Neuvoston 18 päivänä kesäkuuta 1996 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 53/96 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o .../96/EY tekemiseksi tiettyjen lisäaineiden käyttökieltoa tiettyjen elintarvikkeiden tuotannossa koskevan kansallisen lainsäädännön voimassa pitämisestä



Virallinen lehti nro C 315 , 24/10/1996 s. 0004



Neuvoston 18 päivänä kesäkuuta 1996 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 53/96 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o . . ./96/EY tekemiseksi tiettyjen lisäaineiden käyttökieltoa tiettyjen elintarvikkeiden tuotannossa koskevan kansallisen lainsäädännön voimassa pitämisestä (96/C 315/02) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottavat huomioon elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY (1) ja erityisesti sen 3 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen (2), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3), noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa tarkoitettua menettelyä (4), sekä katsovat, että lisäaineita koskevien yhdenmukaistamissääntöjen ei pidä asettaa kyseenalaiseksi jäsenvaltioiden sellaisten säännösten soveltamista, jotka olivat voimassa 1 päivänä tammikuuta 1992 ja joissa kielletään tiettyjen lisäaineiden käyttö tietyissä perinteisinä pidetyissä ja jäsenvaltioiden alueella valmistettavissa elintarvikkeissa, perinteisinä pidettävien elintarvikkeiden luettelo on laadittava jäsenvaltioiden komissiolle 1 päivään heinäkuuta 1994 mennessä tekemien ilmoitusten perusteella; uusien jäsenvaltioiden tekemät ilmoitukset on kuitenkin otettava huomioon, vaikka ne on tehty tämän määräajan jälkeen, tämän päätöksen tarkoituksena ei yleisesti ottaen kuitenkaan ole elintarvikkeiden perinteisyyden määrittely, eikä elintarvikkeita suinkaan ole pidettävä perinteisinä pelkästään sillä perusteella, että lisäaineiden käyttö kyseisissä elintarvikkeissa on kielletty, on kuitenkin otettava huomioon, mikä merkitys 1 päivänä tammikuuta 1992 voimassa olleen kansallisen lainsäädännön sisältämällä tiettyjen lisäaineryhmien käyttöä koskevalla kiellolla on elintarvikkeiden valmistuskäytännössä kokonaisuutena; kyseisen tuotantotavan erityispiirteet on säilytettävä; jotta tiettyjen lisäaineryhmien käyttökiellon voimassa pitäminen voitaisiin sallia, on otettava huomioon näiden elintarvikkeiden kaupassa vallitseva käytäntö ja kuluttajien etu, tuotteen määritteleminen perinteiseksi tuotteeksi, jonka osalta jäsenvaltio pitää voimassa kansallista lainsäädäntöään, ei saisi rajoittaa alkuperänimityksiä koskevan asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (5) ja tuotteiden erityisluonnetta koskevista todistuksista annetun asetuksen (ETY) n:o 2082/92 (6) säännösten soveltamista, direktiivissä 89/107/ETY ja sitä koskevissa direktiiveissä hyväksytään ainoastaan sellaiset lisäaineet, jotka eivät ole haitallisia kansanterveydelle; näin ollen tiettyjen lisäaineiden käytön kieltämistä tietyissä perinteisinä pidetyissä elintarvikkeissa ei voida perustella kansanterveyden suojelulla, tiettyjen lisäaineiden käytön kieltäminen ei saa periaatteessa aiheuttaa eriarvoista kohtelua muihin lisäaineisiin nähden, jotka kuuluvat samaan direktiivin 89/107/ETY liitteessä I mainittuun ryhmään, eikä näin ollen haitata yhdenmukaistamista yhteisön tasolla, avoimuuden vuoksi on syytä mainita ne tiettyjen lisäaineryhmien käyttämistä tietyissä elintarvikeryhmissä koskevat kiellot, joita jäsenvaltiot voivat pitää voimassa poiketen direktiivin 89/107/ETY sekä erityisdirektiivien 94/35/EY (7), 94/36/EY (8) ja 95/2/EY/ (9) määräyksistä, lupa kansallisen lainsäädännön voimassa pitämiseen tai mahdolliset säädökset pakkausmerkinnöistä näiden tuotteiden erottamiseksi muista samankaltaisista elintarvikkeista eivät saa uhata sijoittautumisvapautta ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta; samankaltaisten elintarvikkeiden, sekä perinteisiksi katsottavien että muiden, vapaan liikkuvuuden, kaupan pitämisen ja valmistuksen kaikissa jäsenvaltioissa on oltava yhdenmukaista perustamissopimuksen määräysten kanssa, OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Liitteessä luetellut jäsenvaltiot oikeutetaan direktiivin 89/107/ETY 3 a artiklan nojalla ja siinä mainituin ehdoin pitämään voimassa lainsäädäntöönsä sisältyvän kiellon, joka koskee mainitussa liitteessä lueteltujen lisäaineryhmien käyttöä liitteessä lueteltujen elintarvikkeiden tuotannossa. Tällä päätöksellä ei rajoitetta asetusten (ETY) N:o 2081/92 ja (ETY) n:o 2082/92 soveltamista. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä . . . Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/34/EY (EYVL N:o L 237, 10.9.1994, s. 1). (2) EYVL N:o C 134, 1.6.1995, s. 20 (3) EYVL N:o C 301, 13.11.1995, s. 43 (4) Euroopan parlamentin lausunto annettu 16 päivänä tammikuuta 1996 (EYVL N:o C 32, 5.2.1996, s. 22), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 18 päivänä kesäkuuta 1996 (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin päätös tehty . . . (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL N:o L 208, 24.7.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (6) EYVL N:o L 208, 24.7.1992, s. 9, asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (7) EYVL N:o L 237, 10.9.1994, s. 3 (8) EYVL N:o L 237, 10.9.1994, s. 13 (9) EYVL N:o L 61, 18.3.1995, s. 1 LIITE >TAULUKON PAIKKA> NEUVOSTON PERUSTELUT I. JOHDANTO 1. Komissio toimitti neuvostolle 19. huhtikuuta 1995 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklaan perustuvan ehdotuksen päätökseksi (1) tiettyjen lisäaineiden käyttökieltoa tiettyjen elintarvikkeiden tuotannossa koskevan kansallisen lainsäädännön voimassa pitämisestä. 2. Euroopan parlamentti ja talous- ja sosiaalikomitea antoivat lausuntonsa vastaavasti 16. tammikuuta 1996 (2) ja 13. syyskuuta 1995 (3). Euroopan parlamentin lausunnon perusteella komissio toimitti muutetun ehdotuksen neuvostolle 6. toukokuuta 1996 (4). 3. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 b artiklan mukaisesti 18. kesäkuuta 1996. II. TAVOITE Ehdotuksen tavoitteena on laatia luettelo perinteisinä pidetyistä elintarvikkeista, jotta yhteisön ruokakulttuurin rikkaus voitaisiin säilyttää. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi asianomaiset jäsenvaltiot voivat pitää voimassa kansallisen lainsäädäntönsä, jolla kielletään tiettyjen lisäaineiden käyttö tiettyjen elintarvikkeiden tuotannossa. III. YHTEISEN KANNAN ERITTELY 1. Euroopan parlamentti ehdotti kolmea tarkistusta: - tarkennuksia perinteisinä pidettyjen elintarvikkeiden nimitykseen (tarkistus 2) - kahden tanskalaisen ja yhden ruotsalaisen elintarvikkeen lisäämistä (tarkistus 3) - määräyksiä, jotka vaativat perinteisen tuotantotavan ilmoittamista pakkausmerkinnöissä (tarkistus 1). 2. Tarkasteltuaan ehdotusta neuvosto muokkasi sitä, tarkensi ja laajensi sen soveltamisalaa ottaakseen paremmin huomioon toisaalta kansallisen lainsäädännön ja toisaalta Euroopan parlamentin tarkistukset, erityisesti tarkistukset 2 ja 3. Komissio hyväksyi kaikki neuvoston hyväksymät muutokset muutetussa ehdotuksessa. 3. Tarkistuksen 2 (jonka komissio hyväksyi muutetussa ehdotuksessaan) mukaisesti neuvosto hyväksyy niiden elintarvikkeiden määritelmien muutokset, joiden osalta jäsenvaltiot voivat pitää voimassa kansallisen lainsäädäntönsä. Neuvosto ei kuitenkaan hyväksy määreen "perinteinen kreikkalainen" käyttöä "fetajuuston" yhteydessä, sillä se tahtoo korostaa, ettei tätä juustoa periaatteessa valmisteta muualla kuin Kreikassa ja ettei sen yhteydessä siis ole tarpeen käyttää mainittua määrettä. 4. Neuvosto päätti olla sijoittamatta nimitystä "perinteinen ranskalainen leipä" lainausmerkkeihin, koska tämän nimityksen voi kääntää kaikille kielille. 5. Nimityksen "perinteiset ranskalaiset hanhi- ja ankkasäilykkeet" osalta neuvosto otti huomioon näiden tuotteiden tuotantotavan ja lausui, että kyseinen jäsenvaltio voi pitää voimassa kaikkien lisäaineryhmien kiellon. 6. Neuvosto otti huomioon kaikki tarkistuksessa 3 mainitut elintarvikkeet (komissio hylkäsi tämän tarkistuksen). Neuvosto määräsi kuitenkin tanskalaisen maksapasteijan ja tanskalaisten lihapyöryköiden osalta lisäaineryhmät, joiden kiellon saa pitää voimassa. Neuvosto lisäsi Suomen ryhmään "perinteinen ruotsalainen hedelmämehu", koska tämäkin jäsenvaltio tuottaa näitä elintarvikkeita. 7. Neuvosto lisäsi vielä luetteloon espanjalaisen tuotteen "lomo embuchado" ja kolme italialaista tuotetta "salame cacciatore", "mortadella" sekä "cotechino e zampone". Nämä neljä tuotetta ovat perinteisinä pidettyjä, ja lainsäädäntö, jolla kielletään tiettyjen lisäaineiden käyttö niissä, on ollut jo pitkään voimassa. 8. Neuvosto ei ottanut huomioon tarkistusta 1, jossa vaadittiin mainitsemaan pakkausmerkinnöissä, että tuote on valmistettu jäsenvaltiolle ominaisen perinteen mukaan. Neuvosto katsoi, että valmistajien on itse päätettävä, onko tällainen maininta tarpeellinen (myös komissio hylkäsi tämän tarkistuksen). 9. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo päässeensä tasapuoliseen kompromissiin hyväksyttyään kaksi Euroopan parlamentin ehdottamista kolmesta tarkistuksesta ja otettuaan huomioon arviointiperusteet, joiden pohjalta perinteisten tuotteiden luettelo laaditaan. (1) EYVL N:o C 134, 1.6.1995, s. 20 (2) EYVL N:o C 32, 5.2.1996, s. 21 (3) EYVL N:o C 301, 13.11.1995, s. 43 (4) EYVL N:o C 186, 26.6.1996, s. 7