YHTEINEN KONSULIOHJEISTO DIPLOMAATTI- JA KONSULIEDUSTUSTOILLE

(2005/C 326/01)

SISÄLLYS

Hakemusten käsittelyssä noudatettavat yleiset arviointiperusteet

YHTEISEN KONSULIOHJEISTON LIITTEET

Yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta eivät vaadi viisumia jäsenvaltiot, joita asetuksilla (EY) N:o 2414/2001 ja (EY) N:o 453/2003 muutettu asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo

Yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta vaativat viisumin jäsenvaltiot, joita asetuksilla (EY) N:o 2414/2001 ja (EY) N:o 453/2003 muutettu asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo

Schengenin yleissopimuksen sopimuspuolten

YHTEINEN KONSULIOHJEISTO

diplomaatti- ja konsuliedustustoille

ASIA: Kaikkien Schengenin yleissopimuksen sopimuspuolten alueella voimassa olevan yhtenäisen viisumin myöntämistä koskevat edellytykset

I YLEISET MÄÄRÄYKSET

1. Soveltamisala

Seuraavat yhteiset määräykset perustuvat tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehtyyn yleissopimukseen (jäljempänä ’yleissopimus’), joka allekirjoitettiin Schengenissä 19. kesäkuuta 1990 ja johon Italia, Espanja, Portugali, Kreikka ja Itävalta liittyivät myöhemmin, ja erityisesti sen 3 luvun l ja 2 jakson määräyksiin. Yhteisiä määräyksiä sovelletaan tutkittaessa hakemuksia, jotka koskevat kaikkien yleissopimuksen sopimuspuolten alueella voimassa olevia viisumeita enintään kolmen kuukauden oleskelua tai kauttakulkua varten. (1)

Yli kolmen kuukauden oleskeluun tarkoitetut viisumit, jotka ovat voimassa vain kansallisella alueella, myönnetään edelleen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tällaisen viisumin haltijat voivat kuitenkin kulkea muiden sopimuspuolten alueen kautta päästäkseen viisumin myöntäneen sopimuspuolen alueelle, paitsi jos haltija ei täytä yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen a, d ja e alakohdassa tarkoitettuja maahantuloedellytyksiä tai jos hänet on merkitty sen sopimuspuolen kansalliseen maahantulokieltoluetteloon, jonka alueen kautta hän aikoo kulkea.

2. Määritelmät ja viisumilajit

2.1. Yhtenäinen viisumi

Passiin, matkustusasiakirjaan tai muuhun voimassa olevaan, rajanylitykseen oikeuttavaan asiakirjaan kiinnitetty yhtenäinen viisumi on osoitus sopimuspuolen myöntämästä luvasta tai sen tekemästä päätöksestä. Viisumin saatuaan viisumivelvollinen ulkomaalainen voi ilmoittautua viisumin myöntäneen sopimuspuolen tai toisen sopimuspuolen ulkorajan ylityspaikalla kauttakulkua tai oleskelua varten viisumilajin mukaan, jos hän täyttää kauttakulun tai maahantulon muut edellytykset. Yhtenäisen viisumin hallussapito ei merkitse peruuttamatonta maahantulo-oikeutta.

2.1.1. Lentokentän kauttakulkuviisumi

Ulkomaalainen, jolta vaaditaan tämä viisumi, voi kulkea kansainvälisen lennon välilaskun tai sen kahden vaiheen välisen siirtymisen aikana lentokentän kansainvälisen alueen kautta poikkeamatta kyseisen maan kansallisella alueella. Tämä viisumipakko on poikkeus yleiseen oikeuteen kulkea edellä mainitun kansainvälisen alueen kautta ilman viisumia.

Lentokentän kauttakulkuviisumi vaaditaan liitteessä 3 mainittujen maiden kansalaisilta sekä niiltä henkilöiltä, jotka eivät ole näiden maiden kansalaisia mutta joilla on näiden maiden viranomaisten myöntämä matkustusasiakirja.

Poikkeuksista lentokentän kauttakulkuviisumia koskevaan velvoitteeseen määrätään liitteessä 3 olevassa III osassa.

2.1.2. Kauttakulkuviisumi

Ulkomaalainen voi kauttakulkuviisumin avulla kulkea sopimuspuolten alueen kautta päästäkseen kolmannesta maasta toiseen kolmanteen maahan.

Tämä viisumi voidaan myöntää kerran, kaksi kertaa tai poikkeuksellisesti useita kertoja sopimuspuolten alueen kauttakulkemista varten siten, että yhden kauttakulkumatkan kesto on enintään viisi päivää.

2.1.3. Viisumi lyhytaikaista oleskelua varten tai toistuvaisviisumi: viisumi useita maahantulokertoja varten

Ulkomaalainen, jolle myönnetään tämä viisumi, voi päästä sopimuspuolten alueelle muita tarkoituksia kuin maahanmuuttoa varten. Viisumi on tarkoitettu keskeytymättömään oleskeluun tai useisiin peräkkäisiin oleskeluihin, joiden kokonaiskesto on enintään kolme kuukautta kutakin puolen vuoden pituista jaksoa kohti ensimmäisestä maahantulon päivämäärästä lukien. Tämä viisumi voidaan myöntää yleensä yhtä tai useampaa maahantuloa varten.

Niille ulkomaalaisille, joiden on päästävä usein yhteen tai useaan sopimusvaltioon esimerkiksi liikematkojen vuoksi, viisumi lyhytaikaista oleskelua varten voidaan myöntää useaa maahantulokertaa varten siten, että oleskelulupien kokonaiskesto on enintään kolme kuukautta kutakin puolen vuoden pituista jaksoa kohti. Tällaisen useita maahantulokertoja varten myönnettävän viisumin voimassaoloaika voi olla yksi vuosi tai poikkeuksellisesti joidenkin henkilöiden kohdalla pidempi kuin yksi vuosi. (ks. V jakson 2 kohdan 2.1 alakohta)

2.1.4. Ryhmäviisumi

Ryhmäviisumi on kauttakulkuviisumi tai enintään 30 päivää kestävää oleskelua varten myönnettävä viisumi, joka voidaan kiinnittää ulkomaalaisryhmälle myönnettyyn seuruepassiin, ellei kansallinen lainsäädäntö määrää toisin. Ryhmän on oltava koossa jo ennen matkustamispäätöksen tekemistä. Viisumi myönnetään sillä ehdolla, että ryhmän jäsenet tulevat sopimuspuolten alueelle, oleskelevat alueella ja lähtevät sieltä yhtenäisenä ryhmänä.

Ryhmäviisumi myönnetään ryhmille, joissa on 5–50 henkilöä. Ryhmällä on oltava vähintään yksi ryhmänjohtaja, jolla on henkilökohtainen passi ja tarvittaessa henkilökohtainen viisumi.

Edellä olevasta poiketen merimiehille voidaan myöntää ryhmäviisumi kauttakulkua varten viisumien myöntämisestä rajalla, mukaan lukien tällaisten viisumien myöntäminen kauttakulkumatkalla oleville merimiehille, 27 päivänä helmikuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 415/2003 (2) säännösten mukaisesti.

2.2. Viisumi pitkäaikaista oleskelua varten

Viisumi yli kolme kuukautta kestävää oleskelua varten on kansallinen viisumi, jonka kukin jäsenvaltio myöntää oman lainsäädäntönsä mukaisesti.

Tätä viisumia voidaan kuitenkin käyttää samanaikaisesti enintään kolmen kuukauden ajan sen ensimmäisestä voimassaolopäivästä yhtenäisenä viisumina, joka kelpaa yhteen tai useampaan maahantuloon edellyttäen, että se on myönnetty yleissopimuksen 3 luvun 1 jakson asiaankuuluvissa määräyksissä tai niiden nojalla annettuja yhteisiä edellytyksiä ja perusteita noudattaen ja edellyttäen, että sen haltija täyttää yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen a, c, d ja e kohdassa tarkoitetut ja tämän ohjeiston IV jaksossa olevat maahantulon edellytykset. Päinvastaisessa tapauksessa tämän viisumin haltijalla on lupa kulkea muiden jäsenvaltioiden alueen kautta päästäkseen viisumin myöntäneen jäsenvaltion alueelle, paitsi jos hän ei täytä 5 artiklan 1 kappaleen a, d ja e kohdassa tarkoitettuja maahantulon edellytyksiä tai jos hänet on merkitty sen jäsenvaltion kansalliseen maahantulokieltoluetteloon, jonka alueen kautta hän haluaa kulkea.

2.3. Alueellisesti rajoitettu viisumi

Tämä sopimuspuolen poikkeustapauksissa myöntämä viisumi kiinnitetään passiin, matkustusasiakirjaan tai muuhun rajanylitykseen oikeuttavaan asiakirjaan, ja se oikeuttaa oleskeluun ainoastaan yhden tai joidenkin sopimuspuolten kansallisella alueella. Alueelle tulon ja alueelta lähdön on myös tapahduttava kyseisen sopimuspuolen tai kyseisten sopimuspuolten alueen kautta (vrt. ohjeiston V jakson 3 kohta).

2.4. Rajatarkastuksen yhteydessä myönnettävä viisumi (3)

2.5. Asiakirjat, joilla on sama merkitys kuin viisumilla ja jotka oikeuttavat ylittämään ulkorajat: FTD ja FRTD

Kauttakulkua helpottava asiakirja (FTD) tai rautateitse tapahtuvaa kauttakulkua helpottava asiakirja (FRTD) voidaan myöntää neuvoston asetusten (EY) N:o 693/2003 (4) ja (EY) N:o 694/2003 (5) mukaisesti (ks. liite 17).

II TOIMIVALTAINEN DIPLOMAATTI- TAI KONSULIEDUSTUSTO

Viisumivelvollisten ulkomaalaisten (ks. liite 1), jotka haluavat päästä jonkin yleissopimuksen sopimuspuolen alueelle, on otettava yhteyttä toimivaltaisen diplomaatti- tai konsuliedustuston viisumiosastoon.

1. Toimivaltaisen valtion määrittely

1.1. Valtio, joka on toimivaltainen tekemään päätöksen viisumihakemuksesta

Yhtenäisiä lyhytaikaista oleskelua varten myönnettäviä viisumeja tai kauttakulkuviisumeja koskevien hakemusten käsittelystä vastaavat jäljempänä mainitut sopimuspuolet:

1.2. Toimivaltaista valtiota edustava valtio

Jos viisumihakemuksen käsittelystä vastaavalla valtiolla ei ole jossakin valtiossa diplomaatti- tai konsuliedustustoa, yhtenäisen viisumin voi myöntää sen valtion edustusto, joka edustaa toimivaltaista valtiota. Viisumi myönnetään edustetun valtion nimissä tämän etukäteisellä luvalla ja kun asiasta on tarvittaessa neuvoteltu keskusviranomaisten kesken. Jos jollakin Benelux-valtiolla on edustusto maassa, se edustaa periaatteessa viran puolesta muita Benelux-valtioita, paitsi jos kyseisellä Benelux-valtiolla ei ole aineellisia edellytyksiä vastata muiden Benelux-valtioiden edustamisesta, jolloin nämä voivat pyytää jotakin toista sopimusvaltiota edustamaan niitä viisumiasioissa kyseisessä kolmannessa valtiossa.

Vaikka valtiolla olisi diplomaatti- tai konsuliedustusto kolmannessa maassa, se voi pyytää, että sitä edustaa toinen valtio, jolla on konsuliedustusto kyseisessä kolmannessa maassa. Yhtenäinen viisumi myönnetään edustetun valtion nimissä tämän etukäteisellä luvalla ja kun asiasta on tarvittaessa neuvoteltu keskusviranomaisten kesken.

Poikkeustapauksissa voidaan kahdenvälisissä sopimuksissa sopia, että edustavat valtiot osoittavat tietyistä kolmansien maiden ryhmistä tulevat viisumihakemukset sen edustetun valtion viranomaisille, jossa matkan pääasiallinen kohde sijaitsee, tai ohjaavat hakemukset käsiteltäviksi kyseisen valtion pysyvässä konsuliedustustossa. Kyseiset valtioryhmät on määriteltävä (tarvittaessa kutakin diplomaatti- tai konsuliedustustoa varten) kirjallisesti. Yleisenä lähtökohtana on, että myönnettäessä viisumi edustetun sopimusvaltion luvalla noudatetaan yleissopimuksen 30 artiklan 1 kappaleen a alakohtaa.

Schengen-valtiot eivät ole velvoitettuja järjestämään itselleen viisumien myöntämistä varten erikseen edustusta kaikissa kolmansissa maissa. Ne voivat päättää, että viisumihakemukset tietyissä kolmansissa maissa tai tietynlaista viisumia koskevat hakemukset on osoitettava sen valtion konsuli- tai diplomaattiedustustoon, joka on matkan pääsiallinen kohde.

Edustusta koskevat säännöt eivät koske viisumeja, jotka myönnetään korvausta vastaan tehtävää ansiotoimintaa tai sellaista toimintaa varten, jonka edellytyksenä on sen valtion etukäteen antama lupa, jossa toimintaa harjoitetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, mitä kahdenvälisissä sopimuksissa on nimenomaisesti sovittu. Tällaista viisumia hakevien on otettava yhteyttä sen valtion akkreditoituun konsuliedustustoon, jossa kyseistä toimintaa on tarkoitus harjoittaa.

2. Kansallisen keskusviranomaisen tai yhden tai usean muun sopimuspuolen keskusviranomaisen kuuleminen 17 artiklan 2 kappaleen mukaisesti

2.1. Kansallisen keskusviranomaisen kuuleminen

Hakemuksen käsittelystä vastaavan diplomaatti- tai konsuliedustuston on pyydettävä keskusviranomaisensa lupa, kuultava tätä ja annettava tälle tiedoksi asiassa suunniteltu päätös kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti kutakin tapausta varten määrättyjen menettelytapojen ja määräaikojen mukaan. Tapaukset, joissa kansallista keskusviranomaista kuullaan, on lueteltu liitteessä 5 olevassa A-osassa.

2.2. Yhden tai usean sopimusosapuolen keskusviranomaisten kuuleminen

Diplomaatti- tai konsuliedustuston, jolle hakemus on esitetty, on pyydettävä lupaa omalta keskusviranomaiseltaan, jonka on puolestaan välitettävä hakemus yhden tai usean sopimuspuolen toimivaltaisille keskusviranomaisille (vrt. V jakson 2 kohdan 2.3. alakohta). Siihen saakka, kunnes toimeenpaneva komitea laatii lopullisen luettelon tapauksista, joissa muita keskusviranomaisia on kuultava, voimassa on tämän konsuliohjeiston liitteessä 5 olevan B-osan luettelo.

2.3. Kuulemismenettelyt edustustapauksissa

3. Muualla kuin asuinvaltiossa tehdyt viisumihakemukset

Kun hakemus tehdään valtiossa, jossa hakija ei asu, ja jos hakijan todellisista aikeista on epäilyjä (erityisesti jos on osoitusta laittomasta maahanmuutosta), viisumi voidaan myöntää vasta sen jälkeen, kun on kuultu hakijan kotimaassa sijaitsevaa diplomaatti- tai konsuliedustustoa ja/tai kansallisia toimivaltaisia keskusviranomaisia.

4. Valtuuttaminen yhtenäisen viisumin myöntämiseen

Ainoastaan sopimuspuolten diplomaatti- ja konsuliedustustot ovat valtuutettuja myöntämään yhtenäisen viisumin lukuun ottamatta liitteessä 6 mainittuja tapauksia.

III HAKEMUKSEN VASTAANOTTAMINEN

1. Viisumihakemuslomakkeet — lomakkeiden lukumäärä

Ulkomaalaisen on myös täytettävä yhtenäisen viisumin hakemuslomake. Yhtenäistä viisumia on haettava liitteessä 16 olevan mallin mukaisella yhdenmukaisella lomakkeella.

Viisumihakemuslomake on täytettävä vähintään yhtenä kappaleena, jota voidaan käyttää muun muassa keskusviranomaisia kuultaessa. Sopimuspuolet voivat pyytää hakemuksen useampana kappaleena, jos kansalliset määräykset sitä edellyttävät.

2. Liiteasiakirjat

Ulkomaalaisen on liitettävä hakemukseen seuraavat asiakirjat:

3. Hakijan uskottavuus paluun ja toimeentulovarojen takaamisen osalta

Hakijan on vakuutettava hakemusta käsittelevä diplomaatti- tai konsuliedustusto siitä, että hänellä on toimeentuloon tarvittavat varat ja että paluumatka lähtömaahan on varmistettu.

4. Hakijan henkilökohtainen haastattelu

Hakija on yleensä kutsuttava henkilökohtaisesti edustustoon esittämään suullisesti hakemuksensa perusteet, erityisesti silloin kun on syytä epäillä oleskelun varsinaista tarkoitusta tai hakijan aikomusta palata lähtömaahan.

Tästä periaatteesta voidaan poiketa hakijan tunnettuuden tai sen välimatkan perusteella, jonka hakija joutuu matkustamaan saapuakseen diplomaatti- tai konsuliedustustoon, jollei hakijan vilpitöntä mieltä ole syytä epäillä, tai jos kyseessä on ryhmämatka, josta vastaa tunnettu ja luotettava organisaatio, joka pystyy takaamaan matkaan osallistuvien henkilöiden vilpittömän tarkoituksen.

VIII jakson 5 kohdassa on yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen, matkatoimistojen ja matkanjärjestäjien käsittelemiä viisumihakemuksia.

IV OIKEUSPERUSTA

Yhtenäinen viisumi voidaan myöntää, mikäli yleissopimuksen 15 ja 5 artiklan mukaiset maahantuloedellytykset täyttyvät.

15 artikla

Edellä 10 artiklassa mainittu viisumi voidaan myöntää ainoastaan, jos ulkomaalainen täyttää 5 artiklan 1 kappaleen a, c, d ja e kohdassa tarkoitetut maahantuloedellytykset.

5 artikla

hän esittää tarvittaessa asiakirjat, joilla osoitetaan suunnitellun oleskelun tarkoitus ja edellytykset, ja hänellä on toimeentuloon tarvittavat varat ottaen huomioon sekä suunnitellun oleskelun keston että lähtömaahan paluun tai kauttakulkumatkan sellaiseen kolmanteen maahan, jonne hänen pääsynsä on taattu, tai hän kykenee hankkimaan laillisesti nämä varat.

Pääsy sopimuspuolten alueelle on evättävä ulkomaalaiselta, joka ei täytä kaikkia näitä edellytyksiä, paitsi jos jokin sopimuspuoli katsoo tarpeelliseksi poiketa tästä periaatteesta humanitaarisista syistä, kansallisen edun vuoksi tai kansainvälisten velvoitteiden takia. Tässä tapauksessa pääsy rajoittuu kyseisen sopimuspuolen alueelle, ja tämän on ilmoitettava siitä etukäteen muille sopimuspuolille.

Viisumi voidaan myöntää alueellisesti rajoitettuna ainoastaan, jos yleissopimuksen 11 artiklan 2 kappaleen, 14 artiklan 1 kappaleen ja 16 artiklan yhdessä 5 artiklan 2 kappaleen kanssa (ks. V jakson 3 kohta) mukaiset edellytykset täyttyvät.

11 artiklan 2 kappale

14 artiklan 1 kappale

16 artikla

Jos sopimuspuoli katsoo jostakin 5 artiklan 2 kappaleessa luetellusta syystä tarpeelliseksi poiketa 15 artiklassa määritellystä perusteesta myöntäessään viisumin ulkomaalaiselle, joka ei täytä kaikkia 5 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettuja maahantuloedellytyksiä, viisumin voimassaolo rajoittuu kyseisen sopimuspuolen alueelle. Sen on ilmoitettava tästä etukäteen muille sopimusosapuolille.

V HAKEMUKSEN KÄSITTELY JA SIITÄ PÄÄTTÄMINEN

Aluksi diplomaatti- tai konsuliedustusto tarkastaa esitetyt asiakirjat (1.) ja ratkaisee sitten viisumihakemuksen näiden asiakirjojen perusteella (2.).

Hakemusten käsittelyssä noudatettavat yleiset arviointiperusteet

Viisumihakemusten käsittelyssä on otettava huomioon seuraavat keskeiset näkökohdat: sopimuspuolten turvallisuus, laittoman maahanmuuton torjunta sekä muut kansainvälisiin suhteisiin liittyvät näkökohdat. Maasta riippuen jokin näkökohdista voi korostua, mutta yhtäkään ei tule jättää huomiotta.

Turvallisuuden kannalta on syytä varmistaa, että tarvittavat tarkastukset on suoritettu: kysely Schengenin tietojärjestelmän tiedostoissa maahantulokieltoon määrätyistä henkilöistä sekä neuvottelut keskusviranomaisten kanssa niiden maiden osalta, joissa neuvotteluja edellytetään.

Maahanmuuttoriskin todennäköisyyden arviointi on täysin diplomaatti- tai konsuliedustuston vastuulla. Viisumihakemusten käsittelyn yhteydessä pyritään toteamaan, aikooko hakija päästä jäsenvaltioiden alueelle sellaisen viisumin avulla, joka on myönnetty matkailua, liikematkaa, opiskelua, työskentelyä tai sukulaisvierailua varten, ja asettua sinne asumaan. Tätä varten on syytä harjoittaa erityistä valppautta ”erittäin riskialttiin väestön”, kuten työttömien ja vailla säännöllisiä tuloja olevien henkilöiden, suhteen. Lisäksi hakijan haastattelulla, jolla pyritään varmistamaan matkan tarkoitus, on erityisen suuri merkitys. Tässä yhteydessä voidaan myös pyytää paikallista konsuliyhteistyötä mahdollisesti hyväksi käyttäen määritettyjä lisätodisteita. Diplomaatti- tai konsuliedustuston on myös hyödynnettävä paikallista konsuliyhteistyötä vahvistaakseen valmiuksiaan löytää joidenkin viisumihakemusten tueksi esitetyt väärät tai väärennetyt asiakirjat. Mikäli asiakirjojen tai esitettyjen todistusten aitoudesta, niiden sisällön todenperäisyydestä tai haastattelussa saatujen lausuntojen luotettavuudesta on epäilyksiä, diplomaatti- tai konsuliedustusto ei myönnä viisumia.

Tarkastusta lievennetään sen sijaan sellaisten hakijoiden osalta, joita konsuliyhteistyön puitteissa vaihdettujen tietojen perusteella pidetään tunnetusti rehellisinä (”bona fide”).

1. Viisumihakemusten käsittely

1.1. Viisumihakemuksen tarkastaminen

Hakemuslomakkeessa annettujen vastausten on oltava täydellisiä ja johdonmukaisia. Hakemukseen on liitettävä hakijan valokuva. Hakemuksesta on myös mahdollisuuksien mukaan käytävä ilmi matkan pääkohde.

1.2. Hakijan henkilöllisyys varmennetaan ja varmistetaan, onko hakijasta tehty ilmoitus maahantulokieltoa varten Schengenin tietojärjestelmään (SIS) tai onko hänestä muuta uhkaa (turvallisuudelle), mikä estäisi viisumin myöntämisen. On myös tutkittava, onko hakijan laiton maahanmuutto todennäköistä sen perusteella, että hän on ylittänyt sallitun oleskeluajan aikaisemman oleskelun yhteydessä.

1.3. Matkustusasiakirjan tarkastaminen

Pakottavista humanitaarisista syistä tai kansallisten etujen tai kansainvälisten velvoitteiden takia on kuitenkin mahdollista poikkeustapauksissa myöntää viisumi sellaisiin matkustusasiakirjoihin, joiden voimassaoloaika on lyhyempi kuin edellä mainittu määräaika (kolme kuukautta), edellyttäen kuitenkin, että matkustusasiakirja on voimassa pidempään kuin viisumi ja että sen avulla voi vielä palata alkuperämaahan.

1.4. Muiden hakemukseen liitettävien asiakirjojen tarkastaminen

Selvitysten lukumäärä ja luonne riippuvat mahdollisesta laittoman maahanmuuton todennäköisyydestä ja paikallisesta tilanteesta (esim. voidaanko valuuttaa vaihtaa vai ei), ja ne voivat vaihdella maakohtaisesti. Selvitysten arvioinnin osalta diplomaatti- tai konsuliedustustot voivat sopia keskenään paikallisiin olosuhteisiin soveltuvasta menettelytavasta.

Kyseisistä asiakirjoista on käytävä ilmi matkan tarkoitus, kulkuneuvot ja paluu sekä toimeentulovarat ja majoitusjärjestelyt:

Vakuutuksen on oltava voimassa kaikkialla Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden alueella ja koko sen ajan, jonka kyseinen henkilö alueella oleskelee. Vakuutuksen vähimmäismäärän on oltava 30 000 euroa.

Lisäksi hakijan on lyhytaikaista viisumia tai toistuvaisviisumia koskevan hakemuksen tueksi osoitettava, että hänellä on riittävä voimassaoleva henkilökohtainen tai ryhmämatkavakuutus, joka kattaa lääketieteellisistä syistä kotimaahan palauttamisesta, hätätilanteessa annettavasta lääkehoidosta ja/tai erityisestä sairaalahoidosta mahdollisesti aiheutuvat kulut.

Hakija voidaan vapauttaa velvoitteesta toimittaa majoitukseen liittyvä selvitys yhtenäisen viisumin hakemisen yhteydessä, jos hän voi todistaa, että hänellä on käytössään riittävät varat huolehtiakseen ylläpidosta ja majoituksesta aiheutuvista kustannuksista siinä Schengen-valtiossa tai niissä Schengen-valtioissa, jossa tai joissa hänen on tarkoitus vierailla.

Majoitukseen liittyvien todistusasiakirjojen esittäminen, jota tarkoitetaan edellä olevissa kahdessa luetelmakohdassa, ei merkitse lisäehtoa viisumin myöntämiselle. Kyseisten asiakirjojen on katsottava olevan käytännön apuvälineitä, joiden tarkoituksena on osoittaa majoituksen saatavuus sekä tarvittaessa toimeentulovarat. Jos jokin sopimuspuoli käyttää tällaista asiakirjaa, asiakirjassa on joka tapauksessa oltava merkittynä majoittajan sekä majoitettavan tai majoitettavien nimet, majoituspaikan osoite, oleskelun kesto ja tarkoitus, mahdollinen sukulaisuussuhde sekä osoitus majoittajan oleskelun laillisuudesta.

1.5. Hakijan rehellisyyden tutkiminen

Hakijan rehellisyyden arvioimiseksi tarkastetaan, kuuluuko hakija paikan päällä tapahtuvan konsuliyhteistyön puitteissa tunnustettuihin rehellisiin henkilöihin.

Lisäksi tutkitaan edustustojen kesken vaihdettuja tietoja (ks. VIII jakson 3 kohta).

2. Menettely viisumihakemuksista päättämiseksi

2.1. Viisumilajin ja maahantulokertojen vahvistaminen

Yhtenäinen viisumi voi olla 11 artiklan mukaisesti

yhden vuoden voimassaoleva viisumi, joka oikeuttaa kuuden kuukauden aikana kolmen kuukauden oleskeluun sekä useampiin maahantulokertoihin; tällainen viisumi voidaan myöntää henkilöille, joilla on osoittaa tarvittavat takeet ja joista on sopimuspuolelle erityistä etua. Viisumi, joka on voimassa yli vuoden mutta kuitenkin enintään viisi vuotta, voidaan poikkeuksellisesti myöntää tietyille henkilöryhmille useita maahantulokertoja varten;

kauttakulkuviisumi, jonka haltija voi kulkea kerran, kaksi kertaa tai poikkeuksellisesti useampia kertoja sopimuspuolten alueen kautta päästäkseen kolmannen maan alueelle. Yksi kauttakulkumatka voi kestää kerrallaan viisi päivää, ja ulkomaalaisen pääsy matkan kohteena olevan kolmannen maan alueelle on oltava etukäteen turvattu ja tavanomaisen reitin on kuljettava sopimuspuolten alueiden kautta.

2.2. Käsittelevän viranomaisen vastuu

Diplomaattiedustaja tai konsuliosaston päällikkö kantaa kansallisen toimivaltansa mukaisesti täyden vastuun edustustonsa viisuminmyöntämiseen liittyvistä käytännön menettelytavoista, ja nämä sopivat asiasta keskenään.

Diplomaatti- tai konsuliedustusto tekee päätöksensä käytettävissään olevien tietojen perusteella ja ottaen huomioon kunkin hakijan konkreettisen tilanteen.

2.3. Menettely tapauksissa, joissa on kuultava etukäteen muiden sopimuspuolten keskusviranomaisia

Sopimuspuolet ovat päättäneet luoda järjestelmän keskusviranomaisten kuulemiseksi. Koska järjestelmä ei ole vielä valmis, sopimuspuolet voivat väliaikaisesti ja tapauksesta riippuen soveltaa seuraavia toimenpiteitä:

Kun on kyse hakijaryhmistä, jotka luetellaan liitteessä 5 olevassa B-osassa ja joiden osalta on kuultava etukäteen keskusviranomaisia — ulkoasiainministeriötä tai muuta laitosta — (yleissopimuksen 17 artiklan 2 kappale), yhtenäisen viisumin ja sellaisen pitkäaikaista oleskelua varten myönnetyn viisumin, jota voidaan käyttää samanaikaisesti viisumina, joka kelpaa yhteen tai useampaan maahantuloon, myöntäminen suoritetaan seuraavan menettelyn mukaisesti:

Diplomaatti- tai konsuliedustuston, jolle johonkin näihin ryhmiin kuuluvan henkilön hakemus on esitetty, on Schengenin tietojärjestelmää tutkimalla ensiksi varmistettava se, ettei hakijasta ole tehty ilmoitusta maahantulokieltoa varten.

Tämän jälkeen noudatetaan seuraavaa menettelyä:

Keskusviranomaiset aloittavat keskinäiset neuvottelut näiden tietojen pohjalta. Tietojen toimittamistavan määrittää periaatteessa se sopimuspuoli, joka esittää lausuntopyynnön. Joka tapauksessa on voitava osoittaa lausuntopyynnön toimittamispäivämäärä ja -aika sekä ajankohta, jona pyyntö on saapunut vastaanottaville keskusviranomaisille.

Kun asianmukaiset tarkastukset on tehty, kyseiset viranomaiset toimittavat arvionsa viisumihakemuksesta sille keskusviranomaiselle, joka on pyytänyt heiltä lausuntoa.

Sen valtion keskusviranomainen, jonka edustustolle hakemus on esitetty, toimittaa lausuntopyynnön sen sopimuspuolen tai niiden sopimuspuolten keskusviranomaisille, joka on pyytänyt tai jotka ovat pyytäneet kuulemista. Keskusviranomaisia ovat ne viranomaiset, jotka sopimuspuolet nimeävät tätä tehtävää hoitamaan.

Viranomaisten, joilta on pyydetty lausuntoa, on huolehdittava siitä, että kiireellisissä tapauksissa vastaus toimitetaan mahdollisimman pian.

Jos lausuntoa pyytävältä keskusviranomaiselta on pyydetty määräajan poikkeuksellista pidennystä, se ilmoittaa siitä hakemusta käsittelevälle diplomaatti- tai konsuliedustustolle; kyseinen edustusto voi ratkaista hakemuksen vasta sitten, kun kansallinen keskusviranomainen on antanut sille selkeät ohjeet.

Jos kansallinen keskusviranomainen ei ole tehnyt nimenomaista päätöstä, viisumin käsittelystä vastaava diplomaatti- tai konsuliedustusto voi myöntää viisumin 14 päivän kuluttua siitä, kun keskusviranomainen, jonka tehtävänä on toteuttaa kuuleminen, on toimittanut hakemuksen. Jokaisen keskusviranomaisen tehtävänä on antaa diplomaatti- tai konsuliedustustolleen tiedoksi kunkin kuulemismenettelyn alkamisajankohta.

2.4. Kieltäytyminen hakemuksen käsittelystä tai viisumin myöntämisestä

Jos sopimuspuolen diplomaatti- tai konsuliedustusto kieltäytyy yhtenäistä viisumia koskevan hakemuksen käsittelystä tai viisumin myöntämisestä, menettelytavan ja mahdollisten valitusten osalta sovelletaan kyseisen sopimuspuolen kansallista lainsäädäntöä.

Jos viisumia ei myönnetä ja kansallisen lainsäädännön mukaan hylkäämiselle on olemassa perusteet, hylkääminen on ilmoitettava seuraavan tekstin mukaisesti:

”Viisumihakemuksenne on hylätty Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen 15 artiklan perusteella yhdessä 5 artiklan kanssa, koska Te ette täytä 5 artiklan 1 kappaleen a, c, d ja e alakohdan mukaisia edellytyksiä (osoitetaan asiaankuuluvat edellytykset). Yleissopimuksen mukaan … (lisätään tarkoitetun edellytyksen tai edellytysten teksti).”

Tätä tekstiä voidaan tarvittaessa täydentää lisätiedoilla tai siinä voidaan antaa muita tietoja Schengen-valtioiden kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvien vaatimusten mukaisesti.

Jos jokin diplomaatti- tai konsuliedustusto, joka käsittelee hakemusta jonkin toisen Schengen-valtion edustajana, joutuu keskeyttämään viisumihakemuksen käsittelyn, hakijalle ilmoitetaan asiasta ja annetaan tiedoksi, että hän voi kääntyä hakemuksen käsittelyn osalta toimivaltaisen valtion diplomaatti- tai konsuliedustuston puoleen.

3. Alueellisesti rajoitetut viisumit

Viisumi voidaan myöntää rajoitettuna yhden tai useamman sopimuspuolen kansalliseen alueeseen:

silloin kun diplomaatti- tai konsuliedustuston on välttämättä myönnettävä hakijalle uusi viisumi saman kuuden kuukauden aikana tapahtuvaa oleskelua varten, jonka kuluessa hakija on jo käyttänyt kolme kuukautta voimassa olevaa viisumia.

VI VIISUMITARRAN TÄYTTÄMINEN

Liitteissä 8 ja 13 esitetään viisumitarran malli sekä teknisiä ja turvaominaisuuksia koskevia tietoja.

1. Yhteiset merkinnät — alue 8

1.1. Kenttä ”VOIMASSA”

Tähän kenttään merkitään alue, jolla viisumi on voimassa.

Tämä kenttä voidaan täyttää vain neljällä tavalla:

1.2. Kenttä ”ALKAEN ... ASTI”

Tähän kenttään merkitään ajanjakso, jonka viisumi on voimassa.

”ALKAEN” -sanan jälkeen merkitään päivämäärä, josta lähtien viisuminhaltija voi saapua alueelle, jota viisumin voimassaolo koskee. Tämä merkintä tehdään seuraavasti:

”ASTI” -sanan jälkeen merkitään viisumin viimeinen voimassaolopäivä. Viisuminhaltijan on poistuttava viisumin oikeuttamalta alueelta kyseisenä päivänä klo 24.00. mennessä.

Tämä päivämäärä merkitään samalla tavalla kuin ensimmäinen voimassaolopäivä.

1.3. Kenttä ”SAAPUMISTEN LUKUMÄÄRÄ”

Tähän kenttään merkitään, kuinka monta kertaa viisuminhaltija voi saapua alueelle, jolla viisumi on voimassa, eli niiden oleskelujaksojen lukumäärä, joille viisuminhaltija voi jakaa kentässä 1.4 ilmoitetut viisumin oikeuttamat päivät.

Maahantulokertoja voi olla yksi, kaksi tai useampi ilman tarkempaa määrittelyä. Nämä tiedot merkitään valmiiksi painetun tekstin oikealle puolelle numeroiden ”01” tai ”02” avulla, tai lyhenteen ”MULT” avulla silloin, kun viisumi oikeuttaa useampaan kuin kahteen maahantuloon.

Kauttakulkuviisumiin ei voida myöntää kuin yksi tai kaksi maahantuloa (merkitään numeroin ”01” tai ”02”). Useampi kuin kaksi maahantulokertaa voidaan sallia vain poikkeustapauksissa yhdessä viisumitarrassa (merkintä ”MULT”).

Jos viisuminhaltijan alueelta poistumisten yhteenlaskettu määrä on sama kuin sallittujen maahantulokertojen lukumäärä, viisumin voimassaolo päättyy, vaikka viisuminhaltija ei olisikaan käyttänyt kaikkia viisumin oikeuttamia päiviä.

1.4. Kenttä ”OLESKELUN KESTO ... PÄIVÄÄ”

Tähän kenttään merkitään niiden päivien lukumäärä, joiden aikana viisuminhaltija saa oleskella alueella, jolla viisumi on voimassa (7). Tämä oleskelu voi olla yhtäjaksoinen tai sallittujen päivien lukumäärän voi jakaa osiin useammalle ajanjaksolle, jotka sisältyvät kentässä 1.2. mainittujen päivämäärien väliseen ajanjaksoon ottamalla huomioon kentän 1.3 mukaiset sallitut maahantulokerrat.

Sanojen ”OLESKELUN KESTO” ja ”PÄIVÄÄ” väliseen tyhjään tilaan merkitään sallittujen oleskelupäivien lukumäärä kahden numeron avulla, joista ensimmäinen on nolla, jos kyseisten päivien lukumäärä on alle kymmenen.

Tähän kenttään merkittävä päivien lukumäärä voi olla korkeintaan 90 päivää puolta vuotta kohti.

1.5. Kenttä ”MYÖNNETTY ... PVM”

Tähän kohtaan merkitään viisumin myöntävän sopimuspuolen kielellä sen kaupungin nimi, jossa viisumin myöntävä diplomaatti- tai konsuliedustusto sijaitsee. Kaupungin nimi merkitään sanojen ”MYÖNNETTY” ja ”PVM” väliin. Myöntämispäivä merkitään lyhenteen ”PVM” jälkeen.

Myöntämispäivä merkitään samalla tavalla kuin kohdassa 1.2. tarkoitettu päivämäärä.

Viisumin myöntänyt viranomainen voidaan tunnistaa kenttään 4 lyötävän leiman perusteella.

1.6. Kenttä ”PASSIN NUMERO”

Tähän kenttään merkitään sen passin numero, johon viisumi myönnetään. Numeron jälkeen merkitään tieto niiden passiin merkittyjen alaikäisten lasten lukumäärästä ja mahdollisesti aviopuolisosta, jotka matkustavat viisuminhaltijan mukana (lasten lukumäärän jälkeen merkitään kirjain X-esimerkiksi: 1X = yksi alaikäinen lapsi, 3X = 3 alaikäistä lasta — ja aviopuoliso merkitään kirjaimella Y).

Jos matkustusasiakirjan haltijan matkustusasiakirjaa ei tunnusteta ja sen vuoksi viisumiin käytetään yhtenäisen kaavan mukaista lomaketta, viisumin myöntävä diplomaatti- tai konsuliedustusto voi halutessaan käyttää samaa lomaketta ulottaakseen viisumin koskemaan lomakkeenhaltijan mukana matkustavia lomakkeenhaltijan puolisoa ja alaikäisiä lapsia tai se voi laatia erilliset lomakkeet lomakkeenhaltijalle, hänen puolisolleen ja kullekin hänen huollettavanaan olevalle henkilölle ja kiinnittää viisumin kullekin lomakkeelle erikseen.

Passin numero on se sarjanumero, joka on valmiiksi painettu tai lävistetty kaikkiin tai melkein kaikkiin passin sivuihin.

Yhtenäisen kaavan mukaiseen lomakkeeseen kiinnitettävän viisumin tälle alueelle painettava numero ei ole passin numero vaan sama kuin lomakkeessa oleva numero. Siinä on kuusi numeroa ja mahdollisesti viisumin myöntäneen jäsenvaltion tai jäsenvaltioiden ryhmän tunnuksena oleva kirjain tai kirjaimia.

1.7. Kenttä ”VIISUMILUOKKA”

Jotta valvontaviranomaiset voisivat nopeasti tunnistaa viisumilajin, tässä kentässä täsmennetään käyttämällä merkintöjä A, B, C ja D, mistä viisumilajista myönnetyn yhtenäisen viisumin kohdalla on kyse.

Alueellisesti rajoitetuissa viisumeissa ja ryhmäviisumeissa käytetään tapauksesta riippuen kirjaimia A, B tai C.

1.8. Kenttä ”ETU- JA SUKUNIMET”

Merkitään tässä järjestyksessä viisuminhaltijan passissa tai matkustusasiakirjassa otsakkeen ”Etunimi (-nimet)” alla oleva ensimmäinen sana ja sen jälkeen otsakkeen ”Sukunimi (-nimet)” alla oleva ensimmäinen sana. Diplomaatti- tai konsuliedustuston on tarkistettava, että passissa tai matkustusasiakirjassa ja viisumihakemuksessa olevat etu- ja sukunimet vastaavat toisiaan, samoin kuin nimet, jotka merkitään viisumitarran tähän kenttään ja koneellisesti luettavaan vyöhykkeeseen.

2. Kansalliset merkinnät (”HUOMAUTUKSIA”) — alue 9

Toisin kuin alue 8 (yhteiset, pakolliset merkinnät), tämä alue on varattu mahdollisille kansallisten määräysten edellyttämille merkinnöille. Sopimuspuolet voivat periaatteessa vapaasti merkitä tähän asianmukaisiksi katsomansa tiedot; niistä on kuitenkin tiedotettava muille osapuolille, jotta merkinnät tulkitaan oikein (ks. liite 9).

3. Alue valokuvan liittämistä varten

Viisuminhaltijan värivalokuva kiinnitetään valokuvalle varattuun tilaan liitteessä 8 esitetyn mukaisesti. Viisumitarraan kiinnitettävän valokuvan osalta noudatetaan seuraavia sääntöjä.

Pään koon leuasta päälakeen on oltava 70–80 prosenttia valokuvan alasta pystysuunnassa.

Resoluution vähimmäisvaatimukset:

Jos valokuvaa ei ole, tähän alueeseen on pakollisesti merkittävä maininta ”voimassa ilman valokuvaa” kahdella tai kolmella kielellä (viisumin myöntäneen jäsenvaltion kieli, englanti ja ranska). Maininta lisätään pääsääntöisesti painatuksena ja poikkeuksellisesti erityisen leiman avulla. Leiman on ulotuttava myös osalle syväpainatukselle varattua aluetta, joka kehystää valokuvalle varattua aluetta sen vasemmalla ja oikealla puolella.

4. Koneellisesti luettava kenttä — alue 5

Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO) vahvisti Schengen-valtioiden ehdotuksen perusteella viisumitarran ja koneellisesti luettavan kentän muodon. Kenttä muodostuu kahdesta 36 merkin rivistä (OCR B-10 cpi). Liitteessä 10 esitetään tarkemmin, miten tämä alue täytetään.

5. Muita viisumitarran täyttämiseen liittyviä tärkeitä ohjeita

5.1. Viisumin allekirjoittaminen

Jos sopimuspuolen lainsäädäntö tai kansallinen käytäntö edellyttävät käsinkirjoitettua allekirjoitusta, passin sivuun kiinnitetyn viisumitarran allekirjoittaa tehtävään valtuutettu henkilö.

Allekirjoitus merkitään alueen ”HUOMAUTUKSET” oikeaan reunaan. Allekirjoituksen on ulotuttava osittain viisumin reunan yli passin tai matkustusasiakirjan sivulle mutta ei kuitenkaan koneellisesti luettavaan kenttään.

5.2. Täytetyn viisumitarran mitätöinti

Viisumitarraan ei saa tehdä korjauksia eikä yliviivauksia. Jos viisumitarraa täytettäessä tehdään virhe, viisumitarra on mitätöitävä seuraavalla tavalla:

Jos virhe havaitaan silloin, kun viisumitarra on jo kiinnitetty matkustusasiakirjaan, viisumitarran päälle on tehtävä vinoristi punaisella musteella, minkä jälkeen kiinnitetään uusi viisumitarra.

5.3. Viisumin kiinnittäminen passiin

Viisumitarra täytetään ennen kuin se kiinnitetään passiin. Leima ja allekirjoitus merkitään passiin tai matkustusasiakirjaan kiinnitettyyn viisumitarraan.

Kun viisumitarra on asianmukaisesti täytetty, se kiinnitetään ensimmäiselle sellaiselle sivulle, jossa ei ole muita merkintöjä tai leimoja kuin viisumihakemuksen tunnistamiseksi merkitty leima. Viisumia ei myönnetä passeihin, joissa ei ole riittävästi tilaa viisumitarran kiinnittämiseksi, vanhentuneisiin passeihin eikä sellaisiin passeihin, jotka eivät oikeuta haltijaansa poistumaan alueelta ennen viisumin voimassaolon päättymistä tai palaamaan alkuperämaahansa tai siirtymään kolmanteen maahan (vrt. yleissopimuksen 13 artikla).

5.4. Passit ja muut matkustusasiakirjat, joihin yhtenäinen viisumi voidaan myöntää

Yleissopimuksen 17 artiklan 3 kappaleen a alakohdan mukaiset kriteerit, joiden perusteella viisumi voidaan matkustusasiakirjaan myöntää, esitetään liitteessä 11.

Yleissopimuksen 14 artiklan mukaisesti viisumitarraa ei voida kiinnittää matkustusasiakirjaan, joka ei ole voimassa minkään sopimuspuolen osalta. Mikäli matkustusasiakirja on voimassa vain yhden sopimuspuolen tai joidenkin sopimuspuolten osalta, myös viisumin voimassaolo on rajoitettava koskemaan kyseisen sopimuspuolen tai kyseisten sopimuspuolten aluetta.

Jos yksi tai useampi jäsenvaltio ei tunnusta matkustusasiakirjan kelpoisuutta, viisumi myönnetään alueellisesti rajoitettuna. Jäsenvaltion diplomaatti- tai konsuliedustuston on käytettävä yhtenäisen kaavan mukaista lomaketta myöntääkseen viisumin sellaiseen matkustusasiakirjaan, jota lomakkeen laativa jäsenvaltio ei tunnusta. Tällainen viisumi myönnetään alueellisesti rajoitettuna.

5.5. Viisumin myöntävän diplomaatti- tai konsuliedustuston leima

Viisumin myöntävän diplomaatti- tai konsuliedustuston leima merkitään ”HUOMAUTUKSIA” -alueelle siten, että leimaus ei estä tietojen lukemista. Leiman on ulotuttava tarran ulkopuolelle passin tai matkustusasiakirjan sivulle. Vain siinä tapauksessa, että koneellisesti luettavaa aluetta ei voida täyttää, leima voidaan lisätä tälle alueelle sen mitätöimiseksi. Kukin jäsenvaltio päättää omalta osaltaan leiman koon ja tekstin sekä käytettävän mustetyypin.

Sen välttämiseksi, että yhtenäisen kaavan mukaiseen lomakkeeseen kiinnitettyä viisumitarraa käytettäisiin toistamiseen, lomakkeen oikealle puolelle lyödään sekä tarraan että lomakkeeseen ulottuva viisumin myöntävän diplomaatti- tai konsuliedustuston leima, joka ei saa vaikeuttaa otsakkeiden ja täytettyjen tietojen lukemista eikä ulottua koneellisesti luettavalle alueelle, jos se on täytetty.

VII HALLINNOLLISTEN ASIOIDEN HOITO JA JÄRJESTÄMINEN

1. Viisumipalveluiden järjestäminen

Kukin sopimuspuoli vastaa viisumipalveluidensa järjestämisestä.

Diplomaatti- tai konsuliedustustojen päälliköiden on huolehdittava siitä, että viisumien myöntämisestä vastaava osasto on organisoitu niin, että kaikenlaiset varkauksia ja väärennöksiä helpottavat huolimattomuudet vältetään.

2. Hakemusten arkistointi

Kunkin sopimuspuolen on huolehdittava viisumihakemusten arkistoimisesta ja myös hakijan valokuvan arkistoimisesta niiden hakemusten osalta, jotka edellyttävät keskusviranomaisten kuulemista.

Viisumihakemuksia on säilytettävä vähintään yksi vuosi, kun on kyse myönnetyistä viisumeista, ja vähintään viisi vuotta, kun on kyse evätyistä viisumeista.

Kuulemispyynnöissä ja -vastauksissa on etsinnän helpottamiseksi mainittava tiedostojen ja arkistojen asiakirjanumero.

3. Viisumirekisteri

Jokainen sopimuspuoli rekisteröi myönnetyt viisumit kansallisen käytäntönsä mukaisesti. Myös mitätöidyistä viisumitarroista on pidettävä rekisteriä.

4. Viisumihakemusten käsittelyn hallinnollisista kuluista perittävät maksut

Viisumihakemusten käsittelyn hallinnollisista kuluista perittävät maksut on esitetty liitteessä 12.

Hallinnollisista kuluista ei kuitenkaan peritä maksua kolmansien maiden sellaisten kansalaisten viisumihakemuksista, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen osapuolena olevan valtion kansalaisen perheenjäseniä ja jotka käyttävät oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen.

VIII PAIKALLINEN KONSULIYHTEISTYÖ

1. Paikallisen konsuliyhteistyön tavoite

Paikallisessa konsuliyhteistyössä keskitytään maahanmuuton todennäköisyyden arviointiin yleensä. Sen tarkoituksena on erityisesti määritellä yhteiset kriteerit viisumihakemusten tutkinnalle sekä vaihtaa tietoja väärennettyjen asiakirjojen käytöstä, mahdollisista ihmisten salakuljetusreiteistä ja viisumin epäämisistä sellaisissa tapauksissa, joissa hakemukset ovat selvästi perusteettomia tai vilpillisiä. Konsuliyhteistyön tarkoituksena on myös mahdollistaa tietojen vaihto rehellisistä hakijoista ja kehittää yleisölle annettavaa yhteistä valistusta Schengen-viisumin myöntämisen edellytyksistä.

Paikallisessa konsuliyhteistyössä otetaan huomioon paikalliset hallinnolliset olosuhteet ja sosioekonomiset rakenteet.

Diplomaatti- tai konsuliedustustot järjestävät säännöllisesti kokouksia olosuhteiden mukaan ja sopivaksi katsominsa väliajoin ja raportoivat näistä kokouksista kansallisille keskusviranomaisille. Puheenjohtajavaltio voi pyytää, että puolivuosittain esitetään yleiskertomus.

2. Useiden tai heti hylkäämisen jälkeen tehtyjen uusien hakemusten estäminen

Edustustojen välisellä tietojen vaihdolla ja viisumihakemusten tunnistamisella leiman avulla tai muulla tavoin pyritään estämään se, että sama hakija esittää useita tai peräkkäisiä viisumihakemuksia joko samaan diplomaatti- tai konsuliedustustoon tai eri edustustoihin, kun yhden hakemuksen käsittely on vielä kesken tai heti hakemuksen hylkäämisen jälkeen.

Riippumatta mahdollisesti käymistään keskinäisistä neuvotteluista ja vaihtamistaan tiedoista edustustot merkitsevät jokaisen hakijan passiin leiman, jossa on merkintä ”Viisumia haettu …, ….”. Kenttään ennen pilkkua merkitään kuusi merkkiä, kaksi päivälle, kaksi kuukaudelle ja kaksi vuodelle; pilkun jälkeen yksilöidään sopimuspuolen diplomaatti- tai konsuliedustusto. Samoin merkitään sen viisumilajin koodi, jota hakemus koskee.

Viisumihakemuksen vastaanottanut diplomaatti- tai konsuliedustusto päättää harkintansa mukaan leiman merkitsemisestä diplomaatti- ja virkapasseihin.

Leima voidaan merkitä samalla tavoin myös haettaessa viisumia pitkäaikaista oleskelua varten.

Silloin, kun viisumi myönnetään toisen sopimuspuolen edustajana, leimaan lisätään haetun viisumilajin koodin jälkeen merkki ”R”, minkä jälkeen merkitään edustetun valtion tunnus.

Jos viisumi myönnetään, viisumitarra kiinnitetään mahdollisuuksien mukaan tunnistamisleiman päälle.

Poikkeustapauksissa, jos passin leimaaminen osoittautuu mahdottomaksi, puheenjohtajavaltion diplomaatti- tai konsuliedustusto ilmoittaa asiasta toimivaltaiselle Schengen-työryhmälle ja antaa sen hyväksyttäväksi ehdotuksen korvaavista toimenpiteistä, kuten passien jäljennösten tai hylkäämisperusteet sisältävien, hylättyjen viisumihakemusten luetteloiden vaihto.

Diplomaatti- tai konsuliedustustojen päälliköt päättävät puheenjohtajavaltion esityksestä tai omasta aloitteestaan, ovatko korvaavat tai täydentävät ennaltaehkäisevät toimenpiteet tarpeellisia.

3. Hakijoiden rehellisyyden tutkiminen

Viisuminhakijoiden rehellisyyden tutkimisen helpottamiseksi diplomaatti- ja konsuliedustustot voivat vaihtaa heitä koskevia tietoja kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti paikallisen yhteistyön puitteissa sovittujen järjestelyjen perusteella sekä ottamalla huomioon tämän jakson 1 kohdan määräykset.

Määräajoin voidaan vaihtaa tietoja henkilöistä, joiden viisumihakemus on hylätty varastettujen, väärien tai väärennettyjen asiakirjojen käytön takia, tai sen perusteella, että hakija on ilman perusteluja jättänyt noudattamatta aikaisemmassa viisumissa ollutta lähtöpäivämäärää, tai siksi, että hakijan epäillään olevan vaaraksi turvallisuudelle, tai erityisesti siksi, että luvattoman maahanmuuton yritys Schengen-valtioiden alueelle oli oletettavaa.

Yhdessä laaditut ja vaihdetut tiedot muodostavat apuvälineen viisumihakemuksien arvioimiselle. Ne eivät kuitenkaan korvaa viisumihakemuksen tarkkaa tutkintaa, Schengenin tietojärjestelmän käyttöä tai keskusviranomaisten kuulemista pyynnöstä.

4. Tilastotietojen vaihto

Riippumatta yleissopimuksen 16 artiklan mukaisesta velvoitteesta, joka on esitetty selkeästi yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 14 ja jonka perusteella Schengen-valtioiden on tiedotettava 72 tunnin kuluessa alueellisesti rajoitetun viisumin myöntämisestä Schengen-valtioiden diplomaatti- ja konsuliedustustot velvoitetaan vaihtamaan kuukausittain tilastotietoja edellisen kuukauden aikana myöntämistään alueellisesti rajoitetuista viisumeista sekä toimittamaan kyseiset tiedot kukin omille keskusviranomaisilleen.

5. Hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen, matkatoimistojen ja matkanjärjestäjien hoitamat viisumihakemukset

Viisumihakemus edellyttää pääsääntöisesti hakijan henkilökohtaista kuulemista. Tästä periaatteesta voidaan kuitenkin poiketa, mikäli ei ole perusteltua syytä epäillä hakijan rehellisyyttä, matkan todellista tarkoitusta tai hakijan aikomusta palata alkuperämaahan ja mikäli ryhmämatkoja järjestävä tunnettu ja luotettava organisaatio toimittaa diplomaatti- tai konsuliedustustolle tarvittavat asiakirjat ja vastaa riittävän uskottavalla tavalla hakijan rehellisyydestä, oleskelun tarkoituksesta ja hakijan paluuaikomuksesta (ks. III jakson 4 kohta).

Hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen, matkatoimistojen sekä matkanjärjestäjien ja niiden jälleenmyyjien toimiminen viisuminhakijan valtuuttamina välittäjinä on yleinen ja hyödyllinen käytäntö etenkin maissa, joissa etäisyydet ovat huomattavat. Tällaiset kaupalliset organisaatiot eivät ole keskenään samantyyppisiä, sillä niiden tekemä sitoumus asiakasta kohtaan, jonka puolesta ne hoitavat viisumihakemuksen, ei ole kaikilla samanlainen. Siksi niiden luotettavuus ja uskottavuus on periaatteessa suoraan suhteessa siihen, missä määrin ne vastaavat matkan kokonaisjärjestelyistä, majoituksesta, sairaus- ja matkavakuutuksesta ja paluusta alkuperämaahan.

5.1. Välitysorganisaatiotyypit

Käyttäessään matkanjärjestäjän tai valmismatkojen jälleenmyyjän palveluja viisuminhakija on järjestettävän matkan kuluttaja, jonka ostamaan pakettiin kuuluu viisumihakemuksen käsittelyn hoitaminen. Tämä kolmas välitystoiminnan laji on monipuolisempi ja käsittää monia vaiheita ja osatekijöitä, joita voidaan valvoa puolueettomasti, kuten yrityksen asiakirjat, yrityksen hallinta, matkan toteutuminen ja määränpään todentaminen, majoitus sekä matkaohjelman mukaiset ryhmien saapumiset ja lähtemiset.

5.2. Yhteistyön yhdenmukaistaminen hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen, matkatoimistojen, matkanjärjestäjien ja niiden jälleenmyyjien kanssa

Matkatoimistojen (matkanjärjestäjien ja jälleenmyyjien) akkreditointiperusteissa on otettava huomioon seuraavat seikat: voimassa oleva toimilupa, kaupparekisteriin rekisteröityminen, yhtiöjärjestys, yhteistyösopimukset pankkien kanssa, yhteisön vastaanottavien matkailuorganisaatioiden kanssa tehdyt ajan tasalla olevat sopimukset, joista on käytävä ilmi valmismatkan kaikki osatekijät (majoitus ja muut palvelut), lentoyhtiöiden kanssa tehdyt sopimukset, joihin on sisällyttävä taattu meno- ja paluumatka, joita ei voi muuttaa, sekä pakolliset sairaus- ja matkavakuutukset. Näiden matkatoimistojen esittämät viisumihakemukset on käsiteltävä huolellisesti.

Liikenneyrityksen tai paikallisen matkatoimiston esittämien viisumihakemusten arvioinnissa olisi kiinnitettävä huomiota erityisesti viisuminhakijaan liittyviin tekijöihin ja hakemuksen perusteena olevien asiakirjojen tarkistamiseen tapauskohtaisesti. Konsuliedustustojen on tehtävä tiivistä yhteistyötä ja käytettävä hyväksi omia järjestelyjään havaitakseen toimistoihin ja liikennealan yrityksiin liittyvät sääntöjenvastaisuudet. Näiden järjestelyjen tehostamiseksi niiden on ilmoitettava toisilleen tällaisten organisaatioiden osalta havaituista sääntöjenvastaisuuksista osana paikallista ja alueellista konsuliyhteistyötä.

Jäsenvaltioiden konsuliedustustojen on noudatettava erityistä tarkkaavaisuutta ja oltava keskenään tiiviissä yhteistyössä hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen arvioinnissa ja poikkeuksellisessa akkreditoinnissa. Niiden esittämät viisumihakemukset on tutkittava hyvin tarkasti, ja kaikissa tapauksissa on tarkistettava sekä viisumin hakijaa koskevat, hakemuksen perusteena olevat asiakirjat että hallinnollisia asioita hoitavan toimiston toimilupa ja kaupparekisteriote.

Diplomaatti- ja konsuliedustustojen on pyrittävä paikallisen konsuliyhteistyön puitteissa myös yhdenmukaistamaan menettely- ja työtapoja sekä hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen, matkatoimistojen sekä matkanjärjestäjien ja niiden jälleenmyyjien toiminnan säännönmukaisuuden valvontaa koskevia perusteita. Tällaiseen valvontaan on sisällyttävä ainakin milloin tahansa toteutettava akkreditointiasiakirjojen tarkistaminen, hakijoiden satunnainen haastattelu joko henkilökohtaisesti tai puhelimitse, matkojen ja majoituksen tarkistaminen sekä mahdollisuuksien mukaan ryhmän paluun varmistaminen asiakirjojen perusteella.

Paikallisen konsuliyhteistyön puitteissa on diplomaatti- ja konsuliedustustojen välitettävä toisilleen luettelot hallinnollisia asioita hoitavista yksityisistä toimistoista, matkatoimistoista sekä matkanjärjestäjistä ja niiden jälleenmyyjistä, jotka kukin diplomaatti- tai konsuliedustusto on akkreditoinut tai joiden akkreditoinnin se on peruuttanut. Jälkimmäisessä tapauksessa mukaan on liitettävä tiedot akkreditoinnin peruuttamiseen johtaneista syistä.

Hallinnollisia asioita hoitavien yksityisten toimistojen, matkatoimistojen sekä matkanjärjestäjien ja niiden jälleenmyyjien on ilmoitettava niille akkreditoinnin myöntäneille diplomaatti- ja konsuliedustustoille yksi tai kaksi virkailijaa yhteyshenkilöiksi, joilla yksin on oikeus esittää viisumihakemuksia.

(1) Nämä määräykset koskevat yleissopimuksen 138 artiklan mukaisesti Ranskan tasavallan ja Alankomaiden kuningaskunnan osalta vain näiden valtioiden alueita Euroopassa.

(2) EUVL L 64, 7.3.2003, s. 1.

(3) Poikkeustapauksissa viisumi lyhytaikaista oleskelua tai kauttakulkua varten voidaan myöntää rajalla Yhteisen käsikirjan II osan 5 kohdassa määriteltyjen edellytysten mukaisesti.

(4) EUVL L 99, 17.4.2003, s. 8.

(5) EUVL L 99, 17.4.2003, s. 15.

(6) Nämä ohjeelliset määrät vahvistetaan Yhteisen käsikirjan I osan määräysten mukaisesti.

(7) Kauttakulkuviisumissa voi kenttään merkittävä lukumäärä olla enintään viisi päivää.

II. Yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta eivät vaadi viisumia jäsenvaltiot, joita asetuksilla (EY) N:o 2414/2001 ja (EY) N:o 453/2003 muutettu asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo

I. Yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta vaativat viisumin jäsenvaltiot, joita asetuksilla (EY) N:o 2414/2001 ja (EY) N:o 453/2003 muutettu asetus (EY) N:o 539/2001 sitoo

Valtiot, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi yhdessä tai useammassa Schengen-valtiossa, jos heillä on diplomaatti-, virka- tai virkamatkapassi, mutta joilta EI vaadita viisumia, jos heillä on tavallinen passi

Valtiot, joiden kansalaisilta EI VAADITA viisumia yhdessä tai useammassa Schengen-valtiossa, jos heillä on diplomaatti-, virka- tai virkamatkapassi, mutta joilta vaaditaan viisumi, jos heillä on tavallinen passi.

Diplomaatti-, virka- ja virkamatkapassin haltijat voivat liikkua vapaasti sopimuspuolten alueella — mikäli he eivät ole viisumivelvollisia — kolmen kuukauden ajan maahantulosta tai niin kauan, kuin heille myönnetty viisumi on voimassa.

Haettaessa viisumia diplomaatti-, virka- ja virkamatkapassiin on toimitettava ulkoasiainministeriön tai (silloin, kun viisumihakemus tehdään kolmannessa maassa) diplomaattiedustuston antama verbaalinootti, jos hakijan on tarkoitus tehdä virkamatka. Verbaalinootti voidaan myös vaatia yksityismatkojen osalta.

Diplomaatti-, virka- ja virkamatkapassin haltijat ovat periaatteessa vapaat velvoitteesta osoittaa, että heillä on toimeentuloon tarvittavat varat, mutta heitä koskee kuitenkin edelleen viisumivelvollisuus, jos sellainen on voimassa. Jos kyseessä on yksityinen matka, voidaan tarvittaessa vaatia samat lisäasiakirjat kuin tavallisen passin haltijan viisumihakemusten yhteydessä.

Yleissopimuksen 18 artiklan mukaisesti henkilöt, joille on myönnetty viisumi Schengen-valtion alueelle saapumiseksi akkreditointia varten, voivat ainakin matkustaa toisten valtioiden alueen kautta mennäkseen sen valtion alueelle, joka on myöntänyt viisumin.

Jotta tällaisten passien haltijoiden matkustamista koskevat säännöt voitaisiin yhdenmukaistaa erityisen joustavasti, yhteiseen viisumiohjeistoon liitetään tiedoksi luettelo valtioista, joiden kansalaiset, joilla on tällainen passi, eivät tarvitse viisumia, vaikka se vaaditaan kyseisten valtioiden niiltä kansalaisilta, joilla on tavallinen passi. Tarvittaessa liitetään myös luettelo tapauksista, joissa tilanne on päinvastainen. Toimeenpaneva komitea vastaa kummankin luettelon pitämisestä ajan tasalla.

(19) Jordanian passin tai sitä vastaavan asiakirjan haltijat eivät tarvitse lentokentän kauttakulkuviisumia, jos heillä on voimassa oleva viisumi Australiaan, Israeliin, Japaniin, Kanadaan, Uuteen-Seelantiin tai Amerikan Yhdysvaltoihin sekä vahvistettu lentolippu tai voimassa oleva tarkastuskortti kyseessä olevaan valtioon vievälle lennolle, tai jotka laillisen oleskelun päätyttyä jossakin edellä mainitussa maassa matkustavat Jordaniaan ja heillä on vahvistettu lentolippu tai voimassa oleva tarkastuskortti Jordaniaan vievälle lennolle. Jatkolennon on lähdettävä 12 tunnin kuluessa Saksan liittotasavaltaan saapumisesta siltä lentoasemalta, jonka kauttakulkualueella ulkomaalainen on. Lisäksi sovelletaan huomautusta 11.

Lentokentän kauttakulkuviisumia ei myöskään vaadita Intian kansalaisilta, joilla on EU:n tai ETA:n jäsenvaltiossa, Kanadassa, Sveitsissä tai Amerikan yhdysvalloissa voimassa oleva viisumi tai oleskelulupa. Intian kansalaisilta ei myöskään vaadita lentokentän kauttakulkuviisumia, jos heillä on Andorrassa, Japanissa, Monacossa tai San Marinossa voimassa oleva oleskelulupa ja kolme kuukautta lentokentän kauttakulun jälkeen voimassa oleva paluulupa asuinmaahansa.Huomattakoon, että poikkeus, joka koskee Intian kansalaisia, joilla on Andorrassa, Japanissa, Monacossa tai San Marinossa voimassa oleva oleskelulupa, tulee voimaan 25. maaliskuuta 2001, kun Tanska liittyy Schengen-yhteistyöhön.

(11) Diplomaatti-, virka- ja virkamatkapassin haltijat eivät tarvitse lentokentän kauttakulkuviisumia. Tämä koskee myös tavallisen passin haltijoita, joiden asuinpaikka on ETA-jäsenvaltiossa, Amerikan yhdysvalloissa tai Kanadassa tai joilla on voimassa oleva viisumi johonkin näistä valtioista.

Livret pour étranger C (sijoittautumislupa, kelpaa voimassaoloaikana, joka on viisi tai kymmenen vuotta)

Permit to reenter (maahanpaluulupa, joka on voimassa kaksi vuotta. Tämä asiakirja kelpaa vain, jos oleskelu Yhdysvaltojen ulkopuolella on kestänyt enintään kaksi vuotta) (21)

Resident alien card (maassa vakinaisesti asuvan ulkomaalaisen henkilötodistus, joka on voimassa kaksi (21) tai kymmenen vuotta taikka toistaiseksi. Tämä asiakirja kelpaa vain, jos oleskelu Yhdysvaltojen ulkopuolella on kestänyt enintään yhden vuoden)

Certificate of entitlement to the right of abode (todiste sijoittautumisoikeudesta)

Leave to remain in the United Kingdom for an indefinite period (Rajoittamattoman ajan voimassa oleva Yhdistyneen kuningaskunnan oleskelulupa. Tämä asiakirja kelpaa vain, jos oleskelu Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella ei ylitä kahta vuotta.)

Livret pour étranger C (paluuseen oikeuttava sijoittautumislupa, kelpaa voimassaoloaikana, joka on viisi tai kymmenen vuotta)

Näiden oleskelulupien luetteloa täydennetään ja tarkistetaan määräajoin työryhmän II viisumialaryhmän yksimielisellä päätöksellä. Jos esiin tulee ongelmia, Schengen-valtiot voivat lykätä kyseisiä toimenpiteitä siihen saakka, kunnes asia on yksimielisesti selvitetty. Sopimusvaltiot voivat poistaa tiettyihin oleskelulupiin sovellettavan vapautuksen, jos tästä on maininta III osassa.

Ennen 25. maaliskuuta 2000 myönnetyt oleskeluluvat on merkitty leimalla (eikä tarroilla), jotka ovat oleskeluluvan haltijan matkustusasiakirjoissa. Viisumivelvollisuuden piiriin kuuluvien vieraan valtion kansalaisten osalta leimojen lisänä on norjalainen viisumitarra, josta ilmenee oleskeluluvan voimassaoloaika. 25. maaliskuuta 2001 toteutettavan Schengenin säännöstön täytäntöönpanon jälkeen myönnetyissä oleskeluluvissa on viisumitarra. Jos vieraan valtion kansalaisen matkustusasiakirjassa on vanha leima, se on voimassa siihen asti kun Norjan viranomaisten on määrä korvata leimat uudella, oleskelulupaan kiinnitettävällä tarralla.

(Väliaikainen oleskelulupa Amerikan yhdysvaltojen asevoimiin kuuluville siviili- tai sotilashenkilöille ja heidän huollettavinaan oleville henkilöille lain n:o 110/1951 ja lain n:o 82/2000 mukaisesti)

Pysyvä oleskelulupakortti ulkomaalaiselle, joka on saanut pysyvän oleskeluluvan. Kyseessä on henkilökortti, joka yhdessä matkustusasiakirjan kanssa oikeuttaa tuloon Puolan alueelle ilman viisumia. Voimassa 10 vuotta. Tämän painoksen viimeinen kortti on voimassa 29.6.2011 asti.

(Tavanomainen viisumi: myönnetty ajalla 1.1.1993–31.12.1997 tarrana, joka on 1.9.1996 alkaen asetuksen (EY) N:o 1683/95 mukainen;)

Huomautus:Malleja 6 (oranssi) ja 9 (vihreä), joista edellinen on tarkoitettu kansainvälisten järjestöjen henkilöstölle, joka ei nauti koskemattomuutta, ja jälkimmäinen ulkomaalaisille kunniakonsuleille, ei enää myönnetä, vaan ne on korvattu mallilla 11. Kyseiset asiakirjat ovat kuitenkin voimassa niihin merkityn voimassaoloajan päättymiseen saakka.

Tarjeta especial (erityishenkilötodistus, vihreä), jonka kannessa on merkintä ”Empleado Consular. Expedida a favor de ... Documento de Identidad” (Konsulivirkamies. Myönnetty ... Henkilötodistus) ja joka on myönnetty Espanjaan akkreditoidulle konsulaatin hallintovirkamiehelle. Aviopuolisolle ja lapsille myönnettäessä tähän asiakirjaan lisätään kirjain F.

Tarjeta especial (erityishenkilötodistus, vihreä), jonka kannessa on merkintä ”Functionario Consular de Carrera. Documento de Identidad” (Lähetetty konsulivirkamies. Henkilötodistus) ja joka on myönnetty Espanjaan akkreditoidulle lähetetylle konsulivirkamiehelle. Aviopuolisolle ja lapsille myönnettäessä tähän asiakirjaan lisätään kirjain F.

Kyseinen oleskelulupa kiinnitetään Kreikan tunnustamiin matkustusasiakirjoihin. Jos kolmannen maan kansalaisella ei ole Kreikan tunnustamaa matkustusasiakirjaa, Kreikan toimivaltaiset yksiköt kiinnittävät yhtenäisen kaavan mukaisen oleskeluluvan erityiseen lomakkeeseen. Kreikan viranomaiset laativat kyseisen erityislomakkeen asetuksen (EY) N:o 333/2002 7 artiklan mukaisesti. Lomakkeessa on samassa asetuksessa säädetyt turvaominaisuudet sekä kolme pystysuoraa värikaistaa, joiden värit ovat oranssi–vihreä–oranssi, ja se on nimeltään ”Φύλλο επί του οποίου τίθεται άδεια διαμονής” [lomake oleskeluluvan kiinnittämistä varten].

Huom.: Kansainvälisten järjestöjen johtajat ja heidän perheenjäsenensä saavat henkilötodistuksen, johon on merkitty ”D”. Kansainvälisten järjestöjen työntekijöiden yksityinen kotitaloushenkilöstö saa henkilötodistuksen, johon on merkitty ”PP”.

kun sivulla 3 olevaan kolmanteen kenttään ”der Aufenthaltstitel als fortbestehend (§ 81 Absatz 4 AufenthG)” (jatkuva oleskelulupa, kotipaikkalain 81 § :n 4 momentti) on merkitty rasti. Maahantulo on mahdollinen ainoastaan sellaisen oleskeluluvan tai viisumin yhteydessä, jonka voimassaoloaika on päättynyt.

Mainitut asiakirjat oikeuttavat viisumivapaaseen maahantuloon vain, jos ne on merkitty passiin tai myönnetty passin yhteydessä esitettävinä. Niitä ei kelpuuteta viisumivapaaseen maahantuloon, jos ne on myönnetty henkilötodistuksen korvaavana maan sisällä käytettävänä asiakirjana.

(Tarra F. Oleskelulupa. Myönnetään lähetetylle tekniselle tai hallinnolliselle henkilöstölle ja heidän perheenjäsenilleen sekä diplomaattien palveluskunnalle, joka on kotimaansa ulkoasiainministeriön lähettämä ja jolla on virkapassi. Myönnetään myös kansainvälisten järjestöjen vastaavanlaiselle henkilöstölle Tanskassa. Voimassa oleskelua ja toistuvia käyntejä varten niin kauan kuin työtehtävä jatkuu.)

Liikkeellä on vielä uusista poikkeavia, voimassa olevia B-, D- ja H-kortteja. Ne ovat muovitettua paperia, kooltaan noin 9 cm x 13 cm ja niissä on Tanskan vaakuna valkoisella rasterilla. Kortin B taustaväri on beige, kortin D vaaleanpunainen ja kortin H vaaleanvioletti.

Kort C. Tidsbegrænset opholdstilladelse til udlændinge, der er fritaget for arbejdstilladelse

Identiteitsbewijs voor kinderen, die de leeftijd van vijf jaar nog niet hebben bereikt, van een bevoorrecht vreemdeling dewelke houder is van een diplomatieke identiteitskaart, consulaire identiteitskaart, bijzondere identiteitskaart — blauw of bijzondere identiteitskaar — rood

LIITE 7 (1)

Kansallisten viranomaisten vuosittain vahvistamat ohjeelliset rahamäärät rajojen ylityksiä varten.

BELGIA

Lain mukaan on tarkistettava toimeentuloon tarvittavat varat, mutta varsinaisista kriteereistä ei kuitenkaan ole määrätty.

Käytännössä sovelletaan seuraavia hallintomenettelyjä:

— Yksityishenkilön majoittaessa ulkomaalaisen

Yksityishenkilö voi antaa osoitukseksi toimeentuloon tarvittavista varoista kirjeen, jonka asuinpaikan kunnallishallinto vahvistaa.

Vastuusitoumus koskee ulkomaalaisen ylläpidosta, terveydenhoidosta, majoituksesta ja paluumatkasta aiheutuvista kuluista vastaamista siinä tapauksessa, ettei tämä itse pysty niistä vastaamaan. Tällä toimenpiteellä on tarkoitus välttää se, että viranomaisten on kustannettava kyseiset menot. Sitoumuksenantajan on oltava vakavarainen henkilö. Jos kyseessä on ulkomaalainen, hänellä on oltava oleskelu- tai sijoittautumislupa.

Tarvittaessa ulkomaalaiselta vaaditaan todistus hänen omista tuloistaan.

Jos ulkomaalaisella ei ole hallussaan omia varoja, hänellä on joka tapauksessa oltava käytössään vähintään noin 38 euroa oleskelupäivää kohti.

— Ulkomaalaisen majoittuessa hotellissa

Jos ulkomaalainen ei voi osoittaa hallussaan olevan mitään omia varoja, hänellä on oltava käytössään vähintään noin 50 euroa oleskelupäivää kohti.

Useimmissa tapauksissa asianomaisen henkilön on lisäksi esitettävä matkalippu (lentolippu) koti- tai asuinmaahan suuntautuvaa paluumatkaa varten.

Tšekin Tasavalta

Ohjeelliset rahamäärät vahvistetaan ulkomaalaisten oleskelusta Tšekin alueella annetussa laissa nro 326/1999 Sb, sekä eräisiin lakeihin tehdyissä muutoksissa.

Ulkomaalaisten oleskelua Tšekin alueella koskevan lain 5 pykälän mukaan ulkomaalainen on velvollinen poliisin tätä pyytäessä näyttämään asiakirjan, joka vahvistaa, että hänellä on käytettävissään alueella oleskeluun tarvittavat varat (13 pykälä), tai varmennetun kutsun, jonka varmentamisesta poliisin toimesta on kulunut alle 90 päivää (15 ja 180 pykälä),

13 pykälässä säädetään seuraavaa:

”Alueella oleskeluun tarvittavat varat 1) Alueella oleskeluun tarvittavien varojen riittävyyden todistamiseksi on esitettävä seuraavaa, ellei jäljempänä toisin säädetä: vähintään seuraavan suuruiset varat: — 0,5 kertaa vähimmäistoimeentulo, joka on vahvistettu erityissäädöksen nojalla ja jota tarvitaan elatuksen ja muiden henkilökohtaisten tarpeiden kattamiseen (jäljempänä ’henkilökohtaisiin tarpeisiin tarvittava vähimmäistoimeentulo’) oleskelupäivää kohti, jos kokonaisoleskelu ei ylitä 30 päivää, — 15 kertaa henkilökohtaisiin tarpeisiin tarvittava vähimmäistoimeentulo, jos oleskelu alueella ylittää 30 päivää, siten, että tätä summaa lisätään kaksinkertaiseksi vähimmäistoimeentuloksi jokaiselta kokonaiselta kuukaudelta, jonka alueella oleskelun odotetaan kestävän, — 50 kertaa henkilökohtaisiin tarpeisiin tarvittava vähimmäistoimeentulo, jos oleskelun tarkoituksena on taloudellinen toiminta ja jos oleskelun kokonaiskesto ylittää 90 päivää, tai — todistus ulkomaalaisen alueella oleskeluun liittyvien palvelujen maksamisesta tai siitä, että palvelut annetaan maksutta. 2) Edellä 1 momentissa tarkoitettujen varojen sijasta alueella oleskeluun tarvittavien varojen riittävyyden todistamiseksi voidaan esittää seuraavaa: a) ulkomaalaisen nimissä oleva pankin tiliote, jolla vahvistetaan, että ulkomaalaisella on vapaasti käytössään 1 momentissa tarkoitettu määrä varoja hänen oleskellessaan Tšekissä, tai b) muu asiakirja, jolla osoitetaan varojen riittävyys, kuten voimassa oleva, kansainvälisesti tunnustettu luottokortti. 3) Ulkomaalainen, joka aikoo opiskella Tšekin alueella, voi esittää oleskeluun tarvittavien varojen riittävyyden todistamiseksi valtion viranomaisen tai oikeussubjektin sitoumuksen kustantaa ulkomaalaisen oleskelu antamalla varoja 1 kuukauden oleskelun edellyttämää henkilökohtaisiin tarpeisiin tarvittavaa vähimmäistoimeentuloa vastaava määrä, tai todistuksen, jonka mukaan vastaanottava organisaatio (oppilaitos) vastaa kaikista hänen opintoihinsa ja oleskeluunsa liittyvistä kuluista. Jos sitoumuksessa mainittu summa on pienempi kuin mainittu määrä, ulkomaalainen on velvollinen näyttämään asiakirjan, jolla todistetaan, että hän omistaa varoja, joiden määrä vastaa henkilökohtaisiin tarpeisiin tarvittavan vähimmäistoimeentulon ja hänen odotettua oleskeluaikaansa koskevan sitoumuksen erotusta, kuitenkin siten, että määrä ei ole yli kuusinkertaisesti henkilökohtaisiin tarpeisiin tarvittava vähimmäistoimeentulo. Asumiseen tarvittavien varojen olemassaoloa koskevan todistuksen sijasta voidaan esittää päätös tai sopimus apurahan myöntämisestä Tšekkiä sitovan kansainvälisen sopimuksen perusteella. 4) Ulkomaalainen, joka on alle 18-vuotias, on velvollinen todistamaan, että hänellä on käytössään oleskeluunsa tarvittavia varoja puolet 1 momentissa tarkoitetusta määrästä.”

ja 15 pykälässä säädetään seuraavaa:

”Kutsu Kutsuun on sisällytettävä kutsuvan henkilön sitoumus vastata kuluista, jotka a) liittyvät ulkomaalaisen elatukseen koko oleskelun ajan siihen asti, kunnes hän poistuu Tšekin alueelta, b) liittyvät ulkomaalaisen majoitukseen koko oleskelun ajan siihen asti, kunnes hän poistuu Tšekin alueelta, c) liittyvät ulkomaalaisen terveydenhuoltoon koko oleskelun ajan siihen asti, kunnes hän poistuu Tšekin alueelta, sekä sairaana olevan ulkomaalaisen siirtoon tai hänen ruumiinsa siirtoon kuolemantapauksessa, d) aiheutuvat poliisille ulkomaalaisen oleskelusta ja alueelta poistumisesta hallinnollisen karkottamisen yhteydessä.”

TANSKA

Tanskan ulkomaalaislaissa säädetään, että ulkomaalaisella on Tanskan alueelle saapuessaan oltava tarvittavat varat toimeentuloa ja paluumatkaa varten.

Rajatarkastusviranomaiset arvioivat kussakin tapauksessa tarvittavat varat konkreettisesti maahantulon yhteydessä ulkomaalaisen taloudellisen tilanteen perusteella ottaen huomioon tiedot henkilön asumista ja paluumatkaa koskevista mahdollisuuksista.

Viranomaiset ovat määritelleet summan, jonka perusteella arvioidaan, onko ulkomaalaisella toimeentuloon tarvittavat varat. Periaatteessa ulkomaalaisella pitää olla 350 Tanskan kruunua vuorokautta kohti.

Ulkomaalaisen on lisäksi kyettävä osoittamaan, että hänellä on paluumatkaan tarvittavat varat, esimerkiksi paluulippu.

SAKSA

Heinäkuun 30 päivänä 2004 annetun kotipaikkalain (Aufenthaltsgesetz) 15 pykälän 2 momentin mukaan ulkomaalainen voidaan käännyttää rajalta, jos hän ei täytä Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan mukaisia maahantuloa jäsenvaltioiden alueelle koskevia edellytyksiä. Tällaisesta tapauksesta on kyse esimerkiksi silloin, kun ulkomaalaisella ei ole tarvittavia varoja tai hän ei kykene laillisesti hankkimaan tarvittavia varoja voidakseen kustantaa oleskelunsa, myös paluumatkan lähtömaahan tai sellaiseen kolmanteen maahan, jonne hänellä on paluuseen oikeuttava oleskelulupa.

Sitovaa päiväkohtaista varojen määrää ei ole määritelty. Ulkorajavalvontaviranomaisten on tutkittava kukin tapaus erikseen. Tutkimuksessa on otettava huomioon kulloisetkin henkilökohtaiset seikat, kuten matkan laatu ja tarkoitus, oleskelun kesto, mahdollinen majoittuminen omaisten tai ystävien luokse sekä oleskelukustannukset.

Jos ulkomaalainen ei pysty todentamaan näitä seikkoja tai ainakin antamaan uskottavia tietoja, hänellä on oltava päiväkohtaisesti käytössään 45 euroa. Sen lisäksi on varmistettava, että ulkomaalaisen paluumatka tai jatkomatka on mahdollinen. Tämä voidaan todistaa esimerkiksi esittämällä jatko- tai paluulippu.

Varat voidaan osoittaa käteisellä, luottokorteilla ja sekeillä, mutta myös seuraavin keinoin:

— sellaisen luottolaitoksen pankkitakuu, joka saa harjoittaa liiketoimintaa Saksan liittotasavallassa

— kutsun esittäjän omavastuinen takuu

— sähkeitse toimitettu maksumääräys

— kutsun esittäjän tai kolmannen henkilön toimivaltaisille maahanmuuttoviranomaisille tallettama takuusumma tai

— ylläpitositoumus.

Tapauksissa, joissa voidaan perustellusti epäillä puutteellista maksuvalmiutta käytettäessä muita maksuvälineitä kuin käteisrahaa, on suoritettava tarkastus ennen maahantuloa.

VIRO

Viron lainsäädännön mukaan ulkomaalaisten, jotka saapuvat Viroon ilman kutsukirjettä, on rajavartioviranomaisen tätä maahantulon yhteydessä pyytäessä todistettava, että hänellä on riittävästi rahavaroja Virossa oleskeluaan sekä Virosta poistumista varten. Riittäviksi rahavaroiksi kutakin myönnettyä päivää kohden katsotaan 0,2 kertaa tasavallan hallituksen soveltama kuukausittainen vähimmäispalkka.

Kutsuja vastaa muutoin ulkomaalaisen Virossa oleskelusta ja Virosta poistumisesta aiheutuvista kuluista.

KREIKKA

Tammikuun 11 päivänä 1992 annetussa ministeriön asetuksessa n:o 3011/2/1 f on määritelty summa, joka muilla ulkomaalaisilla kuin EY-maiden kansalaisilla, on oltava hallussaan päästäkseen matkustamaan Kreikkaan.

Kyseisen asetuksen mukaisesti muilta ulkomaalaisilta kuin EY-maiden kansalaisilta vaaditaan Kreikkaan pääsyä varten 20 euroa vastaava määrä päivää (ja henkilöä) kohti ulkomaan valuutassa sekä vähintään yhteensä 100 euroa.

Ulkomaalaisen alaikäisten perheenjäsenten osalta vaaditaan puolet kyseisestä määrästä päivää kohti.

Ulkomaalaiset, jotka eivät ole EY-maiden kansalaisia ja joiden kotimaan lainsäädännön mukaan Kreikan kansalaisia koskee valuutanvaihtopakko rajoilla, ovat vastavuoroisuuden perusteella saman velvoitteen alaisia.

ESPANJA

Ulkomaalaisten on osoitettava, että heillä on käytössään toimeentuloon tarvittavat varat, joiden vähimmäismäärät on vahvistettu seuraavasti:

a) Ylläpito Espanjassa oleskelun aikana: 30 euroa tai vastaava määrä ulkomaanvaluuttaa kerrottuna niiden vuorokausien määrällä, joina oleskellaan Espanjassa, sekä matkaseurueeseen kuuluvien perheenjäsenten tai muiden jäsenten määrällä. Joka tapauksessa ulkomaalaisilta vaaditaan suunnitellun oleskelun kestosta riippumatta suuruudeltaan vähintään 300 euron määrä henkilöä kohti.

b) Matkustajan on esitettävä omalla nimellään oleva, asianmukaiseen kulkuvälineeseen tarvittava matkalippu tai matkaliput, johon/joihin on merkitty matkan määränpää ja jota ei voi siirtää toisen henkilön nimelle, kotimaahan paluuta tai kolmanteen maahan suuntautuvaa kauttakulkumatkaa varten.

Ulkomaalaisen on osoitettava, että hänellä on käytettävissään toimeentuloon tarvittavat varat joko esittämällä kyseiset varat käteisenä tai esittämällä voimassa olevat sekit, matkasekit, takuutodistukset tai luottokortit tai vastaava pankin todistus. Jos kyseisiä maksuvälineitä ei kyetä esittämään, Espanjan rajavalvontapoliisi hyväksyy muut asianmukaisiksi katsomansa todisteet.

RANSKA

Ohjeellinen rahamäärä, joka vaaditaan toimeentulovaroiksi ulkomaalaisen oleskelun ajaksi tai läpikulkumatkaa varten Ranskan kautta johonkin kolmanteen maahan, vastaa Ranskassa talouskasvuun sidottua minimipalkkaa (S.M.I.C.), jonka määrä lasketaan päivittäin uudelleen kunkin vuoden 1. päivänä tammikuuta vahvistetun määrän perusteella.

Kyseistä määrää mukautetaan säännöllisesti Ranskan elinkustannusten kehityksen mukaisesti:

— ilman eri toimenpiteitä, jos hintaindeksi nousee yli 2 prosenttia

— tariffineuvotteluista vastaavan kansallisen komitean antaman, hintakehityksen ylittävän korotuksen vahvistamista koskevan lausunnon pohjalta tehtävällä hallituksen päätöksellä.

1 päivästä heinäkuuta 2003 lähtien minimipalkan päiväkohtainen määrä on ollut 50,40 euroa.

Henkilöillä, jotka voivat esittää majoitustodistuksen, on oltava Ranskassa oleskellakseen käytössään vähimmäismäärä, joka on puolet minimipalkan päiväkohtaisesta määrästä. Kyseinen määrä on näin ollen tällä hetkellä 25,20 euroa.

ITALIA

Italiassa annettiin 25. heinäkuuta 1998 teksti n:o 286, johon on koottu maahanmuuttoa ja ulkomaalaisten asemaa koskevan säännöstön määräykset. Tekstin 4 pykälän 3 kohdassa määrätään seuraavaa: ”… tiettyihin kansainvälisiin sopimuksiin liittyessään hyväksymiensä velvoitteiden mukaisesti Italia päästää alueelleen ulkomaalaiset, jotka osoittavat, että heillä on asianmukaiset asiakirjat, joilla voidaan vahvistaa oleskelun tarkoitus ja edellytykset, ja että heillä on riittävästi varoja tullakseen toimeen oleskelunsa ajan sekä lähtömaahansa paluuta varten, paitsi kun on kyse työntekoa varten myönnetyistä oleskeluluvista. Varojen riittävyys määritellään asiaa koskevan, sisäasiainministeriön antaman toimintaohjeen perusteella… Italiaan ei voida päästää ulkomaalaista, joka ei täytä mainittuja vaatimuksia tai jota pidetään uhkana yleiselle järjestykselle tai Italian tai sellaisen maan turvallisuudelle, jonka kanssa Italia on tehnyt sopimuksia tarkastusten poistamisesta sisärajoilla ja henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, mainituissa sopimuksissa määriteltyjen rajoitusten ja poikkeusten mukaisesti”.

Edellä tarkoitetussa toimintaohjeessa, joka annettiin 1.3.2000 ja jossa määritellään toimeentuloon tarvittavat varat, joita ulkomaalaisilta edellytetään Italiaan pääsyä ja siellä oleskelua varten, määrätään seuraavaa:

— Toimeentuloon tarvittavat varat voidaan osoittaa esittämällä rahat, pankkitakuut tai vakuuskirjoja tai vastaavia saatavia osoittavia arvopapereita taikka todistuksia etukäteen maksetuista palveluista tai todistuksia maassa käytettävissä olevista tuloista.

— Kyseisessä toimintaohjeessa vahvistetut rahamäärät tarkistetaan vuosittain keskimääräistä vuosivaihtelua koskevien parametrien perusteella. Luvut laatii Italian tilastokeskus ISTAT elintarvikkeita, juomia, matkakuluja ja majoituspalveluita koskevien kuluttajahintojen kokonaisindeksin perusteella.

— Ulkomaalaisen on osoitettava, että hänellä on asianmukainen majoitus Italiassa ja hallussaan paluun edellyttämät varat, mikä voidaan osoittaa myös esittämällä paluulippu.

— Toimeentuloon tarvittavat vähimmäisvarat, joita viisumin myöntäminen ja pääsy Italian alueelle matkailua varten edellyttävä, määritellään henkilöä kohden oheisen A-taulukon mukaisesti.

Taulukko A

Taulukko toimeentuloon tarvittavien varojen määrittämisestä, joita pääsy Italian alueelle matkailua varten edellyttää

Matkan kesto Matkustajien määrä Yksi matkustaja Kaksi tai useampia matkustajia euroa euroa 1–5 päivää kiinteä kokonaismäärä 269,60 212,81 6–10 päivää päivittäinen määrä henkilöä kohden 44,93 26,33 11–20 päivää kiinteä määrä 51,64 25,82 + päivittäinen määrä henkilöä kohden 36,67 22,21 yli 20 päivää kiinteä määrä 206,58 118,79 + päivittäinen määrä henkilöä kohden 27,89 17,04

KYPROS

Ulkomaalais- ja maahanmuuttoasetusten (asetus (9(2)(B)) mukaan ulkomaalaisten tulo tilapäistä oleskelua varten Kyproksen tasavaltaan riippuu rajoilla olevien maahanmuuttoviranomaisten harkintavallasta, jota käytetään sisäministerin yleisten tai erityisten ohjeiden tai edellä mainittujen asetusten säännösten mukaisesti. Maahanmuuttoviranomaiset päättävät maahantulosta tapauskohtaisesti rajalla ottaen huomioon oleskelun tarkoituksen ja keston, mahdolliset hotellivaraukset tai Kyproksella pysyvästi asuvien henkilöiden osoittaman vieraanvaraisuuden.

LATVIA

6 päivänä huhtikuuta 1999 annetun ministerikabinetin asetuksen nro 131 81 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna 19 päivänä maaliskuuta 2002 annetulla ministerikabinetin asetuksella nro 124, säädetään, että ulkomaalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön on valtion rajavartiolaitoksen virkamiehen tätä pyytäessä esitettävä kyseisten asetusten 67.2.2. ja 67.2.8 momentissa tarkoitetut asiakirjat:

”67.2.2. terveyskylpylä- tai matkakuponki, joka on vahvistettu Latvian tasavallan sääntelymääräysten mukaisesti, tai turistikortti, joka on laadittu eritellyn mallin mukaisesti ja jonka on myöntänyt Kansainvälinen matkailuliitto (AIT); 67.2.8. kertaviisumia varten: 67.2.8.1. matkasekkejä vaihdettavassa valuutassa tai käteistä Latvian lateissa tai vaihdettavassa valuutassa määrä, joka vastaa 60 Latvian latia päivää kohti; jos henkilö todistaa asiakirjoin, että majoitus varmennetussa majoituspaikassa on jo maksettu koko oleskeluajalta, matkashekkejä vaihdettavassa valuutassa tai käteistä Latvian lateissa tai vaihdettavassa valuutassa määrä, joka vastaa 25 Latvian latia päivää kohti; 67.2.8.2. asiakirja, joka vahvistaa varauksen varmennetussa majoituspaikassa; 67.2.8.3. edestakainen matkalippu, jossa on vahvistetut päivämäärät.”

Maahanmuuttolain mukaan ulkomaalaisen on Latvian tasavaltaan maahantuloa ja siellä oleskelua varten osoitettava, että hänellä on käytössään toimeentuloon tarvittavat varat.

Osoituksena tästä edellytetään seuraavia määriä:

— jos ulkomaalaisen kutsunut henkilö majoittaa tämän ja majoitukseen ei tarvita muita varoja, edellytetty päiväkohtainen määrä on 10 Latvian latia (LVL);

— jos ulkomaalainen henkilö on varannut itselleen hotellimajoituksen, toimeentuloon tarvittavat varat lasketaan atk-perusteisesti hotellimajoituksen hinnan perusteella ottaen huomioon, että päiväkohtaisten varojen ja majoituskustannusten summan on oltava vähintään 20 LVL päivää kohden.

Jos sähköiseen tietojärjestelmään — eli maahan kutsuttuja henkilöitä koskevaan tietokantaan — on tallennettu tieto siitä, että ulkomaalaisen maahan kutsunut henkilö kattaa tämän Latvian tasavaltaan maahantuloon ja oleskeluun liittyvät kustannukset, viisumia hakevien ulkomaalaisten ei tarvitse toimittaa Latvian tasavaltaan maahantulon ja siellä oleskelun osalta edellytettyjen toimeentulovarojen riittävyyttä osoittavia asiakirjoja.

LIETTUA

Ulkomaalaisten oikeudellista asemaa koskevan lain mukaan Liettuan tasavallan alueelle saapuvan ulkomaalaisen on tarvittaessa pystyttävä todistamaan, että hänellä on riittävästi varoja tai näiden varojen lähde Liettuan tasavallassa oleskeluun, paluumatkaan kotimaahansa tai matkan jatkamiseen toiseen maahan, johon hänellä on oikeus päästä.

Sen toteamiseksi, onko ulkomaalaisella riittävästi varoja, sosiaali- ja työministeriö on vahvistanut vuorokautta kohti asianmukaisen rahamäärän, joka ulkomaalaisella on oltava käytössään:

1) 40 litiä: ulkomaalainen, joka saapuu Liettuan tasavaltaan viisumilla, joka myönnetään vain toimitettaessa liettualaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön esittämä kutsu;

2) 140 litiä: ulkomaalainen, joka saapuu Liettuan tasavaltaan viisumilla, joka ei edellytä liettualaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön esittämää kutsua;

3) 15 litiä: ulkomaalainen, jolla on oikeus saada Liettuan tasavallan väliaikainen oleskelulupa, sekä kukin perheenjäsen;

4) 40 litiä: ulkomaalainen, jolla on oikeus saada Liettuan tasavallan väliaikainen oleskelulupa, koska hän rekisteröi määrätyllä tavalla ulkomaisen pääoman yrityksen, jonka valtuuden mukainen pääoma tai hallittujen osakkeiden arvo on vähintään 250 000 litiä; koska hän saapuu Liettua tasavaltaan tekemään tieteellistä tutkimusta tai toimimaan opettajana korkeakoulussa taikka tutkimus- tai koulutuslaitoksessa; koska hänelle on myönnetty työlupa Liettuan tasavaltaan;

5) 20 litiä: ulkomaalainen, jolla on oikeus saada Liettuan tasavallan väliaikainen oleskelulupa, koska hän on ilmoittautunut opiskelijaksi koulutuslaitokseen Liettuan tasavallassa; koska hän on opiskelija, joka saapuu Liettuan tasavaltaan vuodeksi opiskelemaan tai töihin julkisen (hallituksista riippumattoman) järjestön hallinnoiman kansainvälisen vaihto-ohjelman puitteissa. Toimeentuloon tarvittavien varojen määrä on puolet pienempi ulkomaalaisen alle 18-vuotiaiden lasten ja ottolasten osalta.

LUXEMBURG

Luxemburgin lainsäädännössä ei ole määrätty ohjeellista summaa, joka tarkistettaisiin rajalla. Rajalla päätetään tapauskohtaisesti, onko ulkomaalaisella riittävät varat käytössään. Arvioinnin yhteydessä otetaan huomioon erityisesti oleskelun tarkoitus ja majoituksen luonne.

UNKARI

Ohjeellinen rahamäärä on määritelty ulkomaalaisten valvontaa koskevassa lainsäädännössä: sisäasiainministeriön asetuksessa nro 25/2001 (XI. 21.) edellytetään tällä hetkellä vähintään 1 000 Unkarin forinttia jokaisen maahantulon yhteydessä.

Ulkomaalaislain (laki XXXIX vuodelta 2001 ulkomaalaisten maahantulosta ja oleskelusta) 5 artiklan mukaan maahantuloon ja oleskeluun vaadittavien toimeentulovarojen olemassaolo voidaan varmentaa esittämällä

— Unkarin valuuttaa tai ulkomaanvaluuttaa tai muita maksuvälineitä kuin käteistä (esim. sekki, luottokortti ym.),

— Voimassa oleva kutsukirje, jonka on antanut Unkarin kansalainen, ulkomaalainen, jolla on oleskelu- tai sijoittautumislupa, tai oikeussubjekti, jos ulkomaalaisen kutsunut henkilö ilmoittaa vastaavansa majoituksesta, asumisesta, terveydenhuollosta ja paluusta (palauttaminen) aiheutuvista kuluista. Ulkomaalaisten valvonnasta vastaavan viranomaisen virallinen suostumus on liitettävä kutsukirjeeseen,

— todistus ylläpidon ja majoituksen varaamisesta ja maksamisesta etukäteen matkatoimiston välityksellä (kuponki),

— muu uskottava todiste.

MALTA

Käytäntönä on varmistaa, että rajan ylittävillä henkilöillä on vähintään 20 Maltan liiraa (48 euroa) päivää kohti koko vierailun ajan.

ALANKOMAAT

Määrä, jota pidetään perustana rajaviranomaisten tarkistaessa, onko ulkomaalaisella riittävät toimeentulovarat käytössään, on 34 euroa henkilöä ja päivää kohti.

Edellä mainittua määrää sovelletaan kuitenkin joustavasti, koska sen arvioiminen, ovatko ulkomaalaisen käytössä olevat varat riittävät, riippuu useasta tekijästä kuten suunnitellun oleskelun kestosta, matkan tarkoituksesta ja henkilökohtaisesta tilanteesta.

ITÄVALTA

Ulkomaalaislain 52 pykälän 2 momentin Z 4 alamomentin mukaan ulkomaalaiset on käännytettävä rajalta, jos heillä ei ole majoituspaikkaa maassa eikä riittäviä varoja oleskelun ja paluumatkan kustannuksia varten.

Ohjesummia ei ole vahvistettu. Päätös tehdään oleskelun tarkoituksen, luonteen ja keston perusteella tapauskohtaisesti niin, että todisteena voidaan hyväksyä — käteisen rahan lisäksi — tapauksesta riippuen matkasekit, luottokortit, pankin todistukset tai Itävallassa asuvien, riittävän maksukykyisten henkilöiden antamat takaussitoumukset.

PUOLA

Rajan ylittämiseen vaadittavat rahamäärät määritetään 29. syyskuuta 2003 annetussa sisäasiain- ja hallintoasiainministerin asetuksessa Puolan tasavallan rajan ylittävien ulkomaalaisten maahantuloon, kauttakulkuun, oleskeluun ja maasta poistumiseen liittyviin kuluihin tarvittavien varojen määrästä sekä asiakirjoja näiden varojen osoittamiseksi koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (Dz. U. 2003, N:o 178, kohta 1748 ja N:o 232, kohta 2341).

Edellä mainitussa asetuksessa mainitut rahamäärät ovat seuraavat:

— 100 Puolan zlotya oleskelupäivää kohti yli 16-vuotiailta henkilöiltä, kuitenkin vähintään 500 Puolan zlotya,

— 50 Puolan zlotya oleskelupäivää kohti alle 16-vuotiailta henkilöiltä, kuitenkin vähintään 300 Puolan zlotya,

— 20 Puolan zlotya oleskelupäivää kohti, kuitenkin vähintään 100 zlotya, valmismatkoille, nuorisoleireille tai urheilukilpailuihin osallistuvilta henkilöiltä tai henkilöiltä, joiden oleskelu Puolassa maksetaan tai jotka saapuvat Puolaan parantolassa tapahtuvaa terveydenhoitoa varten,

— 300 Puolan zlotya yli 16-vuotiailta henkilöiltä, joiden oleskelu Puolassa kestää enintään kolme päivää (kauttakulku mukaan lukien),

— 150 Puolan zlotya alle 16-vuotiailta henkilöiltä, joiden oleskelu Puolassa kestää enintään kolme päivää (kauttakulku mukaan lukien).

Ulkomaalaisten on osoitettava, että heillä on edellä mainitut toimeentuloon tarvittavat varat joko käteisenä tai esittämällä:

— matkasekki tai luottokortti,

— puolalaisen pankin antama laillinen pankkitakuu (jossa vahvistetaan näiden varojen olemassaolo),

— kutsun esittäjän omavastuinen takuu.

PORTUGALI

Portugaliin matkustamista ja siellä oleskelua varten ulkomaalaisilla on oltava käytössään seuraavat rahamäärät:

75 euroa maahantulokertaa kohti

40 euroa oleskelupäivää kohti.

Kyseisiä rahamääriä ei tarvitse osoittaa, jos ulkomaalainen voi osoittaa, että hänen ylläpitonsa ja majoituksensa ovat turvatut hänen oleskelunsa keston ajan.

SLOVENIA

Ulkomaalaisten käännyttämisestä, viisumin myöntämisedellytyksistä rajanylityspaikoilla, edellytyksistä viisumin antamiselle humanitaarisista syistä ja viisumin kumoamismenettelyistä annettujen ohjeiden (Slovenian tasavallan virallinen lehti No. 2/01 — jäljempänä ”ohjeet”) 7 artiklan mukaisesti ulkomaalaisen on ennen maahantuloa ja poliisiviranomaisen vaatimuksesta annettava tietoja siitä, miten toimeentulo ja paluu kotivaltioon tai matka edelleen kolmanteen maahan ovat varmistetut ulkomaalaisen Slovenian tasavallassa oleskelun aikana.

Asianmukaisena todisteena toimeentuloon tarvittavista varoista ulkomaalaisen on esitettävä määrätty rahasumma käteisenä tai matkasekkeinä, kansainvälisesti tunnustettu(ja) pankki- tai luottokortti(eja), remburssi(eja) tai muu todennettavissa oleva todiste tällaisista varoista Slovenian tasavallassa.

Asianmukaisena todisteena siitä, että ulkomaalainen voi palata kotimaahansa tai matkustaa kolmanteen maahan, hänen on esitettävä joko maksetut matkaliput tai matkakustannusten kattamiseen riittävät varat.

Asianmukainen käteisvarojen määrä saadaan kertomalla päivittäiseen toimeentuloon tarvittavat varat ulkomaalaisen Slovakian tasavallassa oleskelemien päivien määrällä. Jos ulkomaalaisella ei ole varmennettuja toimeentuloon tarvittavia varoja (perhe, maksettu majoitus osana valmismatkaa, jne.) päivittäisten varojen määräksi vahvistetaan 70 euroa muutettuna Slovenian tolariksi (SIT) voimassa olevan päivittäisen valuuttakurssin mukaisesti.

Vanhempiensa tai laillisten edustajiensa kanssa matkustavien lasten osalta vaadittava määrä on 50 prosenttia edellisessä kohdassa määrätystä määrästä.

SLOVAKIA

Ulkomaalaisten oleskelusta annetun lain N:o 48/2002 Z. z. 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan ulkomaalainen on velvollinen pyydettäessä todistamaan, että hänellä on oleskeluun tarvittavia varoja vaihdettavassa valuutassa vähintään puolet vähimmäispalkasta, josta säädetään vähimmäispalkasta annetussa laissa N:o 90/1996 Z. z., sellaisena kuin se on muutettuna, kutakin oleskelupäivää kohti; alle 16-vuotias ulkomaalainen on velvollinen todistamaan, että hänellä on oleskeluun tarvittavia varoja puolet tästä määrästä.

SUOMI

Ulkomaalaislain (301/2004, 11 pykälä) mukaan ulkomaalaisen on maahan tullessaan pystyttävä osoittamaan, että hänellä on toimeentuloon tarvittavat varat, kun otetaan huomioon sekä suunnitellun oleskelun kesto että lähtömaahan paluu tai kauttakulkumatka sellaiseen kolmanteen maahan, jonne hänen pääsynsä on varmistettu, tai että hän pystyy laillisesti hankkimaan nämä varat. Varojen riittävyys arvioidaan tapauskohtaisesti. Paluumatkaan ja oleskeluajan majoitukseen tarvittavien varojen tai lippujen lisäksi tarpeellisiksi katsotaan noin 30 euroa päivässä majoitusjärjestelyistä ja mahdollisesta vastaanottajasta riippuen.

RUOTSI

Ruotsin laissa ei säädetä rajojen ylittämiseen liittyvästä ohjeellisesta rahamäärästä. Rajatarkastusvirkailija päättää tapauskohtaisesti, onko ulkomaalaisella toimeentuloon riittävät varat.

ISLANTI

Islannin lain mukaan ulkomaalaisen on osoitettava, että hänellä on riittävästi varoja käytettäväksi tarpeisiinsa Islannissa sekä paluumatkaa varten. Käytännössä vaadittava määrä on 4 000 Islannin kruunua henkilöä kohti. Niiden henkilöiden osalta, joiden oleskelukulut maksaa kolmas osapuoli, määrä jaetaan kahdella. Vähimmäismäärä on yhteensä 20 000 Islannin kruunua jokaista maahantuloa kohti.

NORJA

Norjan ulkomaalaislain 27 pykälän d momentin mukaan vieraan valtion kansalainen, joka ei pysty osoittamaan, että hänellä on hallussaan Norjan kuningaskunnassa oleskeluun ja paluumatkaan tarvittavat varat tai että hän voi luottaa saavansa sellaiset varat, voidaan käännyttää rajalla.

Tarpeellisiksi katsottavat määrät ovat yksilöllisiä ja niistä päätetään tapauskohtaisesti. Huomioon otetaan oleskelun pituus, ulkomaalaisen majoittuminen perheensä tai ystäviensä luo, onko hänellä paluulippu ja onko hänen oleskeluaan varten annettu takuu (ohjeellisesti katsotaan, että 500 Norjan kruunua päivää kohti on riittävä määrä sellaisten kävijöiden osalta, jotka eivät majoitu sukulaisten tai ystävien luo).

(1) Tämän liitteen voimassaolo päättyy, kun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus henkilöiden toimesta tapahtuvaa rajojen ylittämistä koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) tulee voimaan.

Schengenin rajasäännöstö tulee todennäköisesti voimaan vuoden 2006 puolivälissä.