EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 02.10.1997 
KOM(97) 487 lopull. 
Ehdotus 
NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) 
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Japanista peräisin olevien 
mainostulitikkujen tuonnissa yhteisöön ja käyttöön otetun väliaikaisen tullin 
lopullisesta kantamisesta 
(komission esittämä) 

PERUSTELUT 
Komissio otti asetuksella (EY) N:o 1092/97' käyttöön väliaikaiset polkumyyntitullit 
Japanista peräisin olevien ja CN-koodiin 3605 00 00 kuuluvien mainostulitikkujen 
tuonnille. 
Tämän johdosta useat osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia sekä pyysivät ja tulivat 
kuulluiksi. Niiden huomautukset otettiin aiheellisilta osin huomioon. Komissio jatkoi 
kaiken lopullisia havaintojaan varten tarpeelliseksi katsomansa tiedon etsimistä. 
Japanilaiset viejät pyysivät, että menettely lopetetaan, koska tutkimuksen kesto oli 
ylittänyt asetuksen (ETY) N:o 2423/88 7 artiklan 9 kohdan a alakohdassa säädetyn 
määräajan. Tämän säännöksen mukaisesti tutkimus on normaalisti saatava päätökseen 
vuoden kuluttua menettelyn aloittamisesta. Tämä pyyntö ehdotetaan hylättäväksi 
tutkimuksen monimutkaisuuden vuoksi kuten selitetään yksityiskohtaisesti ehdotetun 
asetuksen johdanto-osan 2 ja 3 kappaleessa. 
Jotkut japanilaiset viejät tekivät huomautuksia alustavien polkumyyntimarginaalien 
laskemisesta. Huolellisen analyysin jälkeen kahta alustavaa polkumyyntimarginaalia 
pienennettiin. (Katso johdanto-osan 27 kappale.) 
Huomautuksia tehtiin vahingosta, erityisesti kustannusten jakamisesta ja polkuhintaan 
myytävän tuonnin kohdetasosta markkinoilla. Vahinkomarginaaleja muutettiin hieman 
välittäjätason tuontihintojen mukautuksen ottamiseksi asianmukaisesti huomioon. 
Huomautuksia tehtiin myös syy-yhteydestä mainostulitikkujen vähenevien markkinoiden 
perusteella. 
Komissio katsoi useiden vahinkoa osoittavien tekijöiden huononemisen perusteella, että 
yhteisön tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa polkumyynnin takia ja että on 
yhteisön edun mukaista ottaa käyttöön lopulliset toimenpiteet. Tämän vuoksi ehdotetaan 
lopullisten 9,8 prosentista 43,2 prosenttiin vaihtelevien polkumyyntitullien käyttöönottoa 
Japanista peräisin olevien mainostulitikkujen tuonnille. 
1 EYVLN:oL 158, 17.6.1997, s. 8 
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 
annettu 
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Japanista peräisin olevien 
mainostulitikkujen tuonnissa yhteisöön ja käyttöön otetun väliaikaisen tullin 
lopullisesta kantamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joku 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, 
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvailioisia 
tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 384/96', sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella 
(EY) N:o 2331/962, ja erityisesti sen 23 artiklan, 
ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön 
jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/883 ja erityisesti sen 12 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa 
komiteaa, 
sekä katsoo seuraavaa: 
A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET 
1. Komissio on asetuksella (EY) N:o 1092/974 (jäljempänä 'väliaikaisten lullien 
käyttöönottoa koskeva asetus') ottanut käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin CN-
koodiin 3605 00 00 kuuluvien Japanista peräisin olevien mainostulitikkujen 
yhteisöön tuonnissa. 
B. MYÖHEMPI MENETTELY 
1. Väliaikaisten toimenpiteiden kesto 
2. Vuoden 1997 heinäkuussa viejät, jotka edustavat huomattavaa prosentuaalisia 
osuutta kyseisistä liiketoimista, esittivät vastalauseen komission ehdotuksesta 
1 EYVLN:oL56, 6.3.1996, s. 1 
2 EYVLN:oL3l7,6.12.1996, s. I 
3 EYVL N:o L 209, 2.8.1988, s. 1 
4 EYVL N:oL 158, 17.6.1997, S. 8 
- iCK.~ 
pidentää väliaikaisten polkumyyntitullien neljän kuukauden voimassaoloa kahdella 
kuukaudella asetuksessa N:o 2423/88 (jäljempänä 'perusasetus') sallitulla lavalla. 
Tämän kannan perusteeksi ne esittivät, että tutkimus oli jo kestänyt liian pitkään 
pidentäen siten epävarmuutta ja vahingoittaen niiden liiketoimintaa. 
3. Tämä vastalause näyttää olevan ristiriidassa sen kyseisten viejien esittämän pyynnön 
kanssa, että komission olisi analysoitava syvällisemmin useita keskeisiä kysymyksiä 
tutkimuksessa; olisi pidettävä mielessä, että komissio on jo todennut väliaikaisten 
tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa tiiman 
tutkimuksen olleen erityisen monimutkainen. Näissä olosuhteissa näiden osapuolten 
esittämien perustelujen tarkempi analysointi sekä niille myönnetty huomioiden ja 
vastausten esittämisen määräajan pidennys oli rajoitettava mahdollisimman 
vähäiseksi. 
4. Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen seuraavat asianomaiset 
osapuolet esittivät huomautuksensa kirjallisesti: 
(a) Tuottajat / viejät Japanissa: 
- Kobe Match Co. Ltd, Ibo-gun 
- Yaka Chemical Industry Co. Ltd, Himeji 
- Daiwa Trading & Industrial Co. Ltd, Himeji 
- Harima Match Company Co. Ltd, Himeji 
(b) Yhteisön tuotannonalan edustaja asiakkaidensa puolesta 
(c) Yhteisön alueella sijaitsevat tuojat: 
- Werbetrager Vertriebs GmbH 
5. Komissio kuuli niitä osapuolia, jotka sitä pyysivät. 
6. Komissio jatkoi kaiken lopullisten päätelmien kannalta tarpeelliseksi katsomansa 
tiedon etsimistä ja tarkastamista käytettävissä olevan ajan. 
7. Osapuolille ilmoitettiin olennaiset tosiasiat ja näkökohdat, joiden perusteella oli 
tarkoitus suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottoa ja väliaikaisten 
tullien vakuutena olleiden määrien lopullista kantamista. Niille annettiin myös 
määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää vastalauseensa ilmoituksen antamisen 
jälkeen. 
Osapuolten tekemät huomautukset tutkittiin ja otettiin huomioon aiheellisiksi 
katsotuissa tapauksissa lopullisissa päätelmissä, jos ne olivat täysin perusteltuja. 
-2 
2. Pyyntö menettelyn päättämiseksi 
9. Japanilaiset viejät pyysivät, että menettely päätetään välittömästi, koska komissio oli 
rikkonut perusasetuksen 7 artiklan 9 kohdan a alakohtaa. Ne väittivät, että tutkimus 
oli täysin tavanomainen ja että se olisi todennäköisesti voitu saattaa päätökseen 
perusasetuksessa säädetyssä määräajassa. 
10. Kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 7 
kappaleessa mainitaan, tutkimuksen pituus johtui pääasiassa sen 
monimutkaisuudesta, erityisesti monien esitettyjen lukujen ja väitteiden tutkimisesta 
sekä tutkimuksen aikana esiin tulleista kysymyksistä ja ongelmista. 
Tämän vuoksi ja ottaen huomioon japanilaisten viejien valituksen ja muiden 
asianomaisten osapuolten esittämät näkökannat tutkimuksen kestosta, on 
asianmukaista selittää yksityiskohtaisemmin tärkeimpiä seikkoja, joilla oli 
merkittävä vaikutus sen kestoon. 
11. Sen jälkeen kun tutkimus aloitettiin vuoden 1994 elokuussa, kolme erilaista 
kyselylomaketta lähetettiin noin 15 eri yritykseen yhteisön alueella ja Japanissa. 
Tarkistuskäynnit tehtiin ja alustavat tulokset saatiin vuoden 1995 ensimmäisen 
puoliskon aikana. 
12. Kuten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 39 
kappaleessa todetaan, tutkimus osoitti, että japanilaisten viejien myynti yhteisöön ei 
tapahtunut samassa kaupan portaassa kuin valtaosa yhteisön tuotannonalan 
myynnistä. Tämän vuoksi oli laskettava kaupan porrasta koskeva mukautus. 
Mukautuksen suuruuden ja erityisesti sen suoran vaikutuksen hinnan ja viilehinnan 
alittavuuteen sekä mahdollisten polkumyyntitullien tasoon huomioon ottaen asiaa 
tutkittiin huolellisesti ennen kuin alustava päätös tehtiin. Tämä jo osoittaa, että 
päinvastoin kuin jotkut japanilaiset viejät väittävät, tämän tutkimuksen yhteydessä 
oli käsiteltävä monimutkaisia aiheita. Paljon aikaa kului kaupan porrasta koskevan 
mukautuksen arvioimiseksi ja alustavat päätelmät tästä asiasta tehtiin vasta vuoden 
1995 lopussa. 
13. Vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon aikana yhteisön tuotannonalan edustaja 
korosti markkinoiden huomattavaa jakautumista kolmeen pääasiakasryhmään. Tätä 
varten yhteisön tuotannonala toimitti lisätietoja markkinoiden jakautumisen ja 
hintojen ja suhteellisten kustannusten välisestä yhteydestä täydentäen näin 
kyselylomakkeiden vastauksissa annettuja tietoja. 
Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti komissio tarkasti ja 
analysoi kaikki toimitetut ja perustellut lisätiedot ja teki tarvittavan 
yhteensovittamisen tarkastettujen tietojen sekä yhteisön tuotannonalan ja 
japanilaisten viejien kyselylomakkeen välillä. Nämä lisätehtävät kestivät vuoden 
1996 loppuun. 
14. Näin ollen on huomattava, että vastoin joidenkin japanilaisten viejien väitettä, 
komissio ei hyväksynyt uusia vastauksia yhteisön tuotannonalan 
3-
kyselylomakkeeseen vuosia määräajan päättymisen jälkeen, vaan katsoi aiheelliseksi 
tutkia edelleen perusteltuja tietoja, jotka täydensivät aikaisemmin saatuja vastauksia. 
15. Vuoden 1996 aikana oli ratkaistava useita muita ongelmia. Jotkut etuyhteyttä vailla 
olevat tuojat ja yksi yhteisön alueella toimiva tuottaja, joka toi itse polkumyynnillä 
mainostulitikkuja Japanista, esittivät näkökantansa ja väitteitä, jotka liillyiväl 
yhteisön edun arviointiin. Kaikkia esitettyjä huomioita, joista osa saaliin vuoden 
1996 lopulla, oli tutkittava kunnolla. 
16. Vuonna 1997 komissio sai tietää, että yksi japanilainen viejä oli saattanut toimittaa 
harhaanjohtavia tietoja tutkimuksen aikana, ja pyysi lisätietoja lopullisen päätöksen 
tekemiseksi asiasta. Lopulliset todisteet saatiin vasta hiljattain. 
17. Edellä mainittujen tosiasioiden ja näkökohtien valossa ja vaikka tutkimus kesti 
pitkään, neuvosto viittaa väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen 
johdanto-osan 7 kappaleeseen, jossa todetaan tutkimuksen pituuden johtuvan 
pääasiassa sen monimutkaisuudesta, ja katsoo näin ollen, että ei ole syytä lopettaa 
menettelyä tällä perusteella. 
C. KYSEINEN TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 
18. Alustavien päätelmien tekemistä varten komissio katsoi, että yhteisön alueella 
tuotetut ja myydyt, Japanissa tuotetut ja myydyt sekä Japanista yhteisöön luotini 
mainostulitikut ovat perusasetuksen 2 artiklan 12 kohdassa tarkoitettuja 
'samankaltaisia tuotteita', koska ne ovat joko samanlaisia tai niiden ominaisuudet 
muistuttavat läheisesti toisiaan. 
19. Eräs tuoja toimitti luettelon, jossa oli noin 50 mallia, joita japanilaiset viejät voivat 
tarjota asiakkailleen yhteisössä, väittäen että yhteisön toimiala voi tarjota ainoastaan 
muutamia malleja. 
20. On huomattava, että kaikkia näitä japanilaisia malleja ci myöskään myydä 
yhteisöön; ne ainoastaan kuuluvat luetteloon malleista, joita japanilaiset viejät 
tarjoavat asiakkailleen yhteisössä. Lisäksi tutkimuksen perusteella kumoutui loisen 
tuojan väite, että yhteisön toimiala ei tarjoa suurta valikoimaa mainostulitikkuja 
toisin kuin japanilaiset viejät. Yhteisön toimialan todettiin myyvän yli 30 eri mallia 
asiakkailleen ja tuottaneen lukuisia muita, omaperäisiä malleja asiakkaiden 
toivomusten mukaan. 
21. Tämän jälkeen ei ole saatu muita huomautuksia kyseisestä tuotteesta ja 
'samankaltaisen tuotteen' määrittelystä. Vavistetaan tästä asiasta tehdyt päätelmät, 
sellaisina kuin ne on esitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen 
johdanto-osan 9 kappaleessa. 
D. POLKUMYYNTI 
1. Normaaliarvo 
-4-
22. Ennen väliaikaisten tullien käyttöönottoa komissio sai tiedon, että tuottaja-viejä 
YAKAn suhde toiseen japanilaiseen tuottajaan - Nittosha Match Company Ltd., 
joka ei ollut ilmoittautunut tämän menettelyn yhteydessä - ei välttämättä rajoitu 
ainoastaan suhteellisen pieneen osakkuuteen. Komissio katsoi, että ei voida pitää 
poissuljettuna sitä, että YAKAn vientihintoihin olisi saattanut vaikuttaa sen suhde 
Nittoshaan, mikä tekisi YAKAn vastauksesta kyselylomakkeeseen tämän 
tutkimuksen kannalta epäluotettavan. Komissio ilmoitti YAKAlle välittömästi tästä 
mahdollisesti aiheutuvista vakavista seurauksista. 
Nittosha ilmoittikin komissiolle, että polkumyyntiä koskevan tutkimuksen 
ajanjaksona se oli vienyt yhteisöön kyseistä tuotetta; sen viemät määrät olivat 
kuitenkin merkityksettömiä suhteessa YAKAn vientiin samana aikana. Näissä 
olosuhteissa Nittoshan vienti ei ole voinut vaikuttaa YAKAn vientiin; lisäksi 
tarkastettujen tietojen perusteella YAKA osoitti, että pieni osakkuus ei ollut 
vaikuttanut näiden kahden yrityksen välisiin liiketoimiin. 
Näin ollen todettiin, että ei ollut aihetta hylätä YAKAa itsenäisenä japanilaisena 
viejänä koskevia havaintoja. 
23. Yksi japanilainen tuottaja väitti, että 5 000 yksikön vientitilausten normaaliarvon 
olisi perustuttava yksinomaan tähän määrään eikä lisäksi pienempien määrien 
tilauksiin, koska esimerkiksi 1 000 tai 2 000 yksikön tilaukset myydään yleensä 
korkeampaan hintaan. 
Ensiksi olisi huomattava, että tätä menettelyä varten tämä tuottaja määritteli 
kyselylomakkeen vastauksessaan tilausluokituksen 5 000 yksikköön saakka. 
Toiseksi tämän tuotannonalan osalta havaittiin, että tilauksissa 5 000 yksikköön asti 
ei esiinny hintaeroja ja että merkittävästi alle 5 000 yksikön tilausten osuus on 
suhteellisen pieni 5 000 yksikköön asti ulottuvassa luokassa. Kolmanneksi 
normaaliarvo ja vientihinta määriteltiin saman tuoteluokan perusteella, joten 
vertailussa otetaan huomioon tilausten koko sikäli kuin sitä pidetään teollisesti 
merkittävänä. 
Tämän vuoksi väite on hylättävä. 
24. Normaaliarvon määrittämisestä ei esitetty muita huomioita. Neuvosto katsoo tämän 
vuoksi, että päätelmät, sellaisina kuin ne on esitetty väliaikaisten tullien 
käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 10—17 kappaleissa, on 
vahvistettava. 
2. Vientihinta 
25. Koska vientihinnan, sellaisena kuin se on määritelty väliaikaisten tullien 
käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappaleessa, määrittämisestä ei 
esitetty huomautuksia, neuvosto katsoo, että siinä esitellyt havainnot on 
vahvistettava. 
3. Vertailu 
26. Yksi japanilainen tuottaja väitti, että mukautusta ei pitäisi tehdä myyntimiesten 
palkkojen osalta, koska vientikaupassa ei käytetä myyntimiehiä. Paikalla tehdyissä 
-5-
tarkastuksissa kyseisessä yrityksessä havaittiin kuitenkin, että myyntimiehet 
osallistuivat mainostulitikkujen vientiin. Rehellisen vertailun mahdollistamiseksi 
tehtiin vientihintaan tämän vuoksi mukautus kyseisen tuotteen vientimyynnissä 
syntyneiden vastaavien kulujen perusteella. 
27. Sama japanilainen yritys toisti väitteensä, jonka se oli esittänyt jo tutkimuksen 
alustavassa vaiheessa, että normaaliarvo olisi määritettävä pelkästään myynnistä 
etuyhteyttä vailla oleville jakelijoille, koska tämän yrityksen mukaan vicnlimyvnti 
tapahtui ainoastaan tässä kaupan portaassa. 
Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 20 
kappaleessa esitetään syyt, miksi tätä väitettä ei voitu hyväksyä. Koska yritys ei ole 
esittänyt tämän väitteen tueksi uusia huomautuksia, neuvosto vahvistaa tiimiin 
väitteen hylkäämisen. 
28. Kaksi japanilaista tuottajaa loisti väitteensä, että olisi tehtävä mukautus painokalvon 
valmistukselle ja piirrokselle. 
Väite perustui siihen, että myynnissä yhteisöön asiakas yleensä toimittaa 
painokalvon kun taas myynnissä Japanin markkinoilla tuottaja yleensä toimittaa 
piirroksen ja valmistuttaa kalvon. 
Yksi japanilainen tuottaja väitti lisäksi, että olisi tehtävä mukautus niille kotimaisille 
tilauksille, joissa käytetään erityistä paperia, niin sanottua 'japanilaista paperia', 
koska tällä tavalla viimeisteltyä lopputuotetta ei ollut myytävänä yhteisöön. 
Molemmat väitteet hylättiin väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen 
vaiheessa, koska kyseinen yritys ei kyennyt ilmoittamaan väitetyn mukautuksen 
markkina-arvoa komissiota tyydyttävällä tavalla. 
Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneen olennaisten tosiasioiden 
ilmoittamisen jälkeen japanilaiset tuottajat toimittivat lisätietoja ja selityksiä, joiden 
perusteella oli mahdollista määritellä väitettyjen mukautusten markkina-arvo. Yksi 
japanilaisista tuottajista ei kyennyt osoittamaan väitetyn mukautuksen markkina-
arvoa. Koska väitettä sinänsä pidettiin perusteltuna, mukautus tehtiin tätä tuottajaa 
varten viitaten toiseen tuottajaan Japanissa. 
Näin ollen väite hyväksyttiin siltä osin kuin se oli perusteltu. 
29. Yksi japanilainen tuottaja pysyi jo alkuvaiheessa esittämässään väitteessä, jonka 
mukaan toimitusaikojen eroa varten olisi tehtävä mukautus. 
Tämä väite perustui siihen, että kotimainen toimitusaika on yleensä huomattavasti 
lyhyempi kuin vientitoimien aika ja että asiakkailta yhteisössä velotetaan matalampi 
hinta pitempien toimitusaikojen takia. 
Tämän osalta kyseinen yritys ci perustellut väitettään osoittamalla, etlii asiakkaat 
jatkuvasti maksaisivat eri hinnan kotimaan markkinoilla ja/tai vientimarkkinoilla eri 
toimitusaikojen takia. 
Tämän vuoksi väite on hylättävä. 
4. Polkumyyntimarginaalit 
30. Valituksen tekijä väitti, että koska japanilaisten tuottajien vientihinnat ovat yleensä 
samalla tasolla ja koska Japanin kotimaiset markkinat ovat yhtenäiset, havaittujen 
yksittäisten polkumyyntimarginaalien hajonnan ei pitäisi olla kovin laaja. Valituksen 
tekijä pyysi komissiota tarkistamaan polkumyyntipäätelmät, erityisesti Koben ja 
Yakan osalta. 
On muistettava, että polkumyyntimarginaali määritellään yksilöllisesti kunkin viejiin 
osalta vertaamalla sen normaaliarvoa sen vientihintoihin kuten on selvitetty 
väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 10-24 
kappaleessa. 
Tältä osin komissio voi vahvistaa, että japanilaisien viejien veloittamat vientihinnat 
vastaaville tuotctyypeille ovat yleensä kaikkien viejien osalla samalla tasolla. 
Tutkimus osoitti kuitenkin, eltii japanilaisten eri tuottajien kotimaan hinnat 
vaihtelevat merkittävästi, mikä on tärkein syy todettujen polkumyyntimarginaalien 
vaihtelulle. 
Valituksen tekijä väitti lisäksi samassa yhteydessä, eltii japanilaisten tuottajien 
myyntikanavat kotimaan markkinoilla ovat samanlaiset. Japanilaisten tuottajien 
toimittamien tietojen tarkastus ei vahvistanut tätä väitettä. 
Muut valituksen tekijän väitteet polkumyyntimarginaaleja koskevista alustavista 
havainnoista liittyivät kustannusrakenteeseen, työntekijöiden ikään, matalaan 
tuottavuuteen ja siihen, ettei Japanissa ole jäljellä yhtään tulitikkukoneen 
valmistajaa sekä vanhan ja riittämättömän koneiston käyttöön. 
Koska valituksen tekijän väitteidensä tueksi toimittamat todisteet ovat lähinnä 
satunnaisia tai niitä eivät tue tutkimuksessa tehdyt havainnot, väitteet on hylättävä. 
31. Osapuolten esittämien väitteiden tutkimisen ja alustavien havaintojen muuttamisen 
jälkeen aiheellisissa tapauksissa lopulliset polkumyyntimarginaalit yhteistyössä 
toimineilla tuottajilla/viejillä ovat vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta 
prosenttiosuuksina ilmaistuina seuraavat: 
Daiwa Trading & Industrial Co. Ltd. 31,8 % 
Harima Match Company Co. Ltd. 63,5 % 
Kobe Match Co. Ltd. 9,8 % 
Yaka Chemical Industry Co. Ltd. 23,3 % 
32. Neuvosto vahvistaa väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen 
johdanto-osan 24 kappaleessa esitetyn käytettävissä oleviin ja tutkimuksen aikana 
tarkastettuihin tosiasioihin perustuvan lähestymistavan yhteistyöhön 
osallistumattomiin japanilaisiin yrityksiin sovellettavan polkumyyntimarginaalin 
arvioimiseksi. Sen perusteella katsotaan, että suurinta tutkimuksessa yhteistyössä 
toimineen yrityksen osalta havaittua polkumyyntimarginaalia, loisin sanoen o3,5 
-7-
prosenttia, olisi sovellettava myös yhteistyöhön osallistumattomiin japanilaisiin 
yrityksiin. 
E. YHTEISÖN TUOTANNONALA 
33. Enemmistö yhteisön alueella toimivista mainostulitikkujen tuottajista on FEFA:n 
(Fédération Européenne des Fabricants d'allumettes) jäseniä; FFFA on 
eurooppalainen yhdistys, joka jätti valituksen jäsentensä puolesta. Nämä tuottajat, 
jotka sijaitsevat Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Belgiassa, Portugalissa ja 
Yhdistyneissä Kuningaskunnissa, ovat yleensä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joilla 
on rajalliset voimavarat. Tämän vuoksi ainoastaan tärkeimmät tuottajat, joiden 
osuus kyseisen tuotteen kokonaistuotannosta yhteisössä on 78 prosenttia, mikä näin 
ollen täyttää seivästi perusasetuksen 4 artiklan 5 kohdassa esitetyt edellytykset, 
toimivat aktiivisesti yhteistyössä komission kanssa tässä tutkimuksessa, vaikka ne 
kaikki tukivat valitusta. 
34. Yksi japanilainen viejä asetti kyseenalaiseksi yhden komission kyselylomakkeen 
täyttäneen Ranskassa sijaitsevan yhteisön tuottajan jättämisen pois julkaistusta 
alustavasta tutkimuksesta. 
35. Tämä tilanne johtui siitä, että vaikka tämä tuottaja tuki valitusta, se ei kyennyt 
noudattamaan komission vaatimusta paikalla tehtävästä tutkimuksesta merkittävien 
sisäisten ongelmien takia. Tämän vuoksi päätettiin, että tämän tuottajan ei voitu 
katsoa toimivan aktiivisessa yhteistyössä menettelyssä ja sitä ei sisällytetty yhteisön 
tuotannonalan määrittelyyn. 
36. Tämä päätös näkyy väliaikaisten lullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-
osan 25 kappaleen sisällössä, jossa todetaan, että termin 'yhteisön toimiala* olisi 
katsottava tarkoittavan niitä yhteisön samankaltaisen tuotteen tuottajia, joiden 
tuotanto muodostaa yhdessä suurimman osan yhteisön koko tuotannosta, jotka 
tukivat valitusta ja jotka toimivat aktiivisessa yhteistyössä menettelyssä. 
37. Huolimatta väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 26 
kappaleessa annetusta selityksestä, yksi japanilaisten mainostulitikkujen tuojista 
yhteisöön väitti, että tärkeintä valituksen tehneistä yhteisön alueella toimivista 
tuottajista ei voida katsoa osaksi yhteisön tuotannonalaa, koska se tuo suoraan tai 
siihen liittyvien etuyhteydessä olevien yritysten kautta polkumyynnillä myytäviä 
mainostulitikkuja Japanista sellaisia määriä, että ne ovat selvästi yli neljä prosenttia 
sen omasta tuotannosta. Väitteen tueksi esitettiin luettelo tämän valituksen tekijän 
tytäryhtiöistä, jonka väitettiin tuoneen mainostulitikkuja Japanista. 
38. Komissio tutki uudestaan tämän yhteisön tuottajan tuonnin määrän ja vahvisti 
alustavan havainnon eli sen, että tämän tuottajan tuonnin määrä oli noin neljä 
prosenttia sen omasta mainostulitikkujen kokonaistuotannosta. 
39. Toinen viejä väitti, että kaksi valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta ei eniiii 
tuottanut mainostulitikkuja. Vaikka tämä viejä viittaa tapahtumiin, joiden väitetään 
tapahtuneen tutkimusajanjakson jälkeen ja joita ei sen vuoksi pitäisi yleensä ottaa 
huomioon, on huomattava, että ei ole olemassa mitään merkkejä siitä, eltii mikään 
-8-
valituksen tehneistä yhteisön tuottajista olisi lopettanut tämän tutkimuksen kohteena 
olevan tuotteen valmistuksen. 
40. Näin ollen vahvistetaan tältä osin yhteisön tuotannonalan mäiiritelmä tätä menettelyä 
ja komission tekemiä väliaikaisia päätelmiä varten. 
F. VAHINKO 
1. Vahingon tutkimusajan.jakso ja vahingon osatekijät 
41. Jotkut viejät väittivät, että komissio ei ollut ollut johdonmukainen vahinkoa 
koskevan arvion tutkimusajanjakson osalta. 
42. Vahingon tutkimuksen ajanjakso on koko ajanjakso 1 päivästä tammikuuta 1990 30 
päivään kesäkuuta 1994, kuten mainitaan väliaikaisten tullien käyttöönottoa 
koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa. Tutkimusajanjakso' 
polkumyynnin analysointia varten oli vuoden jakso 1 päivästä heinäkuuta 1993 30 
päivään kesäkuuta 1994. Tärkeimpiä vahinkoa osoittavia tekijöitä arvioitiin koko 
vahingon tutkimuksen ajanjakson ajan. Kun toimitettuja tietoja ei ollut täysin 
perusteltu tai ne eivät olleet täysin luotettavia ja ne eivät sen vuoksi taanneet tarkkaa 
analysointia tietystä vahinkoa osoittavasta tekijästä vahingon tutkimuksen 
ajanjaksona, komissio katsoi aiheelliseksi jättää tiedot huomiotta ja perusti 
päätelmänsä käytettävissä oleviin, perusteltuihin tietoihin. 
43. Kuten jotkut viejät pyysivät, komissio tarkasti edelleen käytettävissii olevat tiedot 
täydentääkseen analyysiään tietyistä vahingon osatekijöistä, minkä tulokset ovat 
seuraavat: 
(a) Hinnat 
44. Viitaten väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 45 
kappaleeseen hintakehitystä arvioitaessa otettiin huomioon 80 prosenttia 
pahvikansissa ja rasioissa myytävien tulitikkujen yhteisön tuotannonalan myynnistä 
yhteensä yhteisön alueella. Todettiin, että vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson väli Iiii 
yhteisön tuotannonalan veloittamat myyntihinnat lisääntyivät keskimäärin neljällä 
prosentilla. 
45. Pahvikansissa ja rasioissa myytävistä tulitikuista tehtiin erikseen tarkempi analyysi: 
jälkimmäisten osuus oli noin 60 prosenttia yhteisön tuotannonalan koko tulitikkujen 
myynnistä ja noin 80 prosenttia japanilaisten viejien koko myynnistä yhteisössä. 
Tältä uudelta pohjalta havaittiin, että vuoden 1990 ja lutkimusajanjakson välillä 
yhteisön tuotannonalan myyntihinnat rasioissa myytäville tulitikuille laskivat 
kahdella prosentilla kun taas tämän tuotannonalan pahvikansissa myytävien 
tulitikkujen, joiden osuus on vähemmistö Japanin myynnistä yhteisössä, 
myyntihinnat nousivat kymmenellä prosentilla saman ajanjakson aikana. 
(b) Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste 
46. Kuten yksi japanilainen viejä pyysi, komissio teki havaituista ja väliaikaisten tullien 
käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 44 kappaleessa kuvatuista 
vaikeuksista huolimatta parhaan mahdollisen arvion mainostulitikkujen 
tuotantokapasiteetista ja yhteisön tuotannonalan kapasiteetin suhteellisesta 
käyttöasteesta. Vaikuttaa siltä, että yhteisön tuotannonala toimi keskimäärin 222 
päivää vuodessa ja kahdessa vuorossa päivittäin. Tämän perusteella arvioitu 
yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste oli vuoden 1990 ja 
tutkimusajanjakson välillä jatkuvasti matala, noin 56 prosenttia ja huipussaan 59 
prosenttia vuonna 1991, vaikka kohtuullinen keskimääräinen kapasiteetin käyttöaste 
olisi noin 75 prosenttia kyseiselle liiketoiminnalle. 
(e) Kassavirta 
47. Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 51 
kappaleessa todettujen alustavien havaintojen lisäksi yhteisön tuotannonalan 
yritysten tasolla todettu toiminnallinen kassavirta mainosjaostoa varten, jonka 
tärkein toimintamuoto ovat mainostulitikut, toisin sanoen kyseinen tuote, laski 
seitsemällä prosentilla vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä. 
(d) Kannattavuus 
48. Vuoden 1990 osalta, joka oli ensimmäinen vuosi tutkittavaa vahinkokautia, 
havaittiin, että yhteisön tuotannonalan kyseisen tuotteen myynti oli vielä 
kannattavaa tuoton ollessa noin 2,5 prosenttia liikevaihdosta. 
2. Markkinoiden kerrostuminen 
49. Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jiilkeen 
asianomaiset osapuolet eivät esittäneet vastalausetta alustavasta havainnosta, joka 
on esitetty väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 36 
kappaleessa, nimittäin siitä, että mainostulitikkuja myytiin yhteisössä eri 
asiakasryhmille tilausten koon perusteella. Itse asiassa olisi huomattava, että 
japanilaiset markkinat oli luokiteltu samalla tavalla polkumyynnin toteamista varten. 
Tutkimus osoitti, että tällainen luokittelu on merkittävä asia sen vaikutuksen lakia 
hintoihin ja kustannuksiin. 
50. Yksi japanilainen viejä huomautti, että yhteisön tuotannonala oli pyytänyt jättämään 
vahingon määrittelyn ulkopuolelle yhden asiakkaan erittäin suurten ostomäärien 
vuoksi, mikä teki siitä suorasti vertailukelvottoman muiden asiakasryhmien kanssa. 
Komissio totesi, että kyseinen asiakas oli ostojen määrien kannalta merkittävä. 
Nämä ominaisuudet eivät kuitenkaan olleet riittävä peruste jättää sitä vahingon 
kokonaistarkastelun ulkopuolelle. 
3. Kustannusten jakamisen menettely 
51. Jotkut viejät asettivat kyseenalaiseksi yhteisön tuotannonalan soveltaman ja 
komission alustavasti hyväksymän kustannusten jakamisen menettelyn. Ne väittivät. 
että myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset, jotka yhteisiin tuotannonala jakoi joko 
tilausten tai tulitikkurasioiden lukumäärän mukaan olisi jaettava liikevaihdon 
perusteella. 
52. Perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa määrätään, että polkumyynnin tutkimisessa 
kaikki kustannuslaskelmat perustuvat yleensä käytettävissä oleviin 
- 10 
kirjanpitotietoihin, jotka tarvittaessa jaetaan suhteessa kunkin tuotteen liikevaihtoon 
ja kyseisiin markkinoihin. Tällainen lähestymistapa vaikuttaa asianmukaisella tässä 
tapauksessa. 
Tämä lähestymistapa merkitsee sitä, että kustannusten jakamisen menettelyn 
soveltuvuus on tutkittava ja arvioitava sen käytön johdonmukaisuuden perusteella ja 
että ainoastaan soveltuvan menetelmän puuttuessa kustannusten jakaminen olisi 
tehtävä liikevaihdon perusteella. 
53. Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jiilkeen 
komissio jatkoi tarpeelliseksi katsomansa tiedon hakemisia. Saatujen tietojen 
perusteella päätettiin tehdä hyvin yksityiskohtainen tutkimus tärkeimmän yhteisön 
tuotannonalaan kuuluvan yhteisön tuottajan tiloissa kustannusten jakamisen 
menettelyn tarkastamiseksi uudelleen. 
Tässä tarkastuksessa vahvistui, että kyseinen tuottaja sovelsi johdonmukaisesti 
komission tutkimuksen alustavassa vaiheessa hyväksymää kustannusten jakamisen 
menetelmää ja se heijasti kohtuullisesti kyseisen tuotteen tuotantoon ja myyntiin 
liittyviä kustannuksia. Näin ollen vahvistetaan väliaikaisten tullien käyttöönottoa 
koskevan asetuksen johdanto-osan 49—50 kappaleen sisältö. 
4. Hinnan ja viitehinnan alittavuus 
54. Jotkut japanilaiset viejät pyysivät hintojen vertailua varten hyvitystä toimitusaikojen 
eron perusteella, koska erityisesti pienten tilaajien osalta toimitusaika vaikuni 
kuluttajan valintaan ja siten hintojen vertailukelpoisuuteen. Nämä viejät selittivät, 
että pitemmät toimitusajat johtuivat siitä, että japanilaiset tulitikut tuodaan yleensä 
valtamerirahtina yhteisöön, mikä vähentää huomattavasti kuljetuskustannuksia ja 
laskee hintoja asiakkaille, jotka ovat valmiita odottamaan tilauksiaan useita 
kuukausia. Koska yhteisön tuotannonalan toimitusaika on paljon lyhyempi, 
japanilaisilla viejillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin alentaa hintoja pitempien 
toimitusaikojen hyvittämiseksi. 
Nämä japanilaiset viejät katsovat, että pitempi toimitusaika on peruste yhteisiin 
tuotannonalan veloittamia hintoja alhaisemmille hinnoille, ja arvioivat tämän 
hintaeron määräksi noin viisi prosenttia, mikä vastaa havaittua hinnan alittavuutta. 
Johdanto-osan 29 kappaleessa eritellyistä syistä tätä pyyntöä ei voitu hyväksyä. 
55. Yksi japanilainen viejä asetti kyseenalaiseksi sen hinnan ja viitehinnan alittavuuden 
marginaalit sillä perusteella, että ne oli laskettu yhteisön tuotannonalan tiettyjen 
perusmallien hintojen perusteella, ja nämä mallit eivät ole kaikilta osin samanlaisia 
kuin kyseisen yrityksen yhteisöön viemät mallit. Väitettiin, että yhteisiin 
tuotannonalan kolme perusmallia olivat puuvartisia pahvikansissa myytäviä 
tulitikkuja kun taas tämän yrityksen viemät vastaavat pahvikansissa myytävät 
tulitikut oli tehty kartongista (pahvivartiset pahvikansissa myytävät tulitikut). Koska 
edellinen raaka-aine on kalliimpaa kuin jälkimmäinen, viejä pyysi mukautusta, jossa 
otettaisiin huomioon edellä mainittujen mallien fyysisten ominaisuuksien eron 
markkina-arvo. 
56. Viejän väitettä tukevien todisteiden puuttuessa komissio on tutkinut tämän asian sei 
käytettävissä olevien tietojen perusteella. Osoittautui, että verrattavien puu- j, 
pahvivartisten pahvikansissa myytävien tulitikkujen myynti ci välttämällä 
tapahtunut eri hintaan. Esimerkiksi yhden erityisen mallin myyntihinta oli sama 
pahvi- ja puuvartisena mallina, vaikka tässä mallissa on 20 prosenttia enemmän 
puisia tulitikkuja. Tämä näyttäisi osoittavan, että japanilaisten hintojen mukautus 
pitäisi tehdä pikemminkin alaspäin kuin ylöspäin. Näin ollen käytettävissä olevan 
tiedon perusteella ja koska kyseinen viejä ei toimittanut mitään todisteita väiticensä 
tueksi, komissio ei voinut ottaa sitä huomioon. 
57. Sama viejä asetti kyseenalaiseksi komission soveltaman menetelmän hinnan ja 
viitehinnan alittavuuden määrien laskemisessa. Se pyysi, että sen marginaalien 
laskemiseen sovellettaisiin samaa menetelmää kuin eräässä loisessa 
polkumyyntimenettelyssä. 
Viejän tarkoittamassa polkumyyntimenettelyssä laskettiin tutkittavana olevan 
tuotteen keskimääräiset myyntihinnat ja keskimääräinen vahinkoa tuottamaton hinta 
kaikille tuotteen eri malleille kun taas tässä menettelyssä komissio vertasi hintoja 
mallikohtaisesti. 
58. Niissä tapauksissa, joissa kyseistä tuotetta ei myydä yhtenäisessä muodossa ja joista 
ei ole olemassa samankaltaisen tuotteen luotuihin standardimallcihin suoraan 
verrattavia kotimaisia standardimalleja, on välttämätöntä määritellä sopivin 
mittayksikkö hintojen vertaamisen mahdollistamiseksi. 
Kuten väliaikaisten tullien käyttöiinottoa koskevan asetuksen johdanto-osan 36 41 
kappaleessa selitetään, yhteisön markkinoilla todettiin olevan mainostulitikkujen 
standardiperusmallejajaeri asiakasluokkia. Niiden osuus kyseisestä kaupasta oli itse 
asiassa suuri enemmistö. Yhteisön tuotannonalan myymän samankaltaisen tuotteen 
eri standardimallien myyntihintoja voitiin tämän vuoksi verrata japanilaisten viejien 
malleihin mallikohtaisesti erikseen tärkeimpien asiakasryhmien osalta. 
Koska tässä menettelyssä noudatettu menetelmä on kaikkein tarkin hinnan ja 
viitehinnan alittavuuden määrittämiseksi, komissio on hylännyt kyseisen viejän 
pyynnön laskea sen marginaalit yleisesti painotettujen keskimääräisten hintojen 
perusteella, ja neuvosto vahvistaa tämän hylkäyksen. 
5. Yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko 
59. Vaikka japanilaiset viejät myönsivätkin, että yhteisiin tuotannonala on saattanut 
kärsiä vahinkoa, joukko japanilaisia viejiä väitti, että vahinkoa ei voitu pitää 
merkittävänä. Ensiksikin myynnin negatiivinen tuotto vaikutti ainoastaan pieniin ja 
keskisuuriin tilauksiin, joiden osuus koko mainostulitikkujen markkinoista on 
rajallinen. Toiseksi komissio totesi merkittävän vahingon pelkästään yhden 
vahingon osatekijän eli kannattavuuden kielteisen kehityksen perusteella. 
Kolmanneksi useat tekijät viittasivat siihen, ettei vahinkoa tapahtunut lainkaan. 
60. Näiden viejien ensimmäisen väitteen osalta on todettava, että pienten ja keskisuurten 
tilausten osuus on suuri koko yhteisön markkinoista, noin 59 prosenttia määrällä ja 
noin 67 prosenttia arvolta. Tästä voidaan päätellä, että nämä tasot ovat yhteisiin 
tuotannonalan tärkein tulonlähde. Tämän johdosta ja vaikka tuotannonala teki vielä 
hyvää tulosta suurten tilausten osalta, tuotannonalan kilpailukyky tällä tasolla 
riippuu yleisen taloudellisen kannattavuuden säilymisestä. Yhteisön tuotannonalan 
- 12-
heikkenevä taloudellinen tilanne, jonka havaittiin olevan kaikkiaan kielteinen 
tutkimusajanjaksona, on tämän vuoksi uhka koko mainostulitikkujen alalle 
yhteisössä. 
61. Edellä mainitut viejät ilmoittivat, että jotkut vahingon osatekijät osoitti vai, ellei 
vahinkoa ollut tapahtunut lainkaan, multa eivät eritelleet, mitä tekijöitä he 
tarkoittivat. Lisäksi väite, että komissio teki päätelmänsä yhden ainoan vahingon 
osatekijän perusteella, ei ole totta. 
Koko tutkimusajanjaksona todettiin, että työllisyys mainostulitikkujen alalla väheni 
13 prosentilla, yhteisön tuotannonalan osuus yhteisiin markkinoista laski arvossa 
mitattuna noin kymmenellä prosentilla, kassavirta väheni seitsemällä prosentilla ja 
kokonaistuotto muuttui negatiiviseksi, vaikka tuotto oli ollut 2,5 prosenttia vuonna 
1990. 
Ei pidä myöskään jättää huomiotta sitä, että yhteisön tuotannonalan hinnat olivat 
alhaalla laatikoissa myytävien tulitikkujen osalta, joiden osuus on 60 prosenttia 
koko tämän tuotannonalan myynnistä, ja että tulitikkujen keskimääräisien 
myyntihintojen lievä 4,3 prosentin kasvu tutkimusajanjaksona ci pystynyt edes 
kattamaan inflaation vaikutusta. Tämä hintojen alentuminen vaikutti varmasti 
merkittävästi yhteisön tuotannonalan heikkenevään taloudelliseen tilanteeseen. 
62. Nämä viejät toimittivat myös tärkeimmän valituksen tehneen yhteisiin tuottajan 
vuotuisen tilinpäätöksen ja laskivat tämän tuottajan sijoitusten kannattavuudeksi 
28,65 prosenttia vuonna 1995 cli tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen. Niiden 
mukaan näin suuri kannattavuus osoittanee, että kyseisen yhteisiin tuottajan 
taloudellinen tilanne on erinomainen. 
Sijoitusten kannattavuuden laskemiseksi nämä viejät sovelsivat suurten tilausten 
tuottoa, kuten todetaan väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen 
johdanto-osan 50 kappaleessa, kokonaisliikevaihtoon sellaisena kuin se on 
ilmoitettu niiden toimittamassa vuotuisessa tilinpäätöksessä. Sitten ne laskivat 
suhteen tämän ekstrapoloidun tuoton ja vuotuisessa tilinpäätöksessä ilmoitetun 
pääoman välillä. 
63. Näyttää siltä, että nämä viejät ovat sekoittaneet sijoitusten kannattavuuden ja 
pääoma-asteen kannattavuuden. 
Vielä tärkeämpää on, että niiden toimittama vuotuinen tilinpäätös oli 
yhteistilinpäätös ja siihen sisältyi siksi useita toimintoja, jotka eivät kuuluneet tämän 
tutkimuksen alaan. Viitaten vuotuisessa yhteistilinpäätökscssä esitettyyn 
liikevaihtoon suurten tilausten tason myyntiarvon osuus oli ainoastaan 0,4 
prosenttia. Näin ollen tällaisen sijoituksen kannattavuuden arviointi on jätettävä 
huomiotta ja katsottava virheelliseksi ja harhaanjohtavaksi. 
6. Vahinkoa koskevat päätelmät 
64. Edellä kuvattujen tosiasioiden ja päätelmien sekä useiden vahinkoa osoittavien 
tekijöiden, kuten kannattavuuden, arvossa mitatun markkinaosuuden, kassavirran ja 
työllisyyden, heikentymisen sekä kapasiteetin matalan käyttöasteen ja 
epätyydyttävän hintakehityksen vaikutusten perusteella neuvosto vahvistaa, että 
- 13-
yhteisön tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa perusasetuksen 4 artiklan I 
kohdassa tarkoitetulla tavalla. 
ii. VAHINGON SYY-YHTKYS 
65. Komissio oli alustavasti tutkinut, missä määrin yhteisiin tuotannonalan kiiisimii 
merkittävä vahinko oli japanilaisen tuonnin polkumyynnin aiheuttamaa ja aiheuttiko 
vahinkoa tai vaikuttiko siihen muita tekijöitä, sen varmistamiseksi, että näiden 
muiden tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa ei panna kyseisen polkumyynnin syyksi. 
Tällaisia muita tekijöitä olivat kulutuksen kehitys, muiden tuottajien kilpailu 
yhteisössä, muu tuonti, yhteisön tuotannonalan vientitulos ja tärkeimpien 
taloudellisten toimijoiden toiminta tutkimusajanjakson aikana. 
66. Huolimatta tästä yksityiskohtaisesta vahingon syy-yhteyttä koskevasta analyysistä, 
useat viejät väittivät, että syy-yhteyttä ei todettu väitetyn polkumyynnin ja yhteisön 
tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon välillä. Ne totesivat, että japanilaiset 
viejät eivät olleet lisänneet määrällistä osuuttaan yhteisön markkinoista, vaikka 
niiden tuontihinnat olivat kasvaneet 40 prosenttia. Lisäksi ne eivät voineet 
ymmärtää, miksi suurten tilausten tasolla, jossa japanilaisten viejien suurin hinnan 
alittavuuden marginaali havaittiin, seurauksia ei näyttänyt olevan. Päinvastoin oli 
syntynyt edullinen tilanne. 
67. Olisi kuitenkin muistettava, kuten todetaan väliaikaisten tullien kiiyttiiiinotioa 
koskevan asetuksen johdanto-osan 58—62 kappaleessa, että matalahintaisen 
polkuhintaan myydyn japanilaisen tuonnin osuus yhteisön markkinoista kasvoi 
arvoltaan 24 prosentilla kun taas yhteisön tuotannonala menetti K) prosenttia tästä 
osuudesta. Vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä yhteisiin tuotannonalan 
hintoja laskettiin jatkuvasti ja huolimalta merkittävästä hinnan noususta japanilaiset 
tuotteet alittivat edelleen aikaisemmat hinnat keskimäärin 6,2 prosentin 
marginaalilla. Vuosien kuluessa tämä tilanne on aiheuttanut merkittäviä vaikeuksia 
yhteisön tuotannonalalle, jonka kannattavuus muuttui negatiiviseksi 
tutkimusajanjakson aikana. 
Toinen yhteys yhteisön tuotannonalan kielteisen tilanteen ja japanilaisen 
polkumyynnin välillä todettiin sitä kautta, että yhteisön tuotannonalan myynnin 
tuotto osoittautui merkittävästi huonommaksi niillä myynnin tasoilla, joilla 
japanilaiset tuotteet olivat pääasiassa mukana, toisin sanoen pienten ja keskisuurten 
tilausten osalta. 
68. Komissio on lisäksi analysoinut erikseen mainostulitikkujen markkinaosuuden 
kunkin asiakasluokan mukaan riippuen tilauksen määrällisestä koosta ja arvosta 
kuten jäljempänä esitetystä taulukosta ilmenee. Tämä taulukko laadittiin 
polkumyynnin tutkimusajanjaksolta (I päivästä heinäkuuta 1993 30 päivään 
kesäkuuta 1994), ja se perustuu yli 80 prosenttiin yhteisiin tuotannonalan myynnistä 
ja noin 80 prosenttiin japanilaisesta myynnistä yhteisiin markkinoilla. 
Tilaukse 
n koko 
Pieni Japanilaiset 
viejät 
määrä 
14% arvo 
16,5% Yhteisön 
tuotannonala 
määrä 
Il % arvo 
16,5% Yhteensä 
Markkinaosuus 
määrä 
25 % arvo 
33 % 
- 14 
K-suuri 
Suuri 14% 
4% 13 % 
3% 20 % 
37% 21 % 
30 % 34 % 
41 % 34 % 
33 % 
69. Tämä analyysi osoittaa, että vaikka markkinoiden määrä suurille tilauksille on noin 
41 prosenttia koko mainostulitikkujen markkinoista, yhteisön tuotannonalan osuus 
suurista tilauksista on noin kymmenkertainen japanilaisiin viejiin verrattuna. 
Japanilaisten viejien myynnin rajallinen määrä tällä tasolla selittää, miksi löydettiin 
vähäisiä vaikutuksia. 
70. Muiden kahden markkinoiden tason osalta voidaan todeta, että niiden osuus on noin 
60 prosenttia määrästä ja noin 67 prosenttia koko markkinaosuuden arvosta, mikä 
osoittaa, että nämä ovat tärkeimmät tasot mainostulitikkujen kaupassa. 
71. Tästä seuraa, että matalahintainen polkuhintaan myyty japanilainen tuonti kohdistuu 
sen vuoksi näihin yhteisiin markkinoiden tärkeimpiin tasoihin, kun niiden 
markkinaosuuden määrä (47 prosenttia) on näillä tasoilla verrattavissa yhteisiin 
tuotannonalaan (53 prosenttia). Tämän johdosta japanilaisten viejien myymät suuret 
määrät yhdessä niiden jatkuvan hintapaineen kanssa vuodesta 1990 tällaisilla 
keskeisillä markkinoiden tasoilla ovat aiheuttaneet merkittävää vahinkoa yhteisiin 
tuotannonalalle. 
72. Hintakehityksen osalta ja kuten jo mainitaan edellä 6 osastossa (Vahinko), yhteisiin 
tuotannonalan rasioissa ja pahvikansissa myytävien tulitikkujen myyntihinnat 
kehittyivät eri tavalla vuoden 1990 ja tutkimusajanjakson välillä. Rasioissa 
myytävien tulitikkujen hinnat laskivat kahdella prosentilla kun taas pahvikansissa 
myytävien tulitikkujen hinnat nousivat kymmenellä prosentilla. Ottaen huomioon, 
että rasioissa myytävien tulitikkujen osuus on suuri enemmistö japanilaisesta 
myynnistä (noin 80 prosenttia) edellä mainittuna ajanjaksona, yhteys rasioissa 
myytävien tulitikkujen kielteisen hintakehityksen ja polkuhintaan myydyn 
japanilaisen tuonnin yhteisön markkinoilla olon välillä voidaan selvästi todela. 
73. Tämän johdosta ja edeltävissä kohdissa selitettyjen alustavien havaintojen 
perusteella neuvosto vahvistaa, että matalahintainen polkuhintaan myyty tuonti 
Japanista erikseen katsottuna on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisiin 
tuotannonalalle. 
H. YHTEISÖN ETU 
74. Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevassa asetuksessa komissio ilmoitti, miksi 
yhteisön etu edellyttää väliintuloa. Tämän osalta muistutetaan, että muut tuottajat 
yhteisössä ovat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joiden osuus on 22 prosenttia 
kyseisen tuotteen yhteisön koko tuotannosta. Se, että näiden tuottajien suuri 
enemmistö (90 prosenttia) on jatkuvasti tukenut valitusta, osoittaa niiden olevan silii 
mieltä, että niiden edun mukaista on palauttaa rehellisen kaupankäynnin käyläunöi 
yhteisön markkinoille ottamalla käyttöön polkumyynnin vastaiset toimenpiteet. 
75. Tärkeintä yhteisön markkinoilla toimivaa tuottajaa koskevien kilpailulainsäädännön 
mukaisten tutkimusten osalta komissio tietää, että komission toimivaltaiseen 
yksikköön on jätetty valitus, jossa väitetään, että Swedish Match käytli väärin 
15 
hallitsevaa asemaansa toteuttamalla omistukseen hankinnan ja kohtuuttoman 
hinnoittelun politiikkaa. Tämä valitus on hylätty valituksen tekijän esittämällä 
vastalausetta, koska väitetystä väärinkäytöstä ei löydetty tai toimitettu todisteita. 
76. Sen väitteen osalta, että tärkein yhteisön tuottaja saattaisi otlaa käyttöön tai on jo 
ottanut käyttöön pitkäaikaisen politiikan myydä tappiolla, ja vahvistaen sen, mitä on 
todettu väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen johdanto-osan l)4 
kappaleessa, voidaan lisätä, että tästä esitetyt väitteet perustuivat muutamiin 
tarjouksiin lyhyenä ajanjaksona tutkimusajanjakson jälkeen. Näitä väitteitä ei voida 
ottaa huomioon, koska tarjousten määrä on hyvin pieni (kolme) ja ne liittyvät 
tutkimusajanjakson jälkeiseen ajanjaksoon. 
77. Näin ollen neuvosto katsoo kaiken kaikkiaan sekä arvioituaan kaikki eri edut 
yhdessä ja väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevassa asetuksessa esitetyistä 
syistä, että on yhteisön edun mukaista ottaa käyttöön lopulliset toimenpiteet. 
I. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMKNPITKKT 
78. Edellä mainittujen polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisiin etua koskevien 
päätelmien perusteella harkittiin, minkätasoisia ja -muotoisia polkumyynnin 
vastaisten toimenpiteiden pitäisi olla vahingollisen polkumyynnin kauppaa 
vääristävien tekijöiden poistamiseksi ja tehokkaiden kilpailuolosuhteiden 
palauttamiseksi yhteisön markkinoilla. 
79. Väliaikaisten tullien käyttöönottoa koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen 
komissio sai tietää, että vahingon torjumisen tason arvioimiseksi tehtyä kaupan 
mukautuksen tasoa oli sovellettu etuyhteyttä vailla olevien tuojien 
jälleenmyyntihintoihin, kun tätä mukautusta olisi pitänyt soveltaa japanilaisten 
viejien myyntihintoihin yhteisössä. Vahinkomarginaalit on laskettu tämän johdosta 
uudestaan. 
80. Koska vahinkomarginaali, toisin sanoen hintataso, jolla polkuhintaan myydyn 
tuonnin vahingolliset vaikutukset poistettaisiin, oli matalampi kuin kolmella 
tutkimuksen kohteena olleella viejällä havaittu polkumyyntimarginaali, 
vahinkomarginaalia käytettiin näihin viejiin sovellettavien toimenpiteiden tason 
määrittämiseksi. 
Yhden viejän osalta sovellettavien toimenpiteiden määrittämiseksi käytettiin 
polkumyyntimarginaalia, joka oli matalampi kuin havaittu vahinkomarginaali. 
81. Edellä mainitun johdosta olisi määrättävä lopulliset polkumyyntitullit arvotulleina. 
82. Valituksen tekijä väitti, että tullien kiertämisen mahdollisuuden välttämiseksi sama 
tulli olisi määrättävä kaikille yhteistyössä toimiville vieville tuottajille. Tämä väite 
perustui erään japanilaisen taloudellisen tutkimuslaitoksen kertomukseen, jossa 
väitettiin japanilaisen tuotannonalan tekevän läheistä yhteistyötä kotimaisien ja 
vientihintojen osalta. 
Komission keräämät ja paikalla tarkastamat tiedot eivät antaneet mitään todisteita 
japanilaisen tuotannonalan yhteisestä hintastrategiasla ainakaan kotimaisten hintojen 
ja sitä kautta normaaliarvon osalta (katso 22 ja 23 kohta edellä). Lisäksi saman lullin 
- 16-
määrääminen kaikille vientitoimintaa harjoittaville tuottajille huolimatta niiden eri 
normaaliarvoista, olisi mielivaltaista kohtelua, jota ei voida perustella pelkästään 
erittelemättömällä tullien kiertämisen mahdollisuudella. 
Näin ollen tämä pyyntö hylätään. 
J. VÄLIAIKAISEN TULLIN KANTAMINEN 
(83) Ottaen huomioon vientitoimintaa harjoittavien tuottajien osalta havaittujen 
polkumyyntimarginaalien suuruuden ja yhteisön tuotannonalalle koituneen 
vahingon vakavuuden, katsotaan välttämättömäksi, että väliaikainen tulli olisi 
kannettava lopullisesti lopullisten tullien tasoisena. 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Japanista peräisin 
olevia mainostulitikkuja. Kyseinen tuote kuuluu CN-koodiin ex-3605 00 00 
(Taric-koodi 3605000010). 
Tätä asetusta sovellettaessa mainostulitikkuina pidetään tulitikkuja, joissa 
niiden valmistajan yritystunnuksen tai osoitteen sijasta tai lisäksi on 
mainoksia. 
2. Tämän asetuksen soveltamista varten tulli laskettuna vapaasti yhteisön rajalla-
nettohinnasta on 43,2 prosenttia (Taric-lisäkoodi 8900), lukuun ottamatta 
seuraavien yritysten valmistamia ja maahantuomia tuotteita, joihin sovelletaan 
seuraavia tulleja: 
(a) 27,8 prosenttia tuotteista, jotka on valmistanut ja vienyt Daiwa Trading & 
Industrial Co. Ltd (Taric-lisäkoodi 8022) 
(b) 9,8 prosenttia tuotteista, jotka on valmistanut ja vienyt Kobe Match Co. Ltd 
(Taric-lisäkoodi 8023) 
(e) 10,3 prosenttia tuotteista, jotka on valmistanut ja vienyt Yaka Chemical 
Industrial Co. Ltd (Taric-lisäkoodi 8024) 
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säädöksiä. 
2 artikla 
Asetuksen (EY) N:o 1092/97 mukaiset väliaikaisen tullin vakuutena olleet määrät 
kannetaan lopullisesti lopullisesti määrätyn tullin suuruisina. 
Lopullisen polkumyyntitullin tason ylittävät määrät vapautetaan. 
17 
3 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty Brysselissä, 
Neuvoston puolesta 
- 18-
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 487 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 02 11 
Luettelonumero : CB-C0-97-496-FI-C 
ISBN 92-78-25079-1 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg