Talous- ja sosiaalikomitean lausunto lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös vesipolitiikan alan prioriteettiaineiden luettelon vahvistamisesta"

(2000/C 268/05)

Komissio päätti 13. maaliskuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 21. kesäkuuta 2000. Esittelijä oli María Sánchez Miguel.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 12. ja 13. heinäkuuta pitämässään 374. täysistunnossa (heinäkuun 12. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Lausunto hyväksyttiin äänin 114 puolesta, 1 vastaan 1:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Yhä useampien ekosysteemien tasapainoa, ympäristöä ja ihmisten terveyttä vakavasti uhkaavien kemiallisten aineiden esiintyminen vesistöissä jatkuvasti kasvavina määrinä on pahin este vesipolitiikan puitedirektiivin päätavoitteiden saavuttamisen tiellä. Euroopassa kaupallisessa käytössä olevien kemiallisten aineiden luettelo (European Inventory of Existing Commercial Chemical Substances, EINECS) sisältää jo yli 100000 hakusanaa, ja siihen lisätään joka vuosi uusia aineita.

1.2. Riskien arvioinnin hitaudesta huolimatta on jo varmoja todisteita siitä, että altistuminen näiden aineiden pienillekin määrille on vaarallista. Tällä hetkellä suurta huolta herättävät hormonijärjestelmän toimintaa häiritsevät aineet, jotka vaikuttavat muun muassa eliölajien, myös ihmisten, lisääntymiskykyyn.

1.3. Tämä antaa suuntaa komission tiedonannolle, jonka päätavoitteena on laatia uusi prioriteettiaineiden luettelo ja korvata direktiivissä 76/464/ETY oleva luettelo vesipolitiikan puitedirektiivin ehdotuksen mukaisesti.

1.4. Luettelon laatimismenetelmä on yhdistelmä ns. COMMPS-menettelystä (combined monitoring-based and modelling-based priority setting, yhdistetty seuranta- ja mallintamispohjainen priorisointijärjestelmä) sekä valittuja aineita tai aineryhmiä koskevasta avoimesta ja julkisesta keskustelusta, ja sen tuloksena syntyy luettelo valituista aineista.

1.5. Vesipolitiikan puitedirektiivissä määrätyn tulevan valvonnan keskeinen rooli tekee uuden luettelon laatimistavoitteesta täysin perustellun pääasiassa seuraavista syistä:

1.5.1. Direktiivin 76/464/ETY hyväksymisestä on kulunut jo kauan, ja tällä välin tieto ja yhteiskunnallinen huoli vesiympäristössä olevien uusien ja vanhojen aineiden vaikutuksista on lisääntynyt. Tämä koskee etenkin hormonitoimintaan häiritsevästi vaikuttavia aineita, joita koskevaa sääntelyä on jo olemassa (mm. Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöohjelman UNEP:n POP-yleissopimus).

1.5.2. Vesipolitiikan puitedirektiivillä luotiin "yhdistetty lähestymistapa", joka edellyttää yhdenmukaisia laatunormeja ja päästörajoja vesistöjen piste- ja hajakuormituksesta johtuvien ongelmien ratkaisemiseksi. Tällainen toimintatapa lisää tehokkaampaa valvontaa ja seurantaa edellyttävien aineiden ja aineryhmien määrää.

1.5.3. Vesipolitiikan puitedirektiivin tavoitteena on kaikkien jäsenvaltioiden vesistöjen "hyvä tila". Sen soveltaminen edellyttää valvottavien aineiden määrittämistä ja jäsenvaltioiden vedenlaadun valvontajärjestelmien mukauttamista.

1.6. Uuden luettelon laatimiseen on päätetty käyttää "yksinkertaistettua, tieteellisiin periaatteisiin pohjautuvaa riskinarviointimenettelyä", jossa yhdistetään aineen haitallisia ominaisuuksia koskevat tiedot, ympäristön saastumisen seurannasta saadut tiedot sekä muut näitä tietoja tukevat tekijät kuten kunkin aineen tuotanto- ja käyttömäärät. Kaksi muuta ehdotuksessa mainittua paljon tiukempaa ja vaativampaa vaihtoehtoa on hylätty liian paljon aikaa vievinä.

1.6.1. Kyseisessä menettelyssä yhdistyvät ehdolla olevien aineiden ennakkovalintajärjestelmä (COMMPS), "tilastollisen merkityksellisyyden" määrittely sekä järjestelyt lopullista valintaa koskevaan keskusteluun osallistumiseksi. Menettelyssä on käytetty neljää orgaanisten ja metallisaasteiden luokitteluluetteloa, jotka perustuvat joko mallintamiseen tai sedimenttien ja pintavesien seurantaan.

2. Yleistä

2.1. Vaikka valittu vaihtoehto on asianmukainen, komitea katsoo, että on tarpeen esittää eräitä huomioita:

2.1.1. Valittu menetelmä - jossa katsotaan, että erilaisten vaarallisten aineiden lähteiden käyttö "vesipolitiikan alan prioriteettiaineiden luettelon" laatimiseksi on tarpeen ja riittää tällä hetkellä vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöön panemiseksi kohtuullisessa ajassa - ei takaa, että sen tavoitteet voidaan saavuttaa täydellisesti.

2.1.2. Lokakuussa 1998 julkaistussa Euroopan ympäristökeskuksen ja UNEP:n Euroopan aluetoimiston yhteisessä raportissa todetaan, että kemiallisten aineiden riskienhallintaa koskevasta hyvin tiukasta oikeudellisesta kehyksestä huolimatta

- tietoa ja seurantaa kyseisten aineiden leviämisestä veteen, ilmaan, maaperään, elintarvikeketjuun jne. ja ennen kaikkea niille altistumisen vaikutuksista ihmisiin on todellisuudessa tuskin lainkaan

- jopa yli 3000:sta "suuressa mittakaavassa" (yli 1000 tonnia vuodessa) valmistettavasta kemiallisesta aineesta puuttuvat myrkyllisyyttä ja ympäristömyrkyllisyyttä koskevat tiedot.

2.2. Käytetty riskin määritelmä ja "tilastollisen edustavuuden" tulkinta sekä alalla sovitut selittämättömät "luottamuksellisuutta koskevat säännöt" ovat vähentäneet aineiden ja niiden ryhmien määrää liitteessä lueteltuihin 32:een. Määrää voitaisiin lisätä ja siten parantaa vesivarojen suojelua aiheuttamatta silti liikaa ongelmia vesipolitiikan puitedirektiivin tehokkaalle toimeenpanolle. On syytä huomata, että kaksi viimeksi mainittua tekijää ovat luettelon laajentamisen hallinnollisia tai metodologisia mutta eivät tieteellisiä rajoituksia.

2.3. "Tilastollisen edustavuuden" kriteeri, joka edellyttää, että tietoja saadaan vähintään kolmesta jäsenvaltiosta tai ainakin kahdelta rajat ylittävällä valuma-alueelta, saattaa olla nykyiset aikarajoitteet huomioon ottaen riittävä. Siitä huolimatta seuraavaa tarkistusta varten olisi hyvä laatia ohjeellinen luettelo vaarallisuutensa tai pitoisuuksiensa perusteella ennakolta valituista aineista, joita koskevat tiedot eivät täytä tätä metodologista vaatimusta, ja ehdottaa samalla toimia, joiden avulla menetelmää voitaisiin laajentaa ja arvioida aineita uudelleen tulevaisuudessa. Tällainen aloite on tarpeellinen, sillä tietyt epäpuhtaudet voivat olla hyvin merkittäviä tietyillä alueilla (pitkälti teollistuneet kaupungit, voimaperäistä maataloutta tai eläintenkasvatusta harjoittavat alueet) mutta vähemmän tärkeitä koko valtion tasolla. Tästä huolimatta epäpuhtaudet tulee yksilöidä, ja vesipolitiikan puitedirektiivillä luotujen "valuma-alueiden hoitosuunnitelmien" puitteissa tulee luoda niitä koskevia toimintasuunnitelmia.

2.3.1. Alalla solmitut tiettyjen aineiden tietoja koskevat luottamuksellisuussopimukset ovat tieteellisen riskinarvioinnin yksi este. Komission tulisi, aina kun on mahdollista, pyrkiä poistamaan tämä este "vapaaehtoisten sopimusten" avulla, ja muissa tapauksissa sitovin määräyksin. Luottamuksellisuussopimukset saattavat merkitä komissiolle raskasta vastuuta aineiden vesistö- ja terveysvaikutuksista, ja lisäksi ne ovat ristiriidassa komission itse ehdottamien ennalta varautumisen periaatetta koskevien suuntaviivojen kanssa. Tätä metodologista rajoitusta tulisi muuttaa, jotta tähän luokkaan kuuluvia aineita voidaan arvioida asianmukaisesti seuraavan tarkistuksen yhteydessä.

3. Erityistä

3.1. Asiantuntijoiden lausunnon jälkeen saatavaa lopputulosta (liite) voidaan pitää riittävänä vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanon aloittamiseksi. Ennalta varautumisen periaatetta koskevien komission suuntaviivojen noudattamiseksi sitä on kuitenkin syytä tehostaa täydentävillä aloitteilla lisäämättä kuitenkaan aineiden valvonnan aiheuttamaa työtaakkaa ja kustannuksia. Tällaisia aloitteita voisivat olla vanhojen ja uusien aineiden riskejä tutkiville ohjelmille myönnettävä tuki ja kyseisten aineiden korvaamista, poistamista tai käytön vähentämistä koskevien kokeiluhankkeiden kannustaminen.

3.2. Komitea huomauttaa, että kolmeen seikkaan on syytä kiinnittää erityistä huomiota, jotta aineiden listaa voidaan täydentää asianmukaisesti tulevaisuudessa. Tärkeytensä vuoksi niitä on tarpeen korostaa, vaikka niitä käsitelläänkin päätösehdotuksessa muodossa tai toisessa. Seikat ovat seuraavat:

- pohjaveteen vaikuttavien aineiden riskien yksilöiminen ja arviointi; tämä on kiireellistä, sillä pohjavedet ovat hyvin tärkeitä valuma-alueiden sisäisen tasapainon ja erityispiirteiden kannalta (veden kiertokulun pidempi kesto, kyseisten vesistöjen pilaantumisherkkyys jne.)

- tarve standardoida analyysimuuttujat ja -menetelmät ja koordinoida eri jäsenvaltioiden valvontaohjelmat

- tarve hankkia tieteellistä tutkimustietoa, jotta voidaan arvioida asianmukaisesti tällaisen tiedon puutteen vuoksi luettelosta pois jätettyjen aineiden riskit.

3.3. Ilman näitä toimia COMMPS-menettely ei täytä tehtäväänsä vesistöille vaarallisten aineiden valintaa jatkuvasti kehittävänä välineenä.

3.4. Lisäksi ajatusta, jonka mukaan tulee laatia ja toteuttaa tehokkaita ohjelmia ja toimia valittujen prioriteettiaineiden aiheuttaman saastumisen vähentämiseksi ennen kuin aineiden määrää lisätään, tulee pitää suosituksena pikemmin kuin sitovana velvoitteena. Tietyissä olosuhteissa luetteloa voi olla pakko tarkistaa, vaikka komissio tai jäsenvaltiot eivät olisikaan päässeet riittävän pitkälle tällaisten ohjelmien suunnittelussa tai toteutuksessa.

Bryssel 12. heinäkuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli