Alueiden komitean lausunto aiheista Komission tiedonanto – Kohti uutta naapuruuspolitiikan välinettä



Virallinen lehti nro 023 , 27/01/2004 s. 0036 - 0042



Alueiden komitean lausunto aiheista: - "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Laajempi Eurooppa ja naapuruus: uusi kehys suhteille EU:n itäisiin ja eteläisiin naapureihin", ja - "Komission tiedonanto - Kohti uutta naapuruuspolitiikan välinettä" (2004/C 23/10) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille aiheesta "Laajempi Eurooppa ja naapuruus: uusi kehys suhteille EU:n itäisiin ja eteläisiin naapureihin" (KOM(2003) 104 lopullinen), ottaa huomioon Euroopan komission 13. kesäkuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää kyseisestä aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 8. huhtikuuta 2003 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu "ulkosuhteet"-valiokunnan tehtäväksi, ottaa huomioon komission tiedonannon aiheesta "Kohti uutta naapuruuspolitiikan välinettä" (KOM(2003) 393 lopullinen), ottaa huomioon Barcelonassa 28. marraskuuta 1995 pidetyn Eurooppa-Välimeri -konferenssin julistuksen sekä Euroopan unionin assosiaatiosopimukset Tunisian, Israelin, Marokon, palestiinalaishallinnon, Jordanian, Egyptin, Libanonin, Algerian, Syyrian ja Libyan kanssa, ottaa huomioon joulukuussa 1998 Wienissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pohjoista ulottuvuutta koskeneet päätelmät ja Euroopan unionin ja Venäjän välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen sekä Euroopan unionin ja Ukrainan, Moldovan ja Valko-Venäjän välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen, ottaa huomioon syyskuun 15. päivänä 1999 antamansa lausunnon komission tiedonannosta "Unionin politiikkojen pohjoinen ulottuvuus" (CdR 107/1999 fin)(1), ottaa huomioon helmikuun 16. päivänä 2000 antamansa päätöslauselman aiheesta "Hajautettu yhteistyö sekä alue- ja paikallisyhteisöjen rooli Eurooppa-Välimeri-kumppanuudessa" (CdR 40/2000 fin)(2), ottaa huomioon kesäkuun 14. päivänä 2000 hyväksytyn Euroopan unionin ulkoisen ja rajat ylittävän politiikan pohjoista ulottuvuutta koskevan toimintaohjelman (2002-2003), ottaa huomioon syyskuun 20. päivänä 2000 antamansa lausunnon aiheesta "Alue- ja paikallisviranomaisten asema Euroopan unionin yhteisessä Välimeri-strategiassa" (CdR 123/2000 fin)(3), ottaa huomioon Valenciassa 22.-23. huhtikuuta 2002 pidetyn Eurooppa-Välimeri -konferenssin päätelmät, ottaa huomioon Luxemburgissa 21. lokakuuta 2002 pidetyn, pohjoista ulottuvuutta käsitelleen ministerikonferenssin päätelmät, ottaa huomioon komission 29. marraskuuta 2002 antaman tilanneselvityksen aiheesta "Komission tiedonanto laajentumisen vaikutuksesta ehdokasmaita reunustaville alueille - Yhteisön rajaseututoiminta" (KOM(2002) 660 lopullinen), ottaa huomioon joulukuun 12. ja 13. päivänä 2002 Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, ottaa huomioon helmikuun 13. päivänä 2003 antamansa lausunnon komission tiedonannosta "Euroopan unionin laajentumisen selittäminen" (CDR 325/2002 fin)(4), ottaa huomioon Euroopan parlamentin 9. huhtikuuta 2003 antaman päätöslauselman Kööpenhaminassa käytyjen, laajentumista koskeneiden neuvotteluiden päätelmistä, ottaa huomioon yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston päätelmät 15. huhtikuuta 2002, 30. syyskuuta 2002 ja 18. marraskuuta 2002 sekä 24. helmikuuta 2003, 18. maaliskuuta 2003 ja 14. huhtikuuta 2003, ottaa huomioon huhtikuun 17. päivänä 2003 pidetyn huippukokouksen päätelmät, ottaa huomioon Kreetalla 26.-27. toukokuuta 2003 pidetyn Eurooppa-Välimeri -seurantakonferenssin päätelmät, ottaa huomioon komission 10. kesäkuuta 2003 hyväksymän valmisteluasiakirjan aiheesta "Pohjoista ulottuvuutta koskeva toinen toimintasuunnitelma 2004-2006" (KOM(2003) 343 lopullinen), ottaa huomioon lokakuun 9. päivänä 2003 antamansa lausunnon aiheesta "Pohjoista ulottuvuutta koskeva toinen toimintasuunnitelma 2004-2006" (CdR 102/2003 fin), ottaa huomioon "ulkosuhteet"-valiokunnan syyskuun 5. päivänä 2003 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 175/2003 rev. 2, jonka esittelijä oli Andalusian aluevaltuuston puheenjohtaja Chaves González (ES/PSE), katsoo, että 1. Euroopan unionin viidennen laajentumisen avaamat näköalat Euroopan unionin ja sen tulevien uusien naapurimaiden välisille suhteille, 2. eteläisen ja itäisen Välimeren maat ovat jo vuosikymmeniä olleet ensisijainen alue EU:lle niiden poliittisesti ja taloudellisesti strategisen merkityksen sekä kulttuurisen läheisyyden vuoksi, 3. laajentumisen jälkeen EU:n suhteilla Venäjään, Valko-Venäjään, Moldovaan ja Ukrainaan on suuri merkitys Euroopan turvallisuudelle ja vakaudelle, 4. Euroopan unionin Laekenin julistuksessa esittämän sitoumuksen turvata rauha ja vakaus tukemalla vapautta, solidaarisuutta ja monimuotoisuutta, 5. mahdollisuuden vahvistaa Euroopan unionin ulkosuhteita edistämällä Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä mainittuja poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, 6. poliittista, taloudellista, kulttuurista ja sosiaalista yhteistyötä EU:n ja edellä mainittujen alueiden välillä on lujitettava, jotta uusien jakolinjojen syntyminen Euroopassa voidaan estää, mikä luo puitteet kyseisten maiden ja Euroopan kansalaisten vaurastumiselle, 7. alueellisen ja alueidenvälisen yhteistyön edistäminen on yksi perustekijöistä naapuruuspolitiikan toteuttamiseksi kyseisillä alueilla, 8. alue- ja paikallisviranomaisten toimivaltansa puitteissa harjoittamat ja etenkin yhteisön ulkopuolisten maiden viranomaisten kanssa tehtävään rajaseutujen yhteistyöhön liittyvät yhteistyöpolitiikat, hyväksyi 9. lokakuuta 2003 pitämässään 51. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Alueiden komitea 1. Euroopan laajentuminen: haasteen hyväksyminen 1.1. suhtautuu myönteisesti Euroopan komission aloitteeseen, joka on sekä mahdollisuus että välttämättömyys ja jossa määritellään uusi poliittinen, taloudellinen, sosiaalinen ja kulttuurinen ulottuvuus suhteille unionin eteläisiin ja itäisiin naapurimaihin erityisesti tilanteessa, jossa EU:n laajentumisen viimeisin vaihe on luomassa uusia ja suuria odotuksia kyseisissä maissa. 1.2. katsoo, että saatettuaan menestyksekkäästi päätökseen laajentumisprosessin EU:n velvollisuutena on myötävaikuttaa naapurimaiden taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen, ei ainoastaan Euroopan mittakaavassa, vaan määrittelemällä uudelleen roolin, joka sillä tulisi olla kansainvälisessä järjestelmässä, ja ottamalla huomioon meneillään olevat maailmanlaajuistumisprosessit. 1.3. jakaa komission näkökannan tarpeesta luoda uusia aloitteita, jotka edistävät alueellista ja alueita pienempiä yksikköjä koskevaa yhteistyötä tietyillä unionin lähialueilla ja joiden avulla voidaan vahvistaa kyseisten alueiden ja Euroopan unionin välistä keskinäisriippuvuutta. 1.4. katsoo lisäksi, että Euroopan unionilla on merkittävä vastuu poliittisen vakauden ja demokratian, turvallisuuden, kestävän kehityksen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä unionin naapurimaissa. Tällä tavoin se voi luoda ystävällismielisen alueen, joka pohjautuu aitoon, kaikilla tasoilla ja aloilla tehtävään yhteistyöhön. 1.5. katsoo, että yksi naapuruuspolitiikan keskeisistä osa-alueista on edistää kulttuurien välistä vuoropuhelua; sitä on vahvistettava toimenpiteillä, jotka osoittavat Euroopassa vallitsevan monimuotoisuuden ja jotka korostavat ihmisoikeuksien kunnioittamista ja taistelua syrjintää, rasismia ja ulkomaalaisvihamielisyyttä vastaan. 1.6. katsoo, että tämän uuden naapuruuspolitiikan on ankkuroiduttava Euroopan unionin ja sen naapurimaiden kansalaisyhteiskuntien entistä tiiviimpään osallistumiseen ja sitoutumiseen, jotta siinä saavutettaisiin tuloksia. 1.7. toteaa, että saman rajan eri puolilla vallitsevat suuret taloudelliset erot häiritsevät alueen yhteiskuntarauhaa ja lisäävät laitonta maahanmuuttoa, salakauppaa, järjestäytynyttä rikollisuutta ja muita vastaavankaltaisia ongelmia. 1.8. katsoo, että "ystäväpiirin" luomisella Euroopan unionin ympärille on suotuisia heijastusvaikutuksia sekä EU:n jäsenvaltioiden että naapurivaltioiden poliittiseen vakauteen ja talouskehitykseen. Liiallinen keskittyminen sisämarkkinoiden laajentamiseen tai turvallisuutta koskeviin näkökohtiin ei kuitenkaan yksinään varmista maiden välistä täysipainoista yhteistyötä ja kumppanuutta. Euroopan unionin on panostettava myös kulttuuriyhteistyön, kestävän kehityksen sekä taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen. 2. Uusi tulevaisuudenkuva ja uusi tarjous 2.1. katsoo, että naapurimaille on tarjottava mielenkiintoisia ja kannustavia näköaloja; ei riitä, että jatketaan assosiaatio- ja yhteistyösopimuksiin sisältyvää nykyistä toimintaa. Vakauden, turvallisuuden ja vaurauden on oltava Euroopan unionille ja sen naapurimaille konkreettisia ja saavutettavissa olevia tavoitteita. 2.2. kannattaa näin ollen sellaisen yhteisen alueen luomista, joka käsittää EU:n ja sen kumppanimaat ja jonka avulla voidaan perustaa sisämarkkinat ja edistää vapaakauppaa, avointa investointijärjestelmää, lainsäädännön lähentämistä sekä euron käyttöä varanto- ja viitevaluuttana liiketoimissa naapurimaiden kanssa. Itse asiassa kyse on siis siitä, että sovelletaan sääntöä kaiken jakamisesta toimielimiä lukuun ottamatta, muttei kuitenkaan niin, että Euroopan mantereen naapureilta evättäisiin mahdollisuus liittyä unionin jäseneksi, mikäli ne täyttävät Kööpenhaminan kriteerit. 2.3. kehottaa kohtaamaan yhteistyössä tämän päivän pahimmat haasteet, joita ovat rikollisuus, terrorismi, laiton maahanmuutto ja ympäristöongelmat. 2.4. kannattaa uuden poliittisen vuoropuhelun edistämistä yhteisten arvojen ja periaatteiden pohjalta esimerkiksi ympäristö-, liikenne-, tutkimus-, koulutus- ja kulttuuripolitiikassa. Tällainen vuoropuhelu on aloitettava yhteiskunnassa ennakkoluulojen torjumiseksi ja keskinäisen ymmärryksen lisäämiseksi. 2.5. pitää tärkeinä sellaisia politiikkoja, jotka liittyvät edellä mainittuihin uusiin näkymiin ja joilla on erityinen vaikutus alueisiin, minkä johdosta alueiden komitea 2.5.1. kehottaa laatimaan yksityiskohtaisen analyysin niistä ongelmista, jotka vaikeuttavat raja-alueiden kauppavaihtoa, ja kannustaa yhdenmukaistamaan lainsäädäntöä ja lisäämään turvallisuutta keinoina kaupankäynnin edistämiseksi. 2.5.2. kehottaa kiinnittämään erityistä huomiota niihin taloudellisiin, sosiaalisiin ja humanitaarisiin seurauksiin, joita laillinen siirtolaisuus ja laittoman maahantulon valvonta yhdessä aiheuttavat EU:n kunnissa ja alueilla. Tässä yhteydessä olisi asianmukaista perehtyä siirtolaisuudesta syntyviin ongelmiin ja sen avaamiin mahdollisuuksiin. 2.5.3. kehottaa laatimaan erityisen liikennepolitiikan kyseisiä alueita varten; niiden syrjäisyys merkitsee erityisiä ongelmia kulkuyhteyksissä, kuten maa- ja merirajojen yhteensovittamisessa. 2.5.4. kannattaa sellaisten energiamallien täytäntöönpanoa, joiden avulla voidaan samanaikaisesti turvata EU:n energiahuolto ja lisätä uusiutuvien energialähteiden käyttöä sekä muuntaa ympäristölle ja väestölle erityisen vaaralliset energiantuotantotavat. 2.5.5. painottaa, että uusien naapurimaiden on sitouduttava hyväksymään ympäristön suojelua edistävät sekä biologista monimuotoisuutta tukevat ja säilyttävät menettelytavat. 2.5.6. pyytää rahoitustukea eurooppalaisilta toimielimiltä sekä erityisesti Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankilta (EBRD) ja Euroopan investointipankilta (EIP) paikallisten tuotantojärjestelmien tukemiseen ja edistämiseen, sillä kyseiset järjestelmät tukeutuvat pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, jotka takaavat kyseisissä maissa tehtävien poliittisten ja taloudellisten uudistusten onnistumisen. 2.6. kehottaa osoittamaan kyseisiä politiikkoja varten riittävän rahoituksen niiden asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi, jotta ehdotettujen toimenpiteiden uskottavuus ei kärsi. 3. Naapuruus: eri maat, yhteiset intressit - Eriytetty, asteittainen ja vertailukohtia hyödyntävä lähestymistapa 3.1. katsoo, että EU:n naapuruuspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi on luotava uusia yhteisiä mekanismeja ja rakenteita, jotka menevät nykyisiä sopimuksia pidemmälle ja joissa sovelletaan uudenlaista toimintatapaa meneillään oleviin prosesseihin. 3.2. kannattaa komission ehdotusta soveltaa eriytettyä ja asteittaista lähestymistapaa yhteistyöhön liittyvässä etenemisessä. Lähestymistapa perustuu vastavuoroisiin velvoitteisiin sekä kunkin kumppanimaan kykyyn täyttää sitoumuksensa, ja siinä vahvistetaan tietyt välitavoitteet, joiden avulla on mahdollista arvioida saavutettuja tuloksia ennen siirtymistä seuraaviin vaiheisiin. 3.3. pitää asianmukaisena laatia maakohtaiset toimintasuunnitelmat, joista Euroopan komissio, jäsenvaltiot sekä kukin naapurimaa sopivat keskenään. Jotta Euroopan alueiden ja paikallisviranomaisten aktiivinen rooli naapuripolitiikassa voidaan ottaa huomioon, alueiden komitea pyytää kuitenkin tulla kuulluksi kutakin edellä mainittua toimintasuunnitelmaa koskevan neuvotteluprosessin aikana. 3.4. katsoo, että naapurimaita koskevan yhteisen strategian hyväksyminen on merkittävä vaihe Euroopan unionin suhteissa sen välittömään lähialueeseen. Komitea toteaa kuitenkin, että lähtökohdat naapurimaiden suhteille EU:hun eivät vastaa toisiaan, minkä johdosta on välttämätöntä laatia kaksi erilaista toimintalinjaa: toinen Välimeren aluetta varten ja toinen Venäjää ja uusia itsenäisiä valtioita varten. Venäjä ja uudet itsenäiset valtiot 3.5. kehottaa käynnistämään uuden aloitteen, joka perustuu aikaisempiin kokemuksiin (Euroopan talousalue, Itämeren valtioiden neuvosto, pohjoinen ulottuvuus jne.) ja joka mahdollistaa EU:n, Venäjän ja uusien itsenäisten valtioiden välisen yhteistyön arvostuksen kasvun muihin - kuten Välimeren alueen - prosesseihin nähden. 3.6. kehottaa lisäämään yhteistyötä Venäjän ja EU:n välillä käyttämällä katalysaattorina pohjoista ulottuvuutta, jolle on luotava asianmukaiset rahoituspuitteet. Tässä yhteydessä komitea kehottaa perustamaan pohjoisen ulottuvuuden foorumin, josta sovittiin Luxemburgissa 9. huhtikuuta 2001 kokoontuneessa yleisten asioiden neuvostossa, ja kutsumaan mukaan alue- ja paikallisviranomaisten edustajat. 3.7. tukee EU:n ja Valko-Venäjän välisen vuoropuhelun aloittamista uudelleen, jotta demokraattisia, taloudellisia ja ihmisoikeuksiin liittyviä muutosprosesseja voidaan vauhdittaa kyseisessä maassa ja jotta voidaan mahdollistaa unionin alue- ja paikallisviranomaisten kyseisiä aihealueita koskevien kokemusten vaihto. 3.8. kehottaa ratkaisemaan Transdniestrian ongelman nopeasti ja kestävällä tavalla, sillä se on keskeisin este politiikan ja talouden suotuisalle kehitykselle Moldovassa sekä alueellisten jännitteiden aiheuttaja. Välimeren alue 3.9. tähdentää, että suhteiden kehittämiseksi Välimeren eteläisiin ja itäisiin rantavaltioihin on jo olemassa merkittävä väline eli Barcelonan Eurooppa-Välimeri-konferenssi, joka käsittää kolme osaa: politiikan, talouden ja kulttuurin. Vaikka Eurooppa-Välimeri-kumppanuus ei olekaan täyttänyt vuonna 1995 syntyneitä odotuksia, se muodostaa innovatiiviset puitteet Euroopan unionin ja Välimeren alueen kumppanimaiden välisille suhteille. Tavoitteena on vapaakauppa-alueen perustaminen vuoteen 2010 mennessä. 3.10. katsoo, että Barcelonan prosessia on syvennettävä niin, että Välimeren maat kutsutaan mukaan kaikkiin Euroopan unionin politiikkoihin vähitellen ja vastavuoroisen sitoutumisen asteen mukaan. 3.11. katsoo, että kyseinen tiivistetty yhteistyö saa aikaan poliittisen vuoropuhelun kehittymisen, mikä on entistä välttämättömämpää Irakin sodan jälkeen sekä tilanteessa, jossa Israelin ja Palestiinan väliseen konfliktiin ei ole löytynyt ratkaisua. 3.12. kannattaa Euroopan investointipankin Euro-Välimeri-alueen investointeja ja kumppanuutta koskevan rahoitusvälineen (FEMIP) perustamista ja katsoo, että kyseisen välineen tulee olla perustana varsinaiselle Euro-Välimeri-pankille. 3.13. katsoo, että Euroopan unionin uuden naapuruuspolitiikan Välimeren alueella tulee pohjautua strategiseen näkemykseen, joka kattaa kokonaisvaltaisesti kaikki kysymykset. Tämän johdosta komitea painottaa sitä, että on luotava aito kulttuurienvälinen vuoropuhelu, jolla kannustetaan toisen osapuolen tuntemista ja keskinäistä ymmärrystä ja joka edistää kulttuurista monimuotoisuutta Välimeren alueella. 3.14. painottaa, että naapuruuspolitiikkaan liittyvän kohtelun on oltava eriytettyä siten, että siinä huomioidaan kunkin kumppanimaan suhteet ja sitoutuminen Euroopan unioniin ja myönnetään lisätukea niille maille, jotka täyttävät sovitut sitoumukset. Niinpä komitea kannattaa Marokon kuningaskunnan esitystä saada erityisasema Euroopan unionin politiikkassa. 4. Alue- ja paikallisviranomaisten entistä aktiivisempi osallistuminen ja aikaisempaa suurempi merkitys 4.1. kehottaa yleisellä tasolla alue- ja paikallisviranomaisia osallistumaan aktiivisesti edellä mainittuun uuteen politiikkaan sekä erityisesti Yleiset näkökohdat 4.2. kehottaa edistämään yhteistyötä EU:n ja sen eteläisten ja itäisten naapurimaiden alue- ja paikallisviranomaisten välillä. Kyseiseen edistämistoimintaan on sisällytettävä "alhaalta ylöspäin" -näkökulma takeena siitä, että se on osa uutta naapuruuspolitiikkaa. 4.3. kehottaa kuulemaan unionin alue- ja paikallisviranomaisia ennen naapuruuspolitiikkaan liittyvien uusien - erityisesti kutakin maata koskevien tavoitteiden määrittelyä, vertailukohtia ja vastaavien toimintasuunnitelmien toteuttamisaikatauluja koskevien - aloitteiden ehdottamista, kuten komissio esittää valkoisessa kirjassaan eurooppalaisesta hallintotavasta. 4.4. kehottaa lisäksi raja-alueita osallistumaan kyseisten toimintasuunnitelmien kehittämiseen, toteuttamiseen ja arviointiin. 4.5. kehottaa edistämään Euroopan unionin, sen eri jäsenmaiden ja eurooppalaisten naapurimaiden alue- ja paikallisviranomaisten rahoittamien yhteistyöaloitteiden koordinointia ja keskinäistä täydentävyyttä sijoitettujen voimavarojen käyttämiseksi johdonmukaisemmin ja niiden välisen synergian lisäämiseksi. 4.6. kehottaa kohdistamaan erityistä huomiota raja-alueisiin ja osoittamaan niille riittävästi varoja ja tarkoituksenmukaisia välineitä sekä seuraamaan marraskuussa 2002 julkaistussa yhteisön rajaseututoimintaa käsittelevässä komission tiedonannossa esitettyjä näkökantoja. 4.7. ehdottaa aktiivisen keskustelun käynnistämistä EU:n poliittisista rajoista kutsumalla keskusteluun mukaan hallinnon eri tasot sekä erityisesti alue- ja paikallistasot osoituksena Euroopan alueen monimuotoisuuden ja erityisyyden tunnustamisesta. 4.8. toteaa uudelleen, että alue- ja paikallisviranomaisilla on keskeinen rooli rajanylittävään ja alueidenväliseen yhteistyöhön liittyvissä eri prosesseissa ja että ne ovat erikoisasemassa olevia toimijoita Euroopan unionin hajautetussa yhteistyössä. 4.9. kehottaa perustamaan välineen erityisesti raja-alueiden alue- ja paikallisviranomaisten tukemiseksi, jotta ne voivat selvitä asianmukaisesti maahanmuuttajien kotouttamiseen ja yhteiskunnalliseen valveuttamiseen liittyvistä tehtävistään. Tässä yhteydessä komitea kehottaa liittämään paikallisen ja alueellisen ulottuvuuden osaksi EU:n siirtolaispolitiikkoja. Venäjä ja uudet itsenäiset valtiot 4.10. kehottaa perustamaan alue- ja paikallisviranomaisille tarkoitetun foorumin, jossa on mahdollista arvioida Valko-Venäjän, Moldovan, Venäjän ja Ukrainan nykyistä poliittisen ja hallinnon hajauttamisen tasoa ja jolla pyritään mahdollistamaan Euroopan unionin ja kyseisten maiden alueellisten toimijoiden välinen strateginen lähentyminen. 4.11. kehottaa kutsumaan alueet mukaan liikenteen perusrakenteita koskevien suunnitelmien laatimiseen raja-alueiden integraation edistämiseksi ja alueellisen eristyneisyyden vähentämiseksi. 4.12. kehottaa edistämään korvausohjelmaa eli ydinenergian muuttamista ympäristöystävällisemmiksi energiantuotantotavoiksi sekä tukemaan uudenlaisten uusiutuvien energialähteiden käyttöä. 4.13. kehottaa lisäämään tullihallintoon ja -valvontaan liittyvää rajanylittävää yhteistyötä ihmiskaupan estämiseksi ja tavarakaupan yhdenmukaistamiseksi. Välimeren alue 4.14. toistaa kehotuksensa konkretisoida alue- ja paikallishallinnon osallistuminen entistä tiiviimpään kumppanuuteen Barcelonan julistuksen sekä Stuttgartin konferenssin ja Kölnissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien täytäntöön panemiseksi. Alue- ja paikallishallinto ovat ensisijaisia toimijoita tuettaessa rauhaan, vakauteen ja edistykseen pohjautuvan alueen luomista Välimeren seudulle. 4.15. toteaa uudelleen, että osallistuminen tulisi toteuttaa luomalla sen institutionaalisiksi puitteiksi Euroopan ja Välimeren alueella toimiva alueellinen ja paikallinen hallintoelin. Siinä olisivat edustettuina Välimeren molempien rantojen kunnat ja alueet, ja sen tehtävänä olisi edistää osallistumista ja kehittää sellaisia ohjelmia, joiden piiriin kuuluisivat kaikkialla Välimeren alueella toteutettavat toimet. 4.16. pahoittelee sitä, ettei tähän mennessä ole järjestetty yhtäkään Barcelonan julistuksen tarkoittamaa kokousta, joissa paikallis- ja aluehallinnon edustajat arvioisivat ongelmiaan ja vaihtaisivat kokemuksiaan. Komitea kehottaakin käynnistämään kokoukset kuluvana vuonna. 4.17. kehottaa toistamiseen kehittämään Euroopan ja Välimeren alueen hajautettua yhteistyötä siten, että se muodostaa yhden prosessin kulmakivistä. Komitea ehdottaakin, että alueet ja kunnat hallinnoisivat komission puolesta hajautetun yhteistyön puitteissa Välimeren alueen kumppanuusvaltioille tarkoitettuja yhteisön varoja. 4.18. esittää, että Euro-Välimeri-säätiö olisi "säätiöiden säätiö", joka sulkisi piiriinsä kaikki Euroopan unionin ja Välimeren etelä- ja itärannikon nykyiset kansalliset, alueelliset ja paikalliset aloitteet. Säätiön tulee edistää kristillisen, islamilaisen ja juutalaisen kulttuurin välistä vuoropuhelua sekä toimia sen ilmaisijana ja yhteyspisteenä Välimeren molempien rantojen kuntien ja alueiden osallistumiselle edistämällä kansalaisyhteiskuntien lähentymistä. Tässä yhteydessä komitea korostaa, että on tärkeää käynnistää Välimeren alueen asukkaille erityinen tiedotus- ja valistusohjelma, jossa alue- ja paikallisyhteisöillä olisi keskeinen rooli. 5. Uusi naapuruuspolitiikan väline 5.1. tukee komission tiedonannossa "Kohti uutta naapuruuspolitiikan välinettä" esitettyjä suuntaviivoja ja strategiaa. 5.2. toteaa, että komissio suunnittelee keinoja taatakseen sellaisten eri ohjelmien välisen välttämättömän koordinoinnin, joilla edistetään EU:n ja sen naapurimaiden välistä rajanylittävää ja alueidenvälistä yhteistyötä. Tällaisen koordinoinnin puute - kuten alueiden komitea ja muutkin yhteisön toimielimet ovat voineet todeta - on estänyt tähän päivään asti yhteistyön, joka on olennaista naapurimaiden sopusointuisen kehityksen edistämiseksi. 5.3. katsoo, että tällaisella uudella välineellä on vahvistettava nykyisessä rajanylittävässä ja alueidenvälisessä yhteistyössä käytettäviä menetelmiä niin, että alue- ja paikallisviranomaisille tarjoutuu mahdollisuus osallistua yhteistyöhön entistä aktiivisemmin. 5.4. on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että tässä uudessa naapuruuspolitiikan välineessä on pidettävä lähtökohtana asianmukaista, ainoalaatuista yhteistyöstrategiaa ja näin edistettävä Euroopan unionin ja sen naapurimaiden hallintoelimien toimenpiteiden yhteisohjelmointia. 5.5. korostaa sen seikan tärkeyttä, että alue- ja paikallisviranomaiset voivat osallistua uuden naapuruuspolitiikan välineen suunnitteluun, täytäntöönpanoon ja kehittämiseen. Komitea esittääkin komissiolle, että se järjestäisi tapaamisia ja seminaareja, joissa esitellään ja arvioidaan molemmin puolin rajoja käynnissä olevaa hedelmällistä yhteistoimintaa, jota alue- ja paikallisviranomaiset toteuttavat omin voimavaroin. 5.6. tukee uuden naapuruusvälineen kaksivaiheista täytäntöönpanoa. Ensimmäisen vaiheen (2004-2006) osalta komitea korostaa sen seikan tärkeyttä, että naapuruusohjelmien on oltava toiminnassa vuoden 2004 alusta lähtien. Edelleen komitea katsoo, että komission olisi otettava huomioon ohjelmat, joita Euroopan unionin alueet ja kunnat kehittävät naapurimaidensa hallintoelimien kanssa, ja tuettava uusia uria aukovia yhteistyöohjelmia. Näistä voidaan mainita esimerkiksi Andalusian ja Marokon välinen rajanylittävä kehitysohjelma, jota rahoittavat Andalusian aluevaltuusto ja Marokon hallitus. 5.7. korostaa, että Interreg III A -ohjelmaan liittyvän rajanylittävän yhteistyön lisäksi uuteen välineeseen tulisi sisällyttää Interreg III B -ohjelman mukaista alueidenvälistä yhteistyötä. Tässä yhteydessä ja niitä eri alueita varten, jotka jakavat yhteisen rajan naapurimaittensa kanssa, komitea kehottaa käynnistämään ohjelmia, joissa käsitellään integroitua kehitystä ja joissa keskitytään erityisesti aluesuunnitteluun, ympäristökysymyksiin, pk-yrityksiä tukevaan politiikkaan, työllisyyteen, talous- ja sosiaalipolitiikkaan, kulttuuriin ja siirtolaispolitiikkaan. Viimeksi mainitun yhteydessä on kiinnitettävä erityishuomiota tuvallisuus-, vastaanotto- ja integraatiokysymyksiin. 5.8. esittää toisen vaiheen osalta, että alueiden komitea voisi osallistua vuodesta 2006 lähtien uuden naapuruusvälineen muotoiluun ja määrittelyyn sekä olla osallisena välinettä koskevissa neuvottelu- ja hyväksymisprosesseissa. Bryssel 9. lokakuuta 2003. Alueiden komitean puheenjohtaja Albert Bore (1) EYVL C 374, 23.12.1999, s. 1. (2) EYVL C 156, 6.6.2000, s. 47. (3) EYVL C 22, 24.1.2001, s. 7. (4) EUVL C 128, 29.5.2003, s. 56.