Komission kertomus neuvostolle ja euroopan parlamentille asetuksen (EY) N:o 2679/98 soveltamisesta /* KOM/2001/0160 lopull. */





Komission kertomus neuvostolle ja euroopan parlamentille asetuksen (EY) N:o 2679/98 soveltamisesta SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 2. Yleinen toimintaympäristö 2.1. Asiayhteys ja tavoitteet 2.2. Asetuksen säännökset 2.3. Päätöslauselmassa luetellut sitoumukset 3. Asetuksen ja päätöslauselman täytäntöönpano 3.1. Komission toimet 3.2. Tuomioistuimen toimet 3.3. Jäsenvaltioiden toimet 4. Asetuksen soveltaminen 4.1. Tapauksia, joissa asetusta on sovellettu 4.2. Toteamuksia 5. arviointi 5.1. Asetuksen heikkoudet 5.2. Komission toimenpiteitä koskevat mielipiteet 6. miten asetusta voitaisiin muuttaa 6.1. Poliittinen merkitys 6.2. Komission ja jäsenvaltioiden väliintulon rajoitukset 6.3. Päätelmät: valittavana kolme toimintalinjaa 6.3.1. Nykytilanteen säilyttäminen 6.3.2. Dynaamisempi lähestymistapa asetuksen soveltamiseen ja päätöslauselman noudattamiseen 6.3.3. Asetuksen soveltamisalan laajentaminen ja parantaminen LIITTEET KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE asetuksen (EY) N:o 2679/98 soveltamisesta (Eta:n kannalta merkityksellinen teksti) 1. Johdanto Sisämarkkinoiden toimivuudesta jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta 7 päivänä joulukuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2679/98 (jäljempänä 'asetus') [1] tuli voimaan kaksi vuotta sitten. Saatujen kokemusten perusteella voidaan nyt laatia yhteenveto asetuksen soveltamisesta. [1] EYVL L 337,12.12.1998, s. 8. Komissio vastaa näin neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien asetuksen (EY) N:o 2679/98 antopäivänä antamassa päätöslauselmassa (jäljempänä 'päätöslauselma') [2] sille tekemään pyyntöön. [2] EYVL L 337,12.12.1998, s. 10. 2. Yleinen toimintaympäristö 2.1. Asiayhteys ja tavoitteet *Amsterdamissa 16.- 17. kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto katsoi, että EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla käynnistettävässä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettely ei ole riittävä silloin, kun on kyseessä tavaroiden vapaan liikkuvuuden vakavien esteiden kiireellinen korjaaminen. Eurooppa-neuvosto korosti, että olisi ensiarvoisen tärkeää perustaa sellaisia ad hoc -järjestelmiä, joiden avulla voidaan puuttua nopeasti ja tehokkaasti tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin ja niiden vaikutuksiin. Tästä syystä se pyysi komissiota tutkimaan tehokkaita keinoja taata tavaroiden vapaa liikkuvuus sekä mahdollisuutta määrätä seuraamuksia jäsenvaltioille. *Vastauksena tähän toimeksiantoon komissio teki 18. marraskuuta 1997 neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotuksen asetukseksi, jolla perustettaisiin komission nopea väliintulojärjestelmä [3]. Tämän järjestelmän mukaisesti komissio olisi voinut vaatia päätöksellään asianomaista jäsenvaltiota toteuttamaan tarpeelliset toimenpiteet sellaisen ilmeisen ja selväpiirteisen esteen poistamiseksi, joka haittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta EY:n perustamissopimuksen 28-30 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Yksityishenkilöt olisivat näissä tapauksissa voineet toteuttaa kyseiseen päätökseen perustuvat oikeutensa kansallisissa tuomioistuimissa sekä onnistua estämään väitetyn rikkomisen ja saamaan tarvittaessa hyvitystä kärsimistään vahingoista. Tämä olisi tapahtunut käyttämällä väliaikaisia toimenpiteitä sekä kansallisia muutoksenhakukeinoja ja -teitä, joihin sisältyy esteen leviämisen tai pahenemisen estämiseksi määrättäviä uhkasakkoja tai muita sakkoja. [3] Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä KOM (97) 619 lopullinen - 97/0330 (CNS), EYVL C 10, 15.1.1998, s. 14. *Neuvosto ei hyväksynyt ehdotusta [4], sillä se asetti etusijalle kompromissiratkaisun, jonka muodostuu kahdesta osasta: [4] Vrt. neuvoston oikeudellisen yksikön lausunto 4. helmikuuta 1998, 5731/98 JUR 53. -asetus [5], joka rakentuu kolmen osion ympärille: Ensinnäkin nopea varoitusjärjestelmä, joka on otettava käyttöön, jos este ilmenee tai on olemassa vaara sen ilmenemisestä. Toiseksi jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan kaikki tarvittavat ja suhteelliset toimenpiteet tavaroiden vapaa liikkuvuuden varmistamiseksi. Ja kolmanneksi komission ilmoitus, jossa se pyytää jäsenvaltiota toteuttamaan edellä mainitut toimenpiteet. [5] Liite 9348/98 MI 66. -päätöslauselma [6], jossa jäsenvaltiot sitoutuvat vastaamaan nopeasti komission toimiin ja takaamaan korvauksia henkilöille, joille on koitunut vahinkoa näistä esteistä. [6] Liite II 8902/98. *Euroopan parlamentissa keskusteltiin asetuksen soveltamisalasta, sen tuomasta lisäarvosta ja sen vaikutuksesta lakko-oikeuteen. Euroopan parlamentti ehdotti kolmea tarkistusta [7], joista neuvosto hyväksyi yhden [8]. [7] 12752/98 PE-RE 76. [8] Asetuksen 5 artiklan 5 kohdan sanamuodon muutos. *Samanaikaisesti kun asiasta keskusteltiin neuvostossa ja Euroopan parlamentissa, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (jäljempänä 'tuomioistuin') antoi tuomion, joka koski vakavia tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle aiheutuneita esteitä [9]. Antamassaan tuomiossa tuomioistuin katsoi, että jäsenvaltio ei noudattanut velvoitteitaan EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisesti "silloin kun jäsenvaltion toteuttamat toimenpiteet tiettyjen tuotteiden vapaata liikkuvuutta rajoittavia yksityisten toimia estettäessä [...] eivät ole selvästikään olleet riittäviä, ottaen huomioon välikohtausten tiheys ja vakavuus, jotta niillä olisi taattu [...] tuotteiden yhteisön sisäisen kaupan vapaus jäsenvaltion alueella siten, että kyseisten lainvastaisuuksien tekijöitä olisi tehokkaasti estetty syyllistymästä niihin tai toistamasta niitä." [10] [9] Tuomioistuimen tuomio 9. joulukuuta 1997, komissio/Ranska (C-265/95, Kok. s. I-6959), jäljempänä ns. "mansikkatuomio". [10] Vrt. tuomion yhteenveto. *Tuomioistuimelle on tämän jälkeen esitetty ennakkoratkaisukysymys kansallisessa riita-asiassa, joka koskee korvauksia moottoritielle asetetun tiesulun aiheuttamasta vahingosta. Tiesulku oli asetettu mielenosoituksessa, johon oli jäsenvaltion viranomaisten lupa. [11] [11] Asia C-112/00, Eugen Schmidberger, Int. Transporte /Itävalta 2.2. Asetuksen säännökset *Asetuksen 1 artiklassa määritellään tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet, joihin asetus on sovellettavissa. Este on sellainen, joka merkitsee EY:n perustamissopimuksen 28-30 artiklan rikkomista [12], aiheuttaa vakavaa häiriötä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, aiheuttaa huomattavia menetyksiä yksityishenkilöille, joita asia koskee ja vaatii välittömiä toimia kyseessä olevan häiriön ja menetysten jatkumisen, lisääntymisen tai pahenemisen välttämiseksi. Sillä ei ole merkitystä, johtuvatko esteet jäsenvaltion toimista vai toimimatta jättämisestä, mikä on määritelty edellä mainitun tuomioistuimen oikeuskäytännössä. [12] Asetusta siis sovelletaan ainoastaan yhteisön sisäiseen kauppaan eikä jäsenvaltioiden tavarakaupassa kolmansien maiden kanssa ilmeneviin esteisiin, jotka kuuluvat kansainvälisten sopimusten soveltamisalaan (erityisesti assosiaatiosopimukset, GATT). Tässä yhteydessä on hyvä huomata, että asetuksen laajentaminen koskemaan koko Euroopan talousaluetta vaatii vielä Euroopan talousalueen sekakomitean päätöstä. *Asetuksen 2 artiklassa kuitenkin täsmennetään, että se ei vaikuta perusoikeuksien käyttämiseen eikä varsinkaan lakko-oikeuteen. *Varoitusjärjestelmä on määritetty asetuksen 3 artiklassa. Se on otettava käyttöön jos este ilmenee tai on olemassa vaara sen ilmenemisestä, ja siinä edellytetään, että jäsenvaltiot toimittavat tiedot komissiolle, ja komissio toimittaa ne muille jäsenvaltioille. *Asetuksen 4 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltioiden on esteen ilmetessä toteutettava kaikki tarvittavat ja suhteelliset toimenpiteet niin, että tavaroiden vapaa liikkuvuus jäsenvaltion alueella varmistetaan, ja ilmoitettava komissiolle toimista *Jos este ilmenee, komissio toimittaa asetuksen 5 artiklan nojalla asianomaiselle jäsenvaltiolle ilmoituksen, jossa se kertoo toimintansa syyt, ja pyytää jäsenvaltiota toteuttamaan kaikki tarvittavat ja suhteelliset toimenpiteet kyseisen esteen poistamiseksi. Ilmoitus voidaan julkaista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja toimittaa viipymättä kaikille osapuolille, jotka tätä pyytävät. 2.3. Päätöslauselmassa luetellut sitoumukset *Jäsenvaltiot sitoutuivat takaamaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden sekä puuttumaan nopeasti asetuksessa määriteltyihin esteisiin ja tiedottamaan talouden toimijoilleen asiasta. Samoin ne sitoutuvat takaamaan, että sellaisia henkilöitä varten, joille on koitunut vahinkoa näistä esteistä, on olemassa nopeita ja tehokkaita korvausmenetelmiä ja keskustelemaan asiasta neuvostossa, jos olosuhteet näin edellyttävät. *Neuvosto ja jäsenvaltiot panivat merkille asetuksen soveltamisalaan kuuluviin rikkomismenettelyihin sovellettavat tiukat aikarajat ja sen, että komission asettama määräaika huomautusten esittämiselle voidaan rajoittaa viiteen työpäivään, ja että sama koskee myös perusteltuun lausuntoon vastaamiselle asetettua määräaikaa. *Neuvosto kehottaa tuomioistuinta nopeuttamaan asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tapausten käsittelyä ja lupautuu tarkastelemaan tuomioistuimen työjärjestyksen muuttamista koskevat mahdolliset ehdotukset nopeasti ja avoimuuden hengessä. 3. Asetuksen ja päätöslauselman täytäntöönpano 3.1. Komission toimet *Jotta voitaisiin toimia nopeammin, asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tapausten käsittely on keskitetty yhteen komission pääosastoista [13]. Pääosaston vastuulla on asetuksen soveltamisen koordinointi komission muiden asianomaisten yksiköiden kanssa (maatalous, kalastus, yritystoiminta, liikenne, oikeudellinen yksikkö, työllisyys ja sosiaaliasiat). [13] Sisämarkkinoiden pääosasto. *Huhtikuussa 1999 komissio kehotti jäsenvaltioita nimeämään yhteyspisteitä, jotta näin muodostettava verkko [14] varmistaisi tietojen nopean toimittamisen asetuksessa perustetun varoitusjärjestelmän avulla. Komissio esitti myös toivomuksen, että tiedot toimitettaisiin sille mieluummin faksitse tai sähköpostilla, koska kirjeet saattavat tulla perille komissioon vasta sen jälkeen, kun este on jo poistettu. Jäsenvaltiot suhtautuivat toivomukseen myönteisesti. Tilanne on sama komission yksiköiden jäsenvaltiossa sijaitseviin yhteyspisteisiin lähettämien tietojen osalta. [14] Vrt. liite 1. *Alun perin komission ja jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto varoitusjärjestelmän yhteydessä toimitettiin kaikille jäsenvaltioille ja levitettiin komission sisällä faksitse. Vuodesta 2000 lähtien tiedot on levitetty sähköpostilla. *Komissio on pyrkinyt tiiviisti siihen, jotta asetuksen säännöksiä tulkittaisiin yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltiossa. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden edustajille jaettiin näiden kanssa pidetyssä kokouksessa [15] asetuksen soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella laadittu työasiakirja sekä kyselylomake asetuksen soveltamisesta. [15] Sisämarkkinoiden pakettikokousten puheenjohtajien kokous Brysselissä 13. huhtikuuta 2000. *Asetuksen 5 artiklan mukaisesti tehdyistä ilmoituksista komissio on todennut, että komission on kollegiona hyväksyttävä tällainen ilmoitus. Periaatteessa komission työjärjestyksessä [16] ei ole esteitä tällaisen päätöksen pikaiselle hyväksymiselle. Jos käytäntö, josta ei kuitenkaan ole vielä ole kokemusta, osoittautuisi päinvastaiseksi, olisi siinä tapauksessa aiheellista tutkia komission sisäisiä säännöksiä ja tiedottaa neuvostolle päätöslauselman 5 kohdan mukaisesti. [16] EYVL L 308, 8.12.2000, s. 26. 3.2. Tuomioistuimen toimet *Heinäkuun 4 päivänä 2000 tuomioistuin esitti neuvostolle luonnoksen työjärjestyksensä muutoksista, [17] joiden tarkoituksena on muun muassa nopeutetun menettelyn käyttöönotto tuomioistuimessa vireille pannun kanteen käsittelyssä. Tuomioistuin katsoo luonnoksessaan, että nopeutettua menettelyä voidaan soveltaa erityisesti sellaisissa asetuksen soveltamista koskevissa riita-asioissa, joissa tarvitaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta haittaavaa estettä koskevaa nopeaa päätöstä. Tuomioistuimen mukaan "menettelyn nopeuttaminen saavutetaan ehdotetun säännöksen mukaisesti antamalla tärkeämpi asema suulliselle vaiheelle, josta on tulisi pakollinen ja rajoittamalla kirjallinen menettely ainoastaan osapuolten väliseen kirjelmien vaihtoon ". [17] http://europa.eu.int/cj/fr/txts/propositions/txt5a.pdf *Neuvoston annettua yksimielisen hyväksynnän 16. marraskuuta 2000 tuomioistuin hyväksyi 28. marraskuuta 2000 muutokset yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestykseen [18]. [18] EYVL L 322, 19.12.2000, s. 1. 3.3. Jäsenvaltioiden toimet *Jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyö on ollut suhteellisen vähäistä yhteyspisteiden muodostaman verkon perustamisessa ja käytössä sekä vastausten antamisessa asetuksen yhteisestä tulkinnasta laadittuun kyselylomakkeeseen. *Yhteyspisteiden nimeämisprosessi on vienyt pitkään ja tietyt jäsenvaltiot (Belgia ja Irlanti) eivät ole nimenneet yhtäkään. Jos nimetty yhteyspiste on lopettanut toimintansa, jäsenvaltiot eivät ole myöskään heti nimenneet sille seuraajaa. *Useat jäsenvaltiot ovat jättäneet vastaamatta edellä mainittuun kyselylomakkeeseen (Itävalta, Tanska, Suomi, Ranska, Kreikka, Italia, Luxemburg, Alankomaat). *Jäsenvaltiot eivät ole myöskään antaneet komissiolle tiedoksi niitä yksityiskohtaisia toimia, joilla ne panevat täytäntöön päätöslauselmassa antamansa sitoumukset. Komission tietojen mukaan vaikeuksia on ollut erityisesti varoitusjärjestelmään kuuluvassa tietojen vaihdossa ja tietojen toimittamisessa talouden toimijoille. Nämä puolestaan ovat sitä mieltä, että kansalliset korvausmenettelyt, silloin kun niitä on olemassa, kestävät kauan ja ovat monimutkaisia [19]. [19] International Road Transport Unionin (Kansainvälisen tieliikenteenharjoittajien liitto) UNICE:n ja European Shipowners' Council (Euroopan laivanvarustajien neuvosto) yhteinen kanta, joka toimitettiin komissiolle 1. joulukuuta 2000. *Joka tapauksessa 20. syyskuuta 2000 kokoontunut liikenneasioiden neuvosto vahvistaa, "että on luotava tehokas järjestelmä, jonka avulla yrityksille, suurelle yleisölle, komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedotetaan välittömästi liikenne-esteistä jossakin jäsenvaltiossa, ja ryhdyttävä erityistoimiin, joilla tällaiset tilanteet voidaan ratkaista ottaen huomioon vuodesta 1998 lähtien käytössä ollut järjestelmä". 4. Asetuksen soveltaminen 4.1. Tapauksia, joissa asetusta on sovellettu *Asetusta sovellettiin neljä kertaa vuonna 1999 ja 18 kertaa vuonna 2000 [20]. Näistä tapauksista ainoastaan yhdessä on otettu käyttöön nopea varoitusjärjestelmä. Komission asetuksen 5 artiklan nojalla tekemää ilmoitusta ei ole tarvittu vielä kertaakaan, koska tapaukset ovat kestäneet vain hyvin lyhyen aikaa. [20] Vrt. liitteenä oleva luettelo. *Suurimmassa osassa tapauksista, joissa asetusta sovellettiin, oli kyse tiesuluista joissain jäsenvaltioissa. Jos ei lasketa mukaan tietoja, jotka toimitettiin kaikille jäsenvaltioille 5. lokakuuta 1999 järjestetystä Euroopan tieliikenteenharjoittajien toimintapäivästä, varoitusjärjestelmää on käytetty seuraavissa jäsenvaltioissa ilmenneistä tiesuluista ilmoittamiseen: Belgia ja Ranska (kolme kertaa kummankin jäsenvaltion osalta), Itävalta, Espanja, Italia, Luxemburg, Alankomaat ja Ruotsi. Satamissa järjestetyt sulut ovat aiheuttaneet tämäntyyppisen väliintulon neljään otteeseen (Espanja, Ranska, Kreikka ja Irlanti). Lisäksi lentoliikenteessä ilmenneet rajoitukset ovat aiheuttaneet Ranskalle ja Italialle osoitettuja tiedonsaantipyyntöjä. *Näiden tapausten lisäksi on ollut kaksi kertaluonteista tapausta eli espanjalaisten rekkojen kuorman haltuunotto ja tuhoaminen Ranskassa ja Portugalissa. Lopuksi mainittakoon, että Belgia pyysi komissiota soveltamaa asetusta, kun belgialaisten tuotteiden markkinoille pääsyä rajoitettiin tietyissä jäsenvaltioissa dioksiinikriisin yhteydessä vuonna 1999. 4.2. Toteamuksia *Ainoastaan Itävalta, Belgia, Espanja ja Luxemburg ovat ilmoittaneet komissiolle asetuksen 3 artikla 1 kohdan a) alakohdan mukaisesti tiedot, jotka niillä on ollut hallussaan siitä, jos este ilmenee tai on olemassa vaara sen ilmenemisestä; suurimmassa osassa tapauksista ei ole ilmoitettu mitään. On sitäkin huolestuttavampaa, että jäsenvaltiot eivät näytä tuntevan tätä säännöstä, sillä usein tiedot olivat jo julkisesti tiedossa muutamaa päivää ennen esteiden ilmaantumista [21]. [21] Esimerkiksi ilmoitukset tiesuluista 35 tunnin työviikkoa ja öljynhinnan korotuksia vastaan järjestettyjen mielenosoitusten aikana. *Niissä tapauksissa, joissa tietoja oli toimitettu komissiolle, ne ovat tulleet perille liian myöhään, jotta komission väliintuloa olisi voitu pitää perusteltuna, sillä tällä välillä este oli jo poistunut. Ainoat poikkeukset ovat olleet Itävallan lähettämät tiedot koskien Brennerin moottoritien sulkuja kesäkuussa 2000 ja Luxemburgin lähettämät tiedot rajojen tiesuluista liikenneasioiden neuvoston kokouksen vuoksi syyskuussa 2000. *Jäsenvaltioiden komissiolle toimittamat asetuksen 3 artikla 1 kohdan a) alakohdan ja 2 kohdan mukaiset tiedot ovat nostaneet esiin kysymyksen tietojen luottamuksellisuudesta erityisesti silloin, jos niissä viitataan tunnistettaviin taloudellisiin toimijoihin. Komission on joka tapauksessa toimitettava tiedot muille jäsenvaltioille. *Kun tätä kysymystä oli pohdittu asianomaisten jäsenvaltioiden yhteyspisteiden kanssa, tiedettiin, että komission yksiköiden rooli rajoittuu ainoastaan tiedon välittämiseen ilman minkäänlaisia jäsenvaltion välittämiin tietoihin kohdistuvia toimia. Jäsenvaltiot ovat vastuussa luottamuksellisten tietojen seurauksista Jäsenvaltiot hyväksyivät tämän toteamuksen kokouksessaan 13. huhtikuuta 2000. Komissio rajoittuu siis ainoastaan välittämään saamansa tiedot niiden alkuperäisessä muodossa. *Komission asettamat määräajat sille, miten nopeasti jäsenvaltioiden on vastattava tiedonsaantipyyntöihin, ovat olleet tapauskohtaisia. Useimmissa tapauksissa määräaika oli 48 tuntia. Määräaika on ollut 24 tuntia, jos tilanteen vakavuus tai erityinen kiireellisyys on sitä vaatinut. *On erittäin harvinaista, että vastaukset tiedonsaantipyyntöihin ovat saapuneet määräajassa. Myöhästymiset ovat vaihdelleet muutamista tunneista useisiin päiviin. Muistutus on lähetetty kahdessa tapauksessa (kerran Italialle ja kerran Ranskalle). Vakavin häiriö tapahtui lokakuussa 1999 järjestetyn Euroopan tieliikenteenharjoittajien toimintapäivän yhteydessä: ainoastaan seitsemän jäsenvaltiota (Saksa, Itävalta, Espanja, Suomi, Luxemburg, Alankomaat ja Ruotsi) vastasi kaikille jäsenvaltioille osoitettuun tiedonsaantipyyntöön. *Mitä tulee tiedon sisältöön, on todettava, että komissiolle lähettyjen vastausten laatu vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä ja tapauskohtaisesti. Jotkut jäsenvaltiot toimittavat erittäin yksityiskohtaisia tietoja, ja täydentävät tietoja tiedonsaantipyynnön kohteena olevan tilanteen kehittyessä, kun taas toiset jäsenvaltiot antavat hyvin lyhytsanaisia ja suppeita vastauksia. Näissä tapauksissa on täytynyt lähettää pyyntöjä täydentävien tietojen saamiseksi (Ranska ja Italia). *Komissio takaa vaihdettujen tietojen nopean toimituksen varoitusjärjestelmän yhteydessä sähköpostitse tapahtuvan tiedonjakelujärjestelmän avulla. Komissio ei ole kuitenkaan koskaan saanut tietoja jäsenvaltioilta näiden tietojen aiheuttamista toimista. *Komissio on todennut, että suurimmassa osassa tapauksista jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet esteen ilmetessä toimia, jotka niiden olisi toteutettava tavaroiden vapaan liikkuvuuden palauttamiseksi mahdollisimman pian alueellaan, jotta vältytään vaaralta, että kyseessä olevat viivytykset tai menetykset toistuvat, lisääntyvät tai pahenevat ja jotta kauppa ja sen perustana olevat sopimussuhteet eivät katkeaisi [22]. Ne ovat neuvotelleet esteen poistamisesta laajemmissa puitteissa [23] varmistamatta kuitenkaan samanaikaisesti tavaroiden vapaata liikkuvuutta alueellaan. [22] Vrt. asetuksen johdanto-osan 8 kappale. [23] On syytä huomauttaa, että muutamat toimenpiteet, joihin on ryhdytty, saattavat osoittautua perustamissopimuksen sääntöjen vastaisiksi varsinkin valtionapujen osalta. 5. arviointi 5.1. Asetuksen heikkoudet *Mitä tulee jäsenvaltioiden ilmoitusvelvollisuuteen, asetuksessa ei ole säädetty seuraamuksista tapauksessa, jossa jäsenvaltiolla on tietoja esteestä, mutta se ei toimita tietoja komissiolle asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a) alakohdan mukaisesti, kun kyseessä on vaara esteen ilmenemisestä tai kun este on ilmennyt ja/tai sen olemassaolo jatkuu. Asetuksessa ei ole säädetty seuraamuksista myöskään siinä tapauksessa, että asetuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaiseen komission tiedonsaantipyyntöön ei vastata tai että ilmoitusta ei toimiteta asetuksen 5 artiklan mukaisesti. Jos jäsenvaltio toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi mutta ei ilmoita niistä komissiolle 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, asetuksessa ei myöskään säädetä minkäänlaisia seurauksia tällaisen tiedon puuttumisesta. *Yleisesti ottaen asetuksessa olisi säädettävä vähintään jäsenvaltioiden velvollisuuksien noudattamisen valvonnasta. Tämä koskee sekä komissiolle tehtäviä ilmoituksia että niiden jäsenvaltioiden tarpeellisia ja suhteellisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan tavaroiden vapaa liikkuvuus esteen ilmennyttyä. Nykyisellään sovelletaan joko asetuksen 5 artiklaa tai EY:n perustamissopimuksen 226 artiklaa sen mukaan, onko este vaarassa ilmentyä, ilmentymässä vai ilmennyt. Asetuksen 5 artiklan soveltamisala on nykyisellään kuitenkin liian suppea, sillä artiklaa voidaan soveltaa vain, jos este on jo olemassa. *Asetuksen soveltamisala, sellaisena kuin se on määritelty 1 artiklassa, on abstrakti, ja sitä on mahdollista tulkita eri tavoin. Asetuksessa ei myöskään täsmennetä niiden tarvittavien ja suhteellisten toimenpiteiden tyyppiä ja laatua, joita jäsenvaltion on toteutettava varmistaakseen tavaroiden vapaan liikkuvuuden, kun este on ilmennyt. Tämä kysymys on erityisen tärkeä, koska komission tehtävänä on arvioida kyseisten toimenpiteiden suhteellisuus ottaen huomioon kaksi tekijää: toimenpiteiden valinnasta päättäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan [24], ja komission on valvottava, että jäsenvaltio toteuttaa kaikki tarvittavat ja suhteelliset toimenpiteet. [24] Vrt. asetuksen johdanto-osan 6 kappale. *Asetuksessa ei tehokkaasti ratkaista kysymystä, joka koskee nopeaa ja tehokasta valitusmenettelyä korvauksen myöntämiseksi talouden toimijoille, sillä korvauksista säädetään jäsenvaltioiden kansallisissa lainsäädännöissä noudattaen kuitenkin yhteisön oikeutta sekä päätöslauselman sitoumuksia. 5.2. Komission toimenpiteitä koskevat mielipiteet *Jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti ovat aina kääntyneet komission puoleen, kun kyseessä ovat olleet asetuksessa tarkoitetut esteet. Parlamentin jäsenten kysymyksissä [25] ja komissiolle osoitetuissa kirjeissä on vaadittu komissiolta tiukempia toimenpiteitä. Mielipiteet jakautuvat kolmeen pääryhmään seuraavasti: [25] P-0153/00, P-0168/00, P-0331/00, P-0347/00, P-0370/00, P-0413/00, P-2422/00. -Ensimmäisessä tyydytään vaatimaan nykyisen asetuksen tiukempaa soveltamista (esim. ilmoitusten nopea lähettäminen, entisen 226 artiklan mukaisen menettelyn aloittaminen jäsenvaltioiden riittämättömän yhteistyön vuoksi). -Toisessa mielipideryhmässä ei näytetä tietävän, että komissiolla on vain rajalliset toimintamahdollisuudet, ja siinä vaaditaan joskus suorastaan demagogisin sanakääntein, että komissio puuttuu tilanteeseen itse tapahtumapaikalla, määrää sakkoja valtioille, joissa sulku on, sekä vaatii itse vahingonkorvauksia. -Kolmannessa ryhmässä suositellaan painokkaasti asetuksen muuttamista siten, että komission toimivaltaa lisättäisiin. *Edellä mainituista mielipideryhmistä poiketen jotkut ovat sitä mieltä, että jo lähettämällä varoitusjärjestelmään liittyvän tiedonsaantipyynnön komissio sekaantuu liikaa jäsenvaltioiden tunnustamaan lakko-oikeuteen ja sen käyttämiseen. Tästä ovat osoituksena joidenkin Euroopan parlamentin jäsenten esittämät kysymykset [26]. [26] H-0708/99, P-3079/00, H-0877/00. *Komission puoleen kääntyvät myös yksityishenkilöt, joita esteet koskevat. Tosiasia on, että jäsenvaltiot eivät ole perustaneet niin tehokkaita vahingonkorvausmenettelyjä kuin mihin ne sitoutuivat päätöslauselmassa. Vahingonkorvaus kuuluu siten yleisten oikeussääntöjen alaisuuteen, ja niissä vaaditaan todistetta esteestä ja kyseisen esteen aiheuttamasta vahingosta, mikä on vaikeasti osoitettavissa. Tästä syystä vahinkoa kärsineet yksityishenkilöt ja yritykset kääntyvät yhä komission puoleen. 6. miten asetusta voitaisiin muuttaa 6.1. Poliittinen merkitys Euroopan yritykset ja kansalaiset ovat tyytyväisiä sisämarkkinoiden etuihin, koska sisämarkkinoilla on keskeinen merkitys Euroopan unionin kilpailukykyä, talouskasvua ja työllisyyttä edistävässä kokonaisstrategiassa. Kuten neuvosto ja jäsenvaltiot kuitenkin muistuttavat päätöslauselmassa, "vapaan liikkuvuuden vakavista esteistä aiheutuu yksityisille henkilöille merkittäviä taloudellisia kustannuksia ja ne haittaavat nykyaikaisia jakelu- ja tuotantomenetelmiä, ja tällaiset esteet asettavat huomattavassa määrin kyseenalaisiksi yhtenäismarkkinoiden uskottavuuden samalla, kun yhtenäismarkkinoiden tehokkaan toiminnan merkitys on lisääntynyt talous- ja rahaliiton sekä laajentumisen vuoksi". Puuttuminen tällaisiin esteisiin yhteisötasolla on siten erityisen tärkeää ja edellyttää parasta mahdollista yhteistyötä komission ja jäsenvaltioiden välillä. 6.2. Komission ja jäsenvaltioiden väliintulon rajoitukset Asetuksen rajallisuus on käynyt ilmi sitä sovellettaessa. Vaikka kyse on poliittisesta tahdosta syntyneestä välineestä, jäsenvaltiot eivät ole täydentäneet asetusta tehokkailla interventiokeinoilla. *On huomattava, että komissiolla ei ole tarvittavia keinoja, joilla se voisi itse poistaa esteet. Tämä tehtävä kuuluu jäsenvaltioille, joiden velvollisuus on valita komission ja tuomioistuimen valvonnassa kuhunkin tapaukseen parhaiten soveltuvat toimenpiteet. Tässä yhteydessä yleisen järjestyksen ylläpitämiseen, sisäisen turvallisuuden suojelemiseen sekä perusoikeuksien [27] käyttämiseen liittyvät näkökohdat ovat erityisen tärkeitä. [27] Komissio korostaa tässä yhteydessä Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, jonka 28 artiklassa todetaan, että työntekijöillä ja työnantajilla on yhteisön oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen mukaisesti oikeus ryhtyä etujensa puolustamiseksi yhteistoimiin, lakko mukaan lukien. *Asetuksen mukaan komissio voi esteen ilmetessä 3 artiklan mukaisen tiedonsaantipyynnön lisäksi ainoastaan lähettää 5 artiklan mukaisen ilmoituksen ja julkaista sen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Kun este on lyhytaikainen ja jo päättynyt, tämä mahdollisuus ei ole edes käyttökelpoinen. *Joka tapauksessa, jos kyseinen jäsenvaltio ei esteen muodostuessa ole ryhtynyt kaikkiin tarvittaviin ja suhteellisiin toimenpiteisiin tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi, komissio voi aloittaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn. Kyseinen menettely ei kuitenkaan perustu asetukseen vaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklaan. Komissio voi myös aloittaa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiset jäsenyysvelvoitteiden rikkomista koskevat menettelyt niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät noudata asetuksen useiden säännösten mukaista ilmoitusvelvollisuuttaan komissiolle. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittaminen asetuksen mukaisten velvoitteiden rikkomisen vuoksi (ilmoitusvelvoite ja velvoite vastata komission pyyntöihin sekä velvoite ryhtyä toimenpiteisiin tavaroiden vapaan liikkuvuuden takaamiseksi) on ongelmallista silloin, kun esteen aiheuttaneita tekijöitä ei enää ole. Nämä ongelmat johtuvat yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön liittyvästä oikeudellisesta epävarmuudesta. Toisaalta tuomioistuin on jäsenvaltioiden aktiivisen toiminnan osalta katsonut, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä ei voida toteuttaa, kun velvoitteiden noudattamatta jättämisen vaikutukset ovat hävinneet eikä komission ja asianomaisen jäsenvaltion välillä enää ole riita-asiaa [28]. Toisaalta taas tuomioistuin on jäsenvaltioiden laiminlyönnin tai passiivisuuden osalta todennut jäsenvaltion jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteita myös silloin, kun noudattamatta jättämiseen liittyvät seikat olivat hävinneet ja vaikka jäsenvaltio olikin parannellut tilannetta, koska tuomioistuimen mukaan jäsenvaltiolle kuuluvia toimenpiteitä ei ollut toteutettu ajoissa [29]. [28] Ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 31.3.1992, komissio v. Italia (C-362/90, Kok. 1992, s. I-2353). [29] Ks. erityisesti tuomio 1.2.2001, komissio v. Ranska (C-333/99, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Tällaisen menettelyn lopputulos ei voi ohittaa yhteisön tuomioistuimen antamaa, kyseisen valtion aiempaa jäsenyysvelvoitteiden rikkomista koskevaa tuomiota, josta päättäminen vie aina jonkin aikaa, vaikka komission ja tuomioistuimen menettelyjä on olennaisesti lyhennetty. *Komissio ei myöskään voi vaatia, että esteen aiheuttamat vahingot korvattaisiin yksityishenkilöille. Tietyissä olosuhteissa tällainen vahingonkorvaus olisi yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämisen looginen seuraus, vaikka yhteisön tuomioistuin ei olisikaan sitä todennut. Vahingonkorvauksiin sovellettavista menettelyistä säädetään kuitenkin jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä. Jäsenvaltiot ovat ottaneet tehtäväkseen varmistaa, että asetuksen kattamia tapauksia koskevat menettelyt ovat nopeita ja tehokkaita ja että talouden toimijoille on annettu niistä tietoa. Toimijat kuitenkin valittavat, että menettelyt ovat liian pitkiä ja monimutkaisia ja että vahingonkorvaus rajoittuu kyseisessä jäsenvaltiossa sen alueen toimijoihin, joiden toiminta on estynyt, eikä kata toimijoita, jotka eivät esteen vuoksi edes pääse alueelle [30]. Lisäksi kun toimijat joutuvat kohtaamaan useita lyhytaikaisia esteitä, he eivät mielellään ryhdy pitkiin menettelyihin, koska kustakin esteestä aiheutuvat kustannukset eivät ole ylitsepääsemättömiä (kun taas kaikkien esteiden aiheuttamat kokonaismenetykset saattavat nousta liian korkeiksi). [30] Tuomioistuin aikoo todennäköisesti tarkastella kysymyksiä, jotka liittyvät vastuuvaatimuksen menettelyä koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin edellä mainitussa vireillä olevassa Eugen Schmidbergerin asiassa. *Tässä tilanteessa komission jäsenvaltiolle lähettämä ilmoitus ja sen julkaiseminen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä saattaa osoittautua hyödylliseksi talouden toimijoille, kun heidän tapauksiaan käsitellään kansallisissa tuomioistuimissa, mutta se ei kuitenkaan suoraan ratkaise kaikkia heidän ongelmiaan. 6.3. Päätelmät: valittavana kolme toimintalinjaa 6.3.1. Nykytilanteen säilyttäminen Talouden toimijat myöntävät, että asetuksessa ja päätöslauselmassa määritelty tietojenvaihtojärjestelmä on kokonaisuutena toiminut melko hyvin kahtena viimeksi kuluneena vuonna. On kuitenkin epäilyksiä siitä, kuinka tehokkaita asetus ja päätöslauselma todellisuudessa ovat torjuttaessa tai poistettaessa esteitä. Voidaan todeta ainoastaan, että esteet ovat lyhytaikaisia. Komissio arvioi, että nykyinen oikeudellinen kehys edellyttää jäsenvaltioiden todellista yhteistyötä monella tasolla: -riittävän nopeaa tietoa mahdollisesta esteestä -yksityiskohtaisia ja nopeita vastauksia komission tiedonsaantipyyntöihin -sellaisten tapauskohtaisten tukitoimenpiteiden käyttöönotto, joilla tavaroiden vapaa liikkuvuus palautetaan mahdollisimman pian kyseisellä alueella, jotta vältytään vaaralta, että kyseessä olevat viivytykset tai menetykset toistuvat, lisääntyvät tai pahenevat ja jotta kauppa ja sen perustana olevat sopimussuhteet eivät katkeaisi. Komission käsityksen mukaan jäsenvaltiot ovat suorassa vastuussa tämän yhteistyön parantamisesta. 6.3.2. Dynaamisempi lähestymistapa asetuksen soveltamiseen ja päätöslauselman noudattamiseen Nykyistä oikeudellista kehystä muuttamatta komissio voisi tehdä seuraavat aloitteet: *hyväksytään sellaiset jäsenvaltioille ja talouden toimijoille tarkoitetut ohjeet, joissa selitetään ja täsmennetään asetuksessa säädetyt velvoitteet *luodaan neuvoston ja Euroopan parlamentin säännöllinen tapauskohtainen tiedotusjärjestelmä kustakin asetuksen soveltamistapauksesta *käytetään nykyisiä yhteisötason järjestelmiä, kuten alakohtaisia neuvottelukomiteoita [31], joiden avulla työmarkkinaosapuolille tiedotetaan asetuksen soveltamistapauksista [31] Vrt. 20 päivänä toukokuuta 1998 Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua edistävien alakohtaisten neuvottelukomiteoiden perustamisesta tehty komission päätös 98/500/EY (EYVL L 225, 12.8.1998, s. 27). *parannetaan tiedotusvälineiden ja talouden toimijoiden tietoisuutta asiaan liittyvistä kysymyksistä avaamalla erityinen verkkosivusto *aloitetaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklaan perustuvat jäsenyysvelvoitteiden rikkomisesta johtuvat menettelyt niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka rikkovat asetuksen säännöksiä [32], jotta säilytetään asetuksen teho. [32] Toisin sanoen tiedotusvelvollisuuden noudattamatta jättäminen sekä sellaisten tarpeellisten tukitoimenpiteiden laiminlyönti, joilla varmistetaan tavaroiden vapaa liikkuvuus. 6.3.3. Asetuksen soveltamisalan laajentaminen ja parantaminen Kun otetaan huomioon kaikissa asetusmuutoksissa edellytettävä yksimielisyys, tarvitaan laajaa poliittista konsensusta, jotta yhteisö saisi jäsenvaltioiden pyrkimyksiä vastaavat lujat keinot poistaa tehokkaasti esteet tavaroiden vapaalta liikkuvuudelta. Komissio aikoo tutkia tiettyjä seikkoja, joiden avulla asetuksen toimivuutta voitaisiin parantaa: *epäselvyyksien poistaminen sellaisen esteen määritelmästä, joka edellyttää asetuksen mukaista nopeaa väliintuloa *kattava luettelo tarvittavista ja suhteellisista tukitoimenpiteistä, joilla tavaroiden vapaa liikkuvuus palautetaan mahdollisimman pian jäsenvaltion alueella, jotta vältytään vaaralta, että kyseessä olevat viivytykset tai menetykset toistuvat, lisääntyvät tai pahenevat ja jotta kauppa ja sen perustana olevat sopimussuhteet eivät katkeaisi. *asetuksen 5 artiklan soveltamisalan laajentaminen kattamaan tapaukset, jotka eivät nykyisellään kuulu sen piiriin, sekä erityisesti tapaukset, joissa asianomaiset jäsenvaltiot laiminlyövät velvollisuutensa ilmoittaa esteestä *nopeutetun menettelyn käyttöönotto kanteen nostamiseksi yhteisöjen tuomioistuimessa niissä tapauksissa, joissa asianomainen jäsenvaltio jättää vastaamatta asetuksen 5 artiklan mukaiseen komission tiedonsaantipyyntöön; niitä linjoja noudattaen, joita komissio on suositellut ehdotuksessaan [33] [33] Vrt. sivun 3 alaviite. *sellaisen säännöksen lisääminen, jossa vaaditaan jäsenvaltioita ottamaan käyttöön nopeita ja tehokkaita valitusväyliä ja -tapoja, joilla mahdollistetaan esteestä aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen yksityishenkilöille asetuksen nojalla. * * * Komissio pyytää neuvostoa ja Euroopan parlamenttia ottamaan huomioon tämän kertomuksen. LIITE 1 >TAULUKON PAIKKA> * Mikäli yhteyspistettä ei ole osoitettu, otetaan yhteyttä pakettikokouksen puheenjohtajaan. ** Mikäli yhteyspistettä ei ole osoitettu, yhteydenotot ohjataan pysyvän edustuston puhelinkeskukseen. LIITE 2 1999/I Tieliikenteen harjoittajien järjestämä tiesulku muutamilla Belgian pääväylillä (4. kesäkuuta 1999) Komissio pyysi lisätietoja saatuaan ilmoituksen kyseiseltä jäsenvaltiolta. Vastauksessa ilmoitettiin tiesulun päättymisestä. 1999/II Maanviljelijöiden järjestämä tiesulku muutamilla Belgian pääväylillä dioksiinikriisin yhteydessä (10. kesäkuuta 1999) Kuten edellisessä tapauksessa. 1999/III Belgialaisten tuotteiden jakelun ja markkinoinnin estäminen muissa jäsenvaltioissa dioksiinikriisin yhteydessä Belgian ilmoituksen jälkeen komissio ei pyytänyt asetuksen mukaisia tietoja muilta jäsenvaltioilta, vaan ainoastaan välitti Belgian pyynnön yhteyspisteisiin. Syynä tähän oli se, että asiaa oli tutkittu jo kuukauden ajan useiden EY:n perustamissopimuksen 28 artiklaan perustuvien kanteiden perusteella. 1999/IV Euroopan tieliikenteenharjoittajien toimintapäivä 5. lokakuuta 1999 Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja kaikilta jäsenvaltioilta. Enemmän tai vähemmän yksityiskohtaisia vastauksia saatiin muutamia (FIN, L, Ö, SE, E, D ja NL), ja niissä ilmoitettiin toiminnan päättyneen. 2000/I 35 tunnin työviikkoa vastustavien tieliikenteen työnantajien järjestämä tiesulku Ranskan maanteillä 10. tammikuuta 2000 lähtien Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja ja sai puutteellisen vastauksen. Sillä aikaa tiesulku oli päättynyt. 2000/II 35 tunnin työviikkoon liittyvä maantiekuljetusalan ammattiliittojen järjestämä tiesulku Ranskan maanteillä 31. tammikuuta 2000 lähtien Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Puutteellisen vastauksen saatuaan se pyysi lisätietoja. Kun lisätietopyyntöön saatiin vastaus ja komissio aikoi lähettää ilmoituksen, tiesulut oli purettu. 2000/III Kansalaisjärjestön järjestämä tiesulku Brennerin moottoritiellä Itävallassa (23.- 24. kesäkuuta 2000) Komissio pyysi lisätietoja saatuaan ilmoituksen kyseiseltä jäsenvaltiolta. Vastaus katsottiin riittäväksi. 2000/IV Italialaisten tieliikenteenharjoittajien järjestämät lakkosulut Alppien vastaisilla rajoilla kesäkuussa 2000 järjestetyn lakon yhteydessä Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Kun vastausta ei saatu, se lähetti uuden tiedonsaantipyynnön. Vastaus tuli myöhässä, ja sillä aikaa sulut oli poistettu. 2000/V Portugalissa sattuneet tapaukset, joissa espanjalaisia rekkoja vastaan hyökättiin Matosinhosissa 23. kesäkuuta 2000 Espanjan ilmoitettua asiasta komissio pyysi lisätietoja Portugalin viranomaisilta. Tyydyttäväksi katsotussa vastauksessa ilmoitettiin hajanaisista häiriöistä ja konkreettisia toimenpiteistä, joihin oli ryhdytty niiden toistumisen välttämiseksi. 2000/VI Ranskan lennonjohtajien lakko 26. kesäkuuta 2000 Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Se sai riittäväksi katsotun vastauksen, jossa ilmoitettiin, että palvelujen vähimmäistaso oli turvattu. 2000/VII Castletownin sataman sulku Irlannissa (14.- 16. heinäkuuta 2000) Komissio ei pyytänyt tietoja, koska sulku oli järjestetty paljon aiemmin kuin mikään jäsenvaltioista oli ilmoittanut asiasta. Se muistutti kuitenkin Irlannin viranomaisia vastaisen varalta niiden tiedotusvelvollisuudesta 2000/VIII Italian lennonjohtajien lakko 27. heinäkuuta 2000 Kuten tapauksessa 2000/VI. 2000/IX Polttoaineen hinnannousua vastustavien ranskalaisten kalastajien järjestämä satamasulku (elokuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Vastaus ei ollut mitenkään riittävä, mutta konflikti päättyi nopeasti. 2000/X Valkosipulia kuljettaneiden espanjalaisten rekkojen pysäyttäminen Ranskan rajalla (elokuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Vastaus saapui myöhässä, mutta hajanaiset häiriöt olivat kestäneet vain yhden päivän. 2000/XI Laajat tiesulut Ranskassa protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (elokuu-syyskuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Vastaus ei ollut mitenkään riittävä, mutta konflikti oli ohi, ennen kuin ilmoitus aiottiin lähettää. 2000/XII Laajat tiesulut Belgiassa protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (syyskuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Se sai riittävän vastauksen pyydettyään tietoja toisen kerran. 2000/XIII Laajat tiesulut Alankomaissa protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (syyskuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Ongelma oli selvitetty, kun vastaus saapui. 2000/XIV Laajat tiesulut Ruotsissa protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (syyskuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Vastaus oli riittävä, ja konflikti päättyi nopeasti. 2000/XV Laajat tiesulut Espanjassa protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (lokakuu 2000) Kuten edellisessä tapauksessa. 2000/XVI Tiesulut Luxemburgin rajoilla Luxemburgissa pidetyn liikenneasian neuvoston kokouksen aikana (lokakuu 2000) Saatuaan tiedon kyseiseltä jäsenvaltiolta komissio katsoi, ettei ollut tarpeen ryhtyä asetuksen mukaisiin toimenpiteisiin. 2000/XVII Patrasin sataman sulku Kreikassa protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (lokakuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Vastauksessa ilmoitettiin, ettei todellista sulkua ollut. 2000/XVIII Espanjalaisten kalastajien järjestämä satamien sulku protestina polttoaineen hinnannousua vastaan (lokakuu 2000) Komissio pyysi omasta aloitteestaan tietoja. Lisätietopyynnön jälkeen saatiin hyvin yksityiskohtainen vastaus.