FI Euroopan unionin virallinen lehti C 132/8

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Euroopan sosiaalirahaston tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen”

(valmisteleva lausunto)

2011/C 132/03

Esittelijä: Xavier VERBOVEN

Toinen esittelijä: Miguel Ángel CABRA DE LUNA

Euroopan komissio päätti 7. lokakuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Euroopan sosiaalirahaston tulevaisuus vuoden 2013 jälkeen

(valmisteleva lausunto).

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 24. helmikuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 15.–16. maaliskuuta 2011 pitämässään 470. täysistunnossa (maaliskuun 15. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 172 puolesta ja 1 vastaan 7:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea katsoo seuraavaa:

1.1 Taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden periaate sekä yhteisvastuun periaate sisältyvät perussopimuksiin ja muodostavat kaksi tärkeimmistä kansalaisten ja alueiden yhdentymistä tukevista pilareista. Näiden periaatteiden on siten oltava keskeisellä sijalla keskusteltaessa Euroopan unionin tulevasta talousarviosta.

1.2 Koheesiopolitiikalla ei pidä ainoastaan vähentää alueiden välisiä eroja, vaan myös auttaa kitkemään sosiaalista epätasa-arvoa, josta tietyt väestönosat kärsivät. Koheesiopolitiikalla on siksi edistettävä täystyöllisyyttä, yhdenvertaisia mahdollisuuksia sekä sosiaalista osallisuutta ja yhteenkuuluvuutta eli laajemmin koko Euroopan sosiaalista mallia. Euroopan sosiaalirahaston (ESR) on jatkossakin oltava Euroopan unionin koheesiopolitiikkaan kuuluva rakennerahasto.

1.3 ESR on tärkein väline Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanon tukemisessa, ja sen on jatkossakin oltava väline, jonka avulla voidaan investoida tehokkaasti henkilöresursseihin ja tukea laadukkaiden työpaikkojen tarjontaa ja sosiaalista osallisuutta Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä. Näin ollen ja kun otetaan huomioon tämänhetkinen taloustilanne, ESR:n on säilytettävä paikkansa tärkeänä strategia- ja rahoitusvälineenä, ja sille on osoitettava nykyistä enemmän resursseja, sillä sen vastuulla olevat haasteet ovat myös kasvaneet (korkeampi työttömyysaste). Resurssien lisäyksen on heijastettava EU:n yleisen talousarvion kasvua eli oltava vähintään 5,9 prosenttia, saman verran kuin Euroopan komissio ehdotti EU:n talousarvion kokonaiskorotukseksi vuonna 2011.

1.4 Eurooppa-neuvoston päätös vahvistaa ESR:n asemaa on erityisen tärkeä nykyisinä talouskriisin aikoina. ESR:n paikka on edelleen työmarkkina- ja sosiaalipolitiikan kehyksessä. Investointien on kohdistuttava sekä henkilöresurssien ja osaamisen kehittämiseen että irtisanottujen työntekijöiden saamiseen takaisin työmarkkinoille. Tärkeimmäksi tavoitteeksi olisi kuitenkin otettava laadukkaiden työpaikkojen luominen, kestävä kasvu sekä muita heikommassa asemassa olevien väestönosien, kuten nuorten, naisten, maahanmuuttajien, pitkäaikaistyöttömien, työmarkkinoilta pahimmin syrjäytyneiden, ikäihmisten, vammaisten ja etnisten vähemmistöjen, integroiminen työmarkkinoille ja yhteiskuntaan, jotta EU:n kilpailukyky paranisi ja jotta Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet saavutettaisiin.

1.5 ESR:n käytöstä saaduista kokemuksista on otettava opiksi, jotta sen avulla voidaan tukea niin Euroopan unionin talouden elvyttämistä kuin talouskasvua. Sitä varten on annettava enemmän tukea ESR:n tavoitteita noudattaville pk-yrityksille ja erittäin pienille yrityksille sekä osuus- ja yhteisötalouden toimijoille ja tehtävä yhteiskunnallisia parannuksia, joilla varmistetaan laadukkaiden työpaikkojen säilyminen ja luominen sekä erityisesti työn kautta toteutuva sosiaalinen osallisuus.

1.6 ESR:n olisi tuettava – henkilöresursseihin investoimiseen keskittyvänä EU:n välineenä – Eurooppa 2020 -strategian kolmea ensisijaista tavoitetta, jotka ovat älykäs kasvu, kestävä kasvu ja osallistava kasvu. Työpaikka, koulutus, aktiivinen osallisuus ja yhdenvertaisten mahdollisuuksien tarjoaminen ovat keskeisiä tekijöitä yksilön mahdollisuuksien parantamisen kannalta. Sitä varten on kehitettävä jokaisen osaamista ja pätevyyttä, vaalittava innovaatiokulttuuria, nostettava työllisyysastetta ja luotava osallistavat työmarkkinat.

1.7 Kumppanuusperiaate, jonka mukaisesti työmarkkinaosapuolet ja muut järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan organisaatiot osallistuvat toimintaan, on olennainen edellytys rakennerahastoihin ja erityisesti Euroopan sosiaalirahastoon liittyvien toimenpiteiden onnistumiselle.

1.8 Työmarkkinaosapuolten vuoropuheluroolia ja kansalaisjärjestöjen asemaa kumppanuusjärjestelyssä on hyödynnettävä, jotta talouskriisin vaikutukset saadaan torjuttua ja saadaan tuloksia aikaan.

1.9 Kumppanuuden, syrjimättömyyden, pääsymahdollisuuksien parantamisen ja kestävän kehityksen periaatteita (1) on edelleen noudatettava ja lujitettava, jotta viime ohjelmakaudella saadut hyvät tulokset saavat jatkoa.

1.10 Rakennerahastoasetuksissa on määriteltävä selkeästi kumppanuuden periaate sekä edellä mainitut periaatteet sen sijaan, että niissä viitattaisiin ”nykyisiin kansallisiin sääntöihin ja menettelyihin”. Jokaisen kumppanitahon tehtävät on määriteltävä selkeästi. Seurantakomiteoiden asemaa ohjelmasuunnittelun, täytäntöönpanon ja seurannan yhteydessä on vahvistettava päättäväisesti suhteessa toimivaltaisiin kansallisiin ja alueellisiin viranomaisiin.

1.11 ETSK on samaa mieltä siitä, että varojen käytön arviointia, suorituskykyä ja tuloksia on parannettava. Sitä varten olisi kuitenkin määriteltävä indikaattoreita ja käytettävä niin laadullisia kuin määrällisiä mittareita laajemmassa kehyksessä, joka kattaa koko koheesiopolitiikan täytäntöönpanomenettelyn.

1.12 Eri tasoilla eli EU:ssa, jäsenvaltioissa sekä alue- ja paikallistasolla määriteltyjen tavoitteiden johdonmukaisuus on varmistettava.

1.13 Yhteisvaikutusta Euroopan aluekehitysrahaston ja muiden rahastojen kanssa on voimistettava, ja kumppanuuden, syrjimättömyyden ja kestävän kehityksen periaatteita on vahvistettava Euroopan aluekehitysrahastossa. ESR:n ja Euroopan globalisaatiorahaston (EGR) päällekkäisyyttä on vältettävä, ja on huolehdittava toiminnan johdonmukaisuudesta, sillä ESR:n rakenneuudistustoimet ovat ennaltaehkäiseviä ja EGR:n korjaavia.

1.14 Menettelyjen täytäntöönpanoa ja ESR:n rahoituksen saantiin liittyviä käytännön näkökohtia on parannettava monin tavoin, etenkin vähentämällä byrokratiaa huomattavasti, nopeuttamalla erityisesti maksujärjestelmää, jotta ohjelmien toteuttajille koituva taloudellinen rasite olisi mahdollisimman pieni, ja yksinkertaistamalla laskutus- ja tilinpäätösmenettelyjä esimerkiksi kertakorvausten (lump sums) avulla.

1.15 Tulevasta ESR:stä on taattava riittävät varat Eurooppa 2020 -strategian täytäntöönpanoon innovatiivisten rahoitusratkaisujen (2) avulla. Sellainen on esimerkiksi varojen myöntäminen suoraan työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta koskeviin toimiin, jotka on kohdennettu muita heikommassa asemassa oleville ryhmille tai syrjäytymisvaarassa oleville.

1.16 Työmarkkinaosapuolilla ja kansalaisyhteiskunnalla on keskeinen rooli ESR:n tarkistamis-, täytäntöönpano- ja arviointiprosessissa. ETSK aikookin jatkossa seurata säännöllisesti ESR:n käyttöä ja auttaa siten parantamaan päätöksentekoprosessin keskeistä osatekijää eli viestintää EU:n toimielinten, työmarkkinaosapuolten ja kaikkien kansalaisyhteiskunnan toimijoiden välillä.

2. Tausta: komission käynnistämä keskustelu Euroopan sosiaalirahaston tulevaisuudesta

2.1 ESR:n vuosiksi 2007–2013 rahoittamien ohjelmien täytäntöönpanossa on päästy puoliväliin.

2.2 Komissio esitteli EU:n tulevaa rahoituskehystä koskevat tärkeimmät suuntaviivat tiedonannossa ”EU:n talousarvion kokonaistarkastelu” (KOM(2010) 700) ja rakennerahastoja koskevat tärkeimmät suuntaviivat viidennen koheesiokertomuksen päätelmissä (KOM(2010) 642).

2.3 ESR:n tulevaisuutta on pohdittava Lissabonin sopimuksen valossa. Uuden 9 artiklan mukaan unionin on otettava huomioon korkean työllisyystason edistämiseen, riittävän sosiaalisen suojelun takaamiseen, sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen sekä korkeatasoiseen koulutukseen ja ihmisten terveyden korkeatasoiseen suojeluun liittyvät vaatimukset.

2.4 Muutettu 175 artikla kattaa nykyisin alueellisen yhteenkuuluvuuden. ESR, joka on EU:n tärkein henkilöresurssien tukemiseen tarkoitettu rahoitusväline, edistää jatkossakin osaltaan taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden saavuttamista Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 162 artiklan mukaisesti.

2.5 Eurooppa-neuvosto vahvisti ensi vuosikymmenen uuden poliittisen toimintakehyksen, Eurooppa 2020 -strategian, 17. kesäkuuta 2010. EU on sen mukaan sitoutunut nostamaan 20–64-vuotiaiden työllisyysasteen 75 prosenttiin, supistamaan koulun keskeyttämisasteen alle 10 prosenttiin ja takaamaan, että vähintään 40 prosenttia nuorista suorittaa korkea-asteen tutkinnon, vähentämään köyhyysuhan alla elävien määrää 20 miljoonaa ja nostamaan yksityiset ja julkiset tutkimus- ja kehittämisinvestoinnit 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen. (3)

2.6 Komissio esittää vuonna 2011 uuden rahoituskehyksen vuoden 2013 jälkeiselle ajalle. Sen yhteydessä esitetään säädösehdotuksia, jotka koskevat rakennerahastoja, myös Euroopan sosiaalirahastoa. Komissio antoi tähän liittyen 19. lokakuuta 2010 tiedonannon ”EU:n talousarvion kokonaistarkastelu”. Tämä tilaisuus olisi hyödynnettävä niin, että ESR:lle annetaan uutta pontta ja tehdään siihen tarvittavat muutokset. ESR:n erottuvuutta ja erikoisluonnetta on vahvistettava EU:n uudessa budjettikehyksessä.

2.7 Marraskuun 10. päivänä 2010 julkaistussa taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevässä komission viidennessä kertomuksessa esitetään tulevan koheesiopolitiikan vaihtoehtoja.

2.8 ESR:n tulevaisuudesta on tehty erityistutkimuksia, jotka pohjustavat asiasta käytävää keskustelua.

2.9 ESR-komitea antoi 3. heinäkuuta 2010 lausunnon asiasta, ja komissio järjesti aihetta käsittelevän konferenssin 23.–24. kesäkuuta 2010.

2.10 Komissio pyysi Euroopan talous- ja sosiaalikomitealta 7. lokakuuta 2010 valmistelevan lausunnon, jossa analysoidaan ESR-komitean lausunnossa esiin otettuja kysymyksiä.

2.11 Kysymykset voidaan jakaa viiteen eri aihepiiriin:

— Mikä on ESR:n lisäarvo puhtaasti kansallisiin rahoitusvälineisiin verrattuna?

— Mitkä ovat ESR:n tehtävät ja ensisijaiset tavoitteet Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä?

— Miten varmistaa ESR:n maantieteellinen ja temaattinen keskittyminen?

— Miten saada aikaan mahdollisimman suuri yhteisvaikutus muiden rahastojen ja erityisesti Euroopan aluekehitysrahaston kanssa?

— Millainen täytäntöönpanojärjestelmä olisi otettava käyttöön hallinnon tehostamiseksi ja yksinkertaistamiseksi?

2.12 Lisäksi ESR:n tulisi saada yhä keskeisempi rooli EU:n koheesiopolitiikassa, kun otetaan huomioon tämänhetkinen työpaikkojen vähenemissuuntaus Euroopan unionissa. Tästä syystä sen budjettia olisi kasvatettava tuntuvasti, vähintään 5,9 prosenttia, eli saman verran kuin Euroopan komissio esitti EU:n vuoden 2011 talousarvion yleiskorotukseksi.

3. Yleisiä huomioita Euroopan sosiaalirahaston tulevaisuudesta

3.1 Yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuun periaatteet sisältyvät perussopimuksiin ja muodostavat kaksi tärkeimmistä kansalaisten ja alueiden yhdentymistä tukevista pilareista. Näiden periaatteiden on siten oltava keskeisellä sijalla keskusteltaessa Euroopan unionin tulevasta talousarviosta.

3.2 Periaatteet vahvistetaan Lissabonin sopimuksessa, jonka 174 artiklan mukaan ”edistääkseen koko unionin sopusointuista kehitystä unioni kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi”.

3.3 Sopimuksessa korostetaan lisäksi, että ”unioni pyrkii erityisesti vähentämään alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyttä”. Tavoite on Euroopan unionin kahden viime laajentumisen jälkeen entistä tärkeämpi.

3.4 Myös EU:n perusoikeuskirjassa, joka sisältyy nykyisin perussopimuksiin ja on siten oikeudellisesti sitova, vaaditaan, että EU:n edistää alueellisella yhteenkuuluvuudella sosiaalista yhteenkuuluvuutta takaamalla kaikille kansalaisille sosiaaliset oikeudet riippumatta alueesta tai kansallisuudesta, syrjimättömästi ja varmistaen muun muassa yhdenvertaisten mahdollisuuksien toteutumisen.

3.5 Koheesiopolitiikalla ei tule ainoastaan vähentää alueiden välisiä eroja, vaan myös edistää ihmiskeskeisen lähestymistavan kautta täystyöllisyysyhteiskuntaa, yhdenvertaisia mahdollisuuksia sekä sosiaalista osallisuutta ja yhteenkuuluvuutta EU:ssa eli laajemmin koko Euroopan sosiaalista mallia.

3.6 Eurooppa-neuvoston päätöksen mukaan rakennerahastot olivat Lissabonin strategian täytäntöönpanon edellyttämiä rahoitusvälineitä, sillä Lissabonin strategiassa keskityttiin niihin ryhmiin, joilla on alhaisin pätevyystaso ja eniten vaikeuksia hyötyä valtioiden aktiivisista työvoimapoliittisista toimista. (4) Euroopan sosiaalirahasto on tässä yhteydessä ensiarvoisen tärkeä väline Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanon tukemiseen, ja sen on jatkossakin oltava tehokas väline, jonka avulla voidaan tukea laadukkaiden työpaikkojen tarjontaa ja sosiaalista osallisuutta Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä.

3.7 Taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden on oltava jatkossakin Eurooppa 2020 -strategian ytimessä, jotta voidaan varmistaa, että kaikki energia ja kapasiteetti otetaan käyttöön ja keskitetään strategian toteuttamiseen. Rakennerahastot ovat keskeisiä välineitä ”älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun” tavoitteiden saavuttamisessa jäsenvaltioissa ja aluetasolla. ESR:n on siksi säilytettävä paikkansa tärkeänä strategia- ja rahoitusvälineenä, jolla parannetaan työllisyyttä ja edistetään sosiaalista osallisuutta.

3.8 Kumppanuusperiaate (5), jonka nojalla työmarkkinaosapuolet ja muut järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan organisaatiot osallistuvat toimintaan, on olennainen edellytys rakennerahastoihin ja erityisesti Euroopan sosiaalirahastoon liittyvien toimenpiteiden onnistumiselle.

3.9 Työmarkkinaosapuolten vuoropuheluroolia ja kansalaisjärjestöjen asemaa kumppanuusjärjestelyssä on hyödynnettävä, jotta talouskriisin vaikutukset saadaan torjuttua ja saadaan tuloksia aikaan.

3.10 Varojen käytön arviointia, suorituskykyä ja tuloksia on parannettava. Sitä varten olisi kuitenkin määriteltävä indikaattoreita ja käytettävä niin laadullisia kuin määrällisiäkin mittareita laajemmassa kehyksessä, joka kattaa koko koheesiopolitiikan täytäntöönpanomenettelyn. Tällä hetkellä menettelyn tavoitteena on varmistaa menojen sääntöjenmukaisuus eikä niiden tuloksellisuutta. Nämä kaksi lähestymistapaa olisi sovitettava yhteen, ja samalla olisi supistettava hallinnollinen rasite kohtuulliselle tasolle suhteellisuusperiaatetta noudattaen.

3.11 Euroopan työllisyysstrategia on tämänhetkisessä talouskriisitilanteessa nostettava jälleen Euroopan unionin keskeiseksi painopisteeksi. Uusien ja parempien työpaikkojen luomiseen ja säilyttämiseen on osoitettava enemmän varoja. ESR:n paikka on edelleen työmarkkinapolitiikan kehyksessä.

3.12 Eurooppa-neuvoston päätös koheesiopolitiikan osuudesta talouden elvyttämissuunnitelmassa on erittäin myönteinen viesti. Rakennerahastot, joiden osuus EU:n budjetista on yli kolmannes, voivat toimia rahoituslähteenä, joka auttaa vastaamaan haasteisiin lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.

3.13 Aiemmille unionin hankkeille (erityisesti Equal-hankkeelle) ominainen monikansallinen ulottuvuus on otettava koheesiopolitiikan perusperiaatteeksi, jotta varmistetaan Euroopan laajuinen ja ennen kaikkea yhteisvastuullisempi lähestymistapa. Tämä on tärkeää, koska monikansallista ulottuvuutta ei ole riittävästi painotettu uuden horisontaalisen lähestymistavan mukaan (mainstreaming) ohjelmakaudella 2007–2013. Tästä syystä olisi palautettava mahdollisuus myöntää rahoitusta Euroopan laajuisille hankkeille, erityisesti monikansallisia verkkoja koskeville innovatiivisille hankkeille.

4. Erityisiä huomioita ja ehdotuksia eri aihealueista

4.1 ESR:n lisäarvo

4.1.1 ESR on perustamisestaan saakka tarjonnut kiistatonta lisäarvoa ja tarjoaa sitä erityisesti nykyisenä talouskriisin aikana, jona se tukee EU:n talouskasvua.

4.1.2 ESR on rakennerahastoista se, jonka tuki kohdistuu suoraan yksittäisiin ihmisiin: työntekijöihin, työttömiin, syrjäytyneisiin, henkilöihin, joilla on suuria vaikeuksia päästä työmarkkinoille, nuoriin, ikäihmisiin ja muihin muita heikommassa asemassa oleviin.

4.1.3 ESR on tärkein Euroopan työllisyysstrategian tukiväline. Strategia olisikin siksi sisällytettävä konkreettisesti valtio-, alue- ja paikallistason työmarkkinapolitiikkaan sekä ESR:n tavoitteisiin.

4.1.4 EU:n on investoitava laajamittaisesti henkilöresursseihin, jotka ovat kiistatta merkittävä kilpailuetu mille tahansa yhteiskunnalle. Investoinneilla olisi ennakoitava yhteiskunnassa tapahtuvia sosiaalisia muutoksia ja samalla vastattava työpaikkojen säilyttämistä ja luomista koskeviin ongelmiin kehittämällä työntekijöiden pätevyyttä ja taitoja, parantamalla eurooppalaisten yritysten tuottavuutta sekä etsimällä innovatiivisia ja tehokkaampia työn organisointitapoja. Sitä varten olisi investoitava konkreettisesti työntekijöiden taitotasoon, edistettävä sosiaalista osallisuutta ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia sekä tuettava osuus- ja yhteisötalouden aloitteita.

4.1.5 Eurooppa-neuvoston päätös vahvistaa ESR:n asemaa on erityisen tärkeä nykyisinä talouskriisin aikoina.

4.1.6 Investointien on samanaikaisesti kohdistuttava niin henkilöresurssien kehittämiseen ja irtisanottujen työntekijöiden saamiseen takaisin työmarkkinoille kuin työpaikkojen luomiseen ja kestävään kasvuun, jotta varmistetaan näiden kahden prosessin välinen synergia ja vuorovaikutus. Onkin otettava huomioon, että todellinen sosiaalinen yhteenkuuluvuus parantaa osaltaan Euroopan kilpailukykyä. Työmarkkinoilta pahimmin syrjäytyneiden (esimerkiksi vammaisten, erityisistä työllistymisvaikeuksista kärsivien nuorten, pitkäaikaistyöttömyyden uhan alla olevien ikäihmisten ja muiden sosiaalisesti syrjäytyneiden) integrointiin ESR:n kautta suunnattu rahoitus auttaa merkittävästi kohentamaan EU:n kilpailukykyä ja keskipitkällä aikavälillä saavuttamaan Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet.

4.1.7 Kumppanuusperiaate on ehdoton edellytys rakennerahastoihin liittyvien toimenpiteiden onnistumiselle.

4.1.8 Rakennerahastoasetuksissa on määriteltävä selkeästi kumppanuuden periaate sen sijaan, että niissä viitattaisiin ”nykyisiin kansallisiin sääntöihin ja menettelyihin”. Jokaisen kumppanin tehtävät on määriteltävä selkeästi.

4.1.9 Kumppaneiden, osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot mukaan lukien, on voitava saada teknistä apua, ja alakohtaisten organisaatioiden on vahvistettava ESR:n avulla niiden toimintavalmiuksia.

4.1.10 Kumppanuusjärjestelyjen on oltava laadukkaita, ja niissä on oltava mukana työmarkkinaosapuolia ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajia kaikissa varojen käyttövaiheissa, erityisesti siksi, että näillä toimijoilla on keskeinen rooli talouskriisin seurausten torjumisessa.

4.1.11 Muut perusperiaatteet, joilla maksimoidaan ESR:n lisäarvo, ovat kestävä kasvu ympäristön suojelemiseksi ja kohentamiseksi, naisten ja miesten tasa-arvo sekä sukupuoleen, ikään, etniseen alkuperään tai rotuun, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen tai seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän kielto rahaston täytäntöönpanon eri vaiheissa ja erityisesti pääsyssä hyödyntämään niitä. Varsinkin vammaisten tai yhteiskunnasta syrjäytyneiden osallistumismahdollisuudet on turvattava. (6)

4.2 ESR:n tehtävät ja ensisijaiset tavoitteet Eurooppa 2020 -strategian yhteydessä

4.2.1 Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus on pidettävä Eurooppa 2020 -strategian ytimessä, kuten Eurooppa-neuvoston päätöksessä todetaan.

4.2.2 ESR:n ja Eurooppa 2020 -strategian yhteneväisyysaste on voitava päätellä siitä, onko olemassa strategisia suuntaviivoja, joilla EU:n strategiset painopisteet siirretään toimintaohjelmiin.

4.2.3 ESR:n on tässä yhteydessä säilytettävä paikkansa Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanovälineenä. ESR:n on autettava osaltaan luomaan laadukkaita työpaikkoja, sillä ne ovat keskeinen tekijä, joka mahdollistaa EU:n talouskasvun. Vaikka tärkeimpänä tavoitteena on nimenomaan laadukkaiden työpaikkojen luominen, huomiota on kiinnitettävä myös muunlaisten (esimerkiksi nk. vihreiden) työpaikkojen luomiseen tuotantomallin muuttumisen sekä kestävän ja osallistavan kasvun takia.

4.2.4 ESR edustaa EU:n tärkeintä rahoitusvälinettä henkilöresursseihin investoinnin alalla: sen avulla tuetaan aktiivista integrointia, aktivointitoimia sekä uudelleen- ja täydennyskoulutusta.

4.2.5 ESR:n käytöstä saatuja kokemuksia on hyödynnettävä Euroopan unionin talouden elpymisen tukemiseksi.

4.2.6 Toimenpiteitä ja ensisijaisia tavoitteita ovat esimerkiksi

— erityisesti nuorten, ikääntyneiden työntekijöiden, vammaisten ja muiden muita heikommassa asemassa olevien, kuten maahanmuuttajien, aktiivisen osallisuuden ja työmarkkinoille pääsyn tukeminen sekä syrjinnän torjuminen

— naisten työllisyysasteen nostaminen ja palkkaepätasa-arvon kitkeminen

— työmarkkinoiden ja rakennerahastojen käytön seurantatahojen perustaminen

— työntekijöiden kannustaminen jatko- ja uudelleenkoulutukseen, jossa keskitytään innovointiin ja siirtymiseen kohti vähähiilistä taloutta

— pk-yritysten, erittäin pienten yritysten ja osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden saaman tuen lisääminen, sillä niiden osuus Euroopan unionin elinkeinoelämästä on 80–90 prosenttia ja ne tarjoavat laadukkaita työpaikkoja

— käsitteen ”kriisinaikainen koulutus” määritteleminen toimialojen ja alueiden kehitystä käsittelevien keskustelujen pohjalta

— hyvien toimintatapojen, kuten lyhyemmän työajan, johon on yhdistetty työntekijöiden koulutusta, levittäminen laajemmin

— työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tiivistäminen työmarkkinaosapuolten yhteisten koulutusten avulla

— elinikäisen koulutuksen ja oppimisen tukeminen

— tuki suoralle osallistumiselle rahastojen ohjelmasuunnitteluun, hallinnointiin ja arviointiin asetuksen (EY) N:o 1083/2006 11 artiklan mukaisesti muun muassa vahvistamalla toimintavalmiuksia

— työn ja työolojen laadukkuuden varmistaminen

— työterveyden ja -turvallisuuden edistäminen

— fyysisesti ja taloudellisesti saatavilla olevien hoitopalvelujen tarjoaminen sekä toimien toteuttaminen hoitolaitosten palvelemien henkilöiden, mukaan luettuina esimerkiksi vammaiset, laitostumisen välttämiseksi

— julkisten työvoimapalvelujen uudistaminen.

4.3 ESR:n maantieteellinen ja temaattinen keskittyminen

4.3.1 Rakennerahastot ovat Euroopan unionille tärkein väline yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tehtävässä työssä, jolla tuetaan unionin epäsuotuisimpia alueita ja heikoimmassa asemassa olevia yhteiskuntaryhmiä ja jonka tarkoituksena on vähentää sosioekonomista kuilua eri jäsenvaltioiden ja eri alueiden välillä. Näin on oltava jatkossakin.

4.3.2 Lisäksi niin taloudellinen kuin sosiaalinen ja alueellinenkin yhteenkuuluvuus, joka saavutetaan vähentämällä alueiden välisiä ja sisäisiä sosioekonomisia eroja (esimerkiksi eri yhteiskuntaryhmien epätasa-arvoa), on otettava tulevan ESR:n ensisijaiseksi tavoitteeksi, jotta Eurooppa 2020 -strategia johtaa tuloksiin. Kaikilla jäsenvaltioilla on puutteita jollakin alalla. Tästä syystä kaikkien alueiden, joissa työttömyys on unionin keskiarvoa korkeampi ja joissa työmarkkinoiden epätasapaino koskee erityisesti muita heikommassa asemassa olevia, pitäisi voida saada ESR:n tukea – siis myös alueiden, joiden BKT on muita korkeampi (kuten suurkaupunki- tai raja-alueet).

4.3.3 ESR:n on keskityttävä työllisyyteen, henkilöresurssien kehittämiseen ja sosiaalisen osallisuuden edistämiseen, ja sen on säilyttävä välineenä, jonka tuki kohdistuu suoraan yksilöihin ja erityisesti työntekijöihin, työttömiin, syrjäytyneisiin, nuoriin, ikäihmisiin ja muihin muita heikommassa asemassa oleviin.

4.3.4 Eri tasoilla eli EU:ssa, jäsenvaltioissa sekä alue- ja paikallistasolla määriteltyjen tavoitteiden johdonmukaisuus on varmistettava.

4.3.5 Johdonmukaisuuden on heijastuttava toimintaohjelmien kehittelyyn ja toteutukseen.

4.3.6 Jokaisen jäsenvaltion on määriteltävä toiminnan painopisteet ja toimintatavat kunkin alueen olosuhteiden ja mahdollisuuksien perusteella. Jäsenvaltioiden on määriteltävä painopisteet myös omien kansallisten uudistusohjelmiensa, olosuhteidensa ja mahdollisuuksiensa mukaisesti, eli niiden on oltava kytköksissä Eurooppa 2020 -strategiaan ja erityisesti sen työllisyyttä, koulutusta ja sosiaalista osallisuutta koskeviin osioihin.

4.3.7 Lisäksi olisi tutkittava soveltuvia rahoitusapumekanismeja, kuten rahoituksen myöntämistä suoraan muita heikommassa asemassa olevien ryhmien, esimerkiksi vammaisten (7), tukemiseen, jotta koheesiopolitiikkaa voitaisiin keskittää rajoitetumpien painopisteiden ympärille. (8) ETSK on jo aiemmin suositellut, että rahastoille asetettaisiin erityiset tavoitteet sosiaalisen osallisuuden alalla. (9)

4.4 Yhteisvaikutus muiden rakennerahastojen kanssa

4.4.1 Euroopan sosiaalirahasto on tärkein Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanoväline, ja näin on oltava jatkossakin.

4.4.2 Yhteisvaikutusta Euroopan aluekehitysrahaston kanssa on kuitenkin voimistettava, ja kumppanuuden, tasa-arvon, syrjimättömyyden ja kestävän kehityksen periaatteita sekä työllisyyteen ja sosiaaliseen osallisuuteen liittyviä tavoitteita on vahvistettava Euroopan aluekehitysrahastossa. Tämän vuoksi olisi vahvistettava joustavuusperiaatetta, jotta optimoidaan ESR:n, EAKR:n ja muiden rahastojen (kuten Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston, EMOTR:n) keskinäinen täydentävyys ja koordinointi täydentävien toimien rahoituksen varmistamiseksi. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi ammattikoulutukseen pääsyn ja perusrakenteiden hyödyntämisen helpottaminen vammaisten keskuudessa.

4.4.3 ESR:n ja Euroopan globalisaatiorahaston (EGR) päällekkäisyyttä on vältettävä, ja on huolehdittava toiminnan johdonmukaisuudesta, sillä ESR:n rakenneuudistuksiin liittyvät tukitoimet ovat ennaltaehkäiseviä ja EGR:n korjaavia.

4.5 Hallinnointijärjestelmä

4.5.1 Menettelyjen täytäntöönpanoa ja ESR:n rahoituksen saantiin liittyviä käytännön näkökohtia on parannettava monin tavoin.

4.5.2 Jotta parannukset varmasti toteutuvat, kumppanuusperiaate on säilytettävä ja sitä on vahvistettava tulevassa ESR:ssä. On tärkeää muistaa, että kumppanuusperiaate on ESR:n tuloksellisen toteuttamisen keskeinen väline, sillä se mahdollistaa lisäresurssien mobilisoinnin. Tämän edistäminen on ratkaisevan tärkeää, kun julkisia menoja pyritään supistamaan kaikkialla Euroopan unionissa.

4.5.3 Parannusten tarkoituksena on ensisijaisesti

— vähentää byrokratiaa ennen toimintaohjelman täytäntöönpanoa ja sen aikana helpottamalla rahoituksensaantimenettelyjä, nopeuttamalla muun muassa maksujärjestelmää, jotta ohjelmien toteuttajille koituva taloudellinen rasite saataisiin pidettyä mahdollisimman pienenä, yksinkertaistamalla laskutus- ja tilinpäätösmenettelyjä esimerkiksi kertakorvausten (lump sums) avulla, ja yksinkertaistamalla hankkeeseen liittyvää tilinpitoa, jonka olisi perustuttava konkreettisiin tuloksiin eikä niinkään taloudellisiin tositteisiin

— rajoittaa jäsenvaltioiden viranomaisten mahdollisuutta asettaa ylimääräisiä hallinnollisia mekanismeja tai ehtoja, jotka hankaloittavat ESR:n rahoituksen saantia

— levittää laajemmin tietoa rahoitusmahdollisuuksista muun muassa noudattamalla avoimuutta ja tiedonsaantia koskevia eurooppalaisia vähimmäisvaatimuksia ESR:n rahoitusmahdollisuuksien alalla esimerkiksi käyttämällä helppotajuisempaa kieltä

— lisätä rahoitettavien hankkeiden valintamenettelyjen avoimuutta ja tehokkuutta niin jäsenvaltioiden kuin alueiden tasolla huolehtien siitä, että innovaatiohankkeet otetaan erityisesti huomioon

— kiinnittää erityishuomiota rakennettuun ympäristöön, uusiin teknologioihin ja kuljetuksiin (mukaan luettuina tavarat, palvelut ja perusrakenteet) ESR:sta osarahoitettujen toimien täydellistä saatavuutta haittaavien esteiden poistamiseksi.

4.5.4 Rahastojen varojen käytön on oltava tehokasta, ja käyttöä on arvioitava niin määrällisten kuin laadullisten tulosten perusteella.

4.5.5 Olisi myös määriteltävä rahoitukseen liittyviä indikaattoreita.

4.5.6 Työmarkkinaosapuolilla ja kansalaisyhteiskunnalla on keskeinen rooli tässä prosessissa.

Bryssel 15. maaliskuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) Vahvistettu Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 11, 16 ja 17 artiklassa.

(2) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja kansallisille parlamenteille, annettu 19. lokakuuta 2010, ”EU:n talousarvion kokonaistarkastelu”, KOM(2010) 700 lopullinen.

(3) Komission tiedonanto, annettu 3. maaliskuuta 2010, ”Eurooppa 2020: älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia”, KOM(2010) 2020 lopullinen.

(4) ETSK:n lausunto aiheesta ”Ensisijaisten ryhmien työllistäminen (Lissabonin strategia)”, EUVL C 256, 27.10.2007.

(5) Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 11 artiklan mukaisesti.

(6) Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 11, 16 ja 17 artiklan mukaisesti.

(7) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, annettu 15. marraskuuta 2010, ”Euroopan vammaisstrategia 2010–2020: Uudistettu sitoutuminen esteettömään Eurooppaan”, KOM(2010) 636 lopullinen.

(8) ETSK:n lausunto ”Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan sosiaalirahastosta”, EUVL C 234, 22.9.2005.

ETSK:n lausunto ”Ehdotus: neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen suuntaviivoista (EY:n perustamissopimuksen 128 artiklan nojalla)”EUVL C 162, 25.6.2008, s. 92.

ETSK:n lausunto ”Vammaisten työllistymisen ja esteettömien mahdollisuuksien vaiheittainen parantaminen EU:ssa – Lissabonin strategia vuoden 2010 jälkeen”, EUVL C 354, 28.12.2010, s. 8.

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, annettu 15. marraskuuta 2010, ”Euroopan vammaisstrategia 2010–2020: Uudistettu sitoutuminen esteettömään Eurooppaan”, KOM(2010) 636 lopullinen.

(9) ETSK:n lausunto ”Neljäs kertomus taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta”, EUVL C 120, 16.5.2008, s. 73, kohta 4.5.2.