Nykyinen fossiilipohjainen taloutemme on saavuttanut rajansa, ja siirtymästä uuteen, luonnonvarojen kestävään ja kiertoon perustuvaan käyttöön pohjautuvaan yhteiskunnalliseen ja talousmalliin on tullut yksi EU:n keskeisistä tehtävistä.

Biotalouden merkitys on tällä hetkellä suurempi kuin koskaan aiemmin, jotta voidaan edistää vihreää ja oikeudenmukaista siirtymää Euroopassa. EU:n biotalousstrategia on osoittautunut toimivaksi, mutta toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa olisi jatkossa keskityttävä enemmän biologisten resurssien parempaan hallintaan ja kestäviin kulutustapoihin.

Tässä tarkastelussa on myös havaittu nykyisessä toimintasuunnitelmassa puutteita, jotka edellyttävät lisätoimia. Ensinnäkin on kiinnitettävä enemmän huomiota siihen, miten voidaan parantaa maahan ja biomassaan kohdistuvan kysynnän hallintaa ilmastoneutraalin Euroopan taloudellisten ja ympäristövaatimusten täyttämiseksi. Toisekseen on tehtävä työtä kulutustapojen kestävyyden parantamiseksi, jotta varmistetaan ympäristötavoitteiden toteutuminen.

·Yksityiset investoinnit sekä elintarvikealan ja muiden biopohjaisten teollisuudenalojen tutkimus ja innovointi ovat kasvussa, ja niillä on havaittavissa lupaavaa kehitystä. Euroopalla on vahva asema biopohjaisten kemikaalien ja materiaalien maailmanlaajuisilla markkinoilla.

·Biotalouden toteuttaminen on edistynyt Keski- ja Itä-Euroopan maissa. Tässä on ollut apua merkittävistä EU:n rahoitusosuuksista ja uusien foorumien ja verkostojen perustamisesta.

Noin 80 prosenttia EU27-maissa elintarvikkeeksi tuotetusta biomassasta on tarkoitettu eläinperäisiin elintarvikkeisiin ja 20 prosenttia kasviperäisiin elintarvikkeisiin. Biomassan käyttö kasvoi vuosina 2009–2017 noin prosentin elintarvikkeissa ja 10 prosenttia muissa kuin elintarvikekäyttötarkoituksissa niiden kahden viime nelivuotisjakson aikana, joilta tietoja on saatavilla (2010–2013 ja 2014–2017). Primäärisen puubiomassan käyttö on kasvanut 25 prosenttia ja sekundäärisen puubiomassan 29 prosenttia kahden viime vuosikymmenen aikana. Puubiomassan energiakäyttö on kasvanut EU:ssa noin 12 prosenttia niiden kahden nelivuotisjakson aikana, joilta tietoja on saatavilla (2010–2013 ja 2014–2017).

EU27-maat hankkivat noin miljardi tonnia biomassan kuiva-ainetta vuodessa. Biomassan kuiva-aineesta suurin osa on peräisin maa- ja metsätaloudesta ja alle prosentti kalataloudesta ja vesiviljelyalalta. Elintarvikkeeksi käytetyn biomassan osuus kaikesta EU27-maissa käytetystä biomassasta on noin puolet (ks. kaavio 3 ja komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 2).

Lisäksi 28 EU:n aluetta on ottanut käyttöön oman biotalousstrategian ja yksi muu alue laatii parhaillaan tällaista strategiaa, 69 muuta EU:n aluetta on laatimassa tai on jo hyväksynyt strategioita, joissa biotalous on yksi keskeisistä tekijöistä, ja 96 muulla EU:n alueella on strategioita, joissa on biotalouteen liittyvää vähimmäistason sisältöä (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 1). Käytössä on myös alakohtaisia alueellisia strategioita, jotka ohjaavat tiettyjen biologisten resurssien ja/tai biotalouden sektorien hallintaa, sekä laajempia, kattavia ja monialaisia strategioita (esimerkiksi kiertotaloudesta tai tutkimuksesta ja innovoinnista), jotka tukevat alueellisten biotalouksien toteuttamista.

Biotalouksien toteuttamisen onnistumiseen vaikuttavat paikalliset ympäristöön liittyvät, sosiaaliset ja taloudelliset mahdollisuudet ja haasteet. Vuoden 2018 biotalousstrategian toimintasuunnitelma sisälsi erityistoimia, joiden tavoitteena oli edistää kansallisten ja alueellisten biotalousstrategioiden hyväksymistä, päivittämistä ja johdonmukaisuutta. Toimintasuunnitelman hyväksymisen jälkeen asiassa on edistytty huomattavasti. Tällä hetkellä kymmenellä EU:n jäsenvaltiolla on oma biotalousstrategia ja seitsemän EU:n jäsenvaltiota laatii parhaillaan omaa strategiaansa (kaavio 1, lisätietoja on komission yksiköiden valmisteluasiakirjan luvussa 2.1). Vuoden 2018 jälkeen kolme muuta jäsenvaltiota on laatinut kansallisen strategian ja viisi on aloittanut kansallisen strategian laatimisen.

Vähintään puolet kaikesta EU:ssa energiaan käytetystä puubiomassasta (49 %) ja noin 19 prosenttia kaikesta materiaalien teollisiin prosesseihin tulevasta puubiomassasta on peräisin uusiolähteistä ja kierrätyspuusta. Vaikka sekundäärisen puubiomassan käyttö on osoitus biomassan kaskadikäytöstä metsäteollisuudessa, sitä voitaisiin parantaa vahvistamalla kaskadikäytön periaatteen toteuttamista ja kiinnittämällä enemmän huomiota pitkäikäisiin materiaaleihin ja tuotteisiin esimerkiksi rakennuksissa ja huonekaluissa. Tällaiset materiaalit ja tuotteet voivat mahdollistaa rakennetun ympäristön muuttamisen hiilinieluksi päästöjen lähteen sijaan, mikä auttaa suojelemaan ja laajentamaan biosfääriä, vakauttamaan ilmastoa ja varmistamaan ihmisten terveyden ja hyvinvoinnin uuden eurooppalaisen Bauhausin tavoitteiden mukaisesti. Lisäksi jotta voidaan parantaa kiertoa puuteollisuusyrityksissä, olisi kiinnitettävä huomiota kierrätyspuun talteenottoon ja uudelleenkäyttöön (tällä hetkellä 38 Mm3 SWE). Biomassan kysynnän kasvun ja kestävän biomassan rajallisen tarjonnan vuoksi biomassan saatavuudessa on odotettavissa puutteita (ks. luku 4).

3.3.Elintarvikealan ja muiden biopohjaisten teollisuudenalojen talous, työpaikat sekä tutkimus ja innovointi

Biomassan tuotannon ja biomassan elintarvikkeeksi, juomaksi, jalostetuiksi biopohjaisiksi tuotteiksi sekä nestemäisiksi biopolttoaineiksi ja biosähköksi muuntamisen osuus Euroopan työvoimasta on 8,3 prosenttia ja BKT:stä 4,7 prosenttia vuonna 2019 (eli 17,42 miljoonaa työntekijää ja 657 miljardin euron lisäarvo brexitin jälkeisessä EU:n alakohtaisessa koostumuksessa) (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 3). Biopohjaisten tuotteiden osuus EU:n sisäisistä kemikaalimarkkinoista on noin 3 prosenttia eli niiden kasvupotentiaali on merkittävä (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 4). Euroopan biopohjaisten kemikaalien ja materiaalien maailmanlaajuinen markkinaosuus on noin 31 prosenttia eli kaksinkertainen fossiilipohjaiseen sektoriin (16 %) verrattuna. Biotalouden sektorien rooli taloudellisen vaurauden tuottamisessa on parantunut viime vuosikymmenen aikana (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 5), ja työn tuottavuus (arvonlisäys työntekijää kohti) on kasvanut kaikissa maissa (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 6). Työvoiman tuottavuus oli suurinta biosähkön tuotannossa, biopohjaisten kemikaalien, lääkkeiden ja muovien sekä paperin valmistuksessa.

Suurin fossiilipohjaisten kemikaalien korvaaminen biopohjaisilla kemikaaleilla tapahtui biopohjaisissa liuottimissa, biopohjaisissa polymeereissä, biopohjaisissa pakkauksissa, biopolttoaineissa ja maatalouskemikaaleissa, ja biopohjaisten tuotteiden tuotantokustannukset olivat niissä vertailukelpoisia fossiilipohjaisten tuotteiden tuotantokustannusten kanssa (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan taulukko 2). Fossiilipohjaisten tuotantopanosten korvaaminen kemiallisilla rakenneaineilla ja muoveissa käytettävillä polymeereillä on tällä hetkellä alhaisella tasolla, mutta sen tulevaisuuden potentiaali on suuri. Laajamittaisten biojalostamojen rooli voisi olla tärkeä (ks. luku 5). Bioteknologiaan ja kiertoon perustuvien ratkaisujen suorat ja välilliset vaikutukset paikallisiin talouksiin on osoitettu yhdyskuntajätteen ravinteiden hyödyntämistä maatalouskäyttöön koskevassa strategiassa Italiassa. Sen mukaan kutakin lannoitteeksi muunnettua 100 000:ta tonnia jätevesilietettä kohti voidaan tuottaa 8,5 miljoonan euron lisäarvo ja luoda 85 työpaikkaa.

Vaikka Euroopan maatalouden rakenneuudistuksella on suurin vaikutus työvoiman kokonaismäärään, elintarvikeala ja muut biopohjaiset teollisuudenalat kasvoivat EU27-maissa enemmän kuin alkutuotanto. Elintarvikkeiden, juomien, tupakan, biopohjaisten tekstiilien, puutuotteiden ja huonekalujen, paperin, biopohjaisten kemikaalien, lääkkeiden ja muovien sekä biosähkön tuottaminen tarjoaa 7,92 miljoonaa työpaikkaa, joiden lisäarvo on 433 miljardia euroa. Elintarvike-, juoma- ja tupakka-alan osuus (55 %) lisäarvosta on suurin (237 miljardia euroa). Myös uuselintarvikehakemusten määrä on kasvussa.

Tutkimus ja kehitys on edennyt nopeasti yksityisellä sektorilla ja heikentynyt julkisella sektorilla. Tämä osoittaa, että yksityisten sidosryhmien osallistuminen biopohjaisten ratkaisujen tutkimukseen, demonstrointiin ja käyttöönottoon on ollut tuloksellista. Julkisen sektorin osallistuminen tutkimukseen ja kehitykseen vahvistaisi ja laajentaisi kuitenkin biopohjaisia aloja, kuten tapahtui biopohjaisten teollisuudenalojen yhteisyrityksessä (ja sen seuraajassa Euroopan kiertotaloutta ja biopohjaisia ratkaisuja edistävässä yhteisyrityksessä, ks. kohta 5.1 ja komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kohdassa 1.1 oleva laatikko 1).

Palvelutoiminta, johon sisältyvät muun muassa tieteellinen tutkimus ja kehitys, digitalisaatio ja logistiikka, on biotalouden keskeinen osatekijä ja voisi yli kaksinkertaistaa työllisyyden ja biotalouden koon. Tutkimusten mukaan biotalouteen liittyvien palvelujen tuottama lisäarvo EU:ssa on 400–1 000 miljardia euroa, ja palvelut ovat kasvaneet vuosina 2005–2015 keskimäärin nopeammin kuin alkutuotantoon liittyvät biotalouden sektorit . Nykyiset tilastot eivät kuitenkaan sovellu hyvin luotettavien tietojen tarjoamiseen. Lisäksi biotaloudessa huomioitujen palvelusektorien laajuudessa (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 7) on suuria jäsenvaltioiden välisiä eroja.



4.EU:n biotalousstrategian tavoitteet Euroopan vihreän kehityksen ohjelman yhteydessä

Keskeiset viestit:

·Eurooppa edistyy yleisesti ottaen EU:n biotalousstrategian tavoitteiden saavuttamisessa, mutta ympäristöhaasteita on edelleen

·Materiaalien kysynnän aiheuttamien monenlaisten maankäyttöön kohdistuvien paineiden vuoksi tarvitaan politiikan koordinointia, erityisesti herkillä työmarkkinoilla

·Oikeudenmukaista siirtymää varten on tarpeen kehittää työntekijöiden osaamista ja kouluttaa työntekijöitä uudelleen koko Euroopassa

·EU:n biotalousstrategian ja toimintasuunnitelman täytäntöönpanon jatkamisessa olisi keskityttävä määritettyihin haasteisiin

Tässä luvussa arvioidaan, edistyykö Eurooppa EU:n biotalousstrategian viiden tavoitteen saavuttamisessa. Sen jälkeen nämä tavoitteet yhdistetään Euroopan vihreän kehityksen ohjelman asiaan liittyviin aloitteisiin ja toimintapolitiikkoihin.

EU:n biotalouden seurantajärjestelmässä arvioidaan edistymistä kestävässä ja kiertotalouteen perustuvassa biotaloudessa EU:n biotaloutta ohjaavien, kaikki kolme kestävyyden ulottuvuutta kattavien periaatteiden perusteella. Sen yhteydessä EU:n biotalousstrategian viisi tavoitetta jaetaan yksityiskohtaisempiin toteamuksiin, jotka kuvaavat tavoitteisiin johtavia väyliä. Euroopan kehityspolkua kohti haluttua biotaloutta arvioidaan käyttämällä erityisiä indikaattoreita, joilla mitataan edistymistä näillä väylillä. Kehityssuuntauksissa ei vielä näy vuoden 2018 EU:n biotalousstrategian vaikutus , ja niihin vaikuttavat useat muut tekijät.

Vuosien 2012–2021 tietoihin perustuvien kehityssuuntausten mukaan Eurooppa edistyy yleisesti ottaen biotalousstrategiassa kuvailtujen tavoitteiden saavuttamisessa (ks. laatikko 1). Kehityssuuntauksissa näkyy kuitenkin myös kielteistä kehitystä. Vaikka EU:n ympäristö- ja ilmastopolitiikat ovat tuottaneet merkittäviä hyötyjä viime vuosikymmenten aikana, Eurooppa kohtaa pitkäkestoisia ympäristöhaasteita. Arvioinneista käy ilmi, että Euroopan maa- ja meriekosysteemeihin kohdistuva rasitus johtuu pääasiassa ihmisen toiminnasta aiheutuvista suorista tai epäsuorista stressitekijöistä, kuten saastumisesta, ihmisten jatkuvista toimista ja ilmastonmuutoksesta (komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavio 8).

Taulukossa 1 kuvataan Euroopan vihreän kehityksen ohjelman aloitteiden ja biotalousstrategian viiden tavoitteen välistä suhdetta. Kussakin aloitteessa painotetaan vähintään yhtä biotalousstrategian tavoitetta (tummanvihreällä) ja tuetaan muita (keskivihreällä). Arviointi ei rajoita aloitteiden todellista vaikutusta. Joissakin tapauksissa (vaaleanvihreällä) yhteydet biotalousstrategian tavoitteeseen ovat ainoastaan epäsuoria, eikä aloitteessa käsitellä tai tueta tavoitetta suoraan taloudellisten tai käyttäytymisen heijastusvaikutusten vuoksi. Tällaisiin tapauksiin on kiinnitettävä erityistä huomiota (lisätietoja arvioinnista on komission yksiköiden valmisteluasiakirjan luvussa 4).