KOMISSION TIEDONANTO - Työllisyyttä tukeva yhteisön politiikka

KOMISSION TIEDONANTO

Työllisyyttä tukeva yhteisön politiikka

1. Johdanto

Korkean työllisyysasteen tukeminen kuuluu unionin keskeisiin tavoitteisiin. Työllisyys on keskeisessä asemassa keskimääräisen elintason kohottamisessa. Se edistää sekä yhteenkuuluvuutta että sosiaalista integroitumista. Se on merkittävä mittari unionin taloudellisten ja inhimillisten voimavarojen täysimääräisen ja tehokkaan käytön onnistumisessa.

Eurooppa on juuri siirtymässä uuteen merkittävään vaiheeseen taloudellisessa ja sosiaalisessa kehityksessään. Voimakkaamman kasvun ja parantuneen taloudellisen ilmapiirin myötä näkymät työllisyyden lisäämiseen ja työttömyyden vähentämiseen ovat hyvät. Unionin kaikki työllistymismahdollisuudet - mitä tulee niin työpaikkojen laatuun kuin määrään, tasavertaiseen pääsyyn näihin työpaikkoihin ja mahdollisimman alhaiseen työttömyyteen - voidaan kuitenkin hyödyntää kestävästi ainoastaan vahvistamalla muutoksen hallintakykyä unionissa. Euroopan on jatkettava tavaroidensa, palvelujensa, pääomansa ja työmarkkinoidensa nykyaikaistamista ja mukauttamista ja muututtava yrittäjähenkisemmäksi.

Tiedon tuottamisesta, hankkimisesta ja hyödyntämisestä on tulossa pääkeino taloudellisen suoritustason nostamiseksi ja sosiaalisen hyvinvoinnin lisäämiseksi. Taloudellinen kilpailukyky määritellään uudelleen tiedon ja innovaation avulla, ja niiden avulla sitä lisätään muuttamalla samalla työn sisältöä ja työtapojamme. Näiden uusien mahdollisuuksien hyödyntäminen työllisyyden kasvun ja sosiaalisen integroitumisen edistämiseksi sekä kilpailukykyä että yhteenkuuluvuutta lisäävästi kuuluukin Lissabonin ylimääräisen huippukokouksen tavoitteisiin.

Euroopan on otettava käyttöön kaikki voimavarat nykyaikaisen, osallisuutta edistävän, tiedolle rakentuvan talouden luomiseksi ja vastattava integroidusti alueellisen epätasapainon ja työmarkkinoiden epäyhtenäisyyden pitkäaikaisiin haasteisiin sekä laajempien taloudellisten, sosiaalisten ja teknologisten muutosten tuomiin uusiin haasteisiin.

Tämä tiedonanto kuuluu komission osuuteen työllisyyttä, talousuudistusta ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsittelevässä Lissabonin huippukokouksessa. Tiedonannolla on kaksi tavoitetta.

Ensinnäkin tiedonannossa esitellään, miten rakenneuudistukset ja talouskasvu tukevat toisiaan, ja korostetaan EU:n mahdollisuuksia työllisyyden alalla sekä haasteita, joihin se joutuu vastaamaan. Näitä ovat epätasainen sukupuolijakautuma, taitojen ja taitotarpeiden välinen epäsuhta, alueellinen epätasapaino, väestönmuutokset ja maailmanlaajuisen kilpailun paineet. Haasteita tarkastellaan osallisuutta edistävään, tiedolle rakentuvaan talouteen siirtymisen yhteydessä.

Toiseksi tiedonannossa kuvataan laajasti ottaen neljää yhteisön politiikan aluetta, jotka liittyvät erityisesti Lissabonin huippukokouksen aiheisiin. Perustamissopimuksen 127 artiklassa säädetään, että "työllisyyden korkeaa tasoa koskeva tavoite otetaan huomioon yhteisön politiikkojen ja toimintojen suunnittelussa ja toteutuksessa". Yhteisön politiikassa suunnitellaan seuraavia toimia:

- edistetään tiedolle rakentuvaa taloutta tietoyhteiskuntaan, tutkimukseen ja kehittämiseen liittyvin aloittein,

- vahvistetaan sisämarkkinoiden toimintaa ja edistetään yrittäjyyttä ja innovointia,

- edistetään sosiaalista osallisuutta ja tuottavaan talouteen osallistumista,

- tuetaan aktiivisesti työpaikkojen syntymistä alueellisella ja paikallisella tasolla.

2. Euroopan haasteet ja mahdollisuudet

2.1. Yleiset työllistymismahdollisuudet Euroopassa

On yleisesti tunnettua, että työllisyystilanne EU:ssa on huono. Työllisyystasot ovat alhaisia - työllisyysaste on työikäisen väestön määrään suhteutettuna ainoastaan 61 prosenttia verrattuna noin 75 prosenttiin Japanissa ja Yhdysvalloissa. Vastaavasti työttömyysaste ei juuri ole alittanut kahdeksaa prosenttia lähes 20 vuoteen.

Arvioitu 'täysimääräinen työllisyyskasvu' unionissa - työllisyystaso silloin, kun kaikkien jäsenvaltioiden tilanne on paras mahdollinen tai yhtä hyvä kuin Yhdysvalloissa - on noin 30 miljoonaa ihmistä, eli kaksi kertaa tilastoitu työttömien määrä.

Tässä jaksossa kuvataan lyhyesti joitakin toisiinsa liittyviä ongelmia, kuten epätasaista sukupuolijakautumaa, työpaikkojen puuttumista palvelualalla, alueellista epätasapainoa, pitkäaikaistyöttömyyttä, taitojen ja taitotarpeiden välistä epäsuhtaa sekä ikäluokkien välistä epätasapainoa. Näitä tarkastellaan seuraavassa jaksossa niiden syvällekäyvien muutosten taustaa vasten, jotka aiheutuvat Euroopan siirtymisestä tiedolle rakentuvaan talouteen.

Sukupuoliulottuvuus

Työllisyyden lisääminen edellyttää naisten työllisyysasteen huomattavaa kohottamista. Tällä hetkellä Euroopan työikäisistä naisista työskentelee ainoastaan puolet, kun vastaava luku Yhdysvalloissa on yli kaksi kolmasosaa (ks. kuvio 1). Tämä on ristiriidassa parhaassa työiässä olevien miesten työllisyysasteeseen, jossa EU ja Yhdysvallat ovat selvästi lähempänä toisiaan - vastaavat luvut ovat 86 prosenttia ja 89 prosenttia. Naisten työttömyysaste koko unionissa on edelleen noin kolme prosenttia korkeampi kuin miesten.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Riittämätön työpaikkojen synty palvelualalla

Työpaikkojen vajaus näkyy myös työpaikkarakenteessa aloittain: EU:ssa palvelualan työllisyys on keskimäärin vähäistä Yhdysvaltoihin verrattuna. Maatalous- ja teollisuustyöpaikkojen määrässä EU on tasoissa Yhdysvaltojen kanssa, kun taas palvelualalla Yhdysvalloissa työskentelee 55 prosenttia työikäisestä väestöstä ja EU:ssa ainoastaan 40 prosenttia (ks. kuvio 2). Epätasapaino ei koske mitään erityistä osaa esimerkiksi yrityspalvelujen, terveydenhuollon tai koulutuksen aloilla, vaan työllisyystasot ovat alhaisemmat kauttaaltaan (ks. raportti Työllisyys Euroopassa 1999).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Alueellinen epätasapaino

Työllisyyden ja työttömyyden jakautumisessa unionin alueella on selkeä ja pysyvä maantieteellinen epätasapaino. Useilla eteläisillä ja unionin syrjäisillä alueilla sekä jäsenvaltioiden vanhemmilla teollisuusalueilla alle 55 tai 50 prosentin jäävä työllisyysaste on yleistä ja työttömyysaste nousee usein kaksinkertaiseksi EU:n keskiarvoon verrattuna (ks. raportti Työllisyys Euroopassa 1998).

Alueelliset erot työllisyysasteissa ovat unionissa yleisesti muuttuneet vain vähän pitkällä aikavälillä. Alueiden väliset erot ovat korkeintaan kasvaneet viimeisten 15-20 vuoden aikana. Kahden viimeisen vuosikymmenen aikana työttömyysaste on korkean työllisyyden alueilla pysynyt 4-7 prosentissa, kun se alhaisen työllisyyden alueilla on tänä aikana laskenut huomattavasti 15 prosentista noin 25 prosenttiin.

Myös niissä jäsenvaltioissa, joissa erot ovat pienentyneet 1990-luvulla, syynä on pääasiassa ollut työllisyysasteen aleneminen korkean työllisyyden alueilla eikä sen nousu alhaisen työllisyyden alueilla. Tämä viittaa varsin vaikeisiin rakenneongelmiin alhaisen työllisyyden alueilla, ja nämä onkin otettava laajasti huomioon, mikäli työllisyyden kasvumahdollisuudet unionissa halutaan hyödyntää täysimääräisesti.

Pitkäaikaistyöttömyys

Taloudelliset ja työmarkkinoihin liittyvät heikkoudet suuressa osassa Eurooppaa ovat näkyneet paitsi yleisesti korkeana työttömyytenä myös selvänä kyvyttömyytenä saada monet laman tai rakennemuutoksen johdosta työpaikkansa menettäneet uudelleensijoitetuiksi. Tästä syystä työttömyys useiden kohdalla jatkuu vuoden tai kauemmin, mikä heikentää näiden henkilöiden työllistettävyyttä ja haittaa entisestään uudelleentyöllistymismahdollisuuksia.

Koko unionissa keskimäärin noin puolet työttömiksi rekisteröidyistä on ollut vuoden ilman työtä. Tältä osin yleisen työttömyysasteen alentamisessa näyttävät parhaiten onnistuneen ne jäsenvaltiot, jotka ovat kiinnittäneet erityistä huomiota pitkäaikaistyöttömyyden uhkaamien työttömien määrän vähentämiseen toteuttamalla toimenpiteitä mieluummin aikaisemmin kuin myöhemmin.

Taitojen ja taitotarpeiden välinen kuilu

Talouden nousukaudella yleinen ongelma on työmarkkinakysynnän ja -tarjonnan välille syntyvä epäsuhta. Tämä näkyy palkkaerojen kasvupaineena, kun yritykset kilpailevat vähäisestä pätevästä työvoimasta tai määrällisesti rajallisista työntekijäryhmistä. Ongelmaa vaikeuttaa rakenteellinen muutos kohti tietoon perustuvaa taloutta, koska se aiheuttaa epäsuhdan työntekijöiden taitojen ja teknologisesta ja organisatorisesta kehityksestä johtuvan taitojen kysynnän välillä.

Pelkän perusasteen koulutuksen saaneet henkilöt työskentelevät todisteiden mukaan käytännössä vuosia lyhyemmän ajan kuin korkeamman tason koulutuksen saaneet, ja kaudet, joina he ovat työvoiman ulkopuolella tai työttömänä, ovat pitempiä. Kuviosta 3 käy ilmi, että vähän koulutetut miehet voivat tosiasiallisesti työskennellä vain 25 vuotta, kun korkeammin koulutetut työskentelevät 35 vuotta, mikä osaltaan lisää elinikäisten ansioiden eroa. Tästä syystä on kiinnitettävä erityistä huomiota sellaisten oppimisjärjestelmien kehittämiseen, jotka edistävät kaikkien pääsyä osalliseksi elinikäisestä oppimisesta ja koulutuksesta sekä antavat heille valmiuden sopeutua työympäristön muutoksiin.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Unemployment = työtön Inactive = työvoiman ulkopuolella Employment = työssä

Alhainen koulutustaso liittyy korkeaan työttömyysasteeseen erityisesti nuorempien työntekijöiden kohdalla. Esimerkiksi pelkän peruskoulutuksen saaneiden 20-24-vuotiaiden nuorten työttömyysaste on jopa 10 prosenttia korkeampi kuin korkeakoulutason koulutuksen saaneiden. Koko työvoiman osalta työttömyysaste korkealla koulutustasolla on alle puolet siitä, mitä se on peruskoulutustasolla, vastaavien lukujen ollessa alle 6 ja yli 12 prosenttia. Pitkäaikaistyöttömien osalta ero on vielä suurempi. Tämä osoittaa, kuinka tärkeää on nostaa nuorten pätevyystasoa pyrkimällä vähentämään koulun keskeytystä, parantamalla oppivelvollisuuden jälkeen tarjolla olevaa koulutusta ja tarjoamalla koulunsa ennen asianmukaista koulutusta päättäneille "toinen mahdollisuus".

Väestönmuutokseen liittyvä ulottuvuus

Väestörakenne on muuttumassa unionin alueella, ja se vaikuttaa sekä työikäisten ikäjakautumaan että työikäisten ja työelämän ulkopuolella olevien - varsinkin eläkkeelle siirtyneiden - riippuvuussuhteen tasapainoon. Tämä tekee yli 55-vuotiaiden työntekijöiden alhaisesta työllisyysasteesta (ks. kuvio 1) kestämättömän, ja työllisyyspolitiikkaa on vahvistettava ratkaisevasti tässä suhteessa (ks. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat 1999 ja Työllisyyden suuntaviivat 2000).

Työikäisen väestön muutos on vieläkin merkittävämpi pitemmällä aikavälillä - alle 40-vuotiaita potentiaalisia työntekijöitä on 12 miljoonaa vähemmän, ja yli 40-vuotiaiden määrä lisääntyy 13 miljoonalla seuraavan vuosikymmenen kuluessa. Nämä muutokset vaikuttavat yritysten ja kokonaisten alojen työhönotto- ja työllistämiskäytäntöihin, etenkin nuorempaa työvoimaa perinteisesti työllistäneiden. Toisaalta muutos on asteittaista, siten että työvoima ikääntyy keskimäärin vain 3-4 kuukaudella vuodessa, ja mitä nopeampaa työllisyyden kasvu on, sitä vähemmän ikääntymisen vaikutus tuntuu.

2.2. Tulevaisuuden mahdollisuudet ja rajoitukset

Näitä pitkäaikaisia haasteita korostaa siirtyminen tiedolle rakentuvaan talouteen, johon liittyy tuotannon lisääntyvä globalisaatio monilla teollisuuden aloilla ja palvelualalla.

Siirtymisestä tiedolle rakentuvaan talouteen on tulossa yksi talouselämän pääpiirteistä. Nykyisin tietoa koodataan entistä enemmän informaatioteknologian avulla välitettäväksi. Yhä useammat tuotteet ja palvelut perustuvat tiedon hyödyntämiseen. Informaatio- ja viestintäteknologia sekä tietojenkäsittely vaikuttavat merkittävästi työjärjestelyihin ja työn luonteeseen. Verkostot, joissa yritykset verkottuvat toistensa kanssa, asiakkaittensa tai yksilöitten kanssa, muovaavat monien teollisuudenalojen toimintamalleja ja ihmisten työtapoja. Niiden avulla voidaan kytkeä pois monet tuotantoprosessin ajalliset pakotteet, asettaa etusijalle hajautetut järjestelyt ja korostaa asiakaspalvelua. Jos noudatetaan tarkoituksenmukaista politiikkaa, tietoon perustava talous voi lisätä palvelualan työpaikkojen määrää huomattavasti, mikä auttaa täyttämään palvelualan työllisyyden vajausta.

Jos lisäksi kiinnitetään riittävästi huomiota eri alueiden ja ihmisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin hyödyntää uutta tietotekniikkaa, kehityksestä syrjään jääneet yhteisöt sekä maalla että kaupungissa voivat löytää uusia toimintoja ja näin poistaa pitkään jatkuneita haittoja, esimerkiksi etäisyyttä suuremmista talouskeskuksista. Tämä saattaa vauhdittaa niiden syvälle juurtuneiden alueellisten erojen tasoittamista, jotka haittaavat Euroopan työllisyyden tuottavuutta.

Nämä muutokset edellyttävät nuorilta ja vanhemmilta työntekijöiltä valmiutta käsitellä uudenlaista, digitalisoitua, verkottunutta ja reaaliaikaisesti käsiteltävää tietoa pystyäkseen koko työuran kestävään sopeutumiseen. Tietoon perustuva talous näyttää korostavan siirtymistä perinteisen ruumiillisen työn taitajien suhteellisesta etulyöntiasemasta yleis- ja viestintätaitoja taitavien muun kuin ruumiillisen työn taitajien etulyöntiasemaan, mikä edellyttää pääasiallisesti korkeampaa koulutustasoa.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Annual changes as % total employment, 1994 = Vuotuiset muutokset prosentteina kokonaistyöllisyydestä, 1994

High skilled non-manual = Korkeaa ammattitaitoa vaativa muu kuin ruumillinen työ

Medium skilled non-manual = Keskitason ammattitaitoa vaativa muu kuin ruumiillinen työ

Low skilled non-manual = Vähäistä ammattitaitoa vaativa muu kuin ruumillinen työ

Skilled manual = Ammattitaitoa vaativa ruumillinen työ

Unskilled manual = Ei ammattitaitoa vaativa ruumillinen työ All sectors = Kaikki alat Fast growth = Nopeakasvuiset Medium growth = Keskikasvuiset Low growth = Hidaskasvuiset Declining = Taantuvat

Tämä koskee etenkin nopeasti kasvavia talouden aloja, joilla syntyy enemmän muita kuin ruumiillista työtä edellyttäviä työpaikkoja. Suurin osa niistä menetettävistä työpaikoista, jotka edellyttävät ruumiillista työtä, tarvitaanpa niihin sitten ammattitaitoa tai ei, ovat hitaasti kasvavilla tai taantuvilla aloilla (ks. kuvio 4). Tämä vaatii suurempaa panostamista elinikäiseen oppimiseen sekä peruskoulutuksen että varsinkin ikääntyneiden työntekijöiden ammattitaidon parantamisen osalta. Tämä on erityisen tärkeää Euroopan työvoiman ikääntyessä. Aktiivista koulutuspolitiikkaa tarvitaan myös ehkäisemään tieto- ja viestintäteknologiaa käyttävien sukupuolijakautuman epäsuhtaa. Tietoon tehtävät investoinnit eivät koske ainoastaan tieto- ja viestintäteknologian tuotteita ja palveluja tai koulutusta, vaan myös tutkimusta ja kehittämistä. EU:n kokonaisinvestoinnit tietoon näyttävät vuoden 1995 tietojen perusteella olevan lähes yhtä suuret kuin Yhdysvalloilla. Tutkimukseen ja kehittämiseen EU tosin investoi vähemmän kuin Yhdysvallat ja Japani (alle 2 prosenttia verrattuna lähes kolmeen prosenttiin BKT:sta vuonna 1997). Jos tarkastellaan tilannetta pitemmän aikavälin näkökulmasta keskittyen absoluuttisiin menotasoihin, ero näyttää lisäksi olevan kasvamassa, etenkin 1990-luvulla. Nykyinen suuntaus tutkimusmenojen osalta saattaa siis vaikuttaa kielteisesti työllisyyden kehittymiseen Euroopassa tulevina vuosina.

Maailmanlaajuisen kaupan jatkuva kasvu on hyödyttänyt unionia merkittävästi. Alentuneet kuljetuskustannukset ja Internetin ansiosta parantunut tiedonvälitys voivat muuttaa maailman tuotanto- ja jakelurakenteita merkittävästi tulevina vuosina ja lisätä edelleen ansioita ja työmahdollisuuksia unionissa.

Vaikka unionin osuus maailmankaupasta on yhteensä noin 20 prosenttia, talouden maailmanlaajuisten muutosten vaikutusta sisämarkkinoiden kasvuun ja työllisyyteen helposti liioitellaan. Kaikissa maailman kolmessa suurimmassa kaupparyhmittymässä - EU:ssa, Yhdysvalloissa ja Japanissa - tavaroiden ja palvelujen ulkomaankaupan osuus on vain reilut 10 prosenttia BKT:sta kokonaisuudessaan ja suorat ulkomaiset investoinnit ovat vähäisiä verrattuna kotimaisiin kokonaisinvestointeihin, joiden osuus on 15-25 prosenttia kotimaisesta tuotannosta.

Toisaalta tällaisiin muutoksiin liittyy Euroopan teollisuuden jatkuva ja laajamittainen mukautuminen. Tämä ei useinkaan suju ongelmitta. Jotkut talouden alat, samoin kuin jotkut ammattiryhmät ja alueet, hyötyvät uusien toimintojen kasvusta (ks. liite), mutta se aiheuttaa vastaavasti myös menetyksiä. Tämä asettaa haasteita paitsi integroitumiseen ja sosiaaliseen osallisuuteen liittyville tavoitteille myös taloudellisten varojen tehokkaalle käytölle. Nykyisin tunnustetaan yhä laajemmin, että globalisaation, kotimarkkinoiden työllisyyden ja suhteellisten tulojen välillä on toiminnallinen yhteys ja että tarvitaan vahvaa tukipolitiikkaa turvaverkkoineen ja uudelleenkoulutusmahdollisuuksineen.

Uudet suuntaukset voivat lisätä työllisyyteen/työttömyyteen liittyviä haasteita. Ne voivat kuitenkin myös vauhdittaa tarkoituksenmukaisesti suunniteltua politiikkaa, jolla torjutaan työttömyyttä, etenkin pitkäaikaistyöttömyyttä, ja pyritään tehokkaasti poistamaan työmarkkinoilla vallitsevaa ikään, sukupuoleen ja taitoihin liittyvää epäsuhtaa sekä suunnattomia alueellisia eroja.

3. Työllisyys yhteisön politiikkojen osana

Edellä on kuvattu työllisyyspoliittisia haasteita, ja tässä jaksossa tutkitaan, miten tiedolle rakentuvaan yhteiskuntaan liittyvät yhteisön politiikat vaikuttavat työllisyyteen.

Näihin haasteisiin on vastattava tehokkaasti kaikilla talous- ja rakennepolitiikan aloilla, niin että ne tukevat toisiaan. Työllisyyspolitiikka on sisällytettävä kokonaisvaltaiseen toimintamalliin, joka käsittää seuraavat asiat: kasvuun, vakauteen ja työllisyyteen tähtäävä talouspolitiikka, talousuudistus, joka parantaa kilpailukykyä ja markkinoiden toimintaa, sekä työllisyyden suuntaviivat, jotka on suunniteltu parantamaan työllistyvyyttä, sopeutumiskykyä, yhtäläisiä mahdollisuuksia ja yrittäjyyttä uusien työpaikkojen luomiseksi vanhoissa ja uusissa yrityksissä. Työllisyyden suuntaviivoissa ja talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa määritetään yleiset politiikan tavoitteet ja toimintalinjat. Täytäntöönpanoraporteissa seurataan näiden toteutumista, josta jäsenvaltiot ovat päävastuussa.

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 127 artiklan 1 kohdassa todetaan, että yhteisö myötävaikuttaa työllisyyden korkeaan tasoon edistämällä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tukemalla sekä tarvittaessa täydentämällä niiden toimintaa. Eurooppa-neuvosto pyysi tällaista tukea ylimääräisessä Luxemburgin kokouksessaan toivoessaan kaikkien yhteisön toimintalinjojen - niin kehys- kuin tukitoimien - valjastamista työllisyyden tukemiseen. Pyynnöstä näkyy myös Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 127 artiklan 2 kohta, jonka mukaan työllisyyden korkeaa tasoa koskeva tavoite on otettava huomioon yhteisön politiikkojen ja toimintojen suunnittelussa ja toteutuksessa.

Vaikka tässä tiedonannossa käsitelläänkin työllisyysasioiden sisällyttämistä kaikkeen nykyisen laajuisen yhteisön politiikkaan, on tärkeää ottaa huomioon merkittävät työllisyyspoliittiset vaikutukset laajentuneen unionin kannalta. Nykyisiin jäsenvaltioihin verrattuna erilaisessa vaiheessa kehityksen, kasvun ja kilpailukyvyn osalta olevien maiden integroiminen on haaste, joka on otettava vastaan nyt. Ehdokasmaissa laaditaan parhaillaan työllisyyskatsauksia, jotta voimme paremmin ymmärtää näiden maiden tilanteen ja yhdenmukaistaa niiden työllisyyspolitiikat yhteisön politiikan kanssa.

Seuraavissa jaksoissa keskitytään neljään alueeseen:

- tiedolle perustuvan talouden kehittäminen,

- sisämarkkinoiden dynamismin tukeminen,

- tuotantotalouteen integroituminenen ja osallistuminen,

- EU:n työllisyystuki alue- ja paikallistasolla.

3.1. Kohti tiedolle perustuvaa taloutta

EU:n tuki eurooppalaiselle tietoyhteiskunnalle

Tieto- ja viestintäteknologia tarjoavat Euroopalle uusia mahdollisuuksia kasvuun ja työpaikkojen luomiseen. Se vaikuttaa työllisyyteen useimmilla talouden aloilla eri tavoin: uudenlaiset organisaatiojärjestelyt ja innovaatiot yritystoiminnassa lisäävät tuottavuutta, mikä johtaa hintojen laskuun, laadukkaampiin tuotteisiin ja lopulta kysynnän kasvuun. Lisäksi tuote- ja palveluinnovaatio synnyttää uusia työpaikkoja ja uutta kysyntää.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Yhdysvaltain talous on ottanut uuden teknologian käyttöön Eurooppaa nopeammin ja hyödyntänyt tietoverkkojen infrastruktuuria nopeammin. Tästä syystä se on pystynyt onnistuneesti käynnistämään tähän teknologiaan perustuvia maailmanlaajuisia sovelluksia ja on hallitsevassa asemassa monilla tieto- ja viestintäteknologian markkinoiden osa-alueilla. Useimpien Internet-palvelujen tarjoajien on esimerkiksi edelleen käytettävä yhdysvaltalaista laajakaistainfrastruktuuria Internet-liikenteessään. Myönteisenä asiana voidaan mainita, että Euroopassa on tällä hetkellä nopeimmin kasvavat markkinat Internetin kehittämisessä: vuoden 1999 lopussa eurooppalaisia Internetin käyttäjiä oli noin 50 miljoonaa ja määrän arvioidaan moninkertaistuvan vuoteen 2004 mennessä. Internetin kotikäyttöaste on Euroopassa silti vain kolmannes käyttöasteesta Yhdysvalloissa, minkä vuoksi Euroopan on huomattavasti nopeutettava Internetin käytön on yleistymistä.

Tämän lisäksi puutteelliset taidot niin tieto- ja viestintäteknologian perustaitotasolla kuin asiantuntijatasolla rajoittavat merkittävästi työpaikkojen luomista Euroopassa: vuoteen 2002 mennessä täyttämättömiä tieto- ja viestintäteknologia-alan asiantuntijapaikkoja arvioidaan olevan 1,6 miljoonaa.

EU on sen sijaan johtavassa asemassa matkapuhelimien ja digitaalitelevision osalta. Monet unionin maat aikovat digitalisoida TV-lähetysjärjestelmänsä tämän vuosikymmenen aikana. EU:ssa oli joulukuussa 1999 136 miljoonaa matkapuhelimen käyttäjää, ja käyttöaste nousee monissa jäsenvaltioissa prosentilla kuukaudessa. Joidenkin ennusteiden mukaan käyttöaste noussee lähes sataan prosenttiin viiden vuoden kuluessa. Alun perin eurooppalaisesta GSM-standardista on tullut maailmanlaajuinen standardi. Kolmannen sukupolven matkapuhelimissa, joissa on sähköisen kaupan ja langattoman Internet-yhteyden mahdollisuus, hyödynnetään tätä menestystä, joka antaa eurooppalaisille yrityksille selvän johtoaseman, kun tällaisia puhelimia vuoteen 2004 mennessä arvioidaan olevan yli 600 miljoonaa.

EU:n aloitteet

- eEurope - Tietoyhteiskunta kaikille - on aloite, jonka Euroopan komissio käynnisti 8. marraskuuta. Sen tavoitteena on tuoda tietoyhteiskunnan hyödyt kaikkien eurooppalaisten ulottuville. Siinä käsitellään tarvittavia perusedellytyksiä, kuten verkkoyhteyksiä kaikille kouluille, halvempia Internet-yhteyksiä, sähköisen kaupan edistämistä, nopeita Internet-yhteyksiä tutkijoille ja opiskelijoille, riskirahoitusta huipputeknologian pk-yrityksille, vammaisten osallistumismahdollisuuksia sähköisten viestimien avulla ja julkisen sektorin tiedon helppoa saatavuutta. Poliittisen painopisteen sijoittaminen eEurope-aloitteen kymmeneen asiakohtaan antaa mahdollisuuden luoda huomattavan määrän korkeaa koulutusta vaativia työpaikkoja kasvavan kysynnän aloilla. Aloitteessa keskitytään myös tarjoamaan ihmisille halpoja ja helposti saatavia välineitä taitojen parantamiseen uusien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

- Tiedonanto Työllisyysstrategiat tietoyhteiskunnassa annettiin 4. helmikuuta, ja siinä annetaan suosituksia jäsenvaltioille, työmarkkinaosapuolille ja teollisuudelle nykyisten puutteiden korjaamiseksi neljällä alalla, joita ovat oppiminen, työnteko, julkiset palvelut ja yritykset tietoyhteiskunnassa. Komissio ehdottamaa kunnianhimoisia tavoitteita, joiden perusteella voidaan tehdä vertailuanalyysi eurooppalaisen työllisyysstrategian tietoyhteiskuntaan liittyvästä ulottuvuudesta. Komissio rohkaisee jäsenvaltioita edistämään tietoyhteiskuntaa ja uusia taitoja keskittämällä rakennerahastojen investoinnin henkilöresursseihin ja niihin liittyvään infrastruktuuriin.

EU:n tuki eurooppalaiselle tutkimusalueelle: tiedon perustan luominen kasvua ja työllisyyttä varten

Uuden tiedon tuottaminen ja levittäminen tutkimuksen avulla tukee työllisyyttä, koska se luo perustan tulevaisuuden kasvualojen teollisuudelle ja antaa ihmisille mahdollisuuden laajentaa tietojaan ja taitojaan. Työpaikkojen määrä onkin maailman suurimmissa talouksissa kasvanut sellaisilla teollisuudenaloilla ja alueilla, joihin liittyy paljon tutkimus- ja kehitystoimintaa ja korkeaa teknologiaa.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Tutkimusalalla työskentelee Euroopassa vain 2,5 promillea teollisuuden työvoimasta, Yhdysvalloissa 6,7 ja Japanissa 6 promillea. Vuosien 1988 ja 1997 välillä tutkimus- ja kehittämistoimien osuus kansallisista bruttomenoista EU:ssa ei ole pysynyt samassa vauhdissa bruttokansantuotteen kanssa. Tällä hetkellä tutkimus- ja kehittämismenot ovat EU:ssa keskimäärin vain 1,8 % BKT:sta, Yhdysvalloissa 2,8 % ja Japanissa 2,9 %. Ero on kasvanut vuodesta 1995 lähtien erityisesti yksityisen sektorin sekä pienten ja keskisuurten yritysten osalta.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Gap in R&D spending between Europe and the US = Tutkimus- ja kehittämismenojen ero Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä GOVERNMENT= HALLITUS INDUSTRY = TEOLLISUUS OTHER = MUUT Million PPS (Euros) at 1990 prices = Miljoonaa euroa vuoden 1990 hintojen mukaan

EU:n tutkimustoimintaa vaikeuttaa lisäksi tutkimuksen pirstoutuneisuus ja hajanaisuus. Tutkimusta säännellään ja hallinnoidaan hyvin erilaisin viitekehyksin, eikä tieteen ja teknologian saavutuksille ole todellisia sisämarkkinoita.

Euroopalla on kuitenkin korkea tutkimuspotentiaali, ja kolmannes tieteellisestä tiedosta on peräisin Euroopasta. Eurooppa on edelläkävijä lääketieteellisen tutkimuksen ja kemian alalla, ja eurooppalaiset ovat tunnetusti menestyneet teknologiassa, esimerkiksi ilmailutekniikan ja matkaviestinnän alalla. Tätä potentiaalia on vaalittava, lisättävä ja hyödynnettävä.

EU:n aloitteet

Tiedonannossaan Kohti eurooppalaista tutkimusaluetta komissio ehdotti yleisstrategiaa, jolla pyritään vahvistamaan tieteellistä ja teknologista toimintaa Euroopassa, samalla kun hyödynnetään jäsenvaltioissa olevaa korkeatasoista potentiaalia. Tutkimustoiminnan vauhdittamiseksi on ehdottomasti integroitava tieteellinen ja teknologinen toiminta Euroopassa ja ryhdyttävä määrätietoisesti toteuttamaan todellista eurooppalaista tutkimuspolitiikkaa.

Tiedonannossa kaivataan etenkin osaamiskeskusten kartoitusta ja verkottumista, tutkijoiden liikkuvuuden lisäämistä ja parempien puitteiden luomista, jotta yksityissektori voi rahoittaa tutkimustoimintaa. Olisi tehtävä vertailuanalyysejä ja laadittava säännöllisesti raportteja Euroopan tutkimustoiminnan tilanteesta. Analyysin ja raportin olisi perustuttava keskeisiin indikaattoreihin, jotka on valittu siten, että niiden avulla voidaan arvioida tutkimus- ja kehittämistoimien vaikutusta kilpailukykyyn ja työllisyyteen tiedolle rakentuvassa yhteiskunnassa.

Jäsenvaltioiden ja unionin on toteutettava nämä toimenpiteet. Olisi käytettävä täysimääräisesti kaikkia käytännöllisiä, oikeudellisia ja poliittisia keinoja sekä tutkittava uudelleen kaikki perustamissopimuksen mukaiset mahdollisuudet.

EU:n tuki elinikäisen oppimisen kehittämiseksi Euroopassa: tiedosta osalliseksi pääsyn laajentaminen

Tieto- ja viestintäteknologian kehitys muuttaa tiedonkeruuta ja tukee siirtymistä tiedolle rakentuvaan yhteiskuntaan. Tästä hiljattain syntyneestä mallista aiheutuu kuitenkin monia haasteita: Miten voidaan antaa virikkeitä paitsi prosessien myös tuotteiden ja palvelujen innovoivaan kehittämiseen, jolla tuetaan yrityksiä ja saadaan lisää työpaikkoja- Miten valmennetaan työvoimaa paljon nopeampiin työtehtävien muutoksiin- Miten selviydytään uudenlaisesta sosiaalisesta toiminnasta-

Koulutusjärjestelmien on unionin alueella vastattava siitä, että kaikki kansalaiset valmennetaan tiedolle rakentuvan talouden yleispuitteiden nopeaan muutokseen. Lisäksi koulutuspolitiikassa on otettava huomioon muuttuvat yhteiskunnalliset suuntaukset, jotka koskevat väestön ikääntymistä, kotitalouksien ja perheiden rakennetta sekä käyttäytymisen muutoksia, jotka liittyvät sukupuoleen ja sukupolvien välisiin suhteisiin.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Työllisyysasteiden alhaisuus nykyisellään heijastelee myös työmarkkinoilla vaadittavien taitojen ja työvoiman taitojen välistä eroa. Korkea nuorisotyöttömyys korostaa tarvetta keskittyä enemmän koulusta työelämään siirtymisen onnistumiseen parantamalla koulutuksen laatua (myös perustaitojen kehittämistä), lisäämällä työmarkkinoiden ja oppilaitosten välisiä yhteyksiä. Vanhemmille työntekijöille on tarjottava laadukasta jatko-opiskelua, jotta heitä autetaan sopeutumaan työmarkkinoiden uusiin vaatimuksiin.

Poliittinen sitoutuminen muutokseen on selkeä. Työllisyysstrategia ja yhteisön koulutus- ja nuoriso-ohjelmat edistävät yhteisen eurooppalaisen koulutusalueen kehittämistä yhteistyön ja liikkuvuuden avulla. Työllisyyden suuntaviivojen yhtenä kulmakivenä onkin saada kaikki mukaan tietoon perustuvaan yhteiskuntaan elinikäisen oppimisen kumppanuudella, johon osallistuvat jäsenvaltiot, työmarkkinaosapuolet, yritykset ja yksilöt.

EU:n aloitteet

- Komissio valmistelee muistiota Elinikäinen oppiminen ja aktiivinen kansalaisuus tiedon Euroopassa. Siinä esitellään ideoita kattavasta elinikäisestä oppimisstrategiasta, jäsenvaltioiden toimintalinjojen ja järjestelmien arviointia helpottavien indikaattoreiden kehittämisestä sekä yhteisön ohjelmista ja aloitteista. Tämän lisäksi komissio valmistelee koulutusjärjestelmien laatua osoittavia indikaattoreita käsitelleen työryhmän saamien tulosten perusteella kertomusta koulutuksen laadusta Euroopassa. Komissio tarkastelee myös opetussuunnitelmien ja pätevyysvaatimusten kehitystä sen varmistamiseksi, että ne ovat työmarkkinoiden tarpeiden mukaiset ja edistävät siirtymistä tiedolle rakentuvaan yhteiskuntaan.

- Ammattitaitoisen työvoiman puutteen vuoksi komission tiedonannossa Työllisyysstrategiat tietoyhteiskunnassa korostetaan erityisesti uudenlaista, kokonaisvaltaista lähestymistapaa elinikäiseen oppimiseen. Sen mukaan jäsenvaltioiden olisi tarjottava jokaiselle opiskelijalle ja työntekijälle mahdollisuus oppia perustaidot tietotekniikan käytössä samalla kun tietotekniikan asiantuntijoiden koulutusta lisätään yliopistoissa ja teknisissä oppilaitoksissa. Sukupuolijakautuman tasapainoon kiinnitetään erityistä huomiota tietoyhteiskuntaan liittyvän koulutuksen yhteydessä. Komissio aikoo myös käynnistää tutkimuksen ammattitaitoisen työvoiman vajauksen taloudellisista kustannuksista.

- Lisäksi komissio aikoo tänä vuonna esittää aloitteen, jonka tarkoituksena on tulevaisuuden koulutuksen suunnittelu ja uuteen teknologiaan liittyvän innovoinnin edistäminen komission eEurope-aloitteen ja työllisyysstrategian mukaisesti.

EU:n tuki tiedon käyttämiseen kestävän kehityksen mukaisen työllisyyden lisäämiseksi

Kestävän kehityksen eli pitkän aikavälin talous-, yhteiskunta- ja ympäristötavoitteita tukevan kehityksen pitäisi olla helpommin saavutettavissa tietoon perustuvassa yhteiskunnassa. Tietoon liittyvä uusi teollisuus saastuttaa vähemmän kuin perinteinen teollisuustuotanto, ja paremmin koulutettu työvoima tarkoittaa ympäristötietoisempia kuluttajia. Tutkimuksen ja innovaation avulla voidaan vastata kuluttajien vaatimuksiin ympäristöystävällisemmistä tuotteista.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Teknologinen kehitys ja sääntelyn parantaminen ovat vähentäneet monissa teollisuusprosesseissa syntyvän saasteen määrää, mutta toiminnan laajentuminen on johtanut päinvastaiseen suuntaan. Euroopan ympäristökeskuksen hiljattain laatimassa ympäristön tilaa koskevassa raportissa arvioidaan, että joitakin ympäristöongelmia voitaisiin vähentää soveltamalla nykyistä politiikkaa täysimääräisesti. Jos suuntaa ei muuteta, ympäristön tilan ennustetaan heikkenevän entisestään vuoteen 2010 mennessä useilla merkittävillä aloilla (esimerkkeinä ilmastonmuutos, jätteet ja maaperä).

Markkinaperusteisten välineiden, myös verojen, käyttö on edelleen hajanaista. Lukuisista ilmoituksista huolimatta ei ole juurikaan edistytty sellaisten verotuskeinojen käytössä kuin energiantuotannon ja -kulutuksen verottamisessa ja verotuksen painopisteen siirtämisessä työvoimasta luonnonvarojen käyttöön. Ympäristönäkökohtia on vasta alettu ottaa huomioon eri alojen politiikassa, esimerkiksi liikenteeseen, energiahuoltoon ja maatalouteen liittyen.

EU:n sitoutuminen kestävään kehityksen ja korkeatasoisiin vaatimuksiin saattaa toimia innovaation, teknologian, uuden yrittäjyyden ja laadukkaiden työpaikkojen vauhdittavana voimana. EU johtaa maailman ympäristöteknologian alalla, mikä luo työpaikkoja ja lisää tuloja jäsenvaltioissa.

EU:n aloitteet

- Helsingissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto sopi strategioista ympäristönäkökohtien ottamiseksi huomioon maatalouden, liikenteen ja energiahuollon aloilla. Samanlaisia strategioita on alettu valmistella sisämarkkinoiden, kehitysyhteistyön ja teollisuuden aloilla. Neuvostoa on pyydetty esittämään kesäkuussa 2001 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle kattavat strategiat, joihin mahdollisesti sisältyvät aikataulu lisätoimenpiteitä varten ja kyseisten alojen indikaattorit. Eurooppa-neuvosto on myös pyytänyt komissiota valmistelemaan pitkän aikavälin kestävän kehityksen strategian. Ympäristönäkökulmaa käsitellään lisäksi muiden politiikan alojen osana vuoden 2000 työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa.

- Tiedonannossa ympäristöstä ja työllisyydestä painotettiin politiikan yhdentämistä, kaikkien asianomaisten, etenkin julkisviranomaisten, osallistumisen edistämistä. Komissio on käynnistänyt keskustelut työ- ja sosiaaliministeriöiden, ympäristöministeriöiden ja teollisuusministeriöiden välillä kilpailu-, ympäristö- ja työllisyyspolitiikkojen yhdentämisestä.

- Uuteen, puhtaampaan pääomaan tehtävien investointien kannustamiseksi tarvitaan sekä taloudellisia kannustimia että jarruja. Tämä parantaa yhdessä henkilöresursseihin tehtävien investointien kanssa niin kilpailukykyä kuin (työ)elämän laatua. Komissio aikoo ympäristöstä ja työllisyydestä antamansa tiedonannon (Kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen) pohjalta tukea edelleen kansallisten pitkän aikavälin strategioiden ja kaikkiin teollisuuden aloihin sovellettavien indikaattoreiden kehittämistä.

- Komissio selvittää edelleen sellaisia toimenpiteitä, joilla näyttää olevan ympäristöön, kilpailukykyyn, talouteen ja työllisyyteen liittyviä hyötyjä. Näihin kuuluvat ympäristöverot, hinnoittelupolitiikka. Komissio aikoo myös tutkia ympäristölle haitallisten tukia. Komissio ottaa huomioon myös ympäristönäkökohdat ja energiavarojen saatavuuden arvioidessaan tällaisia tukia valtiontukisääntöjen mukaisesti. Ennen vuoden loppua komissio ehdottaa kuudetta ympäristöön liittyvää toimintaohjelmaa.

3.2. EU:n sisämarkkinoiden dynaamisuuden tukeminen

EU:n tuki sisämarkkinoiden kehittämiseen

Aineettomien hyödykkeiden kasvava kauppa tekee markkinoiden yhdentämisestä entistäkin tärkeämmän. Innovaatio, luovuus sekä talouden ja rahoitusalan yhdentyminen ovat kilpailua edistävinä ja kustannuksia alentavina oleellisia tehokkuuden ja kilpailukyvyn lisäämiseksi.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Kaupan esteiden poistaminen ja markkinoiden vapautuminen nopeuttavat jäsenvaltioiden markkinoiden yhdentymistä ja luovat uusia mahdollisuuksia, kun yritykset voivat laajentaa liiketoimiaan ja luoda lisätyöpaikkoja laajentamalla asiakaspohjaansa ja hyödyntämällä mittakaavaetuja.

Joitakin ongelmia on kuitenkin vielä ratkaistava, esimerkiksi henkisen omaisuuden oikeuksien suojelu on edelleen riittämätöntä, mikä saattaa haitata innovointia ja investointeja teknologiaan, tutkimukseen ja muihin aineettoman pääoman muotoihin. Joillakin teollisuuden aloilla, erityisesti palvelualalla, joka työllistää kaksi kertaa niin paljon ihmisiä kuin teollisuus ja maatalous yhteensä, on myös yhdentymisen esteitä. Euroopan rahoituspalvelumarkkinat ovat edelleen hajanaiset. Asianmukaisen sääntelyn puuttuminen joillakin avainaloilla, kuten sähköisessä kaupassa, vie pohjaa kuluttajien luottamukselta. Laajalle levinnyt eriarvoisuus ja yleisten palveluvelvoitteiden puuttuminen estävät EU:ta hyödyntämästä kaikkia mahdollisuuksia laadukkaiden työpaikkojen luomiseen.

EU:n aloitteet

- Yhteisön olisi jatkettava veropolitiikkojen yhdentämistä ja vältettävä haitallista verotuskilpailua, joka saattaa estää tehokasta varainjakoa sisämarkkinoilla.

- Teollisoikeuksien ja henkisen omaisuuden oikeuksien suojelua koskevilla ehdotuksilla olisi pyrittävä innovoinnin, investoinnin ja laadukkaan työllisyyden kannustamiseen. "Tietyistä sähköisen kaupankäynnin näkökohdista sisämarkkinoilla" nopeasti tehtävä direktiiviehdotus auttaisi tätä merkittävää uusien työpaikkojen potentiaalista lähdettä varten tarvittavan sääntelyn luomisessa. Kilpailun lisääntyminen tietoteknologian ja televiestinnän aloilla vaikuttaa huomattavasti sähköisen kaupan kasvuvauhtiin. Tästä syystä komissio kiinnittää enemmän huomiota kilpailusääntöjen noudattamiseen ja erityisongelmien ratkaisemiseen, esimerkiksi televiestintäteollisuuden harjoittamaan verkkoyhteyksien hinnoitteluun.

- Talousuudistuksissa edistyttäessä voidaan tehdä vertailuanalyysejä. Niiden tarkastelu perustuu Cardiff-raporttiin ja kansallisiin toimintasuunnitelmiin sekä kattavammin talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin ja niiden täytäntöönpanoraporttiin.

- EU:n on toteutettava voimallisesti uuden sisämarkkinastrategian osana hyväksytyt kohdennetut toimet. Komissio keskittää aloitteensa erityisesti rahoituspalvelumarkkinoille. Tämän lisäksi se seuraa toteutusta ja esittää ensimmäisen selvityksensä sisämarkkina-asiain neuvostolle keväällä 2000.

- Komissio tarkastelee edelleen, mitä hyötyjä työmarkkinoilla saadaan, jos pystytään poistamaan työntekijöiden liikkuvuuteen vaikuttavia ammatillisia ja maantieteellisiä esteitä, kuten sosiaaliturvan ja erityisesti eläkejärjestelmien eroavuuksia. Sosiaaliturvajärjestelmästä riippuvaisten siirtotyöläisten tai eläkeläisten asemaa yhdessä maassa, silloin kun he maksavat tuloveroa toisessa maassa, on tarkistettava sellaisissa tapauksissa, joissa tämä saattaa heidät epäsuotuisampaan asemaan verrattuna tilanteeseen, jossa he kuuluisivat joko sen maan verotusjärjestelmään, jossa he maksavat sosiaaliturvamaksuja, tai sen maan sosiaalijärjestelmään, jossa he maksavat veroja. Epäyhtäläisen kohtelun välttämiseksi olisi kansallisten politiikkojen koordinoinnissa yleisemmin pyrittävä verotus- ja sosiaalimaksujärjestelmien suurempaan yhdenmukaisuuteen koko unionin alueella.

EU:n yritystuki ja yrittäjäkulttuuri

Jotta saadaan suurin mahdollinen hyöty kilpailukykyyn ja työpaikkojen luomiseen tähtäävistä talousuudistuksista, Eurooppaan on rakennettava dynaaminen yrittäjäkulttuuri erityisesti tietoon sekä tieto- ja viestintäteknologiaan perustuvilla uusilla teollisuuden aloilla.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Euroopassa katsotaan vallitsevan pääasiassa työntekijäkulttuuri. Oman yrityksen perustavien osuus Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa yhteensä on puolet vastaavasta osuudesta Yhdysvalloissa. Euroopassa koulunsa päättäneiden tavoitteena on ennemminkin löytää työpaikka kuin luoda työpaikka. Monet jäsenvaltiot ovatkin myöntäneet tällaisen yrittäjävajeen merkityksen ja pyrkivät lisäämään opetussuunnitelmiinsa yrittäjyyden jo ala-asteelta.

Monissa jäsenvaltioissa säännösten ja hallintomenettelyjen määrä ja monimutkaisuus tekee uuden yrityksen perustamisesta kalliin ja hankalan urakan. Vuonna 1997 tehdystä tutkimuksesta kävi ilmi, että yleinen työllisyysaste on usein korkein niissä maissa, joissa yrityksen rekisteröintimenettelyjä ei ole monta ja joissa ne hoituvat nopeimmin.

Pk-yritysten pääoma on Euroopassa pääsääntöisesti riittämätöntä: niiden velka-aste on keskimäärin kaksinkertainen omiin varoihin verrattuna. Tämä selittyy osittain kulttuurisidonnaisilla esteillä (jotkut pk-yrittäjät eivät halua antaa yrityksensä pääomaa ulkopuolisten haltuun) sekä pk-yritysten vaikeuksilla pääomarahoituksen saannissa (esimerkiksi eurooppalaisten pääomasijoitusmarkkinoiden ja pienempiin yrityksiin erikoistuneiden osakemarkkinoiden kehittymättömyys). Riskipääoman saanti on erityisen tärkeää innovatiivisten ja nopeakasvuisten yritysten kehittämisessä.

Työllisyys on saatava kohenemaan nopeasti kaikilla alasektoreilla, hotelli-, ravintola- ja jakelualalla, rahoitus- ja yrityspalveluissa, kuntapalveluissa (koulutus, terveydenhuolto ja sosiaalipalvelut) eron kuromiseksi umpeen Yhdysvaltoihin nähden. Tämän pitäisi kuulua Euroopan päätavoitteisiin seuraavan 10 vuoden aikana.

EU:n aloitteet

- Tiedonannossaan Yrittäjyyden ja kilpailukyvyn edistäminen [1] komissio ehdotti BEST-toimintasuunnitelmaa (Business Environment Task Force), jolle neuvosto antoi hyväksyntänsä 19. huhtikuuta 1999. Toimintasuunnitelma perustuu BEST-ryhmän kertomukseen, jossa tarkasteltiin nykyistä yritysten sääntely-ympäristöä ja annettiin suosituksia parannuksia varten. Tiedonannossa ehdotetaan konkreettisia toimenpiteitä erilaisilla aloilla, kuten yrittäjyyden opettamisessa, koulutuksessa, rahoituksen hankkimisessa, tutkimuksessa, innovoinnissa ja julkishallinnon parantamisessa. Se tarjoaa viitekehyksen yhteisön, kansallisen ja alueellisen tason toimenpiteille ja täydentää SLIM-aloitetta (Simpler legislation for the Internal Market), jolla pyritään yksinkertaistamaan ja parantamaan sisämarkkinasääntöjä. Komission on määrä raportoida toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta vuoden 2000 loppuun mennessä.

[1] KOM (98) 550 lopullinen, 30.9.1998.

- Vuosittain julkaistavassa Cardiff-raportissa komissio arvioi määrällisesti Euroopan tuote- ja pääomamarkkinoiden toimintaa. Se esittää raportin perusteella politiikkaa koskevia suosituksia talousuudistuksen hallitsemiseksi tai markkinoiden tehokkaan toiminnan esteiden poistamiseksi. Näitä voidaan hyödyntää talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen laatimisessa ja sisämarkkinastrategiaan sisältyviä kohdennettuja toimia koskevien komission ajanmukaistamisehdotusten perusteena.

- Lokakuussa 1999 julkaisemassaan tiedonannossa Riskipääoma: Toimintasuunnitelman täytäntöönpano. Ehdotuksia seuraaviksi toimenpiteiksi [2] komissio arvioi, miten toimintasuunnitelman [3] täytäntöönpanossa on onnistuttu edistämään Euroopan riskipääomamarkkinoiden kehittämistä. Toimintasuunnitelma on osa komission 1998 antamaa ja neuvoston hyväksymää tiedonantoa Riskipääoma: avain työpaikkojen luomiseen Euroopan unionissa, jossa analysoidaan Euroopan laajuisten riskipääomamarkkinoiden merkitystä Euroopan unionin kannalta, selvitetään niiden kehittymisen esteitä ja ehdotetaan toimenpiteitä näiden esteiden poistamiseksi. Lokakuussa 1999 annetun tiedonannon päätelmissä todetaan, että edistymisestä huolimatta EU:ssa on edelleen suuria heikkouksia, ja tehdään ehdotuksia työn jatkamiseksi. Komissio tarkastelee edistystä säännöllisesti.

[2] KOM (1999) 493 lopullinen, 20.10.1999, ks. myös komission valmisteluasiakirja "Riskipääoma: avain työpaikkojen luomiseen. Toimintasuunnitelman täytäntöönpano", SEC (1999) 1725.

[3] Komission valmisteluasiakirja "Riskipääoma: avain työpaikkojen luomiseen Euroopan unionissa", SEC (1998) 552, julkaistu erikseen OPOCE, Bryssel/Luxemburg, huhtikuu 1998.

- Innovointia vauhditetaan innovaatioita koskevan toimintasuunnitelman avulla. Siinä toimintalinjat on jaettu kolmeen pääalaan: innovaatiokulttuurin kehittämiseen, innovaatioita suosivan viitekehyksen luomiseen sekä tutkimuksen ja yritysten välisten yhteyksien tiivistäminen. Viidenteen puiteohjelmaan kuuluu innovaation ja pienten ja keskisuurten yritysten osallistumisen edistämiseen tähtäävä monialainen ohjelma, johon on varattu yhteisön talousarviosta 362 miljoonaa euroa kaudella 1998-2002.

- Komissio jatkaa käynnissä olevia toimintoja, joihin kuuluvat muun muassa pienten, innovatiivisten yritysten siemenpääomarahastoja tukeva CREA-ohjelma sekä eurooppalainen yksityisten pääomasijoittajien verkko (European Business Angels Network - EBAN), joka tuo yhteen yrityksen perustajia ja mahdollisia sijoittajia.

- Yrittäjyyden ja yritystiedon opettamisesta yleisemmin saatuja vaikutuksia käsitellään työllisyyspolitiikan suuntaviivojen välitarkastelussa.

- Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen päätelmien mukaisesti ajanmukaistettu työllisyysasteraportti sisällytetään seuraavaan Työllisyys Euroopassa -kertomukseen.

- Oppilaitoksissa on kiinnitettävä enemmän huomiota nuorten yrittäjätietoisuuden lisäämiseen. Yhteisön ohjelmien ja toimien, esimerkiksi Leonardo II -ohjelman, täytäntöönpanolla halutaan kannustaa jäsenvaltioita ottamaan yrittäjyys opetussuunnitelmiin ja antaa käytännön tukea.

- Neljäs yrityksille ja pk-yrityksille suunnattu monivuotinen ohjelma on suunnitteilla kaudeksi 2001-2006.

- Komissio panee täytäntöön neuvoston hyväksymän strategiansa matkailun työllistämismahdollisuuksien lisäämiseksi [4].

[4] KOM (1999) 205, 28.4.1999.

3.3. EU:n tuki tuotantotalouteen integroitumiseen ja osallistumiseen

Ensisijainen vastuu sosiaalisen syrjäytymisen torjumisessa - sekä sen vanhoissa että tietoyhteiskuntaan liittyvissä uusissa muodoissa - on kansallisilla viranomaisilla sekä työmarkkinaosapuolilla ja kansalaisjärjestöillä. Perustamissopimuksen 137 artiklan uusien säännösten mukaan EU:n tehtävä on kuitenkin tukea ja täydentää jäsenvaltioiden toteuttamia aloitteita.

Sosiaalisen syrjäytymisen ehkäiseminen ja torjuminen sen kaikissa muodoissa edellyttää kattavia ja yhdennettyjä strategioita. Tästä näkökulmasta EU:lla on erityinen tehtävä luoda hyvinvoinnin oleellisena edellytyksenä olevia työpaikkoja sekä edistää työpaikalla ja työjärjestelyissä tapahtuvia muutoksia ja helpottaa ihmisten sopeutumista niihin. EU voi myös tukea sosiaalisten suojelujärjestelmien nykyaikaistamista uusien haasteiden edessä (ikääntyminen, muuttuva työmaailma) ja auttaa löytämään tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Eurostatin viimeisten tilastojen mukaan noin 18 prosenttia EU:n väestöstä saa alle 60 prosenttia kansallisesta mediaanitulosta, joka on suhteellista köyhyysrajaa mittaava matalapalkkaisuusraja [5]. Tämä EU:n keskiarvo, joka on pysynyt suunnilleen samana viimeiset kymmenen vuotta, heijastaa kansallisia köyhyysasteita, jotka vaihtelevat 11 prosentista 24 prosenttiin. Määrä olisi ilman sosiaalisia tulonsiirtoja (eläkkeitä lukuun ottamatta) 26 prosenttia. Kun tulonsiirrot otetaan huomioon, määrä laskee 18 prosenttiin, mikä kuvaa sekä tulonjakoon perustuvan politiikan onnistumista että sen rajoituksia [6]. Eurostatin tilastoista käy myös ilmi, että tämän köyhyysrajan alapuolella elävät ihmiset kokevat puutetta ja heillä on suuria vaikeuksia osallistua yhteiskuntaan täysipainoisesti [7]. Jos tulonjako olisi puhtaasti markkinaperusteinen eikä eurooppalaisiin sosiaaliturvajärjestelmiin perustuvia tulonsiirtoja olisi, huomattava osa väestöstä jäisi alle köyhyysrajan.

[5] Eurostat, Statistics in Focus, 1/2000 Social exclusion in the EU Member States, ja 13/1999. Luvut on saatu Euroopan yhteisön kotitalouksien kyselytutkimuksen (European Community Household Panel - ECHP) toisesta vaiheesta, ja ne kuvaavat tulotilannetta vuonna 1994 13 jäsenvaltiossa (EU Suomea ja Ruotsia lukuun ottamatta). Kaikkiin 15 jäsenvaltioon sovellettaessa 18 prosentin raja vastaa yli 65 miljoonaa ihmistä.

[6] Eurostat, Statistics in Focus, 8/1999. Eurooppalaiset sosiaaliturvajärjestelmät ovat edelleen tehokas väline köyhyyden vähentämiseen, mutta on muistettava, että kattava sosiaaliturvajärjestelmä vaikuttaa itsessään ihmisten käyttäytymiseen ja kotitalouksien rakenteeseen, koska ihmiset voivat elää kodeissaan sosiaalisten tulonsiirtojen turvin.

[7] Eurostat, Statistics in Focus, 1/2000; ks. myös komission tiedonanto "Sosiaalinen kehitys: tulevaisuuden näkymät ja haasteet".

Talouden, työmarkkinoiden, yhteiskunnan väestörakenteen ja perhemallien muutokset useimmiten heikentävät sosiaalista osallisuutta lisäämällä tuloeroja ja haavoittuvuutta. Pysyvän köyhyyden ongelmaan liittyy laajempi epävarmuus: suuri osa ihmisistä kokee köyhyyttä tai sen uhkaa jossain vaiheessa elämäänsä. Tämä johtuu erityisesti työmarkkinoiden sirpaloitumisesta, mikä pakottaa osan ihmisistä huonosti palkattuihin, epävarmoihin työsuhteisiin ja toistuviin työttömyysjaksoihin, jolloin pääsy irti köyhyydestä on erittäin vaikeaa [8]. Yhteisön vahvuutena on poliittinen sitoutuminen koko unionin laajuiseen strategiaan työttömyyden ehkäisemiseksi, työvoiman työllistymisen ja sopeutumisen edistämiseksi, koulutuspolitiikan kehittämiseksi ja sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamiseksi. Syrjimätöntä pääsyä työmarkkinoille edistetään komission jokin aika sitten tekemillä ehdotuksilla [9] ja sukupuolten väliseen tasa-arvoon tähtäävien tulevien toimien vahvistamisella.

[8] Ks. tiedonannon "Tavoitteena osallisuutta edistävä Eurooppa" tilastoliitettä.

[9] KOM(1999) 565-567.

EU:n aloitteet

Seuraavat aloitteet ovat osa johdonmukaista strategiaa, ja ne ovat osoitus EU:n sitoumuksesta yhdistää nykyaikaistaminen, kasvu ja työllisyys eurooppalaisiin yhteiskunta-arvoihin.

- Rakennerahastotoimia, EQUAL-aloite mukaan luettuna, käytetään työllisyyttä koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien tukemiseen sosiaalisen syrjäytymisen estämiseksi. Yhteisöohjelmien, erityisesti Socrates II -ohjelman osana rahoitetaan koulunsa ennen ammattipätevyyden saamista keskeyttäneille kohdennettuja toimenpiteitä. Työllisyyden suuntaviivojen mukaisesti otetaan käyttöön tehokkaita toimia koulunkäyntinsä aikaisin lopettavien määrän vähentämiseksi.

- Eurooppalaisessa strategiassa työllisyyden ja työmarkkinauudistuksen edistämiseksi keskitytään edelleen pitkäaikaistyöttömyyden ehkäisemiseen. Jäsenvaltiot kiinnittävät erityistä huomiota naisten ja miesten, vammaisten, etnisten vähemmistöjen ja muiden epäedullisessa asemassa olevien ryhmien ja yksilöiden yhtäläisiin mahdollisuuksiin.

- Ihmisten auttaminen työmaailman muutoksiin sopeutumisessa vahvistaa sosiaalista osallisuutta ja ehkäisee syrjäytymistä. Wienin Eurooppa-neuvoston kokouksessa komissiota ja neuvostoa kehotettiin noudattamaan korkean tason asiantuntijaryhmän suosituksia, jotka koskivat teollisuuden muutosten taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia ja ehdotusta teollisuuden muutoksia käsittelevän foorumin perustamisesta. Komissio tutkii parhaillaan, miten voi parhaiten toteuttaa pyynnöt. Komissio kannustaa lisäksi suuryrityksiä laatimaan muutoksenhallintaraportteja, joiden avulla ne voivat ennakoida ja tulla oppiviksi yrityksiksi, jotka auttavat työvoimaansa mukautumaan talouden muutoksiin.

- Komission tiedonannon Yhteinen strategia sosiaalisen suojelun uudistamiseksi mukaisesti komissio ja jäsenvaltiot ovat aloittaneet keskustelut sosiaalisesta suojelusta. Näin pyritään yhteistyön aloittamiseen seuraavien neljän tavoitteen osalta: työstä saatavan toimeentulon takaaminen, eläkkeiden turvaaminen ja eläkejärjestelmien ylläpidettävyyden varmistaminen, syrjäytymisen torjuminen sekä korkealaatuisen ja ylläpidettävissä olevan terveydenhuollon varmistaminen. Yhteistyöprosessi liitetään eurooppalaiseen työllisyysstrategiaan.

- Sosiaalisen osallisuuden edistäminen otetaan huomioon muissa yhteisön politiikoissa. Komissio aikoo ehdottaa lisätoimia tällä alalla. Näihin kuuluvat valtioiden välinen asiantuntijayhteistyö, hyvien käytäntöjen vaihto, sosiaalista osallisuutta koskevista yhteisistä indikaattoreista sopiminen ja politiikasta käytävä keskustelu; nämä kaikki toteutetaan toissijaisuusperiaatetta noudattaen. Sosiaalista tilannetta kuvaavassa komission tulevassa raportissa (Social situation in the European Union 2000) annetaan tietoa tulevaisuuden suuntauksista ja tarpeista ja analysoidaan niitä.

Edellä mainitun strategian täytäntöön panemiseksi komissio jatkaa yhteistyötä jäsenvaltioiden ja kaikkien toimijoiden kanssa, työmarkkinaosapuolet mukaan luettuina. Näin osapuolet voivat edistää tasapainoista talouskehitystä ja saavat kilpailuetua maailmanlaajuisessa taloudessa.

3.4. EU:n työllisyystuki alue- ja paikallistasolla

Paikallisaloitteet ja -kehitys ovat oleellinen tekijä innovaation ja yrittäjyyden edistämisessä, työttömyyden poistamisessa ja sosiaalisen integroitumisen tukemisessa.

- Yrittäjä- ja yritysehdokkaat hyötyvät paikallisten tutkimusverkostojen, yrityspalvelujen, julkishallinnon ja rahoituslaitosten tuesta, jossa voidaan yhdistää kaikkien näiden tietous paikallismarkkinoista.

- Julkisissa työnvälityspalveluissa voidaan käyttää aktiivisia toimenpiteitä, jotka räätälöidään tietyntyyppisen työttömyyden ja työmarkkinavaatimusten mukaisesti.

- Kaikki toimijat, myös kansalaisjärjestöt, voivat osallistua sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen tähtääviin paikallistason toimenpiteisiin erityisesti kaupunkien ongelma-alueilla.

Euroopan vahvuudet ja heikkoudet

Työllisyyden ja sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi paikallistasolla - niin julkisella kuin yksityiselläkin sektorilla - työskentelevät ovat aidosti sitoutuneet tehtäväänsä. Sosiaali- tai välittäjäsektori tukevat paikallista työpaikkojen luomista huomattavasti. Työllisyyteen vaikuttaa merkittävästi, jos näiden kolmen osapuolen välinen yhteisvaikutus hyödynnetään täysimääräisesti.

Työllisyyttä koskevissa kansallisissa toimintasuunnitelmissa ei ole otettu riittävästi huomioon aluekehityksen paikallistasoa. Paikallistasolle suunnattujen toimien koordinointi on ollut heikkoa, olivatpa ne sitten lähtöisin valtionhallinnon tai EU:n aloitteesta. Valtion- tai aluehallinnon paikallistoimistoja (esim. paikallisia työvoima- ja sosiaalitoimistoja) ei ole aina kannustettu riittävästi yhteistoimintaan paikallisviranomaisten kanssa.

EU:n aloitteet

- Yhteisö aikoo tukea työllisyyden parantamista paikallis- ja aluetasolla työllisyysstrategian ja rakennerahastojen avulla. Molemmissa suuntaudutaan selkeästi paikallisten toimijoiden auttamiseen uusien työpaikkojen luomiseen liittyvien aloitteiden käynnistämiseksi, osallisuuden lisäämiseksi ja syrjäytymisen torjumiseksi. Alueellisista työllisyyssopimuksista, joissa on osapuolina paikallisia edunvalvojia, tehdään arviointi sen selvittämiseksi, miten niitä olisi muutettava, jotta ne vaikuttaisivat mahdollisimman tehokkaasti paikalliseen kehitykseen ja työpaikkojen luomiseen. Sopimusmenettely, joka on osoittautunut onnistuneeksi, otetaan nyt osaksi rakennerahastojen pääohjelmia. [10]

[10] Ks. Alueellisten työllisyyssopimusten opas 2000-2006, SEC (1999) 1933.

- Työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa vuodeksi 2000 esitetään sellaisten toimenpiteiden edistämistä, joilla hyödynnetään paikallistasolla kaikki mahdollisuudet työpaikkojen luomiseen ja tuetaan alue- ja paikallistason kumppanien erityisasemaa ja vastuuta. Kansallisten toimintasuunnitelmien vuoden 2000 tarkastuksessa kiinnitetään enemmän huomiota työttömyyden paikallisista ratkaisumalleista vastaavien henkilöiden näkemyksiin ja kokemuksiin.

- Yhteistyössä alueiden komitean kanssa on valmisteilla uusi "toimi paikallisesti työllisyyden hyväksi" -kampanja. Tällä tuetaan yhteisen paikallistoiminnan mahdollisuuksia osallistua merkittävällä tavalla eurooppalaisen työllisyysstrategian täytäntöönpanoon. Tätä asemaa vahvistetaan vuodeksi 2000 myönnetyllä 12 miljoonan euron määrärahalla, jota voidaan käyttää strategian paikallisulottuvuudesta tiedottamiseen, yhteistyön ja parhaiden käytäntöjen vaihdon edistämiseen, paikallisyritysten kehittämiseen etenkin osuus- ja yhteisötalouden alalla sekä kansallisten toimintasuunnitelmien vaikutuksen arviointiin alue- ja paikallistasolla.

- Rakennerahastoja kaudella 2000-2006 koskevat asetukset on mukautettu siten, että niistä voidaan myöntää enemmän varoja uusiin toimintoihin ja kumppanuuksiin alue- ja paikallistasolla. Rakennerahastotuen asteittaiseen poistamiseen käytettävä tuki mukaan luettuna 195 miljardia euroa olevilla kokonaissiirroilla, yhteisöaloitteilla ja innovatiivisilla toimilla voitaneen kansallisiin menoihin liitettyinä vaikuttaa merkittävästi kehityksen ja talouden kasvuun alue- ja paikallistasolla.

- Euroopan aluekehitysrahastolla (EAKR) ja koheesiorahastolla on merkittävä tehtävä kilpailukyvyn ja sosiaalisen osallisuuden lisäämisessä ja siten kestäville työpaikoille suotuisan ympäristön luomisessa. Keskittyminen integroitumiseen, temaattiseen ja maantieteelliseen keskittämiseen sekä kumppanuuteen uudessa rakennerahastoasetuksessa on tarkoitettu lisäämään EAKR:n rakennepoliittisten toimenpiteiden tehokkuutta. Työllisyysasioihin kiinnitetään erityistä huomiota tavoite 2 -alueiden taloudelliseen ja sosiaaliseen uudistamiseen tähtäävissä ohjelmissa. EAKR tukee työpaikkojen luomista myös kahdella yhteisöaloitteella: rajat ylittävään, valtioiden väliseen ja alueiden väliseen yhteistyöhön keskittyvällä INTERREG-aloitteella ja kaupunkien ongelma-alueiden uudelleenjärjestelyyn keskittyvällä URBAN-aloitteella.

- Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR) edistää maaseudun kestävää kehitystä, josta on tulossa EU:n yhteisen maatalouspolitiikan toinen pilari, erityisesti toimintoja monipuolistamalla ja työpaikkoja luomalla. Tavoitteena on hyödyntää olemassa olevat mahdollisuudet tehokkaammin. Tätä yhdennettyä maaseudun kehittämispolitiikkaa tuetaan LEADER-aloitteesta, jolla pyritään vastaamaan uusiin työvoimavaltaisten palvelujen tarpeisiin useilla aloilla.

- Euroopan sosiaalirahasto (ESR) on työllisyysstrategian tärkein rahoitusväline, ja sen monialaisena painopisteenä on työllisyyden kehittäminen paikallistasolla. ESR-asetuksessa säädetään, että jäsenvaltioissa toteutettavissa ohjelmissa on edistettävä samoja painopisteitä kuin työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa ja kansallisissa toimintasuunnitelmissa. Osarahoitettaviin toimiin kuuluvat aktiiviset ja ehkäisevät työmarkkinatoimenpiteet, elinikäisten oppimisjärjestelmien tuki sekä ammattitaitoisen, hyvin koulutetun ja sopeutumiskykyisen työvoiman voimallinen kehittäminen. ESR:sta rahoitetulla EQUAL-yhteisöaloitteella tuetaan työmarkkinoilla esiintyvän kaikenlaisen syrjinnän ja eriarvoisuuden torjuntaa.

- Komissio valmistelee tiedonantoa (Paikallistason toiminta työllisyyden hyväksi) työllisyyden edistämiseksi paikallistasolla. Näin edellä mainitut aloitteet saadaan liitetyiksi muihin eurooppalaisiin toimenpiteisiin ja niistä voidaan aloittaa neuvottelut. Komissio toivoo tällä tavalla saavansa aikaan yksimielisyyden asianmukaisilla tasoilla toteutettavista toimenpiteistä kaikkien vielä piilossa olevien paikallisten mahdollisuuksien hyödyntämiseksi Euroopassa.

4. Päätelmät

4.1. Kehityksen edellytykset

Tässä tiedonannossa tarkastellaan EU:n työllisyyden keskeisiä piirteitä ja ulottuvuuksia sekä pohditaan, miten siirtyminen osallisuutta edistävään, tiedolle rakentuvaan talouteen vaikuttaa työllisyyttä koskeviin haasteisiin, joihin Euroopassa on vastattava. Tiedonannon 3. jaksossa analysoidut yhteisön politiikan alueet ovat keskeisiä kattavan lähestymistavan kannalta, joka on välttämätön edellytys osallisuutta edistävän ja tietoon perustuvan talouden rakentamiselle.

Kasvun ja rakennemuutosten myönteisen vuorovaikutuksen tiivistäminen ja tässä tiedonannossa luetellut rakennepoliittiset toimet tukevat edelleen tällaista toimintalinjaa. Kokonaisvaltainen lähestymistapa vahvistaa kasvua ja luo olosuhteet, joiden ansiosta asteittain voidaan palata täystyöllisyyteen. Jos talouskasvu esimerkiksi pysyy keskimäärin kolmessa prosentissa viiden vuoden ajan, EU:n työllisyystasoa voitaisiin nostaa 4-5 prosenttia eli yli 65 prosentin tasolle, jolle unionissa ei ole päästy kolmeen vuosikymmeneen. Kymmenen vuoden vakaa kasvu voisi nostaa työllisyysasteen 70 prosenttiin. Vaikutusta työttömyysasteeseen on huomattavasti vaikeampi ennustaa, sillä se riippuu työmarkkinoille tulevien uusien tulokkaiden määrästä, mutta se saattaisi laskea 6-7 prosenttiin viiden vuoden kuluessa ja 4-5 prosenttiin kymmenen vuoden kuluessa.

Monien tässä tiedonannossa käsiteltyjen työllisyyshaasteiden ja yhteisön politiikkojen ydinkysymys ovat henkilöresurssit ja kyvyt. Taitojen ja tietojen monipuolisuuden ja laadukkuuden varmistaminen on ratkaisevaa dynaamiselle ja osallisuutta edistävälle tietoon perustuvalle taloudelle ja työllisyyteen liittyvien ongelmien ratkaisemiselle. Näitä ovat esimerkiksi alueellinen epätasapaino, ikääntyneiden työllistyminen, epätasainen sukupuolijakautuma, taitojen ja taitotarpeiden välinen epäsuhta ja pitkäaikaistyöttömyys.

Henkilöresursseja koskeva politiikka kattaa monenlaiset kysymykset, esimerkiksi elinikäisen oppimisen, tutkijakoulutuksen, yrittäjyystaidot sekä työelämässä - ja laajemmin ajateltuna sosiaalisessa elämässä - tarvittavat vähimmäistaidot. Elettäessä keskellä jatkuvaa muutosta, josta tietoon perustuva talous on esimerkkinä, henkilöresursseja koskevassa politiikassa on otettava huomioon ne muutokset, joihin ihmisten, yritysten ja hallitusten on sopeuduttava. On toimittava niin, että eri ryhmien ja alueiden erilaisiin tarpeisiin ja yksilöiden elinkaaren aikana muuttuviin odotuksiin suhtaudutaan oikeudenmukaisesti.

Henkilöresursseja koskevaa politiikkaa on täydennettävä edistämällä tehokkaasti kilpailukykyistä infrastruktuuria ja investointeja, jotka ovat onnistuneen tiedolle rakentuvan talouden edellytyksiä. Lisäksi tuotemarkkinoiden kilpailua ja avoimuutta edistävä politiikka on ratkaisevan tärkeää, kun vastataan tiedolle rakentuvan talouden työllisyyshaasteisiin, esimerkiksi työpaikkojen vajaukseen palvelualalla.

Tässä tiedonannossa kuvattujen toimintatapojen kehittäminen ja edistäminen vaatii tiivistä yhteistyötä yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä. Kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten on myös etsittävä uusia synergian ja yhteistyön muotoja.

Jotta jäsenvaltiot voivat vapauttaa osallisuutta edistävän tiedolle rakentuvan talouden tarvitsemia voimavaroja, niiden on määrätietoisesti toteutettava käytännössä Firenzen Eurooppa-neuvoston päätelmiä. Näin julkisen rahoituksen painopiste siirtyy uusiin toimintoihin, yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, tutkimus- ja kehittämistoimiin sekä infrastruktuuriin etenkin tiedon alalla.

Useimmat jäsenvaltiot hyötyvät - niin budjettisäästöjen kuin politiikan paremman tuotoksen muodossa - tällaisesta julkisten menojen uudelleenjärjestelystä. Jos sosiaalitukea leikataan, jotta ihmiset saadaan työhön, mutta samalla ei paranneta myönteisin toimin heidän mahdollisuuksiaan saada ja pitää säännöllinen työpaikka, voidaan aiheuttaa vakavia kielteisiä seurauksia, kuten todellisten elinolosuhteiden heikkenemistä sekä pyrkimysten ja motivaation vähenemistä.

Tässä tiedonannossa hahmotellun laaja-alaisen strategian myönteinen vaikutus saattaa vaarantua, jos verotusjärjestelmät ovat samanaikaisesti työllistämisen vastaisia. Tosiasiallisen työn verotuksen nostosuuntauksen kääntäminen laskusuuntaukseksi kuuluu eurooppalaisen työllisyysstrategian suuntaviivoihin. Tämän tavoitteen saavuttaminen voi monissa jäsenvaltioissa tarkoittaa sitä, että sosiaaliturvan rahoitusrakenne muuttuu ja/tai julkiset menot vähenevät ja/tai muista verokannoista saatavat tulot kasvavat (kun julkisen talouden alijäämän lisäystä ei sallita).

Tällaisen toimintamallin onnistuminen vaatii myös julkisten viranomaisten ja muiden osapuolten välistä keskustelua ja yhteistyötä. Parhaillaan käytävä keskustelu yleisestä taloudesta ja työmarkkinaosapuolten välinen keskustelu työehtosopimusneuvotteluissa ovat tässä yhteydessä merkittäviä.

Kuten tiedonannon 3. jaksossa todetaan, kasvun ja rakennemuutoksen tuottaman hyödyn on jakauduttava sosiaalista osallisuutta tukevalla tavalla. Paluu täystyöllisyyteen on olennainen askel tähän suuntaan. Tämä edellyttää niiden esteiden poistamista, jotka vaikeuttavat monien ryhmien ja yksilöiden pääsyä työmarkkinoille. Toimet, joiden avulla luodaan enemmän ja parempia työpaikkoja, kuuluvat olennaisina laaja-alaiseen strategiaan, jolla edistetään yhteenkuuluvuutta. Niitä on kuitenkin täydennettävä moninaisia haittoja ja syrjintää ehkäisevillä toimenpiteillä. Osallisuuden edistämisessä onnistuminen hyödyttää sekä taloudellisesti että sosiaalisesti ja saa aikaan myönteistä vuorovaikutusta kilpailukyvyn ja tietoon perustuvan talouden välillä.

4.2. Eurooppa-neuvoston kokous Lissabonissa ja tulevaisuus

Neuvoston puheenjohtajamaa toivoo Lissabonissa järjestettävässä Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa vahvistettavan työllisyyttä, talousuudistusta ja unionin sosiaalista osallisuutta koskevat lyhyen ja pitkän aikavälin tavoitteet. Niissä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota laaja-alaisten valmiuksien kehittämiseen, joilla pystytään vastaamaan uusiin poliittisiin haasteisiin. Tässä on erityisesti kysymys tietoon perustuvan talouden mahdollisuuksien hyödyntämisestä. Päämäärään olisi pyrittävä yhteisin menetelmin kehittämällä yhteiset tavoitteet ja ottamalla ne vertailuarvoiksi, joiden onnistumista tai epäonnistumista seurataan. Komissio noudattaa Lissabonin huippukokouksen poliittisia suuntaviivoja ja aloitteita esittäessään talouspolitiikan laajat suuntaviivat vuodeksi 2000 ja työllisyyden suuntaviivat vuodeksi 2001. Lissabonin huippukokouksen päätelmien noudattamiseksi ja työllisyyden ottamiseksi työllisyyttä koskevan osaston ja erityisesti perustamissopimuksen 127 artiklan mukaisesti huomioon kaikissa yhteisön politiikoissa komissio aikoo toimia seuraavalla tavalla:

- Työllisyystilanteen ja työmarkkinoiden kehityksen ja tulevaisuuden näkymien tutkimista unionissa ja kansainvälisessä ympäristössä vahvistetaan ja syvennetään, ja tulokset esitetään vuosittaisessa Työllisyys Euroopassa -katsauksessa. Tähän liittyy kattavampi selvitys työllisyyden ja tässä tiedonannossa käsiteltyjen laajempien rakennemuutosten välisistä yhteyksistä.

- Yhteisön politiikan työllisyysvaikutusten järjestelmällistä, monivuotista arviointia kehitetään. Tämä perustuu yhteisön politiikan keskeisten alueiden työllisyys- ja työmarkkinavaikutusten syvällisempään tutkimiseen. Komissio seuraa sovittujen tavoitteiden saavuttamista ja tarkastaa EU:n rahoitustuen hyödyn työllisyyden ja sen rakenteen kannalta.

- Yhteisön kannustustoimenpiteitä pyritään kohdentamaan jäsenvaltioiden työllisyysalalla toteuttamiin toimiin innovatiivisten ratkaisujen ja toimintatapojen kehittämiseksi.

- Keskustelua jatketaan kaikilla tasoilla yhteisön toimielinten, työmarkkinaosapuolten ja muiden toimijoiden kanssa ja pyritään vahvistamaan näiden vastuuta ja sitoutumista EU:n työllisyystavoitteiden edistämiseen.

LIITE

>VIITTAUS KAAVIOON>

% working-age population (15-64) = Prosenttia työikäisestä väestöstä