Euroopan tilintarkastustuomioistuin esittää vuosikertomuksessaan tarkastuslausuman EU:n tilinpäätöksen perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta sekä huomautuksensa ja tilastotietoja tilien perustana olevien maksujen olennaisesta virhetasosta. Rahoitusoikaisuilla ja takaisinperintätoimilla on erityisen suuri merkitys silloin, kun tarkastellaan niiden monivuotista luonnetta. Tämä näkyy asianmukaisesti vuotuisissa toimintakertomuksissa, joissa esitetään yksityiskohtaista tietoa sekä virhetasoista että rahoitusoikaisuista ja takaisinperintätoimista. Virhetasojen sekä rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien täydentävä arviointi osoittaa tuensaajille maksettujen sääntöjenvastaisten menojen lopullisen vaikutuksen EU:n taloudellisiin etuihin ja on keskeinen indikaattori arvioitaessa, miten valvonta- ja tarkastusjärjestelmien avulla voidaan hallita EU:n talousarviosta rahoitettavien toimien laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen liittyviä riskejä (ks. komission yhteenvetokertomus vuodelta 2014).

Valvontajärjestelmien kustannustehokkuuden varmistamiseksi yksi tärkeimmistä toimista, joihin komission yksiköt keskittyvät kollegion toimikauden aikana, on valvonnan järkeistäminen ja tehostaminen sekä varojen kohdentaminen uudelleen asianmukaisimmaksi katsottuun valvontaan laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen liittyvien riskien hallinnoimiseksi sääntelykehyksen puitteissa. Jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoitavien varojen osalta päätavoite on tehostaa jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiä.

Rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että EU:n varoja käytetään lainsäädännössä asetettujen vaatimusten mukaisesti, eli niillä suljetaan unionin rahoituksen ulkopuolelle menot, joita vastaavat maksut on suoritettu sovellettavan lainsäädännön vastaisesti. Yhteistyössä hallinnoitavilla politiikan aloilla pääasiallinen vastuu sääntöjenvastaisten menojen havaitsemisesta ja vastaavien määrien takaisinperinnästä tuensaajilta on jäsenvaltioilla (ei komissiolla). Valvontajärjestelmän toiminnan, oikaisumekanismien ja menettelyjen monimutkaisuuden ja ohjelmien monivuotisen luonteen vuoksi rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet toteutetaan yleensä sen jälkeen, kun puutteet tai sääntöjenvastaisuudet on havaittu ja maksut suoritettu.

c) jäsenvaltio on laiminlyönyt vakavasti hallinto- ja valvontavelvoitteensa.

Kun tapaus on käsitelty loppuun (päättämistä koskeva kirje on lähetetty), keskeytettyä maksua koskeva määrä voidaan käsitellä ja maksaa jäsenvaltion viranomaisille sillä edellytyksellä, että käytettävissä on tarpeeksi määrärahoja eikä ohjelmaan liity muita ongelmia;

a) on näyttöä siitä, että asianomaisen jäsenvaltion hallinto- ja valvontajärjestelmissä on merkittäviä puutteita, tai

Maatalous: Yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) koskeva uusi horisontaalinen asetus tuli voimaan vuonna 2014. Se muodostaa YMP:n varoja koskevien maksumääräaikojen ja maksujen keskeyttämiselle uuden säädöskehyksen, jonka avulla tehostetaan komission valtuuksia keskeyttää EU:n rahoitus silloin kun on havaittu sääntöjenvastaisten maksujen riski. Komissio voi näin ollen pienentää kuukausittaisia maksuja (Euroopan maatalouden tukirahasto eli maataloustukirahasto) tai välimaksuja (Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto eli maaseuturahasto) tai keskeyttää ne, jos ”yksi tai useampi kyseisen kansallisen valvontajärjestelmän keskeinen osa puuttuu kokonaan tai ei toimi tehokkaasti havaittujen vakavien tai pysyvien puutteiden vuoksi” (tai sääntöjenvastaisten maksujen takaisinperintäjärjestelmässä on vastaavanlaisia vakavia puutteita) ja

Maataloustukirahaston osalta tuensaajilta takaisin perityt määrät palautetaan EU:n talousarvioon käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat pidättäneet niistä 20 prosenttia kattaakseen hallinnolliset kulut. Koska eräät jäsenvaltiot ovat viiytelleet aiheettomasti suoritettujen maksujen takaisinperinnässä, on otettu käyttöön lakisääteinen selvitysmekanismi. Sen mukaisesti 50 prosenttia sellaisista aiheettomasti suoritetuista maksuista, joita jäsenvaltiot eivät ole perineet takaisin tuensaajilta neljän vuoden (oikeudenkäynnin tapauksessa kahdeksan vuoden) kuluessa, katetaan automaattisesti kansallisesta talousarviosta (50/50-sääntö). Myös tällaisessa tapauksessa jäsenvaltiot ovat velvollisia jatkamaan takaisinperintämenettelyjä, ja jos ne eivät toimi riittävän huolellisesti, komissio voi päättää sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn jälkeen veloittaa koko perimättä olevan määrän kyseiseltä jäsenvaltiolta. Lisäksi jäsenvaltioiden on kuitattava vielä jäljellä olevat velat velalliselle myöhemmin suoritettavista maksuista (pakollinen korvaaminen). Järjestelmä kannustaa näin jäsenvaltioita perimään takaisin sääntöjenvastaiset maksut ilman aiheetonta viivästystä.

Suoraan tuloista tehtävien rahoitusoikaisujen tarkoituksena on oikaista rahoitus ennen EU:n maksun suorittamista. Näin toimitaan, kun oikaisun toteuttaa jäsenvaltio todentaessaan uusia menoja komissiolle komission kanssa sovitun korjaavan toimintasuunnitelman seurauksena. On painotettava, että jälkikäteen tehtävät rahoitusoikaisut ja suoraan tuloista tehtävät rahoitusoikaisut eroavat toisistaan ajoituksen osalta.

Kun kyse on yhteistyössä hallinnoitavista varoista, kaikki rahoitusoikaisut vaikuttavat jäsenvaltioiden talousarvioihin: vaikka varoja ei palautettaisi EU:n talousarvioon, rahoitusoikaisujen vaikutus on jäsenvaltioiden tasolla aina negatiivinen.

Rahoitusoikaisut katsotaan toteutetuiksi, kun oikaisu on tehty ja kirjattu komission tileihin. Tämä merkitsee sitä, että valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä on varmentanut rahoitustoimen seuraavissa tapauksissa: vähennys väli- tai loppumaksupyynnöstä, perintämääräys ja/tai määrärahojen vapautuminen.

Rahoitusoikaisu ilmoitetaan vahvistetuksi heti kun jäsenvaltio on sen hyväksynyt tai kun komissio on tehnyt siitä päätöksen.

On painotettava, että merkittävä osa EU:n menoista, kuten koheesio- ja tutkimusmenot ja maaseudun kehittämismenot, liittyy monivuotisiin ohjelmiin. Tämä otetaan varainhoitoasetuksen 32 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti huomioon korjaavia toimenpiteitä suunniteltaessa ja toteutettaessa sekä näiden toimenpiteiden tuloksia arvioitaessa. Rahoitusoikaisuja ja takaisinperintätoimia toteutetaan ohjelman elinkaaren kaikissa vaiheissa sen jälkeen, kun menoja on aiheutunut ja/tai maksuja on suoritettu.

Komissio jatkaa erityisesti maaseuturahaston osalta työtään virheiden perimmäisten syiden selvittämiseksi (tätä varten on perustettu tilapäinen erityistyöryhmä). Lisäksi se pyrkii edelleen edistämään vähemmän virheille alttiiden yksinkertaistettujen maksujärjestelmien mahdollisimman laajaa käyttöä. Komissio on yleisesti sitoutunut sidosryhmien kanssa yksinkertaistamismenettelyyn, jossa arvioidaan kaikki säädökset ja suuntaviivat tavoitteena määrittää kaikki mahdolliset yksinkertaistamiskeinot ja toteuttaa tarvittavat muutokset mahdollisimman pian. Lyhyellä ajanjaksolla tämä koskee delegoituja säädöksiä, täytäntöönpanosäädöksiä ja ohjeita ja keskipitkällä aikavälillä perussäädöksiä.

YMP:n sääntelyä on parannettu rahoituskautta 2014–2020 varten. Parannuksiin kuuluvat muun muassa yksi valvonta- ja arviointijärjestelmä molempia pilareita varten, sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn yksinkertaistaminen/nopeuttaminen, nettomääräisten rahoitusoikaisujen soveltamiskriteerien ja menetelmien parempi määrittely sekä uusi malli, jonka mukaisesti todentamisviranomaisen on hankittava varmuus ilmoitettujen menojen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta käyttämällä edustavia otoksia.

Komissio jatkaa toimia, joiden tarkoituksena on yksinkertaistaa menettelyä kokonaisvaltaisesti. Ensinnäkin YMP:tä koskevassa uudessa horisontaaliasetuksessa kuvataan tarkkaan rahoitusoikaisujen peräkkäisten vaiheiden luonne, sisältö ja järjestys sekä erityyppiset rahoitusoikaisut. Toiseksi delegoidun säädöksen (rahoitusoikaisujen laskentamenetelmä ja kriteerit) ja täytäntöönpanosäädösten (sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn yksityiskohdat ja pakolliset määräajat) säännöksillä on tarkoitus yksinkertaistaa lainsäädäntökehystä edelleen ja vähentää tarpeettomien viivästysten riskiä. Kolmanneksi komissio aikoo tehostaa seurantaa, jonka avulla se valvoo sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen edistymistä, varmistaakseen määräaikojen tinkimättömän noudattamisen.

Jokaisesta EU:n talousarvioon kohdistuvasta todetusta riskistä seuraa aina nettomääräinen rahoitusoikaisu, koska komissio on säännösten mukaan velvollinen jättämään kaikki todetut sääntöjenvastaiset menot EU:n rahoituksen ulkopuolelle. Sekä maataloustukirahaston että maaseuturahaston nettomääräisiin rahoitusoikaisuihin sovelletaan YMP:tä koskevaa uutta horisontaaliasetusta, jossa menettelyä on tiukennettu aiemmasta siten, että rahoitusoikaisujen määrän määritysmenetelmä ja kriteerit vahvistetaan nyt delegoidussa säädöksessä. Sekä varainhoitoasetuksessa että YMP:tä koskevassa uudessa horisontaaliasetuksessa säädetään erityyppisten nettomääräisten rahoitusoikaisujen ensisijaisuusjärjestyksestä, jonka mukaan kiinteämääräisiä oikaisuja saa käyttää vain, jos oikaisuja ei ole mahdollista laskea tai ekstrapoloida ilman kohtuutonta vaivaa.

Tilintarkastustuomioistuimen viimeisimmissä tarkastuslausumissaan raportoimien korkeiden virhetasojen vuoksi maaseuturahaston tarkastusten määrää lisättiin huomattavasti vuonna 2013 (yhteensä 35 tarkastusta) ja jälleen vuonna 2014 (45 tarkastusta), jolloin määrä oli kaksinkertainen vuoteen 2012 (23 tarkastusta) verrattuna. Tästä on ollut seurauksena myös se, että jotkin jäsenvaltiot tarkastetaan vuosittain, kunnes kaikki vakavat puutteet on korjattu. Kyseisen ajanjakson kattava tarkastusstrategia perustuu parannettuun riskianalyysiin ja säännöllisesti päivitettävään kolmivuotiseen ohjelmaan. Näin varmistetaan, että menot katetaan entistä paremmin, jolloin myös tarkastuksista saadaan kattavampia, ja että tarkastukset kohdistetaan etenkin jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä oleviin vakaviin ja/tai systeemisiin puutteisiin. Tarkastukset keskitetään edelleen riskialttiimpiin aloihin, joilla noudatetaan järjestelmätarkastukseen perustuvaa lähestymistapaa.

Komissio antaa vuosittain sääntöjenmukaisuustarkastusten tuloksena kahdesta neljään päätöstä, jotka kattavat joukon yksittäisiä rahoitusoikaisuja. Palautuksen tosiasiallista maksamista EU:n talousarvioon voivat viivästyttää erissä maksamista tai lykkäystä koskevat päätökset. Oikaisujen täytäntöönpano erissä on tähän mennessä hyväksytty Bulgarian, Espanjan, Kreikan, Liettuan, Portugalin, Ranskan ja Romanian osalta. Lisäksi komissio otti vuonna 2012 käyttöön uuden säännöksen , jonka mukaan on mahdollista lykätä rahoitusoikaisujen korvaamista niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka saavat EU:n taloudellista tukea, sillä edellytyksellä, että rahoitusoikaisun aiheuttaneet puutteet korjataan. Lykkäysajan päätyttyä oikaisut toteutetaan vuosierinä. Tähän mennessä lykkäystä on myönnetty Portugalille ja Kreikalle. Vuoden 2014 loppuun mennessä päätöksiä erissä maksamisesta oli tehty 1,1 miljardin euron arvosta. Myös tammikuussa 2015 tehtiin samanlaisia päätöksiä 1,3 miljardin euron arvosta (yhteensä 2,4 miljardia euroa).

Suoraan tai välillisesti hallinnoitavien menojen osalta tulojen ja menojen hyväksyjän on varainhoitoasetuksen mukaisesti annettava perintämääräykset aiheettomasti maksetuista määristä. Takaisinperintätoimet toteutetaan tällöin suorina pankkisiirtoina velalliselta (ja otetaan EU:n talousarvioon tuloina, jotka voidaan käyttää uudelleen samassa ohjelmassa) tai vähentämällä muista määristä, jotka komission on maksettava velalliselle. Komission yksiköt suorittavat takaisinperintätoimia myös tukia maksettaessa siten, että tukeen oikeuttamattomat menot (jotka on havaittu edellisten tai havaitaan parhaillaan käsiteltävänä olevien maksupyyntöjen yhteydessä) vähennetään suoritettavista maksuista.

Ennen kunkin vuoden helmikuun 15. päivää todettuja sääntöjenvastaisuuksia koskeviin rahoitusoikaisuihin sovelletaan ohjelmakaudella 2014–2020 samankaltaisia sääntöjä kuin ohjelmakaudella 2007–2013. Tavoitteena on edelleen kannustaa jäsenvaltioita havaitsemaan ja korjaamaan sääntöjenvastaisuudet itse. Kansallisissa tarkastuksissa havaitut sääntöjenvastaiset menot on poistettava komissiolle kunkin vuoden helmikuun 15. päivään mennessä toimitettavista tileistä. Jos jäsenvaltio on tehnyt näin, se voi käyttää oikaisuja vastaavat määrät ohjelmaan sisältyviin uusiin tukikelpoisiin toimenpiteisiin, kuten ohjelmakaudella 2007–2013.

Uudessa varainhoitoprosessissa kunkin tilivuoden määrätty aikaraja on helmikuun 15. päivä. Jäsenvaltioiden on kyseiseen päivämäärään mennessä toimitettava komissiolle ohjelman tilit, johdon vahvistuslausuma, tarkastuslausuma ja vastaavat kertomukset. Jäsenvaltioiden on todennettava tilinpäätöksiin sisältyvien menojen laillisuus ja sääntöjenmukaisuus.

Ohjelmista vastaavien viranomaisten olisi ohjelmien tilejä, johdon vahvistuslausumaa ja tarkastuslausuntoa laatiessaan saatava kyseisen valvonnan avulla kohtuullinen varmuus siitä, että kaikki olennaiset sääntöjenvastaisuudet on korjattu ja että mahdolliset hallinto- ja valvontajärjestelmän millä tahansa tasolla esiintyvät vakavat puutteet on korjattu tai että niitä ollaan korjaamassa. Tarkastusviranomaisilla on entistä tärkeämpi tehtävä kunkin ohjelman vuosittaisen tarkastuslausunnon antajina. Niiden lausunnot perustuvat tileihin kirjattujen menojen vuotuiseen jäännösvirheriskiin. Komission pääosastot arvioivat ja validoivat jäsenvaltioiden ilmoittamat jäännösvirhetasot laatiessaan vuotuisia toimintakertomuksiaan.

Ohjelmakaudelle 2014–2020 otettiin käyttöön merkittävä uudistus: kun tietyt yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen 145 artiklan 7 kohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät, komission on sovellettava nettomääräistä rahoitusoikaisua. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltiolta on poistettu nykyinen mahdollisuus hyväksyä oikaisu ja käyttää EU:n varat uudelleen.

Komissio on käynnistänyt aloitteen ”Tuloksiin keskittyvä EU:n talousarvio”, jonka tärkeänä tavoitteena on varainhoitoasetuksen mukaisesti varmistaa kustannustehokkuus silloin kun suunnitellaan ja pannaan täytäntöön virheiden ehkäisemiseen, havaitsemiseen ja korjaamiseen tarkoitettuja hallinto- ja valvontajärjestelmiä. Valvontastrategioissa olisi sen vuoksi harkittava tiukempia ja tiheämpiä tarkastuksia riskialttiimmilla alueilla sekä varmistettava, että tarkastuksilla saadaan aikaan lisäarvoa. Tämä on tärkeää sen vuoksi, että tarkastuksista aiheutuu tuensaajille merkittävä hallinnollinen rasite ja ne saattavat jopa vähentää ohjelmiin osallistumista. Lisäksi tehottomat ja tuloksettomat tarkastukset vievät resursseja, jotka voitaisiin muutoin käyttää tulosten aikaansaamiseen.

Jos EU:n tarkastuksissa havaitaan jo tehdyistä rahoitusoikaisuista huolimatta edelleen samoja puutteita kuin aikaisemmin, komissio voi delegoituun säädökseen sisällyttämänsä säännöksen nojalla määrätä ensimmäistä rahoitusoikaisua suuremman rahoitusoikaisun. Tämä viestii selkeästi jäsenvaltioille siitä, että niiden on mukautettava hallinto- ja valvontajärjestelmiään nopeasti ja pysyvästi sen jälkeen, kun vakava puute on havaittu.

Kiinteämääräisten oikaisujen tapauksessa sovellettavat prosenttiosuudet ovat samat kuin edellisillä ohjelmakausilla, eli 5, 10, 25 ja 100 prosenttia. Tämä lähestymistapa on vahvistettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Kaikissa rahoitusoikaisujen soveltamista koskevissa päätöksissä on kuitenkin otettava huomioon suhteellisuusperiaate ja EU:n talousarvioon kohdistuva jäännösriski, kuten yhteisiä säännöksiä koskevassa asetuksessa edellytetään. Näin ollen jos delegoidun säädöksen mukaisesti määritetyn kiinteämääräisen oikaisun soveltaminen olisi suhteellisuusperiaatteen vastaista, komissio soveltaa pienempää prosenttiosuutta.

Yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen mukaan komissiolla on valta antaa delegoidussa säädöksessä yksityiskohtaiset säännöt hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan arviointiperusteista, joihin kuuluvat muun muassa vakavien puutteiden keskeiset tyypit, sovellettavan rahoituskorjauksen tason määritysperusteet sekä kiinteämääräisten ja ekstrapoloitujen rahoitusoikaisujen soveltamisperusteet. Tämä delegoitu säädös hyväksyttiin 3. maaliskuuta 2014 (komission delegoitu asetus (EU) N:o 480/2014). Komissiolla on sen vuoksi käytössään vahvempi oikeusperusta kuin edellisellä ohjelmakaudella vuosina 2007–2013, jolloin sovellettiin vastaavanlaisia, mutta oikeudellisesti sitomattomaan ohjeistukseen sisältyneitä sääntöjä. Lisäksi kaikki ohjelmien sidosryhmät tuntevat hyvin arviointiperusteet ja kiinteämääräisten oikaisujen tasot etukäteen.

ESR:n osalta on vahvistettu 209 miljoonaa euroa ja toteutettu 156 miljoonaa euroa rahoitusoikaisuja, joista 95 miljoonaa euroa vahvistettiin vuonna 2014 ja 61 miljoonaa euroa aiempina vuosina. Vuoden 2014 aikana ja aiempina vuosina vahvistetuista rahoitusoikaisuista 89 prosenttia on toteutunut, joten toteuttamatta on vielä 118 miljoonaa euroa. Rahoitusoikaisujen osuudet ovat suurimmat seuraavien jäsenvaltioiden osalta: Espanja (56 miljoonaa euroa), Romania (43 miljoonaa euroa), Puola (32 miljoonaa euroa) ja Ranska (20 miljoonaa euroa). Vuonna 2014 toteutetuista rahoitusoikaisuista 64 miljoonaa euroa on suoraan tuloista tehtyjä rahoitusoikaisuja, eli jäsenvaltioiden viranomaiset toteuttavat rahoitusoikaisut samalla, kun ne ilmoittavat menot komissiolle, soveltamalla kiinteämääräisiä oikaisuja komission tarkastusten perusteella.

ESR:n kaikki 239 ohjelmaa on päätetty (209 kokonaan ja 30 osittain). Vahvistettujen ja toteutuneiden rahoitusoikaisujen määrä oli 133 miljoonaa euroa vuonna 2014. Suurin osuus vahvistetuista rahoitusoikaisuista koski Espanjaa (99 miljoonaa euroa) ja toteutetuista rahoitusoikaisuista Italiaa (20 miljoonaa euroa). Päättämismenettely on saatettu loppuun myös Belgiassa, Saksassa, Kreikassa, Ranskassa, Itävallassa, Slovakiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Italia ja Espanja eivät ole vielä hyväksyneet kaikkia päättämisehdotuksia, ja oikaisumenettelyä edeltävä menettely on käynnistetty (ks. lisätietoja 4.2.3 kohdassa).

Punaisella merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on suurempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 3,5 prosenttia.

Vaaleanharmaalla merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on pienempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 3,5 prosenttia.

Kesken olevissa rahoitusoikaisuissa on kyse alustavasta vaiheesta, jossa rahoitusoikaisua koskeva menettely on käynnistetty, mutta kyseistä jäsenvaltiota koskeva kuulemismenettely on edelleen kesken. Ilmoitetut määrät ovat vain komission yksiköiden alustavia arvioita, jotka voivat muuttua komission lopulliseen päätökseen mennessä.

* Alankomaiden osalta negatiivinen määrä on seurausta unionin tuomioistuimen tuomiosta, jonka mukaan komission on maksettava Alankomaille.

EAKR:n/koheesiorahaston osalta on vuonna 2014 ilmoitettu ensimmäistä kertaa suoraan tuloista tehtyjä rahoitusoikaisuja, jotka koskevat vuosia 2007–2013. Ne koskevat jäsenvaltioiden vuonna 2014 komission yksiköiden erityisten pyyntöjen jälkeen ilmoittamia määriä (pyynnöt kohdistettiin tärkeimpiin tapauksiin, joissa on sovellettu kiinteämääräisiä oikaisuja julkisiin hankintamenettelyihin liittyvien ongelmien tai jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteiden vuoksi). Tämän seurauksena rahoitusoikaisuja on tehty suoraan tuloista 782 miljoonan euron arvosta kuudessa jäsenvaltiossa kumulatiivisesti vuodesta 2012 alkaen vuoden 2014 loppuun. Koska tällaisia tietoja ilmoitettiin vuonna 2014 ensimmäistä kertaa, suoraan tuloista tehtyjen rahoitusoikaisujen määrät kirjattiin kokonaisuudessaan kyseiselle vuodelle, vaikka osa määristä liittyi komissiolle vuosina 2012 ja 2013 toimitettuihin maksupyyntöihin.

Punaisella merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on suurempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 2,3 prosenttia.

Vaaleanharmaalla merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on pienempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 2,3 prosenttia.

Vuodesta 2013 alkaen on järjestetty neljä virhetasoa koskevaa seminaaria, joista kaksi vuonna 2014. Seminaareissa on tarkasteltu toimintasuunnitelmien täytäntöönpanotilannetta, jaettu hyviä käytänteitä ja annettu ohjeistusta. Nämä kaksi kertaa vuodessa järjestettävät seminaarit perustuvat maaseudun kehittämiskomitean ja maatalousrahastojen komitean yhteistyöhön, ja tavoitteena on varmistaa sekä hallintoviranomaisten että maksajavirastojen osallistuminen. Seminaarien seurantamenettelyä valvotaan tiiviisti, ja siitä laaditaan puolivuosittain tilannearvio. Lisäksi maantieteelliset yksiköt huolehtivat käsiteltyjen asioiden jatkotoimista jäsenvaltioiden kanssa vuotuisissa ja ad hoc tapaamisissa, seurantakomiteoissa ja tarvittaessa ohjelmien sisällön tarkistusten yhteydessä.

Suorien tukien tapauksessa maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto esitti vuoden 2013 vuotuisessa toimintakertomuksessaan varaumia 15 espanjalaisen maksajaviraston, Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan (Englanti), Unkarin, Kreikan ja Portugalin osalta. Komissio seuraa edelleen Ranskan, Espanjan ja Englannin kansallisten viranomaisten laatimia korjaavia toimintasuunnitelmia. Portugalin toimenpideohjelma on toteutettu. Vaikka Kreikan tilanne on parantunut merkittävästi, toimintasuunnitelman täytäntöönpano ei täysin vastannut asetettuja välitavoitteita ja määräaikoja. Sen vuoksi komissio antoi täytäntöönpanopäätöksen pienentääkseen hakuvuoden 2014 kuukausimaksuja niiden menojen osalta, joita puutteet koskivat. Unkarin osalta ei katsottu tarpeelliseksi laatia virallista toimintasuunnitelmaa vuosina 2013 ja 2014 ilmenneiden ongelmien vuoksi. Ongelmat koskivat valvontajärjestelmää, joka on määrä uudistaa suoria tukia koskevan uuden järjestelmän yhteydessä hakuvuodesta 2015 alkaen. Ranskaa koskevaa, 15. marraskuuta 2013 hyväksyttyä toimintasuunnitelmaa seurataan neljännesvuosittain toteutettavan raportoinnin avulla. Tarvittaessa tehdään tarkastuskäyntejä.

Komissio seuraa tarkkaan jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaitsemiaan tai jäsenvaltioiden, tilintarkastustuomioistuimen ja/tai OLAFin (petostutkinta) havaitsemia olennaisia puutteita, kunnes se on saanut luotettavat todisteet siitä, että puutteet on korjattu jäsenvaltion toteuttamilla asianmukaisilla toimenpiteillä, aikaisemmin ilmoitetut sääntöjenvastaiset menot on oikaistu ja uusi järjestelmä on osoittautunut luotettavaksi käytännössä.

Komissio tarkasti kaudella 2008–2014 takaisinperintää koskevien sääntöjen asianmukaisen soveltamisen tekemällä 32 tarkastuskäyntiä 19 jäsenvaltioon (myös kaikkiin niihin 15 jäsenvaltioon, joissa takaisinperintäaste on ollut vuodesta 2007 alkaen alhainen). Tarkastuksissa havaittuja puutteita seurataan sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen yhteydessä. Kahta tapausta lukuun ottamatta (Italia ja Irlanti) jäsenvaltioiden viranomaisilla on tavallisesti käytössä asianmukaiset menettelyt EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi.

Myös komission vastaavia tarkastusvalmiuksia on vahvistettu. Tarkastuskäyntien määrää on lisätty, ja tarkastukset koskevat virhetasoihin liittyviä erityiskysymyksiä.

Komissio on tehnyt vuodesta 1999 yhteensä 10 808 miljoonan euron arvosta päätöksiä maataloustukirahastoon liittyvistä rahoitusoikaisuista (jotka ovat seurausta 47 hyväksytystä päätöksestä). Oikaisujen vuotuinen keskimääräinen osuus kaudella 1999–2014 oli 1,7 prosenttia menoista. Oikaisut pannaan yleensä täytäntöön automaattisesti sen jälkeen, kun komissio on tehnyt niistä päätöksen, ellei jäsenvaltiolle ole annettu mahdollisuutta maksaa kolmessa vuosierässä.

Koheesiopolitiikan eri ohjelmakaudet osoittavat selkeästi sen, että EU:n talousarviosykli on monivuotinen. Vuosien 2000–2006 ohjelmakauden päättämisprosessi on lopuillaan, joten rahoitusoikaisujen määrä on huomattavasti muiden kausien, etenkin kauden 2007–2013, määriä suurempi. Tämän viimeksi päättyneen kauden rahoitusoikaisujen määrän odotetaan kuitenkin kasvavan edelleen tulevina vuosina, kun sen ohjelmia aletaan päättää (maksujen 95 prosentin kynnysarvo on lähes saavutettu osassa ohjelmista). Oikaisujen määrän odotetaan kuitenkin olevan tuloksekkaiden ennaltaehkäisevien toimenpiteiden ansiosta edellistä ohjelmakautta pienempi.

Ohjelmakauden tässä vaiheessa oikaisujen kumulatiivinen määrä vastaa 0,9:ää prosenttia budjettimäärärahoista. Vaikka kauden 2007–2013 rahoitusoikaisujen määrän odotetaan kasvavan edelleen tulevina vuosina, kun kauden ohjelmia aletaan päättää, tähän mennessä saadut luvut viittaavat siihen, että rahoitusoikaisujen määrä on kaikkiaan pienempi kuin edellisellä ohjelmakaudella. Tämä kuvastaa hallinto- ja valvontajärjestelmien parempaa valmiutta havaita ongelmat ja korjata virheet ennen menojen ilmoittamista komissiolle, koska koheesiopolitiikan osalta virhetaso on matalampi kaudella 2007–2013 verrattuna kauteen 2000–2006. Tässä yhteydessä olisi myös otettava huomioon jäsenvaltioiden tämän kauden osalta tekemät oikaisut (ks. 7 jakso).

ESR:n osalta päättämisprosessi saatiin päätökseen vuoden 2014 lopussa. Komission yksiköt arvioivat 30. kesäkuuta 2015, että ohjelmakauden 2000–2006 rahoitusoikaisujen kokonaismäärä – kun otetaan huomioon kesken olevat rahoitusoikaisut – on ESR-ohjelmien osalta 2,4 miljardia euroa, mikä on 3,6 prosenttia ESR:n määrärahoista. Rahoitusoikaisut voidaan jakaa ohjelmien elinkaaren aikana tehtyihin rahoitusoikaisuihin, joiden määrä oli 1,2 miljardia euroa, ja ohjelmien päättyessä tehtyihin rahoitusoikaisuihin, joiden määrä oli myös 1,2 miljardia euroa.

Koska ohjelmakauden 2000–2006 päättäminen on lopuillaan, korjaavien toimenpiteiden kokonaistuloksia ja käytettyjen varojen kokonaismäärää voidaan verrata tarkoituksenmukaisella tavalla, jolloin saadaan kattava kuva oikaisumekanismien vaikutuksesta. Pelkästään komission valvontatyöhön perustuvien rahoitusoikaisujen määrä EAKR:n ja ESR:n varojen osalta oli vuoden 2014 lopussa yhteensä 8,2 miljardia euroa. Tämä on noin 4,1 prosenttia määrärahoista (196,9 miljardia euroa) vuoden 2014 lopussa. Rahoitusoikaisujen osuus nousee yli 4,6 prosenttiin, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden ilmoittamat rahoitusoikaisut, jotka perustuvat niiden omaan tarkastustoimintaan.





Kaavio 4.2.4: EAKR:n/koheesiorahaston sekä ESR:n ohjelmakautta 2007–2013 koskevat jäsenvaltioiden vahvistetut ja kesken olevat kumulatiiviset rahoitusoikaisut 31.12.2014 suhteessa jäsenvaltioiden saamiin rahoitusosuuksiin

EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmien osalta komissio on määrännyt kumulatiivisesti noin 2 miljardia euroa rahoitusoikaisuja ohjelmakauden 2007–2013 alusta lähtien (niihin sisältyvät 782 miljoonan euron rahoitusoikaisut, jotka jäsenvaltiot ovat tehneet joko ennen menojen ilmoittamista komissiolle tai samaan aikaan menoilmoituksen kanssa niiltä vaadittujen korjaavien toimien tuloksena, ks. edellä myös suoraan tuloista tehtävät oikaisut), ja rahoitusoikaisuja on yhä kesken 237 miljoonan euron arvosta. Suurin osa rahoitusoikaisuista koski Tšekkiä (719 miljoonaa euroa), Unkaria (298 miljoonaa euroa), Kreikkaa (257 miljoonaa euroa), Espanjaa (237 miljoonaa euroa), Slovakiaa (152 miljoonaa euroa), Romaniaa (146 miljoonaa euroa) ja Italiaa (105 miljoonaa euroa).

EAKR:n ja koheesiorahaston tapauksessa komissio hoiti valvontatehtävänsä tinkimättä myös vuonna 2014 keskeyttämällä maksumääräaikoja ja maksuja heti, kun puutteita havaittiin, ja varmistamalla, että jäsenvaltiot korjaavat hallinto- ja valvontajärjestelmissään havaitut puutteet. Tavoitteena oli havaita kaikki jäljellä olevat merkittävät olennaiset riskit ja puuttua niihin, jotta voidaan varmistaa, että EU:n talousarviota suojataan asianmukaisesti ja jäännösriski saadaan hyväksyttävälle tasolle ohjelmien päätösvaiheeseen mennessä. Tämän ansiosta kokonaistilannetta saatiin parannettua ohjelmakauden 2007–2013 osalta kauteen 2000–2006 verrattuna. Lisäksi komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteuttamilla toimilla saatiin varmistettua, että koheesiomenojen virhetasojen kehitys ajanjaksolla oli myönteinen, kuten jäljempänä kuvataan.

ESR:n tapauksessa kumulatiivisten rahoitusoikaisujen osuus oli suurin seuraavien jäsenvaltioiden osalta: Romania (355 miljoonaa euroa), Espanja (213 miljoonaa euroa) ja Puola (152 miljoonaa euroa).

EAKR:n/koheesiorahaston ja ESR:n ohjelmiin tehtiin kaudella 2007–2013 seuraavat parannukset:

A) Kansallisten tarkastusten kehittäminen

Kansallisia hallinto- ja valvontajärjestelmiä on kehitetty siten, että niillä voidaan entistä paremmin ehkäistä, havaita ja korjata virheet ennen kuin menot ilmoitetaan komissiolle. Komission yksiköt tekivät runsaasti työtä hallinnoinnin ja tarkastuksen aloilla parantaakseen jäsenvaltioiden vastuulla olevia ensimmäisen tason tarkastuksia. Lisäksi ohjelmakautta 2007–2013 koskevissa asetuksissa säädetään tarkastusviranomaisten yleisestä velvollisuudesta käyttää toimia tarkastaessaan tilastollista otantaa. Komissio myös valvoi kattavasti tarkastuksia ja antoi niistä runsaasti ohjeistusta, mikä johti merkittävään valmiuksien kehittämiseen. Nämä seikat yhdessä auttoivat parantamaan jäsenvaltioiden vuosittain komissiolle tarkastuskertomuksissaan ilmoittamien virhetasojen luotettavuutta. Kyseisiä virhetasoja käytetään hallinto- ja valvontajärjestelmien vaikuttavuutta mittaavina indikaattoreina komission varmistusprosessissa. Komission tarkastustyössä voitiin sen vuoksi keskittyä varmuuden hankkimiseen tarkastusviranomaisten työn asianmukaisuudesta ja niihin tarkastusviranomaisiin, joiden osalta tilanne oli heikoin tai joiden tarkastusten alaan kuului suurin osa EU:n varoista. Lisäksi komissio seuraa havaittuja puutteita jatkuvasti ja valvoo, että tarkastusviranomaisen työn laatu on tyydyttävää silloin kun ohjelmalle on myönnetty lupa käyttää yhtenäistä tarkastusmallia. Tarkastusviranomaisten kanssa tehtävällä tiiviillä yhteistyöllä varmistetaan, että ongelmat havaitaan ja ratkaistaan jo kansallisella tasolla. Yhteistyöllä autetaan lisäksi parantamaan komission varmistusprosessia.

B) Komission tarkastukset paikalla

Komissio tekee lisäksi omia, paikan päällä toimitettavia riskipohjaisia tarkastuksia, joita voidaan tehdä myös tuensaajien tasolla, jos se katsoo, että tietyt puutteet (etenkin EAKR:oon/koheesiorahastoon liittyvien julkisten hankintojen ja valtiontukikysymysten kaltaisilla monimutkaisilla osa-alueilla) saattaisivat muutoin jäädä havaitsematta tai että ne havaittaisiin liian myöhään. Näihin tarkastuksiin kuuluu myös korjaavista toimista laadittujen toimintasuunnitelmien toteutuksen varmistaminen silloin, kun on kyse maksujen keskeytyksistä ja rahoitusoikaisuista. Näiden tarkastusten avulla parannetaan sellaisten ohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmiä, joista on esitetty varaumia, ja varmistetaan näin, että komissiolle jo ilmoitetut ja jatkossa ilmoitettavat menot ovat laillisia ja sääntöjenmukaisia. Ne tarjoavat lisäksi komissiolle muita tarkastuksia välittömämmän varmuuden lähteen.

C) Ongelmien parempi havaitseminen

Parannettuja ongelmien havaitsemisvalmiuksia on hyödynnetty ennakoivasti jäsenvaltioiden hallintojärjestelmien tehostamiseksi samalla kun on toteutettu tarvittavat rahoitusoikaisut. Jos ohjelmissa on havaittu merkittäviä hallinnollisia puutteita, komissiolla on vuodesta 2008 ollut mahdollisuus keskeyttää tällaisten ohjelmien maksumääräaikojen kuluminen ja/tai maksut, ja jos suorittamatta olevia maksuja ei ole, pääjohtajat ovat voineet päättää laatia varoituskirjeen. Näiden mahdollisuuksien järjestelmällisellä ja johdonmukaisella käytöllä on varmistettu, että EU:n varoista ei ole korvattu menoja, joihin liittyy suuri riski, ja kannustettu tehokkaasti jäsenvaltioita parantamaan nopeasti hallinto- ja valvontajärjestelmiään. Samaan aikaan EU:n ja jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten yhteistyöllä on voitu varmistaa, että tarvittavista rahoitusoikaisuista päästään helpommin yhteisymmärrykseen ja että ne toteutetaan paremmin. Näin EU:n talousarviota voidaan asianmukaisesti suojata sääntöjenvastaisilta menoilta, myös käyttämällä kiinteämääräisiä oikaisuja. Jäsenvaltiot ovat puolestaan voineet käyttää näiden rahoitusoikaisujen kohteena olleet EU:n varat muihin hankkeisiin. Näillä oikaisuilla on kuitenkin edelleen merkittäviä taloudellisia ja poliittisia vaikutuksia asianomaisissa jäsenvaltioissa, koska sääntöjenvastaiset menot on rahoitettava kansallisista varoista, jos niitä ei saada perittyä takaisin tuensaajilta.

D) Valmiuksien kehittämistoimet

Komissio on lisäksi toteuttanut toimia lisävalmiuksien kehittämiseksi kauden 2007–2013 ohjelmia varten lieventääkseen riskejä ja heikkouksia, joita jäsenvaltioissa ja ohjelmissa edelleen on hallintoviranomaisten tasolla. Vuoden 2013 alussa perustettiin uusi hallintovalmiuksien kehittämiseen keskittyvä osaamiskeskus, jonka tehtävänä on tukea EAKR:n ja koheesiorahaston varojen hallinnoinnista vastaavia viranomaisia. Osaamiskeskus on muun muassa laatinut julkisia hankintoja koskevan toimintasuunnitelman. Lisäksi toteutetaan toimia, joilla pyritään parantamaan valtiontukisääntöjen täytäntöönpanoa, ja kehitteillä on varoja hallinnoivien viranomaisten välinen foorumi, jonka avulla on tarkoitus varmistaa nykyisin käytössä olevien parhaiden käytänteiden tehokas hyödyntäminen.

E) Yksinkertaistetut kustannusvaihtoehdot

Komissio jatkoi vuonna 2014 aktiivista toimintaa yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käytön edistämiseksi. Italiassa, Ranskassa, Irlannissa ja Maltassa järjestettiin seminaarit yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käytön edistämiseksi keinona vähentää edelleen tilien perustana olevien toimien laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen liittyvää virheriskiä, erityisesti valmistauduttaessa seuraavaan ohjelmakauteen 2014–2020. Lisäksi syyskuussa 2014 saatiin valmiiksi yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja koskevat päivitetyt ohjeet jäsenvaltioille. Vuonna 2014 julkaistiin myös Italiassa toteutettu tapaustutkimus yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen täytäntöönpanosta ohjelmakaudella 2007–2013.