Pohjanmeren pohjakalakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 676/2007 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1342/2008 kumoamisesta

Tämä asiakirja sisältää vaikutustenarviointiraportin ehdotuksesta, joka koskee Pohjanmeren pohjakalakantoihin sovellettavaa monivuotista hoitosuunnitelmaa. Monivuotiset hoitosuunnitelmat ovat osoittautuneet hyvin arvokkaiksi kalavarojen kestävän hoidon kannalta. Vahvistamalla säännöt kantojen hyödyntämistä ja niihin liittyviä, tiettyyn tavoitteeseen tähtäävää kalavarojen hoitoa varten tarvittavista toimenpiteistä edistetään vakautta ja ennustettavuutta sekä varmistetaan, että kalakantoja hyödynnetään sovituissa rajoissa.

Pohjanmeren pohjakalakantoja säännellään nykyisin kahdella hoitosuunnitelmalla, jotka eivät ole yhteensopivia yhteisestä kalastuspolitiikasta vuonna 2011 annetun uuden perusasetuksen (asetus (EU) N:o 1380/2013) kanssa. Siinä on määrätty raskaita sääntöjä Pohjanmeren pohjakalojen kalastajille (pääasiassa pk-yrityksille ja mikroyrityksille). Tästä kärsivät jäsenvaltiot ja sidosryhmät ovat pyytäneet uutta hoitokehystä vuodesta 2011 asti. Suunnitelmista on tehty jälkiarvioinnit, joiden tulokset olivat kielteisiä, myös sen jälkeen, kun perusasetuksessa säädettiin joukko uusia sääntöjä, kuten velvollisuus purkaa kaikki saaliit ja hoitaa kaikkia kantoja kestävästi kestävän enimmäistuoton (MSY) periaatteen mukaisesti, joiden avulla on tarkoitus ehkäistä tehokkaammin liikakalastusta ja saaliiden poisheittämistä. Jollei purkamisvelvollisuudesta sekakalastukselle aiheutuvien kielteisten vaikutusten lievittämiseksi ryhdytä lisätoimenpiteisiin, perusasetus johtaisi kalakantojen alikalastukseen, kun purkamisvelvollisuus tulee voimaan Pohjanmeren pohjakalojen kalastuksen osalta, mikä uhkaisi kyseessä olevien kalastusyritysten taloudellista kannattavuutta.

Edellä mainittujen ongelmien ratkaisemiseksi tällä aloitteella i) vähennetään alikalastuksen vaaraa, ii) säädetään tavoitteena olevat kalastuskuolevuuden vaihteluvälit muodossa FMSY, iii) säädetään biomassaa koskevat suojatoimet perusasetuksessa määrätyn varautuvan lähestymistavan noudattamiseksi, iv) helpotetaan purkamisvelvollisuuden soveltamista, v) säädetään Pohjanmerellä toteutettavan alueellistamisen täytäntöönpanoa varten tarvittava kehys ja vi) poistetaan merelläolopäiväjärjestelmä.

Kaikkiin Pohjanmeren pohjakalojen kalastuksiin sovellettavan yhden ainoan suunnitelman hyväksymisen ansiosta tällä aloitteella taataan konkreettisempi ja läpinäkyvämpi kehys perusasetuksessa määrätyn kestävän kalastuksenhoidon saavuttamiseksi ja yksinkertaistetaan nykyisin voimassa olevaa erittäin monimutkaista lainsäädäntöä.

Tarkasteltavina oli neljä lainsäädännöllistä vaihtoehtoa. Näistä vaihtoehdoista kaksi (”Ei poliittisia muutoksia EU:n tasolla” ja ”Nykyisten hoitosuunnitelmien tarkistaminen”) hylättiin varhaisessa vaiheessa.

Jäljelle jääneet kaksi muuta vaihtoehtoa (vaihtoehto 1 – perusasetuksen avulla tapahtuva hoito, ja vaihtoehto 2 – yhden sekakalastusta koskevan monivuotisen hoitosuunnitelman laatiminen) arvioitiin perusteellisemmin. Vaihtoehdon 2 osalta tarkasteltiin useita erilaisia alavaihtoehtoja, jotka koskivat i) alueiden rajaamista, ii) purkamisvelvollisuuden käyttöönottoa helpottavan menetelmän valintaa, iii) FMSY-vaihteluvälien valintaa, iv) suunnitelman kattamien lajien valintaa, v) määräaikaa, johon mennessä FMSY olisi saavutettava, ja vi) aikataulua kantojen elvyttämiseksi ennalta varautuvalle tasolle. Ensimmäistä neljää muuttujaa koskeva ensisijainen vaihtoehto voitiin määrittää laadullisen analyysin perusteella. Kaksi viimeisimpinä mainittua muuttujaa arvioitiin määrällisen vaikutustenarvioinnin avulla ja vertaamalla niitä vaihtoehtoon 1.

Ensisijainen vaihtoehto on vaihtoehto 2 (yhden sekakalastusta koskevan monivuotisen hoitosuunnitelman laatiminen), jossa FMSY saavutetaan viimeistään vuoteen 2020 mennessä ja jossa kannat elvytetään ennalta varautuvalle tasolle nopeasti (viiden vuoden kuluessa). Kun FMSY on saavutettu tietyn kannan osalta, kalastus ei saa ylittää kyseisen kannan FMSY-arvoa.

Julkiseen kuulemiseen aktiivisesti osallistuneet sidosryhmät olivat suunnitelman kannalta oleellisten kalastusjärjestöjen, tiedemaailman, ympäristöalan kansalaisjärjestöjen ja jäsenvaltioiden viranomaisten edustajia. Valtaosa sidosryhmistä ja kyseessä olevista jäsenvaltioista kannatti vaihtoehtoa 2 eli yhden sekakalastusta koskevan monivuotisen hoitosuunnitelman laatimista. Sidosryhmät tukevat tätä vaihtoehtoa vahvasti, koska uusi monivuotinen suunnitelma tarjoaa kehyksen joustavalle, alueelliselle ja tulospohjaiselle hoitoa koskevalle lähestymistavalle. Laajan konsensuksen mukaan nykyiset suunnitelmat eivät aja asiaansa.

Ensisijainen vaihtoehto (yhden sekakalastusta koskevan monivuotisen hoitosuunnitelman laatiminen Pohjanmeren pohjakalojen kalastuksia varten) on paljon tehokkaampi keino tämän aloitteen tavoitteiden saavuttamiseksi kuin vaihtoehto 1 (perusasetus). Ensisijaisella vaihtoehdolla on myönteisiä ympäristövaikutuksia verrattuna vaihtoehtoon 1. Myös taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset ovat keskimäärin myönteisiä verrattuna vaihtoehtoon 1. Myönteisiä ympäristövaikutuksia tehostavat lisäksi ensisijaiset alavaihtoehdot ”FMSY-arvon saavuttaminen vuoteen 2020 mennessä” ja ”viiden vuoden elpymisaika”. Käytännössä kantojen romahtamisen vaaraa vähennetään ja keskimääräisistä biomassoista tulee suurempia. Keskimääräinen taloudellinen tuotto kasvaa, mikä on pääasiassa muuttuvien kustannusten pienenemisen ja saatavilla olevien kalastusvarojen ansiota. Sosiaaliselta kannalta pk-yritysten hallinnollinen taakka pienenee ja työpaikkoja säilytetään.

Ensisijaiset alavaihtoehdot ”FMSY-arvon saavuttaminen vuoteen 2020 mennessä” ja ”viiden vuoden elpymisaika” eivät aiheuta uusia taloudellisia tai sosiaalisia kustannuksia.

Valtaosa Pohjanmeren pohjakalojen pyynti- ja jalostusalalla toimivista yrityksistä on pk-yrityksiä tai mikroyrityksiä (98 prosenttia). Nykyisestä järjestelmästä aiheutuu suuria taloudellisia kustannuksia yrityksille ja erityisesti pk-yrityksille. Nämä tappiot aiheutuvat liian monimutkaisesta sääntelystä, ja niiltä vältytään tulevaisuudessa (yksinkertaistamisen suorat edut). Kestävämpi hyödyntäminen parantaa kannattavuutta ja siten taloudellista suorituskykyä. Kalastajat voivat päättää vapaammin, missä ja milloin he kalastavat. Kaikki uuden yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset ovat rahoituskelpoisia Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta.

Lainsäädäntöä yksinkertaistetaan poistamalla nykyiset hoitosuunnitelmat ja korvaamalla ne yhdellä ainoalla suunnitelmalla. Sidosryhmien ja jäsenvaltioiden osallistumista lisätään, sillä uudessa suunnitelmassa otetaan käyttöön innovatiivinen ja tulospohjainen alueellistamisen väline.

On tärkeää, että politiikka tarkistetaan viiden vuoden kuluttua ja vasta sen jälkeen, kun purkamisvelvollisuus on pantu täysimääräisesti täytäntöön, jotta voidaan ottaa huomioon sen mahdolliset vaikutukset politiikan säännösten ja YKP:n tavoitteiden väliselle yhdenmukaisuudelle.