KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja ehdotukseen neuvoston asetukseksi epävirallisen ja arkioppimisen validoinnista /* SWD/2012/0253 final */





KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja ehdotukseen neuvoston asetukseksi epävirallisen ja arkioppimisen validoinnista Tämä vaikutusten arviointi liittyy ehdotukseen neuvoston suositukseksi epävirallisen ja arkioppimisen validoinnista. 1. Ongelman määrittely Talouden ja teknologian nopeat muutokset ja yhä useammin tapahtuvat siirtymiset työtehtävistä toisiin edellyttävät, että ihmiset hankkivat korkeamman tason tutkintoja ja yleishyödyllisempiä taitoja. Tämän vuoksi koulutus- ja tutkintojärjestelmissä on otettava huomioon kaikenlaiset oppimiskokemukset (virallinen, epävirallinen ja arkioppiminen) oppimistuloksiin perustuvan lähestymistavan mukaisesti. Tämä edellyttää epävirallisen ja arkioppimisen validoimista. Tämä periaate hyväksyttiin eurooppalaisesta tutkintojen viitekehyksestä vuonna 2008 annetussa suosituksessa, jota tämä aloite täydentää. Epävirallisen ja arkioppimisen kautta hankittujen oppimiskokemusten validoinnista voivat hyötyä – yksilöt: parempi työllistyvyys ja paremmat uranäkymät, palkkojen nousu, uusia mahdollisuuksia koulupudokkaille, paremmat pääsymahdollisuudet virallisen koulutuksen piiriin, suurempi opiskelumotivaatio ja lisääntynyt itseluottamus; – talous: ammattitaitoisempi väestö, ammattitaitojen parempi soveltuvuus työmarkkinoille, ammattitaitojen siirrettävyys yritysten ja sektorien välillä, liikkuvuuden lisääntyminen Euroopan työmarkkinoilla – kaikki nämä edistävät Euroopan talouden kilpailukykyä ja talouskasvua; – koko yhteiskunta: koulutetumpi väestö ja työvoima, epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien paremmat mahdollisuudet päästä jatkokoulutukseen ja osallisuutta paremmin edistävät työmarkkinat. Vaikutusten arvioinnissa määriteltiin kaksi keskeistä ongelmakenttää, joihin olisi löydettävä ratkaisu: (1) Suurimmassa osassa jäsenvaltioita validointimahdollisuudet ovat rajalliset ja niitä käytetään liian vähän. Epävirallisen ja arkioppimisen validointia Euroopassa koskevan vuonna 2010 päivitetyn kartoituksen mukaan Kreikassa, Kyproksessa ja Unkarissa ei tarjota juurikaan mahdollisuuksia epävirallisen ja arkioppimisen validointiin. Bulgaria, Latvia, Malta ja Puola ottivat hiljattain ensimmäiset askeleet epävirallisen ja arkioppimisen validointijärjestelmien perustamisessa, mutta itse validointijärjestelmät ovat näissä maissa vielä alkuvaiheissaan. Belgiassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Liettuassa, Slovakiassa, Sloveniassa, Tšekissä ja Virossa validointijärjestelmiä on olemassa yhdellä tai useammalla sektorilla, mutta vain harvat hyödyntävät niitä. Myös niissä maissa, joissa validointijärjestelmät ovat kehittyneempiä, validointia hyödyntävien määrä on edelleen melko pieni. Tällaisia maita ovat esimerkiksi Espanja, Luxemburg, Romania, Ruotsi, Saksa, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta. Validointimahdollisuuksien pieni määrä ja vähäinen käyttöaste tarkoittavat, että taidot pysyvät näkymättömissä eikä niitä hyödynnetä kokonaisuudessaan yksilöiden, talouden ja koko yhteiskunnan eduksi. Validointijärjestelmien vähäisen tarjonnan ja käytön taustalla on kolme keskeistä syytä: validointijärjestelmiä ja -prosesseja ja niiden tuloksia kohtaan ei tunneta luottamusta (tämä käsitys vahvistui tämän aloitteen valmistelun yhteydessä toteutetussa julkisessa kuulemisessa), validointimahdollisuuksia ei juurikaan tunneta maissa, joissa niitä on tarjolla (myös tälle käsitykselle saatiin tukea julkisessa kuulemisessa), ja epävirallisen ja arkioppimisen validoinnille on kulttuurisidonnaisia ja asenteisiin liittyviä esteitä. Tässä aloitteessa pureudutaan kahteen ensiksi mainittuun syyhyn. (2) Validointia koskevat jäsenvaltioiden lähestymistavat eivät ole keskenään vertailukelpoisia ja johdonmukaisia. Koska kansalliset validointia koskevat poliittiset toimintalinjat ja käytännöt vaihtelevat jäsenvaltioittain, validointijärjestelmien vertailukelpoisuus ja avoimuus kärsivät. Kansalaisten on vaikea yhdistää eri yhteyksissä, eri tasoilla ja eri maissa suoritettuja oppimistuloksia. Tämä aiheuttaa esteitä oppijoiden ja työntekijöiden kansainväliselle liikkuvuudelle aikana, jolloin liikkuvuus on tarpeen talouskasvun lisäämiseksi. Älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevassa Eurooppa 2020 -strategiassa korostetaan, että Euroopassa tarvitaan aiempaa joustavampia oppimispolkuja, ja pidetään epävirallisen ja arkioppimisen validointia niiden ennakkoedellytyksenä. Validointi myötävaikuttaa myös Eurooppa 2020 -strategiassa määritettyjen koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämistä, korkea-asteen koulutuksen suorittaneiden osuutta, kokonaistyöllisyysastetta sekä köyhyyden vähentämistä koskevien EU:n yleistavoitteiden saavuttamiseen. 2. Toissijaisuusanalyysi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 165 ja 166 artiklassa korostetaan, että unioni myötävaikuttaa korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen ja toteuttaa ammatillista koulutusta koskevaa politiikkaa rohkaisemalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemalla ja täydentämällä jäsenvaltioiden toimintaa pitäen täysin arvossa jäsenvaltioiden vastuuta opetuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmän ja koulutuksen järjestämisestä. Tässä aloitteessa suositellaan toimintalinjoja, joita jäsenvaltiot toteuttavat EU:n tuella. Siinä ehdotetaan toimia, jotka on toteutettava sekä jäsenvaltioiden että EU:n tasolla. Jäsenvaltiot ovat edelleenkin kokonaisuudessaan vastuussa epävirallisen ja arkioppimisen kautta hankittujen oppimistulosten validointia koskevien omien järjestelyjensä (lakien, asetusten, työehtosopimusten) suunnittelusta, kehittämisestä ja täytäntöönpanosta. EU-taso huolehtii koordinoinnista – etenkin koordinoinnista asiaankuuluvien EU-välineiden kanssa – sekä tuesta esimerkiksi järjestämällä vertaisoppimistoimia. Eri tasoilla toteutettavat toimet täydentävät toisiaan, ja jäsenvaltioiden oikeudet suojataan. 3. Aloitteen tavoitteet Aloitteella on seuraavat yleistavoitteet, erityistavoitteet ja toiminnalliset tavoitteet: Yleistavoitteet: (1) Tarjotaan kansalaisille kaikissa jäsenvaltioissa mahdollisuus saada virallisten koulutusjärjestelmien ulkopuolella hankitut taitonsa validoitua. (2) Annetaan kansalaisille mahdollisuus hyödyntää validoituja taitojaan työssä ja opinnoissa kaikkialla Euroopassa. Erityistavoitteet: (3) Otetaan kansallisella tasolla käyttöön epävirallisen ja arkioppimisen validointijärjestelmiä, jotka ovat sidoksissa kansallisiin tutkintojen viitekehyksiin. (4) Huolehditaan siitä, että kansallisiin tutkintojen viitekehyksiin liittyvät kansalliset validointijärjestelmät ovat soveltuvalla tavalla vertailukelpoisia ja keskenään johdonmukaisia. Toiminnalliset tavoitteet: (5) Edistetään kansallisten tutkintojen viitekehysten käyttöä siten, että tutkintoja voidaan suorittaa sekä virallisissa koulutusohjelmissa että validoimalla epävirallista ja arkioppimista. (6) Tarjotaan menetelmiä epävirallisen ja arkioppimisen kautta hankittujen taitojen kartoittamista, dokumentointia sekä laadukasta arviointia ja validointia varten hyödyntäen yhteisiä eurooppalaisia välineitä, joita ovat esimerkiksi Europass, ECTS ja ECVET. (7) Annetaan henkilöille mahdollisuus saada taitonsa ja osaamisensa kartoitettua ja dokumentoitua ilman, että ne johtavat muodolliseen tutkintoon. (8) Lisätään ja tiivistetään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja hyvien toimintatapojen vaihtoa ja tuetaan niitä vertaisoppimistoimien ja eurooppalaisten raportointivälineiden avulla. (9) Tiedotetaan validointimahdollisuuksista. 4. Toimintavaihtoehdot Vaihtoehto 1 (perusskenaario): Tämä vaihtoehto tarkoittaa tilanteen jatkumista nykyisellään eli tiivistetysti seuraavaa: – Epävirallisen ja arkioppimisen validointi otetaan huomioon koulutusta, työllisyyttä, nuorisoa ja aktiivista kansalaisuutta koskevissa EU:n toimintalinjoissa. – Euroopan tasolla annetuissa asiakirjoissa, etenkin eurooppalaista tutkintojen viitekehystä koskevassa suosituksessa, kehotetaan tarjoamaan mahdollisuus epävirallisen ja arkioppimisen yhteydessä saatujen kokemusten validointiin, mutta niissä ei puhuta toteutustavoista. – Neuvoston vuonna 2004 hyväksymät validointiin sovellettavat yhteiset eurooppalaiset periaatteet, Cedefopin julkaisemat validointia koskevat eurooppalaiset suuntaviivat sekä elinikäisen oppimisen ohjelmasta, tulevasta Yhteinen Erasmus ‑ohjelmasta ja Euroopan sosiaalirahastosta saatava rahoitus ovat edelleen validointia koskevien toimintalinjojen ja käytäntöjen tukena jäsenvaltioissa. – Validointi on mukana poliittisella asialistalla useimmissa jäsenvaltioissa, mutta sitä toteutetaan kokonaisvaltaisesti vain muutamassa jäsenvaltiossa. – Jäsenvaltiot vaihtavat kokemuksia validoinnista avoimen koordinointimenettelyn puitteissa (etenkin eurooppalaista tutkintojen viitekehystä käsittelevässä neuvoa-antavassa ryhmässä). Vaihtoehto 2 (neuvoston suositus validoinnin toteuttamisesta) Vaihtoehdossa 2 jäsenvaltioille, sidosryhmille ja komissiolle ehdotettavat poliittiset ja käytännön toimenpiteet esitetään neuvoston suosituksessa, kuten Eurooppa 2020 ‑strategian lippulaivahankkeissa Nuoret liikkeellä ja Uuden osaamisen ja työllisyyden ohjelma ilmoitettiin. Suosituksessa jäsenvaltioita pyydetään ottamaan käyttöön epävirallisen ja arkioppimisen validointijärjestelmiä, joilla on yhteys kansallisiin tutkintojen viitekehyksiin. Järjestelmiin tulisi sisältyä laadunvarmistusmenetelmiä, ja niiden tulisi mahdollistaa oppimistulosten siirrettävyys vakioitujen dokumentointivälineiden avulla, lisätä tietoisuutta validointimahdollisuuksista ja lisätä etenkin epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien mahdollisuuksia hyödyntää validointia. Saatavilla tulisi olla asianmukaisia neuvontapalveluita, ja ihmisillä olisi oltava mahdollisuus saada taitonsa arvioitua kolmen kuukauden kuluessa arviointitarpeen toteamisesta. Suosituksessa korostetaan, että validointiin on saatava mukaan työmarkkinoiden sidosryhmät (esim. työpaikoilla saatujen oppimistulosten kirjaamiseksi), koulutuksen tarjoajat (esim. virallisen koulutuksen piiriin pääsyn mahdollistamiseksi) ja kolmas sektori (esim. valtiosta riippumattomat organisaatiot ja vapaaehtoisjärjestöt). Suositusta täydennetään tiiviimmällä epävirallisen ja arkioppimisen validointia koskevalla yhteistyöllä eurooppalaista tutkintojen viitekehystä käsittelevässä neuvoa-antavassa ryhmässä osana avoimen koordinointimenetelmän rakenteita. Suosituksessa pyydetään komissiota saattamaan säännöllisesti ajan tasalle epävirallisen ja arkioppimisen validointia Euroopassa koskeva kartoitus ja eurooppalaiset suuntaviivat ja tukemaan suosituksen täytäntöönpanoa järjestämällä vaikuttavia vertaisoppimistoimia. Neuvoston suositus hyväksyttäneen vuonna 2012, ja siinä ehdotettujen toimien täytäntöönpano jäsenvaltioissa ja komissiossa alkanee vuonna 2013. Vaihtoehto 3 (validointia koskeva uusi avoin koordinointimenetelmä ja validointia koskevan eurooppalaisen laatuperuskirjan laatiminen) Vaihtoehdossa 3 jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä nimenomaan validointiin keskittyvän avoimen koordinointimenetelmän puitteissa, ja tavoitteena on epävirallisen ja arkioppimisen validointia koskevan eurooppalaisen laatuperuskirjan laatiminen. Eurooppalainen laatuperuskirja käsittää seuraavat: validointimenettelyt, joihin sovelletaan laadunvarmistusta, arvioijiin sovellettavat laatuvaatimukset, ohjaus ja neuvonta, validoinnin saatavuus, sidosryhmien osallistuminen, erityiset kohderyhmät ja validoinnin eurooppalainen ulottuvuus. Eurooppalainen laatuperuskirja perustuu sekä eurooppalaisiin (esim. validointia koskevat eurooppalaiset suuntaviivat ja validointiin sovellettavat yhteiset eurooppalaiset periaatteet) että kansallisiin (julkisiin ja yksityisiin) aloitteisiin, jotka koskevat laadunvarmistusta validoinnin alalla. Eurooppalainen laatuperuskirja edistää jäsenvaltioiden välistä luottamusta. Uuteen avoimeen koordinointimenetelmään sisältyy uusia mekanismeja jäsenvaltioiden suorittamaa raportointia ja komission suorittamaa edistymisen seurantaa varten. Avoimen koordinointimenetelmän mekanismien odotetaan olevan valmiina vuonna 2012, jolloin laatuperuskirja voidaan hyväksyä vuonna 2014. Sen täytäntöönpano alkaa vuodesta 2015. 5. Vaikutusten arviointi Jäsenvaltioiden asianmukaisilla toimilla lisätään validointimahdollisuuksia ja tehdään mahdolliseksi kaikkien saatavilla olevien tietojen, taitojen ja osaamisen hyödyntäminen, ja näin niillä on huomattavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia. Ympäristöön kohdistuvat vaikutukset ovat hyvin vähäisiä. Yhteiskunnallisten, taloudellisten ja muiden vaikutusten tarkastelussa on käytetty todennäköisiin vaikutuksiin perustuvia laadullisia indikaattoreita, koska faktatietoja ei ole saatavilla. Kaikkia todennäköisiä vaikutuksia on verrattu perusskenaarioon. Merkittävimmät kattavien validointijärjestelmien perustamisesta aiheutuvat taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikutukset ovat seuraavat: – Myönteiset vaikutukset talouskasvuun ja työllisyyteen, koska saatavilla olevia taitoja hyödynnetään paremmin työmarkkinoilla ja taitoja kehitetään enemmän; – Työmarkkinoille pääsyn paraneminen ja työpaikkojen välisten siirtymisten helpottuminen, koska kaikki saatavilla olevat taidot otetaan huomioon rekrytointipäätöksissä ja ammatillisissa muutoksissa; – Helpompi pääsy jatkokoulutukseen, koska oppilaitokset tunnustavat paremmin aiemmat oppimiskokemukset; – Enemmän tietoa saatavilla olevista taidoista, jotka tulevat näkyviin validointimahdollisuuksien lisääntyessä; – Työntekijöiden korkeampi koulutustaso (johtuen olemassa olevien taitojen validoinnista ja paremmista mahdollisuuksista päästä jatkokoulutukseen); – Paremmat yksilökohtaiset työolot paremman koulutustason vuoksi; – Tasa-arvon ja sosiaalisen osallisuuden edistyminen epävirallisen ja arkioppimisen validoinnin luodessa uusia mahdollisuuksia epäsuotuisassa asemassa oleville ryhmille; – Työntekijöiden suurempi liikkuvuus Euroopassa myönteistä talouskasvun kannalta. Ennakoitujen vaikutusten toteutuminen riippuu erinäisistä tekijöistä, esimerkiksi suositeltujen toimenpiteiden konkreettisesta täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa (vaihtoehto 2) ja siitä, millä tavoin jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä validointia koskevan eurooppalaisen laatuperuskirjan laatimiseksi (vaihtoehto 3). On oletettu, että jäsenvaltioille osoitetuilla suosituksilla (vaihtoehto 2) olisi välittömämpiä vaikutuksia validointimahdollisuuksien luomiseen kuin uudella avoimella koordinointimenetelmällä (vaihtoehto 3), johon ei sisälly jäsenvaltioille annettavia suosituksia. Käynnissä oleva kansallisten tutkintojen viitekehysten kehittämistyö hyötyisi vaihtoehdossa 2 ehdotetuista toimenpiteistä, joista voitaisiin saada konkreettisia tuloksia jo vuonna 2013. Välittömät vaikutukset ovat tärkeitä myös Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisen kannalta, ja siksi ennakoiduista välittömistä vaikutuksista annettiin enemmän pisteitä kuin pitkällä aikavälillä odotettavissa olevista vaikutuksista. Validointijärjestelmien perustamisen todelliset kustannukset riippuvat useista tekijöistä. Näitä ovat esimerkiksi nykyisen järjestelmän valmiustaso (olemassa oleva infrastruktuuri: instituutiot, arviointi sekä todistuksenantomenettelyt ja -vaatimukset), validointijärjestelyjen laajuus (kaikki ammatit vai tietyt ammatit) ja validoinnin kohderyhmät (kaikki kansalaiset vai tietyt kohderyhmät). Saatavilla olevien tietojen mukaan kokonaiseen tai osittaiseen tutkintoon johtavan validointimenettelyn kokonaiskustannukset ovat 800–1 800 euroa maasta ja tutkinnon tyypistä ja tasosta riippuen. Investoimalla epävirallisen ja arkioppimisen validointiin säästetään virallisen koulutuksen kustannuksista sellaisten henkilöiden osalta, jotka saavat tutkinnon epävirallisen ja arkioppimisen tulosten perusteella ilman tarvetta virallisen koulutusjärjestelmän puitteissa tapahtuvaan jatkokoulutukseen. Validoinnin nettokustannuksia olisi arvioitava validoinnin hyötyihin nähden. Vaikutusten arvioinnissa oletettiin, että kaikissa kolmessa vaihtoehdossa validoinnin kokonaisedut – parempi työllistettävyys, paremmat uranäkymät, taitojen kysynnän ja tarjonnan kohtaaminen, talouskasvun lisääntyminen ja sosiaalisen osallisuuden lisääntyminen – ovat suurempia kuin validoinnin nettokustannukset. 6. Vaihtoehtojen vertailu Tehokkaimmaksi ja vaikuttavimmaksi osoittautuu vaihtoehto 2, neuvoston suositus. Vaihtoehto 2 on myös parhaiten linjassa EU:n poliittisten tavoitteiden kanssa, ja sillä on eniten myönteisiä vaikutuksia talouteen ja yhteiskuntaan. Vaihtoehdossa 1 validoinnin nykytilanteen odotetaan muuttuvan vain hitaasti, jolloin epävirallisen ja arkioppimisen validoinnin tarjonta ja käyttö pysyvät vähäisinä, eikä Euroopan mailla ole vertailukelpoisia ja keskenään johdonmukaisia toimintalinjoja validoinnin osalta. Vaihtoehto 3 (uusi avoin koordinointimenetelmä) olisi perusskenaarioon verrattuna todennäköisesti tehokkaampi, vaikuttavampi ja johdonmukaisempi EU-politiikan laajempiin tavoitteisiin nähden. Uuden avoimen koordinointimenetelmän luominen aiheuttaa kuitenkin uusia rakenteita ja raportointijärjestelyjä ja lisäisi jäsenvaltioihin kohdistuvia kustannuksia ja hallinnollista rasitetta. Koska tässä vaihtoehdossa tukeudutaan yksinomaan avoimeen koordinointimenetelmään, on epävarmaa, toteuttavatko jäsenvaltiot konkreettisia toimia ja missä aikataulussa niitä toteutettaisiin. Sen lisäksi, että vaihtoehto 2 on tehokas, vaikuttava ja johdonmukainen EU-politiikan tavoitteisiin nähden, sen keskeiset vahvuudet ovat seuraavat: – Se korjaa validointia koskevat puutteet, joita esiintyy käytettävissä olevissa eurooppalaisissa välineissä, esimerkiksi eurooppalaisessa tutkintojen viitekehyksessä sekä Europass- ja opintosuoritusjärjestelmissä. Se täydentää puutteita etenkin eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen osalta, jolla pyritään edistämään epävirallisen ja arkioppimisen validointia mutta jossa ei anneta tarkempia ohjeita validoinnin toteuttamiseksi. – Siinä ehdotetaan konkreettisia toimenpiteitä validoinnin toteuttamiseksi jäsenvaltioissa. – Neuvoston suositus on oikeudellisena välineenä osoitus jäsenvaltioiden sitoutumisesta asiakirjassa vahvistettuihin toimenpiteisiin, joista suurin osa edellyttää täytäntöönpanoa kansallisella tasolla ja mukauttamista kansallisiin olosuhteisiin. – Siinä edellytetään nimenomaan asianomaisten sidosryhmien (työmarkkinaosapuolten, nuoriso- ja vapaaehtoisjärjestöjen sekä oppilaitosten) osallistumista validointijärjestelmien kehittämiseen. – Jäsenvaltiot jatkavat yhteistyötä nykyisten avoimen koordinointimenetelmän rakenteiden puitteissa, etenkin eurooppalaista tutkintojen viitekehystä käsittelevässä neuvoa-antavassa ryhmässä, ja täytäntöönpanorakenne on siksi yksinkertaisempi kuin vaihtoehdossa 3. – Suosituksella muodostetaan uusi ja lujempi poliittinen perusta epävirallisen ja arkioppimisen validoinnin alalla toteutettavalle yhteistyölle. 7. Seuranta ja arviointi Aloitteen seurannassa hyödynnetään nykyisiä välineitä. Näin rajoitetaan seurannan kustannuksia sekä jäsenvaltioille aiheutuvaa hallinnollista rasitetta. Komission ja Cedefopin vastuulla olevaa validointia koskevaa eurooppalaista kartoitusta kehitetään, jotta sen avulla voidaan seurata neuvoston suosituksen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. EU-maiden kansallisten tutkintojen viitekehysten kehittämistä koskevaa Cedefopin vuotuista raporttia käytetään sen arvioimiseksi, miten jäsenvaltiot ovat edistyneet siinä, että epävirallisen ja arkioppimisen validointia käytetään väylänä tutkinnon saamiseen. Jäsenvaltiot raportoivat suosituksen täytäntöönpanosta edistymistä koskevissa kansallisissa raporteissa, jotka annetaan eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden yhteydessä (Koulutus 2020 -työohjelma, seuraava raportointivuosi 2014). Aloitteessa kaavaillaan myös vertaisoppimisen lisäämistä. Mukana olisivat valtiotason toimijat ja sidosryhmät, ja vertaisoppiminen kohdistuisi kokemusten vaihtoon ja hyvien toimintatapojen esittelyyn. Koska aloite ja eurooppalaisesta tutkintojen viitekehyksestä annettu suositus liittyvät läheisesti toisiinsa, asianmukaisin elin näitä toimia varten on eurooppalaista tutkintojen viitekehystä käsittelevä neuvoa-antava ryhmä. Suosituksen täytäntöönpanon ulkoinen arviointi on tarkoitus järjestää neljän vuoden kuluessa suosituksen hyväksymisestä.