7.

pyytää neuvostoa ja komissiota ottamaan huomioon seuraavat pyynnöt ennen kuin asetusluonnos annetaan Euroopan parlamentin hyväksyttäväksi: i) unionin talousarvio toimii viime kädessä vakuutena kaikille maksutase-ehdotuksen mukaisille tukitoimille; siksi komission olisi esitettävä nykyisten säännösten lisäksi asianmukaisia ratkaisuja siihen, kuinka parlamentille kuuluva unionin talousarvion valvontavalta voitaisiin ottaa konkreettisemmin huomioon maksutase-ehdotuksessa ja kuinka siitä voitaisiin huolehtia aidon vastuuvelvollisuuden mahdollistavalla tavalla; ii) komission olisi täsmennettävä euroalueeseen kuulumattomalle jäsenvaltiolle Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 407/2010 (5) mukaisesti mahdollisesti myönnettävän tuen ja maksutaseasetukseen perustuvalla asetuksella käyttöön otettujen säännösten ja välineiden välinen suhde, kun kyseistä rahoituksenvakautusmekanismia ei enää jatketa; iii) rahoituksenvakautusmekanismin soveltaminen päättyy pian, kuten unionin johtajat vuonna 2010 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa ilmoittivat; siksi, ja ottaen huomioon EVM-sopimuksen voimaantulon, rahoituksenvakautusmekanismin jäljellä oleva rahoitus (noin 10 miljardia euroa) olisi siirrettävä maksutasejärjestelyyn, joka lisäisi sen pelivaraa 50 miljardista eurosta 60 miljardiin euroon; sen jälkeen, kun jäsenvaltiot maksavat takaisin rahoituksenvakautusmekanismista otetut lainat, unionin budjettitakuuta ei enää tarvita takaisin maksetun määrän osalta, mikä antaa mahdollisuuden käyttää talousarviota uusien lainojen takaamiseen; rahoituksenvakautusmekanismin lopettamisen jälkeen sen jäljellä olevaa kapasiteettia ei käytetä enää rahoituksenvakautusmekanismin puitteissa, ja sitä voitaisiinkin käyttää vastaisuudessa maksutase-ehdotuksen puitteissa; iv) maksutaseita koskevan järjestelyn ja rakennerahastojen käytön välille ei pitäisi luoda tosiasiallista yhteyttä eikä konkreettista ehdollisuutta vuoden 2012 maksutase-ehdotuksessa; jos rakennerahaston varojen käyttöön tarvitsee liittää ehtoja, niitä olisi käsiteltävä asiaa koskevassa koheesiopolitiikan säädöksessä; v) komission kuulemisvelvoitetta unionin ulkopuolisen rahoitusavun tapauksessa koskevan maksutase-ehdotuksen 2 artiklan 4 kohtaa ei pitäisi soveltaa jäsenvaltioon, joka vastaanottaa rahoitusapua kyseisen jäsenvaltion uusista toimenpiteistä riippumattoman, ennalta varautuvan luottojärjestelyn muodossa, niin kauan kuin luottojärjestelyä ei käytetä; vi) tiukennetun valvontaprosessin avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta on lisättävä mukauttamalla taloudellista vuoropuhelua siten, että asianomainen kansallinen parlamentti ja Euroopan parlamentti voi pyytää komissiota, neuvostoa, Euroopan keskuspankkia (EKP) ja Kansainvälistä valuuttarahastoa (IMF) keskustelemaan asiasta; vii) komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille suositusluonnoksensa lainan myöntämisestä jäsenvaltiolle yhdessä makrotalouden sopeutusohjelmaluonnoksen kanssa; viii) lainojen myöntämistä koskevien ehtojen ja menettelyjen osalta Euroopan keskuspankin (EKP) olisi osallistuttava vähemmän sopeutusohjelmien valmisteluun; EKP katsoo 7. tammikuuta 2013 antamassaan lausunnossa maksutase-ehdotuksesta (CON/2013/2), että tällaisen roolin ottaminen ei ole soveliasta euroalueen ulkopuoliselle jäsenvaltiolle; sen vuoksi, ja kuten EKP on ehdottanut, 3 artiklan 3 kohdan ilmaus ”toimii yhteistyössä EKP:n … kanssa” ja 3 artiklan 8 kohdan ilmaus ”yhteistyössä EKP:n … kanssa” olisi korvattava ilmaisulla ”ottaa huomioon EKP:n kannan, jos EKP päättää antaa asiasta lausunnon”; ix) makrotalouden sopeutusohjelman laatimisessa ja arvioinnissa tarvitaan yleisesti enemmän selkeyttä ja täsmällisempiä määritelmiä erityisesti poliittisten ja menettelyjä koskevien vaatimusten osalta, joilla pyritään palauttamaan kestävä maksutasetilanne ja kyseisen jäsenvaltion kyky hankkia tarvitsemansa rahoitus kokonaisuudessaan rahoitusmarkkinoilta; x) maksutase-ehdotus ja sen 4 artiklan 1 kohta, joka koskee ennalta varautuvan ehdollisen luoton edellytyksiä, paranisivat, jos ilmaisusta ”kestävä ulkoinen rahoitusasema” ja ilmaisusta ”ettei ole olemassa pankkijärjestelmän vakautta systeemisesti uhkaavia pankkien vakavaraisuusongelmia” tehtäisiin toiminnallisesti selkeämpiä; tämän vuoksi kyseiset käsitteet olisi määriteltävä suoraan 4 artiklassa viitaten nimenomaisesti asiaa koskevissa unionin teksteissä (vakavaraisuusdirektiivi, Euroopan järjestelmäriskikomitea, Euroopan valvontaviranomaisten säännökset, talouspolitiikan ohjauspaketti, julkisen talouden kestävyyttä koskevat raportit) vahvistettuihin muuttujiin tai ainakin ne olisi määriteltävä delegoiduissa säädöksissä; samoin 4 artiklassa olisi selvästi todettava, että komissio tekee säädetyn yleisarvion ja tarvittaessa julkistaa sen; tukikelpoisuusvaatimuksiin olisi lisättävä myös viittaus arviointeihin, joista säädetään makrotalouden epätasapainoa koskevaa menettelyä koskevassa kehyksessä sellaisena kuin se on vahvistettu asetuksessa (EU) N:o 1176/2011; xi) maksutase-ehdotuksen 4 artiklan 2 kohtaa, joka koskee edellytyksiä laajennettuihin ehtoihin perustuvien luottojen myöntämiselle, on selkeytettävä ja siinä on annettava täsmällisempiä kynnysarvoja ja perusteita koskevia ohjeita, jotta voidaan arvioida, milloin jäsenvaltio ei voi enää saada ennalta varautuvaa ehdollista luottoa mutta on edelleen tukikelpoinen laajennettuihin ehtoihin perustuvan luoton yhteydessä; lisäksi on selkeytettävä menettelyjä, joiden mukaan kyseisessä kohdassa tarkoitettu arviointi tehdään; xii) lisäksi on selkeytettävä maksutase-ehdotuksen 6 artiklan 5 kohtaa, joka koskee siirtymistä ennalta varautuvasta ehdollisesta luotosta lainaan taloudellisen tilanteen heikentyessä, mikä koskee erityisesti siirtymisen ajoittamista ja määrittäviä tekijöitä; xiii) olisi perustettava pankkien epäsuoraa pääomitusta koskeva väline euroalueeseen kuulumattomia jäsenvaltioita varten erityisesti kun otetaan huomioon näiden jäsenvaltioiden mahdollinen osallistuminen tulevaan yhteiseen valvontamekanismiin ja tarve tarjota niille rahoituksellista selkänojaa; pankkien epäsuoraa pääomitusta koskevaa välinettä ehdotetaan suoran pääomituksen sijasta siksi, että jälkimmäisen käyttöönotto maksutase-ehdotuksen puitteissa jättäisi unionin talousarvion alttiiksi pääomitettavan rahoituslaitoksen sisältämille riskeille; tämän epäsuoran välineen olisi toimittava pankeille annettavien lainojen pääomittajana maksutasejärjestelyn kolmen olemassa olevan rahoitustukivälineen (ennalta varautuvat ehdolliset luotot, laajennettuihin ehtoihin perustuvat luotot ja lainat) rinnalla; pankkien pääomittamislainalle ei ole oikeudellisia esteitä; lainaan kuuluvat varat maksettaisiin tiukkojen ehtojen mukaisesti asianomaisen jäsenvaltion hallitukselle rahoituslaitosten pääomittamista varten; xiv) edellä mainitun pankkien epäsuoran pääomituksen lisäksi voitaisiin harkita EVM-sopimuksen muuttamista ja euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden osallistumista yhteiseen valvontamekanismiin, jotta ne voisivat hyötyä Euroopan vakausmekanismiin sisältyvästä pankkien pääomittamisesta edellyttäen, että ne osallistuvat yhteiseen valvontamekanismiin ja Euroopan vakausmekanismiin pysyvästi ja niillä on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin euroalueen jäsenvaltioilla; katsoo, että siinä tapauksessa jäsenvaltiot sijoittaisivat pääomaa nimenomaisesti Euroopan vakausmekanismiin sisältyvään pääomitusvälineeseen; olisi tutkittava ja kehitettävä ajatusta EVM:n tytäryhtiön perustamisesta suoraa pääomittamista varten, mikä rajoittaisi pankkiosakkeiden ostamisen kielteisiä vaikutuksia EVM:n luottoluokitukseen ja lainauskapasiteettiin, sillä se voisi kattaa myös yhteiseen valvontamekanismiin osallistuvat euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot; xv) olisi pidettävä mielessä, että myös euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden olisi voitava osallistua mihin tahansa tulevaan pankkien kriisinratkaisurahastoon, joka on osa pankkiunionijärjestelmää; xvi) on myönteistä, että on tehty lopullinen sopimus parlamentin ja neuvoston neuvotteluryhmistä, jotka käsittelevät Gauzès-asiakirjan asiasisältöä, mutta maksutase-ehdotuksen perustalta hyväksyttävän asetuksen olisi heijastettava vallitsevaa tilannetta erityisesti seuraavien seikkojen osalta: — komission päätösten avoimuus (Gauzès-asiakirjan 2 artiklan 3 ja 5 kohta); — eritelmät veronkantovalmiuksien tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamisesta ja veropetosten ja veronkierron torjumisesta valtion tulojen lisäämiseksi (Gauzès-asiakirjan 9 artikla); — huomioon otettavat parametrit silloin, kun jäsenvaltio kuuluu tiukennetun valvonnan piiriin (2 artiklan 1 kohta) ja tiukennetussa valvonnassa olevien jäsenvaltioiden toiminnan erittely, mukaan lukien käsiteltävänä olevan kohdan viii alakohdassa tarkoitettu EKP:n mukautetun roolin mainitseminen (3 artiklan 1 kohta); — makrotalouden sopeutusohjelmaa koskeva avoimuus ja vastuuvelvollisuus Euroopan parlamenttia ja soveltuvissa tapauksissa kansallisia parlamentteja kohtaan, mukaan luettuna velvollisuus julkistaa makrotalouden sopeutusohjelmat ja sopeutustoimien odotettu jakautuminen (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 2, 3, 7, ja 18 artikla); — palkanmuodostuksen käytäntöjen ja instituutioiden tarkastelu sekä SEUT-sopimuksen 151 ja 152 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 28 artiklan säännösten noudattaminen kasvua ja työpaikkoja koskevan unionin strategian yhteydessä, sekä erittely, joka koskee velvollisuutta ottaa mukaan työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat kansallisen lainsäädännön mukaisesti; — valtion velan kestävyyden arviointia koskevat eritelmät, mukaan luettuina julkistamisvaatimukset (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 6 artikla); — muut eritelmät ohjelmassa jäsenvaltioille annettavan teknisen tuen tehtävästä (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 7 artiklan 8 kohta); — realististen, ajan tasalle saatettujen ja julkistettujen ennusteiden tarve (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 6 artikla ja 7 artiklan 5 kohta); — heijastusvaikutusten tunnistaminen ja rooli (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 1 artiklan 1 kohta, 3 artiklan 6 kohta ja 7 artiklan 5 kohta); — jäsenvaltion julkisen talouden velkakannan kattava tarkastus makrotalouden sopeutusohjelman yhteydessä (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 7 artiklan 9 kohta); — sen arviointi, ovatko ohjelmasta poikkeamista koskevat syyt jäsenvaltion hallinnassa, makroekonomisesta sopeutusohjelmasta aiheutuvien seurausten arviointi ja terveydenhuolto- ja koulutusalan nimenomainen suojeleminen (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 7 artiklan 5 ja 7 kohta); — avun kohteena olevan jäsenvaltion on harkittava tiiviissä yhteistyössä komission kanssa, ryhdytäänkö kaikkiin mahdollisiin toimiin, jotta yksityiset sijoittajat ylläpitäisivät vapaaehtoisesti kokonaisinvestointiensa tason (Gauzès-asiakirjan 7 artiklan 6 kohta); — komission, EKP:n ja IMF:n kanssa käytävä taloudellinen vuoropuhelu (Gauzès-asiakirjan 3 artiklan 9 kohta); — säännöllinen tiedottaminen Euroopan parlamentin asiasta vastaavalle ja kyseisen jäsenvaltion parlamentille ohjelman jälkeisen valvonnan aikana tehdyistä arvioinneista, mukaan lukien mahdollisuus käydä taloudellista vuoropuhelua (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 14 artiklan 3 ja 5 kohta); — käänteisen määräenemmistöäänestyksen soveltaminen neuvoston ohjelman jälkeisiä valvontaa koskevien korjaavien toimenpiteiden suhteen (Gauzès-asiakirjassa käsitelty 14 artiklan 4 kohta); — mietintö maksutase-ehdotuksen perusteella hyväksyttävän asetuksen uudelleentarkastelusta (Gauzès-asiakirjan 19 artiklan mukaisesti); xvii) tiukennettavaa valvontaa koskevan maksutase-ehdotuksen 6 artiklan 2 kohtaan sisältyy tietty määrää elementtejä, jotka heijastavat Ferreira-asiakirjan asiasisältöä; siksi maksutase-ehdotusta olisi ajanmukaistettava siten, että varmistettaisiin yhtäläiset toimintaedellytykset, joista kävisi ilmi parlamentin ja neuvoston neuvottelijoiden sopu Ferreira-asiakirjan tärkeimmistä osista, kuten: — raportointivaatimusten eritelmiä koskevista standardeista ja menettelyistä, mukaan luettuna delegoidut säädökset näistä raportointivaatimuksista (Ferreira-asiakirjan 10 artikla); — julkisen talouden laadun seurantavaatimuksista, mukaan lukien säännökset suunniteltujen talousarviotoimenpiteiden vaikutuksista Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin ja mukautukset, joita tukiohjelma aiheuttaa kansallisissa uudistusohjelmissa, talousarviotoimenpiteiden kuvaaminen ja mittaaminen, mukaan lukien suunnitellut veropoliittiset uudistukset ja suunniteltujen toimenpiteiden mahdolliset heijastusvaikutukset muihin jäsenvaltioihin (Ferreira-asiakirjan 6 artikla); — odotusten mukaisen taloudellisen hyödyn osoituksista merkittäviä budjettivaikutuksia omaavissa puolustusalan ulkopuolisissa hankkeissa (Ferreira-asiakirjan 4 artiklan 1 kohta);