[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 1.8.2008

KOM(2008) 502 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE

Toinen seuranta- ja arviointikertomus neuvoston yhteiseen kantaan 2005/69/YOS perustuvasta toiminnasta

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE

Toinen seuranta- ja arviointikertomus neuvoston yhteiseen kantaan 2005/69/YOS perustuvasta toiminnasta

JOHDANTO

Unionin tärkeimpiä tavoitteita on taata kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Tämän saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on tiivistettävä yhteistyötään ja erityisesti lisättävä toimivaltaisten lainvalvontaviranomaisten välistä tietojen vaihtoa jäsenvaltioissa ja kolmansien maiden vastaavien viranomaisten kanssa.

Varastettuja, kadonneita tai kavallettuja passeja ja tyhjiä passeja käytetään harhauttamaan lainvalvontaviranomaisia, kun tarkoituksena on harjoittaa rikollista toimintaa, joka saattaa vaarantaa Euroopan unionin ja kunkin jäsenvaltion turvallisuuden. Uhan luonne on sellainen, että mielekkäitä toimia voidaan toteuttaa vain Euroopan unionin tasolla.

Kaikki jäsenvaltiot ovat kansainvälisen rikospoliisijärjestön Interpolin jäseniä. Täyttääkseen toimeksiantonsa Interpol perusti varastettuja matkustusasiakirjoja koskevan tietokannan (SLTD), jonka ansiosta Interpolin jäsenet voivat jakaa keskenään tietoa kadonneista ja varastetuista passeista.

Yhteisessä kannassa 2005/69/YOS jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan, että niiden toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset vaihtavat tietoja varastetuista, kadonneista tai kavalletuista passeista ja tyhjistä passeista, jotka on käsitelty erityiseen tietojärjestelmään tallentamista varten, ja kunnioittavat samalla rekisteröityjen perusoikeuksia.

1. YHTEISEN KANNAN KESKEISET VAATIMUKSET

Yhteisessä kannassa asetetaan jäsenvaltioille viisi velvoitetta:

- niiden on vaihdettava kaikki nykyiset ja tulevat passeja koskevat tiedot Interpolin kanssa;

- niiden on varmistettava, että tietoja vaihdetaan Interpolin kanssa heti kun ne on tallennettu jäsenvaltion kansalliseen tietokantaan tai Schengenin tietojärjestelmään (SIS);

- niiden on varmistettava, että tiedot jaetaan vain niiden Interpolin jäsenten kesken, jotka varmistavat riittävän henkilötietojen suojan tason ja että henkilötietojen automaattista käsittelyä koskevia perusoikeuksia ja vapauksia kunnioitetaan;

- niiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset käyttävät Interpolin tietokantaa hakeakseen tietoja, jotka ovat tarpeen heidän tehtäviensä hoitamiseksi, ja perustavat tarvittavat tiedonhakua helpottavat infrastruktuurit;

- niiden on varmistettava, että tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään, jos positiivinen tunnistus (osuma) löytyy.

2. KERTOMUKSEN TARKOITUS JA ARVIOINTIMENETELMÄ

Euroopan komissio toimitti vuonna 2006 neuvostolle kertomuksen yhteiseen kantaan perustuvasta toiminnasta jäsenvaltioissa[1] (jäljempänä ’vuoden 2006 kertomus’). Vuoden 2006 kertomuksessa päädyttiin toteamukseen, että yhteiseen kantaan perustuva toiminta jäsenvaltioissa on vielä epätäydellistä, ja esitettiin jäsenvaltioille tiettyjä suosituksia. Tämän vuoksi neuvosto kehotti komissiota laatimaan toisen kertomuksen, jossa arvioidaan, miten laajoihin toimenpiteisiin jäsenvaltiot ovat tällä välin ryhtyneet[2].

Komissio lähetti tämän tehtävän mukaisesti 1. kesäkuuta 2007 jäsenvaltioille kyselyn, jonka avulla voitaisiin todeta yhteiseen kantaan perustuvan toiminnan laajuus, muodot ja menetelmät ja mahdolliset parannukset vuoden 2006 kertomukseen verrattuna.

Kaikki jäsenvaltiot ovat palauttaneet vastaukset kyselyyn. Osa komission saamista tiedoista oli epäselviä tai epätäydellisiä, tiedoissa viitataan kotimaan lakiin ja muihin säännöksiin niitä juurikaan tarkentamatta, ja ne pohjautuvat jäsenvaltioiden erilaisiin tulkintoihin esitetyistä kysymyksistä. Tämän vuoksi komissio kutsui jäsenvaltioiden asiantuntijoita kokoukseen selventämään kyselyyn annettuja vastauksia ja tekemään päätelmät vastauksista. Kokous pidettiin Brysselissä 17–18. syyskuuta 2007.

Tässä kertomuksessa esitetään yhteenveto kyselyyn annetuista kirjallisista vastauksista ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden edellä mainitussa kokouksessa suullisesti antamista selvityksistä ja tiedoista. Lisäksi näiden seikkojen perusteella arvioidaan yhteisen kannan täytäntöönpanoa.

3. YHTEENVETO VASTAUKSISTA

3.1. Paniko jäsenvaltionne täytäntöön eräiden tietojen vaihtoa Interpolin kanssa koskevan yhteisen kannan (2005/69/YOS)?

- Jos näin on, miten jäsenvaltionne pani yhteisen kannan täytäntöön? Toimittakaa tarvittaessa asiaa koskevat täytäntöönpanotoimenpiteet.

- Jos näin ei ole, aikooko jäsenvaltionne panna yhteisen kannan täytäntöön?

- Jäsenvaltioilta, jotka vastasivat vuonna 2006 lähetettyyn kyselyyn yhteisen kannan täytäntöönpanosta, tiedustellaan: onko tilanteenne muuttunut vuosina 2006–2007?

Jäsenvaltioilta kyselyyn tulleet vastaukset osoittavat, että kaikki jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimenpiteisiin yhteisen kannan täytäntöön panemiseksi, tosin vaihtelevasti. Vaikka Latvia ja Slovakia eivät kyselyyn vastatessaan olleet vielä täysin panneet yhteistä kantaa täytäntöön, niiden odotettiin tekevän niin vuoden 2007 kuluessa. Vastauksista käy ilmi, ettei merkittävää edistystä ole tapahtunut yhteisen kannan täytäntöönpanossa ja siihen perustuvassa toiminnassa vuoden 2006 kertomukseen verrattuna.

3.2. Vaihtaako jäsenvaltionne Interpolin kanssa kaikki tiedot varastetuista, kadonneista tai kavalletuista passeista ja tyhjistä passeista yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti? Jollei jäsenvaltionne vaihda tällaisia passeja koskevia tietoja Interpolin kanssa, ilmoittakaa arvioituina prosenttiosuuksina, missä määrin tällaisia tietoja vaihdetaan.

Vastauksista käy ilmi, että 22 jäsenvaltiota vaihtaa Interpolin kanssa kaikki passeja koskevat tiedot ja että yksi jäsenvaltio aikoo toimia näin lähiaikoina. Tietyt jäsenvaltiot ovat menneet pidemmälle, kuin mitä yhteisessä kannassa edellytetään, ja vaihtavat Interpolin kanssa tietoja myös kadonneista tai varastetuista henkilökorteista.

Vaihdettujen tietojen lajit eivät kolmessa jäsenvaltiossa ole aina ole niin täydelliset kuin yhteisessä kannassa edellytetään. Tarkemmin sanoen Puola toimittaa vain sellaisia passeja koskevat tiedot, jotka on rikoksen seurauksena kadotettu tai varastettu, Unkari vain varastettuja passeja koskevat tiedot ja Portugali vain varastettuja ja tyhjiä asiakirjoja koskevat tiedot.

3.3. Vaihtaako jäsenvaltionne yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti kaikki passeja koskevat tiedot myös Interpolin kanssa heti, kun ne on tallennettu asianmukaiseen kansalliseen tietokantaanne tai SIS:ään, jos jäsenvaltionne osallistuu siihen? Jäsenvaltioita, jotka ovat lykänneet tietojen lähettämistä Interpolille, pyydetään kuvaamaan työvaiheet, jotka ovat aiheuttaneet katkon tietojen rekisteröinnistä jäsenvaltionne asianmukaiseen tietokantaan, ja silloin kun se on aiheellista SIS:ään, sekä niiden Interpolille lähettämiseen.

Yhteisen kannan 3 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että kaikki passeja koskevat tiedot toimitetaan Interpolin tietokantaan heti , kun ne on tallennettu asianmukaiseen kansalliseen tietokantaan tai SIS:ään. On todettava, ettei yhteisessä kannassa pyritä sääntelemään aikaa, joka kuluu passien kadonneeksi ilmoittamisesta sitä koskevien tietojen tallentamiseen kansalliseen tietokantaan.

Kyselyyn annetuista vastauksista käy ilmi, että vain 11 jäsenvaltiota on onnistunut tallentamaan tällaiset tiedot välittömästi ja että kaksi jäsenvaltiota toimii näin heti, kun niiden infrastruktuuri on saatu toimimaan. Kahdeksan jäsenvaltiota vaihtaa päivittäin tällaisia tietoja Interpolin kanssa, mikä on hyväksyttävä muttei vielä ihanteellinen käytäntö. Italia ja Unkari vaihtavat tietoja kerran kuukaudessa ja Tšekki kerran viikossa.

3.4. Tekeekö jäsenvaltionne eron sellaisten Interpolin jäsenten, joiden kanssa tiedot jaetaan, ja sellaisten välillä, joiden kanssa tietoja ei jaeta, yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti? Millä perusteella jäsenvaltionne tekee tai jättää tekemättä tällaisen eron? Onko vastavuoroisuus otettu huomioon? Niiltä jäsenvaltiolta, jotka vastasivat vuoden 2006 kertomuksessa esitettyyn kyselyyn, tiedustellaan: oletteko muuttaneet lähestymistapojanne?

Yhteisen kannan 3 artiklan 1 kohdassa ja 5 kohdassa edellytetään, että tiedot jaetaan vain niiden Interpolin jäsenten kesken, jotka varmistavat riittävän henkilötietojen suojan tason ja kunnioittavat henkilötietojen automaattista käsittelyä koskevia perusoikeuksia ja vapauksia. Kyselyyn annetuista vastauksista käy ilmi, että ainoastaan Alankomaat tekee eron Interpolin jäsenten kesken ja että muut jäsenvaltiot eivät tällaista eroa tee.

Jäsenvaltiot, jotka eivät tee tällaista eroa, esittivät lähestymistavalleen kaksi perustetta: a) ne katsovat, ettei Interpoliin lähetettävissä tiedoissa, erityisesti passien numeroissa, ole henkilötietoja ja b) ne katsovat, että niiden edun mukaista on löytää maansa passit missä tahansa jäsenvaltiossa ne sitten ovatkaan. Jäsenvaltiot selvittivät asiantuntijoiden kokouksessa, että riittävä henkilötietojen suojan taso ja perusoikeuksien ja vapauksien kunnioittaminen katsotaan osaksi riskinarviointia, joka niiden on tehtävä, kun niitä pyydetään vahvistamaan positiivinen tunnistus tai toimittamaan taustatietoja.

3.5. Mistä yksityiskohtaisista säännöistä jäsenvaltionne on sopinut Interpolin kanssa kaikkien hallussaan olevia passeja koskevien tietojen vaihtamiseksi yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti? Niiltä jäsenvaltioilta, jotka eivät ole sopineet tällaisista yksityiskohtaisista säännöistä, tiedustellaan: katsotteko Interpolin määräykset riittäviksi? Niiltä jäsenvaltiolta, jotka vastasivat vuoden 2006 kertomuksessa esitettyyn kyselyyn, tiedustellaan: noudatitteko sovittuja yksityiskohtaisia sääntöjä tietojen tosiasiallisessa siirtämisessä?

Yksikään jäsenvaltio ei ollut sopinut erityisistä yksityiskohtaisista säännöistä passeja koskevien tietojen vaihtamiseksi Interpolin kanssa. Jäsenvaltiot näyttävät katsovat, että Interpolin määräykset ja järjestelmät (kuten I-24/7) antavat riittävän suojan.

3.6. Millä jäsenvaltionne toimivaltaisilla lainvalvontaviranomaisilla on oikeus käyttää Interpolin tietokantaa tässä yhteisessä kannassa tarkoitettuihin hakuihin yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti ja missä tehtävissä ne käyttävät tietokantaa? Niitä jäsenvaltioita, jotka jo ilmoittivat nämä viranomaiset vuoden 2006 kertomuksessa esitettyyn kyselyyn vastatessaan, pyydetään tarkentamaan tehtävät, joita hoitaessaan kyseiset viranomaiset käyttävät Interpolin tietokantaa.

Poliisiviranomaisilla on aina oikeus tehdä hakuja Interpolin tietokantaan muualla paitsi Kreikassa, jossa vain Interpolin kansallisella keskustoimistolla on tällainen oikeus. Todettakoon, että useimmissa jäsenvaltioissa kansallisen tiedustelupalvelun yksikköjen katsotaan kuuluvan poliisiviranomaisiin.

Useimmissa jäsenvaltioissa poliisin lisäksi muillakin lainvalvontaviranomaisilla on oikeus tehdä hakuja Interpolin tietokantaan. Tällainen oikeus on esimerkiksi Puolassa rajavartiostolla ja tullilla, Latviassa rajavartiostolla ja maahanmuutto-osastolla, Italiassa rajapoliisilla ja Alankomaissa kuninkaallisella sotilaspoliisilla.

3.7. Onko jäsenvaltionne laatinut ohjeistuksen ja/tai koulutuksen tapauksista, joissa hakua Interpolin tietokantaan pidetään aiheellisena? Niiltä jäsenvaltioilta, jotka jo ilmoittivat tällaisesta kehityksestä vuoden 2006 kertomuksessa esitettyyn kyselyyn vastatessaan, tiedustellaan: miten jäsenvaltionne varmistaa, että haku Interpolin tietokantaan on asiaankuuluvaa ja aiheellista?

Vastauksissa viitataan siihen, että 17 jäsenvaltiota on kehittänyt ohjeet tai koulutusta Interpolin tietokannan käyttöä varten. Tietyissä muissa jäsenvaltioissa yleistä ohjeistusta annetaan virkamiehille, joilla on pääsy tietokantaan. Yleensä jäsenvaltiot näyttävät kuitenkin katsovan, että tietokanta on itsestään selvä ja tietokantaan pääsy yksinään riittää. Ne katsovat, ettei erityistä tarvetta ole järjestää lainvalvontaviranomaisille koulutusta tai laatia ohjeistusta Interpolin tietokannan käytössä.

3.8. Onko jäsenvaltionne jo luonut asianmukaisen tiedonhakua edesauttavan infrastruktuurin yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti?

- Jos näin on, kuvatkaa kyseinen infrastruktuuri.

- Niiltä jäsenvaltiolta, jotka vastasivat vuoden 2006 kertomuksessa esitettyyn kyselyyn, tiedustellaan: onko tilanteenne muuttunut edellisestä kyselystä?

- Onko toimivaltaisilla viranomaisillanne suora hakuoikeus Interpolin tietokantaan? Jos hakuoikeus on epäsuora, kuvatkaa työvaiheet.

Useimmat jäsenvaltiot käyttävät Interpolin tietokannan passeja koskevia tietoja ainoastaan tutkintatarkoituksessa. Vain harvat jäsenvaltiot käyttävät tietokantaa myös valvontatarkoituksessa. Viimeksi mainitut jäsenvaltio ovat antaneet tai antamassa käyttöoikeuden rajavalvontaviranomaisille, jotka pystyvät tekemään haun manuaalisesti tai koneellisesti rajanylityspaikoilla käyttämällä Interpolin välineitä (I-24/7 ja MIND & FIND).

Vastaukset viittaavat siihen, etteivät jäsenvaltiot ole antaneet erityisen proaktiivista tulkintaa 3 artiklan 4 kohdalle ja että ne ovat suurimmalta osalta sitä mieltä, että pelkkä hakumahdollisuuden antaminen toimivaltaisille viranomaisille riittää täyttämään mainitun artiklan vaatimukset. Tämä näyttää eroavan artiklan sanamuodosta ja etenkin jäsenvaltioiden velvoitteesta “ varmistaa ”, että lainvalvontaviranomaiset tekevät haun Interpolin tietokantaan, kun se on tarpeellista.

3.9. Onko jäsenvaltionne kansallisen tietosuojalainsäädännön noudattamisen lisäksi ryhtynyt muihin toimenpiteisiin varmistaakseen riittävän henkilötietojen suojan tason asianomaisessa Interpolin jäsenmaassa sekä henkilötietojen automaattista käsittelyä koskevien perusoikeuksien ja vapauksien kunnioittamisen yhteisen kannan 2005/69/YOS 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti? Oletteko saaneet valituksia tällaisesta tietojen vaihdosta?

Vastaukset osoittavat, etteivät jäsenvaltiot toteuta erityisiä toimenpiteitä varmistaakseen riittävän henkilötietojen suojan tason asianomaisessa Interpolin jäsenmaassa tai sen, että henkilötietojen automaattista käsittelyä koskevia perusoikeuksia ja vapauksia kunnioitetaan. Poikkeuksena on Alankomaat, joka rajoittaa alueita, joissa tietoja voidaan käyttää. Kaikki jäsenvaltiot katsovat kansallisen lainsäädäntönsä riittäväksi. Belgia, Kypros, Bulgaria, Kreikka ja Portugali katsovat, etteivät Interpolin kanssa vaihdettavat passeja koskevat tiedot ole henkilötietoja.

Jäsenvaltiot eivät raportoineet Interpolin kanssa vaihdettavia tietoja koskevista kansalaisten valituksista.

3.10. Toimittakaa tilastoja viranomaistenne onnistuneista tunnistuksista (osumista) Interpolin tietokantaan viimeksi kuluneen vuoden aikana. Kuinka kauan keskimäärin toimivaltaisten viranomaistenne on odotettava vahvistusta tällaiselle onnistuneelle tunnistukselle (osumalle) ja sitä seuranneiden taustatietojen saantia?

Useimmat jäsenvaltiot eivät tilastoi toimivaltaisten viranomaistensa Interpolin tietokantaan tekemien positiivisten tunnistusten (osumien) määrää eivätkä voineet toimittaa tällaisia lukuja. Interpol toimitti tällaiset tiedot, joista kävi ilmi, että tammikuusta elokuuhun 2007 EU:ssa tehtiin 1 599 positiivista tunnistusta. Vastaava määrä vuonna 2005 oli 191.

Kyselyyn annettujen vastausten mukaan toimivaltaiset viranomaiset joutuivat odottamaan vahvistusta positiiviselle tunnistukselle vaihtelevan ajan. Keskimääräinen odotusaika vaihteli ”sekunneista” ”kuukausiin” ja toisinaan jäätiin jopa ”ilman vahvistusta”. Lisäksi 13 jäsenvaltiota ei voinut toimittaa tällaisia keskiarvoja lainkaan.

Toimivaltaiset viranomaiset joutuvat odottamaan onnistuneen tunnistuksen jälkeen taustatietoja keskimäärin ”24 tunnista” ”10 päivään” tai jäävät täysin ”ilman vahvistusta”. Yhteensä 17 jäsenvaltiota ei kyennyt toimittamaan tällaisia tilastoja lainkaan joko siksi, ettei niillä ole sellaisia, tai siksi, että vastausaika vaihtelee merkittävästi kolmannen maan mukaan.

3.11. Toimittakaa tilastoja toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten pyytämistä vahvistuksista onnistuneelle tunnistukselle (osumalle) Interpolin tietokannassa viimeksi kuluneen vuoden aikana. Kuinka kauan aikaa kului keskimäärin tällaiseen vahvistuspyyntöön vastaamiseen ja taustatietojen toimittamiseen osuman perusteella?

Vastaukset osoittivat, että 18 jäsenvaltiota ei tilastoi toisilta jäsenvaltioilta tai toisilta Interpolin jäsenmailta tulleiden onnistuneen tunnistuksen vahvistuspyyntöjen määrää. Onnistuneiden tunnistusten vahvistamista koskeviin pyyntöihin vastaamiseen kului keskimäärin ”minuutteja” tai ”muutama tunti”. Taustatietojen toimittaminen kesti puolestaan merkittävästi kauemmin. Yksi jäsenvaltio ilmoitti siihen kuluvan jopa neljä viikkoa.

4. PÄÄTELMÄT – ERITYISOSA

Yleiskuvan antamiseksi yhteiseen kantaan perustuvasta toiminnasta on palattava edellä yksilöityihin jäsenvaltioiden viiteen keskeiseen velvoitteeseen.

4.1. Kaikkien nykyisten ja tulevien (määritelmän mukaisten) passeja koskevien tietojen vaihtaminen Interpolin kanssa

Tätä kertomusta kirjoitettaessa oletetaan, että kaikki jäsenvaltiot ovat panneet yhteisen kannan täytäntöön ja vaihtavat passeja koskevia tietoja Interpolin kanssa. Interpol on todentanut tämän. Tulos osoittaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat vuoden 2006 kertomuksen jälkeen edistyneet myönteisesti velvoitteidensa täyttämisessä.

Kolme jäsenvaltiota ei kuitenkaan vaihda kaikkia vaadittuja passeja koskevien tietojen lajeja Interpolin kanssa. Tarkemmin sanoen Puola toimittaa vain sellaisia passeja koskevat tiedot, jotka on rikoksen seurauksena kadotettu tai varastettu, Unkari vain varastettuja passeja koskevat tiedot ja Portugali vain varastettuja ja tyhjiä asiakirjoja koskevat tiedot. Toisaalta tietyissä tapauksissa jäsenvaltiot ylittävät yhteisen kannan vaatimukset ja toimittavat tietoja esimerkiksi henkilökorteista ja ajokorteista.

Tietyt jäsenvaltiot kertoivat yhteiseen kantaan perustuvaan toimintaan ja Interpolin tietokantaan liittyvistä ongelmista. Latvia totesi, ettei Interpolin tietokannassa ole erityistä kohtaa "muukalaispasseille", mikä aiheuttaa ongelmia silloin, kun tällainen haku joudutaan suorittamaan. Portugali toi esiin vastaavia väärennettyihin passeihin liittyviä ongelmia ja Saksa kavallettuihin asiakirjoihin, joita ei ole kadotettu tai varastettu. Jäsenvaltiot ehdottivat ratkaisuna näihin ongelmiin eurooppalaisen kuvantallennusjärjestelmän FADO:n käyttöönottamista sekä yhteistä kantaa että Interpolin tietokantaa varten.

Tunnistetuista ongelmista huolimatta Interpolin tilastot osoittavat, että tammikuusta elokuuhun 2007 sen tietokantaan tehtiin EU:n jäsenvaltioista 11 237 207 hakua, kun vastaava luku samalta ajanjaksolta vuonna 2005 oli 6 150 494. Luvut osoittavat tietojen vaihdon parantuneen merkittävästi vuoden 2006 kertomuksen jälkeen. Lisäksi EU:n jäsenvaltioiden haut kyseisenä aikana edustavat yli kahta kolmannesta kaikista hauista, mikä merkitsee valtavaa kasvua järjestelmään osallistumisessa ja EU:n jäsenvaltioiden keskeistä asemaa Interpolin kapasiteetin tehostamisessa.

4.2. Sen varmistaminen, että tiedot vaihdetaan Interpolin kanssa heti kun ne on tallennettu kansalliseen tietokantaan tai SIS:ään

Vaikka jäsenvaltioiden vastauksista käy ilmi vuoden 2006 kertomuksen jälkeinen myönteinen kehitys, jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimissa riittää parannettavaa.

Vain 11 jäsenvaltiota on onnistunut saamaan aikaan välittömän haun Interpolin tietokantaan heti kun kansalliseen tietokantaan on tehty haku, ja kahden muun jäsenvaltion odotetaan saavuttavan tämän piakkoin. Kahdeksan jäsenvaltiota vaihtaa näitä tietoja päivittäin. Lainvalvonnan alalla aika on kuitenkin ratkaisevaa eikä välittömälle tietokantaan pääsylle ole vaihtoehtoja. Tietojen toimittaminen kuukausittain tai viikoittain on aivan liian vähän yhteisen kannan tarkoitukseen nähden.

Jäsenvaltioiden olisi vaihdettava tietoja välittömästi Interpolin kanssa, sillä se lisää tietojen arvoa ja kokonaisuuden kannalta koko tietojenvaihtojärjestelmän arvoa. On suotavaa, että kyseiset jäsenvaltiot ryhtyvät korjaamaan tilannetta, jossa ne eivät ole noudattaneet yhteisen kannan tätä vaatimusta.

4.3. Tietojen jakaminen vain niiden Interpolin jäsenten kanssa, jotka takaavat henkilötietojen suojan riittävän tason

Yhteisen kannan 3 artiklan 1 kohdassa ja 5 kohdassa vaaditaan jäsenvaltioita varmistamaan, että passeja koskevien tietojen vaihdossa täytetään vaatimus, jonka mukaan tietoja vastaanottavalla Interpolin jäsenmaalla on oltava riittävä henkilötietojen suojan taso ja sen on kunnioitettava henkilötietojen automaattista käsittelyä koskevia perusoikeuksia ja vapauksia. Kaikista jäsenvaltioista vain Alankomaat on päättänyt rajoittaa passeja koskevien tietojensa vastaanottajia täyttääkseen yhteisen kannan edellä mainitun velvoitteen.

Kaikki muut jäsenvaltiot esittävät kaksi perustetta sille, etteivät ne rajoita pääsyä passeja koskeviin tietoihinsa. Ensiksi useimmat jäsenvaltiot ilmoittivat, etteivät ne katsoneet passien numeroiden olevan "henkilötietoja". Tämän vuoksi ne katsovat, ettei henkilötietojen toimittaminen tai haku Interpolin tietokantaan ole henkilötietojen vaihtoa. Näin ollen useimmat jäsenvaltiot eivät katso rikkovansa yhteisestä kannasta johtuvia velvoitteitaan, kun ne eivät rajoita pääsyä passeja koskeviin tietoihinsa. Toiseksi ne katsovat, että lainvalvonnan kannalta ja kansalaistensa hyväksi niiden edun mukaista on tietää, kun niiden passi on löydetty toisella puolen maailmaa. Kaikki jäsenvaltiot katsovat, että tietosuojan riittävyys ja perusoikeudet olisi otettava huomioon ainoastaan silloin, kun seurataan positiivista tunnistusta (osumaa) joko antamalla sille vahvistus tai toimittamalla taustatietoja. Tällaista seurantaa toteutetaan tapauskohtaisesti sen jälkeen, kun tilanteesta on tehty suhteellisuuteen ja tarpeeseen perustuva riskinarviointi.

Tyhjien passien tapauksissa tietojen toimittamisesta tai hauista Interpolin tietokantaan ei seuraa henkilötietojen vaihtoa, minkä vuoksi vastaanottajan tietosuojan riittävän tason varmistaminen ei tule kyseeseen. Vaikka passeja koskeva tietojen toimittaminen tai haku koskisi ainoastaan passin numeroita, toimenpiteet henkilötietojen suojaamiseksi ovat välttämättömiä, koska passeja koskevat tiedot liittyvät tunnistettavaan henkilöön.

Koska vain yksi jäsenvaltio pyrkii tekemään eron niiden maiden välillä, joiden kanssa se jakaa passeja koskevia tietoja, tämä osoittaa jäsenvaltioiden suurta halua vaihtaa melko vapaasti tietojaan ja välipitämättömyyttä sitä kohtaan, onko niillä mailla, joiden kanssa ne jakavat tietoja, käytössä riittävä henkilötietojen suoja. Käytäntö on tietysti hyväksyttävissä silloin, kun henkilötietoja ei vaihdeta. Kaikissa muissa tapauksissa komissio suosittelee jäsenvaltioille, että ne varmistavat henkilötietojen suojaa koskevien vaatimusten noudattamisen heti alusta alkaen, kun tietoja toimitetaan Interpolin tietokantaan tai haetaan siitä ja päättävät rajoittaa passeja koskevien tietojensa vastaanottajia täyttääkseen yhteisen kannan 3 artiklan 1 kohdasta ja 5 kohdasta johtuvat velvoitteensa.

Lisäksi 3 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vaihtaa passeja koskevia tietoja vain sellaisten Interpolin maiden kanssa, jotka myös vaihtavat näitä tietoja. Vaikka useimmat jäsenvaltiot katsoivat, että tällainen vastavuoroinen kohtelu on tärkeää, ne myös katsovat, että se tulee kyseeseen ainoastaan silloin, kun seurataan positiivista tunnistusta (osumaa).

4.4. Sen varmistaminen, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset käyttävät Interpolin tietokantaa hakeakseen tietoja, joita he tarvitsevat tehtäviensä hoitamiseksi, ja perustavat tiedonhakua helpottavat infrastruktuurit

Vaikka yhteisessä kannassa asetetaan jäsenvaltioille proaktiivinen velvoite perustaa vaaditut infrastruktuurit ja varmistaa, että niiden toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset tekevät tarvittaessa hakuja Interpolin tietokantaan, jäsenvaltiot eivät näytä vakavasti pyrkineen täyttämään tätä velvoitetta.

Vastaukset näyttävät viittaavan siihen, että useimmat jäsenvaltiot käyttävät Interpolin tietokannan passeja koskevia tietoja ainoastaan tutkintatarkoituksessa. Tämä osoittaa vallitsevaa asennetta, jonka mukaan pelkkä Interpolin tietokantaan pääsyn tarjoaminen jäsenvaltion lainvalvontaviranomaisille ״varmistaa״ näiden arvokkaiden tietolähteiden tosiasiallisen käyttämisen. Tietyissä jäsenvaltioissa tietokantaan pääsee ainoastaan Interpolin kansallisten keskustoimistojen kautta, ja toisissa taas pääsy on sallittu tietyille erityisluvan saaneille ja koulutetuille poliisihenkilöstön jäsenille.

Näin toimien jäsenvaltiot eivät kuitenkaan noudata yhteistä kantaa, ja lisäksi ne eivät saa todellista hyötyä tästä tietokannasta vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnassa.

Vain harvat jäsenvaltiot käyttävät tietokantaa myös valvontatarkoituksessa. Suoran tietokantaan pääsyn mahdollistaminen rajavalvontaviranomaisille on tärkeää yhteisen kannan hyötyjen maksimoimiseksi, sillä siitähän juuri on kyse, kun etsitty passi näyttäisi löytyvän.

Itävalta, Ranska, Saksa, Ruotsi, Kypros, Suomi, Puola, Liettua, Luxemburg ja Irlanti ovat antaneet tai antamassa käyttöoikeuden rajavalvontaviranomaisille, jotka pystyvät tekemään haun manuaalisesti tai koneellisesti rajanylityspaikoilla. Hakuja voi tehdä yleensä käyttämällä Interpolin välineitä (I-24/7 ja MIND&FIND). Tätä käytäntöä suositellaan Interpolin tietokannan optimaalisena käyttötapana. Komissio suosittelee jäsenvaltioille lisäksi, että ne toimittaisivat sille luettelon yhteisen kannan 1 ja 3 artiklassa tarkoitetuista kansallisen lain nojalla ”toimivaltaisista lainvalvontaviranomaisista”.

Vaikka on selvää, että paljon on vielä tehtävä, kunnes kaikki jäsenvaltiot täyttävät täysimääräisesti velvoitteen sallia pääsy Interpolin tietokantaan, Interpolin tilastot osoittavat, että tietokantaan tehdyt jäsenvaltioiden haut ovat merkittävästi lisääntyneet. Tammikuusta elokuuhun 2007 jäsenvaltiot tekivät 4 202 000 hakua, kun vastaava määrä samana ajanjaksona vuonna 2005 oli 6 692.

4.5. Sen varmistaminen, että tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään, jos positiivinen tunnistus (osuma) löytyy

Vaikka vain harvat jäsenvaltiot toimittivat vastauksissaan tilastoja ja arvioita, asiantuntijakokouksen yhteydessä asiasta järjestetyssä istunnossa tunnistettiin muutamia aiheita ja esitettiin asiasta suosituksia.

Jäsenvaltiot erottivat toisistaan positiiviselle tunnistukselle (osumalle) pyydetyn vahvistuksen ja taustatietojen antamisen, jolloin pyyntö oli seurausta tutkinnasta tai rajatarkastuksesta. Kaikki jäsenvaltiot olivat yhtä mieltä siitä, että pyyntöön annettavan vastauksen nopeus on viimeksi mainitussa tapauksessa tärkein seikka silloin, kun asialla voi olla vaikutuksia kansalaisen oikeuksiin.

Jäsenvaltioiden tunnistamia tärkeimpiä seikkoja onnistuneiden tunnistusten tehokkaan ja nopean seurannan kannalta oli Interpolin kansallisten keskustoimistojen henkilöstön määrän lisääminen, jotta toimistoissa voitaisiin työskennellä 24 tuntia vuorokaudessa, ja pääsyn salliminen näille kansallisille keskustoimistoille kansallisiin passeja koskeviin tietokantoihin ja passinhaltijoiden kuviin. Näillä kahdella toimella voitaisiin lisätä tuntuvasti onnistuneiden tunnistusten vahvistamispyyntöjen nopeaa ja tehokasta seurantaa.

Jäsenvaltioiden mielestä olisi myös hyvä, että annettaisiin tietyt vastauksia koskevat normit esimerkiksi niihin käytettävästä enimmäisajasta. Nämä normit voitaisiin aluksi ottaa käyttöön unionin jäsenvaltioiden kesken ja myöhemmin ulottaa ne koskemaan kaikkia Interpolin jäsenmaita.

5. PÄÄTELMÄT – YLEISOSA

Yhteiseen kantaan perustuvan toiminnan on voitu havaita kehittyneen merkittävästi vuoden 2006 kertomuksen jälkeen. Jäsenvaltiot ovat ryhtyneet moniin toimiin täyttääkseen velvoitteensa. Yhteisen kannan täytäntöönpano sen täydessä merkityksessä on kuitenkin vielä puutteellista ja edellyttää jäsenvaltioilta proaktiivisempia ja sitoutuneempia toimia.

Liite I

INTERPOLIN TILASTOT

1. Jäsenvaltioiden osallistuminen varastettuja matkustusasiakirjoja koskevaan tietokantaan

2005 | 2007 |

18 | 27 |

2. Yksittäisten jäsenvaltioiden toimittamat tiedot varastettuja matkustusasiakirjoja koskevaan tietokantaan

Jäsenvaltio | Toimitettujen asiakirjojen määrä |

Itävalta | 113 769 |

Belgia | 342 104 |

Bulgaria | 63 |

Kypros | 3 743 |

Tšekki | 611 814 |

Tanska | 120 |

Viro | 100 126 |

Suomi | 90 251 |

Ranska | 15 179 |

Saksa | 1 969 842 |

Kreikka | 24 194 |

Unkari | 17 996 |

Irlanti | 88 021 |

Italia | 3 016 320 |

Latvia | 88 095 |

Liettua | 341 738 |

Luxemburg | 4 496 |

Malta | 1 652 |

Alankomaat | 1 641 360 |

Puola | 626 826 |

Portugali | 10 386 |

Romania | 832 927 |

Slovakia | 65 |

Slovenia | 90 054 |

Espanja | 224 |

Ruotsi | 163 541 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 1 042 301 |

YHTEENSÄ | 11 237 207 |

3. Varastettujen matkustusasiakirjojen tietokantaan rekisteröityjen asiakirjojen määrä

2005 | 2007 |

EU:n jäsenvaltiot | 6 394 305 | 11 237 207 |

EU:n ulkopuoliset valtiot | 2 449 300 | 4 484 545 |

Yhteensä | 8 843 605 | 15 721 752 |

4. Varastettujen matkustusasiakirjojen tietokantaan tehtyjen hakujen määrä

2005 | 2007 |

EU:n jäsenvaltiot | 8 520 | 4 202 000 |

EU:n ulkopuoliset valtiot | 34 796 | 6 232 469 |

Yhteensä | 43 316 | 10 434 469 |

5. Varastettujen matkustusasiakirjojen tietokantaan tehtyjen onnistuneiden hakujen määrä

2005 | 2007 |

EU:n jäsenvaltiot | 381 | 1 599 |

EU:n ulkopuoliset valtiot | 457 | 2 180 |

Yhteensä | 838 | 3 779 |

[1] KOM(2006)167.

[2] 910/1/06 ENFOPOL 108 SIRIS 108, 8. kesäkuuta 2006.