EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 24.4.2018 COM(2018) 229 final 2018/0109(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Välimeren miekkakalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta sekä asetusten (EY) N:o 1967/2006 ja (EU) 2017/2107 muuttamisesta



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yhteisen kalastuspolitiikan, jäljempänä ’YKP’, tavoitteena on asetuksen (EU) N:o 1380/2013, jäljempänä ’perusasetus’, mukaisesti turvata meren elollisten luonnonvarojen hyödyntäminen niin, että edistetään ekologista, taloudellista ja sosiaalista kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Unioni hyväksyi neuvoston päätöksellä 98/392/EY Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, joka sisältää muun muassa meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä ja hoitoa koskevia periaatteita ja sääntöjä. Unioni osallistuu kansainvälisillä vesillä ponnisteluihin kalakantojen säilyttämiseksi osana laajempia kansainvälisiä velvoitteitaan. Neuvoston päätöksen 86/238/ETY nojalla unioni on ollut 14. päivästä marraskuuta 1997 Atlantin tonnikalojen suojelua koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, jäljempänä ’ICCAT-yleissopimus’, sopimuspuoli. ICCAT-yleissopimuksessa määrätään tonnikalan ja sen lähilajien säilyttämisen ja hoidon alueellisen yhteistyön puitteista Atlantin valtamerellä ja viereisillä merillä perustamalla Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT). ICCAT:lla on valtuudet hyväksyä pakollisia, sopimuspuolia sitovia päätöksiä (suosituksia) vastuualueeseensa kuuluvien kalastusten säilyttämisen ja hoidon osalta. Suositukset on osoitettu ennen kaikkea ICCAT-yleissopimuksen sopimuspuolille, mutta ne sisältävät myös yksityisiä toimijoita (esimerkiksi alusten päälliköitä) koskevia velvoitteita. ICCAT:n suositukset tulevat voimaan kuuden kuukauden kuluttua niiden hyväksymisestä, ja unionin ollessa kyseessä ne on pantava täytäntöön unionin oikeudessa mahdollisimman pian. Portugalin Vilamourassa pidetyssä ICCAT:n vuosikokouksessa 2016 ICCAT-osapuolet ottivat ratkaisevan askelen Välimeren miekkakalan (Xiphias gladius) hälyttävän tilanteen korjaamiseksi hyväksymällä 15-vuotisen elvytyssuunnitelman ICCAT:n suosituksessa 16–05. Suosituksessa annetaan säännöt Välimeren miekkakalakannan säilyttämistä, hoitoa ja valvontaa varten kestävää enimmäistuottoa vastaavan biomassatason saavuttamiseksi viimeistään vuonna 2031 vähintään 60 prosentin todennäköisyydellä. Euroopan unioni vahvisti ICCAT:n sihteeristölle joulukuussa 2016 osoitetussa kirjeessä, että ICCAT:n suositus 16–05 pannaan täytäntöön 1. tammikuuta 2017. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on saattaa ICCAT:n suositus 16–05 osaksi EU:n lainsäädäntöä, jotta unionin olisi mahdollista täyttää kansainväliset velvoitteensa ja taata toimijoille oikeusvarmuus sääntöjen ja velvoitteiden suhteen. Välimeren miekkakalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta annetussa ICCAT:n suosituksessa 16–05 edellytetään miekkakalan poisheittämistä ja takaisin mereen päästämistä tietyissä olosuhteissa. Delegoidussa asetuksessa (EU) 2018/191 säädetään perusasetuksen 15 artiklassa säädettyä tonnikalan purkamisvelvoitetta koskevista poikkeuksista unionin kansainvälisten velvoitteiden noudattamiseksi ICCAT:n puitteissa. Sen vuoksi tässä Välimeren miekkakalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta annetussa asetuksessa ei ole tarpeen käsitellä kyseisiä poisheittämistä ja mereen takaisin päästämistä koskevia velvoitteita eikä sillä rajoiteta delegoidun asetuksen (EU) 2018/191 vastaavien säännösten soveltamista. Perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa todetaan, että purkamisvelvoite olisi pantava täytäntöön rajoittamatta unionin kansainvälisten velvoitteiden noudattamista. Komissiolle siirretään valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, joilla tällaiset kansainväliset velvoitteet pannaan täytäntöön unionin oikeudessa, mukaan lukien erityisesti poikkeukset purkamisvelvoitteesta. ICCAT:n suosituksessa 16–05 velvoitetaan heittämään pois, myös urheilu- ja virkistyskalastuksen yhteydessä, aluksella oleva miekkakala, jonka määrä ylittää alukselle myönnetyn kiintiön ja/tai sivusaaliiden sallitun enimmäismäärän. Myös pyydetty aluksilla oleva säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienempi Välimeren miekkakala on heitettävä pois, jos sen määrä ylittää jäsenvaltioiden vuotuisissa kalastussuunnitelmissaan sivusaaliille vahvistamat rajat. Neuvoston asetuksessa (EU) 2017/127 vahvistetaan unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavat tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2017. Kyseisiä kalastusmahdollisuuksia muutetaan niiden voimassaoloaikana yleensä useita kertoja. ICCAT:n suosituksen 16–05 hyväksymisellä vahvistettiin Välimeren miekkakalan suurimmaksi sallituksi saaliiksi (TAC) 10 500 tonnia. ICCAT ei kuitenkaan jakanut TACia ICCAT-osapuolille, ja sen vuoksi unionin osuus oli määräämättä neuvoston asetuksen (EU) 2017/127 julkaisuajankohtana. ICCAT:n oli määrä kutsua koolle työryhmä määrittelemään järjestelmä Välimeren miekkakalan TACin oikeudenmukaista ja tasapuolista jakoa varten ja vahvistamaan osapuolten kiintiöt vuodeksi 2017. Madridissa 20.–22. helmikuuta 2017 pidetyssä työryhmän kokouksessa päästiin osapuolten kesken sopimukseen kiintiön jakamisesta vuonna 2017 ja löydettiin sopuratkaisu kiintiön käytön hallinnoimiseen vuoden 2017 osalta. Oli siis aiheellista muuttaa asetusta (EU) 2017/127 oikeusvarmuuden takaamiseksi toimijoille yhtäältä niiden miekkakalamäärien osalta, jotka toimijoiden oli sallittua pyytää vuonna 2017, ja toisaalta saalisrajoitusten alaisten alueiden vahvistamisen osalta. Tämä tehtiin neuvoston asetuksella (EU) 2017/1398. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

Välimeren miekkakalaa säänneltiin ainoastaan teknisillä toimenpiteillä kalavarojen kestävää hyödyntämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä 21. joulukuuta 2006 annetun asetuksen (EY) N:o 1967/2006 25 artiklan nojalla ja sittemmin Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) yleissopimusalueella sovellettavista hoito-, säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 1936/2001, (EY) N:o 1984/2003 ja (EY) N:o 520/2007 muuttamisesta 15. marraskuuta 2017 annetun asetuksen (EU) 2017/2107 20–26 artiklalla. EU:n kanta oli koko neuvottelujen ajan perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan, 28 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 29 ja 33 artiklan tavoitteiden mukainen. ICCAT:n suosituksella 16–05 hyväksytyt toimenpiteet, jotka saatetaan tällä asetuksella osaksi unionin lainsäädäntöä, ovat rajoittavampia tai täsmällisempiä kuin nyt voimassaolevat toimenpiteet, jotta kannan elpyminen olisi mahdollista. Tärkeimmät erot voidaan tiivistää seuraavasti: a) Säilyttämisen vähimmäisviitekoko: Tämän asetuksen 11 artiklassa säilyttämisen vähimmäisviitekooksi määritellään pituutena 100 cm alaleuan kärjestä pyrstön loveen tai painona 11,4 kg (elopaino) tai 10,2 kg (kidukset poistettu ja suolistettu). Artikla on näin ollen rajoittavampi kuin asetuksen (EU) 2017/2107 24 artikla, jonka mukaan säilyttämisen vähimmäisviitekoko on pituutena 90 cm alaleuan kärjestä pyrstön loveen tai painona 10 kg (elopaino), 9 kg (kidukset poistettu ja suolistettu) tai 7,5 kg (kidukset poistettu, suolistettu, evät poistettu, osa päästä poistettu). b) Koukkujen enimmäismäärä: Tämän asetuksen 14 artiklan mukaan enimmäismääräksi koukkuja, jotka Välimeren miekkakalaa pyytävät kalastusalukset saavat laskea tai pitää aluksella, vahvistetaan 2 500 koukkua. Se on näin ollen rajoittavampi kuin asetuksen (EU) 2017/2107 25 artikla, jonka mukaan ”poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1967/2006 12 artiklassa säädetään, Välimeren miekkakalaa kohdennetusti kalastavalta alukselta voidaan laskea tai tällaisella aluksella säilyttää enintään 2 800 koukkua”. c) Kalastuskieltokausi: Kalastuskieltokausi, joka alkaa kunakin vuonna 1. tammikuuta ja päättyy 31. maaliskuuta, on jo hyväksytty asetuksen (EU) 2017/127 muuttamisesta tiettyjen kalastusmahdollisuuksien osalta 25. heinäkuuta 2017 hyväksytyllä neuvoston asetuksella (EU) 2017/1398 ja unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2018 23. tammikuuta 2018 hyväksytyllä neuvoston asetuksella (EU) 2018/120. Sen vuoksi asetuksen (EU) 2017/2107 23 artiklassa määritellyt kalastuskieltokaudet eivät ole enää voimassa. d) TACin määrittely ja kiintiöiden jako on jo saatettu osaksi unionin lainsäädäntöä vuonna 2017, ja ne sisältyvät nyt unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2018 23. tammikuuta 2018 annettuun neuvoston asetukseen (EU) 2018/120. Sen vuoksi kalastusmahdollisuuksien saattaminen osaksi lainsäädäntöä ei ole tarpeen tässä yhteydessä. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa ICCAT:n suosituksen 16–05, jota tämä saattaminen osaksi unionin lainsäädäntöä koskee, 1 kohdassa todetaan selvästi, että sopimuspuolten, joiden alukset ovat kalastaneet aktiivisesti miekkakalaa Välimerellä, on pantava vuosina 2017–2031 täytäntöön 15-vuotinen elvytyssuunnitelma kestävää enimmäistuottoa vastaavaa biomassatasoa (Bmsy) koskevan tavoitteen saavuttamiseksi vähintään 60 prosentin todennäköisyydellä. Suunnitelman tavoite ja enimmäiskesto (vuoteen 2031 asti) näyttävät olevan ristiriidassa yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteen kanssa, sillä viimeksi mainitun tavoitteen mukaan kestävän enimmäistuoton hyödyntämistaso (Fmsy) on saavutettava viimeistään vuonna 2020. Jotkin seikat olisi kuitenkin perusasetuksen 28 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 29 ja 33 artiklan mukaisesti otettava huomioon, kun perustellaan poikkeusta perusasetuksen 2 artiklasta: a) Kantaa ei hyödynnä pelkästään Euroopan unioni vaan sitä hyödyntävät kaikki Välimeren rantavaltiot, joista osa pyytää sitä kohdennetusti (Marokko, Algeria, Tunisia ja Turkki) ja osa saa sitä tahattomina saaliina. b) Kantaa hoitaa Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT), jossa Euroopan unionin on yksi 51 sopimuspuolesta. c) Marraskuussa 2016 suositettiin elvytyssuunnitelmaa pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean (SCRS, ICCAT:n tieteellinen elin) esittämän kalakanta-arvion perusteella. d) Kyseisen lajin populaatiodynamiikka ja hyödyntämismalli eivät mahdollista biomassan elpymistä vuoteen 2020 mennessä, ja ne tukevat pidempää soveltamisaikaa, joka tieteellisessä lausunnossa on vahvistettu 15 vuodeksi. e) Vaikka EU:n laivastoon sovellettaisiin kaikkein ankarimpia toimenpiteitä (eli kalastus kiellettäisiin kokonaan), kestävän enimmäistuoton mahdollistavia biomassatasoja ei voitaisi saavuttaa vuoteen 2020 mennessä. f) ICCAT on jo aikaisemmin hyväksynyt elvytyssuunnitelman, joka on saatettu osaksi EU:n lainsäädäntöä. Kyseessä on ICCAT:n suosituksella 06–05 vuonna 2006 vahvistettu tonnikalan monivuotinen elvytyssuunnitelma Itä-Atlantilla ja Välimerellä. Sen kesto on myös 15 vuotta (vuoteen 2022). Unioni on pannut kyseisen elvytyssuunnitelman täytäntöön asetuksella (EU) 2016/1627. Jo vuonna 2017 sovittiin SCRS:n viimeisimmät tieteelliset lausunnot huomioon ottaen, etteivät elvytyssuunnitelmaan sisältyvät toimenpiteet olleet enää tarpeen (viisi vuotta ennen biomassaa koskevan tavoitteen saavuttamiselle asetettua määräaikaa). 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 43 artiklan 2 kohtaan, sillä siinä säädetään yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden toteuttamisessa tarvittavista säännöksistä. • Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan (SEUT-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohta). Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.

•Suhteellisuusperiaate Ehdotuksella varmistetaan, että unionin oikeus Välimeren miekkakalan kalastuksenhoidon osalta ja erityisesti kaikki ICCAT:n hyväksymän elvytyssuunnitelman säännöt ja velvoitteet ovat unionin kansainvälisten velvoitteiden mukaisia ja että unioni noudattaa kyseisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön, jonka sopimuspuoli unioni on, tekemiä päätöksiä. Tämä tehdään ylittämättä sitä, mikä on tarpeen halutun tavoitteen saavuttamiseksi. •Sääntelytavan valinta Sääntelytavaksi on valittu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Ei sovelleta. •Sidosryhmien kuuleminen Jäsenvaltioiden viranomaisille ilmoitettiin tästä ehdotuksesta kalastus- ja vesiviljelyalan komitean kokouksessa 8. syyskuuta 2017. Välimeren neuvoa-antavalle toimikunnalle (MEDAC) on ilmoitettu tästä ehdotuksesta 10. lokakuuta 2017 pidetyssä kokouksessa. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Kyseessä on yhden alueellisen kalastuksenhoitojärjestön (ICCAT) tasolla ja ICCAT:n pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean antaman tieteellisen lausunnon mukaisesti hyväksytyn suosituksen saattaminen osaksi unionin lainsäädäntöä. •Vaikutustenarviointi Ei sovelleta. Kyseessä on jäsenvaltioissa sellaisenaan sovellettavan suosituksen saattaminen osaksi unionin lainsäädäntöä. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Tämä ehdotus ei liity REFIT-ohjelmaan. •Perusoikeudet Ehdotuksella ei ole vaikutuksia kansalaisten perusoikeuksien suojeluun. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia talousarvioon. 5. LISÄTIEDOT

•Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Unioni kirjoitti ICCAT:n sihteeristölle ja ilmoitti unionin soveltavan suositusta 16–05, joka nyt saatetaan osaksi unionin lainsäädäntöä 1. tammikuuta 2017 alkaen. •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta) Ei sovelleta •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset a) Poikkeus purkamisvelvoitteesta Perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa todetaan, että purkamisvelvoite olisi pantava täytäntöön rajoittamatta unionin kansainvälisten velvoitteiden noudattamista. Komissiolle siirretään valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, joilla tällaiset kansainväliset velvoitteet pannaan täytäntöön unionin oikeudessa, mukaan lukien erityisesti poikkeukset purkamisvelvoitteesta. ICCAT:n suosituksessa 16–05 velvoitetaan heittämään pois, myös urheilu- ja virkistyskalastuksen yhteydessä, aluksella oleva miekkakala, jonka määrä ylittää alukselle myönnetyn kiintiön ja/tai sivusaaliiden sallitun enimmäismäärän. Myös pyydetty aluksilla oleva säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienempi Välimeren miekkakala on heitettävä pois, jos sen määrä ylittää jäsenvaltioiden vuotuisissa kalastussuunnitelmissaan sivusaaliille vahvistamat rajat. Perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen unionin kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanosta annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/98 muuttamisesta annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) 2018/191 sallitaan Välimeren miekkakalan poisheittäminen ICCAT:n suosituksessa 16–05 mainituissa tapauksissa. b) Kalastusmahdollisuuksien siirtäminen vuosille 2017 ja 2018 Neuvoston asetuksessa (EU) 2017/127 vahvistetaan unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavat tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2017. Kyseisiä kalastusmahdollisuuksia muutetaan niiden voimassaoloaikana yleensä useita kertoja. ICCAT:n suosituksen 16–05 hyväksymisellä vahvistettiin Välimeren miekkakalan suurimmaksi sallituksi saaliiksi (TAC) 10 500 tonnia. ICCAT ei kuitenkaan jakanut TACia ICCAT-osapuolille, ja sen vuoksi unionin osuus oli määräämättä neuvoston asetuksen (EU) 2017/127 julkaisuajankohtana. ICCAT:n oli määrä kutsua koolle työryhmä määrittelemään järjestelmä Välimeren miekkakalan TACin oikeudenmukaista ja tasapuolista jakoa varten ja vahvistamaan osapuolten kiintiöt vuodeksi 2017. Madridissa 20.–22. helmikuuta 2017 pidetyssä työryhmän kokouksessa päästiin osapuolten kesken sopimukseen kiintiön jakamisesta vuonna 2017 ja löydettiin sopuratkaisu kiintiön käytön hallinnoimiseen vuoden 2017 osalta. Oli siis aiheellista muuttaa asetusta (EU) 2017/127 oikeusvarmuuden takaamiseksi toimijoille yhtäältä niiden miekkakalamäärien osalta, jotka toimijoiden oli sallittua pyytää vuonna 2017, ja toisaalta saalisrajoitusten alaisten alueiden vahvistamisen osalta. Tämä tehtiin neuvoston asetuksella (EU) 2017/1398. Neuvoston asetuksella (EU) 2018/120 vahvistetaan unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavat tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2018 sekä muutetaan asetusta (EU) 2017/127. ICCAT:n suosituksen 16–05 4 kohdan mukaisesti TACia vähennettiin 3 prosenttia vuonna 2017 hyväksytystä TACista. c) Säädösvallan siirtäminen Tämän asetuksen 34 artiklassa vahvistetaan tyhjentävä luettelo tapauksista, joissa toimivallan siirto on tarpeen ICCAT:n antamiin suosituksiin usein tehtävien muutosten käsittelemiseksi. Tärkeimmät selittävät tekijät kyseisissä luetteloon sisältyvissä tapauksissa, joissa toimivallan siirto on tarpeen, voidaan esittää tiivistäen seuraavasti: a) Suunnitelman vahvistaminen 15 vuodeksi ei tarkoita, etteivätkö sopimuspuolet pyrkisi palauttamaan biomassatasoa ennalleen kannan saamiseksi turvallisten biologisten rajojen sisälle, jotta suunnitelman biologiset tavoitteet saavutettaisiin mahdollisimman pian. Tältä osin kokemus osoittaa, että toteutettuja toimenpiteitä, erityisesti teknisiä ja valvontatoimenpiteitä, on tehostettava muutaman vuoden kuluttua, etenkin silloin, kun kehityssuuntaukset eivät kerro edistymisestä kohti elpymistavoitteita eikä kanta ole elpymässä niin nopeasti kuin ennakoitiin. Sen vuoksi saattaa olla tarpeen toteuttaa lyhyellä aikavälillä erityisiä ja yleisiä muutoksia, joita varten olisi hyväksyttävä nopeutettu menettely. b) ICCAT:n puitteissa ja muualla elvytyssuunnitelmista kertynyt kokemus osoittaa, että tekstiä muutetaan melko usein, ja säännöt olisi sen jälkeen saatettava kaikilta osin voimaan ripeästi. Esimerkiksi tonnikalan elvytyssuunnitelmaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä on muutettu kuusi kertaa (vuosina 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 ja 2017) sen jälkeen, kun ICCAT suositti sitä vuonna 2006. 2018/0109 (COD)

Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Välimeren miekkakalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta sekä asetusten (EY) N:o 1967/2006 ja (EU) 2017/2107 muuttamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteena on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti turvata meren elollisten luonnonvarojen hyödyntäminen talouden, ympäristön ja sosiaalisten edellytysten osalta kestävästi. (2)Unioni on Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) sopimuspuoli. (3)Portugalin Vilamourassa pidetyssä ICCAT:n vuosikokouksessa 2016 ICCAT-yleissopimuksen sopimuspuolet ja yhteistyötä tekevät muut kuin sopimuspuolet, yhteisöt ja kalastusyhteisöt, jäljempänä ’osapuolet’, tunnustivat, että on tarpeen puuttua Välimeren miekkakalan (Xiphias gladius) hälyttävään tilanteeseen. Tätä varten ICCAT hyväksyi elvytyssuunnitelman vuosiksi 2017–2031, koska se katsoi, että nykytilanteessa Välimeren miekkakalakannan biologian, rakenteen ja populaatiodynamiikan vuoksi kestävän enimmäistuoton mukaisten biomassatasojen saavuttaminen lyhyellä aikavälillä ei ole mahdollista, vaikka toteutettaisiin kiireellisesti äärimmäisiäkin toimenpiteitä (kalastuksen täyskielto). Elvytyssuunnitelmaa koskeva ICCAT:n suositus hyväksyttiin ICCAT:n 20. erityiskokouksessa pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean antaman tieteellisen lausunnon analysoinnin jälkeen. Suositus 16–05 tuli voimaan 12 päivänä kesäkuuta 2017, ja se on unionia sitova. (4)Unioni ilmoitti kirjeellä ICCAT:n sihteeristölle joulukuussa 2016, että tiettyjen suositukseen 16–05 sisältyvien toimenpiteiden, erityisesti 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta väliseksi ajaksi vahvistettua kalastuskieltokautta sekä kiintiöiden jakamista Välimeren miekkakalan kalastuksille koskevien toimenpiteiden, oli määrä tulla voimaan tammikuussa 2017. Kaikki muut suosituksen 16–05 toimenpiteet olisi sisällytettävä unionin elvytyssuunnitelmaan. (5)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä esitettävän unionin kannan olisi perustuttava parhaisiin käytettävissä oleviin tieteellisiin lausuntoihin, jotta voidaan varmistaa kalavarojen hoito yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti, erityisesti kalakantojen palauttamista asteittain kestävän enimmäistuoton takaavaa biomassatasoa suuremmaksi ja kantojen pitämistä tällaisella tasolla koskevan tavoitteen mukaisesti, vaikka vahvistettu määräaika onkin vasta vuosi 2031, sekä edellytysten luomista taloudellisesti kannattavalle ja kilpailukykyiselle kalastusalan pyynti- ja jalostusteollisuudelle sekä maissa toteutettavalle kalastukseen liittyvälle toiminnalle koskevan tavoitteen mukaisesti, edistäen samalla unionin toimijoiden tasapuolisia toimintaedellytyksiä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 28 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 29 ja 31 artiklan mukaisesti. (6)Elvytyssuunnitelmassa otetaan huomioon erityyppisten pyydysten ja kalastusmenetelmien erityisominaisuudet. Elvytyssuunnitelman täytäntöönpanossa unionin ja jäsenvaltioiden olisi pyrittävä edistämään rannikkokalastusta ja valikoivien ja nykyistä vähemmän ympäristövaikutuksia aiheuttavien pyydysten ja kalastusmenetelmien käyttöä, mukaan lukien perinteisessä ja pienimuotoisessa kalastuksessa käytettävät pyydykset ja menetelmät, paikallistalouksien kohtuullisen elintason tukemiseksi. (7)Asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetaan säilyttämisen vähimmäisviitekoon käsite. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi ICCAT:n vähimmäiskoon käsite olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä säilyttämisen vähimmäisviitekokona. (8)Pyydetty säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienempi Välimeren miekkakala on ICCAT:n suosituksen 16–05 17 kohdan nojalla heitettävä pois, jollei se mahdu jäsenvaltioiden vuotuisissa kalastussuunnitelmissaan sivusaaliille vahvistamiin rajoihin. Unionille ICCAT:n puitteissa kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden noudattamiseksi delegoidussa asetuksessa (EU) 2018/191 säädetään, asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti, purkamisvelvoitetta koskevista poikkeuksista Välimeren miekkakalan osalta. Delegoidulla asetuksella (EU) 2018/191 pannaan täytäntöön tietyt ICCAT:n suosituksen 16–05 määräykset, joissa vahvistetaan velvoite heittää pois aluksella oleva miekkakala siltä osin kuin sen määrä ylittää alukselle myönnetyn kiintiön ja/tai sivusaaliiden sallitun enimmäismäärän. Kyseisen delegoidun asetuksen soveltamisalaan kuuluvat myös virkistyskalastusta harjoittavat alukset. (9)Koska elvytyssuunnitelmalla pannaan täytäntöön ICCAT:n suositus 16–05, asetukseen (EU) 2017/2107 sisältyvät Välimeren miekkakalaa koskevat säännökset olisi kumottava. (10)Aiemmin ajoverkoilla tapahtuvan kalastuksen lisääntyessä pyyntiponnistus kasvoi ja valikoivuus heikkeni nopeasti. Kyseisen toiminnan valvomaton yleistyminen merkitsi vakavaa riskiä kohdelajeille, ja ajoverkkokalastus kiellettiin laajasti vaeltavien kalojen pyynnissä, mukaan lukien miekkakalan kalastus, neuvoston asetuksella (EY) N:o 1239/1998.

(11)Yhteisen kalastuspolitiikan noudattamisen varmistamiseksi on hyväksytty unionin lainsäädäntöä valvonta-, tarkastus- ja täytäntöönpanojärjestelmän perustamiseksi, mukaan lukien laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän (LIS) kalastuksen torjunta. Erityisesti neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 vahvistetaan unionin valvonta-, tarkastus- ja täytäntöönpanojärjestelmä, jossa sovelletaan kokonaisvaltaista ja yhdennettyä toimintamallia yhteisen kalastuspolitiikan kaikkien sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi. Komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 404/2011 säädetään asetuksen (EY) N:o 1224/2009 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1005/2008 vahvistetaan yhteisön järjestelmä LIS-kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja poistamiseksi. Mainitut asetukset sisältävät jo joukon ICCAT:n suosituksessa 16–05 vahvistettuja toimenpiteitä. Sen vuoksi ei ole tarpeen sisällyttää kyseisiä määräyksiä tähän asetukseen. (12)Rahtausjärjestelyissä omistajan, rahtaajan ja lippuvaltion suhteet ovat usein epäselviä, ja jotkin LIS-kalastajat kiertävät tarkastuksia käyttämällä väärin kalastusalusten rahtausjärjestelyjä. Rahtaus kielletään tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä annetussa asetuksessa (EU) 2016/1627. Sen vuoksi on elpymässä olevan kannan suojelemiseksi ja johdonmukaisuuden säilyttämiseksi unionin oikeuteen nähden tarkoituksenmukaista hyväksyä ehkäisevänä toimenpiteenä vastaava kielto Välimeren miekkakalaa koskevassa monivuotisessa elvytyssuunnitelmassa. (13)ICCAT:n suositukset olisi pantava täytäntöön unionin lainsäädännössä tasapuolisten toimintaedellytysten tarjoamiseksi unionin ja kolmansien maiden kalastajille ja sen varmistamiseksi, että kaikki voivat hyväksyä säännöt. (14)Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteiden ja 34 artiklan 1 kohdassa lueteltujen säännösten tarkistamisen osalta ICCAT:n suositusten tulevien muutosten panemiseksi täytäntöön nopeasti unionin oikeudessa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä. (15)Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen säännösten yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevan jäsenvaltioiden toimittaman vuosiraportin osalta. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. (16)Tässä asetuksessa tarkoitetut delegoidut säädökset ja täytäntöönpanosäädökset eivät vaikuta ICCAT:n tulevien suositusten täytäntöönpanoon unionin oikeudessa tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen. (17)Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1967/2006 liitteen II mukaan miekkakalaa kohdennetusti kalastavalta alukselta voidaan laskea tai aluksella voidaan säilyttää enintään 3 500 koukkua, kun taas ICCAT:n suosituksen 16–05 mukaan enimmäismäärä on 2 500 koukkua. Suosituksen panemiseksi täytäntöön asianmukaisesti unionin oikeudessa on tarpeen muuttaa neuvoston asetusta (EY) N:o 1967/2006 vastaavasti. (18)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/2107 III luvun 2 jaksossa vahvistetaan tietyt Välimeren miekkakalaa koskevat tekniset toimenpiteet ja valvontatoimenpiteet. ICCAT:n suosituksella 16–05 hyväksytyt toimenpiteet, jotka saatetaan tällä asetuksella osaksi unionin lainsäädäntöä, ovat niitä rajoittavampia tai täsmällisempiä, jotta kannan elpyminen olisi mahdollista. Sen vuoksi asetuksen (EU) 2017/2107 III luvun 2 jakso olisi kumottava ja korvattava tässä asetuksessa säädetyillä toimenpiteillä, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO

YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla

Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan yleiset säännöt Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) suosittaman, vuodet 2017–2031 kattavan Välimeren miekkakalaa (Xiphias gladius) koskevan monivuotisen elvytyssuunnitelman, jäljempänä ’elvytyssuunnitelma’, panemiseksi täytäntöön unionin toimesta. 2 artikla

Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan a) unionin kalastusaluksiin sekä virkistyskalastusta harjoittaviin unionin aluksiin, jotka i)toimivat ICCAT-yleissopimusalueella kalastaen miekkakalaa Välimerellä,

tai ii)jälleenlaivaavat, myös ICCAT-yleissopimusalueen ulkopuolella, Välimerellä pyydettyä miekkakalaa; b) kolmansien maiden kalastusaluksiin ja virkistyskalastusta harjoittaviin kolmansien maiden aluksiin, jotka toimivat unionin vesillä kalastaen miekkakalaa Välimerellä; c) kolmansien maiden aluksiin, jotka tarkastetaan jäsenvaltioiden satamissa ja joilla kuljetetaan Välimerellä pyydettyä miekkakalaa tai Välimerellä pyydetystä miekkakalasta peräisin olevia kalastustuotteita, joita ei ole aiemmin purettu aluksesta tai jälleenlaivattu satamissa. 3 artikla

Tavoite

Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklan 2 kohdasta poiketen tämän asetuksen tavoitteena on saavuttaa Välimerellä miekkakalan kestävää enimmäistuottoa vastaava biomassataso viimeistään vuonna 2031 vähintään 60 prosentin todennäköisyydellä. 4 artikla

Suhde unionin muuhun oikeuteen Tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan seuraavissa asetuksissa annettujen säännösten lisäksi tai, jos kyseisissä asetuksissa niin säädetään, niistä poiketen: 1)neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009 yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen; 2)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2403 ulkoisten kalastuslaivastojen kestävästä hallinnoinnista; 3)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2107 Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) yleissopimusalueella sovellettavista hoito-, säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä. 5 artikla

Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 1)’kalastusaluksella’ alusta, joka on varustettu meren elollisten luonnonvarojen kaupallista hyödyntämistä varten; 2)’unionin kalastusaluksella’ jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta; 3)’ICCAT-yleissopimusalueella’ Atlantin valtameren ja sen lähimerien kaikkia vesiä; 4)’Välimerellä’ 5°36′ läntisestä pituuspiiristä itään sijaitsevia Välimeren merivesiä; 5)’osapuolilla’ ICCAT-yleissopimuksen sopimuspuolia ja yhteistyötä tekeviä muita kuin sopimuspuolia, yhteisöjä tai kalastusyhteisöjä; 6)’kalastusluvalla’ unionin kalastusalukselle myönnettyä lupaa, jonka nojalla se voi harjoittaa määrätyin edellytyksin tiettyä kalastustoimintaa määrättynä aikana, tietyllä alueella tai tietyn kalastuksen osalta; 7)’erityiskalastusluvalla’ unionin kalastusalukselle myönnettyä lupaa, jonka nojalla se voi harjoittaa määrätyin edellytyksin tiettyä kalastustoimintaa tietyillä pyydyksillä määrättynä aikana, tietyllä alueella ja tietyn kalastuksen osalta; 8)’kalastusmahdollisuudella’ määrällistä lainmukaista kalastusoikeutta, joka ilmaistaan saaliina ja/tai pyyntiponnistuksena; 9)’kannalla’ tietyllä kalastuksenhoitoalueella esiintyvää meren elollista luonnonvaraa; 10)’kalastustuotteilla’ mistä tahansa kalastustoiminnasta peräisin olevia vesieliöitä tai niistä saatuja tuotteita; 11)’poisheitetyillä saaliilla’ takaisin mereen päästettyjä saaliita; 12)’virkistyskalastuksella’ ei-kaupallista kalastustoimintaa, jossa meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään virkistys-, matkailu- tai urheilutarkoituksiin;

13)’satelliittiseurantajärjestelmän tiedoilla’ kalastusaluksille asennettujen satelliittiseurantalaitteiden välityksellä lippuvaltion kalastuksenseurantakeskukselle toimitettavia tietoja kalastusalusten tunnisteista, maantieteellisestä sijainnista, päivämääristä, kellonajoista, kurssista ja nopeudesta; 14)’purkamisella’ minkä tahansa kalastustuotemäärän tyhjentämistä kalastusalukselta maihin; 15)’jälleenlaivauksella’ kaikkien tai joidenkin aluksella olevien kalastustuotteiden purkamista toiseen alukseen; 16)’rahtauksella’ järjestelyä, jossa jäsenvaltion lipun alla purjehtivasta kalastusaluksesta tehdään määrätyksi ajaksi vuokrasopimus joko toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan toimijan kanssa ilman aluksen lipun vaihtoa; 17)’suurella pelagisella pitkäsiima-aluksella’ suurimmalta pituudeltaan yli 24 metrin pituista pelagista pitkäsiima-alusta; 18)’pitkälläsiimalla’ pyydystä, jossa on vaihtelevan pituinen selkäsiima ja lukuisia koukkuja, jotka on kiinnitetty selkäsiimaan tapseilla (perukkeilla), joiden välit vaihtelevat kohdelajin mukaan; 19)’koukulla’ taivutettua, teroitettua teräslangan palaa; 20)’vavalla ja siimalla’ kalastajan käyttämää, vapaan sijoitettua kalastussiimaa, joka kierretään siiman kelaamiseen käytettävän pyörivän laitteen (kelan) ympärille. II OSASTO

KALASTUKSENHOITO, TEKNISET SÄILYTTÄMISTOIMENPITEET JA VALVONTA 1 LUKU

Hoitotoimenpiteet 6 artikla

Pyyntiponnistus 1.Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen lipun alla purjehtivien kalastusalusten pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion käytettävissä oleviin Välimeren miekkakalaa koskeviin kalastusmahdollisuuksiin. 2.Kiintiöstä käyttämättä olevan osan siirtäminen kielletään. 7 artikla

Kalastusmahdollisuuksien jakaminen 1.Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 17 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on käytettävissään olevia kalastusmahdollisuuksia jakaessaan käytettävä avoimia ja puolueettomia perusteita, mukaan lukien luonteeltaan ympäristöön liittyvät, sosiaaliset ja taloudelliset perusteet, ja myös pyrittävä jakamaan kansalliset kiintiöt oikeudenmukaisesti eri laivastonosien kesken ottaen huomioon perinteinen ja pienimuotoinen kalastus ja tarjoamaan kannustimia valikoivia pyydyksiä käyttäville unionin kalastusaluksille sellaisten kalastusmenetelmien käytöstä, joilla on vähemmän ympäristövaikutuksia. 2.Kunkin jäsenvaltion on annettava säännös miekkakalakiintiönsä puitteissa sivusaaliina saadusta miekkakalasta ja ilmoitettava siitä komissiolle samalla, kun se toimittaa 9 artiklan mukaisen kalastussuunnitelmansa. Säännöksellä on varmistettava, että kaikki kuolleet kalat vähennetään kiintiöstä. 8 artikla

Kapasiteetin rajoitukset 1.Elvytyssuunnitelman täytäntöönpanon aikana kalastusaluksiin on sovellettava kapasiteetin rajoitusta pyydystyypeittäin. Jäsenvaltioiden on rajoitettava lippunsa alla purjehtivien ja Välimeren miekkakalan kalastukseen luvan saaneiden kalastusalusten lukumäärää pyydystyypeittäin jommallakummalla seuraavista toimenpiteistä sen mukaan, kummalla saadaan tulokseksi pienempi määrä: a)niiden jäsenvaltion alusten keskimääräinen lukumäärä vuodessa, jotka ovat kalastaneet, pitäneet aluksella, jälleenlaivanneet, kuljettaneet tai purkaneet aluksesta Välimeren miekkakalaa vuosien 2013–2016 aikana;

tai b)niiden jäsenvaltion alusten lukumäärä, jotka ovat kalastaneet, pitäneet aluksella, jälleenlaivanneet, kuljettaneet tai purkaneet aluksesta Välimeren miekkakalaa vuonna 2016.

2.Jäsenvaltiot voivat soveltaa 1 kohdassa tarkoitettuun kapasiteetin rajaan 5 prosentin poikkeamaa vuosina 2018 ja 2019. 3.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, joita ne ovat toteuttaneet rajoittaakseen lippunsa alla purjehtivien ja luvan Välimeren miekkakalan kalastukseen saaneiden kalastusalusten lukumäärää, viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä helmikuuta. 9 artikla

Vuotuiset kalastussuunnitelmat 1.Jäsenvaltioiden on toimitettava kalastussuunnitelmansa komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä maaliskuuta. Suunnitelmien on oltava ICCAT:n laatimien tietojen toimittamista koskevien ohjeiden mukaisia, ja niissä on esitettävä yksityiskohtaiset tiedot pyydystyypeittäin myönnetyistä Välimeren miekkakalan kiintiöistä mukaan lukien tapauksen mukaan virkistyskalastus ja sivusaaliit. 2.Komissio kokoaa yhteen 1 kohdassa tarkoitetut suunnitelmat ja sisällyttää ne unionin kalastussuunnitelmaan. Komissio toimittaa unionin kalastussuunnitelman ICCAT:n sihteeristölle viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä maaliskuuta. 2 LUKU

Tekniset säilyttämistoimenpiteet 1 jakso

Kalastuskaudet 10 artikla

Kalastuskieltokaudet 1. Välimeren miekkakalaa ei saa ottaa saaliiksi kohdelajina eikä sivusaaliina, pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta kunkin vuoden 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana. 2.Välimeren miekkakalan suojelemiseksi kalastuskieltoa on sovellettava Välimeren valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) kohdennetusti kalastaviin pitkäsiima-aluksiin kunkin vuoden 1 päivän lokakuuta ja 30 päivän marraskuuta välisenä aikana. 3.Jäsenvaltioiden on seurattava 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kalastuskieltojen vaikuttavuutta ja toimitettava komissiolle viimeistään kaksi kuukautta ja 15 päivää ennen kunkin vuoden ICCAT:n vuosikokousta kaikki olennaiset tiedot asianmukaisista tarkastuksista, jotka edellisenä vuonna on tehty, jotta kyseisten kohtien noudattamisesta on voitu varmistua. Komissio toimittaa nämä tiedot edelleen ICCAT:n sihteeristöön kunakin vuonna viimeistään kaksi kuukautta ennen ICCAT:n vuosikokousta. 2 jakso

Säilyttämisen vähimmäisviitekoko, tahaton saalis ja sivusaalis 11 artikla

Välimeren miekkakalan säilyttämisen vähimmäisviitekoko 1.Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, on kiellettyä kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä tai saattaa myyntiin miekkakalan saaliita ja sivusaaliita, myös virkistyskalastuksessa saatuja, jos a)pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 100 senttimetriä;

tai b)elopaino on alle 11,4 kilogrammaa tai paino kidukset poistettuina ja suolistettuna on alle 10,2 kilogrammaa. 2.Ainoastaan kokonaisia miekkakaloja, joista ei ole poistettu mitään ulkoisia osia, sekä ilman kiduksia olevia ja suolistettuja yksilöitä saa pitää aluksella, purkaa aluksesta, jälleenlaivata tai kuljettaa ensimmäisen kerran purkamisen jälkeen. 12 artikla

Säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienemmän miekkakalan tahattomat sivusaaliit Sen estämättä, mitä 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, miekkakalaa aktiivisesti kalastavat pyyntialukset voivat pitää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä tai saattaa myyntiin säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienemmän miekkakalan tahattomia saaliita edellyttäen, ettei niiden osuus kyseisten alusten koko miekkakalasaaliista ole yli 5 prosenttia painon tai kappalemäärän mukaan laskettuna. 13 artikla

Sivusaaliit

1.Miekkakalan sivusaaliit eivät saa missään vaiheessa kalastustoimen jälkeen olla suurempia kuin aluksella olevan saaliin kokonaismäärä pitkäsiimakalastuksessa pyydettyjen yksilöjen painon tai kappalemäärän mukaan laskettuna. 2.Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, pyyntialukset, jotka eivät kalasta miekkakalaa aktiivisesti, eivät saa pitää aluksella miekkakalaa määrää, joka ylittää jäsenvaltioiden vuotuisissa kalastussuunnitelmissaan aluksella pidettävälle kokonaissaaliille painon tai kappalemäärän mukaan vahvistaman sivusaalisrajan. 3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, virkistyskalastuksessa on kiellettyä pyytää, pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta enempää kuin yksi miekkakalayksilö alusta kohden päivässä. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen virkistyskalastuksessa elävänä pyydetyn miekkakalan päästäminen takaisin mereen ja helpottaakseen tätä. 4.Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, elävänä pyydetty miekkakala on aina päästettävä takaisin mereen, jos lippujäsenvaltiolle jaettu kiintiö on käytetty. 5.Jos lippujäsenvaltiolle jaettu kiintiö on käytetty, kuolleet miekkakalat on purettava aluksesta kokonaisina ja jalostamattomina, ne on takavarikoitava ja on toteutettava asianomaiset jatkotoimet. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaisten kuolleiden miekkakalojen määrä vuosittain komissiolle, joka ilmoittaa sen edelleen ICCAT:n sihteeristölle 21 artiklan mukaisesti. 3 jakso

Pyydyksen tekniset ominaisuudet 14 artikla

Pyydyksen tekniset ominaisuudet 1.Enimmäismääräksi koukkuja, jotka Välimeren miekkakalaa kohdennetusti pyytävät kalastusalukset saavat laskea tai pitää aluksella, vahvistetaan 2 500 kappaletta. 2.Kalastusaluksilla on 1 kohdasta poiketen sallittua pitää lisäksi 2 500 varakoukkua yli kaksi päivää kestävillä matkoilla. 3.Koukun koko ei saa olla alle 7 senttimetriä. 4.Pelagisten pitkäsiimojen pituus saa olla enintään 30 meripeninkulmaa (55,56 kilometriä). 3 LUKU

Valvontatoimenpiteet 1 jakso

Alusrekisteri 15 artikla

Kalastusluvat 1.Jäsenvaltioiden on myönnettävä kalastuslupia Välimeren miekkakalan pyyntiä varten asetuksen (EU) 2017/2403 säännösten mukaisesti seuraaville lippunsa alla purjehtiville aluksille: a)Välimeren miekkakalaa kohdennetusti kalastavat kalastusalukset; b)Välimeren miekkakalaa sivusaaliiksi saavat kalastusalukset; sekä c)virkistyskalastusta harjoittavat alukset. 2.Jäsenvaltioiden on myönnettävä erityiskalastuslupa unionin kalastusaluksille, jotka kalastavat Välimeren miekkakalaa harppuunoita tai pelagista pitkääsiimaa käyttäen. 3.Ainoastaan unionin aluksille, jotka on merkitty 16 ja 17 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti ICCAT:n alusrekisteriin, voidaan myöntää lupa kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa, jalostaa tai purkaa aluksesta Välimeren miekkakalaa.

4.Jäsenvaltioilta luvan saaneet suuret kalastusalukset on merkittävä ICCAT:n rekisteriin, johon merkitään suurimmalta pituudeltaan yli 20 metrin kalastusalukset odottamaan, että ICCAT myöntää niille luvan kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa tonnikalaa ja sen lähilajeja. 16 artikla

Tiedot aluksista, joille on myönnetty lupa pyytää miekkakalaa ja valkotonnikalaa kuluvan vuoden aikana 1.Jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittain komissiolle sähköisessä muodossa ja ICCAT:n laatimissa tietojen toimittamista koskevissa ohjeissa esitetyn mallin mukaisesti seuraavat tiedot: a)viimeistään 1 päivänä tammikuuta tiedot lippunsa alla purjehtivista pyyntialuksista, joille on myönnetty lupa pyytää Välimeren miekkakalaa, mukaan lukien sivusaaliina ja virkistyskalastuksen puitteissa saaliiksi saatu miekkakala. Komissio lähettää tiedot ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä tammikuuta; b)viimeistään 1 päivänä maaliskuuta tiedot lippunsa alla purjehtivista pyyntialuksista, joille on myönnetty lupa pyytää kohdennetusti Välimeren valkotonnikalaa. Komissio lähettää tiedot ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä maaliskuuta. 2.Edellä 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa pyyntialuksia koskevissa tiedoissa on ilmoitettava aluksen nimi sekä unionin kalastuslaivastorekisterin numero (CFR) siten kuin se määritellään unionin kalastuslaivastorekisteristä annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/218 liitteessä I. 3.Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 30 päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitettujen pyyntialuksia koskevien tietojen lisäyksistä, poistoista tai muutoksista. Komissio ilmoittaa kyseisiä pyyntialuksia koskevien tietojen lisäyksestä, poistosta tai muutoksesta 45 päivän kuluessa ICCAT:n sihteeristölle. 4.Asetuksen (EU) 2017/2403 7 artiklan 6 kohdan mukaisesti komissio muuttaa vuoden aikana tarvittaessa 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja pyyntialuksista toimittamalla päivitetyt tiedot ICCAT:n sihteeristölle. 17 artikla

Tieteelliset tiedot aluksista, joille on edellisenä vuonna myönnetty lupa kalastaa kohdennetusti Välimeren miekkakalaa harppuunoita tai pelagisia pitkiäsiimoja käyttäen 1.Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta lippunsa alla purjehtivista pyyntialuksista, joilla oli lupa harjoittaa Välimeren miekkakalan kohdennettua pelagista pitkäsiimakalastusta tai harppuunakalastusta edellisenä vuonna, seuraavat tiedot: a)aluksen nimi (jos nimitietoa ei ole, annetaan rekisterinumero ilman maan nimikirjaimia); b)unionin kalastuslaivastorekisterin numero (CFR) siten kuin se määritellään komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/218 liitteessä I; c)ICCAT-rekisterinumero. 2.Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava ICCAT:n laatimien tietojen toimittamista koskevien ohjeiden viimeisimmässä versiossa esitetyn mallin mukaisesti. 3.Komissio lähettää tiedot ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta. 2 jakso

Seuranta ja tarkkailu 18 artikla

Alusten satelliittiseurantajärjestelmä 1.Niillä ICCAT:n rekisteriin merkityillä unionin kalastusaluksilla, joille on myönnetty lupa kalastaa Välimeren miekkakalaa, sekä niillä kolmansien maiden aluksilla, joille on myönnetty lupa kalastaa Välimeren miekkakalaa unionin vesillä, joiden suurin pituus on yli 12 metriä, on oltava asetuksen (EY) N:o 1224/2009 9 artiklan mukaisesti asennettuna täysin toimiva laite, joka mahdollistaa kyseisen aluksen paikantamisen ja tunnistamisen automaattisesti alusten satelliittiseurantajärjestelmää käyttäen lähettämällä säännöllisesti paikkatietoja. 2.Valvontaan liittyvistä syistä satelliittiseurantajärjestelmän tietojen toimittamista pyyntialuksilta, joilla on lupa kalastaa Välimeren miekkakalaa, ei saa keskeyttää alusten ollessa satamassa. 3.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kalastuksenseurantakeskukset toimittavat reaaliaikaisesti ja ”https data feed” -formaattia käyttäen komissiolle ja sen nimeämälle elimelle jäsenvaltion lipun alla purjehtivilta kalastusaluksilta saadut VMS-viestit. Komissio lähettää kyseiset viestit sähköisesti ICCAT:n sihteeristölle.

4.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että a)niiden lipun alla purjehtivilta kalastusaluksilta saadut VMS-viestit toimitetaan eteenpäin komissiolle vähintään joka toinen tunti; b)jos satelliittiseurantajärjestelmään tulee tekninen vika, niiden lipun alla purjehtivien kalastusalusten muulla tavoin lähettämät täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 25 artiklan 1 kohdan mukaisesti vastaanotetut viestit toimitetaan edelleen komissiolle 24 tunnin kuluessa viestien saapumisesta jäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukseen; c)komissiolle toimitetut viestit numeroidaan järjestysnumeroin (ja yksilöllisin tunnistein) päällekkäisyyksien välttämiseksi; d)komissiolle toimitetut viestit ovat täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 24 artiklan 3 kohdan mukaisia. 5.Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikkia sen tarkastusalusten käyttöön annettuja viestejä käsitellään luottamuksellisesti ja että ne rajoitetaan merellä tehtäviin tarkastustoimiin. 19 artikla

Unionin kalastusalusten rahtaus Unionin kalastusalusten rahtaus Välimeren miekkakalan kalastusta varten kielletään. 20 artikla

Kansalliset tarkkailijaohjelmat pelagisilla pitkäsiima-aluksilla 1.Kunkin lippujäsenvaltion, jolla on Välimeren miekkakalaa koskeva kiintiö, on toteutettava Välimeren miekkakalaa kohdennetusti kalastavien pelagisten pitkäsiima-alusten osalta kansallista tarkkailijaohjelmaa tämän artiklan mukaisesti. Kansallisen tarkkailijaohjelman on täytettävä liitteessä I vahvistetut vähimmäisvaatimukset. 2.Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että kansallisia tieteellisiä tarkkailijoita käytetään vähintään 20 prosentissa pelagisia pitkäsiima-aluksia, jotka kalastavat kohdennetusti Välimeren miekkakalaa. Prosentuaalinen kattavuus mitataan kalastuspäivinä, pitkänsiiman laskukertoina tai kalastusmatkoina. 3.Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi soveltaa aluksiin, joiden suurin pituus on alle 15 metriä, vaihtoehtoista tieteellisen seurannan toimintamallia, jos poikkeuksellinen turvallisuusriski estää tarkkailijan ottamisen alukselle. Kyseisessä vaihtoehtoisessa lähestymistavassa on varmistettava 2 kohdassa täsmennettyä kattavuutta vastaava kattavuus ja vastaava tiedonkeruu. Asianomaisen jäsenvaltion on esiteltävä vaihtoehtoisen toimintamallin yksityiskohdat komissiolle ilman aiheetonta viivytystä. 4.Komissio esittelee 3 kohdassa tarkoitetun vaihtoehtoisen toimintamallin yksityiskohdat välittömästi ICCAT:n pysyvälle tutkimus- ja tilastokomitealle arviointia varten. Vaihtoehtoisille toimintamalleille on saatava ICCAT:n komission hyväksyntä ICCAT:n vuosikokouksessa ennen niiden täytäntöönpanoa. 5.Jäsenvaltioiden on annettava kansallisille tarkkailijoille virallinen henkilötodistus. 6.Liitteessä I vahvistettujen tieteellisen tarkkailijan tehtävien lisäksi jäsenvaltiot velvoittavat tieteelliset tarkkailijat arvioimaan ja raportoimaan Välimeren miekkakalan osalta seuraavat tiedot: a)alamittaisten yksilöjen poisheittämisten taso; b)alueelle tyypillinen sukukypsyyskoko ja -ikä; c)elinympäristön käyttö vertailtaessa miekkakalan saatavuutta eri kalastuksissa, mukaan lukien perinteisen ja mesopelagisen pitkänsiiman vertailu; d)mesopelagisten pitkäsiimakalastusten vaikutukset saaliskoostumukseen, pyyntiponnistusyksikköä kohden saatuihin saaliisiin, saaliiden kokojakaumaan; sekä e)kuukausiarvio kutukypsien kalojen ja rekryyttien osuudesta saaliissa.

7.Jäsenvaltioiden on viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta toimitettava komissiolle tiedot, jotka on kerätty niiden kansallisissa tieteellisissä tarkkailijaohjelmissa edelliseltä vuodelta. Komissio toimittaa nämä tiedot edelleen ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta. 3 jakso

Saaliiden valvonta 21 artikla

Saaliiden kirjaaminen ja ilmoittaminen 1.Kunkin sellaisen aluksen päällikön, jolla on lupa kalastaa Välimeren miekkakalaa, on pidettävä kalastuspäiväkirjaa liitteessä II vahvistettujen vaatimusten mukaisesti ja toimitettava kalastuspäiväkirjan tiedot lippujäsenvaltiolle. 2.Jäsenvaltioiden on lähetettävä neljännesvuosittain komissiolle raportit kaikista niiden lipun alla purjehtivien, luvan saaneiden alusten saamista Välimeren miekkakalan saaliista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 vahvistettuja jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita. Neljännesvuosiraportit on lähetettävä viimeistään 15 päivän kuluttua kunkin vuosineljänneksen päättymisestä (kunkin vuoden 15 päivänä huhtikuuta, 15 päivänä heinäkuuta ja 15 päivänä lokakuuta ja seuraavan vuoden 15 päivänä tammikuuta). Komissio lähettää tiedot ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä huhtikuuta, 30 päivänä heinäkuuta ja 30 päivänä lokakuuta ja seuraavan vuoden 30 päivänä tammikuuta. 3.Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta tiedot unionin kalastusaluksista, joilla oli edellisenä vuonna lupa harjoittaa Välimeren miekkakalan kohdennettua pelagista pitkäsiimakalastusta tai harppuunakalastusta, seuraavasti: a)kalastustoimintaa koskevat tiedot, jotka perustuvat otokseen tai koko laivastoon: i) aluksen kalastuskausi/-kaudet ja aluksen kalastuspäivien vuotuinen kokonaismäärä kohdelajeittain ja alueittain; ii) ICCAT:n tilastoruutuina ilmoitetut maantieteelliset alueet, joilla alus on harjoittanut kalastustoimintaa, kohdelajeittain ja alueittain; iii) aluksen tyyppi kohdelajeittain ja alueittain; iv) aluksen käyttämien koukkujen määrä kohdelajeittain ja alueittain; v) aluksen käyttämien pitkäsiimayksiköiden määrä kohdelajeittain ja alueittain; vi) kaikkien aluksen käyttämien pitkäsiimayksiköiden kokonaispituus kohdelajeittain ja alueittain; b)saaliita koskevat tiedot mahdollisimman tarkasti ajallisesti ja alueellisesti: i) saaliiden koko ja mahdollisuuksien mukaan ikäjakaumat; ii) saaliit ja saaliiden koostumukset aluskohtaisesti; iii) pyyntiponnistus (kalastuspäivien aluskohtainen keskimääräinen lukumäärä, koukkujen aluskohtainen keskimääräinen lukumäärä, pitkäsiimayksiköiden aluskohtainen keskimääräinen lukumäärä, pitkiensiimojen aluskohtainen keskimääräinen kokonaispituus). 4.Komissio toimittaa nämä tiedot edelleen ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta. 5.Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava ICCAT:n laatimien tietojen toimittamista koskevien ohjeiden viimeisimmässä versiossa esitetyn mallin mukaisesti. 22 artikla

Kiintiön täyttymisestä ilmoittaminen ja kalastuksen kieltäminen

1.Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä komissiolle, kun pyydystyypille jaetusta kiintiöstä katsotaan täyttyneen 80 prosenttia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 34 artiklan soveltamista. 2.Kun Välimeren miekkakalan yhteenlasketut saaliit ovat saavuttaneet kansallisen kiintiön 80 prosentin kynnysarvon, jäsenvaltioiden on lähetettävä saalistiedot komissiolle viikoittain. 4 jakso

Purkamiset ja jällenlaivaukset 23 artikla

Nimetyt satamat 1.Sellaiset Välimeren miekkakalan saaliit, sivusaaliit ja virkistyskalastuksessa saaliiksi saatu Välimeren miekkakala mukaan lukien, joiden kuhunkin yksilöön ei ole kiinnitetty 30 artiklan mukaista merkkiä, saa purkaa ainoastaan nimetyissä satamissa. 2.Kunkin jäsenvaltion on nimettävä satamat, joissa 1 kohdassa tarkoitetut purkamiset on suoritettava, sekä täsmennettävä sallitut purkamis- ja jälleenlaivausajat ja -paikat ja kyseisissä satamissa käytettävät tarkastus- ja valvontamenettelyt. 3.Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo nimetyistä satamista viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä helmikuuta. Komissio toimittaa nämä tiedot edelleen ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä maaliskuuta. 24 artikla

Ennakkoilmoitus 1.Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 17 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen 16 artiklassa tarkoitetussa alusluettelossa mainittujen unionin kalastusalusten, joiden suurin pituus on vähintään 12 metriä, päälliköihin. Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 17 artiklassa tarkoitettu saapumisen ennakkoilmoitus on lähetettävä sen jäsenvaltion (mukaan lukien lippujäsenvaltio) tai osapuolen, jonka satamia tai purkamislaitteistoja päällikkö aikoo käyttää, toimivaltaiselle viranomaiselle. 2.Kyseiseen 16 artiklassa tarkoitettuun alusluetteloon sisältyvien unionin kalastusalusten, joiden suurin pituus on alle 12 metriä, päälliköiden on ilmoitettava sen jäsenvaltion (mukaan lukien lippujäsenvaltio) tai osapuolen, jonka satamia tai purkamislaitteistoja he aikovat käyttää, toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään neljä tuntia ennen arvioitua satamaan saapumisaikaa seuraavat tiedot: a)arvioitu saapumisaika; b)aluksella pidetyn Välimeren miekkakalan arvioitu määrä; sekä c)tiedot maantieteellisestä alueesta, jolta saalis saatiin. 3.Satamajäsenvaltioiden viranomaisten on pidettävä kirjaa kaikista kuluvan vuoden ennakkoilmoituksista. 25 artikla

Jälleenlaivaukset 1.Jälleenlaivaus unionin kalastusaluksilta, joilla on Välimeren miekkakalaa, kielletään kaikissa olosuhteissa. 2.Kalastusalukset saavat jälleenlaivata Välimeren miekkakalaa ainoastaan nimetyissä satamissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) 2017/2107 51, 52, 54 ja 57 artiklan soveltamista. 5 Jakso

Tarkastukset 26 artikla

Vuotuiset tarkastussuunnitelmat 1.Jäsenvaltioiden on toimitettava vuotuinen tarkastussuunnitelmansa komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä tammikuuta. Tarkastussuunnitelmat on laadittava ottaen huomioon

a)komission täytäntöönpanopäätöksessä 2018/2018/EU tarkastustoimille vahvistetut tavoitteet, prioriteetit, menettelyt ja vertailuarvot; sekä b)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 46 artiklan nojalla laadittu Välimeren miekkakalan kansallinen valvontaohjelma. 2.Komissio kokoaa yhteen kansalliset tarkastussuunnitelmat ja sisällyttää ne unionin tarkastussuunnitelmaan. Kyseisen suunnitelman komissio toimittaa ICCAT:n sihteeristölle ICCAT:n hyväksymistä varten yhdessä 9 artiklassa tarkoitettujen vuotuisten kalastussuunnitelmien kanssa. 27 artikla

ICCAT:n yhteinen kansainvälinen tarkastusjärjestelmä 1.Yhteiset kansainväliset tarkastustoimet on toteutettava liitteessä III esitetyn ICCAT:n kansainvälisen tarkastusjärjestelmän, jäljempänä ’ICCAT:n järjestelmä’, mukaisesti. 2.Jäsenvaltioiden, joilla on lupa kalastaa Välimeren miekkakalaa, on nimettävä tarkastajat ja tehtävä ICCAT:n järjestelmän mukaisia tarkastuksia merellä. Komissio tai sen nimeämä elin voi osoittaa ICCAT:n järjestelmään unionin tarkastajia. 3.Jos enemmän kuin 50 jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa kalastusalusta kalastaa milloin tahansa miekkakalaa yleissopimusalueella, kyseisellä jäsenvaltiolla on oltava käytössään tarkastusalus, joka suorittaa tarkastuksia ja valvontaa Välimerellä koko sen ajan, jonka kyseiset alukset ovat alueella. Kyseinen velvoite katsotaan täytetyksi myös silloin, kun jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä tarkastusaluksen käytössä tai kun Välimerellä on käytössä unionin tarkastusalus. 4.Komissio tai sen nimeämä elin koordinoi unionin puolesta toteutettavia valvonta- ja tarkastustoimia. Komissio voi laatia yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa yhteisiä tarkastusohjelmia, joiden avulla unioni voi täyttää ICCAT:n järjestelmän mukaiset velvoitteensa. Niiden jäsenvaltioiden, joiden kalastusalukset osallistuvat miekkakalan kalastuksiin Välimerellä, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kyseisten ohjelmien täytäntöönpanon helpottamiseksi erityisesti tarvittavien aineellisten ja henkilöresurssien sekä niiden käyttöön varattujen ajanjaksojen ja maantieteellisten alueiden osalta. 5.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä joulukuuta niiden tarkastajien ja tarkastusalusten nimet, jotka ne aikovat osoittaa ICCAT:n järjestelmään seuraavan vuoden aikana. Näitä tietoja käyttäen komissio laatii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa vuotuisen suunnitelman unionin osallistumiseksi ICCAT:n järjestelmään ja toimittaa suunnitelman ICCAT:n sihteeristölle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä tammikuuta. 28 artikla

Tarkastukset rikkomistapauksessa 1.Kunkin lippujäsenvaltion on toteutettava tämän artiklan 2 kohdan mukaiset toimet, kun sen lipun alla purjehtiva alus on rikkonut tämän asetuksen säännöksiä. 2.Kunkin lippujäsenvaltion on varmistettava, että sen satamissa tehdään sen valvonnassa fyysinen tarkastus tai, jos alus ei ole lippujäsenvaltion satamassa, kyseisen tarkastuksen tekee lippujäsenvaltion nimeämä henkilö.

4 LUKU

Virkistyskalastus 29 artikla

Kalastuksenhoitotoimenpiteet 1.Kunkin jäsenvaltion on annettava säännös kansalliseen kiintiöönsä sisältyvästä virkistyskalastuksen kiintiöstä ja ilmoitettava siitä komissiolle samalla kun se toimittaa 9 artiklan mukaisen kalastussuunnitelmansa. Säännöksellä on varmistettava, että kaikki kuolleet kalat vähennetään kiintiöstä. 2.Virkistyskalastuksessa on kiellettyä pyytää, pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta enempää kuin yksi miekkakala alusta kohden päivässä. 3.Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen mahdollisuuksien mukaan, että virkistyskalastuksessa elävänä pyydetty miekkakala päästetään takaisin mereen. 4.Virkistyskalastuksessa pyydetyn Välimeren miekkakalan myynti ja kaupan pitäminen missä tahansa muussa muodossa kielletään. 30 artikla

Valvontatoimenpiteet 1.Ainoastaan ’vapa- ja siima’ -alukset saavat kalastaa Välimeren miekkakalaa virkistyskalastuksessa.

2.Luvan saaneita, virkistyskalastusta harjoittavia aluksia koskevissa tiedoissa, jotka lähetetään ICCAT:n sihteeristölle 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, on ilmoitettava a)aluksen nimi (jos nimitietoa ei ole, annetaan rekisterinumero ilman maan nimikirjaimia); b)unionin kalastuslaivastorekisterin numero (CFR) siten kuin se määritellään komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/218 liitteessä I; c)aluksen aiempi nimi, tapauksen mukaan; d)aluksen suurin pituus; e) kalastusaluksen omistajan/omistajien ja käyttäjän/käyttäjien nimi ja osoite. 3.Saalistiedot, mukaan lukien elopaino ja pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen, jokaisesta virkistyskalastuksen yhteydessä saaliiksi saadusta, aluksella pidetystä ja puretusta Välimeren miekkakalasta on kirjattava ja ilmoitettava 21 artiklan mukaisesti. 4.Välimeren miekkakalan saa purkaa ainoastaan kokonaisena tai kidukset poistettuna ja suolistettuna joko nimetyssä satamassa 23 artiklan mukaisesti tai siten, että jokaiseen yksilöön kiinnitetään merkintä. Kussakin merkinnässä on oltava maan yksilöllinen numero, ja sen on oltava suojattu väärinkäyttöä vastaan. 5.Jäsenvaltioiden on perustettava merkintäohjelma tämän asetuksen soveltamiseksi ja esitettävä kyseisen ohjelman tarkka määrittely tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitetuissa vuotuisissa kalastussuunnitelmissa. 6.Jäsenvaltiot saavat antaa luvan käyttää merkintöjä vain, jos saaliiden yhteenlaskettu määrä on niille jaetun kiintiön rajoissa. 7.Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle vuosiraportti merkintäohjelman täytäntöönpanosta vuosittain kaksi kuukautta ja 15 päivää ennen ICCAT:n vuosikokousta. Komissio kokoaa yhteen jäsenvaltioilta saamansa tiedot ja lähettää ne ICCAT:n sihteeristöön vuosittain kaksi kuukautta ennen ICCAT:n vuosikokousta. III OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET 31 artikla

Vuosiraportti 1.Jäsenvaltioiden on viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä syyskuuta toimitettava komissiolle edellistä vuotta käsittelevä vuosiraportti siitä, kuinka ne ovat panneet tämän asetuksen täytäntöön, ja tapauksen mukaan mahdolliset lisätiedot. 2.Vuosiraportissa on esitettävä tiedot toimista, jotka on toteutettu alamittaisen Välimeren miekkakalan sivusaaliiden ja poisheittämisten vähentämiseksi, ja alan mahdollisista relevanteista tutkimuksista. 3.Komissio kokoaa yhteen 1 ja 2 kohdan nojalla saamansa tiedot ja toimittaa ne edelleen ICCAT:n sihteeristöön viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä lokakuuta. 4.Komissio voi hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä tässä artiklassa tarkoitetun vuosiraportin mallia koskevien yksityiskohtaisten vaatimusten osalta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 36 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. 32 artikla

Uudelleentarkastelu Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen mukaisen Välimeren miekkakalan elvytyssuunnitelman toiminnasta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2025. 33 artikla

Rahoitus

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 508/2014 sovellettaessa on Välimeren miekkakalaa koskevaa monivuotista suunnitelmaa pidettävä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 9 artiklassa tarkoitettuna monivuotisena suunnitelmana. 34 artikla

Muutoksia koskeva menettely 1.Jotta voimassa olevien ICCAT:n suositusten muutokset tai lisäykset, joista tulee unionia sitovia, ja edellyttäen, etteivät unionin oikeuteen tehtävät muutokset mene ICCAT:n suosituksia pidemmälle, voidaan tarpeen vaatiessa panna täytäntöön unionin oikeudessa, komissiolle siirretään valta antaa 35 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä seuraavien muuttamiseksi: a)tietojen ilmoittamisen määräajat, jotka vahvistetaan seuraavissa artikloissa: 9 artiklan 1 ja 2 kohta, 10 artiklan 3 kohta, 16 artiklan 1 ja 3 kohta, 17 artiklan 1 ja 3 kohta, 21 artiklan 2 ja 3 kohta, 22 artiklan 2 kohta, 23 artiklan 3 kohta, 26 artiklan 1 kohta, 27 artiklan 5 kohta sekä 31 artiklan 1 ja 3 kohta; b)kalastuskieltoajat, joista säädetään 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa; c)säilyttämisen vähimmäisviitekoko, joka vahvistetaan 11 artiklan 1 kohdassa; d)sallittu poikkeama, jota tarkoitetaan 12 ja 13 artiklassa; e)pyydysten tekniset ominaisuudet 14 artiklan 1–4 kohdassa; f)täyttyneen kiintiön prosenttiosuus, joka vahvistetaan 22 artiklan 1 ja 2 kohdassa; g)pyyntialuksia koskevat tiedot, joita tarkoitetaan 16 artiklan 2 kohdassa, 17 artiklan 1 kohdassa, 21 artiklan 1, 2, 3 ja 4 kohdassa ja 23 artiklan 3 kohdassa; sekä h)tämän asetuksen liitteet I, II ja III. 2.Kaikki 1 kohdan mukaisesti hyväksytyt muutokset on rajoitettava tiukasti asianomaisia ICCAT:n suosituksia koskevien muutosten ja/tai lisäysten täytäntöönpanoon unionin oikeudessa. 35 artikla

Siirretyn säädösvallan käyttäminen 1.Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset. 2.Siirretään komissiolle tämän asetuksen voimaantulopäivästä viiden vuoden ajaksi 34 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä. 3.Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 34 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen. 4.Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. 5.Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 6.Edellä olevan 34 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella. 36 artikla

Komiteamenettely