FI Euroopan unionin virallinen lehti C 271/22

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2011/C 271/09

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTEENVETO

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”CHELČICKO-LHENICKÉ OVOCE”

EY-N:o CZ-PGI-0005-0436-23.11.2004

SAN ( ) SMM ( X )

Tässä yhteenvedossa esitetään tuote-eritelmän pääkohdat tiedotustarkoituksessa.

1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen:

Nimi: Úřad průmyslového vlastnictví Osoite: Antonína Čermáka 2a 160 68 Praha 6 ČESKÁ REPUBLIKA Tfn +420 220383111 Fax +420 224324718 Sähköposti: posta@upv.cz

2. Ryhmittymä:

Nimi: Unie ovocnářů jižních a západních Čech Osoite: Netolická 534/2 384 02 Lhenice ČESKÁ REPUBLIKA Tfn +420 388321371 Fax +420 388321280 Sähköposti: zemcheba@iol.cz Kokoonpano: tuottaja/jalostaja ( X ) muu ( )

3. Tuotelaji:

Luokka 1.6: Hedelmät

4. Eritelmä:

(yhteenveto asetuksen (EY) N:o 510/2006 4 artiklan 2 kohdan mukaisista vaatimuksista)

4.1 Nimi:

”Chelčicko-Lhenické ovoce”

4.2 Kuvaus:

Lauhkean ilmaston hedelmät, jotka on tarkoitettu syötäviksi sellaisenaan tai säilyketeollisuuden käyttöön. Säilykkeistä ei käytetä nimeä Chelčicko-Lhenické ovoce. Kyseessä ovat pääasiassa siemenkodalliset, kivelliset ja pienet hedelmät. Paikallisten hedelmien maku on täyteläinen, hapokas ja monipuolisen hedelmäinen ja pitkään suussa säilyvä. Sekä aromiin että makuun vaikuttavat hedelmien erityisominaisuudet (raikkaus, elinvoimaisuus ja kiinteys) johtuvat pääasiassa paikallisista ympäristöolosuhteista (esimerkiksi päivä- ja yölämpötilan erot kypsymisvaiheessa, aamuinen sumu kasvualueella). Chelčickon ja Lhenickon alueelta peräisin olevat hedelmät erottuvat muiden alueiden hedelmistä johtuen niiden erityisominaisuudesta, luonnollisesti tasapainoisesta sokerin ja happojen suhteesta. Niin sanotut puhtaat hedelmämaut syntyvät tästä ihanteellisesta suhteesta. Yleisvaikutelma on raikkaus, mieto maku ja hieno, runsas ja pitkäaikainen jälkimaku. Kyse on ominaisuudesta, joka on yhteistä kaikille Chelčicko-Lhenické ovoce -nimellä kutsuttaville hedelmille ja se on erityinen juuri tälle alueelle.

Kyse on pääasiassa seuraavista hedelmistä: omenat, kirsikat, hapankirsikat, luumut ja punaherukat. Nykyisin kasvatettavia lajikkeita ovat Julia, Angold, Šampion, Rubín – Bohemia, Rubinola, Topaz, Jonagold – Jonagored, Jonaprince, Golden Delicious, Idared, Merlose, Spartan (omenat); Burlat, Karešova, Vanda, Sam, Těchlovan, Kordia ja Napoleonova (kirsikat); Morellenfeuer, Érdi Bötermö, Fanal, varjomorelli (hapankirsikat); Čačanska rana, Čačanska lepotica, Čačanska najbolja, Stanley, Domácí velkoplodá (luumut); Holandský červený, Heinemannův pozdní, Losan, Rubigo, Rondon (punaherukat); sekä Otelo ja Öjebyn (mustaherukat).

4.3 Maantieteellinen alue:

Hedelmätarhat sijaitsevat Bavorovin syvängöllä Chelčickon alueella ja Blanský Lesin rinteillä Lhenickon alueella. Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmiä viljellään ainoastaan tällä alueella (Tšekissä Etelä-Böömissä Strakonicen ja Prachaticen alueilla). Alueilla ovat seuraavat kunnat: Chelčice, Truskovice, Libějovice, Vodňany, Krtely, Malovice, Bavorov ja Tourov (Chelčickon alue) sekä Lhenice, Vadkov, Mičovice, Jáma, Hoříkovice, Třebanice, Hrbov, Vodice, Třešňový Újezdec, Horni Chrášťany, Dolní Chrášťany ja Ratiborova Lhota (Lhenickon alue).

4.4 Alkuperätodisteet:

Merkintöihin sisältyvät viljelyalueet, varastot, säilytyslaatikot, erät ja pakkauspäivät. Asiakkaista pidetään tarkkaa luetteloa. Näin ollen kukin toimitus on jäljitettävissä ja yksittäisiä toimituksia ei ole mahdollista sekoittaa keskenään. Hedelmät lajitellaan, varastoidaan ja pakataan rajatulla maantieteellisellä alueella ja siksi niiden sekoittuminen muualla kasvatettuihin hedelmiin on mahdotonta.

Tuotantoon sovelletaan pääasiassa integroidun hedelmänviljelyn järjestelmistä ja menetelmistä annettuja ohjeita (SISPO). Eritelmän noudattamista koskevia tarkastuksia tehdään sisäisesti, minkä lisäksi niitä tekevät ulkopuoliset laboratoriot, ylempi tarkastuslaitos eli Tšekin maatalous- ja elintarviketarkastuslaitos (Státní zemědělská a potravinářská inspekce, SZPI) ja SISPO-järjestelmän valvontakomitea (paikan päällä tehtävät tarkastukset).

Kaikkien alueella poimittujen hedelmien varustaminen merkinnöillä jo hedelmätarhassa ja tarkat sadonkorjuutiedot takaavat sen, etteivät hedelmät pääse sekoittumaan muilta alueilta peräisin olevien hedelmien kanssa.

Varastoissa käsitellään ennakkoon merkittyjä hedelmiä ja käsittelyt merkitään luetteloon, jossa on tiedot hedelmien liikkumisesta ja markkinointiprosessista. Asiakkaille toimitettavien hedelmien on oltava peräisin kyseisiltä viljelyalueilta, ja tämä käy ilmi niiden merkinnöistä.

Oma laboratorio valvoo tuotteiden laatua. Käytössä on järjestelmä kemiallisia ja mikrobiologisia tarkastuksia ja tuotteiden arviointia varten. Lisäksi on otettu käyttöön HACCP-järjestelmä. Tarkastuksia tekee myös valvova tarkastuslaitos (ks. kohta 4.7) tarkastussuunnitelman mukaisesti.

Lisäksi tehdään integroidun hedelmänviljelyn periaatteiden soveltamista koskevia tarkastuksia:

Hedelmätarhojen ja ympäristön tilaa valvotaan. Hedelmätarhoihin on asennettu merkinantolaitteet. SISPO-valvontakomitea suorittaa tarkastuksia viljelijöiden toimitiloissa tavallisesti kerran vuodessa. Tarkastusten pääasiallisia kohteita ovat maaperän saastuminen, lannoitteet ja kasteluvesi, ja lisäksi valvotaan raskasmetalleja hedelmissä, bioottisia ja abioottisia tekijöitä, lannoitteiden ja torjunta-aineiden käyttöä, kastelua ja istutusta. Tarkastuksista määrätään integroidun hedelmänviljelyn järjestelmistä ja menetelmistä annetuissa ohjeissa, jotka Tšekin maatalousministeriö on hyväksynyt.

4.5 Tuotantomenetelmä:

Kaikki hedelmät viljellään integroidun hedelmänviljelyn järjestelmistä annettujen ohjeiden (SISPO) mukaisesti, joiden laatimiseen on osallistunut myös paikallisia hedelmänviljelijöitä. SISPO:n määräämät integroidun tuotannon osatekijät ja menetelmät ovat seuraavat:

— Istutus: Hedelmien säilyvyyden ja kuluttajien laatuvaatimusten välinen kompromissi. Lajikkeiden valinta lämpötilan, sademäärän, kypsymiskauden ja sadonkorjuun perusteella. Perusrungon valinta maaperän, istutustavan ja -tiheyden perusteella.

— Tautien ja tuholaisten torjunta: Luonnollisen ja kemiallisen torjunnan yhdistelmä. Biologinen torjunta. Hyönteisiä syövien lintujen ylläpitäminen. Luonnollisten petoeläinten levittäminen. Sopivat fyysiset, biotekniset ja maatalousteknologiset suojausmenetelmät alueella (maaperänhoito, lannoitus, leikkaaminen, karsiminen). Kasvitasapaino, tautien ja tuholaisten vähentäminen. Kemiallisen torjunnan vähentäminen. Lievästi myrkyllisten kemiallisten valmisteiden, testattujen ja hyväksyttyjen torjunta-aineiden, eläin- ja sienitorjunta-aineiden käyttö tarvittaessa. Valikoiva kemiallinen torjunta (vain tuholaisia hävittävien ja hyödyllisille eläimille vaarattomien torjunta-aineiden käyttö). Tuholaisansat. Tautien ja tuholaisten esiintymistä koskevat ennusteet. Tarkastuksia ja käyttöä koskeva kirjanpito.

— Maaperänhoidon järjestelmä: Hedelmätarhat ovat ruohopeitteisiä (60–70 prosenttia alueesta) ja eri ruoholajeja yhdistellään. Ruohikot niitetään, erityisesti ennen sadonkorjuuta. Ruoho jätetään usein paikan päälle ja kerätään maakaistaleille. Kun sademäärä on alhainen (pääsääntöisesti alle 600 mm vuodessa), maata muokataan pinnalta (enintään 4 cm:n syvyyteen asti).

— Rikkaruohojen poisto: Rikkaruohojen määrän pitäminen harmittomana. Hyväksyttyjen kasvintorjunta-aineiden käyttö vain sopivina ajanjaksoina korkeintaan kerran vuodessa ja viimeistään 80 päivää ennen siemenkodallisten hedelmien keräämistä ja 50 päivää ennen kivellisten hedelmien keräämistä. Maaperänhoito sopivalla maalla. Rikkakasvien poltto. Runkojen ympärillä olevien maakaistaleiden kattaminen eli maanpinnan peittäminen orgaanisella materiaalilla tai värillisillä peitteillä.

— Hedelmätarhojen kastelu: Kasteluun käytetään vettä, jolla ei ole kielteisiä vaikutuksia alueen ihmisten ja eläinten terveyteen, maaperään, pinta- ja pohjaveden laatuun eikä muihin ympäristön osiin. Kasteluveden tarkastus suoritetaan ainakin kerran kuukaudessa.

— Hedelmätarhojen lannoittaminen: Maaperän sisältämien ainesosien ja yhdisteiden suhteen on oltava tasapainossa hedelmälajien ja -lajikkeiden viljelyn helpottamiseksi. Tämä suhde vaikuttaa puiden kuntoon sekä hedelmien laatuun ja määrään. Lannoitus tapahtuu kunkin hedelmälajin ja -lajikkeen osalta maaperän ainesosien ja yhdisteiden suositeltujen ja mitattujen arvojen väliseen eroon perustuen. Lannoitusta ei tehdä tiettynä ajanjaksona ennen sadonkorjuuta ja sen jälkeen. Lannoitusta ja satoa koskevat tiedot merkitään muistiin.

— Saastumisen valvonta: Erityisesti valvotaan raskasmetalleja maaperässä, kasteluvedessä, lannoitteissa ja hedelmissä. Hedelmien saastumisarvot mitataan käyttäen riittävän kattavia näytteitä.

— Hedelmäpuiden fysiologinen tila ja tasapaino: Maataloustekniset toimet (leikkaus, maaperän käsittely, lannoitus, kasvavien hedelmien lukumäärän valvonta jne.) mukautetaan määrän, ajankohdan ja keston mukaan. Hedelmätarhojen tasapainoa ei horjuteta. Fysiologista tasapainoa arvioidaan maaperäanalyyseillä ja hedelmien tarkastuksilla. Subjektiivinen tarkastus tehdään yleensä viisi viikkoa ennen sadonkorjuuta. Tarkastuksissa arvioidaan hedelmien versomista, vartta, kokoa, valonsaantia ja ulkonäköä. Tavoitteena on saada hyvin kehittyneitä hedelmiä, jotka sisältävät tasapainoisesti arvokkaita ainesosia (sokeria, happoja, vitamiineja, mineraaleja ja aromaattisia aineita).

— Hedelmäpuiden tuottoisuuden ja hedelmien laadunvalvonta: Hedelmäpuita karsitaan säännöllisesti, jotta hedelmiä saataisiin ihanteellinen määrä. Hedelmiä vähennetään joko poimien tai käyttämällä sallittuja määriä jotakin hyväksyttyä kemiallista ainetta.

— Hedelmäpuiden leikkaamisen ja karsimisen periaatteet: Siemenkodallisten hedelmien puita viljellään yhden rivin järjestelmässä, jotta voidaan käyttää koneita. Karsiminen suoritetaan suositeltuina ajankohtina ja hyväksytyillä menetelmillä. Molemmat näistä riippuvat hedelmälajista ja -lajikkeesta.

— Integroidun hedelmänviljelyn periaatteiden soveltamista koskevien tarkastusten osalta ks. kohta 4.4.

Kaikkia hedelmäpuulajeja karsitaan kahdesti vuoden aikana ja käsitellään kemiallisesti kasvukauden aikana riippuen tautien ja tuholaisten esiintymisestä kussakin hedelmätarhassa tiettynä vuonna. Kemialliset käsittelyt perustuvat kielteisten ilmiöiden mittauksiin ja valvontaan. Toimiin ryhdytään vasta kun taloudellisia haittoja on havaittavissa. Kaikki hedelmätarhat ovat ruohopeitteisiä ja ruohoa niitetään säännöllisesti. Runkojen ympärillä olevat maakaistaleet pidetään paljaina kasveista kasvintorjunta-aineilla. Vain jotkin kirsikkapuuistutukset ovat täysin ruohopeitteisiä.

Chelčickon ja Lhenickon alueiden ominaispiirre on lisäksi se, että yleisiä SISPO-menettelyjä sovelletaan ja tuotteita kehitetään (esimerkiksi tuholaisten torjunta) aluekohtaisesti kyseisellä alueella.

Puiden hoito kunkin hedelmäpuulajin osalta:

Omenapuut

Omenapuita viljellään avoimissa ja kuivissa paikoissa, joissa ei esiinny hallaa. Omenapuiden perusrungoiksi valitut puut ovat jonkin verran voimakkaammin kasvavia, koska viljelyalueen korkeudella maaperässä ei ole tarpeeksi vapaita ravinteita ja puiden on saatava itse jossakin määrin ravintoaineita. Aiemmin käytettiin M1-, M4-, ja A2-tyyppisiä perusrunkoja, kun taas nykyään M9-perusrunko on yleisin. Pieniin puihin kiinnitetään erillinen tukikeppi tai verkkoaita, johon puut sidotaan. Useat tekijät vaikuttavat omenapuiden istutusetäisyyteen ja siksi alueella on käytössä useita vaihtoehtoja. Istutusetäisyys riippuu pääasiassa viljelijän teknisistä laitteista, paikasta, perusrungon tyypistä ja kasvumallista. Aiemmin viljeltiin pääasiassa rivi-istutettuja vapaasti kasvavia kääpiökasvuisia puita, mutta nykyään on siirrytty tiheämpään sukkulamaisten puiden istutukseen. Koska alueen ilmasto ja alue yleensä on kostea, jotkin viljelijät kastelevat viljelyksiä vain harvoin. Sadonkorjuu tapahtuu tehokkaasti; poimitut omenat kerätään suuriin laatikoihin, jotka merkitään paikan päällä ja kuljetetaan nopeasti ilmastoituun varastoon.

Kirsikkapuut

Kirsikkapuita viljellään tavallisesti kuivilla ja valoisilla paikoilla, joilla on alhainen pohjaveden taso. Aiemmin perusrunkoina käytettiin vapaasti kasvavia pitkä- tai lyhytrunkoisia linnunkirsikkapuita riittävällä etäisyydellä toisistaan, jotta kirsikat voitiin poimia tikkailta puun kaikilta puolilta. Nykyään puut istutetaan tiheämmälle istutusetäisyydelle ja perusrunkoina ovat PHL ja Gizela. Puun latvoja hoidetaan leikkaamalla ne tasaisiksi ja mataliksi. Kirsikat poimitaan tehokkaasti kuljetus- tai myyntipakkauksiin, ja hedelmätarhassa tehtävän merkinnän jälkeen ne kuljetetaan nopeasti varastoon jäähdyttämistä, markkinakäsittelyä ja kuluttajille toimittamista varten.

Hapankirsikkapuut

Hapankirsikkapuita viljellään paikoissa, joissa on luonnostaan alhainen ravinnepitoisuus ja kuiva maaperä. Puita kasvatetaan rivi-istutuksissa ja niiden istutusetäisyys helpottaa mekaanista poimintaa. Hapankirsikkapuiden perusrungot ovat useimmiten Mahaleb-tyyppiä, ja puiden muoto soveltuu mekaanisten sadonkorjuulaitteiden käyttöön. Hapankirsikat kerätään kuljetusastioihin, ja hedelmätarhassa tapahtuvan merkinnän jälkeen ne kuljetetaan nopeasti varastoon jäähdyttämistä varten tai säilyketehtaaseen jatkokäsittelyä varten. Varastosta toimitetaan valmiita lähetyksiä myös muuhun jatkokäsittelyyn. Vain osa hapankirsikoista poimitaan käsin ja nautitaan tuoreina. Tässä tapauksessa menettelytapa on sama kuin kirsikoiden osalta.

Luumupuut

Luumupuita viljellään useimmiten lyhytrunkoisten puiden rivi-istutuksina paikoissa, joissa on riittävästi vesivarantoja ja paksu savipitoinen maakerros. Luumupuiden viljelyssä käytetään useita eri perusrunkotyyppejä, joista yleisin on Myrobalan. Puiden latvat ovat useimmiten vapaasti kasvavia, mikä helpottaa hedelmien mekaanista poimintaa. Noin puolet sadosta poimitaan käytettäväksi sellaisenaan ja puolet säilyketeollisuutta varten. Näin ollen puiden hoidossa otetaan huomioon mekaaninen sadonkorjuu. Luumut kerätään useimmiten kuljetusastioihin, jotka kuljetetaan hedelmätarhassa tapahtuvan merkinnän jälkeen varastoon jäähdyttämistä ja markkinakäsittelyä varten. Teollisuuden jatkokäsittelyä varten poimittavat hedelmät viedään varastoon jäähdyttämistä ja toimitusten valmistelua varten tai suoraan säilyketehtaaseen jatkokäsittelyä varten.

Puna- ja mustaherukka

Herukoita viljellään erittäin kosteassa, ravinnepitoisessa ja syvässä maaperässä, useimmiten alavilla mailla mutta ei kuitenkaan paikoissa, joissa esiintyy hallaa, vaikka ne kestävätkin alueella viljeltävistä hedelmistä parhaiten kylmää. Laajat herukkaviljelmät ovat juuripistokkaista saatujen kasvien rivi-istutuksia. Istutusetäisyys määräytyy viljely- ja poimintalaitteiden ja -teknologian mukaisesti. Nykyään on enää vain joitain herukkapensaita, jotka soveltuvat ainoastaan käsinpoimintaan. Sadonkorjuu tapahtuu lähes yksinomaan mekaanisesti, ja marjat käsitellään säilyketeollisuudessa. Vain osa marjoista poimitaan käsin kuluttajille syötäviksi sellaisenaan ja ruuanlaitossa käytettäviksi. Mekaaninen sadonkorjuu tapahtuu automaattisen poimijan avulla. Marjat kerätään kuljetusastioihin, jotka merkitään täysinä paikan päällä ja kuljetetaan mahdollisimman nopeasti varastoon jäähdyttämistä ja kuluttajille toimittamista varten.

Varastointi ja pakkaaminen:

Varastointi ja pakkaaminen suoritetaan rajatulla alueella. Tällä estetään poimittujen hedelmien – jotka kuljetetaan suoraan viljelmiltä varastoon – mahdollinen vahingoittuminen. Tällä varmistetaan myös, etteivät hedelmät sekoitu muualla viljeltyjen hedelmien kanssa. Kun hedelmät viljellään, varastoidaan ja pakataan tietyssä paikassa yhdenmukaisella tavalla, ne eivät pääse pilaantumaan.

4.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

Chelčickon ja Lhenickon alue ja siellä viljeltävät hedelmät erottuvat ominaisuuksiltaan Tšekissä ja koko Euroopassa. Tästä ovat osoituksena ennen muuta maine, Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien erityisominaisuuksiin vaikuttavat tekijät ja muut erityiset seikat sekä Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien ominaisuuksien kytkös alueen viljelyedellytyksiin kunkin hedelmälajin osalta.

4.6.1 Maine

Hedelmänviljelyllä on Chelčickon ja Lhenickon alueella 700-vuotiset perinteet. Pitkän perinteen ja paikallisten hedelmien laadun vuoksi alue on saanut lisänimen ”Etelä-Böömin puutarha”. Hedelmäaihe esiintyy niin Chelčicen kuin Lhenicenkin kunnan vaakunassa. Alueen hedelmänviljelyn historiasta ja maineesta kertoo teos Lhenice, zahrada Jižních Čech (Lhenice, Etelä-Böömin puutarha), tekijänä Václav Starý et al.

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien maineesta ovat osoituksena myös jokavuotiset kukka- ja hedelmäfestivaalit, jotka järjestetään yhteistyössä Etelä- ja Länsi-Böömin hedelmänkasvattajien yhdistyksen kanssa. Kukkafestivaali on matkailu- ja pyöräilyturismitapahtuma, joka järjestetään kasvukauden alussa, kun hedelmäpuut heräävät taas eloon ja alkavat versoa ja kukkia. Hedelmäfestivaali on maineikas monipäiväinen tapahtuma, joka kuuluu lajissaan Tšekin tunnetuimpiin. Se muodostuu hedelmänäyttelystä ja siihen liittyvästä arviointitapahtumasta, hedelmämarkkinoista sekä kulttuuri- ja urheiluohjelmasta.

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien poikkeuksellisesta laadusta ovat osoituksena niille valtakunnallisissa näyttelyissä (mm. Zahrada Čech – Litoměřice) myönnetyt useat tunnustukset. Mainitun näyttelyn lisäksi viljelijät ovat osallistuneet menestyksekkäästi myös muihin valtakunnallisiin näyttelyihin, joita ovat Hortikomplex – Olomouc, Země živitelka – České Budějovice sekä Zemědělec – Lysá nad Labem.

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien viljelijät kuuluvat Etelä- ja Länsi-Böömin hedelmänkasvattajien yhdistykseen, joka harjoittaa muun muassa koulutus- ja valistustoimintaa, edistää hedelmien käyttöä, järjestää näyttelyitä ja harjoittaa julkaisu-, laatu- ja ympäristötoimintaa. Lisäksi alueella toimii paikallinen toimintaryhmä Rozkvět zahrady jižních Čech.

Chelčickon ja Lhenickon alueen viljelijät ovat yhteistyössä useiden johtavien tutkimus- ja koulutuslaitosten kanssa (mm. Etelä-Böömin yliopiston (České Budějovice) maataloustieteellinen tiedekunta, maa- ja metsätalouden alan Mendel-yliopiston (Brno) Lednicessä toimiva puutarhanhoidon tiedekunta, hedelmänviljelyn ja -tutkimuksen laitos Holovousy s.r.o., SEMPRA, Maatalousteknologian tutkimuslaitos (Praha), Maatalousekonomian tutkimuslaitos (Praha), Kasvinviljelytutkimuslaitos, Elintarviketutkimuslaitos (Praha), Tšekin tiedeakatemian orgaanisen kemian ja biokemian laitos, Biola-biologialaboratorio). Yhteistyön tulokset näkyvät yhtäältä uusien viljelymenetelmien kehittämisessä ja toisaalta niiden käytössä hedelmänviljelyssä Chelčickon ja Lhenickon alueella. Myös tällä on osansa Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien valtakunnallisessa maineessa.

Tuotanto

Vuosituotanto tonneina (2008): omena – 7 409, kirsikka – 115, hapankirsikka – 338, luumu – 416, herukka – 399.

Markkinointi

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmiä markkinoidaan menestyksekkäästi Tšekissä ja ulkomailla.

Kotimaanmyynti

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmiä toimitetaan Tšekissä noin 500 kaupalliselle yhteisölle.

Merkittäviä kaupallisia yhteisöjä, joille Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmiä toimitetaan: Terno, Ahold, Coops, Nova Fruit, CZ Fruit, Čeroz.

Vienti

Viennin prosentuaaliset osuudet sadosta: kirsikka – 38 %, hapankirsikka – 40 %, luumu – 50 %, herukka – 70 %.

Maat, joihin Chelčicko-Lhenické ovoce –hedelmiä viedään: Saksa, Alankomaat, Belgia, Itävalta, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta.

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmiä viedään ulkomaille noin kymmenelle kaupalliselle yhteisölle.

Merkittäviä kaupallisia yhteisöjä, joille Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmiä viedään: Dinter, Phanner.

4.6.2 Chelčicko-Lhenické ovoce –hedelmien erityisominaisuuksiin vaikuttavat tekijät ja muut erityiset seikat

Chelčickon ja Lhenickon alueella (ks 4.2) viljeltäviin hedelmiin vaikuttavat olennaisella tavalla Šumava-vuorten ympäristölle luonteenomaiset ilmasto-olosuhteet Bavorovin syvängön ja Blanský Lesin alarinteiden välissä.

Chelčickon ja Lhenickon alueella on lampien, jokien ja purojen muodostama vesistöjärjestelmä. Juuri tämäntyyppinen maanmuodostus luo otolliset ilmasto-olosuhteet hedelmänviljelylle (esim. sademäärä, maaperän kosteus, päivä- ja yölämpötilojen vaihtelu ja yleiset aamusumut).

Chelčickon ja Lhenickon alueen ominaispiirteet:

— melko suuri korkeus merenpinnasta, koska alue sijaitsee Šumava-vuoriston ympäristössä

— ilman puhtaus, joka johtuu varsinkin alueen runsaasta metsäpeitteestä ja siitä, ettei alueella ole ympäristöä pilaannuttavaa teollisuutta

— vuosikeskilämpötila 8,7 °C

— vuotuinen keskisademäärä 607 mm

— ilman keskimääräinen kuukausittainen suhteellinen kosteus 75,8 % – tämä arvo on hyvin korkea ja merkitsee sitä, että puut saavat kesällä kosteutta ja peittyvät talvella huurteeseen, mikä vähentää jäätymistä

— huomattavat erot päivä- ja yölämpötilojen välillä erityisesti sadonkorjuuaikaan

— aamusumun yleinen esiintyminen, mikä johtuu lammista ja toisaalta myös vuorten osittain rajoittaman alueen allasmaisuudesta

— riittävä maaperän kosteus, johon ovat syynä sademäärän lisäksi myös tiheä lampien, jokien ja purojen verkosto

— myöhäisempi kevääntulo ja sadon myöhäisempi kypsyminen, mikä johtuu alueen sijainnista vuorten kupeessa

— maaperän hyvä koostumus erityisesti mineraalien suhteen.

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien tärkein erityisominaisuus (sokerien ja happojen tasapainoinen suhde) johtuu ennen muuta paikallisesta ilmastosta (vaihtelevat lämpötilat, myöhäinen kevät, hedelmien myöhäinen kypsyminen) ja maaperästä (pH-arvojen tasapaino, yksittäiset mineraalit ja mineraalien keskinäinen suhde). Tehty laboratorioanalyysien mukaan hedelmien keskihappamuus saavuttaa optimaaliset arvot. Samoin maaperäanalyysit ovat vahvistaneet positiiviset tulokset, jotka eivät ole itsestään selviä kaikilla hedelmänviljelyalueilla.

Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien muut ominaisuudet (aromi, maku, raikkaus, pitkä säilyvyys, ainutlaatuiset värisävyt) johtuvat pääasiassa erityisestä mikroilmastosta, joka määräytyy edellä mainittujen olosuhteiden mukaan (metsät, lammet, korkea sijainti, kosteus, sumut jne.).

Eräs Chelčicko-Lhenické ovoce -hedelmien laatuun vaikuttava keskeinen tekijä on raskasmetallien hyvin alhainen pitoisuus ympäristössä ja näin ollen hedelmien vähäinen kontaminaatio, joka on selvästi raja-arvojen alapuolella. Tähän vaikuttaa myös hedelmäpuiden biologinen suojelu. Chelčickon ja Lhenickon alueella hedelmäpuiden suojeluun käytetään pääasiassa biologisia keinoja. Keinot ovat ekologisia, ja niillä on kiistattomia etuja verrattuna kemiallisiin menetelmiin. Alue on yksi biologisten kasvin- ja puunsuojelumenetelmien kehittämiskeskuksista Tšekissä.

Chelčickon ja Lhenickon alueen erityispiirre on myös tuotannon moninaisuus verrattuna muihin hedelmänviljelyalueisiin.

Alueen hedelmänviljelyn merkittävä piirre on myös integroitu SISPO-järjestelmä (ks. kohta 4.5 ”Tuotantomenetelmä”). Järjestelmän kehittämiseen ovat osallistuneet myös Chelčickon ja Lhenickon alueen hedelmänviljelijät. Järjestelmä vaikuttaa merkittävästi hedelmien luontaiseen korkeaan laatuun ja näin ollen siihen, että vaativienkin kuluttajien vaatimukset voidaan täyttää. Järjestelmään kuuluvat ohjeet optimaalista hedelmänviljelyä varten alueella, ja näitä ohjeita sovelletaan.

Rajatulla maantieteellisellä alueella vuosisatojen jatkuneen hedelmänviljelyperinteen aikana viljelijöille on jatkuvasti kertynyt parempaa tietämystä ja kokemusta siitä, mitä lajikkeita voidaan parhaiten kasvattaa ja missä ja miten. Tämä prosessi jatkuu edelleen.

Chelčicko-Lhenické ovoce -alkuperämerkintä on ollut suojeltuna Tšekissä (nro 194) 20 päivänä marraskuuta 2002 lähtien.

4.6.3 Chelčicko-Lhenické ovoce –hedelmien ominaisuuksien kytkös alueen viljelyedellytyksiin kunkin hedelmälajin osalta

Omenat

Omenille on ominaista niiden ainutlaatuinen arominen maku ja pitkään säilyvä jälkimaku, joka johtuu suhteellisen suuren ilmankosteuden vaikutuksesta, korkeiden lämpötilojen puuttumisesta kesäaikana sekä päivä- ja yölämpötilojen merkittävästä vaihtelusta, joka on seurausta vesi- ja metsäpinta-alan laajuudesta ja rajatun maatieteellisen alueen maisemaprofiilista. Tämä erityinen mikroilmasto myötävaikuttaa siihen, että maaperässä muodostuu ennen sadon kypsymistä juuri se sokerien, happojen ja aromaattisten aineiden suhde, josta omenien erityinen aromaattinen maku johtuu. Omenille on myös ominaista kaikissa viljellyissä lajikkeissa – kesälajikkeista aina niihin, joita varastoidaan valvotussa tilassa kevätkuukausiin asti – että ne säilyvät pitkän aikaa optimaalisen kypsinä nautittavaksi ilman, että maku ja aromi heikkenevät. Niille on tyypillistä myös laadultaan hyvän kuoren muodostuminen, joka on tulosta ennen muuta alueen suhteellisen korkeasta sijainnista sekä helteiden puuttumisesta kesäisin, mikä johtuu usein esiintyvien sumujen vaikutuksesta sekä raskaan kasteen esiintymisestä yhdessä auringonpaisteen kanssa. Tähän liittyvä ominaisuus on myös Chelčickon ja Lhenickon alueella viljeltäville yksittäisille omenalajikkeille tyypillinen väri.

Kirsikat

Kirsikoille on ominaista täyteläinen ja rikkaan aromaattinen maku ja tuore hedelmäliha sekä suuri sokeri- ja happosisältö ja näiden optimaalinen suhde. Eräiden lajikkeiden (Napoleon, Kordia, Van) tapauksessa hedelmien laatu- ja makuero verrattuna muilla alueilla viljeltäviin kirsikoihin on niin olennainen, että niitä on jopa pyritty rekisteröimään näiden lajikkeiden alueellisina mutaatioina. Ominaisuudet johtuvat maantieteellisesti rajatun alueen erityisistä maaperäolosuhteista ja epätasaisesta maisemaprofiilista. Laaksojen ja tasankojen maaperä on erityypistä kuin kukkuloilla. Rinteiden maaperä on kuivempaa ja vähemmän ravinteikasta, mutta siinä on tarpeeksi mineraaliravinteita ja ennen kaikkea hyvässä ja ainutlaatuisessa suhteessa. Merkittävä rooli on maaperän läpäisevyydellä. Juuri näitä rinteitä oli jo muinoin käytetty kirsikkatarhojen ja -puurivien istutukseen. Puut kasvavat niillä hyvin elinvoimaisesti riippumatta käytetyistä juurakoista, mikä johtuu terveestä juurisysteemistä, jolle paikallinen maaperä on kaikilta osin sovelias. Alueella ei ole vettynyttä tai hallanherkkää maaperää, joka voisi vahingoittaa puiden juuria ja runkoja tai aiheuttaa stressiä, jonka vaikutuksesta hedelmien makuominaisuudet jäisivät alle laatutason.

Hapankirsikat

Hapankirsikoille on ominaista vähäinen matoisuus ja hedelmän luontaisista ominaisuuksista johtuva hyvä säilyvyys. Nämä ominaisuudet johtuvat pääasiassa siitä, että maantieteellisesti rajatulla alueella sadonkorjuukypsyys saavutetaan maaperän korkean sijainnin ja viljeltävien lajikkeiden vuoksi myöhemmin kuin muilla alueilla. Tämä on sikäli edullista, että se poistaa tarpeen suojella hapankirsikoita madoilta ennen sadonkorjuuta ja kasvinsuojeluaineet eivät näin ollen voi vaikuttaa hedelmän luontaiseen laatuun. Hapankirsikalle on lisäksi tyypillistä voimakas maku ja aromi, jotka vaikuttavat myös siitä valmistettujen juomien ja muiden tuotteiden laatuun. Maku ja aromi johtuvat siitä, että Chelčickon ja Lhenickon alueella maaperän raskasmetallipitoisuudet ovat hyvin matalia ja teollisuuden ja liikenteen päästöt vähäisiä, millä on myönteinen vaikutus hedelmän laatuun.

Luumut

Luumuille on ominaista suuri sokeripitoisuus ja täyteläinen aromi, jotka johtuvat lämpötilojen vaihtelusta, usein esiintyvistä sumuista sekä myöhemmistä miedoista pakkasista. Ominaisuuksilla on suuri merkitys luumujen prosessoinnissa säilykkeiksi ja alkoholiksi. Aromaattisten aineiden sisältö on niin ikään suuriarvoinen, ja tämä hedelmä on kysytty valmistajien keskuudessa niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Paikallisen viileän ilmaston vuoksi virustaudit, jotka vaikuttavat haitallisesti hedelmien laatuun, ovat paljon vähemmän levinneitä. Tämä mahdollistaa myös alkuperäisten lajikkeiden viljelyn, joita ei ole jalostettu vastustuskykyisiksi virustaudeille (Prunus domestica). Hedelmien laatuun vaikuttavat kuitenkin ennen kaikkea alueen erityiset luonnonolosuhteet. Suhteellisen suuri ilmankosteus ja sademäärä mahdollistavat hedelmätarhojen ruohottamisen, mikä estää hedelmien liiallisen kuumentumisen ja assimilaation häiriintymisen. Maan kattaminen ruohoalueilla lisää maaperän pintakerroksen hiilidioksidipitoisuutta, mikä vaikuttaa myönteisesti hedelmien sokeri-happosuhteeseen kypsymisaikana. Lisäksi kalkkimaiden puuttuminen alueelta merkitsee sitä, etteivät puut kärsi raudan puutteesta, joka heikentäisi hedelmien laatua.

Puna- ja mustaherukat

Herukoille luonteenomainen aromi ja ihanteellinen sokeri-happosuhde johtuvat pääasiassa maaperä- ja ilmasto-olosuhteista, jotka ovat tämän hedelmien erikoislaadun kannalta ratkaisevia.

Koska Chelčickon ja Lhenickon alueella on maaperää, jonka pH on lievästi hapan, olosuhteet ovat ihanteelliset herukoiden viljelylle. Herukoiden laatu liittyy myös hedelmän suureen kokoon ja säilyvyyteen, joihin vaikuttaa maaperän luonnollinen korkeahko kaliumpitoisuus. Tämä on hyvin ratkaiseva tekijä, koska herukoissa kaliumin puute ilmenee pian muun muassa hedelmän koon pienenemisenä ja säilyvyyden heikentymisenä. Herukka on hedelmätyyppi, joka on hyvin vaativa maaperän humuspitoisuuden suhteen. Chelčickon ja Lhenickon alueella voidaan kasvukauden suhteellisen suuren ilmankosteuden ja sademäärän ansiosta pitää herukkaviljelmät jatkuvasti ruohotettuina. Säännöllinen maan kattaminen ruohoalueilla ja harventamisesta jääneiden poisleikattujen osien pilkkominen muodostaa pian humuskerroksen, jolla on olennainen vaikutus pensaston kasvuun ja elinvoimaisuuteen ja tuotannon laatuun. Kun alueella lisäksi vaikuttaa sille tyypillinen korkeiden päivälämpötilojen ja matalien yölämpötilojen vaihtelu ennen sadonkorjuuta, hedelmät kypsyvät hyvin aromaattisiksi ja sokeri-happosuhteeltaan ihanteellisiksi. Tämä näkyy myös alueella tuotetuista raaka-aineista valmistettujen tuotteiden laadussa.

4.7 Tarkastuslaitos:

Nimi: Státní zemědělská a potravinářská inspekce, Inspektorát v Táboře Osoite: Purkyňova 2533 390 02 Tábor ČESKÁ REPUBLIKA Tfn +420 381200011 Fax +420 381257000 Sähköposti: tabor@szpi.gov.cz

4.8 Merkinnät:

Chelčickon ja Lhenickon alueelta peräisin olevat hedelmät pakataan erilaisiin Chelčicko-Lhenické ovoce -merkinnällä varustettuihin, yleensä vihreän, keltaisen ja punaisen värisiin pakkauksiin, joissa on viljelyspaikkakunnan logo ja nimi. Pakkauksien teksteiltä ei edellytetä tiettyä ulkomuotoa.

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.