Kahdestoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1994 -



Virallinen lehti nro C 254 , 29/09/1995 s. 0001



KAHDESTOISTA VUOSIKERTOMUS yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1994 - (95/C 254/01) KOM(95) 500 lopull. SISÄLLYSLUETTELO Sivu ESIPUHE ALUE ILMAN RAJOJA 1. Johdanto .......... 10 2. Tilanne eri aloilla .......... 11 2.1. Fyysisten rajojen poistaminen .......... 11 2.1.1. Tulliliitto .......... 11 2.1.1.1. Tulliliittoa koskevien direktiivien kansallisista täytääntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 11 2.1.2. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus .......... 11 2.1.2.1. Tuontitarkastukset .......... 11 2.1.2.2. Tuonnin kieltävät toimet .......... 12 2.2. Teknisten rajojen poistaminen .......... 12 2.2.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus .......... 12 2.2.1.1. EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavat artiklat .......... 12 2.2.1.2. Direktiivin 83/189/ETY säätämät ennalta ehkäisevien toimien säännöt .......... 15 2.2.2. Yhteenveto tavaroiden vapaata liikkumista koskevien direktiivien soveltamisesta eri aloilla .......... 16 2.2.2.1. Elintarvikkeet .......... 16 2.2.2.2. Elintarvikkeita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 16 2.2.2.3. Lääkeaineet .......... 16 2.2.2.4. Lääkeaineita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 17 2.2.2.5. Kemian teollisuuden tuotteet .......... 17 2.2.2.6. Kemian teollisuuden tuotteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 17 2.2.2.7. Moottoriajoneuvot, traktorit ja mopedit .......... 17 2.2.2.8. Moottoriajoneuvoja, traktoreita ja mopedeja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 18 2.2.2.9. Rakennustuotteet .......... 18 2.2.2.10. Tuotantohyödykkeet (mekaniikka, henkilön suojelu, esipakkaukset, metrologia, elektrotekniikka, lääkintäalan laitteet) .......... 18 2.2.2.11. Tuotantohyödykkeitä (mekaniikka, henkilön suojelu, esipakkaukset, metrologia, elektrotekniikka, lääkintäalan laitteet) koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 19 2.2.3. Palvelujen markkinat .......... 19 2.2.3.1. Audiovisuaalinen ala .......... 19 2.2.3.2. Henkinen ja teollinen omaisuus .......... 19 2.2.3.3. Henkistä ja teollista omaisuutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 20 2.2.3.4. Teletoiminta .......... 20 2.2.3.5. Teletoimintaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 21 2.2.3.6. Rahoituspalvelujen vapaa liikkuvuus .......... 22 2.2.3.7. Rahoituspalveluja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 22 2.2.3.8. Välitön verotus .......... 22 2.2.3.9. Välitöntä verotusta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 23 2.2.3.10. Yritysoikeus .......... 23 2.2.3.11. Yritysoikeutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 23 2.2.4. Pääomien vapaa liikkuvuus .......... 23 2.2.5. Julkiset hankinnat .......... 24 2.2.5.1. Julkisia hankintoja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 27 2.3. Verorajojen poistaminen .......... 27 2.3.1. Välillistä verotusta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 28 2.4. Ihmisten vapaa liikkuvuus ja asettautumisoikeus .......... 28 2.4.1. Syrjintäkielto .......... 28 2.4.2. Maahantulo ja oleskelu .......... 29 2.4.2.1. Oleskelua koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 29 2.4.3. Oikeus ammatillisen järjestäytymiseen .......... 29 2.4.4. Pääsy valtion virkoihin .......... 29 2.4.5. Muuttavien palkansaajien sosiaaliturva .......... 30 2.4.6. Tutkintojen vastaavuuden tunnustaminen .......... 30 2.4.6.1. Tutkintojen vastaavuutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 32 2.4.7. Itsenäiset kauppaedustajat .......... 32 2.5. Kuluttajapolitiikka ja tuoteturvallisuus .......... 33 2.5.1. Kuluttajapolitiikkaa ja tuoteturvallisuutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 33 KILPAILU 1. Johdanto .......... 34 2. Eri alojen tilanne .......... 34 2.1. Julkiset yritykset .......... 34 2.2. Monopolit .......... 35 2.3. Kilpailupolitiikkaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 35 TYÖLLISYYS JA SOSIAALIPOLITIIKKA 1. Johdanto .......... 35 2. Tilanne eri aloilla .......... 36 2.1. Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu .......... 36 2.2. Työskentelyolosuhteet .......... 36 2.3. Työterveys ja -turvallisuus .......... 37 2.4. Kansanterveys .......... 37 2.5. Työllisyyteen ja sosiaalipolitiikkaan liittyviä direktiivejä koskevien kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden tiedoksiantamisen tila .......... 37 MAATALOUS 1. Johdanto .......... 37 2. Eri alojen tilanne .......... 38 2.1. Markkinat .......... 38 2.2. Yhdenmukaistaminen .......... 39 2.3. Maatalousdirektiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 41 KALASTUS 1. Johdanto .......... 42 2. Tilanne eri aloilla .......... 42 2.1. Markkinat .......... 42 2.2. Varat .......... 42 2.3. Kansallisten lipun myöntämistä koskevien lainsäädäntöjen yhdenmukaisuus yhteisön oikeuden kanssa .......... 42 YMPÄRISTÖ 1. Johdanto .......... 43 1.1. Yleinen tilanne .......... 43 1.2. Kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden tiedoksi antaminen .......... 43 1.3. Kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden säännösten mukaisuus .......... 43 1.4. Direktiivien asianmukainen soveltaminen .......... 44 1.5. Rakennerahastot ja muut yhteisön rahoituslähteet .......... 44 1.6. Tiedon saannin vapaus .......... 45 1.7. Ympäristövaikutusten arviointi .......... 45 1.8. Toteutettavat toimet .......... 46 2. Tilanne eri aloilla .......... 47 2.1. Ilma .......... 47 2.2. Kemia .......... 47 2.3. Vesi .......... 48 2.4. Melu .......... 49 2.5. Jätteet .......... 49 2.6. Luonto .......... 49 2.7. Säteilyturva .......... 50 2.8. Täytäntöönpanotoimenpiteiden tiedoksi antamisen tilanne ympäristön alalla .......... 51 LIIKENNE 1. Johdanto .......... 51 2. Tilanne eri aloilla .......... 52 2.1. Maantieliikenne .......... 52 2.2. Yhdistetyt kuljetukset .......... 52 2.3. Sisävesiliikenne .......... 52 2.4. Rautatieliikenne .......... 52 2.5. Meriliikenne .......... 53 2.6. Lentoliikenne .......... 53 2.7. Liikennettä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 53 ENERGIA 1. Johdanto .......... 53 2. Tilanne eri aloilla .......... 53 2.1. Hintojen avoimuus .......... 53 2.2. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat .......... 54 2.3. Energiatehokkuus .......... 54 2.4. Kiivihiilipolitiikka .......... 54 2.5. Energia-alaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 54 TALOUSARVIOASIAT .......... 54 YHTEISÖJEN HENKILÖSTÖ .......... 55 TILASTOLLISET KYSYMYKSET .......... 55 ANNEXES Annex I: Suspected infringements 1990 to 1994 .......... 56 Annex II: Established infringements 1990 to 1994 .......... 63 Annex III: Infringements of Treaties, regulations and decisions .......... 70 Annex IV: Report on the application of directives .......... 84 Annex V: Judgments of the Court of Justice not yet implemented at 31 December 1994 .......... 160 Annex VI: Application of Community law by the national courts .......... 164 HUOMAUTUS Tämä kahdestoista vuosikertomus koskee aikaa ennen Suomen EU-jäsenyyttä. Vain tekstiosa on käännetty suomeksi, liiteosa on englanniksi. ESIPUHE Euroopan komissio laatii vuosittain kertomuksen yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvomisesta vastauksena parlamentin (9 helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (Maastrichtissa 7 helmikuuta 1992 allekirjoitetun sopimuksen Euroopan unionista liitteen julistuksen N:o 19 2 kohta) pyyntöihin. Kertomus on vastaus myös Eurooppa-neuvoston ja neuvoston pyyntöihin saada tietoa erikoisaloilta. Tämä kertomus, joka on sarjan kahdestoista osa, käsittää vuoden 1994. Työllä on vääjäämättä rutiiniluonnetta, mutta komissio on tehnyt parhaansa tuodakseen esiin uusia seikkoja, niin tarkastusmenettelytoiminnasta kuin tulosten arvioinnistakin. Tarkastustoimenpiteet Komissio käyttää edelleen vastaanottamiinsa valituksiin päälähteenään yhteisön lain soveltamisen valvomisessa. Valitusten seurauksena havaittujen epäiltyjen rikkomisten määrä pysyi vuonna 1994 vakaana, samanlaisissa luvuissa kuin viimeisen viiden vuoden aikana (kts. taulukko 1.1 liitteessä I). Lievä 10 prosentin kasvu edelliseen vuoteen verrattuna ei ole kovin merkityksellinen, koska vuoden 1993 luvuissa oli tapahtunut notkahdus. Sama taulukko liitteessä I osoittaa, että parlamentille osoitettujen vetoomusten tai siellä esitettyjen kysymysten seurauksena tutkittujen epäiltyjen rikkomistapausten määrä oli laskenut. Tätä ei kuitenkaan pitäisi käsittää merkiksi siitä, että näitä tietolähteitä oikeudenloukkaustapausten havaitsemiseksi olisi pidettävä aikaisempaa merkityksettömämpinä. Mainitut luvut itse asiassa heijastelevat todellista tilannetta, sillä parlamentille esitetyt vetoomukset ja kysymykset useinkin varmistavat sellaiset epäillyt rikkomistapaukset, jotka on jo havaittu. Tavanomaisissa tarkastuksissa havaittujen tapausten määrä pysyi suunnilleen samana, kasvua vuoteen 1993 verrattuna oli vain hieman. Yhteenvetona komission Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti tekemän työn tuloksista vuonna 1994 voidaan todeta seuraavaa: komissio käynnisti 974 valvontamenettelyä (1 209 vuonna 1993), antoi 546 perusteltua lausuntoa (352 vuonna 1993) ja jätti 89 tapausta yhteisön tuomioistuimen ratkaistavaksi (44 tapausta vuonna 1993). Mitä on näiden lukujen taustalla? Miksi vuonna 1994 käynnistettyjen kanteiden lukumäärä putosi 20 prosentilla? Vastaus löytyy taulukosta 2.2 (Liite II), joka osoittaa, että lasku liittyy lähes täysin valvontamenettelyiden käynnistämiseen siitä syystä, että direktiivejä täytäntöönpanevista kansallisista toimenpiteistä on jätetty ilmoittamatta. Koska komissio oli edelleen varuillaan ja koska kansallisen lainsäädännön osaksi saatettavien uusien direktiivien lukumäärä oli verrannollinen vuoden 1993 määrään, selitys piilee siinä, että jäsenvaltiot ovat parantaneet toimintaansa kansallisen lainsäädännön osaksi siirtävien toimenpiteiden kohdalla, kuten jaottelu edistymisestä direktiivien siirtämisessä osaksi kansallista lainsäädäntöä jäljempänä osoittaa. Entä miksi perusteltuja lausuntoja annettiin huomattavasti enemmän (kasvu yli 60 prosenttia)? Tämäkin muutos liittyy kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamatta jättämiseen, mikä on johtanut perusteltujen lausuntojen määrän lähes kaksinkertaistumiseen. Komissio haluaa aivan selkeästi päättää suuren joukon sellaisia kanteita, jotka on käynnistetty aikaisemmin, mutta joita ei ole saatu tyydyttävään lopputulokseen, vaikka ne koskevat direktiivejä, joiden suorittamatta oleva osaksi kansallista lainsäädäntöä siirtäminen on hyvin vahingollista yhteisön edulle. Samat perustelut pätevät vielä voimakkaammin huomattavaan kasvuun (102 prosenttia) yhteisön tuomioistuimen ratkaistaviksi jätetyissä oikeustapauksissa. Tämä on toki käänne viiden viime vuoden aikana kirjattuun laskevaan suuntaukseen, mutta se on nähtävä oikeassa yhteydessä: oikeustapauksen jättäminen yhteisön tuomioistuimen ratkaistavaksi on komissiolle viimeinen mahdollinen keino, ja luku edustaa kuitenkin alle 20 prosenttia perustelluista lausunnoista. Tässä yhteydessä olisi huomautettava siitä, että komissio on vakavasti huolestunut jatkuvista viivytyksistä tuomioistuimen tuomioiden voimaan saattamisessa. Heinäkuussa 1994 se ilmoitti jäsenvaltioille, että se suunnitteli ryhtyvänsä täysin soveltamaan EY:n perustamissopimuksen 171 artiklaa, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan unionin perustamissopimuksella, jonka mukaan yhteisön tuomioistuimella on täysi toimivalta määrätä sellaiset jäsenvaltiot suorittamaan rahallisia hyvityksiä, jotka eivät ole saattaneet voimaan sen tuomioita. Tämän jälkeen kaikissa jäsenvaltioille osoitetuissa virallisissa huomautuksissa ja muissa lausunnoissa on todettu, että niille saatetaan määrätä komission suosittelemien määrien mukaisia rangaistuksia, kun se jättää asian tuomioistuimen ratkaistavaksi. Perustamissopimuksessa määrättyjen menettelytapojen muodollisten vaiheiden ohella komissio kiirehtii eteenpäin politiikkaansa, jolla halutaan lisätä jäsenvaltioiden viranomaisten tietoja ja pitää heihin säännöllisesti yhteyttä. Tässä tarkoituksessa se järjestää silloin tällöin kahdenkeskisiä kokouksia, jotka tunnetaan nimellä "pakettikokoukset" ja joissa kulloinkin käsitellään rikkomistapauksia. Kokoukset on omistettu erityisesti sisämarkkinoita koskeville kysymyksille; rikkomistapauksiin kyetään yleensä löytämään sovintoratkaisu. Kokouksia järjestetään myös kaikkien niiden tapausten tarkastelemiseksi, joissa jäsenvaltio on jättänyt direktiivin siirtämättä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Luomalla tietoisuutta kansallisissa viranomaisissa ja helpottamalla kahdenkeskistä tiedonvaihtoa kokoukset edistävät arvokkaalla tavalla kansalliseksi lainsäädännöksi siirtämistä. Komission näkökulmasta katsottuna nämä kokoukset ovat aivan yhtä tärkeitä kuin muodolliset menettelytavat. Vastuu yhteisön lainsäädännön noudattamisesta ei ole pelkästään yhteisön toimielimillä. Komission velvollisuus on korostaa jäsenvaltioiden tuomioistuinten tärkeää osaa. Liitteessä VI hahmotellaan niiden osuutta kuluneen vuoden aikana. Seuraukset: merkkejä yhteisön lainsäädännön noudattamisen lisääntymisestä kohtaan Sellaisenaan sovellettavat säännöt Joukko tuttuja ongelmia on edelleen olemassa, mutta komissio on havainnut jatkuvaa parannusta yhteisön toiminnan tietyillä olennaisilla alueilla vuonna 1994. Esimerkiksi tavaroiden vapaan liikkuvuuden kohdalla on tapahtunut selvää parannusta, sillä menettelyjen keskeyttämisten lukumäärän kasvava suuntaus sekä laskeva suuntaus perusteltujen lausuntojen ja yhteisön tuomioistuimen ratkaistavaksi jätettyjen muihin kuin tariffiesteisiin (artikla 30 ja seuraavat) liittyvien tapausten määrässä on jatkunut. Sitä vastoin julkisten hankintojen kohdalla valitukset yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämisestä lisääntyivät voimakkaasti, sillä valvontamenettelyiden määrä oli kaksinkertainen edelliseen vuoteen verrattuna, mikä osittain johtui yhteisön lainsäädännön määrän laajentumisesta. Eräs ongelma-alue oli alv, jonka alalla yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämistapaukset lisääntyivät nopeasti huolimatta valvontamenettelyistä, jotka ovat olleet vuosikausia vireillä. Tämä johtuu osittain jäsenvaltioiden lainsäädäntömenettelyjen monimutkaisuudesta veroasioissa. Täydellisemmät yksityiskohdat eri tapauksista on nähtävissä liitteen II alakohtaisessa jaottelussa ja yhteenvedossa (yhteenveto perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkomuksista). Direktiivien siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Jäljempänä oleva taulukko antaa yleiskuvan edistyksestä, joka on saavutettu kaikkien niiden direktiivien täytäntöönpanossa, joita sovellettiin 31 päivänä joulukuuta 1994 (1). Kuten vuonna 1993, myös vuonna 1994 täytäntöönpantavien direktiivien määrä kasvoi noin 60:lla. >TAULUKON PAIKKA> Kuten näemme, 31 päivänä joulukuuta 1994 jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet keskimäärin 91,89 prosentista kansal lisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, jotka vaaditaan saattamaan voimaan kaikki täytäntöönpanoa vaativat direktiivit. Tämä oli ehdoton parannus 31 joulukuuta 1993 vallinneeseen tilanteeseen verrattuna. Tämä on ilmeisen tyydyttävä tulos, mutta se kätkee hyvin monia erilaisuuksia sekä asian sisällössä että kunkin jäsenvaltion tilanteessa. Liitteessä IV näkyvä alojen mukainen jako ja yhteenveto mahdollistavat lukujen yksityiskohtaisemman analysoinnin. Tarkasteltaessa kolmea pääaluetta, joilla direktiivejä siirretään osaksi kansallista lainsäädäntöä - alue ilman rajoja, maatalous ja ympäristö - voidaan havaita laajassa mittakaavassa tarkasteltuna, että kun kahden ensimmäisen alalla oli selvä keskimääräinen kasvu kansalliseksi lainsäädännöksi siirtämisen asteessa, ympäristön kohdalla tapahtui jonkin verran laskua. Rajattoman alueen kohdalla jyrkin nousu kansalliseksi lainsäädännöksi siirtämisen asteessa tapahtui rahoituspalveluja, välitöntä verotusta ja yhtiöoikeutta sekä henkistä ja teollista omaisuutta koskevien direktiivien aloilla. Kansalliseksi lainsäädännöksi siirtämisen aste on edelleen korkea tullien ja välillisen verotuksen aloilla, joilla lähes kaikki lainsäädäntö on siirretty kansallisen lainsäädännön osaksi. Muilla aloilla kansalliseksi lainsäädännöksi siirtämisen tasot kuitenkin putosivat, erityisesti kuluttajansuojan ja tuoteturvallisuuden kohdalla (10,2 prosentin lasku vuodesta 1993). Maatalouden kohdalla 5 prosentin kasvu johtuu varmasti siitä, että eräiden pohjimmiltaan käytännöllisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen (esim. uusien tarkastusten käyttöönotto eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun aloilla) jäsenvaltiot saattoivat vuonna 1994 ponnistella voimakkaammin direktiivien siirtämiseksi muodollisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. Lisäksi ennen vuotta 1994 aloitettu lainsäädäntötyö saatiin päätökseen. Ympäristöä koskevan kansalliseksi lainsäädännöksi siirtämisen tason aivan vähäinen lasku (1,1 prosenttia) osoittaa, että jäsenvaltiot jatkavat ponnistelujaan huolimatta niitä kohtaavista vaikeuksista erityisesti hallinnollisen yhteensovittamisen ongelmien seurauksena. Tarkastellessaan asiaa laajemmasta näkökulmasta kuin vain harjoittamastaan kansallisten toimeenpanotoimenpiteiden määrällisestä valvonnasta komission on painotettava toimenpiteiden laadun merkitystä välineinä yhteisön lainsäädännön tehokkaassa soveltamisessa. Komissio on parantamassa valppauttaan tässä suhteessa. Tilanne yhteisön lainsäädännön soveltamisessa on epäilemättä parantunut huomattavasti, mutta sen hyväksyttävyys on silti vähenemässä. Miksi? Aikojen muuttuminen on tosiasia. Alueella ilman rajoja yhteisön lainsäädännön rikkomisten tai direktiivien kansallisen lainsäädännön osaksi siirtämisen viivästymisen vaikutukset tuntuvat paljon voimakkaammin kuin aikaisemmin. Lisäksi tavalliset kansalaiset vaativat avoimuutta: he eivät voi ymmärtää, miksi osa yhteisön politiikasta toteutuu vain paperilla. Politiikan osa-alueilla on käytännön vaikutusta yhteisön kansalaisiin vain, jos niitä sovelletaan oikein. Jos haluamme Euroopan kansalaisten jatkossakin luottavan toimielimiimme, näitä politiikan eri aloja on sovellettava tarkasti. Tästä syystä komissio pitää rooliaan yhteisön lainsäädännön valvojana tärkeänä kuten se on todennut vuoden 1995 ohjelmassaan. Tästä johtuu myös sen päättäväisyys tehdä kaikkensa varmistaakseen yhteisön lainsäädännön helpomman täytäntöönpanon tekemällä siitä avointa ja ymmärrettävää. Tästä todistavat sen pyrkimykset yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamiseksi, uudistamiseksi ja kodifioimiseksi, kuten sen kertomuksessa siitä, kuinka sopimus Euroopan unionista toimii, on kuvattu (2). Komissio on vakuuttunut, että pyrkimystensä toteuttamisessa se voi luottaa parlamentin ja jäsenvaltioiden yhteistyöhön, joille tämä kertomus on osoitettu. 12. kertomuksen rakenne >KAAVION ALKU> Tämä kertomus sisältää: - alakohtaisen jaottelun; - tilastolliset taulukot epäillyistä rikkomistapauksista (Liite 1) ja todetuista rikkomistapauksista (Liite II) 31 päivänä joulukuuta 1994 vallineen tilanteen mukaan; - yhteenvedon vuonna 1994 tarkastelluista perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkomistapauksista (Liite III); - kuvauksen jäsenvaltioiden saavuttamasta edistyksestä 31 päivänä joulukuuta 1994 voimassaolleiden direktiivien siirtämisessä osaksi kansallista lainsäädäntöä viittauksin olennaisiin rikkomistapauksiin (Liite IV); - yhteenvedon yhteisön tuomioistuimen päätöksistä, joita ei ole pantu täytäntöön (Liite V); - pääkohdat yhteisön lainsäädännön soveltamisesta kansallisissa oikeuslaitoksissa (Liite VI).> KAAVION LOOPU> ALUE ILMAN RAJOJA 1. JOHDANTO Vuosi 1994 oli sisämarkkinoiden toinen vuosi. Perustamissopimuksen 7 A artiklassa mainittu tavoite alueesta ilman sisärajoja, jolla tavarat, henkilöt, palvelut ja pääomat liikkuvat vapaasti, on suurelta osin toteutunut. Vuoden 1985 valkoisessa kirjassa mainittu lainsäädäntö on käytännöllisesti katsoen toteutettu. Kuitenkin vaikka juridiset puitteet onkin luotu, on yhtä kaikki edelleen valvottava näiden yhteisten puitteiden soveltamista, oikeaa tulkitsemista ja noudattamista sekä tarvittaessa johdonmukaista kehittämistä uusia tarpeita vastaavaksi. Tätä tarkoitusta varten komissio on julkistanut vuoden 1993 lopulla strategisen ohjelmansa "Sisämarkkinoiden paras hyödyntäminen", jossa tulevien vuosien päätavoitteet esitellään. Tämä ohjelma tuo esiin alkuperäisen valkoisen kirjan lainsäädäntöesitykset neuvoston hyväksyttäviksi kuten yritysoikeutta ja välitöntä verotusta koskevat ehdotukset sekä uusia ehdotuksia henkilöiden vapaasta liikkumisesta. Edelleen siinä korostetaan kilpailun tuomisen välttämättömyyttä sellaisten säädeltyjen alojen kuten energian, teleliikenteen ja postipalvelujen piiriin. Strateginen ohjelma käsittelee myös uutta kysymystä, unionin johtamista, toisin sanoen sen varmistamista, että yhteisölainsäädäntöä sovelletaan riittävällä ja yhdenmukaisella tavalla ja että sitä arvioidaan säännöllisesti, jotta niin yksityiset kuin yrityksetkin voisivat hyödyntää sitä parhaalla tavalla. Tässä tarkoituksessa komissio on valmistellut "sisämarkkinat"-neuvostolle 8.12.1994 raportin valkoisen kirjan toimenpiteiden saattamisesta kansallisen lainsäädännön osaksi sekä muusta lainsäädännöstä, joka on ratkaisevaa sisämarkkinoiden kannalta. Raportti käsittää 276 voimaan astunutta toimenpidettä, joista 219 odottaa kansallisia toteuttamistoimia. Sisämarkkinoiden kehittymisen myötä jotkut valkoisen kirjan toimenpiteet ovat menettäneet merkityksensä, osa on hylätty tai korvattu toisilla tehokkaammilla toimilla. Tästä syystä komissio on muuttanut laskentaperusteita valkoisen kirjan toteutumistilastoissa. Tämä uudenlaiset tilastot käsittävä raportti, joka on esitetty neuvostolle joulukuussa 1994, on käynnistänyt prosessin, jolla kansallisen oikeuden osaksi saattamisen laatu varmistetaan. Tähän mennessä jäsenvaltiot ovat omaksuneet 89 % sisämarkkinoiden toteuttamisen edellyttämästä lainsäädännöstä. Joidenkin maiden saavutukset ylittävät selvästi keskiarvon (Ranska 93,6 %, Tanska 95,9 %), toiset jäävät selvästi sen alle (Saksa 84,5 %, Kreikka 79 %). Suuri osa valvontamenettelyistä on käynnistetty siksi, että jäsenvaltiot eivät ole onnistuneet saattamaan yhteisön direktiivejä kansalliseen lainsäädäntöön määräajassa. Viivästymisen syynä ovat usein kansallisen päätöksenteon koukerot tai tekstien monimutkaisuus. Tilanteen kohentamiseksi komissio seuraa järjestelmällisesti voimaan tulleita direktiivejä. Se seuraa tietoonsa saatettua kansallista lainsäädäntöä mahdollisuuksien mukaan ja ryhtyy määrätietoisesti oikeustoimiin neuvotellessaan asianomaisten jäsenmaiden kanssa sekä ryhtyy tarvittaessa virallisiin valvontamenettelyihin. Sutherlandin raportti ja strateginen ohjelma pitävät hallinnollista yhteistyötä avaintekijänä sisämarkkinoiden toimimiselle. Jäsenvaltioiden välisten rajojen poistaminen luo aivan uuden tilanteen, jossa yhteisön oikeus sekä tapa, jolla muut jäsenvaltiot yhteisön oikeutta noudattavat tulevat entistäkin tärkeämmiksi unionin yksityishenkilöiden ja yritysten kannalta. Ne haluavat takeet siitä, että yhteisölainsäädännön soveltaminen on yhtä aukotonta ja tehokasta kuin oman kansallisen lainsäädännön. On siis välttämätöntä, että sisämarkkinoiden toteuttamisesta vastaavat viranomaiset ovat tiiviissä yhteistyössä ja antavat tiedon kulkea. Hallinnollinen yhteistyö toimii jo useilla aloilla kuten eläinlääkintä- ja kasvinsuojelutarkastuksien, lääkeaineiden, tullin ja välillisen verotuksen osalta, mutta sisämarkkinoiden vieminen päätökseen edellyttää sen toiminnan syvällistä tarkastelua kaikilla aloilla. Tässä mielessä komissio käynnisti vuonna 1993 hallinnollisen yhteistyön edistämisohjelman. Helmikuussa 1994 se lähetti neuvostolle ja parlamentille tiedonannon, jossa se rajasi ohjelman puitteet. Vastauksena neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1994 päätöslauselman, jossa komissiota kehotetaan jatkamaan yhteistyötä jäsenvaltioiden edustajien kanssa eri alojen tarpeiden kartoittamiseksi. Päätöslauselma kehotti jäsenvaltioita ilmoittamaan ennen vuoden 1994 loppua toteuttamisen yhteisessä valvonnassa auttavat yhteystahot. Aiheesta on säännöllisesti keskusteltu sisämarkkinoiden neuvoa-antavassa koordinointikomiteassa. Jäsenvaltioiden virkamiesvaihto-ohjelmat kuten Karolus ja Matthaeus tullivirkailijoille, tarjoavat maiden virkamieskunnalle mahdollisuuden tutustua muiden maiden menettely- ja ajattelutapoihin. Nämä ohjelmat kuuluvat komission hallinnollisen yhteistyön edistämisen tukitoimiin. Niitä jatketaan, jotta saavutetaan luottamuksen ilmapiiri eri jäsenvaltioiden hallintojen välille. 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Fyysisten rajojen poistaminen 2.1.1. Tulliliitto Tullien osalta komission ei ole tarvinnut osoittaa yhtään perusteltua lausuntoa jäsenmaille vuoden 1994 aikana. Sitä vastoin komissio on tehnyt velvoitteiden täyttämättä jättämistä koskevan kanteen Saksaa vastaan GATT-sopimuksen edellyttämien maitotuotteiden minimihintojen noudattamatta jättämisestä. Tuomioistuin on antanut tuomionsa 5.2.1994 asiassa C-119/92 komissio/Italia, joka koski Italian tullivirkailijoiden edustusmonopolia ja tariffeja. Tuomioistuin yhtyi komission yleiseen kantaan edellisen osalta katsoessaan, että Italian lainsäädäntö ei tarjoa tuojille tai viejille todellista vaihtoehtoa alan ammattikunnalle varatun suoran edustuksen ja täysin vapaan epäsuoran edustuksen väliltä. Lisäksi se torjui ajatuksen, että omaa yritystään edustavat virkailijat ja riippumattomat virkailijat voitaisiin valita saman ammattitutkinnon kautta. Sitä vastoin se ei pitänyt tullivirkailijoiden pakollisia tariffeja tullinluontoisina maksuina. Lisäksi voidaan todeta tuomio 9.8.1994 ennakkoratkaisuasioissa C-363 ja 407-411/93 "Lancry e.a", jolla tuomioistuin on todennut EY:n perustamissopimuksen 9 artiklan vastaisiksi Ranskan merentakaisissa departementeissa kannetut satamamaksut. Se on katsonut ne tulleiksi, jotka koskivat vain Manner-Ranskassa valmistettuja tuotteita. >TAULUKON PAIKKA> 2.1.2. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus Yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisten markkinajärjestelyjen perustoimintaperiaatteita on maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus yhtenäismarkkinoilla. Tuomioistuin on lukuisissa yhteyksissä muistuttanut, että EY:n perustamissopimuksen 30 ja 34 artiklat ovat kiinteä osa markkinoiden yhteisjärjestelyä, vaikka niiden mainitseminen erikseen ei ole ollut tarpeen vuoden 1970 alusta lähtien. Vuoden 1994 aikana komissio on jatkanut tiukkaa valvontaansa kitkeäkseen nopeasti maataloustuotteiden kaupan esteet yhteisössä. Erityisesti huomiota on kiinnitetty sisärajavalvonnan poistamiseen. 2.1.2.1. Tuontitarkastukset Ennen sisärajojen poistamista tuontitarkastukset olivat eniten käytetty ja monipuolisin kaupaneste. Sisämarkkinoiden luomiseksi luotujen eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun alan harmonisointivälineiden voimaantulo on johtanut myönteiseen kehitykseen monissa rikkomustapauksissa, jotka voidaan luokitella seuraavasti: a) Kaksinkertaiset ja järjestelmälliset tarkastukset Kalatuotteiden terveysmääräyksiä koskevan direktiivin 91/493/ETY täytäntöönpanon yhteydessä Italia katsoo noudattavansa tuomioistuimen tuomiota jutussa C-228/91, jolla on tuomittu muista jäsenmaista tai Norjasta tuodun kalan järjestelmällinen tarkastaminen. Komissio haluaa saada selvyyden näiden toimien täsmällisestä luonteesta voidakseen noudattaa tuomioistuimen tuomiota. Lisäksi komissio on esittänyt perustellun lausunnon Saksalle, joka edellyttää tuoreen sianlihan tuonnilta Tanskasta vaatimuksia, jotka ovat yhteisölainsäädännön vastaisia, sekä järjestelmällisiä tarkastuksia, jotka ovat direktiivien 89/662/ETY ja 91/497/ETY vastaisia. b) Tuontilisenssien tai -lupien edellyttäminen Tällaista käytäntöä esiintyy Irlannissa nauta- ja sikakarjan keinosiemennyksessä käytettävän siemenen ja Italiassa erwinia amylovara-bakteerille alttiiden kasvien suhteen. Tuomiossaan 17.11.1992 asiassa C-235/91 tuomioistuin oli tulkinnut Irlannin rikkovan EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan, asetusten N:o 805/68 (ETY) ja N:o 827/68 (ETY) (tiettyjen perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä), direktiivin 74/504/ETY (puhdasrotuinen siitosnautakarja) sekä päätöksen 88/124/ETY (nautakarjan yhteinen markkinajärjestely) nojalla sille kuuluvia velvoitteita. Sittemmin Irlannin viranomaiset ovat antaneet tiedoksi Statustory Instrument N:o 297:n 20.9.1994, jolla Irlanti mukautuu tuomioistuimen tuomioon. Kasvinsuojelun uuden yhteisen säännöstön luovan direktiivin 77/93/ETY täytäntöönpanon yhteydessä Italian viranomaiset luopuivat hallituksen asetuksella vaatimasta ennakkolupaa erwinia amylovora-bakteerille alttiiden kasvien tuonnille siksi ajaksi, jona tällaisten kasvien tuonti ei ole kokonaan kielletty. Tästä huolimatta komissio katsoi aiheelliseksi viedä juttu periaatepäätökseen saakka. Tuomioistuin antoi tuomionsa 30.9.1994 (asia C-249/92) jossa se vahvistaa, että vaatimalla ennakkolupaa erwinia amylovora-bakteerille alttiiden kasvien tuonnille Italian tasavalta oli laiminlyönyt velvoitteita, jotka sille kuuluvat direktiivin 77/93/ETY 11 artiklan samoin kuin ETY:n perustamissopimuksen 30 artiklan, joka yhdessä asetuksen (ETY) N:o 234/68 koskevat elävien kasvien ja kasvituotannon yhteistä markkinajärjestelyä. 2.1.2.2. Tuonnin kieltävät toimet Harmonisointidirektiivien asteittainen käyttöönotto on viime vuonnakin auttanut poistamaan tuonnin kieltäviä toimia. Komissio on ajanut joulukuusta 1993 alkaen direktiivin 90/425/ETY nojalla kannetta Portugalin viranomaisia vastaan elävän sikakarjan ja sianlihan tuonnin pysäyttämisestä. Komission toiminnan tuloksena Portugalin viranomaiset ovat kumonneet kyseisen kiellon (ks. yhdestoista kertomus yhteisön oikeuden soveltamisesta, KOM(94) 500 lopullinen, EYVL N:o C 154, 6.6.1994, s. 11). 2.2. Teknisten rajojen poistaminen 2.2.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.2.1.1. EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavat artiklat EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavat artiklat kieltävät tuonnin ja viennin määrälliset rajoitukset ja vaikutuksiltaan vastaavat toimet (3). Komission tehtävänä on huolehtia sisämarkkinasääntöjen oikeasta soveltamisesta ja näin ollen se valvoo, että jäsenvaltiot noudattavat näitä sopimuskohtia. Sitä varten se on ottanut tavoitteekseen poistaa kaupan tekniset esteet ja kehittää sellaisia välineitä, joilla ehkäistään uusien esteiden syntyminen. Unionin sisärajoilla tapahtuvien tarkastusten poistaminen, jonka jäsenvaltiot ovat nyttemmin toteuttaneet, on tässä suhteessa merkittävä välivaihe sisämarkkinoiden toteuttamisessa. Huomattakoon, että tässä toiminnassa komissio nojautuu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen laintulkintaan, jonka tuomioista useimmat ovat vuonna 1994 vahvistaneet komission toimintaa ohjanneet periaatteet. Komission toiminta Komission yksiköiden vuonna 1994 käsittelemästä 800 tapauksesta 216 on päätetty katsoa loppuunkäsitellyksi ja ainoastaan kaksi on johtanut kanteeseen. Nämä luvut osoittavat, miten komission yksiköt pyrkivät ratkaisemaan nopeasti ja rakentavasti käsiteltäviksi tulevat erimielisyydet. Tässä tarkoituksessa on käyty säännöllistä vuoropuhelua kansallisten viranomaisten kanssa järjestämällä säännöllisin väliajoin ns. kokouspaketteja eri jäsenvaltioissa. Vuoden 1994 aikana tällaisia perinteisiksi käyneitä tilaisuuksia järjestettiin Saksassa, Espanjassa, Italiassa, Kreikassa ja Portugalissa sekä nyt ensimmäistä kertaa Alankomaissa, mikä osoittaa kummankin osapuolen arvostavan kokouksissa saavutettuja tuloksia. Tällaisella yhteistyöllä on myös pedagoginen ulottuvuutensa, koska se totuttaa kansallisen hallinnon eri haarat antamaan säädöksiä, jotka ottavat huomioon yhteisön oikeuden perusvaatimukset kuten tavaroiden vapaan liikkumisen. Kokouspakettien antamia tuloksia kuvastavat seuraavat kolme esimerkkiä. Ne ovat merkittäviä siksi, että ne edustavat elintarvikealaa, lääkealaa sekä kulkuneuvoja, joilla kaikilla kukoistavat sopimuksenvastaiset kansalliset käytännöt tai säännöt: - erään jäsenvaltion lainsäädäntö edellytti, että lääkeaineilla oli oltava paitsi jäsenvaltiossa valmistetuilta lääkkeiltä vaadittava lupa myös erillinen tuontilisenssi. Viranomaiset eivät pystyneet perustelemaan menettelyä kansanterveydellisillä syillä ja tunnustivat lain yhteisön oikeuden vastaiseksi ja muuttivat sen - sellaisia lisäaineita, joita eräässä jäsenvaltiossa ei ollut hyväksytty, sisältävät elintarvikkeet vaativat erityisen pitkää käsittelyä ennen myyntiinpääsyä. Vetoamalla tuomioistuimen laintulkintaan komission yksiköt saivat ajetuksi läpi kannan, että menettely oli laillinen vain sikäli kuin käsittelyaika pysyi kohtuullisena. Näin ollen kansallista lainsäädäntöä muutettiin niin, että tuomioistuimen tällaiselta menettelyltä edellyttämät vaatimukset täyttyivät. - eräässä jäsenvaltiossa kokouspaketin jälkeen kansalliset viranomaiset muuttivat tieliikennelakia siltä osin kuin se oli ristiriidassa sopimuksen 30 artiklan kanssa. Eräät sen määräykset nimittäin edellyttivät valmistajan alkuperätodistusta uudelle autolle, toiset asuntovaunulle pakollisia mittoja. Kumpikin esti muista jäsenvaltioista tulevien autojen myynnin ja kielsi laillisesti toisessa jäsenvaltiossa valmistettujen asuntovaunujen liikkumisen, kun niiden mitat olivat erilaiset. Useimmissa tapauksissa asia luokitellaan loppuunkäsitellyksi sitten kun jäsenvaltio on muuttanut kiistanalaiset säädökset. Kuitenkin usein odoteltaessa muodollista muutosta, joka usein vie aikaa, valtiot ottavat käyttöön väliaikaiset toimet. Näitä ovat kiertokirjeet maan virallisessa lehdessä tai tiedonannot ao. toimista vastaavien hallinnonhaarojen julkaisuissa, joissa talouden toimijoille kerrotaan kiistanalaisia kansallisia määräyksiä tulkittavan tavalla, joka on tavaroiden vapaan liikkumisen periaatteen mukainen ja että kansalliset viranomaiset soveltavat niitä mainitulla tavalla. Näin eräs jäsenvaltio ilmoitti virallisessa lehdessään, ettei metsästyspatruunoilta vaadita ylimääräisiä testejä, jos valmistusmaassa sellaiset on suoritettu EU-normien turvallisuusvaatimusten mukaisesti. Jäsenvaltiot julkaisevat myös tiedonantoja tai ilmoituksia virallisissa lehdissä, jotka täsmentävät kansallista lainsäädäntöä, jotta se olisi yhdenmukainen yhteisön oikeuden kanssa. Esimerkiksi eräs jäsenvaltio julkaisi virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa viittaamalla hallituksen antamaan asetukseen sementin valmistuksen, tuonnin ja jakelun vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti yksinkertaistetusta laatuhyväksyntämenettelystä kerrottiin talouden toimijoille. Komission jatkuvasti tavoittelema jäsenvaltioiden yhteistyö auttaa kehittämään johdonmukaisen ja yhtenäisen lähestymistavan sen tehtävän toteuttamiseen. Sen yksiköt laativat yhteistyössä horisontaalisia tutkimuksia, joilla koetetaan luoda yleiskuva kansallisen lainsäädännön tilasta tietyllä talouselämän alalla. Kaksi tällaista tutkimusta tehtiin vuonna 1994, toinen koski lautasantennien asentamista ja markkinointia, toinen äidinmaidonvastikkeiden markkinointia. On aiheellista huomauttaa, että komission toiminnan tavoitteena on myös ehkäistä uusien kaupanesteiden synty kannustamalla jäsenvaltioita sisällyttämään omaan lainsäädäntöönsä vastavuoroista tunnustamista koskevia määräyksiä. Niinpä komissio pyytää eritellyllä lausunnolla kansallisia viranomaisia sisällyttämään vastavuoroisen tunnustamisen lausekkeita suunniteltuihin teknisiin määräyksiin, kuten direktiivin 83/189/ETY ilmoitusmenettely edellyttää. Tällaiset lausekkeet ovat muodoltaan: - kansallisten normien, sääntöjen ja teknisten spesifikaatioiden vastavuoroisen tunnustamisen klausuuleja. Niinpä komissio pyysi erästä jäsenvaltiota sisällyttämään sementin tuottamista koskevaan lakiesitykseen yhtäläisten turvallisuustason normien vastavuoroisen tunnustamisen lausekkeen. - hyväksyttyjen laboratorioiden testien ja todistusten vastavuoroisen tunnustamisen klausuuleja. Komissio on pyytänyt vastavuoroisen tunnustamisen lauseketta erääseen alkoholimittareita koskevaan lakiesitykseen, jotta valmistusmaassa mittareille tehdyt testit hyväksyttäisiin. - erilaisten laitosten ja laboratorioiden tunnustamisklausuuleja. Niinpä muuan lakiesitys, jolla todistusten anto-oikeus olisi rajoitettu Kansallisen tutkimuslaitoksiin hyväksymiin laitoksiin muutettiin komission lausunnon mukaisesti niin, että muiden riittävän riippumattomien ja pätevien tutkimuslaitosten todistukset tunnustetaan. Tavaroiden rajatarkastusten poistaminen Vuodesta 1985 alkaen komissio on pitänyt kaikkien yhteisön sisärajoilla tapahtuvien tarkastusten poistamista sisämarkkinoiden toteutumisen edellytyksenä ja määräajaksi poistamiselle se on asettanut 1.1.1993. Vuonna 1992 aloitettu ja vuonna 1993 jatkettu rajatarkastusten poistaminen alkaa olla loppuun suoritettu tavaroiden osalta. Ensimmäinen yhteenveto osoittaa komission mielestä, että vuonna 1994 kaikki jäsenvaltiot ovat vahvistaneet poistaneensa tavaroiden tarkastukset sisärajoilla. Tässä suhteessa on mahdollista jakaa jäsenvaltiot kolmeen ryhmään niiden erilaisen tilanteen mukaan: - valtiot, jotka ovat yhdellä lainsäädäntötoimenpiteellä kumonneet tarkastukset (Italia, Kreikka) - valtiot, jotka ovat mukauttaneet lainsäädäntönsä tarpeellisilta osilta (Saksa, Belgia, Tanska, Luxemburg, Alankomaat, Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta ja Portugali). - valtiot, jotka vaikka ovatkin muuttaneet kansallisen lainsäädäntönsä tarkastusten poistamiseksi, ovat muuttaneet alueensa sisälle joitakin herkkien alojen tarkastuksia (aseet, räjähdysaineet, huumeet, kahden eri käyttötarkoituksen tuotteet, taideteokset): (Ranska ja Espanja). On syytä tähdentää, että vaikka EY:n perustamissopimuksen 7 A artikla asettaa selvän tavoitteen ilman mitään tulkinnanvaraa, unionin sisärajoilla tapahtuvien tarkastusten poistaminen ei millään lailla estä jäsenvaltioita suorittamasta missä tahansa alueellaan tarkastuksia, silloin kun ne sopimuksen 36 artiklan nojalla ovat perusteltuja eivätkä syrji ketään. Tarkastusten on oltava pistekohtaisia, satunnaisia ja niiden on noudatettava samoja yksityiskohtaisia määräyksiä kuin kaikkialla maan sisällä tehtävissä tavallisissa tarkastuksissa. Komissio, joka on sopimuksen vartija, valvoo valppaana, ettei saavutettuja tuloksia yritetä kiertää. Tässä suhteessa on korostettava talouden toimijoiden osuutta valvontatehtävässä. Yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettu rajatarkastusten poistaminen on myönteinen saavutus, joka merkitsee uutta välivaihetta kohti Euroopan kansojen yhä tiiviimpää unionia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen laintulkinta Tuomioistuin on ottanut useasti vuoden 1994 aikana kantaa tavaroiden vapaaseen liikkumiseen ja on täsmentänyt ja vahvistanut tuomioissaan komission valvontatyötä ohjaavia periaatteita. Niinpä on paikallaan luetella seuraavat tuomiot: - Kosmetiikkatuotteen nimittämiskysymys (4) Tuomioistuin katsoi kansallisen toimen, jolla kiellettiin myymästä kosmetiikkatuotteeksi luokiteltua ja esitettyä tuotetta sillä perusteella, että sen nimenä oli "Clinique", 30 ja 36 artiklojen vastaiseksi ja kosmetiikkatuotteiden lainsäädännön lähentämiseksi annetun direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan kohdan 2 vastaiseksi. Kun kyseiset tuotteet esitettiin kosmetiikkatuotteina eikä lääkkeinä, tuomioistuin katsoi kiellon tarpeettomaksi kuluttajansuojan ja henkilöiden terveyden kannalta. Lisäksi tuotteita myydään säännöllisesti muissa jäsenvaltioissa ilman että nimitys johtaa kuluttajia harhaan. - Radiolähettimien ja -vastaanottimien markkinointiin vaadittu hyväksymismenettely (5) Perinteisestä laintulkinnastaan kiinnipitävä tuomioistuin katsoi, että kaikkien muiden radiolähettimien ja -vastaanottimien kuin tavallisten radioiden ja televisioiden markkinointiin vaadittu hyväksymismenettely ei ole sopimuksen 30 artiklan mukainen, eikä sitä voida perustella sopimuksen 36 artiklassa mainituilla pakottavilla syillä. - Tiettyjen kaupallisten toimintojen kieltäminen sunnuntaisin (6) Tuomioistuin katsoi, että tämäntyyppinen kielto ei ole omiaan estämään toisten jäsenvaltioiden tuotteiden markkinoillepääsyä tai haittamaan niitä oman maan tuotteita enempää. Kielto ei siis kuulu sopimuksen 30 artiklan soveltamisen piiriin. Näin ollen tuomioistuin on soveltanut Keck ja Mithou ard -tuomion kohdissa 16 ja 17 mainittuja ehtoja. - Arvometallitöiden vapaa liikkuvuus ja leimaaminen (7) Tuomioistuin katsoi Robertson-tuomionsa (8) mukaisesti, että jäsenvaltio voi kieltää myymästä arvometallitöitä, joissa ei ole maan lainsäädännön vaatimaa leimaa, jos viejämaan leiman informaatiosisältö ei vastaa tuontimaan säädöksiä ja jos se ei ole maan kuluttajan kannalta ymmärrettävä. 2.2.1.2. Direktiivin 83/189/ETY säätämät ennalta ehkäisevien toimien säännöt Informointimenettelyn luonut direktiivi 83/189/ETY sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 88/182/ETY on perustyökalu ehkäistäessä keskinäisen kaupan ja tiedonvaihdon esteiden syntyä. Kyseinen direktiivi pakottaa jäsenvaltiot alistamaan teknisiä säädöksiä koskevat esitykset ennakkotarkastukseen informointimenettelyn puitteissa ennen kuin säädökset voidaan saattaa voimaan. Tämä ei koske direktiivin voimaansaattamista varten luotua teknistä säännöstöä. Vuonna 1994 on saatu 389 ilmoitusta esityksistä teknisiksi säännöiksi, kun niitä oli edellisenä vuonna 385. Komissio on antanut eritellyn lausunnon 79 tapauksessa, jonka mukaan aiottua toimenpidettä on muutettava yhteisön johdetun oikeuden vastaisten kohtien poistamiseksi tai tavaroiden vapaata liikkumista mahdollisesti haittaavia esteitä rajoitettava. Jäsenvaltiot ovat puolestaan jättäneet 69 eriteltyä lausuntoa. Yksi (9) ilmoitus on johtanut siihen, että komissio on pyytänyt lykkäämään hanketta vuodella ilmoittamalla aikomuksestaan ehdottaa yhteisötason harmonisointisäädöksiä. Neuvosto ja parlamentti ovat hyväksyneet 23.3.1994 direktiivin 94/10/ETY direktiivin 89/189/ETY muuttamisesta. Uusi direktiivi astuu voimaan 1.7.1995. Siinä säädetään muutetun direktiivin selkeyttämisestä ja soveltamisalan laajentamisesta ja täsmennyksistä jäsenvaltioiden ja komission toimintaa koskeviin sääntöihin. Vuonna 1994 lähes kaksi tuhatta kansallista lainsäädäntökohtaa on tarkastettu. Vajaa kolmasosa on direktiivin puitteisiin kuuluvia ilmoittamatta jätettyjä teknisiä sääntöjä tai sen vaikutusalueen ulkopuolelle jääviä. Tarkastelu siitä, olisiko ne pitänyt ilmoittaa direktiivin puitteissa, on johtanut 31:een vuoden 1993 aikana käynnistettyyn valvontamenettelyyn teollisen toiminnan piirissä ja 5 maatalouden piirissä vuoden 1993 aikana. Vuonna 1994 neljä tapausta on viety tuomioistuimeen. 2.2.2. Yhteenveto tavaroiden vapaata liikkumista koskevien direktiivien soveltamisesta eri aloilla 2.2.2.1. Elintarvikkeet Vuoden 1994 aikana 97 rikkomustapausta on tutkittu komission vastaavassa yksikössä. Menettelyistä 85 koski kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä ja 16 muuta direktiivin vastaisia täytäntöönpanotapauksia. Ilmoittamatta jättämisistä huomattava osa on katsottu loppuunkäsitellyksi, koska 62 tapauksessa täytäntöönpano on tehty viime vuoden aikana. Vuonna 1994 32 virallista huomautusta ja kahdeksan perusteltua lausuntoa on osoitettu jäsenvaltioille siksi, että direktiivejä ei ole pantu täytäntöön määräajassa. Toisaalta useissa ilmoittamattajättämisrikkomuksissa jäsenvaltiot ovat jo ilmoittaneet täytäntöönpanotoimista komission vastaavalle yksikölle. Mainitut 16 direktiivin vastaista täytäntöönpanotapausta ovat johtaneet yksityiskohtaiseen tutkimukseen, jonka tuloksena on annettu yksi perusteltu lausunto, kaksi virallista huomautusta ja kymmenkunta kannetta edeltävän menettelyn kirjettä. Puolet tapauksista koskee direktiiviä 79/112/ETY elintarvikkeiden merkitsemisestä ja joka käsittää mm. määräyksiä siitä, mitä kaikkea pakollisten merkintöjen listaan saa sisällyttää. Eräät jäsenvaltiot koettavat kuitenkin määrätä uusia mainintoja pakollisiksi muka kuluttajavalistuksen parantamiseksi erityisen aineosan mainitsemisella tai jonkin varoituksen merkitsemisellä. Kyseisessä direktiivissä säädetään kuitenkin, että tällaiset yhteisön välistä kauppaa mahdollisesti rajoittavat velvoitteet on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Ilmoituksen jälkeen nämä kansalliset määräykset voidaan joko hyväksyä tai hylätä odoteltaessa mahdollisesti samansuuntaisia yhteisötason toimenpiteitä. On näet havaittu, että jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet tätä menettelyä, vaan ovat yksipuolisesti määränneet merkintöjä, joista direktiivissä 79/112/ETY ei säädetä. Viisi näistä tapauksista on voitu ratkaista tyydyttävällä tavalla kohtuuajassa järjestämällä epävirallisia tapaamisia komission yksiköiden ja kansallisten viranomaisten välillä. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.3. Lääkeaineet Viime vuoden aikana tutkittiin 133 rikkomustapausta, joista 131 koski kansallisten toteuttamistoimenpiteiden ilmoittamatta jättämistä. Niistä on lähetetty viralliset huomautukset; 48 perusteltua lausuntoa on osoitettu jäsenvaltioille. Suuri osa menettelyistä on katsottu loppuunkäsitellyksi vuoden 1994 aikana jäsenvaltioiden tehtyä ilmoitukset toteuttamistoimenpiteistä. Vireillä olevat rikkomusasiat koskevat ensisijaisesti eläinlääkintää ja homeopaattisia lääkkeitä koskevia direktiivejä. Useimmissa tapauksissa kyseiset jäsenvaltiot ovat toimittaneet komission yksiköille ennakkotietoa täytäntöönpanotoimien nykyvaiheesta. Saatujen tietojen valossa täytäntöönpanossa edistytään huomattavasti tulevina kuukausina. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.5. Kemian teollisuuden tuotteet Vuoden aikana käynnistetyt 72 rikkomustapausta koskevat kansallisten toteuttamistoimenpiteiden ilmoittamatta jättämistä. Niistä 21 on siirretty kansalliselle tasolle, jäljelle jäävästä 51 tapauksesta on annettu 13 perustelua lausuntoa ja 18 virallista huomautusta. Jäsenvaltioiden esittämät syyt täytäntöönpanon viivästymiseen ovat yleensä ministeriöiden toimivallan jakoon liittyviä ongelmia tai parlamenttikäsittelyn hitaus. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.7. Moottoriajoneuvot, traktorit ja mopedit Direktiivien täytäntöönpano moottoriajoneuvojen, traktoreiden ja mopedien kohdalla on yleisesti ottaen sujunut hyvin. Siirrettyjen direktiivien osuus kertoo, että täytäntöönpano on lähes loppuun suoritettu. Autoja koskevien direktiivien yksityiskohtaisuuden ja teknisyyden takia useat jäsenvaltiot saattavat direktiivit automaattisesti kansallisen oikeuden osaksi julkaisemalla yhteisötekstit omassa virallisessa lehdessään, mikä helpottaa ja nopeuttaa täytäntöönpanoa sekä vertaamista yhteisölainsäädäntöön. Muut jäsenvaltiot ovat useimmin myöhässä, koska erityisen kansallisen lain vaativa menettely on työläämpi. Myöhästyminen ylittää harvoin muutaman kuukauden. Vuoden 1994 aikana on ilmennyt 22 ilmoittamattajättämistapausta, jotka komissio on tutkinut. Niistä on 16 katsottu loppuunkäsitellyksi, kun vuoden aikana on saatu tieto kansallisista toimenpiteistä. Täytäntöönpanon laadun johdosta on käynnistetty neljä valvontamenettelyä, joista kaksi on seurausta valituksista. Kaksi niistä koskee dieselmoottorien päästöistä säädettyjen direktiivien huonoa täytäntöönpanoa. Kaksi muuta koskevat puhtaasti teknistä yksittäiskysymystä. Tälläkin alalla kokonaisarviota on luonnehdittava tyydyttäväksi. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.9. Rakennustuotteet Tähän mennessä 11 jäsenvaltiota on saattanut kansallisen oikeuden osaksi direktiivin 89/106/ETY rakennusalan tuotteista. Kreikan nyttemmin hoidettua asian ainoastaan Belgian on vielä ryhdyttävä tarpeellisiin toimiin, koska sen hallinnollisessa menettelyssä siirtyminen vaiheesta toiseen on hyvin hidasta. 2.2.2.10. Tuotantohyödykkeet (mekaniikka, henkilön suojelu, esipakkaukset, metrologia, elektrotekniikka, lääkintäalan laitteet) Tämä ryhmä käsittää 90 direktiiviä, joiden täytäntöönpanon määräaika on päättynyt ennen 31.12.1994. Kyse on ennen kaikkea uuden lähestymistavan mukaisista direktiiveistä, joiden tarkoituksena on asettaa turvallisuuden keskeiset vaatimukset ja mekanismit turvallisten tuotteiden yhteisön markkinoillepääsystä ja vapaasta liikkumisesta. Koska jäsenvaltiolla on yksityiskohtaisia turvallisuusmääräyksiä, uuden lähestymistavan mukaisten periaatteiden ulottaminen kansallisiin järjestelmiin voi osoittautua hankalaksi. Komission yksiköiden suorittama tutkimustyö täytäntöönpanon laadusta on johtanut useamman tapauksen tavanomaisissa tarkastuksissa havaittujen "oletetuista" direktiivinvastaisista rikkomuksista, joista suurin osa on vielä kannetta edeltävässä menettelyssä ("esi 169. asteessa"). Tarkastus on ollut hyvin yksityiskohtaista; poikkeuksia lukuunottamatta kyse ei ole tarkoituksellisesta direktiivinvastaisuudesta, vaan direktiivin määräysten virheellisestä tulkitsemisesta tai täytäntöönpanon epäselvästä kuvauksesta, jolla on vaikutusta toimijoiden oikeusturvaan. Muissa harvoissa tapauksissa ongelmat koskevat itse asiaa. Huonosta täytäntöönpanosta tulevien valvontamenettelyjen ja valitusten määrä on toistaiseksi melko rajattu. Tämä johtuu pääasiallisesti siitä, että direktiivit astuvat voimaan asteittain (siirtymäkaudella kansallinen lainsäädäntö pysyy voimassa). Lisäksi komission yksiköiden ennaltaehkäisevä yhteydenpito toimivaltaisiin kansallisiin viranomaisiin on antanut mahdollisuuden karsia kiistanalaista aineistoa, joka olisi saattanut johtaa direktiivien huonoon täytäntöönpanoon. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3. Palvelujen markkinat 2.2.3.1. Audiovisuaalinen ala Direktiivin 89/552/ETY "televisiosta ilman rajoja" tavoitteena on turvata tv-lähetysten vapaa liikkuvuus ja edistää eurooppalaista AV-tuotantoa ja -jakelua Euroopan AV-alueen toteuttamiseksi. Vaikka lokakuussa 1991 päättyväksi säädetty täytäntöönpano on viety loppuun kaikissa maissa, jäljellä on vielä paljon ongelmia alkuperämaan toteamisen, medioiden kronologian ja mainonnan periaatteiden määrittelemisen suhteen. Tämän johdosta komissio on päättänyt viime vuoden aikana jatkaa aikaisemmin käynnistettyjä valvontamenettelyjä. Se on näin päättänyt osoittaa Irlannille, Alankomaille, Kreikalle ja Portugalille perustellun lausunnon direktiivinvastaisesta kansallisesta lainsäädännöstä. Tuomioistuimeen on vedottu Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan (asia C-222/94), kun se ei ole noudattanut jäsenvaltion toimivaltaa radioasemaan nähden koskevaa direktiivin määräystä ja kun se on luonut kaksi eri säännöstöä radioasemille kuulijakunnan mukaan. Komissio on esittänyt tuomioistuimelle kanteen Belgiaa vastaan (asia C-11/95), koska toisen jäsenvaltion kaapelitelevisioyhtiöltä edellytetään toimilupaa. Lisäksi komissio on päättänyt nostaa kanteen Italiaa vastaan, joka sallii ylimääräiset mainoskatkot elokuviin. Italian lainsäädäntöön tehdyt muutokset ovat kuitenkin saaneet komission lykkäämään kannetta. Komissio on lisäksi antanut perustellun lausunnon Ison-Britannian viranomaisille radioasemille myönnetyistä toimiluvista, jotka ovat eurooppalaisen tuotannon edistämistä koskevien määräysten vastaisia. 2.2.3.2. Henkinen ja teollinen omaisuus Yhteisötason uusista teollisista oikeuksista asetus (EY) N:o 40/94 yhteisön tuotemerkistä on astunut voimaan 15.3.1994. Kymmeneksi vuodeksi myönnetyn ja uusittavissa olevan merkin käyttöoikeuden myöntää em. asetuksella perustettu Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavaramerkit, tyypit ja mallit), jonka toimipaikka on Alicante Espanjassa. Neuvosto on päätöksillään 16.6. ja 27.6. nimittänyt viraston pääjohtajan ja varapääjohtajat. Asetus pyritään panemaan täytäntöön vuoden 1995 aikana niin, että viraston toiminta pääsisi vauhtiin. On suunniteltu, että ensimmäiset yhteisön tuotemerkkihakemukset voitaisiin jättää vuoden 1996 alusta lähtien. Yhteisötason järjestelmällä päästään siihen, että yhdellä hakemuksella saadaan suoja koko yhteisöalueelle. Tätä suojaa vahvistaa puolijuridinen toimielin, viraston vetoomuslautakunta, jonka päätöksiin voi hakea muutosta tuomioistuimelta. Lisäksi luvaton kopiointi vaikeutuu, sillä jäsenvaltiot nimeävät ensimmäisen ja toisen asteen tuomioistuimet, joilla on yksinomainen toimivalta ottaa kantaa yhteisön tuotemerkkien luvattomasta kopioinnista. Euroopan parlamentti käsittelee direktiiviehdotusta (KOM(93) 344 lopullinen) tyyppien ja mallien oikeudellisesta suojasta kansallisella tasolla, joka on samansuuntainen kuin asetusehdotus (KOM(93) 342 lopullinen) yhteisötason oikeudellisesta suojasta. Ehdotus on perusteltu, koska merkkien tuotemerkkien tavoin kansallisen tason tyypit ja mallit säilyvät yhteisötasoisten rinnalla. Tällainen rinnakkaiselo edellyttää sitä, että toisistaan poikkeavien kansallisten lainsäädäntöjen olennaiset osat yhdenmukaistetaan niin, että alalle syntyy todelliset sisämarkkinat ja että kansalliset lainsäädännöt sopivat yhteen tulevan yhteisön suojajärjestelmän kanssa. Tyypit ja mallit ovat yhä tärkeimpiä suurelle joukolle hyödykkeitä. Laadukas teollinen design on yhteisön yrityksille tärkeimpiä kilpailuvaltteja halvemman kustannustason maita vastaan. Tavaramerkkejä koskevan direktiivin 89/104/ETY täytäntöönpanosta vain puolet jäsenmaista on ilmoittanut täytäntöönpanotoimista (Tanska, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta) Tekijänoikeudet ja siihen rinnastettavat oikeudet Tietokoneohjelmien oikeussuojaa koskeva direktiivi 91/250/ETY oli siirrettävä jäsenvaltioihin ennen 1.1.1993. Ainoastaan Tanska, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta suorittivat täytäntöönpanon ajoissa. Vuoden 1993 aikana neljä muuta jäsenvaltiota suoritti täytäntöönpanon. Ranska, Belgia, Alankomaat ja Portugali puolestaan tekivät niin vuonna 1994. Luxemburg ei ole ottanut alan määräyksiä käyttöön. Komissio on päättänyt viedä asian tuomioistuimeen. Direktiivi 92/100/ETY määräsi jäsenvaltiot saattamaan tarvittavat määräykset voimaan ennen 1.7.1994. Belgia on ne saattanut voimaan ja Ranska on ilmoittanut lainsäädäntönsä ja sen täytäntöönpanoedellytysten vastaavan yhteisön säädöksiä alalla. Komissio tulee ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole toteuttaneet direktiivin velvoitteita. On syytä todeta vielä, että komissio on käynnistänyt valvontamenettelyn Kreikan hallitusta vastaan, koska direktiivi 87/54/ETY puolijohdetuotteiden piirimallien oikeudellisesta suojasta on väärin siirretty. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.4. Teletoiminta Kaikki jäsenvaltiot Irlantia lukuunottamatta ovat ilmoittaneet taajuusalueita koskevan kolmen direktiivin, 87/372/ETY (GSM), 90/544/ETY (Ermes) ja 91/287/ETY (DECT), edellyttämistä kansallisista toimenpiteistä. Irlanti ei ole vielä antanut direktiivin 90/544/ETY täytäntöönpanotekstiä, mutta se on ilmoittanut komissiolle direktiivin kansallisen oikeuden osaksi saattavan tekstin luonnoksesta. Komissio on hyväksynyt ilmoitetun luonnoksen. Tutkittuaan ilmoitetut kansalliset toimenpiteet komissio katsoo, että täytäntöönpanotekstit ovat enimmäkseen yhteisön vaatimusten mukaisia. Puitedirektiivi 90/387/ETY, jossa ilmoitetaan avoimen teletoimintaverkon toteuttamisperiaatteet on siirretty kaikkiin jäsenvaltioihin. Komissio on jatkanut kansallisten täytäntöönpanotoimien tutkimista ONP-puitteiden ensimmäisen, vuokraverkkojen luomista koskevan direktiivin 92/44/ETY osalta. On huomattava, että tämän tekstin oikeanlainen täytäntöönpano on nykyisin erittäin tärkeää Bangemannin raportin ilmoittaman tietoyhteiskunnan toteuttamisessa. Kymmenen jäsenvaltiota (Belgia, Ranska, Saksa, Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta, Portugali, Espanja, Italia, Irlanti ja Alankomaat) on ilmoittanut kansalliset täytäntöönpanotoimensa. Ranskan ilmoitus on ainoa, joka vastaa yhteisön oikeuden vaatimuksia. Muiden tekstien tarkastelu on kesken. Lisäksi komissio on päättänyt viedä tuomioistuimeen ne maat, jotka eivät ole saattaneet direktiiviä kansallisen oikeutensa osaksi. EU:n ainoaksi hätänumeroksi 112:n säätävä direktiivi 91/396/ETY kohtaa yhä vaikeuksia eräissä jäsenmaissa. Jäsenvaltioiden onkin muutettava puhelinnumerojärjestelmäänsä niin, että 112 on kaikkialla hätänumero. Käytännössä tämä merkitsee kalliita ja monimutkaisia teknisiä muutoksia. Niinpä tällä hetkellä, toisin kuin Belgia, Tanska, Saksa, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta, neljä maata (Ranska, Irlanti, Italia ja Alankomaat) on ilmoittanut komissiolle anovansa päätöksen 3 artiklan 2 kohdan mukaista poikkeusmenettelyä. Espanja, Kreikka ja Portugali eivät ole vieläkään ilmoittaneet komissiolle täytäntöönpanotoimistaan. Seitsemän maata (Belgia, Saksa, Kreikka, Luxemburg, Irlanti, Italia ja Portugali) on pannut täytäntöön ulkomaan suuntanumeroksi yhteisön alueella 00:n säätävän direktiivin 92/264/ETY. Komissio on päätöksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti myöntänyt kolmelle teknisiin ja taloudellisiin vaikeuksiin vedonneelle maalle (Ranskalle, Tanskalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle) lisäaikaa päätöksen toteuttamiseksi. Kansallisia telepäätelaitteita koskevien laitteiden osalta kahdeksan jäsenvaltiota on tähän mennessä ilmoittanut komissiolle perusdirektiivin 91/263/ETY mukaisista kansallisista toteutustoimista. Ilmoitettujen tekstien tarkastelu on osoittanut viiden valtion (Tanskan, Ranskan, Italian, Portugalin ja Yhdistyneen kuningaskunnan) panneen direktiivin määräykset kokonaisuudessaan täytäntöön. Saksan, Espanjan ja Alankomaiden ilmoitukset ovat osittaisia ja puutteellisia. Komissio on päättänyt viedä vuonna 1993 käynnistetyn valvontamenettelyn tuomioistuimeen niitä neljää maata vastaan, jotka eivät ole ilmoittaneet toimenpiteistään: Belgiaa, Kreikkaa, Irlantia ja Luxemburgia. Yhteisön tuotteiden merkitsemistä koskevien tunnusten ja säännösten yhtenäistämiseksi neuvosto on hyväksynyt direktiivillään 93/68/ETY toimenpiteet, joilla muutetaan uuden lähestymistavan mukaisia direktiivejä kuten 91/263/ETY. Vuoden 1995 alussa, jolloin määräysten oli oltava sovellettuina jäsenvaltioissa, Ranska, Italia, Alankomaat ja Portugali ovat ilmoittaneet komissiolle suorittamistaan toimenpiteistä. Lisäksi direktiivin 91/263/ETY soveltamisalaa on täydennetty direktiivillä 93/97/ETY satelliittimaa-asemalaitteista. Koska jäsenvaltioiden on suoritettava tarpeelliset toimenpiteet 1.5.1995 mennessä, ilmoitukset kansallisesta täytäntöönpanosta lienevät kohta tarkastettavina. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.6. Rahoituspalvelujen vapaa liikkuvuus Vuonna 1994 komissiolle on osoitettu kuusi valitusta sopimus- tai direktiivirikkomuksista. Määrä on jokseenkin sama kuin aikaisempina vuosina, kolme valitusta koskee arvopapereita, kaksi pankkisektoria ja yksi vakuutuksia. Komissio on myös käynnistänyt keskustelun jäsenvaltioiden kanssa joistakin sen yksiköiden havaitsemista puutteista, kun kansallisia lainsäädäntöjä on verrattu direktiiveihin. Nämä epäviralliset menettelyt koskevat noin viittätoista tapausta kaikilta kolmelta kyseiseltä alalta. Yhteisödirektiivejä koskeva keskustelu on myös jatkunut teknisissä tulkintaryhmissä. Pankkidirektiivien tekninen tulkintaryhmä (GTIAD) on kokoontunut neljä kertaa ja vakuutusalan tekninen tulkintaryhmä kolmasti. Vastaavaa ryhmää ei varsinaisesti ole vielä perustettu arvopaperisektorille. Kolme rahoituspalveluja koskevaa menettelyä on tuomioistuimen käsittelyssä, nimittäin: - velvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne Italiaa vastaan (artikla 169) (asia C-101/94) rahamarkkinoilla toimivista välittäjistä koskien lakia 1/91 (ns. SIM-laki) (ks. raportit 10 ja 11). Tuomioistuinkäsittelyn kirjallinen vaihe on melkein valmis, mutta ei voitane odottaa tuomiota ennen ensi vuotta. - ensiratkaisua koskeva kanne (artikla 177) hollantilaisyrityksen ja Alankomaiden välisessä riitajutussa (C-389/93). Kyseinen yritys syyttää Hollannin viranomaisia kieltämästä puhelinmarkkinoinnin (cold calling) ja raaka-ainekauppaan liittyvän osakevälityksen markkinoinnin estämisen potentiaaliselle asiakaskunnalle. Asia on sikäli mielenkiintoinen, että tilanne on tavallisuudesta poikkeava, koska tehty rajoitus ei syrji millään lailla palvelun vientiä, vaan riita on palvelun suorittajan kotimaansisäinen. Tuomiota odotetaan vuoden 1995 jälkipuoliskolla. - sekä toinen ensiratkaisua koskeva kanne yksityishenkilöiden ja Luxemburgin valtion välillä (C-484/93). Jutussa on kysymys siitä, ovatko Luxemburgin lainsäädännön myöntämät korkohyvitykset Luxemburgissa hyväksytyn luottolaitoksen myöntämille kiinteistöluotoille yhteisön oikeuden mukaisia. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.8. Välitön verotus Komissio on saanut loppuunkäsitellyiksi valvontamenettelyt, jotka koskevat ulkomaisten vakuutusyhtiöiden vakuutusmaksujen verovähennysoikeutta: Saksan tapauksessa vähennysoikeus on laajennettu koskemaan EY ja ETA -alueella hyväksyttyä vakuutusyhtiötä, kun taas Irlannissa havaittu syrjintä on hoidettu poistamalla vähennysoikeus kokonaan. Komissio on saanut monia valituksia Italian uudesta lainsäädännöstä, joka säätää asunnoille kunnallisen veron. Kun vero ei ole syrjivä eikä ristiriidassa muun yhteisölainsäädännön kanssa, ei varsinkaan sisämarkkinoiden perusvapauksien kanssa, valitukset on kuitattu loppuun käsitellyiksi. Lokakuussa 1994 tapahtuneen viimeisen ratifioinnin jälkeen "yleissopimus kaksinkertaisen verotuksen välttämisestä" 23.7.1990, joka on tullut voimaan 12 vanhassa jäsenvaltiossa vuoden 1995 alussa. Sen ulottaminen uusiin jäsenmaihin tapahtuu täydentävällä yleissopimuksella, joka voidaan allekirjoittaa vuoden 1995 alussa, mutta joka astuu voimaan vasta ratifioinnin jälkeen kaikissa jäsenmaissa. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.10. Yritysoikeus Komissio on päättänyt käynnistää tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan direktiivin 68/151/ETY huonosta täytäntöönpanosta (ensimmäinen yritysoikeusdirektiivi). Toisin kuin direktiivin määräyksissä ja saksalaisessa täytäntöönpanolainsäädännössä arviolta 90 prosenttia kommandiittiyhtiöistä kieltäytyy antamasta tilinpäätöksiään ja taseitaan kaupparekisterille. Tilanne johtuu ilmeisesti siitä, että Saksan laissa mainitut seuraamukset ovat riittämättömät. Komissio oli jo päättänyt tuomioistuimeen vetoamisesta vuonna 1993, mutta oltuaan yhteydessä Saksan viranomaisiin oli lykännyt päätöstään antaakseen Saksan hallitukselle aikaa harkita tilannetta. Kun Saksan hallitus ei tunnu kykenevän lopettamaan rikkomuksia, komissio on päättänyt toteuttaa aikomuksensa viedä asia tuomioistuimeen. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.4. Pääomien vapaa liikkuvuus Pääomaliikkeitä säätelevä direktiivi 88/361/ETY on siirretty kaikkiin jäsenvaltioihin direktiivissä säädetyssä määräajassa tai sallittujen poikkeuksien puitteissa. Poikkeuksia saaneista maista Kreikka on 16.5.1994 poistanut kaikki pääomien liikkumista koskeneet rajoitukset, jotka sillä oli lupa pitää voimassa 30.6.1994 saakka neuvoston direktiivin 92/122/ETY 21.12.1992 nojalla. Kreikan viimeisten rajoitusten poistaminen on luonut pääomien vapaan liikkumisen koko unionin alueella. Sopimus Euroopan unionista on tuonut uuden järjestelyn pääomaliikkeiden ja maksujen suhteen. Vuoden 1994 alusta alkaen sopimuksen 4. luvun "Pääomat ja maksut" 73 B ja 73 G artiklat ovat korvanneet ETY:n perustamissopimuksen 67-73 artiklat. Pääomien ja maksujen vapautuminen on nyttemmin primaarioikeutta, eikä enää johdettua oikeutta. Lisäksi sama järjestely on ulottanut vapauttamisvaatimusta myös lähes kaikkiin kolmansiin maihin. Joillakin aloilla on kuitenkin jäljellä epäsuoria rajoituksia ja muita esteitä pääomien vapaalle liikkumiselle. Esteet voivat olla esimerkiksi rajoituksia institutionaalisten sijoittajien ulkomaisille sijoituksille silloin kun ne eivät ole varotoimimielessä välttämättömiä, yhteisön oikeuden vastaisia verotuksellista syrjintää, arvopapereiden liikkeellelaskua maksuvälineiden siirtoa koskevia sääntöjä tai muita rajoituksia. Komissio on ryhtynyt toimiin näiden esteiden poistamiseksi. 2.2.5. Julkiset hankinnat Komission toiminta Komissio on keskittynyt valvomaan direktiivien täytäntöönpanoa ryhtymällä tiukasti oikeustoimiin kaikkia sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät olleet noudattaneet yleistä ilmoittamisvelvollisuuttaan, ja tutkimalla kansallisia täytäntöönpanotoimia vuoden aikana voimaantulleiden (direktiivit 93/36/ETY julkisista tavaranhankinnoista ja 93/38/ETY erikoissektoreista) ja vanhempien direktiivien osalta. Kun pidetään mielessä Espanjalle, Kreikalle ja Portugalille myönnetyt poikkeukset direktiivin 93/38/ETY täytäntöönpanosta (samoin kuin direktiivin 90/531/ETY), on todettava, että useimmat jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet direktiivin 93/36/ETY täytäntöönpanovelvoitetta ennen 14.6.1994 tai direktiivin 93/38/ETY ennen 1.7.1994 ja että merkittävää myöhästymistä on joidenkin vanhempien direktiivien, erityisesti palveluja koskevan direktiivin 92/50/ETY ja direktiivin 92/13/ETY (erikoissektorit) kohdalla. Ilmoitettujen toimenpiteiden tarkastelu on lisäksi johtanut monenlaisien ongelmien esiintuloon, jollaiset usein liittyvät periaatteisiin, jotka ovat omiaan saattamaan julkisten hankintojen avautumisen kyseenalaiseksi näissä jäsenvaltioissa. Direktiivin 92/50/ETY osalta tilanne on suorastaan hälyttävä, sillä suurin osa jäsenvaltioista ei ole ilmoittanut kansallisista toteuttamistoimista ja jotkut ovat toisinaan omaksuneet hyvin arveluttavia toimenpiteitä. Näissä olosuhteissa komissio on käynnistänyt monta valvontamenettelyä jäsenvaltioita vastaan määräysten direktiivienvastaisuudesta. Komissio on luonnollisesti jatkanut aikaisempien direktiivien täytäntöönpanon valvonnan yhteydessä käynnistettyjä tapauksia (71/305/ETY muutettuna "yleiset työt" ja 88/295/ETY muutettuna "hankinnat"), jotka ovat johtaneet Saksaa vastaan nostettuun kanteeseen virheellisestä täytäntöönpanosta. Komissio on ostopäätöksiä tekevien viranomaisten ja laitosten tarkkailussa seurannut erityisesti lääkeaineiden hankintaa. Komissio on lisäksi käsitellyt kaikki valitukset ja itse käynnistämänsä tapaukset, joissa on ilmennyt yhteisön oikeuden (direktiivien ja sopimusartiklojen) rikkomuksia julkisissa hankinnoissa. Näiden lukumäärä on kaksinkertaistunut, ilmeisesti direktiivimääräysten asteittaisen kasvun vuoksi uusien tekstien astuessa voimaan. Komissio on ratkaissut osan tapauksia viemättä loppuun valvontamenettelyä. Neuvottelu- ja yhteistyömenettelyyn on turvattu (erityisesti kokouspaketteihin), jotta jäsenvaltiolle on voitu antaa tarvittavaa juridista ja teknistä apua ja jotta on voitu yhdessä etsiä yhteisön oikeuden mukaisia ratkaisuja riitakysymyksiin. Tässä muutamia esimerkkejä: - eräässä jäsenvaltiossa on todettu lukuisia rikkeitä huomattavan kastelu-urakan yhteydessä: kokonaisurakkaa oli paloiteltu huomattavasti, oli vaadittu suosimaan kotimaista ostoissa, oli sovittu voitonjaosta ja oli hyväksytty tarjouspyynnöstä poikkeava urakkatarjous. Komission toiminnan tuloksena kansalliset viranomaiset keskeyttivät urakan ja peruivat tilauksen. - toinen koskee siltaurakkaa, jossa jäsenvaltion viranomaiset vaativat takuumaksuja rahassa tai jäsenvaltiossa liikkeellelasketuissa arvopapereissa tai kyseisessä maassa toimivan luottolaitoksen pankkitakuut. Kansalliset viranomaiset peruuttivat tämän ehdon ennen valvontamenettelyn käynnistymistä. - atk-hankintoja koskevassa urakassa valtionlaitos oli tarjouksia verratessaan pudottanut kaksi edullisinta pois sellaisin kriteerein, joita ei ollut spesifikaatiossa eikä tarjouspyynnössä. Komissio havaitsi myös sopimuksen 30 ja 59 artiklan rikkomukset. Kansalliset viranomaiset peruuttivat tilauksen ja aloittivat uuden tarjouskilvan. - eräässä jäsenvaltion osassa oli suosituimmuusjärjestelmä, jolla tavaran ja palvelujen julkisista hankinnoista 30 prosenttia lankesi paikallisille yrityksille. Tuomioistuin oli jo päässyt julistamaan järjestelmän sopimuksen 30 artiklan vastaiseksi päätöksellään "Dupont de Nemours" 20.3.1990. Komission puututtua asiaan kansalliset viranomaiset ovat sitoutuneet muuttamaan lainsäädäntöään niin, että kiistanalaiset määräykset poistetaan yhteisön oikeuden mukaisesti. - erään jäsenvaltion lainsäädännössä oli määräyksiä, joiden tarkoituksena oli helpottaa ajoneuvojen julkisten hankintojen ohjautumista kansallisille valmistajille vapauttamalla nämä tietyistä kansallisten laitosten tarkastuksista. Menettely on sopimuksen 30 artiklan vastainen ja komissio vaati kansallisia viranomaisia muuttamaan lainsääsääntöään, mikä toteutui ulottamalla lyhennetty kaava kaikkiin tietyn kynnyksen ylittäviin julkisiin ajoneuvohankintoihin yhteisöön kuuluvalta valmistajalta. - erään jäsenvaltion kunta oli betonipalkkeja koskevassa tarjouspyynnössä viitannut yksinomaan kansallisten rautateiden sisäisiin normeihin ja ilmoittanut hyväksyvänsä vain kansallisten rautateiden suorittamaa testiä vastaavan testin läpäisseet tuotteet. Keskusteltuaan komission ja kansallisten viranomaisten kanssa tilaaja perui tarjouspyynnön ja suostui muotoilemaan sen uudestaan komission huomautusten pohjalta. Neljä merkittävää tapausta tuomioistuin on ratkaissut, muita on tulossa sinne ja niistä odotetaan pikaista tuomiota. Tuomio 3.3.1994, komissio/Espanja, asia C-328/92 "lääkeaineet" Tuomioistuin on katsonut, että sosiaaliturvan peruslainsäädäntö, joka antaa hallinnolle mahdollisuuden sopia lääkeaineiden julkiset hankinnat sosiaaliturvan piirin kuuluville laitoksille ja näiden hankintojen sopimisen ilman edeltävää tarjouspyynnön julkistamista, on direktiivin 77/62/ETY vastaista. Tuomioistuin muistuttaa, että tuomiossaan 17.11.1993 (komissio/Espanja, asia C-71/92) se on hyväksynyt ainoiksi poikkeuksiksi direktiiviin 77/62/ETY vain luonteeltaan rajoittavina ja julkilausuttuina mainitut ja että sopimuksessa tunnustettuja oikeuksia loukkaavat poikkeukset oli tulkittava tiukasti. Lisäksi tuomioistuin tähdentää, että poikkeusta haluavan on osoitettava poikkeusolosuhteiden esiintyminen. Edelleen vakiintuneessa oikeuskäytännössä kaikkien poikkeusedellytysten kumulatiivinen täyttyminen on osoitettava. Tuomioistuimen presidentin määräys 22.7.1994, komissio/Belgia, asia C-87/94 ("wallonialaisbussit") Tuomioistuimen presidentti on hylännyt bussien hankintaa koskeneen peruutusvaatimuksen asettamatta kyseenalaisiksi komission perusteluja tunnustaen sopimusten vartijalle oikeuden pyrkiä tilapäismenettelyllä hankinnasta syntyvän suuren ja korvaamattoman vahingon torjumiseen ja näin säilyttämään voimassa julkisia hankintoja koskeva EU-säännöstö. Kyseisessä tapauksessa presidentti oli hyväksynyt etujen tasapainottamisen nimissä Belgian viranomaisten perustelut bussien kertakaikkisesta vanhentuneisuudesta. Presidentti arvioi, että matkustajien ja kuljettajien sekä muiden tielläliikkujien turvallisuutta ei saanut vaarantaa lykkäämällä bussien korvaamista. Ennaltaehkäisevien tai peruuttavien väliintulojen periaatetta, jota tapaus sivuaa, ei ole kyseenalaistettu. Päinvastoin tuomio antaa ymmärtää, ettei komissio saa hyväksyä tapahtunutta tosiasiaa, vaan sille jää mahdollisuus käyt tää sopimuksen 186 artiklan tarjoamaa keinoa pyytää tuomioistuinta peruuttamaan tehdyt ja toteutumassa olevatkin tilaukset, kun ne rikkovat julkisia hankintoja koskevaa yhteisön oikeutta. Tämä laintulkinta voisi olla tehokas varoitus kaikille yhteisön sääntöjä rikkoville tilaajille, jotka kuvittelevat sopimuksen 169 artiklaan nojaavan menettelyn olevan vailla vaikutuksia silloin kun rikkomus on ehtinyt tapahtua. Lisäksi ne talouden toimijat, jotka on sivuutettu julkisesta hankinnasta sääntöjen vastaisesti, voivat todeta yhteisön suojaavan heidän oikeuttaan yhdenvertaiseen kohteluun. Tuomio 14.4.1994, Ballast Nedam Groep/Belgia, asia C-389/92 Kyseinen tapaus koskee jäsenvaltion kieltäytymistä merkitä hyväksyttyjen urakoitsijoiden luetteloon sellaista yritystä, jolla itsellään ei ole laitteita eikä henkilökuntaa, vaan joka toimii yhdessä tällaisen yrityksen kanssa. Komission kantaan ja julkisasiamiehen päätelmiin yhtyen tuomioistuin on vahvistanut "rakennusurakoita" koskevan direktiivin säätävän, että (holding) yhtiö, vaikka ei olisikaan urakoitsija tai tarjouksen kohteena olevan tavaran hankkija, voidaan myös hyväksyä julkiseen tarjouskilpaan mukaan. Holding-yhtiötä, joka ei itse suorita urakoita, mutta jonka urakoita suorittavat tytäryhtiöt ovat erillisiä juridisia henkilöitä, ei voi tästä syystä tulla sivuutetuksi tarjouskilpailussa. Jos urakkatarjouksen tekijällä ei ole itsellään mahdollisuuksia suorittaa urakkasopimusta, tilaajalla on oikeus tarkistaa, onko sillä erityiskytköstensä avulla mahdollisuus käyttää hyväkseen näiden muiden yhtiöiden voimavaroja. Tuomio 26.4.1994, komissio/Italia, asia C-272/91 "Lottomatica" Tuomioistuin on ottanut kantaa Italian valtiovarainministeriön lottoarvonnan automatisointia koskevaan julkiseen hankintaan. Yhdeksänvuotinen tilaus koskee loton tietokoneistamisen laitehankintoja, toteutusta, ylläpitoa ja toimintaa. Siitä ei olut minkäänlaista mainintaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja se varattiin vain yhtiöille ja yhteenliittymille, joissa julkisella vallalla oli osake-enemmistö. Tilauksen sai yhtymä Lottomatica. Määräyksellään 31.1.1992, joka vahvistettiin 12.6.1992, tuomioistuimen presidentti on velvoittanut Italian tasavaltaa peruuttamaan tilausasetuksen ja Lottomatican kanssa tehdyn sopimuksen oikeudelliset vaikutukset. Italian tasavalta alistui näihin asetuksiin vasta 27.5.1993. Tuomioistuin on sittemmin antanut komission kantaa tukevan tuomion julkisia hankintoja koskevan direktiivin 52 ja 59 artiklojen nojalla. Tuomioistuin katsoi, että atk-järjestelmän luominen ja ylläpitäminen ovat 52 ja 59 artiklojen piiriin kuuluvaa teknistä toimintaa, ja se hylkäsi Italian hallituksen kannan, että kyseessä olisi viranomaisten toiminnan osa sopimuksen 55 artiklan tarkoittamassa mielessä. Lisäksi komissio on jatkanut valvontaa rakennerahastojen ja muiden yhteisön toimijoiden rahoittamien puiteohjelmien ja hankkeiden osalta. Se on edelleen järjestänyt paljon koulutus- ja tiedotustoimintaa, nimittäin järjestämällä 14.-15.1.1994 seminaarin "julkisten hankintojen vapauttaminen yhtenäismarkkinoilla ja niiden avautuminen PK-yrityksille". Siihen kutsuttiin ammatinharjoittajia, juristeja, julkisista hankinnoista vastaavia, yritysjohtajia samoin kuin ammattijärjestöjen edustajia. Seminaarissa päähuolenaiheena oli PK-yritysten vaikeus päästä julkisiin hankintoihin. Jotta ne voisivat hyötyä julkisten hankintojen avautumisesta, niiden todettiin tarvitsevan paikallisia yhteistyökumppaneita, täyttä tukea, nopeita, täsmällisiä ja oikeita tietoja ja edustajiensa laadukasta koulutusta. Komissio on lisäksi ottanut järjestääkseen unionin ja Keski- ja Itä-Euroopan hyväksi toimivan SIGMA-ohjelman yhteisen seminaarin julkisista hankinnoista osana Euroopan integraatiota. >TAULUKON PAIKKA> 2.3. Verorajojen poistaminen Arvonlisävero Komissio on antanut yhdeksän perusteltua lausuntoa. Menettelyt koskevat: - Portugalia, joka on pitänyt voimassa alv-direktiivin säädösten vastaista korotettua veroa, kieltäytynyt myöntämästä vähennysoikeutta kokonaan tai osittain kolmansissa maissa tehdyille suorituksille, joita matkatoimistot tarjoavat, ja vaatinut erityistä selvitystä maksetun alv:n hyvittämisestä ulkomaalaisille, jonka kaava poikkeaa 8. direktiivin säädöksistä. - Espanjaa, joka on rajoittanut urheilujärjestöjen saamaa verovapautta kerättyjen jäsenmaksujen suhteessa ja rikkonut 8. direktiiviä, hyvitykseen on kulunut enemmän kuin direktiivin säätämät puoli vuotta. - Ranskaa, joka on aiheetta myöntänyt arvonlisäverovapauden vapaa-ajan kevyiden asuntojen vuokraamisessa kalustettuina, vaikka kyse on irtaimesta eikä kiinteästä omaisuudesta ja rajoittanut 200 Ranskan frangiin sovellettavan verovapauden sekä kieltäytynyt myöntämästä vähennysoikeutta kuljetusvälineistä (autokouluautot, helikopterit), jotka ovat verovelvollisen ammatinharjoittamista. - Italiaa, joka on kieltäytynyt myöntämästä verovapautta verovapauden piiriin kuuluvien tuotteiden jälleenmyynnille. Kolme menettelyä on voitu katsoa loppuunkäsitellyksi 6. direktiivin mukaisten toimien täytäntöönpanon jälkeen: - Ranska mukautti maataloustuotteiden kiinteät prosentit poistamalla korotetun prosentin, joka hyödytti osuuskuntien myymiä tuotteita. - Espanja pani täytäntöön tuomioistuimen tuomion 17.11.1993 (asia C-73/92) mainontapalvelujen alv:sta luopumalla "myynninedistämiskampanjojen" sulkemisesta näiden palvelujen ulkopuolelle. - Tanska poisti työnantajamaksu "Ambin" ennen kuin tuomioistuin ehti antaa tuomion (asiat C-200/90 ja C-234/91) sen 6. direktiivin 33 artiklan vastaisuudesta, jolla kielletään alv:n kanssa kilpailevat maksut. - Sitä vastoin komissio on esittänyt tuomioistuimelle rikkomuskanteen Kreikan toisaalta vapautettua alv:sta kuljetuspalveluja, jotka ovat periaatteessa 6. direktiivin nojalla veronalaisia ja toisaalta kannettua niitä matkatoimistojen EU:n ulkopuolisilta palveluilta pakettimatkojen puitteissa. On myös huomattava Tolsma-tuomio 3.3.1994 (asia C-16/93), jossa tuomioistuin tulkitsee 6. direktiiviä kieltämällä jäsenmaata, tässä tapauksessa Hollantia, verotta masta katusoittajaa. Tämä toiminta ei ole alv:n alaista sikäli kun on kyse palveluista, joilla ei ole täsmällisistä hintaa. Valmisteverot - EY artiklat 95 ja 96 - verovapaudet Yhtään menettelyä ei ole käynnistetty valmisteveroista tai kansallisten verojen sopimuksen 95 ja 96 artiklan vastaisuudesta. Sen sijaan verovapautta koskevien direktiivien täytäntöönpanossa kolme menettelyä on katsottu loppuunkäsitellyksi kansallisten toimien yhteisön oikeuden mukaisuuden tultua todetuksi. Ne koskevat: - Espanjaa, joka on soveltanut käytännössä 1.1.1993 osittain kumottua "kuljetusvälineiden tilapäistä tuontia" koskevaa direktiiviä. - Kreikkaa yhtäältä "henkilökohtaisen tavaran lopullista tuontia" sekä "kuljetusvälineiden tilapäistä tuontia" koskevan direktiivin osalta tuomion 2.8.1993 (asia C-9/92) nojalla. >TAULUKON PAIKKA> 2.4. Ihmisten vapaa liikkuvuus ja asettautumisoikeus 2.4.1. Syrjintäkielto Komission nostaman noudattamattajättämistä koskevan kanteen perusteella tuomioistuin totesi 15.3.1994 yhteisön kansalaisten yhtäläisen kohtelun edellyttävän samaa maksua Espanjan kansallisiin museoihin (asia C-45/93). Tuomioistuin katsoi, että syrjivällä pääsymaksulla Espanjan kuningaskunta rikkoi EY:n perustamissopimuksen 7 ja 59 artiklojen nojalla sille kuuluvia velvoitteita. Tuomion seurauksena Espanjan hallitus on muuttanut kulttuuriministeriön hallinnonalaan kuuluvia museoita koskevaa lainsäädäntöään. Uudempien valitusten mukaan nämä uudet määräykset eivät ole kuitenkaan taanneet syrjintäkiellon noudattamista Espanjan muissa virallisissa museoissa. Valvontamenettelyjä on vireillä useissa jäsenvaltiossa työntekijöiden vapaata liikkumista koskevasta ETY asetuksesta N:o 1612/68. Laivoille työskentelemään pääsemisessä yhtäläisestä kohtelua koskevasta viidestä menettelystä vuoden 1992 lopulla (Belgia, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia) Kreikkaa, Espanjaa ja Italiaa koskevat menettelyt on voitu katsoa loppuunkäsitellyksi kansalliseen lainsäädäntöön tehtyjen muutosten vuoksi. Belgian tapauksesta tuomioistuin on antanut komission kannan mukaisen päätöksen. Komissio on myös esittänyt kanteen Kreikkaa vastaan muiden jäsenvaltioiden kansalaisille asetetuista yhtäläisiä mahdollisuuksia rajoittavista vaatimuksista vieraan kielen opettajaksi pääsemisessä. Lisäksi valvontamenettely on yhä vireillä Belgiaa vastaan, sillä Belgian laki syrjii toisessa jäsenvaltiossa opiskelleita nuoria, jotka eivät voi saada eräiden työpaikkojen saamisen edellytyksenä olevaa työelämään sijoittumiskorvausta. Toisessa Belgian lainsäädäntöön kohdistuvassa kanteessa on kyse siitä, että Belgian yliopistoille ei myönnetä määrärahaa muista jäsenvaltioista yksinomaan opintoja var ten tulleille opiskelijoille, elleivät nämä maksa täydentävää lukukausimaksua. Tuomioistuin on antanut tuomionsa 4.5.1994 ja todennut kanteen aiheelliseksi (asia C-47/93). Belgialle on myös osoitettu perusteltu lausunto opiskelustipendien myöntämisestä Belgian, Luxemburgin ja Yhdysvaltojen vaihto-ohjelmien puitteissa. Verokysymyksistä komissio on vienyt tuomioistuimeen kanteen Luxemburgia vastaan, joka on kokonaan poistanut verotuksen työntekijöiltä, jotka eivät asu maassa. Komission mielestä Luxemburgin lainsäädäntö luo epäsuoraa muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin kohdistuvaa syrjintää, joka on vastoin yhtäläisen kohtelun sääntöä sellaisena kuin tuomioistuin on sen tuomiossaan tulkinnut. Toinen valvontamenettely kohdistuu Saksaan ja koskee yhteisön työntekijöitä, joiden perheet eivät asu Saksassa (splitting-menettelyn myöntämättä jättäminen). Asia on perustellun lausunnon asteella. 2.4.2. Maahantulo ja oleskelu Komissio on katsonut loppuunkäsitellyiksi valitukset, jotka koskevat henkilöiden tarkastamista sisärajoilla vuoden 1992 jälkeen (ne rekisteröitiin 1993, ks. yhdestoista vuosiraportti). Artiklan 7 A tavoitteet eivät nimittäin voi toteutua ilman merkittäviä oheistoimenpiteitä. Komissio on tehnyt lukuisia ehdotuksia aiheesta: ehdotus neuvoston päätökseksi jäsenvaltioiden ulkorajoilla tapahtuvien tarkastusten yleissopimuksesta ja ehdotus neuvoston asetukseksi, jolla säädetään, minkä kolmansien maiden kansalaiset tarvitsevat viisumin ulkorajoilla (EYVL N:o C 11, 15.1.1994) sekä ehdotus neuvoston asetukseksi viisumimallista (EYVL N:o C 238, 26.8.1994). Ehdotuksista keskustellaan yhä neuvostossa. Ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien (direktiivi 90/365/ETY), opiskelijoiden (direktiivi 93/36/ETY) ja passiiviväestön (direktiivi 90/364/ETY) oleskeluoikeuden suhteen komissio on käynnistänyt EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla valvontamenettelyn yhdeksää jäsenvaltiota vastaan yhden tai useamman em. direktiivin virheellisestä täytäntöönpanosta. 2.4.2.1. >TAULUKON PAIKKA> 2.4.3. Oikeus ammatillisen järjestäytymiseen Ennakkoratkaisuasiassa 4.7.1991 annetulla tuomiollaan tuomioistuin on tulkinnut oikeutta niin, että Luxemburgin lainsäädäntö kieltämällä muiden yhteisömaiden työntekijöiltä välittömän äänioikeuden ammattikunnan edustajia valittaessa on asetuksen N:o 1612/68 ETY vastainen. Luxemburg on noudattanut tuomiota. Tuomiossaan tuomioistuin ei ottanut kantaa muiden yhteisömaiden edustajien vaalikelpoisuuteen ammattikuntavaaleissa. Komissio näin ollen vei valvontamenettelyn loppuun ja vei asian tuomioistuimeen, joka tuomiossaan 18.5.1994 vahvisti vaalikelpoisuuden tunnustamisen (asia C-118/92). 2.4.4. Pääsy valtion virkoihin Komissio on toiminut jo vuosia järjestelmällisesti julkisen sektorin neljän painopistealueeksi luokitellun alan avaamiseksi unionin kansalaisille (opetuksen, siviilialan tutkimustyön, kansanterveyden kenttätyön, kaupallisen yksikön sisältävien laitosten) (10). Toiminta on ilmennyt useana valvontamenettelynä kaikkia jäsenvaltioita vastaan EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan tarkoittamassa mielessä. Vuosina 1991-1993 komission perusteltujen lausuntojen jälkeen jotkut jäsenvaltiot ovat tehneet muutoksia lainsäädäntöönsä ja/tai säädöksiinsä niin, että suuri osa valtion viroista ei enää edellytä maan kansalaisuutta. Tämä positiivinen kehitys on auttanut katsomaan loppuunkäsitellyksi suuren joukon esille otettuja asiakokonaisuuksia: Tanska (5 kpl), Yhdistynyt kuningaskunta (1), Portugali (7), Ranska (8), Belgia (2) ja Espanja (1). Vuonna 1994 jotkut jäsenvaltiot ovat jatkaneet uudistuksia valtionvirkoihin pääsyn helpottamiseksi. Niinpä kuusi Saksaan kohdistunutta valvontamenettelyä on voitu katsoa loppuunkäsitellyksi kesäkuussa 1994 sen jälkeen, kun joulukuussa 1993 kymmenes lainmuutos valtionvirkoja koskevaan lakiin poisti virkamiehiltä (Beamte) vaatimuksen Saksan kansalaisuudesta. Lainsäädäntöprosessi on edennyt myös suotuisasti Italiassa kolmine lakeineen, samoin Espanjassa, jossa joulukuussa 1993 laki avasi kaikki neljä keskeistä alaa muiden jäsenvaltioiden kansalaisille. Espanjan laki säätää tosin täytäntöönpanotoimia, jotka jäävät riippumaan hallituksesta ja itsehallintoalueista käytännön toteutuksessa. Lisäksi erityinen valvontamenettely Italian yliopistojen tavasta palkata ulkomaalaisia lehtoreita on vireillä, koska ennakkoratkaisuasian tuomiossaan C-33/88 ja C-259/91, C-331/91 ja C-332/91 tuomioistuin on tulkinnut oikeutta niin, että Italian lain soveltaminen johtaa työntekijöiden syrjintään. Belgiassa kaksi syyskuussa 1994 hyväksyttyä kuninkaallista asetusta on muuttanut valtion palveluksessa olevien ja valtion tieteellisten laitosten tutkimushenkilökunnan statuksen. Komissio on vienyt kuusi Luxemburgia koskevaa tapausta tuomioistuimeen, Belgian veden-, kaasun- ja sähkönjakelun johdosta ja kahdeksan Kreikkaa koskevaa tapausta. Muilla valtionhallinnon aloilla komissio on seurannut asioita tapauskohtaisesti. On paikallaan todeta, että painopistealueiden järjestelmällinen kehittäminen on vaikuttanut myös muilla aloilla, sillä eräät lait kuten Ranskan heinäkuulta 1994 ja Saksan joulukuulta 1993 eivät suinkaan rajoitu painopistealoihin, vaan kattavat koko julkisen sektorin. 2.4.5. Muuttavien palkansaajien sosiaaliturva Yhtään perusteltua lausuntoa ei ole tarvinnut laatia asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamatta jättämisestä. Komissio tosin tutkii parhaillaan vuoden 1994 kuluessa jätettyä muutamaa valitusta. 2.4.6. Tutkintojen vastaavuuden tunnustaminen Tuomioistuimen laintulkinta Vuonna 1994 komissiolle on osoitettu nelisenkymmentä valitusta perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklojen sekä tutkintojen keskinäistä vastaavuutta työelämässä helpottavien direktiivien vastaisesta menettelystä. Jotkut ovat antaneet aiheen valvontamenettelyyn, jotkut on katsottu loppuunkäsitellyksi. Tuomioistuin on myös antanut tuomioita asettautumisoikeudesta ja oikeudesta suorittaa palveluja. Se on nimittäin antanut ennakkoratkaisuina tuomioita 52 ja 59 artiklojen tulkinnasta samoin kuin 49, 57 ja 66 artiklojen pohjalta säädettyihin direktiiveihin, joista mainittakoon: - tuomio 9.2.1994 asiassa C-154/93 "Tawil-Albertini", joka koski tutkintojen, tutkintotodistusten ja opintosuoritusten vastaavuuden tunnustamista, kun ne oli tunnustettu yhdessä jäsenvaltiossa. Tuomioistuin korosti, että direktiivin 78/686/ETY 7 artiklassa hammaslääketieteen tutkintojen, tutkintotodistusten ja opintosuoritusten edellyttämän vastaavuuden tunnustamisen ja siihen sisältyvien palvelusten tarjoamisen tunnustaminen ei velvoita jäsenvaltiota tunnustamaan kolmannessa maassa suoritettua tutkintoa, jonka jokin jäsenvaltio on tunnustanut. - tuomio asiassa C-319/92 "Salomone Haim", joka koski em. direktiivin 78/686/ETY tulkitsemista ja so pimuksen 52 artiklaa. Tuomioistuin katsoi, että 52 artikla ei anna jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille oikeutta kieltäytyä hyväksymästä sairasvakuutuksessa korvattavien hammaslääkärien joukkoon muiden jäsenvaltioiden hammaslääkäreitä, joilla ei ole direktiivin 78/686/ETY 3 artiklan mainitsemaa tutkintoa, mutta joka on oikeutettu harjoittamaan ja on harjoittanut ammattiaan niin uudessa asuinmaassaan kuin alkuperämaassaan, jotka kumpikin ovat jäsenvaltioita, sillä perusteella, että hän ei ole suorittanut alkuperämaan vaatimaa auskultointia tarkistamatta ensin, missä määrin asianomaisen työkokemus vastaa lainsäädännön vaatimuksia. Tuomioistuin on turistioppaita koskevien tuomioittensa (asia C-180/89, komissio/Italia, asia C-198/89, komissio/Kreikka, asia C-154/89, komissio/Ranska) todennut tuomiossaan 22.3.1994 (asia C-375/92) Espanjan syyllistyvän lainsäädäntöön, jossa kaikkien ammattialojen oppailta edellytetään espanjalaisia tutkintoja ja opinnäytteitä - myös sellaisilta suljetuilta turistiryhmiltä, jotka suorittavat matkan kokonaan muusta jäsenvaltiosta lähtien. Espanja ei ole vielä ryhtynyt tuomion mukaisiin toimiin. Lääkäreitä koskevien direktiivien 75/362/ETY ja 75/363/ETY osalta tuomioistuin on todennut Espanjan syyllistyvän rikkomuksiin jättäessään lääkärit ilman palkkaa erikoiskoulutusjakson ajalta. Sopimuksen 171 artiklan perusteella eli tuomioistuimen tuomion noudattamatta jättämisen perusteella todettakoon: - turistioppaiden palvelujen vapaata suorittamista koskevat tapaukset Italiaa, Ranskaa ja Kreikkaa vastaan (26.2.1991 annettu tuomio). Italia ja Ranska eivät ole vielä panneet tuomiota täytäntöön. Kreikka on ilmoittanut toimista, joilla se panee tuomion täytäntöön, mutta joitakin toisarvoisia kysymyksiä on vielä ratkaisematta. - "kakkosvastaanotto"-asiassa annettu tuomio on erityisen merkittävä, koska se on jatkoa Klopp-tuomiolle (asia C-107/83) sekä tuomiolle asiassa C-96/85, komissio/Ranska. Tuomiossaan (C-351/90, komissio/Luxemburg, 16.6.1992) tuomioistuin totesi Luxemburgin rikkoneen sopimuksen 48 ja 52 artiklojen velvoitteita vaatiessaan lääkäreiltä, hammaslääkäreiltä ja eläinlääkäreiltä yhden ainoa vastaanoton pitämistä suomatta muissa maissa asuville tai palkkatyötä tekeville mahdollisuutta perustaa vastaanottoa tai siirtyä palkkatyöhön Luxemburgiin ilman luopumista oman maan vastaanotosta tai palkkatyöstä. Tällainen määräys ei ole sopimuksen mukainen, sillä rajoitukset saattavat syrjiä muissa maissa asuvia tai luoda sellaisia esteitä, joita ei voi perustella kyseisten ammattien harjoittamiseen liittyvillä vaatimuksilla. Luxemburgin suurherttuakunta ei ole toistaiseksi saattanut lainsäädäntöään yhteisön oikeuden mukaiseksi. - Belgiaa vastaan suunnattu menettely tuomioistuimen 16.5.1991 antaman tuomion sekä direktiivin säädösten täytäntöönpanon laiminlyömisestä jatkuu. - tapaus "frontistiria" (asiat C-147/86 ja C-328/90) kielikoulusta Kreikassa: kahden asiasta annetun tuomion seurauksena, joissa tuomioistuin totesi Kreikan rikkovan 48, 52 ja 59 artikloja kieltäessään muita jäsenvaltioita perustamasta "frontistiria" -kouluja sekä yksityisiä musiikki- ja tanssikouluja, Kreikka on muuttanut lainsäädäntöään. Komissio tutkii parhaillaan, onko Kreikan uusi lainsäädäntö tuomion mukainen. Kansalliset direktiivien täytäntöönpanotoimet Komissio hyväksyi 26.7.1994 direktiivin 94/38/EY toisesta ammatillisen koulutuksen vastaavuuden tunnustamisen toisesta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 89/48/ETY täydentämisestä annetun direktiivin 92/51/ETY liitteiden C ja D muuttamisesta. Vaíkka määräaika oli asetettu lokakuun alkuun 1994, yhtään täytäntöönpanoilmoitusta ei ole tullut. Muiden direktiivien osalta ilmoittamattajättämisestä käynnistettyjen menettelyjen jälkeen eräät jäsenvaltiot ovat suorittaneet vaaditut toimenpiteet: Alankomaat, jota vastaan komissio ajoi kannetta tuomioistuimessa, on pannut täytäntöön direktiivin 89/48/ETY vähintään kolme vuotta kestävän ammatillisen koulutuksen vastaavuuden tunnustamisesta. Komissio oli vietyään Kreikan tuomioistuimeen direktiivin 89/48/ETY täytäntöönpanotoimien ilmoittamattajättämisestä (asia C-365/93) oli tehnyt saman Belgialle (asia C-316/94). Vuonna 1994 Belgia on omaksunut täytäntöönpanosta puitelain, joka komission mielestä ei ole riittävä. Direktiivin 92/51/ETY ovat panneet kokonaan täytäntöön vain Italia, Luxemburg ja Alankomaat. Niitä maita vastaan, jotka eivät ole täytäntöönpanoa suorittaneet tai ovat jättäneet ilmoittamatta, komissio on käynnistänyt tai käynnistämässä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan määräämän menettelyn. Direktiivien vastaisuus tai virheellinen täytäntöönpano On käynnistetty menettelyjä jäsenvaltioita kohtaan direktiivien vastaisuudesta tai virheellisestä täytäntöönpanosta. Esimerkkinä mainittakoon direktiivin 89/48/ETY täytäntöönpano opetusalalla Saksassa ja Ranskassa ja direktiivien 68/366/ETY (väliaikaistoimet: luokat 20 ja 21 CITI) sekä 82/489/ETY ("parturiliikkeet") osittainen täytäntöönpano Espanjassa. Tuomioistuimen puoleen on vedottu 29.6.1994 Italian tuomitsemiseksi apteekkaridirektiivin 85/432/ETY puutteellisesta täytäntöönpanosta (asia C-307/94). Menettelyjä on vireillä myös hammaslääkärin ammatin harjoittamisesta Saksassa. Kyseessä on Saksan ulkopuolella suoritetun tutkinnon hyväksymistä sosiaaliturvan korvausten piiriin koskevat vaatimukset, joita ei direktiivissä säädetä, mutta jotka eivät ole direktiivin vastaisia. Espanjaa vastaan on käynnistetty menettely, koska maa tunnustaa latinalaisamerikkalaisten maiden selvästi direktiivin vaatimusta heikompien tutkintojen pätevyyden alueellaan. Espanja on ryhtymässä toimenpiteisiin lainsäädäntönsä muuttamiseksi direktiivin mukaiseksi. Lisäksi komissio on käynnistänyt menettelyn Espanjaa vastaan arkkitehtidirektiivin täytäntöönpanosta. Sille on annettu tiedoksi tekstiluonnos kiistanalaisen lainsäädännön muuttamisesta. Teksti mitätöi määräyksen, jonka mukaan Espanjassa tunnustetun arkkitehdin tehtäväalue voidaan rajata samaksi kuin alkuperämaassa. Kuitenkin edelleen jää voimaan rajoitus palvelujen suorittamisen pisimmästä sallitusta kestoajasta Espanjassa. Eräät jäsenvaltiot ovat muilla aloilla suorittaneet lainsäädäntönsä mukauttamisen direktiivin vaatimuksiin. Tässä yhteydessä on aihetta mainita Saksa, joka komission käynnistettyä valvontamenettelyn apteekkaridirektiivien 85/432/ETY ja 85/433/ETY sekä sopimuksen 52 artiklan rikkomisesta sivuapteekin avaamisesta, on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin täyttääkseen kyseiset määräykset 2.4.6.1. >TAULUKON PAIKKA> 2.4.7. Itsenäiset kauppaedustajat Itsenäisiä kauppaedustajia koskevan direktiivin 86/653/ETY täytäntöönpano on Belgialta suorittamatta. Ilmoittamatta jättämistä koskevat Belgiaan kohdistuvat menettelyt ovat käynnissä. Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta, joille oli myönnetty lykkäystä vuoden 1994 alkuun saakka, ovat panneet direktiivin täytäntöön käytännöllisesti katsoen määräajassa. 2.5. Kuluttajapolitiikka ja tuoteturvallisuus Kuluttajapolitiikan kohdalla yhteisön oikeuden täytäntöönpanossa ja toteuttamisessa on taannuttu edellisestä vuodesta. Tämä johtuu osittain siitä, että tarkastelussa on mukana direktiivejä, joiden täytäntöönpanoaika ei ole vielä päättynyt. Kyse on kosmetiikkaa koskevan direktiivin 76/768/ETY kuudennesta muuttamisesta direktiivillä 93/35/ETY tai seitsemännestätoista muuttamisesta direktiivillä 94/32/EY samoin kuin ostajien oikeuksista lomaosakkeiden suhteen säädetystä direktiivistä 94/47/EY. Yksikään jäsenvaltio ei ole pannut täytäntöön mainittuja direktiivejä. Vaikka nämä jätettäisiinkin pois laskuista, direktiivien täytäntöönpano on heikentynyt edellisestä vuodesta. Kosmetiikan osalta kansallinen täytäntöönpano on yleisesti katsoen riittämätöntä. Perusdirektiivin 76/768/ETY nojalla on yhä valvontamenettelyjä vireillä. Ranska ei ole muuttanut lainsäädäntöään tämän direktiivin täytäntöönpanosta, vaikka tuomioistuin on antanut tuomionsa 5.5.1993 (asia C-246/91). Toinen valvontamenettely on vireillä kosmetiikkaa koskevista direktiiveistä 80/1335/ETY, 82/434/ETY, 85/514/ETY ja 85/490/ETY yksinomaan Portugalia vastaan, mutta se on katsottu loppuunkäsitellyksi viime vuoden kuluessa. Direktiivistä 93/47/ETY vain kahdeksan jäsenvaltiota on ilmoittanut täytäntöönpanotoimistaan (Tanska, Saksa, Ranska, Espanja, Italia, Yhdistynyt kuningaskunta, Luxemburg ja Alankomaat). Direktiivin 93/73/ETY osalta Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat ilmoittaneet kansalliset täytäntöönpanolakinsa. Tekstiilialan suhteen tilanne on sangen tyydyttävä: vain yksi valvontamenettely on vireillä. Kuluttajien taloudellisen suojelun osalta tilanne on sen sijaan toisenlainen. "Väärinkäytöksiin johtavat lausekkeet" direktiivistä vain Belgia ja Alankomaat ovat ilmoittaneet täytäntöönpanotoimistaan viime vuonna. Koska kyseessä on kuluttajille tärkeä direktiivi, ilmoittamisen laiminlyönti määräajassa on sangen huolestuttavaa. Kaupallisten yritysten ulkopuolella tehtyjä sopimuksia koskevan direktiivin osalta käynnistetyistä valvontamenettelyistä on yhä kolme vireillä, mm. Ranskaa vastaan vuodelta 1991 ja Belgiaa vastaan vuodelta 1992. Kuluttajaluottoja koskevat direktiivit ovat myös ongelmallisia. Valvontamenettelyt ovat vireillä niin Espanjaa kuin Irlantia kohtaan direktiivin 87/102/ETY täytäntöönpanon ilmoittamatta jättämisestä ja kolme menettelyä direktiivin 90/88/ETY ilmoittamatta jättämisestä. Pakettimatkoja koskeva direktiivi on myös tuottanut suuria täytäntöönpanovaikeuksia jäsenvaltioille; neljä valvontamenettelyä on yhä vireillä. Elintarvikkeiden hintamerkintöjä (direktiivit 79/581/ETY ja 88/315/ETY) ja muiden tuotteiden hintamerkintöjä (direktiivi 88/314/ETY) koskeva tilanne on selkeästi erilainen sikäli, että nykyisiä määräyksiä ollaan tarkistamassa. Kuluttajien turvallisuuden ja terveyden osalta vain viisi jäsenvaltiota (Belgia, Tanska, Ranska, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta) ovat ilmoittaneet tuotteiden yleistä turvallisuutta koskevat toteutustoimensa. Valvontamenettelyt muiden valtioiden osalta ovat työn alla. 2.5.1. >TAULUKON PAIKKA> KILPAILU 1. JOHDANTO Kilpailun alalla jäsenmaita vastaan on aloitettu huomattava määrä valvontamenettelyjä vuonna 1994. Nämä menettelyt eivät koske vain komission antamien direktiivien soveltamista Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja 37 ja 90 artiklan 1 kohdan vastaisten yksilöllisten tapausten tutkintaa mitä tulee toisaalta kaupallisiin kansallisiin monopoleihin ja toisaalta julkisiin yrityksiin tai erityis- tai yksinoikeuksia nauttiviin yrityksiin. Nämä menettelyt koskevat: a) neuvoston kilpailuasetusten soveltamista Neuvoston kilpailuasetukset määräävät jäsenvaltiot ennen tiettyä päivämäärää ja neuvoteltuaan komission kanssa ryhtymään tarvittaviin avustustoimenpiteisiin avustaakseen komission henkilöstöä, kun yritys vastustaa tarkastusta. Vuonna 1994 komissio päätti lähettää perusteltuja lausuntoja Italialle sen rikottua tässä suhteessa asetusten (ETY) N:o 1017/68 (kilpailu maaliikenteessä), (ETY) N:o 4056/86 (kilpailu meriliikenteessä) ja (ETY) N:o 3975/87 (kilpailu lentoliikenteessä) mukaisia velvoitteitaan. Italian viranomaiset ilmoittivat kuitenkin joulukuun puolivälissä, että tarpeelliset toimenpiteet, jotka kattavat viisi kilpailuasetusta, oli säädetty yhteisön vuoden 1994 laissa. b) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan noudattaminen yhdessä 5 artiklan kanssa Yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artikla luettuna yhdessä sen 5 artiklan kanssa määrää jäsenvaltiot olemaan ryhtymättä sellaisiin toimenpiteisiin tai pitämään voimassa sellaiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on poistaa yrityksiin sovellettavien kilpailusääntöjen hyötyvaikutus. Tämän oikeuskäytännön mukaisesti komissio osoitti vuonna 1994 perustellun lausunnon Italian tasavallalle. Edelleen voimassa oleva Italian laki N:o 1612 22 päivältä joulukuuta 1960 antaa nimittäin tullaajien kansalliselle neuvostolle vallan määrätä pakollisen maksun ammattipalveluistaan. 2. ERI ALOJEN TILANNE 2.1. Julkiset yritykset a) Teletoimintapalvelujen markkinakilpailusta annetun direktiivin 90/388/ETY ovat panneet täytäntöön kaikki muut jäsenvaltiot paitsi Kreikka ja Italia. Kreikkaa vastaan tehtiin perustamissopimuksen rikkomista koskeva kanne 18 päivänä lokakuuta 1994 (tapaus C-281/94). 20 päivänä lokakuuta 1994 Kreikan hallitus hyväksyi uuden teletoimintalain (laki N:o 2246/94). Tämän lain täytäntöönpanotoimenpiteitä on vielä toteutettava, jotta tämä direktiivi saataisiin täysin siirretyksi Kreikan lainsäädäntöön. Italia on sisällyttänyt direktiivin 90/388/ETY täytäntöönpanon 22 päivänä helmikuuta 1994 annettuun "legge comunitaria 1993":een. Hallituksen asetusta eikä tässä laissa säädettyjä vapautettujen teletoimintapalvelujen lupaehtoja ei kuitenkaan hyväksytty vuonna 1994. Italialle lähetetään perusteltu lausunto vuonna 1995. b) Kymmenen jäsenvaltiota on pannut täytäntöön rahoitussuhteiden avoimuudesta jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välillä annetun direktiivin 80/723/ETY sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/84/ETY. Vuonna 1993 tehdyn muutoksen tavoitteena oli mahdollistaa teollisuussektorin suurten yritysten kokemusperäinen valvonta (Kertomus 11, 1993). Belgian ja Kreikan osalta, jotka jäsenvaltioista eivät ole panneet tätä direktiiviä täytäntöön, komissio aikoo viedä asian yhteisön tuomioistuimeen. c) Kuljetusalan yksittäistapauksista puheen ollen Tanska suostui 18 päivänä helmikuuta 1994 noudattamaan komission 21 päivänä joulukuuta 1993 tekemää päätöstä (katso Kertomus 11, 1993, s. 66) ja sallimaa