Ehdotus: neuvoston asetus riisin yhteisestä markkinajärjestelystä /* KOM/2003/0023 lopull. - CNS 2003/0009 */





Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS riisin yhteisestä markkinajärjestelystä (komission esittämä) PERUSTELUT kestävää maataloutta koskevat pitkän aikavälin näkymät 1. KOHTI KESTÄVÄÄ MAATALOUTTA Berliinissä vuonna 1999 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa sovittiin yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) Agenda 2000 -uudistuksesta, joka oli uusi ja merkittävä vaihe maatalouden uudistusprosessissa. Agenda 2000:ssa annetaan konkreettinen muoto maatalouden eurooppalaiselle mallille, jonka tavoitteena on säilyttää tulevina vuosina maatalousjärjestelmien moninaisuus kaikkialla Euroopassa, myös alueilla, joilla on erityisiä ongelmia. Tämä merkitsee lisääntynyttä markkinasuuntautuneisuutta ja kilpailukykyä, parempaa elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua, maataloustulojen vakauttamista, ympäristönäkökohtien sisällyttämistä maatalouspolitiikkaan, maaseutualueiden elinvoimaisuuden kehittämistä sekä toimintojen yksinkertaistamista ja entistä suurempaa hajauttamista. Nämä tavoitteet noudattavat Göteborgissa vuonna 2001 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa hyväksyttyä kestävän kehityksen strategiaa. Sen mukaan kaikkien politiikkojen taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöllisiä vaikutuksia on tarkasteltava koordinoidusti, ja ne on otettava huomioon päätöksenteossa. Komissio laati heinäkuussa 2002 tiedonannon [1] yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevasta väliarvioinnista. Tiedonannossa arvioitiin YMP:n uudistusprosessissa vuodesta 1992 alkaen saavutettua kehitystä. Arvioinnissa päädyttiin siihen, että paljon on saatu aikaan. Markkinoiden tasapaino on parantunut ja maataloustulot ovat kehittyneet myönteiseen suuntaan. Laajentumiselle ja käynnissä oleville WTO-neuvotteluille on luotu vakaa perusta. YMP:tä koskevat tavoitteet eivät kuitenkaan monilla aloilla ole vielä johtaneet kansalaisten odottamiin tuloksiin. Sen vuoksi komissio on ehdottanut eräitä YMP:hen tehtäviä mukautuksia. [1] KOM(2002) 394 lopullinen. Lainsäädäntöehdotuksia esittäessään komissio on ottanut huomioon Brysselissä lokakuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä sen laajan keskustelun, jota käytiin heinäkuussa 2002 annetun tiedonannon julkaisemisen jälkeen neuvostossa, Euroopan parlamentissa, Euroopan talous- ja sosiaalikomiteassa, alueiden komiteassa ja muissa neuvoa-antavissa komiteoissa sekä kansalaisten parissa. Keskustelua on täydennetty jäsenvaltioissa tehdyillä yhteydenotoilla maanviljelijöiden ja teollisuuden edustajiin, kuluttajiin sekä ympäristö- ja kansalaisjärjestöihin. Niiden perusteella YMP:n lisäuudistuksen linjasta vallitsee laaja yhteisymmärrys. Keskusteluissa on kuitenkin tuotu esille myös erilaisia huolenaiheita ja epävarmuustekijöitä. Komissio on ehdotuksissaan pyrkinyt ottamaan huomioon nämä huolenaiheet ja epävarmuustekijät samoin kuin vaikutusanalyysit ja Brysselin sopimuksesta johtuvat uudet budjettirajoitukset. Valtioiden ja hallitusten päämiesten Brysselissä tekemä sopimus, jossa vahvistetaan suorien tukien käyttöönottoa uusissa jäsenvaltioissa koskevat komission ehdotukset, oli merkittävä edistysaskel laajentumisprosessissa. Se tasoitti tietä myönteisiin neuvottelutuloksiin, jotka saavutettiin kymmenen ehdokasmaan kanssa Kööpenhaminassa joulukuussa 2002. Kyseisessä sopimuksessa vahvistetaan yläraja laajentuneen EU:n markkinatukia ja suoria tukia koskeville menoille. Ylärajaa nostetaan siten, että se säilyy alempana kuin inflaatioaste. Siinä muistutetaan myös epäsuotuisten alueiden ja monimuotoisen maatalouden tärkeydestä, ja vahvistetaan näin toisen pilarin merkitys. Berliinissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämään YMP:n väliarvioinnin laatimista koskevaan pyyntöön vastaamisen lisäksi on tarpeen toteuttaa lisätoimia Göteborgissa ja Brysselissä vahvistettuihin uusiin tehtäviin ja haasteisiin vastaamiseksi. Maatalousmenoja, joiden enimmäismäärä on määritelty, koskeva uusi pitkän aikavälin kehys edellyttää selkeää näkemystä yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuuden kehityksestä. Ilman tällaista varmuutta alalla ei voida tehdä tulevaisuuden suunnitelmia. Kuten väliarvioinnista annetussa tiedonannossa todetaan, lisäuudistus on näin ollen tarpeen: - EU:n maatalouden kilpailukyvyn lisäämiseksi rajoittamalla interventio todelliseksi turvaverkkotoimenpiteeksi, jonka avulla EU:n tuottajat pystyvät reagoimaan markkinasignaaleihin ja välttämään äärimmäiset hintavaihtelut; - markkinasuuntautuneemman, kestävän maatalouden edistämiseksi saattamalla päätökseen siirtyminen tuotekeskeisestä tukijärjestelmästä tuottajakeskeiseen tukijärjestelmään, johon liittyy tuotantomääristä riippumattoman maatilan tulotuen käyttöönotto. Tämän järjestelmän mukainen tuki perustuu aiempiin viitetietoihin ja edellyttää ympäristöön, elintarvikkeiden turvallisuuteen ja eläinten hyvinvointiin liittyvien vaatimusten noudattamista. Tämä lisää viljelijöille maksettavien tulotukien tehokkuutta; - tukien välisen tasapainon parantamiseksi ja maaseudun kehittämisen vahvistamiseksi siirtämällä varoja YMP:n ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin. Tämä tapahtuu ottamalla käyttöön EU:n laajuinen tukien mukauttaminen ja laajentamalla maaseudun kehittämistä varten nykyisin käytössä olevien välineiden soveltamisalaa elintarvikkeiden laadun edistämiseksi, korkeampien vaatimusten täyttämiseksi ja eläinten hyvinvoinnin lisäämiseksi. Selkeiden toimintaperiaatteiden määrittely YMP:tä varten On hyvin todennäköistä, että tarvittavat lisäuudistukset aiheuttavat ylimääräisiä menoja, sillä maanviljelijöiden tulot on tarpeen vakauttaa asianmukaisella tavalla. Brysselin huippukokouksessa tehtyjen budjettipäätösten mukaisesti tämä voidaan saavuttaa ainoastaan lisäämällä varoja, joita voidaan saada muualla ensimmäisessä pilarissa tehtävien säästöjen avulla. Lisäuudistusta koskevat toimet edellyttävät näin ollen nykyisistä suorista tuista ja markkinamenoista saatavia säästöjä. On olemassa todellinen vaara, että jos budjettisäästöjä ei saavuteta oikeudenmukaisilla, avoimilla ja ennustettavissa olevilla menettelyillä, EU voi ajautua umpikujaan myöhempien maataloutta koskevien päätösten suhteen. Tällöin olisi tarpeellista neuvotella tapauskohtaisesti samaan aikaan menojen alennuksista ja uudelleenjaoista. Olisi lähes mahdotonta taata yksittäisille viljelijöille maksettujen rahoitusosuuksien tasapainoisuutta ja oikeudenmukaisuutta. Näin ollen viljelijöiden olisi hyvin vaikeaa tehdä minkäänlaisia suunnitelmia, sillä vaadittujen lisäuudistusta koskevien toimien lisäksi he eivät pystyisi ennakoimaan, miten tällaiset toimet saadaan rahoitettua. Epävarmuus ei kuitenkaan vahingoittaisi ainoastaan viljelijöiden etuja vaan voisi myös estää päätökset, joilla YMP:tä voitaisiin muuttaa vastaamaan paremmin yhteiskunnan odotuksia. YMP:n uudistusprosessissa noudatettava hajanainen lähestymistapa voisi itse asiassa pahentaa monia tämänhetkisiä ongelmia ja vaarantaa tosiasiallisesti kestävää maataloutta. Tästä syystä komissio on tehnyt ehdotuksen säästöohjelmaksi, jolla varmistetaan, että uudet rahoitustarpeet voidaan täyttää tasapainoisella tavalla koko maatalousalalla. EU:n maatalousalan kilpailukyvyn parantaminen Laaditussa vaikutusanalyysissä vahvistetaan tarve tehdä komission heinäkuussa 2002 ehdottamat mukautukset. Maitokiintiöjärjestelmän vaihtoehdoista käydyn laajan keskustelun perusteella komissio katsoo, että Agenda 2000 -uudistusta olisi laajennettava siten, että se vastaisi paremmin hintoja koskevia realiteetteja ja tarvetta eriyttää edelleen voin ja rasvattoman maitojauheen tukitasoja. Komissio ehdotti niin ikään durumvehnästä maksettavan laatupalkkion muuttamista tavoitteenaan laatutuotannon kannustaminen yksinkertaisemmalla tavalla. Markkinasuuntautuneemman kestävän maatalouden edistäminen Tuotantomääristä riippumattoman maatilan tulotuen käyttöönotosta käydyssä keskustelussa on tuotu esiin eräitä huolenaiheita, joita komissio on käsitellyt ehdotuksissaan. - Jotta maata ei poistettaisi viljelykäytöstä tuotantomääristä riippumattoman tuen käyttöönoton seurauksena, komissio on selventänyt, että viljelijöiden on uusien täydentävien ehtojen mukaisesti noudatettava tiukkoja maan hoitovelvoitteita. Tuotantomääristä riippumaton tuki tarjoaa mahdollisuuden joustavampaan maatalouden harjoittamiseen ja parantaa täten monien syrjäisten alueiden viljelijöiden taloudellista tilannetta. - Vuokraviljelijöiden ja maanomistajien etujen tasapainoisuuden varmistamiseksi ehdotuksissa esitetään tukioikeuksien siirtoa koskevaa järjestelmää. Maksut suoritetaan ainoastaan viljelijöille, jotka harjoittavat aktiivista tuotantoa tai ylläpitävät maan hyvää viljelykuntoa ja ovat säilyttäneet yhteyden maahan. Sellaisen kotieläintuotannon osalta, jota harjoitetaan ilman vastaavaa maa-alaa, vahvistetaan erityisjärjestelyjä. Uusi maatilan tulotuki on yhdenmukainen WTO:n vihreän laatikon kanssa. Tuotantomääristä riippumaton tuki tarjoaa EU:lle mahdollisuuden hyödyntää täysimääräisesti neuvottelumarginaaliaan sen pyrkiessä saavuttamaan esimerkiksi muita kuin kauppaan liittyviä näkökohtia koskevat tavoitteensa WTO:ssa. Tästä syystä tuotantomääristä riippumattoman tuen käyttöönottoa koskevat ehdotukset saattavat olla ratkaisevan tärkeitä maatalouden eurooppalaisen mallin etujen suojelemisessa. Jotta edut saadaan maksimoitua erityisesti hallinnon tasolla, maatilan tulotuki kattaa mahdollisimman suuren joukon aloja: kaikki vilja-, öljy- ja valkuaiskasvien järjestelmään kuuluvat tuotteet sekä palkokasvit, siemenet, tärkkelysperunat sekä naudan- ja lampaanliha; riisin, durumvehnän ja kuivarehun tarkistetut tuet; maitoala maidontuotantotukien täytäntöönpanon yhteydessä. Muita uudistettavia aloja (sokeri, oliiviöljy, tupakka, puuvilla ja mahdollisesti hedelmät ja vihannekset sekä viini) koskevat ehdotukset tehdään vuoden 2003 aikana. Maaseudun kehittämisen vahvistaminen Ehdotukset, joiden mukaan maaseudun kehittämistä varten nykyisin käytettävissä olevien välineiden soveltamisalaa olisi laajennettava elintarvikkeiden laadun edistämiseksi, korkeampien vaatimusten täyttämiseksi ja eläinten hyvinvoinnin lisäämiseksi, on hyväksytty yksimielisesti. Komissio on ottanut tarkoin huomioon jäsenvaltioiden toistuvat pyynnöt yhteisön maaseudun kehittämispolitiikan yksinkertaistamiseksi toisen pilarin yhteydessä. Komissio on jäsenvaltioiden kanssa samaa mieltä toisen pilarin tehokkaan hallinnoinnin merkityksestä. Se on jo osoittanut halunsa toimia jäsenvaltioiden kanssa aktiivisesti ja rakentavasti tällaisen yksinkertaistamisen saavuttamiseksi ja on täysin sitoutunut saamaan aikaan konkreettisia tuloksia. Komissio esitti vuoden 2002 joulukuun lopussa merkittäviä ehdotuksia, joiden tavoitteena on helpottaa maaseudun kehittämisohjelmien hallinnointia komission täytäntöönpanosääntöjen tasolla. Yksinkertaistamista korostetaan entistäkin enemmän nykyisissä ehdotuksissa, joilla pyritään laajentamaan maaseudun kehittämisen soveltamisalaa ja kattavuutta. Tukien välisen tasapainon parantaminen Koska maatalousmarkkinoita koskeville menoille vahvistettiin Brysselissä yläraja, budjettikohtien välisiä siirtoja koskevaa mekanismia ei voida ottaa käyttöön ennen seuraavien rahoitusnäkymien alkamisajankohtaa. Tämän vuoksi komissio ehdottaa, että tuolloin otettaisiin käyttöön mukauttamismenetelmä, jonka avulla voidaan parantaa markkinamenoja ja maatalouden kehittämistä koskevien tukien välistä tasapainoa. Komissio painottaa erityisesti Brysselin Eurooppa-neuvoston tekemien päätelmien perusteella tarvetta lujittaa toista pilaria entisestään. Tältä osin varojen siirtoa ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin voidaan pitää ensimmäisenä vaiheena maaseudun kehittämisen lujittamisessa, rajoittamatta asiasta tulevaisuudessa käytäviä keskusteluja. Toiseen pilariin voidaan siirtää varoja ja uusista markkinauudistuksista aiheutuviin uusiin rahoitustarpeisiin voidaan vastata uuden degressiojärjestelmän avulla. Kyseisessä järjestelmässä sovelletaan maatilan saamien suorien tukien kokonaismäärään perustuvien asteittaisten osuuksien periaatetta, jolla voidaan taata, että suorien tukien vähennykset ovat tasapainoisia ja yksinkertaisia soveltaa. 2. EHDOTETTUJEN UUDISTUSTEN VAIKUTUS YMP:n toimenpiteisiin ehdotettujen mukautusten avulla tuotantopäätökset saadaan mahdollisimman joustaviksi ja tuottajille myönnettävän tuen maksaminen yksinkertaistuu merkittävästi samalla kun voidaan taata tuottajien tulojen vakaus. Mukautusten täytäntöönpano poistaisi suuren osan nykyisen tukijärjestelmän negatiivisista ympäristökannustimista, parantaisi lainsäädännön täytäntöönpanoa ja edistäisi kestävämpiä maatalouskäytänteitä. Tämän lisäksi ne edistävät YMP:n merkittävää yksinkertaistamista, helpottavat laajentumisprosessia ja auttavat puolustamaan YMP:tä WTO:ssa. Ehdotetut mukautukset täydentävät EU:n kansainvälistä tavoitetta varmistaa, että kehitysmaat saavat täyden hyödyn maailmanmarkkinoiden laajentumisesta siten, että samalla niiden elintarvikevarmuus säilyy. Kuten vaikutusanalyysi osoittaa, ehdotusten odotetaan vähentävän vientimahdollisuuksia, koska tukea suunnataan laajaperäisempiin maatalouskäytänteisiin ja vähemmän kauppaa vääristäviin kotimaisiin tukiin. Näin ollen ehdotukset edistävät maailmanmarkkinahintojen vahvistumista, mistä on etua kehitysmaiden maatalousalalle. Mukautukset ovat tarpeen, jotta voidaan varmistaa, että EU pystyy luomaan kestävän ja ennustettavissa olevan toimintakehyksen maatalouden eurooppalaiselle mallille tulevina vuosina. Muutokset ovat entistäkin kiireellisempiä uuden budjettikehyksen vuoksi. Niiden avulla EU pystyy säilyttämään tulevaisuuden maatalouspolitiikkansa vakaana, varmistamaan viljelijöiden tulotuen avoimen ja oikeudenmukaisemman jakamisen sekä vastaamaan paremmin kuluttajien ja veronmaksajien odotuksiin. 2.1. Taloudellinen vaikutus Komissio on julkaissut perusteellisen vaikutusanalyysin väliarvioinnissa ehdotetuista mukautuksista [2]. Analyysissä päädytään yleisesti siihen, että huolimatta vähäisistä muutoksista tuen kokonaistasoon välitarkastuksessa tehdyt ehdotukset johtaisivat varojen parempaan jakautumiseen tuotteiden kesken sekä tehokkaampaan tulonsiirtoon. [2] Lisätietoja Internet-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/agriculture/ publi/reports/mtrimpact/index_en.htm EU:n viljantuotannon ennustetaan kaikissa analyyseissä laskevan hieman. Tämä johtuu pääasiassa tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien täytäntöönpanosta, päästövähennyshyvitystä koskevasta ehdotuksesta ja tukihintatason alentamisesta. Tämä kehitys olisi seurausta lähinnä viljan viljelyalojen vähentymisestä, sillä useimmissa analyyseissä keskisatojen odotetaan kasvavan. Tuotannon lasku ei koskisi niinkään vehnää kuin rehuviljoja, sillä vehnän maailmanmarkkinoiden hintanäkymät ovat paremmat kuin useimpien rehuviljojen. Väliarvioinnissa tehtyjen ehdotusten vaikutukset öljykasvien tuotantoon ovat vaihtelevampia, vaikka useimpien analyysien mukaan elintarvikkeeksi tarkoitettujen öljykasvien tuotanto näyttäisikin hieman alenevan. Komission analyysin mukaan päästövähennyshyvityksiin liittyvät maksut johtaisivat energiakasvien, erityisesti öljykasvien, tuotannon lisääntymiseen pääasiassa viljantuotannon kustannuksella. Tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien täytäntöönpano kotieläintuotannon alalla johtaisi naudan- ja lampaanlihan tuotannon jonkinasteiseen alenemiseen, sillä se suosisi tuotantojärjestelmien laajaperäistämistä ja nostaisi markkinahintoja, millä olisi myönteinen vaikutus asiaan kuuluvien karjatilojen tuloihin. Yleisesti ollaan sitä mieltä, että väliarvioinnissa esitettyjen ehdotusten vaikutukset maataloustuloihin ovat melko rajalliset koko EU:n maatalousalan osalta, vaikka vaikutukset saattavatkin vaihdella eri tuotealojen ja alueiden välillä. Vaikka tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien täytäntöönpano aiheuttaisi tulojen nousua kotieläintuotannon alalla (korkeampien markkinahintojen vuoksi), tämä tasoittuisi alakohtaisella negatiivisella tulovaikutuksella, joka liittyy rehuviljojen markkinahintojen alenemiseen rukiin intervention poistumisen vuoksi. 2.2. Budjettivaikutus Ehdotetut toimenpiteet johtavat nykyisten jäsenvaltioiden osalta säästöihin, joiden arvioidaan olevan 337 miljoonaa euroa varainhoitovuonna 2006 ja noin 186 miljoonaa euroa varainhoitovuodesta 2010 alkaen. Tämä vaikutus johtuu siitä, että markkinatoimenpiteitä koskevien ehdotusten mukaiset säästöt ovat suurempia kuin suoria tukia koskevien ehdotusten vaikutukset, joiden määräksi on arvioitu +729 miljoonaa euroa vuonna 2006 ja noin +1 610 miljoonaa euroa vuodesta 2010 alkaen. Uudet EU:hun liittyvät jäsenvaltiot aiheuttavat kuitenkin vuonna 2010 noin 88 miljoonan euron lisämenot, jotka kasvavat vuosittain siten, että ne ovat 241 miljoonaa euroa vuonna 2013 suorien tukien osuuden kasvettua niiden kokonaismenoista. Jotta kokonaismenot pysyisivät sen uuden ylärajan alapuolella, joka vahvistettiin Brysselissä 25:een jäsenvaltioon laajentuneessa EU:ssa käyttöön otettavien markkinatoimenpiteiden ja suorien tukien rahoittamiseksi, ehdotetaan, että nykyisille jäsenvaltioille myönnettäviä suoria tukia alennetaan varainhoitovuodesta 2007 alkaen. Tämä esitetään seuraavassa taulukossa: EU-25: Menoennusteet rahoitusnäkymien otsakkeen 1a osalta - uudistusehdotukset >TAULUKON PAIKKA> 3. VÄLIARVIOINTI JA UUDET JÄSENVALTIOT Noudattaen sisäisiä järjestelyjä, jotka koskevat tiedottamis- ja kuulemismenettelyn täytäntöönpanoa eräiden liittymistä edeltävällä kaudella tehtävien päätösten ja muiden toimenpiteiden osalta, komissio toimittaa liitteenä olevat väliarviointia koskevat ehdotukset EU:hun liittyville valtioille sen jälkeen, kun ne on toimitettu neuvostolle. Kukin unioniin liittyvä valtio voi pyytää näistä ehdotuksista käytävää keskustelua edellä esitettyjä järjestelyjä koskevia edellytyksiä noudattaen [3]. [3] KOMISSIO EI OLE VIELÄ VAHVISTANUT SISÄISIÄ JÄRJESTELYJÄ, JOTKA KOSKEVAT TIEDOTTAMIS- JA KUULEMISMENETTELYN TÄYTÄNTÖÖNPANOA ERÄIDEN LIITTYMISTÄ EDELTÄVÄLLÄ KAUDELLA TEHTÄVIEN PÄÄTÖSTEN JA MUIDEN TOIMENPITEIDEN OSALTA. 4. EHDOTUSTEN KUVAUS 4.1. Markkinoiden vakauttaminen ja yhteisten markkinajärjestelyjen parantaminen Peltokasviala Vilja Ehdotetaan interventiohinnan lopullista viiden prosentin alennusta (Agenda 2000:ssa ehdotetusta 20 prosentista) 95,35 euroon/tonni markkinointivuodesta 2004/05 alkaen, jotta voidaan varmistaa, että interventio toimii todellisena turvaverkkona. Interventiovarastojen kasvamisen välttämiseksi ruis suljetaan interventiojärjestelmän ulkopuolelle. Intervention merkityksen vähentyessä interventiohintojen kausikorjausta ei enää tarvita. Sen vuoksi ehdotetaan kuukausikorotusten järjestelmän kumoamista. Tuotantotukia ei enää sovelleta tärkkelykseen ja eräisiin siitä johdettuihin tuotteisiin. Viljan interventiohinnan alennuksen seurauksena viljan ja muiden asiaankuuluvien peltokasvien pinta-alatuet nostetaan 63 eurosta 66 euroon tonnilta. Ne sisältyvät maatilan tulotukeen. Valkuaiskasvit Nykyinen valkuaiskasveista maksettava lisätuki (9,5 euroa/tonni) säilytetään ja muunnetaan lajikohtaiseksi pinta-alatueksi, jonka suuruus on 55,57 euroa/ha. Se maksetaan 1,4 miljoonaksi hehtaariksi vahvistetun uuden taatun enimmäispinta-alan rajoissa. Durumvehnä Perinteisillä tuotantoalueilla viljeltävän durumvehnän lisätuki alennetaan 344,5:stä eurosta/ha 250:een euroon/ha ja sisällytetään maatilan tulotukeen. Muilla alueilla, joilla durumvehnän tuotantoa tuetaan, maksettava erityistuki, joka on tällä hetkellä 139,5 euroa/ha, lakkautetaan asteittain. Tämän tuen alennukset toteutetaan kolmen vuoden aikana vuodesta 2004 alkaen. Otetaan käyttöön uusi palkkio suurimoiden ja pastavalmisteiden tuotannossa käytettävän durumvehnän laadun parantamiseksi. Palkkio maksetaan perinteisillä tuotantoalueilla viljelijöille, jotka käyttävät tietyn määrän valittuihin lajikkeisiin kuuluvia varmennettuja siemeniä. Valituiksi tulevat lajikkeet, jotka täyttävät suurimoiden ja pastan tuotantoa koskevat laatuvaatimukset. Palkkion suuruus on 40 euroa/ha, ja se maksetaan perinteisillä tuotantoalueilla tällä hetkellä sovellettavien taattujen enimmäispinta-alojen rajoissa. Tärkkelysperunat Asetuksessa (ETY) N:o 1766/92 säädetään tärkkelysperunoiden tuottajille maksettavasta suorasta tuesta. Tuen määräksi vahvistettiin Agenda 2000:n yhteydessä 110,54 euroa tärkkelystonnia kohden. Puolet tästä tuesta sisällytetään maatilan tulotukeen teollisuudelle aiemmin toimitettujen määrien perusteella. Tuen loppuosa säilyy tärkkelysperunoiden osalta maksettavana lajikohtaisena tukena. Vähimmäishinta poistetaan. Kuivarehu Kuivarehualalla maksettava tuki jaetaan uudelleen viljelijöiden ja jalostusteollisuuden kesken. Viljelijöille maksettava suora tuki sisällytetään maatilan tulotukeen teollisuudelle aiemmin toimitettujen määrien perusteella. Kansallisia enimmäismääriä sovelletaan nykyisten taattujen kansallisten määrien huomioon ottamiseksi. Neljän vuoden siirtymäkauden ajan noudatetaan dehydratoituja ja aurinkokuivattuja rehuja koskevaa yksinkertaistettua yhtenäistä tukijärjestelmää, josta myönnetään alenevaa tukea, joka on aluksi eli markkinointivuonna 2004/05 33 euroa/tonni. Vastaavat taatut kansalliset määrät yhdistetään. Siemenet Asetuksessa (EY) N:o 2358/71 vahvistetaan tuki valittujen siemenlajien tuotantoon. Tuki, jota maksetaan tällä hetkellä tonnilta tuotettuja siemeniä, sisällytetään maatilan tulotukeen. Se lasketaan kertomalla tuettujen siementonnien lukumäärä edellä mainitun asetuksen 3 artiklan mukaisesti vahvistetulla määrällä. Riisi Jotta riisimarkkinat saataisiin vakautettua ottaen huomioon erityisesti Kaikki paitsi aseet -aloitteen vaikutukset, komissio ehdottaa, että interventiohintaa alennetaan kerralla 50 prosenttia. Tällöin tosiasiallinen tukihinta, joka on 150 euroa/tonni, vastaisi maailmanmarkkinahintoja. Tuottajien tulojen vakauttamiseksi tällä hetkellä sovellettava suora tuki nostetaan 52 eurosta/tonni 177 euroon/tonni, joka vastaa vuoden 1992 uudistuksessa ja Agenda 2000:ssa vahvistettua viljojen kokonaiskorvausta. Tästä määrästä osuus, jonka suuruus on 102 euroa/tonni, sisältyy maatilan tulotukeen ja maksetaan aiempien tukioikeuksien perusteella nykyisten taattujen enimmäispinta-alojen rajoissa. Loppuosuus, joka on 75 euroa/tonni kerrottuna vuoden 1995 uudistuksesta seuranneella tuotolla, maksetaan lajikohtaisena tukena. Taattu enimmäispinta-ala vahvistetaan vuosien 1999-2001 keskimääräiselle tasolle tai nykyisen taatun enimmäispinta-alan tasolle riippuen siitä, kumpi on alhaisempi. Otetaan käyttöön yksityisen varastoinnin järjestelmä, johon turvaudutaan silloin, kun markkinahinta laskee alle tosiasiallisen tukihinnan. Lisäksi otetaan käyttöön erityistoimenpiteitä, kun markkinahinta laskee tonnilta alle 120 euron. Pähkinät Nykyinen järjestelmä korvataan vuotuisella kiinteämääräiselle tuella, jonka suuruus on 100 euroa/ha ja joka myönnetään taattuihin kansallisiin aloihin jaetulle 800 000 hehtaarin taatulle enimmäispinta-alalle. Jäsenvaltiot voivat täydentää tätä tukea vuotuisella 109 euron hehtaarikohtaisella enimmäismaksulla. Maitotuotteet Vakaiden tulevaisuudennäkymien takaamiseksi maidontuottajille komissio ehdottaa uudistetun maitokiintiöjärjestelmän soveltamisen jatkamista markkinointivuoteen 2014/15 asti. Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti lykätä maitoalan uudistuksen voimaantuloa budjettinäkökohtien vuoksi. Koska nykyisten rahoitusnäkymien mukaan käytettävissä on ennakoimattomia budjettivaroja, komissio on vakaasti sitä mieltä, että Berliinissä sovittua maitoalan uudistusta olisi aikaistettava yhdellä vuodella, jotta uudistuksen tavoitteet ja edut voidaan saavuttaa mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Tämän lisäksi on tarpeen alentaa maidon tukihintaa nostamalla kiintiötä yhdellä prosentilla vuosina 2007 ja 2008 viitemäärien perusteella Agenda 2000:n täysimääräisen täytäntöönpanon jälkeen. Suunniteltu viiden prosentin vuotuinen yhtenäinen alennus korvataan epäsymmetrisillä interventiohinnan alennuksilla, joiden suuruus on rasvattoman maitojauheen osalta -3,5 prosenttia vuodessa ja voin osalta -7 prosenttia vuodessa viiden vuoden ajan. Kaiken kaikkiaan tämä 35 prosentin alennus voin hinnoissa ja 17,5 prosentin alennus rasvattoman maitojauheen hinnoissa merkitsee 28 prosentin kokonaisalennusta EU:n maidon tavoitehintojen osalta viiden vuoden aikana. Voin interventio-ostot keskeytetään vuotuisen 30 000 tonnin rajan ylityttyä. Ehdotetaan, että kyseisen rajan ylityttyä ostot voidaan toteuttaa tarjouskilpailumenettelyllä. Vuosina 2007 ja 2008 maksetaan lisäkorvausta suorien tukien avulla käyttäen samaa laskutapaa kuin Agenda 2000:ssa. Kaikki maidontuotantotuet sisällytetään maatilan tulotukeen. 4.2. Tuotantomääristä riippumattomat suorat tuet - maatilan tulotuen käyttöönotto Maatilan tulotuella korvataan yhteisissä markkinajärjestelyissä maksettavat useimmat palkkiot. Viljelijöille maksetaan viitemäärään perustuvaa maatilan tulotukea, ja viitemäärään sisällytetään seuraavien alojen tuet: peltokasvit, naudanliha (myös Posei ja Egeanmeren saaret), maito ja maitotuotteet, lampaat ja vuohet, tärkkelysperunat, palkoviljat, riisi, siemenet ja kuivarehu. Viitekautena ovat vuodet 2000-2002. Tämä maatilan tulotuki jaetaan tukioikeuksiin, jolloin oikeuksien siirto helpottuu. Kukin oikeus lasketaan jakamalla viitemäärä tähän määrään viitekaudella johtaneella hehtaarimäärällä (myös rehuala). Tukioikeuden perusteella tehtävään maksupyyntöön on liityttävä tukikelpoinen hehtaari, joka määritellään tilan maatalousalaksi. Tukikelpoisiin hehtaareihin eivät sisälly monivuotisessa viljelyssä, metsätaloudessa ja muussa kuin maatalouskäytössä 31. joulukuuta 2002 olleet alat. Kotieläintuotantoon ilman vastaavaa maa-alaa tai tukioikeuden ollessa yli 10 000 euroa sovelletaan vastaavin edellytyksin erityistä tukioikeutta. Maatilan tulotukea ja erityistukea koskevat kansalliset enimmäismäärät vahvistetaan. Tästä määrästä varataan jäsenvaltion tasolla yhden prosentin osuus viljelijän kohtaamiin vaikeuksiin. Oikeudet voidaan siirtää maan kanssa tai ilman maata saman jäsenvaltion viljelijöiden kesken. Jäsenvaltio voi määritellä alueita, joiden sisälle siirrot on rajattava. Lisäksi jäsenvaltioilla on mahdollisuus mukauttaa oikeuksia alueellisten keskimäärien kannalta. Viljelijät voivat käyttää tätä maata kaikkeen maataloustoimintaan paitsi monivuotisten viljelykasvien viljelyyn. Tukioikeudet, joita ei ole käytetty enintään viiteen vuoteen, luovutetaan kansalliseen varantoon, paitsi jos kyseessä on ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet. Ympäristöä, elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä työturvallisuutta koskevien vaatimusten lujittaminen EU:n lakisääteisiin vaatimuksiin ympäristön, elintarvikkeiden turvallisuuden, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin sekä työturvallisuuden alalla tilatasolla sovelletaan pakollisia täydentäviä ehtoja. Tuen irrottamista tuotantomääristä on välttämätöntä täydentää, jottei maata poistettaisi viljelykäytöstä, mikä aiheuttaisi ympäristöongelmia. Näin ollen suoria tukia saavien viljelijöiden velvollisuus on säilyttää kaikki maatalousmaa hyvässä viljelykunnossa. Täydentävä ehto velvoittaa koko maatilaa, ja seuraamuksia sovelletaan aina, kun edunsaajan maatila ei täytä vaatimuksia. Täydentävää ehtoa sovelletaan kaikkiin aloihin ja niin käytössä olevaan kuin käyttämättömäänkin maatalousmaahan. Maatilan tulotuen tai muiden YMP:n mukaisten suorien tukien piiriin kuuluviin viljelijöihin, jotka eivät noudata näitä lakisääteisiä vaatimuksia, sovelletaan seuraamusjärjestelmää. Seuraamus on tuen alentaminen tai peruuttaminen kokonaan (tapauksen vakavuudesta riippuen). Maatilojen neuvontajärjestelmä Maatilojen neuvontajärjestelmä tulee pakolliseksi osana täydentäviä ehtoja. Se otetaan käyttöön ensi vaiheessa sellaisten tuottajien osalta, jotka saavat suoria tukia yli 15 000 euroa vuodessa tai joiden liikevaihto on yli 100 000 euroa vuodessa. Muut viljelijät voivat liittyä järjestelmään vapaaehtoisesti. Tällä neuvontapalvelulla viljelijöitä ohjeistetaan siitä, kuinka vaatimuksia ja hyviä käytänteitä sovelletaan tuotantoprosessissa. Tilatarkastuksiin kuuluvat tiettyjen tavoitteena olevien seikkojen (ympäristö, elintarvikkeiden turvallisuus ja eläinten hyvinvointi) kannalta merkittäviksi määriteltyjen materiaalikiertojen ja tilan toimintojen jäsentyneet ja säännölliset tilannekatsaukset ja selvitykset. Tilatarkastuksia tuetaan osana maaseudun kehittämistä. Pitkän aikavälin kesannointi ympäristösyistä Voidakseen saada maatilan tulotuen tuottajien, joilla nykyään on kesannointivelvoite, on jatkossakin kesannoitava ala, joka vastaa 10:tä prosenttia heidän nykyisestä vilja-, öljykasvi- ja valkuaiskasvialastaan. Tämän alan kesannointivelvoitetta ei sovelleta luonnonmukaiseen viljelyyn. Kesannointiin ei sovelleta vuoroviljelyä, eikä kesannoitua alaa saa käyttää maataloustarkoituksiin eikä viljelykasvien kaupalliseen viljelyyn. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia vuoroviljelyyn perustuvan kesannoinnin, jos tämä on tarpeen ympäristösyistä. Jos maata siirretään, sen on edelleen kesannoitava. Energiakasvien tuki - päästövähennyshyvitys Komissio ehdottaa energiakasveille tukea, jonka suuruus on 45 euroa/ha. Tukea myönnetään 1 500 000 hehtaarin suuruiselle EU:n taatulle enimmäispinta-alalle. Sitä myönnetään ainoastaan aloille, joiden tuotannosta on tehty viljelijän ja jalostusteollisuuden välinen sopimus, paitsi jos viljelijä jalostaa tuotteet itse tilallaan. Komissio antaa viiden vuoden kuluessa energiakasvijärjestelmän täytäntöönpanosta neuvostolle kertomuksen järjestelmän soveltamisesta sekä esittää aiheelliset ehdotukset. Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä Yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää on mukautettava suoria tukia koskevien uusien säännösten mukaisesti. Erityisesti maatilan tulotukijärjestelmän käyttöönotto tarkoittaa nykyisen yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän yhden osan yksinkertaistumista, koska uudessa tilatukijärjestelmässä ei enää edellytetä vilja-, öljy- ja valkuaiskasvien sekä kotieläintuotannon tunnistamista, lukuun ottamatta riisin ja durumvehnän kaltaisia tuotteita, joille edelleen myönnetään lajikohtaista tukea. Nykyistä maksujen seuranta- ja valvontajärjestelmää käytetään vastaisuudessa helpottamaan tukioikeuksien ja niiden edellytyksenä olevien viljelylohkojen ristiintarkastuksia. Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä säilyy näin ollen uuden yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän olennaisena osana. Tukihakemuksille on tehtävä hallinnollisia tarkastuksia viljelyalojen tukikelpoisuuden ja vastaavien tukioikeuksien varmistamiseksi. Hallinnollisten tarkastusten lisäksi on tehtävä paikalla otoksiin perustuvia tarkastuksia, joiden yhteydessä viljelyalat voidaan tarkastaa kaukokartoitusmenetelmiä käyttäen. Näiden tarkastusten on oltava jäsenvaltioiden nimeämien toimivaltaisten viranomaisten yhteensovittamia, ja niiden perusteella tukia alennetaan tai evätään jos todetaan, että tukikelpoisuutta koskevat edellytykset eivät täyty. Myös täydentäviin ehtoihin liittyvien tarkastusten on sisällyttävä uuteen yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään eli kyseisellä järjestelmällä ei siis valvota pelkästään tukikelpoisuusedellytysten täyttymistä. Näin ehdotus sisältää täysin yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän. Jäsenvaltioissa jo käytettäviä, lakisääteisten hoitovaatimusten ja maan hyvään viljelykuntoon liittyvien edellytysten noudattamista valvovia järjestelmiä voidaan käyttää yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osana. Niiden on tietenkin oltava yhteensopivia jälkimmäisen järjestelmän kanssa. Tämä koskee muun muassa direktiivin 92/102/ETY ja asetuksen (EY) N:o 1760/2000 mukaista eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää. Myös horisontaaliasetuksesta tehdyn ehdotuksen liitteessä IV vahvistettujen tukijärjestelmien hallinnoimiseksi ja valvomiseksi käytettävän järjestelmän on oltava yhteensopiva yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän kanssa. 4.3. Tuen vähentäminen Jotta tuleviin rahoitustarpeisiin voidaan vastata, ajanjaksolle 2006-2012 ehdotetaan tuen vähentämisjärjestelmää tukien välisen tasapainon sekä ennustettavissa olevan, avoimen sääntelyn varmistamiseksi. Viljelijälle tiettynä vuonna myönnettäviä tukia vähennetään seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> Tuen vähentämisestä edellä kuvatussa järjestelmässä johtuva mukauttamisosuus tulee jäsenvaltioiden käyttöön yhteisön lisätukena käytettäväksi jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmiin liittyviin toimenpiteisiin. Tämä osuus on yksi prosentti vuonna 2006 ja nousee 6 prosenttiin vuonna 2011. Nämä määrät myönnetään jäsenvaltioille seuraavien kriteerien perusteella: maatalousala, maataloustyöllisyys ja bruttokansantuote (BKT) asukasta kohti ostovoimana mitattuna. Jäljelle jäävät määrät käytetään uusista markkinauudistuksista syntyviin lisärahoitustarpeisiin. Tuen vähentämistä ja mukauttamista sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin vasta kun asteittain käyttöönotettavat suorat tuet ovat tavanomaisella EU-tasolla. 4.4. Maaseudun kehittämisen vakauttaminen ja vahvistaminen Komissio ehdottaa yhteisön maaseudun kehittämiseen tarkoitetun tuen soveltamisalan laajentamista sisällyttämällä siihen uusia toimenpiteitä riippumatta siitä, millaiseksi maaseudun kehittämispolitiikan uudistamista koskeva keskustelu muodostuu. Uudet toimenpiteet lisätään toisessa pilarissa käytettävissä olevien toimenpiteiden valikoimaan muuttamatta peruskehystä, jonka nojalla maaseudun kehittämistukea myönnetään. Komissio katsoo, että tällaisilla muutoksilla olisi kielteisiä vaikutuksia nykyisen ohjelmakauden 2000-2006 puolivälissä. Uudet ehdotetut toimenpiteet ovat kaikki liitännäistoimenpiteitä, ja ne rahoitetaan koko EU:ssa EMOTR:n tukiosastosta. Toimenpiteet on pääasiassa kohdennettu viljelijöihin. Jäsenvaltioiden ja alueiden tehtävänä on päättää, haluavatko ne sisällyttää nämä toimenpiteet maaseudun kehittämisohjelmiinsa. Uusiin toimenpiteisiin sisältyvät seuraavat: Asetukseen (EY) N:o 1257/1999 lisätään uusi luku "Elintarvikkeiden laatu", joka sisältää seuraavat kaksi toimenpidettä: - Viljelijöille maksetaan kannustinmaksu silloin kun he osallistuvat vapaaehtoisesti yhteisön ohjelmiin tai hyväksyttyihin kansallisiin ohjelmiin, joiden tarkoituksena on parantaa maataloustuotteiden ja tuotantoprosessien laatua sekä antaa kuluttajille tästä takeet. Tällaista tukea voidaan maksaa vuosittain enintään viiden vuoden ajan, ja kukin tila voi saada enintään 1 500 euroa vuodessa. - Tuottajaryhmille myönnetään tukea edellisen toimenpiteen mukaisissa laatuohjelmissa tuotettuja tuotteita koskeviin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin. Julkista tukea voidaan myöntää enintään 70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Lisätään uusi luku "Vaatimusten noudattaminen", joka sisältää seuraavat kaksi toimenpidettä: - Jäsenvaltioilla on mahdollisuus myöntää viljelijöille väliaikaista ja alenevaa tukea, jonka tarkoituksena on auttaa heitä mukautumaan tiukkoihin vaatimuksiin, jotka perustuvat ympäristöä, kansanterveyttä, eläinten ja kasvien terveyttä sekä viljelijöiden työturvallisuutta koskevaan yhteisön lainsäädäntöön. Tukitasot on mukautettava viljelijöille tietyn vaatimuksen noudattamisesta aiheutuvien lisävelvoitteiden ja toimintakustannusten huomioon ottamiseksi. Alenevaa kiinteää tukea myönnetään enintään viiden vuoden ajan. Tukea voidaan myöntää tilalle enintään 10 000 euroa vuodessa. Tukea ei missään tapauksessa makseta silloin, kun yksittäinen viljelijä jättää noudattamatta kansalliseen lainsäädäntöön jo sisällytettyjä vaatimuksia. - Viljelijöitä tuetaan maatilojen neuvontapalvelujen käyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi. Viljelijät voivat saada julkista tukea enintään 80 prosenttia tällaisista palveluista aiheutuvista kustannuksista heidän käyttäessään näitä palveluita ensimmäisen kerran. Tuen enimmäismäärä on 1 500 euroa. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 nykyiseen maatalousympäristöä koskevaan lukuun sisällytetään mahdollisuus maksaa tukea viljelijöille, jotka sitoutuvat vähintään viiden vuoden ajaksi parantamaan kotieläintensä hyvinvointia tavalla, joka ylittää hyvän kotieläintuotannon käytänteet. Tukea maksetaan vuosittain, ja se perustuu tällaisista sitoumuksista aiheutuviin lisäkustannuksiin ja sitoumusten takia menetettyihin tuloihin. Vuosittainen maksukatto on 500 euroa kotieläinyksikköä kohden. Lisäksi komissio ehdottaa eräiden uusien toimenpiteiden käyttöönotosta johtuvien teknisten mukautusten lisäksi mahdollisuutta mukauttaa asetusta (EY) N:o 1257/1999 nykyisten ehdotusten yhteydessä. Näin eräitä säännöksiä yksinkertaistettaisiin ja selkeytettäisiin neuvoston asetuksessa. Nämä mukautukset koskevat metsitys- ja koulutuslukujen soveltamisalan selkeyttämistä ja uuden luetelmakohdan lisäämistä maaseutualueiden sopeuttamista ja kehittämistä (ns. 33 artiklan mukaiset toimenpiteet) koskevaan lukuun paikallisiin kumppanuusryhmiin liittyvien hallintomenojen kattamiseksi. Vuonna 2004 komissio tarkastelee maatalouden kehittämisen vaikutusta näiden kestävään kehitykseen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseen erityisesti biologisen monimuotoisuuden ja direktiivin 92/43/EY (ns. elinympäristödirektiivi) täytäntöönpanon osalta. Samalla pohditaan mahdollisuutta laajentaa hiljattain hyväksyttyjen, elintarvikkeiden laatua koskevien uusien vaatimusten täyttämiseksi viljelijöille myönnettävien tukien soveltamisala koskemaan myös perinteisiä pientuottajia. Komissio tekee tarvittaessa ehdotuksia siitä, miten yhteistä maatalouspolitiikkaa voidaan hyödyntää näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 2003/0009 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS riisin yhteisestä markkinajärjestelystä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 36 artiklan ja 37 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [4], [4] EYVL C ..., ..., s. ... ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [5], [5] EYVL C ..., ..., s. ... ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [6], [6] EYVL C ..., ..., s. ... ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [7], [7] EYVL C ..., ..., s. ... sekä katsoo seuraavaa: (1) Maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen on liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan. (2) Riisin yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä joulukuuta 1995 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 3072/95 [8] on muutettu huomattavasti useita kertoja. Koska on tarpeen tehdä uusia muutoksia, kyseinen asetus olisi selkeyden vuoksi korvattava. Asetus (EY) N:o 3072/95 olisi näin ollen kumottava. [8] EYVL L 329, 30.12.1995, s. 18. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 411/2002 (EYVL L 62, 5.3.2002, s. 27). (3) Yhteisön riisimarkkinat ovat hyvin epätasapainoiset. Interventiossa on noin merkittävä osa, noin neljännes yhteisön riisintuotannosta, ja intervention osuus kasvanee pitkällä aikavälillä. Tätä epätasapainoa aiheuttavat sisäisen tuotannon kasvu, tuonnin kasvu sekä maataloussopimuksen määräysten mukaiset vientituetun viennin rajoitukset. Nykyinen epätasapaino pahenee tulevina vuosina entisestään todennäköisesti kestämättömälle tasolle, kun tuonti kolmansista maista lisääntyy Kaikki paitsi aseet -sopimuksen nojalla. (4) Tilanne on ratkaistava tarkistamalla alan yhteistä markkinajärjestelyä niin, että tuotanto saadaan hallintaan, markkinat tasapainottuvat ja niiden toimivuus paranee ja yhteisön maatalouden kilpailukyky kasvaa, samalla kuin noudatetaan perustamissopimuksen 33 artiklan muita tavoitteita, joihin kuuluu muun muassa asianmukaisten tulotukien säilyttäminen. (5) Soveltuvin ratkaisu näyttäisi olevan nykyisten järjestelyjen lopettaminen, yksityisen varastointijärjestelmän ja turvaverkkomekanismin käyttöönottaminen erilaisia hintatilanteita varten sekä tilakohtaisen tulotuen ja lajikohtaisen tuen käyttöönottaminen korvaavana toimenpiteenä, jotta riisintuotannon asema perinteisillä tuotantoalueilla tulisi otetuksi huomioon. Jälkimmäiset kaksi välinettä sisältyvät ... päivänä .....kuuta 2003 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o .../2003 [9]. [9] Katso tämän Euroopan yhteisöjen virallisen lehden sivu ..... (6) Riisimarkkinoiden vakauttamiseksi tarvitaan tosiasiallinen tukihinta. Yksityisen varastoinnin järjestelmä on soveltuva ja joustava keino hintavaihtelujen varalta eli väline tällaisten ongelmien ratkaisemiseksi. (7) Turvamekanismia tarvitaan kuitenkin tapauksissa, joissa yksityinen varastointi ei riitä takaamaan tosiasiallista tukihintaa. (8) Yksityisen varastoinnin ja turvamekanismin käyttö edellyttää, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle tietyin väliajoin tietoja. (9) Riisialan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän käyttöönottoa yhteisön ulkorajoilla. Yhteisön markkinat saataneen periaatteessa vakautumaan yksityisen varastoinnin järjestelmää täydentävällä kauppajärjestelmällä, joka sisältää yhteisen tullitariffin mukaisia tuontitulleja sekä vientitukia. Kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin. (10) Jotta kolmansien maiden kanssa käytävää riisikauppaa voidaan seurata, on säädettävä tuonti- tai vientitodistusten myöntämisestä niihin liittyvine vakuusvaatimuksineen, joilla taataan todistushakemuksen kohteena olevien toimien toteutuminen. (11) Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimusten mukaisiin maataloustuotteisiin sovellettavat tullit vahvistetaan yleensä yhteisessä tullitariffissa. Eräiden riisituotteiden osalta on kuitenkin tarpeen säätää poikkeuksista lisämekanismien käyttöönoton vuoksi. (12) Tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnissa olisi edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät. (13) On aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista neuvoston antamista säädöksistä johtuvia tariffikiintiöitä. (14) Yhteisön osallistuminen riisin kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa ja WTO:n maataloussopimuksen [10] mukaista tukea viennille kolmansiin maihin. Tällaiseen vientitukeen olisi sovellettava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia. [10] EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22. (15) Vientitukia vahvistettaessa arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen voidaan varmistaa valvomalla, että tuet maksetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston sääntöjen mukaisesti. Valvontaa voidaan helpottaa vientitukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn vientituen osalta olisi kuitenkin sallittava ennalta vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä vientituen määrää. Jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa vientitukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä. (16) Määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa. Tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus. Vientitukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajojen mukaisesti kunkin tuotteen erityistilanteen mukaan. Poikkeukset säännöistä sallitaan ainoastaan perustamissopimuksen liitteeseen I kuulumattomille jalostetuille tuotteille, joihin ei sovelleta määrään liittyviä rajoituksia, sekä elintarvikeaputoimille, joihin ei sovelleta mitään rajoituksia. Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa hallintosääntöjen tiukasta noudattamisesta sellaisten tuotteiden osalta, joiden tuettu vienti ei todennäköisesti ylitä vahvistettuja enimmäismääriä. (17) Olisi säädettävä mahdollisuudesta säännellä sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttöä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö kokonaan tai osittain siltä osin kuin on sen moitteettoman toiminnan kannalta tarpeen. (18) Tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla. Sisämarkkina- ja tullimekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi. Tällaisessa tapauksessa yhteisön olisi voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapausten mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä. Näiden toimenpiteiden olisi oltava WTO-sopimuksista johtuvien velvoitteiden mukaisia. (19) Koska maailmanmarkkinahinnat vaikuttavat sisäisiin hintoihin, olisi säädettävä asianmukaisista toimenpiteistä, jotka on toteutettava sisämarkkinoiden vakauttamiseksi. (20) Kansallisen tuen myöntäminen voi vaarantaa yhteisiin hintoihin perustuvien yhtenäismarkkinoiden asianmukaisen toiminnan. Valtiontukea koskevia perustamissopimuksen määräyksiä olisi siis sovellettava tähän yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluviin tuotteisiin. (21) Koska riisialan yhteismarkkinat kehittyvät jatkuvasti, jäsenvaltioiden ja komission olisi annettava toisilleen tiedoksi kaikki tällaiseen kehitykseen liittyvät tiedot. (22) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [11] mukaisesti. [11] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (23) Käytännön ja erityisten ongelmien ratkaisemiseksi komission olisi kiireellisissä tapauksissa sallittava toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. (24) Yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvat menot yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 [12] mukaisesti. [12] EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103. (25) Riisialan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet. (26) Siirtyminen riisin yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3072/95 ja riisin vakiolaadun vahvistamisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3073/95 [13] mukaisista järjestelyistä tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin voi aiheuttaa vaikeuksia, joita tämä asetus ei koske. Tällaisten vaikeuksien selvittämiseksi komission olisi voitava hyväksyä siirtymätoimenpiteitä. [13] EYVL L 329, 30.12.1995, s. 33. (27) Jotta saataisiin estettyä paddyriisimarkkinoiden vakava häiriintyminen markkinointivuoden 2003/04 viimeisinä kuukausina, on tarpeen rajoittaa interventioon otettavat määrät etukäteen vahvistettavaan määrään. (28) Olisi säädettävä uuden yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisesta. Velvoitetta ilmoittaa komissiolle alueellisia markkinahintoja koskevat tiedot olisi sovellettava jo aikaisemmin yksityisen varastoinnin ja turvamekanismin valmistelemiseksi. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I luku Johdantosäännökset 1 artikla Riisin yhteinen markkinajärjestely kattaa sisämarkkinat ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, ja se koskee seuraavia tuotteita: CN-koodi // Kuvaus a) 1006 10 21-1006 10 98 // Kuorimaton riisi (paddy- eli raakariisi) 1006 20 // Esikuorittu (ruskea) riisi 1006 30 // Osittain tai kokonaan hiottu riisi, myös kiillotettu tai lasitettu b) 1006 40 00 // Rikkoutuneet riisinjyvät c) 1102 30 00 // Riisijauho 1103 19 50 // Riisirouheet ja karkeat riisijauhot 1103 20 50 // Riisipelletit 1104 19 91 // Riisihiutaleet 1104 19 99 // Valssatut riisinjyvät 1108 19 10 // Riisitärkkelys 2 artikla 1. Tämän asetuksen säännöksiä sovellettaessa tarkoitetaan 'paddyriisillä', 'esikuoritulla riisillä', 'osittain hiotulla riisillä', 'kokonaan hiotulla riisillä', 'lyhytjyväisellä riisillä', 'keskipitkäjyväisellä riisillä', 'pitkäjyväisellä riisillä' ja 'rikkoutuneilla riisinjyvillä' liitteessä I määriteltyjä tuotteita. Muiden kuin laadultaan moitteettomien jyvien ja rikkoutuneiden riisinjyvien määritelmä on liitteessä II. 2. Jäljempänä 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen komissio: a) vahvistaa riisin muuntokurssit jalostuksen eri vaiheissa, jalostuskustannukset ja sivutuotteiden arvon; b) voi muuttaa 1 kohdassa tarkoitettuja määritelmiä. 3 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuosi alkaa 1 päivänä syyskuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä elokuuta. 4 artikla Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta [yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukijärjestelmistä] ... päivänä ...kuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o .../2003 säädettyjen toimenpiteiden soveltamista. II LUKU SISÄMARKKINAT 5 artikla 1. Ranskan merentakaiseen Réunionin departementtiin siellä kulutettavaksi toimitettavien sellaisten CN-koodiin 1006 kuuluvien tuotteiden (lukuun ottamatta CN-koodia 1006 10 10) lähetyksille, jotka ovat lähtöisin jäsenvaltiosta ja ovat perustamissopimuksen 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa, voidaan vahvistaa tuki. Kyseisen tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon Réunionin markkinoiden tarpeet kyseisten tuotteiden maailmanmarkkinahintojen tai -noteerausten ja vastaavien yhteisön markkinahintojen tai noteerausten välisen erotuksen perusteella sekä tarvittaessa ottaen huomioon kyseisten tuotteiden hinnat Réunionin saarelle toimitettuina. 2. Tuen määrä vahvistetaan määräajoin. Komissio voi kuitenkin tarvittaessa jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa tätä määrää muulloinkin. Tuen määrä voidaan vahvistaa tarjouskilpailulla. 3. Komissio vahvistaa tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tuen määrä vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 6 artikla 1. Paddyriisin tosiasialliseksi tukihinnaksi yhteisössä vahvistetaan 150 euroa tonnilta. 2. Jotta paddyriisin markkinahinta voidaan vakauttaa jollain yhteisön alueella, komissio sallii 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, että asianomainen jäsenvaltio tekee yksityistä varastointia koskevia sopimuksia, jos kyseisen alueen keskimääräinen markkinahinta on kahden viikon ajan yhtämittaisesti ollut alhaisempi kuin tukihinta ja todennäköisesti pysyy ilman tukitoimenpiteitä tukihintaa alhaisempana. 3. Yhteisössä korjattu paddyriisi voidaan varastoida yksityisesti. Yksityisen varastoinnin tuki vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tuen määrä ja tukikelpoiset määrät voidaan vahvistaa tarjouskilpailun perusteella. 4. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 7 artikla 1. Erityistoimenpidettä sovelletaan silloin kun paddyriisin keskimääräinen markkinahinta jollakin yhteisön alueella on kahden viikon ajan yhtämittaisesti ollut alle 120 euroa tonnilta ja todennäköisesti pysyy kyseistä hintaa alhaisempana. 2. Jäsenvaltioiden nimeämien elinten on ostettava niille tarjottu, yhteisössä korjattu paddyriisi, jos tarjoukset täyttävät 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistetut edellytykset erityisesti määrän ja laadun osalta. 3. Ostohinnat ja tukikelpoiset määrät voidaan vahvistaa tarjouskilpailujen perusteella. Jos tarjotun paddyriisin laatu on huonompi kuin vakiolaatu, jolle ostohinta on vahvistettu, ostohintaa alennetaan. 4. Paddyriisin vakiolaatu määritetään liitteessä III. 5. Komissio päättää 1 kohdassa tarkoitetun toimenpiteen aloittamisesta ja lopettamisesta 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Se päättää erityisesti toimenpiteen lopettamisesta, jos paddyriisin markkinahinta asianomaisella alueella on vähintään viikon ajan ollut yli 120 euroa tonnilta. 6. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun toimenpiteen mukaisesti ostettu paddyriisi on tarjottava myytäväksi, kolmansiin maihin vietäväksi tai sisämarkkinoille toimitettavaksi 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen määriteltävin edellytyksin. 7. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 8 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle säännöllisesti 6 ja 7 artiklan soveltamiseksi tarvittavat tiedot. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle lajikkeittain eriteltyinä yksityiskohtaiset tiedot riisin viljelyaloista, tuotannosta, sadoista sekä tuottajien ja jalostajien hallussa olevista varastoista. Tietojen on perustuttava jäsenvaltion perustamaan, hallinnoimaan ja valvomaan tuottajien ja riisinjalostuslaitosten pakollisten ilmoitusten järjestelmään. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti hintojen tiedoksiantamisesta vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. III LUKU KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA 9 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuonti yhteisöön tai niiden vienti yhteisöstä edellyttää tuonti- tai vientitodistusta. Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä ja tämän rajoittamatta 12-15 artiklan soveltamiseksi toteutettavien toimenpiteiden soveltamista. Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa koko yhteisössä. Todistusten myöntämisen edellytyksenä on vakuus, jolla taataan, että tuotteet tuodaan tai viedään todistuksen voimassaoloaikana. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta vakuus pidätetään kokonaan tai osittain, jos tuonti tai vienti ei toteudu tässä määräajassa tai toteutuu vain osittain. 2. Todistusten voimassaoloaika ja muut tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. I jakso Tuontiin sovellettavat säännökset 10 artikla 1. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa lueteltuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tuontitulleja. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, tuontitulli on: a) CN-koodiin 1006 20 kuuluvan esikuoritun riisin osalta sama kuin tosiasiallinen tukihinta, jota korotetaan: i) 80 prosentilla, kun kyseessä on CN-koodeihin 1006 20 17 ja 1006 20 98 kuuluva esikuorittu riisi, ii) 88 prosentilla, kun kyseessä on muu kuin CN-koodeihin 1006 20 17 ja 1006 20 98 kuuluva esikuorittu riisi; ja b) CN-koodiin 1006 30 kuuluvan hiotun riisin osalta tosiasiallinen tukihinta, johon lisätään laskettava prosenttiosuus ja josta vähennetään tuontihinta. Tämän kohdan mukaisesti laskettu tuontitulli ei kuitenkaan voi olla suurempi kuin yhteisen tullitariffin tulli. Edellä b alakohdassa tarkoitettu prosenttimäärä lasketaan mukauttamalla a alakohdan prosenttimäärät muuntokurssien, jalostuskustannusten ja sivutuotteiden arvon perusteella sekä korottamalla näin saatua summaa teollisuuden suojamaksulla. 3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, Ranskan merentakaiseen Réunionin departementtiin kulutettavaksi tai käytettäviksi tuoduista CN-koodeihin 1006 10, 1006 20 ja 1006 40 00 kuuluvista tuotteista ei kanneta tullia. 4. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 11 artikla 1. Rajoittamatta 10 artiklan 2 kohdan soveltamista tiettyjen 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi tai torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai useamman tällaisen 10 artiklassa säädetyn tullin alaisen tuotteen tuonnille vahvistetaan lisätuontitulli, jos komission 3 kohdan nojalla määrittämät edellytykset täyttyvät, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos lisätullin vaikutukset olisivat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin. 2. Jos tuontihinta alittaa tason, jonka yhteisö on ilmoittanut Maailman kauppajärjestölle ("käynnistyshinta"), voidaan vahvistaa lisätuontitulli. Jos tuonnin määrä minä tahansa vuonna, jona 1 kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia vaikutuksia ilmenee tai todennäköisesti ilmenee, ylittää markkinoille pääsyn mahdollisuuksiin perustuvan tason, joka määritellään prosenttiosuutena edellisten kolmen vuoden vastaavasta kotimaisesta kulutuksesta ("käynnistysmäärä"), voidaan vahvistaa lisätuontitulli. Edellä 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaista lisätuontitullia vahvistettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritellään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella. Cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavan hinnan perusteella. 3. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti tuotteet, joihin lisätuontitulleja voidaan soveltaa. 12 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä hallinnoidaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 2 Tariffikiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla jotain seuraavista menetelmistä tai niiden yhdistelmää: a) hakemusten saapumisjärjestykseen perustava menetelmä ("ensin tullutta palvellaan ensin" -periaate); b) jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä ("samanaikaisen tarkastelun" menetelmä); c) perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä ("perinteiset/uudet toimijat" -menetelmä). Muita asianmukaisia menetelmiä voidaan ottaa käyttöön. Menetelmissä on vältettävä kaikenlaista toimijoihin kohdistuvaa perusteetonta syrjintää. 3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava riittävästi huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuosittaisista tariffikiintiöistä, jotka on tarvittaessa jaettava asianmukaisesti vuoden ajalle, ja määriteltävä sovellettava valvontamenetelmä. Sääntöihin on myös tarvittaessa sisällyttävä:a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä; b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen; c) tuontitodistusten myöntämisedellytykset ja voimassaoloaika. II jakso Vientiin sovellettavat säännökset 13 artikla 1. Jotta seuraavia tuotteita voitaisiin viedä niiden maailmanmarkkinanoteerausten ja -hintojen perusteella perustamissopimuksen 300 a artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvissa rajoissa, kyseisten noteerausten tai hintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella: a) edellä 1 artiklassa luetellut tuotteet, jotka viedään sellaisinaan; b) edellä 1 artiklassa luetellut tuotteet, jotka viedään liitteessä IV lueteltuina tuotteina. Vientituki b alakohdassa tarkoitetuille tuotteille ei saa olla suurempi kuin sellaisenaan vietäviin tuotteisiin sovellettavan vientituen määrä. 2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää, joka a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä; b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon; c) ei aiheuta syrjintää kyseisten toimijoiden välillä. 3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä. Se voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos maailmanmarkkinatilanne tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset niin edellyttävät. Tuet vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Vientituet voidaan vahvistaa: a) määräajoin; b) sellaisia tuotteita koskevilla tarjouskilpailuilla, joiden osalta on aiemmin säädetty kyseisestä menettelystä.Komissio voi tarvittaessa jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa säännöllisin määräajoin vahvistettavaa vientitukea muuna ajankohtana.4. Vientituen vahvistamisessa on otettava huomioon seuraavat osatekijät: a) kulloinenkin tilanne ja kehitysnäkymät i) yhteisön markkinoilla riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien hinnan ja saatavuuden osalta, ii) maailmanmarkkinoilla riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien hinnan osalta; b) riisin yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, jotka tähtäävät markkinoiden tasapainottamiseen ja hintojen ja kaupan luonnolliseen kehitykseen; c) perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset; d) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla; e) suunniteltua vientiä koskevat taloudelliset näkökohdat; f) edullisimmat hinnat kolmansissa määrämaissa muista kolmansista maista tulevalle tuonnille, kun kyseessä ovat 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tuotteet. 14 artikla 1. Sellaisenaan vietävien 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden osalta vientitukea myönnetään vain asianomaisen pyynnöstä tämän esittäessä vientitodistuksen. 2. Sellaisenaan vietävien 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden vientiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan: a) todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan; tai tapauksen mukaan b) todelliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa ilmoitettu määräpaikka. Tällöin sovellettava määrä ei saa ylittää vientitodistuksessa mainittuun määräpaikkaan sovellettavaa määrää. Tämän kohdan salliman jouston väärinkäytön ehkäisemiseksi voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä. 3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännökset voidaan ulottaa koskemaan liitteessä IV lueteltuina tuotteina vietäviä 1 artiklassa lueteltuja tuotteita neuvoston asetuksen (EY) N:o 3448/93 [14] 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan kyseistä menettelyä noudattaen. [14] EYVL L 318, 20.12.1993, s. 18. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2580/2000 (EYVL L 298, 25.11.2000, s. 15). 4. Edellä olevasta 1 ja 2 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien tuotteiden osalta 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 15 artikla 1. On mahdollista vahvistaa vientitukiin sovellettava tasausmaksu 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Komissio voi kuitenkin tarvittaessa muuttaa tasausmaksuja. 1. Tätä kohtaa voidaan soveltaa 1 artiklassa lueteltuihin tuotteisiin, jotka viedään liitteessä IV lueteltuina tuotteina. 16 artikla 1. Edellä 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainituille tuotteille maksetaan vientituki sen jälkeen kun on toimitettu todisteet siitä, että tuotteet: a) ovat kokonaisuudessaan peräisin yhteisöstä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 [15] 23 artiklan mukaisesti, lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan 6 kohtaa; [15] EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1. b) on viety yhteisöstä; c) jos kysymyksessä on eriytetty tuki, ovat tulleet perille todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jonka osalta tuki on vahvistettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä voidaan kuitenkin poiketa 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos säädetään vastaavat takeet tarjoavista edellytyksistä. Lisäsäännöksiä voidaan vahvistaa 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2. Vientitukea ei myönnetä kolmansista maista tuodulle ja kolmansiin maihin jälleenvietävälle riisille, paitsi jos viejä todistaa, että: a) vietävä tuote ja aiemmin tuotu tuote ovat yksi ja sama; ja b) tullit kannettiin luovutettaessa tuotteet vapaaseen liikkeeseen. Tällöin vientituki on kaikkien tuotteiden osalta samansuuruinen kuin tuotaessa kannetut tuontitullit, jos ne ovat pienempiä kuin sovellettava vientituki. Jos tuontitullit ovat suurempia kuin sovellettava vientituki, vientituki on jälkimmäisen suuruinen. 17 artikla Perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvien määrällisten rajoitusten noudattaminen taataan viiteajanjaksoille myönnettyjen, kyseisiin tuotteisiin sovellettavien vientitodistusten perusteella. WTO-maataloussopimuksesta johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei vaikuta vientitodistusten voimassaoloaikaan. 18 artikla Tämän jakson soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin sisältyvät jakamattomien ja käyttämättömien vietävien määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Näiden yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisen yhteydessä komissio voi hyväksyä vientitukikelpoisten tuotteiden laatua koskevia säännöksiä. Liite IV muutetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. III jakso Yhteiset säännökset 19 artikla 1. Siinä määrin kuin on tarpeen riisin yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 37 artiklan 2 kohdassa määrättyä äänestysmenettelyä noudattaen kieltää sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön kokonaan tai osittain 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden osalta. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne syntyy erittäin kiireellisesti ja jos yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön seurauksena. Neuvostolle ja jäsenvaltioille on ilmoitettava toimenpiteistä, jotka voivat olla voimassa enintään kuusi kuukautta ja joita on sovellettava viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi viikon kuluessa sen tiedoksiantamisesta. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa tai kumota komission päätöksen tai muuttaa sitä. Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstään kolmen kuukauden kuluessa siitä kun päätös saatettiin sen käsiteltäväksi, komission päätös katsotaan kumotuksi. 20 artikla 1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja nimikkeistön soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden luokitteluun. Tämän asetuksen soveltamisesta johtuva tullitariffinimikkeistö, mukaan luettuina liitteen I määritelmät, liitetään yhteiseen tullitariffiin. 2. Jollei tässä asetuksessa tai jonkin sen säännöksen mukaisesti annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansista maista tulevassa tuonnissa kielletään: a) vaikutukseltaan tulleja vastaavien maksujen kantaminen; b) kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 21 artikla 1. Jos yhden tai useamman 1 artiklassa luetellun tuotteen maailmanmarkkinahinnat saavuttavat tason, joka häiritsee tai on vaarassa häiritä tuotteiden saatavuutta yhteisön markkinoilla, ja jos tilanne näyttää jatkuvan samanlaisena ja huononevan, voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. Erityisen vakavissa hätätilanteissa tällaisia toimenpiteitä voidaan toteuttaa suojatoimenpiteinä. 2. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 22 artikla 1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, muiden kuin WTO:n jäsenten kanssa käytävässä kaupassa on mahdollista soveltaa aiheellisia toimenpiteitä siihen asti, kunnes tällainen häiriö tai häiriön uhka on poistunut. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Jäsenvaltiolle annetaan tiedoksi kyseiset toimenpiteet, ja niitä sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi kolmen työpäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa kyseistä toimenpidettä tai kumota sen kuukauden kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi. 4. Tämän artiklan mukaisesti vahvistettuja säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista johtuvia velvoitteita noudattaen. IV LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 23 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa. 24 artikla 1. Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen soveltamiseksi ja riisiä koskevien kansainvälisten velvoitteiden noudattamiseksi tarvittavat tiedot. 2. Tarvittavien tietojen määrittelyä, toimittamista ja jakelua koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 25 artikla 1. Komissiota avustaa viljan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o .../2003 24 artiklassa perustettu viljan hallintokomitea, jäljempänä 'komitea'. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa säädetyksi määräajaksi vahvistetaan yksi kuukausi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 26 artikla Komitea voi tarkastella kaikkia kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 27 artikla Toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen ja perusteltuja erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi kiireellisissä tapauksissa, päätetään 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voivat poiketa tämän asetuksen tiettyjen osien säännöksistä, mutta ainoastaan siinä määrin ja sellaisen ajan kuin on ehdottomasti tarpeen. 28 artikla Asetusta (EY) N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan menoihin, jotka aiheutuvat jäsenvaltioille tästä asetuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämisestä. 29 artikla Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla. V LUKU SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 30 artikla 1. Kumotaan asetukset (EY) N:o 3072/95 ja (EY) N:o 3073/95. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen, ja ne luetaan liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 2. Siirtymäkauden toimenpiteistä voidaan päättää 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.31 artikla 1. Määrä, jonka interventioelimet voivat 1 päivän huhtikuuta 2004 ja 31 päivän heinäkuuta 2004 välisenä ajanjaksona ostaa asetuksen (EY) N:o 3072/95 4 artiklan mukaisesti, on enintään 100 000 tonnia. 2. Komissio voi muuttaa 1 kohdassa tarkoitettua määrää markkinoiden tilannetta kuvaavan taseen perusteella. Edellä 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä sovelletaan. 3. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 32 artikla 1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2. Sitä sovelletaan markkinointivuodesta 2004/05. Asetuksen 8 ja 31 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä huhtikuuta 2004. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Asetuksen 2 artiklassa tarkoitetut MÄÄRITELMÄT 1. a) Paddy- eli raakariisi: riisi, jossa on ulkokuori jäljellä vielä puimisen jälkeen. b) Esikuorittu riisi: raakariisi, josta ainoastaan ulkokuori on poistettu. Esimerkkejä tämän määritelmän riiseistä ovat riisit, joiden kaupalliset nimet ovat "ruskeariisi", "cargoriisi", "loonzain" ja "riso sbramato". c) Osittain hiottu riisi: raakariisi, josta on poistettu ulkokuori, osa alkiota sekä siemenkalvon uloimmat kerrokset kokonaan tai osittain, mutta ei sisempiä kerroksia. d) Kokonaan hiottu riisi: raakariisi, josta on poistettu ulkokuori, siemenkalvon ulko- ja sisäkerrokset kokonaisuudessaan, koko alkio, kun kyseessä on pitkä- tai keskipitkäjyväinen riisi, tai ainakin osa siitä, kun kyseessä on lyhytjyväinen riisi, mutta jossa enintään 10 prosenttiin jyvistä voi jäädä pitkittäisiä valkeita juovia. 2. a) Lyhytjyväinen riisi: riisi, jonka jyvien pituus on enintään 5,2 millimetriä ja jonka pituuden ja leveyden välinen suhdeluku on alle 2. b) Keskipitkäjyväinen riisi: riisi, jonka jyvien pituus on yli 5,2 millimetriä ja enintään 6,0 millimetriä ja jonka pituuden ja leveyden välinen suhdeluku on enintään 3. c) Pitkäjyväinen riisi: Luokka A: i) riisi, jonka jyvien pituus on yli 6,0 millimetriä ja jonka pituuden ja leveyden välinen suhdeluku on yli 2 ja alle 3, Luokka B: ii) riisi, jonka jyvien pituus on yli 6,0 millimetriä ja jonka pituuden ja leveyden välinen suhdeluku on vähintään 3. d) Jyvien mittaus: jyvien mittaus suoritetaan kokonaan hiotulla riisillä seuraavan menetelmän mukaan: i) otetaan edustava näyte erästä, ii) lajitellaan näyte siten, että mittaus voi tapahtua kokonaisista jyvistä, mukaan lukien surkastuneet jyvät, iii) suoritetaan kaksi mittausta, joissa molemmissa 100 jyvää, ja lasketaan keskiarvo, iv) määritetään tulos millimetreinä yhden desimaalin tarkkuudella pyöristettynä. 3. Rikkoutuneet riisinjyvät: jyvänpalaset, joiden pituus on enintään ¾ kokonaisen jyvän keskipituudesta. LIITE II MUIDEN KUIN LAADULTAAN MOITTEETTOMIEN JYVIEN JA RIKKOUTUNEIDEN RIISINJYVIEN MÄÄRITELMÄT A. Kokonaiset jyvät Jyvät, joiden kärjestä on poistettu ainoastaan osa, riippumatta kullekin jalostusasteelle tyypillisistä ominaisuuksista. B. Leikatut jyvät Jyvät, joiden koko kärki on poistettu. C. Rikkoutuneet jyvät tai jyvänpalaset Jyvät, joista on poistettu kärkeä suurempi osa. Rikkoutuneet riisinjyvät koostuvat: - suurista rikkoutuneista riisinjyvistä (jyvien palaset, joiden pituus on vähintään puolet jyvän pituudesta mutta jotka eivät muodosta kokonaista jyvää), - keskikokoisista rikkoutuneista riisinjyvistä (jyvien palaset, joiden pituus on vähintään neljännes jyvän pituudesta mutta jotka eivät saavuta "suurten rikkoutuneiden riisinjyvien" vähimmäiskokoa), - hienoista rikkoutuneista riisinjyvistä (jyvien palaset, joiden pituus on alle neljänneksen jyvän pituudesta mutta jotka eivät läpäise seulaa, jonka silmäkoko on 1,4 millimetriä), - palasista (jyvän pienet palaset tai hiukkaset, joiden on läpäistävä seula, jonka silmäkoko on 1,4 millimetriä); palasiin sisältyvät myös haljenneet jyvät (jyvien palaset, jotka ovat syntyneet jyvän haljettua pitkittäin). D. Vihreät jyvät Jyvät, jotka eivät ole täysin kypsyneitä. E. Jyvät, joissa on luonnollisia epämuodostumia Luonnollisina epämuodostumina pidetään periytyviä tai periytymättömiä epämuodostumia, verrattuina lajikkeelle tyypillisiin morfologisiin ominaisuuksiin. F. Liitumaiset jyvät Jyvät, joiden pinnasta vähintään kolme neljäsosaa näyttää himmeältä ja jauhomaiselta. G. Punajuovaiset jyvät Jyvät, joissa on voimakkuudeltaan ja sävyltään erilaisia punaisia pitkittäisiä juovia, jotka aiheutuvat siemenkalvon jäänteistä. H. Täplikkäät jyvät Jyvät, joissa on tumma, tarkkarajainen, melko säännöllisen muotoinen pieni ympyrä; täplikkäinä jyvinä pidetään lisäksi jyviä, joiden pinnassa on ohuita mustia juovia; juovilla ja täplillä ei saa olla keltaista tai tummaa kehää. I. Laikukkaat jyvät Jyvät, joiden pinnan luonnollinen väri on selvästi muuttunut pienellä alueella; laikut voivat olla eri värisiä (mustahkoja, punertavia, ruskeita jne.); laikkuina pidetään myös syviä mustia juovia. Jos laikkujen väri (musta, vaaleanpunainen, punaruskea) on voimakkuudeltaan sellainen, että se näkyy heti ja jos laikku peittää vähintään puolet jyvästä, jyviä on pidettävä keltaisina jyvinä. J. Keltaiset jyvät Jyvät, joiden luonnollinen väri on muuttunut kokonaan tai osittain sitruunankeltaisen tai oranssinkeltaisen eri sävyiksi muulla tavalla kuin kuivaamalla. K. Kellanruskeat jyvät Jyvät, joiden koko pinnan väri on tasaisesti hieman muuttunut muulla tavalla kuin kuivaamalla; jyvien väri on muuttunut vaalean kullankeltaiseksi. LIITE III PADDYRIISIN VAKIOLAADUN MÄÄRITELMÄ Vakiolaatuisen paddyriisin on täytettävä seuraavat edellytykset: a) Sen on oltava laadultaan virheetöntä, aitoa ja myyntikelpoista sekä hajutonta; b) Sen kosteuspitoisuuden on oltava enintään 13 prosenttia; c) Kokonaan hiotun riisin tuotoksen on oltava kokonaisten jyvien painosta 63 prosenttia (leikatuissa jyvissä sallittu poikkeama on 3 prosenttia), josta kokonaan hiotun riisin jyvien, jotka eivät ole laadultaan moitteettomia, prosenttiosuus painosta voi olla : - CN-koodeihin 1006 10 27 ja 1006 10 98 kuuluvat paddyriisin liitumaiset jyvät: // 1,5 % - muihin kuin CN-koodeihin 1006 10 27 ja 1006 10 98 kuuluvat paddyriisin liitumaiset jyvät: // 2,0 % - punajuovaiset jyvät: // 1,0 % - täplikkäät jyvät: // 0,50 % - laikukkaat jyvät: // 0,25 % - keltaiset jyvät: // 0,02 % - kellanruskeat jyvät: // 0,05 %. LIITE IV CN-koodi // Kuvaus ex 0403 // Kirnupiimä, juoksetettu maito ja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, maustamaton ja lisättyä hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältämätön, myös tiivistetty tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta sisältävä: 0403 10 // - jogurtti: 0403 10 51 - 0403 10 99 // - - maustettu tai lisättyä hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä 0403 90 // - muut: 0403 90 71 - 0403 90 99 // - - maustettu tai lisättyä hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä ex 1704 // Kaakaota sisältämättömät sokerivalmisteet (myös valkoinen suklaa): 1704 90 51 - 1704 90 99 // - - muut ex 1806 // Suklaa ja muut kaakaota sisältävät elintarvikevalmisteet, lukuun ottamatta alanimikkeisiin 1806 10, 1806 20 70, 1806 90 60, 1806 90 70 ja 1806 90 90 kuuluvia tavaroita ex 1901 // Mallasuute; muualle kuulumattomat hienoista tai karkeista jauhoista, tärkkelyksestä tai mallasuutteesta tehdyt elintarvikevalmisteet, joissa ei ole lainkaan kaakaota tai joissa sitä on vähemmän kuin 40 painoprosenttia täysin rasvattomasta aineesta laskettuna; muualle kuulumattomat nimikkeiden 0401-0404 tuotteista tehdyt elintarvikevalmisteet, joissa ei ole lainkaan kaakaota tai joissa sitä on vähemmän kuin 5 painoprosenttia täysin rasvattomasta aineesta laskettuna: 1901 10 00 // - pikkulasten ruoaksi tarkoitetut valmisteet vähittäismyyntipakkauksissa 1901 20 00 // - seokset ja taikinat, nimikkeen 1905 leipomatuotteiden valmistukseen tarvittavat 1901 90 // - muut: 1901 90 11 - 1901 90 19 // - - mallasuute // - - muut: 1901 90 99 // - - - muut: ex 1902 // Makaronivalmisteet, kuten spagetti, makaroni, nuudelit, lasagne, gnocchi, ravioli ja cannelloni, myös kypsennetyt tai (lihalla tai muulla aineella) täytetyt tai muulla tavalla valmistetut; couscous, myös valmistettu: 1902 20 91 // - - - kypsennetyt 1902 20 99 // - - - muut 1902 30 // - muut makaronivalmisteet 1902 40 90 // - - muut 1904 // Viljasta tai viljatuotteista paisuttamalla tai paahtamalla tehdyt elintarvikevalmisteet (esim. maissihiutaleet); vilja (ei kuitenkaan maissi) jyvinä tai jyväsinä tai hiutaleina tai muulla tavalla valmistettuina jyvinä tai jyväsinä (lukuun ottamatta jauhoja), esikypsennetty tai muulla tavalla valmistettu, muualle kuulumattomat ex 1905 // Ruokaleipä, kakut ja leivokset, keksit ja pikkuleivät (biscuits) sekä muut leipomatuotteet, myös jos niissä on kaakaota; ehtoollisleipä, tyhjät oblaattikapselit, jollaiset soveltuvat farmaseuttiseen käyttöön, sinettiöylätit, riisipaperi ja niiden kaltaiset tuotteet: 1905 90 20 // Ehtoollisleipä, tyhjät oblaattikapselit, jollaiset soveltuvat farmaseuttiseen käyttöön, sinettiöylätit, riisipaperi ja niiden kaltaiset tuotteet ex 2004 // Muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla valmistetut tai säilötyt muut kasvikset, jäädytetyt, muut kuin nimikkeen 2006 tuotteet: // - perunat : // - - muut: 2004 10 91 // - - - hienoina tai karkeina jauhoina taikka hiutaleina ex 2005 // Muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla valmistetut tai säilötyt muut kasvikset, jäädyttämättömät, muut kuin nimikkeen 2006 tuotteet : // - perunat : 2005 20 10 // - - hienoina tai karkeina jauhoina taikka hiutaleina ex 2101 // Kahvi-, tee- ja mateuutteet, -esanssit ja -tiivisteet sekä näihin uutteisiin tai kahviin, teehen tai mateen perustuvat valmisteet; paahdettu juurisikuri ja muut paahdetut kahvinkorvikkeet sekä niiden uutteet, esanssit ja tiivisteet: 2101 12 // - - uutteisiin tai esansseihin perustuvat valmisteet tai kahviin perustuvat valmisteet : 2101 12 98 // - - - muut 2101 20 // - tee- ja mateuutteet, -esanssit ja -tiivisteet sekä näihin uutteisiin, esansseihin ja tiivisteisiin taikka teehen tai mateen perustuvat valmisteet: 2101 20 98 // - - - muut 2105 00 // Jäätelö, mehujää ja niiden kaltaiset jäädytetyt valmisteet, myös kaakaota sisältävät: 2106 // Muualle kuulumattomat elintarvikevalmisteet: // - muut: 2106 90 10 // - - juustofonduevalmisteet // - - muut: 2106 90 92 // - - - joissa ei ole lainkaan maitorasvaa, sakkaroosia, isoglukoosia, glukoosia tai tärkkelystä, taikka joissa on vähemmän kuin 1,5 painoprosenttia maitorasvaa, vähemmän kuin 5 painoprosenttia sakkaroosia tai isoglukoosia, vähemmän kuin 5 painoprosenttia glukoosia tai tärkkelystä 2106 90 98 // - - - muut ex 3505 // Dekstriini ja muu modifioitu tärkkelys (esimerkiksi esihyytelöity tärkkelys) tärkkelykseen, dekstriiniin tai muuhun modifioituun tärkkelykseen perustuvat liimat ja liisterit, lukuun ottamatta nimikkeen 3505 10 50 tärkkelystä ex 3809 // Viimeistelyvalmisteet, valmisteet, jotka nopeuttavat värjäytymistä tai väriaineiden kiinnittymistä, sekä muut tuotteet ja valmisteet (esim. liistausaineet ja peittausaineet), jollaisia käytetään tekstiili-, paperi-, nahka- tai niiden kaltaisessa teollisuudessa, muualle kuulumattomat : 3809 10 // - tärkkelykseen perustuvat LIITE V VASTAAVUUSTAULUKKO Asetus (EY) N:o 3072/95 // Tämä asetus 1 artikla // 1 ja 2 artikla 2 artikla // 3 artikla 3 artikla // 6 artikla 4 artikla // 6 artikla 5 artikla // -- 6 artikla // -- -- // 4 artikla -- // 7 artikla 7 artikla // -- 8 artikla // -- 9 artikla // 9 artikla 10 artikla // 5 artikla -- // 8 artikla 11 artikla // 10 artikla 12 artikla // 11 artikla 13 artikla // 13,14, 15, 16, 17 ja 18 artikla 14 artikla // 19 artikla 15 artikla // 20 artikla 16 artikla // 21 artikla 17 artikla // 22 artikla 18 artikla // -- 19 artikla // 23 artikla -- // -- 21 artikla // 24 artikla 22 artikla // 25 artikla 23 artikla // 26 artikla -- // 27 artikla 24 artikla // 29 artikla 25 artikla // 30 artikla 26 artikla // 28 artikla -- // 31 artikla 27 artikla // 32 artikla Liite A // Liite I -- // Liite II Liite B // Liite IV Liite C // Liite V Asetus (EY) N:o 3073/95 // Tämä asetus 1 artikla // Liite III