Lausunto aiheesta:

Komission tiedonanto työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä koskevasta yhteisön ohjelmasta (1996 2000), sekä Ehdotus neuvoston päätökseksi ohjelmasta työterveyden ja työturvallisuuden parantamiseksi muilla kuin lainsäädännöllisillä toimenpiteillä (96/C 39/05)

Neuvosto päätti 15. syyskuuta 1995 Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta sekä edellä mainitusta ehdotuksesta.

Sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto, joka vastasi komitean tätä aihetta koskevasta valmistelutyöstä, antoi lausuntonsa 9. marraskuuta 1995. Esittelijänä toimi Richard Pickering.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 330. täysistunnossaan (22. marraskuuta 1995 pidetyssä kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti.

1. Yleistä

1.1. Talous- ja sosiaalikomitea on pääpiirteissään tyytyväinen komission ohjelmaan sekä ehdotukseen neuvoston päätökseksi taistelusta yhä tarpeettomia ja luvattoman monia työtapaturmia ja ammattitauteja vastaan kaikkialla EU:ssa. Komitea on kuitenkin pettynyt siihen, että ohjelman käytännön tavoitteet on huonosti asetettu, että toimintatavat ovat paikoin epämääräisiä ja niiden kustannusvaikutukset on epäselvästi ilmaistu, ja että Euroopan työterveyttä ja -turvallisuutta koskevaa toimintaohjelmaa ei ole vakuuttavasti määritelty, vaikka aikaisempien ohjelmien yhteydessä on lainsäädännöllisin ja muin keinoin saavutettu selvää edistystä.

1.2. Vaikka komissio vastaakin yleisellä suuntautumisellaan talous- ja sosiaalikomitean sekä työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä käsittelevän neuvoa-antavan komitean yksimielisesti suosittelemiin ehdotuksiin uudesta ohjelmasta, se näyttää epäröivän näiden ehdotusten täytäntöönpanon edellyttämien käytännön toimien esittämistä. Komissio on luonnostellut pääasiassa tutkivan ja selittävän ohjelman, jonka tavoitteet on hyvin määritelty ja joka perustuu olennaisilta osiltaan "tietoisuuteen", "tutkimukseen", "analyysiin" ja "yhteistyöhön". Se ei ole laatinut kattavaa toimintaohjelmaa, joka perustuu komitean vaatimiin "muutamaa tulevaa vuotta koskeviin konkreettisiin toimintaohjelmiin ja toimenpiteisiin" ().

1.3. Komission olisi katsottava pidemmälle ja luotava tasapainoinen toimintalinja, joka olisi yhdistelmä lainsäädännöllisiä, pakote- ja muita toimia, jotka vastaavat työntekijöiden, toimihenkilöiden ja yksityisyrittäjien todellisia tarpeita ja odotuksia kaikkialla yhteisössä. Sen tulisi toimia aiempaa selvemmin määritellyn tärkeysjärjestyksen perusteella yhdessä komitean ehdottaman toimeenpano- ja standardointipolitiikan kanssa ().

1.4. 118 a artiklaa mainitaan tuskin lainkaan, vaikka kyseessä on perustamissopimuksen selkeä ja kiistaton määräys työpaikoilla sovellettavien perusterveyttä ja -turvallisuutta koskevien standardien parantamiseksi. Kokonaistavoite turvallisen ja terveen työympäristön saavuttamisesta edellyttää valveutuneempaa lähestymistapaa. Luetteloa työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyvistä tunnetuista vaaroista ja ongelmista jatketaan uusilla tekijöillä ja uusilla teknologisilla saavutuksilla ja tuotantomenetelmillä, joita varten "ohjeet" ja "tietoisuutta lisäävät" toimet, vaikkakin ne ovat tärkeitä, eivät välttämättä riitä. Lainsäädännön peruspuitteita ei voida jättää pois laskuista ja olisi ennakoitava, onnistutaanko uusien työtapaturmien ja ammattisairauksien ennaltaehkäisemisessä.

1.5. Samalla on nopeasti muuttuvat työllisyyskuviot pikaisesti tunnistettava ja tarkkailtava niitä. EU:n työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyvät tämänhetkiset toimenpiteet ovat keskittyneet tuotantoon ennemmin kuin palvelualaan, pikemminkin suuriin kuin pieniin yrityksiin. Palvelualan, toimistotyön, kotona työskentelyn ja etätyön sekä hyvin pienten ja omistajajohtoisten yritysten kasvu on jotakuinkin laiminlyöty aikaisemmissa työterveys- ja työturvallisuusohjelmissa. Jälkimmäisessä yhteydessä SAFE-ohjelma on paikallaan, mutta sitä on ohjattava kohti entistä pienempien yritysten todellisia tarpeita mukaan lukien yksityisyrittäjät ja maanviljelyn parissa työskentelevät. Tiedotus- ja koulutustoiminta on erityisen tärkeää tällä alalla, kuten myös työterveys- ja työturvallisuuslainsäädäntöä koskevat selkeät ja yksinkertaiset ohjeet.

1.6. TSK on toiminut jatkuvasti sen puolesta, että työmarkkinaosapuolilla olisi täysi neuvoa-antava rooli EU:n työterveys- ja työturvallisuuspolitiikan käynnistäjinä ja toteuttajina. Komitea on erityisesti korostanut työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä käsittelevän neuvoa-antavan komitean avainasemaa. TSK on sen vuoksi huolissaan siitä, että ohjelmassa ja päätösehdotuksessa suunnitellaan suurta määrää uusia "komiteoita", jotka toimivat rinnan neuvoa-antavan komitean kanssa ilman että työmarkkinapuolet osallistuvat niiden toimintaan. Muodollinen päätös on jo tehty kansallisen täytäntöönpanon vaikeuksia tutkivan "vanhempien työntarkastajien komitean" ja "työtekijöiden kemikaalialtistumiselle asetettavia raja-arvoja käsittelevän tieteellisen komitean" perustamisesta. Komissio ehdottaa edelleen toisen, jäsenvaltioiden edustajista koostuvan neuvoa-antavan komitean perustamista avustamaan komissiota muiden kuin lainsäädäntötoimien kohdistamisessa ja arvioimisessa (SAFE-ohjelma, jne.). Lopuksi komission päätöksessä 88/383 viitataan sellaisen asiantuntijaryhmän perustamiseen, jolla olisi yksityiskohtainen toimeksiantosopimus työympäristöä koskevan kansalliseen lainsäädäntöön liittyvästä tiedonvaihdosta. Missään näistä komiteoista ei ole otettu huomioon työmarkkinaosapuolten osallistumista. Komitea vaatii komissiota varmistamaan, että nämä komiteat muodostetaan työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä käsittelevän neuvoa-antavan komitean suosituksesta ja suostumuksella. Neuvoa-antavan komitean olisi myös oltava vastuussa näitä komiteoita koskevien nimitysten tekemisestä tai, soveltuvin osin, hyväksymisestä. Samanaikaisesti työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä käsittelevän neuvoa-antavan komitean asemaa heikentää myöskin lainsäädäntötoimien puuttuminen ja ehdotus, että komissio voi ainoastaan kuulla komiteaa tai muita kuin lainsäädäntötoimia koskevissa kysymyksissä, jotka tällä hetkellä muodostavat neljännen toimintaohjelman perusrungon. Koko lähestymistapa on mietittävä uudelleen.

2. Erityistä

2.1. Ehdotus neuvoston päätökseksi

2.1.1. Tästä aiheesta aiemmin antamiensa lausuntojen mukaisesti komitea vaatii painokkaasti komissiota ottamaan käyttöön tasapainoisen yhdistelmän lainsäädännöllisiä, voimaanpanevia ja muita toimia työterveyden ja työturvallisuuden parantamiseksi. Niinpä 1 artikla ja sitä seuraavat artiklat, samoin kuin otsikko "toimintaohjelma" olisi korjattava.

2.1.2. Työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä käsittelevän neuvoa-antavan komitean asemaa olisi paremmin painotettava tässä yhteydessä sekä työntekijöiden tarpeisiin ja työnantajien kykyihin mitoitetun tehokkaan puitelainsäädännön laatimisella että osallistuen täysin valintaperusteiden vahvistamiseen SAFE-ohjelmaan liittyviä hankkeita, tukiorganisaatioita ja "toiminta"ohjelman nojalla ehdotettuja muita kuin lainsäädännöllisiä toimenpiteitä varten. Koska neuvoa-antavalla komitealla on tärkeä asema neljännen työohjelman kehittäjänä ja ylläpitäjänä, komitean jäsenten lukumäärä ei saa vähentyä ja sen edustajien määrän tulee heijastaa laajentuvaa Euroopan unionia. Siksi on pikaisesti huolehdittava siitä, että neuvoa-antavan komitean nykyisellään niukat budjettivarat saatetaan vastaamaan komitean ja asianomaisten komission pääosastojen toimintatarpeita. Erityisesti on tehtävä selväksi päätösehdotuksen viimeistä edellisessä "sekä katsoo, että" -kohdassa, että komission täytyy kuulla neuvoa-antavaa komiteaa tämän alan ehdotuksia laatiessaan.

2.2. Toimintaohjelma

2.2.1.

Toiminta 1: Yleisohjeet ja lainsäädäntöä koskevat keskeiset tiedot

Komitea haluaa jälleen kerran painottaa, että EU:n pk-yritysten työterveyden ja -turvallisuuden tukemiseen on saatava lisää varoja. Komissio on nähtävästi jättänyt huomiotta komitean ehdotuksen kehittää "välittäjien" roolia, erityisesti niiden, jotka voivat suoraan toimia valvovien viranomaisten ja pienten yritysten välillä työpaikan tasolla. Erityisesti olisi viitattava selvemmin "sellaisiin yksityishenkilöihin ja yksiköihin, jotka toimivat valvovien viranomaisten ja pk-yritysten välillä, kuten ammattiyhdistys- ja työnantajajärjestöihin, koulutuslaitoksiin, pankkeihin, vakuutusyhtiöihin, tavaranhankkijoihin ja urakoitsijoihin" ().

2.2.2.

Toiminta 2: Muita kuin lainsäädännöllisiä toimenpiteitä koskeva tiedotus ja koulutus

2.2.2.1. Komissio ei ole riittävästi korostanut työtapaturmia, työturvallisuutta ja työterveyttä koskevan, komitean vaatiman yhdenmukaisen raportointijärjestelmän tarvetta () (katso myös kohta 2.2.5).

2.2.2.2. Komission kanta komitean ehdottamaan "kattavien työturvallisuus- ja työterveystutkimusten kehittämiseen" kouluissa ja jatkokoulutuksessa on epäselvä. Komission olisi myös myönnettävä, että työterveys- ja työturvallisuustutkimuksia olisi tehtävä työntekijän koko työelämän ajan. Tämän on kuvastuttava työohjelmasta. Komission tulisi ainakin antaa ohjeita esimerkiksi seuraavista:

turvallisuuden ja terveydenhuollon ottaminen osaksi koulujen opetusohjelmaa kaikkialla yhteisössä,

toimeenpanevan opetushenkilökunnan riittävä valmentaminen,

kasvatusopillisen tutkimuksen edistäminen ja uusien opetusvälineiden kehittäminen,

ennaltaehkäisevän turvallisuus- ja terveystiedon tuntemus kouluissa sellaisia tiedonvälityskanavia pitkin, jotka ovat nuorten käytettävissä ja heille soveltuvia,

näiden yleisten koulutusohjelmien liittäminen työkokemusohjelmiin,

liike-elämän ja jatkokoulutuslaitosten välisen yhteyden edistäminen, joka puolestaan edistää työvoiman työterveyteen, työturvallisuuteen ja työhygieniaan liittyvää koulutusta,

niiden ammattien määrittäminen, joiden edustajilla on vastuu työpaikan terveydestä ja turvallisuudesta, sekä korkeakoulujen, oppilaitosten ja ammattioppilaitosten näissä ammateissa oleville antaman koulutuksen terveyttä ja turvallisuutta koskevien osien tai moduulien kehittäminen.

2.2.2.3. Työterveyttä ja työturvallisuutta koskevia koulutusoikeuksia ei pitäisi yksinomaan siirtää "muihin kuin lainsäädännöllisiin" toimenpiteisiin vastoin puitedirektiivin 118 a artiklan säännöksiä ja komitean tästä aiheesta antamaa oma-aloitteista lausuntoa. Komission olisi erityisesti otettava huomioon komitean suositus nimeltä "yhteisön laajuisten koulutusstandardien kehittäminen esim. työturvallisuus- ja työterveysalan ammattilaisille tai tietyille suuresti riskialttiille ammateille" ().

2.2.3.

Toiminta 3: Uusien terveys- ja turvallisuusriskien ilmeneminen

2.2.3.1. Komission ehdotuksessa viitataan "työvoiman terveydentilan valvontaan". Olisi tehtävä selväksi, että etupäässä työympäristö tarvitsee valvontaa.

2.2.3.2. Komissio toteaa, että se aikoo ainoastaan käynnistää tutkimuksen sellaisista työterveys- ja työturvallisuusongelmista, jotka ovat jo hyvin havaittavissa, kuten työhön liittyvä stressi ja väkivaltaisuus työpaikalla. Komitea vaatii komissiota sisällyttämään ohjelmaan komitean huhtikuussa 1994 antaman ja yksimielisesti hyväksytyn lausunnon, jossa lainsäädännön osalta todettiin seuraavaa:

"yhteisön jo olevaa työturvallisuus- ja työterveyslainsäädäntöä on tarkasteltava, jotta nähdään mitä suurehkoja riskikysymyksiä ei vielä ole katettu erityisillä direktiiveillä. Joitakin esimerkkejä, joiden suhteen komission on ryhdyttävä toimiin, voidaan heti antaa:

työpaikkakuljetuksiin liittyvät onnettomuudet,

rutiininomaiseen ja mekaaniseen työhön liittyvät yläraajojen häiriötilat,

työhön liittyvä stressi, ja

työpaikkaväkivaltaisuuden ennaltaehkäiseminen (sellaisten työntekijöiden kokema väkivalta, jotka ovat työnsä luonteen puolesta ihmisten kanssa tekemisissä, sekä sukupuoleen ja rotuun liittyvä häirintä työpaikalla, simputus ja sanalliset solvaukset)."

Näyttöpäätetyöskentelyä (optiset päätteet, monitorit jne.) samoin kuin nuoriin työntekijöihin kohdistuvia, huolestuttavasti lisääntyneitä onnettomuuksia olisi myös pikaisesti edelleen tutkittava ja niiden suhteen olisi toimittava terveys- ja turvallisuusvakuutusoikeudet huomioon ottaen.

2.2.4.

Toiminta 4: SAFE-ohjelma (Safety Actions for Europe)

Kuten edellä todettiin, SAFE-ohjelma ja sen "kuulemismekanismi" on paremmin kytkettävä työturvallisuutta, työhygieniaa ja työterveyttä käsittelevän tämänhetkisen neuvoa-antavan komitean sekä Euroopan elin- ja työoloja parantavan säätiön toimintaan. Ohjelman tulisi täydentää jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolten roolia ja velvollisuuksia, ei sivuuttaa sitä.

2.2.5.

Toiminta 5: Jäsenvaltioiden jo hyväksytyn yhteisön lainsäädännön oikea täytäntöönpano

2.2.5.1. On ensisijaisen tärkeää, että olemassa olevat direktiivit saatetaan voimaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä on sekä työntekijöiden että jäsenvaltioiden välisten oikeudenmukaisten kilpailupyrkimysten edun mukaista.

2.2.5.2. "Rikkomista koskevat menettelyt", joita komissio arvelee olevan tulossa tapauksissa, joissa sääntöjä ei ole noudatettu, on määriteltävä entistä selvemmin ja vakuuttavammin.

2.2.5.3. Komission olisi otettava käsiteltäväkseen komitean ehdotus sallia työntekijöiden ja työnantajien tarkkailijoiden osallistuminen "vanhempien työntarkastajien ryhmän" työskentelyyn.

2.2.5.4. Kannustaessaan "yhteisten työntarkastusperiaatteiden määrittelyä työterveyden ja työturvallisuuden alalla" komission olisi myös suunniteltava työtapaturmia ja työterveyttä koskeva yhtenäinen raportointijärjestelmä". (Katso kohta 2.2.2.)

2.2.6.

Toiminta 6: Komission jo tekemien ehdotusten edistyminen

Komitea tukee tätä toimintaa.

2.2.7.

Toiminta 7: Yhteisön lainsäädännön tarkistaminen

Kuten komitean aikaisemmissa lausunnoissa on korostettu, oikeudellisten tekstien koontamiseen olisi kuuluttava standardien yksinkertaistaminen niiden tason alentumatta tai voimassa olevien vaatimusten heikentymättä ().

2.2.8.

Toiminta 8: Suurelle vaaralle altistavia toimia tai tiettyjä työntekijäluokkia koskevia uusia ehdotuksia

Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio on kiinnittänyt huomiota yksityisyrittäjien työterveyttä ja työturvallisuutta koskeviin vaatimuksiin. Komission olisi sisällytettävä soveltuvin osin yksityisyrittäjät jo oleviin ja tuleviin EU:n työterveyttä ja työturvallisuutta koskeviin määräyksiin.

2.2.9.

Toiminta 9: Komission toimien parantunut yhtenäisyys

Komitea on jatkuvasti vaatinut yhtenäistettyä menettelyä ja painottanut "monialaisten ennaltaehkäisevien palvelujen" tärkeyttä. Komitean mielestä komission olisi varmistettava, että näitä aloja käsittelevien pääosastojen väliset yhteydet ovat riittävät ja asianmukaiset.

2.2.10.

Toiminta 10: Yhteydet Euroopan yhteisön kanssa assosiointisopimuksen solmineisiin kolmansiin maihin

Komitea tukee tätä toimintaa.

2.2.11.

Toiminta 11: Parantunut yhteistyöjärjestelmä Euroopan unionissa ja kansainvälisesti

Komitea tukee tätä toimintaa.

Bryssel, 22. marraskuuta 1995.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Carlos FERRER

() EVYL N:o C 195, 18. 7. 1994, s. 88, kohta 1.1.

() EVYL N:o C 195, 18. 7. 1994, kohdat 1.5, 1.6, 2.4.1.2, 2.5.

() EVYL N:o C 195, 18. 7. 1994, kohta 2.3.4.

() EVYL N:o C 195, 18. 7. 1994, kohta 2.4.4.1.

() EVYL N:o C 195, 18. 7. 1994, kohta 2.4.3.4.

() EVYL N:o C 195, 18. 7. 1994, kohta 2.4.1.5.