/* KOM/2011/0408 lopullinen */ Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteutuksesta vuonna 2010





SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 3 2. Taustaa 4 2.1. Selviytyminen maailmanlaajuisesta taantumasta 4 2.2. Uudet säännöt makrotaloudellisille rahoitusaputoimille 4 2.2.1. Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva puiteasetus 4 2.2.2. Kriteerit lainojen ja avustusten jakautumisesta makrotaloudellisissa rahoitusaputoimissa 5 3. Makrotaloudelliset rahoitusaputoimet vuonna 2010 5 3.1. Yleiskatsaus 5 3.2. Yksittäiset toimet edunsaajamaissa vuonna 2010 6 3.2.1. Länsi-Balkan 6 3.2.1.1. Bosnia ja Hertsegovina 6 3.2.1.2. Kosovo 7 3.2.1.3. Serbia 7 3.2.2. Itäiset naapuruuskumppanimaat 8 3.2.2.1. Armenia 8 3.2.2.2. Georgia 8 3.2.2.3. Moldova 9 3.2.2.4. Ukraina 9 3.2.3. Välimeren alueen naapurimaat 10 3.2.3.1. Libanon 10 4. Makrotaloudellisten rahoitusapuvarojen asianmukaisen käytön varmistaminen: operatiiviset arvioinnit, PEFA ja jälkiarvioinnit 11 4.1. Operatiiviset arvioinnit 11 4.2. Julkisia menoja ja taloudellista vastuuvelvollisuutta koskevat arviot 11 4.3. Jälkiarviointi 11 5. Rahoitusapupyynnöt ja komission tulevat ehdotukset 12 JOHDANTO Tässä kertomuksessa luodaan yleiskatsaus EU:n kolmansille maille myöntämän makrotaloudellisen rahoitusavun toteutukseen vuonna 2010. Siinä kuvataan rahoitusaputoimien hyväksymisen ja toteutuksen taustoja, kerrotaan viimeisimmistä toimista EU:n naapuruuskumppanimaissa sekä esitetään tilastotietoja kymmenen viime vuoden aikana toteutetuista rahoitusaputoimista. Vuosi 2010 oli yksi makrotaloudellisen rahoitusapuvälineen aktiivisimmista toteutusvuosista kuluneella vuosikymmenellä. Syynä tähän oli maailmanlaajuinen talouskriisi, josta EU:n naapurimaat ovat toipuneet varsin hitaasti. Tämän lisäksi makrotaloudellista rahoitusapua toteutettiin kuluneena vuonna ensimmäisen kerran Lissabonin sopimuksen luomassa uudessa oikeudellisessa ympäristössä. Kertomuksessa käsitellään lyhyesti myös ehdotusta makrotaloudellista rahoitusapua koskevaksi puiteasetukseksi ja sen päätavoitteita. Parhaillaan laadittavana oleva ehdotus on tarkoitus saattaa parlamentin ja neuvoston käsittelyyn tänä vuonna. Kertomuksessa selvennetään myös komission menetelmää, jolla se päättää lainojen ja avustusten jakautumisesta ehdottamissaan rahoitusaputoimissa. Tämän lisäksi kertomus sisältää luvun, jossa käsitellään operatiivisia arviointeja, julkisia menoja ja taloudellista vastuuvelvollisuutta (Public Expenditure and Financial Accountability, PEFA) koskevia tutkimuksia sekä makrotaloudellista rahoitusapua saavissa maissa jälkikäteen toteutettuja arviointeja. Tilintarkastustuomioistuimen esittämän suosituksen johdosta komissio on vuodesta 2004 tehnyt operatiivisia arviointeja makrotaloudelliseen rahoitusapuun liittyvistä rahoitusketjuista ja menettelyistä kussakin edunsaajamaassa. Komission on varainhoitoasetuksen nojalla toteutettava ohjelmistaan jälkiarvioinnit. Komissio toteutti vuonna 2010 konsulttien tuella toimintamaissa kolme operatiivista arviointia ja yhden PEFA-tutkimuksen. Vuonna 2010 ei sen sijaan aloitettu jälkiarviointeja, koska edellisvuonna ei saatettu päätökseen yhtään makrotaloudellista rahoitusaputoimea. Lopuksi kertomuksessa kerrotaan uusista makrotaloudellista rahoitusapua koskevista pyynnöistä ja komission mahdollisesti tekemistä uusista rahoitusapuehdotuksista, jotka ovat parhaillaan käsittelyssä. Kertomus perustuu makrotaloudellisia rahoitusaputoimia koskeviin neuvoston päätöksiin sekä neuvoston ja Euroopan parlamentin yhteisiin päätöksiin. Se on jatkoa aiempina vuosina annetuille kertomuksille. Samaan aikaan julkaistaan kaksi komission valmisteluasiakirjaa, joista ensimmäinen (SEC (2011) 873 lopullinen) sisältää yksityiskohtaisempaa tietoa ja analyysin yksittäisten rahoitusaputoimien makrotaloudellisista perusteista ja toteutuksesta ja joista toisessa (SEC (2011) 874 lopullinen) selvennetään tarkemmin komission menetelmää, jolla se päättää lainojen ja avustusten jakautumisesta rahoitusaputoimissa. Taustaa Selviytyminen maailmanlaajuisesta taantumasta Vuosien 2008–2009 maailmanlaajuinen talous- ja finanssikriisi vaikutti voimakkaasti Euroopan unionin naapurialueen nousevan talouden maihin ja lisäsi jyrkästi kansainvälisten avunantajien, erityisesti IMF:n, tukea alueella. Sen myötä lisääntyivät merkittävästi myös EU:lle esitetyt, muun muassa makrotaloudellista rahoitusapua koskevat rahoitustukipyynnöt. Useiden pyyntöjen johdosta käynnistettiin tukiohjelmia, joilla maita autettiin selviytymään maailmanlaajuisen kriisin negatiivisista vaikutuksista. EU:n ministerineuvosto päätti vuoden 2009 lopulla Bosnia ja Hertsegovinaa, Serbiaa, Armeniaa ja Georgiaa koskevista tukiohjelmista. Vuonna 2010 päätettiin kahdesta muusta, Ukrainaa ja Moldovaa koskevasta ohjelmasta edellisvuonna esitetyn pyynnön johdosta. Tällä kertaa lainsäädäntövallan käyttäjät eli neuvosto ja Euroopan parlamentti tekivät päätöksen yhdessä. Maailmanlaajuinen talous- ja finanssikriisi väistyi vuonna 2010. Kehittyneet taloudet, myös EU:n valtiot, jatkoivat taas kasvuaan, mikä näkyi lisääntyvänä tuontina kauppakumppanimaista, myös EU:n naapuruuskumppanimaista. Joissakin Länsi-Balkanin maissa ja itäisissä naapuruuskumppanimaissa kasvu kääntyikin jyrkkään nousuun. Elpymisestä huolimatta maailmanlaajuisen kriisin ja alueen talouksien kärsimien sokkien vaikutukset ovat edelleen nähtävissä muun muassa maiden heikkona ulkoisena rahoitusasemana. Avunantajien tuelle on siis vielä tarvetta useissa Itä-Euroopan ja Länsi-Balkanin maissa. Vuosina 2009 ja 2010 vaikutti siltä, että EU:n Välimeren alueen naapurimaat olivat selvinneet kriisistä Länsi-Balkanin maita ja itäisiä naapuruuskumppanimaita paremmin. Poliittinen kuohunta eteläisen Välimeren maissa voi kuitenkin muuttaa tilannetta vuonna 2011. Uudet säännöt makrotaloudellisille rahoitusaputoimille Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva puiteasetus Euroopan parlamentti totesi jo vuonna 2003, että yksi makrotaloudellisen rahoitusavun keskeisistä puutteista oli pitkä päätöksentekoprosessi. Neuvosto teki päätökset yksittäisistä rahoitusaputoimista tapauskohtaisesti Euroopan parlamenttia kuultuaan. Euroopan parlamentti korosti lisäksi tarvetta luoda avoin oikeusperusta koko rahoitusapuvälineelle. Lissabonin sopimuksen voimaantulosta alkaen Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat tehneet yksittäisiä makrotaloudellisia rahoitusaputoimia koskevat lainsäädännölliset päätökset tavanomaista lainsäätämisjärjestystä noudattaen (yhteispäätösmenettelyssä). Tämä saattaa pidentää päätöksentekoprosessia entisestään. Lissabonin sopimuksen vuoksi rahoitusapupäätösten tekomenettelyn yksinkertaistamisesta on tullut entistä tärkeämpää. Maailmanlaajuisen finanssikriisin yhteydessä havaittiin lisäksi, että makrotaloudellisista ja finanssipoliittisista hätätilanteista selviämiseksi tarvitaan kriisinhallintaväline, joka saadaan käyttöön nopeasti ja tehokkaasti. Tästä syystä komission työohjelmaan sisällytettiin lainsäädäntöehdotuksen laatiminen makrotaloudellista rahoitusapua koskevasta puiteasetuksesta. Ehdotus on tarkoitus saattaa piakkoin Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi. Ehdotetun puiteasetuksen mukaan makrotaloudellista rahoitusapua koskevassa päätöksentekomenettelyssä siirrytään kohti muiden ulkoisen rahoituksen välineiden päätöksentekomenettelyä, jossa komissiolla on päätösvalta myöntää makrotaloudellista rahoitusapua tukikelpoisille kolmansille maille jäsenvaltioiden edustajien komitean valvonnassa. Tällä tavoin on tarkoitus yksinkertaistaa päätöksentekoa yksittäisistä rahoitusaputoimista siten, että edunsaajamaat pystyvät ottamaan välineen tuella pikaisesti käyttöön ohjelmia, joissa sopeuttamistoimet ja ulkoinen rahoitustuki on yhdistetty asianmukaisesti. Valmisteltavana olevalla asetuksella konsolidoidaan yhdeksi viralliseksi lainsäädäntövälineeksi makrotaloudellisten rahoitusaputoimien toteuttamissäännöt, jotka on tähän asti määritelty neuvoston päätelmissä (ns. Genvalin kriteerit). Tulevassa komission ehdotuksessa pääasiassa vahvistetaan nämä kriteerit, joista osaa päivitetään ja selvennetään. Kriteerit lainojen ja avustusten jakautumisesta makrotaloudellisissa rahoitusaputoimissa Makrotaloudellista rahoitusapuvälinettä koskevassa menetelmätyössään komissio tarkisti vuonna 2010 myös yksittäistä rahoitusaputoimea koskevan asianmukaisen tukimuodon valinnassa käytetyt laaja-alaiset kriteerit. Tukimuotoja ovat keskipitkän ja pitkän ajan lainat, avustukset ja niiden yhdistelmät. Komissio tarkisti ja selvensi menetelmäänsä vuosien varrella kehittämiensä käytäntöjen perusteella. Makrotaloudellinen rahoitusapu myönnetään lähtökohtaisesti lainoina, ja komission menetelmällä ohjataan päätöksiä siitä, mille maille apu voidaan antaa avustuksina. Menetelmä perustuu puolueettomiin indikaattoreihin, joilla mitataan edunsaajamaiden kehitystasoa ja julkisen velan kestävyyttä, ja se noudattaa kansainvälisten rahoituslaitosten soveltamaa käytäntöä. MAKROTALOUDELLISET RAHOITUSAPUTOIMET VUONNA 2010 Yleiskatsaus Komissio saattoi vuonna 2010 päätökseen kolmen makrotaloudellisen rahoitusapuohjelman toteuttamisen. Nämä olivat vuonna 2006 päätetty Kosovon ohjelma ja vuonna 2007 päätetty Libanonin ohjelma sekä Georgian ohjelma, joka oli yksi neljästä neuvoston 30. marraskuuta 2009 hyväksymästä ohjelmasta. Kosovon ja Libanonin toimet toteutettiin vain osittain, sillä rahoitusavun toisia eriä ei maksettu. Georgian makrotaloudellinen rahoitusaputoimi toteutettiin kokonaan, ja komissio laati sille seurantaohjelman. Kolmessa muussa marraskuussa 2009 päätetyssä ohjelmassa, jotka koskivat Bosnia ja Hertsegovinaa, Serbiaa ja Armeniaa, ei suoritettu maksuja vuonna 2010 eikä alkuvuonna 2011, koska ohjelmien taloudellisista ehdoista ei ollut päästy sopuun aikataulussa ja tarvittavien hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen toteutus oli viivästynyt edunsaajamaissa. Lainsäädäntövallan käyttäjät tekivät vuonna 2010 ensimmäiset kaksi makrotaloudellista rahoitusapua koskevaa lainsäädännöllistä päätöstä Lissabonin sopimuksen nojalla. Ne koskivat Ukrainan ohjelmaa (500 miljoonaa euroa lainoina) ja Moldovaa (90 miljoonaa euroa avustuksina). Moldovaa koskevan toimen ensimmäinen erä maksettiin jo vuonna 2010. Jos Ukrainalle myönnetty laina otetaan käyttöön kokonaisuudessaan, siitä tulee tähän mennessä suurin makrotaloudellinen rahoitusaputoimi.[1] Vuosi 2010 oli makrotaloudellisten rahoitusapusitoumusten huippuvuosi, kun otetaan huomioon hyväksyttyjen kahden rahoitusaputoimen suuruus (ks. taulukko 1 ja kaaviot 1a ja 1b). Viimeisimmän talouskriisin alun jälkeen hyväksytyistä ohjelmista on sidottu yhteensä yli 1 miljardi euroa, mikä on enemmän kuin kaikkien vuosina 2001–2008 hyväksyttyjen makrotaloudellisten rahoitusapuohjelmien yhteissumma. Myös näiden kahden vuoden aikana hyväksyttyjen rahoitusapulainojen yhteissumma on huomattavasti suurempi kuin vastaavien avustusten yhteissumma. Uusimmat kaksi toimea ovat myös tasapainottaneet makrotaloudellisten rahoitusapusitoumusten maantieteellistä jakaumaa Länsi-Balkanin maista kohti EU:n itäisiä naapuruuskumppanimaita. Toinen merkittävä kehityssuuntaus vuonna 2010 on maksujen määrän lisääntyminen yli 100 miljoonaan euroon (ks. taulukko 2 ja kaaviot 2a ja 2b). Vuonna 2010 suoritettujen rahoitusapumaksujen määrä oli suurin sitten vuoden 2003. Yksittäiset toimet edunsaajamaissa vuonna 2010 Länsi-Balkan Bosnia ja Hertsegovina IMF sopi heinäkuussa 2009 Bosnia ja Hertsegovinan viranomaisten kanssa 1,1 miljardin euron valmisluottojärjestelystä, jolla tuettiin maailmanlaajuisesta kriisistä aiheutuneiden ulkoisen ja julkisen talouden epätasapainon korjaamiseen tähtäävää talousohjelmaa. EU päätti 30. marraskuuta 2009 täydentää tätä valmisluottojärjestelyä enintään 100 miljoonan euron makrotaloudellisella rahoitusavulla, joka myönnetään lainoina (neuvoston päätös 2009/891/EY). Bosnia ja Hertsegovina toipui kuluneena vuonna vähitellen vuoden 2009 lamasta. Elpymistä nopeutti viennin kasvu, mikä oli merkkinä maan joidenkin tärkeimpien kauppakumppanien vahvasta talouskasvusta. Viennin vilkastumisen myötä vaihtotaseen alijäämä kaventui ja valuuttavaranto kasvoi, mikä vähensi ulkoisen rahoituksen tarvetta Bosnia ja Hertsegovinassa läpi vuoden 2010 (kuten IMF oli arvioinut). IMF:n ohjelman toinen ja kolmas tarkastelu saatiin onnistuneesti päätökseen lokakuussa (ohjelma pysyi aikataulussaan vuonna 2010), eikä keskuspankki näin ollen nostanut kolmannen erän varoja, sillä maan valuuttavaranto oli riittävä. Komissio laati vuoden 2010 alussa maan viranomaisten kanssa yhteisymmärryspöytäkirjan ja lainasopimuksen, joissa vahvistettiin rahoitustuen talouspoliittiset ehdot. Yhteisymmärryspöytäkirjasta sopiminen viivästyi Bosnia ja Hertsegovinan valtion ja sen kahden entiteetin välillä, ja se allekirjoitettiin samanaikaisesti lainasopimuksen kanssa parlamenttivaalien jälkeen marraskuussa 2010. Lainasopimuksen ratifiointi lykkääntyi kuitenkin vielä vuoteen 2011, jolloin vasta valitut parlamentit aloittivat toimintansa. Maksut on tarkoitus suorittaa vuoden 2011 aikana. Kosovo[2] Kosovon talous jatkoi kasvuaan vuonna 2010, kun se vuonna 2009 oli jo kasvanut noin 2,9 prosenttia pääasiassa julkisten menojen ansiosta. Kasvunäkymiin kohdistuu yhä enemmän riskejä, sillä kasvun perustana olevat finanssipoliittiset elvytystoimet on jo pääosin toteutettu. Kosovolle 50 miljoonan euron budjettitukiavustuksina myönnetty poikkeuksellinen rahoitusapu on peräisin vuodelta 2006 (30. marraskuuta 2006 tehty päätös 2006/880/EY), ja sen oli tarkoitus päättyä joulukuussa 2009. Komissio päätti tuolloin kuitenkin pidentää ohjelman saatavuusjaksoa yhdellä lisävuodella 11. joulukuuta 2010 saakka. Kosovon hallitus pääsi heinäkuussa 2010 sopimukseen IMF:n kanssa talousohjelmasta, jota tuetaan 18 kuukauden valmisluottojärjestelyllä. Tämä oli viimeinen ehto makrotaloudellisen rahoitusapuohjelman ensimmäisen erän maksamiselle. Komissio maksoikin syyskuussa 2010 ensimmäisen, 30 miljoonan euron avustuserän. Kosovon parlamentti hajotettiin marraskuussa, minkä vuoksi IMF sai valmisluottojärjestelyohjelman ensimmäisen tarkastelun päätökseen vasta vuoden 2010 lopulla. Komissio ei siis pystynyt arvioimaan, oliko IMF:n kanssa tehdyn sopimuksen täytäntöönpano pysynyt aikataulussaan, mikä oli keskeinen edellytys jäljellä olevan toisen, 20 miljoonan euron erän maksamiselle. Avun saatavuus päättyi joulukuussa 2010, eikä sitä voitu uusia. Serbia Serbian talous kääntyi nousuun vuonna 2010 sen jälkeen, kun BKT:n reaalinen kasvu oli vuonna 2009 hidastunut 3,5 prosenttia. Talouden elpymiseen vuonna 2010 (+ 1,8 prosenttia) vaikutti pääasiassa ulkomaisen kysynnän vilkastuminen, kun taas kotimainen kulutus ja investoinnit pysyivät maltillisina. Vienti vilkastui selvästi, kun Serbian tärkeimpien kauppakumppanien taloudet elpyivät vähitellen ja Serbian dinaarin arvo heikkeni. IMF:n 3 miljardin euron ohjelma, jota toteutettiin toukokuun 2009 ja huhtikuun 2011 välisenä aikana, pysyi aikataulussaan, ja IMF:n johtokunta saattoi kaikki ohjelman seitsemän tarkastelua päätökseen. Serbian maksutase parani, joten maan keskuspankki nosti ainoastaan puolet valmisluottojärjestelyssä käyttöön osoitetuista varoista. Neuvosto hyväksyi vuoden 2009 lopulla enintään 200 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusapulainan (30. marraskuuta 2009 tehty neuvoston päätös 2009/892/EY), minkä jälkeen komissio ja Serbian viranomaiset allekirjoittivat heinäkuussa 2010 yhteisymmärryspöytäkirjan, jossa vahvistettiin avun ehdot. Lainasopimus allekirjoitettiin joulukuussa. Koska Serbian viranomaiset arvioivat nostavansa aiottua vähemmän IMF:n varoja, komissio ilmoitti heinäkuussa 2010 talous- ja rahoituskomitealle aikovansa supistaa EU:n apua ja maksaa ainoastaan sen ensimmäisen erän (100 miljoonaa euroa). Komitea kannatti komission päätöstä. Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva lainasopimus ratifioitiin maaliskuussa 2011, ja komissio valmistelee parhaillaan tämän erän maksamista kesällä 2011. Itäiset naapuruuskumppanimaat Armenia Armenian talous elpyi jonkin verran vuonna 2010 verrattuna edellisvuoden 14,2 prosentin jyrkkään supistumiseen. Elpyminen oli kuitenkin hidasta, sillä reaalimääräinen BKT kasvoi vain 2,6 prosenttia. Myös vaihtotaseen ja ulkomaisten sijoitusten tilanne koheni vain hieman. Ulkomaiselle rahoitukselle on siis edelleen huomattava tarve, ja kansainvälisen yhteisön tuki on välttämätön kestävän kasvun edellytysten luomiseksi uudelleen. Armenian hallitus jatkoi tältä pohjalta talouden vakauttamis- ja uudistamisohjelman toteuttamista avunantajien kansainvälisen yhteisön tuella. Armenian sopimus IMF:n kanssa on peräisin maaliskuulta 2009, jolloin IMF:n johtokunta hyväksyi 28 kuukautta kestävän 820 miljoonan euron valmisluottojärjestelyn. Kesäkuussa 2010 valmisluottojärjestely korvattiin uudella kolmivuotisohjelmalla, johon kuuluu laajennettu rahoitusjärjestely ja edullisin ehdoin myönnettävä laajennettu luottojärjestely. Kun otetaan huomioon valmisluottojärjestelyssä suoritetut maksut, IMF on myöntänyt Armenian käyttöön kaudella 2009–2013 yhteensä noin 950 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. EU:n neuvosto teki 30. marraskuuta 2009 päätöksen makrotaloudellisen rahoitusavun antamisesta Armenialle (neuvoston päätös 2009/890/EY). Rahoitusavun suuruus oli 100 miljoonaa euroa, joka muodostui 35 miljoonan euron avustuksista ja 65 miljoonan euron lainoista. Päätöksen täytäntöön panemiseksi komissio ja Armenian viranomaiset sopivat joulukuussa 2010 yhteisymmärryspöytäkirjasta ja siihen liittyvistä oikeudellisista asiakirjoista (laina- ja avustussopimuksista), jotka allekirjoitettiin helmikuussa 2011. Makrotaloudellisen rahoitusapuohjelman maksut on tarkoitus suorittaa vuonna 2011. Georgia EU saattoi vuonna 2010 päätökseen neuvoston marraskuussa 2009 hyväksymän Georgian makrotaloudellisen rahoitusapuohjelman toteuttamisen (30. marraskuuta 2009 tehty neuvoston päätös 2009/889/EY). Avustuksina myönnetty 46 miljoonan euron apu oli osa komission lokakuussa 2008 pidetyssä avunantajien konferenssissa tekemää sitoumusta, joka koski kahden EU:n samalla summalla rahoittaman makrotaloudellisen rahoitusaputoimen toteuttamista. Toimien tarkoituksena oli auttaa Georgiaa selviytymään Venäjän kanssa vuonna 2008 tapahtuneen sotilaallisen selkkauksen (ja siihen liittyneen kauppasaarron) sekä maailmanlaajuisen finanssikriisin yhteisvaikutuksesta. Georgia on toteuttanut syyskuusta 2008 lähtien onnistuneesti IMF:n kanssa sovittua ja sen rahoituksella tuettua talousohjelmaa. Vuoden 2009 apuohjelman ensimmäinen erä maksettiin joulukuussa 2009 ja tammikuussa 2010, ja sen toinen, 23 miljoonan euron erä maksettiin elokuussa 2010. Toinen erä voitiin maksaa, koska erän maksamiselle vuonna 2009 asetetut ehdot oli täytetty. Georgian viranomaiset olivat nimittäin onnistuneet rakenneuudistuspolitiikan toteuttamisessa erityisesti julkisen varainhoidon alalla. Komissio aloitti samaan aikaan toisen makrotaloudellisen rahoitusaputoimen valmistelun. Vuonna 2008 annetun toisen rahoitusapusitoumuksen ehtona oli se, että ulkoiselle rahoitukselle olisi edelleen tarvetta IMF:n järjestelyn lisäksi. Komissio suoritti perusteellisen arvioinnin Georgian rahoitustarpeista ja hyväksyi sen perusteella tammikuussa 2011 ehdotuksen toisen osan aktivoimiseksi makrotaloudellisesta rahoitusavusta, johon se oli sitoutunut vuonna 2008. Merkitystä oli myös sillä, että aiempi makrotaloudellinen rahoitusaputoimi oli toteutettu onnistuneesti. Komissio ehdottaa nyt avustusten ja lainojen yhdistämistä siten, että avustukset muodostavat puolet avun kokonaismäärästä. Uudesta ohjelmasta tuetaan uudistusten jatkamista joillakin rakenneuudistuksen keskeisillä aloilla, kuten julkisen varainhoidon alalla. Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteinen päätös on tarkoitus tehdä kesällä 2011. Moldova Komissio ryhtyi valmistelemaan Moldovan makrotaloudellista rahoitusapuohjelmaa jo vuonna 2009, jolloin maassa muodostettiin uudistusmielinen hallitus, joka laati kunnianhimoisen uudistusohjelman. Valmistelutyötä jatkettiin vuoden 2010 alussa tiiviissä yhteistyössä kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa sen jälkeen, kun IMF:n johtokunta oli tammikuussa 2010 hyväksynyt kolmevuotisen rahoitusjärjestelyn, johon kuuluu laajennettu rahoitusjärjestely ja laajennettu luottojärjestely. Työn tuloksena Euroopan parlamentti ja neuvosto laativat ehdotuksen avustuksina toteutettavasta yhteensä 90 miljoonan euron makrotaloudellisesta rahoitusavusta, joka maksetaan kolmessa erässä vuosina 2010 ja 2011. Lainsäädäntövallan käyttäjät hyväksyivät komission ehdotuksen 20. lokakuuta 2010 (päätös 938/2010/EU). Kun makrotaloudellista rahoitusapua koskeva lainsäädännöllinen päätös oli tehty, komissio ja Moldovan viranomaiset saivat päätökseen neuvottelunsa avun talouspoliittisista ehdoista. Yhteisymmärryspöytäkirjan ansiosta komissio saattoi maksaa EU:n makrotaloudellisen rahoitusavun ensimmäisen, 40 miljoonan euron erän jo joulukuussa 2010. Moldovan talous alkoi elpyä vuonna 2010 edellisvuoden supistumisen jälkeen. Moldovan maksutase on kuitenkin edelleen heikko, joten kansainvälistä avunantajien tukea tarvitaan makrotaloudellisen vakauden säilyttämiseksi ja hallituksen uudistusohjelman tukemiseksi. Makrotaloudellisella rahoitusavulla täydennetään yhteensä noin 1,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisia rahoitusvaroja, jotka ovat peräisin IMF:ltä, Maailmanpankilta, muilta monenvälisiltä luotonantajilta ja virallisilta kahdenvälisiltä avunantajilta sekä EU:lta. EU:n myöntämät varat muodostuvat Euroopan investointipankin lainoista ja alakohtaisesta budjettituesta. Ukraina Ukrainan talous kääntyi nousuun vuonna 2010, kun talouskasvu käynnistyi uudelleen, kotimaan inflaatiovauhti hidastui, Ukrainan grivna saatiin vakautettua, virallinen valuuttavaranto kasvoi ja julkisen talouden alijäämä supistui. Investoinnit eivät kuitenkaan ole lähteneet nousuun ja vaihtotase on kääntynyt jälleen alijäämäiseksi, mikä herättää epäilyksiä elpymisen jatkumisesta keskipitkällä aikavälillä sekä lisää maan riippuvuutta virallisesta ulkoisesta rahoitustuesta. EU:n lainsäädäntövallan käyttäjät tekivät tämän perusteella heinäkuussa 2010 päätöksen 500 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Ukrainalle (7. heinäkuuta 2010 tehty päätös 388/2010/EU). Tämä oli ensimmäinen Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen uusien sääntöjen mukaisesti (eli neuvoston ja parlamentin yhteispäätösmenettelyssä) hyväksytty makrotaloudellinen rahoitusaputoimi. Sillä täydennetään 10 miljardin erityisnosto-oikeuksia, jotka IMF antoi Ukrainan käyttöön 29. heinäkuuta 2010 hyväksytyssä valmisluottojärjestelyssä (joka korvaa marraskuussa 2008 hyväksytyn aiemman valmisluottojärjestelyn). Komissio käynnisti vuonna 2010 neuvottelut Ukrainan viranomaisten kanssa poliittisista ehdoista, joilla enintään 610 miljoonan euron makrotaloudellinen rahoitusapulaina asetetaan käyttöön. Lainapaketti käsittää makrotaloudellista rahoitusapua koskevissa vuosien 2010 ja 2002 päätöksissä (12. heinäkuuta 2002 tehty neuvoston päätös 2002/639/EY) myönnetyt summat. Neuvottelut poliittisista ehdoista ovat kuitenkin edenneet hitaasti, mikä on viivästyttänyt toimen toteuttamista. Ehtoihin on tarkoitus sisältyä toimenpiteitä julkisen varainhoidon, vero- ja tullihallinnon, energian sekä rahoitusalan sääntelyn alalla. Välimeren alueen naapurimaat Libanon Vuonna 2007 hyväksytty Libanonin makrotaloudellinen rahoitusapuohjelma (10. joulukuuta 2007 tehty neuvoston päätös 2007/860/EY) muodostui 30 miljoonan euron avustuksesta ja 50 miljoonan euron lainasta. Ohjelman ensimmäinen maksuerä käsitti puolet sekä avustus- että lainaosasta. Avustusosa maksettiin joulukuussa 2008 ja lainaosa kesäkuussa 2009. Toinen erä voitiin maksaa vasta sen jälkeen, kun ohjelman alkuperäinen päättymispäivä (21. joulukuuta 2009) oli mennyt, sillä Libanonin viranomaiset eivät noudattaneet yhteisymmärryspöytäkirjassa komission kanssa sovittuja ehtoja. Rakenneuudistusten toteuttaminen ei ollut edennyt, sillä koalitiohallitus ei ollut päässyt asiasta poliittiseen yksimielisyyteen ja lainsäädäntötyö oli ollut lähes pysähdyksissä suurimman osan vuosista 2008 ja 2009 kesäkuun 2009 parlamenttivaaleista huolimatta. Komissio ehdotti vuoden 2009 lopulla, että toisen erän saatavuusjaksoa pidennettäisiin 21. joulukuuta 2010 saakka yhteisymmärryspöytäkirjaan tehtävällä lisäyksellä. Libanonin viranomaiset eivät kuitenkaan koskaan ratifioineet lisäystä. Rakenneuudistusten toteuttamisessa ei juuri edistytty myöskään vuonna 2010, vaikka useat uudistuksista olivat ehtona EU:n makrotaloudellisen rahoitusavun toisen erän maksamiselle. Libanonin makrotaloudellinen rahoitusapu päättyi siis joulukuussa 2010. Ohjelmaa ei saatu toteutettua täysin, mikä johtuu osittain myös siitä, että kesäkuussa 2009 päättyneen toisen konfliktien jälkeisen hätäapuohjelman (EPCA II) jälkeen ei toteutettu uutta IMF:n rahoitusjärjestelyä. Asiaan vaikutti myös Libanonin maksutaseen kohentuminen. Libanonin talous on selviytynyt erittäin hyvin maailmanlaajuisesta finanssikriisistä poliittisen ympäristön epävakaudesta huolimatta, sillä sen taloudellinen toiminta kukoistaa ja ulkoinen rahoitusasema on parantunut. Makrotaloudellisten rahoitusapuvarojen asianmukaisen käytön varmistaminen: operatiiviset arvioinnit, PEFA ja jälkiarvioinnit Operatiiviset arvioinnit EU:n talousarviota säätelevässä varainhoitoasetuksessa edellytetään tarkastusten toimittamista ennen varojen maksamista edunsaajamaille. Komissio toteuttaakin ulkopuolisten konsulttien tuella operatiivisia arviointeja saadakseen riittävät takeet edunsaajamaiden hallintomenettelyjen ja rahoitusketjujen toimivuudesta. Operatiivisissa arvioinneissa keskitytään valtiovarainministeriöiden ja keskuspankkien menettelyihin ja organisaatioon ja ennen kaikkea niiden tilien hallintaan, joille maksetaan EU:n varoja. Arvioinneissa kiinnitetään lisäksi erityishuomiota ulkoisten tilintarkastuslaitosten työskentelytapaan, riippumattomuuteen, työohjelmiin ja niiden toimittamien tarkastusten tehokkuuteen. Viimeisimmissä operatiivisissa arvioinneissa tarkasteltiin myös hankintavirastojen menettelyjä. Komissio laati vuonna 2010 operatiivisia arviointeja Armeniassa, Moldovassa ja Georgiassa. Niiden tärkeimmät päätelmät sisältyvät komission valmisteluasiakirjaan (SEC (2011) 873 lopullinen). Julkisia menoja ja taloudellista vastuuvelvollisuutta koskevat arviot Komissio pyrkii siihen, että avunantajien tukea saavien maiden julkisen varainhoidon alan diagnosointivälineet täydentävät toisiaan. Tässä yhteydessä erityisen sopivaksi on havaittu julkisia menoja ja taloudellista vastuuvelvollisuutta koskeva PEFA-ohjelma. Se on vuonna 2001 perustettu usean avunantajan kumppanuus, johon osallistuvat muun muassa komissio, Maailmanpankki ja IMF. PEFA-tutkimuksia on viime vuosina laadittu useista makrotaloudellista rahoitusapua saavista tai mahdollisesti tukikelpoisista maista, joihin kuuluvat Armenia (2008), Valko-Venäjä (2009), Georgia (2008), Kosovo (2009), Kirgisia (2009), Moldova (2008), Marokko (2009) ja Serbia (2010). Komissio laati Maailmanpankin kanssa näistä Georgiaa ja Marokkoa koskevat PEFA-tutkimukset ja osallistui useiden muiden tutkimusten laadintaan. Vuonna 2010 se toteutti PEFA-arvioinnin Libanonista, mutta varsinaista tutkimusta ei vielä ole saatu päätökseen. Tällä hetkellä komissio valmistelee yhteistyössä Maailmanpankin kanssa kahta PEFA-tutkimusta, joilla päivitetään aiempia Ukrainasta (vuonna 2007) ja Moldovasta laadittuja PEFA-arviointeja. Näiden PEFA-tutkimusten päätelmät täydentävät uusimpia operationaalisia arviointeja, jotka on laadittu näiden kahden maan rahoitusmenettelyistä. Ne tarjoavat tarvittavaa tukea meneillään oleville makrotaloudellisille rahoitusaputoimille ja ennen kaikkea julkista varainhoitoa koskevien ehtojen täyttymisen seurantaan ja niiden suunnitteluun. Jälkiarviointi Komissio toteuttaa varainhoitoasetuksen mukaisia rahoitusapuohjelmien jälkiarviointeja makrotaloudellisen rahoitusavun vaikutusten arvioimiseksi. Arviointien päätelmät otetaan huomioon rahoitusavun hallinnointikäytäntöjen parantamisessa. Niitä käytettiin myös valmisteltavana olevan makrotaloudellista rahoitusapua koskevan puiteasetuksen suunnittelussa. Vuonna 2010 ei käynnistetty uusia jälkiarviointeja, sillä makrotaloudellisia rahoitusaputoimia ei saatettu päätökseen vuonna 2009. Kaksi vuonna 2009 aloitettua arviointia valmistui vuonna 2010. Nämä olivat Georgian vuosina 2006–2008 toteutetun ja Moldovan vuosina 2007–2008 toteutetun makrotaloudellisen rahoitusapuohjelman arvioinnit. Niiden tulokset esitettiin kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteutuksesta laaditussa vuosikertomuksessa 2009. Georgian makrotaloudellinen rahoitusapuohjelman toteutus saatettiin päätökseen elokuussa 2010 ja Kosovon ja Libanonin makrotaloudelliset rahoitusapuohjelmat päättyivät joulukuussa 2010. Komissiolla on tarkoitus käynnistää näitä kolmea toimea koskevat jälkiarvioinnit vuoden 2011 aikana. Rahoitusapupyynnöt ja komission tulevat ehdotukset Vuonna 2011 toteutettavat makrotaloudelliset rahoitusaputoimet käsittävät kaudella 2009–2010 hyväksytyt Bosnia ja Hertsegovinaa, Serbiaa, Armeniaa, Moldovaa ja Ukrainaa koskevat ohjelmat. Ukrainan ohjelmaa lukuun ottamatta näiden ohjelmien toteutus on tarkoitus saada päätökseen vuonna 2011. Piakkoin on määrä hyväksyä myös uusi Georgiaa koskeva ohjelma, jota lainsäädäntövallan käyttäjät parhaillaan tarkastelevat. Tämäkin toimi pyritään saattamaan päätökseen vuonna 2011. Suunniteltuihin tai vuosina 2011–2012 toteutettaviin makrotaloudellisiin rahoitusaputoimiin kuuluu mahdollisesti myös Kosovon ohjelma. Kosovon edeltävää ohjelmaa ei toteutettu kokonaisuudessaan, joten uusi makrotaloudellinen rahoitusaputoimi sisältyisi EU:n kesäkuun 2008 avunantajien konferenssissa tekemään Kosovoa koskevaan sitoumukseen enintään 100 miljoonan euron avustusten myöntämisestä. Komissio vastaanotti vuonna 2010 rahoitusapupyynnön Kirgisian uusilta viranomaisilta. Apua ei ollut voitu myöntää maan edeltävän johdon vuoden 2009 alkupuolella tekemän alkuperäisen pyynnön johdosta, sillä rahoitusvajaus oli täyttynyt Venäjän tekemän merkittävän suuren rahoitussitoumuksen ansiosta. Uusi pyyntö perustui maan vuoden 2010 poliittiseen tilanteeseen. Komissio arvioi parhaillaan uudelleen Kirgisian taloudellista tilannetta ja rahoitustarvetta tiiviissä yhteistyössä IMF:n kanssa. Viralliset avunantajat ovat myös osallistumassa rahoitukseen laajamittaisesti. Uusia makrotaloudellisia rahoitusapuohjelmia voidaan mahdollisesti käynnistää myös Islannin ja Valko-Venäjän vuonna 2009 esittämien pyyntöjen perusteella. Islantia koskevan rahoitusaputoimen toteuttaminen vaikuttaa tässä vaiheessa epätodennäköiseltä, sillä maan ulkoiset näkymät ovat kohentuneet huomattavasti. Islantia koskeva IMF:n ohjelma päättyy lisäksi elokuussa 2011, eivätkä maan viranomaiset aio esittää pyyntöä uudesta maksuohjelmasta. Valko-Venäjän maksutase on heikennyt merkittävästi vuoden 2011 alusta, mutta jos ja kun IMF saa neuvoteltua maan viranomaisten kanssa uuden rahoitusjärjestelmän (edellinen valmisluottojärjestely päättyi vuoden 2010 alussa), EU:n vastaus Valko-Venäjän mahdollisesti esittämään pyyntöön riippuu pääasiassa siitä, pystyykö maa täyttämään makrotaloudellisen rahoitusavun poliittiset ehdot. Nämä ovat demokraattisten instituutioiden takaaminen ja ihmisoikeuksien suojelu. Tällä hetkellä nämä ehdot eivät täyty. Odotettavissa on lisäksi Armenian ja Moldovan meneillään oleviin ohjelmiin liittyviä jatkotoimia (IMF:n kanssa tehdyt nykyiset keskipitkän aikavälin rahoitusjärjestelyt päättyvät vuonna 2013). Joissakin poliittisia muutoksia läpikäyvissä eteläisissä naapuruuskumppanuusmaissa, kuten Egyptissä ja Tunisiassa, ilmenee todennäköisesti lyhyen aikavälin rahoitustarpeita, joten on erittäin mahdollista, että jotkin heikoimmassa tilanteessa olevat maat pyytävät EU:lta rahoitustukea myös makrotaloudellisen rahoitusavun muodossa. Komissio ja EU:n ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja antoivat 8. maaliskuuta 2011 yhteisen tiedonannon demokratiaan ja yhteiseen vaurauteen tähtäävästä kumppanuudesta eteläisen Välimeren maiden kanssa. Siinä vahvistettiin nimenomaisesti, että joitakin Välimeren maita koskeva makrotaloudellinen rahoitusapuväline voidaan ottaa käyttöön. Kuten tiedonannossa todettiin, kahden ehdon on täytyttävä, jotta EU voisi harkita tällaisen avun toteuttamista alueella. Samat edellytykset koskevat kaikkia makrotaloudellisia rahoitusaputoimia. Ne ovat IMF:n järjestelyn olemassaolo sekä se, että komissio vahvistaa yhdessä IMF:n kanssa, että maalla on maksutaseeseen liittyviä rahoitustarpeita IMF:n järjestelyn lisäksi. Egyptin viranomaiset neuvottelevat ohjelmasta IMF:n kanssa, ja Egypti lähetti komissiolle 9. kesäkuuta 2011 virallisen pyynnön täydentävästä makrotaloudellisesta rahoitusavusta. Komissio on yhdessä IMF:n kanssa parhaillaan arvioimassa Egyptin jäljellä olevia ulkoisia rahoitustarpeita sen selvittämiseksi, voidaanko ehdotus Egyptille myönnettävästä makrotaloudellisesta rahoitusavusta hyväksyä. Taulukko 1: Kaudella 2001–2010 hyväksytyt makrotaloudellisen rahoitusavun vuotuiset määrät (miljoonaa euroa) [pic] Kaavio 1a: Kaudella 2001–2010 hyväksytyt makrotaloudellisen rahoitusavun vuotuiset määrät (miljoonaa euroa) [pic] Kaavio 1b: Kaudella 2001–2010 hyväksytyt makrotaloudellisen rahoitusavun määrät alueittain [pic] Taulukko 2: Kaudella 2001–2010 maksetut makrotaloudellisen rahoitusavun vuotuiset määrät (miljoonaa euroa) [pic] Kaavio 2a: Kaudella 2001–2010 maksetut makrotaloudellisen rahoitusavun vuotuiset määrät (miljoonaa euroa) [pic] Kaavio 2b: Kaudella 2001–2010 maksetut makrotaloudellisen rahoitusavun määrät alueittain [pic] [1] Heinäkuussa 2010 tehdyn Ukrainaa koskevan päätöksen nojalla käyttöön annettavaan 500 miljoonaan euroon lisätään maata koskevasta vuoden 2002 rahoitusapupäätöksestä käyttämättä jäänyt 110 miljoonaa euroa, jolloin toimen enimmäismäärä on 610 miljoonaa euroa. Tämä on toiseksi suurin tähän mennessä päätetty makrotaloudellinen rahoitusapuohjelma. Suurimman rahoitusaputoimen eli vuonna 1990 päätetyn Unkarin 870 miljoonan euron lainavälineen toteutus keskeytettiin ensimmäisen, 260 miljoonan euron erän maksamisen jälkeen. [2] Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1244.