Useat muut strategiat ja toimintasuunnitelmat edistävät oikeudenmukaista vihreää siirtymää. Vuoden 2020 Euroopan osaamisohjelman tavoitteena on antaa henkilöille mahdollisuus oppia ja varmistaa, että heidän taitonsa soveltuvat vihreään ja digitaaliseen siirtymään. Komissio ilmoittaa osaamisohjelmassa toimista, joilla tuetaan vihreän siirtymän edellyttämien taitojen hankkimista, mukaan lukien yksilölliset oppimistilit, eurooppalainen lähestymistapa mikrotutkintoihin ja ympäristön kestävyyttä edistävä oppiminen. Osaamissopimuksen tavoitteena on saada yksityiset ja julkiset sidosryhmät toteuttamaan konkreettisia toimia työmarkkinoilla olevien ihmisten täydennys- ja uudelleenkoulutusta varten ja tarvittaessa yhdistämään ponnistelut kumppanuuksien avulla. Marraskuun 2021 lopussa oli perustettu viisi tällaista kumppanuutta, joissa sitouduttiin 1,5 miljoonan henkilön täydennys- ja uudelleenkoulutukseen tulevina vuosina. Marraskuun 2021 loppuun mennessä osaamissopimukseen oli koottu yli 500 jäsentä, esimerkiksi alakohtaisia liiketoimintaorganisaatioita, suuria ja pieniä yrityksiä, yliopistoja, ammatillisen koulutuksen tarjoajia, työmarkkinaosapuolia, kauppakamareita, alue- ja paikallisviranomaisia sekä julkisia ja yksityisiä työvoimapalveluja. Päivitetyssä Euroopan uudessa teollisuusstrategiassa tuetaan työpaikkojen luomista vihreässä taloudessa. Siinä pidetään tärkeinä esimerkiksi osaamiseen tehtäviä investointeja, joustavia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua edistävää yhteistyötä sekä vihreiden työpaikkojen luomista muun muassa erilaisten Euroopan laajuisten allianssien kautta. Näitä ovat esimerkiksi akkualaa, puhdasta vetyä, kiertomuovia ja raaka-aineita koskevat allianssit. Uudella kuluttaja-asioiden toimintaohjelmalla pyritään tukemaan vihreää siirtymää toimenpiteillä, jotka voimaannuttavat, tukevat ja antavat kaikille kuluttajille heidän taloudellisesta tilanteestaan riippumatta mahdollisuuden osallistua aktiivisesti vihreään siirtymään edellyttämättä tietynlaista elämäntapaa ja ilman sosiaalista syrjintää.

Jäsenvaltiot laativat energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta annetun asetuksen puitteissa yhdennetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat, jotka kattavat kymmenen vuoden ajanjakson ja joissa otetaan huomioon pitkän aikavälin näkökulma ja energiaunionin viisi ulottuvuutta: energiavarmuus, energian sisämarkkinat, energiatehokkuus, hiilestä irtautuminen sekä tutkimus, innovointi ja kilpailukyky. Kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat on saatettava ajan tasalle viiden vuoden kuluessa suunnitelman ensimmäisestä toimittamisesta ja sen jälkeen kymmenen vuoden välein. Energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta annetun asetuksen (EU) 2018/1999 3 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti jos jossakin jäsenvaltiossa havaitaan, että merkittävä määrä sen kotitalouksista on energiaköyhyydessä, sen olisi sisällytettävä suunnitelmaansa kansallinen ohjeellinen tavoite energiaköyhyyden vähentämiseksi, mukaan lukien aikataulu tavoitteiden saavuttamiseksi ja toimenpiteet, joilla paneudutaan energiaköyhyyteen, sekä muut asiaa koskevat kansalliset ohjelmat. Vaikka useat jäsenvaltiot ovat laatineet energiaköyhyyden torjumiseksi ja/tai haavoittuvassa asemassa olevien kuluttajien tukemiseksi konkreettisia aloitteita, joilla voidaan myös puuttua ilmastopolitiikan vaikutusten mahdolliseen jakautumiseen, komission vuonna 2020 tekemässä lopullisten kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien arvioinnissa todettiin, että ”jäsenvaltioiden suuren enemmistön on vielä selkiytettävä strategioitaan ja tavoitteitaan ja otettava eri alat niissä paremmin huomioon, jotta ne voivat havaita ja mitata energiakäänteen sosiaalisia ja työllisyyteen ja osaamiseen liittyviä vaikutuksia sekä muita jakautumavaikutuksia ja miettiä, miten näihin haasteisiin voidaan vastata”.

Komission vuosien 2019–2024 poliittisten suuntaviivojen mukaisesti Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevassa toimintasuunnitelmassa korostetaan, että osana uutta ”sosiaalista sääntökirjaa” sosiaalisia oikeuksia on lujitettava ja Euroopan sosiaalista ulottuvuutta on vahvistettava kaikissa unionin politiikoissa perussopimuksissa – erityisesti SEU-sopimuksen 3 artiklassa ja SEUT-sopimuksen 9 artiklassa – vahvistetulla tavalla. Näin päästään kohti vihreämpää ja digitaalisempaa, Euroopan kukoistuksen mahdollistavaa vuosikymmentä. Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaan kestävä kehitys olisi sisällytettävä kaikkiin EU:n politiikkoihin, erityisesti pyrkimällä vihreään rahoitukseen ja ympäristösijoittamiseen sekä turvaamalla oikeudenmukainen siirtymä.

Jotta vihreän siirtymän työllistämismahdollisuuksia ja sosiaalista potentiaalia voidaan hyödyntää täysipainoisesti, on erittäin tärkeää käyttää kaikkia saatavilla olevia välineitä ja ottaa käyttöön oikeat liitännäistoimet EU:ssa ja jäsenvaltioissa sekä alue- että paikallistasolla. Toisaalta hyvin suunniteltujen työllisyys- ja sosiaalipoliittisten liitännäistoimien puuttuessa syntyy sosioekonomisia riskejä. Siksi on tärkeää, että vastuussa olevat viranomaiset ottavat käyttöön asianmukaiset toimintalinjat heikentämättä siirtymään tarvittavia investointien ja kulutuksen muutosten kannustimia. Tällaisiin mekanismeihin olisi liitettävä toimenpiteitä, joilla varmistetaan osallistava hallinto ja niiden tahojen aktiivinen osallistuminen, joihin vihreä siirtymä vaikuttaa eniten.

Oikeudenmukaisuus ja solidaarisuus ovat Euroopan vihreän kehityksen ohjelman olennaisia periaatteita. Jäsenvaltiot ovat hyväksyneet kansainvälisellä tasolla erityisesti YK:n kestävän kehityksen tavoitteet ja Pariisin sopimuksen, jonka mukaan ”on ehdottoman tärkeää varmistaa työvoiman oikeudenmukainen siirtyminen ja luoda ihmisarvoista työtä sekä hyvälaatuisia työpaikkoja”. Tämä vahvistetaan samalla tavoin kuin Pariisin sopimuksen 2 artiklan 1 kohdassa, Eurooppa-neuvoston strategisessa ohjelmassa vuosiksi 2019–2024, eurooppalaisen ilmastolain 2 artiklan 2 kohdassa ja Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) suuntaviivat, jotka koskevat oikeudenmukaista siirtymää ympäristön kannalta kestäviin talouksiin ja yhteiskuntiin kaikille (Guidelines for a just transition towards environmentally sustainable economies and societies for all), tarjoavat myös kansainvälisesti vakiintuneen politiikkakehyksen oikeudenmukaiselle siirtymälle. Lisäksi jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet hyväksyivät vuonna 2018 Katowicessa COP-24-ilmastokokouksessa hyväksytyn Sleesian julkilausuman yhteisvastuusta ja oikeudenmukaisesta siirtymästä sekä vuonna 2021 Glasgow’ssa COP-26-ilmastokokouksessa hyväksytyn julkilausuman kansainvälisestä tuesta oikeudenmukaista siirtymää edistäville olosuhteille.

Euroopan vihreän kehityksen ohjelma käynnisti uuden strategian, jonka tavoitteena on tehdä Euroopan unionista kestävä, oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jolla on moderni, kiertotalouteen perustuva ja kilpailukykyinen talous ja jossa kasvihuonekaasujen nettopäästöistä pyritään eroon vuoteen 2050 mennessä. Siinä korostetaan komission sitoutumista ilmastonmuutoksen ja ympäristön pilaantumisen torjuntaan sekä ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen, jäljempänä ’Pariisin sopimus’, mukaisesti asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen, jotta maapallon lämpötilan nousu jäisi selvästi alle 2 celsiusasteen – se pyritään rajoittamaan 1,5 celsiusasteeseen. Jos ilmasto- ja ympäristöpolitiikan toimet jätetään toteuttamatta, ihmisille, erityisesti haavoittuvassa asemassa oleville, aiheutuisi elintasoon, terveyteen ja hyvinvointiin liittyviä merkittäviä seurauksia. Nollanettopäästöihin siirryttäessä on varmistettava oikeudenmukainen siirtymä. Se on olennainen osa vihreän kehityksen ohjelmaa, jossa korostetaan, ettei yhtäkään ihmistä tai aluetta saa jättää jälkeen muista.

Ehdotettu toimintatapa on ehdotus neuvoston suositukseksi, jossa kunnioitetaan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. Se rakentuu voimassa olevalle EU:n lainsäädännölle ja kuuluu niihin toimintatapoihin, jotka ovat käytettävissä EU:n toimiin työllisyyden ja sosiaalipolitiikan alalla. Siinä vahvistetaan toimenpiteet, joita jäsenvaltioiden on tarkasteltava, ja tarjoaa vankan perustan tämän alan yhteistyölle Euroopan unionin tasolla siten, että jäsenvaltioiden toimivalta asiaankuuluvilla politiikan aloilla otetaan täysin huomioon.

Vaikka jokaisen jäsenvaltion on edistettävä päästövähennystavoitteen nostamista, erilaiset lähtökohdat ja erilaiset valmiudet otetaan huomioon. Taakanjakoasetuksen kaltaisilla välineillä pyritään jakamaan toimet tasapuolisesti jäsenvaltioiden kesken jäsenvaltioiden ja alueiden välisen solidaarisuuden varmistamiseksi. Modernisaatiorahastosta tuetaan kymmenen pienituloisen EU:n jäsenvaltion siirtymistä ilmastoneutraaliuteen auttamalla niitä nykyaikaistamaan energiajärjestelmänsä ja parantamaan energiatehokkuutta. Oikeudenmukaisen siirtymän rahasto on suunniteltu vastaamaan vihreän siirtymän sosiaalisiin ja taloudellisiin vaikutuksiin keskittyen alueisiin, toimialoihin ja työntekijöihin, jotka kohtaavat suurimmat haasteet siirtymän aikana.

Sosiaalinen oikeudenmukaisuus on sisällytetty lainsäädäntöehdotusten suunnitteluun 55-valmiuspaketissa. Erityisesti energiaverodirektiivin ehdotettu tarkistaminen tarjoaa mahdollisuuden vapauttaa tilapäisesti haavoittuvassa asemassa olevat kotitaloudet korkeammista energiaveroista. Energiatehokkuusdirektiivin ja rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiivin ehdotetulla uudelleenlaatimisella ja uusiutuvaa energiaa koskevan direktiivin ehdotetulla tarkistamisella edistetään energiansäästöjä, joilla voidaan merkittävästi vähentää energiaköyhyyttä. Lisäksi energiatehokkuus etusijalle ‑periaatteen soveltamisella varmistetaan, että taloudellisesti heikommassa asemassa olevat ryhmät hyötyvät siitä, että energiatehokkuusratkaisuja pidetään ensisijaisena kriteerinä politiikka-, suunnittelu- ja investointipäätöksissä sekä muilla politiikan aloilla. Energiatehokkuusdirektiivin uudelleenlaatimista koskeva ehdotus sisältää lisäksi erityisen velvoitteen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on tuettava energiaköyhiä ja haavoittuvassa asemassa olevia kotitalouksia energiansäästöjen aikaansaamiseksi. Ehdotetulla vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuuria koskevalla asetuksella varmistetaan, että päästöttömien ajoneuvojen lataus- ja tankkausinfrastruktuuri on käytössä kaikkialla Euroopassa ja kaikkien saatavilla.

Tähän asiakirjaan liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitetään yleiskatsaus ja käsitellään suositeltuja poliittisia toimia tukevia tietoja. Se perustuu analyyseihin, jotka on esitetty vuoden 2030 ilmastotavoitetta koskevan tiedonannon liitteenä olevissa asiaankuuluvissa vaikutustenarviointiraporteissa ja 55-valmiuspaketin aloitteissa. Siihen on sisällytetty uutta tietoa Euroopan komission tekemistä täydentävistä analyyseista, kuten energiaköyhyyden indikaattorien päivityksistä tuloryhmittäin niiden jäsenvaltioiden osalta, joiden vuotta 2020 koskevat tiedot ovat saatavilla EU:n tulo- ja elinolotilastojen tietokannassa. Siihen on myös sisällytetty syksyllä 2021 järjestetyistä kohdennetuista kuulemisista saatu palaute. Euroopan komissio kuuli muun muassa jäsenvaltioita, työmarkkinaosapuolia, kansalaisyhteiskuntaa, myös nuoria, sekä työmarkkinoiden analyysien, sosiaalipolitiikan ja oikeudenmukaisen siirtymän alan asiantuntijoita.

Asiantuntijoiden kanssa tarkasteltujen tärkeimpien tutkimustulosten mukaan odotettavissa oleva vaikutus on kokonaisuudessaan yleisesti myönteinen ja työllisyyden ennustetaan kasvavan energiansäästön, rakentamisen ja uusiutuvien energialähteiden aloilla myös matalan ja keskitason osaamistason työntekijöiden keskuudessa. Työntekijöiden määrän odotetaan sen sijaan vähenevän ja palkkojen laskevan teollisuudenaloilla, jotka ovat energiaintensiivisiä ja joilla hiilidioksidipäästöjä on vaikea vähentää. Täydennys- ja uudelleenkoulutukseen on näin ollen investoitava merkittävästi.

(6)Oikeudenmukaisuus ja solidaarisuus ovat unionin vihreään siirtymään tähtäävän politiikan perusperiaatteita ja sen laajan ja jatkuvan julkisen tuen edellytys. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa korostetaan, että siirtymän on oltava oikeudenmukainen ja osallistava, ihmiset on asetettava etusijalle ja on kiinnitettävä erityistä huomiota niiden alueiden, teollisuudenalojen, työntekijöiden, kotitalouksien ja kuluttajien tukemiseen, jotka kohtaavat suurimmat haasteet. Lisäksi tiedonannossa Vahva sosiaalinen Eurooppa oikeudenmukaisten siirtymien toteuttamiseksi korostetaan, että Euroopan vihreän kehityksen ohjelman täytäntöönpano antaa Euroopalle välineet pyrkiä pidemmälle sikäli kuin on kyse ylöspäin tapahtuvasta lähentymisestä, sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta ja yhteisestä vauraudesta.

(3)Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa esitetään strategia, jonka mukaan unionista tulee ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa ja kestävä, oikeudenmukaisempi ja vauraampi yhteiskunta, joka kunnioittaa maapallon kestävyyden rajoja. Oikeudenmukaisen siirtymän tarve on olennainen osa vihreän kehityksen ohjelmaa, jossa korostetaan, ettei yhtäkään ihmistä tai aluetta saa jättää jälkeen muista. Eurooppalaisessa ilmastolaissa asetetaan sitova unionin laajuinen tavoite ilmastoneutraaliudesta vuoteen 2050 mennessä ja sitova välitavoite kasvihuonekaasujen nettopäästöjen vähentämisestä unionin sisäisesti vähintään 55 prosentilla vuoden 1990 tasosta vuoteen 2030 mennessä. Vuoteen 2030 ulottuvan kahdeksannen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteena on myös suojella, hoitaa ja lisätä unionin luonnonpääomaa sekä suojella kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja vaikutuksilta.

(9)Vihreän siirtymän vaikutukset elinkeinoelämään ja työllisyyteen vaihtelevat toimialojen, ammatin, alueen ja maan mukaan, mikä merkitsee työpaikkoihin liittyviä muutoksia eri toimialoilla ja teollisuusekosysteemeissä sekä sitä, että työvoimaa uudelleenkohdennetaan merkittävästi niiden välillä. Yritysten, toimialojen ja ekosysteemien rakenneuudistus ja sopeuttaminen edellyttävät uusien liiketoimintamallien kehittämistä ja merkittävää työvoiman uudelleenkohdentamista eri toimialojen ja alueiden välillä. On odotettavissa, että työpaikkoja menetetään esimerkiksi kaivostoiminnassa tai fossiilisiin polttoaineisiin perustuvassa energiantuotannossa sekä osissa autoteollisuutta. Kierrätysarvon säilyttämistä koskevassa toiminnassa, kestävässä liikenteessä ja energiantuotannossa pitäisi puolestaan syntyä uusia työmahdollisuuksia. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi noudatettava yksityiskohtaisia lähestymistapoja, joissa keskitytään asianomaisiin yksittäisiin alueisiin ja ekosysteemeihin, yhteistyössä työmarkkinaosapuolten ja/tai paikallis- ja alueviranomaisten ja sidosryhmien kanssa.

(10)Vihreä siirtymä voi osaltaan lisätä tuloja ja vähentää eriarvoisuutta ja köyhyyttä yleisesti, kun luodaan laadukkaita työmahdollisuuksia kaikille ja toteutetaan toimenpiteitä, joilla lievennetään ja ehkäistään energiaköyhyyttä ja liikenneköyhyyttä. Se voi siten auttaa torjumaan olemassa olevaa sosioekonomista eriarvoisuutta ja sosiaalista syrjäytymistä, parantamaan terveyttä ja hyvinvointia sekä edistämään tasa-arvoa. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä tiettyihin väestöryhmiin, erityisesti niihin, jotka ovat jo ennestään haavoittuvassa asemassa. Näihin sisältyvät erityisesti pieni- ja keskituloiset kotitaloudet, jotka käyttävät suuren osan tuloistaan välttämättömiin palveluihin, kuten energiaan, liikenteeseen ja asumiseen, mikroyritykset sekä pienet ja keskisuuret yritykset. Mallinnuksen tulokset osoittavat, että ympäristöverojen progressiivisuus tai regressiivisyys riippuu suurelta osin verotuksellisten keinojen suunnittelusta, esimerkiksi siitä, missä määrin tuloverojen leikkaukset tai muut tulojen kierrätysvaihtoehdot kohdistetaan pienituloisiin.

(11)Kierrätysarvon säilyttämistoimet (mukaan lukien korjaukseen, uudelleenkäyttöön ja uudelleenvalmistukseen sekä palvelullistamiseen liittyvät liiketoimintamallit) voivat edistää tavaroiden ja palvelujen kohtuuhintaista ja kestävää saatavuutta. Ne luovat myös työpaikkoja ja mahdollisuuksia eri pätevyystasoilla – myös naisille, vammaisille ja haavoittuvassa asemassa oleville ryhmille – näillä aloilla toimivissa yhteisötalouden yrityksissä. Välttämällä uusia hankintoja ne vähentävät merkittävästi hiilidioksidipäästöjä, ja luodut työpaikat ovat sellaisten tuotteiden läheisyydessä, joita on ylläpidettävä tai kunnostettava tai joita jaetaan.

(12)EU:n tulo- ja elinolotilastojen vuosia 2019–2020 koskevien viimeisimpien saatavilla olevien tietojen mukaan energiaköyhyys vaikutti noin kahdeksaan prosenttiin EU:n väestöstä eli yli 35 miljoonaan henkilöön, jotka eivät kyenneet pitämään kotiaan riittävän lämpimänä. Erot olivat merkittäviä jäsenvaltioiden ja eri tuloryhmien välillä. Energiaköyhyyden seurantakeskus arvioi, että yli 50 miljoonaa Euroopan unionin kotitaloutta kärsii energiaköyhyydestä. Energiaköyhyys, joka johtuu alhaisista tuloista, siitä, että suuri osuus käytettävistä olevista tuloista kuluu energiaan, ja heikosta energiatehokkuudesta, on ollut unionin merkittävä haaste jo jonkin aikaa. Tämä köyhyyden muoto vaikuttaa pienituloisten kotitalouksien lisäksi monen jäsenvaltion alemman keskitulotason kotitalouksiin. Myös kotitaloudet, joiden energiatarpeet ovat keskimääräistä suuremmat, kuten lapsiperheet, vammaiset ja ikääntyneet, ovat alttiimpia energiaköyhyydelle ja sen vaikutuksille. Energiaköyhyys vaikuttaa myös erityisesti naisiin, etenkin yksinhuoltajiin ja ikääntyneisiin naisiin. Energiaköyhyyden lisäksi yhä useammin tunnustetaan liikenneköyhyyden käsite, jos tietyt väestöryhmät eivät kykene saavuttamaan sosiaalisesti ja aineellisesti välttämätöntä liikennepalvelujen tasoa. Ilman oikeita liitännäistoimenpiteitä energia- ja liikenneköyhyyden lieventämiseksi ja ehkäisemiseksi tällaiset riskit lisääntyvät erityisesti siksi, että päästökustannukset sisällytetään hintojen muodostukseen, tai siksi, että tehokkaampiin ja vähemmän päästöjä aiheuttaviin vaihtoehtoihin sopeutumisesta aiheutuu kustannuksia.

(13)Sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja solidaarisuutta koskevat periaatteet sisältyvät kiinteästi ilmasto-, energia- ja ympäristökehysten suunnitteluun unionin tasolla, myös aiheuttamisperiaatteen ja jäsenvaltioiden välisen taakanjaon kautta. Ne sisältyvät myös joihinkin päästökauppajärjestelmän päästöoikeuksien uudelleenjakotoimiin solidaarisuuden, kasvun ja yhteenliitäntöjen edistämiseksi unionissa. Niitä sovelletaan modernisaatiorahastossa, joka tukee vähävaraisimpien jäsenvaltioiden merkittäviä investointitarpeita energiajärjestelmiensä nykyaikaistamiseksi. Lisäksi EU:n energiapolitiikkaa koskevat lainsäädäntöpuitteet tarjoavat jäsenvaltioille välineet, joilla varmistetaan energiaköyhien ja haavoittuvassa asemassa olevien kotitalousasiakkaiden suojelu ja vältetään samalla markkinoiden vääristymät. Vaikka näillä välineillä voidaan edistää vihreää siirtymää, niiden tarkoituksena on tarjota keinot tarvittavan suojelun varmistamiseksi yleisemmin, kuten äskettäin annetussa tiedonannossa Miten vastata energian hintojen nousuun: toiminta- ja tukivälineistö esitetään. Lisäksi sosiaalisen ilmastorahaston perustaminen auttaisi sellaisia haavoittuvassa asemassa olevia kotitalouksia, liikennepalvelujen käyttäjiä ja mikroyrityksiä, joille aiheutuu vaikutuksia tieliikenteessä ja rakennuksissa käytettävien polttoaineiden päästökaupan käyttöönotosta. Tästä rahastosta voidaan käyttää 72,2 miljardia euroa kaudella 2025–2032. Rahasto helpottaa sosiaalisiin vaikutuksiin puuttumista toimenpiteillä ja investoinneilla, joilla pyritään vähentämään riippuvuutta fossiilisista polttoaineista. Tämä saadaan aikaan parantamalla rakennusten energiatehokkuutta, vähentämällä rakennusten lämmityksen ja jäähdytyksen hiilidioksidipäästöjä, mukaan lukien uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointi, sekä parantamalla pääsyä päästöttömään ja vähäpäästöiseen liikkuvuuteen ja liikenteeseen haavoittuvassa asemassa olevien kotitalouksien, mikroyritysten ja liikennepalvelujen käyttäjien hyväksi. Lisäksi voidaan käyttää tilapäistä suoraa tulotukea haavoittuvassa asemassa olevia kotitalouksia varten, mukaan lukien haavoittuvassa asemassa olevat liikennepalvelujen käyttäjät.

(14)Jäsenvaltioilla on käytettävissään erilaisia välineitä, joilla ne voivat hahmotella ja koordinoida toimiaan oikeudenmukaisen siirtymän aikaansaamiseksi. Kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa olisi arvioitava energiaköyhyydessä olevien kotitalouksien määrä ja esitettävä toimenpiteet, joita tarvitaan energiaköyhyyden sosiaalisten ja alueellisten vaikutusten ratkaisemiseksi. Alueellisissa oikeudenmukaista siirtymää koskevissa suunnitelmissa olisi yksilöitävä alueet, joille voidaan myöntää tukea oikeudenmukaisen siirtymän rahastosta vuoteen 2027 asti. NextGenerationEU-välineestä rahoitettavissa kansallisissa elpymis- ja palautumissuunnitelmissa esitetään uudistuksia ja investointeja, joilla edistetään vihreää siirtymää, osallistavaa kasvua, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta, häiriönsietokykyä ja tulevaisuudennäkymiä seuraavaa sukupolvea varten, ja niiden täytäntöönpano ulottuu vuoteen 2026 saakka.

(15)Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja erityisesti Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteiden ja politiikkojen pohjalta on mahdollista tehostaa politiikkojen suunnittelua kattavasti ja monialaisesti sekä varmistaa menojen johdonmukaisuus EU:n ja kansallisella tasolla. Komission arvioinnissa lopullisista kansallisista energia- ja ilmastosuunnitelmista todettiin, että ne tarjoavat joitakin energiaköyhyyttä koskevia indikaattoreita ja toimintalinjoja mutta niissä ei aina esitetä selkeää priorisointia oikeudenmukaisen siirtymän rahoitustarpeita varten eikä uudelleen- tai täydennyskoulutusta tai työmarkkinasopeutuksen tukemista varten. Alueellista oikeudenmukaista siirtymää koskevissa suunnitelmissa olisi keskityttävä valittuihin alueisiin, eikä niissä pitäisi esittää yleistä strategiaa ja politiikkaa oikeudenmukaista siirtymää varten kansallisella tasolla. Vaikka uudistukset ja investoinnit, joita ne tukevat ja auttavat rahoittamaan, on suunniteltu tarjoamaan pysyviä vaikutuksia, sekä alueellista oikeudenmukaista siirtymää koskevien suunnitelmien että elpymis- ja palautumissuunnitelmien voimassaoloaikaa on rajoitettu. Joitakin oikeudenmukaista siirtymää edistäviä toimia toteutetaan myös muiden ohjelmien ja aloitteiden, erityisesti koheesiopolitiikan rahastojen, yhteydessä. Ilmastotoimien sosiaalisen tuen suunnitelmilla on tärkeä tehtävä tukea heikossa asemassa olevia ryhmiä, joihin aiheutuu eniten vaikutuksia tieliikenteessä ja rakennuksissa käytettävien polttoaineiden päästökaupan käyttöönotosta.

(16)Unionin oikeudenmukaisella siirtymällä ilmastoneutraaliuteen vuoteen 2050 mennessä varmistetaan, ettei ketään, etenkään työntekijöitä ja kotitalouksia, joihin vihreä siirtymä vaikuttaa eniten ja jotka ovat jo ennestään haavoittuvassa asemassa, jätetä jälkeen. Kuten tässä suosituksessa todetaan, jäsenvaltioiden olisi otettava tätä varten käyttöön kattavia toimenpidekokonaisuuksia, vahvistettava monialaisia osatekijöitä, joilla edistetään oikeudenmukaista vihreää siirtymää, sekä hyödynnettävä optimaalisesti julkista ja yksityistä rahoitusta. Toimenpidekokonaisuuksissa olisi otettava huomioon ne henkilöt ja kotitaloudet, joihin vihreä siirtymä vaikuttaa eniten, erityisesti työpaikkojen menettämistä koskevista syistä mutta myös muuttuvien työolojen ja/tai työtehtäviin liittyvien uusien vaatimusten vuoksi, sekä ne, joille aiheutuu haitallisia vaikutuksia käytettävissä olevien tulojen, menojen ja välttämättömien palvelujen saatavuuden suhteen. Toimenpidekokonaisuuksissa olisi erityisesti – mutta ei yksinomaan – otettava huomioon osana ryhmiä, joihin vaikutukset kohdistuvat eniten, haavoittuvassa asemassa olevat ihmiset ja kotitaloudet. Näihin kuuluvat etenkin taitojensa, alueellisten työmarkkinatilanteiden tai muiden ominaispiirteidensä, kuten sukupuolen, rodun tai etnisen alkuperän, uskonnon tai vakaumuksen, vammaisuuden, iän tai sukupuolisen suuntautumisen, vuoksi työmarkkinoilta kauimmas etääntyneet ihmiset. Lisäksi haavoittuvassa asemassa oleviin henkilöihin ja kotitalouksiin voivat kuulua ne, jotka elävät köyhyydessä ja/tai energiaköyhyydessä tai ovat vaarassa joutua köyhyyteen ja/tai energiaköyhyyteen, joilla on liikkumisen esteitä tai joille asumiskustannukset muodostavat liiallisen taakan. Toimenpidekokonaisuudet olisi mukautettava paikallisiin olosuhteisiin ottaen huomioon EU:n haavoittuvimpien ja syrjäisimpien alueiden tarpeet.

(17)Laadukkaiden työpaikkojen aktiivisessa tukemisessa olisi keskityttävä auttamaan työntekijöitä, työnhakijoita, työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevia henkilöitä (NEET) ja itsenäisiä ammatinharjoittajia, joihin vihreä siirtymä vaikuttaa eniten. Erityisesti aliedustetut henkilöt, kuten naiset tai henkilöt, joilla on suhteellisesti heikommat valmiudet sopeutua muuttuviin työmarkkinaolosuhteisiin, tarvitsevat tukea työllistyvyytensä parantamiseksi ja työpaikan löytämiseksi tehokkaasta työllisyyden aktiivituesta covid-19-kriisin jälkeen (EASE-järjestelmä) annetun komission suosituksen mukaisesti. Aiempiin toimintapoliittisiin ohjeisiin perustuvien toimenpidekokonaisuuksien olisi näin ollen sisällettävä räätälöityjä toimenpiteitä, joilla tuetaan työhönottoa ja siirtymään liittyviä kannustimia, yrittäjyyttä ja laadukkaiden työpaikkojen luomista koskevia toimenpiteitä erityisesti mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten osalta ja alueilla, joihin vaikutukset kohdistuvat eniten. Niiden olisi myös edistettävä nykyisten työoloja koskevien sääntöjen tehokasta soveltamista ja täytäntöönpanoa sekä tuettava sosiaalisesti vastuullista rakenneuudistusta voimassa olevien sääntöjen ja standardien mukaisesti. Työmarkkinaosapuolilla on keskeinen rooli vihreän siirtymän haasteisiin liittyvien työllisyysvaikutusten ja sosiaalisten seurausten ratkaisemisessa vuoropuhelun avulla.

(18)Laadukkaan, osallistavan ja kaikille avoimen koulutuksen ja elinikäisen oppimisen saatavuus on olennaisen tärkeää varmistettaessa, että työvoimalla on tarvittavat taidot vihreän siirtymän aikaansaamiseksi. Oikeudenmukaisen siirtymän näkökohdat olisi näin ollen sisällytettävä kansallisten osaamisstrategioiden kehittämiseen ja täytäntöönpanoon Euroopan osaamisohjelman ja päivitetyn Euroopan uuden teollisuusstrategian mukaisesti. Myös osaamissopimuksen mukaiset osaamiskumppanuudet ovat tärkeä edistävä tekijä. Ajan tasalla olevan työmarkkinoita ja osaamista koskevan tiedon hankinta ja ennakointi, myös alueellisella, alakohtaisella ja ammatillisella tasolla, mahdollistaa asiaankuuluvien ammattikohtaisten ja monialaisten osaamistarpeiden tunnistamisen ja ennakoinnin ja on myös perusta opetussuunnitelmien mukauttamiselle vihreän siirtymän osaamistarpeisiin. Ammatillisen koulutuksen olisi tarjottava nuorille ja aikuisille, erityisesti naisille, vihreän siirtymän hallintaan tarvittavat taidot. Oppisopimuskoulutus ja palkallinen harjoittelu, mukaan lukien vahvat koulutusjaksot erityisesti nuorille, edistävät osaltaan työmarkkinoille siirtymistä, erityisesti ilmasto- ja ympäristötavoitteita edistäviä toimintoja, sekä aloja, joilla on erityisiä osaamisvajeita. Aikuisten osallistumisen lisäämistä elinikäiseen oppimiseen olisi edistettävä, jotta voidaan vastata täydennys- ja uudelleenkoulutustarpeisiin, muun muassa antamalla henkilöille mahdollisuus hakea heidän tarpeisiinsa mukautettua koulutusta ja tarjoamalla lyhytkestoisia, laadukkaita kursseja vihreää siirtymää koskevista taidoista. Tämä perustuu mikrotutkintoja koskevaan eurooppalaiseen lähestymistapaan, mikä helpottaa myös tällaisten kurssien tulosten arvottamista ja tunnustamista.

(19)Vero-, etuus- ja sosiaaliturvajärjestelmien koostumusta olisi tarkasteltava uudelleen vihreästä siirtymästä johtuvien erityistarpeiden perusteella. Tässä otetaan huomioon myös aiheuttamisperiaate ja seuraavat vaatimukset: että liitännäistoimilla ei oteta käyttöön tukia fossiilisten polttoaineiden kuluttamiseksi, että kuluttajia ei lukita tiettyyn tekniikkaan ja että kannustimia rakennusten peruskorjauksiin, lämpöenergiajärjestelmien korvaamiseen tai energiatehokkuustoimenpiteisiin ei vähennetä. Eri politiikkojen yhdistelmällä voidaan tukea haavoittuvimmassa asemassa olevia kotitalouksia ja työntekijöitä, joihin vihreä siirtymä vaikuttaa eniten. Kansallisesta ja yksilöllisestä tilanteesta riippuen tämä voi tarkoittaa esimerkiksi verotuksen siirtämistä pois työstä kohti ilmasto- ja ympäristötavoitteita energiaverodirektiivin tarkistamista koskevan ehdotuksen mukaisesti, työttömyyskorvausjärjestelmien tarkistamista ja/tai tarvittaessa väliaikaista ja kohdennettua suoraa tulotukea. Sosiaalisen suojelun ja sosiaalisen osallisuuden järjestelmiä voidaan arvioida ja tarvittaessa mukauttaa vihreän siirtymän perusteella, erityisesti toimeentuloturvan takaamiseksi etenkin työpaikasta toiseen siirtymisen aikana sekä riittävien sosiaali-, terveys- ja hoitopalvelujen tarjoamiseksi asianmukaisen sosiaalisen infrastruktuurin avulla erityisesti alueilla, joihin vaikutukset kohdistuvat eniten (esimerkiksi maaseudulla ja syrjäisillä alueilla). Tällä tavoin ehkäistään sosiaalista syrjäytymistä ja torjutaan terveysriskejä. Jotta fyysistä ja taloudellista sietokykyä ilmastonmuutoksen peruuttamattomia vaikutuksia vastaan voidaan parantaa osallistavalla tavalla, on edistettävä riskitietoisuutta, riskien vähentämistä ja riskinsiirtoratkaisuja. Tämä saadaan aikaan erityisesti lisäämällä vakuutusratkaisujen saatavuutta sekä investoimalla katastrofiriskien hallintaan ja sopeutumistoimiin, joilla vähennetään ilmastonmuutoksen fyysisiä vaikutuksia ja siten tappioita ja ilmastonsuojeluvajetta, ottaen huomioon mikroyritykset, pienet ja keskisuuret yritykset sekä maaseutualueet ja syrjäiset alueet. Katastrofiriskien hallintaa, mukaan lukien pelastuspalvelujärjestelmiä kansallisella ja EU:n tasolla, olisi vahvistettava ilmastoon liittyvien häiriöiden ehkäisemiseksi sekä niihin valmistautumiseksi ja vastaamiseksi.

(20)Kaikilla on oikeus saada laadukkaita välttämättömiä palveluja, kuten energia, liikenne, puhtaanapito, rahoituspalvelut ja digitaalinen viestintä, ja tukea tällaisten palvelujen yhdenvertaiselle saatavuudelle olisi annettava apua tarvitseville. Kaikille tarvitseville on myös tarjottava sosiaalista vuokra-asuntoa tai laadukasta asumisapua. Lisäksi pieni- ja keskituloiset kotitaloudet, heikossa asemassa olevat asiakkaat, mukaan lukien loppukäyttäjät, energiaköyhyydestä kärsivät tai sen uhkaamat ihmiset ja sosiaaliperusteisissa asunnoissa asuvat ihmiset voivat hyötyä energiatehokkuus etusijalle -periaatteen soveltamisesta. Energiankuluttajien suojelemisen ja vaikutusmahdollisuuksien lisäämisen lisäksi tarvitaan erityistoimenpiteitä energiaköyhyyden perimmäisten syiden ehkäisemiseksi ja torjumiseksi erityisesti edistämällä energiatehokkuuden parantamiseen suunnattuja investointeja, etenkin sosiaalisen asuntotarjonnan alalla, energiatehokkuudesta annetun direktiivin uudelleenlaadintaa koskevan ehdotuksen, joka hyväksyttiin 14. heinäkuuta 2021, sekä rakennusten energiatehokkuudesta annetun direktiivin uudelleenlaadintaa koskevan ehdotuksen, joka hyväksyttiin 14. joulukuuta 2021, mukaisesti. Niissä käsitellään lisäksi peruskorjauksen muita kuin taloudellisia esteitä, kuten jakautuneita kannustimia, mukaan lukien omistajien ja vuokralaisten väliset järjestelyt ja yhteisomistusrakenteet. Tässä yhteydessä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota tiettyihin energiaköyhyydelle alttiimpiin ryhmiin, kuten naisiin, vammaisiin, vanhuksiin, lapsiin ja henkilöihin, jotka kuuluvat rodulliseen tai etniseen vähemmistöön. Olemassa oleviin ja uusiin liikkuvuushaasteisiin voidaan vastata tukitoimenpiteillä ja tarvittavan infrastruktuurin, kuten joukkoliikenteen, kehittämisellä. Kestävän liikkuvuuden ja erilaisten liikennemuotojen, kuten yksityisen ja julkisen liikenteen, kohtuuhintaisuus, saavutettavuus ja turvallisuus ovat keskeisiä tekijöitä varmistettaessa, että kaikki hyötyvät vihreästä siirtymästä ja ovat osa sitä. Kaupunkiliikenteellä on tässä yhteydessä merkittävä rooli, mikä käy ilmi myös 14. joulukuuta 2021 hyväksytystä EU:n kaupunkiliikennettä koskevasta kehyksestä.

(21)Koko talouden kattavalla lähestymistavalla oikeudenmukaiseen siirtymään olisi tuettava poliittisia toimia perustuen päätöksenteon koordinointiin ja tehostettuihin toimintavalmiuksiin kaikilla tasoilla ja kaikilla asiaankuuluvilla politiikan aloilla. Siinä olisi myös annettava aktiivinen rooli alue- ja paikallisviranomaisille, työmarkkinaosapuolten osallistumiselle kaikilla tasoilla ja kaikissa vaiheissa sekä kansalaisyhteiskunnan ja sidosryhmien tehokkaalle ja vaikuttavalle osallistumiselle. Tällaisella koordinoinnilla ja osallistumisella voitaisiin varmistaa, että Euroopan vihreän kehityksen ohjelman oikeudenmukaisuutta ja solidaarisuutta koskevat periaatteet sisällytetään alusta alkaen politiikan suunnitteluun, täytäntöönpanoon ja seurantaan. Tämä tarjoaa perustan vihreää siirtymää edistävien osallistavien politiikkojen laajalle ja pitkäjänteiselle tuelle.

(22)Vahva tietopohja on keskeisessä asemassa, kun otetaan käyttöön vakaalla pohjalla olevaa sosiaali- ja työmarkkinapolitiikkaa, jolla varmistetaan oikeudenmukainen ja osallistava siirtymä. Tältä osin määritelmien, käsitteiden, luokitusten ja menetelmien asteittainen yhdenmukaistaminen ja johdonmukaisuus, erityisesti energiaköyhyydestä annetun komission suosituksen (EU) 2020/1563 perusteella, helpottaa arviointeja ja niiden vertailtavuutta. Tutkimuksen ja innovoinnin alan lisätoimenpiteillä voidaan täydentää tietopohjaa, jota voidaan hyödyntää politiikassa ja julkisessa keskustelussa. Vuoropuhelu suuren yleisön ja keskeisten sidosryhmien kanssa esimerkiksi arviointien tuloksista, ennakoinnista ja seurannasta voi puolestaan edistää päätöksentekoa ja lisätä osallisuutta.

(23)Asianmukaisia yksityiskohtaisia ja korkealaatuisia tietoja ja indikaattoreita tarvitaan erityisesti ilmastonmuutospolitiikan työllisyys-, sosiaali- ja jakaumavaikutusten arvioimiseksi. Tällaiset tiedot ja indikaattorit eivät ole tällä hetkellä kokonaisuudessaan saatavilla. Vaikka esimerkiksi energiaköyhyyden mittaamisessa on edistytty jonkin verran, liikenneköyhyyden arvioimiseksi voitaisiin kehittää indikaattoreita. Seurantaa ja arviointia voidaan vahvistaa useilla toimilla, joissa keskitytään indikaattoreihin, tulostauluihin sekä pienimuotoisiin pilottihankkeisiin ja politiikkakokeiluihin. Toimet voivat perustua olemassa oleviin tulostauluihin, kuten sosiaali-indikaattoreiden tulostauluun ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tulostauluun, tai niissä voidaan hyödyntää niitä. Tulostauluihin sisältyy merkityksellistä tietoa oikeudenmukaista siirtymää koskevan politiikan erityisistä näkökohdista.

(24)Lisäksi julkisen ja yksityisen rahoituksen optimaalinen ja tehokas käyttö sekä kaikkien saatavilla olevien resurssien mobilisointi ja tehokas hyödyntäminen ovat erityisen tärkeitä vihreästä siirtymästä johtuvien merkittävien investointitarpeiden vuoksi. Unionin tasolla asiaankuuluvia toimia tuetaan EU:n talousarvion ja NextGenerationEU-välineen kautta. Ne toteutetaan seuraavien välineiden puitteissa: elpymis- ja palautumistukiväline, oikeudenmukaisen siirtymän mekanismi, mukaan lukien oikeudenmukaisen siirtymän rahasto (JTF-rahasto), Euroopan sosiaalirahasto plussa (ESR+), Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR), koheesiorahasto, koheesiota ja Euroopan alueita tukeva elpymisapu (REACT-EU-väline), Erasmus+-ohjelma ja Euroopan globalisaatiorahasto (EGR), Life-ohjelma, Horisontti Eurooppa ‑puiteohjelma, modernisaatiorahasto, sosiaalinen ilmastorahasto ja yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) rahastot. Lisäksi komissio tukee jäsenvaltioita teknisen tuen välineellä, joka tarjoaa räätälöityä teknistä asiantuntemusta uudistusten suunnitteluun ja täytäntöönpanoon, mukaan lukien niiden, jotka edistävät oikeudenmukaista siirtymää kohti hiilineutraaliutta.

(25)Talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso on EU:n talous- ja työllisyyspolitiikan koordinointikehys, myös kun kyse on vihreään ja digitaaliseen siirtymään liittyvistä taloudellisesti ja sosiaalisesti merkittävistä näkökohdista. Sillä on elpymisvaiheessa ja vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen edistämisessä edelleen tämä rooli. Se rakentuu kilpailukykyisen kestävyyden neljän ulottuvuuden ympärille kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisesti. Komissio seuraa eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa tarkasti sosioekonomisia tuloksia ja vaikutuksia sekä ehdottaa tarvittaessa kohdennettuja maakohtaisia suosituksia sen varmistamiseksi, ettei ketään jätetä jälkeen. Ensisijaisena tavoitteena on, että suositus täydentää elpymis- ja palautumistukivälineestä tuettuja toimenpiteitä. Tämän suosituksen seuranta tapahtuu siksi eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä ja perustuu asianmukaisiin arviointeihin, poliittisten vaikutusten arviointiin ja tässä suosituksessa annettujen ohjeiden täytäntöönpanotilanteeseen.

(26)Lisäksi jäsenvaltioiden olisi osana kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmiensa luonnosta (vuonna 2023) ja lopullista päivitystä (vuonna 2024) hallintoasetuksen 14 artiklan mukaisesti hyödynnettävä tätä suositusta tarkastellakseen työllisyyden, sosiaalisten ja jakeluun liittyvien vaikutustenarviointien ja oikeudenmukaista siirtymää koskevien näkökohtien sisällyttämistä energiaunionin viiteen ulottuvuuteen ja tehostettava edelleen poliittisia toimenpiteitä näiden vaikutusten tarkastelemiseksi keskittyen erityisesti energiaköyhyyteen.

(27)Lisäksi tämän suosituksen täytäntöönpanon seuranta voi perustua olemassa olevaan näyttöön vakiintuneissa monenvälisissä valvontaprosesseissa erityisesti eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa. Neuvosto tai komissio voi pyytää Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 150 ja 160 artiklan mukaisesti työllisyyskomiteaa ja sosiaalisen suojelun komiteaa tarkastelemaan tämän suosituksen täytäntöönpanoa toimivaltaansa kuuluvilla aloilla komission asianmukaisen raportoinnin ja muun monenvälisen valvonnan perusteella. Komissio pyrkii näiden seikkojen perusteella parantamaan tietojen saatavuutta, päivittämään, kehittämään ja käyttämään puitteita ja metodologista ohjausta, muun muassa energiaköyhyyden ja liikenneköyhyyden sekä ympäristöön liittyvän eriarvoisuuden mittaamiseksi sekä poliittisten toimenpiteiden tehokkuuden ja tosiasiallisten vaikutusten arvioimiseksi.

ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN: