Muutettu ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä /* KOM/2011/0739 lopullinen - 2011/0183 (CNS) */





PERUSTELUT 1. Johdanto Komissio esitti 29. kesäkuuta 2011 ehdotukset[1] EU:n talousarvion nykyisen rahoitusjärjestelmän korvaamisesta uudella järjestelmällä, jossa hyödynnetään kaikkia Lissabonin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia. Ehdotuspaketti sisältää kolme toisiaan täydentävää keskeistä osatekijää, jotka ovat jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien yksinkertaistaminen, uusien omien varojen lajien käyttöönotto sekä korjausjärjestelyjen uudistaminen. Komissio ilmoitti lisäksi esittävänsä ehdotukset tarvittaviksi yksityiskohtaisiksi asetuksiksi tai muutossäädöksiksi sekä näihin liittyviksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 322 artiklan 2 kohdan nojalla annettaviksi asetuksiksi vuoden 2011 loppuun mennessä. Tässä esitetyllä muutetulla ehdotuksella Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä annettavaksi neuvoston päätökseksi tarkennetaan ja täydennetään 29. kesäkuuta esitettyä ehdotusta[2]. Muutoksilla varmistetaan, että päätöksen säännökset ovat yhdenmukaisia 28. syyskuuta 2011 hyväksytyn, yhteisestä finanssitransaktioverojärjestelmästä annettavaa neuvoston direktiiviä, jäljempänä ’finanssitransaktioverodirektiivi’, koskevan ehdotuksen[3] sekä seuraavien tämän päätösehdotuksen yhteydessä hyväksyttävien ehdotusten kanssa: ehdotus neuvoston asetukseksi finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen asettamisesta EU:n talousarvion käyttöön[4], ehdotus neuvoston asetukseksi arvonlisäveroon perustuvien omien varojen laskennasta ja käyttöön asettamisesta[5] sekä muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi omia varoja koskevan päätöksen täytäntöönpanosta[6]. 2. Muutetun ehdotuksen sisältö Seuraavassa esitetään omien varojen järjestelmään ehdotetut tärkeimmät muutokset ja lisäykset. Ehdotukset koskevat ainoastaan kahta uutta omien varojen lajia, jotka ovat finassitransaktioveroon perustuvat omat varat ja arvonlisäveroon perustuvat omat varat. Ne eivät vaikuta muihin osa-alueisiin, kuten korjauksiin. 2.1. Lainsäädäntö Finanssitransaktioveroa koskevat säännökset annetaan finanssitransaktioverodirektiivissä. Direktiivi sisältää säännökset kaikista finanssitransaktioveron käyttöön ottamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi tarvittavista käytännön toimenpiteistä. Finanssitransaktiovero voi muodostaa omien varojen lähteen vain, jos se pannaan moitteettomasti täytäntöön. Jotta voitaisiin varmistaa, että finanssitransaktioveroon perustuvia tuloja voidaan tosiasiassa käyttää EU:n talousarvion rahoittamiseen, omia varoja koskevassa lainsäädännössä on annettava tätä koskevia sääntöjä. Tällöin tulee kyseeseen kolme säädöstä: i) omia varoja koskeva päätös, joka sisältää tärkeimmät omia varoja koskeva säännökset, kuten luettelon omien varojen lajeista ja säännökset niiden täytäntöönpanomääräajoista, ii) omia varoja koskevan päätöksen täytäntöönpanoasetus, joka sisältää etenkin omien varojen kannon valvontaan ja seurantaan liittyviä sääntöjä, ja iii) asetus finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen asettamisesta EU:n talousarvion käyttöön. Komissio on jo esittänyt ehdotukset kahdesta ensin mainitusta säädöksestä. Näihin ehdotuksiin tarvitaan ainoastaan joitakin tarkennuksia, jotta voidaan varmistaa, että ne ovat kaikilta osin yhdenmukaiset finanssitransaktioverodirektiivin kanssa. Ehdotus neuvoston asetukseksi finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen asettamisesta EU:n talousarvion käyttöön on sen sijaan täysin uusi säädös. Komissio esittää lisäksi uutta lainsäädäntöä, joka koskee uusien alv-perusteisten omien varojen laskentaa ja käyttöön asettamista. Tällä lainsäädännöllä täydennetään omia varoja koskevaan päätökseen ja sen täytäntöönpanoasetukseen jo sisältyviä säännöksiä, joihin tehdään pieniä muutoksia sen varmistamiseksi, että ne ovat yhdenmukaisia finanssitransaktioveroon perustuvia omia varoja koskevien ehdotusten kanssa. 2.2. Omia varoja koskevaan päätökseen ehdotetut muutokset Kesäkuun 29. päivänä 2011 esitetty ehdotus sisältää luettelon uusista omien varojen lajeista sekä säännökset niiden käyttöönottoajankohdista ja niiden soveltamiseen liittyvistä rajoituksista. Se sisältää myös säännökset uusiin omien varojen lajeihin sovellettavien osuuksien enimmäismääristä. Käytännössä sovellettaviksi tulevat osuudet määritetään sen sijaan SEUT-sopimuksen 311 artiklan 4 kohdan mukaisessa täytäntöönpanoasetuksessa. Tässä muutetussa ehdotuksessa on merkittävästi yksinkertaistettu finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen määräytymistapaa. Finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen määrittämistä koskevissa säännöksissä viitataan nyt finanssitransaktioverodirektiivissä säädettyihin verokantoihin. Näitä verokantoja on mahdollista mukauttaa vain finanssitransaktioverodirektiivissä. Näin varmistetaan, että finanssitransaktioverodirektiivin säännökset ja omien varojen järjestelmää koskevat säännöt ovat keskenään kaikilta osin yhdenmukaiset. Finanssitransaktioverodirektiivin mukaisesti ehdotetaan, että finanssitransaktioveroon perustuvat omat varat otetaan käyttöön 1. tammikuuta 2014. Tämä merkitsee, että finanssitransaktioveroa käytetään heti sen täytäntöönpanosta lähtien omien varojen lähteenä. Samalla tehdään pieniä muutoksia säännöksiin, jotka koskevat uusia alv-perusteisia omia varoja. Muutoksilla on tarkoitus varmistaa, että nämä säännökset ovat kaikilta osin yhdenmukaiset omista varoista annetun päätöksen täytäntöönpanoasetusta koskevan muutetun ehdotuksen ja alv-perusteisten omien varojen käyttöön asettamista koskevan uuden ehdotuksen kanssa. Uusien alv-perusteisten omien varojen käyttöönottoajankohta on johdonmukaisuuden vuoksi yhdenmukaistettu finanssitransaktioveron käyttöönottoajankohdan kanssa. Muutoksia on lisäksi tehty omien varojen hallintoa ja kantoa koskeviin säännöksiin, jotta voitaisiin varmistaa, että nämä säännökset ovat yhdenmukaisia muun tätä osa-aluetta koskevan lainsäädännön kanssa. 2.3. Omia varoja koskevan päätöksen täytäntöönpanoasetukseen ehdotetut muutokset SEUT-sopimuksen 311 artiklan 4 kohdan mukainen asetus sisältää säännökset kaikista sellaisista unionin varoihin liittyvistä käytännön järjestelyistä, joihin olisi sovellettava yksinkertaisempaa menettelyä, jotta järjestelmästä voitaisiin saada riittävän joustava omista varoista annetun päätöksen asettamissa puitteissa ja rajoissa. Poikkeuksena ovat sellaiset omien varojen järjestelmään liittyvät näkökohdat, jotka koskevat omien varojen käyttöön asettamista ja käteisvarojen saamista. Myös sellaiset kaikkiin omien varojen lajeihin sovellettavat yleisluonteiset säännökset, joiden osalta asianmukainen parlamentaarinen valvonta on erityisen tärkeää, on otettu tähän asetukseen. Näitä ovat etenkin säännökset, jotka koskevat tulojen valvontaa ja seurantaa. Muutetussa ehdotuksessa on kolme tärkeää muutosta. Nimenomaisia viittauksia erityyppisiin finanssitransaktioihin, joihin säädettyjä osuuksia sovellettaisiin, ei tarvita, kun otetaan huomioon finanssitransaktioverodirektiiviin sisältyvät säännökset ja omista varoista annettua päätöstä koskeva muutettu ehdotus. Muutetussa ehdotuksessa määritetään sen sijaan se osuus finanssitransaktioverodirektiivissä määritellyistä vähimmäisverokannoista, jota olisi sovellettava finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen tarkoituksiin. Tämä osuus finanssitransaktioverodirektiivissä määriteltyjen vähimmäisverokantojen soveltamisesta seurauksena olevista tuloista otetaan EU:n talousarvioon ja loppuosa jäsenvaltioiden talousarvioon. Alkuperäisessä ehdotuksessa esitettiin mahdollisuus, että finanssitransaktioveron kannosta voisivat vastata jäsenvaltioiden sijasta talouden toimijat. Finanssitransaktioverodirektiivin mukaan kyseisen veron kantamisesta ovat vastuussa jäsenvaltioiden hallinnot. Viittausta talouden toimijoihin ei sen vuoksi enää tarvita. Lisäksi uusien alv-perusteisten omien varojen osalta tekstissä viitataan nyt nimenomaisesti laskentamenetelmään (joka esitetään uusien alv-perusteisten omien varojen käyttöön asettamista koskevassa ehdotuksessa). Menetelmällä määritetään peruste, johon omina varoina kannettavaa osuutta sovelletaan. 2.4. Finanssitransaktioveroon ja arvonlisäveroon perustuvien omien varojen asettaminen EU:n talousarvion käyttöön Omia varoja koskevaa päätöstä ja SEUT-sopimuksen 311 artiklan 4 kohdan mukaista asetusta on täydennetty uudella ehdotuksella SEUT-sopimuksen 322 artiklan 2 kohdan nojalla annettavaksi neuvoston asetukseksi. Ehdotettu asetus sisältää säännökset menetelmistä ja menettelystä, joita noudatetaan finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen asettamisessa EU:n talousarvion käyttöön. Tämän lisäksi on esitetty uusi ehdotus neuvoston asetukseksi, joka sisältää säännökset arvonlisäveroon (alv) perustuvien omien varojen laskennasta niiden asettamisesta EU:n talousarvion käyttöön. Nämä ehdotetut asetukset sisältävät säännökset kyseisten omien varojen vahvistamisesta, kassanhallinta- ja kirjanpitojärjestelyistä, tileihin kirjaamisesta sekä oikaisuista, raportoinnista ja perustana olevien asiakirjojen säilyttämisestä. Ne sisältävät lisäksi uusiin alv-perusteisiin omiin varoihin sovellettavaa laskentamenetelmää koskevat yksityiskohtaiset säännökset. Molemmat ehdotukset perustuvat pitkälti kokemuksiin, joita on saatu perinteisten omien varojen (tullimaksujen) ja nykyisten alv-perusteisten omien varojen käsittelystä. Tarkoituksena on antaa yksinkertaiset ja selkeät säännöt, joiden vaikutukset olisivat jäsenvaltioiden näkökulmasta katsottuna mahdollisimman pitkälti ennustettavissa. 2011/0183 (CNS) Muutettu ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä (//EU, Euratom) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 311 artiklan kolmannen kohdan yhdessä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 106 a artiklan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[7], ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon[8], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[9], noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä, sekä katsoo seuraavaa: (1) Unionin omien varojen järjestelmän avulla on varmistettava, että unionin politiikkojen asianmukaista kehittämistä varten on käytettävissä riittävästi varoja, jollei tarpeesta noudattaa tiukkaa budjettikuria muuta johdu. Omien varojen järjestelmän kehittämisellä voidaan ja sillä myös pitäisi tukea laajempaa julkisen talouden vakauttamista jäsenvaltioissa, ja sillä voidaan ja pitäisi varmistaa mahdollisimman laaja-alainen osallistuminen unionin politiikkojen kehittämiseen. (2) EU:n talousarvion kokonaistarkastelua valmisteltaessa järjestetyssä julkisessa kuulemisessa saatiin useita huomautuksia unionin rahoitusjärjestelmän toiminnasta. Huomautukset osoittivat, että perinteisiin omiin varoihin ja rahoitusvakauden ja talousarvion tasapainon varmistavaan täydentävään tulolähteeseen oltiin erittäin tyytyväisiä. Suuri osa vastaajista piti kuitenkin tarpeellisena kaikkien korjausjärjestelyjen ja arvonlisäveroon (alv) perustuvien omien varojen poistamista. Kuulemisessa saatiin myös monenlaisia näkemyksiä uusien omien varojen lajien käyttöön ottamisesta. (3) EU:n talousarvion kokonaistarkastelusta 19 päivänä lokakuuta 2010 annetussa tiedonannossa[10] komissio totesi, että uusi vaihe unionin rahoituksen kehittämisessä voisi kattaa kolme läheisesti toisiinsa liittyvää ulottuvuutta, jotka ovat jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien yksinkertaistaminen, yhden tai useamman uuden omien varojen lajin käyttöönotto sekä kaikkien korjausjärjestelyjen asteittainen lakkauttaminen. Samalla kun muutoksia toteutetaan vähitellen, olisi säilytettävä unionin rahoitusjärjestelmän olennaiset osatekijät, jotka ovat vakaa ja riittävä rahoitus unionin vuotuista talousarviota varten, budjettikurin noudattaminen sekä tasapainossa olevan talousarvion varmistava järjestelmä. (4) Omien varojen järjestelmän olisi perussopimuksen määräysten mukaisesti perustuttava mahdollisimman pitkälti pikemminkin autonomisiin omiin varoihin kuin jäsenvaltioiden rahoitusosuuksiin, joita jäsenvaltiot pitävät yleisesti kansallisina menoina. (5) Lissabonin sopimuksella tehtiin omien varojen järjestelmää koskeviin määräyksiin muutoksia, jotka mahdollistavat nykyisten omien varojen lajien määrän vähentämisen ja uusien omien varojen lajien käyttöön ottamisen. (6) Omia varoja koskeva päätös voi tulla voimaan vasta kun kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet sen valtiosääntöjensä asettamien vaatimustensa mukaisesti, jolloin kansallista itsemääräämisoikeutta kunnioitetaan täysimääräisesti. (7) Nykyisillä alv-perusteisilla omilla varoilla on bruttokansantuloon (BKTL) perustuviin omiin varoihin verrattuna vain vähän lisäarvoa. Alv-perusteiset omat varat ovat tulosta monimutkaisesta matemaattisesta laskelmasta, joten ne vähentävät osaltaan jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien läpinäkyvyyttä. Yhdenmukaistetun määräytymisperusteen laskenta ja nykyinen rajaamisjärjestely aiheuttavat sen, ettei jäsenvaltion tosiasiallisen alv-määräytymisperusteen ja sen unionin vuotuiseen talousarvioon suorittaman rahoitusosuuden välillä ole suoraa yhteyttä. Nykyisten alv-pohjaisten omien varojen käytöstä poistamisella 1 päivänä tammikuuta 2014 on tarkoitus yksinkertaistaa rahoitusosuusjärjestelmää. (8) Jotta unionin rahoitusvälineet saataisiin paremmin vastaamaan unionin politiikan ensisijaisia tavoitteita, jotta jäsenvaltioiden unionin vuotuiseen talousarvioon suorittamia rahoitusosuuksia voitaisiin pienentää ja jotta unioni voisi osallistua jäsenvaltioiden julkisen talouden vakauttamispyrkimyksiin, tässä päätöksessä olisi otettava käyttöön uusia omien varojen lajeja, jotka ovat finanssitransaktioveroon perustuvat varat ja uudet alv-perusteiset omat varat. (9) Tässä päätöksessä olisi vahvistettava ne keskeiset periaatteet, muuttujat ja päivämäärät, joita sovelletaan unionin sääntelykehykseen finanssitransaktioverosta ja uusista alv-perusteisista omista varoista kertyviä uusia omia varoja varten tehtäviin mukautuksiin. Perustana oleviin veroihin sovellettavat säännökset annetaan erillisissä säädöksissä. (10) Vuonna 1984 Fontainebleaussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto katsoi, että loppujen lopuksi menopolitiikka on budjettiaseman epätasapainosta aiheutuvan ongelman keskeinen ratkaisukeino. Se totesi kuitenkin, että jos jonkin jäsenvaltion budjettitaakka on liiallinen sen suhteelliseen vaurauteen nähden, se voidaan korjata sopivana ajankohtana. Nämä periaatteet olisi vahvistettava ja niitä olisi sovellettava johdonmukaisesti. (11) Kaikkien korjausjärjestelyjen olisi oltava läheisesti yhteydessä perussopimuksen 312 artiklassa määrättyyn monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyvään menopolitiikkaan. Se, että käytössä on tai on ollut korjausjärjestely, ei itsessään ole peruste sen säilyttämiselle. Korjauksen olisi oltava läpinäkyvä ja helposti ymmärrettävä, ja sitä olisi sovellettava vain niin kauan kuin se vastaa Fontainebleaussa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti määriteltyä tarkoitustaan. Korjauksella ei pitäisi luoda kannustimia unionin varojen epäasianmukaiselle käytölle. Nämä tavoitteet voidaan parhaiten saavuttaa järjestelmällä, joka perustuu BKTL-perusteisia omia varoja koskeviin maksuosuuksiin tehtäviin kiinteämääräisiin vähennyksiin. (12) Nykyisten korjausjärjestelyjen objektiiviset perusteet ovat ajan myötä huomattavasti muuttuneet. Tästä huolimatta joillakin jäsenvaltioilla on edelleen vastattavanaan budjettitaakka, jota voitaisiin nykyisin pitää liian suurena niiden suhteelliseen vaurauteen nähden. Tähän päätökseen olisi sen vuoksi sisällytettävä tilapäiset korjaukset Saksan, Alankomaiden, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi. Näissä korjauksissa olisi otettava huomioon muun muassa tämän päätöksen mukaiset unionin rahoitusjärjestelmää koskevat tärkeät muutokset, rahoituskehyksessä ehdotettu menojen kehitys, johon kuuluu myös menojen asteittaisen lisäämisen päätökseen saattaminen unioniin vuonna 2004 ja vuonna 2007 liittyneissä jäsenvaltioissa, sekä Saksan, Alankomaiden, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan saavuttama merkittävä vauraus. (13) Jotta voitaisiin varmistaa tarvittava ajallinen yhtenäisyys monivuotisen rahoituskehyksen ja korjausjärjestelyjen toteutuksen välillä, kaikki nykyiset korjausjärjestelyt olisi korvattava uudella kiinteämääräisiin suorituksiin perustuvalla järjestelmällä 1 päivästä tammikuuta 2014. (14) Käytäntö, jonka mukaan jäsenvaltiot pidättävät kantamistaan perinteisistä omista varoista kantokuluina 25 prosenttia, muodostaa piilevän korjausjärjestelyn. Kun otetaan huomioon ehdotus korjausjärjestelyjen muuttamisesta kiinteämääräisiksi suorituksiksi, pidätettävä osuus olisi rajoitettava 10 prosenttiin, kuten vuoteen 2000 asti käytössä olleessa järjestelmässä. (15) Tiukan budjettikurin varmistamiseksi ja kun otetaan huomioon omien varojen ja maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärien mukautuksesta seurauksena päätöksestä soveltaa FISIMin kohdentamismenetelmää omien varojen tarkoituksiin 16 päivänä huhtikuuta 2010 annettu komission tiedonanto[11], omien varojen enimmäismäärän olisi oltava 1,23 prosenttia suhteessa jäsenvaltioiden yhteenlaskettuun markkinahintaiseen BKTL:oon maksumäärärahojen osalta ja maksusitoumusmäärärahojen osalta enimmäismääräksi olisi vahvistettava 1,29 prosenttia suhteessa jäsenvaltioiden yhteenlaskettuun BKTL:oon. Jotta unionin käyttöön asetettavien rahoitusvarojen määrä voitaisiin säilyttää muuttumattomana, näitä prosentteina suhteessa BKTL:oon ilmoitettuja enimmäismääriä olisi mukautettava silloin kun Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä […] annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen[12] tehdyt muutokset aiheuttavat merkittäviä muutoksia BKTL:oon. Tällaiset mukautukset olisi tehtävä perussopimuksen 311 artiklan neljännessä kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. (16) Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi on tarpeen säätää erityisten täytäntöönpanotoimenpiteiden hyväksymisestä. Kaikkiin omien varojen lajeihin sovellettavat yleisluonteiset säännökset, joiden osalta asianmukainen parlamentaarinen valvonta on erityisen tärkeää, olisi sen vuoksi otettava erilliseen täytäntöönpanoasetukseen. Tämä koskee etenkin menettelyä, jota noudatetaan talousarvion vuotuisen budjettijäämän laskennassa ja talousarvioon ottamisessa, sekä tulojen valvontaan ja seurantaan liittyviä näkökohtia. Mainitussa asetuksessa olisi lisäksi soveltuvin osin säädettävä tietyistä yhdenmukaistetuista veroista määritettävästä tarkasta osuudesta, joka käytetään omien varojen kerryttämiseen, kaikkien muiden tässä päätöksessä vahvistettujen omien varojen lajien verokannoista ja kertoimista sekä BKTL:a koskevista teknisistä kysymyksistä tietyn joustavuuden tarjoamiseksi tässä päätöksessä säädetyissä rajoissa. (17) Johdonmukaisuuden, jatkuvuuden ja oikeusvarmuuden varmistamiseksi olisi annettava säännökset, jotka koskevat siirtymistä Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7 päivänä kesäkuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436/EY, Euratom[13] mukaisesta järjestelmästä tämän päätöksen mukaiseen järjestelmään. Alv-perusteisten omien varojen käytöstä poistamisen jälkeen päätöstä 2007/436/EY, Euratom olisi sen vuoksi edelleen kulloinkin kyseeseen tulevan varainhoitovuoden mukaan sovellettava niiden tulojen laskentaan ja mukauttamiseen, jotka kertyvät tietyn verokannan soveltamisesta alv-määräytymisperusteeseen, sekä näihin tuloihin sovellettaviin käyttöönasettamismenettelyihin ja tarkastusjärjestelyihin. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävän budjettiaseman epätasapainon korjauksen laskennassa olisi vuoteen 2012 asti noudatettava päätöksen 2007/436/EY, Euratom säännöksiä. Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi myönnettävä vuotta 2013 koskeva korjaus, joka otetaan vuoden 2014 talousarvioon, olisi korvattava kiinteämääräisellä bruttovähennyksellä vuonna 2014. (18) Päätös 2007/436/EY, Euratom olisi kumottava. (19) Tätä päätöstä sovellettaessa kaikki rahamäärät olisi ilmoitettava euroina ja käypinä hintoina. (20) Jotta uuteen omien varojen järjestelmään voitaisiin siirtyä varainhoitovuoden vaihteessa, tätä päätöstä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Kohde Tässä päätöksessä annetaan säännöt unionin omien varojen käyttöön asettamisesta unionin vuotuisen talousarvion rahoituksen varmistamiseksi. 2 artikla Omien varojen lajit 1. Unionin talousarvioon otettavia omia varoja ovat tulot, jotka kertyvät: a) perinteisistä omista varoista, jotka muodostuvat maksuista, palkkioista, lisä- tai tasausmaksuista, lisäsummista tai -osista, yhteisestä tullitariffista ja muista sellaisista tulleista kertyvistä maksuista, jotka unionin toimielimet ovat vahvistaneet tai vahvistavat muiden kuin jäsenvaltioiden kanssa käytävälle kaupalle, ja päättyneen Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tullimaksuista sekä rahoitusosuuksista ja muista maksuista, joista määrätään sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä; b) [lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävän säädöksen] neuvoston direktiivin (EU) N:o […/…][14] mukaisesta mukaisesti kannettavasta finanssitransaktioverosta, jonka osalta sovelletaan … prosentin enimmäisverokantaa jonka määrä ei ylitä kyseisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjä vähimmäisosuuksia; c) sellaisesta arvonlisäverosta (alv) laskettavasta osuudesta, joka kannetaan sellaisista tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista, unionin sisäisistä tavarahankinnoista ja tavaroiden tuonnista, joihin sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa yleistä arvonlisäverokantaa neuvoston direktiivin 2006/112/EY[15] mukaisesti, kannettavasta arvonlisäverosta (alv), ja jonka määrä osalta asetuksen (EU) N:o …/… mukaisesti sovellettava verokanta on enintään 2,0 prosenttia unionin sääntöjen mukaisesti määritetystä sellaisten tavaroiden luovutusten ja palvelujen suoritusten, tavaroiden yhteisöhankintojen ja tavaroiden maahantuonnin nettoarvosta, joihin sovelletaan yleistä arvonlisäverokantaa kaikissa jäsenvaltioissa prosenttiyksikköä yleisestä kannasta; d) soveltamalla kaikkien jäsenvaltioiden yhteenlaskettuun bruttokansantuloon (BKTL) yhdenmukaista kerrointa, joka vahvistetaan talousarviomenettelyn yhteydessä kaikkien muiden tulojen perusteella. 2. Unionin talousarvioon otettavia omia varoja ovat lisäksi tulot, jotka kertyvät jonkin yhteisen politiikan osana perussopimuksen mukaisesti käyttöön otetuista uusista maksuista, edellyttäen, että perussopimuksen 311 artiklassa määrättyä menettelyä on noudatettu. 3. Jäsenvaltiot pidättävät itselleen kantokuluina 10 prosenttia 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista määristä. 4. Jos talousarviota ei ole hyväksytty varainhoitovuoden alussa, sovelletaan uusien BKTL-kertoimien voimaantuloon asti aiempia BKTL-kertoimia. 3 artikla Omien varojen enimmäismäärä 1. Unionin käyttöön vuotuisten maksumäärärahojen kattamiseksi asetettavien omien varojen kokonaismäärä saa olla enintään 1,23 prosenttia jäsenvaltioiden yhteenlasketusta BKTL:sta. 2. Unionin talousarvioon otettujen maksusitoumusmäärärahojen vuotuinen kokonaismäärä saa olla enintään 1,29 prosenttia jäsenvaltioiden yhteenlasketusta BKTL:sta. Maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välillä on säilytettävä kiinteä yhteys, jotta varmistetaan niiden yhdenmukaisuus ja jotta 1 kohdan mukaista enimmäismäärää voidaan noudattaa peräkkäisinä vuosina. 4 artikla Korjausjärjestelyt 1. Kunkin jäsenvaltion BKTL:oon sovelletaan 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa vahvistettua yhdenmukaista kerrointa. 2. Seuraaville jäsenvaltioille myönnetään vuotuiseen BKTL-maksuosuuteen kaudella 2014–2020 bruttovähennys: – 2 500 miljoonaa euroa Saksalle; – 1 050 miljoonaa euroa Alankomaille; – 350 miljoonaa euroa Ruotsille; – 3 600 miljoonaa euroa Yhdistyneelle kuningaskunnalle. 5 artikla Korjausjärjestelyjen rahoittaminen Jäsenvaltiot rahoittavat 4 artiklassa säädettyjen korjausten kustannukset 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen maksuosuuksiensa mukaisessa suhteessa. 6 artikla Yleiskatteisuusperiaate Edellä 2 artiklassa tarkoitettuja tuloja käytetään erittelemättä kaikkien unionin vuotuiseen talousarvioon otettujen menojen rahoittamiseen. 7 artikla Ylijäämän siirtäminen seuraavalle varainhoitovuodelle Varainhoitovuoden kaikkien toteutuneiden menojen jälkeen mahdollisesti jäljelle jäävä unionin tulojen ylijäämä siirretään seuraavalle varainhoitovuodelle. 8 artikla Omien varojen kantaminen ja niiden asettaminen komission käyttöön tai maksaminen komissiolle 1. Jäsenvaltiot kantavat 2 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetut unionin omat varat ja viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2018 lähtien 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut unionin omat varat kansallisten lakiensa, asetustensa ja hallinnollisten määräystensä mukaisesti, jotka on tarvittaessa mukautettava niin, että ne täyttävät unionin säännöissä asetetut vaatimukset. Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden sille tiedoksi toimittamia kansallisia säännöksiä ja määräyksiä, toimittaa jäsenvaltioille mukautukset, joita se pitää tarpeellisina sen varmistamiseksi, että kansalliset säännökset ja määräykset ovat yhdenmukaisia unionin sääntöjen kanssa, ja antaa tarvittaessa budjettivallan käyttäjälle tätä koskevan kertomuksen. 2. Edellä 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut unionin omat varat kannetaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2018 noudattaen kyseeseen tulevaa unionin lainsäädäntöä, jota tarvittaessa täydennetään kansallisilla laeilla, asetuksilla ja hallinnollisilla määräyksillä. Näitä kansallisia säännöksiä ja määräyksiä on tarvittaessa mukautettava siten, että ne vastaavat unionin säännöissä asetettuja vaatimuksia. Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden sille tiedoksi toimittamia kansallisia säännöksiä ja määräyksiä, toimittaa jäsenvaltioille mukautukset, joita se pitää tarpeellisina sen varmistamiseksi, että kansalliset säännökset ja määräykset ovat yhdenmukaisia unionin sääntöjen kanssa, ja antaa tarvittaessa budjettivallan käyttäjälle tätä koskevan kertomuksen. 3.2. Jäsenvaltiot asettavat 2 artiklan 1 kohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetut varat komission käyttöön perussopimuksen 322 artiklan 2 kohdan nojalla annettujen asetusten mukaisesti. Edellä 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut varat asetetaan komission käyttöön tai maksetaan komissiolle perussopimuksen 322 artiklan 2 kohdan nojalla annetun asetuksen mukaisesti. 9 artikla Täytäntöönpanotoimenpiteet Neuvosto hyväksyy perussopimuksen 311 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen täytäntöönpanotoimenpiteet seuraavien omien varojen järjestelmän osatekijöiden osalta: a) osuus 2 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassan tarkoitetuista veroista mukaisten omien varojen verokannat ja 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisten omien varojen kerroin; b) 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 3 artiklan soveltamiseksi laskentaperusteena käytettävä BKTL, BKTL:n mukauttamista koskevat säännökset sekä säännökset, joita sovelletaan maksujen ja maksusitoumusten enimmäismäärien uudelleenlaskentaan silloin kun BKTL:oon aiheutuu merkittäviä muutoksia; c) menettely, jonka mukaisesti vuotuinen budjettijäämä lasketaan ja otetaan talousarvioon 7 artiklan mukaisesti; d) 2 artiklassa tarkoitettujen tulojen valvontaa ja seurantaa varten tarvittavat säännökset ja järjestelyt, joihin kuuluvat myös mahdolliset ilmoittamista koskevat lisävaatimukset. 10 artikla Loppu- ja siirtymäsäännökset 1. Kumotaan päätös 2007/436/EY, Euratom, jollei 2 kohdasta muuta johdu. Viittauksia jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien korvaamisesta yhteisöjen omilla varoilla 21 päivänä huhtikuuta 1970 tehtyyn neuvoston päätökseen[16], yhteisön omien varojen järjestelmästä 7 päivänä toukokuuta 1985 tehtyyn neuvoston päätökseen 85/257/ETY, Euratom[17], yhteisön omien varojen järjestelmästä 24 päivänä kesäkuuta 1988 tehtyyn neuvoston päätökseen 88/376/ETY, Euratom[18], Euroopan yhteisöjen omista varoista 31 päivänä lokakuuta 1994 tehtyyn neuvoston päätökseen 94/728/EY, Euratom[19], yhteisön omien varojen järjestelmästä 29 päivänä syyskuuta 2000 tehtyyn neuvoston päätökseen 2000/597/EY, Euratom[20] ja päätökseen 2007/436/EY, Euratom pidetään viittauksina tähän päätökseen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 2. Päätösten 94/728/EY, Euratom, 2000/597/EY, Euratom ja 2007/436/EY, Euratom 2, 4 ja 5 artiklaa sekä 8 artiklan 2 kohtaa sovelletaan edelleen niiden tulojen laskemiseen ja mukauttamiseen, jotka saadaan, kun tiettyä verokantaa sovelletaan yhdenmukaisesti määritettyyn alv-määräytymisperusteeseen, joka on rajattu 50–55 prosenttiin kunkin jäsenvaltion BKTL:sta, sekä näiden tulojen käyttöönasettamismenettelyihin ja tarkastusjärjestelyihin varainhoitovuodesta riippuen sekä laskettaessa budjettiaseman epätasapainon korjausta Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi varainhoitovuoteen 2012 asti. 3. Jäsenvaltiot pidättävät edelleen 10 prosenttia kantokuluina niistä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista omista varoista, jotka jäsenvaltioiden olisi sovellettavien unionin sääntöjen mukaisesti pitänyt asettaa käyttöön ennen 28 päivää helmikuuta 2001. Jäsenvaltiot pidättävät edelleen 25 prosenttia kantokuluina niistä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista omista varoista, jotka jäsenvaltioiden olisi sovellettavien unionin sääntöjen mukaisesti pitänyt asettaa käyttöön 1 päivän maaliskuuta 2001 ja 28 päivän helmikuuta 2014 välisenä aikana. 4. Tätä päätöstä sovellettaessa kaikki rahamäärät on ilmoitettava euroina ja käypinä hintoina. 11 artikla Voimaantulo Neuvoston pääsihteeri antaa tämän päätöksen tiedoksi jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden on toimitettava neuvoston pääsihteerille viipymättä tieto tämän päätöksen täytäntöönpanoa varten tarvittavien, valtiosääntöjensä asettamien vaatimusten mukaisten menettelyjen saattamisesta päätökseen. Tämä päätös tulee voimaan viimeisen toisessa kohdassa tarkoitetun tiedonannon vastaanottamista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014. 12 artikla Julkaiseminen Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE Vastaavuustaulukko Päätös 2007/436/EY, Euratom || Tämä päätös 1 artikla || 1 artikla 2 artiklan 1 kohdan a alakohta || 2 artiklan 1 kohdan a alakohta 2 artiklan 1 kohdan b alakohta || - 2 artiklan 1 kohdan c alakohta || 2 artiklan 1 kohdan c alakohta 2 artiklan 2 kohta || 2 artiklan 2 kohta 2 artiklan 3 kohta || 2 artiklan 3 kohta 2 artiklan 4 kohta || - 2 artiklan 5 kohta || 4 artiklan 1 kohta 2 artiklan 6 kohta || 2 artiklan 4 kohta 2 artiklan 7 kohta || 3 artiklan 1 kohta || 3 artiklan 1 kohta 3 artiklan 2 kohta || 3 artiklan 2 kohta 3 artiklan 3 kohta || - 4 artikla || - 5 artiklan 1 kohta || 5 artiklan 1 kohta 5 artiklan 2 kohta || - 5 artiklan 3 kohta || - 5 artiklan 4 kohta || - 6 artikla || 6 artikla 7 artikla || 7 artikla 8 artiklan 1 kohta || 8 artikla 9 artikla || - 10 artiklan 1 kohta || 10 artiklan 1 kohta 10 artiklan 2 kohta || 10 artiklan 2 kohta 10 artiklan 3 kohta || 10 artiklan 3 kohta 11 artikla || 11 artikla 12 artikla || 12 artikla [1] Ks. KOM(2011) 510, KOM(2011) 511, KOM(2011) 512 ja SEC(2011) 876, 29.6.2011. [2] Alkuperäiseen ehdotukseen tehdyt lisäykset on tekstissä lihavoitu ja alleviivattu. Poistettavat osuudet on merkitty käyttämällä yliviivausta. [3] Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteisestä finanssitransaktioverojärjestelmästä ja direktiivin 2008/7/EY muuttamisesta, KOM(2011) 594, 28.9.2011. [4] Ehdotus neuvoston asetukseksi finanssitransaktioveroon perustuvien omien varojen käyttöön asettamisessa noudatettavista menetelmistä ja menettelystä, KOM(2011) 738, 9.11.2011. [5] Ehdotus neuvoston asetukseksi arvonlisäveroon perustuvien omien varojen käyttöön asettamisessa noudatettavista menetelmistä ja menettelystä, KOM(2011) 737, 9.11.2011. [6] Muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan unionin omien varojen järjestelmää koskevista täytäntöönpanotoimenpiteistä, KOM(2011) 740, 9.11.2011. [7] Lausunto annettu XX.6.2011. [8] EUVL C [9] EUVL C [10] KOM(2010) 700, 19.10.2010. [11] KOM(2010) 162 lopullinen. [12] EUVL …. [13] EUVL L 163, 23.6.2007, s. 17. [14] EUVL L […], […], s. 1. [15] EUVL L 347, 11.12.2006, s. 1. [16] EYVL L 94, 28.4.1970, s. 19. [17] EYVL L 128, 14.5.1985, s. 15. [18] EYVL L 185, 15.7.1988, s. 24. [19] EYVL L 293, 12.11.1994, s. 9. [20] EYVL L 253, 7.10.2000, s. 42.