Komission lausunto EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan c) alakohdan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen (CO2-päästöjen) seurantajärjestelmästä, komission ehdotusta muuttava EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 nojalla esittämä /* KOM/2000/0044 lopull. - COD 98/0202 */





KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 (2) (c) artiklan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen (CO2-päästöjen) seurantajärjestelmästä KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla PERUSTELUT Euroopan parlamentti hyväksyi 2. joulukuuta 1999 yhteensä kymmenen tarkistusta. Komissio on hyväksynyt niistä kaksi tarkistusta kokonaan (tarkistukset 7 ja 10), yhden osittain (tarkistuksen 3 ensimmäisen osan) ja kolme periaatteessa (tarkistukset 2, 4 ja 9). Muita tarkistuksia komissio ei ole voinut hyväksyä. Komission kanta Euroopan parlamentin tarkistuksiin on seuraava: Tarkistus 1, joka koskee johdanto-osan 1 kappaletta Tarkistuksen tavoitteena on selventää tekstiä tähdentämällä, että CO2-päästöjen vakauttamista koskeva yhteisön velvollisuus voi edellyttää kasvihuonekaasupitoisuuksien vähentämistä. Tämä ilmenee kuitenkin jo alkuperäisestä sanamuodosta, minkä vuoksi selvennys on tarpeeton. Lisäksi on huomattava, että yhteinen kanta vastaa sanamuodoltaan ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen 2 artiklaa. Komissio ei voi hyväksyä tätä muutosta. Tarkistus 2, joka koskee johdanto-osan uutta 6 a kappaletta Komissio on parlamentin kanssa yhtä mieltä siitä, että N1-luokan ajoneuvot voidaan katsoa ensisijaiseksi ajoneuvoryhmäksi, josta on tulevaisuudessa mahdollisesti tehtävä vapaaehtoisia sopimuksia. Tästä syystä komissio on ryhtynyt alustaviin toimiin kevyiden hyötyajoneuvojen (N1-luokan ajoneuvojen) polttoaineen kulutuksen ja CO2-päästöjen mittausten sisällyttämiseksi tyyppihyväksyntälainsäädäntöön. Toistaiseksi tätä sisällyttämistä ei ole aiottu tutkia muiden kuin N1-luokan ajoneuvojen osalta, koska muiden ajoneuvotyyppien oletetaan jo kuluttavan suhteellisen vähän polttoainetta (kuorma-autot) tai koska niiden CO2-päästöt ovat vain pieni osa CO2-päästöjen kokonaismäärästä (kaksipyöräiset ajoneuvot). Lisäksi on otettava huomioon 22. joulukuuta 1998 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen suuntaviivojen 10. periaate, jonka mukaan johdanto-osan kappaleita ei saa käyttää tulevien poliittisten toimenpiteiden suunnitteluun. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä ehdotettua tarkistusta sen nykyisessä sanamuodossa. Lyhyesti sanottuna komissio voi hyväksyä tarkistuksen periaatteessa N1-luokan ajoneuvojen osalta, mutta se on muotoiltava uudelleen, jotta se olisi toimielinten välisen sopimuksen mukainen ja jotta siinä otettaisiin huomioon, miten pitkälle eri ajoneuvoluokkiin liittyvä työ on tähän mennessä edistynyt. Tarkistuksen 3 ensimmäinen osa, joka koskee johdanto-osan 8 kappaletta Johdanto-osan 8 kappaleeseen tehty tarkistus täsmentää seurantamenettelyä. Se voidaan hyväksyä. Tarkistuksen 3 toinen osa, joka koskee johdanto-osan 8 kappaletta Tarkistuksen tavoitteena on velvoittaa komissio luomaan oikeudellinen kehys autonvalmistajien liittojen kanssa tehtyjä ympäristösopimuksia varten. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että komission yksiköt kehittävät parhaillaan yleistä oikeudellista kehystä ympäristösopimuksia varten. Komissio on kuitenkin huomauttanut useaan otteeseen näistä sopimuksista, että se aikoo harkita CO2-päästöjen raja-arvoja koskevien säädösten antamista, jos on ilmeistä, ettei autoteollisuus ole täyttänyt sitoumuksiaan. Tällaista lainsäädäntötyötä ei ole kuitenkaan aiheellista aloittaa tässä vaiheessa ainoastaan siltä varalta, ettei sopimuksia noudateta. Tämä antaisi väärän kuvan teollisuudelle. Lisäksi tarkistetun kappaleen hyväksyminen vaikuttaisi komission aloiteoikeuteen ja olisi 22. joulukuuta 1998 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen suuntaviivojen 10. periaatteen vastaista. Näistä syistä komissio ei voi hyväksyä tätä tarkistusta. Tarkistus 4, joka koskee johdanto-osan uutta 8 a kappaletta Ehdotetussa kappaleessa tähdennetään autojen CO2-päästöjä koskevan yhteisön strategian toista ja kolmatta peruspilaria eli kuluttajaneuvontaa ja verokannustimien käyttöä. Komissio hyväksyy tarkistuksen periaatteessa. Euroopan parlamentti on kuitenkin hyväksynyt toisessa käsittelyssä yhteisen kannan kuluttajaneuvontaa koskevaan direktiiviehdotukseen (polttoainetaloutta koskevat merkinnät), joten asiaa ei ole tarpeellista mainita uudelleen. Koska verokannustimet ovat tärkeä osa yhteisön strategiaa, niiden mainitseminen voi tuoda lisäarvoa. Ehdotettu kappale on kuitenkin muotoiltava uudelleen, jotta se olisi 22. joulukuuta 1998 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen suuntaviivojen 10. periaatteen mukainen. Tietojen laatua koskevat tarkistukset 5 ja 6 Näillä tarkistuksilla pyritään parantamaan komission mahdollisuuksia vaikuttaa jäsenvaltioihin. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä niitä. Sen mielestä yhteinen kanta sisältää tyydyttävän ratkaisun. Tarkistus 7, joka koskee kertomuksen antamisajankohtaa Ehdotetussa tarkistuksessa aikaistetaan päivämäärä, jolloin komissio antaa kertomuksen järjestelmän toiminnasta, 31. päivästä joulukuuta 2003 aina 31. päivään joulukuuta 2002. Komissio voi hyväksyä tämän tarkistuksen. Toisaalta on huomattava, että kaikkia päätöksessä olevia päivämääriä voidaan joutua tarkistamaan sen mukaan, milloin päätös tehdään. Tarkistus 8, joka koskee vapaaehtoisten sitoumusten täyttämisen seurannassa käytettävää vertailuvuotta Tämä tarkistus liittyy sopimusten välitavoitteeseen. Välitavoitteen saavuttamisvuosi on ilmoitettu väärin (vuosi 2002 vuoden 2003 sijasta; lisäksi on huomattava, että KAMAn kanssa tehtyyn sopimukseen sisältyy myös toinen välitavoitteen saavuttamisvuosi (vuosi 2004)). Vaikka tarkistus on sisällöltään sopimuksen mukainen, komission mielestä ei ole tarpeellista tehdä päätöksessä tällaista täsmennystä. Se ei siis voi hyväksyä tätä tarkistusta. Tarkistus 9, joka koskee vuosikertomusten sisältöä Ehdotetussa tarkistuksessa päätökseen lisätään uusi artikla, jossa täsmennetään, mitä vuosikertomusten on sisällettävä. Tarkistuksen mukaan kertomuksissa olisi myös analysoitava, mitkä CO2-päästöissä tapahtuneet muutokset johtuvat valmistajien toteuttamista toimenpiteistä ja mitkä autojen CO2-päästöjä koskevan strategian muista osatekijöistä. Tällaisella analyysillä on ratkaiseva merkitys arvioitaessa, ovatko autonvalmistajat täyttäneet ympäristösopimusten mukaiset sitoumuksensa erityisesti vuosiksi 2003 ja 2004 asetettujen välitavoitteiden ja luonnollisesti myös vuosiksi 2008 ja 2009 asetetun yleistavoitteen osalta. Analyysi vaatii kuitenkin huomattavaa menetelmien kehittämistyötä ja teknisten tutkimusten suorittamista sekä autonvalmistajien kanssa käytäviä perusteellisia neuvotteluja. Lisäksi on otettava huomioon, että merkittäviä muutoksia alkaa ilmetä vasta muutaman vuoden kuluttua. Sen vuoksi komissio aikoo tehdä tällaisia arviointeja ainoastaan niiden vuosien osalta, jolloin välitavoitteet ja lopulliset tavoitteet on määrä saavuttaa. Näistä syistä komissio hylkää tarkistuksen sen nykyisessä sanamuodossa mutta hyväksyy periaatteessa sen sisällön. Tarkistus 10, joka koskee kerättäviä tietoja Tässä tarkistuksessa lisätään järjestelmällä seurattaviin teknisiin ominaisuuksiin ajoneuvon pituus ja leveys. Vaikka toistaiseksi ei ole selvää, mikä merkitys ajoneuvon korin koolla on tässä yhteydessä, näitä tietoja voidaan tarvita tulevaisuudessa esimerkiksi teknisten ja muiden toimenpiteiden arvioinnissa. Komissio hyväksyy tämän ehdotuksen. Komissio antaa tämän arvioinnin perusteella seuraavan muutetun ehdotuksen: 1998/0202 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen (CO2-päästöjen) seurantajärjestelmästä KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C 231, 23.7.1998, s. 6. ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2], [2] EYVL C 40, 15.2.1999, s. 8. ottavat huomioon neuvoston yhteisen kannan [3], [3] EYVL C 123, 4.5.1999, s. 13. ottavat huomioon Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselman [4], [4] Euroopan parlmamentin päätöslauselma annettu ... (ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen sekä katsovat seuraavaa: (1) Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen perimmäinen tavoite on ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuuksien vakauttaminen sellaiselle tasolle, että ihmisen toiminnan vaaralliset vaikutukset ilmastojärjestelmään estetään. (2) Joulukuussa 1997 pidetyssä Kioton konferenssissa hyväksytyn ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan nojalla yhteisö on hyväksynyt tavoitteen vähentää kasvihuonekaasujen kokonaispäästöjään vuosina 2008-2012 vuoden 1990 tasoon verrattuna 8 prosentilla. (3) Kioton pöytäkirjassa edellytetään, että pöytäkirjan liitteen I osapuolet edistyvät huomattavasti sitoumustensa täyttämisessä vuoteen 2005 mennessä. (4) Päätöksellä 93/389/ETY [5] on perustettu yhteisön hiilidioksidipäästöjen ja muiden kasvihuonekaasujen valvontajärjestelmä. [5] Neuvoston päätös 93/389/ETY, tehty 24 päivänä kesäkuuta 1993, yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmistä (EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31). (5) Komissio on tunnustanut henkilöautojen merkityksen hiilidioksidipäästöjen lähteenä ja on tehnyt ehdotuksen henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämistä ja polttoainetalouden parantamista koskevaksi yhteisön strategiaksi. Neuvosto otti 25 päivänä kesäkuuta 1996 tekemissään päätelmissä komission lähestymistavan myönteisesti vastaan. (6) Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat asettaneet hiilidioksidipäästöjen keskiarvotavoitteeksi 120 g/km (bensiinikäyttöisillä moottoreilla 5 litraa / 100 km, ja dieselkäyttöisillä moottoreilla 4,5 litraa / 100 km) vuonna 2005 (viimeistään vuonna 2010). (7) Yhteisötasolla on säädetty ainoastaan M1-luokan ajoneuvojen CO2-päästöjen mittaamisesta direktiivin 70/156/ETY liitteen II mukaisesti. Komissio tutkii mahdollisuutta tehdä asianmukaisia ehdotuksia yhdenmukaisista menetelmistä N1-luokan ajoneuvojen CO2-päästöjen mittaamiseksi direktiivin 70/156/ETY liitteen II mukaisesti. 8) Uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöt mitataan yhteisössä yhdenmukaistetulla menetelmällä, josta säädetään moottoriajoneuvojen hiilidioksidipäästöistä ja polttoaineen kulutuksesta 16 päivänä joulukuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/1268/ETY ( [6]). [6] EYVL L 375, 31.12.1980, s. 36, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 93/116/EY (EYVL L 329, 30.12.1993, s. 39). 9) Joulukuun 20 päivänä 1995 annetussa komission tiedonannossa tarkoitetun yhteisön strategian tehokkuuden ja autonvalmistajien järjestöjen tekemien virallisten sitoumusten täytäntöönpanon todentamiseksi on tarpeen vahvistaa puolueettomin perustein menettelyt, joilla yhteisössä myytyjen uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöjä valvotaan. Tässä päätöksessä säädetään tällaisesta järjestelmästä. (10) Komissio tutkii verokannustimia koskevan viitekehyksen mahdollisuuksia suhteellisen vähän polttoainetta kuluttavien henkilöautojen käytön edistämiseksi. 11) Jäsenvaltioiden olisi kerättävä tämän päätöksen mukaisiin tarkoituksiin ainoastaan sellaisia virallisia tietoja, jotka ovat moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY [7] mukaisia. [7] EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/91/EY (EYVL L 11, 16.1.1999, s. 25). (1 12) Direktiivissä 70/156/ETY säädetään, että valmistajien on annettava vaatimustenmukaisuustodistus, jonka on seurattava jokaisen uuden henkilöauton mukana, ja että jäsenvaltiot saavat sallia uuden henkilöauton rekisteröinnin ja käyttöönoton ainoastaan, jos se on varustettu voimassa olevalla vaatimustenmukaisuustodistuksella. 13) Tämän päätöksen tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaa kansallisia ajoneuvorekisterijärjestelmiä vaan käyttää niitä pohjana sellaisen vähimmäistietokannan kokoamisessa, jonka avulla uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen valvontaan tarkoitettu yhteisön järjestelmä voi toimia asianmukaisesti. 14) On syytä sisällyttää päätökseen kaikki uudet vaihtoehtoisella polttoaineella toimivat henkilöautot, jotka kuuluvat direktiivin 70/156/ETY soveltamisalaan. 15) Seurantajärjestelmää sovelletaan ainoastaan niihin uusiin henkilöautoihin, jotka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran ja joita ei ole aikaisemmin rekisteröity muualla. 16) Komission ja jäsenvaltioiden on oltava yhteydessä toisiinsa tietojen laadun valvonnan osalta, jotta varmistetaan tämän päätöksen asianmukainen täytäntöönpano, OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Tällä päätöksellä perustetaan yhteisössä rekisteröityjen uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen seurantajärjestelmä. Sitä sovelletaan ainoastaan niihin henkilöautoihin, jotka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran ja joita ei ole aikaisemmin rekisteröity muualla. 2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetaan: 1. 'henkilöautolla' kaikkia direktiivin 70/156/ETY liitteen II määritelmän mukaisia M1-luokan ajoneuvoja, jotka kuuluvat direktiivin 80/1268/ETY soveltamisalaan. Henkilöautoina ei pidetä ajoneuvoja, jotka kuuluvat direktiivin 92/61/ETY [8] soveltamisalaan, eikä direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa määriteltyjä erikoiskäyttöön tarkoitettuja ajoneuvoja; [8] Neuvoston direktiivi 92/61/ETY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä (EYVL L 225, 10.8.1992, s. 72), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. 2. 'ensirekisteröidyllä autolla' henkilöautoa, joka on rekisteröity ensimmäisen kerran yhteisössä. Määritelmän ulkopuolelle jäävät erityisesti ne ajoneuvot, jotka on rekisteröity uudelleen toisessa jäsenvaltiossa tai jotka on rekisteröity aikaisemmin yhteisön ulkopuolella; 3. 'vaatimustenmukaisuustodistuksella' direktiivin 70/156/ETY 6 artiklassa tarkoitettua todistusta; 4. 'tietyn henkilöauton hiilidioksidipäästöillä' hiilidioksidipäästöjä (CO2-päästöjä), jotka on mitattu direktiivin 80/1268/ETY mukaisesti ja esitetty direktiivin 70/156/ETY liitteessä VIII sekä liitetään tyyppihyväksyntäasiakirjaan; 5. 'valmistajalla' henkilöä tai tahoa, joka vastaa hyväksyntäviranomaisille kaikista tyyppihyväksyntämenettelyyn liittyvistä seikoista ja tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamisesta. Henkilön tai tahon ei välttämättä tarvitse olla suoraan osallisena hyväksyntämenettelyn kohteena olevan ajoneuvon, järjestelmän, osan tai erillisen teknisen laitteen valmistuksen kaikissa vaiheissa; 6. 'merkillä' valmistajan tavaramerkkiä, joka on ilmoitettu vaatimustenmukaisuustodistuksessa ja tyyppihyväksyntäasiakirjassa; 7. 'uuden henkilöauton suurimmalla nettoteholla' vaatimustenmukaisuustodistuksessa ja tyyppihyväksyntäasiakirjassa ilmoitettua moottorin suurinta tehoa, joka on mitattu neuvoston direktiivin 80/1269/ETY [9] mukaisesti; [9] Neuvoston direktiivi 80/1269/ETY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1980, moottoriajoneuvojen moottorien tehoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 375, 31.12.1980, s. 46), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/21/EY (EYVL L 125, 16.5.1997, s. 71). 8. 'massalla' vaatimustenmukaisuustodistuksessa ja tyyppihyväksyntäasiakirjassa ilmoitettua korilla varustetun ajokuntoisen auton massaa, joka on määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevassa 2.6 jaksossa; 9. 'iskutilavuudella' vaatimustenmukaisuustodistuksessa ja tyyppihyväksyntäasiakirjassa ilmoitettua moottorin iskutilavuutta; 10. 'polttoainetyypillä' polttoainetta, jonka osalta auton tyyppihyväksyntä alunperin annettiin ja joka on ilmoitettu vaatimustenmukaisuustodistuksessa ja tyyppihyväksyntäasiakirjassa; 11. 'rekisteritiedostolla' sähköistä tiedostoa, joka sisältää yksittäisen henkilöauton rekisteröintitiedot; 12. 'tyypillä', 'vaihtoehdolla' ja 'muunnoksella' valmistajan ilmoittamia tietyn ajoneuvomerkin alaluokkia, siten kuin ne on määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä II olevassa B osassa ja jotka voidaan tunnistaa ainoastaan tyyppiä, vaihtoehtoa ja muunnosta koskevan kirjain- ja numeroyhdistelmän perusteella, 13. 'vaihtoehtoisella käyttövoimalla toimivalla ajoneuvolla' kaikkia direktiivin 70/156/ETY liitteen II määritelmän mukaisia M1-luokan ajoneuvoja, jotka eivät kuulu direktiivin 80/1268/ETY soveltamisalaan; 14. 'tyyppihyväksyntäasiakirjalla' asiakirjakokonaisuutta, joka sisältää valmistusasiakirjat, tyyppihyväksyntätodistuksen ja testaustulokset, joita kansalliset tyyppihyväksyntäviranomaiset antavat tiedoksi toisilleen direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti. 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän perustamiseksi jäsenvaltioiden on kerättävä liitteessä I kuvatut tiedot kustakin kyseisessä artiklassa tarkoitetusta henkilöautosta, joka on rekisteröity niiden alueella. 2. Jäsenvaltiot voivat ottaa 1 kohdassa tarkoitetut tiedot joko yhteisön tyyppihyväksyntää koskevista asiakirjoista tai vaatimustenmukaisuustodistuksesta. 3. Jäsenvaltiot vastaavat keräämiensä tietojen oikeellisuuden varmentamisesta ja laadusta. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon liitteessä II kuvatut mahdolliset virhelähteet, toteutettava toimenpiteitä virheiden rajoittamisesta mahdollisimman vähiin ja toimitettava komissiolle yhdessä 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun kertomuksen kanssa tilastollisilla analyyseillä tai muilla keinoin laadittu arvio siitä, kuinka suuri osa tiedoista on virheellisiä. 4. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet keräämiensä tietojen laadun parantamiseksi ja tiedotettava niistä komissiolle tämän pyynnöstä. Näiden tietojen perusteella komissio voi asianomaista jäsenvaltiota kuultuaan ehdottaa tälle tietojen laadun parantamiseksi lisätoimenpiteitä, joita jäsenvaltio sen jälkeen harkitsee. Jäsenvaltion on tämän perusteella ilmoitettava komissiolle niistä lisätoimenpiteistä, joita se tarvittaessa toteuttaa tietojen laadun parantamiseksi. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on kunakin kalenterivuonna määriteltävä seuraavat tiedot liitteessä III kuvattujen menetelmien mukaisesti sekä valmistajakohtaisesti että kaikkien valmistajien kokonaismäärien osalta: (a) kunkin polttoainetyypin osalta (i) ensirekisteröityjen henkilöautojen kokonaismäärä liitteessä III olevan 1 kohdan mukaisesti, (ii) ensirekisteröityjen henkilöautojen keskimääräiset hiilidioksidipäästöt liitteessä III olevan 2 kohdan mukaisesti, (b) kunkin polttoainetyypin ja kunkin liitteessä III olevassa 3 kohdassa mainitun hiilidioksidipäästöluokan osalta (i) ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä, (ii) keskimääräiset hiilidioksidipäästöt liitteessä III olevan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, (c) kunkin polttoainetyypin ja kunkin liitteessä III olevassa 4 kohdassa mainitun massaluokan osalta (i) ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä, (ii) keskimääräiset hiilidioksidipäästöt liitteessä III olevan 4 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, (iii) keskimääräinen massa liitteessä III olevan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti [10], [10] Jos henkilöauton massa esiintyy tyyppihyväksyntäasiakirjoissa tai vaatimustenmukaisuustodistuksessa sekä vähimmäis- että enimmäismääräisenä, jäsenvaltioiden on ilmoitettava ainoastaan kyseisen henkilöauton enimmäismassaa osoittava tieto. (d) kunkin polttoainetyypin ja kunkin liitteessä III olevassa 5 kohdassa mainitun, suurimman nettotehon mukaisen luokan osalta (i) ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä, (ii) keskimääräiset hiilidioksidipäästöt liitteessä III olevan 5 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, (iii) suurin keskimääräinen nettoteho liitteessä III olevan 5 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, (e) kunkin polttoainetyypin ja kunkin liitteessä III olevassa 6 kohdassa mainitun iskutilavuusluokan osalta (i) ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä, (ii) keskimääräiset hiilidioksidipäästöt liitteessä III olevan 6 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, (iii) keskimääräinen iskutilavuus liitteessä III olevan 6 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. 2. Vaihtoehtoisella käyttövoimalla toimivien ajoneuvojen osalta jäsenvaltioiden on lisäksi määriteltävä niiden alueella rekisteröityjen tällaisten ajoneuvojen määrät. 3. Jos jäsenvaltion alueella rekisteröityjen ajoneuvojen massan mittausmenetelmä muuttuu, jäsenvaltion on tiedotettava tästä komissiolle. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot vuosittain. Tiedot on toimitettava ensimmäisen kerran viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2001. Tämän jälkeen edellisenä kalenterivuonna seurantajärjestelmää varten kerätyt tiedot on toimitettava 1 päivään huhtikuuta mennessä. Tiedot on toimitettava liitteessä IV vahvistetussa muodossa. 5. Komission pyynnöstä jäsenvaltioiden on toimitettava myös 3 artiklan nojalla kerätyt tiedot. 5 artikla Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltainen viranomainen, joka vastaa seurantajärjestelmään tarvittavien tietojen keräämisestä ja lähettämisestä, ja ilmoitettava tämä komissiolle viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän päätöksen voimaantulosta. 6 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän päätöksen voimaantulosta, miten ne aikovat panna sen säännökset täytäntöön. 7 artikla Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002 neuvostolle kertomuksen tällä päätöksellä perustetun seurantajärjestelmän toiminnasta. 8 artikla 1. Komissio antaa kultakin kalenterivuodelta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, joka perustuu komission jäsenvaltioilta saamiin valvontatietoihin. 2. Niiden vuosien osalta, joina sitoumuksissa komission suositukset 1999/125/EC 5 helmikuuta 1999 ja (...) asetetut välitavoitteet ja lopulliset tavoitteet on saavutettava kertomuksissa selvitetään, johtuvatko vähennykset valmistajien toteuttamista teknisistä toimenpiteistä vai muista syistä, kuten kulutustottumusten muutoksista. 9 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [...] LIITE I Tiedot, jotka jäsenvaltioiden on kerättävä ja lähetettävä komissiolle uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen seurantajärjestelmää varten Jotta uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöjä voitaisiin seurata yhteisön laajuisen järjestelmän avulla, jäsenvaltioiden on kerättävä vähimmäistiedot kustakin uudesta henkilöautosta, joka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran. Tämä koskee ainoastaan yhteisön tyyppihyväksyntälainsäädäntöön sisältyviä polttoaineita ja moottoritekniikoita. Jäsenvaltioiden on kerättävä ja tallennettava seuraavat tiedot kustakin uudesta henkilöautosta, joka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran: - hiilidioksidipäästöt (g/km) - polttoainetyyppi (esim. bensiini tai diesel) - valmistaja - massa (kg) - suurin nettoteho (kW) - iskutilavuus (cm3). - pituus kertaa leveys (ajoneuvon korin koko). LIITE II Tietojen laatu ja tarkkuus 1. Johdanto Henkilöautojen valmistajat voivat luokitella valmistamansa ajoneuvotyypin vaihtoehdoiksi ja edelleen muunnoksiksi. Tarkimmat tiedot tietyn henkilöauton hiilidioksidipäästöistä saadaan sitä muunnosta koskevista tiedoista, johon kyseinen auto kuuluu. Tästä syystä jäsenvaltioiden olisi kerättävä seurantajärjestelmää varten ainoastaan muunnoskohtaisia tietoja. 2. Tyyppihyväksyntäasiakirjojen käyttö seurantajärjestelmän tietojen lähteenä a) Tiedot, joita käytetään autojen hiilidioksidipäästöjen seurantajärjestelmässä (tai jotka kootaan sähköisiin tietokantoihin, jotta niitä voidaan käyttää autojen hiilidioksidipäästöjen seurantajärjestelmässä myöhemmin), on kerättävä virallisista tyyppihyväksyntäasiakirjoista, jotka seuraavat tyyppihyväksynnän myöntämistä koskevan ilmoituksen mukana ja ovat siinä direktiivin 70/156/ETY säännösten mukaisessa muodossa, jossa kansalliset tyyppihyväksyntäviranomaiset jakavat niitä toisilleen. b) Kansallisten tyyppihyväksyntäviranomaisten toisilleen jakamat tyyppihyväksyntäasiakirjat voivat sisältää tietoja, jotka koskevat useita erilaisia muunnoksia. Sen vuoksi on tärkeää, että tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan uuden henkilöauton asianmukaiset tiedot tunnistetaan oikein tyyppihyväksyntäasiakirjoista. Tiettyä muunnosta koskevat tiedot on sen vuoksi valittava ajoneuvon tyyppi-, vaihtoehto- ja muunnosnumeroiden perusteella, jotka käyvät ilmi vaatimustenmukaisuustodistuksesta. Vaatimustenmukaisuustodistuksessa on ehdottomasti oltava tiedot tietyn autotyypin erityisestä muunnoksesta. 3. Mahdolliset virhelähteet a) Muunnoskohtaisten tietojen valitseminen tyyppihyväksyntäasiakirjoista Kun tyyppihyväksyntäasiakirjoja käytetään tätä direktiiviä sovellettaessa seurantajärjestelmän tietojen lähteenä, niiden käyttöön voi liittyä kaksi merkittävää virhelähdettä. Ensiksi virheitä voi syntyä silloin, kun valmistusasiakirjojen paperilla esitetyt tiedot muunnetaan sähköiseen muotoon, jotta niitä voitaisiin käyttää tyyppihyväksyntätiedoista kootussa tietokannassa. Nämä virheet johtuvat todennäköisimmin inhimillisestä erehdyksestä. Toinen mahdollisuus on, että tyyppihyväksyntätiedoista kootuista tietokannoista valitaan vääriä tietoja. Tietokantoihin sisältyvistä tiedoista on voitava tunnistaa kyseistä muunnosta koskevat tiedot ainutkertaisen tyyppi-, vaihtoehto- ja muunnosnumeroyhdistelmän avulla, joka on ilmoitettu vaatimustenmukaisuustodistuksessa. b) Tietojen siirto vaatimustenmukaisuustodistuksesta sähköiseen rekisteritiedostoon Kun henkilöauto rekisteröidään, sen vaatimustenmukaisuustodistukseen sisältyvät, paperilla esitetyt tiedot siirretään sähköisessä muodossa rekisteritiedostoon, jolloin on olemassa vaara, että tiedostoon siirretään vääriä tietoja. Nämä virheet johtuvat todennäköisimmin inhimillisestä erehdyksestä. c) Valmistajien suorittama automaattinen tietojen siirto rekisteriviranomaisille Joissakin jäsenvaltioissa valmistajia kehotetaan lähettämään vaatimustenmukaisuustodistukseen sisältyvät tiedot sähköisessä muodossa rekisteriviranomaisille (tai suoraan rekisteritiedostoihin). On tietysti mahdollista, että samalla siirretään vääriä tietoja, minkä vuoksi järjestelmien luotettavuus olisi varmistettava. LIITE III Menetelmät, joilla uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöjä (CO2-päästöjä) koskevat seurantatiedot määritellään Tässä liitteessä kuvataan komissiolle toimitettavat seurantatiedot. Seurantatiedot tuotetaan uusien henkilöautojen ensimmäisen rekisteröinnin yhteydessä kerätyistä käsittelemättömistä tiedoista (katso liite I) jäljempänä kuvattuja menetelmiä noudattaen. Tarkka muoto, jossa tiedot lähetetään komissiolle, kuvataan liitteessä IV. Ainoastaan polttoaineet ja moottoritekniikat, joista on säädetty yhteisön tyyppihyväksyntälainsäädännössä, otetaan toistaiseksi huomioon. Seurantajärjestelmässä otetaan huomioon ainoastaan sellaisia uusia henkilöautoja koskevat tiedot, joita ei ole rekisteröity aikaisemmin yhteisössä. Henkilöautot, jotka on rekisteröity aikaisemmin yhteisössä tai sen ulkopuolella, on nimenomaan jätetty tämän päätöksen soveltamisalan ulkopuolelle. 1. Ensirekisteröityjen henkilöautojen määrät polttoainetyypin mukaan laskettuina (Nf) Jäsenvaltioiden on määriteltävä kunkin polttoainetyypin (esim. bensiini ja diesel) osalta niiden uusien henkilöautojen kokonaismäärä, jotka on rekisteröity ensimmäisen kerran niiden alueella. Kunkin polttoainetyypin f mukaan laskettu ensimmäisen kerran rekisteröityjen uusien henkilöautojen määrä on yhtä kuin Nf. 2. Tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen henkilöautojen keskimääräiset CO2-päästöt (Sf,ave) Kaikkien tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen CO2-päästöjen keskiarvo (Sf,ave) saadaan laskemalla yhteen yksittäisten tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen henkilöautojen keskimääräiset CO2-päästöt Sf ja jakamalla näin saatu summa samaa polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen määrällä Nf. TGRAPH 3. Uusien henkilöautojen jakautuminen CO2-päästöluokkiin Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin seuraavaan CO2-päästöluokkaan: <60, 60-80, 81-100, 101-120, 121-140, 141-160, 161-180, 181-200, 201-250, 251-300, 301-350, 351-450 ja >450 g/km. Jos tiettyyn CO2-päästöluokkaan c kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,c, kyseisten ajoneuvojen keskimääräiset CO2-päästöt Cf,c,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen ajoneuvokohtaiset CO2-päästöt Cf,c ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,c. TGRAPH 4. Uusien henkilöautojen jakautuminen massaluokkiin Henkilöautojen massaluokat ovat seuraavat: <650, 650-750, 751-850, 851-950, 951-1050, 1051-1150, 1151-1250, 1251-1350, 1351-1550, 1551-1750, 1751-2000, 2001-2250, 2251-2500, 2501-2800 ja >2800 kg. Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin massaluokkaan, sekä kyseisten ajoneuvojen keskimääräinen paino ja niiden keskimääräiset CO2-päästöt. Jos tiettyyn massaluokkaan m kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,m, kyseisten ajoneuvojen keskimääräinen massa Mf,m,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen ajoneuvokohtaiset massat Mf,m ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,m. TGRAPH Jos Sf,m tarkoittaa tiettyyn massaluokkaan m kuuluvan ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävän auton CO2-päästöjä, tällaisten autojen CO2-päästöjen keskiarvo saadaan seuraavasti: TGRAPH 5. Ensirekisteröityjen henkilöautojen jakautuminen suurimman nettotehon mukaisiin luokkiin Suurimman nettotehon mukaiset luokat ovat seuraavat: <30, 30-40, 41-50, 51-60, 61-70, 71-80, 81-90, 91-100, 101-110, 111-120, 121-130, 131-140, 141-150, 151-160, 161-170, 171-180, 181-200, 201-250, 251-300 ja >300 kW. Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin nettoteholuokkaan, sekä kyseisten ajoneuvojen suurimpien nettotehojen keskiarvo ja niiden keskimääräiset CO2-päästöt. Jos tiettyyn suurimman nettotehon mukaiseen luokkaan p kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,p, kyseisten ajoneuvojen suurimpien nettotehojen keskiarvo Pf,p,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen ajoneuvokohtaiset suurimmat nettotehot Pf,p ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,p. TGRAPH Jos Sf,p tarkoittaa tiettyyn suurimman nettotehon mukaiseen luokkaan p kuuluvan ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävän auton CO2-päästöjä, tällaisten autojen CO2 -päästöjen keskiarvo saadaan seuraavasti: TGRAPH 6. Ensirekisteröityjen henkilöautojen jakautuminen iskutilavuusluokkiin Iskutilavuusluokat ovat seuraavat <700, 700-800, 801-900, 901-1000, 1001-1100, 1101-1200, 1201-1300, 1301-1400, 1401-1500, 1501-1600, 1601-1700, 1701-1800, 1801-1900, 1901-2000, 2001-2100, 2101-2200, 2201-2400, 2401-2600, 2601-2800, 2801-3000, 3001-3500, 3501-4500 ja 4500 cm3. Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin iskutilavuusluokkaan, sekä kyseisten ajoneuvojen iskutilavuuksien keskiarvo ja niiden keskimääräiset CO2-päästöt. Jos tiettyyn iskutilavuusluokkaan c kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,c, kyseisten ajoneuvojen iskutilavuuksien keskiarvo Cf,c,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen ajoneuvokohtaiset iskutilavuudet Cf,c ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,c. TGRAPH Jos Sf,c tarkoittaa tiettyyn iskutilavuusluokkaan c kuuluvan ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävän auton CO2-päästöjä, tällaisten autojen CO2-päästöjen keskiarvo saadaan seuraavasti: TGRAPH LIITE IV NEUVOSTON ASETUS Komissiolle lähetettävien NEUVOSTON ASETUS seurantatietojen muoto Seuraavassa esitetään pääpiirteittäin, missä muodossa jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle seurantatiedot, jotka on laskettu liitteessä III kuvattuja menetelmiä käyttäen. 1. Kaikkien tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen henkilöautojen CO2-päästöjen keskiarvo Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kunkin polttoainetyypin osalta ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä ja kyseisten autojen CO2-päästöjen keskiarvo. Tiedot esitetään jäljempänä kuvatulla tavalla taulukkona, jossa CO2-päästöjen arvot on pyöristetty lähimpään kokonaislukuun. >TAULUKON PAIKKA> 2. Keskimääräiset CO2-päästöt valmistajan ja polttoainetyypin mukaan laskettuna Kaikkia ensirekisteröityjä henkilöautoja koskevat tiedot on jaettava valmistajan mukaisiin luokkiin ja edelleen polttoainetyypin (esim. bensiini ja diesel) mukaisiin alaluokkiin. Jäsenvaltioiden on esitettävä kustakin alaluokasta kaikkien CO2-päästöjen keskiarvo ja niiden henkilöautojen määrä, jonka perusteella se on laskettu. Vaaditut tiedot lähetetään jäljempänä esitetyn taulukon muodossa. CO2-päästöjen keskiarvot pyöristetään lähimpään kokonaislukuun. >TAULUKON PAIKKA> 3 Uusien henkilöautojen jakautuminen CO2-päästöluokkiin Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kunkin polttoainetyypin osalta jäljempänä kuvatussa muodossa, valmistajakohtaisesti ja kaikkien valmistajien kokonaismäärien mukaisesti, kuinka monta uutta henkilöautoa on kirjattu kuhunkin CO2-päästöluokkaan. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 4. Uusien henkilöautojen jakautuminen massa-, teho- ja iskutilavuusluokkiin Ajoneuvot jaetaan massan, tehon ja iskutilavuuden mukaan eri luokkiin, ja kustakin luokasta kerätyt tiedot lähetetään komissiolle. Kustakin luokasta esitetään tiedot, valmistajan ja kaikkien valmistajien kokonaismäärien mukaan henkilöautojen keskimääräisestä massasta, tehosta ja iskutilavuudesta ja niiden CO2-päästöjen keskiarvosta. Massan, tehon ja iskutilavuuden sekä CO2-päästöjen arvot pyöristetään lähimpään kokonaislukuun. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA>