[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 17.02.2005

KOM(2005) 54 lopullinen

Ehdotus:

NEUVOSTON ASETUS

lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta ja Saudi-Arabiasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2852/2000 muuttamisesta sekä vastaavaa Taiwanista peräisin olevaa tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Komissio pani 19. joulukuuta 2003 vireille yhteisöön suuntautuvaa Kiinan kansantasavallasta ja Saudi-Arabiasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevan polkumyyntitutkimuksen. Samana päivänä komissio pani myös vireille Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevan välivaiheen tarkastelun.

Koska jotkin vahinkoon ja syy-yhteyteen liittyvät seikat edellyttivät vielä lisäselvityksiä, ei Kiinan kansantasavaltaa ja Saudi-Arabiaa koskevassa menettelyssä otettu käyttöön väliaikaisia toimenpiteitä. Sittemmin molempien menettelyjen tulokset yhdistettiin.

Viidestä markkinatalousasemaa hakevasta kiinalaisesta tuottajasta ainoastaan yksi täytti vaaditut edellytykset sille, että sen voitiin katsoa toimivan markkinatalousolosuhteissa. Muille neljälle kiinalaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle normaaliarvo määritettiin vertailumaassa eli Yhdysvalloissa toimivaa tuottajaa koskevien tietojen perusteella. Yrityksistä kolme täytti polkumyynnin perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetyt edellytykset ja niille vahvistettiin yksilölliset tullit. Merkittävää polkumyyntiä ilmeni kaikkien Kiinan kansantasavallassa toimivien vientiä harjoittavien tuottajien yhteydessä.

Toinen kahdesta saudiarabialaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta toimitti epäluotettavia tietoja. Kyseiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle vahvistettiin sama polkumyyntimarginaali kuin toisellekin Saudi-Arabiassa toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle.

Korean tasavallan osalta polkumyynnin esiintyminen vahvistettiin kahdelle otokseen valituista kolmesta vientiä harjoittavasta tuottajasta, joskin vähäisempänä kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Kolmannen yrityksen polkumyyntimarginaalin todettiin olevan vähimmäistasoa. Olosuhteiden muutos todettiin pysyväksi. Voimassa olevia toimenpiteitä olisi siis muutettava tämän mukaisesti.

Kahdelle tutkitulle Taiwanissa toimivalle yritykselle, jotka edustivat yli 95 prosenttia yhteisöön tutkimusajanjakson aikana suuntautuneesta tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä, vahvistettu polkumyynti oli vähimmäistasoa. Olosuhteiden muutos todettiin pysyväksi. Tämän vuoksi ehdotetaan, että Taiwania vastaan suunnattu menettely päätetään ottamatta käyttöön toimenpiteitä.

Vuosien 2000–2003 aikana Kiinasta, Saudi-Arabiasta ja Etelä-Koreasta tuleva tuonti kasvoi 12 prosenttia ja sen markkinaosuus kasvoi 15,6 prosentista 17,6 prosenttiin. Samana aikana tuontihinnat laskivat 18 prosenttia ja yhteisön kulutus pysyi tasaisena. Lisäksi todettiin, että asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat alittivat yhteisön tuotannonalan vapailla markkinoilla myydyistä polyesterikatkokuiduista veloittamat hinnat keskimäärin 16 prosentilla (Kiina), 16,8 prosentilla (Saudi-Arabia) ja 24 prosentilla (Etelä-Korea).

Tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonalan tuotanto väheni 5 prosenttia, kapasiteetin käyttöaste pieneni 87 prosentista 81 prosenttiin, myynnin määrä yhteisön vapailla markkinoilla väheni 6 prosenttia ja vastaavat keskimääräiset myyntihinnat laskivat 8 prosenttia, markkinaosuus pieneni 31 prosentista 29 prosenttiin, kannattavuus heikkeni 4,4 prosentista -3,2 prosenttiin, työllisyys heikkeni 7 prosenttia ja kassavirta oli negatiivinen. Näin ollen päätellään, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa.

Todettiin, että polkumyynnillä tapahtuva tuonti kasvoi samaan aikaan yhteisön tuotannonalan tilanteen heikkenemisen kanssa ja ettei yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon ollut muita syitä.

Lopuksi todettiin, ettei yhteisön kokonaisedun kannalta ollut olemassa pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä.

Tämän vuoksi ehdotetaan, että komissio hyväksyisi liitteenä olevan ehdotuksen neuvoston asetukseksi viimeistään 16. helmikuuta 2005, jotta se voitaisiin siirtää neuvoston hyväksyttäväksi ja neuvosto voisi julkaista sen Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 18. maaliskuuta 2005.

Ehdotus:

NEUVOSTON ASETUS

lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta ja Saudi-Arabiasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2852/2000 muuttamisesta sekä vastaavaa Taiwanista peräisin olevaa tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 [1], jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan ja 11 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,[2]

sekä katsoo seuraavaa:

A. MENETTELY

1. Voimassa olevat toimenpiteet

(1) Neuvosto otti heinäkuussa 1999 neuvoston asetuksella (EY) N:o 1728/1999 [3] käyttöön lopulliset polkumyyntitullit Taiwanista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa.

(2) Neuvosto otti joulukuussa 2000 neuvoston asetuksella (EY) N:o 2852/2000 [4] käyttöön lopulliset polkumyyntitullit muun muassa Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa.

(3) Edellä mainittujen tutkimusten kohteena olleille Korean tasavallassa ja Taiwanissa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille vahvistetut lopulliset polkumyyntitullit prosentteina CIF-arvosta rajalla olivat seuraavat:

– Taiwan

- Far Eastern Textile Ltd 6,8 %

- Nan Ya Plastics Corporation 5,9 %

- Shingkong Synthetic Fibres Co. 13,0 %

- Kaikki muut yritykset 13,0 %

– Korean tasavalta

- Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd. 0 %

- Huvis Corporation 4,8 %

- SK Global Co. Ltd. 4,8 %

- Sung Lim Co. Ltd. 0 %

- Kaikki muut yritykset 20,2 %

2. Nykyiset tutkimukset

(4) Komissio ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä 19 päivänä joulukuuta 2003 julkaistulla ilmoituksella [5], jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus’, polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, ja Saudi-Arabiasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa yhteisöön.

(5) Samana päivänä komissio ilmoitti neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 [6], jäljempänä ’perusasetus’, 11 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella neuvoston asetuksilla (EY) N:o 1728/1999 ja (EY) N:o 2852/2000 käyttöön otettuja Taiwanista ja Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontiin sovellettavia lopullisia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä koskevan välivaiheen tarkastelun vireillepanosta.

(6) Polkumyyntitutkimukset pantiin vireille valituksen ja pyynnön perusteella, jotka oli esittänyt 10 päivänä marraskuuta 2003 kansainvälinen raion- ja synteettikuitukomitea CIRFS ( Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques) , jäljempänä ’valituksen tekijä’, huomattavaa osaa eli tässä tapauksessa yli 40 prosenttia yhteisön koko polyesterikatkokuitujen tuotannosta edustavien tuottajien puolesta. Valituksessa esitetty näyttö mainitun tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi perusteeksi menettelyjen aloittamiselle.

3. Muita maita koskevat tutkimukset ja voimassa olevat toimenpiteet

(7) Parhaillaan on voimassa lopullisia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, joita sovelletaan seuraavista maista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa: i) Australia, Indonesia ja Thaimaa, toimenpiteet otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 1522/2000 [7], ii) Intia, toimenpiteet otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 2852/2000, sekä iii) Valko-Venäjä, toimenpiteet otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 1799/2002 [8].

4. Menettelyn osapuolet

(8) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti tiedossa olleille Kiinassa, Saudi-Arabiassa, Koreassa ja Taiwanissa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille/kauppiaille ja niiden järjestöille, tavarantoimittajille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, asianomaisten viejämaiden edustajille sekä valituksen tekijälle ja muille tiedossa olleille yhteisön tuottajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevissa ilmoituksissa asetetussa määräajassa.

(9) Koska valituksessa ja pyynnössä mainittiin suuri määrä kiinalaisia, taiwanilaisia ja korealaisia vientiä harjoittavia tuottajia ja yhteisössä on lukuisia tarkasteltavana olevan tuotteen tuojia, molemmissa menettelyn aloittamista koskevissa ilmoituksissa kaavailtiin, että polkumyynnin ja vahingon määrittämisessä käytettäisiin perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti otantaa.

(10) Jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja pystyisi tarvittaessa valitsemaan otoksen, kaikkia 9 kappaleessa mainittuja vientiä harjoittavia tuottajia sekä yhteisön tuojia pyydettiin ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan menettelyn aloittamista koskevien ilmoitusten mukaisesti perustiedot tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvästä toiminnastaan 1 päivän tammikuuta 2003 ja 30 päivän marraskuuta 2003 väliseltä ajalta, jäljempänä ’otosaika’.

(11) Kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien toimittamien tietojen tutkimisen ja otantaa varten esitettyihin kysymyksiin saatujen vastausten vähäisen määrän perusteella päätettiin, ettei kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhteydessä ollut tarpeen käyttää otantaa.

(12) Korean osalta otantaa varten esitettyihin kysymyksiin saatiin vastaukset yhdeksältä vientiä harjoittavalta tuottajalta. Otokseen valittiin vientimäärien perusteella kolme suurinta vientiä harjoittavaa tuottajaa. Yksi valituista yrityksistä peruutti kuitenkin jälkeenpäin osallistumisensa yhteistyöhön, ja se korvattiin yrityksellä, jonka vientimäärä oli neljänneksi suurin. Lopullinen otos edusti yli 80 prosenttia otosaikana tapahtuneeksi ilmoitetusta yhteisöön suuntautuneesta tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä, ja siihen kuuluivat seuraavat yritykset:

- Huvis Corporation

- Sung Lim Co. Ltd.

- Saehan Industries Inc.

(13) Taiwanista otantaa varten esitettyihin kysymyksiin vastasi viisi yritystä, jotka ilmoittivat, paljonko ne olivat vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön otosaikana. Otokseen valittiin vientimäärien perusteella kolme suurinta yritystä. Jälkeenpäin kuitenkin ilmeni, että yksi valituista yrityksistä ei vienyt otosaikana tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisössä kulutettavaksi. Sen vuoksi se oli jätettävä otoksen ulkopuolelle. Neljänneksi suurin yritys, jota sen jälkeen pyydettiin vastaamaan kyselylomakkeeseen, osoittautui olevan samassa tilanteessa. Tutkimuksen tässä vaiheessa vielä jonkin muun yrityksen sisällyttäminen otokseen, jolloin kyselyvastausten toimittamisen määräaikaa olisi ollut siirrettävä, olisi estänyt tutkimuksen viemisen päätökseen ajallaan. Asianomaisten kahden yrityksen osuus otosaikana yhteisöön suuntautuneesta tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä oli joka tapauksessa yli 95 prosenttia, mitä pidettiin edustavana. Otokseen kuuluivat näin ollen seuraavat yritykset:

- Far Eastern Textile Ltd.

- Nan Ya Plastics Corporation

(14) Tuotetta Euroopan yhteisöön tuovista yrityksistä valittiin otokseen asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin perusteella aluksi viisi sellaista yritystä, jotka eivät olleet etuyhteydessä vientiä harjoittaviin tuottajiin. Jälkeenpäin katsottiin, että yksi valituista yrityksistä ei osallistunut yhteistyöhön, eikä sitä enää pidetty otokseen kuuluvana. Muiden neljän otokseen kuuluneen yrityksen osuus kaikesta tarkasteltavana olevasta tuonnista oli 14,6 prosenttia. Lopulliseen otokseen kuuluivat seuraavat yritykset:

- S.I.M.P., SpA, Italia

- Highams Group Ltd., Yhdistynyt kuningaskunta

- Tob Herman Industries, N.V., Belgia

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Saksa

(15) Komissio lähetti lomakkeet markkinatalouskohtelun tai yksilöllisen kohtelun hakemista varten niille kiinalaisille vientiä harjoittaville tuottajille, joita asian tiedettiin koskevan. Viisi vientiä harjoittavaa tuottajaa ja kaksi niihin etuyhteydessä olevaa yritystä haki markkinatalouskohtelua tai yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että tutkimuksessa todettaisiin, etteivät vientiä harjoittavat tuottajat täytä markkinatalouskohtelun saamisen edellytyksiä.

(16) Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet tutkimusten aloittamista koskevissa ilmoituksissa asetetuissa määräajoissa. Vastaukset saatiin viideltä kiinalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kahdelta saudiarabialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kolmelta otokseen kuuluneelta korealaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kahdelta otokseen kuuluneelta taiwanilaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, viideltä yhteisössä toimivalta saudiarabialaiseen viejään etuyhteydessä olevalta tuojalta, yhdeltä tarkasteltavana olevaa tuotetta Koreasta yhteisöön tuovalta tuojalta, kahdelta otokseen kuuluneelta etuyhteydettömältä tuojalta, kuudelta yhteisön tuotannonalaan kuuluvalta tuottajalta, kahdelta valitukseen osallistumattomalta tuottajalta, kahdelta raaka-aineen toimittajalta, kymmeneltä käyttäjältä ja yhdeltä vertailumaassa, Yhdysvalloissa, toimivalta tuottajalta.

(17) Komissio hankki ja tarkasti kaikki polkumyynnin, siitä aiheutuneen vahingon ja yhteisön edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:

a) Yhteisön tuotannonalaan kuuluvat tuottajat

- Catalana de Polimers, S.A, Espanja

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Saksa

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Espanja

- Tergal Fibres, S.A., Ranska

- Trevira GmbH, Saksa

- Wellman International Limited, Irlanti

b) Valituksen tekijöihin kuulumattomat tuottajat

- Freudenberg Politex, S.r.l., Italia

- Realplastic, S.r.l., Italia

c) Vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa

- AnShun Pettechs Group:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd.

- Xiake Color Spinning Co., Ltd.

d) Vientiä harjoittavat tuottajat Saudi-Arabiassa

- National Polyester Fibers Factory

- Saudi Basic Industries Corporation (Sabic) ja siihen etuyhteydessä oleva tuottaja Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd)

e) Vientiä harjoittavat tuottajat Korean tasavallassa

- Huvis Corporation, Soul

- Saehan Industries Inc., Soul

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si

f) Vientiä harjoittavat tuottajat Taiwanissa

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei

g) Etuyhteydessä oleva tuoja

- Sabic Global Ltd, Alankomaat

h) Tarkasteltavana olevaa tuotetta Koreasta tuova tuoja

- Saehan Industries Deutschland (Eschborn, Saksa)

i) Etuyhteydettömät tuojat

- S.I.M.P. SpA, Italia

- Highams Group Ltd., Yhdistynyt kuningaskunta

- Tob Herman Industries, N.V., Belgia

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Saksa

(18) Niille Kiinassa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille, joille ei voitu myöntää markkinatalouskohtelua, oli tarpeen vahvistaa normaaliarvo vertailumaata eli Yhdysvaltoja koskevien tietojen perusteella, mistä syystä tässä tarkoituksessa tehtiin tarkastuskäynti seuraavan yrityksen toimitiloihin:

- Wellman Inc., Yhdysvallat

5. Tutkimusajanjakso

(19) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2003 ja 31 päivän joulukuuta 2003 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Kehityssuuntausten tarkastelu vahingon määrityksen yhteydessä kattoi 1 päivän tammikuuta 2000 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

6. Tietojen ilmoittaminen

(20) Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella, että

i) Kiinan kansantasavallasta ja Saudi-Arabiasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa otetaan käyttöön lopulliset polkumyyntitullit,

ii) päätetään Taiwanista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnin vastainen menettely,

iii) muutetaan lopullisten toimenpiteiden käyttöönotosta muun muassa Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2852/2000.

Perusasetuksen säännösten mukaisesti osapuolille asetettiin määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä huomautuksia tämän ilmoituksen johdosta.

(21) Osapuolten suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin ja lopullisia päätelmiä muutettiin tarvittaessa.

B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

1. Tarkasteltavana oleva tuote

(22) Tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä vastaa 1 ja 2 kappaleessa mainituissa tutkimuksissa käytettyä määritelmää.

(23) Tarkasteltavana oleva tuote on karstaamattomat, kampaamattomat tai muuten kehruuta varten käsittelemättömät polyesteriä olevat synteettikatkokuidut, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 5503 20 00. Niistä käytetään yhteisesti nimitystä polyesterikatkokuidut.

(24) Tuotetta käytetään perusmateriaalina tekstiilituotteiden valmistuksen eri vaiheissa. Yhteisössä kulutettavat polyesterikatkokuidut käytetään joko kehruuseen eli tekstiilien tuotannossa käytettävän filamentin valmistukseen, jolloin niihin yhdistetään muita kuituja kuten puuvillaa tai villaa, tai kuitukangastarkoituksiin (nk. non-woven) esimerkiksi täyteaineena eli tiettyjen tekstiilituotteiden kuten tyynyjen, auton istuinten ja takkien pehmusteina tai toppauksina.

(25) Tuotetta myydään eri lajeina, jotka voidaan erottaa toisistaan erilaisten ominaisuuksien perusteella (esimerkiksi paino, vetolujuus, kiilto ja silikonikäsittely), tai tuoteryhmäluokittelun perusteella (esimerkiksi pyöreät tai ontot kuidut tai kaksikomponenttikuidut) taikka jonkin erityisominaisuuden perusteella (esimerkiksi väri tai kolmiomaisuus). Tuotannon näkökulmasta voidaan erottaa toisistaan ensiöraaka-aineista valmistetut polyesterikatkokuidut sekä kierrätetystä polyesteristä valmistetut uusiopolyesterikatkokuidut. Lisäksi tuote voi kuulua alempaan laatuluokkaan tai olla ykköslaatua.

(26) Tutkimus osoitti, että kaikki johdanto-osan 23 kappaleessa määritellyn tarkasteltavana olevan tuotteen lajit ovat edellisessä kappaleessa määritellyistä eroista huolimatta fysikaalisilta ja kemiallisilta perusominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia. Tämän vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen kaikkia lajeja pidetään tässä polkumyynnin vastaisessa menettelyssä samana tuotteena.

2. Samankaltainen tuote

(27) Tarkasteltavana olevista viejämaista tuoduilla polyesterikatkokuiduilla sekä niiden kotimarkkinoilla myydyillä kuiduilla, vertailumaassa (Yhdysvallat) tuotetuilla ja sen kotimarkkinoilla myydyillä kuiduilla sekä yhteisön tuotannonalan valmistamilla ja sen yhteisössä myymillä kuiduilla todettiin olevan samat fysikaaliset ja kemialliset perusominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi kyseisten tuotteiden katsotaan olevan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.

C. POLKUMYYNTI

1. Yleiset menetelmät

(28) Jäljempänä kuvattuja yleisiä menetelmiä on sovellettu kaikkiin Korean tasavallassa, Taiwanissa ja Saudi-Arabiassa toimiviin ja mahdollisuuksien mukaan Kiinassa toimiviin vientiä harjoittaviin tuottajiin. Siten tuonnempana esitettävissä asianomaisiin maihin liittyvää polkumyyntiä koskevissa päätelmissä kuvataan ainoastaan kulloinkin kyseessä olevaan viejämaahan liittyviä seikkoja.

2. Normaaliarvo

(29) Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti selvitettiin ensin, oliko kunkin yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan polyesterikatkokuitujen kotimarkkinamyynti edustavaa, eli oliko kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä vähintään 5 prosenttia kyseisen tuottajan yhteisöön viemästä kokonaismäärästä.

(30) Tämän jälkeen komissio yksilöi ne kotimarkkinoilla myydyt polyesterikatkokuitulajit, jotka ovat samanlaisia kuin yhteisöön vietäviksi myydyt lajit tai suoraan niihin verrattavissa. Kuten 27 kappaleessa todetaan, komissio katsoi tuotelajeittain tehdyssä tarkastelussa, että sekä kotimarkkinoilla että vientiin myydyt ja alkuperän, denierin, koostumuksen, läpimitan, kiillon, värin ja käyttötarkoituksensa puolesta samanlaiset tuotelajit olivat suoraan vertailtavissa keskenään.

(31) Kunkin vientiä harjoittavien tuottajien kotimarkkinoillaan myymän ja yhteisöön vietäväksi myydyn polyesterikatkokuitulajin kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todetun tuotelajin osalta tutkittiin, oliko kotimarkkinamyynti ollut perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi riittävän edustavaa. Polyesterikatkokuitulajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin edustavana, jos kyseisen lajin koko kotimarkkinamyynnin määrä oli tutkimusajanjakson aikana vähintään 5 prosenttia siihen verrattavissa olevan yhteisöön viedyn polyesterikatkokuitulajin koko myyntimäärästä.

(32) Tämän jälkeen komissio tutki, voitiinko kunkin edustavassa määrin myydyn polyesterikatkokuitulajin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä, määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen polyesterikatkokuitulajin riippumattomille asiakkaille suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa. Kun vähintään määritettyjä tuotantokustannuksia vastaavilla nettomyyntihinnoilla tapahtuneen polyesterikatkokuitulajin myynnin osuus oli yli 80 prosenttia sen kokonaismyyntimäärästä ja kun kyseisen tuotelajin painotettu keskihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin kotimarkkinamyynnin hintojen painotettuna keskiarvona kaikelle tuotelajin tutkimusajanjakson aikaiselle kotimarkkinamyynnille riippumatta siitä, oliko myynti ollut kannattavaa. Jos polyesterikatkokuitulajin kokonaismyyntimäärästä enintään 80 prosenttia oli kannattavaa tai jos kyseisen tuotelajin painotettu keskihinta oli tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä yksinomaan tuon kyseisen tuotelajin kannattavan myynnin painotettu keskiarvo edellyttäen, että kannattavan myynnin osuus tuotelajin kokonaismyyntimäärästä oli vähintään 10 prosenttia.

(33) Tapauksissa, joissa polyesterikatkokuitulajin kannattavan myynnin osuus kokonaismyyntimäärästä oli alle 10 prosenttia, kyseisen tuotelajin myyntimäärää pidettiin riittämättömänä sille, että kotimarkkinahinnan olisi voitu katsoa soveltuvan normaaliarvon määrittämisen perustaksi. Kun vientiä harjoittavan tuottajan myymän tietyn tuotelajin kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen, oli sovellettava toista menetelmää.

(34) Selvitettiin myös, voitaisiinko normaaliarvo määrittää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti muiden tuottajien kotimarkkinahintojen perusteella. Koska muiden tuottajien kotimarkkinahinnoista ei ollut käytettävissä luotettavia tietoja, käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskennallista normaaliarvoa.

(35) Perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti normaaliarvon laskennan perustana olivat kunkin vientiä harjoittavan tuottajan omat valmistuskustannukset, joihin lisättiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja kohtuullinen voitto.

(36) Tämän vuoksi komissio tutki, voitiinko kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle kotimarkkinoilla aiheutuneita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä sen kotimarkkinoilla saamaa voittoa koskevia tietoja pitää luotettavina.

(37) Tosiasiallisia kotimarkkinoiden myynti-, hallinto- ja yleiskuluja pidettiin luotettavina, jos asianomaisen yrityksen kotimarkkinamyynnin määrää voitiin pitää perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan määritelmän mukaisesti edustavana. Kotimarkkinoiden voittomarginaali määritettiin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimarkkinamyynnin perusteella.

(38) Kaikissa tapauksissa, joissa kyseiset edellytykset eivät täyttyneet, komissio tutki, voitiinko käyttää perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti alkuperämaan kotimarkkinoiden muita viejiä tai tuottajia koskevia tietoja. Jos luotettavia tietoja oli käytettävissä ainoastaan yhdestä vientiä harjoittavasta tuottajasta, perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaista keskiarvoa ei kyetty määrittämään ja tällöin tutkittiin, täyttyivätkö perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaiset edellytykset eli voitiinko kyseisen viejän tai tuottajan yhteydessä käyttää saman yleisen luokan tuotteiden tuotantoa ja myyntiä koskevia tietoja. Jos kyseisiä tietoja ei ollut käytettävissä tai jos vientiä harjoittava tuottaja ei niitä toimittanut, myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti eli muuta hyväksyttävää menetelmää käyttäen.

3. Vientihinta

(39) Kaikissa tapauksissa, joissa tarkasteltavana olevaa tuotetta vietiin yhteisössä oleville riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, toisin sanoen tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.

(40) Jos vientimyynti tapahtui etuyhteydessä olevan tuojan kautta eikä sitä pidetty luotettavana, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle ja jota oli asianmukaisesti oikaistu kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välillä ilmenneiden kustannusten sekä kohtuullisen määrän myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja kohtuullisen voiton huomioon ottamiseksi. Tältä osin käytettiin etuyhteydessä olevan tuojan omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Komission yksiköiden käytäntönä on määrittää voittomarginaali käytettävissä olevien yhteistyössä toimivilta etuyhteydettömiltä tuojilta saatujen tietojen perusteella.

(41) On paikallaan huomata, että tutkimuksessa ilmeni, että yhden etuyhteydettömän tuojan toiminnassa tarkasteltavana oleva tuote on vain sivuasia. Tämän vuoksi kyseisen tuojan voittomarginaalia ei otettu huomioon.

4. Vertailu

(42) Vertailukelpoisten tuotelajien normaaliarvoa ja vientihintoja verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti oikaisujen muodossa asianmukaisesti huomioon hintoihin ja niiden vertailtavuuteen vaikuttavat eroavuudet. Oikaisuja tehtiin kaikissa tapauksissa, joissa niitä pidettiin kohtuullisina ja paikkansa pitävinä ja joissa niistä esitettiin todennettu näyttö.

5. Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali

(43) Jäljempänä 45 kappaleessa kuvattuja tapauksia lukuun ottamatta polkumyyntimarginaali määritettiin kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle tuotelajeittain perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen vientihinnan välisen vertailun perusteella.

(44) Yhdessä tapauksessa oli selvitettävä, voitaisiinko käyttää menetelmää, jossa vertailu tehdään yksittäisten liiketoimien kesken, koska keskiarvojen vertailu ei antanut kuvaa harjoitetusta polkumyynnistä sen koko laajuudessa (ks. 133–135 kappale). Yksittäisten liiketoimien vertailu ei kuitenkaan ollut mahdollista, koska kotimarkkinoihin ja vientiin liittyvien liiketoimien määrät olivat merkittävästi erilaiset. Ei myöskään pystytty yksilöimään kotimarkkinoihin liittyviä liiketoimia, jotka olisivat tapahtuneet vientitapahtumien kanssa samanaikaisesti.

(45) Tapauksissa, joissa vientihintojen rakenne oli merkittävästi erilainen eri aikoina ja joissa 43 kappaleessa selostettu menetelmä ei kuvastanut harjoitettavaa polkumyyntiä sen koko laajuudessa, painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti kaikkien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin.

(46) Niille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka oli todettu etuyhteydessä oleviksi yrityksiksi, keskimääräinen polkumyyntimarginaali laskettiin komission etuyhteydessä oleviin vientiä harjoittaviin tuottajiin soveltaman vakiokäytännön mukaisesti.

6. Jäännöspolkumyyntimarginaali

(47) Yhteistyöhön osallistumattomille yrityksille määritettiin nk. jäännöspolkumyyntimarginaali käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.

(48) Jäännöspolkumyyntimarginaalin laskemista varten määritettiin ensin yhteistyössä toimimisen aste. Yhteistyössä toimimisen aste katsottiin korkeaksi, jos yhteistyössä toimivien vientiä harjoittavien tuottajien viennin määrä oli lähellä Eurostatin asianomaiselle maalle esittämiä lukuja eikä ollut syytä uskoa, että yksikään vientiä harjoittava tuottaja olisi kieltäytynyt yhteistyöstä. Tällaisessa tapauksessa päätettiin mahdollisten toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi vahvistaa jäännöspolkumyyntimarginaali samalle tasolle kuin sille yhteistyössä toimivalle yritykselle, jolla oli korkein polkumyyntimarginaali.

(49) Jos yhteistyössä toimimisen aste oli alhainen, jäännöspolkumyyntimarginaalin määrityksen perustana oli korkein yhteistyössä toimivalle tuottajalle määritetty edustavaa mallia koskeva polkumyyntimarginaali. Tämän menetelmän käyttöä pidettiin tarpeellisena, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja koska ei ollut viitteitä siitä, että jokin yhteistyöhön osallistumaton osapuoli olisi harjoittanut lievempää polkumyyntiä.

7. Kiinan kansantasavalta

7.1 Markkinatalouskohtelu

(50) Perusasetuksen 2 artiklan 1–6 kohdan mukaisesti normaaliarvo on määritettävä Kiinasta peräisin olevaa tuontia koskevissa polkumyyntitutkimuksissa niille tuottajille, joiden on todettu täyttävän 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa vahvistetut edellytykset.

(51) Kyseiset perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa vahvistetut edellytykset, jotka markkinatalouskohtelua hakevan yritysten on täytettävä, ovat lyhyesti seuraavat:

1. liiketoimintaa ja kustannuksia koskevat päätökset tehdään markkinaolosuhteiden perusteella ja ilman valtion merkittävää puuttumista asiaan;

2. kirjanpito tarkastetaan riippumattomasti kansainvälisten kirjanpitonormien mukaisesti ja sitä sovelletaan kaikkeen toimintaan;

3. aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ei ole;

4. konkurssi- ja omaisuuslainsäädäntö takaavat oikeusvarmuuden ja vakauden;

5. valuuttojen muuntaminen tapahtuu markkinahintaan.

(52) Viisi Kiinassa toimivaa vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan nojalla markkinatalouskohtelua ja vastasi asianomaiseen vientiä harjoittaville tuottajille tarkoitettuun kyselylomakkeeseen. Komissio tarkisti kyseisten yritysten toimitiloissa kaikki ne markkinatalouskohtelua koskevissa pyynnöissä esitetyt tiedot, joita se piti tarpeellisina.

(53) Tutkimus osoitti, että ainoastaan yksi edellä mainituista viidestä yrityksestä täytti kaikki vaatimukset, mistä syystä sille myönnettiin markkinatalouskohtelu. Markkinatalouskohtelu myönnettiin seuraavalle Kiinassa toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle:

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

(54) Muut neljä pyyntöä oli hylättävä. Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenvetona, kuinka ne neljä yritystä, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua, täyttivät perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädetyt viisi edellytystä.

Yritys | Edellytykset |

2 artiklan 7 kohdan c alakohdan 1 luetelmakohta | 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan 2 luetelmakohta | 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan 3 luetelmakohta | 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan 4 luetelmakohta | 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan 5 luetelmakohta |

1 | Ei täyty | Ei täyty | Ei täyty | Täyttyy | Täyttyy |

2 | Täyttyy | Ei täyty | Ei täyty | Täyttyy | Täyttyy |

3 | Ei täyty | Ei täyty | Ei täyty | Täyttyy | Täyttyy |

4 | Ei täyty | Ei täyty | Ei täyty | Täyttyy | Täyttyy |

Lähde: Yhteistyössä toimineiden kiinalaisten viejien todennetut kyselyvastaukset. |

(55) Asianomaisille yrityksille annettiin tilaisuus esittää huomautuksia edellä esitetyistä päätelmistä. Kaikki neljä yritystä, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua, vastusti tehtyjä päätelmiä ja vaati markkinatalouskohtelun myöntämistä.

(56) Mitä tulee ensimmäiseen edellytykseen eli siihen, että liiketoimintaa ja kustannuksia koskevat päätökset tehdään markkinaolosuhteiden perusteella ja ilman valtion merkittävää puuttumista asiaan ja kustannukset määräytyvät markkina-arvojen mukaan, yksi yritys kiisti komission päätelmän, jonka mukaan se sai valtiontukea eivätkä kustannukset sen vuoksi määräytyneet kokonaan markkina-arvojen mukaan. Tässä tapauksessa yhteisomistuksessa oleva osakkeenomistaja kasvatti yritystä perustettaessa osaltaan sen varallisuutta eikä se saanut korvausta arvonlisäyksestä, jota syntyi yrityksen myydessä osakkuuksiaan. Yrityksen toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa saatiin näyttöä siitä, ettei valtion omistuksessa olevalle osakkaalle korvattu tällaista arvonlisäystä. Tämän taloudellisen edun johdosta yrityksen ei tarvinnut maksaa markkinahintaa varallisuudesta, jota tarvittiin tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa. Tästä syystä katsottiin, ettei kustannuksiin ja tuotantopanoksiin liittyviä päätöksiä ollut tehty markkinasignaalien perusteella.

(57) Lisäksi yritys yritti kätkeä mahdollisen valtion puuttumisen. Tarkastettaessa näet yrityksen elinkeinoluvan kiinankielisen version käännöstä todettiin, että sen osakkaan toimialaa koskevat tiedot, erityisesti viittaus kaupungin omistuksessa olevan varallisuuden hallinnoimiseen ja varallisuuteen liittyvää toimintaan, oli selvästi jätetty ilmoittamatta. Tästä syystä oli pääteltävä, ettei kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ollut toimittanut riittävästi tietoja siitä, että se toimii markkinatalousolosuhteissa. Perustelut, jotka asianomainen yritys esitti tietojen ilmoittamisen jälkeen, eivät voineet kumota tätä päätelmää, ja pyyntö oli hylättävä.

(58) Toisen edellytyksen, jonka mukaan yrityksillä on oltava yksi selkeä peruskirjanpito, joka tarkastetaan riippumattomasti kansainvälisten kirjanpitonormien mukaisesti, neljä yritystä katsoi täyttävänsä, koska niiden kirjanpito tarkastetaan riippumattomasti. Todettiin kuitenkin, ettei kolmen yrityksen tilintarkastuskertomuksissa mainittu useita toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa esille tulleita vakavia ongelmia (joihin kuuluu kansainvälisten peruskirjanpitosääntöjen noudattamatta jättäminen) eikä selitetty asianomaisen yrityksen tilinpäätösmenettelyissä tehtyjä muutoksia. Erään toisen yrityksen todettiin jättäneen ottamatta tileissään huomioon yrityksen tilintarkastajien antamat suositukset. Tästä syystä oli pääteltävä, ettei kyseisten neljän yrityksen kirjanpitoa tarkastettu kansainvälisten kirjanpitonormien mukaisesti kuten perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan toisessa luetelmakohdassa edellytetään, ja pyynnöt hylättiin.

(59) Kolmannen edellytyksen osalta kolme yritystä katsoi, ettei ollut merkittäviä vääristymiä, jotka olisivat johtuneet aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä, eli siis toisin kuin komissio päätteli. Yhdessä tapauksessa tämä väite oli hylättävä, koska asianomaisen yrityksen todettiin saaneen korotonta valtion lainaa ja useita muita tukia. Tämä merkitsee, että oli merkittäviä vääristymiä, jotka johtuivat aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä ja vaikuttivat tuotantokustannuksiin. Toisen yrityksen kohdalla ei voitu todeta vastaavuutta maksujen, jotka yrityksen olisi ollut maksettava maankäyttöoikeuksista, ja sen tosiasiassa maksamien maksujen välillä. Lisäksi yritys ei ollut tehnyt aineetonta omaisuutta koskevia poistoja kirjanpitonormien mukaisesti, mikä liittyy myös toiseen edellytykseen. Kolmas yritys väitti, että vaikka se ei kyennyt osoittamaan, että se oli maksanut pääomaosuutensa yhtiöjärjestyksen mukaisesti, tämä seikka ei liittynyt mahdolliseen aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvaan merkittävään vääristymään, koska asiaan liittyvät korot olivat luonteeltaan yksityisiä. Tutkimus osoitti kuitenkin, ettei yrityksen pääomaosuuksien maksuun sovellettavien sääntöjen noudattamista valvottu. Tämän vuoksi pääteltiin, että yritykseen kohdistui aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ja että sen kustannukset, etenkin varallisuutta koskeviin poistoihin liittyvät, olivat vääristyneet merkittävästi. Tästä syystä pääteltiin, etteivät asianomaiset yritykset täyttäneet perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa vahvistettuja edellytyksiä, minkä vuoksi niiden pyynnöt oli hylättävä.

(60) Yksi yritys väitti, että komissio oli tehnyt yrityksen markkinatalouskohteluhakemusta koskevan päätöksen perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa mainitun kolmen kuukauden jakson päätyttyä, minkä vuoksi päätös ei ollut pätevä.

(61) Tältä osin huomautetaan, että komissio hyväksyi useita kertoja määräajan lykkäyksen niille asianomaisille kiinalaisille vientiä harjoittaville tuottajille, myös edellä mainitulle yritykselle, joilla oli suuria vaikeuksia saada markkinatalouskohtelua koskevat hakulomakkeet täytettyä menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.

(62) Lisäksi huomautetaan, että useimmat markkinatalouskohtelua koskevat pyynnöt olivat puutteellisia ja edellyttivät merkittäviä selvennyksiä ja lisätietoja, mikä viivästytti tutkimusta. Tiettyjen seikkojen, kuten yritysrakenteiden ja myyntikanavien monimutkaisuus sekä toimitiloihin tehdyissä tarkastuksissa esille tulleet yritysten tileihin liittyvät vakavat ongelmat pidensivät analyysiä eikä vastaanotettuja markkinatalouskohtelupyyntöjä koskevaa päätöstä ollut mahdollista tehdä kolmen kuukauden kuluessa menettelyn aloittamisesta.

(63) Tältä osin huomautetaan, ettei kyseisen määräajan noudattamatta jättäminen johda ilmeisiin oikeudellisiin seurauksiin, koska yrityksille annettiin yhtäläinen mahdollisuus huomautusten esittämiseen. Lisäksi huomautetaan, ettei edellä mainittu yritys tuonut esille kielteisiä vaikutuksia, jotka olisivat johtuneet markkinatalouskohtelua koskevan päätöksen tekemiseen tarvitusta pidemmästä ajasta. Yksikään asianomainen osapuoli ei väittänyt kärsineensä tällaista vahinkoa.

(64) Edellä esitetyn perusteella päätellään, että markkinatalouskohtelun saamista koskeva päätös voi olla pätevä, vaikka sen tekemiseen olisi kulunut enemmän kuin kolme kuukautta, minkä vuoksi asianomaisen yrityksen väite hylättiin.

(65) Neuvoa-antavaa komiteaa kuultiin ja asiasta ilmoitettiin niille osapuolille, joita se välittömästi koskee. Yhteisön tuotannonalalle annettiin mahdollisuus esittää huomautuksia, mutta markkinatalouskohtelua koskevien päätelmien suhteen ei esitetty huomautuksia.

7.2 Yksilöllinen kohtelu

(66) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaan tarvittaessa vahvistetaan koko maata koskeva tulli niille maille, joihin sovelletaan 2 artiklan 7 kohtaa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa yritykset pystyvät 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti osoittamaan, että a) ne voivat vapaasti kotiuttaa pääomaa ja voittoa, b) niiden vientihinnat ja -määrät sekä myyntiolosuhteet ja -ehdot päätetään vapaasti, c) niiden osake-enemmistö on yksityisillä henkilöillä, d) valuuttamuunnokset tehdään markkinahintaan ja e) valtio ei puutu toimintaan siten, että se mahdollistaisi toimenpiteiden kiertämisen, jos viejille vahvistetaan eri tullit.

(67) Viisi vientiä harjoittavaa tuottajaa, jotka pyysivät markkinatalouskohtelua, pyysivät myös yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, ettei niille myönnettäisi markkinatalouskohtelua. Kuten edellä tarkennettiin, yritysten oli osoitettava, että ne täyttävät perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetyt edellytykset. Kuten 57 kappaleessa kuvataan, yksi yritys toimitti valtion mahdollisen puuttumisen kätkemiseksi harhaanjohtavia tietoja yhden osakkaansa liiketoiminnasta. Siten yritys ei kyennyt osoittamaan, että se voi täysin vapaasti päättää vientihinnoista ja -määristä sekä myyntiehdoista. Se ei myöskään kyennyt osoittamaan, etteikö valtion puuttuminen mahdollistaisi toimenpiteiden kiertämisen, jos kyseiselle viejälle myönnettäisiin yksilöllinen tulli. Koska yritys ei täyttänyt kaikkia perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, päätettiin, ettei sille myönnetä yksilöllistä kohtelua.

(68) Yksi niistä kolmesta yrityksestä, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua, oli osittain ulkomaisessa omistuksessa, ja se saattoi kotiuttaa vapaasti voittonsa. Kaksi muuta yritystä ovat Kiinassa toimivien kiinalaisten yksityishenkilöiden omistuksessa, eikä niihin sen vuoksi sovelleta kyseistä edellytystä. Kyseisiltä kolmelta yritykseltä saatujen ja todennettujen tietojen perusteella todettiin, ettei valtion puuttuminen vaikuttanut yritysten kykyyn päättää vapaasti vientihinnoistaan ja -määristään tai myyntiehdoista. Valtion puuttumisen astetta kyseisissä yrityksissä ei myöskään pidetty sellaisena, että se mahdollistaisi toimenpiteiden kiertämisen, koska enemmistö yritysten osakkeista kuuluu puhtaasti yksityisille yrityksille. Koska yritykset kilpailevat toistensa kanssa sekä kotimarkkinoilla että vientimarkkinoilla, kukin yritys pyrkii mieluummin käyttämään hyödykseen oman yksilöllisen marginaalinsa kuin sallii toimenpiteiden kiertämisen. Kuten 54 kappaleessa mainittiin, kaikki yritykset täyttivät perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädetyn viidennen edellytyksen, jonka mukaan kaikki valuuttamuunnokset tehdään markkinahintaan. Tämän vuoksi pääteltiin, että ne kolme yritystä, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua, täyttivät perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa yksilöllisen kohtelun saamiselle asetetut vaatimukset.

(69) Yksilöllinen kohtelu päätettiin näin ollen myöntää seuraaville kolmelle Kiinassa toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle:

- AnShun Pettechs Group, johon kuuluvat seuraavat siihen etuyhteydessä olevat viejät:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

7.3 Normaaliarvo

7.3.1 Normaaliarvon määrittäminen niille yhteistyössä toimiville vientiä harjoittaville tuottajille, joille myönnettiin markkinatalouskohtelu

(70) Sitä vientiä harjoittavaa kiinalaista tuottajaa, jolle myönnettiin markkinatalouskohtelu, pyydettiin antamaan kyselyyn kattava vastaus, johon sisältyisivät myös tiedot tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynnistä ja tuotantokustannuksista. Vastaukset tarkistettiin asianomaisen yrityksen toimitiloissa.

(71) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 29–38 kappaleessa selostettua menetelmää käyttäen.

7.3.2 Normaaliarvon määrittäminen kaikille niille vientiä harjoittaville tuottajille, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua

- i) Vertailumaa

(72) Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaan normaaliarvo niille vientiä harjoittaville tuottajille, joille ei myönnetä markkinatalouskohtelua, on määritettävä markkinataloutta toteuttavassa kolmannessa maassa, jäljempänä ’vertailumaa’, sovellettujen hintojen tai niiden laskennallisen arvon perusteella.

(73) Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa kaavailtiin Yhdysvaltoja sopivaksi markkinataloutta toteuttavaksi kolmanneksi maaksi määritettäessä normaaliarvoa Kiinalle ja asianomaisia osapuolia pyydettiin esittämään tästä huomautuksia. Kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmaisi määräaikojen rajoissa vastustavansa Yhdysvaltojen valintaa vertailumaaksi ja yksi ehdotti, että vertailumaaksi valittaisiin tähän menettelyyn osallistuvista viejämaista se, jonka normaaliarvo todettiin alimmaksi. Väitettiin, että talouden kehitys on Yhdysvalloissa eri tasolla kuin Kiinassa ja että kustannukset, myös raaka-aineiden hinnat, ovat Yhdysvalloissa suhteellisesti korkeammat.

(74) Selvittääkseen, oliko Yhdysvallat sopiva valinta vertailumaaksi, kuten oli suunniteltu, komissio pyysi ensin tiedossa olleilta muissa markkinatalousmaissa, eli Yhdysvalloissa, Intiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa, toimivilta polyesterikatkokuitujen tuottajilta tietoja myynnistä ja markkinaolosuhteista. Pyydetyt tiedot saatiin yhdeltä Yhdysvalloissa toimivalta tuottajalta, yhdeltä Intiassa toimivalta tuottajalta ja kahdelta Indonesiassa toimivalta tuottajalta. Lisäksi tutkittiin, voitaisiinko Taiwania tai Korean tasavaltaa, joita tutkittiin 5 kappaleessa mainitussa rinnakkaisessa samaan tuotteeseen liittyvässä välivaiheen tarkastelussa, pitää sopivana vertailumaana.

(75) Taiwanin osalta rinnakkaisen välivaiheen tarkastelun pohjalta käytettävissä olevat tiedot osoittivat, että kotimarkkinoilla myytiin ainoastaan ensiöraaka-aineesta valmistettuja polyesterikatkokuituja, kun taas ne kiinalaiset viejät, joille ei myönnetty markkinatalousasemaa, myivät yksinomaan uusiopolyesterikatkokuituja, ja tämä edellyttäisi huomattavien oikaisujen tekemistä normaaliarvoa vientihintaan verrattaessa. Korean suhteen todettiin, että vientiä harjoittavat tuottajat veivät tuotetta yhteisöön polkumyyntihinnoin (ks. 112–137 kappale), mikä merkitsee hyvin todennäköisesti vääristymää kyseisen maan kotimarkkinoilla. Lisäksi Korean markkinoilla myytiin enimmäkseen ensiöraaka-aineesta valmistettuja polyesterikatkokuituja ja ainoastaan yksi kolmesta yrityksestä tuotti uusiokuituja. Yhdysvalloissa sitä vastoin myytiin huomattavia määriä sekä uudesta että kierrätetystä materiaalista valmistettuja polyesterikatkokuituja. Tämän vuoksi pääteltiin, ettei ole ilmeistä syytä, miksi Korea tai Taiwan sopisi Yhdysvaltoja paremmin vertailumaaksi. Muihin mahdollisiin vertailumaihin sovelletaan polkumyyntitulleja ja/tai tasoitustulleja, minkä johdosta maiden polyesterikatkokuitujen kotimarkkinoilla saattaa ilmetä vääristymiä.

(76) Kaikkien komission käytettävissä olevien tietojen analyysi osoitti, että Yhdysvalloissa on laajat ja erittäin kilpailukykyiset tarkasteltavana olevan tuotteen markkinat, joilla toimii yli kymmenen tuottajaa ja joille tuodaan tuotetta merkittävästi kolmansista maista. Vaikka Korean tasavallasta ja Taiwanista tulevassa tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa oli otettu käyttöön polkumyyntitullit, polyesterikatkokuituja tuotiin edelleen merkittävissä määrin muista maista.

(77) Kuten 27 kappaleessa mainittiin, Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty tuote oli Kiinasta yhteisöön viedyn tuotteen kanssa samankaltainen tuote. Tässä yhteydessä vertailussa otettiin huomioon vain Yhdysvalloissa samalla tuotantoprosessilla tuotetut tuotelajit eli kierrätetystä jätteestä tuotetut polyesterikatkokuidut.

(78) Kiinassa pääasiallinen raaka-aine, eli kierrätetty jäte, saatiin etupäässä kotimarkkinoilta, vaikka jonkin verran sitä tuotiin myös Yhdysvalloista ja Euroopasta. Vertailumaassa toimiva tuottaja osti kaiken raaka-aineen kotimaisilta toimittajilta. Tämän vuoksi pääteltiin, että raaka-aineen saanti oli Yhdysvalloissa vähintään yhtä helppoa kuin Kiinassa.

(79) Alimman todetun normaaliarvon käyttöä vertailumaan valinnan perustana pidettiin kohtuuttomana, koska valinta ei tällöin perustuisi selkeisiin kriteereihin vaan pikemminkin lopputulokseen. Myöskään sitä, että kustannukset ovat väitetyn mukaan korkeammat markkinataloutta toteuttavassa kolmannessa maassa, ei sinänsä voida katsoa syyksi olla pitämättä kyseistä maata sopivana vertailumaana. Valtion puuttumisen yksi mahdollinen tavoite on kustannusten pitäminen alhaisella tasolla tiettyjen kotimaisten tuotannonalojen tukemiseksi ja niiden kilpailukyvyn ylläpitämiseksi. Tällaisissa tapauksissa alemmat kustannukset olisivat yksinkertaisesti vain seurausta valtion puuttumisesta, eivät markkinavoimien aikaansaannosta. Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan tavoitteena on tarkasti ottaen se, että valitaan vertailumaa, jotta normaaliarvon perustana voitaisiin käyttää hintoja ja kustannuksia, joissa ei ole vinoutumia sen johdosta, että maa ei ole markkinatalousmaa.

(80) Yhdysvaltojen ja Kiinan taloudellisen kehitystason ero ei sinänsä ole vertailumaan valinnan kannalta merkityksellinen seikka. Nykyaikaisiin ja kannattaviin markkinoihin, joille on luonteenomaista voimakas kilpailu, kohdistuvan valinnan odottaisi johtavan alempaan normaaliarvoon kuin jos vertailumaan taloudellinen kehitys olisi samaa tasoa kuin maassa, joka ei ole markkinatalousmaa.

(81) Edellä esitetyn perusteella pääteltiin, että Yhdysvallat soveltui parhaiten vertailumaaksi ja että Yhdysvaltojen valinta vaikutti järkevältä ja perustellulta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.

(82) Tämän jälkeen komissio lähetti yhdysvaltalaiselle tuottajalle yksityiskohtaisemman kyselylomakkeen, jossa pyydettiin tietoja samankaltaisen tuotteen kotimarkkinoiden myyntihinnoista ja tuotantokustannuksista. Tuottajan vastaukset tarkastettiin yrityksen toimitiloissa.

(83) Ilmoitettuja tietoja koskevien huomautusten esittämiselle asetetun määräajan umpeuduttua kaksi kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, ettei Yhdysvallat ole sopiva vertailumaa, koska siellä on ollut tammikuusta 2001 asti vireillä tutkimus, jossa selvitetään kilpailun vastaista toimintaa ja hintojen vahvistamista Yhdysvaltojen polyesterikatkokuitujen markkinoilla ja joka koskee yhteistyössä toimivaa sekä kahdeksaa muuta Yhdysvalloissa toimivaa yritystä. Kyseisessä tutkimuksessa kaksi vastaajaa on myöntänyt syytteet oikeiksi ja niistä toiselle on määrätty seuraamuksia. Kyseiset tuottajat esittivät, että Yhdysvaltojen sijasta olisi käytettävä Etelä-Koreaa tai Taiwania.

(84) On syytä todeta, että edellä mainittu tutkimus koskee toimintaa, jota harjoitettiin yli vuosi ennen tutkimusajanjakson alkamista, ja ettei käytettävissä ollut tietoja, jotka olisivat viitanneet siihen, että kyseinen toiminta, jota kaksi syytteet oikeiksi myöntänyttä markkinatoimijaa harjoittivat, olisi vaikuttanut normaaliarvon laskennan perustana käytettyihin tutkimusajanjakson aikaisiin hintoihin. Sitä vastoin todettiin, että vertailumaassa toimivan tuottajan samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyynnistä saama voittomarginaali oli yhtä suuri tai alempi kuin Koreassa ja Taiwanissa toimivien tuottajien voittomarginaali. Yhteistyössä toimivaa yhdysvaltalaista tuottajaa (Wellman Inc.) vastaan ei myöskään esitetty tutkimuksen perusteella syytteitä, vaan Yhdysvaltojen viranomaiset ilmoittivat sille syyskuussa 2004, ettei yritystä tai sen työntekijöitä ollut tarkoitus asettaa syytteeseen. Edellä esitetyn valossa päätellään, että Yhdysvaltojen markkinoilla aikaisemmin mahdollisesti harjoitettu kilpailun vastainen toiminta ei ole vääristänyt yhteistyössä toimivan yhdysvaltalaisen tuottajan toimittamia tietoja, joita käytettiin normaaliarvon määrittämisen perustana. Näissä olosuhteissa Yhdysvallat vahvistetaan sopivaksi vertailumaaksi. Todettakoon kuitenkin, että näitä päätelmiä voidaan tarkastella uudelleen, jos tutkimuksessa ilmenee, että tutkimusajanjakson aikana on harjoitettu vastaavaa kilpailun vastaista toimintaa tai että se on vääristänyt tämän tutkimuksen päätelmiä.

- ii) Normaaliarvon määrittäminen vertailumaassa

(85) Vientiä harjoittaville tuottajille, joille ei myönnetty markkinatalouskohtelua, määritettiin normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti vertailumaassa toimivalta tuottajalta saatujen ja todennettujen tietojen pohjalta eli kaikkien Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla vastaavista tuotelajeista maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella, sillä myynnin todettiin tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä ja edustavina määrinä.

(86) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 29–38 kappaleessa selostettua menetelmää käyttäen.

7.4 Vientihinta

(87) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien, joille myönnettiin markkinatalouskohtelu tai yksilöllinen kohtelu, vientimyynti yhteisöön suuntautui kokonaisuudessaan suoraan yhteisössä sijaitseville riippumattomille asiakkaille, ja sen vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.

7.5 Vertailu

(88) Vaaditut oikaisut tehtiin tullinpalautusten, kuljetus-, vakuutus- ja käsittely-, pakkaus- ja luottokustannusten, pankkikulujen ja palkkioiden huomioon ottamiseksi, milloin se oli aiheellista ja perusteltua.

(89) Tietyillä kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien, joille myönnettiin yksilöllinen kohtelu, viemillä tuotelajeilla oli niihin verrattaviin vertailumaassa myytyihin lajeihin verrattuna jossain määrin erilaiset fyysiset ominaisuudet, esimerkiksi erilainen kiilto, väri, läpimitta tai silikonikäsittely. Tästä syystä tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan a alakohdan mukainen oikaisu. Koska muita luotettavia tietoja ei ollut käytettävissä, oikaisu tehtiin vertailumaassa todetun kyseisiin erityispiirteisiin liittyvän hintaeron perusteella.

(90) Tutkimus osoitti, että vertailumaassa kaikki myynti suuntautui loppukäyttäjille, kun taas kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat käyttivät myös muita myyntikanavia. Koska vertailumaassa ei ollut samoja myyntikanavia, tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan ii alakohdan mukainen erityisoikaisu vähentämällä loppukäyttäjiä koskevasta normaaliarvosta 10 prosenttia voittomarginaalin bruttoarvosta vastaava määrä.

(91) Edellä esitetyn perusteella normaaliarvoksi vahvistettiin noin 70–90 prosenttia yritysten, joille myönnettiin yksilöllinen kohtelu, yhteisöön viemästä tarkasteltavana olevan tuotteen määrästä. Tämän katsottiin edustavan parhaillaan harjoitettavan polkumyynnin astetta.

(92) Kiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta tehtiin myös oikaisu arvonlisäveron palautusta koskevien erojen huomioon ottamiseksi.

7.6 Polkumyyntimarginaali

(93) Yritykselle, jolle myönnettiin markkinatalouskohtelu, vahvistettiin polkumyyntimarginaali vertaamalla tuotelajeittain yrityksen painotettua keskimääräistä normaaliarvoa sen painotettuihin keskimääräisiin vientihintoihin, jotka määritettiin edellä kuvatulla tavalla.

(94) Niiden kolmen yrityksen osalta, joille myönnettiin yksilöllinen kohtelu, verrattiin vertailumaalle määritettyä kunkin yhteisöön viedyn tuotelajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa vastaavan yhteisöön viedyn tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan, kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa säädetään.

(95) Sille yhteistyössä toimivalle yritykselle, jolle ei myönnetty markkinatalouskohtelua eikä yksilöllistä kohtelua, sekä kaikille yhteistyöstä kieltäytyneille viejille, määritettiin koko maata koskeva polkumyyntimarginaali yhtäältä muussa kuin markkinatalousmaassa toimivalle tuottajalle, jolle ei myönnetty yksilöllistä kohtelua, todetun polkumyyntimarginaalin ja toisaalta 49 kappaleessa selostetun mukaisesti jollekin yhteistyössä toimivalle muun kuin markkinatalousmaan tuottajalle määritetyn korkeimman edustavaa mallia koskevan polkumyyntimarginaalin painotettuna keskiarvona.

(96) Polkumyyntimarginaalit prosentteina CIF-nettohinnasta vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:

Yritys | Polkumyyntimarginaali |

Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd | 26,3 % |

Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd | 4,9 % |

Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd | 49,0 % |

Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd | 63,2 % |

Kaikki muut yritykset | 85,8 % |

8. Saudi-Arabia

(97) Kyselyyn vastasi kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa ja viisi toiseen viejään etuyhteydessä olevaa tuojaa.

8.1 Saudi Basic Industries Corporation (Sabic)

8.1.1 Normaaliarvo

(98) Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja myi samankaltaista tuotetta edustavassa määrin kotimarkkinoilla. Tämän myynnin ei kuitenkaan voitu katsoa tapahtuneen hinnan osalta tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tästä syystä ja koska muilta viejämaassa toimivilta tuottajilta ei saatu luotettavia tietoja, normaaliarvo oli määritettävä laskennallisesti, kuten perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdassa säädetään.

(99) Normaaliarvon laskemiseksi lisättiin kunkin vientiin myydyn tuotelajin osalta tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneesta samankaltaisen tuotteen kotimarkkinamyynnistä asianomaiselle yhteistyössä toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle tutkimusajanjakson aikana aiheutuneet tosiasialliset myynti-, hallinto- ja yleiskulut sen omiin tutkimusajanjakson aikaisiin keskimääräisiin valmistuskustannuksiin.

(100) Koska muista Saudi-Arabiassa toimivista vientiä harjoittavista tuottajista ei ollut käytettävissä luotettavia tietoja (ks. 104–106 kappale) ja koska asianomainen vientiä harjoittava tuottaja ei saattanut käytettäväksi tietoja saman yleisen tuoteluokan tuotteiden tuotannosta ja myynnistä, voittomarginaali oli määritettävä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muulla hyväksyttävällä menetelmällä. Tältä osin 5 prosentin voittomarginaali katsottiin kohtuulliseksi. Käytettävissä ei ollut tietoja, jotka olisivat osoittaneet, että tällainen voittomarginaali ylittäisi voiton, jonka muut viejät tai tuottajat tavallisesti saavat samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden myynnissä Saudi-Arabian kotimarkkinoilla, mikä täyttää perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan vaatimukset.

8.1.2 Vientihinta

(101) Kaikki yhteisöön suuntautunut myynti tapahtui sellaisen etuyhteydessä olevan tuojan kautta, joka jälleenmyi tuotetta sekä etuyhteydessä oleville että etuyhteydettömille asiakkaille. Etuyhteydessä olevat asiakkaat puolestaan jälleenmyivät tuotetta muille, riippumattomille asiakkaille. Tämän vuoksi vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti laskennallisesti.

8.1.3 Vertailu

(102) Oikaisuja tehtiin kuljetus-, vakuutus-, pakkaus- ja luottokustannusten erojen huomioon ottamiseksi.

(103) Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja vaati normaaliarvon oikaisemista myös kotimarkkinoilla ilmenneiden myynnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi. Vaaditun määrän perusteeksi ei ollut näyttöä, eikä myöskään käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä kyseisen seikan vaikuttavan hintojen vertailukelpoisuuteen. Etenkään ei voitu osoittaa, että kotimarkkinoiden asiakkaat olisivat sen johdosta jatkuvasti maksaneet eri hintoja. Lisäksi todettiin, etteivät kyseiset kustannukset liittyneet pelkästään samankaltaisen tuotteen myyntiin kotimarkkinoilla, vaan myös muille markkinoille suuntautuneeseen myyntiin, johon sisältyy myös tarkasteltavana olevan tuotteen myynti yhteisöön. Pyydetty oikaisu oli edellä esitetyn perusteella hylättävä, koska se ei täyttänyt perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdassa asetettuja vaatimuksia.

8.2 National Polyester Fibers Factory (NPF)

(104) Kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittama kyselyvastaus oli erittäin puutteellinen ja siihen sisältyi ristiriitaisia tietoja. Vaikka yritystä pyydettiin korjaamaan, täydentämään ja selventämään vastauksiaan, se ei toimittanut puuttuvia tietoja eikä tehnyt tarvittavia korjauksia. NPF:n toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa ilmeni, että yritys oli jättänyt ilmoittamatta yli puolet tutkimusajanjakson aikaisesta polyesterikatkokuitujen kotimarkkinamyynnistään. Ei myöskään todettu yhtäpitävyyttä yrityksen ilmoittaman kokonaismyyntimäärän, johon sisältyy myös yhteisöön vietäväksi myyty määrä, ja yrityksen kirjapitoasiakirjojen välillä. Tämän vuoksi katsottiin, ettei kyselyvastauksessa ilmoitettuja myyntitietoja voitu pitää luotettavana perustana polkumyyntimarginaalia vahvistettaessa.

(105) Myöskään tuotantokustannuksiin liittyvät tiedot eivät täsmänneet yrityksen omien kirjanpitoasiakirjojen kanssa eikä esitetty näyttöä siitä, että ilmoitetut tiedot todella olisivat aukottomia ja oikeita. Tästä syystä pääteltiin, etteivät tuotantokustannuksista esitetyt tiedot olleet luotettavia ja ettei niitä voitu käyttää normaaliarvon määrityksen perustana.

(106) Edellä esitetyn valossa katsottiin, ettei kyseiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle voitu määrittää polkumyyntimarginaalia sen omien tietojen perusteella. Tämän vuoksi polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tässä yhteydessä ja ottaen huomioon NPF:n toimittamat riittämättömät tiedot, ei ollut syytä päätellä, että NPF harjoitti polkumyyntiä eri tasoisena kuin toinen Saudi-Arabiassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja. Tämän vuoksi pidettiin tarkoituksenmukaisena vahvistaa NPF:lle samantasoinen polkumyyntimarginaali kuin toisellekin Saudi-Arabiassa toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle.

(107) Yritys vastusti tätä menettelyä väittäen, että se oli toiminut täysin avoimesti ja että sen toimittamissa tiedoissa olleet virheellisyydet olivat tahattomia ja pelkkiä kirjoitusvirheitä. Se ei kuitenkaan toimittanut uusia todennettavissa olevia tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut muuttaa päätelmiään.

(108) Toinen saudiarabialainen vientiä harjoittava tuottaja vastusti edellä kuvattua menettelyä väittäen, että se merkitsisi yhteistyöstä kieltäytymisen palkitsemista. Lisäksi se väitti, että NPF vei sellaisia tuotelajeja, jotka eivät ole vertailukelpoisia Sabicin viemien tuotelajien kanssa. Tässä yhteydessä on paikallaan muistaa, että NPF:lle määritettiin polkumyyntimarginaali parhaiten soveltuvien käytettävissä olevien tietojen perusteella. Koska Sabic vastasi selvästi suurimmasta osasta (81 prosenttia) Saudi-Arabiasta yhteisöön suuntautuneesta tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä ja koska muuta hyväksyttävää menetelmää ei ollut, tämä katsottiin asianmukaiseksi perustaksi määritettäessä polkumyyntimarginaalia NPF:lle. Kuten edellä todettiin, ei myöskään ollut syytä päätellä, että NPF harjoitti eri tasoista polkumyyntiä kuin toinen Saudi-Arabiassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja. Kyseisten kahden yrityksen viemistä eri tuotelajeista todetaan, että ne kaikki sisältyvät tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään. Näissä olosuhteissa komission käyttämää menettelyä pidetään hyväksyttävänä.

8.2.1 Polkumyyntimarginaali

(109) Polkumyyntimarginaali vahvistettiin edellä esitetyllä tavalla vertaamalla tuotelajeittain yrityksen painotettua keskimääräistä normaaliarvoa sen painotettuihin keskimääräisiin vientihintoihin. Kuten 106 kappaleessa selostetaan, polkumyyntimarginaali toiselle Saudi-Arabiassa toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle eli NPF:lle vahvistettiin samalle tasolle kuin yhteistyössä toimivalle saudiarabialaiselle tuottajalle (Sabic) todettu marginaali.

(110) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit prosentteina CIF-nettohinnasta vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:

National Polyester Fibers Factory 31,7 %

Saudi Basic Industries Corporation (Sabic) 31,7 %

(111) Koska edellä mainitut kaksi yritystä edustivat kaikkea Saudi-Arabiasta yhteisöön suuntautuvaa vientiä, myös jäännöstulli vahvistettiin 48 kappaleessa selostetun mukaisesti samalle tasolle kuin sille yhteistyössä toimivalle yritykselle, jolla oli korkein polkumyyntimarginaali. Jäännöstulli ilmaistuna prosentteina CIF-nettohinnasta vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana on siten 31,7 prosenttia.

9. Korean tasavalta

(112) Kyselyvastaukset saatiin kolmelta otokseen valitulta vientiä harjoittavalta tuottajalta.

(113) Yksi vientiä harjoittava tuottaja lähetti aluksi tietoja kaikista tuotteista, jotka sisältävät polyesteriä. Koska tämä tarkastelu koskee kuitenkin ainoastaan karstaamattomia, kampaamattomia tai muuten kehruuta varten käsittelemättömiä polyesteriä olevia synteettikatkokuituja, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 5503 20 00 (sisältävät vähintään 50 prosenttia polyesteriä), huomioon jätettiin ottamatta kaikki ne vientiä harjoittavan tuottajan ilmoittamat tuotteet, joissa on vähemmän kuin 50 prosenttia polyesteriä.

9.1 Normaaliarvo

(114) Otokseen valitun kolmen vientiä harjoittavan tuottajan samankaltaisen tuotteen myynti oli edustavaa, kuten 29–31 kappaleessa määriteltiin. Suureksi osaksi normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella. Kuitenkin niille tuotelajeille, joiden kotimarkkinamyynti oli riittämätöntä, jotta sitä olisi voitu pitää edustavana, tai se ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskennallisesti, kuten 34 kappaleessa selostetaan.

(115) Yksi Korean tasavallassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti korealaisille teollisuusyrityksille suuntautuneen myynnin kotimarkkinamyyntinä, vaikka tuote olikin viime kädessä tarkoitettu vientiin. Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kyseinen myynti oli tarkoitettu kotimarkkinoiden kulutukseen. Myyntiin sovellettiin kuitenkin erityisiä vientimyynnin hallinnollisia järjestelyjä, joiden mukaisesti myynnistä ei kannettu kotimarkkinoiden myyntiveroa, se laskutettiin yleensä Yhdysvaltojen dollareina ja maksettiin rembursseilla, siihen sovellettiin tullinpalautusjärjestelyjä ja yritysten kirjanpidossa se luokiteltiin yleensä paikalliseksi vientimyynniksi. Näissä olosuhteissa ja 2 kappaleessa mainitussa tutkimuksessa (alkuperäinen tutkimus) omaksutun toimintamallin mukaisesti kyseistä myyntiä ei otettu huomioon laskettaessa normaaliarvoa asianomaiselle yritykselle.

(116) Sama Korean tasavallassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja sai tukea taloudellisissa vaikeuksissa olevien korealaisten yritysten avustamiseen tarkoitetusta kansallisesta ohjelmasta, niin kutsutusta tervehdyttämisohjelmasta. Ohjelmassa yritys kykeni muuttamaan velkoja omaksi pääomaksi, jolloin merkittävä määrä voitiin kirjata tileihin tuloksi ja näin kompensoida suuri osa yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskuluista. Tästä syystä katsottiin, ettei kyseistä määrää tulisi pitää tavanomaisena tulona, joka otetaan huomioon myynti-, hallinto- ja yleiskuluja laskettaessa. Ilmoitetut myynti-, hallinto- ja yleiskulut, joihin sisältyi myös keinotekoinen tulo, eivät näin ollen kohtuullisesti ilmentäneet samankaltaisen tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyviä kustannuksia. Tämän vuoksi kyseistä määrää ei otettu perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti huomioon myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia laskettaessa.

(117) Yritys vaati myös, että epävarmojen saatavien korvauksiin perustuvat tulot olisi otettava huomioon myynti-, hallinto- ja yleiskuluja laskettaessa. Koska saatavat eivät liittyneet tarkasteltavana olevaan tuotteeseen ja ne koskivat tervehdyttämisohjelman mukaisia etuuksia, ne eivät ole tavanomaisia tuloja, jotka olisi otettava huomioon myynti-, hallinto- ja yleiskuluja laskettaessa. Yritys väitti, että epävarmoja saatavia korvataan joka vuosi eikä niitä sen vuoksi pitäisi jättää laskelman ulkopuolelle. Tämä ei vastannut yrityksen tilintarkastuskertomusta, josta käy ilmi, ettei korvaamista tapahtunut kahden viimeisimmän tilivuoden aikana ja että se liittyi nimenomaan tervehdyttämisohjelmaan. Tästä syystä kyseiset tulot jätettiin edelleen pois myynti-, hallinto- ja yleiskuluja koskevasta laskelmasta.

(118) Yritys väitti, että myynti-, hallinto- ja yleiskuluihin tehdyt oikaisut perustuivat sen tavanomaiseen liiketoimintaan eikä niitä sen vuoksi pitäisi kyseenalaistaa. Se toimitti kuitenkin tietojen ilmoittamisen jälkeen uusia tietoja, joista ilmeni, että kahdessa edellisessä kappaleessa tarkoitetut tulot eivät koskeneet tarkasteltavana olevaa tuotetta. Uudet todentamattomat tiedot olivat kuitenkin ristiriidassa yrityksen toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa saatujen tietojen kanssa eikä niitä sen vuoksi voitu hyväksyä. Tämän perusteella tervehdyttämisohjelmaan liittyvät vaatimukset hylätään.

(119) Sama vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti tutkimusajanjaksolta huomattavan määrän vakuutustuloja, jotka perustuivat yhdellä tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantolinjalla ennen tutkimusajanjaksoa sattuneeseen tulipaloon. Yritys vähensi tulon tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyyntiin liittyvistä myynti-, hallinto- ja yleiskuluista. Toisaalta se ei ottanut huomioon palosta johtuvia kustannuksia, jotka ilmenivät tutkimusajanjakson aikana. Myynti-, hallinto- ja yleiskulut arvioitiin tämän vuoksi aivan liian pieniksi. Vakuutustulo käytettiin uuden tuotantolinjan asentamiseen eikä tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon. Tämän vuoksi katsottiin, että kaikki palosta aiheutuneet kustannukset ja tulot joko syntyivät tutkimusajanjakson ulkopuolella tai eivät liittyneet tarkasteltavana olevaan tuotteeseen, minkä vuoksi niitä ei pitäisi ottaa huomioon laskettaessa myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia normaaliarvon laskemista varten.

(120) Tietojen ilmoittamisen jälkeen yritys ilmoitti, ettei se hyväksy edellä olevia päätelmiä, ja väitti, että sille oli aiheutunut kustannuksia liiketoiminnan tappioiden muodossa. Tämä väite oli kuitenkin jo tutkittu yrityksen toimitiloihin tehdyssä tarkastuksessa, jolloin yritys ei kyennyt esittämään näyttöä siitä, mikä osa vakuutustulosta olisi kohdennettu liiketappioiden korvaamiseen. Tästä syystä väite oli hylättävä.

9.2 Vientihinta

(121) Yksi vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti, että alkuperäisessä tutkimuksessa yrityksellä oli yhteisössä siihen etuyhteydessä oleva tuoja. Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tilanne oli muuttunut ja että vaikka kyseinen yhteisössä sijaitseva tuoja olikin edelleen olemassa, se ei ollut enää etuyhteydessä kyseiseen yritykseen. On syytä huomata, että kyseisen tuojan osuus korealaisen vientiä harjoittavan tuottajan yhteisöön myymästä tarkasteltavana olevan tuotteen määrästä oli merkittävä. Tämä asia tutkittiin huolellisesti, jotta olisi voitu ratkaista, oliko perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan soveltaminen tässä tapauksessa perusteltua.

(122) Analysoitiin hintoja, jotka korealainen vientiä harjoittava tuottaja oli veloittanut siihen etuyhteydessä olevalta tuojalta. Kyseisen myynnin todettiin tapahtuneen jatkuvasti samantasoisilla hinnoilla kuin mitä tutkimusajanjakson aikana veloitettiin etuyhteydettömiltä tuojilta. Näissä olosuhteissa katsottiin, että toisiinsa etuyhteydessä olevien osapuolten välillä sovelletut hinnat olivat tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisia ja luotettavia. Koska siis vientihinnat olivat luotettavia, ei ollut tarvetta soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan säännöksiä ja tehdä päätelmiä yritysten välisestä suhteesta.

(123) Tästä syystä kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan kohdalla vientihinta perustui kaikkien yhteisössä olevien asiakkaiden maksamiin tai maksettavaksi tuleviin hintoihin.

(124) Kahden muun vientiä harjoittavan tuottajan kohdalla vientihinta määritettiin yhteisössä olevien etuyhteydettömien asiakkaiden maksamien tai maksettavaksi tulevien hintojen perusteella.

9.3 Vertailu

(125) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin oikaisujen muodossa huomioon tuontimaksujen ja välillisten verojen, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, pankkikulujen, luottokustannusten ja palkkioiden erot, milloin se oli aiheellista ja perusteltua.

(126) Kaikki kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysi tullinpalautusten huomioon ottamista sillä perusteella, että samankaltaisesta tuotteesta kannettiin tuontimaksut, jos se oli tarkoitettu kulutettavaksi viejämaassa, mutta maksut palautettiin, kun tuote myytiin vietäväksi yhteisöön. Kaikissa tapauksissa pyydetyn oikaisumäärän todettiin olevan suurempi kuin kotimarkkinoilla samankaltaisesta tuotteesta kannettu maksu, joten pyydettyä määrää oikaistiin vastaavasti.

(127) Tietojen ilmoittamisen jälkeen kaksi yritystä vastusti menetelmiä, joilla oikaisut tullinpalautusten huomioon ottamiseksi tehtiin, osittain siksi, että ne olivat erilaiset kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Ne vaativat, että olisi käytettävä samoja menetelmiä, joita ne olivat käyttäneet kyselyvastauksissaan.

(128) Todettiin, että yritysten käyttämä laskutapa, joka oli sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa, ei kuvastanut samankaltaisesta tuotteesta tosiasiallisesti kannettuja tuontitulleja. Se ei siis vastannut perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan vaatimuksia ja oli hylättävä. Tässä tutkimuksessa käytetyt menetelmät vastasivat perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdassa vahvistettuja edellytyksiä, minkä vuoksi ne katsottiin kaikkein soveltuvimmiksi eikä niitä muutettu.

(129) Lisäksi kaikki kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysivät luottokustannusten huomioonottamista Korean kotimarkkinoilla käytettävässä nk. avoimessa luottojärjestelmässä sovellettujen asiakkaiden tosiasiallisten maksuaikojen mukaisesti. Todettiin, että kyseisessä järjestelmässä vientiä harjoittavat tuottajat eivät yleensä varsinaisesti asettaneet erityisiä maksuaikoja ja ettei sovellettuja maksuaikoja voitu määrittää tarkasti, koska kuitteja ei voitu yhdistää tiettyihin kauppalaskuihin. Näin ollen oikaisuja ei voitu myöntää.

(130) Tietojen ilmoittamisen jälkeen kaksi yritystä väitti, ettei se seikka, että niillä oli käytössä avoin luottojärjestelmä, ollut sinänsä syy evätä luottokustannusten huomioon ottamiseksi tehtävää oikaisua. Tutkimus osoitti kuitenkin, ettei hintojen ja ilmoitettujen luottoehtojen välillä ollut johdonmukaista yhteyttä. Ei kyetty osoittamaan, että asiakkaille olisi myönnetty ennen myyntiä tietyt luottoehdot, joilla sen vuoksi olisi ollut vaikutusta hintoihin ja hintojen vertailtavuuteen. Tämän vuoksi vientiä harjoittavien tuottajien väite oli hylättävä.

(131) Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti muiden tekijöiden perusteella eli siksi, että vienti ja kotimarkkinoiden myynti tapahtuivat kaupan eri portaissa, mikä vaikutti hintojen vertailtavuuteen. Se väitti, että kotimarkkinamyynti suuntautui pääasiassa loppukäyttäjille, kun taas vienti yhteisöön suuntautui lähinnä jakeluyrityksille. Koska yritys ei kyennyt ilmaisemaan asianmukaista oikaisua määrällisesti, pyynnön perustana käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan d alakohdan i alakohdan asemesta ii alakohtaa. Myöhemmin yritys vaati oikaisun tekemistä kotimarkkinoilla toimivilta loppukäyttäjiltä ja jakeluyrityksiltä veloitettujen hintojen eron perusteella. Yritys ei kuitenkaan kyennyt osoittamaan tällaista johdonmukaista ja selvää eroa hinnoissa. Siten ei voitu päätellä, että kaupan porrasta koskeva ero olisi vaikuttanut hintojen vertailtavuuteen, minkä vuoksi pyyntö oli hylättävä.

(132) Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että oli perusteltua tehdä oikaisu fyysisten ominaisuuksien eron huomioon ottamiseksi, sillä eri tuotelajeilla on eri denier ja erilainen kiilto. Yritys ei kuitenkaan kyennyt osoittamaan, että denieriä ja kiiltoa koskeva ero vaikuttaisi hintaan tai hintojen vertailtavuuteen, minkä vuoksi väite oli hylättävä.

9.4 Polkumyyntimarginaali

(133) Painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen tuotelajikohtaisen noudettuna lähettäjältä -vientihinnan vertailu osoitti, että kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa harjoitti polkumyyntiä. Toisen tuottajan yhteydessä on lisäksi syytä huomata, että tutkimusajanjakson viimeisen kuukauden (toinen jakso) aikana sovelletut vientihinnat todettiin yleisesti ja keskimäärin korkeammiksi kuin sitä ennen (ensimmäinen jakso) veloitetut hinnat. Vaikka hinnat olivat toisen jakson aikana korkeat ja enimmäkseen tasolla, joka ei enää merkinnyt polkumyyntiä, merkittävää polkumyyntiä harjoitettiin ensimmäisellä jaksolla, jolloin vientihinnat olivat alemmat. Vientihintojen rakenne oli siis merkittävästi erilainen tutkimusajanjakson ensimmäisen ja toisen jakson välillä. Lisäksi todettiin, että keskiarvojen vertailu ei toisi esiin tutkimusajanjakson ensimmäisen jakson aikana harjoitettua merkittävää polkumyyntiä, koska sen yhteydessä ei voitaisi ottaa asianmukaisesti huomioon vientihintojen rakenteen merkitseviä eroja tutkimusajanjakson ensimmäisen ja toisen jakson välillä. Tämän vuoksi ja ottaen huomioon 124 kappaleessa esitetyt päätelmät pääteltiin, että painotettua keskimääräistä normaaliarvoa olisi perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti verrattava kaikkien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin, jotta vertailu toisi esille harjoitetun polkumyynnin koko laajuudessaan.

(134) Edellä 44 kappaleessa esitetyistä syistä ei ollut mahdollista suorittaa normaaliarvon ja vientihinnan vertailua kullekin yksittäiselle liiketoimelle. Koska näet vientiä harjoittava tuottaja laati ainoastaan yhden kauppalaskun kuukaudessa asiakasta kohden, ei ollut mahdollista vertailla järkevällä tavalla keskenään yksittäisiä vientitapahtumia ja kotimarkkinoiden yksittäisiä myyntitapahtumia; tällainen vertailu olisi edellyttänyt keskiarvojen laskemista saman kuukauden hinnoille (jolloin kyseessä ei enää olisi yksittäisten liiketoimien välinen vertailu) tai vientihinta olisi ollut valittava vertailuun sattumanvaraisesti.

(135) Se vientiä harjoittava tuottaja, jonka yhteydessä painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin kaikkien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin, kyseenalaisti tämän menetelmän. Yritys näet väitti, että oli olemassa taloudelliset perusteet sille, että kyseinen rajallinen määrä liiketoimia toteutettiin tutkimusajanjakson viimeisen kuukauden aikana muuhun kuin polkumyyntihintaan ja ettei sen vuoksi ollut oikeutettua katsoa, että vientihintojen rakenne oli eri jaksojen aikana erilainen. On kuitenkin huomattava, että kyseisten kauppalaskujen taloudellisia perusteita - riippumatta siitä, onko niillä merkitystä tässä yhteydessä - ei voitu tarkistaa lopulliselta asiakkaalta. Lisäksi vientiä harjoittavan tuottajan väite, jonka mukaan kyseiselle rajoitetulle määrälle liiketoimia oli taloudelliset perusteet, on ristiriidassa yrityksen itsensä toimittamien tietojen kanssa, sillä tutkimuksessa yritys väitti, että hintakompensaatio oli tapahtunut tutkimusajanjakson jälkeen. Sitä paitsi yrityksen polkumyyntimarginaali laskettuna tutkimusajanjakson yhdelletoista kuukaudelle (joulukuuta lukuun ottamatta) ja tutkimusajanjakson ensimmäiselle puolivuotiskaudelle painotettujen keskiarvojen vertailuna oli samaa tasoa kuin mihin päädyttiin vertaamalla koko tutkimusajanjakson ajalta painotettua keskimääräistä normaaliarvoa kaikkien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin. Edellä esitetty huomioon ottaen on painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen kaikkien yksittäisten vientitapahtumien hintoihin tässä tapauksessa soveltuva menetelmä.

(136) Otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimivien yritysten polkumyyntimarginaaliksi laskettiin otokseen kuuluneiden yritysten painotettu keskimääräinen marginaali. Perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti tässä yhteydessä ei otettu huomioon Sung Lim Co. Ltd -yritystä, jonka polkumyyntimarginaali on vähimmäistasoa.

(137) Vahvistetut polkumyyntimarginaalit prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:

- Huvis Corporation, Seoul 5,7 %,

- Saehan Industries Inc., Seoul 10,6 %,

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si 0,9 % (vähimmäistasoa),

- Otokseen kuulumattomat yhteistyössä toimivat yritykset 6,0 %

- Kaikki muut yritykset 10,6 %.

10. Taiwan

(138) Kyselyvastaukset saatiin molemmilta otokseen valituilta vientiä harjoittavilta tuottajilta.

(139) Molemmat vientiä harjoittavat tuottajat lähettivät aluksi tietoja kaikista tuotteista, jotka sisältävät polyesteriä. Koska tämä tarkastelu koskee kuitenkin ainoastaan karstaamattomia, kampaamattomia tai muuten kehruuta varten käsittelemättömiä polyesteriä olevia synteettikatkokuituja, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 5503 20 00 (sisältävät vähintään 50 prosenttia polyesteriä), huomioon jätettiin ottamatta kaikki vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamat tuotteet, joissa on vähemmän kuin 50 prosenttia polyesteriä.

10.1 Normaaliarvo

(140) Samankaltaisen tuotteen myynti oli molempien vientiä harjoittavien tuottajien osalta edustavaa. Suureksi osaksi normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti Taiwanissa olevien riippumattomien asiakkaiden tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamien tai maksettaviksi tulevien hintojen perusteella. Kuitenkin niille tuotelajeille, joiden kotimarkkinamyynti oli riittämätöntä tai ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskennallisesti, kuten 34 kappaleessa selostetaan. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton laskemisen perustana käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan johdantokappaleen mukaisesti tosiasiallisia tietoja, jotka koskivat tutkittavana olevan vientiä harjoittavan tuottajan tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoa ja myyntiä tavanomaisessa kaupankäynnissä.

10.2 Vientihinta

(141) Vientihinnat määritettiin kummallekin vientiä harjoittavalle tuottajalle perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisössä olevien etuyhteydettömien asiakkaiden tosiasiallisesti maksamien hintojen perusteella.

10.3 Vertailu

(142) Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin oikaisujen muodossa huomioon kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, pakkauskustannusten, pankkikulujen, hyvitysten, alennusten, luottokustannusten ja palkkioiden erot, milloin se oli aiheellista ja perusteltua.

10.4 Polkumyyntimarginaali

(143) Kunkin polyesterikatkokuitulajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vastaavan lajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan noudettuna lähettäjältä -tasolla ja samassa kaupan portaassa.

(144) Vertailu osoitti, että polkumyyntiä esiintyi kummankin tutkittavana olevan taiwanilaisen vientiä harjoittavan tuottajan kohdalla, ja polkumyyntimarginaali oli määrä, jolla vahvistettu normaaliarvo ylitti yhteisöön suuntautuvan viennin hinnan.

(145) Vahvistetut polkumyyntimarginaalit prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei 1,7 %,

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei 1,8 %,

(146) Koska kumpikin polkumyyntimarginaali on vähimmäistasoa eli alle 2 prosenttia, olisi komission tavanomaisen käytännön mukaisesti päätettävä Taiwanin vastainen menettely ottamatta käyttöön toimenpiteitä, jos näihin tuloksiin johtaneet olosuhteet katsotaan pysyviksi.

D. MUUTTUNEIDEN OLOSUHTEIDEN PYSYVYYS JA VAHINGOLLISEN POLKUMYYNNIN JATKUMISEN/TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS

1. Yleistä

(147) Taiwania ja Korean tasavaltaa koskevan välivaiheen tarkastelun yhteydessä komissio selvitti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti myös, voitiinko alkuperäisen tutkimuksen jälkeen muuttuneiden polkumyyntiä ja vahinkoa koskevien olosuhteiden muutos katsoa pysyväksi.

(148) Taiwanin osalta tutkittiin lisäksi perusasetuksen 11 artiklan 7 kohdan mukaisesti, oliko todennäköistä, että polkumyynti jatkuisi tai toistuisi, jos toimenpiteet kumottaisiin.

2. Korean tasavalta

(149) Edellä todetun mukaisesti tämä tutkimus osoitti, että kolmesta otokseen valitusta vientiä harjoittavasta tuottajasta kahden kohdalla esiintyy polkumyyntiä, tosin alempitasoisena kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Kolmannen vientiä harjoittavan tuottajan yhteydessä todettiin, kuten alkuperäisessäkin tutkimuksessa, että polkumyyntiä tapahtui vähimmäistasolla.

(150) Tutkittaessa polkumyyntiä koskevien olosuhteiden muutoksen pysyvyyttä otettiin huomioon tuotantokapasiteetti, myyntimäärien kehittyminen kotimarkkinoilla, yhteisön markkinoilla ja muiden kolmansien maiden markkinoille suuntautuvassa viennissä sekä otokseen valittujen kolmen Korean tasavallassa toimivan vientiä harjoittavan tuottajan, jotka edustivat 80 prosenttia yhteisöön tutkimusajanjakson aikana suuntautuneesta tarkasteltavana olevan tuotteen myynnistä, myyntihinnat kaikilla edellä mainituilla markkinoilla.

2.1 Tuotantokapasiteetti

(151) Tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantomäärä on kasvanut vuodesta 2001 lähtien hieman eli 3,5 prosenttia (toimenpiteet otettiin käyttöön joulukuussa 2000), kun taas tuotantokapasiteetti on vähentynyt noin 4 prosenttia. Tämän vuoksi kapasiteetin käyttöaste nousi korkeaksi (vuonna 2001 89 prosenttia ja tutkimusajanjakson aikana 95 prosenttia) ja käyttämätöntä kapasiteettia oli vähän. Vientiä harjoittavat tuottajat eivät ennakoineet tuotannon kasvavan tulevina vuosina ja yksi tärkeimmistä tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön tutkimusajanjakson aikana vieneistä viejistä jopa lopetti tuotteen tuotannon tutkimusajanjakson jälkeen.

2.2 Myynnin määrä

(152) Kotimarkkinoiden tilanne on pysynyt viime vuosien aikana suhteellisen vakaana. Vaikka kotimarkkinoiden kulutus saattaa vähentyä, jos tietyt polyesterikatkokuitujen käyttäjät siirtävät tuotantolaitoksensa Korean ulkopuolelle, ei kotimarkkinoilla ole näköpiirissä merkittäviä välittömiä muutoksia. Vaikka polyesterikatkokuitujen kulutus kotimarkkinoilla vähenisi, voitaisiin siirtyä tuottamaan muita polyesterilankoja, mikä on teknisesti melko helppo toteuttaa, ja/tai tarkasteltavana oleva tuote voitaisiin viedä muihin kolmansiin maihin mahdollisesti soveltaen voimassa olevia polkumyyntitulleja, jotka ovat alemmat kuin yhteisön markkinoilla sovellettavat tullit. Korealaiset tuottajat ovat lisäksi varsin vientisuuntautuneita yrityksiä, jotka myyvät yli 70 prosenttia polyesterikatkokuitujen tuotannostaan kolmansien maiden markkinoille. Kun otetaan huomioon suhteellisen vähäinen riippuvuus kotimarkkinoista, kotimaisen kulutuksen väheneminen ei vaikuttaisi merkitsevästi yritysten kannattavuuteen. Näin ollen ei olisi välttämättä tarpeen laajentaa myyntiä kiireellisesti muille Korean ulkopuolella oleville asiakkaille tarjoamalla polyesterikatkokuituja alemmilla hinnoilla. Käytettävissä olevien tietojen perusteella ei siten voida päätellä, että kotimarkkinoiden koon muuttuminen lisäisi automaattisesti polyesterikatkokuitujen vientiä yhteisöön yhä suurempaa polkumyyntiä kuvastavin hinnoin.

(153) Muihin kolmansiin maihin suuntautunut vientimyynti on ollut vakaata kolmen viimeisimmän tilivuoden aikana ja sen osuus tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyynnistä on ollut noin 68 prosenttia. Ei ole syytä uskoa, etteivätkö kolmansien maiden markkinat kykenisi ottamaan tulevaisuudessa vastaan enemmän vientiä, etenkin kun polyesterikatkokuitujen kysyntä on maailmanlaajuisesti kasvussa tarkasteltavana olevan tuotteen käytön laajentuessa kehruun ja kudonnan lisäksi yhä enemmän myös kuitukangassovelluksiin.

(154) Kun otetaan huomioon korealaisten tuottajien korkea kapasiteetin käyttöaste, käyttämättömän kapasiteetin vähäisyys sekä melko vakaa tilanne kotimarkkinoilla ja muilla vientimarkkinoilla, on myös epätodennäköistä, että polkumyyntitoimenpiteiden tason alentaminen johtaisi yhteisöön tulevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin merkittävään kasvuun.

2.3 Myyntihinnat

(155) Tutkittiin, olisiko todennäköistä, että alempi polkumyyntimarginaali johtaisi vientihintojen laskuun, mikä saattaisi lisätä polkumyyntiä. Koska toimenpiteet olivat voimassa ja yhteisöön suuntautuvan viennin määrä pysyi toimenpiteistä huolimatta tasaisena ja huomattavana, ei ole viitteitä siitä, että alempi polkumyyntimarginaali johtaisi vientihintojen laskuun. Sitä vastoin voitaisiin väittää, että tuojien maksettavaksi tulevat alemmat polkumyyntitullit antaisivat Koreassa toimiville yrityksille mahdollisuuden nostaa hintojaan ilman, että etuyhteydettömän asiakkaan maksama lopullinen hinta muuttuisi.

2.4 Normaaliarvon todennäköinen kehitys

(156) Ei todettu viitteitä siitä, että tässä tutkimuksessa määritettyä normaaliarvoa ei voitaisi katsoa pysyväksi.

(157) Voitaisiin väittää, että raaka-aineiden hintakehitys, joka korreloi voimakkaasti öljyn hintoihin, saattaisi vaikuttaa merkittävästi normaaliarvoon. Katsottiin kuitenkin, että koska raaka-aineet ovat hyödykkeitä, joiden hinta määräytyy kansainvälisillä markkinoilla, niiden hinnannousu vaikuttaisi vientihintaan ja normaaliarvoon samalla tavoin, koska kaikkiin markkinatoimijoihin kohdistuisi samanlainen vaikutus.

2.5 Korean tasavaltaa koskevat päätelmät

(158) Edellä oleva huomioon ottaen pääteltiin perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että polkumyyntimarginaalin alenemiseen johtaneita muuttuneita olosuhteita voitiin kohtuudella pitää pysyvinä.

(159) Yrityksestä, jonka polkumyyntimarginaalin todettiin olevan vähimmäistasoa, olisi paikallaan huomata, että siihen oli jo sovellettu nollan prosentin polkumyyntitullia siitä asti, kun lopulliset toimenpiteet otettiin käyttöön vuonna 2000. Tässä välivaiheen tarkastelussa ei kyseisen yrityksen yhteydessä todettu polkumyyntiä huolimatta etenkin Kiinasta ja Saudi-Arabiasta alhaisin hinnoin tulevasta tuonnista, joka kilpailee Koreasta tulevan tuonnin kanssa. Tämän vuoksi ei ole syytä uskoa, että kyseinen yritys muuttaisi tulevaisuudessa vientikäyttäytymistään merkittävästi.

(160) Ottaen huomioon sen, että kaikille asianomaisille Koreassa toimiville yrityksille todettiin alempi polkumyyntimarginaali ja ettei kyseistä tilannetta voitu pitää lyhytkestoisena, olisi asetuksella (EY) N:o 2852/2000 käyttöönotettuja toimenpiteitä muutettava vastaavasti.

(161) Samasta syystä olisi Sung Lim Co. Ltd. -yritykselle vahvistettava vähimmäistasoa oleva polkumyyntimarginaali.

3. Taiwan

(162) Analyysissä otettiin huomioon tuotantokapasiteetti, myyntimäärien kehittyminen kotimarkkinoilla, yhteisön markkinoilla ja muiden kolmansien maiden markkinoille suuntautuvassa viennissä sekä otokseen valittujen kahden Taiwanissa toimivan vientiä harjoittavan tuottajan, jotka edustivat yli 90 prosenttia yhteisöön tutkimusajanjakson aikana suuntautuneesta tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä, myyntihinnat kaikilla edellä mainituilla markkinoilla.

3.1 Tuotantokapasiteetti

(163) Viimeksi kuluneiden neljän tilivuoden aikana kummankin Taiwanissa toimivan vientiä harjoittavan tuottajan tuotantokapasiteetti pieneni noin 6,5 prosenttia. Vaikka kapasiteetin käyttöaste oli kokonaisuudessaan vain 73 prosenttia, se on pysynyt koko ajan suhteellisen tasaisena. Käytettävissä olevien tietojen perusteella näyttää siltä, että tuotantoa ollaan siirtämässä toisiin maihin (Vietnamiin ja Kiinaan), joissa tuottavuus on parempi. Sen vuoksi ei ole todennäköistä, että toimenpiteiden kumoaminen lisäisi yhteisöön suuntautuvaa vientiä, sillä vaikka käyttämätöntä kapasiteetti onkin käytettävissä, se todennäköisesti siirrettäisiin muihin kolmansiin maihin.

3.2 Myynnin määrä

(164) Viimeksi kuluneiden kolmen tilivuoden aikana vientiä harjoittavien tuottajien pääasiallisina tarkasteltavana olevan tuotteen markkinoina ei ole ollut yhteisö vaan muut kolmannet maat. Yhteisön markkinoille myyty määrä oli silti huomattava, sillä sen osuus tarkasteltavana olevan tuotteen koko myyntimäärästä oli tutkimusajanjaksona 24 prosenttia. Aikaa myöten osuus on kuitenkin pienentynyt (vuonna 2001 se oli 29 prosenttia). Huolimatta voimassa olevista muita kolmansia maita (Kiina ja Japani) koskevista toimenpiteistä kolmansiin maihin suuntautuva vienti kasvoi kolmen vuoden aikana 14 prosenttia ja tutkimusajanjakson aikana sen osuus tarkasteltavana olevan tuotteen koko myyntimäärästä oli 62 prosenttia.

(165) Kolmen viimeisimmän tilivuoden aikana kotimarkkinamyynnin määrä pysyi tasaisena ja tutkimusajanjakson aikana sen osuus tarkasteltavana olevan tuotteen koko myyntimäärästä oli 13,4 prosenttia.

(166) Kun otetaan huomioon, että vaikka vientiä harjoittaviin tuottajiin sovelletaan useissa kolmansissa maissa polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, ne ovat lisänneet muihin, yhteisön ulkopuolisiin maihin suuntautuvaa vientiään ja että ne ovat olleet edelleen merkittävässä määrin edustettuina myös yhteisön markkinoilla, ei ole selviä viitteitä siitä, että käyttämätöntä tuotantokapasiteettia ohjattaisiin yhteisön markkinoille, jos Taiwania vastaan suunnattu menettely päätettäisiin. Tässä yhteydessä päätellään myös, että tuotantokapasiteetin siirtäminen kolmansiin maihin ei ole yhteydessä voimassa oleviin Taiwanista peräisin olevan tuonnin vastaisiin kaupan suojatoimenpiteisiin.

3.3 Myyntihinnat vientimarkkinoilla

(167) Yhteisöön ja kolmansiin maihin tutkimusajanjaksolla vietäväksi myytyjen tuotteiden hintoja verrattiin keskenään.

(168) Todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen koko myynnin (kaikki tuotelajit) myyntihinnat olivat olleet yhteisössä merkittävästi korkeammat (kolmen viimeksi kuluneen tilivuoden aikana yli 10 prosenttia) kuin kolmansissa maissa. Yhteisön markkinoiden ja muiden vientimarkkinoiden välillä todettu hintaero voitiin kuitenkin selittää pitkälti vientiä harjoittavien tuottajien viemien tuotelajien hyvin erilaisilla hinnoilla. Koska lisäksi yhteisöön viety määrä on voimassa olevista polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä huolimatta huomattava, toimenpiteiden päättäminen saattaisi jopa tarjota viejille tilaisuuden korottaa vientihintaansa.

(169) Edellä esitetyn perusteella ei ole viitteitä siitä, että muilla vientimarkkinoilla sovellettu hintataso kertoisi yrityksen mahdollisuuksista laskea yhteisöön suuntautuvan viennin hintoja.

3.4 Normaaliarvon todennäköinen kehitys

(170) Tutkimuksessa ei tullut esille mitään, mikä viittaisi normaaliarvon muuttumiseen. Kotimarkkinoiden tilanteessa ei ole tapahtunut muutoksia ja myös kotimarkkinoihin liittyvät kustannukset ovat pysyneet samalla tasolla.

(171) Raaka-aineiden hintojen vaikutuksesta normaaliarvoon 157 kappaleessa esitetyt päätelmät pätevät myös Taiwaniin.

3.5 Taiwania koskevat päätelmät

(172) Edellä oleva tarkastelu ei viittaa siihen, että polkumyyntiä alkaisi uudelleen esiintyä, jos toimenpiteet päätettäisiin.

4. (Vahingollisen) polkumyynnin jatkumisen/toistumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät

(173) Voimassa olevat Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevat toimenpiteet ovat ankarammat kuin mitä tarvitaan polkumyynnillä tuetun tuonnin vahingollisen vaikutuksen poistamiseksi. Ottaen huomioon, että polkumyynti todennäköisesti jatkuisi tai toistuisi, jos toimenpiteet päätettäisiin, ja viitaten päätelmiin, joiden mukaan polkumyyntiä esiintyy voimassa olevista Korean tasavallan vastaisista toimenpiteistä huolimatta, päätellään, että toimenpiteitä olisi muutettava ja vahvistettava ne tässä tarkastelussa todetulle tasolle.

(174) Voimassa olevat Taiwanista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa sovellettavat toimenpiteet eivät enää ole perusteltuja. Ottaen huomioon, ettei minkään todettu viittaavan siihen, että polkumyynti todennäköisesti jatkuisi tai toistuisi, jos toimenpiteet kumottaisiin, ja viitaten tämän tarkastelun päätelmiin vähimmäistasoa olevasta polkumyynnistä päätellään, että Taiwania vastaan suunnattu menettely olisi päätettävä ottamatta käyttöön toimenpiteitä.

(175) Valituksen tehnyt yhteisön tuotannonala vastusti Taiwanista tulevaa tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn ehdotettua päättämistä. Se vaati, että pelkästään otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tilanteen sijasta olisi analysoitava Taiwanin markkinoita kokonaisuudessaan, koska on todennäköisempää, että otokseen kuulumattomat yritykset alkaisivat uudelleen harjoittaa vientiä polkumyyntihinnoilla, jos toimenpiteet kumottaisiin. Se väitti, että otokseen kuulumattomat yritykset hyvin todennäköisesti pyrkisivät huonon taloudellisen tilanteensa vuoksi maksimoimaan kassavirtansa lisäämällä (polkumyyntihinnoilla tapahtuvan) viennin määrää, mikä näkyisi myös niiden Yhdysvaltoihin suuntautuvaan vientiin soveltamissa hintakäytännöissä. Lisäksi väitettiin, että koska kyseisten yritysten tuotantokapasiteetti olisi noin 66 prosenttia yhteisön kulutuksesta, niiden viennistä johtuvat vaikutukset olisivat merkittävät.

(176) Huomattakoon, että valittu otos ei edustanut pelkästään 95 prosenttia Taiwanista yhteisöön suuntautuvasta polyesterikatkokuitujen viennistä, vaan se edusti myös 43 prosenttia Taiwanista muihin maihin suuntautuvasta vastaavasta viennistä, 71 prosenttia kotimarkkinamyynnistä ja 57 prosenttia kotimarkkinoiden tuotannosta ja oli siten perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti erittäin edustava. Lisäksi huomautetaan, ettei valituksen tehnyt yhteisön tuotannonala esittänyt otoksesta vastalauseita menettelyn varhaisemmassa vaiheessa.

(177) Mitä tulee vahingollisen polkumyynnin toistumisen todennäköisyyteen, valituksen tehnyt yhteisön tuotannonala perusti näkemyksensä pelkkiin väitteisiin, joiden tueksi ei esitetty riittävää näyttöä. Niinpä väitteestä, että otokseen kuulumattomat yritykset hyvin todennäköisesti pyrkisivät huonon taloudellisen tilanteensa vuoksi maksimoimaan kassavirtansa lisäämällä EU:hun polkumyyntihinnoilla tapahtuvan viennin määrää, todetaan että kassavaroja voidaan luoda myynnin määrän kasvattamisen lisäksi monilla erilaisilla tavoilla, kuten lisäämällä lainanottoa, myymällä kannattamattomia toiminnan aloja ja kasvattamalla pääomaa osakeannin kautta. Väitetystä Yhdysvaltoihin suuntautuvasta polkumyyntihintaan tapahtuvasta viennistä ei myöskään esitetty vakuuttavaa näyttöä. Todettakoon vielä, että valituksen tehneen yhteisön tuotannonalan analyysi Taiwanissa olevasta tuotantokapasiteetista ei ota huomioon tuotantokapasiteetin vähentymistä, jota taiwanilaisten tuotantolaitosten siirtäminen Taiwanin ulkopuolelle ja yhden taiwanilaisen tuottajan konkurssi mahdollisesti aiheuttavat.

(178) Edellä esitetty huomioon ottaen Taiwaniin liittyvän polkumyynnin toistumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät pidetään voimassa.

E. VAHINKO

1. Yhteisön tuotannonalan määritelmä

(179) Seuraavat yhteisön tuottajat tukivat valitusta:

- Catalana de Polimers, S.A., Espanja

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Saksa

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Espanja

- Tergal Fibres, S.A., Ranska

- Trevira GmbH, Saksa

- Wellman International Limited, Irlanti

(180) Koska kyseiset kuusi yhteistyössä toimivaa yhteisön tuottajaa edustivat 49 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön tuotannosta ja koska yksikään valitukseen osallistumaton yhteisön tuottaja ei selvästi vastustanut tämän menettelyn aloittamista, katsotaan että valituksen tehneet yhteisön tuottajat muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuotannonalan. Kaksi valituksen tekijöihin kuulumatonta tuottajaa toimitti komissiolle yleisiä tietoja mutta ei tukenut valitusta.

2. Yhteisön kulutus

(181) Yhteisön kulutus määritettiin asianomaisista maista ja kaikista muista sellaisista kolmansista maista, joiden tiedetään tuottavan tarkasteltavana olevaa tuotetta ja vievän sitä yhteisöön, tulevan tuonnin määrän sekä yhteisön tuotannonalan ja muiden yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla myymän määrän perusteella. Koska vain kaksi kymmenestä valitukseen osallistumattomasta yhteisön tuottajasta toimitti tietoja myynnistään, kahdeksan muun valitukseen osallistumattoman tuottajan myynti laskettiin yhteisön tuotannonalan tekemässä valituksessa ilmoitettujen tietojen perusteella. Näille tiedoille saatiin tukea erään kuitualaan erikoistuneen riippumattoman konsulttiyrityksen julkaisuista.

(182) Johdonmukaisuussyistä tässä menettelyssä käytettiin Eurostatin tietoja, kun määritettiin asianomaisiin CN-koodeihin liittyvän tuonnin määrää. Huomattakoon, että asianomaisissa viejämaissa toimivien tuottajien ilmoittamat tuontimäärät olivat