Virallinen lehti nro C 292 , 21/09/1998 s. 0068



A4-0200/98 Päätöslauselma komission tiedonannosta: ympäristöverot ja julkiset ympäristömaksut yhtenäismarkkinoilla (KOM(97)0009 - C4-0179/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(97)0009 - C4-0179/97), - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan, - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 99 artiklan, - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 130 r artiklan, - ottaa huomioon valtion ympäristötukea koskevat yhteisön suuntaviivat ((EYVL C 72, 10.3.1994, s. 3.)), - ottaa huomioon komission valkoisen kirjan: Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys - Haasteet ja siirtyminen 21. vuosisadalle (KOM(93)0700), - ottaa huomioon komission vihreän kirjan: Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua - Poliittiset vaihtoehdot liikenteen ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin Euroopan unionissa (KOM(95)0691), - ottaa huomioon marraskuussa 1997 kokoontuneen Luxemburgin Eurooppa-neuvoston loppupäätelmät (työllisyyshuippukokous), - ottaa huomioon ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnön ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ja tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan lausunnot (A4-0200/98), A. on tyytyväinen komission aloitteeseen laatia tiedonanto ympäristöveroista ja julkisista ympäristömaksuista, B. on tyytyväinen kaikkiin ympäristöveroja ja julkisia ympäristömaksuja koskeviin jäsenvaltioiden aloitteisiin, C. katsoo, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on ryhdyttävä lisätoimenpiteisiin täyttääkseen Riossa ja Kiotossa tekemänsä sitoumukset, D. ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden verojärjestelmissä on monia ympäristöön liittyviä osatekijöitä tai niistä keskustellaan, esimerkiksi CO2-energiavero tai energian korotettu arvonlisävero, E. ottaa huomioon puheenjohtajavaltio Itävallan sitoumuksen kehittää edelleen energiatuotteita koskevia veroehdotuksia ja Montin ryhmän saavutukset tällä alalla; 1. Pahoittelee, että komissio ei ole antanut tiedonannossa yhtään uutta lausumaa ympäristöveroista; 2. Pitää komission tiedonantoa myönteisenä, mutta korostaa, että sen ainoana tavoitteena on selventää, miten kansalliset ympäristöverot ja -maksut voidaan sovittaa yhteen yhtenäismarkkinoita koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa; toivoo, että komissio tutkisi myöhemmin ympäristöverojen ja -maksujen laajoja taloudellisia vaikutuksia mukaan lukien vaikutus työpaikkojen luomiseen ja häviämiseen sekä kansainväliseen kilpailukykyyn; 3. Vaatii komissiolta esitystä yhteisistä luonteeltaan sitovista ja ei-sitovista suuntautumisvaihtoehdoista, jotka koskevat sitä, miten lukuisat jäsenvaltiot voisivat ottaa käyttöön ympäristöveroja samansuuntaisella ja kilpailuun vaikuttamattomalla tavalla; 4. Pahoittelee, että Amsterdamin sopimuksella ei helpotettu ympäristöveroja koskevaa päätöksentekoa EU:n tasolla; 5. Kehottaa komissiota tekemään ympäristöverotusta koskevia ehdotuksia EY:n perustamissopimuksen 130 s artiklan perusteella; 6. Tuo esiin kantanaan, että vaikka Euroopan unionista tehtyä sopimusta laadittaessa ei kiinnitetty huomiota ympäristöpolitiikan ohjausvälineisiin ja vaikka uudessa sopimuksessa ei ole mainittavammin edistytty ympäristöalalla, tämä tavoite on kuitenkin säilytettävä ensisijaisena; 7. Ottaa huomioon, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on ollut tähän asti erittäin pidättyväinen tulkitessaan ympäristömaksuja yhteisön oikeusjärjestelmässä; 8. Ottaa huomioon, että ympäristöverojen käytön edistäminen esimerkiksi WTO:n puitteissa on tärkeää Euroopan unionille; 9. Pyytää komissiota esittämään viipymättä ehdotuksia taloudellisten välineitten käyttämisestä kaikissa jäsenvaltioissa tavoitteena vähentää ympäristön pilaantumista ja sellaista luonnonvarojen käyttöä, joka ei ole kestävän kehityksen mukaista; 10. Korostaa, että EU:ssa ympäristöveroille ja -maksuille olisi asetettava vähimmäistasot yhteensovittamalla tehokkaasti jäsenvaltioiden toimintaa, mikä nopeuttaisi «saastuttaja maksaa» -periaatteen toteutumista; 11. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lisäämään koordinaatiota etenkin kilpailun, sisämarkkinoiden, verotuksen ja maatalouspolitiikan aloilla sen selvittämiseksi, millaista oikeudellista kehystä on sovellettava silloin, kun jäsenvaltiot haluavat lisätä ympäristöveroja ja -maksuja; katsoo, että ympäristöverojen ja -maksujen oikeudellisen kehyksen selkiyttäminen, jota komissio asiakirjassaan tarjoaa, on hyvä lähtölaukaus keskustelulle, joka laajentuu jatkossa siihen, miten toissijaisuuteen pitäisi suhtautua tällä alalla; 12. Pyytää komissiota arvioimaan, ovatko jäsenvaltioiden ympäristöverot EU:n lainsäädännön mukaisia; 13. Vaatii komissiota huolehtimaan siitä, että jäsenvaltioiden piilotukiaiset voimakkaasti saastuttaville taloudellisille prosesseille tai tuotteille poistetaan; 14. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lisäämään kansalaisten tietoisuutta ympäristökysymyksissä, edistämään opettajien koulutusta ympäristökysymyksiä opetukseen sisällytettäessä, nopeuttamaan uudistuvien energialähteiden kehittämistä sekä toimittamaan tietoa ympäristöveroista ja -maksuista eri jäsenvaltioissa saaduista kokemuksista; uskoo, että ympäristökysymyksien sisällyttäminen opetukseen voi olla myös rakennerahastojen tehtävä; 15. Ottaa huomioon, että ympäristöverojen käyttö jäsenvaltioissa saattaa vääristää kilpailua sisämarkkinoilla, minkä vuoksi on toivottavaa, että kyseiset verot otetaan käyttöön kaikissa jäsenvaltioissa samanaikaisesti, ja katsoo, että ympäristötavoitteet voidaan saavuttaa paremmin ryhtymällä yhteisön tason toimenpiteisiin; kehottaa siten komissiota arvioimaan yksimielisyyvaatimusta verolainsäädännön yhdenmukaistamista koskevissa äänestyksissä; 16. Pyytää komissiota olemaan joustava arvioidessaan jäsenvaltioiden veroja ja ottamaan samalla huomioon sisämarkkinat; 17. Kehottaa komissiota tulkitsemaan sisämarkkina- ja ympäristönäkökohtien väliset konfliktitilanteet ympäristöpolitiikan hyväksi ja katsoo, ettei se missään tapauksessa saa antaa pelkän kilpailun vääristymistä koskevan valituksen olla perusteena ympäristötoimenpiteitä vastaan; 18. Painottaa, että pelkästään se, että ympäristöystävällinen tekniikka on eräissä jäsenvaltiossa levinnyt laajemmalle kuin toisessa, ei ole vielä peruste jäsenvaltioiden tälle tekniikalle antamaa tukea vastaan; 19. Jäsenvaltioita kehotetaan noudattamaan ympäristöalaa varten laadittavia eurooppalaisia veropoliittisia «menettelysääntöjä», joiden avulla on erityisesti tarkoitus välttää ympäristöverojen yhteydessä esiintyvä verodumping ja työn rankaiseminen verottamalla; vain tällä tavoin ympäristöverotuksen välinettä voidaan soveltaa yhteisössä tehokkaasti pitkällä aikavälillä tarkoituksena poistaa esteet, jotka estävät sisämarkkinoiden sujuvan toiminnan; 20. Komissiota kehotetaan antamaan jäsenvaltioille suosituksia, joilla edistetään verorasituksen siirtämistä työvoiman verottamisesta ympäristönkulutuksen verottamisen suuntaan; 21. Komission tiedonanto ympäristöveroista ja julkisista ympäristömaksuista yhtenäismarkkinoilla on nähtävä ympäristöpoliittisen puiteohjelman ensimmäisenä vaiheena, koska se antaa jäsenvaltioille tietoa siitä, millä alueilla toimivaltaa on tähän mennessä siirretty yhteisölle; kaikkien jäsenvaltioiden etujen mukaista on välttää ympäristöpolitiikan siirtämistä takaisin kansalliselle tasolle ja ymmärtää tämä tiedonanto kannustimena verotuksen alan yhteiselle ympäristöpolitiikalle, jonka pitäisi olla ympäristön kannalta hyödyllinen yhteisön voimavara; 22. Hyväksyy komission ponnistelut torjua sellaiset uudet markkinaesteet, joita jäsenvaltiot saattaisivat luoda ympäristösuojelunäkökohtiin vetoamalla; muistuttaa kuitenkin, ettei tämä saa vaikuttaa tiettyjen jäsenvaltioiden, kuten Itävallan, Suomen ja Ruotsin, oikeuteen suojella ympäristöpolitiikkansa korkeaa tasoa soveltamalla 100 a artiklan 4 kohtaa; 23. Pitää kuitenkin yhtä tärkeänä sen varmistamista, etteivät markkinoiden toimijat, jäsenvaltiot tai yhteisön toimielimet estä vapaan kilpailun periaatteeseen vetoamalla vilpittömiä ponnisteluja useilla unionin alueilla ilmenevien huomattavien ympäristöongelmien ratkaisemiseksi, mikä joko hidastaisi ympäristöverojen alalla tapahtuvaa todellista edistymistä tai pysäyttäisi sen kokonaan; katsoo lisäksi, että on ehdottoman välttämätöntä ottaa huomioon unionin mahdollisen laajenemisen vaikutukset ympäristönsuojeluun ja ympäristöveroihin; 24. Pyytää komissiota toteuttamaan toimenpiteitä, joilla helpotetaan talouspolitiikan yhdenmukaistamista esimerkiksi energiantuotannon ja liikenteen alalla; 25. Pyytää komissiota edistämään tiedonannon liitteessä lueteltujen ympäristömaksujen käyttöä jäsenvaltioissa markkinoiden toiminnan parantamiseksi; 26. Pyytää komissiota laatimaan tutkimuksen ympäristömaksujen käytöstä ja ympäristövaikutuksista seuraavilla aloilla: - vesi - energia - liikenne (rahti, henkilöajoneuvot, lentoliikenne) - pakkausala - rakentaminen - kemialliset torjunta-aineet - lannoitteet ja niiden valuminen - klooriyhdisteet teollisuusprosesseissa; 27. Pyytää komissiota ehdottamaan EU:n ympäristöveroja tietyille tuotteille; 28. Kehottaa kaikkia päätöksentekoon osallistuvia, etenkin neuvostoa, kiirehtimään direktiivejä CO2-energiaveron käyttöön ottamisesta sekä energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta; 29. Tunnustaa, että niin kauan, kuin Euroopan tasolla ei oteta käyttöön CO2-energiaveroa, jäsenvaltioiden etujen mukaista on muotoilla alalla mahdollisesti toteutettavat kansalliset toimet kilpailun kannalta neutraaleiksi; pyytää siksi komissiota tutkimaan, voidaanko arvonlisäverodirektiiviin ehdottaa muutosta, jotta energialle voitaisiin määrittää entistä korkeampi arvonlisävero; 30. Pyytää komissiota tekemään tutkimuksen ympäristöverojen ja julkisten ympäristömaksujen käytöstä Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa; 31. Pyytää komissiota tekemään aloitteen ympäristöveroja koskevien taloudellisten mallien tutkimuksen lisäämisestä ja erityisesti tasoittamaan eri mallien välisiä eroja ja sisällyttämään poliittisten ratkaisujen analyysiin tekijöitä, joilla on dynaamisia ja monitahoisia vaikutuksia; 32. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle ja neuvostolle.