Terrorismin uhrit tarvitsevat suojelua, tukea ja apua, joka vastaa heidän erityistarpeitaan. Heille olisi erityisesti viipymättä tarjottava ammattimaisia ja erikoistuneita tukipalveluja fyysisen ja psykososiaalisen hoidon saamiseksi. Terrori-iskujen jälkeen on erittäin tärkeää, että luotettavaa tietoa on saatavilla sekä uhreille että uhreista. Koska terrori-iskut kohdistuvat suuriin ihmisryhmiin, monet uhreista ovat usein muiden kuin iskun kohdemaan kansalaisia. Tämän vuoksi rajat ylittävä yhteistyö toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kesken on ratkaisevan tärkeää sen varmistamiseksi, että kaikki terrorismin uhrit saavat hyvin tietoa ja tarvittavaa tukea riippumatta siitä, missä EU:n jäsenvaltiossa he asuvat.

Puitepäätöstä 2002/475/YOS on kuitenkin tarkistettava, jotta voidaan panna täytäntöön uudet kansainväliset normit ja velvoitteet, joita EU on ottanut vastuulleen, ja puuttua muuttuneeseen terroriuhkaan tehokkaammin, mikä parantaa EU:n ja sen kansalaisten turvallisuutta.

Vaikka eniten huolta aiheuttavat terrorismiin osallistuvat vierastaistelijat, myöskään kotoperäisten terroristien, radikalisoituneiden yksilöiden ja ”turhautuneiden” terroristimatkailijoiden (joiden matkustaminen on estetty esimerkiksi takavarikoimalla passi) aiheuttamaa uhkaa ei pidä aliarvioida. EU:ssa ja muissa länsimaissa (esim. Yhdysvallat, Kanada ja Australia) on esiintynyt viimeisten 12 kuukauden aikana useita tällaisten henkilöiden tekemiä hyökkäyksiä ja kariutuneita yrityksiä.

Kuten Europol korostaa, vaikka vain pieni osa palaavista taistelijoista saattaa olla sitoutunut tekemään iskuja EU:ssa, konfliktialueille matkustaneet muodostavat edelleen kasvavan uhan kaikille EU:n jäsenvaltioille. Sen lisäksi, että palaajilla on yhteyksiä, he ovat saattaneet hankkia taistelu- ja operatiivista kokemusta, joten he kykenevät tuhoisampiin iskuihin tai iskusarjoihin. He ovat todennäköisiä roolimalleja samanmielisille nuorille. Lisäksi ne, jotka eivät osallistu iskujen suunnitteluun, saattavat sen sijaan olla aktiivisia radikalisoimisessa ja värväyksessä, toiminnan edistämisessä ja rahoituksen hankkimisessa.

Terrorismin uhka on kasvanut ja muuttunut viime vuosina. Euroopan komissio määritteli Euroopan turvallisuusagendassa yhdeksi prioriteetiksi terrorismin torjuntaa koskevan EU:n kehyksen kehittämisen ja ilmoitti aikovansa päivittää tällä alalla voimassa olevaa rikoslainsäädäntöä uusien haasteiden mukaisesti. Vuotta 2016 koskevassa komission työohjelmassa mainitaan lainsäädäntöehdotus terrorismia koskevan puitepäätöksen tarkistamisesta, koska jäsenvaltioissa on yhä yleisempää, että kasvava joukko henkilöitä matkustaa ulkomaille terrorismiin liittyvistä syistä ja aiheuttaa uhan kotimaahansa palattuaan.

Terrorismi muodostaa yhden vakavimmista loukkauksista niitä yleismaailmallisia arvoja kohtaan, jotka ovat ihmisarvo, vapaus, tasa-arvo ja yhteisvastuullisuus, sekä ihmisoikeuksia ja perusvapauksia kohtaan. Se kuuluu vakavimpiin hyökkäyksiin demokratian ja oikeusvaltion periaatteita vastaan, joille Euroopan unioni perustuu. On tärkeää, että käytössä on asianmukaiset välineet EU:n kansalaisten ja kaikkien EU:n alueella asuvien henkilöiden suojelemiseksi ja terrorismiin liittyvien rikosten torjumiseksi tehokkaasti ja oikeasuhteisesti. Välineiden on oltava riittäviä EU:n kohtaamiin uhkiin nähden samalla kun säilytetään yhteiskunnan moniarvoisuus, syrjimättömyys, suvaitsevaisuus, oikeudenmukaisuus, yhteisvastuu ja tasa-arvo.

Koska terrorismiin osallistuvien vierastaistelijoiden uhkaan on puututtava nopeasti, FATF tarkisti terrorismin rahoittamisen säätämistä rangaistavaksi koskevan suosituksen nro 5 tulkintaohjetta sisällyttämällä siihen kyseisen kohdan päätöslauselmasta 2178. Tällä selvennetään sitä, että suositus nro 5 kehottaa valtioita säätämään rangaistavaksi sellaisten henkilöiden matkustamisen rahoittamisen, jotka matkustavat maahan, joka ei ole heidän asuinmaansa tai jonka kansalaisia he eivät ole, tehdäkseen, suunnitellakseen tai valmistellakseen terroritekoja tai osallistuakseen niihin tai antaakseen tai saadakseen terroristikoulutusta.

Lisäksi 20. marraskuuta 2015 annetussa YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 2249 (2015) kehotetaan jäsenvaltioita tehostamaan toimiaan, joilla hillitään terrorismiin osallistuvien vierastaistelijoiden menoa Irakiin ja Syyriaan ja ehkäistään ja estetään terrorismin rahoittamista. Samaten esimerkiksi YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 2199 (2015) vahvistetaan, että kaikkien valtioiden on varmistettava, että jokainen henkilö, joka osallistuu terroritekojen rahoittamiseen, suunnitteluun, valmisteluun, toteuttamiseen tai tukemiseen, saatetaan oikeuden eteen, ja niiden on huolehdittava siitä, että kyseiset terroriteot määritellään kansallisessa lainsäädännössä vakaviksi rikoksiksi, joista määrättävät rangaistukset vastaavat asianmukaisesti tällaisten tekojen vakavuutta. Turvallisuusneuvosto korostaa tässä päätöslauselmassa, että tällaista tukea voi olla öljyä ja öljyjalosteita, moduulirakenteisia jalostamoita ja niihin liittyvää materiaalia koskeva kaupankäynti ISILin, Jabhat al-Nusran ja minkä tahansa muiden lähellä al-Qaidaa olevien henkilöiden, ryhmien, yritysten ja yhteisöjen kanssa.

Päätöslauselmassa 2178 (2014) korostetaan myös, että valtioiden on saatava asianomaiset paikallisyhteisöt ja valtiosta riippumattomat toimijat mukaan kehittämään strategioita sellaisen väkivaltaisten ääriliikkeiden narratiivin torjumiseksi, joka saattaa yllyttää terroritekoihin, sekä korjattava väkivaltaisten ääriliikkeiden ja niiden myötä mahdollisesti terrorismin leviämiseen otollisia olosuhteita muun muassa antamalla vaikutusvaltaa nuorille, perheille, naisille, uskonnollisille, kulttuurisille ja koulutusalan johtajille sekä kaikille muille asianomaisille kansalaisyhteiskunnan ryhmille. Lisäksi niiden on otettava käyttöön soveltuvia lähestymistapoja tällaisten väkivaltaisten ääriliikkeiden värväystoiminnan estämiseksi sekä sosiaalisen osallisuuden ja yhteenkuuluvuuden edistämiseksi.

Kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta uhkaavia terroritekoja koskeva YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 2178 (2014), joka hyväksyttiin 24. syyskuuta 2014, sisältää laajan valikoiman toimenpiteitä terrorismiin osallistuvien vierastaistelijoiden ilmiön torjumiseksi. Sen operatiivisen 6 kohdan mukaisesti YK:n jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kansallisessa lainsäädännössä määritellään riittävän vakaviksi rikoksiksi, jotta niistä voidaan asettaa syytteeseen ja rangaista rikoksen vakavuuden edellyttämällä tavalla, seuraavat teot: a) matkustaminen tai yritys matkustaa kolmanteen maahan tarkoituksena edistää terroritekojen tekemistä tai antaa tai saada koulutusta; b) tällaisen matkan rahoittaminen ja c) tällaisen matkan järjestäminen tai edistäminen.

Tällä ehdotuksella korvataan puitepäätös 2002/475/YOS ja pyritään ottamaan EU:n tasolla käyttöön ajantasaista lainsäädäntöä, jolla vahvistetaan vähimmäissäännöt terrorismirikosten määritelmästä, terroristiryhmään tai terroritoimintaan liittyvistä rikoksista sekä tällaisten rikosten seuraamuksista. Terrorismi on vakavaa rikollisuutta, jolla on rajat ylittävä ulottuvuus johtuen ilmiön luonteesta, vaikutuksista ja yhteisten toimien tarpeesta sen torjumiseksi.

EU:lla on jo turvallisuuteen ja terrorismin torjuntaan liittyvää lainsäädäntöä tietojen vaihdosta toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välillä: neuvoston puitepäätös 2006/960/YOS, päätös 2008/615/YOS (Prüm-päätös) erityisesti terrorismin ja rajatylittävän rikollisuuden torjumiseksi sekä päätös 2005/671/YOS. Tämä lainsäädäntö velvoittaa lisäpöytäkirjan 7 artiklan tavoin jäsenvaltiot perustamaan kansalliset yhteyspisteet ja vaihtamaan oma-aloitteisesti tietoja, jos on syytä uskoa, että tiedot voisivat auttaa terrorismirikosten paljastamisessa, ehkäisemisessä tai tutkinnassa.

Tämä ehdotus on osa laajempaa pyrkimystä muun muassa radikalisoitumisen ehkäisemiseksi. Väkivaltaiseen ääriliikehdintään ja terrorismiin johtavaa radikalisoitumista ehkäisevien toimien tehostamiseksi ja tukemiseksi komissio on perustanut RAN-osaamiskeskuksen, joka tarjoaa tukea laajalle paikallisten toimijoiden verkostolle (radikalisoitumisen torjunnan verkosto). RAN-keskus helpottaa käytänteiden ja asiantuntemuksen vaihtoa ja lujittaa osaamista. Sen kautta voidaan yksilöidä ja kehittää parhaita käytänteitä sekä antaa käytännön ohjeita ja räätälöityjä tukipalveluja. Se edistää komission tiedonannossa ”Terrorismiin ja väkivaltaisiin ääriliikkeisiin johtavan radikalisoitumisen ehkäiseminen” mainittujen toimien toteuttamista.

Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan N:o 22 mukaisesti Tanska ei osallistu neuvostossa sellaisten toimenpiteiden hyväksymiseen, joita ehdotetaan SEUT-sopimuksen V osaston nojalla (lukuun ottamatta ”toimenpiteitä, joilla määritetään ne kolmannet maat, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat, tai yhtenäistä viisumin kaavaa koskevia toimenpiteitä”). Niinpä Tanska ei tällä hetkellä voimassa olevien säännösten mukaisesti osallistu tämän ehdotuksen hyväksymiseen eikä säädös sido sitä. Puitepäätös 2002/475/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2008/919/YOS, sitoo edelleen Tanskaa ja sitä sovelletaan Tanskaan.

Perusoikeuksien yleistä kunnioitusta ja suhteellisuusperiaatetta noudatetaan rajoittamalla rikosten määritelmät sen mukaan, mikä on välttämätöntä, jotta tehokkaat syytetoimet ovat mahdollisia teoista, jotka aiheuttavat erityistä vaaraa turvallisuudelle. Tämä on otettu huomioon johdanto-osan kappaleissa (ks. esimerkiksi johdanto-osan 19 ja 20 kappale).

Kaikissa unionin ja sen jäsenvaltioiden toteuttamissa toimenpiteissä, jotka liittyvät syytteeseenpanoon tässä direktiivissä määritellyistä terrorismirikoksista ja niihin liittyvästä toiminnasta sekä niiden rikosoikeudellisten ja muiden seuraamusten määräämiseen, on noudatettava laillisuusperiaatetta ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaatetta sekä syyttömyysolettamaa ja oikeutta puolustukseen, ja niistä on suljettava pois kaikenlainen mielivalta. Niiden on lisäksi oltava yleisen syrjintäkiellon (joka koskee muun muassa rotuun, ihonväriin, etniseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin perustuvaa syrjintää) mukaisia, ja ne eivät saa sisältää minkäänlaista syrjivää tai rasistista kohtelua, myös sen vuoksi, että vältetään minkään ryhmän tai yhteisön leimautumista.

Tässä yhteydessä on otettava huomioon useita perusoikeuskirjassa vahvistettuja perusoikeuksia ja -vapauksia. Ehdotetut toimenpiteet liittyvät erityisesti (mutta eivät ainoastaan) seuraaviin oikeuksiin: perusoikeuskirjan I osastoon sisältyvät oikeudet ihmisarvoon (1 artikla), elämään ja henkilökohtaiseen koskemattomuuteen (2 ja 3 artikla) sekä perusoikeuskirjassa vahvistetut oikeudet vapauteen ja turvallisuuteen (6 artikla), yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen (7 artikla), henkilötietojen suojaan (8 artiklan), ajatuksen, omantunnon ja uskonnon vapauteen (10 artikla), sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen (11 artikla), kokoontumis- ja yhdistymisvapauteen (12 artikla), omistusoikeuteen (17 artikla) sekä turvapaikkaan ja suojaan palauttamis-, karkottamis- ja luovuttamistapauksissa (18 ja 19 artikla). Ne liittyvät myös yleiseen syrjintäkieltoon, joka koskee muun muassa rotuun, ihonväriin, etniseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin perustuvaa syrjintää (21 artikla), lapsen oikeuksiin (24 artikla), liikkumis- ja oleskeluvapauteen (45 artikla), oikeuteen tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen (47 artikla), syyttömyysolettamaan ja oikeuteen puolustukseen (48 artikla), laillisuusperiaatteeseen ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaatteeseen (49 artikla) sekä kieltoon syyttää ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta (ne bis in idem, 50 artikla).

Ehdotettuihin toimenpiteisiin sisältyy säännöksiä, joilla voidaan vastata asianmukaisesti terrorismin muuttuviin uhkiin. Toimet auttavat vähentämään terrori-iskujen riskiä sekä radikalisoitumis- ja värväysmahdollisuuksia. Vaikka näiden toimenpiteiden lopullisena tavoitteena on suojella uhrien ja mahdollisten uhrien perusoikeuksia, erityisesti oikeutta elämään ja oikeutta ruumiilliseen ja henkiseen koskemattomuuteen, kaikki lainsäädäntö rikosoikeuden alalla vaikuttaa väistämättä perusoikeuksien toteutumiseen. Tämä koskee erityisesti terrorismirikoksista sekä terroristiryhmään tai -toimintaan liittyvistä rikoksista epäiltyjen, syytettyjen tai tuomittujen henkilöiden oikeuksia. Kun rangaistavaksi säätämisestä päätetään, se pannaan täytäntöön ja sitä sovelletaan, perusoikeuksiin liittyviä velvoitteita on noudatettava täysimääräisesti. Kaikissa perusoikeuksien ja -vapauksien rajoituksissa on noudatettava perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan määräyksiä: niihin sovelletaan suhteellisuusperiaatetta, jonka mukaan niiden on vastattava tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia, ja niitä voidaan rajoittaa ainoastaan lailla sekä kyseisten oikeuksien ja vapauksien keskeistä sisältöä kunnioittaen.

Euroopan unioni perustuu SEU-sopimuksen 2 artiklassa vahvistettuihin arvoihin, ja se tunnustaa SEU-sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti oikeudet, vapaudet ja periaatteet, jotka esitetään Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Turvallisuus ja perusoikeuksien kunnioittaminen eivät ole keskenään ristiriidassa, vaan ne ovat johdonmukaisia ja toisiaan täydentäviä tavoitteita. Euroopan unionin lähestymistapa perustuu Euroopan avoimien yhteiskuntien yhteisiin demokratian arvoihin, mukaan lukien oikeusvaltioperiaate. Lähestymistavassa on kunnioitettava ja edistettävä perusoikeuskirjassa määriteltyjä perusoikeuksia. Perusoikeuskirjassa vahvistetaan oikeudet, jotka johtuvat erityisesti jäsenvaltioiden yhteisistä perustuslaillisista perinteistä ja kansainvälisistä velvoitteista (mukaan lukien Euroopan unionista tehty sopimus, yhteisöjen perustamissopimukset, Euroopan ihmisoikeussopimus sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö), samalla kun otetaan asianmukaisesti huomioon yhteisön ja unionin toimivalta ja tehtävät sekä toissijaisuusperiaate. Kaikkien toimenpiteiden, joilla turvallisuutta pyritään parantamaan, on oltava tarpeellisuus-, oikeasuhteisuus- ja laillisuusperiaatteiden mukaisia, ja niissä on oltava riittävät takeet vastuuvelvollisuuden ja oikeussuojakeinojen varmistamiseksi.

Huomautukset otettiin huomioon lisäpöytäkirjassa ja sen selitysmuistiossa seuraavalla tavalla: Lisäpöytäkirjassa korostetaan tarvetta kunnioittaa ihmisoikeuksia, ja tämä on kirjattu johdanto-osaan, 1 artiklaan (Tarkoitus) sekä uuteen 8 artiklaan, joka koskee yksinomaan perusoikeuksien kunnioittamista. Näitä määräyksiä on täydennetty selitysmuistiossa olevilla lisäselityksillä (joissa viitataan muihin kansainvälisiin välineisiin ja erityisesti pakolaisten oikeusasemaa koskevaan pöytäkirjaan ja yleissopimukseen lapsen oikeuksista).

3 artikla: Terrorismirikokset – Tässä säännöksessä määritellään, mitkä rikokset olisi katsottava jäsenvaltioissa terrorismirikoksiksi. Tämä säännös sisältyi jo puitepäätöksen 2002/475/YOS 1 artiklaan, ja se on pysynyt muuttumattomana. Tämän keskeisen säännöksen päätavoitteena on lähentää terrorismirikosten määritelmiä kaikissa jäsenvaltioissa ottamalla käyttöön tarkka ja yhteinen määritelmä, jolla tietyt teot luokitellaan terrorismirikoksiksi. Terroriteot ovat vakavia rikoksia, jotka määritellään terrorismirikoksiksi rikoksentekijän motiivin vuoksi. Terrorismirikoksen käsitteessä yhdistyy näin ollen kaksi tekijää: objektiivinen tekijä, joka perustuu luetteloon vakavista rikollisista teoista, sellaisina kuin ne määritellään kansallisessa lainsäädännössä, sekä subjektiivinen tekijä, koska nämä teot katsotaan terrorismirikoksiksi, jos ne tehdään tietyssä tarkoituksessa.

15 artikla: Suhde terrorismirikoksiin – Tässä horisontaalisesti sovellettavassa säännöksessä täsmennetään, että minkään terroristiryhmään tai terroritoimintaan liittyvän rikoksen yhteydessä (mukaan lukien 16 artiklassa määritellyt rikokset) ei edellytetä, että terrorismirikos tosiasiassa tehdään, kuten säädettiin jo puitepäätöksen 2002/475/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2008/919/YOS, 3 artiklan 3 kohdassa. Esimerkiksi terroristiryhmän toimintaan osallistumisen katsominen rangaistavaksi ei edellytä, että terroritekoja on jo tehty tai niitä tehdään. Ei myöskään ole tarpeen todeta yhteyttä tiettyyn terrorismirikokseen tai 9–11 artiklassa tarkoitettujen rikosten osalta tiettyihin terroritoimintaan liittyviin rikoksiin. Esimerkiksi terroristien värväyksen katsomiseksi rangaistavaksi ei ole välttämätöntä, että kyseistä henkilöä taivutetaan tekemään tietty terrorismirikos tai että terroristikoulutusta antava henkilö opettaa henkilölle tietyn terrorismirikoksen tekoa. Samalla tavalla terrorismin rahoituksen katsomiseksi rangaistavaksi riittää, että on olemassa tietoa varojen käytöstä terroritoiminnan edistämiseen yleisesti ilman, että rahoituksen olisi liityttävä esimerkiksi tiettyyn jo suunniteltuun matkaan ulkomaille.

11 artikla: Terrorismin rahoitus – Tämä säännös velvoittaa jäsenvaltiot säätämään rangaistavaksi varojen antamisen käytettäväksi terrorismirikoksiin tai terroristiryhmään tai -toimintaan liittyviin rikoksiin. Määritelmä vastaa terrorismin rahoitusta koskevan direktiivin 2015/849/EU määritelmää, joka kattaa kaikkien puitepäätöksen 2002/475/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2008/919/YOS, 1–4 artiklassa tarkoitettujen rikosten rahoittamisen. Varojen käsite on määritelty direktiivin 2 artiklassa.

Säännöksen tarkoitus on velvoittaa jäsenvaltiot säätämään rangaistavaksi matkustaminen toiseen maahan, jos voidaan osoittaa, että matkan tarkoituksena on tehdä 3 artiklassa määritelty terrorismirikos, edistää sellaisen tekemistä tai osallistua sellaiseen taikka antaa tai vastaanottaa terrorismiin liittyvää koulutusta, sellaisina kuin ne on määritelty 7 ja 8 artiklassa. Lisäpöytäkirjassa esitettyjen vaatimusten lisäksi tämä säännös kattaa myös matkustamisen, jonka tarkoituksena on 4 artiklassa määritelty osallistuminen terroristiryhmän toimintaan. Tässä tarkoituksessa tapahtuvan matkustamisen säätäminen rangaistavaksi on yhtä tärkeää terrorismiin osallistuvien vierastaistelijoiden aiheuttaman uhan torjumiseksi, ja säännös tarjoaa rikostutkijoille ja syyttäjille tarvittavat välineet puuttua terrorismiin osallistuvien vierastaistelijoiden ilmiöön erilaisten tarkoitusperien ja toimien osalta.

Lisäksi terrorismitarkoituksessa vastaanotettavan koulutuksen tarkoituksena on oltava jonkin 3 artiklassa määritellyn terrorismirikoksen tekeminen tai sellaisen edistäminen, ja rikoksentekijällä on oltava aikomus tehdä niin. Myös osallistuminen muutoin lailliseen toimintaan, kuten kemian kurssin suorittaminen yliopistossa, lento-opetuksen hankinta tai jonkin valtion tarjoaman sotilaskoulutuksen vastaanottaminen, voidaan katsoa koulutuksen vastaanottamista terrorismitarkoituksessa koskevaksi rikokseksi, jos voidaan osoittaa, että koulutusta vastaanottaneella henkilöllä on rikoksen tunnusmerkit täyttävä aikomus käyttää tätä koulutusta terrorismirikoksen tekemiseen.

7 artikla: Terroristien kouluttaminen – Tämä rikos lisättiin luetteloon puitepäätöksellä 2008/919/YOS (lisäämällä puitepäätöksen 2002/475/YOS 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaan tämä uusi rikos) terrorismin ennaltaehkäisyä koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen 7 artiklan täytäntöönpanemiseksi. Sen on tarkoitus kattaa koulutukseen tai iskujen suunnitteluun tarkoitettujen ohjeiden ja (sähköisten) käsikirjojen levittäminen sekä varsinkin tietojen levittäminen (internetissä) terroristien keinoista ja menetelmistä ”virtuaalisen koulutusleirin” tavoin. Vaikka internetin käyttöä korostettiin erityisesti, ”terroristien kouluttamisella” ei tarkoiteta pelkästään internetissä olevien ohjeiden antamista vaan myös perinteisempää koulutusta.

Tämän säännöksen nojalla rangaistaviksi teoiksi katsotaan esimerkiksi itsemurhapommittajien ihannointi, kannustaminen liittymään väkivaltaiseen jihadiin, suorat kehotukset surmata vääräuskoisia, terrorismin puolustelu tai raakoja murhia koskevien viestien tai kuvien levittäminen keinona saada julkisuutta terroristien tavoitteelle tai niiden voiman osoittamiseksi, jos tällainen toiminta todella aiheuttaa riskin terroritekojen tekemiseen ja jos viestejä on levitetty tarkoituksena edistää terroristien (mutta ei välttämättä minkään tietyn terroristijärjestön) toimintaa. Tällaisiksi viesteiksi ja kuviksi voidaan myös katsoa viestit ja kuvat, jotka halventavat terrorismin uhreja, mukaan lukien uhrien perheitä. Näillä säännöksillä on myös tarkoitus varmistaa, että rangaistaviksi säädetään sellaisten viestien levittäminen internetissä, joilla kannustetaan terrorismirikoksiin tai annetaan terroristisiin tarkoituksiin käytettävää erityistietoa. 6 artikla: Terroristien värväys – Tämä rikos lisättiin luetteloon puitepäätöksellä 2008/919/YOS (lisäämällä puitepäätöksen 2002/475/YOS 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaan tämä uusi rikos) terrorismin ennaltaehkäisyä koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen 6 artiklan täytäntöönpanemiseksi. Kuten yleissopimuksen selittävissä huomautuksissa selvennetään, jotta kyseisen määräyksen nojalla voitaisiin rangaista, värvääjän tarkoituksena on oltava, että hänen värväämänsä yksi tai useampi henkilö tekee terrorismirikoksen tai edistää sellaisen tekemistä tai liittyy tässä tarkoituksessa järjestöön tai ryhmään. Tässä yhteydessä on merkityksetöntä, osallistuuko värväysyrityksen kohteena oleva henkilö tosiasiallisesti terrorismirikoksen tekemiseen tai liittyykö hän tätä tarkoitusta varten järjestöön tai ryhmään. Tämän säännöksen tarkoituksena on antaa asianmukaiset rikosoikeudelliset välineet, joilla voidaan torjua yksilöiden tai värväysverkkojen laajaa värväystoimintaa.

Sen lisäksi, mitä tällä hetkellä säädetään puitepäätöksen 2002/475/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2008/919/YOS, 4 artiklassa, ehdotetaan rangaistavaksi myös yllytys ja avunanto koulutuksen vastaanottamiseen. Vaikka tätä ei vaadita lisäpöytäkirjassa, tällaisen toiminnan säätäminen rangaistavaksi on johdonmukaista sen kanssa, että yllyttäminen ja avunanto muuhun valmistelevaan toimintaan on säädetty rangaistavaksi. Henkilön auttaminen saamaan koulutusta (esimerkiksi kääntämällä terroristista sisältöä vieraalle kielelle tietoisena tekstin sisällöstä sekä ohjeiden käyttötarkoituksesta) ei ole vähemmän tuomittavaa kuin samanlaisen tuen (käännös) tarjoaminen koulutusta antavalle henkilölle.

Ehdotetaan, että rangaistavuus laajennetaan koskemaan yllyttämistä kaikkiin rikoksiin. Yllyttäjä on usein nimittäin kantava voima suoranaisten rikoksentekijöiden toteuttamien tekojen taustalla. Sen lisäksi mikä oli säädetty rangaistavaksi jo puitepäätöksen 2002/475/YOS nojalla, tämän ehdotuksen mukaan rangaistavaksi säädetään yllyttäminen III osastossa tarkoitettuihin terroritoimintaan liittyviin rikoksiin. Esimerkiksi henkilöön, joka yllyttää toista henkilöä aktiivisesti värväämään muita tai matkustamaan ulkomaille terrorismitarkoituksessa, voitaisiin soveltaa 16 artiklaa.

Verrattuna puitepäätökseen 2002/475/YOS jäsenvaltioille syntyy lisäpöytäkirjan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti uusi velvoite säätää rangaistavaksi yritys matkustaa ulkomaille terrorismitarkoituksessa. Toinen uusi velvoite koskee terrorismin rahoittamisen yrityksen sekä siihen avunannon ja yllyttämisen säätämistä rangaistavaksi FATF:n suosituksen nro 5 ja direktiivissä 2015/48/EU olevan terrorismin rahoituksen määritelmän mukaisesti. Lisäksi ehdotetaan, että rangaistavaksi säädetään yritys tarjota koulutusta ja värvätä terroristeja. Tässä otetaan huomioon terrorismin ennaltaehkäisyä koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan vaatimukset sekä useimpien jäsenvaltioiden tilanne, sillä kuten vuoden 2014 täytäntöönpanokertomuksesta ilmenee, monet niistä ovat jo säätäneet tällaiset yritykset rangaistaviksi.

17 artikla: Luonnollisille henkilöille määrättävät seuraamukset – Tätä säännöstä, joka jo sisältyi puitepäätöksen 2002/475/YOS 5 artiklaan, sovelletaan kaikkiin rikoksiin. Sen mukaan jäsenvaltioiden on sovellettava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia rikosoikeudellisia seuraamuksia, joista voi seurata rikoksentekijän luovuttaminen. Toisessa kohdassa korostetaan, että terrorismirikoksesta olisi langetettava ankarampi seuraamus kuin kansallisessa lainsäädännössä säädetään samasta rikoksesta, joka on tehty ilman terroritarkoitusta. Joidenkin rikosten osalta on määritetty vähimmäistaso sovellettavalle enimmäisrangaistukselle.

Tämä säännös ehdotetaan säilytettävän ennallaan. Terrorismin ennaltaehkäisyä koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen 11 artikla, jota lisäpöytäkirjan 9 artiklan mukaisesti sovelletaan tähän asiaan, ei edellytä mitään muutoksia.

18 artikla: Lieventävät asianhaarat – Tämä säännös sisältyi jo puitepäätöksen 2002/475/YOS 6 artiklaan (”Erityiset olosuhteet”) päätöslauselman johdosta, jonka neuvosto antoi 20. joulukuuta 1996 henkilöistä, jotka tekevät yhteistyötä oikeusviranomaisten kanssa kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Siinä sallitaan jäsenvaltioiden ottaa huomioon tietyt lieventävät asianhaarat, jotka voivat alentaa terroristeille määrättäviä rangaistuksia. Säännökseen asiasisältö ehdotetaan säilytettävän ennallaan.

19 artikla: Oikeushenkilöiden vastuu – Tätä säännöstä sovelletaan kaikkiin edellä mainittuihin rikoksiin ja siinä edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat oikeushenkilöiden vastuun, ilman että tällainen vastuu olisi vaihtoehtoinen luonnollisten henkilöiden vastuulle. Säännös on terrorismin ennaltaehkäisyä koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen 10 artiklan mukainen, jota lisäpöytäkirjan 9 artiklan mukaisesti sovelletaan tähän asiaan.

Tämä säännös on otettu neuvoston puitepäätöksen 2002/475/YOS 7 artiklasta noudattaen muissa EU:n säädöksissä esiintyvää vakiomuotoilua. Sillä velvoitetaan jäsenvaltiot varmistamaan, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen 1–4 artiklassa tarkoitetuista rikoksista, kun rikoksen on sen hyväksi tehnyt henkilö, jolla on tietty johtava asema oikeushenkilössä. Oikeushenkilön vastuun ei edellytetä tarkoittavan pelkästään rikosoikeudellista vastuuta.

20 artikla: Oikeushenkilöille määrättävät vähimmäisseuraamukset – Tätä säännöstä, joka sisältyi jo puitepäätöksen 2002/475/YOS 8 artiklaan, sovelletaan oikeushenkilöille määrättäviin seuraamuksiin. Tämä säännös ehdotetaan säilytettävän ennallaan. Terrorismin ennaltaehkäisyä koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen 10 artikla, jota lisäpöytäkirjan 9 artiklan mukaisesti sovelletaan tähän asiaan, ei edellytä mitään muutoksia.

21 artikla: Tuomiovalta ja syytteeseenpano – Tässä säännöksessä, joka sisältyi jo puitepäätöksen 2002/475/YOS 9 artiklaan ja jota sovelletaan kaikkiin edellä mainittuihin rikoksiin, edellytetään, että oikeusviranomaisilla on toimivalta, jonka avulla ne voivat käynnistää tutkimuksia, ajaa syytetoimia ja antaa tuomion direktiivissä määritellyistä rikoksista.

Lähtökohtana on puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan alueperiaate, jonka mukaan jäsenvaltion on ulotettava tuomiovaltansa terrorismirikoksiin, jotka on tehty kokonaan tai osittain sen alueella. Puitepäätöksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 4 kohdan voidaan katsoa olevan tämän periaatteen laajennuksia. Lisäksi jäsenvaltioiden on käytettävä ekstraterritoriaalista tuomiovaltaa 1–4 artiklassa tarkoitettuihin rikoksiin, kun rikoksentekijä on sen kansalainen tai asukas tai rikos on tehty sellaisen oikeushenkilön hyväksi, joka on sijoittautunut sen alueelle, tai sen laitoksia tai kansalaisia taikka kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevaa, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen tai Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaisesti perustettua Euroopan unionin toimielintä tai elintä vastaan. Puitepäätöksen 9 artiklan 3 kohdassa säädetään tuomiovallan käytöstä ”aut dedere aut iudicare”-periaatteen mukaisesti, jonka mukaan jäsenvaltioiden on voitava asettaa epäilty syytteeseen terrorismirikoksista silloin, kun jäsenvaltio kieltäytyy luovuttamasta epäiltyä tai tuomittua. Laajennettua tuomiovaltaa koskevien sääntöjen käyttöönotto edellytti sellaisten kriteerien vahvistamista, joilla voidaan ratkaista jäsenvaltioiden välille mahdollisesti syntyvät tuomiovallan päällekkäisyydet. Puitepäätöksen 9 artiklan 2 kohdassa luetellaan tekijät, jotka on otettava esitetyssä järjestyksessä huomioon tässä yhteydessä.

Erona puitepäätöksen 2002/475/YOS säännöksiin tuomiovalta ehdotetaan määritettävän ehdotetun direktiivin 7 artiklassa määriteltyä terroristien kouluttamisen rikosta varten. Tämä erityissäännös on tarpeen, jotta voidaan varmistaa, että rikoksesta voidaan asettaa tosiasiallisesti syytteeseen sellaiset (tyypillisesti) EU:n ulkopuolisten maiden kansalaiset, jotka tarjoavat koulutusta terrorismitarkoituksiin. Ilman tätä erityissäännöstä uudesta terroristikoulutuksen vastaanottamista koskevasta rikoksesta voitaisiin (ehdotetun direktiivin 21 artiklan 1 kohdan a tai c alakohdan nojalla) asettaa syytteeseen koulutuksen saaja (joka on tyypillisesti EU:n kansalainen/asukas) mutta ei kouluttajaa (joka on tyypillisesti muun kuin EU-maan kansalainen/asukas). Tämä muodostaisi perusteettoman porsaanreiän. Tämän vuoksi näyttää olevan välttämätöntä ulottaa tuomiovalta rikoksiin, joihin ovat syyllistyneet terrorismiin liittyvän koulutuksen antajat kansalaisuudesta riippumatta, koska tällaisella toiminnalla on mahdollisia vaikutuksia unionin alueella ja koska terrorismiin liittyvän koulutuksen antamisen ja vastaanottamisen välillä on kiinteä aineellinen yhteys.

V osasto: Terrorismin uhrien suojelua, tukemista ja oikeuksia koskevat säännökset

Kuten direktiiviehdotuksen johdanto-osan 16 kappaleessa täsmennetään, tässä osastossa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan ”terrorismin uhreihin” uhrien oikeuksia koskevan direktiivin määritelmän mukaisesti. Lisäarvo tämän määritelmän sisällyttämisestä direktiiviin syntyy siitä, että sillä muistutetaan terrorismirikoksen johdosta kuolleiden uhrien omaisista ja selvennetään heidän asemaansa. Koska terrorismirikokset aiheuttavat usein kuolonuhreja, on tärkeää selventää, että tällaisten rikosten välittömien kuolonuhrien omaiset, joille aiheutuu vahinkoa kyseisen henkilön kuolemasta, rinnastetaan välittömiin uhreihin ja voivat nauttia samoja oikeuksia. Direktiiviehdotuksen mukaan terrorismin uhrit rajataan henkilöihin, joille on aiheutunut haittaa suoraan direktiivin 3 artiklassa luetelluista terrorismirikoksista. Terrorismin uhrin määritelmän ei tulisi kattaa muita tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia rikoksia, etenkään terroristiryhmään tai terroritoimintaan liittyviä rikoksia, koska ne ovat luonteeltaan pikemminkin valmistelevia eivätkä johda välittömiin uhreihin.

22 artikla: Terrorismin uhrien suojelu ja auttaminen

Ensimmäinen kohta sisältyi jo puitepäätöksen 2002/475/YOS 10 artiklan 1 kohtaan. Se velvoittaa jäsenvaltiot huolehtimaan siitä, että direktiivissä tarkoitettujen rikosten tutkinta tai niistä syytteeseenpano ei edellytä rikoksen uhrin ilmoitusta tai syytettä ainakaan silloin, jos rikos on tehty kyseisen jäsenvaltion alueella.

Euroopan unionin lähestymistavassa terrorismiin on kiinnitetty erityistä huomiota sen uhrien suojelemiseen ja auttamiseen. Heidän erityistarpeidensa vuoksi ehdotetaan, että 2 kohdassa selvennetään, mitä toimenpiteitä jäsenvaltioiden olisi näihin tarpeisiin vastaamiseksi toteutettava, tarkentamalla tällä hetkellä puitepäätöksen 2002/475/YOS 10 artiklan 2 kohdassa säädettyä jäsenvaltioiden velvoitetta toteuttaa tarvittaessa kaikki mahdolliset toimenpiteet asianmukaisen avun takaamiseksi.

Uhrien oikeuksia koskevaa direktiiviä sovelletaan kaikkiin rikosten uhreihin luokittelematta uhreja millään tavalla. Uhrien oikeuksia koskevassa direktiivissä kuitenkin todetaan, että tietyillä uhreilla on erityisiä suojelutarpeita, joita olisi arvioitava yksilöllisesti, ja että erityistä huomiota on kiinnitettävä sellaisiin uhreihin, joille on aiheutunut huomattavaa vahinkoa muun muassa rikoksen vakavuuden vuoksi. Terrorismin uhrit olisi otettava tässä yhteydessä asianmukaisesti huomioon.

Uhrien oikeuksia koskevassa direktiivissä ei määritellä tarkemmin, miten otetaan huomioon terrorismin uhrien erityistarpeet. Terrorismin uhrit tarvitsevat erityisesti asianmukaista tukea ja apua. Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että terrorismin uhreille tarjotaan hyvin organisoitua ja ammattimaista kriisiapua välittömästi terrori-iskun jälkeen ja niin kauan kuin tarpeellista. Eloon jääneet terrorismin uhrit kuvaavat tällaista välitöntä apua usein ”pelastuksekseen”. Lisäksi koska terrorismin uhrit todennäköisesti kärsivät traumaperäisestä stressireaktiosta ja muista traumaattisista oireista, on olennaisen tärkeää tarjota heille psykososiaalista tukea niin kauan kuin on tarpeen kussakin tapauksessa. Ehdotetussa säännöksessä säädetään tällaisista pätevistä tukipalveluista.