FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/9

Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomus (1)

Kirjekuoret (sakon uudelleen määrääminen)

(Asia AT.39780)

(2018/C 39/05)

Päätösluonnoksella muutetaan aiempaa päätöstä, jonka komissio antoi 10. joulukuuta 2014 kirjekuoria koskevassa asiassa, jäljempänä ’vuoden 2014 päätös’ (2). Muutos koskee viittä yhtiötä (Printeos SA, Printeos Cartera Industrial SL (3), Tompla Scandinavia AB, Tompla France SARL ja Tompla Druckerzeugnisse Vertriebs GmbH), jotka kuuluvat samaan yritykseen, jäljempänä yhdessä ’Printeos’.

Kartelliasioissa sovelletun sovintomenettelyn jälkeen annetussa vuoden 2014 päätöksessä todettiin, että viisi yritystä, mukaan lukien Printeos, oli osallistunut kartelliin SEUT-sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan vastaisesti. Päätöksessä määrättiin sakkoja kaikille asianomaisille yrityksille.

Printeos nosti vuoden 2014 päätöksen johdosta kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa ja vaati pelkästään sakon kumoamista, eikä rikkomisen toteamisen kumoamista. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi 13. joulukuuta 2016 antamassaan tuomiossa vuoden 2014 päätöksen Printeosille määrätyn sakon osalta, koska päätöksessä ei riittävästi perusteltu kullekin kyseisistä viidestä yrityksestä määrätyn sakon määrää (4).

Kilpailun pääosasto ilmoitti 29. maaliskuuta 2017 päivätyssä kirjeessään Printeosille aikomuksestaan tehdä uusi päätös, jossa määrättäisiin Printeosille sama sakko mutta nyt riittävästi perusteltuna, ja kehotti Printeosia esittämään huomautuksensa.

Vastauksessaan 17. huhtikuuta 2017 Printeos väittää, että uuden päätöksen tekeminen loukkaisi ne bis in idem -periaatetta, koska vuoden 2014 päätös on edelleen olemassa ja koska se on lopullinen.

Mielestäni päätösluonnoksen hyväksyminen ei loukkaa ne bis in idem -periaatetta. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tämä periaate ”estää näin ollen ainoastaan rikkomisen tosiasiallisuuden sellaisen uuden aineellisen arvioimisen, jonka seurauksena määrättäisiin joko toinen seuraamus ensimmäiseksi määrätyn seuraamuksen lisäksi siinä tapauksessa, että asianosaisen todettaisiin uudelleen olevan vastuussa rikkomisesta, tai ensimmäinen seuraamus siinä tapauksessa, että jälkimmäisessä päätöksessä asianosaisen todettaisiin olevan vastuussa rikkomisesta vaikka ensimmäisessä päätöksessä olisi todettu toisin” (5). Päätösluonnos ei vastaa kumpaakaan näistä kahdesta kielletystä skenaariosta: vuoden 2014 päätöksessä yrityksen todettiin olevan vastuussa rikkomisesta eikä päätösluonnoksessa todeta vastuuta uudelleen eikä siinä myöskään määrätä toista sakkoa ensimmäisen sakon lisäksi, vaan ainoastaan määrätään ensimmäinen sakko uudelleen sen jälkeen, kun unionin yleinen tuomioistuin kumosi ensimmäisen sakon. Koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole käyttänyt täyttä harkintavaltaansa sakkojen osalta, vaan ainoastaan kumonnut sakon perustelujen puutteellisuuden vuoksi, komissio ei ole menettänyt toimivaltaansa määrätä sakkoa uudelleen (6).

Olen tutkinut päätöksen 2011/695/EU 16 artiklan mukaisesti, käsitelläänkö päätösluonnoksessa ainoastaan sellaisia väitteitä, joista osapuolille on annettu mahdollisuus esittää näkemyksensä. Katson, että asia on näin.

Katson kaiken kaikkiaan, että menettelylliset oikeudet ovat tosiasiallisesti toteutuneet tässä asiassa.

Bryssel 9. kesäkuuta 2017. Wouter WILS

(1) Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU 16 ja 17 artiklan mukaisesti, jäljempänä ’päätös 2011/695/EU’ (EUVL L 275, 20.10.2011, s. 29).

(2) Komission päätös C(2014) 9295 final, 10. joulukuuta 2014. Päätöksestä on julkaistu tiivistelmä Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL C 74, 3.3.2015, s. 5) yhdessä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen (EUVL C 74, 3.3.2015, s. 4) kanssa.

(3) Aiemmalta nimeltään Tompla Sobre Exprés SL.

(4) Tuomio, Printeos v. komissio, T-95/15, EU:T:2016:722.

(5) Tuomio, Limburgse Vinyl Maatschappij ym. v. komissio, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P, C-251/99 P, C-252/99 P ja C-254/99 P, EU:C:2002:582, 61 kohta.

(6) Sama kuin edellä, 693 kohta.