Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unionin sisäisessä kaupassa ja unioniin tuonnissa sovellettavista jalostus- ja polveutumisedellytyksistä /* COM/2014/05 final - 2014/0032 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Unionin eläinjalostuslainsäädännöllä pyritään edistämään jalostuseläinten ja niiden geneettisen materiaalin vapaata kauppaa jalostusohjelmien kestävyyden ja geenivarojen säilyttämisen vuoksi. Tällä hetkellä unionin eläinjalostuslainsäädäntö muodostuu neljästä lajikohtaisesta (vertikaalisesta) perussäädöksestä, joissa säädetään perusperiaatteista jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden, -vuohien ja -hevosten osalta. Nämä neljä neuvoston direktiiviä muodostavat oikeusperustan, kun komissio hyväksyy yksityiskohtaisia toimenpiteitä seuraavista: – jalostusorganisaatioiden, jalostajien järjestöjen ja yksityisten yritysten hyväksyminen tai tunnustaminen ja luetteloon sisällyttäminen, – eläinten rekisteröinti ja luokittelu kantakirjoihin ja risteytettyjen jalostussikojen tapauksessa rekistereihin, – yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi, sekä – jalostuseläimiä ja niiden siemennestettä, munasoluja ja alkioita koskevien jalostustodistusten sisältö ja muoto. Tällä hetkellä kuitenkin jalostuseläinten jalostukseen hyväksymistä koskevia samanlaisia teknisiä vaatimuksia säännellään kolmella neuvoston direktiivillä ja yhdellä komission päätöksellä. Lisäksi neuvoston direktiivin 91/174/ETY osalta ei ole annettu täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa vahvistettaisiin muiden eläinlajien puhdasrotuisilla jalostuseläimillä käytävään kauppaan sovellettavat toimenpiteet. Horisontaalisessa direktiivissä, jota täydennetään täytäntöönpanosäännöillä, annetaan sääntöjä jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden kolmannesta maasta tuontia varten. Erityisessä neuvoston päätöksessä annetaan säännöt nautaeläinten jalostusta koskevan vertailukeskuksen nimeämistä varten. Tähän ehdotukseen sisältyy 12 lukua ja viisi teknistä liitettä. Ehdotuksen I–VIII luvussa yhdistetään neuvoston direktiivien 2009/157/EY (naudat), 88/661/ETY (puhdasrotuiset ja risteytetyt jalostussiat), 89/361/ETY (lampaat ja vuohet), 90/427/ETY (hevoset), 91/174/ETY (muut eläimet) ja 94/28/EY (tuonti) säännökset vastaavuustaulukossa esitetyn mukaisesti. Erityisesti III lukuun sisältyy säännöksiä, joissa kuvataan jalostajien ja jalostusjärjestöjen välistä suhdetta ja riidanratkaisua komission päätöksessä 92/354/ETY säädettyjen menettelyjen mukaisesti. IV lukuun sisältyy jalostuseläinten jalostukseen ja keinosiemennykseen hyväksymistä koskevia säännöksiä, joista tällä hetkellä säädetään neuvoston direktiiveissä 87/328/ETY (naudat), 90/118/ETY (puhdasrotuiset siat) ja 90/119/ETY (risteytetyt jalostussiat), kuten vastaavuustaulukossa esitetään, mutta myös komission päätöksessä 90/257/ETY (lampaat ja vuohet). Yksilötulosten testausta koskeva V luku sisältää neuvoston päätöksen 96/463/EY säännökset vertailuelimen nimeämisestä puhdasrotuisten jalostusnautojen testausmenetelmiä varten. Ehdotuksen IX ja X luvussa vahvistetaan oikeusperusta kotieläinjalostuksen alalla suoritettavan virallisen valvonnan suorittamista ja toimivaltaisten viranomaisten yhteistyötä varten ottaen huomioon tällaiseen valvontaan sovellettavat yleiset periaatteet. Nämä säännökset sisällytettiin ehdotukseen ottaen huomioon uusi eläinten terveyttä käsittelevä lainsäädäntö ja virallista valvontaa ja muita virallisia toimia koskeva asetusehdotus. Näiden lainsäädäntöaloitteiden vuoksi eläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tarkastuksia unionin sisäisessä kaupassa (neuvoston direktiivi 90/425/ETY) ja niiden tuontia kolmansista maista (neuvoston direktiivi 91/496/ETY) sekä toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä (neuvoston direktiivi 89/608/ETY) koskevaa lainsäädäntöä ei enää sovelleta kotieläinjalostukseen liittyviin näkökohtiin. Ehdotuksessa noudatellaan tiiviisti virallisesta valvonnasta ja muista virallisista toimista annettua uutta asetusehdotusta, etenkin II osastossa (virallinen valvonta), IV osastossa (hallinnollinen apu), VI osastossa (komission suorittama valvonta) ja VII osastossa (täytäntöönpanotoimenpiteet). Ehdotuksen XI luvussa otetaan huomioon Lissabonin sopimuksen voimaantulo, jonka myötä unionin kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön perussäädösten valtuutussäännökset on saatettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 290 ja 291 artiklan mukaisiksi. Tätä varten on kustakin perussäädöksessä säädetyn toimivallan nojalla hyväksyttävästä toimenpiteestä yksilöitävä, onko kyseessä delegoitu toimivalta SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti vai täytäntöönpanovalta SEUT-sopimuksen 291 artiklan mukaisesti. Ehdotuksen XII luvussa annetaan kumoamista sekä voimaantulo- ja soveltamispäivämääriä koskevat loppusäännökset. Liite I (jalostusjärjestöjen tunnustamista ja jalostusohjelmien hyväksymistä koskevat kriteerit) sisältää säännökset, jotka tällä hetkellä sisältyvät komission päätösten 84/247/ETY (naudat), 89/501/ETY (puhdasrotuiset jalostussiat), 89/504/ETY (risteytetyt jalostussiat), 90/257/ETY (lampaat ja vuohet) ja 92/353/ETY (hevoset) liitteisiin. Liite II (jalostuseläinten kantakirjoihin merkitsemistä koskevat kriteerit) sisältää säännökset, jotka tällä hetkellä sisältyvät komission päätösten 84/419/ETY (naudat), 89/502/ETY (puhdasrotuiset jalostussiat), 89/505/ETY (risteytetyt jalostussiat), 90/255/ETY (lampaat ja vuohet) ja 96/78/EY (hevoset) liitteisiin. Liite III (yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat kriteerit) sisältää säännökset, jotka tällä hetkellä sisältyvät komission päätöksiin 2006/427/EY (naudat), 89/507/ETY (puhdasrotuiset ja risteytetyt jalostussiat) ja 90/256/ETY (lampaat ja vuohet). Liite IV (EU:n vertailukeskusten tehtävät ja velvollisuudet) heijastelee neuvoston päätöksen 96/463/EY liitettä II. Liite V (jalostustodistukset) sisältää pääasialliset tietovaatimukset, joista tällä hetkellä säädetään komission päätösten 2005/379/EY (naudat), 89/503/ETY (puhdasrotuiset jalostussiat), 89/506/ETY (risteytetyt jalostussiat), 90/258/ETY (lampaat ja vuohet), 96/79/EY (hevoset), 96/509/EY (puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden ja -vuohien siemennesteen tuonti) ja 96/510/EY (jalostuseläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuonti) liitteissä. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Unionin kotieläinjalostuslainsäädännön perusperiaatteet ja keskeiset säännöt ovat osoittautuneet asianmukaisiksi, ja niitä on mukautettu riittävästi tekniikan kehitykseen eläinjalostuksen alalla, minkä vuoksi ne on säilytetty ehdotuksessa. Koska unionin tämänhetkinen eläinjalostuslainsäädäntö on organisoitu vertikaalisesti eläinlajeittain, nämä lähes samanlaiset säännökset on kuitenkin järkeistetty ja laadittu täsmällisempään ja johdonmukaisempaan kieliasuun asetuksen muotoon, jotta vältetään kansallisesta täytäntöönpanosta johtuvat kaupan esteet. Komissio on keskustellut viimeisten 20 vuoden aikana säännöllisesti jäsenvaltioiden kanssa kotieläinjalostukseen liittyvistä asioista kotieläinjalostusta käsittelevän pysyvän komitean puitteissa, ja lainsäädäntöä on kehitetty yhdessä. Hyväksyttyjä jalostusjärjestöjä koskevat valtioiden rajat ylittävät toimet ovat säilyneet kiistanalaisina, koska jotkin jäsenvaltiot ovat tuoneet esiin eroja direktiivien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tilanne on pysynyt samana kotieläinjalostusta käsittelevän työryhmän helmikuussa 2012 pidettyyn viime kokoukseen asti, jolloin ehdotuksen pääsisältö, rakenne ja uudet osatekijät esiteltiin ja niistä keskusteltiin. Komissio on myös joutunut käsittelemään lukuisia ongelmia, joita jalostajat, jalostusjärjestöt ja toimivaltaiset viranomaiset ovat tuoneet esiin ja jotka johtuvat nykyisten säännösten erilaisesta tulkinnasta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten parissa. Sen vuoksi komissio on hyvin tietoinen jalostussektorin ja valvovien toimivaltaisten viranomaisten tarpeista. Kotieläinjalostusalan virallista valvontaa koskevat ehdotuksen säännökset on linjattu tarvittavin mukautuksin niiden säännösten mukaisiksi, joita komissio esitti sidosryhmien kanssa käytyjen kattavien kuulemisten jälkeen eläinlääkintäalan virallista valvontaa ja virallisia toimia koskevassa asetusehdotuksessa 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Ehdotettu asetus tarjoaa yhtenäisissä lainsäädäntöpuitteissa periaatteet, jotka koskevat jalostusorganisaatioiden, jalostajien järjestöjen ja yksityisten yritysten tunnustamista ja luetteloon sisällyttämistä, niiden jalostusohjelmien hyväksymistä, eläinten merkitsemistä kantakirjoihin ja luokittelua niiden arvon mukaan, risteytettyjen jalostussikojen kirjaamista rekisteriin, yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia sekä jalostuseläimiä ja niiden siemennestettä, munasoluja ja alkioita koskevien jalostustodistusten sisältöä. Lisäksi siinä annetaan sääntöjä jalostuseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuonnista kolmansista maista, sekä vertailukeskusten nimeämisestä eläinten jalostusta varten. Tässä asetuksessa annetaan säännöksiä virallisen valvonnan ja jalostustarkastusten suorittamisesta ja riitojen ratkaisemisesta tilanteissa, joissa jalostustarkastuksissa paljastuu, että kotieläinjalostukseen liittyviä vaatimuksia ei ole noudatettu. Ehdotetut säännöt vastaavat parhaillaan Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä olevaa komission ehdotusta uudeksi asetukseksi virallisesta valvonnasta. Jotta estetään epäjohdonmukaisuudet näiden kahden tekstin välillä ja varmistetaan yhdenmukaistettu toimintamalli valvonnan alalla, komissio seuraa tiiviisti näitä kahta tekstiä käsittelevän keskustelun kehittymistä ja tekee aikanaan tarvittavat ehdotukset sen varmistamiseksi, että eläinjalostuksen alalla toteutettavaa virallista valvontaa koskevat säännöt sisällytetään tulevaan virallista valvontaa koskevaan asetukseen Ehdotettu asetus muodostaa oikeusperustan delegoitujen ja täytäntöönpanotoimenpiteiden antamiselle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 ja 291 artiklan mukaisesti. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ei ole. 5. LISÄTIEDOT Ei ole. 2014/0032 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unionin sisäisessä kaupassa ja unioniin tuonnissa sovellettavista jalostus- ja polveutumisedellytyksistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[1], sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[2], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[3], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä sekä katsovat seuraavaa: (1) Nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläinten jalostus ja vähemmässä määrin muiden eläinlajien jalostus on merkittävässä asemassa unionin maataloudessa ja tulonlähde maatalousyhteisölle. Näiden eläinlajien jalostusta edistetään parhaiten, jos käytetään puhdasrotuisia jalostuseläimiä tai risteytettyjä jalostussikoja, jotka on rekisteröity geneettisesti korkealuokkaisiksi. (2) Jäsenvaltiot ovat pyrkineet johdonmukaisesti osana maatalouspolitiikkaansa edistämään – toisinaan myös julkisilla investoinneilla – sellaisten kotieläinten tuotantoa, joilla on määritetyt yksilötulosstandardit täyttävät tietyt geneettiset ominaisuudet. Näiden standardien väliset erot voivat luoda teknisiä esteitä jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävälle kaupalle ja niiden unioniin tuonnille. (3) Jalostussikoihin sovellettavista kotieläinjalostuksen standardeista 19 päivänä joulukuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/661/ETY[4], puhdasrotuisista jalostuslampaista ja -vuohista 30 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/361/ETY[5], jalostusta ja polveutumista koskevista edellytyksistä yhteisön sisäisessä hevoseläinten kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/427/ETY[6], kotieläinjalostusta ja polveutumista koskevista vaatimuksista puhdasrotuisten eläinten kaupassa ja direktiivien 77/504/ETY ja 90/425/ETY muuttamisesta 25 päivänä maaliskuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/174/ETY[7], eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuonnissa kolmansista maista sovellettavia jalostus- ja polveutumisedellytyksiä koskevista periaatteista ja puhdasrotuisista jalostusnaudoista annetun direktiivin 77/504/ETY muuttamisesta 23 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa neuvoston direktiivissä 94/28/EY[8] ja puhdasrotuisista jalostusnaudoista 30 päivänä marraskuuta 2009 annetussa neuvoston direktiivissä 2009/157/EY[9] annetaan puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden, -vuohien ja -hevosten sekä risteytettyjen jalostussikojen jalostusta koskevan unionin lainsäädännön oikeudelliset puitteet. Näiden direktiivien tarkoituksena on kehittää kotieläinjalostusta unionissa ja säännellä samalla jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden tuontia unioniin ja säilyttää näin jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden sektorin kilpailukyky unionissa. (4) Puhdasrotuisten jalostusnautojen jalostustarkoituksiin hyväksymisestä 18 päivänä kesäkuuta 1987 annettu neuvoston direktiivi 87/328/ETY[10], puhdasrotuisten jalostussikojen jalostukseen hyväksymisestä 5 päivänä maaliskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/118/ETY[11] ja risteytettyjen jalostussikojen jalostukseen hyväksymisestä 5 päivänä maaliskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/119/ETY[12] annettiin, jottei jalostusnautojen ja -sikojen jalostukseen hyväksymistä ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuottamista ja käyttöä koskevilla kansallisilla säännöillä kiellettäisi, rajoitettaisi tai estettäisi unionin sisäistä kauppaa joko astutuksen, keinosiemennyksen tai siemennesteen, munasolujen tai alkioiden keräämisen osalta. (5) Komissio teki johdanto-osan 3 kappaleessa tarkoitettujen direktiivien perusteella – kuultuaan jäsenvaltioita pysyvän kotieläinjalostusta käsittelevän komitean perustamisesta 25 päivänä heinäkuuta 1977 tehdyllä neuvoston päätöksellä 77/505/ETY[13] perustetun pysyvän kotieläinjalostusta käsittelevän komitean puitteissa – joukon päätöksiä, joissa säädettiin lajikohtaisia kriteereitä, jotka koskevat jalostusorganisaatioiden ja jalostajien järjestöjen, jäljempänä ’jalostusjärjestöt’, hyväksymistä tai tunnustamista, jalostuseläinten merkitsemistä kantakirjoihin, puhdasrotuisten lammas- ja vuohieläinten hyväksymistä jalostukseen ja keinosiemennykseen, jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden ja -vuohien yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia sekä polveutumistodistusten laatimista jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa varten. (6) Komissio laati myös luettelon jalostuselimistä kolmansissa maissa ja polveutumistodistuksen mallin jalostuseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden unioniin tuontia varten. (7) Eläinten jalostusta koskevalla unionin lainsäädännöllä on myös edistetty eläinten geenivarojen säilyttämistä, geneettisen monimuotoisuuden suojelua sekä sellaisten korkealaatuisten jollekin alueelle tyypillisten tuotteiden tuotantoa, joissa hyödynnetään paikallisten kotieläinrotujen erityisiä perinnöllisiä ominaisuuksia. (8) Direktiivit 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY ovat hyvin samanlaisia rakenteeltaan ja sisällöltään. Useita näistä direktiiveistä on muutettu ajan mittaan. Unionin lainsäädännön yksinkertaisuuden ja johdonmukaisuuden vuoksi on aiheellista yhdenmukaistaa näissä direktiiveissä annettuja unionin sääntöjä. (9) Viimeisten 20 vuoden aikana komissio on joutunut vastaamaan erittäin moniin jalostajien ja jalostusorganisaatioiden esittämiin valituksiin, jotka liittyvät eläinten jalostusta koskevan unionin lainsäädännön saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja tulkintaan eri jäsenvaltioissa. Jotta voidaan varmistaa eläinten jalostusta koskevien unionin sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen ja välttää jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden kaupan esteet, jotka johtuvat siitä, että direktiivit on saatettu eri tavoin osaksi kansallista lainsäädäntöä, jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävässä kaupassa ja niiden unioniin tuonnissa sovellettavista jalostus- ja polveutumisedellytyksistä olisi säädettävä asetuksessa. (10) Kokemukset ovat lisäksi osoittaneet, että edellä mainituissa direktiiveissä annettujen sääntöjen soveltamisen helpottamiseksi useat säännökset edellyttävät täsmällisempää muotoilua ja johdonmukaisempaa terminologiaa. Unionin lainsäädännön selkeyden ja johdonmukaisuuden vuoksi on myös aiheellista antaa enemmän määritelmiä. (11) Termi ”rotu” olisi kuitenkin pidettävä määrittelemättömänä oikeudellisena käsitteenä, jotta jalostusjärjestöt voivat kuvata geneettisesti riittävän yhdenmukaista eläinryhmää, jota ne pitävät muista saman lajin eläimistä erillisenä, ja merkitä ne kantakirjoihin maininnalla niiden tiedossa olevista esivanhemmista, jotta niiden perityt ominaisuudet voidaan vahvistetun jalostusohjelman puitteissa säilyttää lisääntymisen, vaihdon ja valinnan kautta. (12) Tässä asetuksessa olisi annettava säännöt jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävästä kaupasta ja niiden tuonnista unioniin, jotta edistetään elinkelpoisia jalostusohjelmia rotujen parantamiseksi ja säilytetään kotieläinten geneettinen monimuotoisuus. (13) Tässä asetuksessa annetuilla puhdasrotuisia jalostuseläimiä koskevilla säännöillä pitäisi pyrkiä antamaan mahdollisuus kaupankäyntiin sovittujen periaatteiden perusteella, joita sovelletaan rotuja hallinnoivien jalostusjärjestöjen tunnustamiseen ja niiden jalostusohjelmien hyväksymiseen. Siinä olisi myös säädettävä kriteereistä, joita sovelletaan puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitsemiseen kantakirjan pääosaston eri luokkiin, sekä yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevista säännöistä, jalostuseläinten jalostukseen hyväksymistä koskevista kriteereistä ja jalostustodistusten sisällöstä. (14) Samoin tässä asetuksessa annetuilla risteytettyjä jalostussikoja koskevilla säännöillä pitäisi pyrkiä antamaan mahdollisuus kaupankäyntiin sovittujen periaatteiden perusteella, joita sovelletaan risteytettyjen jalostussikojen eri risteytyksiä hallinnoivien jalostusjärjestöjen tunnustamiseen ja niiden jalostusohjelmien hyväksymiseen. Siinä olisi myös säädettävä kriteereistä, joita sovelletaan risteytettyjen jalostussikojen kirjaamiseen jalostusrekisterin pääosastoon, sekä yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevista säännöistä, risteytettyjen jalostussikojen jalostukseen hyväksymistä koskevista kriteereistä ja jalostustodistusten sisällöstä. (15) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli varmistaa yhdenmukaista lähestymistapaa jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävään kauppaan ja niiden tuontiin unioniin sekä viralliseen valvontaan, jota on kohdistettava jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden toteuttamiin jalostusohjelmiin, vaan se voidaan tässä asetuksessa ehdotetun toiminnan vaikutusten, monimutkaisuuden sekä rajatylittävän ja kansainvälisen luonteen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Koska tämän asetuksen soveltamisala on rajoitettu siihen, mikä on tarpeen asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi, se on myös perussopimuksen 5 artiklan 4 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukainen. (16) Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tarjoamien palvelujen laatu ja tapa, jolla ne arvioivat ja luokittelevat eläimiä, vaikuttavat jalostuseläinten arvoon markkinoilla. Tätä varten olisi annettava sääntöjä jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustamisesta yhdenmukaistettujen unionin kriteereiden perusteella ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittamasta jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden valvonnasta, jotta voidaan varmistaa, että niiden vahvistamat säännöt eivät luo eroja jalostusohjelmien ja -standardien välille ja saa näin aikaan unionin sisäisen kaupan teknisiä esteitä. (17) Tässä asetuksessa olisi säädettävä direktiiveissä 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY säädettyjen menettelyjen kaltaisista menettelyistä, joilla sisällytetään luetteloon tunnustetut jalostusjärjestöt ja -toimijat, mukaan luettuna luetteloiden päivitys, jakelu ja julkaiseminen. (18) Vahvistetut kriteerit täyttävän jalostusjärjestön tai -toimijan oikeus tulla tunnustetuksi on yksi unionin kotieläinjalostuslainsäädännön perusperiaate. Olemassa olevan tunnustetun jalostusjärjestön taloudellisen toiminnan suojaaminen ei saa enää olla perusteena sille, että toimivaltainen viranomainen kieltäytyy tunnustamasta uutta jalostusjärjestöä saman rodun osalta. Sama koskee sellaisen jalostusohjelman maantieteellisen laajennuksen hyväksymistä, joka toteutetaan samalla rodulla tai samoilla jalostuseläimillä, jotka voidaan hankkia olemassa olevan jalostusjärjestön jalostuseläinpopulaatiosta. Toimivaltaisella viranomaisella pitäisi kuitenkin olla oikeusperusta kieltäytyä myöntämästä tunnustamista tai hyväksymistä, jos voidaan perustellusti epäillä tällaisen tunnustamisen tai hyväksymisen vaarantavan harvinaisen rodun säilymisen tai geneettisen monimuotoisuuden suojelun. (19) Koska harvinaisten rotujen säilyminen edellyttää, että perustetaan ja tunnustetaan jalostusjärjestöjä, joilla on kantakirjoissa rajoitettu määrä jalostuseläimiä, kantakirjoihin merkittyjen jalostuseläinten lukumäärän ei pitäisi yleisesti olla olennainen edellytys jalostusjärjestön tunnustamista ja sen jalostusohjelman hyväksymistä varten silloinkaan, kun tunnustaminen tehdään kansallisesti ja asianmukaiset jalostuseläimet on ehkä merkitty kantakirjoihin muissa jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa. (20) Yhdessä jäsenvaltiossa hyväksytyillä jalostusjärjestöillä ja -toimijoilla pitäisi olla mahdollisuus toteuttaa hyväksytty jalostusohjelmansa yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa, jotta varmistetaan jalostusarvoltaan arvokkaiden jalostuseläinten mahdollisimman hyvä hyödyntäminen tärkeänä tuotantotekijänä unionissa. Tätä varten yksinkertaisen ilmoitusmenettelyn pitäisi varmistaa, että toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on tietoinen aiotusta toiminnasta. (21) Jotta vältetään tulevat konfliktit jalostusjärjestöjen, jotka haluavat tarjota palvelujaan jalostajille, ja viranomaisten välillä, jotka kieltäytyvät tunnustamasta olemassa olevien jalostusjärjestöjen kanssa kilpailevaa uutta jalostusjärjestöä, on tarpeen erottaa toisistaan jalostusjärjestön tai -toimijan virallinen tunnustaminen ja suunnitellun jalostusohjelman hyväksyminen. (22) Komission viime vuosina käsittelemien eri valitusten perusteella vaikuttaa siltä, että tässä asetuksessa olisi annettava selkeät säännöt, joilla voidaan säännellä jalostusjärjestön, joka perustaa puhdasrotuisten jalostushevosten tietyn rodun sivukantakirjan, ja jalostusjärjestön, joka väittää perustaneensa kyseisen rodun alkuperäkantakirjan, välistä suhdetta. (23) Komissiolle olisi annettava valtuudet hyväksyä delegoituja säädöksiä liitteen I muuttamiseksi, jotta voidaan mukauttaa jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustamista ja jalostusohjelmien hyväksymistä koskevia kriteereitä jalostussektorin kehityksen mukaan. (24) On tarpeen selkeyttää jalostajien sekä jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden välistä suhdetta etenkin, jotta varmistetaan jalostajien oikeus jalostusjärjestön ja -toimijan jäsenyyteen ja oikeus osallistua jalostusohjelmaan sillä maantieteellisellä alueella, jolla se toteutetaan. Jalostusjärjestöillä on oltava sääntöjä, joilla estetään jalostajien syrjintä heidän alkuperänsä perusteella, ja taataan vähimmäispalvelun tarjonta. (25) Etenkin direktiivin 90/427/ETY ja vähemmässä määrin direktiivien 89/361/ETY ja 2009/157/EY soveltamisesta saadut kokemukset vaikuttaisivat osoittavan, että jalostajien ja jalostusjärjestöjen välisten riitojen tehokasta ratkaisua varten tarvitaan täsmällisempiä sääntöjä, jotka perustuvat selvästi vahvistettuihin menettelysääntöihin ja jäsenten kuvattuihin oikeuksiin ja velvollisuuksiin. Tämä saavutetaan parhaiten, jos riidat ratkaistaan sen jäsenvaltion oikeusjärjestelmässä, jossa ne syntyvät. Komission pitäisi puuttua vain sellaisiin riitoihin, jotka syntyvät eri jäsenvaltioissa sijaitsevien tahojen välillä ja joita ei voida tehokkaasti ratkaista niiden jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä, joissa ne syntyvät. (26) Jalostusjärjestöjen, jotka perustavat ja ylläpitävät puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden, -vuohien ja -hevosten kantakirjoja, ja jalostustoimijoiden, jotka perustavat ja ylläpitävät risteytettyjen jalostussikojen jalostusrekistereitä, olisi merkittävä jalostuseläimet kantakirjoihinsa ja jalostusrekistereihinsä eläinten tai niiden omistajien alkuperäjäsenvaltiosta riippumatta ja luokiteltava eläimet niiden arvon mukaan, jos luokittelu sisältyy jalostusohjelmaan. (27) Jalostusjärjestöille pitäisi antaa mahdollisuus vahvistaa kantakirjaan lisäosastoja, jotta ne voivat luokitella jalostusohjelmassaan eri luokkaan ne eläimet, jotka eivät täytä kyseisen rodun puhdasrotuisten jalostuseläinten kriteereitä. (28) Tiettyjen puhdasrotuisten jalostushevosten kantakirjoja ylläpitäville jalostusjärjestöille pitäisi kuitenkin antaa edelleen mahdollisuus vahvistaa kriteerit puhdasrotuisten hevosten merkitsemiselle näihin kantakirjoihin sillä perusteella, että on tarpeen säännellä keinollisin lisääntymismenetelmin tuotettujen hevosten kantakirjaan merkitsemistä. (29) Kantakirjaan merkityt puhdasrotuiset jalostuseläimet, hevosia lukuun ottamatta, tunnistetaan tunnistamista koskevan unionin eläinlääkintälainsäädännön mukaisesti. Puhdasrotuisten jalostushevosten tapauksessa jalostusjärjestöt voivat myös suorittaa tunnistuksia hevosille ja aaseille, jotka ne merkitsevät tai rekisteröivät merkittäväksi kantakirjaansa, ja antaa tunnistusasiakirjoja (passeja). Näin ollen ne tarjoavat palvelun jalostajien lisäksi myös toimivaltaisille viranomaisille, jotka vastaavat tuotantoeläinten tunnistuksesta ja rekisteröinnistä. Tämän järjestelmän seurauksena passeja kuitenkin myöntävät lukuisat elimet, ja tämän on havaittu monimutkaistavan elintarvikehygieniaa ja eläinlääkintää koskevan unionin lainsäädännön noudattamisen virallista valvontaa tapauksissa, joissa olennaiset tiedot eivät ole olleet heti toimivaltaisten eläinlääkintäviranomaisten saatavilla, esimerkiksi jos keskustietokantaa ei ole, tunnistusasiakirjojen laatua koskevia yhteisiä tiukkoja standardeja ei ole noudatettu ja virallista valvontaa ei ole ollut. Sen vuoksi on edellytettävä, että myös puhdasrotuiset jalostushevoset merkitään kantakirjoihin terveystodistuksen tunnisteen perusteella, ja annetaan toimivaltaisille eläinlääkintäviranomaisille mahdollisuus delegoida tietyin edellytyksin tunnustetulle jalostusjärjestölle tunnistusasiakirjojen virallinen myöntäminen puhdasrotuisille jalostushevosille. (30) Jotta voidaan varmistaa, että puhdasrotuisten jalostuseläinten kantakirjaan merkitsemistä ja risteytettyjen jalostussikojen jalostusrekisteriin kirjaamista koskevia edellytyksiä voidaan mukauttaa jalostussektorin kehityksen mukaan, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä liitteen II muuttamiseksi. (31) Jalostuseläinten hyväksymistä jalostustarkoituksiin, joko astutukseen tai keinohedelmöitykseen, olisi säänneltävä unionin tasolla, jotta vältetään kaupan esteet, etenkin jos tällaisille jalostuseläimille on tehty yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi tässä asetuksessa ja etenkin sen liitteessä III säädettyjen sääntöjen mukaisesti. (32) Rajoitetun ominaisuusjoukon osalta testattavien jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden ja -vuohien yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat säännöt on vahvistettu unionin tasolla, mutta puhdasrotuisten jalostushevosten eri rotujen, käyttötarkoitusten ja valintojen moninaiset vaatimukset ovat tähän asti estäneet näiden sääntöjen yhdenmukaistamisen. Sen sijaan yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat rotukohtaiset säännöt vahvistetaan tätä nykyä rodun alkuperäkantakirjassa. (33) Komissiolle olisi siirrettävä valta säätää yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevista edellytyksistä myös puhdasrotuisten jalostushevosten osalta ja muuttaa liitteessä III olevia nykyisiä edellytyksiä, jotta voidaan ottaa huomioon tekniikan ja tieteen edistys ja testaukseen vaikuttavan lainsäädännön kehitysaskelet, kuten maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007[14], tai sisällyttää siihen jäsenvaltioiden pyynnöstä puhdasrotuisten jalostushevosten yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat edellytykset. (34) Yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia voivat suorittaa jalostusjärjestön tai -toimijan nimeämät laitokset. Nimettyjen laitosten on tehtävä yhteistyötä komission nimeämien Euroopan unionin vertailukeskusten kanssa. Sen vuoksi komissiolle olisi annettava valta nimetä täytäntöönpanosäädöksillä Euroopan unionin vertailukeskukset ja tarvittava valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, joissa kuvataan näiden keskusten velvollisuudet ja tehtävät, tarvittaessa muuttamalla liitettä IV. Nämä vertailukeskukset ovat oikeutettuja unionin tukeen tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 25 päivänä toukokuuta 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/470/EY[15] mukaisesti. Puhdasrotuisten jalostusnautojen tapauksessa jalostusjärjestön suorittamassa yksilötulosten testauksessa ja jalostusarvon arvioinnissa avustaa tällä hetkellä Interbull Centre, Euroopan unionin vertailukeskus, joka nimettiin puhdasrotuisten jalostusnautojen testausmenetelmien ja tulosten arvioinnin yhdenmukaistamisessa yhteistyöosapuolena toimivan vertailuaseman nimeämisestä 23 päivänä heinäkuuta 1996 tehdyllä neuvoston päätöksellä 96/463/EY[16]. (35) Koska tässä asetuksessa annetaan yksityiskohtaisia säännöksiä vain nauta-, sika-, lammas-, vuohi- ja hevoseläinten jalostamisesta, on tarpeen antaa komissiolle valta hyväksyä delegoituja säädöksiä jalostusjärjestöjen tunnustamisesta, jalostusohjelmien hyväksymisestä, jalostuseläinten sisällyttämisestä kantakirjoihin, yksilötulosten testauksesta, jalostusarvon arvioinnista ja jalostukseen hyväksymisestä sekä hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat muiden lajien jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävään kauppaan ja niiden unioniin tuontiin liittyviä jalostustodistuksia, jos tämä on tarpeen kaupan esteiden poistamiseksi. (36) Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tuonti on keskeisen tärkeää Euroopan maataloudelle. Näin ollen jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tuontiin olisi sovellettava edellytyksiä, jotka noudattelevat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan sovellettavia sääntöjä. Jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot saa kuitenkin merkitä kantakirjan tai jalostusrekisterin pääosastoon unionissa vain, jos viejänä toimivassa kolmannessa maassa suoritetun virallisen valvonnan taso takaa yhtä yksityiskohtaiset tiedot polveutumisesta ja yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin tuloksista kuin unionissa. Lisäksi kolmansien maiden jalostuselinten olisi vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti hyväksyttävä unionissa tunnustetun jalostusjärjestön tai -toimijan jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot. (37) Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2658/87[17] säädetään, että komissio vahvistaa tavaranimikkeistön eli yhdistetyn nimikkeistön (CN-nimikkeistö), joka vastaa yhteisen tullitariffin, yhteisön ulkomaankaupan tilastoinnin ja muun tavaroiden tuontiin ja vientiin liittyvän unionin politiikan tarpeisiin. Kyseisen asetuksen liitteessä I luetellaan puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden, -vuohien ja -hevosten sekä naudan siemennesteen CN-koodit ja todetaan, että ne on vapautettu normaaleista tulleista. Tällöin näiden eläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden mukana on oltava asianmukainen jalostustodistus, joka tukee niiden luokitusta puhdasrotuisiksi jalostuseläimiksi tai niiden sukusoluiksi tai alkioiksi. (38) Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden saapuessa unioniin niille on tehtävä kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista ja direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY[18] ja kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkinnällisten tarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 18 päivänä joulukuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/78/EY[19] mukaiset eläinlääkinnälliset tarkastukset. Lisäksi niille olisi tehtävä tässä asetuksessa säädetyt tarvittavat kotieläinjalostustarkastukset. (39) Komissio teki ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi virallisesta valvonnasta ja muista virallisista toimista, jotka suoritetaan elintarvike- ja rehulainsäädännön ja eläinten terveyttä ja hyvinvointia, kasvien terveyttä, kasvien lisäysaineistoa ja kasvinsuojeluaineita koskevien sääntöjen soveltamisen varmistamiseksi, sekä asetusten (EY) N:o 999/2001, (EY) N:o 1829/2003, (EY) N:o 1831/2003, (EY) N:o 1/2005, (EY) N:o 396/2005, (EY) N:o 834/2007, (EY) N:o 1099/2009, (EY) N:o 1069/2009, (EY) N:o 1107/2009, (EU) N:o 1151/2012 ja (EU) N:o [….]/2013 ja direktiivien 98/58/EY, 1999/74/EY, 2007/43/EY, 2008/119/EY, 2008/120/EY ja 2009/128/EY muuttamisesta (virallista valvontaa koskeva asetus)[20]. Kyseisellä asetuksella on tarkoitus kumota rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004[21] ja eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/425/ETY[22] sekä direktiivit 91/496/ETY ja 97/78/EY ja sisällyttää uuteen asetukseen tiettyjä näissä säädöksissä säädettyjä sääntöjä tarvittavin mukautuksin. Kyseisen asetuksen soveltamisalaan ei ole kuitenkaan tarkoitus sisällyttää jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävässä kaupassa ja niiden unioniin tuonnissa sovellettavia jalostus- ja polveutumisedellytyksiä. Sen vuoksi tässä asetuksessa on tarpeen antaa sääntöjä jalostuseläimiä ja niiden sukusoluja ja alkioita koskevasta virallisesta valvonnasta ja muista virallisista toimista. (40) Jotta tässä asetuksessa annettujen jalostuseläimiä ja niiden sukusoluja ja alkioita koskevien unionin sääntöjen soveltaminen olisi tehokasta, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä keskenään ja annettava hallinnollista apua tarpeen mukaan. Tämän vuoksi tässä asetuksessa olisi annettava hallinnollista apua ja yhteistyötä koskevia yleisiä sääntöjä, jotka ovat – tarpeellisin mukautuksin – samanlaisia kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 IV osastossa säädetyt säännöt. (41) Jos jalostuseläimiä ja niiden sukusoluja ja alkioita koskevassa jäsenvaltion virallisessa valvonnassa tai unioniin tuonnin yhteydessä tehdyssä tarkastuksessa käy ilmi, että tällaisesta tuonnista tässä asetuksessa säädettyjä jalostus- ja polveutumisvaatimuksia ei ole noudatettu, mikä todennäköisesti aiheuttaa häiriöitä jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden kauppaan unionissa, komissiolle olisi annettava tällä asetuksella valta hyväksyä erityistoimenpiteitä, joilla rajoitetaan tällaisen noudattamatta jättämisen vaikutusta. (42) Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla olisi myös oltava tarvittavat valtuudet valvoa tässä asetuksessa säädettyjen jalostuseläimiä koskevien unionin jalostus- ja polveutumissääntöjen täytäntöönpanoa, mukaan luettuna jalostusohjelman hyväksynnän voimassaolon keskeyttäminen tai jalostusjärjestön tai -toimijan tunnustamisen peruuttaminen, jos tässä asetuksessa säädettyjä jalostus- ja polveutumissääntöjä ei ole noudatettu. (43) Komission olisi tehtävä tarpeen mukaan tarkastuksia jäsenvaltioissa ja erityisesti jäsenvaltioiden suorittaman virallisen valvonnan tulosten perusteella sen varmistamiseksi, että tässä asetuksessa säädettyjä jalostus- ja polveutumissääntöjä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa. (44) Jotta voidaan laatia luettelo kolmansista maista, joista jalostuseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuonti unioniin olisi sallittava, päättää tällaisen tuonnin edellytyksistä ja saada kahdenvälisten sopimusten toimivuuteen liittyviä tietoja ja jos tässä asetuksessa säädettyjen tällaista tuontia koskevien edellytysten mahdollinen vakava rikkomus niin edellyttää, komissiolle olisi annettava valta suorittaa valvontaa kolmansissa maissa unionin puolesta tarpeen mukaan. (45) Koska direktiivit 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/427/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY kumotaan ja korvataan tällä asetuksella, on myös tarpeen kumota komission säädökset, jotka on annettu näiden direktiivien nojalla ja korvata ne tämän asetuksen mukaisesti annetuilla joko delegoiduilla säädöksillä tai täytäntöönpanosäädöksillä. Tätä varten komissiolle olisi annettava valta hyväksyä nämä delegoidut ja täytäntöönpanosäädökset. (46) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen moitteeton soveltaminen ja täydentää sitä tai muuttaa sen liitteitä I–V, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat käytettyjä menettelyjä ja kriteereitä ja vaadittuja edellytyksiä jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustamiseksi, jalostusohjelmien hyväksymiseksi, eläinten merkitsemiseksi kantakirjoihin ja jalostusrekistereihin, jalostuseläinten hyväksymiseksi jalostusta, astutusta tai keinohedelmöitystä varten, yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin suorittamiseksi, jalostus- ja polveutumisvaatimusten määrittämiseksi jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden kolmansista maista tapahtuvaa tuontia varten sekä vertailukeskuksen velvollisuuksien ja tehtävien kuvaamiseksi. (47) Valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat muiden eläinlajien kuin nautojen, sikojen, lampaiden, vuohien ja hevosten puhdasrotuisilla jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden unioniin tuontia, olisi siirrettävä komissiolle, jotta jäsenvaltiot voivat reagoida kaupan häiriöihin ja etenkin reagoida, jos harvinainen rotu on vaarassa kuolla sukupuuttoon tai geneettisen monimuotoisuuden suojelu vaarantuu. (48) On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (49) Jotta voidaan varmistaa, että tässä asetuksessa annetut jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luetteloon sisällyttämistä, vertailukeskusten nimeämistä – sen varmistamiseksi, että yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin menetelmiä sovelletaan yhdenmukaisesti – ja jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden mukana olevia jalostustodistusten malleja koskevat säännökset ja jotkin virallisen valvonnan suorittamista koskevat säännöt pannaan yhdenmukaisesti täytäntöön, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[23] mukaisesti. (50) Neuvoston direktiiveissä 87/328/ETY, 88/661/ETY, 89/361/ETY, 90/118/ETY, 90/119/ETY, 90/427/ETY, 91/174/ETY, 94/28/EY ja 2009/157/EY ja neuvoston päätöksessä 96/463/EY annetut säännöt korvataan tässä asetuksessa ja tämän asetuksen nojalla hyväksytyissä komission delegoiduissa ja täytäntöönpanosäädöksissä annetuilla säännöillä. Edellä mainitut säädökset olisi näin ollen kumottava. (51) Puhdasrotuisten jalostusnautojen kantakirjoja ylläpitävien tai perustavien jalostajien järjestöjen ja yhdistysten hyväksymisen perusteista 27 päivänä huhtikuuta 1984 tehty komission päätös 84/247/ETY[24], nautojen kantakirjaan merkitsemisen perusteista 19 päivänä heinäkuuta 1984 tehty komission päätös 84/419/ETY[25], puhdasrotuisten jalostusnautojen yksilötuloksen seurantamenetelmistä ja jalostusarvon arviointimenetelmistä 20 päivänä kesäkuuta 2006 tehty komission päätös 2006/427/EY[26], puhdasrotuisten jalostussikojen kantakirjoja perustavien tai ylläpitävien jalostajien yhdistysten ja jalostusjärjestöjen hyväksymisen ja valvonnan perusteista 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/501/ETY[27], puhdasrotuisten jalostussikojen kantakirjaan merkitsemisen perusteista 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/502/ETY[28], risteytettyjen jalostussikojen rekistereitä perustavien ja ylläpitävien jalostajien yhdistysten, jalostusjärjestöjen ja yksityisten yritysten hyväksymisen ja valvonnan perusteista 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/504/ETY[29], risteytettyjen jalostussikojen rekistereihin merkitsemisen perusteista 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/505/ETY[30], puhdasrotuisten ja risteytettyjen jalostussikojen yksilötulosten seurannan ja jalostusarvon arvioinnin menetelmistä 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/507/ETY[31], puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien kantakirjoja perustavien ja ylläpitävien jalostajien järjestöjen ja yhdistysten hyväksymisen perusteista 10 päivänä toukokuuta 1990 tehty komission päätös 90/254/ETY[32], puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien kantakirjaan merkitsemisen perusteista 10 päivänä toukokuuta 1990 tehty komission päätös 90/255/ETY[33], puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien yksilötulosten seurannan ja jalostusarvon arvioinnin menetelmistä 10 päivänä toukokuuta 1990 tehty komission päätös 90/256/ETY[34], puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien jalostukseen hyväksymisen ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden käyttämisen perusteista 10 päivänä toukokuuta 1990 tehty komission päätös 90/257/ETY[35], rekisteröityjen hevoseläinten kantakirjoja pitävien tai perustavien järjestöjen ja yhdistysten hyväksymisen tai tunnustamisen perusteista 11 päivänä kesäkuuta 1992 tehty komission päätös 92/353/ETY[36] ja jalostukseen tarkoitettujen hevoseläinten kantakirjoihin hyväksymistä ja merkitsemistä koskevista perusteista 10 päivänä tammikuuta 1996 tehty komission päätös 96/78/EY[37] on hyväksytty johdanto-osan 46 kappaleessa tarkoitettujen perussäädösten nojalla; niissä annetaan lajikohtaisia kriteereitä, jotka koskevat jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden hyväksymistä tai tunnustamista, jalostuseläinten merkitsemistä kantakirjoihin ja hyväksymistä jalostukseen ja keinosiemennykseen sekä yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia. Tässä asetuksessa annetaan säännöt, joilla korvataan edellä mainituissa komission säädöksissä annetut säännöt. (52) Tässä asetuksessa annetaan sääntöjä, jotka ovat samanlaisia kuin tietyistä säännöistä rekisteröityjen hevoseläinten kantakirjoja pitävien tai perustavien järjestöjen tai yhdistysten välisen yhteensovittamisen varmistamiseksi 11 päivänä kesäkuuta 1992 tehdyssä komission päätöksessä 92/354/ETY[38]. (53) Puhdasrotuisten jalostussikojen, niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden todistuksesta 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/503/ETY[39], risteytettyjen jalostussikojen, niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden todistuksesta 18 päivänä heinäkuuta 1989 tehty komission päätös 89/506/ETY[40], puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien, niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden kotieläinjalostusta koskevista todistuksista 10 päivänä toukokuuta 1990 tehty komission päätös 90/258/ETY[41], rekisteröityjen hevoseläinten siemennesteen, munasolujen ja alkioiden polveutumis- ja tunnistamistodistuksista 12 päivänä tammikuuta 1996 tehty komission päätös 96/79/EY[42], puhdasrotuisten jalostusnautojen sekä niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden polveutumistodistuksista ja tiedoista 17 päivänä toukokuuta 2005 tehty komission päätös 2005/379/EY[43], neuvoston direktiivien 90/426/ETY ja 90/427/ETY täytäntöönpanosta hevoseläinten tunnistusmenetelmien osalta 6 päivänä kesäkuuta 2008 annettu komission asetus (EY) N:o 504/2008[44] ja polveutumista ja kotieläinjalostusta koskevien vaatimusten vahvistamisesta tiettyjen eläinten siemennesteen tuontia varten18 päivänä heinäkuuta 1996 tehty komission päätös 96/509/EY[45] on hyväksytty johdanto-osan 45 kappaleessa tarkoitettujen perussäädösten nojalla. (54) Oikeudellisen selvyyden varmistamiseksi ja päällekkäisyyden välttämiseksi neuvoston säädösten kumoamisen olisi tultava voimaan vasta, kun komission päätökset, joissa säädetään tähän asetukseen sisältyvistä lajikohtaisista kriteereistä, jotka koskevat jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden hyväksymistä tai tunnustamista, jalostuseläinten merkitsemistä kantakirjoihin ja hyväksymistä jalostukseen ja keinosiemennykseen sekä yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia, kumotaan delegoidulla säädöksellä ja täytäntöönpanosäädöksillä vahvistetaan jalostustodistusten mallit jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa varten sekä jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tuomiseksi unioniin kolmansista maista. Sen vuoksi on tarpeen varmistaa, että tätä asetusta ryhdytään soveltamaan aikaisintaan kahdeksantoista kuukauden kuluttua sen voimaantulopäivästä, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU Yleiset säännökset 1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan a) jalostus- ja polveutumissäännöt jalostuseläimillä ja niiden siemennesteellä, munasoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden unioniin tuontia varten; b) säännöt jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden jäsenyyttä ja riitojenratkaisua varten; c) yleiset säännöt jalostusjärjestöjä ja -toimijoita ja niiden jalostuseläimillä toteuttamia jalostusohjelmia, mukaan luettuna siemennesteen, munasolujen ja alkioiden käyttö, koskevan virallisen valvonnan suorittamisesta, jotta voidaan varmistaa a alakohdassa tarkoitettujen sääntöjen noudattaminen, sekä jäsenvaltioiden muita virallisia toimia, hallinnollista apua, yhteistyötä ja täytäntöönpanon valvontaa koskevat yleiset säännöt; d) yleiset säännöt komission jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa suorittamaa valvontaa varten. 2. Tätä asetusta ei sovelleta jalostuseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden unionin sisäiseen kauppaan ja unioniin tuontiin, jos ne on tarkoitettu teknisiin tai tieteellisiin kokeisiin, jotka tehdään toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa. 3. Kunnes tässä asetuksessa säädettyjä mahdollisia delegoituja tai täytäntöönpanotoimenpiteitä on hyväksytty, jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa kansallisia jalostus- ja polveutumissääntöjä, jotka koskevat jalostuseläimillä ja niiden siemennesteellä, munasoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden tuontia kyseiseen jäsenvaltioon, edellyttäen että nämä säännöt eivät ole tuonnin osalta suotuisampia kuin ne, jotka koskevat unionissa käytävää kauppaa. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan a) ’eläimellä’ i) nautaeläimiin (Bos taurus ja Bubalus bubalis), sikaeläimiin (Sus scrofa), lammaseläimiin (Ovis aries) ja vuohieläimiin (Capra hircus) kuuluvia kotielämiä; ii) hevoseläimiin (Equus caballus ja Equus asinus) kuuluvia kotieläimiä; iii) muihin kuin i ja ii alakohdassa tarkoitettuihin lajeihin kuuluvia kotieläimiä, joiden osalta on annettu delegoituja säädöksiä 35 artiklan 1 kohdan tai 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti; b) ’jalostuseläimellä’ puhdasrotuista jalostuseläintä tai risteytettyä jalostussikaa; c) ’sukusoluilla ja alkioilla’ siemennestettä, munasoluja ja alkioita, jotka on kerätty tai tuotettu jalostuseläimistä keinohedelmöitystä varten; d) ’jalostusjärjestöllä’ mitä tahansa jalostusorganisaatiota tai jalostajien yhdistystä, jonka jonkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tunnustaa 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti jalostusohjelmien toteuttamista varten sellaisilla puhdasrotuisilla jalostuseläimillä, jotka on merkitty tällaisen järjestön tai yhdistyksen ylläpitämiin tai perustamiin kantakirjoihin; e) ’jalostustoimijalla’ mitä tahansa jalostusorganisaatiota, jalostajien yhdistystä tai yksityistä yritystä, jonka jonkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tunnustaa 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti jalostusohjelmien toteuttamista varten sellaisilla risteytetyillä jalostussioilla, jotka on kirjattu tällaisen järjestön tai yhdistyksen ylläpitämiin tai perustamiin jalostusrekistereihin; f) ’jalostuselimellä’ mitä tahansa kolmannessa maassa olevaa jalostusorganisaatiota, jalostajien yhdistystä, yksityistä yritystä, karjankasvatusorganisaatiota tai virallista laitosta, jonka virallinen laitos on hyväksynyt kolmannessa maassa puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden, -vuohien tai -hevosten sekä risteytettyjen jalostussikojen osalta jalostukseen tarkoitettujen jalostuseläinten unioniin tuontia varten; g) ’toimivaltaisella viranomaisella’ jonkin jäsenvaltion keskusviranomaista ja muuta viranomaista, jolle vastuu on siirretty, joka vastaa seuraavista: i) jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen ja niiden jalostuseläimillä toteuttamien jalostusohjelmien hyväksyminen; ii) jalostusjärjestöjä ja -toimijoita koskevan virallisen valvonnan järjestäminen 46 artiklassa ja 52 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä annettujen sääntöjen mukaisesti; iii) avun antaminen muille jäsenvaltioille ja kolmansille maille, jos havaitaan 53, 54, 55 ja 56 artiklan mukainen sääntöjenvastaisuus; iv) muiden virallisten toimien järjestäminen tässä asetuksessa annettujen sääntöjen mukaisesti; h) ’tunnustamisella’ toimivaltaisen viranomaisen muodollista ja virallista ilmoitusta, jonka mukaan jalostusjärjestö tai -toimija täyttää arvioinnin jälkeen 4 artiklan 2 kohdan vaatimukset; i) ’puhdasrotuisella jalostuseläimellä’ i) a alakohdan i alakohdassa tarkoitetun lajin kotieläintä, joka on peräisin saman rodun kantakirjan pääosastoon merkityistä vanhemmista ja isovanhemmista ja joka on merkitty tai rekisteröity ja merkittävissä tällaisen kantakirjan pääosastoon 19 artiklan mukaisesti; ii) a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun lajin kotieläintä, joka on peräisin saman rodun kantakirjan pääosastoon merkityistä vanhemmista ja joka on merkitty tai rekisteröity ja merkittävissä tällaisen kantakirjan pääosastoon 19 artiklan mukaisesti; iii) muun kuin tämän kohdan i ja ii alakohdassa tarkoitetun lajin kotieläintä, jonka osalta näillä eläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden unioniin tuontia koskevat jalostus- ja polveutumissäännöt annetaan 35 artiklan 1 kohdan ja 45 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä; j) ’risteytetyllä jalostussialla’ jalostusrekisteriin kirjattua sikaeläintä, joka on tuotettu tarkoituksellisesti risteyttämällä i) puhdasrotuisia jalostussikoja eri roduista tai linjoista; ii) jalostussikoja, jotka itse ovat syntyneet eri rotujen tai linjojen risteytyksestä; iii) jalostussikoja, jotka kuuluvat jompaankumpaan i tai ii alakohdassa tarkoitettuun luokkaan; k) ’kantakirjalla’ jalostusjärjestön ylläpitämää kantakirjaa, tiedostoa tai tietovälinettä, johon jalostusohjelmiin sisällytettävät puhdasrotuiset jalostuseläimet merkitään tai rekisteröidään merkittäväksi ja jossa on tarkka maininta niiden esivanhemmista ja tapauksen mukaan niiden arvosta; l) ’hyväksynnällä’ toimivaltaisen viranomaisen antamaa suostumusta jalostusjärjestölle tai -toimijalle, jotta se voi toteuttaa jalostusohjelmansa 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti; m) ’pääosastolla’ kantakirjan osastoa, johon puhdasrotuiset jalostuseläimet merkitään tai rekisteröidään merkitsemistä varten; n) ’luokalla’ pääosaston horisontaalista alajaottelua, johon jalostuseläimet merkitään niiden arvon mukaan; o) ’arvolla’ jalostuseläimen mitattavissa olevia perinnöllisiä ominaisuuksia; p) ’jalostusrekisterillä’ jalostustoimijan ylläpitämää tiedostoa tai tietovälinettä, johon jalostusohjelmaan sisällytettävät risteytetyt jalostussiat kirjataan ja jossa on tarkat tiedot niiden esivanhemmista; q) ’virallisella valvonnalla’ toimivaltaisen viranomaisen tai komission suorittamaa valvontaa, jolla todennetaan tässä asetuksessa annettujen jalostus- ja polveutumissääntöjen noudattaminen; r) ’muilla virallisilla toimilla’ toimivaltaisten viranomaisten tämän asetuksen mukaisesti suorittamaa toimintaa, joka on muuta kuin virallista valvontaa ja jolla varmistetaan tässä asetuksessa annettujen jalostus- ja polveutumissääntöjen soveltaminen; s) ’jalostustodistuksella’ virallisia jalostustodistuksia, virallisia varmennuksia tai varmennettuja kaupallisia asiakirjoja, joissa annetaan tietoja jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden polveutumisesta, tunnistamisesta ja tapauksen mukaan jalostusarvon arvioinnista ja joiden on oltava jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden mukana, kun niitä siirretään jäsenvaltiosta toiseen tai tuodaan unioniin; t) ’yksilöllisellä tunnistusnumerolla’ yksilöllistä 15-merkkistä aakkosnumeerista tunnusta, johon on yhdistetty tiedot, jotka koskevat yksittäistä hevoseläintä sekä tietokantaa ja sitä valtiota, johon kyseinen tieto on ensimmäiseksi talletettu maailmanlaajuisen hevoseläinten yleisen tunnistusnumerojärjestelmän[46], jäljempänä ’UENL’, mukaisesti, ja joka sisältää: i) unionin eläinlääkintälainsäädännön mukaisesti tunnistusasiakirjan antaneen passinmyöntämiselimen ylläpitämän tietokannan kuusinumeroisen UELN:n mukaisen tunnistuskoodin, jonka jälkeen tulee ii) yhdeksännumeroinen kyseiselle hevoseläimelle annettu yksilöllinen tunnistusnumero; u) ’tuonnilla’ jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden tuontia jollekin liitteessä VI luetellulle alueelle; v) ’jalostustarkastuksella’ unioniin tuoduille jalostuseläimille ja niiden sukusoluille ja alkioille tehtyjä asiakirja- ja tunnistustarkastuksia, joilla todennetaan 42 artiklassa säädettyjen jalostusedellytysten ja 45 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyissä delegoiduissa säädöksissä annettujen jalostus- ja polveutumissääntöjen noudattaminen; w) ’asiakirjatarkastuksella’ sellaisten virallisten todistusten, virallisten varmennusten ja muiden asiakirjojen, mukaan luettuna kaupalliset asiakirjat, tarkastusta, joiden on oltava seuraavien lähetysten mukana: i) unioniin tuodut jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot 39 artiklassa säädetyn mukaisesti; ii) unioniin tuodut puhdasrotuiset jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot 45 artiklan 1 kohdan nojalla annetuissa delegoiduissa säädöksissä säädetyn mukaisesti; x) ’tunnistustarkastuksella’ silmämääräistä tarkastamista sen todentamiseksi, että lähetyksen sisältö ja merkinnät, mukaan luettuina eläimissä olevat merkit, sinetit ja kuljetusvälineet, vastaavat jalostustodistuksissa, virallisissa varmennuksissa ja muissa lähetyksen mukana seuraavissa asiakirjoissa annettuja tietoja; y) ’sääntöjenvastaisuudella’ tässä asetuksessa annettujen jalostus- ja polveutumissääntöjen noudattamatta jättämistä. 3 artikla Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unionin sisäisessä kaupassa ja unioniin tuonnissa sovellettavat yleiset jalostus- ja polveutumissäännöt Jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa ja niiden tuontia unioniin ei saa kieltää, rajoittaa tai haitata muilla jalostukseen tai polveutumiseen liittyvillä perusteilla kuin niillä, joista säädetään tässä asetuksessa. Jalostuseläimiä ja niiden sukusoluja ja alkioita, jalostuseläinten omistajia tai jalostajia ja jalostusjärjestöjä, -toimijoita tai jalostuselimiä ei saa syrjiä niiden alkuperämaan perusteella. II LUKU Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen jäsenvaltioissa ja jalostusohjelmien hyväksyminen 1 jakso Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen 4 artikla Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustaminen 1. Jalostusjärjestöt ja -toimijat voivat hakea toimivaltaiselta viranomaiselta tunnustamista 2 kohdan mukaisesti. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on tunnustettava jalostusjärjestö tai -toimija, joka hakee siltä tunnustamista, edellyttäen että se täyttää seuraavat vaatimukset: a) sen päätoimipaikka on sen jäsenvaltion alueella, jossa toimivaltainen viranomainen sijaitsee; b) se osoittaa hakemuksessaan täyttävänsä liitteessä I olevassa 1 osassa esitetyt vaatimukset; c) se määrittelee hakemuksessaan i) jalostusohjelmansa luonteen, jonka tarkoituksena on oltava – rodun säilyttäminen tai – rodun tai risteytyksen parantaminen; ii) jalostusohjelmansa soveltamisalan ja liitteessä I olevan 2 osan vaatimusten mukaisesti – ja puhdasrotuisten hevosten tapauksessa 3 osan vaatimusten mukaisesti – vahvistamansa säännöt; iii) maantieteellisen alueen, jolla se aikoo toteuttaa jalostusohjelmansa. 3. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä I olevassa 1 osassa ja puhdasrotuisten jalostushevosten osalta 3 osassa tarkoitettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustamista koskevien vaatimusten muutoksia, jotta voidaan ottaa huomioon niiden jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden monimuotoisuus, joihin vaatimukset vaikuttavat. 5 artikla Poikkeus jalostusjärjestöjen tunnustamista koskevaan 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaan 1. Poiketen siitä, mitä 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta jalostusjärjestöä, joka täyttää liitteessä I olevan 1 osan vaatimukset, jos kyseisen jalostusjärjestön jalostusohjelma vaarantaisi sellaisten puhdasrotuisten jalostuseläinten säilymisen tai geneettisen monimuotoisuuden, jotka on merkitty tai rekisteröity ja merkittävissä kantakirjaan, jonka kyseisessä jäsenvaltiossa jo tunnustettu jalostusjärjestö on perustanut kyseistä rotua varten. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa toimivaltaisen viranomaisen on otettava asianmukaisesti huomioon seuraavat kriteerit: a) kyseistä rotua varten jo tunnustettujen jalostusjärjestöjen lukumäärä jäsenvaltiossa, jossa hakijana oleva jalostusjärjestö sijaitsee; b) kyseisen rodun puhdasrotuisten jalostuseläinten populaatio koko kyseisessä jäsenvaltiossa; c) mahdollinen geneettinen panos saman rodun muilta jalostusjärjestöiltä, jotka on tunnustettu muissa jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa. 6 artikla Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden tunnustamisen epääminen 1. Jos 4 artiklassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen aikoo kieltäytyä tunnustamasta jalostusjärjestöä tai -toimijaa, sen on toimitettava tälle perusteltu selvitys aiotusta kieltäytymisestä ja samalla annettava jalostusjärjestölle tai -toimijalle oikeus valittaa aiotusta kieltäytymisestä 30 päivän kuluessa perustellun selvityksen vastaanottopäivästä. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitetun valituksen saatuaan toimivaltainen viranomainen pysyy päätöksessään, sen on toimitettava jalostusjärjestölle tai -toimijalle perusteltu selvitys päätöksestään 30 päivän kuluessa valituksen vastaanottopäivästä ja ilmoitettava samalla komissiolle päätöksestään kieltäytyä tunnustamisesta ja sen syistä. 7 artikla Tunnustettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luettelot 1. Jäsenvaltioiden on laadittava ja pidettävä ajan tasalla luettelo jalostusjärjestöistä ja -toimijoista, jotka maan toimivaltainen viranomainen on tunnustanut 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja asetettava tällainen luettelo julkisesti saataville. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot: a) jalostusjärjestön tai -toimijan nimi, yhteystiedot ja internetsivusto; b) rotu tai risteytys, jonka osalta jalostusohjelma on hyväksytty; c) puhdasrotuisten jalostushevosten tapauksessa sen jalostusjärjestön nimi ja yhteystiedot, joka pitää rodun alkuperäkantakirjaa. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 1 kohdassa säädetyssä luettelossa jalostusohjelman hyväksynnän voimassaolon keskeyttäminen, joka on määrätty 61 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisesti. 4. Jäsenvaltioiden on poistettava välittömästi 1 kohdassa säädetystä luettelosta jalostusjärjestö tai -toimija, jonka tunnustaminen on peruutettu 61 artiklan 2 kohdan g alakohdan mukaisesti. 5. Komissio voi laatia täytäntöönpanosäädöksillä mallilomakkeita tiedoista, jotka jäsenvaltioiden on ilmoitettava julkisesti 1 kohdassa säädetystä tunnustettujen jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden luettelosta. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 2 jakso Jalostusohjelmien hyväksyminen 8 artikla Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden toteuttamien jalostusohjelmien hyväksyminen 1. Toimivaltaisen viranomaisen on hyväksyttävä 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti tunnustamansa jalostusjärjestön tai -toimijan jalostusohjelma sillä edellytyksellä, että jalostusjärjestö tai -toimija toimittaa jalostusohjelmansa hyväksymistä koskevan hakemuksen, jossa se osoittaa noudattavansa 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädettyjä ja liitteessä I olevassa 2 osassa ja puhdasrotuisten hevosten tapauksessa 3 osassa esitettyjä vaatimuksia. 2. Edellä 4 artiklassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen voi antaa jalostusjärjestöille ja -toimijoille luvan ulkoistaa kantakirjan tai jalostusrekisterin teknisen hallinnoinnin ja muut jalostusohjelman erityiset osat kolmannelle osapuolelle, edellyttäen että a) jalostusjärjestöt ja -toimijat ovat edelleen vastuussa toimivaltaiselle viranomaiselle sen varmistamisesta, että 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädettyjä vaatimuksia noudatetaan; b) kyseisen kolmannen osapuolen ja jalostusohjelmiin osallistuvien jalostajien taloudellisen toiminnan välillä ei ole eturistiriitaa. 3. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä I olevassa 2 osassa ja puhdasrotuisten hevosten osalta 3 osassa tarkoitettujen jalostusohjelmien hyväksymistä koskevien vaatimusten muutoksia, jotta voidaan ottaa huomioon jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden toteuttamien jalostusohjelmien monimuotoisuus. 9 artikla Sellaisten jalostusohjelmien ilmoittaminen ja hyväksyminen, jotka toteutetaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa jalostusjärjestö tai -toimija on tunnustettu 1. Jos jalostusohjelman soveltamisala tai maantieteellinen alue, jolla se on tarkoitus toteuttaa, viittaa siihen, että jalostusjärjestö tai -toimija aikoo toteuttaa sen jalostuseläimillä, joita pidetään toisessa jäsenvaltiossa, 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen a) ilmoittaa kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään 90 kalenteripäivää ennen jalostusohjelman aiottua aloituspäivää; b) toimittaa a alakohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle yhdessä edellä mainitun ilmoituksen kanssa jäljennöksen 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta jalostusohjelman hyväksymistä koskevasta hakemuksesta. 2. Tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen voi 90 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut kyseisessä kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, kieltäytyä antamasta hyväksyntää 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen tunnustaman jalostusjärjestön toteuttamalle jalostusohjelmalle sen alueella, jos a) kyseisen jäsenvaltion alueella ollaan jo toteuttamassa hyväksyttyä jalostusohjelmaa saman rodun puhdasrotuisilla jalostuseläimillä; b) uuden jalostusohjelman hyväksyminen hajauttaisi kyseisessä jäsenvaltiossa käytettävissä olevaa puhdasrotuisten jalostuseläinten populaatiota siinä määrin, että kyseisen rodun säilyminen tai geneettinen monimuotoisuus vaarantuisi. 3. Jos 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen ei vastaa 90 päivän kuluessa kyseisessä kohdassa säädettyyn ilmoitukseen, tätä pidetään hyväksyntänä. 4. Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen, jossa jalostusjärjestö tai -toimija on tunnustettu tai jossa se on jättänyt tunnustamista koskevan hakemuksen 4 artiklan mukaisesti, on ilmoitettava jalostusjärjestölle tai -toimijalle tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn ilmoituksen tuloksesta viipymättä. 5. Jos 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen aikoo kieltäytyä antamasta hyväksyntää 2 kohdan mukaisesti, sen on ilmoitettava komissiolle aikomuksestaan kieltäytyä antamasta hyväksyntää ja esitettävä perusteltu selvitys. III LUKU Jalostajien ja jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden oikeudet ja velvollisuudet 10 artikla 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksyttyihin jalostusohjelmiin osallistuvien jalostajien oikeudet 1. Jos jalostusjärjestön tai -toimijan säännöissä määrätään jäsenyydestä, jalostajat voivat hakea a) tällaisten jalostusjärjestöjen tai -toimijoiden jäsenyyttä; b) osallistumista jalostusohjelmaan 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyn toiminnan soveltamisalan ja maantieteellisen alueen puitteissa. 2. Jos jalostusjärjestön tai -toimijan säännöissä ei määrätä jäsenyydestä, 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksyttyihin jalostusohjelmiin osallistuvat jalostajat voivat esittää hakemuksen, jotta a) niiden puhdasrotuiset jalostuseläimet merkittäisiin jalostusjärjestön 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti kyseistä rotua varten perustaman kantakirjan pääosastoon; b) niiden eläimet merkittäisiin jalostusjärjestön 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti kyseistä rotua varten perustaman kantakirjan lisäosastoon; c) niiden risteytetyt jalostussiat kirjattaisiin jalostustoimijan 24 artiklan mukaisesti kyseistä risteytystä varten perustamaan jalostusrekisteriin; d) ne voisivat osallistua yksilötulosten testaukseen ja jalostusarvon arviointiin 27 artiklan mukaisesti; e) niille annettaisiin jalostustodistus 33 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti. 3. Jalostajilla on oikeus valita kantakirja tai jalostusrekisteri, johon ne haluavat jalostuseläimensä merkittäväksi tai kirjattavaksi 19 ja 24 artiklan mukaisesti. 11 artikla Jalostajien oikeus riitauttaa jalostusjärjestön tekemä päätös 1. Jalostajat voivat soveltaa 13 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä, jos ne katsovat, että jalostusjärjestö on evännyt perusteetta jonkin seuraavista: a) 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettu hakemus; b) hakemus puhdasrotuisen jalostuseläimen merkitsemiseksi kantakirjan pääosastoon 19 artiklassa säädetyn mukaisesti; c) hakemus eläimen merkitsemiseksi kantakirjan lisäosastoon 20 artiklan 3 kohdassa säädetyn mukaisesti; d) puhdasrotuisen jalostuseläimen hyväksyminen i) jalostukseen 21 artiklassa säädetyn mukaisesti; tai ii) keinosiemennykseen 23 artiklan 1 kohdassa säädetyn mukaisesti; e) puhdasrotuisen jalostuseläimen tai sen siemennesteen hyväksyminen viralliseen yksilötulosten testaukseen ja jalostusarvon arviointiin 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn mukaisesti; f) 27 artiklan mukaisesti tehdyn yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin tulosten hyväksyminen. 2. Jalostajat voivat soveltaa 13 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä, jos ne katsovat, että jalostusjärjestö ei ole toteuttanut yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia 27 artiklan mukaisesti. 12 artikla Jalostajien oikeus riitauttaa jalostustoimijan tekemä päätös 1. Jalostajat voivat soveltaa 13 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä, jos ne katsovat, että jalostustoimija on evännyt perusteetta jonkin seuraavista: a) hakemus risteytetyn jalostussian rekisteröimiseksi jalostusrekisteriin 24 artiklassa säädetyn mukaisesti; b) risteytetyn jalostussian hyväksyminen keinosiemennykseen 26 artiklan 1 kohdassa säädetyn mukaisesti; c) risteytetyn jalostussian tai sen siemennesteen hyväksyminen yksilötulosten testaukseen 26 artiklan 2 kohdassa säädetyn mukaisesti; d) 27 artiklan mukaisesti tehdyn yksilötulosten testauksen tulosten hyväksyminen. 2. Jalostajat voivat soveltaa 13 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä, jos ne katsovat, että jalostustoimija ei ole toteuttanut yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia 27 artiklan mukaisesti. 13 artikla Jalostajien käytössä olevat toimenpiteet, jos ne riitauttavat jalostusjärjestön tai -toimijan tekemän päätöksen 1. Jalostajat voivat 11 ja 12 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa a) pyytää riippumattoman asiantuntijan lausuntoa; b) hakea muutosta 11 artiklan 1 kohdassa ja 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin epääviin päätöksiin tai 11 artiklan 2 kohdassa ja 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin tuloksiin 30 päivän kuluessa epäämisen tai tulosten vastaanottamisesta jalostusjärjestöltä tai -toimijalta. 2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa muutoshakemuksessa jalostajan on kuvattava tosiseikat ja perusteet – mahdollisen 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun riippumattoman asiantuntijan lausunnon perusteella – joiden perusteella se katsoo, että a) jalostusjärjestön tai -toimijan tekemä epäämispäätös ei ole 19, 21, 23, 27, 28, 30 tai 32 artiklan mukainen; tai b) yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin tuloksia ei ole saatu 27 artiklan mukaisesti. 14 artikla Riidanratkaisu 1. Jos jalostusjärjestö tai -toimija ei hyväksy 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä jalostajan tekemää muutoksenhakua, sen on ilmoitettava tästä jalostajalle ja jalostusjärjestön tai -toimijan 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti tunnustaneelle toimivaltaiselle viranomaiselle 30 päivän kuluessa päivästä, jona se päätti olla hyväksymättä muutoksenhakua. 2. Edellä 8 artiklan 1 kohdassa tai 9 artiklassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen voi kumota jalostusjärjestön tai -toimijan päätöksen, jos se katsoo, että päätös ei ole 19, 21, 23, 27, 28, 30 tai 32 artiklan mukainen. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on muutoksenhakumenettely ja että muutoksenhakua koskevat päätökset tehdään kohtuullisessa ajassa. Tätä varten toimivaltainen viranomainen voi päättää perustaa erityisen tuomioistuimen, jolla on valtuudet kumota jalostusjärjestön tai -toimijan päätökset, jos se katsoo, että jalostusjärjestön tai -toimijan päätös evätä jalostajan esittämä muutoksenhaku oli perusteeton. 15 artikla Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden oikeudet 1. Jalostusjärjestöillä ja -toimijoilla on 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen jalostusohjelmien osalta oikeus a) toteuttaa jalostusohjelmansa 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti määritetyn toiminnan soveltamisalan ja maantieteellisen alueen puitteissa; b) määritellä ja toteuttaa itsenäisesti jalostusohjelmansa toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 2. Jalostusjärjestöillä tai -toimijoilla, joilla on jäsenyyteen liittyviä määräyksiä, on oikeus a) evätä jäsenyyshakemus, jos jalostuseläimet eivät kuulu 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan ii ja iii alakohdassa tarkoitettuun jalostusohjelman soveltamisalaan tai maantieteelliseen alueeseen; b) olla myöntämättä jäsenyyttä jalostajille, jotka eivät noudata työjärjestyksessä vahvistettuja velvollisuuksiaan liitteessä I olevan 1 osan 3 kohdan e alakohdan mukaisesti. 16 artikla Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden velvollisuudet 1. Jalostusjärjestöjen tai -toimijoiden, joilla on jäsenyyteen liittyviä määräyksiä, on vahvistettava jäsentensä oikeudet ja velvollisuudet työjärjestyksessään liitteessä I olevan 1 osan 3 kohdan e alakohdan mukaisesti. 2. Jalostusjärjestöt tai -toimijat voivat 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen jalostusohjelmiensa puitteissa merkitä kantakirjoihinsa ainoastaan sellaisia puhdasrotuisia jalostuseläimiä tai kirjata jalostusrekistereihinsä ainoastaan sellaisia risteytettyjä jalostussikoja, joita pidetään 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti määritetyllä maantieteellisellä toiminta-alueella sijaitsevilla tiloilla. 3. On ensisijaisesti jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden vastuulla estää ja tarpeen mukaan sopia riita-asiat, joita saattaa syntyä jalostajien välillä sekä jalostajien ja jalostusjärjestön tai -toimijan välillä, kun toteutetaan 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksyttyä jalostusohjelmaa, sen jäsenvaltion, jossa riita-asia syntyy, 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistamien sääntöjen ja liitteessä I olevan 1 osan 3 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. IV LUKU Jalostuseläinten merkitseminen kantakirjoihin ja jalostusrekistereihin ja hyväksyminen jalostukseen, keinosiemennykseen ja testaukseen 1 jakso Puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitseminen jalostusjärjestöjen ylläpitämiin kantakirjoihin ja hyväksyminen jalostukseen, keinosiemennykseen ja testaukseen 17 artikla Kantakirjojen rakenne 1. Kantakirja muodostuu pääosastosta, johon liitteessä II olevan 1 osan I ja II luvussa vahvistetut vaatimukset täyttävät puhdasrotuiset jalostuseläimet voidaan merkitä tai rekisteröidä merkittäväksi. 2. Jalostusjärjestö voi jakaa pääosaston luokkiin, joiden osalta jalostusjärjestö vahvistaa eri kriteereitä tai menettelyjä puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitsemiseksi eri luokkiin eläinten arvon mukaan. Kriteereissä ja menettelyissä voidaan edellyttää, että puhdasrotuiselle jalostuseläimelle tehdään 27 artiklassa säädetty tai 28 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyssä delegoidussa säädöksessä esitetty yksilötulosten testaus tai jalostusarvon arviointi tai jokin muu arviointi, joka kuvataan 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa, ennen eläimen merkitsemistä pääosaston tiettyyn luokkaan. Jalostusjärjestö voi jakaa luokat alaluokkiin sukupuolen ja iän mukaan. 3. Jalostusjärjestö voi tämän artiklan 1 kohdassa säädetyn pääosaston lisäksi perustaa yhden tai useamman kantakirjan lisäosaston saman lajin eläimille, joita ei voida merkitä pääosastoon, sillä edellytyksellä, että eläimet täyttävät 20 artiklan 1 kohdan vaatimukset ja että jalostusjärjestön säännöt mahdollistavat näiden eläinten jälkeläisten merkitsemisen pääosastoon niiden sääntöjen mukaisesti, jotka vahvistetaan a) liitteessä II olevan 1 osan III luvun 3 kohdassa naaraspuolisten nauta-, sika-, lammas- ja vuohieläinten osalta; tai b) liitteessä II olevan 1 osan III luvun 4 kohdassa uros- ja naaraspuolisten hevoseläinten osalta. 4. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muutoksia liitteessä II olevan 1 osan III luvun 3 ja 4 kohdassa esitettyihin sääntöihin, joiden mukaan lisäosastoon merkittyjen eläinten jälkeläiset voidaan merkitä pääosastoon. 18 artikla Kantakirjan erityinen osasto 1. Toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä jalostusohjelman, jossa edellytetään 17 artiklan 2 kohdasta poiketen tiettyjen puhdasrotuisten jalostussikojen, -lampaiden ja -vuohien merkitsemistä kantakirjan erityiseen osastoon, jos a) nämä eläimet on merkitty kyseisen rodun sellaisen kantakirjan pääosastoon, jota ylläpitää jalostusjärjestö toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa; b) näillä eläimillä on erityisominaisuuksia, jotka erottavat ne saman rodun populaatiosta jäsenvaltiossa, jossa jalostusohjelma on hyväksytty. 2. Jäsenvaltioiden, jotka aikovat soveltaa 1 kohdassa säädettyä poikkeusta, on ilmoitettava tästä ennalta komissiolle ja muille jäsenvaltioille ja esitettävä perusteltu selvitys. 19 artikla Puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitseminen pääosastoon 1. Jalostusjärjestöjen on jalostajien hakemuksesta merkittävä tai rekisteröitävä merkittäväksi pääosastoon kaikki niiden jalostusohjelman kattamaan rotuun kuuluvat puhdasrotuiset jalostuseläimet, jotka täyttävät liitteessä II olevassa 1 osassa esitetyt vaatimukset. 2. Jalostusjärjestöt eivät saa kieltäytyä merkitsemästä puhdasrotuista jalostuseläintä kantakirjansa pääosastoon sillä perusteella, että eläin on jo merkitty saman rodun tai risteytysohjelman tapauksessa eri rodun sellaisen kantakirjan pääosastoon, jonka on perustanut 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti toisessa jäsenvaltiossa tunnustettu jalostusjärjestö tai kolmannessa maassa 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti tunnustettu jalostuselin. 3. Jos pääosasto on jaettu luokkiin, jalostusjärjestön on merkittävä pääosastoon merkitsemisen kriteerit täyttävät puhdasrotuiset jalostuseläimet siihen luokkaan, joka vastaa näiden puhdasrotuisten jalostuseläinten arvoa, syrjimättä eläimiä sen perusteella, että ne ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta. 4. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muutoksia liitteessä II olevan 1 osan I ja II luvussa asetettuihin vaatimuksiin puhdasrotuisten jalostuseläinten merkitsemiseksi kantakirjan pääosastoon. 20 artikla Eläinten merkitseminen lisäosastoon 1. Jalostusjärjestöjen on jalostajien hakemuksesta merkittävä 17 artiklan 3 kohdassa säädettyyn asianmukaiseen lisäosastoon jalostusohjelmansa piiriin kuuluvien lajien eläimet, joita ei voida merkitä pääosastoon, sillä edellytyksellä, että nämä eläimet täyttävät liitteessä II olevan 1 osan III luvun 1 ja 2 kohdassa asetetut edellytykset. 2. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muutoksia liitteessä II olevan 1 osan III luvussa asetettuihin edellytyksiin eläinten merkitsemiseksi kantakirjan lisäosastoihin. 21 artikla Puhdasrotuisten jalostuseläinten hyväksyminen jalostukseen 1. Jalostusjärjestöt eivät saa muilla jalostukseen tai polveutumiseen liittyvillä perusteilla kuin niillä, jotka johtuvat 19 artiklan soveltamisesta, jättää käyttämättä kantakirjansa pääosastoon merkittyjä puhdasrotuisia jalostuseläimiä jalostukseen seuraavilla lisääntymismenetelmillä: a) astutus; b) munasolujen ja alkioiden kerääminen ja käyttö jalostustarkoituksiin; c) siemennesteen kerääminen jalostuseläimiltä, joille on tapauksen mukaan tehty 27 artiklan mukainen tai 28 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyssä delegoidussa säädöksessä vahvistettu yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi; d) keinosiemennys c alakohdassa tarkoitetulla siemennesteellä; e) b alakohdassa tarkoitetuista munasoluista tuotettujen ja c alakohdassa tarkoitetulla siemennesteellä hedelmöitettyjen alkioiden in vitro -tuotanto ja käyttö jalostustarkoituksiin. 2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 71 artiklan mukaisesti kriteereistä, joka koskevat a) jalostusjärjestöjen antamaa hyväksyntää puhdasrotuisille jalostuseläimille jalostusta varten; b) puhdasrotuisten jalostuseläinten sukusolujen ja alkioiden keruuta ja käyttöä jalostustarkoituksiin. 22 artikla Tunnistamisen varmistusmenetelmät 1. Jalostusjärjestöjen on edellytettävä, että puhdasrotuiset jalostusnaudat ja lypsykarjarotuihin kuuluvat urospuoliset puhdasrotuiset jalostuslampaat ja -vuohet tunnistetaan niiden veriryhmän analyysin perusteella tai muulla asianmukaisella menetelmällä, joka tarjoaa vähintään samanasteisen varmuuden, kun näitä eläimiä käytetään a) siemennesteen keräämiseen keinosiemennystä varten; b) munasolujen ja alkioiden keräämiseen. 2. Komissio voi jäsenvaltion tai kyseisen lajin puhdasrotuisten eläinten jalostusjärjestöjen eurooppalaisen yhdistyksen pyynnöstä hyväksyä täytäntöönpanosäädöksin puhdasrotuisten jalostusnautojen ja lypsykarjarotuihin kuuluvien urospuolisten puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien tunnistamisen varmistamiseksi menetelmiä, jotka tarjoavat vähintään samantasoisen varmuuden kuin näiden puhdasrotuisten jalostuseläinten veriryhmän analysointi, ottaen huomioon tekninen edistys ja 31 artiklassa tarkoitettujen eurooppalaisten vertailukeskusten suositukset. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 23 artikla Siemennesteen hyväksyminen keinosiemennystä ja munasolujen in vitro -hedelmöitystä varten ja puhdasrotuisten jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden hyväksyminen testausta varten 1. Jalostusjärjestöt eivät saa kieltää siemennesteen käyttöä naaraspuolisten puhdasrotuisten jalostuseläinten keinosiemennykseen tai puhdasrotuisilta naaraspuolisilta jalostuseläimiltä kerättyjen munasolujen in vitro -hedelmöitykseen, edellyttäen että siemenneste on kerätty puhdasrotuisilta a) jalostusnaudoilta, -sioilta, -lampailta ja -vuohilta, jotka on hyväksytty keinosiemennykseen käytettävän siemennesteen tai in vitro -hedelmöitykseen käytettävien alkioiden keruuta varten jossakin jäsenvaltiossa 27 artiklan ja liitteen III mukaisesti tehdyn yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin perusteella; b) jalostushevosilta, jotka on hyväksytty keinosiemennykseen käytettävän siemennesteen tai in vitro -hedelmöitykseen käytettävien alkioiden keruuta varten 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyn jalostusohjelman perusteella. 2. Puhdasrotuiset jalostuseläimet ja niiden sukusolut ja alkiot, jotka on merkitty yhdessä jäsenvaltiossa tunnustetun jalostusjärjestön perustaman kantakirjan pääosastoon, on hyväksyttävä yksilötulosten testausta ja tapauksen mukaan jalostusarvon arviointia varten jalostusjärjestössä, joka toteuttaa jalostusohjelmaa samalla rodulla toisessa jäsenvaltiossa, samoin edellytyksin ja määrällisin rajoituksin, joita sovelletaan puhdasrotuisiin jalostuseläimiin ja niiden sukusoluihin ja alkioihin, jotka on merkitty siinä jäsenvaltiossa tunnustetun jalostusjärjestön perustamaan saman rodun kantakirjaan, jossa yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi suoritetaan 27 artiklan mukaisesti. 3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa kyseisissä kohdissa tarkoitetut puhdasrotuisten jalostuseläinten sukusolut ja alkiot on kerättävä, käsiteltävä ja varastoitava keinosiemennysasemalla tai siemennesteen varastointikeskuksessa tai alkionsiirto- tai alkiontuotantoryhmässä, joka on virallisesti hyväksytty näillä hyödykkeillä käytävää unionin sisäistä kauppaa varten unionin eläinlääkintälainsäädännön mukaisesti. 4. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä a) tiettyjen rotujen puhdasrotuisten jalostushevosten hyväksymiseksi keinosiemennystä ja munasolujen in vitro -hedelmöitystä varten; b) tiettyjen rotujen puhdasrotuisten jalostushevosten ja niiden sukusolujen ja alkioiden hyväksymiseksi yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia varten. 2 jakso Risteytettyjen jalostussikojen kirjaaminen jalostustoimijan ylläpitämiin jalostusrekistereihin ja hyväksyminen jalostukseen, keinosiemennykseen ja testaukseen 24 artikla Risteytettyjen jalostussikojen kirjaaminen jalostusrekistereihin 1. Jalostustoimijan on, tapauksen mukaan jäsentensä hakemuksesta, rekisteröitävä jalostusrekisteriinsä kaikki samaan risteytykseen kuuluvat risteytetyt jalostussiat, jotka täyttävät liitteessä II olevassa 2 osassa esitetyt vaatimukset. 2. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muutoksia liitteessä II olevassa 2 osassa asetettuihin vaatimuksiin risteytettyjen jalostussikojen rekisteröimiseksi jalostusrekistereihin. 25 artikla Risteytettyjen jalostussikojen hyväksyminen jalostukseen 1. Jalostustoimijat eivät saa muilla jalostukseen tai polveutumiseen liittyvillä perusteilla kuin niillä, jotka johtuvat 27 artiklan soveltamisesta, jättää käyttämättä jalostusrekistereihinsä rekisteröityjä risteytettyjä jalostussikoja jalostukseen seuraavilla lisääntymismenetelmillä: a) astutus; b) munasolujen ja alkioiden kerääminen ja käyttö jalostustarkoituksiin; c) siemennesteen kerääminen jalostuseläimiltä, joille on tehty 27 artiklan mukainen tai 28 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyssä delegoidussa säädöksessä vahvistettu yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi, ja sen käyttö; d) keinosiemennys c alakohdassa tarkoitetulla siemennesteellä; e) b alakohdassa tarkoitetuista munasoluista tuotettujen ja c alakohdassa tarkoitetulla siemennesteellä hedelmöitettyjen alkioiden in vitro -tuotanto ja käyttö jalostustarkoituksiin. 2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 71 artiklan mukaisesti kriteereistä, joka koskevat a) jalostustoimijoiden antamaa hyväksyntää risteytetyille jalostussioille jalostusta varten; b) risteytettyjen jalostussikojen siemennesteen, munasolujen ja alkioiden keräämistä ja käyttöä jalostukseen. 26 artikla Risteytettyjen jalostussikojen hyväksyminen keinosiemennykseen ja testaukseen 1. Jalostustoimijat eivät saa kieltää siemennesteen käyttöä keinosiemennykseen tai naaraspuolisilta risteytetyiltä jalostussioilta kerättyjen munasolujen in vitro -hedelmöitykseen, edellyttäen että siemenneste on kerätty risteytetyiltä jalostussioilta, joiden linjalle on tehty yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi 27 artiklan ja liitteen III mukaisesti. 2. Jalostustoimijan, joka toteuttaa jalostusohjelmaa samalla risteytyksellä toisessa jäsenvaltiossa, on hyväksyttävä yksilötulosten testausta ja tapauksen mukaan jalostusarvon arviointia varten urospuoliset risteytetyt jalostussiat ja niiden siemenneste, jotka on kirjattu yhdessä jäsenvaltiossa tunnustetun jalostustoimijan perustamaan jalostusrekisteriin, samoin edellytyksin ja määrällisin rajoituksin, joita sovelletaan urospuolisiin risteytettyihin jalostussikoihin ja niiden siemennesteeseen, jotka on merkitty siinä jäsenvaltiossa tunnustetun jalostustoimijan perustamaan saman risteytyksen jalostusrekisteriin, jossa yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi suoritetaan 27 artiklan mukaisesti. 3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa kyseisissä kohdissa tarkoitettu siemenneste on kerättävä, käsiteltävä ja varastoitava keinosiemennysasemalla tai siemennesteen varastointikeskuksessa, joka on virallisesti hyväksytty näillä hyödykkeillä käytävää unionin sisäistä kauppaa varten unionin eläinlääkintälainsäädännön mukaisesti. 4. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä risteytettyjen jalostussikojen hyväksymiseksi keinosiemennykseen ja testaukseen. V LUKU Yksilötulosten testaus, jalostusarvon arviointi ja jalostustodistukset 27 artikla Menetelmät yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia varten 1. Jos 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa edellytetään yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden ja -vuohien kantakirjaan luokittelemista varten ja näiden lajien urospuolisten jalostuseläinten ja niiden siemennesteen jalostukseen hyväksymistä varten, jalostusjärjestöjen on varmistettava, että tällainen yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi tehdään sääntöjen mukaisesti, jotka vahvistetaan liitteessä III olevassa a) 1 osassa puhdasrotuisten jalostusnautojen osalta; b) 2 osan I luvussa ja 2 osan II luvun 1 kohdassa puhdasrotuisten jalostussikojen osalta; c) 3 osassa puhdasrotuisten jalostuslampaiden ja -vuohien osalta. 2. Jos 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa edellytetään yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia puhdasrotuisten jalostushevosten kantakirjaan luokittelemista varten ja urospuolisten jalostushevosten ja niiden siemennesteen jalostukseen hyväksymistä varten, jalostusjärjestöjen on varmistettava, että tällainen yksilötulosten testaus ja jalostusarvon arviointi tehdään sääntöjen mukaisesti, jotka vahvistetaan liitteessä I olevassa a) 2 osan 1 kohdan e alakohdassa; b) 3 osan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja b alakohdan i alakohdassa sekä 2 kohdan b alakohdassa. 3. Jos 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyssä jalostusohjelmassa edellytetään risteytettyjen jalostussikojen jalostusarvon arviointia niiden jalostusrekistereihin luokittelemista varten ja urospuolisten risteytettyjen jalostussikojen ja niiden siemennesteen jalostukseen hyväksymistä varten, jalostustoimijoiden on varmistettava, että jalostusarvon arviointi tehdään liitteessä III olevan 2 osan II luvun 2 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 28 artikla Yksilötulosten testaukseen ja jalostusarvon arviointiin liittyviä vaatimuksia koskeva säädösvallan siirtäminen ja täytäntöönpanovalta 1. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yksilötulosten testaukseen ja jalostusarvon arviointiin liittyviä sääntöjä, ja tarpeen mukaan liitteen III muuttamista, jotta voidaan ottaa huomioon a) tieteellinen kehitys; b) tekninen kehitys; c) sisämarkkinoiden toiminta; tai d) tarve suojella arvokkaita geenivaroja. 2. Komissio voi 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun riippumattoman asiantuntijan lausunnon perusteella antaa täytäntöönpanosäädöksellä yhdenmukaisia sääntöjä yksilötulosten testauksesta ja jalostusarvon arvioinnista sekä niiden tulosten tulkinnasta. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 29 artikla Yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia varten nimetyt laitokset 1. Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden on tarpeen mukaan 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyn jalostusohjelmansa toteuttamiseksi nimettävä laitos, joka tekee jalostuseläimille 27 artiklassa säädetyn yksilötulosten testauksen ja jalostusarvon arvioinnin. 2. Edellä 1 kohdassa säädetyt laitokset voivat a) joko toimia erikoistuneena yksikkönä jalostusjärjestön tai -toimijan vastuun alaisuudessa; tai b) saada hyväksynnän toimivaltaiselta viranomaiselta, joka on hyväksynyt jalostusohjelman. 3. Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden on pidettävä ajantasaista luetteloa 1 kohdan mukaisesti nimeämistään laitoksista ja asetettava nämä tiedot julkisesti saataville. 30 artikla 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimettyjen laitosten velvollisuudet 1. Jalostusjärjestöjen tai -toimijoiden 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimeämien laitosten on toimitettava seuraavat tiedot toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä: a) kaikki tiedot suoritetuista yksilötulosten testeistä; b) nimeävän jalostusjärjestön tai -toimijan ja 29 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen tunnistetiedot; c) yksityiskohtaiset tiedot ominaisuuksien rekisteröintimenetelmistä; d) yksityiskohtaiset tiedot yksilötulosten testauksen tulosten analyysissä käytetystä yksilötulosten kuvausmallista; e) yksityiskohtaiset tiedot yksilötulosten testauksen tulosten analyysissä käytetystä tilastomenetelmästä kunkin arvioidun ominaisuuden osalta; f) yksityiskohtaiset tiedot käytetyistä geneettisistä parametreista kunkin arvioidun ominaisuuden osalta. 2. Jalostusjärjestön tai -toimijan 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimeämien laitosten on asetettava julkisesti saataville ja pidettävä ajan tasalla niiden jalostuseläinten jalostusarvon arvioinnin tulokset, joiden siemennestettä käytetään keinosiemennykseen. 31 artikla Euroopan unionin vertailukeskusten nimeäminen 1. Komissio nimeää täytäntöönpanosäädöksillä Euroopan unionin vertailukeskuksen, joka vastaa yhteistyöstä jalostusjärjestöjen kanssa pyrittäessä yhdenmukaistamaan puhdasrotuisten jalostusnautojen yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat menetelmät. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 2. Komissio voi nimetä täytäntöönpanosäädöksillä Euroopan unionin vertailukeskukset, jotka vastaavat muiden puhdasrotuisten jalostuseläinten kuin nautojen yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevien menetelmien yhdenmukaistamisesta. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 32 artikla Euroopan unionin vertailukeskuksia koskevat vaatimukset ja niiden velvollisuudet ja tehtävät 1. Edellä 31 artiklan mukaisesti nimettyjen Euroopan unionin vertailukeskusten on a) oltava liitteessä IV olevassa 1 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaisia; b) toteutettava liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitetyt velvollisuudet ja tehtävät; c) työskenneltävä jalostusjärjestöjen ja niiden 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimeämien laitosten kanssa, jotta edistettäisiin 27 artiklassa säädettyä puhdasrotuisten jalostuseläinten yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevien menetelmien yhdenmukaista soveltamista. 2. Siirretään komissiolle valta antaa 71 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muutoksia a) liitteessä IV olevassa 1 kohdassa esitettyihin Euroopan unionin vertailukeskuksia koskeviin vaatimuksiin; b) liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitettyihin Euroopan unionin vertailukeskuksia koskeviin velvollisuuksiin ja tehtäviin. Tässä 2 kohdassa säädetyissä delegoiduissa säädöksissä on otettava asianmukaisesti huomioon niiden puhdasrotuisten jalostuseläinten laji, joiden osalta yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat menetelmät pyritään saamaan yhdenmukaisiksi, sekä tieteen ja tekniikan edistys jalostusarvon arvioinnin alalla. 3. Komissio voi tarkastaa 31 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti nimetyt Euroopan unionin vertailukeskukset sen varmistamiseksi, että a) ne ovat liitteessä IV olevassa 1 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaisia; b) ne toteuttavat liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitetyt velvollisuudet ja tehtävät. Jos näissä tarkastuksissa havaitaan, että Euroopan unionin vertailukeskus ei toteuta liitteessä IV olevassa 2 kohdassa esitettyjä velvollisuuksiaan ja tehtäviään, komissio voi vähentää neuvoston päätöksen 2009/470/EY 31 artiklan mukaisesti myönnettyä unionin rahoitusosuutta tai peruuttaa nimeämisen 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 33 artikla Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unionin sisäistä kauppaa varten tarkoitettujen jalostustodistusten myöntäminen, sisältö ja muoto 1. Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden merkitsemiseksi kantakirjoihin tai kirjaamiseksi jalostusrekistereihin jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden on myönnettävä jalostustodistuksia, a) joissa annetaan liitteessä V esitetyt tiedot; b) jotka ovat 4 kohdan nojalla annetuissa täytäntöönpanosäädöksissä säädettyjen jalostustodistusten mallien mukaisia. 2. Jalostusjärjestöjen ja -toimijoiden, jotka toteuttavat yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia 8 artiklan 1 kohdan tai 9 artiklan mukaisesti hyväksytyn jalostusohjelmansa mukaisesti, on ilmoitettava jalostuseläimelle tai sen sukusoluille ja alkioille myönnetyssä jalostustodistuksessa a) kaikki saatavilla olevat yksilötulosten testauksen tulokset; b) ajantasaiset tulokset jalostusarvon arvioinnista; c) mahdolliset geneettiset erityisominaisuudet ja virheet, jotka vaikuttavat eläimeen ja sen vanhempiin ja isovanhempiin, hyväksytyn jalostusohjelman vaatimusten mukaisesti. 3. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 1 kohdan a alakohdan mukaisesti vaadittuja tietoja ja tarpeen mukaan muutoksia liitteessä V säädettyjen jalostustodistusten sisältöön. 4. Komissio laatii täytäntöönpanosäädöksillä jalostuseläimiä ja niiden siemennestettä, munasoluja ja alkioita koskevien jalostustodistusten mallit. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 34 artikla Jalostuseläinten ja niiden sukusolujen ja alkioiden unionin sisäistä kauppaa varten tarkoitettujen jalostustodistusten myöntämistä, sisältöä ja muotoa koskevat poikkeukset 1. Poiketen siitä, mitä 33 artiklan 1 kohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi sallia, että a) jalostustodistuksen myöntää keinosiemennysasema tai alkionsiirto- tai alkiontuotantoryhmä, joka on hyväksytty sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa varten unionin eläinlääkintälainsäädännön mukaisesti; b) tiedot, jotka vaaditaan jalostustodistuksessa, sisällytetään muihin asiakirjoihin, jotka ovat puhdasrotuisten jalostusnautojen, -sikojen, -lampaiden ja -vuohien sekä risteytettyjen jalostussikojen mukana, edellyttäen että kantakirjaa tai jalostusrekisteriä pitävä jalostusjärjestö tai -toimija varmentaa näiden muiden asiakirjojen sisällön liitteessä V olevan 1 osan 2 kohdan mukaisesti; c) tiedot, jotka vaaditaan jalostustodistuksessa, sisällytetään jalostusjärjestön myöntämään tunnistusasiakirjaan hevosten tunnistamista koskevan unionin eläinlääkintälainsäädännön mukaisesti. 2. Poiketen siitä, mitä 33 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, jos jalostusarvon arvioinnin tulokset ovat julkisesti saatavilla internetissä, jalostusjärjestöt tai -toimijat voivat jalostustodistuksessa viitata kyseiseen verkkosivuun, jolta tulokset löytyvät. VI LUKU Jalostus- ja polveutumissäännöt muiden lajien puhdasrotuisilla jalostuseläimillä käytävää kauppaa varten 35 artikla Jalostus- ja polveutumissääntöjä koskeva säädösvallan siirtäminen ja täytäntöönpanovalta 2 artiklan i alakohdan iii alakohdassa tarkoitetuilla puhdasrotuisilla jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa varten 1. Siirretään komissiolle 71 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä, jotka koskevat jalostus- ja polveutumissääntöjä 2 artiklan i alakohdan iii alakohdassa tarkoitetuilla puhdasrotuisilla jalostuseläimillä ja niiden sukusoluilla ja alkioilla käytävää kauppaa varten, kun tämä on tarpeen joko sisämarkkinoiden toiminnan tai arvokkaiden geenivarojen suojelun vuoksi, kun kyseessä ovat seuraavat: a) jalostusjärjestöjen tunnustaminen; b) jalostusohjelmien hyväksyminen; c) puhdasrotuisten jalostuseläinten kantakirjoihin merkitsemistä koskevat edellytykset; d) jalostusjärjestöjen suorittama puhdasrotuisten jalostuseläinten hyväksyminen jalostukseen tai keinosiemennykseen ja niiden sukusolujen ja alkioiden keruun ja käytön hyväksyminen; e) puhdasrotuisten jalostuseläinten yksilötulosten testausta ja jalostusarvon arviointia koskevat menetelmät; f) tiedot, jotka on sisällytettävä puhdasrotuisten jalostuseläinten mukana oleviin jalostustodistuksiin. 2. Mikäli komissio on antanut 1 kohdassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä, se laatii täytäntöönpanosäädöksillä tämän artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettujen jalostustodistusten mallit 2 artiklan i alakohdan iii alakohdassa tarkoitetuille puhdasrotuisille jalostuseläimille ja niiden siemennesteelle, munasoluille ja alkioille. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. VII LUKU Tuonti kolmansista maista 36 artikla Jalostuselimet 1. Jalostajan hakemuksesta jalostusjärjestön tai -toimijan on merkittävä kantakirjaan tai kirjattava jalostusrekisteriin kaikki unioniin tuodut jalostuseläimet ja niiden jälkeläiset, jotka on tuotettu unioniin tuoduista sukusoluista ja alkioista, edellyttäen että jalostuseläimet tai sukusolujen ja alkioiden luovuttajat on merkitty sellaisen kolmannessa maassa toimivan jalostuselimen kantakirjaan tai jalostusrekisteriin, joka a) täyttää 37 artiklassa säädetyt jalostuselinten luetteloon sisällyttämistä koskevat kriteerit; b) sisältyy jalostuselinten luetteloon, jonka jalostuseläinten tai niiden sukusolujen ja alkioiden alkuperämaana oleva kolmas maa on ilmoittanut komissiolle. 2. Komissio pitää yllä, päivittää ja julkaisee 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja luetteloja kolmansien maiden jalostuselimistä. 37 artikla Kriteerit jalostuselinten sisällyttämiseksi luetteloon 1. Komissio sisällyttää 36 artiklan 2 kohdassa säädettyyn luetteloon vain jalostuselimet, joiden osalta se on saanut kolmannen maan viralliselta laitokselta asiakirjat, jotka osoittavat, että jalostuselimet, jotka kyseinen kolmas maa haluaa sisällyttää luetteloon, täyttävä