1Yliopistot – olennainen osa eurooppalaista elämäntapaa

Tällä hetkellä yhteiskuntamme tarvitsee yliopistoja enemmän kuin koskaan. Nopeasti muuttuvassa maailmassa Eurooppa joutuu kohtaamaan merkittäviä haasteita – ilmastonmuutos, luonnon monimuotoisuuden väheneminen, digitalisaatio ja väestön ikääntyminen. Samaan aikaan sitä koettelevat pahin maailmanlaajuinen terveyskriisi sataan vuoteen sekä sen taloudelliset seuraukset. Euroopan asema maailmassa ja tulevien sukupolvien hyvinvointi ja vauraus riippuvat meidän toimistamme. Korkeakoulusektorilla on keskeinen rooli Euroopan toipumisessa pandemiasta ja kestävien ja selviytymiskykyisten yhteiskuntien ja talouksien muodostamisessa. Erinomaiset ja osallistavat yliopistot ovat avointen, demokraattisten, oikeudenmukaisten ja kestävien yhteiskuntien ja kestävän kasvun, yrittäjyyden ja työllisyyden edellytys ja perusta.

Eurooppa pystyy tukeutumaan monimuotoiseen ja kukoistavaan korkeakoulusektoriin, jonka juuret ovat syvällä eurooppalaisessa kulttuurissa. Euroopassa on lähes 5 000 korkea-asteen oppilaitosta, 17,5 miljoonaa korkea-asteen opiskelijaa, 1,35 miljoonaa korkea-asteen opettajaa ja 1,17 miljoonaa tutkijaa. Oli kyseessä sitten tutkimusyliopistot, teknilliset yliopistot, taidekorkeakoulut tai korkeamman ammatillisen koulutuksen oppilaitokset, erityyppiset korkea-asteen oppilaitokset ovat eurooppalaisen elämäntavan tunnusmerkki. Tämä monimuotoisuus on vahvuus, koska se antaa valinnanvaraa ja tuottaa liikkuvuuden ja yhteistyön mahdollistamaa luovuutta ja synergiaa. Eurooppaa kuvastaa hyvin EU:n Erasmus+ ‑ohjelma, joka on 35-vuotisen olemassaolonsa aikana tarjonnut elämää mullistavia kokemuksia yli 10 miljoonalle nuorelle.

Yliopistoilla on ainutlaatuinen asema koulutuksen, tutkimuksen, innovoinnin sekä yhteiskunnan ja talouden tarpeisiin vastaamisen leikkauspisteessä: ne ovat kriittisen tärkeitä eurooppalaisen koulutusalueen ja eurooppalaisen tutkimusalueen (ERA) toteuttamisessa synergiassa eurooppalaisen korkeakoulutusalueen kanssa. Koska yliopistoilla on vahvoja kumppanuuksia niin EU:ssa kuin kansainvälisestikin ja perustanaan koulutusjärjestelmistä ja tutkimusverkostoista koostuva, jatkuvasti kertyvä voimavara, ne ovat keskeisiä toimijoita eurooppalaisen mallin edistämisessä EU:n etujen ja arvojen mukaisesti; näitä arvoja ovat oikeusvaltioperiaate, ihmisoikeudet ja kansainväliset normit ja standardit.

Eurooppa tarvitsee menestyvien yliopistojen panosta Euroopan unionin poliittisen agendan toteuttamisessa, koska ne osallistuvat moniin viime aikojen keskeisiin elpymis- ja palautumisaloitteisiin. On sekä Euroopan unionin että jäsenvaltioiden etujen mukaista tukea korkeakoulusektoria yhdistämällä voimat yhteisen, sektorin rikkaaseen monimuotoisuuteen perustuvan korkeakoulusektorivision edistämiseksi.

Tässä on otettava huomioon EU:n toimintaympäristön muuttuminen ja sen suorat vaikutukset korkeakoulutukseen. Jos asianmukaisiin toimiin ei ryhdytä, yliopistojen suoritustaso saattaa heikentyä. Yliopistot ovat jo alkaneet uudistua ja arvioida rooliaan uudelleen. EU:n ja jäsenvaltioiden tulisi tukea niitä tässä prosessissa.

Yliopistot pystyvät ratkaisemaan suuria yhteiskunnallisia ongelmia paremmin tekemällä entistä tehokkaampaa ylikansallista yhteistyötä. Yliopistoista 92 prosenttia on todennut, että on olennaisen tärkeää poistaa juridisia ja hallinnollisia esteitä kansainvälisten strategisten oppilaitoskumppanuuksien tieltä. Eurobarometri-tutkimuksessa 93 prosenttia vastaajista oli sitä mieltä, että olisi hyödyllistä luoda Eurooppa-yliopistojen verkostossa suoritettavia EU-tutkintoja, joiden ansiosta opiskelijat voisivat opiskella eri EU-maissa ja valita kursseja ja moduuleja joustavasti.

Yliopistojen rahoitus on usein riittämätöntä niiden kasvavan yhteiskunnallisen tehtävän toteuttamisen kannalta. Eräässä julkisen rahoituksen seurantaraportissa todettiin, että yli puolessa tarkastelun kohteena olleista korkeakoulutusjärjestelmistä investoinnit korkeakoulutukseen joko vähenevät huolimatta opiskelijamäärien kasvusta tai eivät kasva samaa tahtia opiskelijamäärien kanssa. Covid-19-pandemia on synnyttänyt lisää investointitarpeita (esimerkiksi digivälineiden ja ‑infrastruktuurien osalta) ja johtanut tulonmenetyksiin.

Korkeakoulusektorin on mukauduttava osaamistarpeiden nopeaan muuttumiseen. Vihreä ja digitaalinen siirtymä edellyttää tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavaa koulutusta, tutkimusta ja innovointia tiiviissä yhteistyössä asiaan liittyvien alojen ja sidosryhmien kanssa, ja merkittävät digiosaamisen erot EU:n eri alueilla on tasattava. Koko EU:ssa on tarjottava opiskelijoille ja henkilökunnalle tulevaisuudessa tarvittavia vihreitä ja digitaalisia taitoja, ja yliopistojen innovointi- ja teknologiapotentiaalia on hyödynnettävä tähän liittyvien yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisemisessa. Euroopassa tavoitteena on, että vuoteen 2030 mennessä vähintään 45 prosentilla 25–34-vuotiaista on korkea-asteen koulutus ja vähintään 60 prosenttia aikuisista osallistuu koulutukseen vuosittain (viimeisten 12 kuukauden aikana). Digitaaliseen vuosikymmeneen liittyen on asetettu kunnianhimoisia tavoitteita: vuoteen 2030 mennessä 80 prosentilla väestöstä on vähintään digitaaliset perustaidot ja EU:ssa työskentelee 20 miljoonaa tieto- ja viestintätekniikan asiantuntijaa.

Monimuotoisuudesta, osallistavuudesta ja sukupuolten tasa-arvosta on tullut korkeakoulusektorilla tärkeämpää kuin koskaan. Heikommista lähtökohdista tulevat opiskelijat, akateemiset ja hallinnolliset työntekijät ja tutkijat ovat edelleen aliedustettuina korkeakoulutuksessa. Yliopistoissa on joillakin opiskelu- ja tutkimusaloilla ja päätöksenteossa edelleen kuilu sukupuolten välillä. Sukupuolten tasapuolinen edustus heikkenee selvästi mitä ylemmäs korkea-asteen oppilaitosten johtotehtävissä mennään: EU27-maissa näissä tehtävissä toimivista on naisia hieman alle 24 prosenttia.

Akateemisiin ja demokratian perusarvoihin kohdistuu paineita. Yliopistot ovat ilmaisseet syvän huolensa akateemiseen vapauteen ja yliopistojen autonomiaan kohdistuvista uhkista. Euroopan unionin naapurimaissa yhä useammat tutkijat ovat vaarassa. Ulkomaiden sekaantuminen korkea-asteen oppilaitosten toimintaan on myös uhka.

Yliopistojen on säilytettävä kansainvälinen kilpailukykynsä. Euroopan suhteellinen globaali painoarvo tutkimukseen keskittyvien yliopistojen alalla vähenee. Jäsenvaltioiden pyrkimysten yleisessä keskittämisessä on hyödyntämätöntä potentiaalia. Eurooppa voisi vielä paremmin edistää liikkuvuutta sekä houkutella lahjakkaita opiskelijoita, akateemisia toimijoita ja tutkijoita ja pitää heidät Euroopassa maksimoidakseen Euroopan globaalin vaikutusvallan arvojen, koulutuksen, tutkimuksen, teollisuuden ja yhteiskunnallisen vaikuttavuuden osalta.

Tämä eurooppalainen yliopistostrategia osa korkeakoulutuspakettia, johon liittyy myös ehdotus neuvoston suositukseksi tiiviimmän eurooppalaisen korkeakouluyhteistyön edistämisestä. Näiden kahden aloitteen yhteisenä tavoitteena on valjastaa korkeakoulusektorin koko potentiaali taitojen ja tietojen edistämiseen sekä yhteiskunnallisten haasteiden ratkaisemisen ja innovoinnin vauhdittamiseen. Strategiassa hyödynnetään saavutuksia, joihin on päästy Bolognan prosessissa yli 20 vuoden aikana, ja ehdotetaan visiota eurooppalaisesta korkeakouluyhteistyöstä, joka saa aikaan EU:ta ja sen ulkopuolisiakin maita hyödyttävää muutosta. Komission ehdotus neuvoston suositukseksi on ensimmäinen askel syvän ylikansallisen yhteistyön helpottamisessa, jolla pyritään mahdollistamaan yliopistojen menestyminen ja vahvistamaan eurooppalaisen yhteenkuuluvuuden tunnetta.

2Eurooppalaisen yliopistostrategian tavoitteet

Eurooppalaisen yliopistostrategian tavoitteena on tukea yliopistoja muuttuviin olosuhteisiin mukautumisessa, menestymisessä ja Euroopan palautumisen ja elpymisen edistämisessä sekä antaa niille tässä tarvittavia valmiuksia. Sillä kannustetaan jäsenvaltioita ja eurooppalaisia korkea-asteen oppilaitoksia yhdistämään voimansa. Sillä myös pyritään tehostamaan ja laajentamaan ylikansallista yhteistyötä ja kehittämään yhteisille arvoille perustuva, aidosti eurooppalainen ulottuvuus korkeakoulusektorille. Strategiassa todetaan, että huippuosaaminen ja osallistaminen ovat olennainen osa eurooppalaista korkeakoulutusta ja hyvä esimerkki eurooppalaisesta elämäntavasta. Nämä tekijät erottavat eurooppalaisen korkeakoulusektorin maailman muista korkeakoulusektoreista.

Strategiassa hyödynnetään myös ensimmäisiä Eurooppa-yliopistoaloitteessa opittuja asioita. Tämä aloite on erinomainen esimerkki syvästä institutionaalisesta ja ylikansallisesta yhteistyöstä, joka perustuu yhteisiin pitkän aikavälin yliopistovisioihin. Kaikki 41 Eurooppa-yliopistoyhteenliittymää edistävät uusien välineiden ja oikeudellisten kehysten käyttöönottoa ja voivat olla inspiraation lähde laajemmalle korkeakouluyhteisölle koko Euroopassa.

Komissio ehdottaa, että keskitytään neljän keskeisen yhteisen tavoitteen saavuttamiseen vuoden 2024 puoliväliin mennessä: