B4-0833/96

Päätöslauselma Firenzen Eurooppa-neuvostosta ja hallitusten välisestä konferenssista

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Torinossa 29. maaliskuuta 1996 esittämät johtopäätökset ((SN 100/96)),

- ottaa huomioon ministeritasolla ja henkilökohtaisten edustajien tasolla pidetyt hallitusten välisen konferenssin ensimmäiset kokoukset,

- ottaa huomioon 17. toukokuuta 1995 antamansa päätöslauselman Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toimivuudesta ja vuoden 1996 hallitusten välisestä konferenssista - unionin toteuttaminen ja kehitys ((EYVL C 151, 19.6.1995, s. 56)) ja 13. maaliskuuta 1996 antamansa päätöslauselman Euroopan parlamentin lausunnosta hallitusten välisen konferenssin koollekutsumisesta ja (ii) mietintäryhmän työn arvioinnista ja Euroopan parlamentin poliittisten tavoitteiden täsmentämisestä hallitusten välistä konferenssia silmällä pitäen ((EYVL C 96, 1.4.1996, s. 77)),

A. ottaa huomioon, että Torinon Eurooppa-neuvosto vahvisti asianmukaisesti HVK:n mandaatin ja valitsi ensisijaiset alat, joita sen aikana on käsiteltävä,

B. ottaa huomioon, että Firenzen Eurooppa-neuvosto on ensimmäinen vaihe prosessissa, jonka aikana ensimmäiset poliittiset suuntaviivat olisi määriteltävä ja että tästä syystä tämä Eurooppa-neuvosto on poliittisesti erittäin merkityksellinen,

C. katsoo, että Britannian hallituksen politiikka kieltäytyä yhteistyöstä osoittaa, että HVK:n on pyrittävä lisäämään määräenemmistöäänestysten käyttöä,

1. Toteaa tyydytyksellä, että Torinon Eurooppa-neuvoston määrittelemä mandaatti kattaa asiallisesti kaikki ne tärkeät kysymykset, joista HVK:ssa on neuvoteltava; toistaa olevansa vakuuttunut, että HVK:n on toteutettava laaja ja kunnianhimoinen uudistus, jonka avulla 15 jäsenvaltiota käsittävä Euroopan unioni toimisi demokraattisemmin ja tehokkaammin ja voisi valmistautua tulevaan laajentumiseen;

2. Ilmaisee olevansa huolestunut siitä, että todellisten neuvottelujen aloittamisessa ilmenee tuntuvia ongelmia, ja pitää erittäin tärkeänä sitä, että siirrytään alustavia neuvotteluja pidemmälle ja annetaan HVK:lle tarvittava poliittinen sysäys sen varmistamiseksi, ettei se johda umpikujaan tai ainoastaan vähäisiin korjauksiin, ja saavutetaan edistystä ongelmien ratkaisussa ja suuntaviivojen laatimisessa HVK:n lopullista vaihetta varten;

3. Uskoo, että kansalaisten odotukset kohdistuvat kaikkiin kysymyksiin, jotka auttavat unionia rakentavasti kehittämään soveltuvia ratkaisuja eurooppalaisen politiikan keskeisimmillä aloilla: todellisen Euroopan kansalaisuuden luominen yhdessä oikeus- ja sisäasioihin kuuluvien asioiden kehityksen kanssa, kuten sisäinen turvallisuus ja taistelu kansainvälistä rikollisuutta vastaan, työllisyys- ja sosiaaliturva, avoimuus, toimielinten demokratisoituminen ja tehokkuus sekä Euroopan unionin vaikutus maailmanpolitiikassa;

4. Toteaa, että monille jäsenvaltioille tärkeä poliittinen prioriteetti on omistaa oma lukunsa työllisyydelle, mutta toistaa olevansa vakuuttunut, että olisi mentävä pelkkää jäsenvaltioiden välistä koordinointia pidemmälle ja luotava unionille riittävät institutionaaliset ja taloudelliset keinot yhteisten politiikkojen toteuttamiseksi tällä alalla;

5. Panee merkille, että ensimmäisissä keskusteluissa voitiin todeta vähäistä edistystä lähes yksinomaan sisäiseen turvallisuuteen ja kansainvälisen rikollisuuden vastaiseen taisteluun, erityisesti huumekauppaan, liittyvissä kysymyksissä; korostaa tarvetta yhteisöllistää huomattavia osia kolmannesta pilarista ilman, että samalla otettaisiin käyttöön uusia ad hoc -päätöksentekomenettelyjä; toteaa, että erityisesti turvapaikkapolitiikan, ulkorajojen ylittämistä koskevien sääntöjen määrittelyn ja maahanmuuttopolitiikan yhteisöllistämisellä on erittäin laajan enemmistön tuki HVK:ssa; arvioi sen vuoksi, että näistä kolmesta kohdasta olisi nopeasti sovittava;

6. Pahoittelee, että ensimmäisille institutionaalisia asioita koskeville keskusteluille, erityisesti siltä osin, kuin kyse oli toimielinten välisen tasapainon välttämättömistä muutoksista, on ollut ominaista pyrkimys vallitsevan tilan säilyttämiseen ja muutoksenvastaisuuteen, ja painottaa, että lujittamatta yhteisön keinoja ja menettelyjä ja vähentämättä näkyvästi unionin demokratiavajetta ei ole realistisesti mahdollista siirtyä laajentumiseen edes niissä tapauksissa, joissa liittymistä jo odotetaan ja suunnitellaan; pahoittelee erityisesti sitä, että yhä edelleen ilmenee huomattavaa vastustusta kaiken lainsäädännön yhteispäätöksen laajentamista sekä määräenemmistöäänestysten yleiseksi säännöksi muuttamista vastaan; uskoo lisäksi, että neuvoston olisi toimitettava asiansa täysin avoimesti kaikissa lainsäädännöllisissä kysymyksissä ja että kansalaisten oikeus saada tutustua asiakirjoihin olisi taattava perustamissopimuksissa;

7. Toivoo, että Firenzen Eurooppa-neuvosto palauttaa unionin institutionaaliset ongelmat HVK:n esityslistalle keskeiseksi aiheeksi Torinon Eurooppa-neuvoston mandaatin mukaisesti;

8. Vaatii, että työryhmä, jossa myös komissio ja Euroopan parlamentti ovat mukana, ryhtyy viipymättä perustamissopimusten yksinkertaistamiseen ja lujittamiseen ja että työ saatetaan päätökseen, niin että HVK:n päättyessä saatavilla on yhdistetty, selvempi ja yksinkertaistettu perustamissopimuksen teksti;

9. Toivoo, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla jäsenvaltiot määrittelevät Euroopan unionin huomattavimmat painopistealueet ja luovat tehokkaat päätöksentekomenettelyt, jotka tarjoavat edistymisen edellyttämän joustavuuden; muistuttaa, ettei jäsenvaltioita voida pakottaa osallistumaan enemmistöäänestyksellä tehtyyn päätökseen, mutta jäsenvaltioilla ei myöskään saisi olla mahdollisuutta estää tällaisten päätösten hyväksymistä tai täytäntöönpanoa;

10. Odottaa puheenjohtajamaa Italialta, jäsenvaltioilta ja komissiolta, että ne ryhtyvät kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin Eurooppa-neuvostossa Firenzessä estääkseen integraation edistymisen pysähtymisen, mikä olisi vahingollista Euroopan rakennustyölle;

11. Pyytää, että joustavuuteen pyrkivissä ehdotuksissa noudatettaisiin yhteisön säännöstöä ja yhteistä toimielinjärjestelmää ja että kaikkien jäsenvaltioiden osallistuminen ja niiden oikeudellinen tasa-arvo säilyvät unionin tavoitteena; kehottaa jäsenvaltioita määrittelemään selkeästi alat, joilla lujitettu yhteistyölauseke on tarpeen;

12. Muistuttaa parlamentin kannasta, jonka se ilmaisi edellä mainituissa 17. toukokuuta 1995 ja 13. maaliskuuta 1996 antamissaan päätöslauselmissa, jotka koskevat tarvetta saada sen hyväksyntä ennen kuin perustamissopimukseen tehdään muutoksia;

13. Pitää sietämättömänä ja perustamissopimuksen, erityisesti sen 5 artiklan hengen ja kirjaimen vastaisena sitä, että Yhdistynyt kuningaskunta jarruttaa unionin toimintaa;

14. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.