KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE Luonnos neuvoston ja komission yhteiseksi vuoden 2012 raportiksi eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden (ET 2020) täytäntöönpanostaKoulutus älykkäässä, kestävässä ja osallistavassa Euroopassa /* KOM/2011/0902 lopullinen */





SISÄLLYSLUETTELO 1. Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä 3 2. Painopistealojen edistyminen ja haasteet 4 2.1. Koulutusinvestoinnit ja -uudistukset 4 2.2. Koulunkäynnin varhainen lopettaminen 4 2.3. Korkea-asteen tutkinnot 6 2.4. Elinikäisen oppimisen strategiat 8 2.5. Oppimiseen liittyvä liikkuvuus 10 2.6. Uuden osaamisen ja työllisyyden haasteet 10 3. ET 2020:n vaikutus Eurooppa 2020 -strategian toteutumiseen 11 YLEISSIVISTÄVÄ JA AMMATILLINEN KOULUTUS EUROOPPA 2020 -STRATEGIAN YHTEYDESSÄ Neuvosto laati vuonna 2009 eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategiset puitteet (jäljempänä ’ET 2020’)[1]. Sen jälkeen taloudellinen ja poliittinen tilanne on muuttunut, mikä on aiheuttanut uusia epävarmuustekijöitä ja rajoituksia. Euroopan unionin oli ryhdyttävä lisätoimenpiteisiin historiansa pahimman rahoitus- ja talouskriisin nujertamiseksi, ja sitä varten sovittiin älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun tähtäävästä Eurooppa 2020 -strategiasta. Yleissivistävällä ja ammatillisella koulutuksella on keskeinen osa kyseisessä strategiassa ja erityisesti yhdennetyissä suuntaviivoissa, jäsenvaltioiden kansallisissa uudistusohjelmissa ja jäsenvaltioiden uudistusten ohjenuoraksi annetuissa maakohtaisissa suosituksissa. Yksi Eurooppa 2020 -strategian viidestä yleistavoitteesta liittyy koulunkäynnin keskeyttämiseen ja korkea-asteen opintojen suorittamiseen. Vuotta 2012 koskevassa vuotuisessa kasvuselvityksessä korostetaan, että Eurooppa 2020 -strategiassa on keskityttävä yhtä aikaa sekä lyhyellä aikavälillä kasvua tuottaviin uudistustoimiin että oikeanlaisen pitkän aikavälin kasvusuunnitelman laatimiseen. Koulutusjärjestelmiä on uudenaikaistettava, jotta niiden vaikuttavuus ja laatu paranevat ja ihmiset saavat työmarkkinoilla menestyäkseen tarvitsemansa taidot ja pätevyyden. Tällä tavalla lisätään ihmisten luottamusta kykyynsä selvitä nykyisistä ja tulevista haasteista. Se parantaa Euroopan kilpailukykyä ja luo kasvua ja työpaikkoja. Vuoden 2012 kasvuselvityksessä vaaditaan myös kiinnittämään erityistä huomiota nuoriin, jotka ovat yksi nykyisen kriisin pahimmin koettelemista ryhmistä. ET 2020:n avulla voidaan tärkeällä tavalla vaikuttaa koulutuksen uudistamiseen, ja siksi se voi edistää merkittävästi Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamista. Sitä varten ET 2020 -puitteita on kuitenkin mukautettava päivittämällä painopistealueita, välineitä ja hallintomallia. Tässä luonnoksessa yhteiseksi raportiksi ehdotetaan uusia työskentelyn painopisteitä vuosiksi 2012–2014. Ehdotukset perustuvat keskeisillä toiminta-aloilla viimeisten kolmen vuoden aikana tapahtuneen edistyksen arviointiin, ja niillä on tarkoitus saada koulutus tukemaan Eurooppa 2020 -strategiaa. Yhteisen raportin luonnoksessa esitetään myös vaihtoehtoja ET 2020:n hallintotavan muuttamiseksi, jotta sen voidaan varmistaa osaltaan edistävän Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin pääsemistä. Tiedonanto tukeutuu kahteen komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan. Niissä annetaan tilanneselvitys yksittäisten maiden ja keskeisten aihealueiden osalta ja hyödynnetään jäsenvaltioiden toimittamia kansallisia kertomuksia ja muita tietoja. PAINOPISTEALOJEN EDISTYMINEN JA HAASTEET Koulutusinvestoinnit ja -uudistukset Julkisten budjettien kaikki osa-alueet, myös yleissivistävä ja ammatillinen koulutus, ovat nykyisin tarkassa syynissä. Useimmilla jäsenvaltioilla on vaikeuksia pitää menot nykyisellä tasolla saatikka kasvattaa niitä. Tutkimustulokset viittaavat kuitenkin siihen, että koulutussaavutusten parantaminen voi pitkällä aikavälillä synnyttää valtavasti tuottoa ja luoda kasvua ja työpaikkoja Euroopan unionissa. Jos vajavaiset perustaidot omaavien osuutta koskeva EU:n vertailuarvo (alle 15 prosenttia vuoteen 2020 mennessä) saavutettaisiin, Euroopan unionin saama pitkän aikavälin taloudellinen kokonaishyöty olisi valtaisa.[2] Tilanne on ristiriidassa sen tosiasian kanssa, että – jopa ennen kriisiä – koulutukseen käytetyt varat olivat joissakin jäsenvaltioissa melko vähäiset (noin 4 prosenttia BKT:stä tai vähemmän) Euroopan unionin keskiarvon ollessa lähes 5 prosenttia BKT:stä, mikä on sekin vähemmän kuin Yhdysvaltojen 5,3 prosenttia. Koulutusbudjetteihin tehtävät leikkaukset vaarantavat talouden kasvupotentiaalin ja kilpailukyvyn. Komissio vahvisti vuotta 2012 koskevassa kasvuselvityksessä vakaan käsityksensä siitä, että jäsenvaltioiden olisi julkisia menoja vakauttaessaan asetettava etusijalle kasvua tukevien toimintalinjojen, kuten koulutuksen, rahoittaminen. Siinä, millä tavalla jäsenvaltiot ovat kriisin vuoksi puuttuneet koulutusbudjetteihinsa, ei ole havaittavissa selkeää kaavaa. Ne ovat toteuttaneet menojen hillitsemiseksi monia erilaisia toimenpiteitä: monet jäsenvaltiot ovat leikanneet henkilöstökustannuksia (BE/Flanderi, BG, EL, ES, FR, HU, IE, LV, PT, RO, SI) tai infrastruktuuriin, ylläpitoon ja varusteisiin liittyviä hankintoja (BE/Flanderi, BG, IE, RO). Jotkin valtiot ovat vähentäneet esiasteen koulutustarjontaa (2-vuotiaille tarjottava koulutus FR), lykänneet tai hidastaneet uudistusten toteuttamista (BG) tai toteuttaneet muita toimenpiteitä kuten opintotukien pienennyksiä (BE/Flanderi, IE, PT). Tällaiset suuntaukset on otettava huomioon. ET 2020:tä olisi hyödynnettävä keskusteltaessa parhaista tavoista investoida koulutukseen siten, että tehokkuus ja vaikuttavuus yhdistyvät kasvun tukemiseen. Älykäs investoiminen kulkee rinnatuksin älykkäiden toimintalinjauudistusten kanssa, joilla parannetaan koulutuksen laatua. Jotta voidaan määrittää toimivia tapoja jakaa talousrasite ja löytää uusia rahoituslähteitä, asiasta on tarpeen käydä laajaa, kaikki sidosryhmät kattavaa keskustelua. Koulunkäynnin varhainen lopettaminen Kriisi vaikuttaa huolestuttavasti nuorten tulevaisuudennäkymiin. Nuorisotyöttömyys on noussut vuosien 2008 ja 2010 välillä 15,5 prosentista 20,9 prosenttiin, ja niiden 15–24-vuotiaiden osuus, jotka eivät ole koulutuksessa, työssä eivätkä harjoittelussa, on kasvanut kaksi prosenttiyksikköä. Koulunkäyntinsä keskeyttäneistä 53 prosenttia oli työttömänä. Tässä tilanteessa Eurooppa 2020 -strategian mukainen tavoite vähentää koulunkäynnin varhain lopettavien 18–24-vuotiaiden osuus alle 10 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä on erityisen tärkeä. Jos nykyinen suuntaus jatkuu, tavoitetta ei saavuteta. Vuonna 2010 koulunkäyntinsä keskeyttäneiden osuus oli – jonkinasteisesta edistymisestä huolimatta – edelleen 14,1 prosenttia koko Euroopan unionissa, mutta maiden väliset erot ovat suuret. On näyttöä siitä, että koulupudokkuus uhkaa enemmän poikia (16 prosenttia) kuin tyttöjä (12,6 prosenttia). Koulunkäyntinsä varhain lopettavien osuuden laskeminen alle 10 prosenttiin on vaikea haaste. Neuvoston vuonna 2011 antamissa suosituksissa koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseen tähtäävistä politiikoista[3] edellytetään johdonmukaisia, kokonaisvaltaisia ja näyttöön perustuvia strategioita, jotka on pantava kiireellisesti täytäntöön erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joille annettiin asiaa koskeva maakohtainen suositus vuonna 2011 (AT, DK, ES, MT, UK). Myös niiden maiden, jotka ovat lähellä tavoitetta (DK, IE, HU, NL, FI), on lisättävä ponnisteluja päästäkseen vielä pidemmälle tai uudestaan liikkeelle kehityksen seisahduttua paikalleen. Kaikki jäsenvaltiot tarvitsevat kohdennettuja toimenpiteitä näiden nuorten tavoittamiseksi. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jäsenvaltioiden politiikka ei riittävästi perustu ajantasaisiin tietoihin ja analyyseihin koulunkäynnin keskeyttämisen syistä ja vaikutuksista. Vain muutamassa maassa kerätään, seurataan ja analysoidaan koulunkäynnin keskeyttämiseen liittyviä tietoja järjestelmällisesti (EE, HU, IT, LU, NL, UK). Ehkäiseminen ja varhainen puuttuminen ovat avaimia ongelman ratkaisemiseen. Jäsenvaltioissa jätetään kuitenkin ehkäisemistyö liian vähälle huomiolle. Vaikka osittaiset, korvaavat toimenpiteet, kuten uuden mahdollisuuden tarjoava koulutus, ovat tärkeitä, ne eivät riitä ongelman perimmäisten syiden poistamiseen. Ehkäisevää ja varhaista puuttumista olisi painotettava enemmän esimerkiksi opettajankoulutusta, ammatillista jatkokoulutusta ja laadukasta varhaiskasvatusta ja päivähoitoa koskevassa politiikassa. Koulunkäynnin keskeyttämistä voidaan osittain vähentää lisäämällä nuorten tarpeisiin mitoitetun korkealaatuisen ammatillisen peruskoulutuksen tarjontaa; se voi olla myös yhdistelmäkoulutusta, jossa ammatillinen koulutus yhdistyy toisen asteen yleissivistävään koulutukseen. Tällainen erilainen oppimispolku on joillekin oppilaille motivoivampi. Samalla on kuitenkin ehdottoman tarpeellista vähentää ammatillisen koulutuksen keskeyttäjien määrää. Monissa maissa on käytössä laaja kirjo toimenpiteitä, joilla puututaan koulunkäynnin keskeyttämiseen liittyviin eri tekijöihin, mutta niistä ei välttämättä muodostu kokonaisvaltaista strategiaa. Eri koulutussektoreiden ja politiikanalojen, kuten koulutuspolitiikan ja sosiaali- ja työvoimapalvelujen, sidosryhmien on työskenneltävä tiiviimmin yhdessä. Vanhempien ja paikallisyhteisöjen kanssa tehtävää yhteistyötä on tehostettava. Koulujen ja yritysmaailman välinen yhteistyö, kerhotoiminta ja koulun ulkopuolinen toiminta sekä nk. nuorisotakuut ovat tapoja, joilla erilaiset paikallistason toimijat voidaan saada mukaan. Koska EU:ssa asetettua yleistavoitetta ei tätä vauhtia saavuteta, poliittista lähestymistapaa on kiireesti vahvistettava. Koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseen tähtäävän toiminnan, jota ohjeistetaan kesäkuussa 2011 annetuissa neuvoston päätelmissä, on tulevina vuosina oltava yksi ET 2020:n tärkeimmistä painopisteistä. Koulunkäynnin keskeyttäjien määrä 2010[4] ja kansalliset tavoitteet - Määrä vuonna 2010 (%) | [pic] - Kansallinen tavoite vuodelle 2020 (%) | [pic] - Kansallinen tavoite vuodelle 2020 (%) | |26 |33 |26 27 |32 |40 |38 |40 |30 |36 |32 |42 |34 36 |40 |40 |45 |40 |44 |45 |: |50 |40 |47 |46 |42 |40 45 |40 |40 |60 | | Elinikäisen oppimisen strategiat Suurimmalle osalle eurooppalaisista elinikäinen oppiminen ei käytännössä toteudu. Tuoreet luvut elinikäiseen oppimiseen osallistuvien 25–64-vuotiaiden määrästä osoittavat lievää laskusuuntaa. Nykyinen 9,1 prosentin (2010) osuus on kaukana ET 2020:n mukaisesta 15 prosentin vertailuarvosta, joka on määrä saavuttaa vuoteen 2020 mennessä. Tämä heikko tulos on erityisen huolestuttava nykyisen kriisin vuoksi. Työttömien nuorten ja heikosti koulutettujen aikuisten on voitava luottaa koulutukseen keinona hankkia paremmat mahdollisuudet työmarkkinoilla. Jos heidän taitojensa kehittämiseen ei panosteta, todennäköisyys heidän paluustaan työelämään heikkenee ja mahdollisuudet kasvun ja työpaikkojen luomiseen Euroopassa kapenevat. Elinikäinen oppiminen on jatkuva prosessi, joka voi kestää läpi elämän varhaiskasvatuksesta työuran jälkeiseen aikaan. Oppimista myös tapahtuu muuallakin kuin virallisten koulutusjärjestelmien puitteissa, varsinkin työpaikoilla. Viime aikoina on päästy jonkin verran lähemmäksi EU:n vertailuarvoja vajavaiset perustaidot omaavien osuuden vähentämisen (20 prosenttia vuonna 2009, tavoite 15 prosenttia vuonna 2020) ja varhaiskasvatukseen osallistuvien osuuden lisäämisen (92 prosenttia vuonna 2009, tavoite 95 prosenttia vuonna 2020) suhteen. Ponnisteluja on kuitenkin jatkettava kummankin tavoitteen osalta. Elinikäisen oppimisen esteenä on yhä esimerkiksi rajallinen koulutustarjonta, jota ei ole riittävästi mukautettu erilaisten kohderyhmien tarpeisiin, helposti saatavien tietojen ja tukijärjestelmien puute ja joustamattomat oppimispolut (esimerkiksi ammatillisesta koulutuksesta korkea-asteelle). Usein ongelmia pahentaa potentiaalisten opiskelijoiden heikko sosioekonominen asema ja koulutustausta. Näiden vaikeuksien voittamiseen eivät riitä asteittaiset uudistukset joillakin tietyillä koulutusaloilla. Vaikka ongelma on tiedostettu jäsenvaltioissa jo vuosikymmen sitten, segmentoituminen on edelleen ongelma. Nykyisin vain muutamassa maassa noudatetaan kokonaisvaltaista strategiaa, joka tukee koko koulutusjatkumoa (AT, CY, DK, SI, UK/Skotlanti). Myönteisenä seikkana voidaan todeta, että eurooppalaisten ja kansallisten tutkintojen viitekehysten (BE/Flanderi, CZ, DK, EE, FI, FR, HR, IE, LT, LV, LU, MT, NL, PT, UK), epävirallisen ja arkioppimisen validointijärjestelmien (FI, FR, NL, NO, PT) ja elinikäistä neuvontaa koskevan politiikan (AT, DK, DE, EE, ES, FI, FR, HU, IE, LT, LU, LV, NL) kaltaisten välineiden käyttö on osoittanut, että eri koulutussektoreiden välisen yhteistyön esteitä on mahdollista poistaa. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmien on tarjottava mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen kaikille. Jäsenvaltioiden on käytävä järjestelmänsä huolellisesti läpi selvittääkseen, mitkä tekijät ovat esteenä elinikäiselle oppimiselle. Niiden on laadittava yhdessä tärkeimpien sidosryhmien kanssa kattavia strategioita ja toteutettava toimenpiteitä elinikäiseen oppimiseen osallistumisen helpottamiseksi EU:n sitoumusten mukaisesti ja hyödyntäen avoimuutta edistäviä välineitä (eurooppalainen tutkintojen viitekehys[7], ECVET/ECTS[8] ja avaintaitoja koskeva viitekehys[9]). Päätavoitteina on oltava huolehtia siitä, että kaikki oppivat perustaidot, ja sopeuttaa elinikäisen oppimisen tarjontaa paremmin, jotta varsinkin heikot taidot omaavia aikuisia saadaan osallistumaan. Oppimiseen liittyvä liikkuvuus Liikkuvuus lujittaa Euroopan perustaa osaamiseen perustuvalle kasvulle, innovointikyvylle ja kansainväliselle kilpailukyvylle tulevaisuudessa.[10] Se tukee ihmisten työllistettävyyttä ja henkilökohtaista kehittymistä, ja työnantajat pitävät sitä arvossa. Niin koulutuslaitokset, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmät kuin yrityksetkin hyötyvät liikkuvuuden tuloksena olevista oppimiskokemuksista, henkilökohtaisista kontakteista ja verkostoista. Oppimiseen liittyvän kansainvälisen liikkuvuuden edistäminen on erinomainen esimerkki Euroopan tason toiminnan tuomasta lisäarvosta. Nykyinen osallistumismäärä ei kuitenkaan vastaa liikkuvuuden arvoa. Noin 10–15 prosenttia korkeakoulututkinnon suorittaneista viettää osan opiskeluajastaan ulkomailla, ja juuri korkeakouluissa liikkuvuuden arvo tunnustetaankin yleisimmin; ammatillisen tutkinnon suorittaneilla vastaava luku on vain noin 3 prosenttia. Ammatillisen koulutuksen parissa tarvitaankin lisätoimia liikkuvuuden lisäämiseksi. Varojen puute ja riittämätön kielitaito ovat oppimiseen liittyvän liikkuvuuden jarruna. Aina liikkuvuutta ei tunnusteta eikä validoida. Tarjolla olevista mahdollisuuksista on usein liian vähän tietoa. Lisäksi erityistarpeita omaavien (esimerkiksi vammaisten) opiskelijoiden tilanteeseen ei kiinnitetä riittävästi huomiota. Monissa maissa päähuomio kohdistuu opiskelijoiden liikkuvuuden edistämiseen. Vaikka joissakin maissa (BG, IE, MT, SE, BE/Flanderi, DE, EL, ES, FI, NL, RO, LT, FR) toimia kohdistetaan myös muihin ryhmiin, kuten opettajiin ja oppisopimuskoulutuksessa oleviin, asian suhteen voitaisiin tehdä paljon enemmän. Tässä voidaan merkittävästi hyödyntää eurooppalaisia rahoitusohjelmia. Komissio on ehdottanut vuosia 2014–2020 koskevan uuden monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä, että tulevan Yhteinen Erasmus -ohjelman avustuksensaajien vuotuinen määrä lähes kaksinkertaistetaan 400 000:sta liki 700 000:een. Rahoitusohjelmia on kuitenkin toteutettava rinnan politiikan uudistusten kanssa. Neuvosto hyväksyi marraskuussa 2011 oppimiseen liittyvää liikkuvuutta koskevan uuden vertailuarvon (korkea-asteen koulutuksessa 20 prosenttia ja ammatillisessa peruskoulutuksessa 6 prosenttia vuoteen 2020 mennessä). Tätä poliittisen tason sitoumusta on edistettävä panemalla täytäntöön neuvoston suositus ”Nuoret liikkeellä – nuorten oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistäminen” ja hyödyntämällä täysimääräisesti avoimuutta edistäviä EU-välineitä kuten eurooppalaista tutkintojen viitekehystä, ECTS/ECVET-järjestelmää ja Europassia[11]. Uuden osaamisen ja työllisyyden haasteet Nykyinen kriisi on jouduttanut osaamistarpeiden muuttumista. Vähäistä pätevyyttä edellyttävien työpaikkojen tarve vähenee, ja huomispäivän osaamistaloudessa tarvitaan yhä enemmän korkeasti koulutettua työvoimaa. Hiljattain tehdyn ennusteen[12] mukaan korkeaa pätevyyttä edellyttävien työpaikkojen osuus kaikista työpaikoista lisääntyy lähes 16 miljoonalla eli 29 prosentista (2010) 35 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. Vastaavasti vähäistä pätevyyttä vaativien työpaikkojen osuuden odotetaan pienenevän noin 12 miljoonalla eli 20 prosentista alle 15 prosenttiin. Joissakin maissa on jo nyt vaikeuksia saada työntekijöitä korkeaa pätevyyttä edellyttäviin työtehtäviin. Tilanne tulee huononemaan väestön ikääntymisen vaikutuksesta, kun työvoima alkaa vähetä vuoden 2012 jälkeen. Useille maille (BG, CY, CZ, EE, PL, SI, SK, UK) on annettu maakohtaisia suosituksia työmarkkinoiden tarpeita vastaavan osaamisen lisäämisestä ja heikosti koulutetuille työntekijöille tarjottavasta erityistuesta. Jäsenvaltiot ovat edistyneet sellaisten menetelmien, välineiden ja toimintatapojen käyttöönotossa, joilla taitotarpeita, kysynnän ja tarjonnan epäsuhtaa ja valmistuneiden työllistymistä voidaan ennakoida ja arvioida. Monissa maissa panostetaan keskeisiin aloihin kuten tieto- ja viestintätekniikkaan tai terveysalaan (AT, BE/Vallonia, BE/Flanderi, CY, DE, DK, EE, FI, FR, HU, IE, IT, LV, NL, PL, PT, UK). Kuitenkin vain muutamassa maassa (AT, DE, FR, IE, PL, UK) tuloksia levitetään koordinoidusti tärkeimmille toimijoille. Institutionaalisia menettelyjä kehitetään usein paikallis- tai aluetasolla, mutta niissä tapaa näkyä ja toistua koulutusjärjestelmien segmentoituneisuus. Eri maissa pyritään parantamaan koulutustarjonnan kykyä reagoida työmarkkinoiden muuttumiseen tärkeiden sidosryhmien kanssa toteutettavilla kumppanuuksilla (EE, SE), laadunvarmistusmekanismeilla ja aloitteilla, jotka kohdistuvat työmarkkinoilla tarvittaviin taitoihin ja etenkin luku- ja kirjoitustaitoon sekä matematiikan, luonnontieteiden ja tekniikan osaamiseen (AT, BE/Flanderi, DE, FR, PL, LT, IE), kielitaitoon, digitaalisiin taitoihin sekä aloitteellisuuteen ja yrittäjähenkeen (ES, EE, BG, LT, FR). ET 2020:n on tuettava ”uuden osaamisen ja työllisyyden ohjelma” -lippulaivahankkeen toteuttamista. Komissio aikoo esittää vuonna 2012 ammattitaidon uudelleenarviointia koskevan tiedonannon, jossa ehdotetaan toimia avaintaitojen parantamiseksi ja tiiviimpien yhteyksien luomiseksi koulutuksen ja työmarkkinoiden välille. ET 2020:n puitteissa jatketaan sinnikkäästi työtä, jolla edistetään kaikkien kansalaisten avaintaitoja, parannetaan seurantaa käyttämällä työllistyvyyttä koskevaa uutta eurooppalaista vertailuarvoa[13] ja ennakoidaan tulevaisuuden työmarkkinoiden taitotarpeita erityisesti EU:n työmarkkinoiden osaamispanoraaman avulla. ET 2020:N VAIKUTUS EUROOPPA 2020 -STRATEGIAN TOTEUTUMISEEN Edellä esitetty vuosia 2009–2011 koskeva arviointi sekä hidas eteneminen kohti koulutusta koskevan yleistavoitteen ja ET 2020 -vertailuarvojen saavuttamista osoittavat selvästi, että on ehdottomasti investoitava uudistettuun koulutukseen, jotta se voi tukea kestävää kasvua ja työpaikkojen syntymistä. Vuotta 2012 koskevassa kasvuselvityksessä korostetaan, että jäsenvaltioiden on tarpeen osoittaa panneensa EU:n tason poliittisen ohjeistuksen täytäntöön. ET 2020:tä voitaisiin käyttää tukemaan jäsenvaltioita niiden vastatessa maakohtaisissa suosituksissa määritettyihin haasteisiin, jotka koskevat koulunkäynnin keskeyttämistä (AT, DK, ES, MT, UK), korkea-asteen tutkintojen suorittamista (BG, CZ, MT, PL, SK), elinikäistä oppimista, ammatillista koulutusta ja työmarkkinoilla tarvittavia taitoja (AT, CY, DK, EE, ES, FI, FR, LU, MT, PL, SI, SK) sekä esikoulu- ja kouluopetusta taikka tasa-arvokysymyksiä (BG, DE, EE). Komissio vahvistaa oman arviointinsa sekä jäsenvaltioiden ja eurooppalaisten sidosryhmäorganisaatioiden kuulemisen perusteella, että ET 2020:n vuonna 2009 asetetut neljä strategista tavoitetta pysyvät voimassa. Komissio ehdottaa, että vuonna 2009 sovittujen keskipitkän aikavälin painopisteiden luettelo korvataan uudella luettelolla, jonka avulla yleissivistävä ja ammatillinen koulutus saadaan tukemaan kasvua ja työpaikkoja (katso liite). Lisäksi komissio ehdottaa tarkistuksia ET 2020:n mukaisiin työjärjestelyihin, jotka suunniteltiin ennen Eurooppa 2020 -strategiasta ja talouspolitiikan EU-ohjausjaksosta sopimista. ET 2020 olisi sopeutettava paremmin Eurooppa 2020 -strategiaan; sen pitäisi olla mekanismi, jolla ET 2020:n sidosryhmät saadaan toimimaan, jolla lisätään niiden sitoutumista ja valjastetaan niiden asiantuntemus Eurooppa 2020 -strategian tueksi ja jossa hyödynnetään myös asiaankuuluvien EU-virastojen ja eurooppalaisten verkostojen[14] keräämää tietoa. Jotta ET 2020:n vaikutusta Eurooppa 2020 -strategian toteutumiseen voitaisiin tehostaa, ET 2020:n hallintoa ja työvälineitä voitaisiin mukauttaa seuraavasti: 1) Koulutusneuvosto voisi käsitellä Eurooppa 2020 -strategian koulutusnäkökohtia jokaisessa kokouksessaan EU-ohjausjakson ja kansallisen ohjausjakson aikana. Helmikuun kokouksessaan neuvosto voisi tarkastella vuotuista kasvuselvitystä ja laatia raportin maaliskuussa kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Sitä seuraavassa kokouksessa neuvosto voisi tutkia yleisiä kysymyksiä, joita tulee esiin Eurooppa-neuvoston antamien ohjeiden ja niiden toteuttamisen yhteydessä kansallisten uudistusohjelmien puitteissa. Marraskuussa neuvosto voisi keskittyä EU-ohjausjakson tulosten seurantaan. 2) Eurooppa 2020 -strategia antaa integroidun luonteensa ansiosta mahdollisuuden tiivistää koulutuskomitean ja korkean tason työryhmän yhteistyötä talouspoliittisen komitean, työllisyyskomitean ja sosiaalisen suojelun komitean kanssa. Yhteistyöllä varmistettaisiin ET 2020:n hyödyntäminen Eurooppa 2020 -prosessissa, seurantaindikaattoreiden käyttö mukaan lukien. 3) Vertaisoppimista voitaisiin hyödyntää paremmin, ja se voitaisiin yhdistää tiiviimmin Eurooppa 2020 -strategiaan. Ensiksikin voitaisiin toteuttaa vuosittainen vertaisarviointi syys–lokakuussa neuvoston tasolla käytävän keskustelun pohjustamiseksi. Se voitaisiin järjestää yhteistyössä neuvoston puheenjohtajamaan kanssa korkean tason työryhmän puitteissa. Monenvälisen lähestymistavan puitteissa voitaisiin keskittyä tärkeimpiin edellisellä EU-ohjausjaksolla esiin nousseisiin poliittisiin kysymyksiin, joiden osalta on annettu paljon maakohtaisia suosituksia. Toiseksi jäsenvaltiot voisivat halutessaan pyytää vertaisryhmiä mukaan oman maansa erityisongelmia koskevaan syvälliseen keskusteluun. Komissio hyödyntäisi tällaisen toiminnan tukemisessa elinikäisen oppimisen ohjelmaa ja sen jälkeen tulevaa ohjelmaa muun muassa helpottamalla kansainvälisesti tunnustettujen asiantuntijoiden osallistumista. 4) Eurooppa 2020 -strategian ja ET 2020 -puitteiden välisen yhteyden lujittamiseksi komissio voisi järjestää joka vuosi tilaisuuden koulutusalan sidosryhmien välistä näkemysten vaihtoa varten. Tämä uusi koulutusfoorumi voisi kokoontua lokakuun alussa keskustelemaan yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmien uudenaikaistamisen etenemisestä EU-ohjausjaksolla koulutusasioista käytyjen keskustelujen pohjalta. 5) Komissio ehdottaa, että koulutusalaa koskevien indikaattoreiden luetteloa[15] päivitetään (katso liitteenä oleva komission yksiköiden valmisteluasiakirja), jotta voidaan varmistaa, että ET 2020:n mukaiset indikaattorit ovat linjassa sen tavoitteiden kanssa. Komissio aikoo laatia joka syksy nykyisen edistymistä koskevan kertomuksen[16] korvaavan uuden koulutuksen seurantakatsauksen , joka on ET 2020:n vertailuarvojen ja keskeisten indikaattoreiden osalta – Eurooppa 2020 -strategian koulutusta koskeva yleistavoite mukaan luettuna – tapahtunutta edistymistä käsittelevä tiivis asiakirja. Asiakirjasta saadaan tietoja neuvostossa käytäviin keskusteluihin. Lopuksi voidaan todeta, että Eurooppa 2020 -strategian ja ET 2020 -puitteiden tavoitteisiin pääsemiseksi on hyödynnettävä kaikkia välineitä; kyseeseen tulevat elinikäisen oppimisen ohjelma , tuleva Yhteinen Erasmus -ohjelma, rakennerahastot ja Horisontti 2020 . Liite Eurooppalaisen koulutusyhteistyön painopistealat vuosina 2012–2014 1) Tehdään elinikäisestä oppimisesta ja liikkuvuudesta totta Eurooppalaiset vertailuvälineet Tehdään yhteistyötä kansallisten tutkintojen viitekehysten linkittämiseksi eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen ja laaditaan kattavat kansalliset oppimistulosten validointijärjestelyt; luodaan yhteyksiä tutkintojen viitekehysten, validointijärjestelyjen, laadunvarmistuksen ja opintosuoritusten ja arvosanojen kertymis- ja siirtojärjestelmien (ECVET, ECTS) välille; tehdään yhteistyötä taitojen kysynnän ennakoimisessa ja kysynnän ja opetustarjonnan vastaavuuden parantamisessa (osaamispanoraama, ESCO eli eurooppalainen taito-, osaamis- ja ammattiluokittelu); parannetaan eurooppalaisten vertailuvälineiden näkyvyyttä, levittämistä ja käyttöä niiden käyttöönoton nopeuttamiseksi. Oppimiseen liittyvä liikkuvuus Pannaan täytäntöön neuvoston suositus ”Nuoret liikkeellä – nuorten oppimiseen liittyvän liikkuvuuden edistäminen” kaikkien oppijoiden liikkuvuuden tukemiseksi Euroopassa ja koko maailmassa, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen kaikilla tasoilla keskittyen tiedottamiseen ja ohjaukseen, oppimiseen liittyvän liikkuvuuden laatuun, sen esteiden poistamiseen ja opettajien liikkuvuuden edistämiseen. Elinikäisen oppimisen strategiat Tehdään yhteistyötä kokonaisvaltaisten kansallisten elinikäisen oppimisen strategioiden laatimisen päätökseen saamiseksi keskittyen kumppanuuksiin sidosryhmien kanssa, taitotasoltaan heikkojen aikuisten osaamisen kehittämiseen, toimenpiteisiin, joilla laajennetaan mahdollisuuksia osallistua elinikäiseen oppimiseen, ja elinikäiseen oppimiseen liittyvien palvelujen (neuvonta, validointi jne.) integroimiseen. 2) Parannetaan koulutuksen laatua ja tehokkuutta Perustaidot (luku- ja kirjoitustaito, matematiikka, luonnontieteet ja tekniikka), kielet Hyödynnetään luku- ja kirjoitustaitoa koskevia tutkimustuloksia ja esimerkiksi luku- ja kirjoitustaidon korkean tason asiantuntijaryhmän raporttia, jotta koululaisten ja aikuisten luku- ja kirjoitustaitoa voidaan parantaa ja jotta lukutaidoltaan heikkojen 15-vuotiaiden osuus saadaan pienenemään. Pyritään ratkaisemaan luku- ja kirjoitustaitoon liittyvät haasteet hyödyntämällä erilaisia viestimiä, myös sähköisiä, kaikkien opetuksessa. Hyödynnetään yhteistyön tuloksia ja kehitetään menetelmiä heikon matematiikan ja luonnontieteiden osaamisen kohentamiseksi; jatketaan työtä kielten osaamisen lisäämiseksi ja erityisesti oppimiseen liittyvän liikkuvuuden ja työllistettävyyden tukemiseksi. Opettajien ja koulunjohtajien ammatillinen kehitys Parannetaan opetushenkilöstön laatua, sillä se on laadukkaiden oppimistulosten avainedellytys: keskitytään opettajien asiantuntevuuteen houkuttelemalla ja valitsemalla alalle parhaat ehdokkaista sekä ammatillisen jatkokoulutuksen laadukkuuteen opettajien osaamisen parantamiseksi ja koulujen johtamisen vahvistamiseksi. Korkea-asteen koulutuksen uudenaikaistaminen ja tutkintojen suorittamisen lisääminen Tehdään yhteistyötä tutkinnon suorittaneiden määrän kasvattamiseksi, myös laajentamalla vaihtoehtoisia oppimispolkuja; parannetaan korkea-asteen koulutuksen laatua ja tarkoituksenmukaisuutta; korotetaan korkea-asteen koulutuksen laadukkuutta liikkuvuuden ja kansainvälisen yhteistyön kautta; vahvistetaan korkea-asteen koulutuksen, tutkimuksen ja innovoinnin välisiä yhteyksiä erityisosaamisen ja alueiden kehittymisen edistämiseksi; vahvistetaan hallinnointia ja rahoitusta. Ammatillisen koulutuksen houkuttelevuus ja merkityksellisyys Tehdään yhteistyötä ammatillista koulutusta koskevasta tehostetusta eurooppalaisesta yhteistyöstä kaudella 2011–2020 annetun Brüggen julkilausuman mukaisesti etenkin ammatillisen peruskoulutuksen houkuttelevuuden lisäämiseksi, ammatillisen koulutuksen laadukkuuden ja sen työmarkkinoille soveltuvuuden parantamiseksi, laadunvarmistusjärjestelmien käyttöön ottamiseksi sekä opettajien ja muiden ammatillisen koulutuksen ammattiryhmien osaamisen kohottamiseksi. Toimiva rahoitus ja arviointi Tarkastellaan rahoitusmekanismeja ja arviointijärjestelmiä, jotta laatua voidaan parantaa muun muassa kohdennetulla tuella muita heikommassa asemassa oleville kansalaisille ja kehittämällä tehokkaita ja tasapuolisia välineitä, joilla toisen asteen jälkeiseen koulutukseen saadaan yksityisiä investointeja. 3) Edistetään tasapuolisuutta, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja aktiivista kansalaisuutta Opintojen keskeyttäminen Autetaan jäsenvaltioita panemaan täytäntöön neuvoston vuoden 2011 suositukset toimintatavoista, joilla pyritään vähentämään koulunkäynnin keskeyttämistä, sekä peruskoulun ja ammatillisen koulutuksen keskeyttämistä koskevat kansalliset strategiat. Varhaiskasvatus ja päivähoito Tehdään yhteistyötä neuvoston varhaiskasvatuksesta ja päivähoidosta vuonna 2011 tekemien päätelmien mukaisesti, jotta varhaiskasvatukseen ja päivähoitoon pääsyyn olisi laajat ja tasapuoliset mahdollisuudet ja jotta tarjonnan laatu paranisi; edistetään integroitua toimintatapaa, varhaiskasvatus- ja päivähoitohenkilöstön ammatillista kehittämistä ja vanhempien tukea; laaditaan asianmukaisia opetussuunnitelmia ja ohjelmia sekä rahoitusmalleja. Tasapuolisuus ja moninaisuus Tehostetaan vastavuoroista oppimista tehokkaista tavoista, joilla voidaan parantaa oppimistuloksia yhä monimuotoisemmassa yhteiskunnassa varsinkin noudattamalla opetuksessa osallistavia toimintatapoja, jotka antavat taustoiltaan ja koulutustarpeiltaan hyvin erilaisille opiskelijoille – kuten maahanmuuttajille, romaneille ja erityistarpeita omaaville opiskelijoille – mahdollisuuden hyödyntää kykynsä täysimääräisesti; kohennetaan vanhempien aikuisten oppimismahdollisuuksia ja sukupolvien välistä oppimista. 4) Edistetään luovuutta, innovointia ja yrittäjyyttä kaikilla koulutusasteilla Kumppanuudet liike-elämän, tutkimuksen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa Kehitetään tehokkaita ja innovatiivisia verkosto-, yhteistyö- ja kumppanuusmuotoja koulutuksen tarjoajien ja erilaisten sidosryhmien välillä; viimeksi mainittuja ovat muun muassa työmarkkinaosapuolet, toimialajärjestöt, tutkimuslaitokset ja kansalaisyhteiskunnan organisaatiot. Tuetaan koulujen, yliopistojen ja muiden koulutuslaitosten verkkoja opetuksen järjestämiseen liittyvien uusien menetelmien (muun muassa avoimet oppimateriaalit) edistämiseksi, valmiuksien parantamiseksi ja niiden kehittämiseksi oppimisorganisaatioiksi. Monialaiset avaintaidot, yrittäjyyskasvatus, elektroninen lukutaito, medialukutaito, innovatiiviset oppimisympäristöt Tehdään yhteistyötä vuoden 2006 elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskevassa suosituksessa määritettyjen avaintaitojen edistämiseksi: kyse on muun muassa digitaalisista taidoista sekä siitä, miten tieto- ja viestintätekniikan ja yrittäjyyskasvatuksen avulla voidaan lisätä innovointia koulutuksessa; edistetään luovia oppimisympäristöjä ja voimistetaan kulttuuritietoisuutta, ilmaisutaitoa ja medialukutaitoa. [1] EUVL C 119, 28.5.2009, s. 2. [2] European Expert Network on Economics of Education (EENEE), poliittinen katsaus 1/2011: The Cost of Low Educational Achievement in the European Union. [3] EUVL C 191, 1.7.2011, s. 1. [4] Vuotta 2010 koskevien tietojen lähde: Eurostat (työvoimatutkimus. [5] KOM(2011) 567 lopullinen. [6] Vuotta 2010 koskevien tietojen lähde: Eurostat (työvoimatutkimus). ISCED-tasot 5 – 6. Saksan tavoitteeseen sisältyy myös ESCED 4 ja Itävallan tavoitteeseen ISCED 4 A. [7] EUVL C 111, 6.5.2008. [8] Ammatillisen koulutuksen opintosuoritusten eurooppalainen siirtojärjestelmä / eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmä, ks. http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc48_en.htm. [9] EUVL L 394, 30.12.2006, s. 10. [10] KOM(2009) 329 lopullinen. [11] EUVL L 390, 31.12.2004. [12] http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf. [13] SEC(2011) 670 lopullinen. [14] Erityisesti Cedefop, Euroopan koulutussäätiö ja Eurydice-verkko. [15] EUVL C 311, 21.12.2007, s. 13–15. [16] Viimeisin versio: SEC(2011) 526.