Tukikelpoisten jäsenvaltioiden lukumäärän kasvu äskettäisen laajentumisen jälkeen edellytti maksutasejärjestelyn kasvattamista joulukuussa 2008[12] 12 miljardista eurosta 25 miljardiin euroon potentiaalisten tarpeiden kattamiseksi. Toukokuussa 2009[13] päätettiin maksutasejärjestelyn enimmäismäärän nostamisesta edelleen 50 miljardiin euroon, jotta Euroopan unioni voisi reagoida nopeasti mahdollisiin uusiin maksutasetukipyyntöihin. Sen vuoksi jäsenvaltioihin liittyvä kokonaisriski jatkoi kasvuaan vuoden 2009 alkupuoliskolla, kun maksutasejärjestelyn mukaisia tukieriä maksettiin yhteensä 3 miljardin euron edestä. Vuoden 2009 jälkipuoliskolla on suunniteltu maksettavaksi vielä lisää tukieriä, joiden yhteismäärä on 4,2 miljardia euroa. Vuoden 2009 alussa Latvialle myönnettiin maksutaselaina[14], jonka arvo on enintään 3,1 miljardia euroa. Ensimmäinen 1 miljardin euron erä maksettiin 25. helmikuuta 2009 ja toinen 1,2 miljardin euron erä 27. heinäkuuta 2009. Unkarille vuonna 2008 myönnetyn maksutaselainan toinen 2 miljardin euron erä maksettiin 26. maaliskuuta 2009 ja kolmas 1,5 miljardin euron lainaerä 6. heinäkuuta 2009. Romanialle myönnettiin 6. toukokuuta 2009 laina, jonka arvo on enintään 5 miljardia euroa. Laina maksetaan useassa erässä vuosina 2009 ja 2010. Ensimmäinen 1,5 miljardin euron erä maksettiin 27. heinäkuuta 2009. - Makrotaloudellisen rahoitusavun lainat Neuvosto tekee erillisen päätöksen kustakin unionin ulkopuolisille maille myönnettävästä makrotaloudellisen rahoitusavun lainasta[15]. Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen nämä päätökset tekevät neuvosto ja parlamentti yhdessä. Makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Libanonille 10 päivänä joulukuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/860/EY mukaisesti myönnettävä rahoitusapu koostuu 50 miljoonan euron lainoista ja enintään 30 miljoonan euron avustuksista. Lainan ensimmäinen erä (25 miljoonaa euroa) maksettiin kesäkuun 2009 alussa. Toinen erä on tarkoitus maksaa vuoden 2010 alussa. - Euratom-lainat Euratomin lainanannolle jäsenvaltioille tai tietyille lainakelpoisille unionin ulkopuolisille maille (Venäjän federaatiolle, Armenialle ja Ukrainalle) on asetettu 4 miljardin euron enimmäismäärä, josta on jo käytetty noin 85 prosenttia. Jäljellä on noin 600 miljoonaa euroa. Euratom-lainoja ei maksettu vuoden 2009 alkupuoliskolla. Ukrainassa toteutettavaa K2R4-hanketta koskevan lainasopimuksen (10,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria) mukainen kolmas (ja viimeinen) erä maksettiin 12. lokakuuta 2009. - EIB:n lainat Edellinen EIP:n yleinen valtuus päättyi 31. heinäkuuta 2007. Kyseiseen päivään mennessä oli sovittu määristä, jotka vastaavat yhteensä 98 prosenttia valtuuden mukaisesta enimmäismäärästä (20 060 miljoonaa euroa – ks. valmisteluasiakirjan taulukko A5). Maksamatta oli 30. kesäkuuta 2009 yhteensä 4 794 miljoonaa euroa. Tämä määrä on vielä mahdollista maksaa EU:n takuun mukaisesti 10 vuoden kuluessa valtuuden päättymisestä, minkä jälkeen EU:n takuu ei ole enää voimassa maksamatta olevien määrien osalta. Tärkein unionin talousarviosta tulevaisuudessa katettavaan riskiin vaikuttava tekijä on ulkoista valtuutta koskevan päätöksen perusteella EIP:lle myönnetty EU:n takuu. Ulkoista valtuutta tarkastellaan parhaillaan väliarvioinnissa. Neuvoston ja parlamentin on tehtävä nykyisen rahoituskehyksen (vuodet 2007–2013) jäljellä olevat vuodet kattava päätös, joka korvaa nykyisen päätöksen, ennen 31. lokakuuta 2011. EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen lainojen ja myönnettyjen takausten kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki lainoihin ja takauksiin liittyvät määrät. Enimmäismäärä on 27 800 miljoonaa euroa[16]. Tämän valtuuden nojalla oli sovittu 30. kesäkuuta 2009 mennessä yhteensä 8 611 miljoonan euron määrästä, josta 7 449 miljoonaa euroa oli tuona ajankohtana vielä maksamatta (ks. valmisteluasiakirjan taulukko A6). 4. Maksujen laiminlyönti, talousarviotakaustoimet ja maksurästit 4.1. Maksut kassavaroista Komissio käyttää kassavarojaan välttääkseen maksujen myöhästymisen ja siitä aiheutuvat varainhankinnan kustannukset silloin, kun velallisen maksu Euroopan unionille myöhästyy[17]. 4.2. Unionin talousarviosta suoritetut maksut Talousarvion momentilta 01 04 01 ”Lainanannon yhteydessä annetut Euroopan yhteisön takaukset” ei pyydetty määrärahoja, sillä vuoden 2009 alkupuoliskolla ei tapahtunut maksujen laiminlyöntejä. 4.3. Maksut ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetusta takuurahastosta Jos Euroopan unionin myöntämän tai takaaman lainan saajan (unionin ulkopuolisen maan) maksut myöhästyvät, suorittamatta jäänyt maksu katetaan rahastosta kolmen kuukauden kuluessa eräpäivästä[18]. Rahastosta ei suoritettu maksuja vuoden 2009 alkupuoliskolla. 5. Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto 5.1. Takaisinperityt määrät Rahastolla ei ollut maksurästejä perittävinään 30. kesäkuuta 2009. 5.2. Varat Rahaston nettovarat[19] olivat 1 205 807 618 euroa 30. kesäkuuta 2009. 5.3. Tavoitesumma Rahaston on saavutettava tarkoituksenmukainen taso (tavoitesumma), joka on vahvistettu 9 prosentiksi kustakin toimesta aiheutuvien jäljellä olevien pääomasitoumusten (kertyneillä koroilla lisätystä) kokonaismäärästä. Rahastoasetuksen mukainen rahaston varojen (1 205 807 618 euroa) ja jäljellä olevien pääomasitoumusten[20] (14 375 441 140 euroa) suhde oli parantunut hieman 8,34 prosentista 31. joulukuuta 2008 8,39 prosenttiin 30. kesäkuuta 2009. Vuoden 2008 lopussa rahaston varat alittivat tavoitesumman. Neuvoston vuonna 2007 hyväksymien, rahoitusjärjestelmää koskevien uusien sääntöjen[21] mukaisesti vuoden 2010 alustavaan talousarvioesitykseen sisällytettiin 93 810 000 euroa. Summa maksetaan unionin talousarviosta rahastolle 10. tammikuuta 2010. 6. RISKIEN ARVIOINTI: RISKIALTTEIMPIEN UNIONIN ULKOPUOLISTEN MAIDEN TALOUKSIEN TILA 6.1. Tavoitteet Tässä kertomuksessa on tähän mennessä esitetty määrällisiin seikkoihin liittyviä tietoja unionin talousarviosta katettavista riskeistä, jotka liittyvät unionin ulkopuolisiin maihin. Olisi kuitenkin myös arvioitava riskien laatu, joka riippuu toimen lajista ja lainansaajien tilanteesta (ks. edellä oleva 3.3 kohta). 6.2. Riskinarviointimenetelmät Tässä kertomuksessa esitetty riskinarviointi perustuu tietoihin taattuja lainoja saaneiden maiden taloustilanteesta, luokituksista ja muista tiedossa olevista tunnusluvuista. Arviointi ei sisällä arvioita ennakoiduista tappioista ja takaisin perityistä määristä, sillä ne ovat väistämättä erittäin epävarmoja. Valmisteluasiakirjan taulukoissa esitetyt maariski-indikaattorit osoittavat laiminlyötyjen maksujen riskien kehityksen. Analyysi löytyy valmisteluasiakirjan 2 osasta, ja se koskee maita, joista aiheutuu vuonna 2009 suurin luottoriski unionin talousarviolle, sekä maita, joiden osalta riski kohdistuu suoraan unionin talousarvioon (makrotaloudellinen rahoitusapu ja Euratom-lainat). [1] Edellinen kertomus talousarviosta katettavien takauksien käytöstä ja tilanteesta 31. joulukuuta 2008 löytyy viitteillä KOM(2009) 398 ja SEC(2009) 1063. [2] SEC(2010) 479. [3] Makrotaloudellista rahoitusapua voidaan myös antaa unionin ulkopuolisille maille myönnettävinä avustuksina. Lisätietoja makrotaloudellisesta rahoitusavusta on komission kertomuksissa KOM(2009)514 ja SEC(2009)1279. [4] EIP:n valtuuksia koskevat tiedot ovat valmisteluasiakirjan taulukossa A1, ja viittaukset oikeusperustoihin luetellaan valmisteluasiakirjan taulukossa A4. [5] Viimeisimmät takuut kaudeksi 1.2.2007–31.10.2011 vahvistettiin 13 päivänä heinäkuuta 2009 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 633/2009/EY ( EUVL L 190, 22.7.2009, s. 1 ) (’ ulkoista valtuutta koskeva päätös ’), joka korvasi 19 päivänä joulukuuta 2006 tehdyn neuvoston päätöksen 2006/1016/EY. [6] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 480/2009, annettu 25 päivänä toukokuuta 2009, takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille (kodifioitu toisinto), jäljempänä ’takuurahastoasetus’, (EUVL L 145, 10.6.2009, s. 10). [7] Rahaston toimintaa koskeva kattava kertomus, ks. KOM(2006) 695 ja sen liitteenä oleva komission yksiköiden valmisteluasiakirja (SEC(2006) 1460). [8] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2273/2004 (EUVL L 396, 31.12.2004, s. 28). [9] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 89/2007, annettu 30 päivänä tammikuuta 2007 (EUVL L 22, 31.1.2007, s. 1). [10] Lainoista johtuvat riskit siirretään rahastoasetuksen 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti rahastolta unionin talousarvioon, kun maasta tulee jäsenvaltio. [11] Tässä laskentamenetelmässä otetaan huomioon ainoastaan erääntyneet maksut, eikä oleteta, että koko laina vaadittaisiin heti maksuun, jos maksut laiminlyödään (ks. myös valmisteluasiakirjan 1 kohta). [12] Neuvoston asetus (EY) N:o 1360/2008, annettu 2 päivänä joulukuuta 2008, järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille annetun asetuksen (EY) N:o 332/2002 muuttamisesta. [13] Neuvoston asetus (EY) N:o 431/2009, annettu 18 päivänä toukokuuta 2009, järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille annetun asetuksen (EY) N:o 332/2002 muuttamisesta. [14] Neuvoston päätös 2009/290/EY, tehty 20 päivänä tammikuuta 2009. [15] Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen tavallinen lainsäätämisjärjestys on yhteispäätösmenettely. [16] Jaettu perusmäärään, jonka kiinteä enimmäismäärä on 25 800 miljoonaa euroa, ja valinnaiseen 2 000 miljoonan euron valtuuteen. Neuvosto ja parlamentti voivat väliarvioinnin yhteydessä tehdä päätöksen valinnaisen valtuutuksen aktivoinnista. [17] Ks. yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 12 artikla. [18] Tarkempia tietoja valmisteluasiakirjan 1.4.3 kohdassa. [19] Rahaston kokonaisvarat, joista on vähennetty kertyneet kulut (EIP:n perimät maksut ja tilintarkastajien palkkiot). [20] Kertyneet korot mukaan luettuina. [21] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 89/2007, annettu 30 päivänä tammikuuta 2007 (EUVL L 22, 31.1.2007, s. 1).