EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 31.10.1995 
KOM(95) 511 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
rannikkoalueiden yhtenäisestä suunnittelusta 

-1..-3 -
Sisällysluettelo 
1. LYHENNELMÄ 4 
2.PERUSTEET 5 
2.1. Ongelmien arviointi 5 
2.1.1 Rannikkoalueiden määrittely 5 
2.1.2 Rannikkoalueiden suhteellinen merkitys Euroopan unionille 6 
2.1.3 Biologisen monimuotoisuuden vähentyminen, vesien saastuminen, 
maisemien pilaantuminen 8 
2.1.4 Kilpailu alueista ja painostuksen vuodenaikaan liittyvä vaihtelu 10 
2.1.5 Inhimillisen toiminnan ja rannikkoalueiden välisten suhteiden monimutkaisuus 12 
2.2. Ongelmien määrittelyn osat 15 
2.2.1 Olemassa olevien toimenpiteiden arviointi 15 
2.2.2 Yhteen riittämättömyys 15 
3. RANNIKKOALUEIDEN YHTENÄISEN SUUNNITTELUN 
ESITTELYOHJELMA 19 
3.1 Perustelut yhteisön toiminnalle 19 
3 .1.1 Yleiset perusteet 19 
3 .1.2 Komission tiedonanto vuonna 1986 sekä toteutunut edistys 20 
3 .1.3 Kestävän kehityksen täytäntöönpanon nopeuttaminen 21 
3.2 Esittelyohjelma 22 
3 .2.1 Tavoite 22 
3 .2.2 Kumppanit 23 
3.2.3 Sisältö 24 
3 .2.4 Keinot ja aikataulu 30 
Liite 1: Esimerkkejä erityisesti rannikkoalueille tarkoitetuista toimista 32 
Liite 2: Esimerkkejä yhteisön asianmukaisista toimenpiteistä rannikkoalm:iden 
suojelemiseksi ja niiden suunnittelemiseksi 33 
Liite 3: Yhteydet Euroopan rannikkoalueiden yhtenäiseen suunnitteluun 
liittyviin järjestöihin 39 
Huomautukset ja lähteet 40 
4 
1. LYHENNELMÄ 
Tässä tiedonannossa muistutetaan muutamista pääpiirteistä, jotka luonnehtivat Euroopan 
rannikkoalueita, joiden ympäristö alkaa heikentyä useissa paikoissa. Tiedonannossa selvitetään 
syyt unionin tason toimenpiteille näitä alueita koskevan kestävän kehityksen toimeenpanemisen 
nopeuttamiseksi. Tässä yhteydessä käy ilmi myös halu yhdentää unionin politiikan yhä 
paremmin jäsenvaltioiden politiikan kanssa kestävän kehityksen aikaansaamiseksi. 
Suunnitteilla on rannikkoalueiden yhtenäistä suunnittelua koskeva esittelyohjelma. Kyseisen 
ohjelman tavoitteena on näyttää, kuinka yhdentymisen periaatteita ja läheisyysperiaatetta 
voidaan soveltaa käytännössä, olemassa olevien välineiden tehokkuuden lisäämiseksi. Yksi 
avaintekijöistä on toiminta-alojen ja samalla myös alueellisten toimivaltatasojen parempi 
yhteen. 
Tiedonanto mahdollistaa mielipiteen julki niille lukuisille osapuolille, joita Euroopan 
rannikkoalueiden tulevaisuus koskee, ja tiedonannon avulla pohjustetaan esittelyohjelman 
kokoamista. 
Esittelyohjelma auttaa kokeilemaan yhteistyön välineitä ja menetelmiä. Sen antamat opetukset 
ja edellä mainitut mielipiteenilmaisut auttavat yksilöimään mahdolliset lisätoimenpiteet, jotka 
suoritetaan eurooppalaisella tasolla sekä myös muilla päätöksenteon tasoilla. 
5 
2. PERUSTEET 
Ympäristön ja luonnonvarojen tila heikkenee edelleen useilla Euroopan rannikkoalueilla. 
Alueiden säilyttämisen tarve on ollut tiedossa jo pitkän aikaa, sillä ne ovat osa yhteisön 
luonnon perintöä sekä kulttuuriperintöä ja muodostavat välttämättömän pemstan taloudelliselle 
ja yhteiskunnalliselle kehitykselle1•2•3•4• Lisäksi on olemassa useita rannikkoalueita suoraan tai 
välillisesti koskevia laillisia, taloudellisia ja suunnitelmallisia välineitä. Tämän hetkinen tilanne 
johtuu suurelta osin sellaisten järjestelmien puutteesta, joiden avulla päätöksenteossa voitaisiin 
ottaa huomioon inhimillisen toiminnan ja ympäristön välisten suhteiden monimutkaisuus. 
2.1. ONGELMIEN ARVIOINTI 
2.1.1 Rannikkoalueiden määrittely 
Tässä asiakirjassa esitettyjen analyysien, pohdintojen ja ehdotuksien tarpeiden mukaan 
rannikkoalue määritellään maata ja merta käsittäväksi kaistaleeksi, jonka leveys vaihtelee 
ympäristön pinnanmuodostuksen ja aluesuunnittelun tarpeiden mukaan. Se vastaa harvoin 
olemassa olevia hallinnollisia tai suunnitelmallisia kokonaisuuksia5• Myös kalavarojen alalla 
suuntaus on rajoittaa rannikkoalue aluevesiin, jotka on määritelty merioikeusyleissopimuksessa, 
ilman että tämä raja vastaa tarkasti yksilöityä biologista tai hallinnollista yksikköä. Rannikon 
ja niiden alueiden luonnolliset järjestelmät, joissa inhimillinen toiminta liittyy rannikon 
luonnonvarojen hyväksikäyttöön, voivat ylittää aluevesirajat ·sekä käsittää killometrien suuruisen 
alueen maan sisällä (katso kaavio 1 ). 
Kaavio 1 : Rannikkoalueen määrittely yhtenäisen suunnittelun tarpeisiin6• 
1 1 1 
•' _ALL_. UEVEOET-----~J 1 r 12 MAILIA ~NNIKKOALU4 
1 1 
Y'.<SINOIKEUDEU.A 1 
YT OLEVA 
~ TAOUDELUNEN 
WOHVKE 
=========~ ·=======--_________ E _____ _ 
p,o:. _____ ._ _______ _ 
-------'-. ---
RAJA 1 ·I 
1 t 
1 L-~ 1 1 1 1 I· 1 
1 1 
1 1 
1 ' 1 1 
1 1 
1 1, 
1 1 NIKON TAKAINEN MAA 
6 
2.1.2 Rannikkoalueiden suhteellinen merkitys Euroopan unionille ja sen jäsenmaille 
Muihin maanosiin verrattuna Eurooppa on laaja manneralue ja sen rannikkoalue on suhteellisen 
pitkä maapinta-alaan verrattuna. Euroopan rannikkoa] uetyyppien huomattava vaihtelu vastaa 
luonnon ja ihmisasutuksen erilaisia olosuhteita. Nimenomaan Eurooppa on ollut herkin ihmisen 
aikaansaannosten vaikutuksille ja täällä on seurattu myös pisimmän aikaa ympäristön kehitystä. 
Euroopan rannikkovesissä on suurin määrä ravinteita7 
• 
Euroopan unionin 89 000 kilometrin pituinen rannikkoalue ei ole jakautunut tasaisesti 13 
mereen rajoittuvan jäsenvaltion kesken. Kaaviosta 2 käy ilmi, että noin puolet kolmannen tason 
tilastollisista maaluokista8 koskettaa merta. Tämä on totta kaikkien Tanskan läänien (Amer) 
osalta, mutta ainoastaan neljänneksen Espanjan provinssien tai Ranskan departementtien osalta. 
Rannikkoalueiden asutus vaihtelee huomattavasti: jos 19 prosenttia unionin rannikkoalueiden 
väestöstä asuu rannikkokunnissa, on näistä 68 miljoonasta rannikolla asuvista henkilöistä 41 
% italialaisia tai espanjalaisia. Kuntien rannikolla asuvan väestön määrä on 70 prosenttia 
Tanskan kansalaisista ja 44 prosenttia Portugalissa, mutta ainoastaan 3 prosenttia Belgiassa ja 
5 pr<;>senttia Saksassa (katso kaavio 3). 
Kaavio 2 : NUTI 3 -rannikkoalueluokat. 
. A(:()1'96 ~ -0 ~ Q ~\ ~ Guadeloupe Mar1inlque R6unlon 
~ Canaria1 
~ Madeira ~ '0:1 ~w ei ~· (2J .,,/J 
Guyano 
1' . 
0 ~~00 800km 
1 • 1 =====1 
7 
Kaavio 3 : Rannikkoalueiden väestön suhteellinen merkitys (Lähde: Eurostat) 
A: maa 
B: koko· väestö (tuhatta) ('000) 
C: rannikkokuntien väestö (tuhatta) ('000) 
D: 50 kilometrin rannikkokaistaleen väestö (tuhatta) ('000) 
E: muut alueet (tuhatta) ('000) 
r· -
i A 1-·· . -' Bclgique-Belgie 
Danmark 
Deutschland 
Ellada 
Espafta 
France 
Ireland 
Italia 
Nederland 
Portugal 
Suomi 
Sverige 
United I<j!}g~~lll. 
L B 
10.041 
5.171 
80.614 
l0.323 
39.085 
57.372 
3.549 
56.859 
15.182 
9.862 
5.042 
8.668 
57.998 
359.766 C C/8% 
295 3 
3.600 70 
3.910 5 
3.445 33 
11.703 30 
5.245 9 
1.810 51 
16.919 30 
3.2Jl 21 
4.351 44 
1.826 36 
4.173 50 
7.961 14 
68.669 19 D 
3.190 
5.171 
8.878 
8.817 
2 l.20 l 
13.981 
3.061 
33.853 
ll.412 
7.236 
2.994 
6.796 
42.592 
169.182 -________ ., ____ ~----
D/8% E E/8% ----·---------BE+IR+FI 6% 32 6.851 68 DK5% 
100 0 0 UK12% ~E~ 
11 71.736 89 GR5% 
SE6% 
85 1.506 15 E17% 
PT6% .·• 
54 17.884 46 
24 43.391 76 NL5% . 
FR8% 
86 488 14 IT24% 
60 23.006 40 [C!LC 
75 3.770 25 ~ 
73 2.626 27 
59 2.048 41 ZD~j D 78 1.872 22 
10000:. 1 1 TJ 15.406 27 
47 190.584 53 
·-··· '----•---- ----- ---·-· ··-~--
80.COO -~-------------------------------
70.COO 
1 .. _] E 
00.COO ii D 
50.COO ■c 
40.COO · 
BE DK DE GR ES FR IR IT NL PT Fl SE UK 
8 
Kaavion 4 avulla voidaan arvioida unionin maiden "rannikkoalueen" tai "maa-alueen" merkitys 
kahden osoittimen mukaan: i) rannikon pituuden suhde· maan pinta-alaan; ii) rannikkokunnissa 
asuvan väestön osuus koko väestöstä. Rannikkoalueen merkitys näyttää vähäiseltä eräissä 
maissa (BE, DE, FR) tai erittäin suurelta toisissa (OK) tai toisissa enemmän tilastolliselta (IT, 
ES, SE) kuin maantieteelliseltä tekijältä (UK). 
Kaavio 4 : Unionin maiden rannikkoalueiden merkitys: maantiede ja väestö (Lähde: Eurostat) 
A: maa 
B: maan koko väestö 
C: rannikkokuntien väestö 
D: rannikon pituus (km) 
E: alueen pinta-ala (km2) 
·-·---A B C C/8*100 D E O/E*IO0 ·-. 
Belgique-Belgie 30.518 83 0,3 2·95 H>.041 3 
Danmark 43.080 6.227 14,5 3.600 5.171 70 
Deutschland 
1 356.958 3.378 0.9 3.910 80.614 5 
Ellada 1 131.957 12.991 9,8 3.445 10.323 33 
Espana 504.790 5.791 1,1 11.703 39.085 30 
France 543.965 4.698 0,9 5.245 57.372 9 
Ireland 68.895 5.629 8,2 1.810 3.549 51 
Italia 301.303 6.808 2,3 16.919 56.859 30 
Nederland 41.029 1.970 4,8 3.231 15.182 21 
Portugal 83.859 2.797 3,3 4.351 9.862 44 
Suomi 338.147 9.420 2.8 1.826 5.042 36 
Sverige 410.934 11.930 2,9 4.373 8.668 50 
. United Kingdom 1 241.752 17.457 7,2 7.961 57.998 14 1 
°L ! 3.097.187 89.179 2,9 68.669 359.766 19 
-•-••-••---•~•-• •-•-•--•--w•--•••••••-•--••· • 
0/E 70 
OK 
00 
50 SE IR 
PT 
40 
Fl 
3) ES IT GR 
20 I NL 
UK 
10 FR 
BEDE 
0 
0,0 2,0 4,0 6,0 8,0 10,0 12,0 14,0 16,0 
CIB 
-----·---------- ------- --- -------- -----··-----·---·-···-~---------~·-·-·---- -----·-
9 
2.1.3 Biologisen monimuotoisuuden vähentyminen, vesien saastuminen, 
maisemien pilaantuminen 
Meren ja maan väliin on kehittynyt elämänmuotoja, jotka ovat sopeutuneet ympäristön 
erityisolosuhteisiin. Luototyypit ovat hyvin moninaisia, mutta sijaitsevat suhteellisen kapealla 
alueella. Niiden määrä on vähentynyt huomattavasti muutamien vuosikymmenien aikana (katso 
kehys 1 ). Luontotyyppien sekä luonnonvaraisten eläimistön ja kasviston suojelusta annetun 
direktiivin mukaan etuoikeutetusti suojelun kohteena olevista 40 tyypistä kahdeksan löytyy 
rannikkoseudulta. Noin kolmasosa unionin kosteikoista10 ja yli kolmekymmentä prosenttia 
niistä erityisistä suojelualueista, jotka on määritelty luonnonvaraisten lintujen suojelusta 
annetussa direktiivissä11, sijaitsee rannikkoalueella. Suurin osa rannikkoalueiden 
ekosysteemeistä on biologisesti hyvin tuottavia. Rannikkokaistale määrää lisääntymisalueet ja 
poikasten kasvuvauhdin suurimmalle osalle kalataloudellisesti merkittävistä kala-ja 
simpukkalajeista. Huomattava osa näiden lajien kalastuksesta tapahtuu alueella, jolle on 
keskittynyt noin puolet kalatalouden työpaikoista12 • 
Rannikkovesien laatu on suuri huolenaihe. Viime vuosien aikana tapahtuneet kaksi 
huomiotaherättävää ilmiötä eli mustat vuorovedet ja levien nopea lisääntyminen ovat nostaneet 
esiin sen seikan, että rannikkoalueen maailma saa usein kannettavakseen sellaisten tapahtumien 
tai kehityskulkujen seuraukset, joihin sillä itsellään on tuskin vaikutusta. 
Rannikkoalueiden todella kauan aikaa sitten alkanut ihmisasutus ja alueiden varojen 
hyväksikäyttö ovat synnyttäneet omalaatuisia maalaus-ja kaupunkimaisemia, jotka kuvastavat 
kaupankäyntiin ja laajalti ulospäin suuntautuneita kulttuureita. Kaupungistuminen ja yhtenäisen 
maatalouden ja teollisuuden kehitys ovat vähentäneet huomattavasti biologista 
monimuotoisuutta ja alueiden kulttuuri-identiteettiä suurimmassa osassa Euroopan alueita. 
Niihin ongelmiin,jotka onjo yksilöity voidaan lisätä rannikkoalueiden tulevaisuuden ongelmat, 
jotka johtuvat ympäristöolosuhteiden tai yhteiskunnallis-taloudellisten olosuhteiden yleisestä 
kehityksestä. 
Viimeaikaisista tutkimuksista on käynyt ilmi, että ilmaston muutokset johtavat merenpinnan 
kohenemiseen noin muutamalla millimetrillä vuodessa, mutta myös: rannikkoalueiden 
myrskyjen tiheyden ja voimakkuuden kasvuun. Näiden kahden ilmiön yhdistetyt vaikutukset 
ovat enemmän tai vähemmän huomattavia, niiden sijainnista riippuen ja niiden seurauksena 
voi olla huomattavia tulvia 13 . 
Tarpeellisten toimenpiteiden puuttuessa kasvattaa erityisesti rannikoille kohdistuvan matkailun 
alan huomattava ennenaikainen kasvu paineita luonnon, maaseudun ja kaupunkien osalta. 
10 
Kehys 1 : Luonnon'ja maisemien monimuotoisuuden vähentyminen 
* Useat brittiläiset rannikkoalueet ovat menettäneet neljänneksestä jopa puoleen vuorovetten 
vaihtelualueella asuvasta väestöstä viimeisien 150 -200 vuoden aikana. Eräissä tapauksissa määrä on 
vielä huomattavampi. Teesin rannikkoalueen asukkaista 90 prosenttia on lähtenyt viimeisten 100 vuoden 
aikana ja Louhin ja Belfastin Jiejualueiden osalta lähteneiden määrä on 85 prosenttia 1700 -luvulta 
lähtien. Vuonna 1989 saatiin 123 maa-aluepyyntöä, jotka koskivat noin 30 prosenttia Britannian 
rannikkoalueista (EUCC)15• 
* 75 prosenttia Etelä-Euroopan (Gibraltarilta Sisiliaan ulottuva alue) dyynijärjestelmistä on hävinnyt 
vuodesta 1960 alkaen (EUCC). 
* Yli 32 000 hehtaaria Waddenzeen Saksan puoleisesta osasta on vuodesta 1963 alkaen suunniteltu siten, 
että Pohjanmeren kyseisen osan rannikkoalue kutistui 1200 kilometristä 700 kilometriin tänä ajanjaksona. 
Kansainvälisesti tärkeät lahdet, kuten Nordstrander Bucht ja Meldorfer Bucht on erotettu merestä 
viimeisten kahden vuosikymmenen aikana (EUCC). 
* Satamatoiminta ja teollisuuden kehittyminen ovat kolmenkymmenen vuoden ajan kaventaneet 
huomattavasti Odielin ja Tinton yhteistä rannikkoaluetta Huelvan lähellä Lounais-Espanjassa. 80 
prosenttia Tinton oikeanrannan 3000 hehtaarin suuruisesta vuorovesialueesta peittää fosforikalkkivarastot. 
Suolalouhokset, veden muutokset, raskasmetallisaasteet ja vaaralliset kemialliset aineet ovat pahasti 
vaurioittaneet yli 7000 hehtaarin suuruista aluetta Odielin tulvatasangosta. Tänä päivänä Odielin 
suoalueita suojellaan niiden merkityksen vuoksi (30 prosenttia pesivän valkean kapustahaikaran kannasta 
Euroopassa). Tästä syystä oli toimeenpantava kallis rannikkoalueiden ennalleenpalauttamista koskeva · 
suunnitelma saastumisen vähentämiseksi 16• 
* Loire -joen suistoalueen luonto on hyvin· monipuolinen ja osin erittäin merkityksellinen Euroopalle. 
Viimeisten vuosikymmenien aikana alkuperäinen luonnon perintö on kuitenkin huonontunut 
huomattavasti. Vuonna 1978 luonnontilassa olevia rinteitä oli enää noin 30 kilometriä vuosisadan alun 
300 kilometriin verrattuna. Kaislikot, jotka olivat ennen levinneet tuhansille hehtaareille kyseisellä 
alueella, kasvavat enää pienillä alueilla. Jäljellä olevat kaislikot ovat harvinaisten lajien, kuten 
valkohaikaran tai mustan haarahaukan suojapaikkoja 17 • 
* Vuosisadan alun Italian rannikon 700 ()0Q hehtaarin suoalueesta oli vuonna 1972 jäljellä 192 000 
hehtaaria ja vuonna 1994 alle 100 000 hehtaaria 18• 
* Vuonna 1976 Normandian metsäalue oli 1018 neliökilometrin suuruinen rannikosta alkavalla S 
kilometrin kaistaleella. Vuonna 1980 siitä oli jäljellä enää 892 neliökilometriä19• 
2.1.4 Kilpailu alueista ja painostuksen vuodenaikaan liittyvä vaihtelu 
Rannikkoalueilla harjoitettava inhimillinen toiminta on melko runsasta (katso taulukko 1 ), 
olematta kuitenkaan runsaampaa kuin muilla alueilla. Ongelmia syntyy silloin kun kaikkien 
kyseisten toimintamuotojen taipumuksena on kehittyä kapealle rannikkokaistaleelle ja niiden 
välille sekä luonnon ja maisemien suojelun kanssa syntyy ongelmia. Tämä keskittyminen 
heijastuu väestötiheydessä,joka on yhdestätoista maasta yhdeksässä korkeampi rannikkoalueilla 
kuin maan muissa osissa (katso kaavio 5). Lisäksi matkailutoiminnan suuri ajan mukaan 
tapahtuva vaihtelu ja siihen liittyvät ympäristöön kohdistuvat paineet mutkistuttavat tilannetta 
erityisesti rannikkoalueiden hallinnon osalh,· _ 
l1 
Taulukko 1: Rannikkoalueilla tavanomaisesti tuotetut hyödykkeet ja palvelut20• 
Hyödykkeet, jotka on valmistettu 
Palvelut, joissa klytetään 
Kaavio 5: Väestöntiheys 
Väestöntiheys : 
A rannikkokunnat 
B 50 kilometrin rannikkokaistale 
C maan pinta-ala uusiutuvista 
luonnonvaroista 
Kalat 
Simpukat 
Levät ja muut merikasvilajit 
Makea vesi (suolanpoiston 
jälkeen) 
Aalloista, vuoroveden vaihtelusta, 
suolaisuuden tekijöiden 
vaihtelusta 
saatava energia, lämpöenergia 
uusiutuvia luonnonvaroja 
Kuljetukset 
Puolustus 
Harrastukset: esimerkiksi uinti, 
vapaa-ajan merenkulku, kalastus 
sukeltaminen, luonnonvaraisen 
eläimi~tön ja mineraalien ja 
kasviston tarkkailu 
Jätteiden ja muiden hajoavien 
jäänteiden hävittäminen uusiutumattomista 
luonnonvaroista 
Öljy 
Kaasu 
Mineraalit 
Hiekka ja sora 
uusiutumattomia 
luonnonvaroja 
Jätteiden ja muiden 
hajoamattomien jäänteiden 
hävittäminen 
Laitosten sijainti: maalla 
tai merellä, kiinteätä tai 
liikkuvat; esimerkiksi 
käsittelylaitokset, 
meriterminaalit, satamat, 
merenpohjassa olevat 
putket ja kaapelit, 
energiantuotantolai-tokset 
700,----------------------------------
En) 
400 
3X) 
200 
100 
0 
'-------------- ···-·---··-··· ■ A 
~ B 
12 
Kaavamaisesti ilmaistuna voidaan eurooppalaisella tasolla erotella kolmenlaisia rannikkoalueita: 
"kaupunki/teollisuus", "voimakas matkailu", "luonto/maaseutu/kalastus", joissa pääasiallinen 
toiminta vastaa myös hyvin erilaisia hallintoon, väestön jakautumiseen ja talouteen liittyviä 
ongelmia (katso kaavio 6). 
Kaavio 6: Rannikkoalueiden päätyypit. 
A B C Voimakas matkailu ("Kymmenen tärkeintä aluetta" VÄ-R 715.232 KOBENHAVN-ST --558 PYRENEES-OR. ____ 129 
A: 
B: 
C: Matkailijoiden lukumäärä (1.8.1987) 
Matkailijoiden lukumäärä/km2 
Matkailija-/asukasmllärä 
Lähde: Pr. Vandermotten, ULB, Bryssel 
Kaupunki/teollisuus 
Kaupungit > 50 000 asukasta 
Lähde: Eurostat 
q ALICANTE 
ALPES-MARIT. 
BARCELONA 
VALENCIA 
VENDEE 
BALEARES 
HERAULT 
ROMA 616.671 SAVONA 196 CORSE 127 
583.663 VENEZIA 
561.236 ALPES-MARIT. 
517. 7?/5 GENOVA 
491.346 IMPERIA 
487.872 VAR 
484.029 FORLI 
454.202 LATINA 140 
136 
131 
127 
120 
120 
117 ALPES-HTE-PROV. 124 
SAVONA 103 
VENDEE 102 
VAR 101 
DODECANESOS 93 
CYCLADES 90 
GERONA 87 
PYRENEES-OR. 430.240 LUCCA 116 AUDE 78 -------------------------_.L__.. _______ _ 
Luonto 
Erityissuojelun kohteena olevat alueet ( direktiivi 79/409/ETY) 
Q > 225 km2 + < 225 km2 
... 
~------L------'--- -----~--j__ --L--
13 
2.1.5 Inhimillisen toiminnan ja rannikkoalueiden välisten suhteiden monimutkaisuus 
Toimintojen keskittyminen pienelle alueelle ei ole ainoa syy rannikkoalueiden huolestuttavalle 
kehitykselle. 
Meneillään on monimutkaisia luonnonilmiötä ja niihin sekoittuvan inhimillisen toiminnan seurauksia on 
vaikea arvioida. Rannikkoalueiden ympäristön tilan häiriötekijät voivat olla kaukaistakin perua: 
kolmasosa Itämeren typpimäärästä tulee ilmakehästä peräisin olevista las:keumista21• Jokijärjestelmien 
mereen kuljettamat ravinteet ovat suurin syy levän määrän todella huomattaviin kasvukausiin. Havaittuja 
vaikutuksia on usein vaikea yhdistää syihin, sillä ne eivät välttämättä ilmaannu heti (saasteet kerääntyvät 
rannikkoaltaisiinja lähtevät liikkeelle vasta myöhemmin). Ennen kaikkea huomattavat vahingot (saasteet 
tai biologisen monimuotoisuuden häviäminen) johtuvat usein useiden eri tekijöiden yhdistelmästä. 
Suunnitteluvaiheessa tapahtuva näiden tekijöiden riittämätön tai viivästynyt huomioon ottaminen ja 
päätösten huomattava perässä tuleminen ovat syitä, joiden takia inhimillinen toiminta haittaa molemmin 
puolin niiden kehitystä ja vahingoittaa ympäristöä (katso kehys 2). 
14 
Kehys 2 : Esimerkkejä rannikkoalueen kehityksen sekä inhimillisen toiminnan ja ympäristön välisen 
suhteen monimutkaisuudesta. 
* Rannikkoalueiden eroosio 
Sylt-saaren (D) edustalle rakennettiin vuosisadan alussa aallonmurtaja saaren suojelemiseksi siihen aikaan 
myrskyisiltä vesiltä. Ajan myötä aaltojen iskeytyminen rakennelmaan lisäsi rannikkoalueen eroosiota. 
Sopimattoman teknisen ratkaisun (kohtisuora seinä kallistuvan tason sijasta) synnyttämien ongelmien 
vuoksi on jouduttu tekemään useita kalliita rakennustöitä (Schiereck et al.)22• 
• Rehevöityminen 
Euroopan useiden rannikkoalueiden vesissä on havaittu ravintoaineiden keskittymien huomattavaa kasvua. 
Sen päälähteitä ovat intensiivinen maatalous ja karjankasvattaminen, kuntien jätevedet ja paikallisesti 
myös intensiivinen kalankasvatus. Vesien ravinteiden lisääntyminen lisää samalla kasviplanktonin määrää 
ja johtaa joissain olosuhteissa levän määrän kasvuun. Bioottisten osien kilpailu ja erityisesti kasvien 
kasvamiseen käyttämä happi sekä orgaanisten aineiden hajoaminen ovat vahingolJisia luonnonvaraiselle 
kasvistolle ja eläimistölle sekä kalanviljelylle. Lisäksi näiden ilmiöiden vaikutukset vähentävät niiden 
vaikutuspiiriin kuuluviin alueisiin kohdistuvaa matkailijoiden kiinnostusta. 
• Viivästyneet vaikutukset 
Tutkimustöiden myötä on paljastunut, että lähes kaikki suspendoituneet kiinteät aineet, jotka kuljetetaan 
jokia pitkin ja heitetään mereen, varastoidaan rannikkoalueilla niihin liittyvien saasteiden kanssa (ETY)23• 
Saasteet kerääntyvät myös rannikkoalueiden pohjakerrostumiin ja niiden vaikutukset näkyvät heti tai 
viiveen jälkeen. Alankomaiden suistoalueiden suunnitelman osalta, Harvingvlietin, erään Reinin haarajoen 
sulkeminen vuoden 1965 tienoilla, sai aikaan tekojärven, jossa tapahtuu tavanomaisia kerrostumisilmiöitä. 
Alankomaiden ja Saksan kohdalla olevaan altaaseen kohdistuvan voimakkaan teollisuuden johdosta 
kerrostumat ovat hyvin saastuneita ja muodostavat vaaran ekosysteemille pinnalla elävien organismien 
kautta. Madoissa, hyönteisten ja muiden eläinlajien munissa on saasteita, joita on havaittu myös 
ylempänä ravintoketjussa; kaloissa ja linnuissa. Tällä hetkellä käydään neuvotteluja saastuneiden 
kerrostuminen poistamisesta ja niiden varastoimisesta eristettyihin altaisiin (Schiereck et al.)24• 
* Ilmakehästä peräisin olevat laskeumat 
Huomattava osa merien saasteista on kulkeutunut ilman kautta todella kaukaa. Luoteis-Välimeren alueella 
suoritetuista tutkimuksista (ETY)25 on käynyt ilmi, jos että ilmaan varastoituneet saasteet ovat vain 20 
prosenttia kaikista ulkopuolelta tulevista saasteista Gokien ja ilman välityksellä tulleet saasteet), kyseinen 
määrä nousee yli 90 prosentin kadmiumin ja lyijyn osalta, jotka ovat suurimmaksi osaksi peräisin 
inhimillisestä toiminnasta. 
* Kosteikkojen kuivaus ja uudelleenjakaminen 
Kreikan itäosassa sijaitsevan Evroksen suisto on kosteikko,. joka on erittäin merkityksellinen luonnon 
suojelun kannalta. Kreikan viranomaiset luokittelivat sen vuonna 1975 Ramasarin yleissopimuksen 
soveltamisalaan kuuluvaksi. Tämän avulla saatiin vuonna 1950 aloitettuja kuivatustöitä ja 
maataloussuunnittelua hidastettua ja myöhemmin kokonaan lopetettua. Nämä kaksi seikkaa eivät olleet 
ainoastaan todellakin yhteensopimattomia luonnon perinnön säilyttämisen kanssa, vaan myös 
taloudellisesti tuottamattomia. Kuivattu maa menetti hedelmällisyytensä, viljelysten kasteluun tarkoitetut 
vesipitoisen kerroksen pumppaukset aiheuttivat suolaisen veden tunkeutumista kerrokseen, koska 
kuivattamiskanavat eivät olleet tarpeeksi tehokkaita. Pieniä, mutta ympäristö11e vahingollisia korjaustöitä 
suoritettiin 1980 -luvun aikana, ilman että maataloudessa saatiin tyydyttävt~. t•Jloksia. Vuonna 1987 
paikka luokiteltiin erityissuojelun kohteena olevaksi alueeksi luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun 
direktiivin mukaisesti.ja sen jälkeen aluetta on hoidettu suojelemalla sitä tärkeänä osana eurooppalaista 
ekologista perintöä26• 
15 
2.2. ONGELMIEN MÄÄRITTELYN OSAT: YHTEEN JA 
YHTEISTOIMINNAN RIITTÄMÄTTÖMYYS 
2.2.1 Olemassa olevien toimenpiteiden arviointi 
Rannikkoalueiden val-ivistetun suojelun tarpeen tiedostaminen ja poliittisi~t sitoumukset johtivat 1970 -
luvun alusta lähtien useisiin toimenpiteisiin, jotka eräissä maissa ovat avanneet tietä erityislainsäädännölle 
ja kansallisille suunnitelmille, sekä yleensä alueellisille suunnitteluohjelmi.lle, selvityksille, luetteloille ja 
tutkimuksille (katso liite 1 ). 
Erityisesti rannikkoalueita koskevia toimenpiteitä on yhteisön tasolla vähän: suurin osa toimenpiteistä 
koskee kokonaisalueita. Kyseisillä toimenpiteillä on selkeästi huomattavaa (suoraa tai välillistä) vaikutusta 
rannikkoalueiden kehitykseen, vaikka vaikutusten syysuhteita on erittäin vaikea selvittää. Kuten liitteestä 
2 käy ilmi, rannikkoalueiden suojelu riippuu yhtä paljon ympäristöpolitiikasta kuin ympäristön 
yhdentymistä alakohtaiseen politiikkaan. Kestävän kehityksen näkökulmasta katsottuna kyseisen 
integraatiotoimenpiteen tarkoituksena on vähentää mahdollisimman paljon politiikan epäsuotuisia 
vaikutuksia (luonnontilassa olevien alueiden kuluminen, häiriöt) ja toisaalta lisätä politiikan suotuisia 
vaikutuksia. 
2.2.2 Yhteen riittämättömyys 
Rannikkoalueiden ympäristön suojelemiseksi on olemassa lainsäädännöllisiä toimenpiteitä ja välineitä. 
Mutta niiden avulla ei ole kuitenkaan mahdollista hillitä useilla alueilla jatkuvaa ympäristön 
pilaantumista. Viimeaikaisissa asiaa koskevissa selvityksissä on päädytty seuraavaan arvioon: käytettävissä 
olevan lainsäädännön ja välineiden kirjo on suhteellisen riittävä, mutta ei toimi ollenkaan täydellä teholla, 
koska rannikkoalueiden kehitykseen vaikuttavia tekijöitä ei ole sovitettu yhteen. 
Tämä ei koske ainoastaan toimialojen saman suuntaisia suhteita (katso taulukko 2), vaan myös alueita 
koskevan toimivallan tasoilla harjoitettavien politiikkojen ja toimenpiteiden yhtymäkohtia. 
Läheisyysperiaatteen liian tiukka soveltaminen johtaa usein vastuun pirstoutumiseen, jolloin vastuu 
yksinkertaisesti jakaantuu toimivallan eri tasoille, ilman että niiden välisiä lukuisia suhteita otettaisiin 
huomioon. Yhteen puuttuessa inhimillisen toiminnan ja rannikkoalueen viimeaikoina esiin nousseet 
monimutkaiset suhteet unohdetaan ja yksittäiset toimenpiteet eivät tuo1ta toivottua tulosta, vaan jopa 
päinvastaisia tuloksia (katso kehys 3). 
16 
r.==============================········ .. •·---·--==========il 
Kehys 3: Muutamia viitteitä Yhteen ja yhteistoiminnan puutteista 
* Niin kuin monet muutkin rannikkoalueet, Bretagnen Granit Rose -rannikko kaupungistui voimakkaasti 
vuosina 1960 -1990. Kaaviosta 7 käy ilmi, että asetusten mukaisesti hyväksytyn rakennusmaan määrä voi 
lisätä ilmiön kasvua. Kyseisenä ajanjaksona laaditut paikallisia kaupunkeja koskevat :::i :iakirjat 
näyttävätkin olevan ristiriidassa kansallisten direktiivien ja alueohjelmien kanssa2·:. :otkE asettavat 
etusijalle perinpohjaisen kehityksen, joka koskee ennemmin maan sisäosia kuin ra.anikkoa. Kyseisen 
suuntauksen hidastaminen alkaa kuitenkin olla näkyvissä rannikkoja koskevan iain ,11u kaan tapahtuvan 
kaupunkiasiakirjojen tarkastuksen yhteydessä ja luonnonsuojeluyhdistysten v'iliir,tulon avuHa. 
* " Rannikkovaltiot, jotka määrittelevät ja panevat täytäntöön rannikkoalueickn yhtenäistä suunnitelmaa 
koskevan kansallisen ohjelman, ovat törmänneet muun muassa seuraaviin csieisiin: hajautetut 
institutionaaliset järjestelmät, yhteen alaan suuntautunut virkavalta, kilpaile-;1iit edut jä ensisijaisuuksien 
puuttuminen". Institutionaaliset järjestelmät sekä eri alojen väliset ja hallitusten vmise suhteet on usein 
huonosti yhteennivoutuvia, voimattomia ja iehottomia, niiden tunnustetm,i,, l1wmm;t;:,v;1sta merkityksestä 
huolimatta (World Coast Conference)28• 
* "Uskomme lujasti, että Yhdistyneen kuningaskunnan rannikkoalueen sucje!u jH ~:w.rnnittelu on jo 
vuosisatojen ajan kärsinyt päätösten ja yhteensovitettujen toimenpiteiden puutteesta, r1Iin paikallisella kuin 
kansallisella tasollakin. Mielestämme lainsäädännössä on puutteita ja suunnittelukehityksessä häiriöitä, 
pääohjelmaa ei ole ja politiikan ja vastuun tunkeutumisessa toistensa alueille on ris:tiriltoja Ua tietyissä 
tapauksissa on puutetta myös toimenpiteistä), mikä johtuu lukuisista jäljestöisiä, joiden välillä ei tapahdu 
yhteensovittamista ... Moninaisten järjestöjen kehittyminen, joilla jokaisella on oma rannikkoa koskeva eri 
vastuualue ja/tai etunsa, johtuu osittain siitä, että rannikkoalueilla merta ja maata hallinnoidaan ja 
suunnitellaan erikseen, osaksi siitä, että rannikkoalueita koskevan politiikan suuntaviivoja ei ole 
määritelty, osaksi siitä, että rannikkoaluetta koskevien ratkaisemattomien kysymysten määrä on 
huomattava sekä osaksi siitä, että perinteisesti näiden ongelmien ratkaisu on jaettu aloittain." 
(Alahuone)29. 
* "Selvityksissä on käynyt ilmi, että eroavaisuudet ovat suuria, mutta kokonaisuutta ei juurikaan johdeta 
eikä soviteta yhteen, mistä löytyy esimerkkejä EU:ssa myös muilla aloilla. Ra.nnikkoa,lueen merkitys 
ylittää tavanomaiset toiminnalliset rajat, taloudellisten ja ympäristötekijöiden k i1:jo on laaja, ja rajoihin 
liittyvä toimivalta on usein väliaikaista sekä alituiseen vaihtuvaa. Lisäksi kuljetusten tai veden osalta on 
olemassa laitoksia tai yhtiöitä, joiden puoleen EU:n ohjelmissa voidaan kääntyä. Mutta tilanne ei ole 
sama rannikkoalueiden osalta, joiden institutionaalinen perusta on alikehittynyt (G. Stedey)30. 
* "Sellaisessa tilanteessa, jossa täsmälliset ja hajaantuneet toimenpiteet ov,.1t vielä valiaUa (moite valtiota 
kohtaan), on aika siirtyä keskitettyyn suunnitelmallisuuteen ... , joka perustuu ymptiristön kanssa sopivaan 
tasapainotetun kehityksen suunnitelmaan. Sen aikaan saan1iseksi on välineet ja Lupeclliset toimenpiteet 
sovitettava yhteen, minkä avulla varmistetaan valtion politiikan ja paikallisten aloitteiden yhteistoiminta ... 
Rannikkoalueella törmätään tasoissa olevaan ongelmaan: aluetta hallitsee eri tasoilla hyvin monet tekijät, 
jotka puuttuvat asioihin hyvin eri kohdissa. Vaikutelmaksi jää, että ympäristön alalla, jolla 
yhteensovittamista tarvitaan enemmän kuin muilla aloilla, ei yhteensovittamista ole tapahtunut. Tästä 
syystä rannikkoalue näyttää olevan yksi niistä kansallisista alueista, joilla esiintyy cnitien toiminnallisia 
ristiriitoja." (DATAR)31• 
17 
Taulukko 2: Alakohtainen suunnittelu rannikkoalueilla 
Alat, joilla on usein erityinen Alat, joilla ei ole erityistä 
rannikkoaluetta koskeva ulottuvuus rannikkoaluetta koskevaa ulottuvuutta, 
mutta joilla voi olla siihen erityistä 
vaikutusta 
Puolustus Maatalous 
Satamien kehitys Metsät 
Merenkulku Luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön 
Matkailu ja harrastukset hallinta 
Kalastus Puistot ja harrastukset 
Kalanviljely Opetus 
Kansanterveys 
Kaupungistuminen 
Veden hankinta 
Veden saasteiden valvonta 
Kuljetukset 
Luonnonkatastrofien valvonta 
Mineraalivarojen käyttö -
Teollisuuden kehitys 
Energian tuotanto 
~1·utkimus 
Kaavio 7 : Granit Rose -rannikon kaupungistumisen kehitys vuosina 1960 -1990 ja rakennettavan maan 
määrä32• 
A: Kaupungistuneet alat 
B: Alat,jotka eivät tällä hetkellä ole kaupungistuneita, mutta voivat asetusten mukaan olla sitä 
-A ~ B 
lkm 
18 1 
3. RANNIKKOALUEIDEN YHTENÄISEN SUUNNITTELUN 
ESITTEL YOHJELMA NIIDEN KESTÄVÄKSI KEHITTÄMISEKSI 
3.1 PERUSTEET YHTEISÖN TOIMINNALLE 
3.1. l Yleiset perusteet 
Yhteisön viidennessä ympäristöä ja kestävää kehitystä koskev~1tssa politiikka- ja 
toimintaohjelmassa33 päätetään aloitteesta neuvoston esittämään pyyntöön vastaamiseksi 
yhteisön yleisen rannikkoalueiden yhtenäisen hallinnon toimintasm mnitelman vaJmistelemisek­
si 34_ 
Aluesuunnittelun eurooppalaisia näkökohtia koskevat työt, erityisesti komission tiedonanto 
"Eurooppa 2000+"35 sekä Luonnoksen yhteisön alueen kehityksestä36valmisteJu vahvistivat 
tarpeen kiinnittää erityistä huomiota rannikkoalueiden herkkään ympäristöön, mikä edellyttää 
yhtenäistä lähestymistapaa. 
Seuraavat kolme syytä perustelevat unionin kiinnostuksen rannikkoalueiden tulevaisuuteen: 
-sellaisten Euroopan laajuisten ongelmien olemassaolo, joita maat eivät pysty ratkaisemaan 
erillään (yhteinen luonnon- ja kulttuuriperintö, saasteiden ja laskeumien siirtyminen, matkailu, 
meriturvallisuus); 
-unionin politiikkojen ja toiminnan vaikutus rannikkoalueiden kehitykseen (aluepolitiikka, 
liikenne, kalastus, ympäristö, maatalous, energia, teollisuus, matkailu); 
-tarve kokemusten ja taitotiedon vaihtoon alalla, jolla saavutetut onnistumiset ovat vielä 
harvinaisia ja jolla on olemassa voimakas julkinen ja poliittinen kysyntä rannikkoalueiden 
suojelemiseksi ja kestäväksi kehittämiseksi. 
3.1.2. Komission tiedonanto vuonna 1986 ja toteutunut edistyminen 
Vaikka onkin selvää, että unionilla on tärkeä tehtävä, on kuitenkin pohdittava yleisiä tai 
erityisiä toimenpiteitä täydentävän erityisen toiminnan sopivuutta (katso liite 2). Komissio tutki 
tätä asiaa tiedonantonsa KOM(86)57137 yhteydessä Euroopan rannikkoperuskirjan38 
hyväksymisen jälkeen ja vastauksena Euroopan parlamentin 39 ja neuvoston 40 pyyntöön. Tässä 
yhteydessä komissio ilmoitti jatkavansa olemassa olevien tai suunniteltujen toimenpiteiden 
huolellista toteuttamista ottaen erityisesti huomioon rannikkoalueiden näkökohdat. Erityisiä 
toimenpiteitä rannikkoalueilla ei siis suunniteltu. 
19 
Edellisessä osassa esitetyt huomiot osoittavat kuitenkin etteivät rannikkoalueiden suojelu ja 
yhtcnilincn suunnittelu ole edistyneet riilUlvästi vuoden 1986 tiedonannon j~,lkcen. Tämä johtuu 
kahdesta tekijästä: ensinnäkin uusi lähestymistapa käynnistyy aina hitaasti ja toisaalta 
edellytykset eivät politiikan ja välineiden osalta olleet yhtä kypsiä kuin nykyisin. Komissio 
totesi tämän osalta vuonna 1986, että yhtenäisen lähestymistavan onnistuminen on riippuvainen 
luonteeltaan ennakoivien välineiden perustamisesta käsittäen erityisesti: 
i) komission sisäisen menettelyn ympäristön huomioon ottamiseksi rakennerahastojen 
yhteydessä; 
ii) velvoitteen arvioida suunnitelmien ja ohjelmien vaikutuksia ympäristöön; 
iii) viitekehys yhteisön politiikkojen tilaa koskevien seurausten huomioon ottamiseksi; 
iv) taloudellisen arvioinnin välineet, joihin sisältyvät ympäristö ja luonnonvarat. 
Huomattavaa edistystä on saavutettu sen jälkeen näissä neljässä kohdassa: 
i) sisäinen menettely ympäristön huomioon ottamiseksi eurooppalaisten politiikkojen 
yhteydessä on otettu käyttöön ja sitä sovelletaan 41• Rakennerahastoista annetussa asetuksessa 
on erityisiä määräyksiä yhteensopivuudesta ympäristön kanssa 42; 
ii) ehdotus direktiiviksi suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten strategisesta 
arvioinnista annetaan neuvostolle ja parlamentille vuonna 1995; 
iii) työt Euroopan aluesuunnittelussa edistyvät 43, 
iv) taloudellisen arvioinnin tutkimukset kehittyvät 44• 
3.1.3. Kestävän kehityksen täytäntöönpanon nopeuttaminen 
Viimeksi kuluneiden vuosien aikana kaksi pääasiallista poliittista suuntausta ovat varmistunut 
ja konkretisoitunut: 
i) ympäristön tavoitteiden järjestelmällinen sisällyttäminen taloudelliseen kehitykseen kaikkien 
toimijoiden osallistumisen avulla; 
ii) alueellisten ja aluesuunnittelun näkökohtien huomioon ottaminen Euroopan tasolla 
toissijaisuuden ja yhteistoiminnan hengessä. 
Niin perussuuntauksien kuin välineidenkin osalta uudet edellytykset ovat olemassa etenemiselle 
rannikkoalueiden kestävän kehityksen toteuttamiseen. Viidennen toimintaohjelman 
soveltamisesta ympäristön alalla saatu kokemus sekä aluesuunnittelun työt eurooppalaisella 
tasolla ja jäsenvaltioissa ovat kuitenkin selvästi osoittaneet kestävän kehityksen toteuttamisen 
liian hitaaksi verrattuna rannikkoalueiden ongelmien vakavuuteen ja monimutkaisuuteen. 
20 
Täytäntöönpanon nopeuttaminen kaikilla tasoilla parantamalla laillisten toimenpiteiden sekä 
olemassa olevien rahoitus- ja suunnitteluvälineiden tehokkuutta edellyttää unionin ja 
jäsenvaltioiden yhteisiä erityisiä ponnisteluja. 
Koska: 
i) kokeiltua mallia, jonka toteuttaminen riittäisi tavoitteen saavuttamiseen, ei ole olemassa, 
ii) luonnolliset ja taloudellis-sosiaaliset olosuhteet unionissa ovat erittäin vaihtelevia, 
komissio ehdottaa esittelyohjelman toteuttamista käytettävissä olevan kokemuksen parhaaksi 
mahdolliseksi hyödyntämiseksi laajan yhteisen oppimisprosessin yhteydessä. Tällainen 
yhteistyössä toteutettava käytännöllinen lähestymistapa on lisäksi ennakoiva vaihe mahdollisten 
myöhempien toimien määrittämisessä käyttäen sopivalla tavalla eri välineitä. 
3.2 ESITTEL YOHJELMA 
3.2.1 Tavoite 
Kestävän kehityksen toteuttaminen edellyttää yhdentymisen ja toissijaisuuden periaatteiden 
kokonaisvaltaista ja järjestelmällistä soveltamista. Tämä voidaan saavuttaa ainoastaan kaikkien. 
yhtei_skunnan kumppaneiden aktiivisella osallistumisella (poliittiset viranomaiset, hallinto, 
taloudelliset, tieteelliset, julkiset toimijat). Lisäksi muutokset lähestymistavassa osoittautuvat · 
usein tarpeellisiksi. Alakohtaiset ajattelutavat on korvattava yhteistoiminnalla. Sopivia välineitä 
on parannettava, erityisesti tiedotuksen ja Yhteen välineitä. 
Esittelyohjelman tavoitteena on siis korostaa käytännön edellytyksiä, jotka ovat tarpeen 
kestävän kehityksen toteuttamisessa Euroopan rannikkoalueiden monenlaisissa tilanteissa. Sillä 
on kaksi tehtävää: 
i) yhteistyön mallien kokeileminen rannikkoalueiden yhdentyneen hallinnon osalta; 
ii) edistyessään se tarjoaa eurooppalaisten toimielinten ja kaikkien niiden toimijoiden, joita 
rannikkoalueiden tulevaisuus koskee, välisessä keskustelussa tarvittavia teknisiä tuloksia. 
Ohjelmasta ja sen mukana yhteisestä harkinnasta saatava opetus auttaa mahdollisten 
täydentävien toimien muotoilemisessa yhdessä eurooppalaisella ja muilla tasoilla. Se auttaa 
myös erilaisissa yhteisön toimissa ympäristön ja aluesuunnittelun aloilla, erityisesti: 
-yksityiskohtaisten perusteiden ja välineiden määrittämisessä ympäristön huomioon ottamiseksi 
rakennerahastojen yhteydessä, 
-ehdotuksen direktiiviksi ympäristövaikutusten strategisesta arvioinnista käynnistämisessä, 
-muihin vastaavia ongelmia omaaviin alueisiin, kuten kaupunkialueisiin tai vuoristoalueisiin 
liittyvissä aloitteissa. 
21 
Se on myös vastaus Euroopan unionin Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristö- ja kehityskon­
ferenssin muistion 2145 sitoumuksiin. 
3.2.2 Kumppanit 
Ohjelman kumppaneiden on edustettava niitä tahoja, jotka käsittelevät rannikkoalueiden 
suunnittelua (katso taulukko 3). Lisäksi tapausten, jotka valitaan osaksi csittelyohjelmaa, on 
katettava Euroopan rannikkoalueiden erilaisia tilanteita (urbaani/teollinen, runsas matkailu, 
luonto/maaseutu/kalastus). On suotavampaa valita rajattu määrä tapauksia keskittäen paljon 
tietoa ja kokemusta kuin suuri määrä vähemmän tärkeitä tapauksia. Onnistuakseen ohjelman 
on perustuttava mahdollisimman paljon olemassa olevaan tietoon ja yhteistoimintamekanismei­
hin. Etuoikeutettuja kumppaneita ovat sellaiset, jotka ovat jo toteuttaneet merkittävän osan 
taulukossa 4 mainituista tehtävistä ja jotka haluavat osallistua ja vertailla tietojaan kestävän 
kehityksen edistämiseksi. 
Komission on valvottava, että kaikilla kumppaneilla on pääsy kaikkeen Euroopan tasolla saata­
villa olevaan tietoon rannikkoalueiden ympäristöstä ja toiminnasta (Euroopan ympäristökeskus, 
Eurosiat, tutkimusohjelma), sekä yhteisön asiaankuuluvista politiikoista ja toimenpiteistä. Se 
muotoilee ja järjestää tulosten analyysin ja arvioinnin ohjelman edistyessä siitä saatavan 
opetuksen jakamiseksi toimen jatkamiseksi yhteisön tasolla ja muilla tasoilla, valvoen 
erityisesti tulosten arviointimenettelyä. 
Taulukko 3: Tasot ja yhteistoiminnan tulokset 
Taso Yhteistoiminnan tulokset 
Euroopan/ylikansallinen Näkemys/perspektiivi 
Kansallinen Toimintasuunnitelma 
Alueiden välinen Perspektiivi/toimintasuunnitelma 
Alueellinen/paikallinen Ohjelma/kaavio/suunnitelma 
22 1 
3.2.3 Sisältö 
Esittelyohjelman perusteena ole\1at olettamukset ovat seuraavat: 
i) toimijoiden parempi yhteistoiminta on kestävän kehityksen perusta. Se auttaa tunnistamaan 
eri politiikoista seuraavien toimien yhteisvaikutuksen tai ristiriidat ja helpottaa tarpeellisten 
välimiesmenettelyjen hyväksymistä. Lyhyesti sanottuna se antaa vastuuta toimijoille; 
ii) tämä yhteistoiminta voi kehittyä ainoastaan kokonaisvaltaisen ja ymmärrettävän ympäristön 
tilaa, sitä koskevien muutosten alkuperää, politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutuksia eri 
tasoilla sekä vaihtoehtoja koskevan tiedon perusteella; 
iii) yhteistoimintaa on jätjestettävä ja ylläpidettävä. Työvälineet ja -menetelmät ovat 
välttämättömiä eri toimialojen ja eri tasojen alueellisen toiminnan toimijoiden välisen 
vuoropuhelun varmistamiseksi sekä jatkuvan tiedon vaihdon mahdollistamiseksi paikalliselta 
tasolta yhteisön tasolle ja toisin päin. 
Jokaisen ohjelmaan osallistuvan kumppanin on alueella, joka sitä koskee, toteutettava samat 
työt, jotka esitetään seuraavassa kaaviossa 8. Alueen tilan perusteella (ympäristön ja 
suunniteltujen taloudellis-sosiaalisten kehitystoimenpiteiden kuvaus) on analysoitava nykyisten 
ongelmien syyt ja arvioitava suunnitellun kehityksen seuraukset. Tietoja on sen jälkeen 
käsiteltävä niin, että toimijoiden saataville toimitetaan ymmärrettävää tietoa joka mahdollistaa 
tilanteen arvioinnin ja yhteistoiminnan suunnittelun mahdollisuuksissa. 
Ohjelman toteuttaminen, sen seuranta, analyysi, levitys ja keskustelu tuloksista ovat olennainen 
osa työtä. 
Kaavio .8: Esittelyohjelman sisältö 
Kuvaus 
_ Ympäristön 
tila 
Luonnon Inhimillinen 
prosessit -toiminta Analyysi 
Syiden ja 
seurausten 
!mhteet Yhteistoiminta 
Keskustelut 
mahdollisuuksista, 
toimijoiden 
yhteensovittaminen Tulokset 
!Parannetut suunnitelmat 
ja ohjelmat 
pilottialueilla. 
' Taitotiedon 
levittäminen 
Opastus toimen 
jakamiseksi 
EU:n tasolla 
23 
Taulukko 4: Ohjelman lllrh·immlll tchUlvlll 
Kuvaus * Ympäristön ja ympäristöhallinnon infrastruktuuden tila 
-eläimistö, kasvisto, asukkaat 
-maaseutu 
-maankäyttö 
-vesien laatu 
-ilman laatu 
-päästöt ja jätteet 
-rannikkoalueen kehitys 
-ympäristOhallinnon infrastruktuurit 
* Luettelo toimenpiteistä: 
-ympäristönsuojelun alalla (määrällisesti ja paikallisesti) 
-kehityksen alalla (suunnitelmat, ohjelmat, alakohtaiset kehitystoimen-
piteet: liikenne, teollisuus, kalastus, energia, jne ... ) 
-suunnittelun alalla (infrastruktuurit, välineet) 
Analyysi -Nykyisten ympäristöongelmien alkuperä 
-Voimassaolevien ja suunniteltu.ien ympltristötoimcmpiteiden vaikutus-
ten arviointi 
-Päätettyjen tai suunniteltujen kehitystoimenpiteidc!n strateginen 
arviointi 
-Taloudellis-sosiaalisen ja luonnonympäristön kehityksen vaikutukset 
(suuret suuntaukset) 
-Analyysi totculctlujcn tai suunniteltujen toimenpiteiden johdonrnukni-
suudesta eri aloilla ja tasoilla 
-Suunnittelun mahdollisuuksien arviointi, mukaan lukien taloudelliset 
arviot 
-Yleiskuva tuotetusta tiedosta yhteistoiminnan mahdollistamiseksi 
Yhteistoiminta -Tarpeen vaatiessa yhteistoiminnan rakenteiden mukauttaminen 
kaikkien asiaankuuluvien toimijoiden ottamiseksi mukaan 
-Arviot tiedosta ja mahdollisuuksista 
-Suunnitelmien/ohjelmien/toimintasuunnitelmien/näkemysten muotoilu 
tai mukauttaminen 
Opetus * Taitotiedon levittäminen: 
• N1111nnitdm i1,tn/nhjdm i~t11/toiminhlsuunn ite.lrnistttlnttkemyk sisttt rnn-
nikkoalueiden kestävän kehityksen osalta esittclyohjelman kumppanei-
den alueilla 
-kestävän kehityksen edellytyksistä alueiden tason tai tyypin mukaisesti 
-poikittaisen ja suoran Yhteen toiminnasta 
• Yhtcistoiminnussu totcutct1uvic11 tllyllcnutvicn loimien mnnrittcly 
eurooppalaisella, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla 
24 • 
Taulukko 5: Kuvaus (ei tyhjentävä) ohjelman kumppaneiden tehtävistä eri tasoilla 
Paika11 inen/ Alueellinen Kansallinen Eurooppalainen 
Ylikansallinen/ Alueiden 
välinen 
.,..,.,.._.,,,., 
Kuvaus -Ympäristön yksityis- -Ympäristön yleiset -Y lcisten osoittimien 
kohtainen tila osoittimet mä~rittäminen (Euroo-
-Osoittimet -Kansalliset suunnitel- pan ympäristökeskus, 
-Suojelutoimenpiteet mat Eurosiat) 
-Kehitystoimenpiteet -Tietokanta Euroopan 
rannikkoalueiden tilasta 
(K,:skus, Eurosiat) 
-Luettelo asiaan liitty-
vistä yhteisön ohjelmis-
ta ja politiikoista ran-
nikkoalueiden osalta 
... -•=·•,-·.., ..... .,.,~-
Analyysi -Seuraukset paikallisis- -Alakohtaisten kansal- -Yhteisön politiikkojen 
ta ja muista toimenpi- listen suunnitelmien ja vaikutuksen arviointi 
teistä rannikkoalueilla ohjelmien arviointi rannikkoalueilla ympä-
-Seuraukset yleisestä, ympäristön kannalta ris1tön kannalta 
luonnollisesta ja ta- ottaen huomioon niiden -Politiikkojen joh-
loudellis-sosiaalisesta vaikutuksen rannikko-• donmukaisuuden arvi-
kehityksestä alueilla ointi 
-Alakohtaisten toimen-
piteiden yhteensopivuus 
keskenään ja muiden 
tasojen politiikkojen 
kanssa 
-Suunnittelun mahdolli-
suuksien arviointi 
Yhteistoiminta -Olemassa olevien -Olemassa olevat tai -Pääosastojen kes-
mekanismien ja menet- mukautettavat ministeri-- kinäinen ryhmä 
telyjen käyttö täyden- öiden väliset yhteenso- -Yh1een kansainvälis-
nettyinä ja mukautettui- vittamiset ten järjestöjen kanssa 
na tarpeen mukaan -Yhteistoiminta mai-
alueiden välisessä ala- den ja alueiden kanssa 
kohtaisessa yhteistoi-
minnassa 
Tulokset -Suunnitelmat/kaavat -Rannikkoalueen ym- -Tieto Euroopan 
yhtenäisestä suunnitte- päristön tila rannikoiden tilasta 
lusta rannikkoalueilla, -Rannikkoalueita kos--Tieto yhteisön poli-
yhteensopivat muiden kevat toimintasuunni- tiikkojen ympäristöä ja 
tasojen kanssa telmat tilaa koskevista vaiku-
tuksista 
-Pemsteet ja menette-
lyt kestävän kehityksen 
soveltamiseksi raken-
ner:1hastoissa 
-Yhteistyön paranta-
1 misen keinot kestävän 
--.•~:'__L__.':".. k1:!hityksen osalta 
3.2.4. Keinot ja aikataulu 
Keinot 25 
Ohjelman toteuttamisesta seuraa kumppaneille tehtäviä ja siten myös kuluja. Näitä ei 
välttämättä kuitenkaan tarvitse tulkita yhteisön talousarvion lisämenoiksi. Itse asiassa on jo 
olemassa tai valmisteilla erilaisia välineitä ja ohjelmia, joiden yleiset tavoitteet ja perusteet 
liittyvät suoraan rannikkoalueisiin. Ne mahdollistavat ilman sääntöjt~n muuttamistakin 
kumppaneiden tekemät ehdotukset esittelyohjelman osista, erityisesti: 
-yhteisön uusi aloite ylikansallisesta yhteistyöstä eurooppalaisen alue:suunnittelun alalla 
(INTERREG IIC valmisteilla); 
-EAKR-asetuksen l O artiklan toimien toinen ohjelma, erityisesti toimet alm:suunnittelun alalla; 
-LIFE, josta annetussa uudessa ehdotuksessa asetukseksi 46 mainitaan nimenomaan 
rannikkoalueiden ympäristö~ 
-kalastuksen rahoitusväline, PESCA-ohjelma; 
-asetuksen (ETY) N:o 4256/88 8 artikla sekä yhteisön aloite LEADER II, joka Euroopan 
maaseudun uudistusten ja kehittämisen tarkkailuaseman avulla mahdollistaa myös maaseudun 
rannikkoalueiden yhtenäisen suunnittelun onnistuneiden kokemusten tunnistamisen ja 
siirtämisen; 
-Euroopan ympäristökeskus (Euroopan rannikkoalueiden keskus); 
-PHARE, maiden välinen ohjelma niiden etujen mukaisesti; 
-tutkimusohjelma ympäristön alalla, esimerkiksi arviointiseminaarien järjestämiseksi; 
-toiminnalliset keinot tulosten rajaamiseksi ja hyödyntämiseksi (tutkimukset, kokoukset...) 
Eri rahoituslähteiden yhteinen käyttö yhteisen tavoitteen tukemiseksi useissa yhteisön 
politiikoissa on komission rahoitusvälineiden yhteenkuuluvuuden varmistamista koskevan 
tahdon mukaista. Se haluaa osoittaa, että lyhyellä aikavälillä edistyminen kestävän kehityksen 
suuntaan on suuresti riippuvaista olemassa olevien keinojen paremmasta käytöstä kaikilla 
tasoilla. 
26 
Aikataulu 
Seuraavia vaiheita suunnitellaan kokonaiskestoltaan noin kolmeksi vuodeksi tiedonannon 
hyväksymisestä: 
-Ohjelman käynnistäminen 
Tiedonannon jakelu toimijoille, jotka vaikuttavat rannikkoalueiden kehitykseen ( eurooppalaiset 
toimielimet, valtiot, alueitten ja paikallisten viranomaisten yhdistykset, kansalaisjärjestöt). 
Vaikutusten kerääminen (neuvoston päätöslauselma, parlamentin kanta). Keskustelut, 
mahdollisten kumppanien määrittäminen, hankkeiden valinta, toimitusehtojen määrittäminen 
. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 6 kuukautta 
-Ohjelman toteuttaminen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 2 vuotta 
-Saadun tiedon analyysi ja jatkon määrittäminen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 6 kuukautta 
Liite I: Esimerkkejä erityisesti rannikkoalueille tarkoitetuista toimis1ta 
Alankomaiden, Saksan ja Tanskan vuonna 1982 allekirjoittama yht1einen julkilausuma 
Waddenzeen suojelusta. 
Itämeri 2010: näkemyksiä ja strategioita. Kohti tilankäytön kehitystä koskevaa kehyssuunnitel­
maa Itämeren alueella. The Baltic Institute, ISBN 91-630-3091-8. 
Ministerikokoukset Pohjanmeren suojelemiseksi vuodesta 1984: Bremenin kokous. 
Välimerta koskeva Sininen suunnitelma (Pian Bleu) käynnistettiin vuonna 1976 Barcelonan 
yleissopimuksen mukaisesti. 
Rannikkoalueiden suojelua ja suunnittelua koskeva kansallinen dir,ektiivi (79-08-25). 
Rannikkoaluelaki FR 1986. 
Rannikkoalueita koskeva laki (Espanja). Laki N:o 22/1988, annettu 28 päivänä heinäkuuta 
1988. 
Laki rannikkoalueen yhtenäisestä suunnittelusta(Portugali). Decret-loi-säädös N:o 309/93. 
Merien ja järvien rannikkoalueita koskevan suojelualueen (Conservatoire de l'Espace Littoral 
et des Rivages Lacustres) perustaminen (Ranska 1975). 
Neptunus-yrityksen perustaminen osaksi National Trustia (Yhdistynyt kuningaskunta, 1965). 
Kansallinen rannikkoalueita koskeva tutkimus: kansallinen kehitystä ja suojelua koskeva 
strategia (Irlanti). Bord Failte Eirann ja Foras Forbartha, Dublin 1972. 
Suunnittelupolitiikan suuntaviivoja: Rannikkoalueiden suunnittelu. Huomautuksia Englannin 
ja Walesin valtiosihteereille ja heidän tarkastajilleen, HMSO 1992. 
Etelä-Normandian rannikkoaluetta koskeva suunnitelmaluonnos (Ranska). DAT AR, 1979. 
27 
Liite 2: Esimerkkejä yhteisön asianmukaisista toimenpiteistä rannikkoalueiden 
suojelemiseksi ja niiden suunnittelemiseksi. 
* Ympäristöpolitiikka 
Jos suurta osaa toimenpiteistä sovelletaan epäselvästi koko unionin alueella, joissakin niistä 
mainitaan erityisesti rannikkoalueet. 
-Soveltaessaan direktiivejä, jotka koskevat luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön 
ja kasviston suojelua (92/43/ETY) ja luonnonvaraisten lintujen suojelua (79/409/ETY), 
jäsenvaltiot ovat sitoutuneet suojelemaan ja hoitamaan kohteita riittävästi taatakseen 
direktiiveissä eriteltyjen eläin-ja kasvilajien sekä luontotyyppien säilymisen. Lintujen 
suojelemiseen tarkoitettuja erityisiä suojelualueita on suuri määrä rannikkoalueilla, niitä on 
myös koko Natura 2000 -verkostossa. 
-Soveltaessaan direktiivejä, jotka koskevat "uimaveden laatua" (76/106/ETY) ja "simpukka­
vesiä" /79/923/ETY), jäsenvaltiot ovat sitoutuneet takaamaan osoittamissaan kohteissa 
direktiiveissä säädetyn laadullisen tason. Hyväksyessään direktiiviehdotuksen vesien 
ekologisesta laadusta (KOM(93) 680 lopullinen) ne sitoutuvat tekemään ohjelmia, jotka 
koskevat tiettyj~ laadullisia tasoja, mukaan lukien rannikkovedet. 
-Direktiivi yhdyskuntavesien käsittelystä (91/271/ETY) koskee jätteitä virtaavissa ja 
rannikko vesissä. 
-Direktiivin 91/676/ETY tarkoituksena on vähentää maataloudesta peräisin olevien nitraattien 
joutumista vesiin ja tällä tavoin osaltaan estää rehevöitymistä rannikkoviesillä, jotka kuuluvat 
mahdollisesti herkkiin alueisiin. 
-Lisäksi niiden toimet, jotka koskevat ilman laatua, ilmakehään joutuvia päästöjä, 
saastelaskeumien kautta, muodostavat huomattavan osan rannikkovesien ja merien 
rehevöitymisen ja saastumisen lähteistä. Useiden direktiivien tarkoituksena on hallita ja 
vähentää ilmakehään joutuvia päästöjä erilaisilla toimilla: teollisuuslaitokset (84/360/ETY, 
muutettuna direktiivillä 91/962/ETY), vaarallisten jätteiden poltto (94/67 /EY), yhdyskuntajät­
teet (89/369/ETY), suuret polttolaitokset (94/67/EY, jolla muutetaan direktiiviä 88/609). 
-Direktiivi tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 
(85/337/ETY) koskee useita toimia, joista jotkut liittyvät erityisesti rannikkoalueisiin. 
Valmisteilla oleva direktiivi, joka koskee suunnitelmien ja ohjelmien vaikutuksien strategista 
arviointia, on erittäin tärkeä rannikkoalueiden yhtenäisen suunnittelun osalta. 
-Tiettyjen saastuttavien tuotteiden liikkeelle laskemisen rajoittaminen ja hallinta vähentää 
niiden joutumista ympäristöön, mukaan lukien rannikkoalueet. Tätä sovelletaan esimerkiksi 
orgaanisia tinayhdisteitä sisältäviin maaleihin ( direktiivi 76/769/ETY), tiettyihin torjunta­
aineisiin (direktiivi 79/117/ETY) ja tiettyihin pesuaineisiin (direktiivi 73/404/ETY, muutettuna 
direktiivillä 82/242 ja 86/9). 
-Vuodesta 1986 alkaen lähes sata avustusta on myönnetty LIFE-rahoitusvälineen, sekä 
ACNA T ja MEDSP A -budjettimäärärahojen mukaisesti rannikkoalueiden suojelu- ja 
hallintahankkeisiin. Uudessa asetusehdotuksessa (KOM(95) 135 lopullinen) mainitaan 
erityisesti rannikkoalueiden järkiperäinen hallinta. 
28 
-Osa perehdyttämiseen ja kouluttamiseen tarkoitetusta rahoitustuesta koskee rannikkoalueita. 
-Useita tietokantoja, jotka koskevat ympäristön tilaa ja Euroopan alueen miehitystä, on 
perustettu CORINE-ohjelman47 mukaisesti. Euroopan ympäristökeskus48, jonka tehtävänä on 
antaa Euroopan ympäristöpolitiikassa tarvittavia tietoja ja jonka työohjelma käsittää teeman 
"rannikkoalueet", päivittää ja lisää tietoja. 
* Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus 
Erittäin tärkeä edistysaskel ympäristön yhdentämiseksi kehitysprosessiin toteutettiin antamalla 
asetus (ETY) N:o 2081/93, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden rakennerahastojen tavoitteiden 
1, 2 ja 5 mukaisesti antamien suunnitelmien ja ohjelmien on sisällettävä:: 
-kyseisen alueen ympäristön tilan arviointi; 
-suunnitelmassa määrätyn strategian ja toimien ympäristövaikutusten arviointi kestävän 
kehityksen periaatteita noudattaen voimassa olevan yhteisöoikeuden mukaisesti; 
-säännökset, jotka on annettu toimivaltaisten ympäristöviranomaisten ottamiseksi mukaan 
näihin suunnitelmiin kuuluvan toiminnan valmisteluun ja täytäntöönpanoon sekä ympäristöä 
koskevien yhteisön sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi. 
Näissä säädöksissä olisi sallittava esimerkiksi tukeen oikeuttavilla rannikkoalueilla 
ympäristövaatimusten sisällyttäminen satamien, liikenteen tai matkailun kehitykseen sekä 
ympäristöä koskevien infrastruktuurien, kuten vesien tai jätteiden käsittelylaitokset, rahoituksen 
rohkaiseminen. 
ENVIREG-ohjelman49 mukaisesti, jota sovellettiin rakennerahastojen tavoitealueille 1, 1 ja 5b, 
kolme neljäsosaa talousarviosta käytettiin rannikkoalueiden saastumisen vähentämiseen ja 
yhtenäisen suunnittelun edistämiseen luonnonmukaisen ympäristön ja maiseman suojelemiseksi. 
Lopuksi aluesuunnittelun eurooppalaisia näkökohtia koskevissa toimissa korostetaan erityisesti 
rannikkoalueita. 
* Kalastuspolitiikka 
Yhteinen kalastuspolitiikka sisältää kalavarojen suojelemiseen tarkoitettuja :suojelutoimenpiteitä 
ja rakennetoimenpiteitä, joilla pyritään sopivan toiminnan määrittämiseen varoihin nähden, ja 
jotka sisältyvät meriekosysteemien suojelemiseen. 
Tämän vuoksi rakennetoimenpiteet käsittävät määräyksiä intensiivisen kalankasvatuksen 
ympäristövaikutusten rajoittamiseksi, ekstensiivisen kalankasvatuksen ja sellaisten investointien 
rohkaisemiseksi, joiden tarkoituksena on parantaa hygieniaa taikka ihmisten tai 
29 
eläinten terveyttä koskevia edellytyksiä. 
Kalavarojen suojelutoimenpiteet (perusasetus, T AC ja kiintiöt, tekniset toimenpiteet, hallinta, 
pyyntikapasiteetin rajoittaminen) edistävät kalavarojen suojelua ja näin ollien ympäristönsuoje­
lua, erityisesti: 
-asetus (3 760/92), jossa määritetään perusteet kalavarojen suojelemiseksi meriekosysteemien 
suojelemisen yhteydessä. 
-asetukset, joissa vuosittain määrätään yhteisön kaakkoisen Atlantin tärkeimpien kaupallisten 
lajien suurimmista sallituista pyyntimääristä (T AC) ja joissa jaetaan kiintiöt jäsenvaltioiden 
kesken. ' 
-eri asetukset, jotka koskevat pyyntikiintiöiden sovittamista varoihin nähden ( 4028/86, 
3690/93, 1627/94) tai joilla rajoitetaan pyydysten teknisiä ominaisuuksia (3094/86: Atlantti ja 
Pohjanmeri, 1866/86: Itämeri, 1626/94: Välimeri). 
* Maatalouspolitiikka 
Yhteisön maatalouspolitiikan uudistus ja sitä täydentävät toimenpiteelt kohdistuvat muun 
muassa laajaperäistämiseen ja saastumisen vähentämiseen. Asetuksessa, jolla muutetaan 
asetusta 2328/91 ja 866/90, säädetään investointeihin annettavista tuista ympäristönsuojelualal­
la. Puolittain luonnontilassa olevien ympäristöjen ( esimerkiksi suolaniityt, patoniityt) 
suojelemisen tukeminen on mahdollista maatalouden ympäristönsuojielun toimenpiteiden 
(2078/92) mukaisesti. Lisäksi, asetuksen (ETY) N:o 2052/88 11 a artiklassa mainitaan, että 
tavoitetta 5b varten tukeen oikeuttavien perusteiden joukossa on "ympäristöön ja maaseutuun 
kohdistuvat rasitukset". Tällä tavoin tietyt maaseudun rannikkoalueet, joihin kuuluu herkkiä 
ekosysteemejä, on pidetty tukeen oikeuttavina alueina ( esimerkiksi marais breton, marais 
poitevin ja marais charentais) 
* Liikennepolitiikka 
Merten turvallisuuspolitiikka osaltaan vähentää merten ja rannikkojen saastumisen vaaraa, 
erityisesti sellaisten toimenpiteiden avulla, jotka koskevat laivaliikennettä, miehistön 
koulutusta, laivojen ominaisuuksia ja satamissa olevia vastaanottolaitoksia jätteiden käsittelyä 
varten. 
* Energiapolitiikka 
Yleisesti olisi rajoitettava rannikkojen infrastruktuurien ympäristövaikutuksia. Nämä 
kysymykset otetaan erityisesti huomioon alueellisissa energia-alan ohjelmila koskevissa töissä50• 
Lisäksi joukko harvaan asuttuja alueita, jotka ovat kaukana energian jakeluverkoista, 
muodostavan sopivan soveltamispaikan paikallisia uusiutuvia energiamuotoja käyttävien 
tekniikoiden ja käytäntöjen täytäntöönpanemiseksi ympäristöön sopivalla tavalla. 
30 
* Teollisuuspolitiikka 
Teollisuuspolitiikka osaltaan helpottaa teollisuustoimien tasapainoista kehittämistä 
rannikkoalueilla (ras1<as teollisuus, rakennus, ... ). 
* Tutkimuspolitiikka 
Neljäs tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelma (1994-1998) käsittää useita 
rannikkoalueita koskevia erityisohjelmia edellä mainittujen politiikkojen tukemiseksi. 
Ympäristöohjelmassa on ala (ympäristön muutoksen inhimillinen ulottuvuus), jossa erityistä 
huomiota kiinnitetään rannikkoalueiden yhdentyneeseen suunnitteluun. 
* Yhteisön toimet "matkailun ja ympäristön alalla" 
Vihreässä kirjassa unionin roolista matkailun alalla51, jonka komissio hyväksyi 4 päivänä 
huhtikuuta 1995, ilmoitetaan matkailun kestävä kehitys yhdeksi tärkeimmistä kysymyksistä. 
Useita rannikkoalueille sijoitettuja hankkeita on säilytetty yhteisön toimintaohjelmassa 
matkailun edistämiseksi, jossa määrätään erityisesti siitä, että toteutettavien ohjelmien on 
"oltava omiaan suojelemaan luonnonympäristön laatua"52• 
Täsmällisemmin sanottuna, yhteisön toimet tällä alalla pannaan täytäntöön seuraavin 
toimenpitein: 
tukemalla aloitteita, jotka koskevat matkailijoille ja matkailupalvelujen 
tarjoajille suunnattua tiedottamista sekä näiden tietämyksen lisäämistä 
matkailun ja ympäristön vuorovaikutuksesta, erityisesti luomalla siihen liittyvä 
eurooppalainen palkinto; 
tukemalla kokeiluhankkeita, joiden tarkoituksena on matkailun ja luonnonsuoje­
lun yhteen paikallisella tai alueellisella tasolla, erityisesti rannikko- ja 
vuoristoalueilla, luonnonpuistoissa ja rauhoitusalueilla, esim. matkailijoiden 
opastukseen liittyvillä toimenpiteillä; 
tukemalla ylikansallisen sellaisten kokemusten vaihtoon tarkoitetun verkoston 
kehittämistä, jotka koskevat esimerkiksi ympäristöongelmia ja niiden 
mahdollista ratkaisemista matkailukohteiden ja niiden hallinnon avulla; 
tukemalla aloitteita ympäristöystävällisen matkailun edistämiseksi. 
31 
Liite 3: Yhteydet Euroopan rannikkoalueiden yhtenäiseen suunnitteluun liittyviin 
järjestöihin 
Tiedonantoa valmisteltaessa vuonna 1995 vaihdettiin mielipiteitä ja tietoa seuraavienjärjestöjen 
kanssa: 
-European Union för Coastal Conservation 
-Euroopan yhteisön merellisten syrjäisten alueiden konferenssi. (Saarten, Pohjanmeren, 
Atlantin kaaren ja Välimeren komissiot sekä Eurisles-verkkoa koskeva komissio) 
-Euroopan ympäristötoimisto ja sopimuspuolet: Laboratorio Nacional de Engenharia Civl 
(Lisboa), Centro de Estudios y Experimentacion de Obras Publicas (Madrid), National Institute 
för Coastal and Marine Management (Den Haag). 
-Delegation å l 'Amenagement du Territoire et Mission Interministerielle de la Mer (Paris) 
-Co-ordinated Action för Seaside Town (Coast-verkko) 
-The National Trust (UK) 
-Coastwatch Europe 
-Birdlife International 
-Euroopan kuntien ja alueiden neuvosto (Conseil des Communes et R«;gions d'Europe) 
-Pian Bleu (Välimerta koskeva toimintasuunnitelma) 
32 
Hu oma utuk.sct ja viitteet: 
1. Euroopan neuvoston ministerineuvoston päätöslauselma (73)29 rannikkoalueiden suojelusta. 
2. OECD:n neuvoston suositus rannikkoalueita koskevien suunnitelmien periaatteista, annettu 
12.10.1976, C(76) 161. 
3. Euroopan yhteisöjen ympäristöalaa koskeva ohjelma (1973 -1977). EYVL N:o C 112, 1973. 
4. Euroopan yhteisöjen rannikkoalueiden integroitu suunnittelu, 1978, EUR 6105. 
5. Euroopan ympäristökeskus. Scoping study on integrated environmental assessment of coastal zones. 
Draft, may 1995. 
6. Management arrangements för the development and implementation of coastal zones management 
programmes. World Coast Conferenssia varten tehty selvitys, Noorwijk 5.11.1993. 
7. Integrated Geosphere Biosphere Programme. Land Ocean Interactions in the Coastal Zone. Meeting 
report on implementation pian. Quezon City, Filippiinit, 23 -27 huhtikuuta 1995. 
8. Eurostat. Alueet. NUTS alueluokitu~järjestelmä. ISBN 92-826-4188-0. 
9. Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21.5.1992, EYVL N:o L 210, 22.7.1992. 
10. Euroopan komissio. Kosteikkojen järkiperäinen käyttö ja suojelu. Komission tiedonanto neuvostolle 
ja Euroopan parlamentille. COM(95) 189 lopullinen. 
11. Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2.4.1979, EYVL N:o L 103, 25.4.1979. 
12. Euroopan komissio, 1993: Rannikkoalueiden varat ja rannikkoalueiden integroitu kehitys, PO XIV:n 
ja XVI:n järjestämän kokouksen asiakirjat, Porto, 7 -8 lokakuuta 1993 (2 nidosta). 
13. Climatic Research Unit, University of East Anglia, Coordinator. Climate and sea level change and 
the implications för Europe. Final report under Research contract för the European Comission, 1995. 
14. EY. Neuvostossa 1 päivänä helmikuuta 1993 kokoontuneiden Euroopan yhteisöjen neuvoston ja 
jäsenvaltioiden hallituksien edustajien päätöslauselma yhteisön ympäristö politiikkaa ja toimenpiteitä 
koskevasta ohjelmasta ja kestävästä kehityksestä. EYVL N:o C 13 8, 1993. 
15. European Union för Coastal Conservation. Coastline, EUCC Magazine, 1994, 3. 
16. Junta de Andalusia & Euroopan yhteisöjen komissio. Estudio de la gestion integrada de las 
marismas del Odiel, I.S.B.N. 84-87294-25-1. 
17. Marion, Loi"c. ETY:n "lintudirektiivin" soveltamishanke Loire -joen suistossa. Luonnon mukaisten 
ja muutettujen järjestelmien kehitystä tutkiva laboratorio, kansallinen luonnontieteiden museo ja 
Rennesin yliopisto, yhteistyössä CNRS:n ja L'INRA:n kanssa. Groupe Omitologique de Loire 
Atlantique. Office National de la Chasse. 
33 
18. Europe's environment. The Dobris assessment. Draft report, 1995. 
19. Gachelin, Ch. Ranskan rannikkoalueen strategiseksi suunnitelmaksi, DATAR 1992. 
20. World Coast Conference, katso huomautus 6. 
21. Helcom, 1994. 
22. G.J. Schiereck & J. Van der Weide, Coastal Zone Management: a round game, Coastal Zone 
Management Workshopin esittämä paperi, Malesia, maaliskuu 1995. 
23. CCE. Ympäristön alan teknologisen tutkimuksen ja kehityksen ohjelma. Projet European River 
Ocean System (EROS). 
24. Katso huomautus 22. 
25. Katso huomautus 23. 
26. Kreikan lintutieteellinen seura. Tiedoksianto, 1995. 
27. Bretagnen alueen ja departementtien kokouksien (tammikuu 1977) ja aluesuunnittelusta vastaavista 
ministereistä koostuvan neuvoston (marraskuu 1977) hyväksymä suunnitteluohjelma. 
28. Katso huomautus 6. 
29. Alahuone, ympäristöasiaa komitea, 1992. Toinen kertomus, rannikkoalueiden suojelu ja suunnittelu, 
HMSO. 
30. Steeley, G. Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston päätöslauselmaluonnos, 1994. 
31. Katso huomautus 19. 
32. Conservatoire de l'Espace Littoral et des Rivages Lacustres, Pariisi. 
33. EYVL N:o C 138, 17.5.1993. 
34. Päätöslauselma 25.02.92, EYVL N:o C 59, 6.3.1992. 
35. Komission tiedonanto KOM/94/354. "Eurooppa 2000+. Euroopan aluesuun:nitteluyhteistyö. ISBN 
92-826-9100-4. 
36. Leipzigissa 21 ja 22 päivänä syyskuuta 1994 pidetyn epävirallisen aluesuunnittelusta vastaavan 
ministerineuvoston kokouksen saksalaisen puheenjohtajiston päätelmät aluesuunnittelusta 
Bundesministerium Fiir Raumordnung, Bauwesen und Städtebau. 
37. Rannikkoalueiden yhtenäinen suunnittelu: sen osa yhteisön ympärif.töpolitiikassa. KOM(86)571. 
34 
38. Euroopan yhteisön merellisten syrjäisten alueiden konferenssin täysistunto, 1981 
39. Päätöslauselma 18.6.1982, Euroopan parlamentti 73424. 
40. Katso huomautus 37. 
41. Euroopan yhteisöjen komissio. Sisäiset toimenpiteet yhdentymisen tavoitteen saavuttamiseksi, 
hyväksytty 2 päivänä kesäkuuta 1993. 
42. Asetus ETY 2081/93; 8, 9 ja 11 a artikla. 
43. Katso huomautus 36. 
44. Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ohjelmat ympäristön alalla (1990 -1994) EYVL N:o L 
192, 16.7.1991 ja (1994 -1998) EYVL N:o L 321, 31.12.1994 -Ympäristömuutosten inhimillinen 
ulottuvuus. 
45. Muistio 21, kappale 17, osat 17.3 ja 17.5 "Rannikkovaltiot sitoutuvat kansallisessa 
lainsäädännössään rannikkoalueiden ja meriympäristön yhtenäiseen suunnitteluun ja kestävään 
kehittämiseen." 
46. EY. Ehdotus neuvoston asetukseksi asetuksen (ETY) N:o 1973/92. KOM(95) 135 lopul. 
4 7. Euroopan yhteisöjen komissio. Komission tiedonanto neuvostolle ja parlamentille CORINE­
ohjelman tuloksista, SEC(91) 958 
48. Asetus ETY N:o 1210/90 -EYVL N:o L 120, 11.5.1990 
49. EYVL N:o C 115, 9.5.1990 
50. Euroopan yhteisöjen komissio. Alueellinen energiasuunnittelu Euroopan yhteisössä. Sopimuspuolten 
seminaarin pöytäkirjat, 21 -22 päivänä tammikuuta 1993 
51. KOM(95) 97 
52. "Matkailu ja ympäristö Euroopassa", Alpenforschungsinstitut gemn. GMbH, Garmisch­
Partenkirchen (D). OPOCE ISBN 92-826-9917-X 
35 
ISSN 1024-4492 
KOM(95) 511 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 13 14 
Luettelonumero : CB .. C0-95-547-FI-C 
Euroopan yhteisiljen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg ISBN 92-77-94874-4