Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

(2019/C 414/11)

Tämä ilmoitus julkaistaan 17. lokakuuta 2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 (1) 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

VAKIOMUUTOKSEN HYVÄKSYNNÄN TIEDOKSI ANTAMINEN

”COUR-CHEVERNY”

PDO-FR-A0304-AM02

Tiedonannon päivämäärä: 18. syyskuuta 2019

HYVÄKSYTYN MUUTOKSEN KUVAUS JA PERUSTELUT

1. Leikkaussäännöt

Poistetaan suojatun alkuperänimityksen ”Cour-Cheverny” tuote-eritelmän VI kohdan 1 alakohdan b alakohdasta seuraava virke: ”Hedelmää tuottavien oksien määrä kukinnan jälkeen (fenologinen vaihe 23 Lorenzin mukaan) on enintään 11.”

Poistamisella pyritään ottamaan ilmastonmuutos paremmin huomioon lisäämällä leikkaussääntöjen joustavuutta, jotta sääolojen vaihteluun voidaan sopeutua.

Muutetaan vastaavasti yhtenäisen asiakirjan 5.1 kohtaa.

2. Liikkuminen valtuutettujen varastonpitäjien kesken

Poistetaan 1 luvun IX kohdan 5 alakohdan b alakohta, joka koskee päivämäärää, jolloin viini lasketaan liikkeelle valtuutettujen varastonpitäjien välillä.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

3. Tärkeimmät tarkastettavat kohdat

Tarkastusmenetelmiä yksinkertaistetaan tärkeimpien tarkastettavien kohtien osalta tarkistamalla 3 lukua.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

4. INAO-viittaus

Korvataan 3 luvun II kohdassa kunta ”Montreuil sous-bois” kunnalla ”Montreuil”.

Muutos johtuu siitä, että kunnan nimi on muuttunut.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1. Tuotteen nimi

”Cour-Cheverny”

2. Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3. Rypäletuotteiden luokat

1.Viini

4. Viinin/viinien kuvaus

Hiilihapottomat kuivat valkoviinit

Kuivissa viineissä luonnollinen alkoholipitoisuus on vähintään 10,5 tilavuusprosenttia.

Kuivissa viineissä käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus pakkaamisen jälkeen on enintään 4 grammaa litraa kohden. Kokonaishappopitoisuus ilmoitettuna grammoina viinihappoa litraa kohden ei saa alittaa käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuutta enempää kuin 2 grammaa litraa kohden.

Viineissä, joiden luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus on 13,5 prosenttia, käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus pakkaamisen jälkeen on enintään 6 grammaa litraa kohden.

Viinien kokonaisalkoholipitoisuus saa olla väkevöinnin jälkeen enintään 12,5 tilavuusprosenttia. Haihtuvien happojen pitoisuus, kokonaishappopitoisuus ja rikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia. Viinit ovat hiilihapottomia, nuorena erittäin eloisia valkoviinejä.

Muut perusteet ovat voimassa olevan sääntelyn mukaisia.

Tuoksussa esiintyy usein sitrushedelmien, keltamaltoisten hedelmien tai valkoisten kukkien aromeja. Toisinaan siinä voi havaita raparperin, mausteiden tai mentolin vivahteita. Viinien omaperäisyys tulee kuitenkin täysin esiin vasta ajan mittaan, ja muutaman vuoden kypsytys paljastaa usein hunajan, sitruunan, vahan tai luumun aromeja sekä vähäisiä hapettumisen vivahteita, jotka ovat luonteenomaisia Romorantin B -rypälelajikkeelle. Jos viineissä on käymiskykyisiä sokereita, niiden monimuotoisuus ja kypsytysmahdollisuudet ovat yleensä vielä merkittävämpiä.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til.-%) Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til.-%) Vähimmäishappopitoisuus Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (mEq/l) Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/l)

Puolimakeat ja makeat hiilihapottomat valkoviinit

Puolimakeiden ja makeiden viinien luonnollinen alkoholipitoisuus on vähintään 13,5 tilavuusprosenttia.

Puolimakeiden ja makeiden viinien käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus on pakkaamisen jälkeen vähintään 20 grammaa ja enintään 45 grammaa litraa kohden.

Viinejä, joiden käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus on vähintään 20 grammaa litraa kohden, ei väkevöitetä. Haihtuvien happojen pitoisuus, kokonaishappopitoisuus ja rikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia.

Muut perusteet ovat voimassa olevan sääntelyn mukaisia.

Tuoksussa esiintyy usein sitrushedelmien, keltamaltoisten hedelmien tai valkoisten kukkien aromeja. Toisinaan siinä voi havaita raparperin, mausteiden tai mentolin vivahteita. Viinien omaperäisyys tulee kuitenkin täysin esiin vasta ajan mittaan, ja muutaman vuoden kypsytys paljastaa usein hunajan, sitruunan, vahan tai luumun aromeja sekä vähäisiä hapettumisen vivahteita, jotka ovat luonteenomaisia Romorantin B -rypälelajikkeelle. Jos viineissä on käymiskykyisiä sokereita, niiden monimuotoisuus ja kypsytysmahdollisuudet ovat yleensä vielä merkittävämpiä.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til.-%) Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til.-%) Vähimmäishappopitoisuus Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (mEq/l) Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/l)

5. Viininvalmistusmenetelmät

a. Olennaiset viininvalmistusmenetelmät

Erityinen viininvalmistusmenetelmä

Viinejä, joiden käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus on yli 20 grammaa litraa kohden, ei väkevöitetä. Puupalojen käyttö on kiellettyä. Viinien kokonaisalkoholipitoisuus saa olla väkevöinnin jälkeen enintään 12,5 tilavuusprosenttia. Edellä esitettyjen määräysten lisäksi viininvalmistusmenetelmien on oltava sekä yhteisön tasolla että maaseutua ja kalastusta koskevassa Ranskan laissa (Code rural et de la pêche maritime) asetettujen velvoitteiden mukaisia.

Viljelykäytäntö

a) Istutustiheys. Viiniköynnösten istutustiheys on vähintään 4 500 köynnöstä hehtaarilla, ja rivien välinen enimmäisetäisyys on 2,10 metriä. Samalla rivillä olevien köynnösten välinen etäisyys on 0,90–1,20 metriä. b) Leikkaussäännöt. Viiniköynnökset leikataan seuraavilla tekniikoilla siten, että köynnökseen jää enintään 13 silmua: Guyot-leikkaus, johon jätetään yksi pitkä oksa ja enintään kaksi kannusta, kaksirunkoinen matalaleikkaus taikka matalaleikkaus, joka on sidottu viuhkamaiseen tai Royat-muotoon.

b. Enimmäistuotokset

Kuivat viinit

72 hehtolitraa/ha

Puolimakeat ja makeat viinit

60 hehtolitraa/ha

6. Rajattu maantieteellinen alue

Viinirypäleet on korjattava ja viiniytettävä sekä viini valmistettava ja jälkikäsiteltävä seuraavien Loir-et-Cherin departementin kuntien alueella: Cellettes, Cheverny, Chitenay, Cormeray, Cour-Cheverny, Huisseausur-Cosson, Montlivault, Mont-près-Chambord, Saint-Claude-de-Diray, Tour-en-Sologne ja Vineuil.

7. Pääasialliset rypälelajikkeet

Romorantin B – Daner

8. Yhteyden/yhteyksien kuvaus

Yhteyden kannalta merkitykselliset luontoon liittyvät tekijät

Maantieteellinen alue sijaitsee Loirejoen vasemmalla rannalla, ja se ulottuu joen rantamilta pohjoisessa Chervernyn ja Cour-Chevernyn kuntiin etelässä. Luoteessa aluetta rajoittavat Loirejoki ja Russyn metsä ja idässä ja etelässä Grande Sologne (erityisesti Chambordin puiston ja Chevernyn metsän yhtenäiset metsitetyt alueet). Metsä on maantieteellisellä alueella erityisen tärkeää, ja jos viinitarha ei ole Loirejoen läheisyydessä, se sijaitsee metsäaukion keskellä suurempien tai pienempien metsitettyjen vuoristoalueiden välissä.

Maantieteellinen alue on melko pehmeästi aaltoilevaa tasankoa, jolta vedet valuvat itä-länsisuunnassa Loiren kahteen sivujokeen, Cossoniin ja Beuvroniin, sekä joihinkin niiden sivujokiin. Pääosiltaan maaperä muodostuu Beaucen (Akvitania-kaudelta peräisin olevan) kalkkikiven päällä olevista Senon-kauden piipitoisista savimuodostelmista, joita peittävät vuorostaan Solognen savihiekkamuodostelmat (Burdigala-kaudelta). Paikoittain koko maa on Loiren korkeiden jokiterassien ja eolisen hiekan peitossa.

Erityisesti viininviljelyä varten rajatuilla viljelyalueilla maaperä on pääosin hiekkaa tai savista hiekkaa, joka lepää syvemmällä olevan savikerrostuman päällä (Solognen muodostelmat), tai kalkkikiveä sisältävää tai kalkkipitoista ruskomaata (Beaucen kalkkikivi).

Valtamerelliseen ilmastoon on sekoittunut mannermainen vivahde, joka on vähän selvemmin erottuva kuin Loiren alajuoksun ja Tourainen alueiden tarkistettuihin alkuperänimityksiin liittyvässä ilmastossa: ilmasto on vähän kuivempi (vuotuinen sademäärä on 25–50 millimetriä pienempi) ja selvästi viileämpi (keskilämpötilat ovat kasvukaudella 0,5–1 °C alempia ja alimmat lämpötilat 1 °C alempia). Paikallisesti ilmastoon vaikuttavat metsitetyt vuoristoalueet sekä Beuvronin, Cossonin ja niiden pienten sivujokien jokilaaksot.

Yhteyden kannalta merkitykselliset inhimilliset tekijät

Frans I:n kerrotaan vuonna 1519 tuoneen 80 000 Burgundista peräisin olevan valkoisen rypälelajikkeen tainta Romorantinin asunnolleen. Romorantin sijaitsee nelisenkymmentä kilometriä Cour-Chevernystä kaakkoon, ja rypälelajike sai sittemmin nimensä kaupungin mukaan. Äskettäin tehdyt geneettiset tutkimukset osoittavat, että rypälelajike on syntynyt Gouais B- ja Pinot noir N -lajikkeiden risteytyksestä, kuten muutkin burgundilaiset rypälelajikkeet (Aligoté B, Auxerrois B, Chardonnay B, Gamay N ja Melon B), ja siten sen burgundilainen alkuperä on erittäin todennäköinen.

Pariisin parlamentin vuonna 1577 julkaisemassa ediktissä pariisilaisia kiellettiin ostamasta viinejä, joiden tuotantopaikan etäisyys pääkaupungista oli alle 20 lieuetä (88 kilometriä). Kysyntään vastaamiseksi viinitarhoja laajennettiin aluksi Orleansin ympärillä ja sitten yhä pitemmälle alajuoksulle Blois’n ja Tours’n suuntaan. Viinin kuljetus helpottui, kun Loiren Seinejokeen yhdistävä kanava otettiin käyttöön 1600-luvulla. Suurien viinintuottajien viljelmät moninkertaistuivat, ja 1700-luvulla Carte de Cassini esittää viinitarhojen jatkuvan yhtäjaksoisesti Loiren molemmilla rannoilla. Beaucen vanhalla viininviljelyalueella kehitettiin erityisesti Teinturier N -lajikkeen viljelmiä (erittäin vahva ja tuottoisa Teinturier-lajike, jota kutsuttiin paikallisesti nimellä ”gros noir”). Cour-Chevernyn maantieteellisellä alueella säilyi sen sijaan laadukas viininviljelyperinne ja viininviljelijät viljelivät edelleen Romorantin B -lajiketta. Se on aikainen ja kestävä lajike, joka on hyvin sopeutunut luonnonympäristöön. Ylikypsänä siitä voi valmistaa viinejä, joissa on enemmän tai vähemmän käymiskykyisiä sokereita. Kyseistä lajiketta ei viljellä missään muualla merkittävässä määrin, ei sen enempää Ranskassa kuin muualla maailmassa. Vuonna 2008 Cour-Chevernyn viinitarha käsitti 60 hehtaaria ja viljelijöitä oli kolmisenkymmentä. Tuotanto oli vähän yli 1 500 hehtolitraa. Viinit ovat hiilihapottomia, nuorena erittäin eloisia valkoviinejä. Tuoksussa esiintyy usein sitrushedelmien, keltamaltoisten hedelmien tai valkoisten kukkien aromeja. Toisinaan siinä voi havaita raparperin, mausteiden tai mentolin vivahteita. Viinien omaperäisyys tulee kuitenkin täysin esiin vasta ajan mittaan, ja muutaman vuoden kypsytys paljastaa usein hunajan, sitruunan, vahan tai luumun aromeja sekä vähäisiä hapettumisen vivahteita, jotka ovat luonteenomaisia Romorantin B -rypälelajikkeelle. Jos viineissä on käymiskykyisiä sokereita, niiden monimuotoisuus ja kypsytysmahdollisuudet ovat yleensä vielä suurempia. Viinitarhan perustamisen kannalta ratkaiseva tekijä on ollut köyhä maaperä, jota on vaikea muokata ja jonka viljantuotto on vähäinen mutta joka sopii hyvin viininviljelyyn. Loirejoen virtaama vaikuttaa maantieteellisen alueen maaperään voimakkaasti (eroosion ja terassikerrostumien kautta), minkä takia se on erilainen kuin muiden Loiren tarkistettujen alkuperänimitysten alueilla.

Rajattuun viljelyalueeseen on paikallisen perinteen mukaisesti luokiteltu lohkoja, joiden maaperä on pääosin hiekkainen, matala ja melko vähäravinteinen ja joilla on hyvä läpäisevyys ja heikko vedenpidätyskyky. Tällaisilla viljelylohkoilla rypäleet kypsyvät varmasti hyvin.

Viininviljelijät ovat havainnoineet ja analysoineet viiniköynnöksiään voidakseen ratkaista oikeanlaisen istutustavan. He suosivat Romorantin B -lajiketta, joka on harvinainen ja erityinen ja vaikuttaa merkittävästi viinien aromiprofiilin omaleimaisuuteen. Se on ainoa lajike, joka on tarkoitettu tarkistetulla alkuperänimityksellä suojattujen viinien valmistukseen, ja sen kestävyys ja kyky sopeutua maantieteellisen alueen hankalaan luonnonympäristöön ovat saaneet viininviljelijät hyödyntämään sitä ylikypsänä erittäin laadukkaiden makeiden viinien tuotantoon.

Tuottajat ovat käyttäneet tätä rypälelajiketta jo viiden vuosisadan ajan, ja he ovat luoneet viiniköynnöksen kasvatustavan ja tiukat leikkaussäännöt, joiden avulla kasvia on voitu hoitaa ja sen tuotantomahdollisuuksia hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla, ja heidän tuotteensa ovatkin saaneet tunnustusta omaperäisyydestään.

Tarkistettu alkuperänimitys ”Cour-Cheverny” hyväksyttiin vuonna 1993, ja nykyisin se kuuluu Val de Loiren viinien parhaimmistoon. Tehdäkseen viinejään tunnetuiksi tuottajat perustivat alkuperäisen Maison des Vins -esittelytilan Chevernyn linnaan, johon ahtautuu yli 300 000 vierailijaa vuodessa.

9. Olennaiset lisäedellytykset (pakkaaminen, merkinnät, muut vaatimukset)

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Tuotantoa rajatulla maantieteellisellä alueella koskeva poikkeus

Edellytyksen kuvaus:

Viiniyttämistä sekä viinin valmistusta ja jälkikäsittelyä koskevan poikkeuksen mukaisesti määritelty välittömässä läheisyydessä sijaitseva alue muodostuu Loir-et-Cherin departementin seuraavien kuntien alueesta: Candé-sur-Beuvron, Feings, Fougères-sur-Bièvre, Fresnes, Maslives, Les Montils, Muides-surLoire, Ouchamps, Saint-Dyé-sur-Loire, Saint-Laurent-Nouan, Sambin, Seur ja Monthou-sur-Bièvren kunnan kiinteistörekisterialue E.

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät säännökset

Edellytyksen kuvaus:

a) Merkinnöissä ei ilmoiteta rypälelajiketta tarkistetun alkuperänimityksen alapuolella.

b) Viinit, joiden käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuus on vähintään 20 grammaa litraa kohden, on varustettava viinin käymiskykyisten sokereiden (glukoosin ja fruktoosin) pitoisuutta vastaavalla merkinnällä ”täyteläinen” (moelleux) tai ”makea” (doux) yhteisön sääntelyssä määritellyllä tavalla.

c) Vapaaehtoiset merkinnät kirjoitetaan etiketteihin kirjaimilla, joiden koko saa olla sekä korkeudeltaan että leveydeltään enintään kaksinkertainen verrattuna kirjainkokoon, jolla tarkistettu alkuperänimitys on kirjoitettu.

d) Maantieteellisen nimityksen nimi ”Val de Loire” voidaan kirjoittaa kirjainkoolla, joka on korkeudeltaan ja leveydeltään enintään kaksi kolmasosaa kirjainkoosta, jolla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

e) Tarkistetulla alkuperänimityksellä suojattujen viinien merkinnöissä voidaan täsmentää pienimmän maantieteellisen yksikön nimi edellyttäen, että kyseessä on kiinteistörekisterialue ja että paikka on mainittu sadonkorjuuilmoituksessa.

Linkki eritelmään

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-449162c2-914f-4ae7-a61a-51f9e03d691b

(1) EUVL L 9, 11.1.2019, s. 2.