[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 31.1.2011

KOM(2011) 23 lopullinen

Suositus

NEUVOSTON PÄÄTÖS

järjestelyistä Monacon ruhtinaskunnan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten

PERUSTELUT

Valuuttasopimukset Euroopan unionin sekä Monacon, San Marinon ja Vatikaanin välillä tehtiin näiden maiden ja toisaalta Ranskan ja Italian välillä ennen euron käyttöönottoa voimassa olleiden järjestelyjen oikeudellisen jatkuvuuden varmistamiseksi.

Kymmenen vuotta sen jälkeen, kun euro korvasi Italian ja Ranskan valuutat, joita käytettiin Monacossa, San Marinossa ja Vatikaanissa, neuvosto pyysi komissiota tarkastelemaan, ovatko valuuttasopimukset toimivia[1]. Arvioinnin tulokset hyväksyttiin komission tiedonannossa ”Kertomus Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta”[2].

Komission päätelmien mukaan valuuttasopimusten nykymuotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat unionin ja kyseiset sopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia. Tämän perusteella neuvosto teki 16. lokakuuta 2009 kaksi päätöstä, joilla annettiin Euroopan komissiolle ja Italian tasavallalle valtuudet neuvotella uudelleen voimassa olevat sopimukset. Vatikaanivaltion kanssa tehtiin uusi valuuttasopimus 17. joulukuuta 2009[3]. Neuvottelut San Marinon kanssa jatkuvat edelleen.

Tässä suositusluonnoksessa neuvoston päätökseksi määritellään järjestelyt Monacon ruhtinaskunnan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten.

Vaikka Vatikaanivaltion ja San Marinon kanssa tehtyihin sopimuksiin tarvittiin useita merkittäviä muutoksia, valuuttasopimuksen uudelleenneuvottelut Monacon ruhtinaskunnan kanssa ovat todennäköisesti rajallisempia, koska Monacon ruhtinaskunta soveltaa jo kaikkea asian kannalta merkityksellistä unionin pankki- ja rahoituslainsäädäntöä. Komissio ehdottaa tämän vuoksi, että muutoksia pyritään tekemään seuraaviin määräyksiin:

- Liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen enimmäismäärä

Historiallisista syistä liikkeeseen laskettavien kolikkojen vuotuiset enimmäismäärät Monacon, Vatikaanin ja San Marinon osalta vahvistettiin kahdella eri tavalla (Monaco saa nyt laskea liikenteeseen eurometallirahoja määrän, joka on 1/500 Ranskassa lyötyjen kolikkojen määrästä, kun taas Vatikaanilla ja San Marinolla oli/on kiinteät kiintiöt), mikä johtaa hyvin erilaisiin tuloksiin.

Jotta kaikkien valuuttasopimuksen tehneiden maiden kohtelu olisi tasavertaista, komissio ehdottaa, että otetaan käyttöön uusi yhdenmukainen menetelmä liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen laskemiseksi (jota siis käytetään kaikissa sopimuksissa tulevaisuudessa). Lisäksi komissio on ehdottanut, että valuuttasopimuksen allekirjoittaneet maat voisivat laskea liikkeeseen suurempia määriä, jotta niiden kolikoita olisi jonkin verran liikkeessä. Kolikot, joita lyödään vähän, ovat hyvin kysyttyjä rahankeräilijöiden keskuudessa. Tämän seurauksena kolikot eivät toimi alkuperäisessä tehtävässään maksuvälineinä vaan niitä pidetään yksinomaan keräilykappaleina.

Vatikaanin kanssa tehdyn uuden sopimuksen ja San Marinon kanssa neuvoteltavan sopimuksen mukaisesti uudet enimmäismäärät muodostuisivat kiinteästä ja vaihtelevasta osasta:

1. Kiinteän osan tarkoituksena on kattaa rahankeräilijöiden kysyntä. Yleisten arvioiden mukaan yhteensä noin 2 340 000 euroa pitäisi olla riittävä määrä keräilymarkkinoiden tarpeiden kattamiseen.

2. Vaihteleva osa perustuisi Monacon tapauksessa Ranskassa keskimäärin liikkeeseen laskettavaan määrään. Ranskassa liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan Monacon ruhtinaskunnan asukkaiden lukumäärällä.

3. Toimivaltainen tuomioistuin

Nykyisissä valuuttasopimuksissa ei anneta unionille minkäänlaista valtaa siinä tapauksessa, että valuuttasopimukset allekirjoittaneet maat eivät hoidakaan velvoitteitaan (esim. eivät asetetussa määräajassa saata asiaa koskevaa unionin lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään), lukuun ottamatta vihonviimeistä – ja siksi epätodennäköistä – mahdollisuutta sanoa sopimus irti yksipuolisesti. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että Euroopan unionin tuomioistuimelle annetaan toimivalta ratkaistaessa riitoja , joita valuuttasopimusten täytäntöönpanossa saattaa ilmetä.

- Sopimuksen muoto

Valuuttasopimuksen muotoa olisi mukautettava.

- Suositus

NEUVOSTON PÄÄTÖS

järjestelyistä Monacon ruhtinaskunnan kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 219 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen[4],

ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[5],

sekä katsoo seuraavaa:

4. Unionilla on ollut toimivalta rahataloudellisissa ja valuuttakurssia koskevissa asioissa euron käyttöönottopäivästä lähtien.

5. Neuvoston olisi päätettävä järjestelyistä, jotka liittyvät raha- tai valuutta-aloja koskevista sopimuksista neuvottelemiseen ja sopimusten tekemiseen.

6. Ranskan tasavalta teki Euroopan yhteisön puolesta 26 päivänä joulukuuta 2001 valuuttasopimuksen Monacon ruhtinaskunnan kanssa.

7. Ranskalla on pitkäaikaiset valuuttasuhteet Monacon ruhtinaskuntaan, ja nämä suhteet näkyvät monissa oikeudellisissa asiakirjoissa. Monacon ruhtinaskunnassa sijaitsevilla rahoituslaitoksilla on oikeus käyttää Ranskan keskuspankin jälleenrahoitusjärjestelyjä ja ne osallistuvat joihinkin Ranskan maksujärjestelmiin samoin edellytyksin kuin Ranskan pankit.

8. Neuvosto totesi 10 päivänä helmikuuta 2009, että komission olisi tarkasteltava uudelleen nykyisten sopimusten toimivuutta ja sitä, olisiko liikkeeseen laskettavien kolikkojen enimmäismäärää lisättävä.

9. Komissio totesi tiedonannossaan Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta[6], että Monacon kanssa tehdyn valuuttasopimuksen nykyistä muotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat yhteisön ja kyseiset sopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia.

10. Valuuttasopimus Monacon kanssa olisi sen vuoksi neuvoteltava uudestaan, jotta voidaan mukauttaa liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen enimmäismäärää, valita tuomioistuin, jolla on toimivalta mahdollisten riitojen ratkaisemisessa, ja mukauttaa sopimuksen muotoa uuteen yhteiseen sopimusmuotoon. Tämänhetkisen sopimuksen olisi pysyttävä voimassa, kunnes sopimuspuolten välillä on tehty uusi sopimus,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Ranskan tasavallan on ilmoitettava Monacon ruhtinaskunnalle tarpeesta muuttaa mahdollisimman pian nyt voimassa olevaa valuuttasopimusta, joka on tehty Euroopan unionin puolesta toimivan Ranskan tasavallan ja Monacon ruhtinaskunnan välillä, ja ehdotettava neuvotteluja muutettavista sopimuksen määräyksistä.

2 artikla

Neuvoteltaessa sopimuksesta Monacon ruhtinaskunnan kanssa unioni pyrkii seuraaviin muutoksiin:

11. Sopimus tehdään unionin, jota edustavat Ranskan tasavalta ja Euroopan komissio, sekä Monacon ruhtinaskunnan välillä.

12. Monacon eurokolikkojen liikkeeseen laskettavan enimmäismäärän määrittämismenetelmää tarkistetaan. Uusi enimmäismäärä lasketaan menetelmällä, jossa yhdistetään kiinteä osa, jolla pyritään keräilymarkkinoiden tarpeet kattamalla estämään liiallinen rahankeräilijöiden spekulointi Monacon kolikoilla, ja vaihteleva osa, joka lasketaan siten, että Ranskassa asukasta kohti liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan Monacon asukkaiden lukumäärällä. Sopimuksessa vahvistetaan nimellisarvoisina liikkeeseen laskettavien Monacon eurokolikkojen vähimmäisosuudeksi 80 prosenttia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta keräilykolikkojen liikkeeseenlaskua.

13. Euroopan unionin tuomioistuin valitaan elimeksi, joka vastaa sopimuksen soveltamisessa mahdollisesti ilmenevien riitojen ratkaisemisesta. Jos unioni tai Monaco katsoo, ettei toinen sopimuspuoli ole täyttänyt valuuttasopimuksesta johtuvia velvoitteitaan, se voi viedä asian tuomioistuimeen. Tuomioistuimen tuomio on molempia sopimuspuolia sitova, ja niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tuomion noudattamiseksi tuomioistuimen tuomiossaan vahvistamassa määräajassa. Jos unioni tai Monaco ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä tuomion noudattamiseksi asetetussa määräajassa, toinen sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen välittömästi.

14. Valuuttasopimuksen muotoa mukautetaan.

3 artikla

Ranskan tasavalta ja Euroopan komissio käyvät neuvottelut Monacon ruhtinaskunnan kanssa unionin puolesta. Euroopan keskuspankki osallistuu neuvotteluihin täysimääräisesti, ja sen hyväksyntä vaaditaan asioissa, jotka kuuluvat sen toimivaltaan. Ranskan tasavalta ja komissio pyytävät Euroopan talous- ja rahoituskomitealta lausunnon sopimusluonnoksesta.

4 artikla

Ranskan tasavallalla ja komissiolla on oikeus tehdä sopimus unionin puolesta, paitsi jos talous- ja rahoituskomitea tai Euroopan keskuspankki katsoo, että sopimus on esitettävä neuvostolle.

Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle, komissiolle ja Euroopan keskuspankille.

Tehty Brysselissä […].

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] Neuvoston päätelmät liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevista yleisistä suuntaviivoista, 2922. Ecofin-neuvoston kokous 10.2.2009.

[2] KOM(2009) 359, 14. heinäkuuta 2009.

[3] EUVL C 28, 4.2.2010, s. 13.

[4] EUVL C , , s. .

[5] EUVL C , , s. .

[6] KOM(2009) 359.