KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja EHDOTUS EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän perustamisesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajat ylittävien kolmansien maiden kansalaisten maahantulo- ja maastalähtötietojen rekisteröimiseksi /* SWD/2013/048 final */





KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja EHDOTUS EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän perustamisesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajat ylittävien kolmansien maiden kansalaisten maahantulo- ja maastalähtötietojen rekisteröimiseksi 1. Ongelman määrittely 1.1. Tausta Komissio ehdotti 13. helmikuuta 2008 antamassaan tiedonannossa Euroopan unionin rajaturvallisuuteen liittyvien tulevien toimien valmistelu[1] maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän (EES) perustamista. Tällaisella järjestelmällä rekisteröitäisiin kaikkien lyhytaikaiseen oleskeluun oikeutettujen kolmansien maiden kansalaisten henkilötiedot sekä maahantulo- ja maastalähtöpäivät ja ‑paikat heidän ylittäessään unionin ulkorajan. Vuoden 2008 tiedonantoon liittyi myös vaikutusten arviointi[2]. Eurooppa-neuvosto kehotti 23. ja 24. kesäkuuta 2011 pitämänsä kokouksen päätelmissä kiirehtimään älykkäitä rajoja koskevaa työtä. Sen johdosta komissio antoi 25. lokakuuta 2011 uuden tiedonannon toteutusvaihtoehdoista ja jatkotoimista[3]. Siinä pääteltiin, että EES:n täytäntöönpanon myötä EU saisi tarkkoja tietoja matkustajavirroista Schengen-alueelle ja sieltä pois kaikilta sen ulkorajan osilta samoin kuin laillisen oleskeluajan ylittäneistä henkilöistä. 1.2. Miksi EES:n luomista tarkastellaan Vaikutusten arvioinnissa vuodelta 2008 tarkasteltiin laitonta maahanmuuttoa sekä laillisen oleskeluajan ylittäneiden henkilöiden tunnistamiseksi tarvittavien tietojen puutetta, terrorismia ja vakavaa rikollisuutta, ja niiden todettiin olevan pahimmat ongelmat, jotka EES:n perustamisella on pyrittävä ratkaisemaan. Vuoden 2011 tiedonannossa todettiin seuraavaa: ”Maahantulo- ja maastapoistumisjärjestelmä mahdollistaisi luvallisen oleskelun tarkan ja luotettavan laskemisen ja sekä viisuminhaltijoiden että viisumivaatimuksesta vapautettujen matkustajien matkustushistorian todentamisen oleellisena osana ensimmäisen vaiheen riskinarviointia. Tämä tapahtuisi korvaamalla nykyinen passien leimaamisjärjestelmä sähköisellä rekisterillä, joka sisältäisi tiedot lyhytaikaista oleskelua varten luvan saaneen kolmannen maan kansalaisen rajanylityspäivämääristä ja -paikoista. Järjestelmän päätarkoituksena olisi valvoa kolmansien maiden kansalaisten luvallisen oleskelun ehtojen noudattamista, mutta se edistäisi myös rajatarkastusmenettelyjen optimointia ja parantaisi turvallisuutta ulkorajojen ylittämishetkellä.”[4] Vuona 2008 toteutetussa vaikutusten arvioinnissa käsiteltiin monia eri toimintavaihtoehtoja ja parhaaksi vaihtoehdoksi määritettiin maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän perustaminen. Tässä vaikutusten arvioinnissa tarkastellaan uudelleen kyseiseen päätelmään johtanutta yleistä ongelmanmäärittelyä vuoden 2008 jälkeen tapahtuneen kehityksen valossa suhteessa rajavalvonnan näkökohtiin, laittomaan maahanmuuttoon ja tekniikan kehitykseen sekä Euroopan tasolla että kansallisella tasolla. 1.3. Tiivistelmä rajavalvontaan ja laittomaan maahanmuuttoon liittyvistä yleisistä ongelmista · Lyhytaikaiseen oleskeluun oikeutettujen kolmansien maiden kansalaisten matkustuksen kirjaamiseen ei ole käytettävissä mitään sähköistä välinettä. · Kansallisten järjestelmien arvo on tässä tarkoituksessa hyvin vähäinen alueella, jossa 26 maan välisillä sisärajoilla ei tehdä tarkastuksia. · Käytössä ei ole keinoa tunnistaa alueella havaittuja henkilöitä, joilla ei ole matkustusasiakirjaa ja joita ei voida tunnistaa VIS-järjestelmän avulla. · Käytettävissä ei ole mitään tietoa siitä, keitä EU:n alueella on ja kuka noudattaa laillisen lyhytaikaisen oleskelun kolmen kuukauden enimmäisaikaa kuuden kuukauden aikana. · Nykyinen leimaamisvelvoite on monimutkainen ja hidas, eikä sillä taata sitä, että rajavartija pystyy arvioimaan laillisen oleskeluajan pituuden matkustajan rajatarkastuksen yhteydessä. · Käytettävissä ei ole tietoja laillisen oleskeluajan ylittäneiden matkustajien kansalaisuuksista eikä ryhmistä (viisumivelvollinen tai viisumipakosta vapautettu). · Käytettävissä ei ole tietoja, jotka voisivat tukea alueen sisällä tehtäviä pistokokeita alueella laittomasti oleskelevien henkilöiden havaitsemiseksi. 1.4. Yhteenveto lainvalvontanäkökohtiin liittyvistä yleisistä ongelmista · Käytettävissä ei ole tietoja epäilyttävien henkilöiden matkustuksesta ja rajanylityksistä. · Nykytilanteessa on vaikeuksia tunnistaa kuulutuksen kohteena olevia henkilöitä, jotka käyttävät eri henkilöllisyyksiä rajoja ylittäessään. · On vaikea tunnistaa epäiltyjä, jotka ovat tuhonneet matkustusasiakirjansa. 1.5. Perusoikeuksiin liittyvät kysymykset EES:n perustaminen vaikuttaisi asiaan liittyvien henkilötietojen vuoksi erityisesti henkilötietojen suojaa koskevaan oikeuteen, joka on kirjattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklaan. EES:n yhteydessä olisi taattava oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen (perusoikeuskirjan 47 artikla), jotta laillisen oleskeluajan ylityksestä annetusta ilmoituksesta voi valittaa esimerkiksi tilanteessa, jossa oleskeluajan ylitykseen on pakottava syy, kyseessä on virhe tai kun maahanmuuttajalla on laillinen oleskeluoikeus. Jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten, elinten ja virastojen käsitellessä henkilötietoja EES:ään liittyviin tarkoituksiin sovellettaisiin yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annettua direktiiviä 95/46/EY[5] ja asetusta (EY) N:o 45/2001. Henkilötietojen jakamisen kielteiset vaikutukset on pidettävä mahdollisimman vähäisinä käyttämällä asianmukaisia teknisiä suojakeinoja väärinkäytön torjumiseksi sekä tietoihin pääsyä koskevia selkeitä oikeudellisia rajoituksia, kuten käyttötarkoituksen rajaaminen ja tietojen mahdollisimman lyhyet säilyttämisajat. Heinäkuussa 2010 annetun, tiedonhallintaa koskevan komission tiedonannon[6] mukaan kaikkiin uusiin välineisiin, jotka perustuvat tietotekniikan käyttöön, olisi sisällytettävä tietosuojaa koskevat säännökset. Tämä merkitsee sitä, että välineisiin sisällytetään asianmukaiset säännökset, joilla tietojen käsittely rajoitetaan siihen, mikä on tarpeen kyseisen välineen nimenomaisen tavoitteen saavuttamiseksi, ja tietoja annetaan ainoastaan yksiköille, joilla on tiedonsaantitarve. Se merkitsee myös tietojen säilyttämisaikojen määrittämistä pelkästään välineen tavoitteiden mukaisesti, täsmällisen riskinhallinnan varmistavien mekanismien hyväksymistä ja rekisteröityjen henkilöiden oikeuksien tehokasta suojelua. Järjestelmän olisi oltava tietosuojan periaatteiden sekä tarpeellisuutta, oikeasuhteisuutta, rajattua käyttötarkoitusta ja tietojen laatua koskevien vaatimusten mukainen. Kaikkien suojakeinojen ja mekanismien olisi oltava käytössä, jotta matkustajien perusoikeudet, erityisesti yksityiselämän ja henkilötietojen suoja, toteutuisivat tehokkaasti. Kolmansien maiden kansalaisille on tiedotettava näistä oikeuksista. 1.6. Toissijaisuusperiaate Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 74 artiklan ja 77 artiklan 2 kohdan nojalla unionilla on valtuudet hyväksyä toimenpiteitä, jotka liittyvät ulkorajojen ylittämiseen jäsenvaltioissa. SEUT-sopimuksen 82 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla unionilla on myös toimivalta hyväksyä toimenpiteitä poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön lujittamiseksi keräämällä, tallentamalla, käsittelemällä, analysoimalla ja vaihtamalla asiaa koskevia tietoja. Mikään jäsenvaltio ei yksin pysty selviytymään laittoman maahanmuuton kysymyksistä ja kansainvälisen terrorismin ja vakavan rikollisuuden torjunnasta. Henkilö voi saapua Schengen-alueelle sellaisen jäsenvaltion rajanylityspaikan kautta, jossa käytetään kansallista maahantulo- ja maastalähtötietojen rekisteriä, mutta poistua sellaisen rajanylityspaikan kautta, jossa tällaista järjestelmää ei ole käytössä. Jäsenvaltiot eivät näin ollen voi yksinään valvoa laillista oleskelua koskevien EU:n sääntöjen noudattamista. Schengen-alueelle tulevat kolmansien maiden kansalaiset voivat matkustaa vapaasti sen sisällä. Sisärajattomalla alueella laittoman maahanmuuton vastaiset toimenpiteet olisi periaatteessa toteutettava yhteiseltä pohjalta. Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen EU:lla on paremmat mahdollisuudet toteuttaa tarvittavat toimenpiteet kuin jäsenvaltioilla. 2. Maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän tavoitteet Yleiset tavoitteet ovat tärkeysjärjestyksessä seuraavat: · torjua laitonta maahanmuuttoa; · osallistua terrorismin ja vakavien rikosten torjuntaan ja varmistaa korkea sisäisen turvallisuuden taso. Erityistavoitteet ovat seuraavat: · tehostaa rajatarkastuksia valvomalla laillisen oleskelun oikeuden noudattamista maahantulon ja maastalähdön yhteydessä ja parantaa laillisen oleskeluajan ylittämiseen liittyvän riskin arviointia; · valvoa alueella olevien henkilöiden laillisen oleskeluajan noudattamista; · tuottaa luotettavaa tietoa, jonka pohjalta EU ja jäsenvaltiot voivat tehdä tietoon perustuvia valintoja viisumi- ja muuttoliikekysymyksissä; · tunnistaa ja havaita laittomat maahanmuuttajat, erityisesti laillisen oleskeluajan ylittäneet henkilöt, myös alueen sisällä, ja parantaa palauttamismahdollisuuksia; · tunnistaa ja ottaa kiinni terrorismista ja rikoksista epäillyt henkilöt näiden ylittäessä ulkorajaa; · tuottaa tietoja, jotka supistaisivat viisumitietojärjestelmän (VIS) piiriin kuulumattomien kolmansien maiden kansalaisten tunnistamis- ja todentamisvajetta ja jotka edistäisivät terrorismista ja rikoksista epäiltyjen kiinnisaamista. Toiminnalliset tavoitteet ovat seuraavat: · tehdä maahantulo- ja maastalähtökirjaukset ulkorajan ylittävistä kolmansien maiden kansalaisista; · laskea automaattisesti laillinen oleskeluaika ja antaa kuulutus, jos kolmannen maan kansalaisen laillisen oleskelun päättymisen yhteydessä ei ole maastalähtökirjausta; · poistaa EES:ään sisältyvät tiedot säilyttämisajan päätyttyä; · tuottaa tietoa ulkorajojen yli liikkumisen määrästä ja kehityksestä, erityisesti laittoman maahanmuuton osalta; · tiedottaa kolmansien maiden kansalaisille heidän oikeuksistaan ja luoda tehokkaita muutoksenhakukeinoja. 3. Toimintavaihtoehdot Ongelman määrittelyn ja sidosryhmien kuulemisen perusteella on ilmeistä, että keskeisintä on päättää, mitä tietoja järjestelmässä käsitellään ja mitä nimenomaista tarkoitusta varten. Säilyttämisaika on valittava näiden kahden kysymyksen osalta tehtyjen valintojen perusteella eli on sovellettava mahdollisimman lyhyttä säilyttämisaikaa tarkoituksen saavuttamiseksi. Neljä toimintavaihtoehtoa ovat näin ollen seuraavat: 1) Aakkosnumeerisia tietoja sisältävä maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmä rajavalvontaa ja maahanmuuton hallintaa varten; 2) Sama kuin vaihtoehto 1, mutta sisältäen myös biometrisiä tietoja; 3) Sama kuin vaihtoehto 1, mutta järjestelmän tarkoitus laajennettuna kattamaan myös terrorismin ja vakavan rikollisuuden torjumisen; 4) Sama kuin vaihtoehto 1, mutta sisältäen myös biometrisiä tietoja ja järjestelmän tarkoitus laajennettuna kattamaan myös terrorismin ja vakavan rikollisuuden torjumisen (toisin sanoen toimintavaihtoehtojen 2 ja 3 yhdistelmä). Kun parhaaksi arvioitu vaihtoehto on valittu – toisin sanoen päätetty, mitä järjestelmä tekee – on päätettävä järjestelmän tekninen toteuttamistapa. Eri toimintavaihtoehtoihin liittyvät säilyttämisajat olisivat seuraavat: · toimintavaihtoehdon 1 tai 2 pohjalta perustetun maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän osalta yleisenä sääntönä olisi kuuden kuukauden säilyttämisaika, mutta sellaisten matkustajien kohdalla, jotka eivät ole lähteneet alueelta laillisen oleskeluajan kuluessa, säilyttämisaika olisi viisi vuotta, ja RTP:hen osallistuvilla henkilöillä säilyttämisaika vastaisi ajanjaksoa, joksi heille on myönnetty pääsy järjestelmään; · toimintavaihtoehdon 3 tai 4 pohjalta perustetun maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän kohdalla säilyttämisaika olisi kaikkien matkustajien kohdalla viisi vuotta. 4. Vaihtoehtojen vertailu ja parhaaksi arvioidun toimintavaihtoehdon määrittely 4.1. Vaihtoehtojen vertailu Taulukko 1 – vaihtoehtojen vertaileva arviointi Tavoite/toiminta­vaihtoehto || Lähtötilanne (toiminta­vaihtoehto 0) || Toimintavaihtoehto 1 || Toimintavaihtoehto 2 || Toimintavaihtoehto 3 || Toimintavaihtoehto 4 Toimintavaihto­ehdon tavoite: laittoman maahan­muuton torjunta || 0 || √√ || √√√ || √√ || √√√ Toimintavaihto­ehdon tavoite: terrorismin ja vakavien rikosten torjunta || 0 || 0 || 0 || √√ || √√√ Vaikutus perusoikeuksiin || 0 || -√ || -√√ || -√√ || -√√√√ Vaikutus rajaturvallisuuteen || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Taulukossa 1 esitetään yhteenveto vaikutusten arvioinnista. Vertailussa ja parhaaksi arvioidun vaihtoehdon määrittelyssä otetaan lisäksi huomioon seuraavat perusteet: · Vaikuttavuus – missä määrin vaihtoehdolla saavutetaan ehdotuksen tavoitteet. · Tehokkuus – missä määrin tavoitteisiin päästään mahdollisimman vähäisin kustannuksin. · Johdonmukaisuus – missä määrin vaihtoehdot sopivat yhteen EU:n politiikan yleisten tavoitteiden kanssa. Kunkin toimintavaihtoehdon vaikutusten arvioinnissa kävi ilmi, että ongelmana on tiedonpuute, joka vaikuttaa erityisesti mahdollisuuteen vertailla toimintavaihtoehtojen 1–4 vaikuttavuutta. Oletukseen, jonka mukaan biometrisiä tietoja sisältävällä järjestelmällä olisi suurempi vaikutus laittoman maahanmuuton torjunnassa ja näin ollen toimintavaihtoehdot 2 ja 4 olisivat vaikuttavampia, vaikuttaa niiden henkilöiden osuus, joilta ei vaadita viisumia ja jotka ylittävät laillisen oleskeluaikansa, eikä näiden henkilöiden tarkka lukumäärä ole tiedossa. Tällaisten matkustajien biometristen tietojen todentamisen kielteiset vaikutukset rajavalvontaprosessiin voidaan arvioida täysin vasta, kun VIS on pantu kokonaan täytäntöön. Myöskään sen arvioimiseksi, mitä vaikutuksia olisi järjestelmän käytöllä lainvalvontatarkoituksiin, ei vielä ole saatavilla kattavia tietoja, koska jäsenvaltioiden asiantuntijoiden tähän mennessä esittämät näkökohdat ovat olleet pääasiassa yleisluonteisia eikä VIS-järjestelmän käytöstä lainvalvontatarkoituksiin ole vielä saatavilla kokemuksia. Voidaan todeta, että maahantulo- ja maastalähtötiedot voivat olla tarpeen terrorismirikosten tai muiden vakavien rikosten ehkäisemiseen, havaitsemiseen ja tutkintaan, jos niihin liittyy matkustamista maasta toiseen. Lisäksi biometrisiä tietoja käyttävällä järjestelmällä on suurempi myönteinen vaikutus tavoitteeseen havaita ja tunnistaa terrorismista ja rikoksista epäillyt. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon määrittämisessä biometristen tietojen järjestelmään sisällyttämisen osalta on lähdettävä liikkeelle järjestelmän ydintarkoituksesta, joka liittyy rajavalvontaan ja maahanmuuton hallintaan. Tämän perusteella vaihtoehdolla 2 on suurin myönteinen vaikutus laittoman maahanmuuton torjuntaan. Mahdollisia kielteisiä vaikutuksia rajavalvontaprosessiin voitaisiin hallita ottamalla käyttöön siirtymäkausi, joka merkitsisi sitä, että järjestelmä toimisi aakkosnumeeristen tietojen perusteella kolmen ensimmäisen vuoden ajan ja sen jälkeen aakkosnumeeristen ja biometristen tietojen perusteella. Tältä pohjalta järjestelmän lainvalvontatarkoituksiin käytön osalta vaihtoehdon 4 kielteiset kokonaisvaikutukset perusoikeuksiin voitaisiin katsoa mahdollisesti suhteettomiksi, kun otetaan huomioon myös paljon pidemmän säilyttämisajan tarve. Kahden vuoden kuluttua toteutettava arviointi, jonka yhteydessä otettaisiin huomioon myös kokemukset VIS-järjestelmän täytäntöönpanosta ja sen käytöstä lainvalvontatarkoituksiin sekä kokemukset EES:n toiminnasta kokonaisuudessaan, antaisi mahdollisuuden pohtia uudelleen järjestelmän käyttöä lainvalvontatarkoituksiin, kun vaikutuksia voidaan arvioida tarkemmin kattavampien tietojen perusteella. Kun maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmää kahden vuoden kuluttua arvioidaan, voitaisiin näin ollen pohtia uudelleen, onko järjestelmän avaaminen lainvalvontatarkoituksiin tarpeen, sekä tarkastella säilyttämisajan pituutta. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on siis toimintavaihtoehto 2, johon liittyy arvioinnin toteuttaminen kahden toimintavuoden kuluttua, minkä jälkeen arvioidaan, siirrytäänkö soveltamaan toimintavaihtoehtoa 4. Kaikki tällaiset muutokset (ts. siirtyminen vaihtoehtoon 4), jotka liittyvät lainvalvontatarkoituksiin, ja/tai säilyttämisajan muuttaminen edellyttävät komissiolta uutta säädösehdotusta. 4.2. Tekninen täytäntöönpano Keskitetty lähestymistapa on yleisesti ottaen tehokkain ja taloudellisin ratkaisu. Se on linjassa myös muiden muuttoliikkeeseen liittyvien tietojärjestelmien, kuten Eurodac-, VIS- ja SIS/SIS II -järjestelmien kehittämisen ja hallinnoinnin kanssa. 4.3. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto Parhaaksi arvioitu ratkaisu EES:n toteuttamiseksi on aloittaa järjestelmällä, joka perustuu toimintavaihtoehtoon 2 ja arvioida kahden toimintavuoden kuluttua tarvetta siirtyä vaihtoehtoon 4. · EES toimisi aluksi keskitettynä tietokantana, joka sisältäisi ainoastaan aakkosnumeerisia tietoja, eikä lainvalvontaviranomaisilla olisi pääsyä niihin. Tietojen säilyttämisaika olisi tavanomaisissa tapauksissa kuusi kuukautta ja laillisen oleskeluajan ylitysten yhteydessä viisi vuotta. · Kolmen toimintavuoden kuluttua EES alkaisi toimia aakkosnumeerisia ja biometrisiä tietoja käyttäen (jälkimmäinen koskee viisumipakosta vapautettuja henkilöitä). · Kahden toimintavuoden kuluttua EES:n toimintaa arvioitaisiin. Tässä vaiheessa harkittaisiin uudelleen mahdollisuutta myöntää pääsy järjestelmään lainvalvontatarkoituksia varten sekä säilyttämisajan pituutta. · Jotta lainvalvontaviranomaisille voitaisiin toisessa vaiheessa myöntää pääsy maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän tuottamiin tietoihin, näiden tietojen käytön tarpeellisuus ja oikeasuhteisuus on kuitenkin osoitettava selvästi ja siitä on esitettävä vankkaa näyttöä, ja tietoihin pääsyyn on yhdistettävä asianmukaiset suojakeinot ja rajoitukset. 4.4. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon kustannukset Taulukko 2 – parhaaksi arvioidun vaihtoehdon kustannukset || Kertaluonteiset kehittämiskustannukset keskustasolla ja kansallisella tasolla (3 vuoden kehitystyö) (miljoonaa euroa) || Vuosittaiset käyttökustannukset keskustasolla ja kansallisella tasolla (5 vuoden toiminta) (miljoonaa euroa) || Kokonaiskustannukset keskustasolla ja kansallisella tasolla (miljoonaa euroa) Keskitetty järjestelmä (biometristen tietojen lisääminen myöhemmin) || 183 (jäsenvaltiot 146, EU 37) || 88 (jäsenvaltiot 74, EU 14) || 623 Komission ehdotuksessa seuraavaksi monivuotiseksi rahoituskehykseksi esitetään 4,6 miljardin euron määrärahaa sisäisen turvallisuuden rahastolle kaudella 2014–2020. Ehdotuksessa on varattu 1,1 miljardin euron alustava määrä EES:n ja RTP:n kehittämistä varten olettaen, että kehittämiskustannukset alkaisivat vuodesta 2015 ja kattaisivat neljä toimintavuotta. Lisäksi sisäisen turvallisuuden rahaston soveltamisalan ulkopuolella varataan erikseen 822 miljoonaa euroa nykyisten laajamittaisten tietojärjestelmien (toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmän, viisumitietojärjestelmän ja Eurodac-järjestelmän) hallinnointiin. Komissio aikoo osoittaa näiden järjestelmien täytäntöönpanotehtävät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1077/2011[7] perustetulle vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueeseen liittyvien laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavalle virastolle. Taloudellisen tuen osoittamisella kansallisiin kehittämiskustannuksiin varmistettaisiin, että kansallisen tason vaikea taloustilanne ei vaaranna tai viivästytä hankkeita. Kustannussäästöjä voitaisiin saavuttaa myös rakentamalla maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmä ja rekisteröityjen matkustajien ohjelma yhdessä sen sijaan, että ne luodaan täysin erillisinä. Keskustasolla (EU) suurimmat säästöt syntyisivät laitteistojen, ohjelmistojen ja infrastruktuurin kustannusten supistumisesta ja jäsenvaltioiden tasolla hallinnon ja toimistotilojen kustannussäästöistä. 5. Seuranta ja arviointi Komissio varmistaa, että käytettävissä on järjestelmiä, joiden avulla voidaan seurata maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän toimintaa, ja arvioi sitä suhteessa keskeisiin tavoitteisiin. Hallinnoiva viranomainen antaa kahden vuoden kuluttua järjestelmän toiminnan käynnistymisestä ja sen jälkeen kahden vuoden välein Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kertomuksen järjestelmän teknisestä toiminnasta. Lisäksi komissio laatii kahden vuoden kuluttua maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän toiminnan käynnistymisestä ja tämän jälkeen neljän vuoden välein järjestelmästä yleisarvioinnin, jossa tarkastellaan muun muassa sen vaikutuksia perusoikeuksiin ja saavutettuja tuloksia suhteessa tavoitteisiin. Lisäksi siinä arvioidaan perustana olevien periaatteiden pätevyyttä ja mahdollisia vaikutuksia tuleviin vaihtoehtoihin. Ensimmäisessä arvioinnissa olisi keskityttävä käsittelemään sitä, olisiko järjestelmää voitava käyttää lainvalvontatarkoituksiin ja olisiko säilyttämisaikaa pidennettävä, ja siihen olisi liitettävä tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia. Komission olisi toimitettava tarkastelun tulokset Euroopan parlamentille ja neuvostolle. [1] KOM(2008) 69 lopullinen. [2] SEC(2008) 153 ja GHK:n toteuttama taustaselvitys vaikutusten arviointiin, joka koskee automaattisen maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmän luomista EU:n ulkorajoille ja vilpittömässä mielessä matkustavia henkilöitä koskevan rajanylitysjärjestelmän käyttöönottoa (”Rekisteröityjen matkustajien ohjelma”), sekä Unisysin toteuttama maahantulo- ja maastalähtöjärjestelmää koskeva tekninen toteutettavuustutkimus. Selvitykset julkaistaan verkkosivustolla http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/borders/borders_schengen_en.htm. [3] KOM(2011) 680 lopullinen. [4] KOM(2011) 680 lopullinen. [5] EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. [6] KOM(2010) 385 lopullinen. [7] EUVL L 286, 1.11.2011, s. 1.