Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa esitetään, miten Euroopasta tulee ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa vuoteen 2050 mennessä. Ohjelmassa hahmotellaan uusi, kestävä ja osallistava kasvustrategia, jonka avulla voidaan vauhdittaa taloutta, parantaa ihmisten terveyttä ja elämänlaatua sekä hoitaa luontoa ja samalla varmistaa, ettei ketään jätetä jälkeen.

Pellolta pöytään -strategia on keskeinen osa vihreän kehityksen ohjelmaa. Strategiassa käsitellään kattavasti kestävien elintarvikejärjestelmien haasteita ja otetaan huomioon, että ihmisten, yhteiskuntien ja maapallon terveys liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Strategia on myös olennainen osa komission suunnitelmia Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kaikkien kansalaisten ja toimijoiden olisi voitava kaikissa arvoketjuissa EU:ssa ja muualla hyötyä oikeudenmukaisesta siirtymästä erityisesti covid-19-pandemian ja talouden laskusuhdanteen jälkimainingeissa. Siirtyminen kestävään elintarvikejärjestelmään voi tuoda mukanaan ympäristöön, terveyteen ja yhteiskuntaan liittyviä etuja ja tuottaa taloudellista hyötyä, ja sen avulla voidaan varmistaa, että kriisistä toipuminen vie meidät kestävälle uralle . Talouden elpymisen ja siirtymän onnistumisen kannalta on olennaisen tärkeää varmistaa kestävä toimeentulo alkutuottajille, joiden tulot ovat edelleen muita pienemmät.

Covid-19-pandemia on tuonut esiin sen, miten tärkeää on vahva ja häiriöitä kestävä elintarvikejärjestelmä, joka toimii kaikissa olosuhteissa ja jonka avulla pystytään varmistamaan kohtuuhintaisten elintarvikkeiden riittävä saanti kaikille kansalaisille. Se on myös saanut meidät täysin tietoisiksi terveyden, ekosysteemien, toimitusketjujen, kulutustottumusten ja maapallon sietokyvyn välisistä suhteista. On selvää, että meidän on tehtävä paljon enemmän, jotta voimme pitää itsemme ja maapallon terveinä. Tämänhetkinen pandemia on vain yksi esimerkki. Kaiken aikaa lisääntyvät kuivuudet, tulvat, metsäpalot ja uudet tuhoojat ovat jatkuva muistutus siitä, että elintarvikejärjestelmämme on uhattuna ja siitä on tehtävä kestävämpi ja häiriönsietokykyisempi.

Pellolta pöytään -strategia on uusi kattava tulokulma siihen, mikä arvo Euroopassa annetaan elintarvikkeiden kestävyydelle. Se tarjoaa mahdollisuuden parantaa elämäntapoja, terveyttä ja ympäristöä. Luomalla suotuisa elintarvikeympäristö, joka helpottaa siirtymistä terveelliseen ja kestäväpohjaiseen ruokavalioon, edistetään kuluttajien terveyttä ja elämänlaatua sekä vähennetään terveyteen liittyviä kustannuksia koko yhteiskunnassa. Ihmiset kiinnittävät yhä enemmän huomiota ympäristö-, terveys-, sosiaalisiin ja eettisiin kysymyksiin ja etsivät arvoa elintarvikkeista enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Vaikka yhteiskunnista tulee yhä kaupungistuneempia, ihmiset haluavat hankkia ruokansa lähempää. He haluavat tuoreita, vähemmän jalostettuja ja kestävästi hankittuja elintarvikkeita. Nykyisen epidemian aikana on yhä enemmän toivottu lyhyempiä toimitusketjuja. Kuluttajille olisi annettava mahdollisuus valita kestävän tuotannon mukaisia elintarvikkeita, ja kaikkien elintarvikeketjun toimijoiden olisi nähtävä se vastuunaan ja mahdollisuutenaan.

Eurooppalaiset elintarvikkeet ovat jo nyt maailmanlaajuinen standardi turvallisille, määrältään runsaille, ravitseville ja laadukkaille elintarvikkeille. Tämä on tulosta siitä, että EU:ssa on jo vuosien ajan tehty politiikkaa, jolla suojellaan ihmisten, eläinten ja kasvien terveyttä, sekä viljelijöiden, kalastajien ja vesiviljelyalan ponnisteluista. Nyt eurooppalaisista elintarvikkeista olisi tultava maailmanlaajuinen standardi myös kestävyydelle. Tällä strategialla pyritään palkitsemaan niitä viljelijöitä, kalastajia ja muita elintarvikeketjun toimijoita, jotka ovat jo siirtyneet kestäviin käytäntöihin, mahdollistamaan samanlainen siirtymä muille ja luomaan uusia mahdollisuuksia näiden toimijoiden yrityksille. EU:n maatalous on maailman ainoa merkittävä maatalousjärjestelmä, joka on onnistunut vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä (20 prosenttia vuodesta 1990). Kuitenkaan edes EU:n sisällä tämä kehitys ei ole ollut lineaarista eikä yhtenäistä kaikissa jäsenvaltioissa. Lisäksi elintarvikkeiden valmistuksella, jalostamisella, vähittäiskaupalla, pakkaamisella ja kuljetuksella on merkittävä vaikutus ilman, maaperän ja vesien pilaantumiseen ja kasvihuonekaasujen päästöihin sekä perustavanlaatuinen vaikutus luonnon monimuotoisuuteen. Vaikka EU:n siirtyminen kestäviin elintarvikejärjestelmiin on alkanut monilla aloilla, elintarvikejärjestelmät ovat edelleen yksi ilmastonmuutoksen ja ympäristön pilaantumisen keskeisistä tekijöistä. On kiireellisesti vähennettävä riippuvuutta torjunta-aineista ja mikrobilääkkeistä, vähennettävä liiallista lannoitusta, lisättävä luonnonmukaista viljelyä, parannettava eläinten hyvinvointia ja pysäytettävä luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen.

Ilmastolaissa asetetaan tavoitteeksi ilmastoneutraali unioni vuoteen 2050 mennessä. Komissio esittää viimeistään syyskuussa 2020 vuoteen 2030 ulottuvan ilmastotavoitesuunnitelman kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteen nostamiseksi 50 tai 55 prosenttiin vuoden 1990 tasoihin verrattuna. Pellolta pöytään -strategiassa vahvistetaan uusi lähestymistapa sen varmistamiseksi, että maatalous, kalastus ja vesiviljely sekä elintarvikkeiden arvoketju antavat oman panoksensa tähän prosessiin.

Siirtyminen kestäviin elintarvikejärjestelmiin on myös valtava taloudellinen mahdollisuus. Kansalaisten odotukset muuttuvat koko ajan ja johtavat merkittäviin muutoksiin elintarvikemarkkinoilla. Näin viljelijöille, kalastajille ja vesiviljelyalan tuottajille sekä elintarvikkeiden jalostajille ja elintarvikepalvelujen tarjoajille avautuu tilaisuus tehdä kestävyydestä tavaramerkkinsä ja huolehtia EU:n elintarvikeketjun tulevaisuudesta ennen EU:n ulkopuolelta tulevia kilpailijoita. Siirtyminen kestävyyteen tarjoaa etulyöntiaseman kaikille EU:n elintarvikeketjun toimijoille.

On selvää, että siirtymä ei tapahdu ilman, että ihmisten ruokavaliot muuttuvat. EU:ssa 33 miljoonalla ihmisellä ei kuitenkaan ole varaa laadukkaaseen ateriaan edes joka toinen päivä, ja elintarvikeapu on olennaisen tärkeää osalle väestöstä monissa jäsenvaltioissa. Puutteellisen elintarviketurvan haaste ja kohtuuhintaisuuteen liittyvät riskit uhkaavat lisääntyä talouden laskusuhdanteen aikana, joten on välttämätöntä ryhtyä toimiin kulutustottumusten muuttamiseksi ja ruokajätteen vähentämiseksi. Samalla kun noin 20 prosenttia kaikista tuotetuista elintarvikkeista päätyy jätteeksi, myös lihavuus lisääntyy. Yli puolet aikuisväestöstä on nyt ylipainoisia, mikä lisää ruokavalioon liittyvien sairauksien (muun muassa erityyppisten syöpien) esiintyvyyttä ja niihin liittyviä terveydenhoitokustannuksia. Yleisesti ottaen eurooppalaiset ruokavaliot eivät ole kansallisten ruokavaliosuositusten mukaisia, eikä ”elintarvikeympäristö” takaa sitä, että terveellinen vaihtoehto on aina helpoin. Jos eurooppalaiset ruokavaliot olisivat ruokavaliosuositusten mukaisia, myös elintarvikejärjestelmien ympäristöjalanjälki pienenisi huomattavasti.

On myös selvää, että emme saa muutosta aikaiseksi ilman muuta maailmaa. EU on maailman merkittävin maatalous- ja elintarviketuotteiden tuoja ja viejä, ja EU:n kala- ja äyriäistuotteiden (ml. levät) markkinat ovat maailman suurimmat. Tiettyjen tuontihyödykkeiden valmistuksella on kuitenkin kielteisiä ympäristö- ja sosiaalisia vaikutuksia maissa, joissa niitä tuotetaan. Tämän vuoksi EU:n elintarvikejärjestelmän kestävyysvaatimusten tiukentamista olisi täydennettävä politiikoilla, joilla autetaan tiukentamaan vaatimuksia maailmanlaajuisesti, jotta vältetään kestämättömien käytäntöjen ulkoistaminen ja vienti.

Kestävä elintarvikejärjestelmä on olennaisen tärkeä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ilmasto- ja ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi, ja samalla se nostaa alkutuottajien tulotasoa ja vahvistaa EU:n kilpailukykyä. Tällä strategialla tuetaan siirtymää korostamalla sekä kansalaisten että elintarvikealan toimijoiden uusia mahdollisuuksia.

2.Kuluttajien, tuottajien, ilmaston ja ympäristön hyväksi toimivan elintarvikeketjun luominen

EU:n tavoitteena on pienentää EU:n elintarvikejärjestelmän ympäristö- ja ilmastojalanjälkeä ja vahvistaa järjestelmän häiriönsietokykyä, turvata elintarvikkeiden saatavuus ja luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen uhatessa johtaa maailmanlaajuista siirtymää kohti kilpailukykyistä kestävyyttä pellolta pöytään ja hyödyntää uusia mahdollisuuksia. Tämä edellyttää, että

Øvarmistetaan, että elintarvikeketjulla, joka kattaa elintarvikkeiden tuotannon, kuljetuksen, jakelun, kaupan pitämisen ja kulutuksen on neutraali tai myönteinen ympäristövaikutus, sekä säilytetään ja ennallistetaan maan, makean veden ja merien luonnonvaroja, joista elintarvikejärjestelmä on riippuvainen; autetaan hillitsemään ilmastonmuutosta ja sopeudutaan sen vaikutuksiin; suojellaan maata, maaperää, vettä, ilmaa sekä kasvien ja eläinten terveyttä ja hyvinvointia; ja pysäytetään luonnon monimuotoisuuden väheneminen;

Øvarmistetaan elintarviketurva, ravitsemus ja kansanterveys siten, että kaikilla on riittävästi ravitsevia ja kestävällä tavalla tuotettuja elintarvikkeita, jotka täyttävät korkeat turvallisuusteen ja laatuun, kasvien terveyteen sekä eläinten terveyteen ja hyvinvointiin liittyvät vaatimukset, ja otetaan samalla huomioon ravitsemustarpeet ja -mieltymykset; ja

Øsäilytetään elintarvikkeiden kohtuuhintaisuus ja oikeudenmukaistetaan taloudellisia tuottoja toimitusketjussa sekä varmistetaan, että viime kädessä myös eniten kestävän tuotannon mukaisista elintarvikkeista tulee edullisimpia, edistetään EU:n toimitusalan kilpailukykyä, edistetään reilua kauppaa, luodaan uusia liiketoimintamahdollisuuksia ja varmistetaan samalla sisämarkkinoiden eheys sekä työterveys ja -turvallisuus.

Elintarvikejärjestelmien kestävyys on maailmanlaajuinen ongelma, ja elintarvikejärjestelmien on mukauduttava erilaisiin haasteisiin. EU:lla voi olla keskeinen rooli maailmanlaajuisten standardien asettamisessa tämän strategian avulla. Strategiassa asetetaan koko EU:n kannalta keskeisiä tavoitteita ensisijaisilla aloilla. Uusien politiikka-aloitteiden lisäksi oikeudenmukaisen siirtymän varmistamiseksi on olennaisen tärkeää panna täytäntöön voimassa oleva lainsäädäntö, joka koskee erityisesti eläinten hyvinvointia, torjunta-aineiden käyttöä ja ympäristönsuojelua. Lähestymistavassa otetaan huomioon jäsenvaltioiden erilaiset lähtökohdat ja erot parannusten tekemisen mahdollisuuksissa. Siinä tunnustetaan myös, että siirtyminen kestäväpohjaiseen elintarvikejärjestelmään muuttaa sekä talouden rakennetta monilla EU:n alueilla että alueiden vuorovaikutusta. Siirtymää tuetaan teknisellä ja taloudellisella tuella nykyisistä EU:n välineistä, kuten koheesiorahastot ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto. Uusia lainsäädäntöaloitteita tuetaan Euroopan komission laatimilla paremman sääntelyn välineillä. Tarkoituksena on järjestää julkiset kuulemiset ympäristöön liittyvistä, sosiaalisista ja taloudellisista vaikutuksista ja tehdä analyysit siitä, miten aloitteet vaikuttavat pk-yrityksiin ja edistävät tai hidastavat innovointia. Niiden perusteella tehdyt vaikutustenarvioinnit auttavat tekemään tehokkaita politiikkavalintoja pienin kustannuksin vihreän kehityksen ohjelman tavoitteiden mukaisesti. Siirtymän nopeuttamiseksi ja helpottamiseksi ja sen varmistamiseksi, että kaikista EU:n markkinoille saatetuista elintarvikkeista tulee yhä enemmän kestävän tuotannon mukaisia, komissio tekee ennen vuoden 2023 loppua lainsäädäntöehdotuksen kestäväpohjaisen elintarvikejärjestelmän puitteista. Näin edistetään politiikkojen johdonmukaisuutta EU:n ja kansallisella tasolla, sisällytetään kestävyysnäkökohdat kaikkiin elintarvikkeisiin liittyviin politiikkoihin ja vahvistetaan elintarvikejärjestelmien häiriönsietokykyä. Laajan kuulemisen ja vaikutustenarvioinnin jälkeen komissio työstää yhteiset määritelmät sekä yhteiset periaatteet ja vaatimukset kestäviä elintarvikejärjestelmiä ja elintarvikkeita varten. Puitteissa käsitellään myös kaikkien elintarvikejärjestelmän toimijoiden vastuita. Yhdistettyinä elintarvikkeiden kestävyyssuoritusta koskeviin sertifiointeihin ja merkintöihin sekä kohdennettuihin kannustimiin puitteet antavat toimijoille mahdollisuuden hyötyä kestävistä käytännöistä. Lisäksi nostetaan asteittain kestävyysvaatimuksia, jotta niistä tulisi normi kaikille EU:n markkinoille saatettaville elintarvikkeille.

2.1.Kestävän elintarviketuotannon varmistaminen

Kaikkien elintarvikeketjun toimijoiden on tehtävä osansa elintarvikeketjun kestävyyden saavuttamiseksi. Viljelijöiden, kalastajien ja vesiviljelyalan tuottajien on muutettava tuotantomenetelmiään nopeammin ja hyödynnettävä mahdollisimman hyvin luontoon perustuvia, teknologisia, digitaalisia ja avaruuspohjaisia ratkaisuja parempien ilmasto- ja ympäristötulosten aikaansaamiseksi, ilmastonmuutoksen sietokyvyn parantamiseksi sekä tuotantopanosten (esim. torjunta-aineiden ja lannoitteiden) käytön vähentämiseksi ja optimoimiseksi. Nämä ratkaisut edellyttävät henkilöstövoimavaroja ja rahoitusta taloudellisia investointeja, mutta ne myös lupaavat suurempaa tuottoa luomalla lisäarvoa ja vähentämällä kustannuksia.

Esimerkkinä uusista vihreistä liiketoimintamalleista voidaan mainita hiilen sitominen maa- ja metsätaloudessa. Viljelykäytännöt, joilla poistetaan hiilidioksidia ilmakehästä, edistävät ilmastoneutraaliuden tavoitetta, ja niihin olisi myönnettävä korvausta joko yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tai muiden julkisten tai yksityisten aloitteiden (hiilimarkkinat) kautta. Ilmastosopimukseen liittyvällä EU:n uudella hiiltä sitovaa viljelyä koskevalla aloitteella edistetään tätä uutta liiketoimintamallia, joka tarjoaa viljelijöille uuden tulonlähteen ja auttaa muita aloja irrottamaan elintarvikeketjun hiilestä. Kuten kiertotaloutta koskevassa toimintasuunnitelmassa ilmoitettiin, komissio laatii hiilipoistumien sertifiointiin sääntelykehyksen, joka perustuu luotettavaan ja läpinäkyvään hiilikirjanpitoon. Näin hiilipoistumia voidaan seurata ja niiden aitous todentaa.

Biopohjainen kiertotalous tarjoaa viljelijöille ja viljelijäosuuskunnille vielä suurelta osin hyödyntämätöntä potentiaalia. Esimerkiksi orgaanisia lannoitteita, valkuaisrehua, bioenergiaa ja biokemikaaleja tuottavat kehittyneet biojalostamot tarjoavat mahdollisuuksia siirtyä ilmastoneutraaliin talouteen Euroopassa ja luoda uusia työpaikkoja alkutuotantoon. Viljelijöiden olisi tartuttava tilaisuuksiin kotieläintuotannon metaanipäästöjen vähentämiseksi kehittämällä uusiutuvan energian tuotantoa ja investoimalla anaerobisiin mädätyslaitteistoihin biokaasun tuottamiseksi maatalousjätteestä ja -tähteistä, kuten lannasta. Maatiloilla on myös potentiaalia tuottaa biokaasua muista jätteistä ja tähteistä, kuten elintarvike- ja juomateollisuuden jätteistä ja tähteistä, viemäri- ja vedestä sekä yhdyskuntajätteestä. Maatilojen asuin- ja ulkorakennukset sopivat usein täydellisesti aurinkopaneelien sijoittamiseen, ja tällaiset investoinnit olisi asetettava tulevissa YMP:n strategiasuunnitelmissa etusijalle. Komissio ryhtyy toimiin nopeuttaakseen näiden ja muiden energiatehokkuusratkaisujen käyttöönottoa markkinoilla maataloudessa ja elintarvikealalla sillä edellytyksellä, että nämä investoinnit toteutetaan kestävällä tavalla ja vaarantamatta elintarviketurvaa tai luonnon monimuotoisuutta puhtaan energian aloitteiden ja ohjelmien puitteissa.