Ehdotus euroopan parlamentin ja neuvoston asetus ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista rityissäännöistä /* KOM/2002/0377 lopull. - COD 2002/0377 */



Virallinen lehti nro 262 E , 29/10/2002 s. 0449 - 0484



Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista rityissäännöistä (komission esittämä) PERUSTELUT I. Johdanto 1. Komissio antoi 14. heinäkuuta 2000 viiden ehdotuksen paketin, jolla muotoillaan uudelleen 17:ään eri direktiiviin sisältyvää yhteisön nykyistä lainsäädäntöä elintarvikehygienian ja eläinlääkinnän alalla [asiak. KOM(2000) 438]. Nämä ehdotukset ovat seuraavat: - Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi elintarvikehygieniasta [2000/0178 (COD)]. - Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä [2000/0179 (COD)]. - Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä [2000/0180 (COD)]. - Ehdotus neuvoston asetukseksi ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, markkinoille saattamiseen ja tuontiin liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä [2000/0181 (CNS)]. - Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikehygieniasta ja eräiden ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä annettujen direktiivien kumoamisesta ja direktiivien 89/662/ETY ja 91/67/ETY muuttamisesta [2000/0182 (COD)]. Euroopan parlamentti ja neuvosto keskustelevat parhaillaan näistä ehdotuksista tätä tarkoitusta varten säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 2. Ehdotusten tekemisen jälkeen on ilmennyt uutta kehitystä. Erityisesti voidaan mainita seuraavat seikat: - On saatu uusia tieteellisiä lausuntoja erityisesti lihan turvallisuudesta. Lihantarkastus voidaan tämän tiedon avulla järjestää siten, että ihmisten terveydelle nykyään aiheutuvat vaarat voidaan ottaa huomioon. Tarkastukset perustuvat näin paremmin tieteellisiin tietoihin ja riskeihin. Lisäksi "tilalta pöytään" -toimintamalli voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon - kyseisen toimintamallinhan uskotaan olevan lihan turvallisuuden kannalta hyvin tärkeä. - Kuten elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa ilmoitettiin [asiak. KOM (1999) 719], komissio valmistelee ehdotusta asetukseksi, jossa säädettäisiin laaja-alaisesti periaatteista, joiden on oltava rehujen ja elintarvikkeiden virallisen valvonnan perustana. Näitä periaatteita on sovellettava myös lihantarkastusten järjestämiseen. Tämä uusi kehitys edellyttää, että komission ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä [2000/180 (COD)] on tarkistettava perusteellisesti. 3. Tämän vuoksi komissio päätti 11. joulukuuta 2001 peruuttaa asiakirjaan 2000/180 (COD) sisältyvän ehdotuksen ja toimittaa tarkistetun ehdotuksen. 4. Tähän ehdotukseen sisältyy asiakirjan 2000/180 (COD) tarkistettu versio, ja ehdotus korvaa kyseisen asiakirjan kokonaisuudessaan. Tarkistus koskee lähinnä tuoreen lihan virallista valvontaa. Samalla on vahvistettu riskinhallintatoimenpiteitä elävien simpukoiden sekä maidon ja maitotuotteiden osalta. Ehdotus vastaa täysin ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikehygieniasta ja eräiden ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä annettujen direktiivien kumoamisesta ja direktiivien 89/662/ETY ja 91/67/ETY muuttamisesta [2000/0182 (COD)]. II. Lihan virallinen valvonta 5. Tuoreen lihan tuotannon virallista valvontaa varten ehdotettua järjestelmää voidaan kuvata seuraavasti: - Se perustuu tieteellisiin tietoihin. - Se kohdistuu kaikkiin lihan turvallisuuden kannalta merkityksellisiin tunnettuihin vaaroihin. - Virkaeläinlääkärillä on järjestelmässä keskeinen asema. - Järjestelmä koostuu toimijan käyttöönottamien järjestelmien virallisesta valvonnasta sekä virallisista tarkastuksista. - Siinä otetaan selkeästi huomioon "tilalta pöytään" -toimintamalli. - Siinä otetaan huomioon asiaankuuluvat eläinten terveyteen ja hyvinvointiin liittyvät näkökohdat. - Virallisen valvonnan tiheys ja intensiteetti perustuvat riskeihin. - Tietyillä aloilla ja tietyissä olosuhteissa laitoksen henkilöstö voi osallistua järjestelmän toimintaan. - Siihen sisältyvät koulutusvaatimukset, jotka koskevat virallista valvontaa suorittavaa koko henkilöstöä. Näitä ominaispiirteitä esitellään tarkemmin jäljempänä. 6. Perustuminen tieteellisiin tietoihin Ehdotus on kehitetty kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevän tiedekomitean viimeisimpien lausuntojen pohjalta (HTTP://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scv/index_en.html). Tarkastusmenettelyjä koskevat vaatimukset voidaan mukauttaa joustavasti, jotta tieteelliset lausunnot voidaan ottaa huomioon heti niiden julkaisun jälkeen. Lausunnot voivat liittyä muun muassa kehittymässä olevia vaaroja koskeviin uusiin tieteellisiin tietoihin, tekniikan käyttöön ja erityistarkastusmenettelyihin. 7. Merkitykselliset vaarat Ehdotettuun järjestelmään sisältyy menettelyt kaikkien merkityksellisten elintarvikkeiden turvallisuutta uhkaavien mikrobiologisten, kemiallisten ja fyysisten vaarojen valvontaa varten. Ehdotukseen sisältyy vaatimuksia, jotka koskevat useita näistä vaaroista, ja siinä viitataan yhteisön muussa lainsäädännössä säädettyihin vaatimuksiin erityisesti mikrobiologisten ja kemiallisten vaarojen osalta. Ihmisravinnoksi kelpaavaksi voidaan julistaa ainoastaan terveellinen liha, joka täyttää yhteisön lainsäädännön vaatimukset. 8. Virkaeläinlääkäri Virkaeläinlääkärillä on keskeinen asema järjestelmässä. Hän suorittaa valvonnan ja tarkastukset ja tekee kaikki asiaankuuluvat päätökset. Voidakseen toimia parhaalla mahdollisella tavalla ehdotetun riskeihin perustuvan tarkastusjärjestelmän puitteissa virkaeläinlääkäri tarvitsee erityiskoulutusta. Tältä osin ehdotus sisältää selkeät vaatimukset. Ehdotuksessa määritellään koulutusvaatimukset myös virallisille avustajille, jotka voivat avustaa virkaeläinlääkäriä. 9. Toimijan käyttöönottamien järjestelmien valvonta Yhteisön uuden hygienialainsäädännön perusteella toimijan on hyvää hygieniakäytäntöä ja HACCP-periaatteisiin (Hazard Analysis and Critical Control Points, vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) perustuvia menettelyjä soveltamalla taattava, että tuotettu liha täyttää yhteisön lainsäädännössä mainitut vaatimukset. Virkaeläinlääkäri valvoo toimintaa tarkastaakseen, täyttävätkö toimijan soveltamat hyvä hygieniakäytäntö ja HACCP-menettelyt vaaditut standardit. Tämä valvonta on jatkuvaa. 10. Tarkastukset Toimijan käyttöönottamien järjestelmien valvonnan lisäksi virkaeläinlääkäri suorittaa myös tarkastuksia. Tarkastukset kattavat seuraavat seikat: - eläinten alkuperätilalta saadut asiaankuuluvat tiedot - ante mortem -tarkastus - eläinten hyvinvointi - post mortem -tarkastus - erikseen määritelty riskiaines - laboratoriotestit - terveysmerkintä. Tarkastuksia suorittaessaan virkaeläinlääkäri ottaa huomioon edellä mainitun valvonnan tulokset. 11. "Tilalta pöytään" -toimintamalli Teurastettavaksi ei hyväksytä eläimiä, joiden mukana ei ole elintarviketurvallisuutta koskevia asiaankuuluvia tietoja tilalta. Virkaeläinlääkäri ottaa kyseiset tiedot huomioon suorittaessaan tarkastuksiaan. Tarkastusten tulokset ilmoitetaan kyseisten eläinten kasvatuksesta tilalla vastaavalle henkilölle. Tapauksen mukaan osa ante mortem -tarkastuksesta voidaan suorittaa tilalla. 12. Eläinten terveys ja hyvinvointi Ante mortem -tarkastuksen tekee virkaeläinlääkäri. Hän muun muassa tarkastaa, onko eläimellä jokin eläintauti ja onko asiaankuuluvia eläinten hyvinvointia koskevia sääntöjä noudatettu. Eläimiä, joilla ilmenee systeemisen sairauden tai laihtumisen kliinisiä oireita, ei saa teurastaa ihmisravinnoksi. Teurastettaviksi hyväksytään ainoastaan terveitä, puhtaita eläimiä, jotka on tunnistettu yhteisön sääntöjen mukaisesti ja joiden mukana on tilalta saadut asiaankuuluvat tiedot. 13. Riskeihin perustuva virallisen valvonnan tiheys ja intensiteetti Virallisen valvonnan tiheys ja intensiteetti perustuvat terveysriskien arviointiin sekä eläinten ja menettelyjen tyyppiin. Ainakin yhden virkaeläinlääkärin on oltava läsnä koko ante mortem- ja post mortem -tarkastuksen ajan. Pienten yritysten ja siipikarjasektorin osalta vaatimuksista joustetaan kuitenkin jonkin verran. 14. Laitoksen henkilökunnan osallistuminen tarkastuksiin Jäsenvaltiot voivat tietyin ehdoin antaa laitoksen henkilökunnan suorittaa joitakin (virallisten avustajien yleensä suorittamia) tarkastustoimia siipikarjan, kanien, lihasikojen ja -vasikoiden valvonnan yhteydessä. Laitoksen henkilökunnan on pitänyt etukäteen saada koulutus, joka vastaa virallisille avustajille annettavaa koulutusta. Ainoastaan toimijoille, jotka ovat aiemmin asianmukaisesti täyttäneet lainsäädäntövaatimukset ja ovat motivoituneita vaatimusten täyttämiseen, voidaan tiukoin ehdoin myöntää lupa, jonka mukaan henkilökunta saa suorittaa virallisten avustajien tehtäviä. Tällä tavoin toimijan ja toimivaltaisen viranomaisen vastuujako on selkeämpi: toimija voi täyttää paremmin ensisijaisen vastuualansa lihan turvallisuuden osalta ja virkaeläinlääkäri voi toteuttaa valvontatoimiaan riippumattomammalla tavalla. III. Elävät simpukat 15. Elävät simpukat voivat fyysisten erityispiirteidensä vuoksi aiheuttaa tiettyjä riskejä ihmisten terveydelle. Koska ne ottavat ravintonsa siivilöimällä, niiden kudoksiin voi rikastua mikro-organismeja (bakteereita ja viruksia), vesiympäristössä olevista levistä peräisin olevia toksiineja ja muita saasteita. Jotta voidaan varmistaa, että elävät simpukat eivät aiheuta vaaraa ihmisten terveydelle, tarvitaan siis erityisiä riskinhallintatoimia, joihin sisältyy ympäristön tarkka seuranta. 16. Ehdotuksessa pyritään yksilöimään paremmin toimet, joita toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tuotteiden turvallisuuden takaamiseksi. Toimiin sisältyy pyyntialueiden seurantaohjelman luominen seuraavien seikkojen tarkastamiseksi: - elävien simpukoiden mikrobiologinen laatu - toksiinia tuottavan planktonin esiintyminen - kemiallisen saastumisen esiintyminen. Jos seurantaohjelmat osoittavat, että yhteisön tasot ovat ylittyneet, on toteutettava viivyttelemättä toimia, jotta vältetään simpukoiden jakelu kuluttajille. Ehdotuksessa jäsenvaltiot velvoitetaan myös perustamaan valvontajärjestelmiä luokiteltujen tuotantoalueiden ulkopuolella pyydettyjä Pectinidae-heimoon kuuluvia simpukoita varten. IV. Maito ja maitotuotteet 17. Katsottiin, että toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet maidon ja maitotuotteiden virallisen valvonnan osalta on määriteltävä tarkemmin. Useissa jäsenvaltioissa maitosektorilla tehdään itse sektorin ja toimivaltaisen viranomaisen välillä tiivistä yhteistyötä, joka koskee varsinkin raakamaidon terveys- ja laatukriteerien tarkastamista keräämisen yhteydessä. Ehdotuksen tarkoituksena onkin varmistaa, että silloin kun raakamaito ei täytä terveysvaatimuksia, tilalla toteutetaan korjaavia toimia, eikä ihmisravinnoksi toimiteta maitoa, joka voisi aiheuttaa vaaran ihmisten terveydelle. V. Rehujen ja elintarvikkeiden valvonta: yhteisön lainsäädännön johdonmukaisuus 18. Ehdotuksen mukaista valvontaa tarkasteltaessa on otettava huomioon yhteisön lainsäädäntö, jota ollaan kehittämässä elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan hyväksymisen seurauksena; erityisesti on otettava huomioon seuraavat: - hiljattain hyväksytty asetus elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä - ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi rehujen ja elintarvikkeiden virallisesta valvonnasta (Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta, liitteen toimi 4). 19. Jäsenvaltioiden viranomaisten velvollisuuksia koskevat perusperiaatteet on jo vahvistettu elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä annetussa asetuksessa. Asetuksessa säädetään erityisesti seuraavaa: "Jäsenvaltioiden on pantava elintarvikelainsäädäntö täytäntöön sekä seurattava ja valvottava, että kaikissa tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheissa toimivat elintarvike- ja rehualan toimijat noudattavat elintarvikelainsäädännön vaatimuksia. Tämän vuoksi niiden on ylläpidettävä virallisen valvonnan järjestelmää muine olosuhteiden edellyttämine toimintoineen mukaan lukien tiedottaminen elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuudesta ja riskeistä, elintarvike- ja rehuturvallisuuden valvonta ja muut tuotannon, jalostuksen ja jakelun kaikkiin vaiheisiin kuuluvat toiminnat. Jäsenvaltioiden on myös annettava elintarvike- ja rehulainsäädännön rikkomuksiin sovellettavia toimenpiteitä ja seuraamuksia koskevat säännöt. Toimenpiteiden ja seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia." 20. Valkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta todetaan seuraavaa: Tämän vuoksi jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien yhteisönlaajuinen toimintakehys on selvästi tarpeen. Sen avulla parannettaisiin valvonnan laatua yhteisön tasolla ja nostettaisiin siten elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä standardeja kaikkialla Euroopan unionissa. Tällaisten valvontajärjestelmien käyttäminen olisi edelleen jäsenvaltioiden vastuulla. Yhteisön toimintaan kuuluisi seuraavat kolme keskeistä osatekijää. - Ensimmäisen osatekijän muodostavat yhteisönlaajuisesti asetetut toimintakriteerit, jotka jäsenvaltioiden viranomaisten odotetaan täyttävän. Nämä kriteerit muodostavat keskeisen mittarin, jonka avulla elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto arvioi toimivaltaisia viranomaisia. Näin toimisto voisi toteuttaa jäsenvaltioiden järjestelmien tarkastukset johdonmukaisesti ja kattavasti. - Toinen osatekijä on valvontaa koskevien yhteisön suuntaviivojen kehittäminen. Niiden avulla edistetään jäsenvaltioiden strategioiden johdonmukaisuutta, määritetään riskien pohjalta painopisteet ja selvitetään, mitkä valvontamenettelyt olisivat tehokkaimpia. Yhteisön strategiassa valvonnan toteuttaminen tapahtuisi kattavan ja kokonaisvaltaisen näkemyksen pohjalta. Näistä suuntaviivoista saataisiin lisäksi opastusta valvontatoimien toimivuuden ja tulosten kirjaamisjärjestelmien kehittämistä ja yhteisön suoritusindikaattorien vahvistamista varten. - Kolmas osatekijä on hallinnollisen yhteistyön tehostaminen valvontajärjestelmien kehittämisessä ja toteuttamisessa. Yhteisön osuutta vahvistettaisiin parhaiden käytänteiden vaihdossa jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Toimintaan kuuluisi myös jäsenvaltioiden keskinäisen avun edistäminen täydentämällä nykyistä lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien yhteisönlaajuista toimintakehystä koskevan komission ehdotuksen valmistelut ovat jo pitkällä, ja komissio esittää ehdotuksen virallisesti vuonna 2002. Se kattaa monialaisesti kaikki rehuihin ja elintarvikkeisiin liittyvät seikat, jotka ovat tärkeitä jäsenvaltioiden ja yhteisön tason virallisen valvonnan järjestämisen kannalta. 21. Edellä 19 ja 20 kohdissa mainittujen periaatteiden ja sääntöjen lisäksi on huomattava, että monien kysymysten osalta on vahvistettava yksityiskohtaisemmat säännöt, jotta voidaan kuvata tarkemmin toimivaltaisten viranomaisten tehtävät näiden kysymysten yhteydessä. Yhteisön lainsäädäntöön sisältyy esimerkkejä erityisistä valvontavaatimuksista: muun muassa jäämien valvonta, zoonoosien valvonta ja tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden valvonta. Samalla tavalla on varauduttava siihen, että eläinperäisiä elintarvikkeita kuten lihaa, maitoa, kalastustuotteita ja eläviä simpukoita varten tarvitaan erityisvalvontaa. Kyseiset tuotteet aiheuttavat useita vaaroja, jotka antavat täyden syyn määritellä tällainen erityisvalvonta. Erityisvalvontaa tarkasteltaessa on otettava huomioon edellä kuvattu laajempi tausta. 2002/0141 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C , , s. . ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2], [2] EYVL C , , s. . ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [3], [3] EYVL C , , s. . noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [4], [4] EYVL C , , s. . sekä katsovat seuraavaa: (1) Elintarvikehygieniasta ... annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o .../... [5] vahvistetaan kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavat yleiset hygieniasäännöt, kun taas eläinperäisten elintarvikkeiden erityisistä hygieniasäännöistä ... annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o .../... [6] sisältyvät eläinperäisten elintarvikkeiden erityiset hygieniasäännöt. [5] EYVL C , , s. . [6] EYVL C , , s. . (2) Rehujen ja elintarvikkeiden virallisesta valvonnasta ... annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o .../.... [7] vahvistetaan elintarvikkeiden viralliseen valvontaan sovellettavat yleiset säännöt. [7] EYVL C , , s. . (3) Elintarvikkeiden virallista valvontaa koskevien yleisten sääntöjen lisäksi olisi säädettävä eläinperäisten tuotteiden virallista valvontaa koskevista erityissäännöistä näihin tuotteisiin mahdollisesti liittyvien erityisten näkökohtien huomioon ottamiseksi. (4) Eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan olisi katettava kaikki seikat, joilla on merkitystä kansanterveyden, eläinten terveyden ja eläinten hyvinvoinnin suojelemiseen ja siihen, että kuluttajille voidaan tarjota kunnollisia ja terveellisiä elintarvikkeita. Virallisen valvonnan olisi perustuttava viimeisimpään käytettävissä olevaan tietoon, ja sitä olisi siksi mukautettava, kun asianmukaista uutta tietoa saadaan käyttöön. (5) Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevalla yhteisön lainsäädännöllä olisi oltava kestävä tieteellinen perusta. Tässä tarkoituksessa olisi aina tarvittaessa kuultava Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista. (6) Virallisen valvonnan luonteen ja tiheyden olisi perustuttava kansanterveyttä ja eläinten terveyttä uhkaavien riskien arviointiin, eläinten hyvinvointiin liittyviin näkökohtiin sekä tuotteiden sopivuuteen liittyviin näkökohtiin, jotka koskevat eläinlajeja ja -luokkia, jalostustyyppiä ja kyseistä elintarvikealan toimijaa. (7) Lihantuotannon virallinen valvonta olisi toteutettava sen varmistamiseksi, että liha-alan toimijat noudattavat jatkuvasti hygieniasääntöjä ja täyttävät yhteisön lainsäädännössä vahvistetut kriteerit ja tavoitteet. Viralliseen valvontaan tulisi sisältyä toimijoiden toiminnan valvonta ja muut tarkastustoimet. (8) Elävien simpukoiden tuotannon ja kalastustuotteiden virallinen valvonta olisi toteutettava sen varmistamiseksi, että yhteisön lainsäädännössä vahvistetut kriteerit ja tavoitteet täytetään. Elävien simpukoiden tuotannon osalta virallisen valvonnan olisi kohdistuttava muun muassa simpukoiden uudelleensijoitus- ja tuotantoalueisiin sekä lopputuotteeseen. (9) Maidon ja maitotuotteiden tuotannon virallinen valvonta olisi lisäksi toteutettava sen varmistamiseksi, että yhteisön lainsäädännössä vahvistetut kriteerit ja tavoitteet täytetään. Maidon ja maitotuotteiden tuotannon virallisen valvonnan olisi kohdistuttava muun muassa tuotantotiloihin, raakamaitoon sen keräämisen yhteydessä ja jalostettuihin maitotuotteisiin. (10) Koska tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [8] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen, [8] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tässä asetuksessa säädetään ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä. Sitä on sovellettava [rehujen ja elintarvikkeiden virallisesta valvonnasta annetun] asetuksen (EY) N:o .../... lisäksi. 2 artikla Tässä asetuksessa sovelletaan tapauksen mukaan seuraavissa asetuksissa vahvistettuja määritelmiä: a) asetus (EY) N:o 178/2002 [9], [9] EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1. b) asetus (EY) N:o .../... [rehujen ja elintarvikkeiden virallisesta valvonnasta], c) asetus (EY) N:o .../... [elintarvikehygieniasta], d) asetus (EY) N:o .../... [eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä]. Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä: a) "virkaeläinlääkärillä" tarkoitetaan eläinlääkäriä, joka on tämän asetuksen mukaisesti kelpoinen toimimaan virkaeläinlääkärinä ja jonka toimivaltainen viranomainen on nimittänyt, b) "virallisella avustajalla" tarkoitetaan virkamiestä, joka on tämän asetuksen mukaisesti kelpoinen toimimaan virallisena avustajana, jonka toimivaltainen viranomainen on nimittänyt ja joka työskentelee virkaeläinlääkärin valvonnassa ja hänen vastuullaan, c) "terveysmerkillä" tarkoitetaan virkaeläinlääkärin merkitsemää tai virkaeläinlääkärin vastuulla merkittävää merkkiä, jolla osoitetaan, että kaikki tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät. 3 artikla 1. Jos jäsenvaltion tai yhteisön lainsäädännössä edellytetään laitosten hyväksyntää, toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tarkastus itse paikalla. Toimivaltaiset viranomaiset saavat hyväksyä laitokset ainoastaan siinä tapauksessa, että laitosten on osoitettu täyttävän elintarvikelainsäädännön asiaankuuluvat vaatimukset. Toimivaltaisen viranomaisen on myönnettävä toimintaansa aloittaville laitoksille ehdollinen hyväksyntä, jos paikalla tehtävän tarkastuskäynnin perusteella vaikuttaa siltä, että kaikki infrastruktuuriin ja laitteistoon liittyvät vaatimukset täyttyvät. Lopullinen hyväksyntä voidaan myöntää ainoastaan, jos kolmen kuukauden kuluessa ehdollisen hyväksynnän myöntämisestä tehtävän uuden tarkastuskäynnin perusteella vaikuttaa siltä, että muut asiaankuuluvan rehu- ja elintarvikelainsäädännön vaatimukset täyttyvät. 2. Hyväksytyille laitoksille on annettava hyväksyntänumero, johon on lisättävä koodeja osoittamaan valmistettujen eläinperäisten tuotteiden tyypit. Tukkukauppojen osalta hyväksyntänumeroa voidaan täydentää toissijaisella numerolla, jolla osoitetaan eläinperäisiä tuotteita myyvät tai valmistavat yksiköt tai yksikköryhmät. 3. Jäsenvaltioiden on pidettävä ajantasaisia luetteloita hyväksytyistä laitoksista ja niiden hyväksyntänumeroista. 4 artikla Elintarvikkeiden virallista valvontaa koskevien yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen yleisten vaatimusten lisäksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläinperäisille tuotteille tehdään liitteissä I-IV kuvatut viralliset tarkastukset. 5 artikla Asetuksen 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja tarvittaessa Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen annettua asiasta lausunnon a) on muutettava tai täydennettävä liitteitä I-IV tieteellisen ja teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi, b) on annettava tämän asetuksen yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi tarvittavia täytäntöönpanosääntöjä, c) voidaan vahvistaa mikrobiologiset kriteerit tuotantolaitosten hygienian valvontaa varten. 6 artikla 1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklassa perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea. 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/486/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 ja 8 artikla. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on kolme kuukautta. 7 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan [yhden vuoden ajan sen voimaantulosta] [10]. [10] Asetuksen soveltamispäivämäärä on sama kuin muiden niin kutsuttuun uudelleen muotoiltuun hygienialainsäädäntöön kuuluvien lainsäädäntötekstien. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I TUORE LIHA Tässä liitteessä mainittuja erityissääntöjä sovelletaan teurastamoihin, riistan käsittelylaitoksiin ja leikkaamoihin. 1 luku Tarkastusten tyyppi ja tarkastusten perusteella tehtävät päätökset I. VIRKAELÄINLÄÄKÄRIN TEHTÄVÄT I.1 Virkaeläinlääkärin valvontatehtävät Virkaeläinlääkärin on valvottava, että lihankäsittelylaitoksen toimija noudattaa [elintarvikkeiden hygieniasta annetun] asetuksen (EY) N:o .../..., [eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetun] asetuksen (EY) N:o .../... sekä [muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden terveyssäännöistä annetun] asetuksen (EY) N:o .../... [11] vaatimuksia ja on siis toteuttanut kaikki asianmukaiset toimenpiteet hyvän hygieniakäytännön ja lihan turvallisuuden takaamiseksi. Tällainen valvonta sisältää seuraavat: [11] EYVL C , , s. . A. Hyvän hygieniakäytännön valvonta Tällaisen valvonnan avulla varmistetaan, että toimijan omia käytäntöjä noudatetaan jatkuvasti vähintään seuraavilla aloilla: a) laitoksen rakenteen ja laitteiston suunnittelu ja ylläpito, b) laitoksen hygienia, joka kattaa vaiheet ennen toimintojen aloittamista, toimintojen aikana ja toimintojen jälkeen, c) henkilökohtainen hygienia, d) hygieniaa ja työmenetelmiä koskeva koulutus, e) tuholaisten torjunta, f) veden laadun valvonta, g) lämpötilan valvonta, h) tulevan ja lähtevän lihan valvonta, i) muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden käsittely, kerääminen ja varastointi, erikseen määritelty riskiaines mukaan luettuna. B. HACCP-periaatteisiin (vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) perustuvien menettelyjen valvonta Tällaisen valvonnan avulla tarkistetaan, että HACCP-periaatteita sovelletaan jatkuvasti ja asianmukaisesti ja että HACCP-järjestelmään perustuvat menettelyt takaavat, että teurastettaviksi tuotavat eläimet täyttävät seuraavat edellytykset: a) ne on varustettu asianmukaisella tunnisteella, b) niiden mukana on eläinten alkuperätilalta saadut asiaankuuluvat tiedot, c) niiden vuodan ja nahan kunto on sellainen, että lihan saastumisriski teurastuksen aikana on mahdollisimman pieni, d) ne ovat silmämääräisesti tarkasteltuina terveitä, e) ne on kuljetettu ja niitä on käsitelty eläinten hyvinvointia koskevien EU:n vaatimusten mukaisesti, takaavat mahdollisimman pitkälle, että liha täyttää teurastusprosessin päätyttyä seuraavat edellytykset: a) se noudattaa yhteisön lainsäädännössä vahvistettuja mikrobiologisia vaatimuksia hygieniaa koskevat näkökohdat ja taudinaiheuttajia koskevat asiaankuuluvat kriteerit mukaan luettuina, b) se ei sisällä kemiallisia jäämiä määrinä, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännössä vahvistetut rajat, c) se ei sisällä yhteisön lainsäädännössä kiellettyjen aineiden jäämiä, d) se ei sisällä vieraita aineita määrinä, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännössä vahvistetut rajat, e) se ei sisällä fyysisiä vaaratekijöitä kuten vieraita aineita, f) siinä ei ole patofysiologisia poikkeavuuksia tai muutoksia, koska tällaisia poikkeavuuksia tai muutoksia sisältävät ruhot tai lihat on saatettu virkaeläinlääkärin tietoon, g) siinä ei ole ulosteperäistä tai muuta kontaminaatiota, h) se ei sisällä erikseen määriteltyä riskiainesta, paitsi jos tämä on yhteisön lainsäädännön nojalla sallittua, ja se on yleensäkin tuotettu asiaankuuluvan tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti, i) se täyttää lihan jäljitettävyyttä koskevat asiaankuuluvat yhteisön vaatimukset. C. Ohjeistojen käytön valvonta Jos toimija oikeudelliset vaatimukset täyttääkseen käyttää hyvän käytännön kansallisia tai yhteisön ohjeistoja, ohjeistojen asianmukaista käyttöä on valvottava. D. Valvonnan suorittaminen Valvonnan on erityisesti katettava seuraavat seikat: a) laitoksen henkilöstön toiminnan jatkuva seuranta kaikissa teurastuksen ja lihanleikkuun vaiheissa. Tarkastuksen tukena virkaeläinlääkäri voi tehdä suoritustestejä, joilla varmistetaan, että laitoksen henkilöstön toiminta täyttää toimivaltaisen viranomaisen vahvistamat erityiskriteerit. Suoritustesteistä on tarvittaessa annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, b) toimijan kaiken asiaankuuluvan kirjanpidon todentaminen, c) näytteiden otto laboratoriomäärityksiä varten silloin, kun tätä pidetään tarpeellisena, d) huomioon otettujen seikkojen ja tarkastuksen yhteydessä tehtyjen päätelmien dokumentointi. I.2 Virkaeläinlääkärin tarkastustehtävät Virkaeläinlääkärin on otettava huomioon I.1 kohdan mukaisesti toteutetun valvonnan tulokset toteuttaessaan tarkastustehtäviä, ja tulosten on tarvittaessa vaikutettava siihen, miten tarkastustehtävät toteutetaan. Tarkastustehtävien on katettava seuraavat seikat: A. Elintarvikeketjua koskevat tiedot 1. Virkaeläinlääkärin on ennen eläinten teurastamista tarkastettava ja analysoitava tiedot, jotka sisältyvät eläinten alkuperätilan kirjanpitoon, joka alkuperätilan toimijan on annettava saataville [elintarvikkeiden hygieniasta annetun] asetuksen (EY) N:o .../... mukaisesti. Näiden tietojen on katettava ainakin seuraavat seikat: a) eläinten alkuperätilan tai alueen eläinten terveystilanne, b) eläinten terveydentila, c) yksityiskohtaiset tiedot eläimille kasvatusaikana (enintään viimeisten kuuden kuukauden aikana) annetuista eläinlääkkeistä tai muista hoidoista, hoitopäivämääristä ja varoajoista, d) sellaisten tautien esiintyminen, jotka voivat vaikuttaa lihan turvallisuuteen, e) eläimiltä otettujen näytteiden tai muiden diagnostisiin tarkoituksiin otettujen näytteiden analyysien tulokset, zoonoosien ja jäämien seurannan ja valvonnan yhteydessä otetut näytteet mukaan luettuina, f) teurastamoilta saadut merkitykselliset tiedot aiemmista ante mortem- ja post mortem -löydöksistä samalta alkuperätilalta peräisin olevien eläinten osalta, g) asiaankuuluvat tuotantoa koskevat tiedot, h) alkuperätilan toimijan tavanomaisesti käyttämän yksityisen eläinlääkärin nimi ja osoite ja i) vastuussa olevan virkaeläinlääkärin tai eläinlääkäriaseman nimi. 2. Näiden tietojen vahvistamisesta ja esittämistavasta on annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 3. Virkaeläinlääkärin on otettava näiden tietojen tarkastusten ja analyysien dokumentoidut tulokset huomioon tehdessään ante mortem- ja post mortem -tarkastuksia. 4. Tarkastustehtäviään suorittaessaan virkaeläinlääkärin on direktiivin 64/432/ETY [12], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2001/298/EY [13], 14 artiklan mukaisesti otettava huomioon eläinten mukana olevat viralliset todistukset sekä alkutuotannon tasolla tarkastuksia tekevien eläinlääkärien, myös virkaeläinlääkärien sekä valvontaverkostojärjestelmään kuuluvien hyväksyttyjen eläinlääkärien, mahdollisesti tekemät ilmoitukset. [12] EYVL P 121, 29.7.1964, s. 1977. [13] EYVL L 102, 12.4.2001, s. 63. 5. Kun elintarvikeketjun toimijat toteuttavat lisätoimenpiteitä elintarvikkeiden turvallisuuden takaamiseksi ottamalla käyttöön yhdennettyjä järjestelmiä tai yksityisiä valvontajärjestelmiä taikka käyttämällä riippumattoman kolmannen osapuolen suorittamaa varmentamista tai muita keinoja ja kun nämä toimenpiteet dokumentoidaan ja kyseisten järjestelmien kattamat eläimet ovat selkeästi tunnistettavissa, virkaeläinlääkäri voi ottaa nämä huomioon suorittaessaan tarkastustehtäviään ja tarkastaessaan HACCP-järjestelmään perustuvia menettelyjä. B. Ante mortem -tarkastus [14] [14] Seuraavia sääntöjä ei sovelleta metsästettyyn luonnonvaraiseen riistaan. 1. Virkaeläinlääkärin on tehtävä kaikille eläimille ennen teurastusta ante mortem -tarkastus. Eläimille on tehtävä ante mortem -tarkastus 24 tunnin kuluessa niiden saapumisesta teurastamoon ja alle 24 tuntia ennen teurastusta. Virkaeläinlääkäri voi tämän lisäksi vaatia tarkastuksen tekemistä milloin tahansa. 2. Tarkastuksessa on erityisesti todettava, a) onko eläinten tunnistamista koskevia sääntöjä noudatettu, b) onko eläinten hyvinvointi vaarantunut, c) onko eläinten vuodan ja nahan kunto sellainen, että lihan saastumisriski teurastuksen aikana on mahdollisimman pieni, d) onko eläimissä merkkejä tilasta, joka voi vaikuttaa haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen; erityisesti on kiinnitettävä huomiota zoonoosien, kansainvälisen eläintautiviraston (OIE:n) eläintautiluettelossa A lueteltujen tautien ja muiden ilmoitettavien tautien havaitsemiseen. 3. Virkaeläinlääkärin on lisäksi tehtävä teurastamossa kliininen tarkastus kaikille eläimille, jotka toimija tai viralliset avustajat ovat saattaneet erottaa muista teurastettaviksi kelpaamattomina. 4. Kun tässä asetuksessa niin säädetään, osa ante mortem -tarkastuksesta voidaan tehdä eläinten alkuperätilalla. 5. Jos eläimelle on tehty hätäteurastus muualla kuin teurastamossa, teurastamon virkaeläinlääkärin on tutkittava eläinlääkärin antama todistus [eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetun] asetuksen (EY) N:o .../... mukaisesti. C. Eläinten hyvinvointi Virkaeläinlääkärin on tarkastettava, että eläinten hyvinvointia koskevia yhteisön sääntöjä noudatetaan asianmukaisesti; näitä sääntöjä ovat muun muassa eläinten suojelua teurastuksen aikana sekä eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevat säännöt. D. Post mortem -tarkastus 1. Ruholle ja muille eläimenosille on tehtävä viipymättä silmämääräinen post mortem -tarkastus. Kaikki ulkopinnat on tarkastettava; ruhon ja/tai muiden eläimenosien varovainen käsittely ja/tai tekniset erityisjärjestelyt voivat olla tarpeen tätä tarkoitusta varten. Erityistä huomiota on kiinnitettävä zoonoosien, OIE:n eläintautiluettelossa A lueteltujen tautien ja muiden ilmoitettavien tautien havaitsemiseen. Teurastuslinjan vauhdin ja tarkastushenkilöstön määrän on oltava sellaiset, että kunnollinen tarkastus voidaan suorittaa. Jäljempänä 3 luvussa tarkoitettuja lisätunnusteluja, viiltoja tai laboratoriokokeita edellytetään eläinlajin, tilatyypin, alkuperämaan tai -alueen mukaan sekä riskianalyysin periaatteiden perusteella. 2. Lisätutkimuksia, joihin voivat kuulua ruhon osien ja muiden eläimenosien tunnustelu ja viiltäminen sekä laboratoriotutkimukset, on tehtävä, jos niitä pidetään tarpeellisina lopullisen diagnoosin tekemisen taikka eläintaudin tai kemiallisten jäämien ylimäärän havaitsemisen kannalta tai sen havaitsemiseksi, että mikrobiologisia vaatimuksia ei ole noudatettu. 3. Kotieläiminä pidettävien kavioeläinten, yli kuuden kuukauden ikäisten nautaeläinten ja yli neljän viikon ikäisten kotieläiminä pidettävien sikojen ruhot on esitettävä post mortem -tarkastusta varten pituussuunnassa selkärankaa pitkin puoliruhoiksi halkaistuina. Virkaeläinlääkäri voi vaatia minkä tahansa eläimen pään tai ruhon halkaisemista pituussuunnassa, jos se on tarkastuksen vuoksi tarpeen. Teknologisen kehityksen ja erityisten terveystilanteiden huomioon ottamiseksi toimivaltainen viranomainen voi sallia kotieläiminä pidettävien kavioeläinten, yli kuuden kuukauden ikäisten nautaeläinten ja yli neljän viikon ikäisten kotieläiminä pidettävien sikojen puolittamattomien ruhojen esittämisen tarkastettavaksi. 4. Tarkastuksen aikana on toteutettava varotoimia sen varmistamiseksi, että esimerkiksi tunnustelusta, leikkauksesta tai viiltämisestä aiheutuva lihan saastuminen on mahdollisimman vähäistä. 5. Jäljempänä 3 luvussa kuvatut erityiset post mortem -tarkastusmenettelyt voidaan korvata vaihtoehtoisilla menettelyillä taikka serologisilla tai muilla laboratoriokokeilla, jos Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista on kuultu asiasta ja noudatetaan 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä. E. Erikseen määritelty riskiaines Erikseen määriteltyä riskiainesta koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti virkaeläinlääkärin on tapauksen mukaan valvottava erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista, erottamista, värjäystä ja merkintää. Hänen on varmistettava, että toimija toteuttaa kaikki asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen, että erikseen määritelty riskiaines ei saastuta lihaa teurastuksen (tainnutus mukaan luettuna) ja erikseen määritellyn riskiaineksen poistamisen aikana. F. Laboratoriotestit ja taudinaiheuttajien perustutkimukset 1. Virkaeläinlääkärin on otettava näytteet a) zoonoosien virallisen valvonnan osalta Salmonella spp., Campylobacter spp., verotoksiinia erittävä Escherichia Coli ja moniresistentit bakteerikannat mukaan luettuina, b) asetuksessa (EY) N:o 999/2001 [15] tarkoitettuja tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskevien diagnoosien tekemiseksi tehtävän laboratoriotestauksen osalta, [15] EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1. c) säännösten vastaisten aineiden tai tuotteiden havaitsemisen, säänneltyjen aineiden valvonnan ja erityisesti neuvoston direktiivissä 96/23/EY [16] tarkoitettujen kansallisten jäämiä koskevien suunnitelmien osalta, [16] EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10. d) zoonoosien, OIE:n eläintautiluettelossa A lueteltujen tautien ja muiden ilmoitettavien tautien havaitsemisen osalta, e) virkaeläinlääkärin epäilyttävinä pitämien eläinten laboratoriotestien osalta tai virkaeläinlääkärin lopullisen diagnoosin määrittämiseksi tekemien laboratoriotestien osalta, ja varmistettava, että näytteet varustetaan tunnisteella, käsitellään ja lähetetään asianmukaiseen laboratorioon asiaankuuluvien ohjeiden mukaisesti ja ottaen huomioon muut yhteisön säännöt, jotka on vahvistettu zoonoosien, tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ja jäämien alalla. 2. Laboratoriotesteistä on tarvittaessa annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tähän sisältyvät Salmonella spp.:n, Campylobacter spp.:n, verotoksiinia erittävän Escherichia Colin ja moniresistenttien bakteerikantojen perustutkimuksia koskevat erityissäännöt. G. Terveys- ja tunnistusmerkinnät 1. Kotieläiminä pidettävien sorkka- ja kavioeläinten, tarhattujen riistanisäkkäiden ja luonnonvaraisen suurriistan lihaan on tehtävä terveysmerkinnät virkaeläinlääkärin vastuulla. Post mortem -tarkastuksen jälkeen ruhot, puoliruhot, neljännekset ja kolmeen osaan leikatut ruhot on merkittävä musteella leimaamalla tai polttomerkitsemällä terveysmerkintä ulkopinnalle sen varmistamiseksi, että laitoksen numero on helposti tunnistettavissa. 2. Tätä tarkoitusta varten virkaeläinlääkärin on valvottava a) terveysmerkintää, b) merkkejä ja kääremateriaalia, jos niissä on jo tässä jaksossa määrätty leima. 3. Terveysmerkki voidaan merkitä ainoastaan silloin, kun virkaeläinlääkäri on tehnyt eläimelle (josta liha on saatu) ante mortem -tarkastuksen [17] ja kun muut tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät. [17] Tätä vaatimusta ei sovelleta metsästettyyn luonnonvaraiseen riistaan. 4. Terveysmerkin on oltava a) joko soikiomainen merkki, jonka leveys on vähintään 6,5 cm ja korkeus vähintään 4,5 cm ja jossa on seuraavat tiedot selvästi luettavassa muodossa: i) yläosassa lähettäjämaan alkukirjaimet suuraakkosin (eli jokin seuraavista) AT - B - DK - D - EL - E - FI - F - IRL - I - L - NL - P - SE - UK sekä niiden perässä laitoksen eläinlääkinnällinen hyväksymisnumero, ii) alaosassa jokin seuraavista alkukirjainyhdistelmistä: CEE, EEC, EEG, EOK, EØF, ETY tai EWG. b) tai soikiomainen merkki, jonka leveys on vähintään 6,5 cm ja korkeus vähintään 4,5 cm ja jossa on seuraavat tiedot selvästi luettavassa muodossa: i) yläosassa lähettäjämaan nimi suuraakkosin, ii) keskellä laitoksen eläinlääkinnällinen hyväksymisnumero, iii) alaosassa jokin seuraavista alkukirjainyhdistelmistä: CEE, EEC, EEG, EOK, EØF, ETY tai EWG. Kirjainten on oltava vähintään 0,8 cm:n korkuisia ja kuvien vähintään 1,0 cm:n korkuisia. Terveysmerkissä voi lisäksi olla maininta lihan terveystarkastuksen tehneestä virkaeläinlääkäristä. Leiman kokoa ja merkkejä voidaan pienentää karitsojen, vohlien ja porsaiden terveysmerkintää varten. 5. Ruhot on leimattava musteella tai polttomerkittävä 4 kohdan mukaisesti: a) yli 65 kilogrammaa painavien ruhojen osalta merkintä on tehtävä kumpaankin puoliruhoon ainakin seuraaviin paikkoihin: reisien ulkopinta, kupeet, selkä, rinta ja lapa, b) karitsojen, vohlien ja porsaiden ruhoihin on tehtävä vähintään kaksi merkintää, ruhon kummallekin puolelle, lapaan tai reisien ulkopintaan, c) muihin ruhoihin on tehtävä merkintä vähintään neljään paikkaan, lapaan ja reisien ulkopintaan. Kuitenkin karitsojen, vohlien ja porsaiden ruhojen terveysmerkintä voidaan tehdä kiinnittämällä niihin etiketti tai tunniste, joiden on oltava kertakäyttöisiä. 6. Nautaeläinten, sikojen ja kavioeläinten maksa on polttomerkittävä 4 kohdan mukaisesti. 7. Muut ihmisravinnoksi kelpaavat teurastuksen sivutuotteet on merkittävä välittömästi 4 kohdan mukaisesti joko suoraan tuotteen pintaan tai pakkaukseen taikka kääreeseen. Edellä 4 kohdassa tarkoitettu merkki on leimattava kääreeseen tai pakkaukseen kiinnitettävään etikettiin tai painettava pakkaukseen. 8. Pakkaukset on aina merkittävä 9 kohdan mukaisesti. 9. Leikattu ja pakattu liha sekä 6 ja 7 kohdassa tarkoitetut pakatut muut eläimenosat on varustettava 4 kohdan mukaisella terveysmerkinnällä. Merkin on oltava pakkaukseen kiinnitettävässä etiketissä tai painettuna pakkaukseen siten, että se rikkoutuu, kun pakkaus avataan. Rikkoutumaton merkki sallitaan ainoastaan silloin, kun pakkaus itse rikotaan avattaessa. Jos kääre kuitenkin täyttää kaikki pakkauksen suojaavuutta koskevat edellytykset, voidaan edellä tarkoitettu etiketti kuitenkin kiinnittää kääreeseen. 10. Kun tuore liha kääritään myyntipakkauksiin, jotka on tarkoitettu suoraan kuluttajalle myytäviksi, sovelletaan 7 ja 9 kohtaa. Edellä 4 kohdassa mainittuja kokovaatimuksia ei sovelleta tässä kohdassa tarkoitettuun merkkiin. Kun liha pakataan uudelleen muussa laitoksessa kuin missä se käärittiin, kääreessä on oltava käärimisen suorittaneen leikkaamon terveysmerkintä ja pakkauksessa on oltava pakkaamon terveysmerkintä. 11. Kavioeläinten lihassa ja sen pakkauksessa on oltava erityismerkki, joka on määriteltävä 6 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 12. Terveysmerkinnässä käytettävien väriaineiden on oltava elintarvikkeissa käytettäviksi tarkoitettuja väriaineita koskevassa yhteisön lainsäädännössä lueteltuja väriaineita. 13. Terveysmerkkien poistaminen on sallittua vain, jos lihaa käsitellään edelleen toisessa erillisessä hyväksytyssä laitoksessa, ja tällöin alkuperäinen merkki on korvattava merkillä, jossa on laitoksen oma numero. H. Tarkastustuloksista ilmoittaminen 1. Virkaeläinlääkärin on pidettävä kirjaa tarkastustuloksista ja arvioitava niitä. Jos tuloksista käy ilmi tauti tai tila, jolla voi olla vaikutusta kansanterveyteen tai eläinten terveyteen taikka eläinten hyvinvoinnin vaarantumiseen, nämä tiedot on ilmoitettava laitoksen toiminnanharjoittajalle. Kun kyse on alkutuotantoa koskevasta ongelmasta, tiedot on ilmoitettava myös eläinten alkuperätilan tai metsästysalueen valvonnasta vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle, eläinten alkuperätilaa hoitavalle yksityiselle eläinlääkärille ja eläinten alkuperätilasta vastaavalle henkilölle. [18] Kun tällainen tieto on annettu, alkuperätilasta vastaavan henkilön on tapauksen mukaan toteutettava toimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi. [18] Jos tarvitaan todisteita hyvän eläinlääkintäkäytännön noudattamatta jättämisestä tai lääkeaineiden laittomasta käytöstä, virallisista löydöksistä ei saa ilmoittaa kyseiselle yksityiselle eläinlääkärille tai tilasta vastaavalla henkilölle. 2. Tarkastusten ja testien tulokset on toimitettava asianmukaisiin tietokantoihin. 3. Jos toisessa jäsenvaltiossa tai yhteisön ulkopuolisessa maassa kasvatettujen eläinten tarkastuksissa todetaan tauti tai tila, jolla saattaa olla merkitystä kansanterveyden, eläinten terveyden tai eläinten hyvinvoinnin vaarantumisen kannalta, näistä on ilmoitettava liha-alan laitoksen toimijalle ja liha-alan laitoksen sijaintijäsenvaltion toimivaltaiselle keskusviranomaiselle. Keskusviranomainen tiedottaa komissiolle asiasta siinä tapauksessa, että kyseiset eläimet on kasvatettu yhteisön ulkopuolisessa maassa. 4. Jos virkaeläinlääkäri ante mortem- tai post mortem -tarkastusta taikka jotakin muuta tarkastusta tehdessään epäilee OIE:n eläintautiluettelossa A mainitun tarttuvan taudinaiheuttajan esiintymistä, hänen on välittömästi ilmoitettava tästä toimivaltaiselle keskusviranomaiselle. Hänen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ja varotoimenpiteet estääkseen tarttuvan taudinaiheuttajan mahdollisen leviämisen. Näihin toimenpiteisiin sisältyvät laitoksen sulkeminen ja kuljetusten kieltäminen laitoksen tiloihin ja sieltä pois siihen saakka kunnes vahvistetaan, ettei taudinaiheuttajaa esiinny tai kunnes kaikki tarvittavat rajoitukset ja toimenpiteet on toteutettu. 5. Tarkastustuloksista ilmoittamisesta on tarvittaessa annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. II. TARKASTUSTEN PERUSTEELLA TEHTÄVÄT PÄÄTÖKSET Jos tarkastuksissa havaitaan puutteita, vaatimustenmukaisuuden puuttumista tai sääntöjenvastaisuutta, on toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä. Tällaisia ovat seuraavat: A. Hyvän hygieniakäytännön ja HACCP-menettelyjen valvonnan jälkeen tehtävät päätökset 1. Jos hyvän hygieniakäytännön ja HACCP-menettelyjen valvonnassa havaitaan, että vaatimuksia ei ole noudatettu, virkaeläinlääkärin on varmistettava, että toimija käy viipymättä läpi prosessivalvonnan menettelyt, selvittää mahdollisuuksien mukaan syyn, korjaa tilanteen sekä estää sen toistumisen. Ongelman luonteesta riippuen virkaeläinlääkäri voi toteuttaa esimerkiksi linjalla käytettävän nopeuden alentamisen kaltaisia toimenpiteitä. 2. Jos hyvän hygieniakäytännön ja HACCP-menettelyjen soveltamisen valvonnassa tai muissa tarkastuksissa käy ilmi, että markkinoille voidaan saattaa lihaa, jota II jakson E kohdan mukaisesti voidaan pitää ihmisravinnoksi kelpaamattomana, ja toimija ei pysty välittömästi mukauttamaan menettelyjä, teurastus- tai leikkausprosessi on pysäytettävä. Prosessia voidaan jatkaa vasta, kun virkaeläinlääkäri on vakuuttunut siitä, että tilanne on hallinnassa. Vastaavaa menettelyä on sovellettava myös silloin, kun jonkin vaatimuksen noudattamisesta on laistettu toistuvasti, mikäli virkaeläinlääkäri pitää tätä tarpeellisena. 3. Tapauksen mukaan virkaeläinlääkärin on määrättävä lihan palauttamisesta, lisätutkimuksista ja tarvittaessa vetämisestä pois markkinoilta ja/tai hävittämisestä. 4. Jos prosessi on pysäytettävä toistuvasti eikä toimija pysty estämään puutteen toistumista, toimivaltaisen viranomaisen on aloitettava menettely laitoksen hyväksynnän peruuttamiseksi. B. Elintarvikeketjua koskeviin tietoihin liittyvät päätökset 1. Teurastettavaksi ei hyväksytä eläimiä, joista eläinten alkuperätilan kirjanpidossa ei ole elintarviketurvallisuutta koskevia asiaankuuluvia tietoja. Jos kyseiset eläimet ovat jo teurastamossa, ne on teurastettava erillään ja julistettava ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta eläinlääkärintarkastuksia yhteisön sisäisessä kaupassa koskevan erityislainsäädännön soveltamista. 2. Kun asiaan liittyy ensisijaisen tärkeitä eläinten hyvinvointia koskevia näkökohtia, eläin voidaan teurastaa, vaikka elintarvikeketjua koskevia tietoja ei olisi toimitettu; kaikki virkaeläinlääkärin asianmukaista post mortem -tarkastusta tarvitsemat elintarvikeketjua koskevat tiedot on kuitenkin toimitettava ennen kuin ruho voidaan hyväksyä ihmisravinnoksi. Tällaiset ruhot ja muut eläimenosat on varastoitava erillään muusta lihasta lopullisen päätöksen tekemiseen asti. Tätä sovelletaan myös eläimiin, joille on tehty hätäteurastus muualla kuin teurastamossa. 3. Kun eläimiä koskeva kirjanpito, asiakirjat ja muut tiedot osoittavat, että a) eläimet tulevat tilalta tai alueelta, jolla on voimassa liikkumiskielto tai muu rajoitus eläinten terveyteen tai kansanterveyteen liittyvistä syistä, b) eläinlääkintätuotteita koskevia sääntöjä ei ole noudatettu, c) on olemassa muita ihmisten tai eläinten terveyteen kielteisesti vaikuttavia edellytyksiä, kyseisiä eläimiä ei voida hyväksyä teurastettaviksi, ellei yhteisön sääntöjen mukaisesti käyttöönotettuja menettelyjä ihmisten tai eläinten terveyteen liittyvän riskin poistamiseksi ole sovellettu. Jos nämä eläimet ovat jo teurastamossa, ne on teurastettava erillään ja julistettava ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi toteuttaen tapauksen mukaan varotoimenpiteitä eläinten terveyden ja kansanterveyden suojaamiseksi. Alkuperätilalla on tehtävä tarkastuksia silloin, kun virkaeläinlääkäri katsoo ne tarpeellisiksi. 4. Jos toimivaltainen viranomainen toteaa, että mukana toimitettavat kirjanpito, asiakirjat ja muut tiedot eivät vastaa alkuperätilan todellista tilannetta tai eläinten todellista tilaa tai että niillä pyritään harkitusti harhauttamaan virkaeläinlääkäriä, toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä toimiin eläinten alkuperätilasta vastaavan henkilön tai muun asiaan liittyvän henkilön suhteen muun muassa tekemällä ylimääräisiä tarkastuksia. Alkuperätilan toimija tai muut asiaan liittyvät henkilöt kantavat vastuun ylimääräisten tarkastusten kustannuksista. C. Eläviä eläimiä koskevat päätökset 1. Eläimiä, joita ei ole varustettu asianmukaisella tunnisteella, ei hyväksytä teurastettaviksi. Nämä eläimet on teurastettava erillään ja julistettava ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi. Alkuperätilalla on tehtävä tarkastuksia silloin, kun virkaeläinlääkäri katsoo ne tarpeellisiksi. 2. Kun asiaan liittyy ensisijaisen tärkeitä eläinten hyvinvointia koskevia näkökohtia, hevosia voidaan teurastaa, vaikka tunnistetietoja ei olisi toimitettu; nämä tiedot on kuitenkin toimitettava ennen kuin ruho voidaan hyväksyä ihmisravinnoksi. Tätä sovelletaan myös hevosiin, joille on tehty hätäteurastus muualla kuin teurastamossa. 3. Eläimiä, joiden vuodan ja nahan kunto on sellainen, että lihan saastumisriski teurastuksen aikana on suurentunut, ei voida teurastaa ihmisravinnoksi. 4. Eläimiä, joilla on jokin tauti tai tila, joka voi tarttua eläimiin tai ihmisiin lihan käsittelyn tai syönnin välityksellä, ja yleensäkin eläimiä, joilla ilmenee systeemisen sairauden tai laihtumisen kliinisiä oireita, ei saa teurastaa ihmisravinnoksi. Tällaiset eläimet on teurastettava erikseen oloissa, joissa muut eläimet tai ruhot eivät voi saastua, ja julistettava ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi. 5. Sellaisten eläinten, joilla epäillään olevan jokin tauti tai tila, joka voi vaikuttaa haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen, teurastusta on siirrettävä. Nämä eläimet on tutkittava yksityiskohtaisesti diagnoosin tekemiseksi. Jos diagnoosin tekemiseksi tarvitaan post mortem -tarkastus, virkaeläinlääkäri voi päättää, että eläimille on tehtävä post mortem -tarkastus, jota täydennetään tarvittaessa näytteenotolla ja asianmukaisilla laboratoriotutkimuksilla. Kyseiset eläimet on teurastettava erillään tai tavanomaisen teurastuksen päätteeksi noudattaen kaikkia tarvittavia varotoimia, jotta vältetään muun lihan mahdollinen saastuminen. 6. Eläimiä, joissa voi olla yhteisön lainsäädännössä vahvistetut rajat ylittäviä määriä eläinlääkkeiden jäämiä taikka kiellettyjen aineiden jäämiä, on käsiteltävä direktiivin 96/23/EY mukaisesti. 7. Eläinten teurastus jonkin tietyn eläintaudin, kuten luomistaudin tai tuberkuloosin, taikka muiden zoonoosien aiheuttajien, kuten salmonelloosin, hävittämiseksi tai torjumiseksi toteutetun ohjelman vuoksi on toteutettava virkaeläinlääkärin määräämien edellytysten mukaisesti ja hänen välittömässä valvonnassaan. Eläimet on teurastettava sellaisissa olosuhteissa, että muut eläimet eivät voi saada tartuntaa ja/tai muiden eläinten liha ei voi saastua. 8. Kun eläimet ovat saapuneet teurastamon toimitilojen alueelle, ne saa viedä pois alueelta elävinä ainoastaan siinä tapauksessa, että teurastamon laitteiston toiminnassa on vakavia häiriöitä. Näissä olosuhteissa sallitaan ainoastaan kuljetukset suoraan toiseen teurastamoon. D. Eläinten hyvinvointia koskevat päätökset 1. Jos eläinten suojelua teurastuksen aikana koskevia sääntöjä ei noudateta, virkaeläinlääkärin on varmistettava, että toimija toteuttaa viipymättä tarvittavat korjaavat toimenpiteet ja estää tilanteen toistumisen. Puutteen luonteesta riippuen virkaeläinlääkäri voi toteuttaa teurastusprosessin hidastamisen tai pysäyttämisen kaltaisia toimenpiteitä. Tapauksen mukaan virkaeläinlääkärin on tiedotettava tilanteesta muille toimivaltaisille viranomaisille. 2. Jos virkaeläinlääkäri toteaa, että eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevia sääntöjä ei noudateta, hänen on toteutettava tarvittavat asiaankuuluvan yhteisön lainsäädännön mukaiset toimet. E. Lihaa koskevat päätökset Seuraavanlainen liha on todettava ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi: a) sellaisten eläinten liha, joille ei ole tehty ante mortem -tarkastusta, metsästettyä luonnonvaraista riistaa lukuun ottamatta, b) sellaisten eläinten liha, joiden muille osille ei ole tehty post mortem -tarkastusta, ellei tässä asetuksessa toisin säädetä, c) kuolleista, kuolleena syntyneistä, syntymättömistä tai alle 7 päivän ikäisinä teurastetuista eläimistä saatu liha, d) verenlaskun yhteydessä irronnut liha, e) jostakin ilmoitettavasta eläintaudista kärsineiden eläinten liha, jollei 3 luvussa muuta säädetä, f) yleistyneestä taudista, septikemiasta, pyemiasta, toksemiasta tai viremiasta kärsineiden eläinten liha, g) liha, joka ei täytä yhteisön lainsäädännössä vahvistettuja asiaankuuluvia mikrobiologisia vaatimuksia, h) liha, jossa ilmenee loistartunta, jollei 3 luvussa muuta säädetä, i) liha, joka sisältää eläinlääkkeiden jäämiä, vieraita aineita tai muita kemiallisia jäämiä määrinä, jotka ylittävät yhteisön sallitut tasot kyseisen syötävän kudoksen osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tarkempaa yhteisön lainsäädäntöä; aina kun se on asianmukaista, yhteisön sallitun tason ylittämisen tulisi johtaa lisäanalyyseihin, j) sellaisista eläimistä tai ruhoista peräisin oleva liha, jotka sisältävät kiellettyjen aineiden jäämiä, sekä sellaisten eläinten liha, joita on hoidettu kielletyillä aineilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tarkempaa yhteisön lainsäädäntöä, k) maksa ja munuaiset yli kahden vuoden ikäisiltä eläimiltä, jotka ovat peräisin alueilta, joilla on direktiivin 96/23/EY 5 artiklassa tarkoitettujen suunnitelmien mukaan todettu esiintyvän yleistyneesti raskasmetalleja, l) liha, joka on käsitelty laittomasti puhdistusaineilla, m) liha, joka on käsitelty laittomasti ionisoivilla tai UV-säteillä, n) vieraita aineita sisältävä liha, lukuun ottamatta luonnonvaraista riistaa silloin, kun kyse on eläimen metsästyksessä käytetystä materiaalista, o) liha, jonka radioaktiivisuus ylittää yhteisön lainsäädännössä vahvistetut sallitut tasot, p) liha, jossa on patofysiologisia muutoksia, jonka koostumus on epänormaali, jonka verenlasku on puutteellinen, jossa on aistinvaraisia poikkeavuuksia tai joka on peräisin riutuneista eläimistä, q) erikseen määriteltyä riskiainesta sisältävä liha, paitsi jos tämä on yhteisön lainsäädännön nojalla sallittua, r) liha, jossa on merkkejä liasta, ulosteperäisestä tai muusta saastumisesta, s) sellaisen eläimen veri, jonka ruho on todettu ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi edellisten kohtien mukaisesti, ja veri, jonka vatsan sisältö tai jokin muu aine on saastuttanut, t) kaikki liha, joka voi eläinlääkärin näkemyksen mukaan kaikkien asiaankuuluvien tietojen tarkastelun perusteella olla vaaraksi kansanterveydelle tai eläinten terveydelle tai joka ei muista syistä sovellu ihmisravinnoksi. 2 luku Vastuunjako ja tarkastustiheys I. TARKASTUSRYHMÄ Virkaeläinlääkärillä voi olla 1 luvussa tarkoitettujen tarkastusten tekemisessä apunaan virallisia avustajia, jotka toimivat virkaeläinlääkärin alaisuudessa ja vastuulla. Viralliset avustajat muodostavat riippumattoman tarkastusryhmän, joka toimii virkaeläinlääkärin alaisuudessa ja vastuulla. Viralliset avustajat voivat suorittaa seuraavia tehtäviä: a) hyvää hygieniakäytäntöä ja HACCP-menettelyjä koskevan tiedon kokoaminen, b) avustaminen ante mortem -tarkastuksessa teurastamossa; tässä tapauksessa virallisen avustajan tehtäviin kuuluu eläinten alustavan tarkastuksen tekeminen ja puhtaasti käytännöllisissä tehtävissä avustaminen, c) eläinten hyvinvointia koskevat tarkastukset, d) post mortem -tarkastus sillä edellytyksellä, että eläinlääkäri valvoo virallisten avustajien työtä paikalla, e) erikseen määritellyn riskiaineksen poistamisen, erottamisen, värjäämisen ja tapauksen mukaan merkitsemisen tarkastaminen, f) leikatun ja varastoidun lihan terveysvalvonta, g) näytteenotto ja h) laitosten, kuljetusvälineiden jne. tarkastus ja valvonta. II. TARKASTUSTIHEYS 1. Toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava liha-alan laitosten asianmukaisesta virallisesta valvonnasta. Virallisen valvonnan luonteen ja tiheyden on perustuttava kansanterveyttä ja eläinten terveyttä uhkaavien riskien säännölliseen arviointiin, eläinten hyvinvointiin liittyviin näkökohtiin sekä tuotteiden sopivuuteen liittyviin näkökohtiin, jotka koskevat teurastettuja eläinlajeja ja -luokkia, jalostustyyppiä ja kyseistä elintarvikealan toimijaa. Teurastuslinjan henkilökunnan määrää laskettaessa on tapauksen mukaan noudatettava tieteellistä lähestymistapaa. Toimintaan osallistuvan virallisen henkilökunnan määrän on oltava sellainen, että kaikki tämän asetuksen vaatimukset pannaan täytäntöön. 2. On huolehdittava siitä, että a) teurastamoissa ja riistankäsittelylaitoksissa on sekä koko ante mortem -tarkastuksen että koko post mortem -tarkastuksen ajan paikalla ainakin yksi virkaeläinlääkäri. Pieniin teurastamoihin ja pieniin riistankäsittelylaitoksiin voidaan soveltaa jonkin verran joustavuutta: i) virkaeläinlääkärin on tehtävä ante mortem -tarkastus, mutta tarkastus voidaan tehdä alkuperätilalla, ii) virkaeläinlääkärin jatkuvaa läsnäoloa post mortem -tarkastuksen aikana ei vaadita edellyttäen, että virallinen avustaja suorittaa post mortem -tarkastuksen ja että kaikki liha, jossa on poikkeavuuksia, erotetaan, ja virkaeläinlääkäri tarkastaa tällaisen lihan; tällöin on perustettava asiakirjoihin perustuva valvontajärjestelmä, jonka avulla virkaeläinlääkäri voi todeta, että vaatimuksia noudatetaan. Siipikarjan osalta joustavuutta voidaan toimivaltaisen viranomaisen suorittaman tapauskohtaisen riskianalyysin perusteella soveltaa myös muihin kuin pieniin teurastamoihin. Edellä mainittua joustavuutta ei sovelleta i) hätäteurastettuihin eläimiin ja eläimiin, joilla epäillään olevan jokin tauti tai tila, joka voi vaikuttaa haitallisesti ihmisten terveyteen, ii) nautaeläimiin, jotka ovat peräisin karjoista, joita ei ole julistettu virallisesti tuberkuloosista vapaiksi, iii) nautaeläimiin, lampaisiin ja vuohiin, jotka ovat peräisin karjoista, joita ei ole julistettu virallisesti luomistaudista vapaiksi, iv) kun on puhjennut jokin OIE:n eläintautiluettelossa A tai tapauksen mukaan eläintautiluettelossa B mainittu tauti. Tämä koskee eläimiä, jotka ovat herkkiä kyseiselle taudille ja jotka ovat peräisin kyseiseltä alueelta, kuten on määritelty direktiivin 64/432/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2001/298/EY, 2 artiklassa, v) uusien tautien tai tiettyjen eläintautiluettelossa B mainittujen tautien huomioon ottamiseksi tarvittaessa. Yksityiskohtaiset säännöt on tapauksen mukaan annettava 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Kun on tarpeen varmistaa tämän säännön yhtenäinen soveltaminen, pienen laitoksen määritelmä on hyväksyttävä 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. b) tarkastusryhmän jäsen on paikalla leikkaamossa säännöllisesti, vähintään kerran viikossa silloin kun lihaa työstetään. III. LAITOKSEN HENKILÖKUNNAN OSALLISTUMINEN TARKASTUKSIIN 1. Jäsenvaltiot voivat antaa laitoksen henkilökunnan jäsenille luvan hoitaa virallisten avustajien tehtäviä siipikarjanlihan ja kaninlihan tuotannon valvonnassa. Tällöin sovelletaan seuraavia ehtoja: a) Jos laitoksessa on sovellettu hyvää hygieniakäytäntöä ja HACCP-järjestelmään perustuvia menettelyjä menestyksellisesti vähintään 12 kuukauden ajan, toimivaltainen viranomainen voi antaa laitoksen henkilöstön jäsenten hoitaa virkaeläinlääkärin valvonnassa virallisten avustajien tehtäviä sen jälkeen, kun henkilöstön jäsenet ovat saaneet virallisten avustajien koulutusta vastaavan koulutuksen ja läpäisseet vastaavan kokeen. Virkaeläinlääkärin on tällöin oltava paikalla koko ante mortem- ja post mortem -tarkastusten ajan, hänen on valvottava näitä toimia ja tehtävä säännöllisesti suoritustestejä, joilla varmistetaan, että laitoksen henkilöstön toiminta täyttää toimivaltaisen viranomaisen vahvistamat erityiskriteerit, ja kirjattava suoritustestien tulokset asiakirjoihin. Suoritustesteistä on tarvittaessa annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Jos laitoksen hygieniataso laskee henkilöstön toiminnan vuoksi, jos henkilöstö ei suorita tehtäviä asianmukaisesti tai jos henkilöstö hoitaa tehtävänsä tavalla, joka ei toimivaltaisen viranomaisen mukaan ole tyydyttävä, henkilöstö korvataan tältä osin virallisilla avustajilla. b) Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on periaatteessa ja tapauskohtaisesti päätettävä, salliiko se edellä kuvatun järjestelmän käytön. Jos jäsenvaltio päättää periaatteessa sallia järjestelmän käytön, sen olisi ilmoitettava komissiolle päätöksestään ja sen ehdoista. Järjestelmän tosiasiallinen käyttö on vapaaehtoista niiden jäsenvaltioiden liha-alan laitoksissa, joissa kuvattu järjestelmä on käytössä. Toimivaltainen viranomainen ei voi velvoittaa liha-alan laitoksia ottamaan käyttöön edellä kuvattua järjestelmää. Jos toimivaltainen viranomainen ei ole vakuuttunut siitä, että liha-alan laitos täyttää vaatimukset, järjestelmää ei sovelleta kyseisessä laitoksessa. Tämän arvioimiseksi toimivaltaisen viranomaisen on analysoitava laitoksen tuotanto- ja valvonta-asiakirjat, laitoksen toiminnan tyypit, tiedot siitä, onko laitos aiemmin noudattanut lainsäädäntöä, laitoksen henkilöstön asiantuntemus, ammatillinen suhtautuminen ja vastuuntunto elintarvikkeiden turvallisuuden osalta sekä muut asiaankuuluvat tiedot. 2. Jäsenvaltiot, joilla on vähintään viiden vuoden kokemus laitosten henkilöstön toteuttamista tarkastuksista siipikarjasektorilla, voivat laajentaa järjestelmän lihasikojen ja lihavasikoiden tuotantosektoreille seuraavin edellytyksin: a) Kyseisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ja jäsenvaltioille arviointiraportti, joka osoittaa, että järjestelmä on kuluneiden viiden vuoden aikana toiminut onnistuneesti siipikarjasektorilla. b) Silloin kun komissio pitää sitä tarpeellisena, komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston on tarkastettava järjestelmä jäsenvaltiossa sen onnistuneen toiminnan vahvistamiseksi. c) Komissio voi vaatia jäsenvaltiota ottamaan jälleen käyttöön menettelyn, jossa viralliset avustajat suorittavat lihasikojen ja lihavasikoiden tarkastukset, tai toteuttamaan muita aiheellisia toimenpiteitä, jos elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston raportti tai muut tiedot osoittavat, että jäsenvaltio ei ehkä kykene takaamaan riittävää hygieniaa tai riittävää valvontaa sikojen tai vasikoiden lihaa käsittelevissä laitoksissa. Edellä 1 a ja b kohdassa mainittuja, järjestelmän täytäntöönpanoa siipikarjasektorilla koskevia ehtoja on sovellettava myös järjestelmän täytäntöönpanoon lihasikojen ja lihavasikoiden tuotantosektoreilla. 3. Laitoksen henkilöstö, jolle on annettu virkaeläinlääkärin valvonnassa erityiskoulutusta, voi virkaeläinlääkärin vastuulla ja valvonnassa ottaa tiettyjä näytteitä ja tehdä tiettyjä testejä. IV. AMMATTIPÄTEVYYS A. Virkaeläinlääkärin ammattipätevyys 1. Virkaeläinlääkäreiksi voidaan nimittää ainoastaan eläinlääkäreitä, jotka ovat läpäisseet [rehujen ja elintarvikkeiden virallisesta valvonnasta annetussa] asetuksessa (EY) N:o .../... määritellyn toimivaltaisen viranomaisen järjestämän tai toimivaltaisen viranomaisen tätä tarkoitusta varten nimeämän järjestön järjestämän kokeen. 2. Kokeessa olisi testattava vähintään seuraavat tiedot: a) kansanterveyttä, elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten terveyttä, eläinten hyvinvointia ja lääkeaineita koskeva kansallinen ja yhteisön lainsäädäntö, b) yhteisen maatalouspolitiikan periaatteet, markkinatoimet, vientituet ja petokset (mukaan luettuna maailmanlaajuinen sääntely: WTO, terveys- ja kasvinsuojelutoimia käsittelevä komitea, Codex Alimentarius, OIE), c) elintarvikkeiden jalostamista ja elintarviketeknologiaa koskevat perusasiat, d) hyvien tuotantotapojen ja laadunhallinnan periaatteet, käsitteet ja menetelmät, e) korjuuta edeltävä laadunhallinta (hyvä maatalouskäytäntö), f) elintarvikehygienian ja elintarvikkeiden turvallisuuden edistäminen ja käyttö (hyvä hygieniakäytäntö), g) riskianalyysin periaatteet, käsitteet ja menetelmät, h) HACCP-järjestelmän periaatteet, käsitteet ja menetelmät, HACCP-järjestelmän käyttö elintarvikkeiden tuotantoketjun kaikissa vaiheissa, i) ihmisten terveyteen liittyvien elintarvikevälitteisten vaarojen torjuminen ja valvonta, j) tartuntojen ja myrkytysten populaatiodynamiikka, k) diagnostinen epidemiologia, l) valvonta- ja seurantajärjestelmät, m) elintarvikkeiden turvallisuuden hallintajärjestelmien valvonta ja säännöstenmukainen arviointi, n) nykyaikaisten testausmenetelmien periaatteet ja diagnostiset sovellukset, o) kansanterveyttä koskeviin eläinlääkintätoimenpiteisiin liittyvä tieto- ja viestintäteknologia, p) tietojenkäsittely ja biostatistiikka-alan sovellukset, q) ihmisiin elintarvikkeiden välityksellä tarttuvien tautien puhkeamista koskevat tutkimukset, r) tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskevat asiaankuuluvat näkökohdat, s) eläinten hyvinvointi kasvatuksen, kuljetuksen ja teurastuksen osalta, t) elintarvikkeiden tuotantoon sidoksissa olevat ympäristöseikat (jätehuolto mukaan luettuna), u) ennalta varautumisen periaate ja kuluttajien odotukset, v) elintarvikkeiden tuotantoketjussa työskentelevälle henkilöstölle annettavan koulutuksen periaatteet. 3. Eläinlääkärin on oltava valmistautunut monitieteelliseen yhteistyöhön. 4. Edellä tarkoitetun kokeen sisällöstä on tapauksen mukaan annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 5. Lisäksi eläinlääkärin on saatava ainakin 200 tuntia käytännön koulutusta tullakseen nimitetyksi virkaeläinlääkäriksi. Käytännön koulutuksen on oltava virkaeläinlääkärien antamaa, se on suoritettava teurastamoissa, leikkaamoissa, tuoreen lihan tarkastuspaikoissa ja tiloilla, ja koulutuksessa on käsiteltävä muun muassa elintarvikkeiden turvallisuuden hallintajärjestelmien valvontaa. 6. Virkaeläinlääkärin on seurattava alan kehitystä vuotuisen täydennyskoulutuksen ja ammattikirjallisuuden avulla. 7. Eläinlääkärien, jotka on jo nimitetty virkaeläinlääkäreiksi tai osa-aikaisiksi virkaeläinlääkäreiksi, on tarvittaessa hankittava vaaditut tiedot edellä mainituista aiheista täydennyskoulutuksen avulla. Toimivaltaisen viranomaisen olisi annettava tältä osin riittävät määräykset. B. Virallisten avustajien ammattipätevyys 1. Virallisiksi avustajiksi voidaan nimittää ainoastaan henkilöitä, jotka ovat läpäisseet jäsenvaltioiden toimivaltaisen viranomaisen järjestämän tai kyseisen viranomaisen tätä tarkoitusta varten nimeämän järjestön järjestämän kokeen. 2. Ainoastaan henkilöt, jotka voivat osoittaa, että a) he ovat osallistuneet vähintään 600 tuntia kestävään teoreettiseen koulutukseen laboratoriodemonstraatiot mukaan luettuina ja b) he ovat saaneet vähintään 300 tuntia käytännön koulutusta virkaeläinlääkärin valvonnassa, voidaan hyväksyä edellä tarkoitettuun kokeeseen. Käytännön koulutus on suoritettava virkaeläinlääkärin valvonnassa teurastamoissa, leikkaamoissa, tuoreen lihan tarkastuspaikoissa ja tiloilla. 3. Koulutuksessa ja kokeissa on keskityttävä joko punaiseen lihaan tai siipikarjanlihaan. Kuitenkin henkilöt, jotka ovat saaneet jompaa kumpaa liharyhmää koskevan koulutuksen ja jotka ovat läpäisseet kokeen, voivat osallistua lyhennettyyn koulutukseen läpäistäkseen toista ryhmää koskevan kokeen. 4. Virallisten avustajien kokeiden on koostuttava teoreettisesta osasta ja käytännön osasta, ja niissä on käsiteltävä seuraavia aiheita: a) tiloilla tehtävien tarkastusten osalta: i) teoreettinen osa: - karjaelinkeinon tuntemus; organisaatio, tuotantomenetelmät, kansainvälinen kauppa jne. - korjuuta edeltävä laadunhallinta (hyvä maatalouskäytäntö) - perustiedot taudeista, erityisesti zoonooseista, viruksista, bakteereista, loisista jne. - tautien valvonta, lääkkeiden ja rokotteiden käyttö, jäämien testaus - hygienia- ja terveysvalvonta - eläinten hyvinvointi tilalla, kuljetuksen aikana ja teurastamoissa - ympäristövaatimukset rakennuksissa, maatiloilla ja yleisesti - asiaankuuluva sovellettava lainsäädäntö ja hallinnolliset määräykset - kuluttaja-asiat ja laadunvalvonta ii) käytännöllinen osa: - vierailut erilaisilla tiloilla, joissa käytetään erilaisia kasvatusmenetelmiä - vierailut tuotantolaitoksissa - kuljetusvälineiden lastaus ja purkaminen - laboratoriovierailut - eläinlääkärintarkastukset - dokumentaatio b) teurastamolla tapahtuvien tarkastusten osalta: i) teoreettinen osa: - lihaelinkeinon tuntemus; organisaatio, tuotantomenetelmät, kansainvälinen kauppa jne. - perustiedot hygieniasta ja hyvästä hygieniakäytännöstä ja erityisesti teollisuushygieniasta, teurastus-, leikkaamis- ja varastohygieniasta sekä työskentelyhygieniasta - HACCP-järjestelmä ja siihen perustuvien menettelyjen valvonta - perustiedot teurastettujen eläinten anatomiasta ja fysiologiasta - perustiedot teurastettujen eläinten patologiasta - perustiedot teurastettujen eläinten patologisesta anatomiasta - tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskeva asiaankuuluva tietämys - tiedot tuoretta lihaa koskevista teurastus-, tarkastus-, valmistus-, käärimis-, pakkaus- ja kuljetusmenetelmistä ja -menettelyistä - tiedot asiaankuuluvasta sovellettavasta lainsäädännöstä ja hallinnollisista määräyksistä - näytteenottomenettelyt - petoksiin liittyvät näkökohdat ii) käytännöllinen osa: - eläimen tunnistaminen - iän tarkastaminen - teurastettujen eläinten tarkastus ja arviointi - post mortem -tarkastus teurastamossa - eläinlajien tunnistus eläimen lajille tyypillisten osien tarkastelun avulla - teurastettujen eläinten muuttuneiden osien tunnistus ja niiden arviointi - hygienian valvonta, myös hyvän hygieniakäytännön ja HACCP-järjestelmään perustuvien menetelmien valvonta - näytteenotto - lihan jäljitettävyys. Edellä tarkoitetun kokeen sisällöstä on tapauksen mukaan annettava yksityiskohtaiset säännöt 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Virallisille avustajille annettavan koulutuksen määrän on lisäännyttävä vähitellen, niin että sen määrä vuonna 2010 on 1400 tuntia teoreettinen ja käytännöllinen koulutus mukaan luettuina. Virallisten avustajien on seurattava alan kehitystä vuotuisen täydennyskoulutuksen ja ammattikirjallisuuden avulla. 3 luku Erityisvaatimukset Tässä luvussa vahvistettuja erityisvaatimuksia sovelletaan 1 ja 2 luvussa vahvistettujen vaatimusten lisäksi. I. KOTIELÄIMINÄ PIDETTÄVÄT NAUTAELÄIMET I.1 Yli kuuden viikon ikäiset nautaeläimet A. Elintarvikeketjua koskevat tiedot Teurastettaessa erää saman alkuperätilan nautaeläimiä, jotka lähetetään suoraan teurastettaviksi, 1 luvun I.2.A kohdassa mainitut seikat sisältävät elintarvikeketjua koskevat tiedot on lähetettävä teurastamon hoitajalle 24-72 tuntia ennen erän saapumista teurastamoon. Kun teurastamon hoitaja päättää hyväksyä erän teurastukseen, hänen on annettava virkaeläinlääkärille jäljennös näistä tiedoista viipymättä ja joka tapauksessa vähintään 24 tuntia ennen erän saapumista. B. Post mortem -tarkastus Yli kuuden viikon ikäisten nautaeläinten ruhoille ja muille osille on tehtävä seuraavat post mortem -tarkastusmenettelyt: a) pään ja nielun silmämääräinen tarkastus; alaleuan, nieluntakaisten ja korvasylkirauhasen imusolmukkeiden (Lnn. retropharyngiales, mandibulares ja parotidei) viiltäminen ja tutkiminen; ulompien puremalihasten, joihin on tehtävä kaksi alaleuan kanssa yhdensuuntaista viiltoa, sekä sisäpuolisten puremalihasten (sisäpuoliset pterygoid-lihakset), joihin on tehtävä yksi viilto, tutkiminen. Suun ja nielun yksityiskohtaista silmämääräistä tarkastusta varten ympäröivästä kudoksesta irrotettu kieli on tarkastettava silmämääräisesti, ja sitä on tunnusteltava. Risat on poistettava, b) henkitorven ja ruokatorven tarkastus; keuhkojen silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu; keuhkojen sekä keuhkotyven ja välikarsinan imusolmukkeiden (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales) viiltäminen ja tutkiminen. Henkitorvi ja keuhkoputkien päähaarat on avattava pituussuunnassa, ja keuhkot on viillettävä niiden alimmassa kolmanneksessa kohtisuoraan keuhkoputkiin nähden; nämä viillot eivät kuitenkaan ole tarpeen, jos keuhkoja ei käytetä ihmisravinnoksi, c) sydänpussin ja sydämen silmämääräinen tarkastus, kun sydän on viilletty pituussuunnassa siten, että kammiot avautuvat ja kammioiden väliseinä halkaistaan, d) pallean silmämääräinen tarkastus, e) maksan ja maksaportin imusolmukkeiden (Lnn. portales) silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu; maksan viskeraalipuolen ja lobus caudatuksen tyven viiltäminen sappitiehyeiden tutkimusta varten, f) ruoansulatuskanavan, suoliliepeen, mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales ja caudales) silmämääräinen tarkastus; mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen, g) pernan silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa tunnustelu, h) munuaisten silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa munuaisten ja munuaisimusolmukkeiden (Lnn. renales) viiltäminen, i) rintakalvon ja vatsakalvon silmämääräinen tarkastus, j) sukuelinten silmämääräinen tarkastus, k) utareiden ja utareimusolmukkeiden (Lnn. supramammarii) silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa tunnustelu ja viiltäminen. Lehmien utarepuoliskot on avattava pitkällä syvällä viillolla maitorauhasiin (sinus lactiferes) asti, ja utareimusolmukkeet on viillettävä, paitsi jos utareita ei käytetä ihmisravinnoksi. I.2 Alle kuuden viikon ikäiset nautaeläimet Alle kuuden viikon ikäisten nautaeläinten ruhoille ja muille osille on tehtävä seuraavat post mortem -tarkastusmenettelyt: a) pään ja nielun silmämääräinen tarkastus; nieluntakaisten imusolmukkeiden (Lnn. retropharyngiales) viiltäminen ja tutkiminen; suun ja nielun tarkastus; kielen tunnustelu; risojen poisto, b) keuhkojen, henkitorven ja ruokatorven silmämääräinen tarkastus; keuhkojen tunnustelu; keuhkojen sekä keuhkotyven ja välikarsinan imusolmukkeiden (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales) viiltäminen ja tutkiminen. Henkitorvi ja keuhkoputkien päähaarat on avattava pituussuunnassa, ja keuhkot on viillettävä niiden alimmassa kolmanneksessa kohtisuoraan keuhkoputkiin nähden; nämä viillot eivät kuitenkaan ole tarpeen, jos keuhkoja ei käytetä ihmisravinnoksi, c) sydänpussin ja sydämen silmämääräinen tarkastus, kun sydän on viilletty pituussuunnassa siten, että kammiot avautuvat ja kammioiden väliseinä halkaistaan, d) pallean silmämääräinen tarkastus, e) maksan sekä maksaportin ja haiman imusolmukkeiden (Lnn. portales) silmämääräinen tarkastus; maksan ja sen imusolmukkeiden tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen, f) ruoansulatuskanavan, suoliliepeen, mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales ja caudales) silmämääräinen tarkastus; mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen, g) pernan silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa tunnustelu, h) munuaisten silmämääräinen tarkastus; tarvittaessa munuaisten ja munuaisimusolmukkeiden (Lnn. renales) viiltäminen, i) rintakalvon ja vatsakalvon silmämääräinen tarkastus, j) navan alueen ja nivelten silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu. Epäilyttävissä tapauksissa navan alue on viillettävä ja nivelet avattava; nivelneste on tutkittava. II. KOTIELÄIMINÄ PIDETTÄVÄT LAMPAAT JA VUOHET A. Elintarvikeketjua koskevat tiedot Teurastettaessa erää saman alkuperätilan lampaita tai vuohia, jotka lähetetään suoraan teurastettaviksi, 1 luvun I.2.A kohdassa mainitut seikat sisältävät elintarvikeketjua koskevat tiedot on lähetettävä teurastamon hoitajalle 24-72 tuntia ennen erän saapumista teurastamoon. Kun teurastamon hoitaja päättää hyväksyä erän teurastukseen, hänen on annettava virkaeläinlääkärille jäljennös näistä tiedoista viipymättä ja joka tapauksessa vähintään 24 tuntia ennen erän saapumista. B. Post mortem -tarkastus Lampaiden ja vuohien ruhoille ja muille osille on tehtävä seuraavat post mortem -tarkastusmenettelyt: a) pään silmämääräinen tarkastus nylkemisen jälkeen ja epäilyttävissä tapauksissa nielun, suun, kielen sekä nieluntakaisten ja korvasylkirauhasten imusolmukkeiden tutkiminen. Nämä tutkimukset eivät ole tarpeen, jos toimivaltainen viranomainen pystyy takaamaan, että päätä, mukaan lukien kieli ja aivot, ei käytetä ihmisravinnoksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta eläinten terveyttä koskevien sääntöjen soveltamista, b) keuhkojen, henkitorven ja ruokatorven silmämääräinen tarkastus; keuhkojen sekä keuhkotyven ja välikarsinan imusolmukkeiden (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales) tunnustelu; epäilyttävissä tapauksissa nämä elimet ja imusolmukkeet on viillettävä ja tutkittava, c) sydänpussin ja sydämen silmämääräinen tarkastus; epäilyttävissä tapauksissa sydän on viillettävä ja tutkittava, d) pallean silmämääräinen tarkastus, e) maksan sekä maksaportin ja haiman imusolmukkeiden (Lnn. portales) silmämääräinen tarkastus; maksan ja sen imusolmukkeiden tunnustelu; maksan viskeraalipuolen viiltäminen sappitiehyeiden tutkimusta varten, f) ruoansulatuskanavan, suoliliepeen sekä mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales ja caudales) silmämääräinen tarkastus; g) pernan silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa tunnustelu, h) munuaisten silmämääräinen tarkastus; tarvittaessa munuaisten ja munuaisimusolmukkeiden (Lnn. renales) viiltäminen, i) rintakalvon ja vatsakalvon silmämääräinen tarkastus, j) sukuelinten silmämääräinen tarkastus, k) utareiden ja utareimusolmukkeiden silmämääräinen tarkastus, l) nuorten eläinten navan alueen ja nivelten silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu. Epäilyttävissä tapauksissa navan alue on viillettävä ja nivelet avattava; nivelneste on tutkittava. III. KOTIELÄIMINÄ PIDETTÄVÄT KAVIOELÄIMET A. Elintarvikeketjua koskevat tiedot Virkaeläinlääkärin on tarkastettava teurastettavan eläimen mukana oleva alkuperäinen passi varmistaakseen, onko eläin tarkoitus teurastaa ihmisravinnoksi. B. Post mortem -tarkastus Kavioeläinten ruhoille ja muille osille tehdään seuraavat post mortem -tarkastusmenettelyt: a) pään silmämääräinen tarkastus ja kielen ympäröivästä kudoksesta irrottamisen jälkeen nielun silmämääräinen tarkastus; alaleuan, nieluntakaisen ja korvasylkirauhasen imusolmukkeiden (Lnn. retropharyngiales, mandibulares ja parotidei) tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen. Suun ja nielun yksityiskohtaista silmämääräistä tarkastusta varten kieli on irrotettava sitä ympäröivästä kudoksesta, se on tarkastettava silmämääräisesti ja sitä on tunnusteltava. Risat on poistettava, b) keuhkojen, henkitorven ja ruokatorven silmämääräinen tarkastus; keuhkojen tunnustelu; keuhkotyven ja välikarsinan imusolmukkeiden (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales) tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen. Henkitorvi ja keuhkoputkien päähaarat on avattava pituussuunnassa, ja keuhkot on viillettävä niiden alimmassa kolmanneksessa kohtisuoraan keuhkoputkiin nähden; nämä viillot eivät kuitenkaan ole tarpeen, jos keuhkoja ei käytetä ihmisravinnoksi, c) sydänpussin ja sydämen silmämääräinen tarkastus, kun sydän on viilletty pituussuunnassa siten, että kammiot avautuvat ja kammioiden väliseinä halkaistaan, d) pallean silmämääräinen tarkastus, e) maksan ja maksaportin imusolmukkeiden (Lnn. portales) silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen, f) ruoansulatuskanavan, suoliliepeen sekä mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales ja caudales) silmämääräinen tarkastus; tarvittaessa mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden viiltäminen, g) pernan silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa tunnustelu, h) munuaisten silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu; tarvittaessa munuaisten ja munuaisimusolmukkeiden (Lnn. renales) viiltäminen, i) rintakalvon ja vatsakalvon silmämääräinen tarkastus, j) oriiden ja tammojen sukuelinten silmämääräinen tarkastus, k) utareiden ja utareimusolmukkeiden (Lnn. supramammarii) silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa utareimusolmukkeiden viiltäminen, l) nuorten eläinten navan alueen ja nivelten silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu. Epäilyttävissä tapauksissa navan alue on viillettävä ja nivelet avattava; nivelneste on tutkittava, m) harmaat ja valkoiset hevoset on tutkittava melanoosin ja melanoomien varalta olkanivelen alapuolisten lavan lihasten ja imusolmukkeiden (Lnn. subrhomboidei) osalta irrottamalla yksi lapa. Munuaiset on paljastettava ja tutkittava viiltämällä koko munuainen. IV. KOTIELÄIMINÄ PIDETTÄVÄT SIAT A. Ante mortem -tarkastus 1. Tilalta saapuneen sikaerän teurastus voidaan sallia ainoastaan, jos a) teurastettaviksi tarkoitetuille sioille on tehty ante mortem -tarkastus alkuperätilalla ja niiden mukana on 3 luvun X kohdassa säädetty terveystodistus, tai b) teurastamon hoitajalle on lähetetty 1 luvun I.2.A kohdassa mainitut seikat sisältävät elintarvikeketjua koskevat tiedot 24-72 tuntia ennen sikojen saapumista teurastamoon. Kun teurastamon hoitaja päättää hyväksyä erän teurastukseen, hänen on annettava virkaeläinlääkärille jäljennös näistä tiedoista viipymättä ja joka tapauksessa vähintään 24 tuntia ennen erän saapumista. 2. Alkuperätilalla tapahtuvaan ante mortem -tarkastukseen on sisällyttävä a) tilan kirjanpidon tai asiakirjojen tarkastus 1 luvun I.2.A kohdassa mainitut elintarvikeketjua koskevat tiedot mukaan luettuina, b) tutkimukset sen määrittelemiseksi, i) sairastavatko siat tautia, joka voi tarttua ihmiseen tai eläimiin lihan käsittelyn tai syönnin välityksellä, tai käyttäytyvätkö ne yksittäisten sikojen tai lauman tasolla tavalla, joka on osoituksena tällaisen taudin mahdollisesta esiintymisestä, ii) ilmeneekö sioissa merkkejä yleisistä käyttäytymishäiriöistä tai taudeista, jotka saattavat tehdä lihan ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi, iii) onko osoituksia siitä, että niissä voi olla kemiallisia jäämiä määrinä, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännössä vahvistetut tasot, tai kiellettyjen aineiden jäämiä. Lisäksi on tehtävä seuraavat: a) säännölliset näytteet sikojen juomavedestä ja rehusta varoaikojen noudattamisen valvomiseksi; tapauksen mukaan näytteet eläimistä, b) tapauksen mukaan kokeet zoonoosien aiheuttajien toteamiseksi. 3. Ante mortem -tarkastuksen alkuperätilalla tekee virkaeläinlääkäri tai direktiivin 64/432/ETY 14 artiklassa tarkoitettu hyväksytty eläinlääkäri, joka osallistuu valvontaverkostojärjestelmään; siat on lähetettävä suoraan teurastettaviksi, eivätkä ne saa olla samassa tilassa muiden sikojen kanssa. 4. Jos ante mortem -tarkastus on tehty alkuperätilalla, teurastamossa tehtävä ante mortem -tarkastus voidaan rajoittaa eläinten tunnistetietojen tarkastamiseen ja seulontatutkimukseen, jolla varmistetaan, että eläinten hyvinvointia koskevia sääntöjä on noudatettu ja ettei sioissa ilmene oireita tilasta, joka voi vaikuttaa haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen. 5. Jos alkuperätilalla ei ole tehty ante mortem -tarkastusta, virkaeläinlääkärin on tehtävä 1 luvun I.2.B kohdassa kuvattu ante mortem -tarkastus. 6. Jos sikoja ei ole teurastettu kolmen päivän kuluessa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun terveystodistuksen antamisesta, a) jos siat ovat edelleen alkuperätilalla, ne on tutkittava uudelleen ja on annettava uusi terveystodistus, b) jos siat ovat jo teurastamossa, teurastus voidaan sallia sen jälkeen, kun lykkäyksen syy on tutkittu, edellyttäen, että sioille tehdään täydentävä ante mortem -tarkastus. B. Post mortem -tarkastus 1. Muiden sikojen kuin lihasikojen ruhoille ja muille osille, jotka on kasvatettu a) valvotuissa pito-oloissa yhdennetyissä tuotantojärjestelmissä, b) oloissa, joissa alkuperätilan ja teurastamon välinen tiedonkulku on toimivaltaisen viranomaisen mielestä tyydyttävä, tehdään seuraavat post mortem -tarkastusmenettelyt: a) pään ja nielun silmämääräinen tarkastus; alaleuan imusolmukkeiden (Lnn. mandibulares) viiltäminen ja tutkiminen; suun, nielun ja kielen silmämääräinen tarkastus, b) keuhkojen, henkitorven ja ruokatorven silmämääräinen tarkastus; keuhkojen sekä keuhkotyven ja välikarsinan imusolmukkeiden (Lnn. bifurcationes, eparteriales ja mediastinales) tunnustelu. Henkitorvi ja keuhkoputkien päähaarat on avattava pituussuunnassa, ja keuhkot on viillettävä niiden alimmassa kolmanneksessa kohtisuoraan keuhkoputkiin nähden; nämä viillot eivät kuitenkaan ole tarpeen, jos keuhkoja ei käytetä ihmisravinnoksi, c) sydänpussin ja sydämen silmämääräinen tarkastus, kun sydän on viilletty pituussuunnassa siten, että kammiot avautuvat ja kammioiden väliseinä halkaistaan, d) pallean silmämääräinen tarkastus, e) maksan sekä maksaportin ja haiman imusolmukkeiden (Lnn. portales) silmämääräinen tarkastus; maksan ja sen imusolmukkeiden tunnustelu; f) ruoansulatuskanavan, suoliliepeen, mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales ja caudales) silmämääräinen tarkastus; mahaimusolmukkeiden ja suoliliepeen imusolmukkeiden tunnustelu ja tarvittaessa viiltäminen, g) pernan silmämääräinen tarkastus ja tarvittaessa tunnustelu, h) munuaisten silmämääräinen tarkastus; tarvittaessa munuaisten ja munuaisimusolmukkeiden (Lnn. renales) viiltäminen, i) rintakalvon ja vatsakalvon silmämääräinen tarkastus, j) sukuelinten silmämääräinen tarkastus, k) utareiden ja utareimusolmukkeiden (Lnn. supramammarii) silmämääräinen tarkastus, emakoiden utareimusolmukkeiden viiltäminen, l) nuorten eläinten navan alueen ja nivelten silmämääräinen tarkastus ja tunnustelu; epäilyttävissä tapauksissa navan alue on viillettävä ja nivelet avattava. 2. Lihasioille, jotka on kasvatettu valvotuissa pito-oloissa ja yhdennetyissä tuotantojärjestelmissä oloissa, joissa alkuperätilan ja teurastamon välinen tiedonkulku on toimivaltaisen viranomaisen mielestä tyydyttävää, on tehtävä ainoastaan silmämääräinen tarkastus. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin epidemiologisten tai muiden tietojen perusteella päättää, että joitakin tai kaikkia edellä kuvailluista menettelyistä on sovellettava näihin lihasikoihin. V. SIIPIKARJA A. Ante mortem -tarkastus 1. Tilalta saapuneen siipikarjaparven teurastus sallitaan ainoastaan, jos a) teurastettaviksi tarkoitetuille linnuille on tehty ante mortem -tarkastus alkuperätilalla ja niiden mukana on 3 luvun X kohdassa säädetty terveystodistus, tai b) teurastamon hoitajalle on lähetetty 1 luvun I.2.A kohdassa mainitut seikat sisältävät elintarvikeketjua koskevat tiedot 24-72 tuntia ennen lintujen saapumista teurastamoon. Kun teurastamon hoitaja päättää hyväksyä linnut teurastukseen, hänen on annettava virkaeläinlääkärille jäljennös näistä tiedoista viipymättä ja joka tapauksessa vähintään 24 tuntia ennen lintujen saapumista. 2. Alkuperätilalla tapahtuvaan ante mortem -tarkastukseen on sisällyttävä: a) tilan kirjanpidon tai asiakirjojen tarkastus 1 luvun I.2.A kohdassa mainitut elintarvikeketjua koskevat tiedot mukaan luettuina, b) tutkimukset sen määrittelemiseksi, i) sairastavatko linnut tautia, joka voi tarttua ihmiseen tai eläimiin lihan käsittelyn tai syönnin välityksellä, tai käyttäytyvätkö ne yksittäisten lintujen tai parven tasolla tavalla, joka on osoituksena tällaisen taudin mahdollisesta esiintymisestä, ii) ilmeneekö linnuissa merkkejä yleisistä käyttäytymishäiriöistä tai taudeista, jotka saattavat tehdä lihan ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi, iii) onko osoituksia siitä, että niissä voi olla kemiallisia jäämiä määrinä, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännössä vahvistetut tasot, tai kiellettyjen aineiden jäämiä. Lisäksi on tehtävä seuraavat: a) säännölliset näytteet lintujen juomavedestä ja rehusta varoaikojen noudattamisen valvomiseksi; tapauksen mukaan näytteet eläimistä, b) tapauksen mukaan kokeet zoonoosien aiheuttajien toteamiseksi. 3. Ante mortem -tarkastuksen alkuperätilalla tekee virkaeläinlääkäri. 4. Jos ante mortem -tarkastus on tehty alkuperätilalla, teurastamossa tehtävä ante mortem -tarkastus voidaan rajoittaa eläinten tunnistetietojen tarkastamiseen ja seulontatutkimukseen, jolla varmistetaan, että eläinten hyvinvointia koskevia sääntöjä on noudatettu ja ettei linnuissa ilmene oireita tilasta, joka voi vaikuttaa haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen. Seulontatutkimuksen voi tehdä virallinen avustaja. 5. Jos tilalla ei ole tehty ante mortem -tarkastusta, virkaeläinlääkärin on tehtävä tutkimus sen määrittelemiseksi, a) sairastaako siipikarja tautia, joka voi tarttua ihmiseen tai eläimiin, tai käyttäytyykö se yksittäisten lintujen tasolla tai parvena tavalla, joka on osoitus tällaisen taudin mahdollisesta esiintymisestä, b) ilmeneekö linnuissa merkkejä yleisistä käyttäytymishäiriöistä tai taudeista, jotka saattavat tehdä lihan ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi, c) onko osoituksia siitä, että niissä voi olla kemiallisia jäämiä määrinä, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännössä vahvistetut tasot, tai kiellettyjen aineiden jäämiä, sekä tapauksen mukaan tehtävä kokeet zoonoosien aiheuttajien toteamiseksi. 6. Jos lintuja ei ole teurastettu kolmen päivän kuluessa tarkastuksesta ja 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun terveystodistuksen antamisesta, a) jos linnut ovat edelleen alkuperätilalla, ne on tutkittava uudelleen ja on annettava uusi terveystodistus, b) jos linnut ovat jo teurastamossa, teurastus voidaan sallia sen jälkeen, kun lykkäyksen syy on tutkittu, edellyttäen, että linnut tutkitaan uudelleen. 7. Jos linnuissa ilmenee jonkin taudin kliinisiä oireita, niiden teurastus ihmisravinnoksi on kiellettävä. Tällaisten lintujen teurastus sallitaan kuitenkin teurastuslinjalla tavanomaisen teurastusmenettelyn päätteeksi, edellyttäen että noudatetaan varotoimenpiteitä patogeenisten organismien leviämisriskin välttämiseksi ja että laitteisto puhdistetaan ja desinfioidaan välittömästi teurastuksen jälkeen. 8. Hanhenmaksan tuotantoa varten kasvatettavan siipikarjan ja alkuperätilalta saadun siipikarjan, jonka sisäelinten poistoa on lykätty, ante mortem -tarkastus tehdään 3 luvun VI.2 kohdan mukaisesti. B. Post mortem -tarkastus Kaikille linnuille on tehtävä post mortem -tarkastus. Post mortem -tarkastuksessa virkaeläinlääkärin on a) tarkastettava samaa alkuperää olevien lintujen jokaisesta erästä edustavasta lukumäärästä lintuja sisälmykset ja ruumiin ontelot, b) tehtävä perusteellinen tarkastus pistokokein valituille linnun osille tai kokonaisille linnuille, jotka todettiin ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi post mortem -tarkastuksen jälkeen, c) tehtävä tarvittaessa muita tutkimuksia, jos on syytä epäillä, että kyseisistä linnuista saatu liha saattaa olla ihmisravinnoksi kelpaamatonta, d) tarkastettava hanhenmaksan tuotantoa varten kasvatettavan siipikarjan ja tuotantotilalta saadun siipikarjan, jonka sisäelinten poistoa on lykätty, ruhojen mukana oleva jäljempänä C kohdassa tarkoitettu terveystodistus. C. Terveystodistuksen malli TERVEYSTODISTUS hanhenmaksan tuotantoa varten tarkoitetulle siipikarjalle ja alkuperätilalta saadulle, lykätyn sisäelinten poiston kohteena olevalle siipikarjalle, jolle on tehty tainnutus, verenlasku ja kyniminen tilalla ja joka on kuljetettu leikkaamoon, jossa on erilliset sisälmysten poistoon varatut tilat Toimivaltainen yksikkö: ............................................. Nro: 1. Sellaisten ruhojen tunnistetiedot, joista ei ole poistettu sisälmyksiä Laji: Lukumäärä: 2. Ruhojen, joista ei ole poistettu sisälmyksiä, alkuperä Tilan osoite: 3. Ruhojen, joista ei ole poistettu sisälmyksiä, määränpää Ruhot, joista ei ole poistettu sisälmyksiä, kuljetetaan seuraavaan leikkaamoon: 4. Ilmoitus Allekirjoittanut virkaeläinlääkäri ilmoittaa, että - edellä kuvatut linnut, joista ei ole poistettu sisälmyksiä, on tarkastettu ennen teurastusta edellä mainitulla tilalla ............. (kellonaika) ............ (päivämäärä) ja todettu terveiksi, - kyseisiä eläimiä koskeva kirjanpito ja asiakirjat olivat lainsäädännöllisten vaatimusten mukaiset, eivätkä estä lintujen teurastamista. Tehty ......................................., (paikka) (päiväys) Leima .................................................. (Virkaeläinlääkärin allekirjoitus) VI. TARHATUT JÄNISELÄIMET Tarhattuihin jäniseläimiin sovelletaan samoja vaatimuksia kuin siipikarjaan. VII. TARHATTU RIISTA A. Ante mortem -tarkastus 1. Ante mortem -tarkastus voidaan tehdä alkuperätilalla; tarkastuksen tekee virkaeläinlääkäri. Tilalla tehtävään ante mortem -tarkastukseen on sisällyttävä tilan kirjanpidon tai asiakirjojen tarkastus 1 kappaleen I.2.A kohdassa mainitut elintarvikeketjua koskevat tiedot mukaan luettuina, säännölliset näytteet juomavedestä ja rehusta sekä tapauksen mukaan kokeet zoonoosien aiheuttajien toteamiseksi. Jos ante mortem -tarkastus on tehty tilalla, teurastamossa tehtävä ante mortem -tarkastus voidaan rajoittaa kuljetuksen aikana saatujen vammojen toteamiseen sekä eläinten tunnistetietojen tarkastamiseen. 2. Tilalla tarkastettujen elävien eläinten mukana on oltava 3 luvun X kohdassa esitetyn mallin mukainen todistus, jossa todetaan, että eläimet on tarkastettu tilalla ja todettu terveiksi. B. Post mortem -tarkastus 1. Tähän tarkastukseen sisältyy niiden eläinten osien, joissa on muutoksia tai jotka ovat mistä tahansa muusta syystä epäilyttäviä, tunnustelu ja tarpeen mukaan viiltäminen. 2. Nautaeläinten, lampaiden, kotieläiminä pidettävien sikojen ja siipikarjan post mortem -tarkastusmenettelyjä on sovellettava tarhatun riistan vastaaviin lajeihin. 3. Jos eläimet on teurastettu tilalla, teurastamon virkaeläinlääkärin on tarkastettava virkaeläinlääkärin alkuperätilalla antama ja allekirjoittama todistus, josta ilmenee ante mortem -tarkastuksen hyväksyttävä lopputulos, verenlaskun oikea suorittaminen ja teurastusajankohta. VIII. LUONNONVARAINEN RIISTA A. Post mortem -tarkastus 1. Luonnonvarainen riista on tarkastettava niin pian kuin mahdollista sen jälkeen, kun se on otettu sisään riistan käsittelylaitokseen. 2. Virkaeläinlääkärin on tarkistettava, onko luonnonvaraisen riistan mukana [eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetussa] asetuksessa (EY) N:o .../... määritellyn koulutetun henkilön antama ilmoitus. Jos näin on, hänen on otettava ilmoitus huomioon post mortem -tarkastusta tehdessään. 3. Post mortem -tarkastuksen aikana virkaeläinlääkärin on suoritettava: a) ruhon, sen onteloiden ja tapauksen mukaan elinten silmämääräinen tarkastus: - poikkeavuuksien havaitsemiseksi. Tässä tarkoituksessa diagnoosin on perustuttava tietoihin, jotka metsästäjä antaa eläimen käyttäytymisestä ennen sen tappamista, - varmistaakseen, että kuolema ei johdu muista syistä kuin metsästyksestä. Jos arvio ei ole mahdollinen pelkän silmämääräisen tarkastuksen perusteella, on suoritettava laajemmat tarkastukset laboratoriossa, b) aistinvaraisten poikkeavuuksien tarkastelu, c) tapauksen mukaan elinten tunnustelu, d) jäämäanalyysi näytteistä, ympäristösaasteet mukaan luettuina, jos on vakavat perusteet epäillä jäämien tai saasteiden esiintymistä. Kun tällaisten vakavien epäilyjen perusteella tehdään laajempi tarkastus, eläinlääkärin on odotettava, että tutkimus tehdään loppuun, ennen kuin hän arvioi kaikki tai tapauskohtaisesti osan kyseisen metsästyksen yhteydessä tapetuista riistaeläimistä, joiden voidaan olosuhteiden vuoksi olettaa olevan samalla tavalla poikkeavia, e) sellaisten ominaisuuksien tutkiminen, jotka ovat merkkejä siitä, että liha muodostaa riskin terveydelle, mukaan luettuina i) elävän eläimen epänormaali käyttäytyminen tai yleisen tilan häiriö metsästäjän ilmoituksen mukaan, ii) kasvaimet tai paiseet, jos niitä on lukuisia tai jos niitä esiintyy eri sisäelimissä tai lihaksissa, iii) niveltulehdus, kivestulehdus, maksan tai pernan patologiset muutokset, suoliston tai navan alueen tulehdukset, iv) ruumiin onteloissa, vatsassa tai suolissa tai virtsassa olevat vieraat aineet, kun keuhkopussi tai vatsakalvo on värjäytynyt, v) loiset, vi) huomattava kaasujen muodostuminen ruuansulatusjärjestelmässä ja sisäelinten värjäytyminen, vii) lihaskudosten tai elinten värin, koostumuksen tai hajun huomattavat poikkeamat, viii) vanhat avomurtumat, ix) laihtuminen ja/tai yleinen tai paikallinen ödeema, x) merkit siitä, että elimiä on hiljattain ollut kiinni keuhkopussissa tai vatsakalvossa, xi) muut ilmeiset ulkoiset muutokset kuten mätäneminen. 4. Jos virkaeläinlääkäri sitä vaatii, selkäranka ja pää on halkaistava pituussuunnassa. 5. Jos on kyse luonnonvaraisesta pienriistasta, jonka sisälmyksiä ei ole poistettu heti tappamisen jälkeen, virkaeläinlääkärin on suoritettava post mortem -tarkastus samaa alkuperää olevista eläimistä otetulle edustavalle näytteelle. Jos tarkastuksessa todetaan ihmisiin tarttuva tauti tai 3 kohdassa tarkoitettuja puutteita tai vikoja, eläinlääkärin on tehtävä lisätarkastuksia koko erälle sen määrittämiseksi, onko koko erä julistettava ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi vai onko jokainen ruho tarkastettava erikseen. 6. Epäilyttävissä tapauksissa virkaeläinlääkäri voi tehdä asianomaisten osien lisäviiltoja ja lisätarkastuksia lopullisen diagnoosin tekemistä varten. B. Tarkastusten perusteella tehtävät päätökset Edellä 1 luvun II.E kohdassa tarkoitettujen tapauksien lisäksi liha, jossa post mortem -tarkastuksen aikana todetaan tämän luvun A kohdassa lueteltuja ominaisuuksia, on julistettava ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi. IX. ERITYISET VAARAT A. Tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat 1. Yli kuuden viikon ikäisten nautaeläinten, lampaiden tai vuohien tarkastuksia tehtäessä on otettava huomioon asetus (EY) N:o 999/2001 ja kaikki muu tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita koskeva asiaankuuluva yhteisön lainsäädäntö. Tämä koskee ainakin seuraavia seikkoja: a) Tapauksen mukaan on ennen eläimen teurastusta tarkastettava emän terveydentila. b) Jos ilmenee merkkejä siitä, että eläimen mukana tulevissa tiedoissa mainittu ikä ei ole oikea, virkaeläinlääkärin on tehtävä hampaiston tarkastus. c) Erityishuomiota on kiinnitettävä siihen, että kaikkia nautaeläimiä, lampaita tai vuohia, joiden epäillään sairastavan asetuksessa (EY) N:o 999/2001 määriteltyä tarttuvaa spongiformista enkefalopatiaa, on käsiteltävä kyseisen asetuksen säännösten mukaisesti. Sairaiksi epäillyt eläimet on teurastettava muista eläimistä erillään noudattaen kaikkia tarvittavia varotoimia, jotta muiden ruhojen ja teurastuslinjan saastumisvaara sekä teurastamossa läsnä olevan henkilöstön tartuntavaara olisi mahdollisimman pieni. 2. Erityistestit tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden diagnosoimiseksi on tehtävä alaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. B. Systiserkoosi 1. Vähimmäisvaatimuksena yli 6 viikon ikäisten nautaeläinten ja sikojen tutkimiseksi systiserkoosin varalta ovat 3 luvun I ja IV kohdassa kuvatut post mortem -tarkastusmenettelyt. Lisäksi voidaan käyttää erityisiä serologisia kokeita. Yli 6 viikon ikäisten nautaeläinten osalta puremalihasten viiltäminen post mortem -tarkastuksessa ei ole pakollista, jos käytetään erityistä serologista koetta. Sama koskee yli 6 viikon ikäisiä nautaeläimiä, jotka on kasvatettu virallisesti systiserkoosista vapaaksi tode