Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle - Yhteisön pelastuspalvelumekanismin kehittäminen /* KOM/2005/0137 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 20.4.2005 KOM(2005) 137 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE Yhteisön pelastuspalvelumekanismin kehittäminen 1. Tausta ja tarkoitus 1.1 Tausta Yhteisön pelastuspalvelumekanismi tukee ja edistää elintärkeiden pelastuspalvelutoimien mobilisointia hätätilasta kärsivien maiden välittömiä tarpeita varten. Mekanismi pohjautuu kokemuksiin, joita oli saatu annettaessa apua aiempien, hyvin erilaisten katastrofien yhteydessä sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella. Näitä katastrofeja olivat muun muassa tulvat Keski-Euroopassa (2002) ja Ranskassa (2003), Prestigen haaksirikko (2002), maanjäristykset Algeriassa (2003), Iranissa (2003) ja Marokossa (2004), metsäpalot Ranskassa ja Portugalissa (2003 ja 2004) sekä Asunciónin räjähdys (2004). Ruotsi ja Albania pyysivät hiljattain mekanismin apua voimakkaan myrskyn ja lumimyrskyjen seurausten hoitamisessa. Mekanismi avusti nopeasti ja tehokkaasti Etelä-Aasiaa kohdanneen tsunamihätätilanteen aikana joulukuussa 2004. Mekanismin toimet Etelä-Aasiassa olivat mittakaavaltaan suurimmat sitten mekanismin luomisen. Niiden myötä Euroopan katastrofivalmiudesta nousi esiin uusia näkökohtia, jotka eivät olleet tulleet yhtä selkeästi ilmi aiempien hätätilojen yhteydessä. Tämän vuoksi on laajalti todettu, että unionin pelastuspalveluvalmiuksia on edelleen tehostettava. Tästä syystä komissio on ehdottanut, että perustetaan valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusväline vakavia hätätilanteita varten[1] pelastuspalvelutoimien rahoituksen oikeudelliseksi kehykseksi. Tässä tiedonannossa ehdotetaan lisätoimenpiteitä Euroopan unionin panoksen vahvistamiseksi tällä alueella. 1.2 Neuvoston ja Euroopan parlamentin esittämät vaatimukset Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto piti 7. tammikuuta 2005 ylimääräisen kokouksen, jossa se päätti tarkastella mekanismin ja sen analyysivalmiuksien kehittämismahdollisuuksia sekä tutkia mahdollisuuksia kehittää EU:n nopeiden avustustoimien valmiuksia katastrofitilanteita varten. EU:n toimintasuunnitelma hyväksyttiin 31. tammikuuta 2005 Intian valtameren tsunamikatastrofin jälkeen, ja siinä linjataan keskeiset toiminta-alat, joista useat liittyvät suoraan pelastuspalveluun. Neuvoston vaatimukset soveltuvat yhteen Euroopan parlamentin pyyntöjen kanssa, sillä parlamentti on perännyt siviiliasiantuntijoista koostuvien, asianmukaisella laitteistolla varustettujen yhdistettyjen pelastuspalveluyksikköjen perustamista todeten, että yksikköjen olisi järjestettävä yhteistä koulutusta ja niiden tulisi olla käytettävissä unionissa tai muualla maailmassa luonnon- tai ympäristökatastrofien, humanitaaristen katastrofien tai teollisuusriskejä aiheuttavien katastrofien sattuessa[2]. Samaan aikaan useat jäsenvaltiot ovat myös esittäneet ehdotuksia, jotka koskevat EU:n pelastuspalveluvalmiuksien kehittämistä. Vaikka jäsenvaltioiden ehdotukset eroavat yksityiskohdiltaan toisistaan, jäsenvaltiot näyttävät olevan yhtä mieltä siitä, että toimien olisi perustuttava nykyiseen mekanismiin sen sijaan, että luotaisiin ylimääräisiä tai päällekkäisiä rakenteita. 1.3 Tiedonannon tarkoitus Tässä tiedonannossa keskitytään erityisesti yhteisön pelastuspalvelumekanismiin, joka voidaan mobilisoida sekä EU:n alueella että sen ulkopuolella. Siinä esitetään yleiskatsaus komission ehdotuksiin, joilla vastataan pelastuspalvelua koskeviin neuvoston vaatimuksiin kahdella eri tasolla edeten. Ensinnäkin välittömät toimet kohdistuvat mekanismin kehittämiseen ja sen tarjoaman avun vaikutusten maksimoimiseen nykyisen oikeudellisen kehyksen puitteissa. Eurooppalaista yhteisvastuullisuutta voitaisiin lähitulevaisuudessa osoittaa entistä selvemmin nykyisiä säädöksiä muuttamatta tiedonannon 3 jaksossa ehdotettujen toimenpiteiden kautta. Toiseksi mekanismiin ehdotetaan tehtäväksi rakenteellisia uudistuksia, joilla pyritään kehittämään entistä vankemmat pelastuspalveluvalmiudet, joiden avulla unioni kykenee tulevaisuudessa reagoimaan nopeammin ja tehokkaammin kaikentyyppisiin katastrofeihin. Jaksossa 4 ehdotettavat muutokset edellyttävät mekanismin perustamista koskevan neuvoston päätöksen muuttamista. Ehdottaessaan näitä toimia mekanismin vahvistamiseksi komissio pyrkii myös lisäämään mekanismin ja sellaisten muiden välineiden yhteisvaikutusta ja täydentävyyttä, jotka voidaan mobilisoida erilaisten EU:ta koskettavien katastrofien aikana sekä EU:n alueella että sen ulkopuolella. Näin parannetaan koko EU:n hätätilannevalmiuden yhdenmukaisuutta. 1.4 Tiedonannon tarkoitus Tässä tiedonannossa keskitytään yksinomaan mekanismin puitteissa toteutettaviin pelastuspalvelualan avustustoimiin. Pelastuspalvelun avustustoimilla tarjotaan välitöntä apua katastrofin ensimmäisten tuntien ja päivien aikana.[3] EU:n humanitaarisen avun tapaan sen tarkoituksena on ihmishenkien pelastaminen ja katastrofin vaikutusten lieventäminen ensimmäisten päivien aikana. Se eroaa kuitenkin EU:n humanitaarisesta avusta neljän näkökohdan osalta: pelastuspalvelutoimilla voidaan lieventää sekä katastrofien ympäristövaikutuksia sekä humanitaarisia vaikutuksia; pelastuspalvelutoimet toteutetaan mekanismin toimintaan osallistuvien hallitusten järjestämien yksiköitten, asiantuntijoiden ja tarvikkeiden avulla eikä ECHO:n käyttämien humanitaarisen avun järjestöjen (YK:n erikoisyksiköt, Punaisen Ristin järjestöt ja kansalaisjärjestöt) avulla; pelastuspalvelun avustustoimia voidaan toteuttaa sekä EU:n alueella että sen ulkopuolella ja mekanismia voidaan myös käyttää helpottamaan ja tukemaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kriisinhallintatoimia. Tässä tiedonannossa käsitellään kaikkia niitä hätätilanteita, joihin mekanismin apua voidaan tarjota, mukaan luettuna EU:n ulkopuolella tapahtuvat hätätilanteet. Vaikka EU:n ulkopuolisissa maissa ja jäsenvaltioissa tapahtuvia katastrofeja varten on olemassa erilaisia menettelyjä kuin jäsenvaltioissa[4], haasteet ovat kuitenkin usein samoja. Niitä kannattaakin käsitellä yhdessä tiedonannossa. Tässä tiedonannossa ei käsitellä elintärkeän infrastruktuurin suojelua ja siihen liittyviä valmiustoimenpiteitä, eikä siinä käsitellä terroristihyökkäyksen keskipitkän aikavälin seurausten rajoittamiseen liittyviä toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen suojelemiseksi. Näitä käsitellään 6. huhtikuuta annetussa ehdotuksessa neuvoston päätökseksi terrorismin ehkäisemistä, torjuntavalmiutta ja seurausten hallintaa koskevan erityisohjelman perustamisesta[5]. Tiedonannossa ei myöskään käsitellä EU:n solidaarisuusrahastosta ja uudesta solidaarisuusrahastosta[6], annettavaa rahoitustukea, jota myönnetään vakavasta katastrofista kärsiville jäsenvaltioille ja ehdokasmaille. Rahastoa koskeva ehdotus annettiin 6. huhtikuuta 2005. Uudesta rahastosta annetaan rahoitustukea normaalien elinolosuhteiden palauttamiseksi katastrofialueilla mahdollisimman nopeasti. Rahastosta voidaan myös maksaa korvauksia terrorismin uhreille. Siihen sisältyvät myös välitön lääkintäapu ja toimenpiteet väestön suojelemiseksi välittömiltä terveysuhkilta, mukaan luettuna rokotusten, lääkkeiden, lääkinnällisten tuotteiden, laitteiden ja infrastruktuurin hankintakustannusten korvaaminen hätätilanteessa. 2. Nykyinen pelastuspalvelujärjestelmä 2.1 Pelastuspalvelua koskevat säädökset Tällä hetkellä pelastuspalvelualan lainsäädäntöpuitteet muodostuvat kahdesta säädöksestä. Lokakuussa 2001 perustettu yhteisön pelastuspalvelumekanismi[7] on toimintaväline, jonka tavoitteena on valmiuksien lisääminen ja välittömän pelastuspalveluavun antaminen katastrofitilanteissa. Se voidaan ottaa käyttöön luonnon tai ihmisten aiheuttamissa katastrofeissa, myös ydinonnettomuuksien sattuessa. Nykyisin mekanismiin osallistuu 30 valtiota: EU:n 25 jäsenvaltiota sekä Bulgaria, Romania, Liechtenstein, Norja ja Islanti. Se saa määrärahan vuosiperusteisesti. Pelastuspalvelualan toimintaohjelmasta[8] rahoitetaan toimia, joilla pyritään ennaltaehkäisyn ja valmiuden parantamiseen ja toiminnan tehostamiseen. Sen voimassaolo päättyy vuoden 2006 lopussa. Komissio on antanut ehdotuksen neuvoston asetukseksi valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusvälineen perustamista vakavia hätätilanteita varten. Asetus tulee voimaan vuoden 2007 alussa. Säädöksen on tarkoitus muodostaa uusi oikeudellinen perusta, jonka mukaisesti yhteisön rahoitustukea myönnetään pelastuspalvelualan valmius- ja avustustoimille EU:n alueella ja mekanismiin osallistuvien maiden alueella tapahtuvia hätätilanteita varten. EU:n alueen ulkopuolella toteutettavien pelastuspalvelualan rahoitustoimien oikeudellisesta perustasta säädetään ehdotetussa vakautusvälineessä. 2.2 Mekanismin rooli Mekanismin toiminnallinen sydän on seuranta- ja tiedotuskeskus (MIC), joka toimii Euroopan komission tiloissa Brysselissä. Komissio voi helpottaa tämän 24 tuntia vuorokaudessa käytettävissä olevan keskuksen kautta jäsenvaltioiden tarjoamien pelastuspalveluresurssien käyttöönottoa hätätilanteissa. Seuranta- ja tiedotuskeskuksen apua voi pyytää mikä tahansa maa, jota on kohdannut suurkatastrofi, olipa maa sitten unionin jäsen tai ei. Keskus lähettää pyynnön välittömästi eteenpäin kansallisten yhteyspisteiden verkostolle. Kansalliset yhteyspisteet ilmoittavat keskukselle, kykenevätkö ne tarjoamaan apua. Keskus kokoaa vastaukset ja tiedottaa pyynnön esittäneelle valtiolle, mitä apua on saatavilla. Kyseinen maa valitsee tarvitsemansa avun ja ottaa yhteyttä avustaviin maihin. Keskus voi tarjota myös teknistä apua lisäämällä muun muassa satelliittikuvien käyttömahdollisuuksia, ja se toimii tiedotuskeskuksena kooten tietoa ja antaen säännöllisiä tilannekatsauksia osallistuville maille. Menettelyt ovat erilaiset sen mukaan, toimitaanko unionin sisällä vai sen ulkopuolella. Apua pyytävä jäsenvaltio koordinoi mekanismin kautta saadun avun EU:n alueella toteutettavissa avustustoimissa. Komissio ja puheenjohtajana toimiva jäsenvaltio vastaavat unionin pelastuspalvelun avustustoimien koordinoinnista EU:n ulkopuolella. Tällaiset pelastuspalvelutoimet voidaan suorittaa joko itsenäisinä avustustoimina tai osallistumalla kansainvälisen järjestön johtamaan pelastuspalveluoperaatioon. Näissä operaatioissa MIC-keskus varmistaa koordinaation ECHO:n ja Yhdistyneiden Kansakuntien humanitaarisen avun koordinaatioyksikön OCHA:n kanssa, jonka tehtävänä on varmistaa kansainvälisten avustustoimien yleiskoordinointi. EU:n ulkopuolisissa operaatioissa keskus voi lisäksi lähettää muutaman tunnin kuluessa asiantuntijoita itse paikalle arvioimaan avun tarpeen, koordinoimaan pelastuspalveluoperaatioita sekä pitämään yhteyttä toimivaltaisiin viranomaisiin ja kansainvälisiin organisaatioihin. Päätös arviointiasiantuntijoiden lähettämisestä tehdään tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltion kanssa. Mekanismin käyttöön yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kriisinhallintatoimien tukemiseksi liittyy erityisiä menettelyjä.[9] Mekanismi pyrkii myös valmiuksien lisäämiseen. Sen tukena on tietokanta, jossa on tietoa avustusoperaatioiden käytettävissä olevista kansallisista pelastuspalveluvalmiuksista. Mekanismi on saanut myös EU:n sotilasesikunnan kokoaman sotilaallisen tietokannan sisällön, joka antaa laajan kuvan kaikista käytettävissä olevista resursseista, joita voidaan käyttää katastrofien seurausten hoitamisessa. Pelastuspalvelutietokannassa olevia asiantuntijoita ja ryhmänjohtajia kutsutaan osallistumaan koulutusohjelman kursseille, harjoituksiin ja asiantuntijavaihto-ohjelmaan. Lisäksi sovelletaan yhteistä hätäviestintä- ja tietojärjestelmää (CECIS), jolla varmistetaan tehokas viestintä seuranta- ja tiedotuskeskuksen sekä kansallisten yhteyspisteiden välillä. 3. Yhteisön pelastuspalvelumekanismin kehittäminen Toimintasuunnitelmassa mainitaan neljä alaa, joilla mekanismia voitaisiin kehittää: pelastuspalveluoperaatioiden valmistelun parantaminen, analyysi- ja arviointivalmiuksien parantaminen, koordinoinnin tehostaminen ja unionin ulkopuolella tapahtuneista katastrofeista kärsineiden EU:n kansalaisten avustamisen parantaminen. Seuraavat toimenpiteet voidaan toteuttaa nykyisen oikeudellisen kehyksen puitteissa. 3.1 Valmiuksien kehittäminen Koulutukseen, harjoituksiin ja valmiuksiin viime vuosina tehtyjen investointien avulla on voitu varmistaa pelastuspalvelun avustustoiminnan tehokas mobilisointi sekä EU:n alueella että sen ulkopuolella sijaitseviin maihin, joissa katastrofeja on tapahtunut. Toimintasuunnitelmassa kaavaillaan jatkotoimia, joihin sisältyy skenaarioiden laatiminen, koulutusohjelmien tehostaminen ja yhteentoimivuuden - myös siviili- ja sotilastoimien yhteentoimivuuden - lisääminen. Pelastuspalveluvalmiuksien arviointi Viime kuukausina komissio on työstänyt skenaarioita, joiden avulla voidaan kartoittaa, millaisia resursseja jäsenvaltiot voivat antaa käyttöön siinä tapauksessa, että toinen maa joutuu huomattavan terrorihyökkäyksen kohteeksi. Skenaarioiden laatimisen avulla jäsenvaltiot voivat määritellä unionin pelastuspalvelun avustustoiminnan puutteet ja heikkoudet, ja se on olennaisen tärkeä vaihe käytettävissä olevien keinojen yhteentoimivuuden kehittämisessä. Työ on saatava etenemään ripeästi ja sitä on laajennettava luonnon ja muihin katastrofeihin, joissa suurimmalla todennäköisyydellä käytetään pelastuspalvelua. Kaikkien jäsenvaltioiden täysipainoinen osallistuminen on olennaisen tärkeää. Komissio pyytääkin niitä muutamia jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä toimittaneet kyseisiä tietoja, toimittamaan ne nopeasti. Komissio pitää jatkossakin yhteyttä EU:n sotilasesikuntaan saadakseen apua kaikkien pelastuspalvelun käytettävissä olevien keinojen asianmukaiseen arviointiin.[10] Yksiköihin perustuva toimintamalli Komissio ehdottaa osana laajennettua skenaarioiden laatimista, että kunkin osallistuvan maan olisi kartoitettava ennalta toimintavalmiuteen nopeasti saatavat ja itsenäiset yksiköt, jotka se voi antaa unionin pelastuspalveluoperaatioiden käyttöön (yksiköiden osallistuminen vahvistetaan kuitenkin aina tapauskohtaisesti). Kun keskeiset yksiköt on selkeästi määritelty, ne kutsutaan osallistumaan asiaan liittyvään koulutukseen ja harjoituksiin. Tulevaisuudessa tämä tarkoittaisi sitä, että seuranta- ja tiedotuskeskus pyytäisi jäsenvaltioita mobilisoimaan tietyt yksiköt. Näin keskus voisi koota johdonmukaisia pelastuspalvelukokonaisuuksia ja kohdentaa avun tarkemmin kunkin hätätilan erityistarpeisiin. Tällainen yksiköihin perustuva toimintamalli olisi looginen jatko nykyiselle järjestelmälle, jossa useimmissa jäsenvaltioissa on saatavilla tietyt yksiköt, jotka saadaan käyttöön lyhyellä varoitusajalla. Lisäetuna olisi, että jäsenvaltioissa tarjolla oleva erityyppinen asiantuntemus voitaisiin hyödyntää mahdollisimman hyvin. Yksiköiden kehittäminen olisi myös tärkeä toimenpide katastrofivalmiuden kansainvälisen kapasiteetin vahvistamiseksi, ja niiden avulla EU voisi tuottaa ennalta määriteltyjä pelastuspalvelutoimien paketteja EU:n ulkopuolisille maille. Yksiköihin perustuvaa toimintamallia kehitettäessä on huomiota kiinnitettävä siihen, että varmistetaan että se on yhdenmukainen YK:ssa kehitettyjen yksiköiden ja säännösten kanssa ja että ne täydentävät toisiaan. Koulutus ja harjoitukset Koulutuksella ja harjoituksilla lisätään yhteentoimivuutta ja kehitetään yhteistä toimintakulttuuria. Tämän alan nykyisiä toimia on edelleen kehitettävä ja tarvittaessa tehostettava. Tässä yhteydessä voidaan järjestää erityiskoulutusta ja -harjoituksia tietyistä aiheista (esimerkiksi arviointimenetelmistä) tai tietyille kohderyhmille. Vastaavia tehtäviä hoitavien sotilasosapuolten osallistumista koulutukseen ja harjoituksiin olisi rohkaistava siviili- ja sotilastoimien yhteentoimivuuden edistämiseksi. Yhdenmukaisuutta ja yhteisvaikutusta nykyisten YK:n ja Punaisen Ristin järjestelmissä toteutettavien koulutustoimien kanssa tutkitaan yhteisen toimintakulttuurin ja yhteentoimivuuden edistämiseksi. Osallistumista toisten järjestöjen järjestämään koulutukseen rohkaistaan. 3.2 Analysointi ja tarpeiden arviointi Varhaisvaroitus ja analysointi Arvokasta aikaa voidaan säästää vahvistamalla MIC-keskuksen ja nykyisten EU:n ja YK:n varhaisvaroitus- ja päivystysjärjestelmien välistä yhteyttä. Keskuksen on saatava kaikki saatavilla olevat luonnonkatastrofeja koskevat varoitukset, jotta se voi määritellä nopeasti, voisivatko katastrofit johtaa avun tarpeeseen, ja lyhentää näin pelastuspalveluoperaation valmisteluun tarvittavaa aikaa. Keskuksen pitäisi myös kyetä jatkuvasti seuraamaan katastrofeihin liittyviä kehityssuuntauksia hyödyntämällä saatavissa olevat tietolähteet mahdollisimman hyvin.[11] Uudet kehityssuuntaukset ja keskuksen saapuvat raportit on analysoitava jatkuvasti, jotta niiden mahdolliset vaikutukset ja mahdolliset pelastuspalveluntarpeet voidaan arvioida. Tähän työhön antavat olennaisen panoksensa Euroopan tasolla käytettävissä olevat tieteen ja tekniikan resurssit, muun muassa tieto- ja seurantajärjestelmät. Tähän tavoitteeseen pääsemiseksi seuranta- ja tiedotuskeskuksella on oltava todellinen ympäri vuorokauden toimiva päivystysjärjestelmä[12], jolla taataan välitön reagoiminen hätätilanteisiin, sekä varalla riittävästi henkilöstöä, jotta varmistetaan riittävät henkilöresurssit tapahtuman kaikissa vaiheissa. Paikan päällä suoritettavan tarpeiden arvioinnin tehostaminen Hiljattaisen tsunamikatastrofin yhteydessä saaduista kokemuksista keskeinen oli se, että on lisättävä arviointikapasiteettia katastrofin tapahtumapaikalla sellaisten erityistarpeiden tunnistamiseksi, joihin pelastuspalvelu on erikoistunut. Arvioijat työskentelevät luonnollisesti läheisessä yhteistyössä ECHO:n humanitaarisen avun kenttäyksiköiden sekä YK:n ja muiden arviointiryhmien kanssa paikan päällä toistensa työtä täydentäen. EU:n uudella pelastuspalvelutarpeen arviointikapasiteetilla olisi vahvistettava nykyistä maailmanlaajuista kapasiteettia sekä yhdenmukaistamalla EU:n toimia YK:n toimien kanssa että lisäämällä unionin kapasiteettia. Seuranta- ja arviointikeskuksen olisi tulevaisuudessa kyettävä lähettämään yksittäisten asiantuntijoiden sijasta pieniä noin 5 henkilön arviointiryhmiä katastrofin voimakkuuden mukaan. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava keskukselle ennakkoon kaikki asiantuntijat, jotka ne voivat antaa käytettäväksi lyhytkestoisiin operaatioihin, ja vahvistettava kyseisten asiantuntijoiden käytettävissäolo aivan katastrofin alkuvaiheissa. Lisäksi on tarkasteltava arviointimenetelmiä ja -normeja ottaen huomioon YK:n ja muiden tahojen kehittämät hyväksytyt menetelmät ja normit. Tarkoituksena on kehittää johdonmukainen toimintamalli pelastuspalvelutarpeiden arvioimiseksi mekanismin puitteissa. Arvioinnin laatua voidaan edelleen kohentaa antamalla arviointiasiantuntijoille erityiskoulutusta. Koulutuksessa käsiteltäisiin etenkin arviointimenetelmiä ja -normeja sekä koordinaatiota YK:n, ECHO:n, IFRC:n ja muiden asiantuntijoiden kanssa. Kuten neuvosto sopi 4. lokakuuta 2004, komissio kehittää lisäksi yhteiset tunnukset, joiden avulla voidaan tunnistaa mekanismin puitteissa paikan päällä työskentelevät henkilöt. Tämä kehittää EU:n pelastuspalvelujoukkojen yhteenkuuluvuuden tunnetta ja lisää EU:n toiminnan näkyvyyttä katastrofipaikalla. 3.3 Koordinoinnin tehostaminen Neuvosto pyysi komissiota ehdottamaan keinoja, joilla voitaisiin parantaa jäsenvaltioiden avustustoimien koordinointia sekä silloin, kun avustustoimet toteutetaan unionin itsenäisenä operaationa, että silloin, kun ne toteutetaan unionin kollektiivisena panoksena jonkin muun järjestön johtaman operaation puitteissa. Unionin koordinoidut pelastuspalvelutoimet Todellinen EU:n yhteinen toiminta edellyttää, että jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä mekanismin kautta. Toiminta Etelä-Aasian kriisissä osoitti, että jäsenvaltioiden toimintamallien välillä on huomattavia eroja. Jotta kaikki mekanismin tarjoamat mahdollisuudet voidaan hyödyntää, tarvitaan selkeä sitoumus Euroopan tason yhteistyöhön Yhdistyneiden Kansakuntien ja katastrofista kärsineen maan tueksi. Pyrkimys EU:n ja YK:n toimien täydentävyyteen ja koordinaatioon Toimiessaan unionin ulkopuolisissa maissa EU:n on kyettävä täydentämään kansallisten ja paikallisten viranomaisten toimenpiteitä ja antamaan kattava panos YK:n koordinoimaan maailmanlaajuiseen avustustoimintaan. EU:n ulkopuolella toteutettavissa toimissa tunnustetaan täysin YK:n OCHA:n johtava asema. Etelä-Aasian katastrofin aikana mekanismi on työskennellyt tiiviissä yhteistyössä YK:n OCHA:n ja sen paikan päällä olevan henkilöstön kanssa. Nykyistä YK:n kanssa toteutettavaa yhteistyötä ja koordinaatiota, joka perustuu vuonna 2004 tehtyyn sopimukseen[13], kehitetään edelleen kaikilla katastrofiavun tärkeimmillä toiminta-aloilla sekä paikanpäällä että päätoimipaikoissa. Komissio varmistaa, että YK:n OCHA:n kanssa tehty sopimusta noudatetaan, jotta voidaan varmistaa käytettävissä olevien resurssien maksimaalinen käyttö ja koordinoidut toimet EU:n ulkopuolisissa maissa tapahtuvissa katastrofeissa. Pyrkimys pelastuspalvelutoimien ja humanitaarisen avun koordinaatioon ja toimien täydentävyyteen Monissa katastrofitilanteissa pelastuspalvelutoimilla tarjotaan humanitaarista apua ja edistetään laajempaa humanitaarista apua. Näin ollen on elintärkeää varmistaa, että pelastuspalvelutoimet koordinoidaan läheisessä yhteistyössä humanitaarisen avun toimijoiden kanssa kaikissa operatiivisen avun vaiheissa. Yhteisön tasolla mekanismi työskentelee läheisessä yhteistyössä yhteisön tasolla myös ECHO:n kanssa sekä paikan päällä että päätoimipisteissä, jotta voidaan varmistaa unionin kattavat pelastuspalvelutoimet äkillisissä katastrofeissa. Komission toimintaohjeissa korostetaan jo nyt ja vahvistetaan edelleen EY:n humanitaarisen avun ja pelastuspalvelutoimien yhteisvaikutusta ja toimien täydentävyyttä. Toimissa hyödynnetään niiden erityistehtäviä ja suhteellisia etuja. Jo aloitettua työtä yhteisistä kokemuksista ja suunnittelu- ja täytäntöönpanovaiheen toiminnallisista yhteyksistä jatketaan, jotta voidaan varmistaa asianmukaiset yhteiset avustustoimet, kun nämä kaksi välinettä mobilisoidaan saman katastrofitilanteen aikana. Operatiivisen suunnitteluvalmiuden parantaminen Seuranta- ja tiedotuskeskuksen operatiivista suunnitteluvalmiutta on lisättävä. Tällöin keskus voisi olla keskeisemmässä roolissa suunniteltaessa ja koordinoitaessa jäsenvaltioiden pelastuspalveluavun kuljetusta, jakelua ja toimittamista sekä EU:ssa että sen ulkopuolella. Paikan päällä toteutettavan koordinoinnin parantaminen EU:n ulkopuolella toteutettavissa operaatioissa on lisättävä sekä päätoimipaikkojen valmiuksia että vastaavasti koordinointivalmiuksia paikan päällä. Unionin pelastuspalvelutoimien koordinaation parantaminen edellyttäisi unionin toimien vahvempaa koordinaatiota paikanpäällä. Tämä vahvistaisi paikallisviranomaisten ja YK:n kapasiteettia koordinoida avustustoimia, koska kaikilla unionin pelastuspalvelutoimilla olisi vain yksi yhteyspiste. Koordinointi voisi sisältää unionin pelastuspalveluavun saapumisen, jakelun ja toimittamisen sekä yhteistyön ulkoisten toimijoiden, kuten YK:n yksiköiden ja paikallisten sekä kansainvälisen kansalaisjärjestöjen kanssa. Toimien koordinointi vastaavia tehtäviä hoitavien sotilaallisten osapuolten kanssa Pelastuspalvelutoimien tukena toteutettavan sotilaallisten voimavarojen käytön on perustuttava asianmukaisiin kansainvälisiin sääntöihin, erityisesti vuoden 1994 suuntaviivoihin sotilas- ja siviilipuolustusvoimien käytöstä katastrofiavussa (niin sanotut Oslon suuntaviivat) ja YK:n vuoden 2003 suuntaviivoihin sotilas- ja siviilipuolustusvoimien käytöstä monisyisissä hätätilanteissa. Näiden voimavarojen käytössä on myös kunnioitettava YK:n yleistä koordinointitehtävää, jos YK on paikan päällä. Tsunamin aiheuttama hätätila on kuitenkin tuonut korostetusti esiin sotilasresurssien tarjoamat mahdollisuudet suurkatastrofien hoidossa ja tarpeen varmistaa, että koordinointia kyseisiä tehtäviä hoitavien sotilasosapuolten kanssa parannetaan. Kun sotilaallisten voimavarojen käyttö on tarpeen ja asianmukaista kansainvälisten suuntaviivojen mukaisesti, mekanismin on kyettävä hyödyntämään sotilaallisia välineitä siviilitoimien tukena. On syytä muistaa, että neuvosto hyväksyi 17. toukokuuta 2004 yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat sotilastietokannan saattamista mekanismin käyttöön. Säännöt kattavat menettelyt, jotka koskevat sotilaallisten voimavarojen käyttöä unionin sisällä tapahtuvissa terroristihyökkäyksissä. Sääntöjen mukaan mekanismin on toimitettava kaikki avustuspyynnöt eteenpäin tätä varten nimetyille kansallisille pelastuspalvelun yhteyspisteille, jotka antavat vastauksissaan tietoa sotilaallisten voimavarojen saatavilla olosta. Samanlaisia menettelyjä olisi vahvistettava muihin katastrofityyppeihin sovellettaviksi, jotta sotilaalliset voimavarat saadaan tarvittaessa käyttöön entistä nopeammin ja tarkoituksenmukaisemmin. EU:n sotilaallisten voimavarojen käytettävyyttä voidaan myös parantaa hyödyntämällä tehokkaammin EU:n sotilaallisia voimavaroja koskevaa tietokantaa. Komission tiedonannossa katastrofien ja kriisien edellyttämien EU:n valmiuksien vahvistamisesta[14] ehdotetaan, miten siviili-sotilasyksikkö edistäisi tämän tavoitteen toteutumista. Komission sisäisen koordinaation parantaminen Etelä-Aasiasta saadut kokemukset korostivat komission yksiköiden välisen koordinaation merkitystä. Komissio ilmoitti 20. lokakuuta 2004 ARGUS-järjestelmän ja keskitetyn hätäkeskuksen perustamisesta.[15] Komissio tutkii myös aktiivisesti sisäisiä menettelyjään sen varmistamiseksi, että se voi toimia hätätilanteessa tehokkaimmalla ja yhdenmukaisimmalla tavalla. Kuljetusten rahoittaminen Unionin pelastuspalveluavun koordinoinnin parantaminen edellyttää myös mahdollisuutta hyödyntää kaikki käytettävissä oleva apu, jotta hätätilasta kärsivän maan tarpeisiin voidaan vastata. Kuten tsunamin aiheuttama hätätila osoitti, unionin pelastuspalveluavun kuljetuskapasiteettia on selvästi tarpeen lisätä. Mekanismin perustamisesta tehty neuvoston päätös mahdollistaa jo, että MIC-keskus voi avustaa pelastuspalveluavun kuljettamisessa katastrofipaikalle. Jos ehdotettu valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusväline hyväksytään, se mahdollistaisi osallistumisen pelastuspalveluavun kuljetuskustannuksiin EU:n alueella tai mekanismiin osallistuvien valtioiden alueella tapahtuvissa katastrofeissa aikana.[16] Ehdotetusta vakausvälineestä voidaan korvata pelastuspalveluavun kuljetuskustannuksia EU:n ulkopuolisiin maihin. 3.4 YUTP:n tarpeiden huomioon ottaminen Feirassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto mainitsi, että pelastuspalvelu on yksi ensisijaisista aloista, joilla EU:n siviilikriisinhallintakapasiteettia olisi vahvistettava. Yhteisön pelastuspalvelumekanismilla on keskeinen osa tämän kapasiteetin rakentamisessa. Komissio muistuttaa mieliin 29. syyskuuta 2003 annetun yhteisen julistuksen, jossa vahvistetaan menettelyt, joiden mukaan mekanismia käytetään yhteisen ulko- ja tuvallisuuspolitiikan toimissa. Komissio jatkaa työtä neuvoston kanssa sen varmistamiseksi, että mekanismi vastaa täysimääräisesti YUTP:n tulevien toimien tarpeita. 3.5 EU:n kansalaisille annettavan avun parantaminen Neuvosto korosti tarvetta parantaa EU:n kansalaisille annettavaa apua EU:n ulkopuolella tapahtuvien katastrofien yhteydessä ja peräsi keskustelua siitä, mitkä tehtävät voitaisiin hoitaa nykyisten välineiden avulla. Etelä-Aasiasta saatu kokemus on osoittanut, että pelastuspalvelun ja edustustojen viranomaisten välinen yhteistyö voi hyödyttää molempia osapuolia unionin ulkopuolella toimittaessa. Koska mekanismilla on jäsenvaltiot ympäri vuorokauden yhdistävä verkosto, se voi antaa hyödyllistä operatiivista apua etenkin vaihtamalla tietoja kaikkien jäsenvaltioiden uhrientunnistusryhmistä sekä kotiinkuljetus- ja (sairaiden) evakuointitarpeista. Lisäksi seuranta- ja tiedotuskeskus kehotti jäsenvaltioita hyödyntämään pelastuspalveluapua tuovia lentokoneita EU:n kansalaisten kotiinkuljettamisessa koneiden paluumatkalla, jolloin yhdistettäisiin perinteinen pelastuspalveluapu ja konsuliyhteistyö. Komissio on valmis antamaan mekanismin käytettäväksi vastaavissa uusissa tehtävissä silloin, kun se on asianmukaista ja hyödyllistä. 4. Pidemmän aikavälin toimet Euroopan unionin pelastuspalvelukapasiteetin kehittämiseksi Neuvosto on pyytänyt komissiota tekemään ehdotuksia, jotta unioni voisi parantaa pelastuspalvelutoimiaan laadullisesti ja vahvistaa kapasiteettiaan. Tammikuun 31. päivänä 2005 hyväksytyssä EU:n toimintasuunnitelmassa mainitaan kysymykset, joita on tarkasteltava EU:n nopeiden avustustoimien kapasiteettia perustettaessa. Näitä kysymyksiä ovat resurssien yhdistäminen, suhteet seuranta- ja tiedotuskeskuksen ja ECHO:n sekä jäsenvaltioiden välillä (esim. online-tietojärjestelmän avulla), pelastuspalveluoperaatioita tukevien sotilaallisten voimavarojen koordinointi ja paikan päällä luotavat koordinaatiorakenteet. Mekanismi on osoittanut kykenevänsä saamaan pelastuspalveluavun nopeasti liikkeelle hyvin erilaisissa tilanteissa, ja se voi olla osa koko EU:n nopeiden toimien kapasiteettia. Edellä esitettyjen parannusten lisäksi mekanismiin ehdotetaan rakenteellisia uudistuksia, joilla lisätään sen toimintavalmiutta. 4.1 Pelastuspalveluresurssien yhdistäminen Yhteisön pelastuspalvelumekanismin perustamisesta tehdyssä voimassaolevassa neuvoston päätöksessä säädetään, että jäsenvaltiot voivat yhdistää pelastuspalveluresurssinsa Euroopan tasolla. Kuten edellä mainittiin, skenaarioihin perustuvan valmiuksien arvioinnin avulla jäsenvaltiot voivat tunnistaa mekanismin kautta saatavilla olevien nykyisten pelastuspalveluvalmiuksien puutteet. Jos jäsenvaltioiden yhdistetyt voimavarat eivät ole riittävät mahdollisiin tarpeisiin vastaamiseksi, pelastuspalvelun lisävalmiuksia on kehitettävä edelleen kansallisella tasolla, jotta resurssien yhdistämistä Euroopan tasolla saadaan parannettua. Tämä edellyttää selkeää oikeusperustaa samoin kuin jäsenvaltioiden halukkuutta saattaa pelastuspalveluresurssejaan entistä laajemmin muiden maiden käytettäväsi ja jakaa tietoa näistä resursseista. Vuonna 2005 annetaan ehdotus mekanismia koskevan neuvoston päätöksen muuttamiseksi. Uudella säädöksellä olisi luotava perusta määrällisten tavoitteiden luomiseksi Euroopan tasolla käytettävissä oleville pelastuspalveluresursseille, joilla avustetaan tarvittaessa EU:n jäsenvaltioita ja EU:n ulkopuolisia maita. 4.2 Kohti ennakoivaa lähestymistapaa EU:n ulkopuolella toteutettavista operaatioista saadut kokemukset osoittavat, että arvokasta aikaa voi kulua hukkaan katastrofin tapahtumahetken ja virallisen avunpyynnön saapumisen välillä. Seuranta- ja tiedotuskeskuksen analyysivalmiuksia lisäämällä voidaan soveltaa aiempaa ennakoivampaa toimintamallia silloin, kun katastrofista saadaan tieto. Seuranta- ja tiedotuskeskuksella olisi tulevaisuudessa oltava valtuudet tiedottaa unionin ulkopuoliselle maalle komission edustuston tai lähetystön, paikalla olevien yhteisön asiantuntijoiden tai muiden diplomaattisten kanavien välityksellä mahdollisuudesta pyytää apua aina silloin, kun pelastuspalveluavun selkeä tarve tulee esiin. Näin voidaan osaltaan pienentää viivettä katastrofitapahtuman ja avun perille saamisen välillä. Jos katastrofista kärsivä maa kieltäytyy pyytämästä apua, asia jää siihen. 4.3 Valmiusyksiköt Nykyisin kukin jäsenvaltio päättää tapauskohtaisesti ja vapaaehtoisesti, kykeneekö se antamaan pyydettyä pelastuspalveluapua. Tämän järjestelmän vuoksi unionin pelastuspalvelun avustustoiminnan nopeus riippuu kansallisesta päätöksenteosta 25 jäsenvaltiossa. Tulevaisuudessa jäsenvaltiot voisivat kohdassa 3.1 kuvatun yksiköihin perustuvan toimintamallin mukaisesti edetä asiassa sopimalla, että ne pitävät muutamia avainyksiköitä jatkuvassa valmiudessa unionin pelastuspalveluoperaatioita varten. Lisäksi jäsenvaltiot voisivat - ennen mahdollista hätätilaa - päästä poliittiseen sopimukseen siitä, että ne mobilisoivat nämä pelastuspalvelun valmiusyksiköt aina, kun asianmukainen EU:n viranomainen pyytää niiden välitöntä toimintaa. Näin varmistettaisiin, että muutamat avainyksiköt ovat aina valmiina lähtemään, ja vähennettäisiin huomattavasti aikaa, joka tarvitaan pelastuspalvelun avustustoiminnan liikkeelle saamiseen. Vaikka jäsenvaltiot suostuisivat ennakkoon kyseisten ryhmien lähettämiseen unionin pyynnön saavuttua, voitaisiin vahvistaa säännökset sellaisia tilanteita varten, joissa kansallinen tarve menee kansainvälisen tarpeen edelle. Jäsenvaltioiden ryhmät voisivat esimerkiksi jakaa taakkaa pitämällä yhdessä tietyt avainyksiköt valmiudessa ja varmistaa näin kyseisten yksiköiden jatkuvan valmiuden Euroopan tasolla. Yksiköiden pitää olla nopeasti toimintavalmiita ja täysin omillaan toimeen tulevia. Jäsenvaltioiden kanssa pitäisi päästä selkeään sopimukseen yksiköiden käyttöä koskevista ehdoista. Yksiköt muodostaisivat unionin kunkin pelastuspalveluoperaation ydinjoukon, ja niiden yhteentoimivuus voitaisiin varmistaa harjoitusten ja koulutuksen kautta. Ne olisivat tällaisina EU:n pelastuspalvelujoukkojen todellinen ydin. 4.4 Logistisen perustan vahvistaminen Mekanismilla tulisi olla asianmukaiset logistiset välineet. Ehdotuksessa neuvoston asetukseksi valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusvälineestä säädetään mahdollisuudesta korvata sellaisten tarvikkeiden vuokrauskustannukset, jotka ovat välttämättömiä EU:n nopeiden avustustoimien toteuttamiseksi ja joita ei ole saatavilla jäsenvaltioissa. Esimerkkinä tällaisista välineistä voitaisiin mainita lentokoneet tai välineet metsäpalojen sammuttamista varten kesäkuukausina. EU:n ulkopuolella toteutettavien avustustoimien osalta on tutkittava synergiamahdollisuuksia YK:n, ja erityisesti YK:n yhteisen logistiikkakeskuksen (UN Joint Logistics Centre) ja YK:n katastrofiapukapasiteetin keskusrekisterin (UN Central Register for Disaster Management Capacities) kanssa. Komissio ehdottaa tiedonannossaan katastrofien ja kriisien edellyttämien EU:n valmiuksien vahvistamisesta[17] toteutettavuustutkimusta yhteisen logistiikkaperustan luomista EU:n ulkopuolella toteutettaville suoraan hallinnoitaville toimille. 4.5 Katastrofiavun kansainvälisen koordinaation edistäminen Yhteisön mekanismin tehtävänä on helpottaa pelastuspalveluavun mobilisointia 30 Euroopan maasta. Sillä on käytössään laajat hätävalmiudet. Yleisen katastrofiavun lisäksi on käytössä laajat tekniset valmiudet puhdistusvälineistä erityispalonsammutuskalustoon. Tämä apu täydentää arvokkaalla tavalla muuta kansainvälistä katastrofiapua erilaisissa hätätilanteissa. EU:n pelastuspalvelutoimien lisäarvon perusteella ja YK:n johtavan aseman tukemiseksi yhteisön mekanismin tavoitteena olisi oltava kansainvälisen koordinaation tehostaminen, jotta voitaisiin hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla käytettävissä olevat resurssit ja edistää täysin koordinoitujen avustustoimien toteuttamista EU:n alueen ulkopuolella. Tähän sisältyisivät katastrofialueen koordinaation ja avun tarpeen arviointiin liittyvien toimintaohjeiden laatiminen ja kehittäminen. Tämä edellyttää mekanismin kansainvälisen roolin lisäämistä siten, että toimet koordinoidaan läheisessä yhteistyössä YK:n OCHA:n kanssa ja ottaen huomioon muiden kansainvälisten järjestöjen mandaatit. 5. Päätelmät Tämän tiedonannon jaksossa 3 on esitelty toimenpiteitä, jotka voidaan toteuttaa nopeasti mekanismin toimintakyvyn parantamiseksi. Jaksossa 4 on joukko ehdotuksia mekanismin kehittämiseksi edelleen. Nämä edellyttävät mekanismista tehdyn neuvoston päätöksen muuttamista. Kaikilla näissä osioissa tehdyillä ehdotuksilla on taloudellisia vaikutuksia. Valmiustoimet ja EU:n alueen toimet kuuluvat komission 6. huhtikuuta 2004 hyväksymän valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusvälineen perustamista koskevan ehdotuksen soveltamisalaan[18]. EU:n ulkopuolella toteutettavat toimet kuuluvat vakausvälineen[19] soveltamisalaan. On huomioita, että neuvosto ei ole vielä hyväksynyt näitä välineitä. Näiden ehdotusten henkilöresurssivaikutuksia käsitellään vuotuisten määrärahojen jaon yhteydessä. Määrärahat jaetaan poliittisella tasolla määriteltyjen prioriteettien mukaisesti. Valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusvälineestä annetun ehdotuksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä on yksityiskohtainen selvitys edellä mainittujen toimien toteuttamisen edellyttämistä määrärahoista. Ehdotettujen toimien laajuutta saatetaan joutua arvioimaan uudelleen, jos tarvittavia varoja ei saada käyttöön kokonaisuudessaan. Komissio pyytää neuvostoa ja Euroopan parlamenttia tukemaan tässä tiedonannossa esitettyjä suuntaviivoja ja ehdotuksia. [1] KOM(2005) 113 lopullinen, 6.4.2005 [2] Euroopan parlamentin päätöslauselma Intian valtameren äskettäisestä tsunamikatastrofista, 13. tammikuuta 2005 [3] Pelastuspalveluja ovat tyypillisesti etsintä- ja pelastustoimet, kiireellinen lääkintäapu, palonsammutus sekä suojan, ruoan ja veden järjestäminen. Katastrofin luonteen mukaan niihin kuuluvat usein myös teknisemmät avustusmuodot, esimerkiksi palonsammutukseen tarkoitetut lentokoneet (metsäpalojen yhteydessä), pumppauskapasiteetti (tulvien yhteydessä), saasteiden torjunta-alukset (öljyvuotojen varalta) sekä havaitsemis- ja puhdistusmenetelmät (kemiallisten, biologisten tai ydinonnettomuuksien yhteydessä) [4] EU:n ulkopuolisissa maissa tapahtuvien avustustoimien osalta katso erityisesti yhteisön mekanismin perustamisesta tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa 23. lokakuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/792/EY, Euratom 6 artikla [5] KOM(2005) 124 lopullinen, 6.4.2005 [6] KOM(2005) 108 lopullinen, 6.4.2005 [7] Neuvoston päätös 2001/792/ETY, Euratom. [8] Yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelman perustamisesta 9. joulukuuta 1999 tehty neuvoston päätös 1999/847/EY [9] Neuvoston ja komission 29. syyskuuta 2003 antamassa yhteisessä julistuksessa vahvistetaan säännöt mekanismin käytölle YUTP:n kriisinhallintatoimissa [10] Tiedonannossaan katastrofien ja kriisien edellyttämien EU:n valmiuksien vahvistamisesta komissio ehdottaa komission ja EU:n sotilasesikunnan välisen yhteyden vahvistamista, mukaan luettuna virkamiesten siirtäminen siviili-sotilasyksikköön. KOM(2005) 153 lopullinen, 20.4.2005 [11] Nykyisiä tietolähteitä ovat esimerkiksi EU:n edustustot ja lähetystöt, RELEX-komentokeskus, ECHO:n komentokeskus ja asiantuntijat, ECURIE-järjestelmä (Euroopan yhteisön säteilyhätätilanteita koskeva nopea tietojenvaihto) sekä muut tahot, esim. GDAS (Global Disaster Alert System), jotka ovat käytettävissä yhteisen tutkimuskeskuksen, tutkimuksen pääosaston kautta ja UNDAC:in hälytysjärjestelmän kautta [12] Vaikka seuranta- ja tiedotuskeskuksella on tällä hetkellä toimintavalmius 24 tuntia vuorokaudessa seitsemänä päivänä viikossa, se perustuu valmiudessa olevaan henkilöstöön, joka on valmis palvelukseen 30 minuutissa, yhteistyössä turvallisuusasioista vastuussa olevan komission osaston kanssa [13] YK:n OCHA:n ja Euroopan yhteisöjen komission välinen kirjeenvaihto koskien hätätilannevalmiusyhteistyötä (jos hätätilanteestä kärsivässä valtiossa toteutetaan avustustoimia samanaikaisesti), 27.–28. lokakuuta 2004 [14] KOM(2005) 153 lopullinen, 20.4.2005 [15] KOM(2004) 701 lopullinen, 20.10.2004 [16] KOM(2005) 113 lopullinen, 6.4.2005 [17] KOM(2005) 153 lopullinen, 20.4.2005 [18] KOM(2005) 113 lopullinen, 6.4.2005. [19] KOM(2004) 630 lopullinen, 29.9.2004.