1.Tarve pölyttäjiä koskeville EU:n toimille

Viime vuosina on kiinnitetty suurta huomiota tarhamehiläiskantojen pienentymiseen EU:ssa ja ympäri maailmaa. Tämän ilmiön takana on huomattavasti laajempi ongelma: Euroopan kaikkien pölyttäjähyönteisten eli luonnonvaraisten mehiläisten, kukkakärpästen, perhosten ja yöperhosten määrä ja monimuotoisuus ovat vähentyneet merkittävästi. Useat pölyttäjälajit ovat jo kuolleet tai ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon.

Tilanne on huolestuttava, sillä pölyttäjät ovat erottamaton osa tervettä ekosysteemiä. Ilman pölyttäjiä useat kasvilajit vähenisivät ja lopulta katoaisivat, ja sama tapahtuisi niistä riippuvaisille organismeille. Tällä olisi vakavia ekologisia, yhteiskunnallisia ja taloudellisia vaikutuksia. Pölyttäjistä riippuvaiset viljelykasvit tarvitsevat tietyn määrän eläinten suorittamaa pölyttämistä. Eläinten suorittamalla pölytyksellä tuotetaan arvioiden mukaan 5–8 prosenttia koko maailman viljelykasvituotannosta. Pelkästään EU:ssa noin 84 prosenttia viljelykasveista ja 78 prosenttia luonnonvaraisista kukista on ainakin osittain riippuvaisia eläinten suorittamasta pölytyksestä. Lähes 15 miljardia euroa EU:n maatalouden vuosittaisesta tuotoksesta on suoraan pölyttäjähyönteisten ansiota.

Biologista monimuotoisuutta ja ekosysteemipalveluja käsittelevän hallitustenvälisen tiede- ja politiikkafoorumin (IPBES) ensimmäisessä pölyttäjiä koskevassa maailmanlaajuisessa raportissa pölyttäjien suurimmiksi uhiksi mainitaan maankäytön muuttuminen, tehotuotanto ja torjunta-aineiden käyttö, ympäristön pilaantuminen, haitalliset vieraslajit, taudinaiheuttajat ja ilmastonmuutos. Siinä havaittiin myös merkittäviä puutteita näitä tekijöitä koskevassa tietämyksessä ja katsottiin aiheelliseksi ryhtyä alojen rajat ylittäviin toimiin tietovajeiden korjaamiseksi. Raportin tulokset hyväksyttiin biologista monimuotoisuutta koskevassa yleissopimuksessa, jossa korostetaan pölyttäjien ja niiden tuottamien ekosysteemipalvelujen merkitystä eräiden YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisessa.

EU on ottanut käyttöön pölyttäjiä hyödyttäviä toimenpiteitä etenkin ympäristö- ja terveyspolitiikassaan (erityisesti lintudirektiivissä, luontotyyppidirektiivissä ja torjunta-aineita koskevassa unionin lainsäädännössä) sekä yhteisessä maatalouspolitiikassa, koheesiopolitiikassa ja tutkimus- ja innovointipolitiikassa. Käytössä on myös useita kansallisia ja alueellisia pölyttäjästrategioita. Tähän mennessä ei kuitenkaan ole toteutettu yhtään koordinoitua EU:n toimea, jossa eri sektorit ja politiikanalat yhdessä puuttuisivat pölyttäjien vähenemiseen. EU:n ja sen jäsenvaltioiden on tartuttava ongelmaan yhdessä.

Tässä tiedonannossa esitetään strategisia tavoitteita ja toimia, joihin EU:n ja sen jäsenvaltioiden on ryhdyttävä pölyttäjien vähenemiseen puuttumiseksi EU:ssa ja suojelutoimien edistämiseksi kaikkialla maailmassa. Siinä asetetaan puitteet yhtenäiselle lähestymistavalle ongelman ratkaisemiseksi ja nykyisten välineiden ja toimintatapojen käytön tehostamiseksi.

Tässä aloitteessa kuvataan komission pyrkimyksiä saavuttaa nopeammin Eurooppa 2020 strategian tavoite eli luonnon monimuotoisuuden ja ekosysteemipalvelujen heikkenemissuuntauksen pysäyttäminen ja kääntäminen. Tämä vahvistetaan myös toimintasuunnitelmassa luontoa, ihmisiä ja taloutta varten. Siinä vastataan Euroopan parlamentin ja neuvoston kehotuksiin ryhtyä toimiin pölyttäjien ja niiden elinympäristöjen suojelemiseksi, jotta pölyttäjien väheneminen saataisiin loppumaan. Tätä aloitetta valmistelevassa julkisessa kuulemisessa kävi ilmi, että pölyttäjiä koskeva EU:n aloite saa vahvaa kannatusta kaikissa sidosryhmissä ja erityisesti suuren yleisön keskuudessa.

2.Aloitteen osat

Tässä aloitteessa asetettavilla tavoitteilla ja toimilla pyritään parantamaan tieteellistä tietämystä pölyttäjähyönteisten vähenemisestä, puuttumaan sen suurimpiin tunnettuihin syihin ja vahvistamaan mukana olevien toimijoiden välistä yhteistyötä. Vaikka aloitteen varsinaisena kohteena ovat luonnonvaraiset pölyttäjät, siinä käsitellään myös kaikkia pölyttäjiä koskevia kysymyksiä. Siksi siitä on hyötyä myös kasvatetuille pölyttäjille, erityisesti tarhamehiläisille, ja se täydentää EU:n nykyistä tukea mehiläishoidolle ja mehiläisten terveydelle.

Vaikka ehdotetut toimet on suunniteltu toteutettaviksi lyhyellä aikavälillä, niiden avulla käynnistetään tärkeitä prosesseja ja otetaan käyttöön mekanismeja, joilla ongelma pyritään saamaan kuriin kokonaisvaltaisesti pitkällä aikavälillä. Näiden toimien menestyksekäs toteuttaminen edellyttää riittäviä taloudellisia ja henkilöresursseja. Poliittiset päättäjät ja julkiset viranomaiset tarvitsevat haasteesta selvitäkseen EU:n kansalaisten ja elinkeinoelämän tukea.

PAINOPISTE I: Pölyttäjien vähenemistä sekä sen syitä ja seurauksia koskevan tietämyksen parantaminen PAINOPISTE II: Pölyttäjien vähenemiseen johtavien syiden torjuminen PAINOPISTE III: Tietoisuuden lisääminen, koko yhteiskunnan osallistaminen ja yhteistyön edistäminen

Aloitteessa jaetaan pitkän aikavälin tavoitteet ja lyhyen aikavälin toimet kolmeen painopistealueeseen:

Liitteessä olevassa taulukossa on tarkempia tietoja kunkin painopisteluokan toimista ja alatoimista.

2.1.PAINOPISTE I: Pölyttäjien vähenemistä sekä sen syitä ja seurauksia koskevan tietämyksen parantaminen

EU on jo tukenut arvokkaan tiedon tuottamista (esimerkiksi ALARM- ja STEP-hankkeiden ja Euroopan punaisen listan kautta). Vaikka niissä on selvästi osoitettu pölyttäjien määrän vähenevän hälyttävästi ja vaaditaan välittömiä toimia, tietämyksessä on edelleen huomattavia aukkoja. Vähenemisen mittasuhteet eivät ole tiedossa eikä sen vaikutuksia yhteiskuntaan ja talouteen tunneta vielä täysin. Vaikka pölyttäjiin kohdistuvat suurimmat uhat on tunnistettu ja niihin voidaan puuttua välittömästi tietoon perustuvilla toimilla, niiden yksittäisiä vaikutuksia ja vuorovaikutusta on vielä tutkittava tarkemmin. Tietämyksen parantaminen on siksi tämän aloitteen kulmakivi, ja se edellyttää komission, jäsenvaltioiden, Euroopan ympäristökeskuksen, tiedeyhteisön, sidosryhmien ja kansalaisten yhteistyötä.

EU:n pölyttäjiä ja niiden kantoja on seurattava tarkemmin. Pölyttäjäkantojen tilaa ja suuntauksia koskevassa tietämyksessä olevan aukon täyttämiseen tarkoitetun koordinoidun seurantaprosessin kehittäminen edellyttää EU:n ja sen jäsenvaltioiden yhteistyötä. Kustannustehokkaan ja standardisoidun seurantamenetelmän suunnitteluun tarvitaan ryhmä teknisiä asiantuntijoita. Tätä prosessia voidaan mahdollisesti edistää kansalaisten tiedetoiminnalla, tietotekniikkavälineillä sekä DNA-viivakoodaamisen ja koneoppimisen kaltaisilla teknologioilla. Seurannan yhteydessä saatavat hyvälaatuiset paikkatiedot auttavat arvioimaan uhanalaisia pölyttäjälajeja ja kehittämään pölyttäjiä koskevia luotettavia indikaattoreita. Nämä indikaattorit auttaisivat arvioimaan EU:n eri politiikkojen vaikutuksia erityisesti ympäristö-, maatalous- ja terveysasioissa sekä seuraamaan EU:n edistymistä YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden 2 (”ei nälkää”) ja 15 (”maanpäällinen elämä”) saavuttamisessa. Niiden ansiosta ekosysteemien ja ekosysteemipalvelujen kartoituksen ja arviointien kaltaisten välineiden avulla sekä pölyttäjiä ja pölytystä koskevan luonnonpääomatilinpidon avulla voitaisiin laatia yhdessä pölyttäjiin ja pölytykseen kohdistuvia uhkia koskevien tietojen kanssa yhtenäistetty arviointi pölyttäjien vähenemisestä sekä sen vaikutuksesta yhteiskuntaan ja talouteen sekä kehittää asianmukaisia poliittisia ratkaisuja.