EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 24.5.2016 COM(2016) 274 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE matkustajien oikeuksista meri- ja sisävesiliikenteessä sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1177/2010 soveltamisesta



1. Johdanto 1.1 Tausta Asetuksella (EU) N:o 1177/2010 (josta käytetään jäljempänä nimitystä ’asetus’) pyritään varmistamaan meri- ja sisävesiliikenteen matkustajaliikennepalveluja tai risteilyjä käyttävien matkustajien perussuoja, ja sitä ryhdyttiin soveltamaan 18. joulukuuta 2012. Komissio toimittaa tämän kertomuksen asetuksen 29 artiklan nojalla. Siinä edellytetään, että komissio raportoi Euroopan parlamentille ja neuvostolle asetuksen toimivuudesta ja vaikutuksista ja tekee tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia asetuksen säännösten yksityiskohtaisemmasta täytäntöönpanosta tai sen muuttamisesta. Kertomus perustuu osittain asetuksen täytäntöönpanoa vuosina 2013–2014 koskevista kansallisten viranomaisten raporteista saatuihin määrällisiin ja laadullisiin tietoihin ja matkustajia ja toimialaa Euroopan tasolla edustavien sidosryhmien kuulemiseen. 1.2 EU:n meri- ja sisävesiliikenteen matkustajaliikennesektorin merkitys ja ominaispiirteet EU:n matkustajalaivaliikenne tapahtuu lähes kokonaan meriteitse. Sisävesiliikenteen osuus on alle 1 prosentti markkinoista. Asetuksessa erotetaan toisistaan kaupalliset matkustajaliikennepalvelut ja risteilypalvelut ja otetaan huomioon niiden erilaiset ominaisuudet matkustajille myönnettävien oikeuksien erilaisessa soveltamisalassa: Kaupalliset matkustajaliikennepalvelut ovat julkaistun aikataulun mukaisesti satamien välillä tarjottavia matkustajaliikennepalveluja. Niiden osuus markkinoista on 96,5 prosenttia: vuonna 2013 meriliikenteen lauttoja ja muita säännöllisiä merilinjaliikenteen palveluja käytti 193 miljoonaa matkustajaa. Intensiivinen merimatkustajaliikenne on keskeisessä asemassa, jos halutaan, että jäsenvaltioiden saaristoalueet, saaret ja syrjäiset ja kaukaiset reuna-alueet muodostavat osan EU:n sosiaalista ja taloudellista rakennetta. Joissakin tapauksissa (esim. pienet saaret, joille ei ole lentoliikenneyhteyttä) meriliikenteelle ei ole vaihtoehtoa, ja ihmisten on matkustettava laivalla niillä ehdoilla, jotka liikenteenharjoittaja asettaa. Risteilyt ovat vesiliikenteen palveluja, joita tarjotaan yksinomaan virkistys- tai vapaa-ajanviettotarkoituksessa ja joihin kuuluu majoitus ja muita palveluja ja yli kaksi yöpymistä aluksella. Vuonna 2013 risteilymatkustajien määrä oli lähes 7 miljoonaa eli noin 3,5 prosenttia markkinoista. Risteilyala muodostaa osan merenkulkualan luksussektoria; laivoilla on täydellinen hotelli-infrastruktuuri ja tarjotaan vapaa-ajan toimintaa, ja usein matkustajat tuodaan takaisin lähtösatamaan. 2. Asetuksen tavoitteet, soveltamisala ja sisältö 2. 1 Asetuksen tavoitteet EU:n lainsäätäjät ovat antaneet matkustajien oikeuksia koskevia sääntöjä kaikkien liikennemuotojen alalla (lento-, rautatie-, vesi- ja linja-autoliikenne), jotta kansalaisilla olisi vähimmäissuoja matkustettaessa Euroopassa. Tarkoituksena on helpottaa liikkuvuutta ja sosiaalista integraatiota. Lailla taattujen yhteisten matkustajaoikeuksien esiintyminen neljän liikennemuodon alalla (erityissäännöksissä otetaan huomioon kunkin muodon sekä eri markkinoiden ja matkustajien erityisominaisuudet ) helpottaa tasapuolisten toimintaedellytysten luomista toimijoille liikennemuotojen sisällä ja välillä. 2.2 Asetuksen soveltamisala ja sisältö Soveltamisala Asetusta sovelletaan tietyin poikkeuksin meri- ja sisävesiliikenteen matkustajapalveluihin, joita tarjotaan EU:n satamista tai satamiin, ja risteilypalveluihin, joiden lähtösatama on EU:ssa. Jäsenvaltioilla oli mahdollisuus jättää 18. joulukuuta 2014 asti asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle bruttovetoisuudeltaan alle 300 tonnin merialukset, joita käytetään kansallisiin kuljetuksiin, edellyttäen että matkustajien oikeudet oli riittävästi varmistettu kansallisessa lainsäädännössä. Yksikään jäsenvaltioista ei käyttänyt tätä mahdollisuutta. Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta asetusta matkustajaliikennepalveluun, joka kuuluu julkisia palveluja koskevien velvoitteiden, julkisia palveluja koskevien sopimusten tai integroitujen palvelujen piiriin, jos ne takaavat, että asetuksen mukaiset oikeudet taataan vastaavasti kansallisessa lainsäädännössä. Yksikään jäsenvaltioista ei ole käyttänyt tätä mahdollisuutta. Sisältö

Muihin liikennemuotoihin sovellettavien matkustajien oikeuksien tavoin laivamatkustajien oikeudet perustuvat neljään periaatteeseen: a) Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto Matkustajiin ei saa kohdistua suoraa tai välillistä syrjintää kansalaisuuden perusteella heidän ostaessaan vesiliikenteen matkustajalippuja ja risteilylippuja. b) Tarkat, ajantasaiset ja helposti saatavat tiedot Matkustajilla on oikeus saada riittävästi tietoja ennen matkaa ja sen aikana (etenkin häiriötilanteissa), myös tietoja oikeuksistaan ja kansallisten täytäntöönpanoelinten yhteystiedot. c) Välitön ja oikeasuhteinen apu liikenteen häiriötilanteessa Jos matkustajapalvelu tai risteily on myöhässä yli 90 minuuttia tai peruutettu, matkustajilla on oikeus oikeasuhteiseen ja soveltuvaan maksuttomaan apuun. Tähän voivat sisältyä välipalat, ateriat, virvoitusjuomat ja joissakin olosuhteissa majoitus. Matkustajille on myös tarjottava seuraavat vaihtoehdot: uudelleenreititys lopulliseen määräpaikkaan ilman lisäkustannuksia mahdollisimman pian vastaavin ehdoin ja lipun hinnan palautus ja tarvittaessa paluumatka maksutta kuljetussopimuksessa yksilöityyn ensimmäiseen lähtöpaikkaan mahdollisimman pian. Matkustajilla on myös oikeus puolueettomaan ja vakiotasoiseen korvaukseen, jos saapumisajasta myöhästytään paljon. Korvauksen määrä riippuu viivästyksen pituudesta ja matkan aikataulun mukaisesta kestosta, ja se lasketaan suhteessa lipun hintaan. Liikenteenharjoittajan ei tarvitse maksaa korvausta, jos se voi osoittaa, että myöhästyminen johtui sääolosuhteista, jotka vaaransivat aluksen turvallisen käytön, tai poikkeuksellisista olosuhteista, joita ei kohtuudella olisi voitu välttää. Kaupallisista matkustajaliikennepalveluista poiketen risteilyillä ei ole sitovaa julkista aikataulua, minkä vuoksi risteilymatkustajilla ei ole asetuksen mukaista oikeutta valita uudelleenreitityksen ja korvauksen välillä, jos lähtö peruuntuu tai viivästyy (tätä asiaa säännellään sopimuksessa, jonka matkustaja tekee risteilypalvelun tarjoajan kanssa) eikä oikeutta korvaukseen saapumisen myöhästyessä. d) Vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeudet Asetuksessa asetetaan liikenteenharjoittajille, satamaterminaalien operaattoreille, matkatoimistoille ja matkanjärjestäjille tiettyjä velvoitteita, jotta voidaan varmistaa, että vammaisilla tai liikuntarajoitteisilla henkilöillä on yhdenvertaiset mahdollisuudet laivalla matkustamiseen. Liikenteenharjoittajat, matkatoimistot ja matkanjärjestäjät eivät voi kieltäytyä hyväksymästä matkustajan varausta tai kieltäytyä kuljettamasta matkustajaa vammaisuuden tai liikuntarajoitteen vuoksi, paitsi jos matkustajaa on mahdotonta kuljettaa sovellettavan turvallisuuslainsäädännön ja toimivaltaisten viranomaisten vahvistamien terveys- ja turvallisuusvaatimusten mukaisesti; tai aluksen rakenteen tai liikenneinfrastruktuurin vuoksi matkustajaa on mahdotonta kuljettaa turvallisesti tai toimivalla tavalla. Liikenteenharjoittajien ja terminaalin toiminnasta vastaavien on otettava käyttöön esteettömyyttä koskevat syrjimättömät edellytykset. Vammaisia tai liikuntarajoitteisia ei saa pyytää maksamaan lisämaksua lipustaan, ja liikenteenharjoittajien ja satamaterminaalin toimijoiden on tarjottava heille maksutta asianmukaista apua satamissa ja aluksissa. Muu vesiliikenteen matkustajapalvelujen kannalta merkityksellinen EU-lainsäädäntö Matkustajia, jotka käyttävät asetuksen piiriin kuuluvia meriliikennepalveluja, suojellaan myös asetuksella (EY) No 392/2009, jolla pyritään varmistamaan, että matkustajille maksetaan riittävä korvaus mahdollisesta henkilövahingosta (kuolema mukaan luettuna) tai merenkulkuonnettomuudesta aiheutuneesta muusta menetyksestä tai vahingosta.

Matkustajilla, jotka matkustavat aluksella osana matkapakettia, on lisäoikeuksia matkapaketeista ja yhdistetyistä matkajärjestelyistä hiljattain annetun direktiivin (EU) 2015/2302 nojalla. Myös seuraavissa EU-säädöksissä säännellään eri näkökulmista vammaisten tai liikuntarajoitteisten henkilöiden esteetöntä pääsyä aluksille: matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä annettu direktiivi 2009/45/EY, pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi annettu direktiivi 1999/35/EY ja yhteisön jäsenvaltioiden satamiin tai satamista liikennöivillä matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröinnistä annettu direktiivi 98/41/EY. Merkittävä osa matkustajavesiliikenteestä tapahtuu valtioiden rajat ylittävässä ympäristössä: matkustajat käyttävät joko rajatylittävää palvelua tai oman jäsenvaltionsa ulkopuolista maan sisäistä palvelua. Jotta voitaisiin suojata tällaisten matkustajien etuja, kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä annetussa asetuksessa (EY) N:o 2006/2004 tarjotaan soveltuvat puitteet kansallisten täytäntöönpanoelinten välistä yhteistyötä ja matkustajien kollektiivisten etujen puolustamista varten valtioiden rajat ylittävässä tilanteessa. 3. Asetuksen soveltaminen jäsenvaltioissa Asetuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot nimeävät kansalliset täytäntöönpanoelimet sen täytäntöönpanoa varten ja säätävät kansallisessa lainsäädännössä tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista seuraamuksista, jos toimijat eivät noudata asetusta. Kansallisten täytäntöönpanoelinten nimeäminen Useimmat – mutteivät kaikki – jäsenvaltiot ovat nimenneet kansalliset täytäntöönpanoelimet, jotka vastasivat aiemmin matkustajien oikeuksista muiden liikennemuotojen alalla. Kansalliset täytäntöönpanoelimet ovat joko liikenne- tai kuluttajansuojaviranomaisia. Joissakin jäsenvaltioissa on nimetty useita kansallisia täytäntöönpanoelimiä: yleensä kuluttajansuojaviranomainen, joka vastaa valitusten käsittelystä, ja liikenneviranomainen, joka vastaa muista seikoista (tarkastukset, seuraamukset, vammaisten matkustajien esteetön pääsy aluksille ja satamaterminaaleihin). Useimmissa jäsenvaltioissa kansalliset täytäntöönpanoelimet on nimetty vain kansallisella tasolla, mutta muutamassa jäsenvaltiossa alueviranomaiset ovat keskeisessä asemassa asetuksen täytäntöönpanossa. Valitusten käsittely Matkustajat voivat toimittaa asetuksen väitetystä rikkomisesta valituksen liikenteenharjoittajalle tai satamaterminaalioperaattorille taikka suoraan kansalliselle täytäntöönpanoelimelle. Asetuksessa ei säädetä valituksen jättämisen kronologisesta järjestyksestä, mutta siinä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus vaatia, että matkustajan on toimitettava valitus ensin liikenteenharjoittajalle tai satamaterminaalioperaattorille. Kansallinen täytäntöönpanoelin toimii vain valituselimenä, jos matkustaja ei tyydy näiden antamaan vastaukseen. Tämä vaihtoehdon valitsi kaikkiaan 21 jäsenvaltiota. Sen etuna on, että kansalliset täytäntöönpanoelimet voivat käsitellä valituksia tehokkaammin ja nopeammin, koska niiden käytössä on alusta lähtien valituksen tekijän ja liikenteenharjoittajan/satamaterminaalioperaattorin välinen kirjeenvaihto, ja ne saavat näin ollen kattavamman kuvan asiasta molempien osapuolten näkökulmasta. Matkustajien liikenteenharjoittajille tai satamaterminaalioperaattoreille tekemien valitusten lukumäärästä vuosina 2013 ja 2014 ei ole julkisesti saatavilla tietoja. Tällaiset tiedot olisivat hyödyllisiä asetuksen toimivuuden arvioinnin kannalta, mutta liikenteenharjoittajia ja terminaalioperaattoreita ei edellytetä keräämään ja ilmoittamaan tällaisia tietoja kansallisille täytäntöönpanoelimille. Tiedossa kuitenkin on, että kansalliset täytäntöönpanoelimet ovat käsitelleet vain erittäin harvoja valituksia (ks. taulukko jäljempänä). Tähän on useita syitä: asetus on suhteellisen tuore, eivätkä monet matkustajat ole ehkä täysin tietoisia oikeuksistaan. Useimmissa jäsenvaltioissa matkustajien on myös toimitettava valitus ensin liikenteenharjoittajalle tai terminaalioperaattorille, jotka vaikuttavat ratkaisevan useimmat valitukset matkustajia tyydyttävällä tavalla, joten ne eivät päädy kansallisten täytäntöönpanoelinten käsiteltäviksi. Seuraamukset Useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetään pelkästään sakkoihin perustuvasta seuraamusjärjestelmästä, mutta jotkin kansalliset täytäntöönpanoelimet voivat myös peruuttaa toimijan lisenssin, jos se rikkoo asetusta tarkoituksellisesti ja järjestelmällisesti. Kansalliset täytäntöönpanoelimet ovat määränneet hyvin harvoja seuraamuksia asetuksen soveltamisen alettua (ks. taulukko jäljempänä). Useimpien mukaan toimijat ovat innokkaita noudattamaan asetusta ja korjaamaan rikkomukset ja ratkaisemaan valitukset ennen kuin seuraamusten määrääminen tulee tarpeelliseksi. Taulukko – Kansallisten täytäntöönpanoelinten käsittelemät valitukset ja määräämät seuraamukset Jäsenvaltio Käsiteltyjen valitusten lukumäärä Määrättyjen seuraamusten lukumäärä 2013 2014 2013 2014 Itävalta N/A N/A N/A N/A Belgia N/A N/A N/A N/A Bulgaria - - - - Kroatia 0 0 0 0 Kypros - - - - Tšekki N/A N/A N/A N/A Tanska 1 2 0 0 Viro 1 1 0 0 Suomi 10 6 N/A N/A Ranska N/A 0 N/A 0 Saksa 4 10 0 0 Kreikka 64 45 11 7 Unkari 0 0 0 0 Irlanti 3 0 0 0 Italia N/A N/A N/A N/A Latvia 0 0 0 0 Liettua 0 0 0 0 Luxemburg N/A N/A N/A N/A Malta 1 3 0 0 Alankomaat 0 0 0 0 Puola N/A 0 N/A 0 Portugali N/A 0 N/A 0 Romania N/A 0 N/A 0 Slovakia 0 0 0 0 Slovenia 0 0 0 0 Espanja 501 419 21 39 Ruotsi 1 27 N/A 0 Yhdistynyt kuningaskunta 14 11 0 0 Muut täytäntöönpano- ja tiedotustoimet

Valitusten käsittely ja rikkomuksista rankaiseminen ovat vain joitakin esimerkkejä asetuksen antamista mahdollisista välineistä, joilla vesiliikenteen matkustajien oikeudet voidaan panna täytäntöön. Monet kansalliset täytäntöönpanoelimet ovat olleet erittäin aktiivisia ja toteuttaneet lisätoimia. Sekä kansalliset täytäntöönpanoelimet että sidosryhmät ovat todenneet, että täytäntöönpanoelinten, liikenteenharjoittajien ja satamaterminaalioperaattoreiden tapaamiset sekä matkustajien oikeuksia ja toimijoiden velvollisuuksia koskevien kansallisten suuntaviivojen julkaiseminen ennen asetuksen soveltamista olivat erittäin hyödyllisiä ja valmistelivat toimijoita asetuksen soveltamiseen. Jotkin kansalliset täytäntöönpanoelimet osallistuvat säännöllisesti mediatapahtumiin ja matkailumessuille tiedottaakseen ihmisille vesiliikenteen matkustajien oikeuksista. Useat kansalliset täytäntöönpanoelimet tarkastavat säännöllisesti, tarjoavatko alukset ja satamaterminaalit matkustajille tarvittavat tiedot ja ovatko ne vammaisten tai liikuntarajoitteisten saatavilla. Ne tarkastavat myös liikenteenharjoittajien ja terminaalioperaattoreiden kotisivut (esim. varmistaakseen, että matkustajien oikeuksista tiedotetaan tai että yleiset sopimusehdot ovat asetuksen mukaiset). Päätavoitteena ei ole rangaista toimijoita vaan valistaa niitä asetuksen mukaisista velvoitteista ja helpottaa vapaaehtoista noudattamista. 4. Asetuksen toimivuus ja toimet sen parantamiseksi 4.1 Asetuksen toimivuuden arviointi Tulokset sidosryhmien kuulemisesta: Komissio kehotti marraskuussa 2015 matkustajia ja toimialaa EU:n tasolla edustavia sidosryhmiä esittämään näkemyksiään asetuksen toimivuudesta. Laivanvarustajia, risteilyaluksia ja satamia edustavien sidosryhmien mukaan asetus toimii hyvin eikä sitä pitäisi muuttaa. Ne korostivat tarjotun palvelun korkeaa laatua, mitä erittäin vähäinen valitusten määrä osoittaa. Matkustajien organisaatiot ovat yleisesti ottaen tyytyväisiä asetukseen mutta näkevät sijaa myös parannuksille. Ne katsovat, että liikenteenharjoittajat ja terminaalioperaattorit ovat suhtautuneet positiivisesti asetuksen täytäntöönpanoon ja soveltamiseen mutta että toimijoilla ja kansallisilla täytäntöönpanoelimillä on edelleen työsarkaa. Soveltamisen taso vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioiden ja toimijoiden välillä. Lisätoimia olisi toteutettava, jotta vammaisten ja liikuntarajoitteisten oikeus liikkuvuuteen voitaisiin taata, aluksista ja terminaaleista olisi tehtävä helppopääsyisempiä, liikenteenharjoittajan ja terminaalin henkilöstö olisi koulutettava paremmin tarjoamaan asianmukaista apua, ja vammaisia edustavia järjestöjä olisi kuultava järjestelmällisemmin niitä koskevien säännösten täytäntöönpanosta. Liikenteenharjoittajien ja terminaalioperaattoreiden olisi erityisesti otettava huomioon edustavien järjestöjen näkemykset vahvistaessaan vammaisten tai liikuntarajoitteisten apua koskevia laatustandardeja (13 artikla). Komission tekemä arviointi Komissio ei havainnut tarkoituksellisesta, vakavaa tai järjestelmällistä asetuksen rikkomista. Useimmat yksittäiset valitukset, joista se on tietoinen, liittyvät korvauksen tai asianmukaisen avun puutteeseen myöhästymisen tai peruutuksen tapauksessa. Kansallisten täytäntöönpanoelinten raporttien perusteella vaikuttaa siltä, että useat tällaisista valituksista jäävät asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle tai ovat perusteettomia. Kaiken kaikkiaan positiivisesta kuvasta huolimatta komissio yksilöi seuraavat tekijät, jotka haittaavat asetuksen tehokkaampaa soveltamista: a) Matkustajat ja toimivat eivät ole riittävän tietoisia oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan Koska asetus on suhteellisen tuore, kansalaiset eivät ole riittävän tietoisia siitä. Kansalliset täytäntöönpanoelimet ja sidosryhmien edustajat toivat esiin, että monet toimijat eivät olleet tietoisia asetuksesta, kun se annettiin, ja tämä on edelleen ongelma joissakin jäsenvaltioissa. Sen vuoksi kansallisten täytäntöönpanoelinten, kansallisen ja EU-tason sidosryhmäjärjestöjen ja komission on edelleen valistettava matkustajia heidän oikeuksistaan ja toimijoita niiden velvollisuuksista.

b) Täytäntöönpano laahaa joissakin jäsenvaltioissa Jäsenvaltiot toteuttivat myöhässä toimenpiteitä asetuksen täytäntöön panemiseksi. Asetuksen soveltamispäivään, 18. joulukuuta 2012, mennessä vain kaksi jäsenvaltiota oli toteuttanut kaikki tarvittavat kansalliset toimenpiteet. Komissio käynnisti rikkomismenettelyjä niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka eivät olleet ilmoittaneet tarvittavista toimenpiteistä. Vuoden 2015 loppuun mennessä Belgiassa, Kreikassa, Espanjassa ja Luxemburgissa ei vieläkään ollut täysin toimivia kansallisia täytäntöönpanoelimiä tai kattavaa seuraamusjärjestelmää asetuksen noudattamatta jättämisen tapauksissa. Kansallisten täytäntöönpanoelinten suhtautuminen asetuksen täytäntöönpanon valvontaan vaihtelee suuresti. Jotkin ovat erittäin aktiivisia ja tiedottavat matkustajille näiden oikeuksista ja seuraavat soveltamista, mutta useiden täytäntöönpanoelinten toiminta vaikuttaa rajoittuvan valitusten käsittelyyn. Myös matkustajien oikeuksien tosiasiallisessa täytäntöönpanossa on merkittäviä eroja. Joissakin jäsenvaltioissa valituksia koskevat täytäntöönpanoelinten päätökset eivät sido liikenteenharjoittaja, eikä käytössä ole vaihtoehtoista riidanratkaisumenettelyä. Näin ollen matkustajien on vietävä asia tuomioistuimeen, mikä on kallista ja aikaa vievää ja lannistaa matkustajia harjoittamasta oikeuksiaan. c) Tiettyjen säännösten tulkintavaikeudet Kansalliset täytäntöönpanoelimet tai toimijat ovat tulkinneet eri tavalla joitakin asetuksen säännöksiä. Sidosryhmien mukaan asetusta ei tarvitse muuttaa näiden säännösten selkeyttämiseksi, mutta komission ja kansallisten täytäntöönpanoelinten olisi sovittava, miten niitä sovelletaan käytännössä. 4.2 Komission toimet asetuksen soveltamisen parantamiseksi Komissio on toteuttanut seuraavat toimenpiteet edellä yksilöityihin seikkoihin puuttumiseksi: a) Toimet matkustajien oikeuksia ja toimijoiden velvollisuuksia koskevan tietoisuuden lisäämiseksi Komissio käynnisti kesäkuussa 2013 kaksivuotisen tiedotuskampanjan matkustajien oikeuksista kaikkien liikennemuotojen, myös vesiliikenteen, osalta. Tässä käytettiin painettua aineistoa (julisteita ja lehtisiä, jotka olivat saatavilla useissa satamissa ja aluksilla kaikkialla EU:ssa), sosiaalista mediaa (YouTube, Facebook, Twitter) ja matkapuhelinsovelluksia. Myös matkailumessuille osallistuttiin. Komissio julkaisi asetuksesta tiivistelmän, jota kansalliset täytäntöönpanoelimet ja toimijat käyttävät laajalti tiedottaakseen matkustajille näiden oikeuksista. b) Toimet täytäntöönpanon parantamiseksi Komissio käynnisti rikkomusmenettelyjä kaikkia sellaisia jäsenvaltioita kohtaan, jotka eivät olleet toteuttaneet asetuksen soveltamiseksi tarvittavia toimenpiteitä. Se on järjestänyt vuotuisia EU-tason kokouksia, joissa kansalliset täytäntöönpanoelimet ja sidosryhmät ovat voineet vaihtaa asetuksen soveltamisesta saatuja kokemuksia ja hyviä toimintatapoja. Yhteistyössä kansallisten täytäntöönpanoelinten kanssa on laadittu ei-sitova standardi, jonka avulla kansalaisten on helpompi esittää valituksensa. Lisäksi komissio on antanut neuvoja ja levittänyt hyviä toimintatapoja kansallisten täytäntöönpanoelinten kanssa järjestettävissä vuotuisissa kokouksissa yhteistyön tiivistämiseksi. c) Toimet asetuksen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi Komissio on selventänyt kansallisten täytäntöönpanoelinten ja sidosryhmien edustajien kanssa järjestetyissä vuotuisissa kokouksissa ja kirjeenvaihdon kautta asetuksen useiden säännösten käytännön soveltamista ja edistänyt näin sen yhdenmukaista soveltamista kaikkialla EU:ssa. 5. Päätelmät ja jatkotoimet