KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE

neuvottelujen aloittamisesta Burundin kanssa Cotonoun sopimuksen 96 artiklan mukaisesti

Komissio ehdottaa, että EU:n tulisi aloittaa neuvottelut Burundin kanssa Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT–EU-kumppanuussopimuksen, jäljempänä ’Cotonoun sopimus’, jonka sopimuspuoli Burundi on, 96 artiklan mukaisesti. Tämä ehdotus on tulosta tehostetusta poliittisesta vuoropuhelusta, ja se perustuu Cotonoun sopimuksen 8 artiklan nojalla jo käytyyn poliittiseen vuoropuheluun. Lokakuun 2014 ja toukokuun 2015 välisenä aikana käydyssä tehostetussa vuoropuhelussa keskityttiin tarkastelemaan Burundin poliittista ilmapiiriä erityisesti tilanteen kärjistyttyä ennen kesällä 2015 pidettyjä parlamentti- ja presidentinvaaleja. Vuoropuhelussa käsiteltiin ihmisoikeusloukkauksia, riippumattoman oikeusjärjestelmän puuttumista, poliittista väkivaltaa, johon on syyllistynyt hallitsevan puolueen National Council for the Defence of Democracy–Forces for the Defence of Democracy (CNDD-FDD) nuorisojärjestö Imbonerakure, kansalaisvapauksien, ilmaisunvapauden ja kokoontumisvapauden rajoittamista ja toisinajattelijoiden uhkailua, myös vallassa olevan puolueen sisällä.

Vaikka 8 artiklan mukaiset tehostetut neuvottelut olivat luonteeltaan asianmukaisia ja täysipainoisia, Burundin reaktiot neuvottelujen aikana osoittivat, että maa vähättelee järjestelmällisesti tunnistettuja haasteita ja niihin liittyviä poliittisia riskejä. Poliittisen kriisin mahdollisuus on edelleen merkittävä uhka.

Poliittiset väkivaltaisuudet kärjistyivät sen jälkeen, kun 25. huhtikuuta 2015 ilmoitettiin, että presidentti Pierre Nkurunziza pyrkisi kolmannelle kaudelle. Kriisi on tähän mennessä johtanut yli 120 ihmisen kuolemaan, tuhansia ihmisiä on haavoittunut ja yli 190 000 ihmistä on paennut Tansaniaan, Ugandaan, Ruandaan ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan, mikä lisää riskiä väkivallan leviämisestä naapurimaihin. Opposition mielenosoitukset on lopetettu väkivaltaisesti, lukuisia tiedotusvälineitä on lakkautettu ja väkivallan käyttö poliittisiin tarkoituksiin on lisääntynyt kautta linjan. Tästä esimerkkinä on epäonnistunut vallankaappaus ja aseistettujen poliittisten ryhmien tekemät hyökkäykset kuten viimeksi kenraali Adolphe Nshimirimanan murha, tunnetun ihmisoikeuksien puolustajan Pierre Claver Mbonimpan murhayritys ja armeijan entisen päällikön, eversti Jean Bikomagun murha 15. elokuuta 2015.

Tämänhetkinen kriisi on osoitus siitä, että väkivalta on kiihtynyt ja poliittisten puolueiden kannat ovat pysyneet muuttumattomina maassa, joka oli jo ennestään hauras ja jakautunut ja jossa on järjestelmällisesti epäonnistuttu oikeusvaltion kunnioittamisen ja demokratian periaatteiden soveltamisen varmistamisessa.

Burundin kielteinen kehitys tuli selkeästi esiin kesä- ja heinäkuussa pidettyjen parlamentti- ja presidentinvaalien edellä. Viranomaiset eivät onnistuneet täyttämään sitoumustaan panna täytäntöön vuonna 2013 sovittu vaaleja koskeva etenemissuunnitelma, eikä vaalilautakunta (CENI) pystynyt osoittamaan olevansa riippumaton hallituksesta. Laajemmin tarkasteltuna erityisesti perusvapauksia koskeva poliittinen ilmapiiri ei antanut mahdollisuutta avoimiin ja kilpailuasetelmaan perustuviin vaaleihin. Päätös vaalien järjestämisestä tehtiin yksipuolisesti siitä huolimatta, että niille ei selvästi ollut olemassa asianmukaisia edellytyksiä. Tämä vähensi osaltaan luottamusta vaaleihin Burundin kumppaneiden keskuudessa, ja oppositiopuolueet boikotoivat vaaleja laajasti. Tilanteen vuoksi ja EU:n päätarkkailijaa, Euroopan parlamentin jäsen David Martinia kuultuaan unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja / komission varapuheenjohtaja päätti 28. toukokuuta 2015 keskeyttää Euroopan unionin vaalitarkkailuvaltuuskunnan toiminnan Burundissa. Vaalitarkkailuvaltuuskunnan toiminta keskeytettiin lopullisesti 29. kesäkuuta 2015. Päätös vaalitarkkailuvaltuuskunnan toiminnan keskeyttämisestä perustui siihen, että vaaliprosessia haittasivat jatkuvasti riippumattomien tiedotusvälineiden rajoittaminen, liiallinen voimankäyttö mielenosoittajia vastaan, oppositiopuolueiden ja kansalaisyhteiskunnan pelottelu sekä epäluottamus vaaliviranomaisia kohtaan.

Poliittisen tilanteen heikettyä sekä Itä-Afrikan yhteisö että Afrikan unioni tekivät aloitteita, joiden tavoitteena oli ensinnäkin edistää Burundin eri ryhmien välistä vuoropuhelua, jotta toimintatavoista saavutettaisiin poliittinen yhteisymmärrys, ja toiseksi antaa suosituksia, joiden täytäntöönpano mahdollistaisi uskottavien ja osallistavien vaalien järjestämisen. Valitettavasti Burundin viranomaiset eivät panneet täytäntöön Afrikan unionin ja Itä-Afrikan yhteisön päätöksiä ja suosituksia.

Afrikan unioni päätti 28. kesäkuuta poikkeuksellisesti olla tarkkailematta vaaleja (Afrikan unionin poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean 13. kesäkuuta 2015 antaman tiedonannon kanssa yhdenmukainen päätös) ja totesi, että olemassa ei ollut tarvittavia edellytyksiä vapaiden, rehellisten, avointen ja uskottavien vaalien järjestämiselle Afrikan demokratiaa, vaaleja ja hallintoa koskevan peruskirjan asiaankuuluvien säännösten mukaisesti.

Itä-Afrikan yhteisön vaalitarkkailuvaltuuskunta tarkkaili presidentinvaaleja ja totesi 23. heinäkuuta antamassaan alustavassa lausunnossa, etteivät vaalit täyttäneet eri kansainvälisiä, afrikkalaisia eikä Itä-Afrikan yhteisön vaalitarkkailua ja arviointia koskevia periaatteita ja vaatimuksia vapaiden, rehellisten, rauhanomaisten, avointen ja uskottavien vaalien järjestämisestä.

Yhdistyneiden kansakuntien vaalitarkkailuvaltuuskunta Burundissa (MENUB) tarkkaili myös vaaleja tammikuusta 2015 lähtien YK:n turvallisuusneuvoston vuoden 2014 päätöslauselman 2137 mukaisesti ja teki vastaavanlaisia päätelmiä. Alustavassa lausunnossaan 21. heinäkuuta MENUB totesi, että sanan-, kokoontumis- ja yhdistymisvapautta, jotka ovat äänioikeuden tosiasiallisen käyttämisen olennaisia edellytyksiä, on heikennetty vakavasti [...] tiedotusvälineiden vapautta on rajoitettu tiukasti [...] olosuhteet kokonaisuudessaan eivät edistä osallistavaa ja uskottavaa vaaliprosessia.

Korkea edustaja / varapuheenjohtaja antoi 23. heinäkuuta 2015 EU:n puolesta lausunnon, jossa todettiin, että EU alkaa valmistella 96 artiklan mukaisia neuvotteluja, joiden tavoitteena on varmistaa, että Burundin viranomaiset toteuttavat tarvittavat toimet kriisin ratkaisemiseksi. EU oli jo antanut asiaa koskevan ennakkovaroituksen EU:n ulkoasiainneuvoston 22. kesäkuuta antamissa päätelmissä, joissa todettiin, että ”EU palauttaa mieleen Cotonoun sopimuksen velvoitteet, jotka koskevat ihmisoikeuksien, demokraattisten arvojen ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamista, ja mahdollisuuden aloittaa sopimuksessa ja sen 96 artiklassa määrätyt kuulemismenettelyt. Ottaen huomioon Burundin hallituksen reaktio AU:n rauhan ja turvallisuuden neuvoston päätöksiin ja tuleva kehitys EU on valmis aloittamaan kyseiset menettelyt muun muassa yhteistyön alalla sen varmistamiseksi, että Burundi noudattaa mainittuja sitoumuksia.”

Cotonoun sopimuksen 9 artiklassa määritetään ne olennaiset osat, joihin kumppanuus perustuu, kuten demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen. Samat osat ovat myös sisä- ja ulkopolitiikan lähtökohtana. Tämän lausekkeen perusteella Euroopan komissio katsoo, että vuoropuhelu Burundin uusien viranomaisten kanssa on välttämätöntä. Nykyinen tilanne antaa aihetta aloittaa Cotonoun sopimuksen 9 ja 96 artiklan mukaiset neuvottelut, joissa keskitytään seuraaviin kysymyksiin:

1.Demokratian periaatteet (poliittinen ympäristö ja vaaliprosessi, oikeusjärjestelmä, kysymykset, jotka liittyvät oikeusvaltion periaatteeseen, kuten pelottelu ja häirintä, mielivaltaiset pidätykset ja vangitsemiset). Tähän sisältyisi maan demokraattista tulevaisuutta koskevan konsensuskehyksen seuranta Afrikan unionin ja Itä-Afrikan yhteisön avustamiseksi ja niiden tekemien päätösten tukemiseksi ottaen huomioon jo käynnissä olevat toimet kuten Afrikan unionin ihmisoikeustarkkailijoiden ja sotilastarkkailijoiden toiminta, jota tuetaan EU:n varoista.

2.Ihmisoikeudet (esimerkiksi perusvapaudet, suhteettoman voimankäytön välttäminen mielenosoittajia kohtaan ja kidutuksen lopettaminen).

Näitä kysymyksiä koskevan vuoropuhelun yleisenä tavoitteena olisi Burundin kannustaminen sitoutumaan toimenpiteisiin tietyn määräajan kuluessa kriittisillä demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden aloilla Arushan sopimuksissa vahvistettujen periaatteiden pohjalta.

Vuoropuhelu antaisi Burundin viranomaisille mahdollisuuden ilmaista kantansa EU:n esittämistä seikoista. Komissio voisi sitten päättää, voiko se tältä pohjalta tukea maan pyrkimyksiä tehostaa Cotonoun kumppanuussopimuksen 9 artiklan noudattamista.

Näin ollen komissio ehdottaa, että neuvosto kutsuu Burundin Cotonoun sopimuksen 9 ja 96 artiklan mukaisiin neuvotteluihin. Tätä koskeva kirjeluonnos on tämän ehdotuksen liitteenä.

Komissio ehdottaa, että Euroopan kehitysrahastosta tai muista EU:n yleiseen talousarvioon kuuluvista, käynnissä olevista välineistä rahoitettavia yhteistyötoimia jatketaan neuvottelujen aikana edellyttäen, että rahoitussopimuksissa vahvistettuja erityisedellytyksiä noudatetaan.