Alueiden komitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Neuvoston direktiivi - Aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalvelut satamissa" CdR 362/98 FIN -



Virallinen lehti nro C 198 , 14/07/1999 s. 0027



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Neuvoston direktiivi - Aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalvelut satamissa" (1999/C 198/06) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon ehdotuksen neuvoston direktiiviksi aiheesta "Aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalvelut satamissa" KOM(1998) 452 lopull. - 98/0249 SYN(1), ottaa huomioon neuvoston 6. elokuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 15. heinäkuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Euroopan laajuiset verkot - Liikenne - Tietoyhteiskunta" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 3:n tammikuun 22. päivänä 1999 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 362/98 rev. 1, jonka esittelijöinä olivat Günter Niederbremer ja Risto Ervelä, ottaa huomioon neuvoston 8. kesäkuuta 1993 yhteisestä merenkulkupolitiikasta(2) antaman päätöslauselman, jossa vastaanottopalvelujen tarjonta ja niiden käytön kannustaminen määriteltiin yhteisön tämän alan ensisijaisiksi toimintakohteiksi, ottaa huomioon alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamista yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) koskevan neuvoston direktiivin 95/21/EY(3), jonka mukaisesti meriympäristölle kohtuutonta haittaa aiheuttavat alukset eivät saa lähteä merelle, ottaa huomioon vuonna 1973 solmitun, alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen sellaisena, kuin se on muutettuna vuonna 1978 tehdyllä pöytäkirjalla (Marpol 73/78), jossa määritellään mm. jätteiden ja ainejäämien mereen päästämistä koskevat normit ja ehdot sekä velvoitetaan sopimusosapuolet huolehtimaan jätteiden vastaanottopalvelujen järjestämisestä satamissa, ottaa huomioon Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (Helsingin sopimus 1974/1992), joka tullessaan voimaan 1. tammikuuta 2000 asettaa tiukat jätteenhävittämismääräykset kaikille Itämeren maiden satamissa vieraileville aluksille, ottaa huomioon Helsingin komission (Helcom, Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelukomissio) 13. maaliskuuta 1996 antaman suosituksen 17/11, joka koskee laivajätteen yhdenmukaisen käsittely- ja hävittämismaksujärjestelmän käyttöönottoa, ottaa huomioon Esbjergissä 8.-9. kesäkuuta 1995 pidetyn neljännen kansainvälisen Pohjanmeren suojelukonferenssin julistuksen satamien jätteenvastaanottopalvelujen asianmukaisen käytön tehostamisesta ja Pohjanmeren satamissa niiden käytöstä perittävien maksujen yhdenmukaistamisesta kilpailuvääristymien välttämiseksi, ottaa huomioon Euroopan ympäristötoimiston vuonna 1995 antaman "Europe's Environment - The Dobris Assessment" -kertomuksen, jossa alusten toiminnalliset päästöt mainitaan tärkeimpinä öljysaasteen aiheuttajina laivaväylillä ja satamissa, hyväksyi 10.-11. maaliskuuta 1999 pitämässään 28. täysistunnossa (maaliskuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Teollisen kehityksen ja maailmankaupan jatkuvan globaalistumisen myötä meriä käytetään entistä enemmän raaka-ainelähteinä, kuljetusväylinä, ravinnonlähteinä ja virkistysalueina. Viime vuosina merten saastuminen on vastaavasti selvästi lisääntynyt. Noin kolmannes yhteisön sisäisestä tavaravaihdosta tapahtuu meritse. Se on näin ollen Euroopassa maanteiden rahtiliikenteen jälkeen toiseksi tärkein liikennemuoto. Komission toimeksiannosta laadittu selvitys osoittaa, että yhteisön lähes 700:ssa kauppasatamassa poikkeaa ainakin 750000 kertaa vuodessa alus lastaamassa tai purkamassa rahtia. Lisäksi autolauttoja tai matkustaja-aluksia käy yhteisön satamissa vuosittain noin 900000 kertaa. Arvioiden mukaan aluksilla syntyy vuosittain 5-7 miljoonaa tonnia jäteöljyä ja miljoona tonnia kiinteää jätettä. Nykyisellään vain pieni osa näistä jätteistä puretaan satamissa. Suurin osa alukselle jäävistä jätteistä ja lastijäämistä lasketaan mereen. Laivojen merta saastuttava vaikutus on täten määrällisesti merellä tapahtuvia öljyonnettomuuksia merkittävämpi. 1.2. Meren jatkuvaa saastumista on pyritty vähentämään kansainvälisin sopimuksin. Alusten kapteenit ja miehistöt eivät kuitenkaan noudata voimassa olevia määräyksiä ja normeja riittävästi, eikä satamissa ole toistaiseksi sopivia jätteenvastaanottopalveluja. 1.3. Alueiden komitea paneekin merkille, että kansainvälisten sopimusten toimeenpano on huomattavan puutteellista. 1.4. Komission ehdotuksen tarkoitus on vähentää laivojen jäte- ja lastijäämäpäästöjä merellä ja suojella siten meriympäristöä. 2. Direktiivin sisältö 2.1. Yksi tärkeimmistä meriliikenteen turvallisuuteen liittyvän yhteisön politiikan peruspilareista on tarvittaessa yhteisön vaatimuksin täydennettyjen kansainvälisesti sovittujen määräysten yhtenäinen täytäntöönpano. Yhteisön ponnistelut tähtäävät Marpol-sopimuksen tehokkaaseen täytäntöönpanoon ja sen tavoitteiden toteuttamiseen. 2.2. Aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluja koskevassa komission direktiiviehdotuksessa esitetään, että meriensuojelussa edistyminen varmistetaan kansainvälisen oikeuden johdonmukaisella toimeenpanolla. Tähän on vastaavasti tarkoitus päästä järjestämällä jätteidenvastaanottopalvelut ja edistämällä niiden käyttöä. 2.3. Toisin kuin Marpol 73/78 -sopimus, direktiivi ei sisällä merellä tapahtuvia alusten toiminnallisia päästöjä koskevia määräyksiä, vaan käsittelee alusten toimintaa yhteisön satamissa. 2.4. Voimassa oleva oikeus ei estä alusten laittomia päästöjä riittävän tehokkaasti. Marpol 73/78 ei esim. sisällä oikeudellista velvoitetta, jonka mukaan alusten tulisi purkaa jäteöljy ennen satamasta poistumista. Jätteidenkäsittelymaksut on eurooppalaisissa satamissa järjestetty eri tavoin, mikä voi vääristää kilpailua. Kustannusten sälyttäminen väestölle on "saastuttaja maksaa" -periaatteen vastaista. 2.5. Komissio haluaa poistaa nämä puutteet eurooppalaisia satamia koskevalla direktiiviehdotuksellaan. Komission direktiiviehdotuksen kulmakivet ovat seuraavat: 2.5.1. Kaikki alukset velvoitetaan purkamaan jätteensä ja lastijäämänsä satamassa. 2.5.2. Jokainen alus maksaa kiinteän jätteenkäsittelymaksun riippumatta siitä käyttäkö se jätteenkäsittelypalveluja. Maksu voidaan sisällyttää satamamaksuun tai periä erikseen ("No-special-fee" -järjestelmä). Direktiivissä kuitenkin sallitaan myös kiinteän maksun ja "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti perittävän suoran maksun yhdistelmät. Muita vähemmän jätettä synnyttävien, ympäristöä säästävien alusten kohdalla jätteenkäsittelymaksua voidaan alentaa. 2.5.3. Satamien tulee tarjota riittävät jätteiden ja lastijäämien vastaanottopalvelut. 2.5.4. Keskeinen jätteenvastaanottopalvelujen tarjoamista satamissa edistävä keino on laatia satamakohtaiset jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmat, joissa otetaan huomioon satamia säännöllisesti käyttävien alusten tarpeet. Suunnitelmien valvonnasta ja arvioinnista vastaavat jäsenvaltiot. Suunnitelmaa arvioidaan uudelleen joka kolmas vuosi tai sataman toiminnan olennaisesti muuttuessa. 2.5.5. Satamien välistä tieto- ja valvontajärjestelmää laajennetaan. Aluksista, jotka eivät pura jätteitään satamassa, ilmoitetaan seuraavaan satamaan valvonnan tehostamiseksi. 3. Päätelmät 3.1. Alueiden komitea toteaa, että useista kansainvälisistä sopimuksista huolimatta määräysten toimeenpano on huomattavan puutteellista, eikä mertensuojelua ole siksi tähän asti pystytty takaamaan. 3.2. Tämän vuoksi alueiden komitea on tyytyväinen, että 3.2.1. direktiiviehdotuksessa velvoitetaan satamat järjestämään riittävät jätteenvastaanottopalvelut aluksilla syntyviä jätteitä ja lastijäämiä varten ja että alukset puolestaan velvoitetaan käyttämään näitä palveluja, näin merten saastumisen voidaan odottaa vähenevän huomattavasti, 3.2.2. satamat velvoitetaan laatimaan jätteenvastaanotto- ja käsittelysuunnitelma, 3.2.3. yhteisön tasolla luodaan käytäntö, jossa määritellään nykyistä yksityiskohtaisemmin satamia ja satamavaltioita koskeva vaatimus asianmukaisten jätteenvastaanottopalvelujen tarjoamisesta ja siihen liittyvä velvoite purkaa jätteet satamassa sekä järjestää tehokas valvontajärjestelmä. 3.3. Alueiden komitea kannattaa komission satamalähtöistä näkemystä ja siihen liittyviä käytännöllisiä, poliittisia ja oikeudellisia pohdintoja, koska aluksilla syntyvän jätteen, käyttö- ja lastijäämien laskeminen mereen liittyy tiiviisti jätteenvastaanottopalvelujen saatavuuteen satamissa. Parantamalla tilannetta huomattavasti nykyisestä voidaan mereen laskettavia päästöjä vähentää tehokkaasti. Suunnitelma täydentää myös lähtökohtana olevaa Marpol-sopimusta. 3.4. Alueiden komitea vaatii, 3.4.1. että perittävien jätemaksujen osalta kiinteästä kulujen kattamiskorvauksesta muodostetaan perussääntö ja että vain poikkeustapauksissa sovelletaan sen ja samalla kerättävien lisämaksujen yhdistelmää, 3.4.2. että varmistetaan, ettei eri jäsenvaltioissa tai yhteisön eri satamissa sovellettavien maksujärjestelmien erilaisuus haittaa kilpailua, minkä vuoksi järjestelmässä on otettava huomioon kunkin sataman tärkeimpiä erityispiirteitä kuten sataman koko, maantieteellinen ja strateginen sijainti sekä lastattavien ja purettavien tavaroiden määrä, 3.4.3. että direktiivi mahdollistaa satamien yhteistyön pienten tai erikoistuneiden satamien kilpailukyvyn turvaamiseksi antamalla maantieteellisesti toistensa lähellä sijaitseville satamille mahdollisuus toteuttaa yksi yhteinen suunnitelma, 3.4.4. ettei jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmia arvioida uudelleen tiukan aikataulun perusteella, vaan uuteen tilanteeseen sopeuttamisen yhteydessä, 3.4.5. että jäsenvaltiot saavat tehdä yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa jätteen purkamista koskevia sopimuksia ja hyväksyä niiden myöntämiä jätteenpurkutodistuksia, mikäli ne ovat tyydyttäviä ja luotettavia; on todistettava, että sopimuksissa otetaan riittävän hyvin huomioon ekologiset näkökohdat ja jätehuollon suunnittelu; todisteena on esitettävä yhteisön sertifikaatti, joka osoittaa yhteisön ulkopuolisen maan kanssa solmitun jätteenpurkusopimuksen riittävän laadun, 3.4.6. että komissio pitää jäsenvaltiot ajan tasalla yhteisön laatutodistuksia sekä yhteisön ulkopuolisten maiden jätteenpurkusopimuksia ja -todistuksia koskevista muutoksista, 3.4.7. että kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO:n vakiintunutta ilmoitusmenettelyä sovelletaan byrokratian vähentämiseksi myös komissiolle tiedottamisessa, 3.4.8. että tulevassa direktiivissä nojaudutaan Helsingin sopimuksen määräyksiin ja että direktiiviin lisätään selkeä viittaus kyseiseen sopimukseen, 3.4.9. että mahdollisimman moni yhteisön ulkopuolinen maa osallistuu kyseiseen järjestelyyn, koska merten saastumisen vaikutukset tuntuvat yli rajojen. Bryssel 11. maaliskuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER (1) EYVL C 271, 31.8.1998, s. 79. (2) EYVL C 271, 7.10.1993, s. 1. (3) EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1.