Alueiden komitean lausunto koskien Komission tiedonantoa Vihreään kirjaan "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla yhteisön toimintaa koskevan tarpeen arvioinnista" liittyvien neuvottelujen seurannasta CdR 230/95



Virallinen lehti nro C 100 , 02/04/1996 s. 0048



Alueiden komitean lausunto koskien Komission tiedonantoa Vihreään kirjaan "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla yhteisön toimintaa koskevan tarpeen arvioinnista" liittyvien neuvottelujen seurannasta (96/C 100/13) Alueiden komitean työvaliokunta on 5. joulukuuta 1994 pidetyssä istunnossa valtuuttanut alavaliokunta 3:n valmistelemaan lausunnon asiakirjasta edella mainitusta tiedonannosta. Alavaliokunta 3 laati lausuntonsa 22. maaliskuuta 1995 (esittelijänä Thrasyvoulos Lazaridis). Seitsemäs valiokunta on laatinut lisälausunnon 10. maaliskuuta 1995 (esittelijänä Luigi Sileoni). Alueiden komitea on 19. heinäkuuta 1995 pidetyssä 8. täysistunnossaan hyväksynyt lausunnon ja siihen liitetyn valiokunta 7:n lisälausunnon. JOHDANTO Tiedotusvälineet eivät ole ainoastaan yksi lukuisista tavoista jakaa tietoja: ne muodostavat myös nyky-yhteiskunnan yhden ominaispiirteen. Televisio, radio ja lehdistö eivät suinkaan ole yksinomaan pääasiallisia tiedonlähteitä, vaan myös kaikkein helpoimmin saatavissa olevia viihteen kanavia ja laajimmalle levinneitä koulutusmuotoja. Näin ollen kaikki mikä liittyy politiikkaan, ideologioihin, elämänkatsomuksiin, ennakkoluuloihin ja käyttäytymiseen välitetään etupäässä tiedotusvälineiden kautta. Vaikka tiedotusvälineitä pidetäänkin yhtenä nyky-yhteiskunnan peruspiirteistä, ne voivat myös olla yhteiskunnalle haitallisia. Syynä tähän on se, että painetussa ja sähköisessä muodossa olevat tiedotusvälineet eivät ole ainoastaan taloudellista toimintaa tai kulttuurin luomista. Päinvastoin, joukkotiedotusvälineet muokkaavat elämänkatsomuksia, jolloin niillä on erityisesti poliittisia vaikutuksia. Tämä pätee varsinkin kirjalliseen ja audiovisuaaliseen tuotantoon, jonka poliittisuus on kätkettyä ja joka vaikuttaa "harmittomalta" ja "merkityksettömältä" poliittisia tapahtumia käsitellessään. Kuitenkin sillä on hyvin laaja lukija- ja kuulijakunta ja se muodostaa esteettiset, kulttuuriset, oikeusjärjestystä koskevat ja jopa poliittiset puitteet, joissa elämme. Se muovaa yhteiskuntakäsityksiämme. Meidän on siis kohdistettava kaikkiin tällaisiin ilmiöihin moninkertaista "epäluuloa", taloudellista, esteettistä tai kansallista jopa oikeusjärjestystä koskevaa ja poliittista epäluuloa. Nyky-yhteiskunta on jo nyt rakenteiltaan entistä laajempi ja monialaisempi ja samalla siihen liittyy kaikenlaisia eturistiriitoja. Radiota ja televisiota koskevan valtion monopolin purkaminen on yksi kehityssuunnista, joiden ansiosta ongelma havaitaan entistä selvemmin. Tämä tilanne on johtanut järjestöjen ja yritysten moninaisuuteen, minkä vuoksi nykyisen lainsäädännön nojalla ei voida enää estää useiden radiotiedotusvälineiden keskittymiä tai yhden tiedotusvälineen osake-enemmistön keskittymistä yhdelle henkilölle tai hänen sukulaisilleen. Myöskään ei voida säädellä sitä, miten osakkeenomistajat saavat rahavarat käyttöönsä, ei liioin suojella tekijänoikeuksia ja noudattaa kansainvälisesti tunnustettuja etiikkasääntöjä jne. On helppoa todeta kokonaisvaltainen yksimielisyys sellaisista yleisperiaatteista kuin monialaisuus, vapaa ja tasa-arvoinen pääsy tiedonlähteille tai tarve käyttää hyväksi ja kohdata tuntemamme nopea teknologinen kehitys. Vastapainona on entistä tuntuvampi ongelma, joka aiheuttaa monenlaisia reaktioita ja jolla on keskeinen asema sosiaalisissa kysymyksissä: yksityisten omistamien tiedotusvälineiden keskittyminen. "Keskittymisellä" ei tarkoiteta ainoastaan pääoman ja tiedotusvälineiden keskittymistä vaan myös katsomusten ja ajatusten samanlaistumista, eli lähetettyjen ohjelmien yhdenmukaisuutta. Tässä sosiaalisessa, poliittisessa ja oikeusjärjestelmää koskevassa kehityksessä yhteiskunnat, eli demokraattiset ja moniarvoiset poliittiset järjestelmät, käyttävät julkista sektoria (yleisradio- ja televisiolähetystoimintaa) konkreettisina moniarvoisuuden välineinä voimassa olevassa tiedonvälitysmallissa. Tästä syystä, ennen kuin ryhdytään minkäänlaisiin toimiin, on otettava huomioon, että yleisradio- ja televisiolähetystoiminnan esimerkkiä samoin kuin sen kilpailuasemaa on pidettävä moniarvoisuuden osana. Keskittymisen ongelma ei ole selvästikään kansallinen tai eurooppalainen vaan kansainvälinen ongelma. Tämä toteamus on antanut aihetta pohtia asiaa herkeämättä sekä Euroopan unionin että Euroopan neuvoston piirissä. Ongelma sisältyi vihreään kirjaan, jonka komissio laati ja julkaisi nimellä "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla yhteisen toiminnan tarpeen arviointi". Vihreän kirjan tavoitteena on esittää ensimmäinen arviointi tarpeesta ehdottaa yhteisön tason keskittämistä ja moniarvoisuutta koskevaa toimintaa joukkotiedotusvälineissä (televisiossa, radiossa, lehdistössä) ja esittää eri vaihtoehtoja, jotka komissio voisi toteuttaa hankittuaan ensin asianomaisten osapuolten lausunnot asiasta. Komissio on pyytänyt tammikuussa 1993 Euroopan parlamentin ja tiettyjen asianomaisten tahojen pyynnöstä kaikkia asiaa vastustavia osallistumaan laajoihin vihreään kirjaan "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen" perustuviin neuvotteluihin. Komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille osoitetussa tiedonannossa nimeltä Vihreään kirjaan "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla yhteisen toiminnan tarpeen arviointi" liittyvien neuvottelujen seuranta on esitetty neuvottelujen kuulemisen ensimmäiset tulokset. Tämä komission tiedonanto muodostaa ensimmäisen osan vastauksesta kertomukseen, jonka on laatinut "ylemmän tason ryhmä" ("High Level Group", "Bangemannin ryhmä"), jolle Euroopan neuvosto on antanut tehtäväksi esittää ehdotuksia tietoyhteiskunnasta. Bangemannin ryhmän kertomuksessa asetetaan kuitenkin etusijalle erityisen haitalliset vaikutukset, joita tiedotusvälineiden omistukseen liittyvien kansallisten oikeudellisten määräysten eroavaisuuksilla on sisämarkkinoihin. Kuulemismenettelyn yhteydessä saatiin Euroopan parlamentin, talous- ja sosiaalikomitean, jäsenvaltioiden, yritysjohtajien ja ammattijärjestöjen lausunnot. Alueiden komitealta ei valitettavasti pyydetty lausuntoa. Tämä kertomus on laadittu AK:n työvaliokunnan päätöksen perusteella oma-aloitteisena lausuntona. OTTAEN HUOMIOON: I. Komission kannanotot, joiden mukaan: 1. kyseisen aloitteen tavoitteena oli luoda edellytykset sisämarkkinoiden perustamisen antamien mahdollisuuksien hyväksikäyttöön, joita komissio pitää "välttämättömyytenä ja mahdollisuutena" erityisesti mitä tulee tiedonvälitysalan yritysten sijoittautumisvapauteen ja niiden palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen, 2. komissio tunnustaa, että on olemassa "sisämarkkinoiden toiminnan esteitä", jotka johtuvat "tiedotusvälineiden omistajuuteen liittyvien kansallisten määräysten eroavaisuuksista." Tästä komission näkemyksestä tuli entistä jyrkempi ensimmäisen neuvottelukierroksen jälkeen. Kierroksen kuluessa sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan esteet olivat aluksi näyttäneet mahdollisilta sen usein kansallisen luonteen vuoksi, joka sisältyi vieläkin alan yritysten menettelytapoihin, 3. komissio, joskin lähtee alkuperäisessä kannanotossaan siitä, että yhteisön toiminnan mahdolliset tarpeet liittyvät enemmän sisämarkkinoiden asianmukaisen toimivuuden varmistamiseen kuin varsinaisen moniarvoisuuden turvaamiseen, kuitenkin myöntää ensimmäisen neuvottelukierroksen päättyessä tekemissään johtopäätöksissä, että moniarvoisuuteen liittyvät kysymykset ovat pakottaneet komission tarkistamaan ensimmäistä asennettaan, joka koskee mielipiteiden monipuolisuuden turvaamisen edellytyksiä. Oli miten oli, moniarvoisuuden vaaliminen sinänsä on ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtävä. Yhteisön on tavoitteidensa ja toimivaltuuksiensa täytäntöönpanossa valvottava, että sen toiminta ja velvollisuuksien täyttäminen eivät ole moniarvoisuudelle haitaksi, lopuksi komission mielestä ei näytä olevan aihetta puuttua asiaan yhteisön tasolla olettaen että kansallisia moniarvoisuuden suojelujärjestelmiä voidaan soveltaa myös tilanteisiin, joilla on yhteisön laajuiset ulottuvuudet. Yhteisön muodostaman rajattoman alueen kanssa voi syntyä päällekkäisyyksiä eri kansallisten moniarvoisuutta suojelevien oikeudellisten määräysten ja niiden välisten erojen vuoksi, Nämä lait rajoittavat joukkotiedotustoimintaan pääsyä ja tiedotusvälineiden omistajaksi tuloa, kun taas komission mielestä niiden olisi helpotettava sisämarkkinoiden joustavaa toimintaa ja tiedotusvälineiden kilpailukykyä, joka on moniarvoisuuden kannalta välttämätön, omistajuuden rajoitukset ovat yhdenmukaiset yhteisön oikeuden kanssa, koska niillä on yleistä etua edustava tavoite eivätkä ne ole syrjiviä, lukuun ottamatta joukkoviestimien ulkomaista omistajuutta koskevia säännöksiä, jotka eivät ole yhdenmukaiset perustamissopimuksen kanssa, sillä ne aiheuttavat syrjintää, tiedotusvälineiden omistajuuden rajoituksia ei voida korvata pelkästään soveltamalla yleistä kilpailulainsäädäntöä ja erityisesti yhteisön tasolla sulautumisia valvovaa asetusta. Tällä asetuksella voidaan estää moniarvoisuuteen vaikuttavia keskittymiä ainoastaan siinä määrin kuin ne vaikuttavat myös kilpailuun, mikä ei aina ole asian laita, 4. tiedotusvälineiden omistajuutta koskevia kansallisia lakeja kehitetään parhaillaan uusien olosuhteiden paineessa. Lakeja laaditaan hajanaisesti siellä täällä, mikä johtaa sisämarkkinoiden pirstoutumiseen, on myös olemassa vaara, että nämä lait osoittautuvat tehottomiksi ja vaikutuksiltaan kielteisiksi estäen joukkoviestimien toimijoiden taloudellisen kehityksen, joka taas on välttämätöntä moniarvoisuudelle sekä toimijoiden palvelujen ylikansalliselle liikkuvuudelle, eri jäsenvaltioiden nykyisestä lainsäädännöllisestä tilkkutäkistä johtuva oikeudellinen epävarmuus on vähentänyt sijoituksia eurooppalaisiin tiedotusvälineisiin, 5. tavoitteena on vieläkin säilyttää moniarvoisuus, välttää tiedotusvälineiden keskittyminen, varmistaa tiedotusvälineiden alan sijoituksille välttämätön mahdollisimman suuri oikeusvarmuus ja tarjota turvaverkko, joka estää moniarvoisuudelle vaaralliset keskittymät, joita on mahdotonta torjua kilpailulainsäädännön perinteisillä määräyksillä, tarvitaan siis vakaa oikeudellinen perusta, joka ei heikennä moniarvoisuuden suojelua jäsenvaltioissa vaan takaa sille yhtenäisen tason Euroopan unionissa samalla kun se rajoittuu aivan välttämättömiin toimenpiteisiin edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi (läheisyysperiaate), 6. keskittymien osalta viitataan yhtäältä todellisen kuulijakunnan ja toisaalta tiedotusvälineiden valvojan periaatteeseen, samoin kuin tarpeeseen määritellä niiden henkilöiden (yksityishenkilöt tai oikeushenkilöt) luokat, jotka eivät voi valvoa tiedotusvälineitä (esteelliset henkilöt), 7. kolmatta vaihtoehtoa kannattaen (julkaisemalla direktiiivi tai asetus) komissio ei ota selvää kantaa mahdollisuuteen luoda "riippumaton eurooppalainen komitea" toteuttamaan unionin tavoitteita, ja se valitsee ennemmin direktiivin yhteisön aloitteen ilmiasuksi, 8. komissio ehdotti kolmea mahdollisuutta ja pyysi asianomaisten osapuolten niitä koskevaa mielipidettä: a) olla ryhtymättä mihinkään toimenpiteisiin, b) avoimuutta koskeva suositus ja c) ehdotus yhdenmukaistaa direktiivin tai asetuksen avulla tiedotusvälineiden yksityisomistusjärjestelmän kansallisia rajoituksia, II. vihreätä kirjaa koskevan 20. tammikuuta ja 27. lokakuuta 1994 annetuissa päätöslauselmissa esitetyn Euroopan parlamentin kannanoton, jossa parlamentti: 1. katsoo, että radion, television ja lehdistön välityksellä annetun tiedon monipuolisuus on demokraattisten järjestelmiemme keskeinen osa, ja että kaikissa demokraattisissa valtioissa on tarpeen säilyttää tiedotusvälineiden riippumattomuus, taloudellisen ulottuvuuden lisäksi joukkotiedotusalan keskittymisellä on myös kulttuuriin liittyvä ulottuvuus, sosiaalisia vaikutuksia sekä eettisiä ja poliittisia seuraamuksia, jotka on otettava huomioon tarvittavan moniarvoisuuden takaamiseksi. Tämän alan laatu ja monipuolisuus ovat demokratioidemme ydinkysymyksiä, 2. arvioi, että olisi ryhdyttävä yhteisön toimintaan tiedotusvälineiden keskittymisen alalla, ei ainoastaan sisämarkkinoiden ja joukkoviestintäalan pelisääntöjen luomiseksi vaan myös ja varsinkin yhteistön tiedotusvälineitä koskevan yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi korkealla tasolla tarkoituksena luoda tiedotusvälineisiin monipuolinen ja moniarvoinen keskustelufoorumi ja ylläpitää sitä, mikä on merkki monipuolisuudesta ja moniarvoisuudesta Euroopan väestön etujen mukaisesti, 3. kannattaa "vaihtoehtoa III", jonka mukaan laaditaan direktiivi ja perustetaan riippumaton neuvoa-antava komitea tai joukkoviestimien eurooppalainen neuvosto tavoitteena ensinnäkin tiedotusvälineiden keskittymistä koskevien kansallisten rajoitusten yhteensovittaminen ja toiseksi taata yhteisön mahdollisuus puuttua asiaan, jos kyseessä on eurooppalaisessa mittakaavassa moniarvoisuuden vaarantava keskittymä, 4. kehottaa komissiota sisällyttämään ehdotuksiinsa seuraavat kohdat: a) direktiiviehdotus oikeudesta päästä yhteisön ja kansallisten viranomaisten tietoihin tiedonvapauden periaatteen mukaisesti, b) tiedotusvälineitä Euroopassa koskeva menettelysäännöstö, jonka tarkoituksena on säilyttää ammattietiikka, jonka asianomaiset osapuolet ovat parhaimmassa tapauksessa laatineet, c) puitedirektiivi journalistisen vapauden takaamisesta kaikille tiedotusvälineille, on tärkeää huomauttaa, että Euroopan parlamentin toista päätöslauselmaa hallitsevat kysymyksen poliittinen, kulttuurillinen ja sosiaalinen ulottuvuus ja se paljastaa hyvin selvästi syvän huolen siitä, että tiedotusvälineiden keskittymisestä ja moniarvoisuudesta voisi tulla ainoastaan sisämarkkinoihin liittyvään talouteen kuuluvia asioita. III. vihreätä kirjaa koskevan talous- ja sosiaalikomitean 22. syyskuuta 1993 hyväksymän lausunnon, jossa: TSK tunnustaa, että tarvitaan yhteisön tasoista toimintaa moniarvoisuuden suojelemiseksi ja keskittymien valvomiseksi monopolitilanteiden välttämiseksi, komitea ehdottaa, että yhteisö tekisi aloitteen sellaisen kansainvälisen, yhteisön rajat ylittävän sopimuksen laatimiseksi, joka koskee satelliittien välityksellä lähetettäviä ohjelmia samansuuntaisten toimenpiteiden täytäntöönpanemisen varmistamiseksi myös kolmansissa maissa, TSK näyttää tukevan ajatusta tiedotusvälineitä käsittelevän ja riippumattomista asiantuntijoista ja sosiaali- ja kulttuurialan edustajista koostuvan eurooppalaisen komitean tai niille omistetun hallinnollisen elimen luomisesta. Tällä toimielimellä olisi neuvoa-antava asema, TSK suhtautuu lisäksi myönteisesti siihen, että komissio laatii toisen direktiivin tiedotusvälineitä koskevan eurooppalaisen säännöstön laatimisesta. IV. Jäsenvaltioiden kannanotot, sellaisina kuin ne on esitetty komission niille heinäkuussa 1993 lähettämän kyselylomakkeen vastauksissa, ja seuraavat: a) ei ole tarpeen perustella II vaihtoehtoa (avoimuutta koskeva suositus), sillä tiedotusvälineiden omistajuuden avoimuuteen liittyvien tietojen vaihdossa ei ole todellisia ongelmia, b) toiminnan puutteen (I vaihtoehto) ja asetuksen tai direktiivin antamisen (III vaihtoehto) suhteen jäsenvaltiot ottavat odottavan kannan, eli odottavat asianomaisten osapuolten kanssa käytävien neuvottelujen lopputulosta, V. komission luokituksen ja arvioinnin mukaan asianomaisten yksityishenkilöiden mielipiteet osoittavat, että suurin osa toimijoista vastustaa I vaihtoehtoa (toiminnan puute) ja kannattaa olemassa olevien tiedotusvälineiden omistajuutta koskevien määräysten muuttamista samalla kun ne ovat eri mieltä tai epävarmoja siitä, tulisiko tämän muutoksen tapahtua kansallisella vai eurooppalaisella tasolla. Nämä erot, jotka koskevat tapaa kohdata kokonaisvaltaistuminen ja uusien teknologioiden käytön vaikutukset, voidaan jakaa viiteen eri luokkaan kyseisten toimijoiden mukaan. Ne liittyvät seuraaviin aiheisiin: a) näiden yritysten toiminnan sijoittumiseen joko eurooppalaisessa tai kansallisessa mittakaavassa; b) niiden valvomien tiedotusvälineiden monipuolisuus; c) niiden alkuperämaa (avoin tai suljettu maa); d) toimijoiden toiminnan kesto (paikkansa vakiinnuttaneet toimijat tai uudet tulokkaat); e) valitun toimintamallin kesto (lyhyen tai pitkän aikavälin menetelmä), joka tapauksessa toimijoiden perustelut koskevat pääasiassa tai yksinomaan sisämarkkinoiden mahdollisuuksien hyväksikäyttöä erityisesti joukkotiedotusyritysten sijoittautumisvapauden, joukkotiedotuspalvelujen vapaan liikkuvuuden, oikeusvarmuuden, joka on välttämätön joukkotiedotusvälinealan sijoitusten kannalta, ja sellaisen yhtenäisen ja vakaan järjestelmän luomisen osalta, joka helpottaa näiden yritysten kehittämistä ja niiden kilpailukyvyn edistämistä, VI. alueiden komitean täysistunnossa (1. ja 2. helmikuuta 1995 pidetyssä kokouksessa) käsiteltiin tätä kysymystä, samoin kuin valiokunta 3:n kokouksessa sen toimivaltuuksien käsittelyn yhteydessä (esittelijänä Joaquín Leguina Herrán) ja valiokunta 7:n kokouksessa (esittelijänä Manfred Dammeyer), Valiokunta 3 on erityisesti muotoillut seuraavat näkökohdat, jotka vahvistettiin 1. ja 2. helmikuuta 1995 pidetyssä alueiden komitean täysistunnossa: "Alueiden komitea on tietoinen siitä, että tietoyhteiskunta herättää sekä toivoa että pelkoa tuntemattomasta. Tästä syystä se kannattaa komission esittämää ajatusta näiden teknologioiden vaikutusten arvioimisesta sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden mukaan, komitea katsoo, että tietoyhteiskunnan valmistelussa ja vahvistamisessa alueiden ja paikallisten viranomaisten olisi omaksuttava periaate varmistaa tärkeimpien julkisten tietojen saanti kansalaisen maksukyvystä riippumatta, komitea korostaa, että jäsenvaltioiden asiaankuuluvat valtuudet, erityisesti niiden valtuudet säädellä tiedotusvälineitä ja radiolähetystoimintaa, on säilytettävä, erityisen aktiivisesti on tarkkailtava joukkotiedotusvälineiden omistussuhteita. Tässä yhteydessä tiedotusvälineitä koskevan erityislainsäädännön laatiminen kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan". Valiokunta 7:ssä käytiin tästä aiheesta laajempia ja varsin hyödyllisiä keskusteluja vaikka niitä ei vielä saatukaan päätökseen pääasiassa pelosta, että tiedotuspolitiikasta tulisi pelkkä tietoliikennepolitiikan lisä, ja huolesta, että joukkotiedotusta pidettäisiin ainoastaan liiketoimintana, joka tuottaa lisäarvoa ja luo työpaikkoja niin kuin mikä tahansa liiketoiminnan ala. Tässä asiassa yhteisön vastuulla on varmistaa sisämarkkinoiden kilpailun reilut pelisäännöt, joiden ansiosta nämä alat voisivat laajentua ja saavuttaa jättimäiset mittasuhteet sisämarkkinoilla edistäen niiden kilpailukykyä maailmanlaajuisesti, kun niiden todellinen tehtävä olisi toissijainen ja riittämätön ottaen huomioon niiden käynnistävän vaikutuksen. Kyseiset suositukset hyväksyttiin myös AK:n 1. ja 2. helmikuuta 1995 pidetyssä 6. täysistunnossa. Lisäksi Luigi Sileoni laati valiokunta 7:ssä myös lisälausunnon. Se hyväksyttiin yksimielisesti 10. maaliskuuta 1995 pidetyssä kokouksessa. Se perustuu samoihin periaatteisiin kuin päälausunto. Molempien esittelijöiden mielestä lisälausunto olisi otettava tämän lausunnon osaksi. PÄÄTELMÄT ALUEIDEN KOMITEA 1. on tyytyväinen todetessaan, että komissio on saanut käytännöllisesti katsoen päättääkseen neuvottelut, joiden tarkoituksena on määrittää nopeasti moniarvoisuuteen ja tiedotusvälineiden sisämarkkinoilla keskittymiseen liittyvä yhteisön toiminta, 2. samanaikaisesti pahoittelee sitä, että alueiden komiteaa ei ole pyydetty osallistumaan tähän menettelyyn ja muistuttaa uudelleen vaatimuksestaan, joka koskee alueiden jatkuvaa läsnäoloa kaikissa neuvotteluissa, jotka koskevat moniarvoisuutta ja sisämarkkinoilla tapahtuvaa tiedotusvälineiden keskittymistä koskevaa kehitystä, 3. pahoittelee myös, että komission tiedonannossa ei oteta riittävästi huomioon jäsenvaltioiden mielipidettä erityisesti verrattuna selvitykseen, joka on tehty "asianomaisten osapuolten" mielipiteen pohjalta, 4. arvelee, että tiedotusvälineiden tilanne ja toiminta on yhä enemmän edustavan nykydemokratian ongelma kuin sisämarkkinoihin liittyvä ongelma, koska sisämarkkinat eivät pysty yksinään takaamaan moniarvoisuutta niillä menettelytavoilla, jotka sillä on käytettävissään, 5. katsoo, että meidän olisi myönnettävä tiedotusvälineillä olevan sosiaalinen liikkeellepaneva asema katsomusten ja ennakkoluulojen muodostumisessa, mitattava niiden poliittiset vaikutukset ja kohdattava ne, varmistettava moniarvoisuudesta riippuvat poliittisen elämän osien suojelu ja noudattaminen ja luotava tiedonvälitykseen todellinen moniarvoisuus, joka ei perustu valheelliseen samojen sanojen, tietojen ja kuvien jatkuvaan toistoon, meidän on varmistettava, että kansalaisten yksityisyyttä ja yksilöllisyyttä kunnioitetaan ja että tiedotusvälineiden "valtakoneiston" vaikutusten alaisiksi joutuneille taataan oikeus puolustautua, 6. katsoo, että teknologinen kehitys myötävaikuttaa taloudellisen mahdin keskittymiseen, 7. toteaa, että joukkotiedotus-, kulttuuri-, mainonnan ja tietoliikennealan yritykset, samoin kuin muiden alojen yritykset ovat jo toisiinsa sidoksissa ja yhdistävät toimintaansa muodostaakseen suurta taloudellista ja poliittista mahtia omaavia ryhmittymiä, joilla on merkittävää vaikutusta poliittisiin vallanpitäjiin, jotka ovat yhä enemmän riippuvaisia niiden avusta, koska poliittisten viranomaisten asema nyky-yhteiskunnassa riippuu itse asiassa heidän saamastaan suorasta tai epäsuorasta julkisuudesta. Lisäksi kuluttajia ohjaavia mielipiteitä muotoillaan melkoisesti ja vaikka heillä olisikin käytettävissään enemmän tietoa, he ovat jo suurelta osin etukäteen muodostaneet mielipiteensä, erityisesti sähköisten viestimien (radio, televisio) osalta voidaan sanoa, että ne eivät ole ainoastaan lehdistön jatke, vaan nyky-yhteiskunnan ehkä näkyvin ilmiö. Nämä sähköiset viestimet ovat "ikkuna", jonka lävitse kansalaiset ovat päivittäin yhteydessä yhteiskuntaan kokonaisuutena. Ne ovat tärkein kanava ideologioiden "istuttamiseen", mielipiteiden muovaamiseen, käyttäymismallien asettamiseen ja poliittisen vaikutusvallan harjoittamiseen, 8. korostaa, että tietoyhteiskunta on vaarassa muuttua manipuloitavissa olevaksi yhteiskunnaksi ja vapautemme teoreettiseksi periaatteeksi. Tämä vaara kasvaa sitä mukaa kuin tiedotusvälineiden omistussuhteiden keskittyminen lisääntyy, ja samansuuntaisia ja toisiinsa liittyviä toimintoja yhdistetään vedoten usein investointien kannattavuuteen ja niiden kilpailukyvyn parantumiseen sisä- ja maailmanmarkkinoilla, 9. on yhtä mieltä komission kanssa, että keskittymän valvomiseksi tarkoitetun intervention yhteydessä olisi hyödyllistä vedota a) todellista kuulijakuntaa koskevaan perusteeseen yhdistettynä saman henkilön valvomien kanavien lukumäärään liittyvään perusteeseen; b) tiedotusvälineiden valvojan perusteeseen, jonka määrittämiseksi komissio on jo aloittanut tutkimuksen, 10. pitää myös välttämättömänä määritellä ketkä henkilöt eivät voi toimia tiedotusvälineiden valvojina tehtäviensä tai toimintansa takia, 11. on samaa mieltä komission kanssa siitä, että jäsenvaltioiden toiminnalla viestintäalan yritysten sijoittautumisen ja keskittymisen ja niiden tuotteiden liikkuvuuden määräämiseksi ja moniarvoisuuden suojelemiseksi on haittavaikutuksia sisämarkkinoihin sen jäsenvaltioista toiseen poikkeavan luonteen vuoksi. Tämä uhkaa vähentää jäsenmaiden välisten tiedotusvälineiden vapaata liikkuvuutta ja rajoittaa viestintäalan yritysten sijoittautumisvapautta luoden oikeudellista epävarmuutta, mikä vaikuttaa tämän alan investointeihin aliarvioiden täten eurooppalaisten yritysten "iskunkestävyyttä" kolmansien maiden mahtavien viestintäyritysten suuntaan, 12. katsoo tämän vuoksi, että sisämarkkinoiden standardoiminen on ratkaistava yhdenmukaistamalla myös kansallisia säännöksiä, selkeällä ja vakaalla lainsäädännöllä investointien helpottamiseksi sekä eurooppalaisten yritysten sijoittumisvapauden ja ohjelmien yhteisössä tapahtuvan liikkuvuuden varmistamiseksi. Jäsenvaltioiden ja alueiden valtuuksia tulee kuitenkin kunnioittaa ja läheisyysperiaatteen nimissä on vältettävä kaikkea tarpeetonta keskittymistä, samanaikaisesti on estettävä viestimien liiallinen keskittyminen, koska vapauttamista ei voida saavuttaa kansallisten monopolien suojelemien julkisten palvelujen kustannuksella eikä sisämarkkinoita voida standardisoida moniarvoisuuden kustannuksella, 13. katsoo, että julkista yleisradiotoimintaa on suojeltava ottaen huomioon sen merkittävä asema muun kuin kaupallisen kulttuurin ja yhteiskunnallisten asioiden välittäjänä, jos voidaan taata sen moniarvoisuus ja mielipiteiden moninaisuuden kunnioittaminen, on myös sitä mieltä, että väliintulot, joiden tarkoituksena on estää tiedotusvälineiden yksinomistus ja keskittyminen, eivät saa vaarantaa julkista vallan valvontaa, jota toteutetaan esim. lupien myöntämisellä tai ilmoitusmenettelyillä vakaan tiedotusvälineisiin liittyvän julkisen palvelualan varmistamiseksi, 14. katsoo, ettei journalistien eettisiä sääntöjä tule antaa lain muodossa, vaan asianomaisia osapuolia tulisi kannustaa luomaan säännöt vapaaehtoisuuden pohjalta, 15. toteaa, että lehdistövapauden, moniarvoisuutta koskevien lakien ja tiedotusvälineiden keskittymisen tulisi kuulua ensisijaisesti kansalliselle tasolle, mutta EU:n tulisi puuttua tiedotusvälineiden keskittymiseen eurooppalaisella tasolla, 16. on samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että tiedotusvälineiden omistussuhteet ja ristiinomistus ovat lisääntymässä yhteisössä ja kun tällainen ristiinomistus on päässyt vakiintumaan, sitä on vaikea peruuttaa, jos se vähentää mielipiteiden moninaisuutta, 17. on sitä mieltä, että kaikkien edellä esitettyjen vaatimusten noudattamiseksi ei ole välttämätöntä perustaa eurooppalaista tarkastusviranomaista, jolle voidaan siirtää "komission ja jäsenvaltioiden" oikeudet ja katsoo, että hajautettu valvonta on sopivampi ratkaisu, jos valtion ja alueelliset elimet tarvittaessa sovittavat toimintansa yhteen, 18. pitää kuitenkin tarpeellisena tutkia mahdollisuutta perustaa pysyvä eurooppalainen neuvoa-antava elin ja käynnistää sen toiminta, joka liittyy moniarvoisuuteen, mielipiteiden monipuolisuuteen ja tiedotusvälineiden omistussuhteiden keskittymiseen. EU:n alueille, paikallisille viranomaisille ja käyttäjäyhdistyksille tulisi taata läsnäolo ja merkittävä asema tässä elimessä, koska ne ovat kansalaista eli kuluttajaa lähinnä olevat viranomaiset, 19. on yhtä mieltä parlamentin kanssa, että komission on laadittava direktiivi kaikkien edellä mainittujen kohtien säätelemiseksi ja varmistamiseksi ja toteaa, että tämä toiminta olisi toteutettava pikaisesti perustamalla tiedotusvälineitä koskeva eurooppalainen lakikoonnelma tarkoituksena säilyttää ammattietiikka, laatimalla puitteet journalistiselle riippumattomuudelle kaikissa tiedotusvälineissä ja laatimalla direktiivi pääsystä yhteisön ja kansallisten viranomaisten tietoihin tiedonvapauden mukaisesti. Bryssel, 19. heinäkuuta 1995. Alueiden komitean puheenjohtaja Jacques BLANC LIITE Alueiden komitean lisälausunto Alueiden komitea päätti 5. joulukuuta 1994 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan sekä työjärjestyksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti antaa lisälausunnon aiheesta "Koskien komission tiedonantoa neuvostolle ja Euroopan parlamentille Vihreään kirjaan: Moniarvoisuus ja tidotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla yhteisön toimintaa koskevan tarpeen arvioinnista liityvien neuvottelujen seurannasta". Alueiden komitean valiokunta 7 "Kansalaisten Eurooppa Tutkimus Kulttuuri Nuoriso ja kuluttajat" vastasi komitean aihetta käsittelevästä työstä ja se hyväksyi valmistelemansa lisälausunnon 10. maaliskuuta 1995 enemmistöäänin yhden jäsenen pitäytyessä äänestämästä. Esittelijänä toimi Luigi Sileoni (I). Alueiden komitea hyväksyi 19. 20. heinäkuuta 1995 pitämässään 8. täysistunossa (kokous 19.heinäkuuta 1995) valiokunta 7:n lisälausunnon, joka liittyy valiokunta 3:n lausuntoon. 1. Johdanto ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission vihreän kirjan aiheesta "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla" (), ottaa huomioon korkean tason ryhmän ("Groupe Bangemann") Euroopan neuvoston toimesta laatiman selonteon tietoyhteiskuntaa koskevista ehdotuksista nimeltä "Eurooppa ja maailmanlaajuinen tietoyhteiskunta", ottaa huomioon komission tiedonannon aiheesta "Euroopan tietoyhteiskuntaa kohti: toimenpideohjelma" () sekä alueiden komitean 1. 2. helmikuuta 1995 pitämässään täysistunossa hyväksymän lausunnon () katsoo, että kaikki jäsenvaltiot ovat toteuttaneet lainsäädännössään 1980-luvulta lähtien tiedotusvälineiden omistusta koskevia sääntöjä, joiden avulla on pyritty, eroista huolimatta, rajoittamaan toimijoiden vapautta moniarvoisuuden säilyttämiseksi, katsoo, että nykyisiä tiedotusvälineiden omistusta koskevia säädöksiä on muutettava, jotta pystytään vastaamaan kansainvälistymisen ja uuden teknologian esittämiin haasteisiin, ottaa huomioon synnyttämät sisämarkkkinoiden vapautta rajoittavat esteet sekä riskin sisämarkkinoiden hajautumisesta, jotka ovat seurausta uusien säädösten valmistelusta jäsenvaltioissa toisistaan eristyksissä, katsoo, että sisämarkkinoiden avulla on mahdollista edistää työllisyyttä tiedotusalalla sekä edistää kultuurista monimuotoisuutta, mikä lisää kouolutuspaikkoja ja tukee tutkimusta ja kehitystä, ottaa huomioon Euroopan parlamentin 15. maalikuuta 1990 antaman päätöslauselman tiedotusalan keskittymisestä sekä 16. syyskuuta 1995 antaman päätöslauselman tiedotusvälineiden keskittymisestä ja mielipiteiden moniarvoisuudesta Euroopassa, ottaa huomioon vaarat, joita aiheutuu demokraattiselle moniarvoisuudelle, kulttuuriselle monimuotoisuudelle ja tidotusvälineiden laadulle tiedotusvälineiden keskittyessä yhden omistajan haltuun alueellisella ja paikallisella tasolla, katsoo, että tiedottamisen moniarvoisuus on ensisijaisen tärkeää Euroopan unionissa demokratian sekä Euroopan kansalaisten perusoikeuksien kunnioittamiseksi Euroopan unionin perustamissopimuksen F artiklan mukaisesti, ottaa huomioon "Freedom of Information Act" -julistuksen (Yhdysvallat), jota tullaan täydentämään "Julistuksella kansalaisten oikeudesta objektiiviseen tietoon", jolla taataan markkinoiden vapauteen ja julkisen palvelun periatteeseen perustuva moniarvoisuus, kiinnittää huomiota nopeaan kehitykseen kohti "tietoyhteiskuntaa", minkä seuraukset yhteisön tulee ottaa huomioon läheisyysperiaatettaa tarkasti noudattaen, ottaa huomioon vaarat, joita tiedotusvälineiden keskittymisestä seuraa jäsenvaltioiden kansallisille kielille ja erityisesti kielivähemmistöille ja esittää seuraavat huomiot: 2. Yleisiä huomioita 2.1. Alueiden komitea on tyytyväinen Euroopan komission tapaan tutkia Vihreään kirjaan "Moniarvoisuus ja tiedotusvälineiden keskittyminen sisämarkkinoilla yhteisön toimintaa koskevan tarpeen arvioinnista" liittyviä toimia. Komitean mukaan komission yhdessä kaikkien osapuolten kanssa sekä kiinteässä yhteydessä jäsenvaltioihin suorittama toisen vaiheen tutkinta on tarpeen ja hyödyllistä ottaen huomioon uuden teknologian kehittyminen ja tiedotusalan moniarvoisuuden synyttämät haasteet. 2.2. Mitä tulee tulee mahdolliseen tarpeeseen antaa yhteisön direktiivi, jolla säädellään moniarvoisuutta ja tiedotusvälineiden keskittymistä sisämarkkinoilla, alueiden komitea arvioi, että olisi tarpeen valita vihreän kirjan III vaihtoehto, kuten Euroopan parlamentti sekä talous- ja sosiaalikomitea ovat ehdottaneet, kohdassa 3.3 kehitellyn näkökannan mukaisesti. Komitea arvioi ensinnäkin, että I vaihtoehto ei tasoittaisi nykyisiä kansallisten sääntöjen välisiä eroja. Nämä erot aiheuttavat oikeudellista epävarmuutta ja vaarantavat sisämarkkinoiden normaalia kehitystä sekä tiedotusvälineiden moniarvoisuuden suojelua. Toiseksi komitea toteaa, että II vaihtoehto ei ota huomioon jäsenvaltioiden kantaa. Ei voida todistaa selkeästi, että pelkällä II vaihtoehdon mukaisella jäsenvaltioiden välisen tiedonvaihdon lisäämisellä voitaisiin tasata olemassa olevia eroja. 2.3. Alueiden komitea puolustaa periaatetta, jonka mukaan moniarvoisuuden turvaaminen on yhteisön tavoite, jonka perusteella sisämarkkinoiden sujuvaa toimintaa erityisesti tiedotusvälineiden alalla tavoitteleviin toimiin tehtävät kulttuuripohjaiset muutokset ovat oikeutettuja. Esimerkiksi "televisio ilman rajoja" -direktiivin myötä käyttöönotetut yhdenmukaistamistoimet, joiden tavoitteena on ohjelmien vapaa lähettäminen, asettavat jo nyt pienille yhteisöille vaatimuksia horjuttaa kultuurisen identiteettimme välittäjien eli lähetystoiminnan harjoittajien ylläpitoa ja kehitystä Euroopassa. Täydentävä yhdenmukaistaminen tiedotusvälineiden omistuksen valvonnassa, jonka uskotaan turvaavan moniarvoisuus pyrkimällä jäsenvaltioiden asettamien järjestelmien rajoitamiseen, on vaarassa vaikeuttaa valtioiden, yhteisöjen ja alueiden kulttuuri-identiteetin puolustamista. III vaihtoehtoon on siis lisättävä takuu yleishyödyllisten etujen puolustamisesta tässä asiakirjassa esitetyssä muodossa. 2.4. III vaihtoehdon valintaan on myös vaikuttanut: 2.4.1. kansallisten säädösten erilaisuudesta johtuva vaara, joka johtaa siihen, että moniarvoisuutta ei voida taata, 2.4.2. säädösten erilaisuus, joka estää uudet investoinnit tiedotusvälineiden alalla ja luo jo vakiintuneiden yritysten ja uusien yritysten välille eroja ja jyrkkää jakautumista, 2.4.3. uusien teknologioiden käyttöönotto, joka mahdollistaa ja tekee välttämättömäksi kansallisten rajojen ylittämisen ja joka siten tekee nykyisistä erillisistä ja hajanaisista säännöistä riittämättömiä, 2.4.4. lähestyvä muutos, joka tekee nykyhetkestä otollisen sellaisen yhteisön säännöstön toteuttamiseen, jossa otetaan huomioon ja säädellään muutosten aiheuttamia tulevia vaikutuksia, 2.4.5. mahdollisuus yhteisön direktiiviin, jonka avulla Euroopan unioni voisi saavuttaa lisäarvoa. 3. Erityishuomioita Alueiden komitea kannattaa yllämainittujen huomioiden suuntaisen yhteisön direktiivin laatimista. Komitea jättää valinnan kohdassa 3.3 esitettyjen ehtojen varaan. Ottaen huomioon alan teknologian jatkuvan kehityksen ja kolmansien maiden mahdolliset normien muutokset komitea ehdottaa tasapainon ja symmetrian nimissä, että tästä direktiivistä johtuvien normien varalle suunnitellaan sopivia jaksottaisia tarkennusmekanismeja. Alueiden komitea suosittelee, että komissio ottaa direktiivissään huomioon seuraavat seikat : 3.1. läheisyysperiaatteen noudattaminen sekä paikallisten kulttuurien ja alkuperäisten kielten puolustaminen ja edistäminen, 3.2. "asetuksellisen turvan" määrittely, joka tarjoaa eri maiden lähetystoiminnan harjoittajille yhtäläiset mahdollisuudet yritysinvestointeihin, 3.3. "eurooppalaisen tiedotusvälineneuvoston" luominen, jossa olisi mukana myös todellista yleisöä edustava käyttäjäryhmä, 3.4. sellaisen arviointikriteeriluettelon luominen, jossa on mukana sekä kvantitatiiviset että taloudelliset parametrit, 3.5. koko viestintäsektorin kattaminen (lehdistö mukaanluettuna), joka on ainoa keino tehokkaan arvioinnin tekemiseksi ja todellisen tiedotusvälineiden keskittymisen rajoittamiseksi, 3.6. toimittajien ja muiden tiedotusalalla työskentelevien eettisen ammattinormiston luominen, koska moniarvoisuuden puolustaminen riippuu myös tiedon hallitsijoista, 3.7. sellaisten julkisten tai yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien erityispiirteiden huomioon ottaminen, jotka pyrkivät voittoon (soveltaen niihin tarvittaessa joustavampia parametrejä), jotta niitä ei rangaista siitä, että niiden katsotaan edistävän liiallista keskittymistä vahingoittaen todellista moniarvoisuutta ja kilpailusääntöjen noudattamista. () COM(92) 480 final. () COM(94) 347 final. () CdR 21/95