KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Euroopan energia-alan elvytysohjelman täytäntöönpanosta

1. Ohjelman täytäntöönpano edistyy

Euroopan energia-alan elvytysohjelman (EEPR)[1] tarkoituksena on antaa rahoitustukea valikoiduille strategisesti erittäin merkittäville energia-alan hankkeille. Ohjelmalla pyritään yhteisrahoituksen kautta edistämään Euroopan unionin energia- ja ilmastopoliittisten tavoitteiden saavuttamista: energian toimitusvarmuus ja energiahuollon monipuolistaminen, energian sisämarkkinoiden toteutuminen ja moitteeton toiminta sekä kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen. Samalla ohjelman tehtävänä on elvyttää taloudellista toimintaa sekä lisätä kasvua ja uusien työpaikkojen syntymistä pitämällä yllä reaalitalouden käyttöomaisuusinvestointeja.

Viime vuoden kertomuksen jälkeen elvytysohjelman täytäntöönpanossa on edistytty edelleen. Palautetaan mieliin, että vuosi 2010 oli omistettu pääasiassa ohjelman käynnistämiselle. Suurin osa käytettävissä olevasta talousarviosta osoitettiin 59 hankkeeseen seuraavissa alaohjelmissa: kaasuinfrastruktuurit (1 363 miljoonaa euroa), sähköinfrastruktuurit (904 miljoonaa euroa), merituulivoima (565 miljoonaa euroa) sekä hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (1 000 miljoonaa euroa). Vuoden 2010 loppuun mennessä avustuspäätöksiä ja ‑sopimuksia oli tehty yhteensä 3 833 miljoonan euron edestä, mikä merkitsee 96,3:a prosenttia elvytysohjelman koko talousarviosta. Hankkeisiin sitomatta jäi 31 päivän joulukuuta 2010 määräpäivään mennessä 146 miljoonaa euroa, jotka kohdennettiin uudelleen uuteen rahoitusvälineeseen, Euroopan energiatehokkuusrahastoon[2]. Rahaston toiminta keskittyy energiatehokkuuteen ja uusiutuvan energian investointeihin.

Energia-alan elvytysohjelman perustaminen on EU:n tasolla osa laajempaa maailmanlaajuista työtä, jonka tavoitteena on vastata vuonna 2008 syntyneeseen rahoituskriisiin ja vauhdittaa talouden elpymistä. Eurooppaa on sittemmin ravistellut vielä vakavampi kriisi, ja tästä syystä toiminta elvytyksen vauhdittamiseksi on edelleen äärimmäisen välttämätöntä. Kriisin monimutkaisuuden ja laajuuden vuoksi taloutta ei ole mahdollista elvyttää millään yksittäisellä poliittisella aloitteella tai ohjelmalla. Energia-alan elvytysohjelma on kuitenkin ollut ja on edelleen hyödyllinen väline tässä vaikeassa tilanteessa. Sen ansiosta edistys on ollut mahdollista useissa keskeisissä investointihankkeissa, jotka ilman EU:n rahoitusta olisivat olleet vaarassa viivästyä, supistua tai peruuntua kokonaan.

Tässä vuosikertomuksessa esitetään ensisijaisesti ohjelman täytäntöönpanoa koskeva tilannekatsaus, kun taas syvällisempi analyysi elvytysohjelman vaikutuksista saadaan vuonna 2011 toteutetusta riippumattomasta välivaiheen arvioinnista[3]. Analyysin mukaan ohjelmalla näyttää jo nyt olevan merkittävä vaikutus reaalitalouteen sen avulla aloitettujen rakennustöiden sekä laitteistohankintojen ja välillisesti tuotettujen tavaroiden kautta. Energiapolitiikan näkökulmasta ohjelma edistää käytännössä vähähiilisen tekniikan käyttöönottoa ja parantaa kaasu- ja sähkömarkkinoiden toimintaa luomalla yhteyksiä EU:n läntisten ja itäisten osien välille, syrjäisiin jäsenvaltioihin sekä Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Ohjelman avulla parannetaan myös varastointimahdollisuuksia, toteutetaan asteittain kaksisuuntaisen virtauksen kaasuputkiverkko ja lähennetään energiasaarekkeita.

Ohjelmasta tuettujen hankkeiden varsinainen toteutus on alkanut jo vuonna 2010, mutta vasta 2011 se on saatu täyteen vauhtiin. Useita hankkeita on saatu valmiiksi, ja monia muita on käynnissä, kuten seuraavista kappaleista käy ilmi. Joissakin tapauksissa hanketoteutus on haastavaa ja edistyy suunniteltua hitaammin. Taloudellinen ja sääntelyllinen toimintakehys on erityisen haastava hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevalle alaohjelmalle, joka onkin nyt tienhaarassa.

Kolmelle alaohjelmalle yhteinen ongelma on lupamenettelyjen monimutkaisuus ja pitkäkestoisuus. Siitä johtuva epävarma sääntelytilanne on johtanut lopullisten investointipäätösten viivästymiseen.

Energia-alan elvytysohjelman onnistunut täytäntöönpano edellyttää kaikkien sidosryhmien, myös jäsenvaltioiden, voimakasta sitoutumista, jotta sääntely- ja lupamenettelyprosesseja voidaan nopeuttaa. Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoja koskevan komission ehdotuksen[4] odotetaan saavan aikaan merkittäviä parannuksia tähän liittyen. Ehdotus sisältää säännöksiä, joilla lupamenettelyjä nopeutetaan asettamalla yksi ainoa kansallinen viranomainen käsittelemään lupahakemuksia, vahvistamalla luvan myöntämiselle kolmen vuoden määräaika sekä lisäämällä avoimuutta ja yleisön osallistumista.

Lisäksi luottokriisin ja sitä seuranneiden sääntelytoimenpiteiden (Basel III, Solvenssi II) seurauksena infrastruktuurihankkeille on entistä vaikeampaa saada pitkäaikaista rahoitusta. Samaan aikaan odotetaan ennen näkemättömiä investointimääriä, kun monien siirtoverkonhaltijoiden on kasvatettava investointisuunnitelmansa jopa kolminkertaisiksi. Komission ehdottaman monialaisen infrastruktuurirahaston Verkkojen Eurooppa -välineen[5] on tarkoitus auttaa hankkeita kokoamaan yhteen tarvittava rahoituspaketti. Verkkojen Eurooppa -välineeseen sisältyvät rahoitusvälineet tuovat mukaan uusia sijoittajaluokkia (eläke- ja vakuutusrahastot) ja lieventävät tiettyjä riskejä, minkä pitäisi auttaa hankevastaavia hankkimaan hankkeilleen tarvittavaa pitkän aikavälin rahoitusta.

Komissio seuraa tiiviisti kaikkien hankkeiden edistymistä ja asiaankuuluvien välitavoitteiden saavuttamista. Tähän kertomukseen liitetyssä työasiakirjassa esitetään kutakin hanketta koskeva tilannekatsaus. Jos viipeitä esiintyy, komissio toimii aktiivisesti helpottaakseen hanketoteutusta käymällä edunsaajien kanssa tiivistä vuoropuhelua, joka perustuu tiuhaan raportointiin ja tarkastuskäynteihin. Jos viipeitä ei kuitenkaan pystytä paikkaamaan eikä hankkeen toteutuksessa tapahdu kestävää edistystä, komissio voi lopettaa hankkeelle annettavan rahoitustuen.

Euroopan energiatehokkuusrahasto on varhaisessa täytäntöönpanovaiheessa, koska sen toiminta alkoi vasta heinäkuussa 2011. Ensimmäisinä toimintakuukausina on toimittu erittäin intensiivisesti rahaston käynnistämiseksi ja sellaisten hankkeiden yksilöimiseksi, joita rahasto voisi tukea.

2. Kaasu- ja sähköinfrastruktuurit

2.1. Johdanto

Euroopan energia-alan elvytysohjelman infrastruktuurialaohjelmasta tuetaan 44:ää hanketta kolmella päätoiminta-alalla:

– Kaasuinfrastruktuureja ja kaasun varastointia koskevat hankkeet. Kaasun kuljetukseen ja kauppaan EU:ssa tarvittavaa infrastruktuuria on edelleen yhdennettävä rakentamalla puuttuvia yhteyksiä jäsenvaltioiden välille ja poistamalla maiden sisäisiä pullonkauloja. Toimitusvarmuus edellyttää, että koko EU:n energiaverkko on yhtenäinen ja että EU:n energialähteitä ja ‑reittejä monipuolistetaan edelleen ottamalla huomioon myös nesteytetty maakaasu (LNG).

– Kaasun vastakkaisvirtaushankkeet. Tämä toimintasuunta aloitettiin vuoden 2009 kaasuntoimituskriisin yhteydessä. Kriisi syntyi, kun Venäjältä Ukrainan läpi tuleva kaasuvirta keskeytyi ja useimmat Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltiot jäivät ilman kaasua. Se ei johtunut siitä, että Euroopassa ei olisi ollut kaasua, vaan siitä, että nykyisissä infrastruktuureissa ei ole teknisiä laitteita ja valmiuksia kääntää kaasuvirtausta itä–länsi-suunnasta länsi–itä-suuntaiseksi.

– Sähköinfrastruktuurihankkeet. Kasvava sähköntuotanto eri uusiutuvista lähteistä, korkeat luotettavuus- ja järjestelmäturvallisuusvaatimukset sekä kohtuuhintaisen energian saanti edellyttävät valtavia investointeja uuteen infrastruktuuriin. Lisäksi useat jäsenvaltiot ovat edelleen käytännössä energiasaarekkeita, koska niillä ei juuri ole yhteyksiä naapurimaihin ja energian sisämarkkinoihin.

Hankkeita toteuttavat kunkin jäsenvaltion siirtoverkko-operaattorit tai hankevastaavat. Hankkeiden keskimääräinen kesto on kolmesta viiteen vuotta. Määrärahoja on sidottu 2 268 miljardia euroa, ja maaliskuun 2012 loppuun mennessä niistä oli jo maksettu edunsaajille noin 586 miljoonaa euroa eli 25,9 prosenttia. On syytä korostaa, että mitään maksuja ei suoriteta, ennen kuin hankkeet ovat saaneet tarvittavat ympäristöluvat. Lisäksi EU:n taloudellisia etuja suojataan siten, että hankevastaavien on sitouduttava voimakkaasti hankkeen toteuttamiseen tekemällä lopullinen investointipäätös, ennen kuin maksuja suoritetaan.

2.2. Edistys tähän mennessä

2.2.1. Vuonna 2011 valmistuneet hankkeet

Ohjelmalla yhteisrahoitetuista 44 hankkeesta seuraavat 13 (30 %) olivat valmiita vuoden 2012 alussa:

– kaksi kaasunsiirtoyhteyttä, jotka yhdistävät Unkarin ensimmäistä kertaa sekä Kroatiaan että Romaniaan, mikä edistää markkinoiden yhdentymistä ja alueen kehitystä

– Belgian kaasuputkiverkon vahvistaminen akselilla Saksa–Yhdistynyt kuningaskunta, mikä mahdollistaa myös vastakkaisvirtauskapasiteetin Alankomaiden/Saksan rajalta Zeebruggeen Belgiassa ja edelleen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan

– seitsemän kaasun vastakkaisvirtaushanketta, joista neljä Itävallassa, kaksi Slovakiassa ja yksi Tšekissä; hankkeilla parannetaan naapurimaiden mahdollisuuksia käyttää Itävallan varastointikapasiteettia Baumgartenissa

– kaksi sähkönsiirtoyhteyttä Portugalin ja Espanjan välillä; ne parantavat Iberian niemimaan sähkömarkkinoiden toimivuutta ja uusiutuvien energianlähteiden liittämistä verkkoon

– Itävallan ja Unkarin välinen sähkönsiirtoyhteys, joka antaa huomattavasti lisää siirtokapasiteettia ruuhkaiseen etelä–etelä-suuntaan ja mahdollistaa siten markkinoiden ja kaupan yhdentymisen edelleen.

2.2.2. Käynnissä olevien hankkeiden edistyminen

Jäljellä olevista hankkeista 18 (kymmenen kaasu- ja kahdeksan sähköhanketta) edistyy aikataulun mukaan (40 %). Hankkeissa on aloitettu tarjouskilpailumenettelyt ja rakennustyöt, ja ne edistävät kasvua ja lisäävät työllisyyttä kaapeli-, putki-, kompressoriasema- ja muilla laitehankinnoilla.

Kaasun osalta hankkeiden toteutus on edistynyt hyvin seuraavilla kolmella Euroopan alueella:

– viisi hanketta Itämeren alueella (Puola, Tanska, Liettua ja Latvia)

– kaksi hanketta keskisessä Itä-Euroopassa (Slovenia ja Tšekki)

– kolme hanketta Länsi-Euroopassa (Belgia, Ranska ja Espanja).

Sähkön osalta hankkeiden toteutus on edistynyt hyvin seuraavilla kahdella alueella:

– kolme siirtoyhteyshanketta Itämeren alueella (Viro, Latvia, Suomi ja Ruotsi)

– viisi hanketta Länsi-Euroopassa (Saksa, Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Espanja, Italia ja Malta).

Lopulta vain 13 hanketta 44:stä (30 %) edistyy hitaammin kuin alun perin odotettiin teknisten, sääntelyyn liittyvien ja kaupallisten vaikeuksien takia. Näissä tapauksissa hankevastaavat ovat pyytäneet keskimäärin 18 kuukauden jatkoaikaa hankkeen toteutukselle.

Vaikeudet kaasuntoimitussopimusten viimeistelyssä ovat viivästyttäneet kolmea tärkeää hanketta, joiden tavoitteena on monipuolistaa EU:n kaasun tuontia uusien reittien ja uusien lähteiden avulla: Galsi (Algeriasta Italiaan), Poseidon (Kreikasta Italiaan) ja Nabucco (Turkista Itävaltaan). Viimeksi mainitulla hankkeella saadaan uutta Kaspian alueen kaasua ja uusia kumppaneita (Azerbaidžan, Turkmenistan) sekä mahdollisesti Irakin kaasua. Elvytysohjelmasta annetulla tuella on ollut olennainen vaikutus lopullisten investointipäätösten kannalta. Ne riippuvat viime kädessä kaasuntuottajien päätöksistä kuljettaa kaasua kyseisiä putkia pitkin. Tällaisista päätöksistä käydään parhaillaan neuvotteluja[6], joten toivottavasti päätökset saadaan aikaan tämän vuoden aikana. Jos ilmenisi merkkejä siitä, että EU:n tuki näille hankkeille heikkenee, kaasun tuottajat saisivat väärän signaalin juuri, kun kauppaneuvottelut ovat intensiivisessä vaiheessa.

Muissa tapauksissa tarjouskilpailumenettelyt ovat osoittautuneet alun perin odotettua monimutkaisemmiksi teknisistä syistä erityisesti kolmessa hankkeessa: Bulgarian ja Romanian välinen siirtoyhteys, Italian ja Maltan välinen siirtoyhteys sekä Portugalin vastakkaisvirtaushanke. Hallinnollisten lupien myöntäminen on toinen merkittävä tekijä, joka viivästyttää useiden hankkeiden toteutusta, erityisesti vastakkaisvirtaushankkeita Puolassa ja Tšekissä. Toiset hankkeet ovat viivästyneet sääntelynäkökohtien takia tai koska markkinoiden mielenkiinto on vähentynyt taloudellisen laskusuhdanteen takia. Näin näyttää olevan asian laita Romanian ja Unkarin vastakkaisvirtaushankkeissa, kaasuvaraston laajentamishankkeessa Tšekin Tvrdonicessa sekä Unkarin ja Slovakian välisessä siirtoyhteydessä. Lopuksi Bulgarian ja Kreikan välinen siirtoyhteys, joka on alueen toimitusvarmuuden kannalta äärimmäisen tärkeä, on viivästynyt Bulgarian lainsäädäntöön tehtyjen muutosten takia.

2.3. Päätelmät

Toisena täytäntöönpanovuonna sähkö- ja kaasuinfrastruktuurihankkeissa on edistytty hyvin, erityisesti kaasun vastakkaisvirtaushankkeissa, siten että 13 hanketta on saatu valmiiksi ja toimintaan. Suurin osa hankkeista eli 31 hanketta 44:stä (70 %) on joko saatu valmiiksi tai ne edistyvät suunnitelman mukaisesti.

Energia-alan elvytysohjelma parantaa kokonaisuudessaan tapaa, jolla sisämarkkinat käytännössä toimivat luomalla siirtoyhteyksiä EU:n läntisten ja itäisten osien välille ja lisäämällä kyseisten maiden ja alueiden toimitusvarmuutta[7]. Elvytysohjelman ansiosta kaasuinfrastruktuurit saavat todella eurooppalaisen ulottuvuuden, joten kolmas sisämarkkinapaketti ja kaasun toimitusvarmuudesta annettu asetus[8] voidaan panna täytäntöön nopeasti ja tehokkaasti. Joitakin huomattavia edistysaskeleita on saavutettu: kaasun vastakkaisvirtaushankkeet on saatu käyntiin, ja kaasuntoimituskriisit on vältetty äskettäisen helmikuussa 2012 olleen pakkaskauden aikana. Eteläisen kaasulinjan hankkeille elvytysohjelmasta annettu voimakas tuki on osaltaan myötävaikuttanut parhaillaan tiivistymässä oleviin neuvotteluihin toimittajamaiden kanssa. Tuetut sähköhankkeet vauhdittavat voimakkaasti sisämarkkinoiden toteutumista, kun kaikki Euroopan unionin osat osallistuvat niihin täysimääräisesti, ja kyseisten maiden ja alueiden toimitusvarmuus paranee sitä kautta merkittävästi. Sähköverkkohankkeet edistävät uusiutuvista lähteistä tuotetun sähkön syöttämistä verkkoon. EU:n laajuisen energiainfrastruktuurijärjestelmän toteutuminen etenee, koska pullonkauloja on voitu poistaa ja energiasaarekkeet, kuten kolme Baltian valtiota, Iberian niemimaa, Irlanti, Sisilia ja Malta, on voitu asteittain yhdentää järjestelmään. Lisäksi ohjelman avulla on voitu nopeuttaa hankkeiden toteutusta rahoittamalla erityistoimia ja rakennustöitä, ja se on auttanut hankevastaavia varmistamaan lisärahoituksen rahoituslaitoksilta. Useat hankkeet ovat ohjelman avulla onnistuneet saamaan etusijan kansallisilta hallinnoilta, kun niillä on ollut vakavia ongelmia ympäristölupien kanssa.

Tällä hetkellä ennakoidaan, että enemmistö käynnissä olevista 31 hankkeesta saadaan valmiiksi vuosina 2012–13, samalla kun vain muutama hanke jatkuu vuoteen 2017 asti niihin vaikuttavien teknisten, sääntelyyn liittyvien ja kaupallisten haasteiden takia.

3. Merituulienergia

3.1. Johdanto

Euroopan energia-alan elvytysohjelman merituulienergian alaohjelma käsittää yhdeksän hanketta kahdella päätoiminta-alalla:

– Ensinnä tuetaan innovatiivisten turbiinien ja merituulivoimaloiden perustusten laajamittaista testaamista, valmistamista ja käyttöön ottamista.

– Toiseksi tuetaan moduulipohjaisen verkkointegrointiteknologian kehittämistä laajamittaisen tuulisähkötuotannon liittämiseksi verkkoon.

Avustusten edunsaajia ovat muun muassa hankkeita kehittävät yritykset, suunnitteluyritykset, uusiutuvan energian tuottajat ja siirtoverkonhaltijat. Koko elvytysohjelman käytettävissä oleva 565 miljoonan euron rahoitusmäärä on sidottu, ja maksut kaikille yhdeksälle hankkeelle olivat maaliskuun 2012 lopulla yhteensä 189 miljoonaa euroa.

3.2. Merituulihankkeita koskeva tilannekatsaus

Hankkeiden toteutustilanne on vaihteleva siten, että yksi hanke on jo saatu valmiiksi, toiset ovat hyvässä vauhdissa, mutta jotkin hankkeet ovat merkittävästi myöhässä.

3.2.1. Meriturbiinit ja offshore-rakenteet (kuusi hanketta)

Elvytysohjelman avustuksilla on varmistettu ensimmäisten suurten (400 MW) merituulipuistojen rakentaminen kauas (yli 100 km) rannikosta syviin vesiin (yli 40 m). Elvytysohjelmasta saatu rahoitus on osaltaan auttanut valittuja hankkeita saamaan tarvittavat lainat pankkikonsortioilta rahoituksen varmistamiseksi. Elvytysohjelman Thornton-pankkia Belgiassa koskevat toimet päättyivät syyskuussa 2011.

Neljä saksalaista tuulipuistohanketta ovat kaikki jo valmistus- ja/tai asennusvaiheessa. Lisäksi Saksan sähköverkkoon on jo syksyllä 2010 ensimmäisen kerran syötetty elvytysohjelman yhteisrahoittamalla infrastruktuurilla tuotettua merituulisähköä. Vaikka hankkeet edistyvät kokonaisuudessaan erittäin hyvin, alkuperäiseen suunnitelmaan verrattuna niissä on jonkin verran viipeitä. Tämä johtuu pääasiassa kolmesta syystä: taattujen verkkoyhteyksien viivästyminen, lupamenettelyjen viivästyminen ja teknisistä syistä johtuvat viipeet (tuotannon puutteellinen laatu ja hankalat sääolot). Sen seurauksena yksi hanke (Bard I) on jo virallisesti aikataulutettu uudelleen muuttamalla avustussopimusta, ja muiden hankkeiden odotetaan pyytävän avustussopimuksen voimassaolon jatkamista yhdestä kahteen vuodella.

Hanke, jossa on tarkoituksena asentaa merituulienergiateknologian testauskeskus Aberdeenin edustalle Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, on merkittävästi myöhässä. Jotta kaupallinen tuulipuisto olisi mahdollista yhdistää testauslaitokseen, oli tarpeen kehittää asianmukainen yritysrakenne, johon osallistuu useita edunsaajia. Lisäksi lupamenettelyt vievät odotettua kauemmin.

3.2.2. Merituulivoiman verkkointegrointi (kolme hanketta)

Merituulivoiman verkkointegrointiin tarvittavan innovatiivisen tekniikan (suurjännitteinen tasasähkö – ohjattu jännitelähde) asentamiseen tähtäävät kolme merituulivoiman verkkohanketta eivät ole yhtä kypsässä vaiheessa. Hankkeiden päätavoite on luoda eurooppalaisen merisähköverkon ensimmäiset peruselementit. Hankkeet ovat erittäin monimutkaisia paitsi teknisesti myös sääntelyn ja kaupallisten näkökohtien kannalta. Kansallisten sääntelyviranomaisten viipeet yhteisrahoituspäätöksissä merkitsevät, että hankkeiden aikataulu olisi laskettava uudelleen ja hankkeiden kestoa olisi jatkettava vuosiin 2016–2018. Näistä vaikeuksista huolimatta tuulivoiman verkkointegrointihankkeet ovat edistyneet merkittävästi vuonna 2011, kun hankkeiden liiketaloudellisia perusteluja on hiottu, kaapeleille on määritelty parhaat mahdolliset reitit ja siirtoyhteysmoduuleille on laadittu tekniset eritelmät.

3.3. Päätelmät

Energia-alan elvytysohjelmasta turbiini- ja rakennehankkeille annettu tuki johtaa suoraan 1 500 megawatin hiilettömään sähköntuotantokapasiteettiin, ja eräät hankkeet tuottavat jo osan tuloksista. Lisäksi elvytysohjelman hankkeista saadaan hyödyllistä kokemustietoa, jonka avulla voidaan muun muassa lyhentää merivoimaloiden perustusten tuotanto- ja asennusaikaa.

Joissakin tapauksissa hanketoteutus on haastavaa ja edistyy hitaasti. Elvytysohjelmien toteuttaminen oikeaan aikaan riippuu voimakkaasti siitä, että lupamenettelyt sujuvat joutuisasti. Myös muut kehysedellytykset ovat ratkaisevia, kuten takuut siitä, että merituulipuistot saadaan liitettyä sähköverkkoon.

Verkkointegrointihankkeissa tuulipuistojen verkkoon liittämistä koskevat luvat ja sääntelyviranomaisilta saatava yhteisrahoitus ovat ratkaisevia esteitä, jotka on selvitettävä, ennen kuin lopulliset investointipäätökset voidaan tehdä.

4. Hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (ccs)

4.1. Johdanto

EU:n kunnianhimoisten energia- ja ilmastopoliittisten tavoitteiden saavuttaminen, varsinkin vähemmän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavaan energiajärjestelmään siirtyminen vuoteen 2050 mennessä, edellyttää vähähiilisen tekniikan käyttöönottoa, mihin sisältyy hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (CCS). Euroopan energia-alan elvytysohjelma pyrkii Euroopan strategisen energiateknologiasuunnitelman (SET) mukaisesti integroitujen CCS-hankkeiden esittelyyn, jotta tekniikasta saataisiin kaupallisesti kannattavaa vuosikymmenen loppuun mennessä. Ohjelmasta annetaan yksi miljardi euroa rahoitustukea kuuteen sähköntuotantoalan hankkeeseen. Tästä määrästä 392 miljoonaa euroa oli jo maksettu edunsaajille maaliskuuhun 2012 mennessä. Valitut hankkeet käsittävät kolme erilaista hiilidioksidin talteenottotekniikkaa sekä erilaisia hiilidioksidin varastoinnin onshore- ja offshore-menetelmiä: hiilivetyvarastot (öljyn talteenotolla tai ilman sitä) ja suolaiset akviferit. Tässä toimintalinjassa on tunnustettu, että CCS-hankkeet merkitsevät uutta teknistä haastetta ja että niiden esittelyssä on käsiteltävä useita teknisiä, taloudellisia ja sääntelyyn liittyviä haasteita. Hankekoordinaattorit ovat julkisia tai yksityisiä energiayhtiöitä. Muita edunsaajia ovat energiansiirtoyhtiöt, laitetoimittajat ja tutkimuslaitokset.

4.2. CCS-hankkeita koskeva tilannekatsaus

Energia-alan elvytysohjelma on mahdollistanut kaikkien kuuden hankkeen nopean aloituksen (Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Italiassa, Alankomaissa, Puolassa ja Espanjassa). Yhdessä hankkeessa elvytysohjelma vaikutti osaltaan kansallisen rahoituksen saamiseen. Lupamenettelyjen alalla elvytysohjelmalla on aloitettu kohdennettu vuoropuhelu ja yhteistyö viranomaisten ja paikallisten asukkaiden kanssa. Eräät hankkeet ovat mahdollisesti myös nopeuttaneet oikeudellisen kehyksen varsinaista täytäntöönpanoa jäsenvaltion tasolla. Lisäksi tähän mennessä toteutetut yksityiskohtaiset tekniset tutkimukset ovat antaneet energiayhtiöille perusteellista taitotietoa integroidun CCS-laitoksen tulevasta toiminnasta. Tiettyjen geologisten varastointipaikkojen luonnehdinta on myös johtanut hiilidioksidin pysyvään ja turvalliseen varastointiin sopivien paikkojen yksilöimiseen.

CCS-alaohjelmassa hankkeille on asetettu velvoite vaihtaa kokemuksia ja parhaita toimintatapoja, ja käytännössä se on toteutettu perustamalla CCS-hankeverkosto. Samoin kuin vuonna 2010, verkosto julkaisi 2011 julkiset tiivistelmät kokemuksista, joita hankkeissa oli saatu hiilidioksidin varastoinnista, yleisön osallistumisesta ja lupamenettelyistä.

Useimmissa hankkeissa saatiin vuonna 2011 päätökseen hiilidioksidin talteenottoyksikköä koskevat alkuvaiheen tekniset ja konseptiselvitykset (FEED). Tähän vaiheeseen kuuluu myös laitetoimittajan esivalinta, joka on viimeinen tekninen vaihe ennen hankkeen käynnistämistä. Valittujen varastointipaikkojen luonnehdinta on jatkunut, samalla kun on kehitetty parhaita mahdollisia kuljetusreittejä hiilidioksidin kuljetusta varten.

Tästä myönteisestä kehityksestä huolimatta koko CCS-alaohjelmaan kohdistuu merkittäviä sääntelyyn liittyviä ja taloudellisia epävarmuustekijöitä, jotka saattavat vaarantaa sen onnistuneen toteuttamisen. Se, ettei yhdessäkään hankkeessa ole vielä tehty lopullista investointipäätöstä, kuvaa näitä jatkuvia vaikeuksia. Ensimmäisen hankkeen odotetaan olevan valmis tekemään lopullinen investointipäätös syyskuuhun 2012 mennessä Alankomaissa. Muissa hankkeissa lopullisia investointipäätöksiä ei odoteta ennen vuotta 2013. Tämän välitavoitteen saavuttaminen on viivästynyt eri syistä, kuten siksi, että kaikkia tarvittavia lupia ei ole vielä saatu, varastointipaikan luonnehdinta on kesken tai rahoitusrakennetta ei ole saatu valmiiksi. Lisäksi hiilidioksidin alhainen hinta päästökauppajärjestelmässä vähentää CCS:n houkuttavuutta lyhyen ja keskipitkän aikavälin liiketaloudellisen kannattavuuden kannalta, ja se on myös nostanut laitosten arvioituja käyttökustannuksia. Lisäksi nykyisessä taloudellisessa tilanteessa hankkeiden on entistä vaikeampaa saada rahoitusta.

Energia-alan elvytysohjelman saksalainen Jänschwalden-hanke lopetettiin vuoden 2012 alussa. Sen lisäksi, että yleisö vastusti mahdollisia varastointipaikkoja, hankevastaavat totesivat, että koska CCS-direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt Saksassa huomattavasti, tarvittavia hiilidioksidin varastointilupia ei ehdittäisi saada hankeaikataulussa.

Tässä vaikeassa tilanteessa vaikuttaa siltä, että CCS:n tulevaisuus on tienhaarassa. Komissio keskustelee tiiviisti CCS-alan sidosryhmien ja hankevastaavien kanssa siitä, kuinka EU:n tukea tälle strategiselle alalle voitaisiin parhaiten jatkaa, sekä vaihtoehdoista, joiden avulla elvytysohjelman varoja voitaisiin käyttää tehokkaimmin hankkeissa, joissa tehdään myönteinen investointipäätös.

4.3. Päätelmät

Talteenottoyksiköitä koskevien yksityiskohtaisten teknisten selvitysten viimeistelyssä edistyttiin hyvin ja vähemmässä määrin myös varastointipaikkojen hyväksymisessä.

CCS-alaohjelma on kuitenkin toisen täytäntöönpanovuoden jälkeen tienhaarassa: yksi hanke on peruutettu, eikä yhdessäkään viidestä jäljellä olevasta hankkeesta ole vielä tehty lopullista investointipäätöstä. Viivästymisiin on useita syitä: kaikkia tarvittavia lupia ei ole vielä saatu, varastointipaikkojen luonnehdinta on kesken tai rahoitusrakennetta ei ole saatu valmiiksi.

Sen seurauksena useimmissa laitoksissa toiminnan aloittaminen todennäköisesti lykätään vuoteen 2016 tai 2017. CCS on uutta toimintaa, jossa on teknisten ja taloudellisten näkökohtien hyväksynnän lisäksi noudatettava muun muassa hiilidioksidin varastointia koskevaa uutta sääntelykehystä. Toimialan ja jäsenvaltioiden on tehostettava ponnistelujaan, jotta sääntelyyn ja rahoitukseen liittyviä hankeviipeitä olisi mahdollista vähentää.

5. Euroopan energiatehokkuusrahasto (EEE-F)

5.1. Rahaston luonne ja tavoitteet

Energiatehokkuuden ja uusiutuvan energian hajautettujen investointien tukemiseen perustettiin uusi rahoitusväline asetuksella (EU) N:o 1233/2010. Uuden välineen käyttöön osoitetaan asetuksessa noin 146,3 miljoonaa euroa, mikä vastaa energia-alan elvytysohjelman maksusitoumuksiin osoitettuja 31. joulukuuta 2010 käyttämättä olleita määrärahoja.

Sen jälkeen, kun edellä mainittu energia-alan elvytysohjelman muutosasetus tuli voimaan, komissio antoi Euroopan investointipankin (EIP) tehtäväksi perustaa investointirahasto ja käynnistää sen toiminta. Komission ja EIP:n välillä allekirjoitettiin sitä koskeva delegointisopimus maaliskuussa 2011. Rahoitusväline käsittää investointirahaston eli Euroopan energiatehokkuusrahaston (EEE-F)[9], teknisen avun ja valistustoimet. Rahaston pääoma on 265 miljoonaa euroa, joista EU on antanut 125 miljoonaa euroa. Muut perustamisessa mukana olevat yhteistyökumppanit ovat osallistuneet seuraavasti: EIP 75 miljoonaa euroa, Cassa Depositi e Prestiti (CDP) 60 miljoonaa euroa ja Deutsche Bank 5 miljoonaa euroa. Rahaston pääomarahoituksen lisäksi EU:n rahoitusosuus teknistä apua koskeviin avustuksiin on 20 miljoonaa euroa ja valistustoimiin 1,3 miljoonaa euroa. Rahasto on avoin myös muille rahoituslaitoksille, jotka haluavat liittyä siihen.

Älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun tähtäävän Eurooppa 2020 ‑strategian mukaisesti EEE-F täydentää nykyisiä energiatehokkuuspolitiikan puitteita ja edistää osaltaan niiden toteutumista, erityisesti energiatehokkuussuunnitelmaa 2011[10] ja ehdotusta energiatehokkuusdirektiiviksi[11].

Rahasto investoi energiaa säästäviin / energiatehokkaisiin toimenpiteisiin (70 %), uusiutuvan energian hankkeisiin (20 %) ja puhtaaseen kaupunkiliikenteeseen (10 %) siten, että investointien painopiste on kaupunkiympäristöissä. Rahoitusvälineen edunsaajat ovat paikallisia, alueellisia ja perustelluissa tapauksissa kansallisia viranomaisia sekä julkisia tai yksityisiä yksiköitä, jotka toimivat viranomaisten puolesta.

Rahasto tarjoaa erilaisia vieraan ja oman pääoman ehtoisia instrumentteja[12], jotka mukautetaan kunkin hankkeen rakenteeseen ja tarpeisiin. Se voi erityisesti tarjota seuraavia rahoituspalveluja: keskipitkät ja pitkät etuoikeutetut lainat, toissijaiset lainat, kerrosteiset lainainvestoinnit, takuut, oman pääoman ehtoiset tai sen luonteiset investoinnit tai forfaiting-rahoitus[13]. Teknisen avun osatekijästä annetaan rahoitustukea avustuksina, joilla hankevastaavia autetaan jäsentämään hankkeita ja laatimaan hakemuksia rahastolle.

EEE-F perustettiin käsittelemään energiatehokkuuden suurimpia markkinaesteitä: sopivan rahoituksen puute, markkinoiden alhainen luottamus tällaisiin investointeihin ja hankkeiden kehittämisen korkeat pääomakustannukset. Rahastosta pyritään siten rahoittamaan konkreettisia ja toistettavia tienavaajahankkeita, joilla osoitetaan energiatehokkuusinvestointien rahoituskelpoisuus. Hankkeille tarjotaan räätälöityä rahoitusta, jollaista ei tällä hetkellä ole saatavana markkinoilta. Tavoitteena on tukea erityisesti energiapalveluyritysten (ESCO) kehitystä ja houkutella yksityistä lisärahoitusta.

5.2. Edistys tähän mennessä

Delegointisopimuksen allekirjoittamisen jälkeen EIP toteutti ripeästi kaikki tarvittavat oikeudelliset toimet, jotta rahasto saatiin perustettua ja toimintaan, ja sen toiminta alkoi 1. heinäkuuta 2011. Deutsche Bank, joka valittiin rahaston hoitajaksi, toteutti ensin joukon viestintä- ja markkinointitoimia tiedottaakseen rahastosta. Näin voitiin hankkia sopimusväylät ja luoda arvokkaita yhteyksiä kuntiin ja paikallisviranomaisiin. Myös mahdolliset sijoittajat pyrittiin tavoittamaan, jotta rahaston kokoa olisi tulevaisuudessa mahdollista kasvattaa. Tässä yhteydessä perustettiin verkkosivusto www.eeef.eu ja otettiin käyttöön verkkopohjainen hankeilmoitustyökalu rahaston hoitajan ja hakijoiden välisen vuorovaikutuksen helpottamiseksi. EIP delegoi teknisen avun hallinnoinnin edelleen rahaston hoitajalle, ja ensimmäisiä pyyntöjä käsitellään parhaillaan.

Rahaston ensimmäisinä toimintakuukausina kunnat, ESCO-toimijat ja muut julkisviranomaisten puolesta toimivat yksiköt ovat jo jättäneet rahaston hoitajalle suuren määrän hanke-ehdotuksia sähkön ja lämmön yhteistuotannon, julkisen valaistuksen, kaukolämmityksen ja rakennusten energiatehokkuuden parantamisen aloilla. Useita lupaavia hankkeita arvioidaan parhaillaan yksityiskohtaisesti, ja ensimmäiset sopimukset ovat tekeillä. Kuten muissakin rahoitusvälineissä, monet esivalitut hankkeet edellyttävät pitkiä julkisia hankintamenettelyjä ja monimutkaisia sopimusrakenteita. Ensimmäiset hankkeet toimivat kokeiluina erityisesti ESCO-rakenteiden edistämiseksi. Tähän liittyen laadittiin energiatehokkuuspalveluja varten vakiomuotoinen forfaiting-rahoitussopimus, joka helpottaa innovatiivisten sopimusten kehittämistä ja toisintamista ESCO-toimijoiden kanssa.

Rahaston tavanomaisen sisäänajokauden jälkeen odotetaan toteutettavaksi uusia hankkeita. Kuten asetuksessa (EU) N:o 1233/2010 edellytetään, komissio antaa kesäkuuhun 2013 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen rahaston edistymisestä ja mahdollisesta tulevasta kehityksestä.

[1] Yhteisön rahoitustukea energia-alan hankkeille koskevasta talouden elvytysohjelmasta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 663/2009.

[2] Yhteisön rahoitustukea energia-alan hankkeille koskevasta talouden elvytysohjelmasta annetun asetuksen (EY) N:o 663/2009 muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1233/2010.

[3] http://ec.europa.eu/energy/evaluations/doc/2011_eepr_mid_term_evaluation.pdf

[4] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista ja päätöksen N:o 1364/2006/EY kumoamisesta, KOM(2011) 658 lopullinen.

[5] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Verkkojen Eurooppa -välineestä, KOM(2011) 665.

[6] Poseidon-hankkeen osalta neuvottelut Shah Deniz 2 ‑kaasukentän rakennuttajan kanssa on äskettäin keskeytetty, ja hankkeen sponsorit harkitsevat Kaspian alueella tai Lähi-idässä käytettävissä olevia muita toimituslähteitä.

[7] Energiatalouden alueellisen tutkimuskeskuksen tekemä kattava analyysi Tonavan alueen kaasumarkkinamallista osoittaa siirtoyhteyksien hyödyt ja niiden vaikutuksen kaasun hinnan alenemiseen alueella. Vaikutus hintoihin voi olla jopa 6 prosenttia. (Tarkasteltuja hankkeita olivat muun muassa Unkarin ja Slovakian välinen siirtoyhteys, Bulgarian ja Kreikan välinen siirtoyhteys ja Puolan LNG-hanke.) Lisätietoja osoitteesta: http://www.rekk.eu/images/stories/letoltheto/kaderjak_drgmm_ep_20120620_v2.pdf.

[8] Asetus (EU) N:o 994/2010, annettu 10. lokakuuta 2010 (EUVL L 295, 12.11.2010).

[9] EEE-F SA on strukturoitu rahoitusväline (Luxemburgin lain mukainen SICAV-FIS).

[10] KOM(2011) 109, 8.3.2011.

[11] KOM(2011) 370, 22.6.2011.

[12] EEE-F ei anna avustuksia eikä korkotukia (halpakorkoisia lainoja). Näitä rahoituskannustimia ei pidetä asianmukaisina hankkeissa, joiden on määrä tuottaa riittävästi tuloja ollakseen taloudellisesti elinkelpoisia.

[13] Forfaiting-rahoitusjärjestelmä koostuu tulevien saamisten (energiansäästöjen) myymisestä alennushintaan. Energiatehokkuussopimukset toimivat lisävakuuksina EEE-F:n forfaiting-rahoitusjärjestelmissä.