Alueiden komitean lausunto aiheesta "Maatalouspolitiikkaa koskevat neuvottelutavoitteet – Maailman kauppajärjestön seuraavalla neuvottelukierroksella"



Virallinen lehti nro C 244 , 10/10/2003 s. 0026 - 0030



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Maatalouspolitiikkaa koskevat neuvottelutavoitteet - Maailman kauppajärjestön seuraavalla neuvottelukierroksella" (2003/C 244/06) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon työvaliokuntansa 12. maaliskuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan viidennen kohdan nojalla tekemän päätöksen laatia lausunto aiheesta "Maatalouspolitiikkaa koskevat neuvottelutavoitteet Maailman kauppajärjestön seuraavalla neuvottelukierroksella" ja antaa lausunnon valmistelu "kestävä kehitys" -valiokunnan tehtäväksi, ottaa huomioon Euroopan komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierrosta koskeva Euroopan unionin lähestymistapa" (KOM(1999) 331 lopullinen), ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Agenda 2000 - Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen" (CdR 273/98 fin)(1), ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Maatalouspolitiikkaa koskevat neuvottelutavoitteet Maailman kauppajärjestön seuraavalla neuvottelukierroksella" (CdR 527/1999 fin)(2), ottaa huomioon marraskuun 14. päivänä 2001 hyväksytyn niin sanotun Dohan kehitysohjelman uutta maailmanlaajuista kauppaneuvottelukierrosta varten, ottaa huomioon Yhdysvaltojen äskettäin hyväksymän Farm-Bill -maatalouslain, ottaa huomioon neuvoston 26. lokakuuta 1999 tekemät päätelmät, jotka koskevat EU:n kantaa Seattlessa 30. marraskuuta - 3. joulukuuta 1999 pidetyssä WTO-konferenssissa käsiteltäviin asioihin, ottaa huomioon Seattlessa 30. marraskuuta - 3. joulukuuta 1999 pidetyn ministerikokouksen tulokset, ottaa huomioon komission ehdotukset 22. tammikuuta 2003 annetun väliarvioinnin yhteydessä, ottaa huomioon komission 16. joulukuuta 2002 tekemän ehdotuksen maataloustuotteiden kaupan vapauttamiseksi, ottaa huomioon WTO:n maatalousriitojen sovittelukomitean puheenjohtajan Stuart Harbinsonin 13. helmikuuta 2003 esittämän kompromissiehdotuksen, jonka komissio päättäväisesti torjui, ottaa huomioon Marrakechin päätösasiakirjassa annetut säännökset 8. GATT-neuvottelukierroksen päätteeksi ja niistä johtuvan uudistusprosessin jatkamisen vuodesta 1999 (Millennium-kierros), ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston yksimielisesti Berliinissä 25. maaliskuuta 1999 tekemät, Agenda 2000:ta koskevat päätökset, ottaa huomioon "kestävä kehitys" -valiokunnan 20. helmikuuta 2003 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 181/2002 rev.) (esittelijä Reinhold Bocklet, Baijerin osavaltion Eurooppa- ja liittovaltioasiain ministeri, D, PPE), hyväksyi 9. ja 10. huhtikuuta 2003 pitämässään 49. täysistunnossa (huhtikuun 9. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Maailman kauppajärjestön (WTO) neuvotteluista ja maailmanlaajuistumisesta on Seattlen kokouksen epäonnistumisen jälkeen tullut poliittisten keskustelujen tärkeimpiä aiheita kaikilla Euroopan unionin alueilla. Maailman kauppajärjestön neuvottelujen siirryttyä uuteen vaiheeseen alueiden komitean on aiheellista tarkastella WTO-neuvottelujen merkitystä etenevän maailmanlaajuistumisen valossa ja Euroopan alueiden näkökulmasta. 1.2. Lähes kahdeksan vuotta kestäneiden GATT:n Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tuloksena syntynyt 117 valtion sopimus allekirjoitettiin Marrakechissa vuonna 1994. Uruguayn kierroksen osanottajat sopivat muun muassa uuden ja entistä voimakkaamman kansainvälisen organisaation perustamisesta maailmankaupan valvomiseksi. Maailman kauppajärjestö WTO korvasi tammikuun 1. päivänä 1995 GATT:n monenvälisten kauppasuhteiden neuvottelupaikkana. 1.3. Maailman kauppajärjestössä on nykyisin 146 jäsenmaata. Yhdessä ne edustavat yli 90:tä prosenttia kansainvälisistä tavaravirroista. Maailman kauppajärjestön jäseneksi pyrkiviä maita on edelleen. WTO:n tavoitteena on yhteisen kehyksen luominen kauppasuhteita varten. 1.4. Uruguayn kierros oli ensimmäinen GATT:n neuvottelukierros, jolla pyrittiin kokonaisvaltaiseen sopimukseen maatalouskaupasta. Tuloksena syntyivät sopimus maataloudesta sekä sopimus terveys- ja kasvinsuojelutoimista. Maataloussopimus oli merkittävä saavutus, ja se jakautuu kolmeen pääaihealueeseen: markkinoille pääsy, sisäinen tuki ja vientikilpailu. 1.5. Markkinoille pääsyn suhteen jäsenmaat sopivat kaikkien ei-tullimuotoisten tuonninesteiden (esim. muuttuvat tuontimaksut) muuntamisesta enimmäistulleiksi, joita alennetaan kuusivuotisen toimeenpanokauden (1995-2000) aikana. Lisäksi sovittiin markkinoille pääsyn vähimmäistasosta (joko minimum access tai current access), joka toimeenpantiin perustamalla alemman tullin omaavia tullikiintiöitä. Vientitukia rajoitettiin sekä tuista koituvien budjettimenojen että tuen avulla vietyjen määrien osalta. 1.6. Kotimainen tuki on jaettu kolmeen ryhmään: - amber box -tuki (vaikuttaa suoraan tuotantomäärään, esim. hintatuki ylittää hallinnollisen hinnan, tullit) - alennettava 20 prosenttia kuudessa vuodessa - blue box -tuki (vaikuttaa vielä heikosti tuotantomäärään, esim. hintatuki EU:n maatalousuudistuksen Agenda 2000:n puitteissa) - ei tarvitse alentaa - green box -tuki (ei vaikuta suoraan tai vaikuttaa vain hyvin vähän tuotantoon ja kauppaan, esim. maatalouden rakenteiden mukauttamistoimet, ympäristövaatimusten johdosta tai heikosti kehittyneille alueille maksettavat korvaukset) - ei tarvitse alentaa. 1.7. Epäonnistuneiden WTO-neuvottelujen jälkeen vuonna 1999 järjestön 142 jäsenmaata sopivat marraskuussa 2001 niin sanotusta Dohan kehitysohjelmasta uutta maailmanlaajuista kauppaneuvottelukierrosta varten. Maataloutta koskevien neuvottelujen tavoitteena on edistää oikeudenmukaista ja markkinasuuntautunutta kauppasäännöstöä. Samalla on kuitenkin tunnustettava maataloutta koskeva voimassa oleva Maailman kauppajärjestön sopimus. Dohassa sovitun aikataulun mukaan neuvottelumuodollisuuksista päätetään 31. maaliskuuta 2003 mennessä ja koko neuvottelukierros päättyy vuonna 2005. 1.8. Kauppaa koskevien ongelmien lisäksi on viime vuosina noussut esille muita asioita: - Elintarvikkeiden turvallisuus- ja laatuongelmat ovat tulleet entistä tärkeämmiksi tuoreimpien elintarvikeskandaalien vuoksi. - Maatalouden monitahoiset vaikutukset ympäristöön ovat Euroopassa entistä tiedostetumpia. - Lisäksi on uusia ongelmia, kuten eläinten hyvinvointi tai geneettisesti muunneltujen organismien käyttö. 2. Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierrosta koskeva Euroopan unionin lähestymistapa 2.1. Euroopan komissio esitti Dohassa Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierrosta koskevan asiakirjan. 2.2. Maatalouden osalta EU:n neuvotteluasema sisältää seuraavat vaatimukset: - On varmistettava EU:n osuus maailmanmarkkinoilla ja tehtävä parannuksia unionin ulkopuolisten maiden markkinoille pääsyn osalta. - Uruguayn kierroksen maataloussopimuksen voimassa olevat määräykset, joihin EU:n maatalouspolitiikan avaintekijät perustuvat, tulee säilyttää, esimerkiksi blue box- ja green box -tuet. - Maataloudessa on tarpeen varmistaa tiettyjen maaseutu- ja ympäristöpoliittisten toimien yhteensopivuus tunnustamalla maatalouden "monivaikutteinen" tehtävä. - On suojeltava maantieteelliset alkuperämerkinnät sekä estettävä elintarvikkeiden ja juomien merkintöjen väärinkäyttö. - On taattava entistä parempi kuluttajansuoja. 2.3. Euroopan komissio antoi 16. joulukuuta 2002 ehdotuksen Maailman kauppajärjestössä käytäviä maatalousneuvotteluja varten, ja 27. tammikuuta 2003 kokoontunut ministerineuvosto hyväksyi sen vain pienin muutoksin. 2.4. Ehdotuksessa keskitytään seuraaviin tavoitteisiin ja avainkohtiin: - Todellinen ja jatkuva vapauttaminen rehdiltä ja tasapainoiselta pohjalta: Tavoite on määrä saavuttaa alentamalla kauppaa vääristäviä maataloustukia 55 prosenttia sekä vähentämällä vientituista johtuvia budjettimenoja keskimäärin 45 prosenttia. Maatalousmarkkinoiden avausta edistetään alentamalla maataloustulleja keskimäärin 36 prosenttia. Tariffien minimivähennyksen on tässä yhteydessä oltava vähintään 15 prosenttia. - Entistä rehdimpi, oikeudenmukaisempi ja tehokkaampi uudistusprosessi rasitusten jakamiseksi: Vientiluottoja tulee säädellä, etenkin elintarvikeavun väärinkäyttö ylijäämien viemiseksi sekä valtion kaupalliset yritykset on sisällytettävä selkeästi prosessiin, de minimis -sääntöjä ei tule ylläpitää. - Kehitysmaiden erityisvaatimusten huomioon ottaminen: Kehitysmaiden pääsyä markkinoille on helpotettava ja ruokaturvaa parannettava. Kaikkien teollisuusmaiden on noudatettava EU:n EBA-aloitetta (Everything but Arms) ja sallittava kaikkien maataloustuotteiden tuonti maailman köyhimmistä maista tullivapaasti. Teollisuusmaiden on myös varmistettava, että vähintään 50 prosenttia kaikkien kehitysmaiden maataloustuotteista tuodaan tulleitta. Supistusten ulkopuolelle on jätettävä kehitysmaiden kohdistetut sisäiset tukitoimet ruokaturvan varmistamiseksi. Kehitysmaiden on Dohan päätöksiä toimeen pantaessa voitava alentaa tukia muita maita vähemmän, ja niille on myönnettävä pidempi toimeenpanon määräaika. - EU:n maatalousmallin tunnustaminen: Tukien vähentämisvelvoitteen ulkopuolelle on suljettava sisäiset tukitoimet, jotka liittyvät esimerkiksi biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen, maaseutualueiden kehittämiseen, eläinten suojeluun ja kuluttajien vaatimuksiin, sillä ne vastaavat EU:ssa ilmeneviin yhteiskunnallisiin vaatimuksiin ja kuluttajien odotuksiin. 2.5. WTO:n maatalousriitojen sovittelukomitean puheenjohtaja Stuart Harbinson esitti 12. helmikuuta 2002 ensimmäisen ehdotuksensa ja 18. maaliskuuta 2003 tarkistetun kompromissiehdotuksensa maataloutta koskevia WTO-neuvotteluja varten. Sekä komission jäsenet Franz Fischler ja Pascal Lamy että maaliskuussa 2003 maatalousneuvostossa kokoontuneet Euroopan unionin maatalousministerit torjuivat päättäväisesti Harbinsonin ehdotuksen. Myös enemmistö WTO:n jäsenistä on torjunut Harbinsonin kompromissiehdotuksen. Ehdotus sisältää seuraavat pääajatukset: - Markkinoille pääsyä helpotetaan kaikissa jäsenvaltioissa alentamalla kaikkien kolmen tullimaksuluokan tariffeja 40-60 %. - Blue box -tukia alennetaan 50 %. - Amber box -tukia alennetaan 60 %. - Vientitukea alennetaan 50 %. - De-Minimis -sääntöjä alennetaan teollisuusmaissa 5 %:sta 2,5 %:iin. AK esittää näiden ehdotusten ja WTO:n maataloussopimusta koskevan luonnoksen valossa seuraavat päätelmät. 3. AK:n päätelmät 3.1. Euroopan unionin on otettava tulevissa WTO-neuvotteluissa johtava rooli. Euroopan unionin on varmistettava aktiivisella ja tehokkaalla strategialla muiden kuin kaupallisten näkökohtien edistäminen sekä sitoutuminen kehittämiseen kuitenkin niin, että samalla säilytetään monitoimista maataloutta koskevan EU:n politiikan perustavoitteet. 3.2. Kaikkien jäsenvaltioiden olisi tuettava komission mandaattia ja kunnioitettava sen johtoasemaa. Vain esiintymällä yhtenäisesti Euroopan unioni voi varmistaa kokonaisetujen parhaan mahdollisen puolustamisen. 3.3. Neuvottelujen pääkohtana on aina oltava geneettisen ja biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen erityisesti biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen liitetyn Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan toteuttamisen pohjalta. Hyviksi todettujen bioteknisten menetelmien käyttöä maataloudessa ei kuitenkaan tule estää, sillä eurooppalaisten maanviljelijöiden on voitava hyötyä biotekniikan käytön pitkäaikaisista taloudellisista eduista. WTO-kumppanit päättävät itsenäisesti biotekniikan käytöstä. 3.4. WTO-neuvottelujen tuloksen tulee jättää varojen käytössä, keinojen valinnassa ja toimenpiteiden järjestämisessä riittävästi toimintavaraa alueellisten erojen huomioon ottamiseksi. On luotava koko maailmassa voimassa oleva kehys, jonka puitteissa voidaan ottaa huomioon kunkin alueen erityistarpeet muita syrjimättä. 3.5. Euroopan maa- ja metsätalouden on tulevaisuudessa kyettävä - takaamaan terveellisten ja korkealaatuisten elintarvikkeiden ja non-food-tuotteiden varma ja vakaa tuotanto - harjoittamaan vientipolitiikkaa, jolla taataan EU:n viljelijöille kilpailukykyinen asema maailmanmarkkinoilla - turvaamaan työpaikkojen säilyminen maaseudulla ja mahdollistamaan maatalousalan sekä maatalouden liitännäissektorien työntekijöille riittävät ansiotulot. 3.6. Euroopan unionin WTO-neuvotteluja koskeva mandaatti tulee kytkeä Agenda 2000 -päätöksiin sekä maitokiintiöjärjestelmän ja sokerialan sekä muiden tärkeiden tuotannonalojen, kuten oliiviöljyn, riisin ja puuvillan, markkinajärjestelyn jatkumiseen vuoden 2008 jälkeen sekä komission ehdottamiin yhteisen maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämisen suuntauksiin. 3.7. Komitea yhtyy Euroopan parlamentin toivomukseen, jonka mukaan Dohan kierroksen tulisi olla todellinen kehitysvaihe köyhyyden torjunnassa. Komitea kannattaa näin ollen myös kehitysmaille suunnattuja mittavia erityismääräyksiä, joiden yhteydessä säilytetään kuitenkin EU:n politiikan päätavoitteet monitoimisen maatalouden ja kestävän kehityksen osalta. EU:n maatalousmarkkinoiden avaamisen jatkaminen uusilla tullihelpotuksilla 48:aa vähiten kehittynyttä maata koskevan EBA-aloitteen lisäksi ei ole mahdollista, sillä muutoin vaarannetaan tuntuvasti tärkeitä markkinajärjestelyn piiriin kuuluvia aloja, esimerkiksi nykyinen sokerialan ja riisin markkinajärjestely. 3.8. On varmistettava tukitoimien vertailtavuus. Tässä yhteydessä on tarkasteltava myös sellaisia välineitä kuin esimerkiksi maatalouden vientiluotot, satokorvausvakuutukset, kuljetustukijärjestelmät ja markkinointielimet, näennäinen elintarvikeapu ja ensisijaisesti maataloustuotteiden ostoon sidottu luotonanto unionin ulkopuolisille maille; eräät kauppakumppanit, esimerkiksi Yhdysvallat ja Australia, käyttävät niitä yhä laajemmin tukitoimenpiteinä eivätkä ne toistaiseksi kuulu WTO:n sääntöjen piiriin. 3.9. Göteborgin Eurooppa-neuvostossa vuonna 2001 hyväksytyn, EU:n kestävän kehityksen strategian mukaisista tavoitteista on tultava myös maailmanlaajuisen maatalouskaupan sääntelyn perusta. Ekologisten standardien noudattaminen ja työlainsäädäntöä koskevien vähimmäisnormien käyttöönotto on maailman koko väestön edun mukaista. 3.10. Tämän vuoksi Euroopan unionin tulisi pyrkiä sisällyttämään nopeasti ja sitovasti kuluttaja-, ympäristö-, sosiaali-, terveys- sekä kasvin- ja eläintensuojelustandardit kansainvälisiin sopimuksiin ja siten vastaamaan eurooppalaisten kuluttajien vaatimuksiin. Nämä sopimukset tulee kytkeä riittävän tiiviisti WTO-sopimukseen niiden noudattamisen varmistamiseksi. Komitea on tyytyväinen siihen, että eläintensuojeluvaatimukset sisällytetään sopimuksiin sitovasti. 3.11. EU:ssa voimassa olevat elintarvikkeiden turvallisuutta ja edellä mainittuja standardeja koskevat normit ja valvontamääräykset tulee tunnustaa ja taata kansainvälisellä tasolla. Tuontituotteiden tulee täyttää eurooppalaiset tai vastaavat standardit ja niitä tulee valvoa. Jos tieteelliset mielipiteet eri maissa poikkeavat toisistaan, maiden tulisi antaa soveltaa varovaisuusperiaatetta tuotteiden maahantuonnissa. 3.12. Euroopan muita tiukemmista ja WTO:n säännöstöön kuulumattomista tuotantostandardeista aiheutuvien korkeampien tuotantokustannusten kompensoiminen täysimittaisesti tulee sallia WTO-säännösten puitteissa eikä niitä tule ottaa huomioon PSE-lukua (Producer Subsidy Equivalent) määriteltäessä. 3.13. Uruguayn kierroksella sovittiin, etteivät muut WTO-kumppanit voi saattaa tehtyjä sopimuksia riidanalaisiksi ennen vuotta 2003 (ns. rauhanlauseke). Rauhanlausekkeen piakkoin päättyvää voimassaoloaikaa on pidennettävä, jotta WTO-kumppanit eivät voi yksipuolisella toiminnallaan häiritä alkavia neuvotteluja, ja Millennium-kierroksella on neuvoteltava uusi rauhanlauseke. 3.14. Yksipuolinen luopuminen nykyisten WTO:n sääntöjen vielä mahdollistamista markkina- ja hintapoliittisista toimenpiteistä ja siihen väistämättä liittyvä ulkoisten suojatoimien heikkeneminen merkitsevät myönnytyksiä muille WTO-kumppaneille, ilman että niitä vastaan vaaditaan sopivia ja konkreettisia vastamyönnytyksiä, kuten yhteisön suosituimmuusperiaatteen sekä Euroopan maatalouden monivaikutteisen tehtävän aiheuttaman erityisluonteen tunnustamista ja säilyttämistä. Alueiden komitea muistuttaa, että EU:n nykyisten markkinajärjestelyjen purkaminen edelleen voi johtaa tuotantomäärien ja hintojen suuriin vaihteluihin ja että tämä on vastoin viljelijöiden ansiotulojen turvaamisen ja vakauttamisen tavoitetta. Näin ollen komitea esittää Euroopan komissiolle, ettei se ehdottaisi markkinajärjestelyjen turhaa lisäpurkua. 3.15. Alueiden komitea tukee komission pyrkimyksiä saavuttaa tasapainoinen tulos WTO-neuvotteluissa sekä ottaa riittävästi huomioon Euroopan maatalouden vaatimukset. Alueiden komitea kehottaa komissiota nostamaan neuvotteluissa etualalle seuraavat aihepiirit: - ministerineuvoston 26. tammikuuta 2003 tekemien päätösten noudattaminen neuvoston päästyä sopimukseen yhteisön neuvotteluehdotusta koskevasta yhteisestä kannasta - muita kuin kaupankäyntiä koskevien seikkojen huomioon ottaminen - Cairns-ryhmän esittämän lisäliberalisoinnin torjuminen. 3.16. Alueiden komitea kehottaa komissiota tarkastelemaan kriittisesti Yhdysvaltojen kongressin antamaa ja presidentti George W. Bushin toukokuussa 2002 allekirjoittamaa uutta maatalouslakia (Farm-Bill), jossa säädetään Yhdysvaltojen maatalousmenojen lisäämisestä yli 80 miljardilla dollarilla seuraavina kymmenenä vuotena, sekä tuomaan asian esityslistalle WTO-neuvotteluissa. Yhdysvaltojen yhteisen maatalouspolitiikan viimeaikainen kehitys on valitettavaa, sillä se merkitsee etääntymistä Dohassa määritellyistä tavoitteista. 3.17. Alueiden komitea kannattaa sitä, että komissio jatkaa tähänastisia pyrkimyksiään nivoa eurooppalainen maatalousmalli WTO-sopimuksiin, sillä vain näin Euroopan maaseutualueet voidaan säilyttää kestävästi toimintakykyisinä. 3.18. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että EBA-aloite mahdollistaa köyhimpien kehitysmaiden tuotteiden tullittoman tuonnin Euroopan unioniin ja pyrkii siten edistämään ehdottoman välttämätöntä taloudellista kehitystä kyseisissä maissa. Komitea kehottaa samalla komissiota sulkemaan herkän sokerialan tulevien neuvottelujen ulkopuolelle, sillä hintojen aleneminen saattaisi EU:n sokerintuottajien lisäksi ahdinkoon myös AKT-maiden sokerintuottajat. 3.19. Ministerineuvosto antoi heinäkuussa 2002 komissiolle mandaatin neuvotella WTO-kumppanien kanssa viljan uudesta tuontijärjestelmästä. Tavoitteena on ottaa todellisia maailmanmarkkinahintoja määriteltäessä Chicagon pörssissä tapahtuvan hinnanmuodostuksen ohella huomioon myös maailman muiden alueiden hinnat, jotta estetään muiden alueiden halpatuonnin keskittyminen EU:hun. EU:n alhaisen viljanhinnan suhteen komitea kehottaa komissiota puolustamaan neuvotteluissa painokkaasti eurooppalaisten viljanviljelijöiden intressejä. 3.20. Alueiden komitea ehdottaa komissiolle läheistä yhteistyötä Eurooppaan maatalouden alueellisten erityispiirteiden asianmukaiseksi huomioon ottamiseksi WTO-neuvotteluissa. 3.21. Alueiden komitea huomauttaa, että vapauttamiseksi kutsutut myönnytykset menevät viimeisen Uruguayn neuvottelukierroksen loppusopimusta pidemmälle. WTO-neuvottelujen tuloksen ei tule olla Berliinin päätöksiä väljempi, eikä EU:n neuvotteluasemaa tule heikentää etukäteen liian suurpiirteisillä myönnytyksillä. 3.22. Alueiden komitea kehottaa komissiota huolehtimaan perinteisen ja luomutuotannon riittävästä turvaamisesta, kun maatalousalalla otetaan käyttöön geeniteknisesti muunnellut organismit (GMO). 3.23. EU:n ja unionin ulkopuolisten maiden välillä ei tulisi tehdä kahdenvälisiä kauppasopimuksia ennen kuin WTO-neuvottelujen tulokset ovat tiedossa. Ne eivät saa johtaa Euroopan maanviljelijöitä haittaaviin lisämyönnytyksiin. Bryssel 9. huhtikuuta 2003. Alueiden komitean puheenjohtaja Albert Bore (1) EYVL C 93, 6.4.1999,s. 1. (2) EYVL C 317, 6.11.2000, s. 12.