Alueiden komitean lausunto aiheista:

- "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Yhteisön maahanmuuttopolitiikka", ja

- "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Yhteinen turvapaikkamenettely ja turvapaikan saaneille yhtenäinen asema koko unionissa"

(2002/C 19/07)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille aiheesta "Yhteisön maahanmuuttopolitiikka" (KOM(2000) 757 lopullinen) ja

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille aiheesta "Yhteinen turvapaikkamenettely ja turvapaikan saaneille yhtenäinen asema koko unionissa" (KOM(2000) 755 lopullinen),

ottaa huomioon komission 1. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. kesäkuuta 2000 tekemän päätöksen antaa aiheesta lausunto ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 7:n "koulutus, ammattikoulutus, kulttuuri, nuoriso, urheilu, kansalaisten oikeudet" tehtäväksi,

ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksen 61-63 artiklat,

ottaa huomioon Tampereella lokakuussa 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät,

ottaa huomioon komission tiedonannon "Tulostaulu vapauteen, turvallisuuteen, ja oikeuteen perustuvan alueen toteutumisen seuraamiseksi Euroopan unionissa" (KOM(2000) 782 lopullinen),

ottaa huomioon AK:n lausunnon "Muuttovirrat Euroopassa" (CdR 227/1999 fin)(1),

ottaa huomioon valiokunta 7:n kesäkuun 29. päivänä 2001 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 90/2001 rev. 2, jonka esittelijä oli Theódoros Georgákis (EL/PSE),

hyväksyi 19. ja 20. syyskuuta 2001 pitämässään 40. täysistunnossa (syyskuun 20. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Maahanmuuttopolitiikkaa koskevat alueiden komitean näkemykset ja suositukset

Alueiden komitea

1.1. korostaa, että taloudellisista syistä muuttaviin ja toisaalta Geneven sopimuksen määritelmien mukaisiin pakolaisiin liittyvät ongelmat ovat luonteeltaan täysin erilaiset. Nämä kaksi kysymystä liittyvät kuitenkin läheisesti toisiinsa. Joka tapauksessa yhteisön politiikalla on oltava yhteiset tavoitteet sekä turvapaikka- että maahanmuuttokysymyksissä. Näiden kahden politiikanalan välillä voi kuitenkin syntyä ristiriitoja, jotka on pyrittävä välttämään.

1.2. pitää komission tiedonantoa tervetulleena lähtökohtana Euroopan unionin yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa koskevan keskustelun avaamiselle. EU:n yhteiskunnissa hyväksyttyjen solidaarisuuden tunteeseen ja avointen ovien politiikkaan johtavien humanististen ajatusten lisäksi yhteisen maahanmuuttopolitiikan kehittämisen tekevät välttämättömäksi EU:n väestön ikääntymisen aiheuttamat työvoimaan ja eläkkeisiin liittyvät ongelmat. AK kannattaa komission ehdotusta luoda yhteiset lainsäädännölliset vähimmäispuitteet, joissa määrättäisiin EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten maahanpääsyn ja oleskelun ehdoista. Samaan aikaan komitea korostaa kuitenkin tarvetta torjua laitonta maahanmuuttoa laatimalla erityisohjelmia sekä lähtömaiden tukemiseksi että EU:n ulkorajojen turvaamiseksi.

1.3. tukee komission kantaa, jonka mukaan EU:n ulkopuolisten maiden kansalaiset on kotoutettava kansallisella, alueellisella ja paikallistasolla. Komitea korostaa kuitenkin, että paikallisyhteisöjen on välttämätöntä osallistua tähän kaksisuuntaiseen prosessiin. Jotta paikallisyhteisöt onnistuisivat kotouttamisprosessissa, on huolehdittava siitä, että kustannukset jaetaan valtion-, alue- ja paikallistason välillä sen mukaisesti, missä määrin kukin taso osallistuu menettelyyn. Lisäksi on ratkaisevan tärkeää varmistaa, että nämä ihmiset hyväksytään uudessa yhteisössään. Onnistuminen tässä auttaa paitsi maksimoimaan muuttajien panoksen alueen taloudelliseen kehitykseen myös minimoimaan rikollisuuden, muukalaisvihan ja rasismin, jolloin voidaan puhua maahanmuuttopolitiikan onnistumisesta.

1.4. tukee komission kantaa perusoikeuksien myöntämisestä kolmansien maiden kansalaisille. Jo ihmisoikeuksien kunnioittaminen edellyttää tätä. AK katsoo tässä kohtaa kuitenkin oman roolinsa olevan erityisen tärkeä, sillä viime kädessä juuri paikallisviranomaiset vastaavat siitä, että nämä oikeudet toteutuvat, ja varmistavat, että maahanmuuttajat kotiutuvat paikallisyhteisöönsä.

1.5. on komission kanssa samaa mieltä siitä, että lähtö- ja kauttakulkumaihin on luotava kumppanuussuhteet ja että on ryhdyttävä toimenpiteisiin ihmiskaupan ja -salakuljetuksen torjumiseksi.

1.6. katsoo, että maahanpääsyä ja oleskelua koskevien yhteisten lainsäädännöllisten puitteiden luomisen lisäksi tärkeä näkökohta yhteisen maahanmuuttopolitiikan suunnittelussa on tiedonsaanti Euroopan työmarkkinoiden koulutetun ja kouluttamattoman työvoiman tarpeista.

1.7. on vakuuttunut, että erityissuunnittelu kansallisen puiteohjelman toteuttamiseksi on tehtävä alue- ja paikallistasolla sosiaalisen integroitumisen varmistamiseksi. Tällä tavoin voidaan ottaa huomioon paikallisyhteisön erityispiirteet ja prioriteetit sekä toteuttaa taloudellisesti ja sosiaalisesti tehokasta maahanmuuttopolitiikkaa niin, ettei kunkin paikallisyhteisön taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus häiriinny.

1.8. korostaa tarvetta myöntää täydet perusoikeudet sellaisille jäsenvaltioissa oleskeleville EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisille, joihin ei ole sovellettu nyt suunniteltua menettelyä. Näin voitaisiin kitkeä sellaiset ilmiöt kuin hyväksikäyttö, huono kohtelu tai räikeä syrjintä, joita ei eurooppalaisessa yhteiskunnassa voida hyväksyä.

1.9. tukee komission tavoitetta kitkeä rasismi ja muukalaisviha. Alueiden komitea voi tässä toimia ratkaisevan tärkeässä roolissa, kun otetaan huomioon, että tällaiset tavoitteet on toteutettava paikallisyhteisöjen tasolla.

1.10. katsoo, että asiassa on välttämätöntä kuulla alueiden komiteaa, jotta voidaan kiinnittää EU:n huomio mahdollisiin ongelmiin ja parhaisiin käytänteisiin sekä varmistaa maahanmuuttajien perusoikeudet, sillä alue- ja paikallisviranomaiset ovat näissä asioissa ratkaisevan tärkeässä asemassa.

1.11. katsoo, että on välttämätöntä laajentaa aihetta koskeva yhteisön politiikka koskemaan myös herkkää joukkoviestintäalaa. Yhteisön yhtenäisen maahanmuuttopolitiikan yhtenä tavoitteena tulee olla, että joukkoviestimet noudattaisivat eettistä vähimmäisnormistoa, joka kieltäisi kaikenlaisen yllyttämisen muukalaisvihamieliseen käytökseen.

2. Yhteistä turvapaikkamenettelyä koskevat AK:n näkemykset ja suositukset

Alueiden komitea

2.1. katsoo, että maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka sekä muita kansainvälisen suojelun muotoja (kuten humanitaarinen asema) ja toissijaisen suojelun muotoja (esimerkiksi tilapäinen suojelu) koskevat politiikat ovat erottamattomalla tavalla yhteydessä vastaanottajamaan paikallisyhteisöihin ja vaikuttavat suoraan alue- ja paikallistasoon. Alan lainsäädäntöä suunniteltaessa on siksi kuultava säännöllisesti alueiden komiteaa, jotta se voi kiinnittää EU:n huomion mahdollisiin ongelmiin ja parhaisiin käytänteisiin.

2.2. pitää tärkeänä tehdä ero turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten ja toisaalta taloudellisista syistä muuttavien välillä. Tämän päämäärän saavuttamiseksi on syytä ennen kaikkea luoda tasapuoliset ja tehokkaat turvapaikkamenettelyt kaikkiin jäsenvaltioihin harmonisoinnin pohjalta.

2.3. pitää välttämättömänä määritellä mahdollisimman pian yhteisön tasolla käsite "toissijaisen suojelun muodot", sillä tähän saakka jäsenvaltioiden käsitteet ja käytännöt ovat merkittävästi poikenneet toisistaan ja näin vaikeuttaneet yhtenäisten järjestelmien luomista.

2.4. kannattaa yhteistä turvapaikkamenettelyä, sillä oikeudenmukaisten ja tehokkaiden käytäntöjen avulla voidaan nopeasti tehdä oikeita ja perusteltuja päätöksiä.

2.5. katsoo, että menettelyaikataulujen lyhentäminen sekä oikeudenmukaisten, tulkintaepäselvyydet välttävien päätösten tekeminen helpottavat alue- ja paikallisviranomaisten asemaa, sillä usein juuri alue- ja paikallisviranomaiset joutuvat kantamaan vastuun suurten turvapaikanhakijajoukkojen vastaanotosta.

2.6. kannattaa komission tavoitetta harmonisoida lyhyellä aikavälillä jäsenvaltioiden turvapaikkamenettelyitä koskevia sääntöjä sekä pidemmällä aikavälillä luoda EU:n yhteinen menettely, jossa päätökset tunnustetaan vastavuoroisesti ja samalla yksinkertaistetaan jäsenvaltioiden vastuun määrittelyä koskevan järjestelmän soveltamista.

2.7. katsoo, että vaikuttaa ennenaikaiselta keskustella yhteisestä "yhden luukun periaatteella" toimivasta menettelystä, jossa yksi ja sama viranomainen käsittelisi kaikki suojelun tarvetta koskevat kysymykset (kuten myös YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu suosittaa). Ensin on määriteltävä, mitkä ovat Geneven yleissopimuksen lisäksi mahdolliset suojelumuodot ja tutkittava muita asiaan liittyviä ongelmia (esim. pakolais- ja karkotusmenettely jne.).

2.8. korostaa, etteivät maahanpääsyn estämiseen tähtäävät toimenpiteet saa vaikuttaa turvapaikkamenettelyyn ja että niitä on sovellettava kunnioittaen täysimääräisesti turvapaikkaoikeutta. Turvapaikkaoikeus edellyttää joka tapauksessa, että turvapaikan hakija on joko jäsenvaltion alueella tai sen rajalla jättäessään turvapaikkahakemuksen. Näin ei ole mahdollista hyväksyä lähtömaassa tehtyjä hakemuksia eikä myöskään helpottaa pakolaisten saapumista uudelleensijoitusmenettelyin.

2.9. pitää välttämättömänä yhteisen turvapaikkamenettelyn täydentämistä turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevalla yhtenäisellä järjestelmällä. Näin vähennettäisiin heidän siirtymistään maasta toiseen EU:n sisällä.

2.10. katsoo, että turvapaikanhakijoiden vastaanottaminen edellyttää, että jäsenvaltioihin perustetaan asianmukaisia vastaanottokeskuksia, joissa turvapaikanhakijat voivat oleskella sillä aikaa, kun heidän hakemuksiaan käsitellään. Vastaanottokeskukset on perustettava ja niiden on toimittava tiiviissä yhteistyössä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa, kunkin alueen tarpeet ja erityispiirteet huomioiden.

2.11. katsoo, että tulijoita on kannustettava kotiinpaluuseen korostaen vapaaehtoista paluuta tehokkaan ja luotettavan turvapaikkamenettelyn yhteydessä. Tätä tavoitetta varten on perustettava kotiinpaluuta tai uudelleensijoittumista valmistelevia ohjelmia, mutta myös vastaavasti kotouttamisohjelmia niitä varten, jotka jäävät maahan lopullisesti ja joille myönnetään kansainvälistä suojelua tarvitsevan asema. Mikäli turvapaikkahakemus hylätään eikä hakija näin voi laillisesti jäädä maahan, henkilö on voitava palauttaa kotimaahansa myös pakkokeinoin, jos hän kieltäytyy palaamasta vapaaehtoisesti.

2.12. myöntää, että pakolaisten ja muiden kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden integroituminen paikallisyhteisöihin jäsenvaltioissa edellyttää heidän henkilökohtaisten ja sosiaalisten oikeuksiensa takaamista. Erityisesti tämä koskee heidän oikeuttaan terveydenhuoltoon, koulutukseen ja työhön. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi yhteisön säännösten on tässä asiassa oltava yksityiskohtaisia eivätkä ne saa jättää tilaa jäsenvaltioiden välisille eroavaisuuksille.

2.13. kannattaa jäsenvaltioiden alue- ja paikallisviranomaisten välistä yhteistyötä kunkin alueen työmahdollisuuksia kartoittavan verkoston luomiseksi, jotta voidaan vastata niihin koulutetun ja kouluttamattoman työvoiman puutteesta johtuviin ongelmiin, joista EU tällä hetkellä kärsii. Tämä on luonnollisestikin tehtävä yhteistyössä asianomaisen kansallisen keskusviranomaisen kanssa, ilman lisäkustannuksia, nykyisiä hallinnollisia rakenteita käyttäen.

2.14. kannattaa ajatusta pakolaisten erityistaitojen kohentamisesta, jotta voidaan kasvattaa heidän mahdollisuuksiaan integroitua paikallisyhteisöönsä työvoiman paremman jakautumisen vaikutuksesta.

2.15. katsoo, että tulisi harkita mahdollisuutta myöntää pakolaisaseman saaneille henkilöille oikeus vapaaseen liikkumiseen ja oleskeluun yhteisön alueella.

2.16. on komission kanssa samaa mieltä siitä, että vertailukohtana toissijaista tai väliaikaista suojelua saavien oikeuksille tulisi pitää EU:n alueella laillisesti asuvien EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten oikeuksia.

2.17. korostaa lopuksi, että tarvitaan mahdollisuutta saada tietoa eri lähteistä, yhteistä tutkimusta ja arviointia sekä uusia yhteistyöjärjestelmiä jäsenvaltioiden keskushallinnon viranomaisten sekä alue- ja paikallisviranomaisten välille.

Bryssel 20. syyskuuta 2001.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Jos Chabert

(1) EYVL C 57, 29.2.2000, s. 67.