KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMELLE

Euroopan unionin konsolidoitu tilinpäätös – varainhoitovuosi 2019

(2020/C 384/01)

SISÄLLYSLUETTELO

JOHDANTO 2

EUROOPAN UNIONIN POLIITTINEN KEHYS JA RAHOITUSKEHYS, HALLINTO JA VASTUUVELVOLLISUUS 3

KONSOLIDOITUUN TILINPÄÄTÖKSEEN LIITETTY ILMOITUS 10

VARAINHOITOVUODEN 2019 TÄRKEIMPIÄ TAPAHTUMIA 11

KONSOLIDOIDUT TILINPÄÄTÖSLASKELMAT JA LIITETIEDOT 13

TASE 14

TUOTTO- JA KULULASKELMA 15

RAHAVIRTALASKELMA 16

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA 17

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT 18

TILINPÄÄTÖKSEN SISÄLTÖ JA ANALYYSI 100

TALOUSARVION TOTEUTTAMISKERTOMUS JA LIITETIEDOT 114

SANASTO 173

LYHENTEET 177

JOHDANTO

Minulla on ilo esittää Euroopan unionin tilinpäätös varainhoitovuodelta 2019. Tilinpäätös antaa kattavan kuvan EU:n rahoituksesta ja EU:n talousarvion toteutuksesta viime vuonna ja sisältää tiedot ehdollisista veloista sekä unionin taloudellisista sitoumuksista ja muista velvoitteista. Tilinpäätöksessä selitetään keskeisiä numerotietoja ja niiden kehitystä ottaen huomioon, että unionin toimet toteutetaan usein monen vuoden aikana. Euroopan unionin konsolidoitu tilinpäätös on osa komission integroitua talous- ja vastuuvelvollisuusraportointia ja olennainen osa hyvin kehittynyttä taloudellisen vastuun järjestelmäämme.

EU:n talousarvio osoitti jälleen kerran, että se tuottaa lisäarvoa kansalaisille, yrityksille ja alueille. Sen loppusumma on noin kaksi prosenttia EU:n jäsenvaltioiden kaikista julkisista menoista. Vaikka EU:n talousarvio ei näin ole kovin suuri, se täydentää kansallisia talousarvioita ja sillä tuetaan yhteisiä poliittisia painopisteitä.

Vuoden 2019 talousarvio oli nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen toiseksi viimeinen talousarvio. Lähes kaikkien ohjelmien täytäntöönpano oli täydessä vauhdissa, lukuun ottamatta uusia ohjelmia, kuten Euroopan puolustusteollisen kehittämisohjelmaa (EDIDP), tai toimia, joiden lainsäädäntöprosessi oli päättynyt hiljattain. EU:n talousarvion maksusitoumusmäärärahat olivat yhteensä 178,8 miljardia euroa ja maksumäärärahat 159,1 miljardia euroa.

Euroopan komission toukokuussa 2018 tekemän talousarvioesityksen mukaisesti suurin osa vuoden 2019 budjettivaroista käytettiin työpaikkojen luomiseen varsinkin nuorille sekä kasvun, strategisten investointien ja taloudellisen lähentymisen tukemiseen. EU on myös tukenut toimia, joilla ratkotaan tehokkaasti muuttoliikkeestä johtuvia haasteita sekä EU:ssa että sen ulkopuolella.

Talouskasvun tukemiseen ja alueiden välisten taloudellisten erojen kaventamiseen tähtäävien toimenpiteiden osuus oli lähes puolet talousarvion sidotuista varoista. Horisontti 2020 -puiteohjelmaan kuuluvaan tutkimukseen ja innovointiin, myös suurteholaskennan alalle, kohdistettiin 12,4 miljardia euroa EU:n rahoitusta. Myös muilla aloilla talousarvio osoittautui investoinniksi tulevaisuuteen: siinä lisättiin koulutusmenoja vuoteen 2018 verrattuna 20 prosentilla Erasmus+-ohjelman osalta ja 37 prosentilla liikennettä ja digitaalista infrastruktuuria edistävän Verkkojen Eurooppa -välineen osalta. Maatalouden ja maaseudun tuki pysyi entisellään eli 57,9 miljardissa eurossa. Sillä edistetään osaltaan ilmastonmuutoksen torjuntaa ja kestävää kasvua.

Vuoden 2019 talousarviossa otettiin joustavasti huomioon muuttoliikkeeseen liittyvien kysymysten sisäinen näkökulma: turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastosta varattiin yhteensä 1,2 miljardin euron tuet ja sisäisen turvallisuuden rahastosta osoitettiin 533 miljoonaa euroa rajavalvonnan ja turvallisuuden parantamiseen. Uuden Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen osoitettiin myös yhteensä 5 miljoonaa euroa. Viraston tehtävänä on nostaa syytteitä EU:n talousarvioon kohdistuvista rikoksista, kuten petoksista, rahanpesusta ja korruptiosta.

EU:n vuoden 2019 talousarvio osoitti jo ennen koronaviruskriisiä, miten tärkeä on monivuotinen rahoituskehys, joka tarjoaa tarvittavat keinot ja joustavuuden toiminnalle ja reagoinnille tuleviin haasteisiin. Tällä joustavuudella on oma roolinsa myös seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä, joka on Euroopan elvytyssuunnitelman keskiössä.

Euroopan unionin konsolidoitu tilinpäätös laaditaan julkisen sektorin kansainvälisten tilinpäätösstandardien (International Public Sector Accounting Standards) mukaisesti. Näiden standardien noudattamiseksi komissio kehittää jatkuvasti sääntöjään ja menettelyjään, organisaatiorakennettaan ja reagointikykyään. Johdonmukainen ja tehokas raportointi varmistaa lainsäädännön noudattamisen ja lisää EU:n menoihin liittyvää vastuuvelvollisuutta. Raportointi auttaa välittämään tietoa kansalaisille ja muille sidosryhmille ja ylläpitää heidän luottamustaan Euroopan unioniin.

Johannes HAHN Budjetista ja henkilöstöstä vastaava komission jäsen

EUROOPAN UNIONIN POLIITTINEN KEHYS JA RAHOITUSKEHYS, HALLINTO JA VASTUUVELVOLLISUUS

Euroopan unioni (EU) on unioni, jolle sen jäsenvaltiot antavat toimivaltaa yhteisten tavoitteidensa saavuttamiseksi. Unionin perustana olevat arvot ovat ihmisarvon kunnioittaminen, vapaus, kansanvalta, tasa-arvo, oikeusvaltio ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, vähemmistöihin kuuluvien oikeudet mukaan luettuina. Nämä ovat jäsenvaltioille yhteisiä arvoja yhteiskunnassa, jossa vallitsevat moniarvoisuus, syrjimättömyys, suvaitsevaisuus, oikeudenmukaisuus, yhteisvastuu sekä naisten ja miesten tasa-arvo.

1. POLIITTINEN KEHYS JA RAHOITUSKEHYS

EU:n perussopimukset

Yleiset tavoitteet ja periaatteet, jotka ohjaavat Euroopan unionia ja sen toimielimiä, on määritelty perussopimuksissa. Unioni ja EU:n toimielimet voivat toimia vain sen toimivallan rajoissa, joka niille on annettu perussopimuksissa kyseisissä sopimuksissa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Niiden on noudatettava kaikessa toiminnassaan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita (1). Unionilla on tavoitteidensa saavuttamiseksi ja politiikkansa toteuttamiseksi tarvittavat taloudelliset resurssit. Komission tehtävänä on edistää unionin yleistä etua, mihin kuuluu talousarvion toteuttaminen ja ohjelmien hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.

EU pyrkii saavuttamaan perussopimuksessa vahvistetut tavoitteet useilla eri välineillä, joista yksi on EU:n talousarvio. Muita tehtäviä ovat esimerkiksi yhteinen lainsäädäntökehys ja yhteiset poliittiset strategiat.

Komission poliittiset painopisteet

Komission poliittiset painopisteet määritellään komission puheenjohtajan vahvistamissa suuntaviivoissa. Toimintansa 1. joulukuuta 2019 aloittaneella puheenjohtaja von der Leyenin johtamalla komissiolla on seuraavat kuusi päätavoitetta:

6 PÄÄTAVOITETTA

Euroopan vihreän kehityksen ohjelma

— Euroopasta ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa.

Ihmisten hyväksi toimiva talous

— Tavoitteena sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja vauraus.

Euroopan digitaalinen valmius

— Uuden sukupolven teknologioiden valjastaminen ihmisten hyväksi.

Eurooppalaisen elämäntavan edistäminen

— Yhdenvertainen unioni, jossa kaikilla on yhtäläiset mahdollisuudet.

Vahvempi EU maailmannäyttämöllä

— Unionin toimiminen kunnianhimoisemmin vahvistamalla ainutlaatuista tavaramerkkiään, joka perustuu vastuulliseen maailmanlaajuiseen johtoasemaan.

Uutta vauhtia eurooppalaiselle demokratialle

— Eurooppalaisen demokratian tukeminen, suojaaminen ja vahvistaminen.

Edellinen komissio keskittyi puheenjohtajansa Jean-Claude Junckerin asettamaan kymmeneen painopisteeseen ja Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti EU:n tuolloin laatimaan pitkän aikavälin kasvustrategiaan:

— Uutta pontta työllisyyteen, kasvuun ja investointeihin

— Yhdennetyt digitaaliset sisämarkkinat

— Joustava energiaunioni ja tulevaisuuteen suuntautuva ilmastonmuutospolitiikka

— Syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat ja lujempi teollisuuspohja

— Syvempi ja oikeudenmukaisempi talous- ja rahaliitto

— Globalisaation hallinta tasapainoisen ja edistyksellisen kauppapolitiikan avulla

— Luottamukseen ja perusoikeuksien kunnioittamiseen perustuva oikeusalue

— Kohti uudenlaista muuttoliikepolitiikkaa

— EU:sta vahvempi maailmanlaajuinen toimija

— Demokraattisen muutoksen unioni

Kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 2030

Yhdistyneiden kansakuntien syyskuussa 2015 hyväksymä kestävän kehityksen toimintaohjelma (Agenda 2030) ja siihen sisältyvät 17 kestävän kehityksen tavoitetta ovat antaneet uuden sysäyksen maailmanlaajuisille toimille, joilla pyritään kestävän kehityksen saavuttamiseen. EU oli tärkeässä asemassa Agenda 2030:n laatimisessa, mikä kuvastaa sitä, että kestävä kehitys on jo pitkään ollut Eurooppa-hankkeen ytimessä. Kestävän kehityksen tavoitteet ovat kiinteästi sidoksissa EU:n perussopimuksiin, ja ne on sisällytetty kaikkiin EU:n politiikkoihin ja aloitteisiin. EU:n talousarvio on keskeisessä asemassa, kun pyritään vastaamaan moniin kestävyyteen liittyviin haasteisiin, joita ovat esimerkiksi köyhyys, nuorisotyöttömyys, terveys ja hyvinvointi, ilmastonmuutos, biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen, kestävä energia ja muuttoliike.

Monivuotinen rahoituskehys ja meno-ohjelmat

EU:n talousarviosta tuettavat politiikkatoimet toteutetaan monivuotisen rahoituskehyksen sekä alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti, jossa määritellään meno-ohjelmat. Monivuotisessa rahoituskehyksessä esitetään, miten taloudelliset resurssit jaetaan unionin poliittisille painopisteille aikavälillä, joka on riittävän pitkä tuottaakseen tuloksia. Monivuotinen rahoituskehys tarjoaa johdonmukaisen pitkän aikavälin näkymän EU-varojen saajille ja yhteisrahoitukseen osallistuville kansallisille viranomaisille. Rahoituskehyksessä on vahvistettu vuotuiset enimmäismäärät sekä EU:n menoille kokonaisuutena että keskeisille menoluokille (otsakkeet). Otsakkeiden enimmäismäärien summa muodostaa maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärän. Monivuotisesta rahoituskehyksestä on sovittu yksimielisesti. Tämä tarkoittaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tavoitteet ja varojen käytön (talousarviositoumusten ja maksujen enimmäismäärät) Euroopan parlamentin suostumuksella. Nykyinen monivuotinen rahoituskehys kattaa ajanjakson 2014–2020.

Toimielinten välinen sopimus

Monivuotista rahoituskehystä täydentää toimielinten välinen sopimus (2), joka on Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välinen poliittinen sopimus. Vuonna 2013 SEUT-sopimuksen 295 artiklan mukaisesti tehdyn sopimuksen tarkoituksena on toteuttaa talousarviota koskevaa kurinalaisuutta, parantaa vuosittaista talousarviomenettelyä ja toimielinten välistä talousarviota koskevaa yhteistyötä sekä varmistaa moitteeton varainhoito.

Vuotuinen talousarvio

Vuotuisen talousarvion laatii komissio, ja Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät sen yleensä joulukuun puoliväliin mennessä SEUT-sopimuksen 314 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Talousarvion tasapainoperiaatteen mukaisesti kokonaistulojen ja kokonaismenojen (maksumäärärahojen) on oltava tasapainossa tiettynä varainhoitovuonna.

EU:n pääasiallisena rahoituslähteenä ovat omat varat, joita täydennetään muilla tuloilla. Omia varoja on kolmenlaisia: perinteiset omat varat (esimerkiksi tulli- ja sokerimaksut), arvonlisäveroon (alv) perustuvat omat varat ja bruttokansantuloon (BKTL) perustuvat omat varat. EU:n toiminnasta kertyvien muiden tulojen (esimerkiksi kilpailun alalla määrätyt sakot) osuus on yleensä alle 10 prosenttia kaikista tuloista. Talousarvion rahoittamiseksi tarvittava omien varojen kokonaismäärä riippuu siitä, kuinka suurta osaa kokonaismenoista ei saada katettua muilla tuloilla. Nykyisessä monivuotisessa rahoituskehyksessä omien varojen kokonaismäärä saa olla enintään 1,20 prosenttia jäsenvaltioiden yhteenlasketusta bruttokansantulosta (BKTL).

Hallinnointitavat

EU:n talousarvion toteuttamisessa käytetään kolmea hallinnointitapaa, jotka määrittelevät, miten varoja maksetaan ja hallinnoidaan:

— Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa: Komissio hallinnoi suurta osaa talousarviosta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa erityisesti rakennerahastojen ja maatalouden aloilla.

— Suora hallinnointi: Komissio myös hallinnoi ohjelmia itse ja voi myös siirtää tiettyjen ohjelmien täytäntöönpanon toimeenpanovirastoille.

— Välillinen hallinnointi: Menoja koskevia päätöksiä voidaan hallinnoida välillisesti myös muiden EU:n sisä- tai ulkopuolisten elinten välityksellä. Varainhoitoasetuksessa ja/tai valtuutussopimuksissa määritellään näiden yhteisöjen tarvittavat valvonta- ja raportointimekanismit sekä komission suorittama valvonta silloin, kun talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä siirretään kansallisille virastoille, Euroopan investointipankkiryhmälle, kolmansille maille, kansainvälisille järjestöille (esimerkiksi Maailmanpankille tai Yhdistyneille kansakunnille) tai muille yhteisöille (esimerkiksi EU:n hajautetuille virastoille tai yhteisyrityksille).

Varainhoitoasetus

Yleiseen talousarvioon sovellettava varainhoitoasetus (3) on EU:n rahoitusjärjestelmän sääntelykehykseen kuuluva keskeinen säädös. Siinä määritellään yksityiskohtaisesti EU:n talousarvion toteuttamiseen sovellettavat varainhoitosäännöt ja eri toimijoiden tehtävät sen varmistamiseksi, että rahat käytetään järkevästi ja asetetut tavoitteet saavutetaan.

2. HALLINTO JA VASTUUVELVOLLISUUS

2.1 INSTITUTIONAALINEN RAKENNE

EU:lla on toimielinjärjestelmä, jolla pyritään edistämään unionin arvoja, ajamaan unionin tavoitteita, palvelemaan unionin, sen kansalaisten ja jäsenvaltioiden etuja sekä varmistamaan unionin politiikkojen ja toimien johdonmukaisuus, tehokkuus ja jatkuvuus. Organisaatiorakenne koostuu toimielimistä, virastoista ja muista EU:n elimistä, jotka sisältyvät EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen, siltä osin kuin varainhoitoasetuksessa vahvistetut konsolidointikriteerit täyttyvät ja tilinpäätössääntöjä sovelletaan (konsolidoinnin piiriin kuuluvat yhteisöt on lueteltu liitetiedossa 9).

Euroopan parlamentti toimii yhdessä neuvoston kanssa lainsäätäjänä ja budjettivallan käyttäjänä. Komissio on poliittisesti vastuussa Euroopan parlamentille. Neuvosto myös hoitaa politiikkaan ja yhteensovittamiseen liittyviä tehtäviä Eurooppa-neuvoston määrittelemien yleisten poliittisten suuntaviivojen ja painopisteiden mukaisesti.

Komissio on vastuussa lainsäädännön suunnittelusta, valmistelusta ja ehdottamisesta, EU-politiikkojen hallinnoinnista, myös EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon seurannasta ja valvonnasta sekä EU:n rahoituksen kohdentamisesta, ja EU:n edustamisesta kansainvälisesti.

Komissio toteuttaa talousarviota suurelta osin yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. (4) Yhdessä ne varmistavat, että määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti. Asetuksissa vahvistetaan jäsenvaltioiden valvonta- ja tilintarkastusvelvoitteet talousarvion toteuttamisessa sekä niistä johtuvat tehtävät. Niissä vahvistetaan myös EU:n kunkin toimielimen tehtävät sekä erityissäännöt, jotka koskevat niiden omia menoja.

2.2 KOMISSION HALLINTORAKENNE

Euroopan komissiolla on ainutlaatuinen hallintojärjestelmä, jossa erotetaan selkeästi poliittisen ja hallinnollisen valvonnan rakenteet ja jossa taloudellinen vastuu ja muut vastuualueet on määritelty selkeästi (5).

Komission sisäinen toiminta perustuu hyvän hallintotavan keskeisiin periaatteisiin, joihin kuuluvat selkeät tehtävät ja vastuut, vahva sitoutuminen tulosjohtamiseen ja oikeudellisen kehyksen noudattamiseen, selkeät vastuumekanismit, laadukas ja osallistava sääntelykehys, avoimuus ja läpinäkyvyys sekä tiukat eettiset toimintaperiaatteet.

Komissio hoitaa tehtävänsä komission kollegion johdolla. Kollegio vahvistaa painopisteet ja kantaa poliittisen kokonaisvastuun komission työstä. Puheenjohtaja päättää komission sisäisestä organisaatiosta varmistaakseen, että komissio toimii johdonmukaisesti ja tehokkaasti kollegiaalisena elimenä. Sisäiset järjestelyt luovat vahvojen valvonta- ja hallintavälineiden rakenteen, jonka avulla komission kollegio voi kantaa poliittisen vastuun komission työstä, erityisesti sen tekemistä päätöksistä sekä perussopimusten mukaisista yhteensovitus-, täytäntöönpano- ja hallinnointitehtävistä.

Kollegio antaa talousarvion operatiivisen toteutuksen ja varainhoidon komission hallintoa johtavien pääjohtajien ja toimialajohtajien tehtäväksi (6). Tällä hajautetulla lähestymistavalla luodaan hallintokulttuuri, joka kannustaa virkamiehiä ottamaan vastuuta niistä toimista, joihin he voivat vaikuttaa. Heitä myös vaaditaan kantamaan vastuu oman vastuualueensa toimista.

Keskusyksiköt tukevat pääjohtajia ja toimialajohtajia heidän tehtäviensä suorittamisessa. Hallintoneuvosto tarjoaa erityisesti koordinointia, seurantaa, neuvoja ja strategisia suuntaviivoja organisaatiohallintoa koskevissa kysymyksissä, jotka liittyvät muun muassa rahoitus- ja henkilöstöresurssien hallintaan, riskienhallintaan, tulosjohtamiseen, tietohallintatapaan, kyberturvallisuuteen ja fyysiseen turvallisuuteen, toiminnan jatkuvuuteen, viestintään ja tiedonhallintaan (7).

Hallintojärjestelmä perustuu perussopimuksiin, ja se on kehittynyt ajan mittaan mukautumaan muuttuvaan ympäristöön. Hallintojärjestelmässä noudatetaan parhaita käytänteitä, jotka on vahvistettu asiaa koskevissa kansainvälisissä standardeissa (8). Vuonna 2018 toteutetussa järjestelyjen yhdenmukaistamisessa ja vahvistamisessa (9) otettiin huomioon Euroopan tilintarkastustuomioistuimen (10) ja komission sisäisen tarkastuksen yksikön tarkastustyö. Varainhoitoasetuksen (247 artikla) mukaisesti EU:n talousarvion vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus sisältää tietoja komission keskeisistä hallinnointijärjestelyistä.

2.3 EU:N TALOUSARVION TULOSKEHYS

Vankkojen tuloskehysten täytäntöönpano on välttämätöntä, jotta varmistetaan tiukka keskittyminen tuloksiin, EU:n tasolla tuotettavaan lisäarvoon ja EU:n ohjelmien moitteettomaan hallinnointiin. EU:n talousarvion tuloskehys on hyvin kehittynyt ja indeksitasoltaan tehokkain Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) arvioimien yksittäisten valtioiden joukossa tulosbudjetointikehysten standardissa.

EU:n talousarvion tuloskehyksessä raportoidaan monentyyppisistä ja -tasoisista strategisista tavoitteista, muista tavoitteista ja indikaattoreista. Siinä otetaan myös huomioon toimintapolitiikkojen ja ohjelmien täydentävyys ja valtavirtaistaminen (kuten ilmastonmuutoksen torjuminen tai sukupuolten tasa-arvon edistäminen) sekä jäsenvaltioiden keskeinen rooli EU:n talousarvion toteuttamisessa.

— Ohjelmien oikeusperustoissa esitetään niiden tavoitteet ja indikaattorit, ja komissio raportoi niistä vuosittain talousarvioesityksen liitteenä olevissa ohjelmaselvityksissä. Niissä annetaan tarvittavat ohjelmien toteuttamisen ymmärtämiseen ja niiden tuloksellisuuden mittaamiseen tiedot. Niihin kuuluvat kaikki huolellisen ohjelmien valvonnan ja tulosmittauksen kannalta keskeiset tiedot, joita ovat monivuotisen rahoituskehyksen pitkän aikavälin rahoitussitoumukset, ohjelmien suorituskyvyn perustaso (politiikkatoimien lähtökohdat), tavoitteet (jotka on määrä saavuttaa monivuotisen ohjelmakauden loppuun mennessä) sekä välitavoitteet.

— Sen varmistamiseksi, että resurssit kohdennetaan painopisteisiin ja että jokainen toimi tuottaa paljon hyviä tuloksia ja runsaasti lisäarvoa, edistetään tuloksellisuuskulttuuria. Lisäksi komissio on viime vuosina kehittänyt toimintatapaa, jolla edistetään entistä parempaa tasapainoa sääntöjen noudattamisen ja tuloksellisuuden välillä.

— EU:n talousarviota koskevassa vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa annetaan kattavat tiedot EU:n talousarvion tuloksellisuudesta, hallinnoinnista ja suojaamisesta. Siinä selitetään, miten EU:n talousarvio tukee unionin poliittisia painopisteitä, ja kerrotaan EU:n talousarviovarojen avulla saavutetuista tuloksista. Siinä tarkastellaan myös, miten komissio toimii pyrkiessään varmistamaan mahdollisimman korkeatasoisen talousarvio- ja varainhallinnon ja kehittämään sitä.

Näiden tekijöiden vuoksi budjettivallan käyttäjällä on vankka asema tulostietojen huomioon ottamisessa vuotuisen talousarviomenettelyn aikana.

2.4 KOMISSION VARAINHOITO

Komissiossa varainhoidon tehtävät ja vastuut on määritelty selkeästi (esim. varainhoitoasetuksessa ja sisäisissä säännöissä (11)), ja niitä sovelletaan sen mukaisesti. Valtuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä komission pääjohtajat ja toimialajohtajat ovat vastuussa siitä, että EU:n resurssit käytetään moitteettoman varainhoidon mukaisesti, varainhoitoasetuksen säännösten noudattamisesta, riskienhallinnasta ja asianmukaisen sisäisen valvonnan kehyksen luomisesta.

Tulojen ja menojen hyväksyjät ovat vastuussa hallinnointiprosessin kaikista osista. He mm. päättävät, mitä toimia toimielimen asettamien poliittisten tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, ja vastaavat sekä varsinaisten toimien hallinnoinnista että moitteettomasta varainhoidosta. Nämä tehtävät voidaan siirtää vielä johtajille, yksikönpäälliköille ja muille henkilöille, joista tulee edelleenvaltuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä. Kukin valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi käyttää sisäisen valvontajärjestelmän toteuttamisen valvonnassa ja seurannassa apuna yhtä tai kahta riskienhallinnasta ja sisäisestä valvonnasta vastaavaa johtajaa.

Komission keskusyksiköt antavat ohjeita ja neuvoja ja edistävät parhaita käytäntöjä muun muassa hallintoneuvoston työn kautta.

Varainhoitoasetuksessa edellytetään, että kukin tulojen ja menojen hyväksyjä laatii vuotuisen toimintakertomuksen saavutetuista tuloksista sekä sisäisestä valvonnasta ja varainhoidosta vuoden aikana. Vuotuiseen toimintakertomukseen sisältyy ilmoitus siitä, että varat on käytetty moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti ja että on otettu käyttöön valvontamenettelyt, jotka antavat tarvittavat takeet tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta. Komission tasolla EU:n talousarviota koskeva vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus on tärkein väline, jolla komission kollegio kantaa poliittisen vastuun EU:n talousarvion varainhoidosta.

Komission tilinpitäjä vastaa keskitetysti kassanhallinnasta, takaisinperintämenettelyistä, julkissektorin kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin (International Public Sector Accounting Standards, IPSAS) perustuvien tilinpäätössääntöjen laatimisesta, kirjanpitojärjestelmien validoinnista sekä komission tilinpäätöksen ja EU:n vuotuisen konsolidoidun tilinpäätöksen laadinnasta. Lisäksi tilinpitäjän on varmennettava tilinpäätös allekirjoituksellaan ja vakuutettava olevansa riittävän varma siitä, että tilinpäätös antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan unionin taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista. Komission kollegio hyväksyy tilinpäätöksen. Tilinpitäjän tehtävä on riippumaton toiminto, ja hän on päävastuussa komissiolle tehtävästä taloudellisesta raportoinnista.

Myös komission sisäisen tarkastajan tehtävä on keskitetty, riippumaton toiminto. Sisäinen tarkastaja tarjoaa riippumatonta neuvontaa sekä antaa lausuntoja ja suosituksia komission, EU:n virastojen ja muiden riippumattomien elinten sisäisen valvonnan järjestelmien laadusta ja toiminnasta.

Sisäisen tarkastuksen seurantakomitea varmistaa sisäisen tarkastajan riippumattomuuden ja seuraa sisäisen tarkastustyön laatua ja komission sisäisten ja ulkoisten tarkastussuositusten jatkotoimia sekä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vastuuvapauden myöntämiseen liittyviä havaintoja ja suosituksia EU:n vuotuisen konsolidoidun tilinpäätöksen luotettavuudesta. Sisäisen tarkastuksen seurantakomitea edistää osaltaan komission toiminnan tehokkuuden ja vaikuttavuuden yleistä paranemista sen pyrkiessä saavuttamaan tavoitteensa ja helpottaa kollegion harjoittamaa komission hallinnon, riskienhallinnan ja sisäisen valvonnan käytäntöjen valvontaa.

2.5 TILINPÄÄTÖSRAPORTOINTI

EU:n talousarviota koskeva raportointi toteutetaan integroidun talous- ja vastuuvelvollisuusraportoinnin paketin avulla. Siihen kootaan yhteen kattavat tiedot EU:n talousarvion toteuttamisesta, tuloksellisuudesta, tuloksista, varainhoidosta ja suojaamisesta. Se käsittää EU:n konsolidoidun tilinpäätöksen, EU:n talousarviota koskevan vuotuisen hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksen (johon kuuluu unionin rahoituksen arviointi saavutettujen tulosten perusteella), sisäisen tarkastuksen vuosikertomuksen, pitkän aikavälin ennusteen tulevista sisään- ja ulosvirtauksista seuraavien viiden vuoden ajalta ja kertomuksen vastuuvapauspäätösten seurannasta. Integroidun talous- ja vastuuvelvollisuusraportoinnin paketti tarjoaa suurelle yleisölle vuosittain kattavan kuvan EU:n talousarvion taloudellisesta tilanteesta ja toiminnasta.

EU:n konsolidoidussa tilinpäätöksessä annetaan taloudelliset tiedot toimielinten, virastojen ja muiden elinten toiminnasta sekä suoriteperusteisen kirjanpidon että talousarvion näkökulmasta. Jäsenvaltioiden tilinpäätökset eivät sisälly tähän tilinpäätökseen.

EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen kuuluu kaksi erillistä mutta toisiinsa yhteydessä olevaa osaa:

— konsolidoitu tilinpäätös; ja

— talousarvion toteuttamisesta laadittu selvitys, jossa annetaan kootut tiedot talousarvion toteuttamisesta.

Lisäksi EU:n konsolidoidun tilipäätöksen rinnalla julkaistaan ”Tilinpäätöksen sisältö ja analyysi” (Financial Statement Discussion and Analysis, FSDA), jossa esitetään yhteenveto tilinpäätökseen tehdyistä merkittävistä muutoksista ja tärkeimmistä suuntauksista ja selitetään keskeiset riskit ja epävarmuustekijät, jotka EU on kohdannut ja joihin sen on puututtava tulevaisuudessa.

Raportointi ja vastuuvelvollisuus komissiossa:

Integroitu talous- ja vastuuvelvollisuusraportointi Varainhoitoasetuksen 247 artikla — EU:n konsolidoitu tilinpäätös — EU:n talousarviota koskeva vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus (ml. raportointi EU:n varoja koskevasta arvioinnista) — Vuotuinen sisäinen tarkastuskertomus — Pitkän aikavälin ennuste tulevista sisään- ja ulosvirtauksista seuraavien viiden vuoden ajalta — Kertomus vastuuvapauspäätösten seurannasta Muut kertomukset — Viestintäpaketti unionin tilaa koskevan keskustelun yhteydessä — Yleiskertomus EU:n toiminnasta — Pääosastojen vuotuiset toimintakertomukset — Selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta

2.6 ULKOINEN TARKASTUS JA VASTUUVAPAUDEN MYÖNTÄMISMENETTELY

EU:n varoja on hallinnoitava moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti tehokkaasti, tuloksellisesti ja taloudellisesti. Vastuuvelvollisuuskehys perustuu kattavaan raportointiin, ja ulkoisen ja poliittisen valvonnan tarkoituksena on saada kohtuullinen varmuus siitä, että EU:n varoja käytetään hyvin ja asianmukaisesti.

Euroopan tilintarkastustuomioistuin tutkii vuosittain järjestelmällistä ja perusteellista lähestymistapaa soveltaen, ovatko tilit luotettavia, onko kaikki tulot saatu, ovatko kaikki menot syntyneet laillisesti ja asianmukaisesti ja ovatko varainhoito ja budjetoinnin laatunäkökohdat, myös tuloksellisuusulottuvuus, olleet moitteettomia. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus on vastuuvapausmenettelyn lähtökohta. Tilintarkastajat laativat myös erityiskertomuksia varainkäytön tietyistä osa-alueista tai politiikanaloista taikka talousarvioon tai hallintoon liittyvistä kysymyksistä.

Euroopan parlamentti päättää neuvoston suosituksen perusteella, antaako se lopullisen hyväksyntänsä, josta käytetään myös ilmausta ”vastuuvapauden myöntäminen”, sille, miten komissio on pannut EU:n talousarvion täytäntöön tiettynä vuonna. Vuotuinen vastuuvapausmenettely varmistaa sen, että komissiolla on poliittinen vastuu EU:n talousarvion toteuttamisesta.

Päätös vastuuvapauden myöntämisestä perustuu myös komission integroituun talous- ja tilinpäätösraportointiin, komission jäsenten kuulemisiin sekä komissiolle osoitettuihin kirjallisiin kysymyksiin annettuihin vastauksiin.

KONSOLIDOITUUN TILINPÄÄTÖKSEEN LIITETTY ILMOITUS

Euroopan unionin vuoden 2019 konsolidoitu tilinpäätös on laadittu käyttäen tietoja, jotka toimielimet ja elimet ovat toimittaneet Euroopan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 246 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vakuutan, että tilinpäätös on laadittu kyseisen varainhoitoasetuksen XIII osaston säännösten sekä tilinpäätöksen liitetiedoissa esitettyjen tilinpäätöksen laadintaperiaatteiden, -sääntöjen ja -menetelmien mukaisesti.

Olen saanut kyseisten toimielinten ja elinten tilinpitäjiltä kaikki heidän oikeiksi vakuuttamansa tiedot, jotka tarvitaan laadittaessa tilinpäätöstä, josta käyvät ilmi Euroopan unionin varat ja velat sekä talousarvion toteuttaminen.

Edellä mainittujen tietojen perusteella ja tehtyäni tarpeellisiksi katsomani tarkistukset ennen kuin varmensin Euroopan komission tilinpäätöksen allekirjoituksellani, vakuutan olevani riittävän varma siitä, että tilinpäätös antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan Euroopan unionin taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista.

Rosa ALDEA BUSQUETS Euroopan komission tilinpitäjä 18. kesäkuuta 2020

VARAINHOITOVUODEN 2019 TÄRKEIMPIÄ TAPAHTUMIA

Unionin vuoden 2019 talousarvion toteuttaminen

EU:n talousarviolla on tärkeä merkitys EU:n toiminnalle, koska sillä tuetaan unionin toimintapolitiikkojen toteuttamista ja unionin ensisijaisten tavoitteiden saavuttamista. EU:n talousarvion loppusumma on noin kaksi prosenttia EU:n jäsenvaltioiden kaikista julkisista menoista. Vaikka EU:n talousarvio ei näin ole kovin suuri, se tarjoaa kansallisia talousarvioita täydentävän rahoituslähteen, jonka painopiste on selkeästi investoinneissa ja täydentävyydessä. EU:n talousarvio on yksi monista Euroopan tason politiikka- ja sääntelyvälineistä, ja sillä on keskeinen merkitys EU:n jäsenvaltioiden sopimien ensisijaisten toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttamisessa. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavasta rahoituksesta on sovittu monivuotisessa rahoituskehyksessä, joka sisältää eri alojen EU-ohjelmat ja menojen enimmäismäärät.

EU:n vuoden 2019 talousarvio, joka hyväksyttiin 12. joulukuuta 2018, vahvistaa, että EU ohjaa varoja sinne, missä niitä tarvitaan. Euroopan komission toukokuussa 2018 tekemän talousarvioesityksen mukaisesti suurin osa vuoden 2019 budjettivaroista käytettiin työpaikkojen luomiseen varsinkin nuorille sekä kasvun, strategisten investointien ja taloudellisen lähentymisen tukemiseen. EU on myös tukenut toimia, joilla ratkotaan tehokkaasti muuttoliikkeestä johtuvia haasteita sekä EU:ssa että sen ulkopuolella.

Vuodelle 2019 hyväksytyllä talousarviolla pyrittiin vahvistamaan Euroopan taloutta ja parantamaan sen häiriönsietokykyä sekä edistämään solidaarisuutta ja turvallisuutta sekä EU:n rajojen sisällä että niiden ulkopuolella. Vuoden 2019 talousarvio oli nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen toiseksi viimeinen talousarvio. Lähes kaikkien ohjelmien täytäntöönpano oli täydessä vauhdissa, lukuun ottamatta uusia ohjelmia, kuten Euroopan puolustusteollisen kehittämisohjelmaa (EDIDP), tai toimia, joiden lainsäädäntöprosessi oli päättynyt hiljattain.

EU:n vuoden 2019 talousarvion maksusitoumusmäärärahat olivat yhteensä 178,8 miljardia euroa ja maksumäärärahat 159,1 miljardia euroa. Tätä täytäntöönpanoa voidaan pitää tyydyttävänä, ja siihen on tehty vain pieniä muutoksia vuoden mittaan. Sen jälkeen kun määrät oli siirretty vuodelle 2020, täytäntöönpanon osuus maksusitoumusmäärärahoista oli 99,4 prosenttia ja maksumäärärahoista 99,5 prosenttia.

Talouskasvun tukemiseen ja alueiden välisten taloudellisten erojen kaventamiseen tähtäävien toimenpiteiden osuus oli lähes puolet talousarvion sidotuista varoista. Horisontti 2020 -puiteohjelman tutkimukseen ja innovointiin, myös suurteholaskennan alalle, kohdistettiin 12,4 miljardia euroa EU:n rahoitusta. Määrärahoja kohdistettiin lisää koulutukseen (Erasmus+-ohjelmalle 20 prosenttia enemmän kuin vuonna 2018) sekä liikenteeseen ja digitaaliseen infrastruktuuriin (Verkkojen Eurooppa -välineelle 37 prosenttia enemmän). Maatalouden ja maaseudun tuki pysyi entisellään eli 57,9 miljardissa eurossa. Sillä edistetään osaltaan ilmastonmuutoksen torjuntaa ja kestävää kasvua.

Vuoden 2019 talousarviossa otettiin joustavasti huomioon muuttoliikkeeseen liittyvien kysymysten sisäinen näkökulma: turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastosta varattiin yhteensä 1,2 miljardin euron tuet ja sisäisen turvallisuuden rahastosta osoitettiin 533 miljoonaa euroa rajavalvonnan ja turvallisuuden parantamiseen. Uuden Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen osoitettiin yhteensä 5 miljoonaa euroa. Viraston tehtävänä on nostaa syytteitä EU:n talousarvioon kohdistuvista rikoksista, kuten petoksista, rahanpesusta ja korruptiosta.

Tilinpäätös – tärkeimpiä tapahtumia

Tase

— Aineellisiin käyttöomaisuushyödykkeisiin liittyen neljä vuonna 2018 avaruuteen lähetettyä satelliittia läpäisi kiertoradalla tehdyn testauksen vuonna 2019. Ne lisättiin Galileo-järjestelmään vuonna 2019, joten siihen kuuluu nyt 26 satelliittia – ks. liitetieto 2.2.

— Käytettävissä olevat rahoitusvarat kasvoivat 3,0 miljardilla eurolla ESIR- ja EKKR-takuurahastojen jatkuvan rahoituksen sekä Horisontti 2020 -rahoitusvälineiden vuoksi. Lainat vähenivät 1,3 miljardilla eurolla Romanian ja Latvian maksettua takaisin maksutaselainat, mitä vähennystä uudet makrotaloudellisena rahoitusapuna myönnetyt lainat tasoittivat hieman – ks. liitetieto 2.4.

— Ennakkomaksut (eli EU:n varojen edunsaajille maksetut ennakkomaksut) kasvoivat hieman 1,5 miljardilla eurolla 51,4 miljardiin euroon – ks. liitetieto 2.5.

— Saamisten ja kerrytettävissä olevien rahamäärien kokonaismäärät pysyivät samalla tasolla kuin viime vuonna ja olivat 24,0 miljardia euroa – ks. liitetieto 2.6.

— Työsuhde-etuusvelvoitteiden arvostamiseen käytetyn pitkän aikavälin koron lasku (ns. diskonttokorko) niin, että se oli ensimmäistä kertaa negatiivinen, kasvatti vuoden lopun velkaa merkittävästi eli 17,2 miljardia euroa – ks. liitetieto 2.9.

— Maksutaselainojen takaisinmaksu 1,5 miljardilla eurolla johti rahoitusvelkojen laskuun, jota tasoittivat osittain makrotaloudellisena rahoitusapuna myönnetyt uudet lainat – ks. liitetieto 2.11.

— Muut lyhytaikaiset velat ja menojäämät pysyivät samalla tasolla kuin vuonna 2018 ja olivat yhteensä 94,1 miljardia euroa – ks. liitetiedot 2.12 ja 2.13.

Tuotto- ja kululaskelma

— Tuotoissa BKTL-tuotot olivat 3,0 miljardia euroa suuremmat aiempiin määriin (pääasiassa vuosien 2012–2017) tehtyjen oikaisujen jälkeen, kun BKTL-määräytymisperusteet päivitettiin toteutuneilla tiedoilla. Sakoista saadut tuotot olivat 4,3 miljardia euroa vuonna 2019 – ks. liitetieto 3.1/3.4.

— Yhteistyöhön perustuvasta hallinnoinnista aiheutuneet menot kasvoivat 4,8 miljardia euroa, mikä johtui EAKR:sta ja koheesiorahastosta rahoitettujen ohjelmien paremmasta täytäntöönpanosta nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen ennakkomaksuina – ks. liitetieto 3.9.

Ehdolliset velat

— Talousarviotakaukset kasvoivat 2,7 miljardia euroa, koska vuonna 2019 hyväksyttiin uusia ESIR-rahaston ja ulkoisen lainanantovaltuuden piiriin kuuluvia toimia, joille myönnettiin takaus EU:n talousarviosta – ks. liitetieto 4.1.1.

KONSOLIDOIDUT TILINPÄÄTÖSLASKELMAT JA LIITETIEDOT (1)

SISÄLLYSLUETTELO

TASE 14

TUOTTO- JA KULULASKELMA 15

RAHAVIRTALASKELMA 16

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA 17

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT 18

1. TILINPÄÄTÖKSEN KESKEISET LAATIMISPERIAATTEET 18

2. TASEEN LIITETIEDOT 32

3. TUOTTO- JA KULULASKELMAN LIITETIEDOT 63

4. EHDOLLISET VELAT JA VARAT 72

5. TALOUSARVIOSITOUMUKSET JA OIKEUDELLISET SITOUMUKSET 76

6. RAHOITUSRISKIN HALLINTA 80

7. LÄHIPIIRIÄ KOSKEVAT TIEDOT 93

8. TILINPÄÄTÖSPÄIVÄN JÄLKEISET TAPAHTUMAT 95

9. KONSOLIDOINNIN LAAJUUS 97

TASE

miljoonaa euroa Liitetieto 31.12.2019 31.12.2018 PITKÄAIKAISET VARAT Aineettomat hyödykkeet 2.1 515 446 Aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet 2.2 11 380 11 185 Pääomaosuusmenetelmällä arvostetut sijoitukset 2.3 591 591 Rahoitusvarat 2.4 66 714 65 231 Ennakkomaksut 2.5 26 240 26 006 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista 2.6 3 607 416 109 047 103 875 LYHYTAIKAISET VARAT Rahoitusvarat 2.4 4 514 4 168 Ennakkomaksut 2.5 25 206 23 968 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista 2.6 20 367 24 248 Vaihto-omaisuus 2.7 68 73 Käteisvarat ja muut rahavarat 2.8 19 745 18 113 69 900 70 570 VASTAAVAA YHTEENSÄ 178 947 174 444 PITKÄAIKAISET VELAT Eläkkeet ja muut työsuhde-etuudet 2.9 (97 659 ) (80 456 ) Varaukset 2.10 (3 710 ) (3 281 ) Rahoitusvelat 2.11 (53 071 ) (53 289 ) (154 440 ) (137 025 ) LYHYTAIKAISET VELAT Varaukset 2.10 (1 116 ) (852) Rahoitusvelat 2.11 (1 446 ) (2 617 ) Muut lyhytaikaiset velat 2.12 (27 241 ) (32 227 ) Menojäämät ja tuloennakot 2.13 (67 227 ) (63 186 ) (97 030 ) (98 882 ) VASTATTAVAA YHTEENSÄ (251 470 ) (235 907 ) NETTOVARAT (72 523 ) (61 463 ) Rahastot 2.14 5 037 4 961 Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet (2) 2.15 (77 560 ) (66 424 ) NETTOVARAT (72 523 ) (61 463 )

TUOTTO- JA KULULASKELMA

miljoonaa euroa Liitetieto 2019 2018 TULOT Tuotot muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista BKTL-varat 3.1 108 820 105 780 Perinteiset omat varat 3.2 21 235 22 767 Alv-varat 3.3 18 128 17 624 Sakot 3.4 4 291 6 740 Varojen takaisinperintä 3.5 2 627 2 215 Muut 3.6 2 072 3 312 157 174 158 438 Tuotot vaihtoon perustuvista transaktioista Rahoitustuotot 3.7 1 817 3 115 Muut 3.8 1 298 1 379 3 116 4 494 Tuotot yhteensä 160 289 162 932 KULUT Jäsenvaltioiden toteuttamat 3.9 Maataloustukirahasto (43 951 ) (43 527 ) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto ja muut maaseudun kehittämisen välineet (13 541 ) (13 149 ) Euroopan aluekehitysrahasto ja koheesiorahasto (35 178 ) (30 230 ) Euroopan sosiaalirahasto (11 218 ) (11 935 ) Muut (2 608 ) (2 826 ) Komission, toimeenpanovirastojen ja erityisrahastojen toteuttamat 3.10 (18 942 ) (17 551 ) EU:n muiden virastojen ja elinten toteuttamat 3.11 (3 131 ) (3 396 ) Kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen toteuttamat 3.11 (4 085 ) (4 016 ) Muiden yhteisöjen toteuttamat 3.11 (2 875 ) (3 569 ) Henkilöstö- ja eläkekulut 3.12 (11 366 ) (10 929 ) Rahoituskulut 3.13 (1 491 ) (1 677 ) Muut kulut 3.14 (7 109 ) (6 208 ) Kulut yhteensä (155 493 ) (149 014 ) VARAINHOITOVUODEN TALOUDELLINEN TULOS 4 796 13 918

RAHAVIRTALASKELMA

miljoonaa euroa 2019 2018 Varainhoitovuoden taloudellinen tulos 4 796 13 918 Toiminnan rahavirta Hankintamenon jaksottaminen 107 104 Poistot 1 022 998 Lainojen (lisäys)/väheneminen 1 255 1 041 Ennakkomaksujen (lisäys)/väheneminen (1 472 ) (947) Vaihtoon perustuvien saamisten ja muiden kuin vaihtoon perustuvien kerrytettävissä olevien rahamäärien (lisäys)/väheneminen 691 (12 299 ) Vaihto-omaisuuden (lisäys)/väheneminen 5 222 Eläkkeisiin ja muihin työsuhde-etuuksiin liittyvän velan lisäys/(väheneminen) 17 203 7 334 Varausten lisäys/(väheneminen) 693 594 Rahoitusvelkojen lisäys/(väheneminen) (1 389 ) (1 007 ) Muiden lyhytaikaisten velkojen lisäys/(väheneminen) (4 985 ) (6 821 ) Menojäämien ja tuloennakoiden lisäys/(väheneminen) 4 041 (716) Edellisen varainhoitovuoden ylijäämä, joka kirjataan tuottona, johon ei liity maksutapahtumaa (1 803 ) (556) Työsuhde-etuuksiin liittyvien velkojen uudelleenarvostukset (tuotto- ja kululaskelmaan sisältymättömät transaktiot, joihin ei liity maksutapahtumaa) (14 164 ) (4 396 ) Muut transaktiot, joihin ei liity maksutapahtumaa 111 (71) Investointien rahavirta Aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden (lisäys)/väheneminen (1 392 ) (1 583 ) Pääomaosuusmenetelmällä arvostettujen sijoitusten (lisäys)/väheneminen (1) (9) Myytävissä olevien rahoitusvarojen (lisäys)/väheneminen (2 964 ) (1 811 ) Käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavien rahoitusvarojen (lisäys)/väheneminen (121) 7 NETTORAHAVIRTA 1 633 (5 998 ) Käteisvarojen ja muiden rahavarojen nettomääräinen lisäys/(väheneminen) 1 633 (5 998 ) Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden alussa 18 113 24 111 Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden lopussa 19 745 18 113

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA

miljoonaa euroa Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet Kertynyt ylijäämä/ (alijäämä) Muut rahastot Käyvän arvon rahasto Nettovarat SALDO 31.12.2017 (75 234 ) 4 598 278 (70 359 ) Takuurahaston varojen muutos (186) 186 — — Käypään arvoon perustuvat muutokset — — (47) (47) Työsuhde-etuuksiin liittyvien velkojen uudelleenarvostukset (4 396 ) — — (4 396 ) Muut 30 (54) — (24) Jäsenvaltioille siirretty osa talousarvion toteutuksen 2017 tuloksesta (556) — — (556) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos 13 918 — — 13 918 SALDO 31.12.2018 (66 424 ) 4 730 231 (61 463 ) Takuurahaston varojen muutos (21) 21 — — Käypään arvoon perustuvat muutokset — — 160 160 Työsuhde-etuuksiin liittyvien velkojen uudelleenarvostukset (14 164 ) — — (14 164 ) Muut 56 (105) — (49) Jäsenvaltioille siirretty osa talousarvion toteutuksen 2018 tuloksesta (1 803 ) — — (1 803 ) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos 4 796 — — 4 796 SALDO 31.12.2019 (77 560 ) 4 646 391 (72 523 )

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT

1. TILINPÄÄTÖKSEN KESKEISET LAATIMISPERIAATTEET

1.1 OIKEUSPERUSTA JA TILINPÄÄTÖSSÄÄNNÖT

EU:n kirjanpidossa ja tilinpäätöksen laadinnassa noudatetaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18 päivänä heinäkuuta 2018 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) 2018/1046 (3), jäljempänä ”varainhoitoasetus”.

Varainhoitoasetuksen 80 artiklan mukaisesti EU laatii tilinpäätöksensä suoriteperusteisena. Kyseiset säännöt perustuvat julkisen sektorin kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin (International Public Sector Accounting Standards, IPSAS). Näitä komission tilinpitäjän vahvistamia tilinpäätössääntöjä on noudatettava kaikissa konsolidoinnin piiriin kuuluvissa EU:n toimielimissä ja elimissä konsolidoidun tilinpäätöksen sisäisen johdonmukaisuuden varmistamiseksi.

Euroopan unionin uusien ja tarkistettujen tilinpäätössääntöjen soveltaminen

Uudet Euroopan unionin tilinpäätössäännöt, jotka ovat voimassa 1. tammikuuta 2019 lähtien alkaneiden varainhoitovuosien osalta

Seuraavien komission tilinpitäjän vahvistamien uusien tilinpäätössääntöjen soveltamisesta tuli pakollista 1. päivästä tammikuuta 2019 alkaen:

— Tilinpäätössäännössä 20 ”Julkisen sektorin yhdistelyt”, joka perustuu IPSAS-standardiin 40 ”Julkisen sektorin yhdistelyt”, määritetään julkisen sektorin yhdistelyn eli erillisten toimien yhdeksi julkisen sektorin kokonaisuudeksi kokoamisen luokittelua, tunnustamista ja mittaamista koskevat vaatimukset. Standardissa erotetaan toisistaan kaksi julkisen sektorin yhdistelyjen tyyppiä: sulautumiset ja hankinnat. Sulautuminen on julkisen sektorin yhdistely, jossa joko yksikään yhdistelyn osapuoli ei saa määräysvaltaa yhdessä tai useammassa toiminnossa, tai jos jokin yhdistelyn osapuoli saa määräysvallan, on näyttöä siitä, että yhdistelyllä on sulautumisen taloudellinen sisältö (standardi sisältää useita indikaattoreita, jotka liittyvät tarkasteluun ja päätöksentekoprosessiin kyseisen arvioinnin mahdollistamiseksi). Hankinta on julkisen sektorin yhdistely, jossa yhdistelyn yksi osapuoli saa määräysvallan yhdessä tai useammassa toiminnossa ja on näyttöä siitä, että yhdistely ei ole sulautuminen. Julkisen sektorin yhdistelyt, jotka on luokiteltu sulautumisiksi, arvostetaan soveltamalla mukautettua etujen yhdistämisen menetelmää. Siinä edellytetään, että tuloksena oleva yhteisö kirjaa yhdistelyn yksilöitävissä olevat varat, velat ja mahdolliset määräysvallattomat omistajien osuudet niiden kirjanpitoarvoon ja nettovarat kasvavat tai vähenevät vastaavasti (eli ei synny liikearvoa). Julkisen sektorin yhdistelyt, jotka on luokiteltu hankinnaksi, kirjataan soveltamalla hankintamenetelmää. Siinä edellytetään, että yksilöitävissä olevat hankitut varat ja vastattavaksi otetut velat kirjataan käypiin arvoihin hankintapäivänä ja kaikki määräysvallattomat omistusosuudet hankitussa toiminnossa kirjataan hankitun toiminnon yksilöitävissä olevien nettovarojen suhteellisena osuutena. Toisin kuin sulautuminen, hankinta synnyttää liikearvoa (mitattuna siirretyn vastikkeen ja mahdollisten määräysvallattomien omistusosuuksien määränä, joka ylittää yksilöitävissä olevien hankittujen varojen hankintapäivän määrän ja vastattavaksi otettujen velkojen määrän neton). Standardissa asetetaan erillisiä tiedonantovaatimuksia, jotta EU:n tilinpäätöksen käyttäjät voivat arvioida sulautumisen tai hankinnan luonnetta ja taloudellisia vaikutuksia sekä nykyisellä raportointikaudella kirjattujen oikaisujen taloudellisia vaikutuksia, jotka liittyvät kyseisiin mainitun kauden tai aiempien raportointikausien tapahtumiin. Koska raportointikaudella ei ollut julkisen sektorin yhdistelyjä, uusi standardi ei vaikuta vuoden 2019 tilinpäätökseen.

Hyväksytty uusi tilinpäätössääntö, jota ei vielä sovellettu 31. joulukuuta 2019

Uusia tilinpäätössääntöjä, joita ei vielä sovellettu 31. joulukuuta 2019, ei ole hyväksytty.

1.2 TILINPÄÄTÖKSEN LAATIMISPERIAATTEET

Tilinpäätöksen tarkoituksena on antaa tietoa organisaation taloudellisesta asemasta, sen toiminnan tuloksesta ja sen rahavirroista. Tavoitteena on, että näistä tiedoista on hyötyä laajalle käyttäjäkunnalle. Koska EU on julkisoikeudellinen yhteisö, tilinpäätöksellä on lisäksi tarkoitus antaa tietoja, joista on hyötyä päätöksenteossa, ja osoittaa, että unioni on hoitanut sille uskottuja varoja vastuullisesti. Tämä asiakirja on laadittu näiden periaatteiden mukaisesti.

Yleiset periaatteet (tilinpäätösperiaatteet), joita noudatetaan tilinpäätöstä laadittaessa, määritetään tilinpäätöslaskelmia koskevassa EU:n kirjanpitosäännössä nro 1, ja ne ovat samat kuin IPSAS 1 -standardissa. Nämä periaatteet ovat oikean kuvan antaminen, suoriteperuste, toiminnan jatkuvuus, esittämistavan johdonmukaisuus, olennaisuus, erien yhdistäminen, nettoperiaate ja tietojen vertailtavuus.

Tilinpäätösraportoinnin laadulliset ominaisuudet ovat merkityksellisyys, todenmukaisen kuvan antaminen (luotettavuus), ymmärrettävyys, oikea-aikaisuus, vertailukelpoisuus ja todennettavuus.

1.3 KONSOLIDOINTI

Konsolidoinnin laajuus

EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen kuuluvat kaikki merkittävät määräysvallassa olevat yhteisöt, yhteisjärjestelyt ja osakkuusyritykset. Konsolidoitujen yhteisöjen täydellinen luettelo on liitetiedossa 9. Siihen sisältyy nykyisin 52 määräysvallassa olevaa yhteisöä ja 1 osakkuusyritys. Määräysvallassa olevia yhteisöjä ovat EU:n toimielimet (mukaan lukien komissio mutta ei Euroopan keskuspankki) ja EU:n virastot (lukuun ottamatta aiemman toiseen pilariin eli yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä virastoja). Myös selvitystilassa olevaa Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä pidetään määräysvallassa olevana yhteisönä. EU:n ainoa osakkuusyritys on Euroopan investointirahasto (EIR).

Yhteisöjä, jotka kuuluvat konsolidoinnin piiriin mutta joilla on vähäinen merkitys EU:n konsolidoidussa tilinpäätöksessä, ei tarvitse konsolidoida tai arvostaa pääomaosuusmenetelmällä, jos se veisi kohtuuttomasti aikaa tai aiheuttaisi liian suuret kustannukset EU:lle. Kyseiset ”vähämerkityksiset yhteisöt” luetellaan erikseen liitetiedossa 9. Vuonna 2019 vähämerkityksisiksi luokiteltiin 7 yhteisöä.

Määräysvallassa olevat yhteisöt

Konsolidoinnin laajuuden määrittämiseen sovelletaan määräysvallan käsitettä. Määräysvallassa olevat yhteisöt ovat yhteisöjä, joista EU saa tai sillä on oikeus saada vaihtuvia etuja toimintaan osallistumisesta. EU voi vaikuttaa kyseisten etujen luonteeseen ja määrään käyttämällä määräysvaltaansa yhteisössä. Määräysvallan on oltava käytettävissä kaiken aikaa, ja sen on liityttävä yhteisön relevantteihin toimintoihin. Määräysvallassa olevat yhteisöt konsolidoidaan kokonaisuudessaan. Konsolidointi alkaa siitä päivästä, jona määräysvalta saadaan, ja loppuu kun määräysvaltaa ei enää ole.

Määräysvallan tavallisimmat osoittajat ovat Euroopan unionissa yhteisön perustaminen perussopimusten tai johdetun oikeuden mukaisesti, yhteisön toiminnan rahoittaminen unionin yleisestä talousarviosta saatavalla rahoituksella, äänioikeudet hallintoelimissä, Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tekemät tarkastukset ja Euroopan parlamentin myöntämä vastuuvapaus. Kunkin yhteisön osalta on arvioitava erikseen, syntyykö määräysvalta yhden vai kaikkien edellä mainittujen perusteiden seurauksena.

Kaikki EU:n määräysvallassa olevien yhteisöjen väliset olennaiset transaktiot ja rahamäärät eliminoidaan. Sen sijaan näihin transaktioihin liittyvät realisoitumattomat voitot ja tappiot ovat vähäisiä, minkä vuoksi niitä ei ole eliminoitu.

Yhteisjärjestelyt

Yhteisjärjestely on sopimus, jonka mukaisesti EU:lla ja yhdellä tai useammalla osapuolella on yhteinen määräysvalta. Yhteinen määräysvalta on sopimukseen perustuva, tiettyä järjestelyä koskeva sitovalla järjestelyllä jaettu määräysvalta. Se on olemassa vain silloin, kun asianomaisia toimintoja koskevat päätökset edellyttävät määräysvallan jakavien osapuolten yksimielistä suostumusta. Yhteisjärjestelyt voivat olla joko yhteisyrityksiä tai yhteisiä toimia. Yhteisyritys on yhteisjärjestely, joka on rakenteeltaan erillinen yksikkö ja jonka osapuolilla on järjestelyn nettovaroja koskevia oikeuksia. Osuuksia yhteisyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen (ks. liitetieto 1.5.4). Yhteinen toimi on yhteisjärjestely, jonka mukaan osapuolilla, joilla on järjestelyssä yhteinen määräysvalta, on järjestelyyn liittyviä varoja koskevia oikeuksia ja velkoja koskevia velvoitteita. EU kirjaa tilinpäätökseensä yhteisiä toimia koskevista osuuksista seuraavat erät: EU:n varat, velat, tulot ja menot sekä EU:n osuus yhteisistä varoista, veloista, tuloista ja menoista.

Osakkuusyritykset

Osakkuusyritykset ovat yhteisöjä, joissa EU:lla on suoraan tai välillisesti huomattava vaikutusvalta, mutta ei yksinomaista tai yhteistä määräysvaltaa. Vaikutusvalta katsotaan huomattavaksi, jos EU:lla on suoraan tai välillisesti vähintään 20 prosenttia äänioikeuksista. Osuuksia osakkuusyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen (ks. liitetieto 1.5.4).

Konsolidoinnin ulkopuoliset yhteisöt, joiden varoja komissio hallinnoi

Euroopan komissio hallinnoi EU:n henkilöstön sairausvakuutusjärjestelmän, Euroopan kehitysrahaston ja osallistujien takuurahaston varoja niiden puolesta. Näitä yhteisöjä ei kuitenkaan ole konsolidoitu EU:n tilinpäätökseen, koska ne eivät ole EU:n määräysvallassa.

1.4 LAATIMISPERUSTA

Tilinpäätös laaditaan vuosittain. Tilivuosi alkaa 1. tammikuuta ja päättyy 31. joulukuuta.

1.4.1 Valuuttojen muuntaminen euroiksi

Toimintavaluutta ja raportointivaluutta

Jos ei toisin mainita, tilinpäätös laaditaan miljoonina euroina, koska euro on EU:n toimintavaluutta.

Transaktiot ja saldot

Ulkomaan rahan määräiset transaktiot muunnetaan euroiksi transaktiopäivän valuuttakurssiin. Tuotto- ja kululaskelmaan on kirjattu kurssivoitot ja -tappiot, jotka syntyvät ulkomaan rahan määräisten transaktioiden suorittamisesta sekä ulkomaan rahan määräisten monetaaristen varojen ja velkojen muuntamisesta euromääräisiksi vuoden lopun valuuttakursseihin. Myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokiteltuihin ei-monetaarisiin rahoitusinstrumentteihin liittyvät muuntoerot kirjataan käyvän arvon rahastoon.

Poikkeavia muuntomenetelmiä sovelletaan aineellisiin käyttöomaisuushyödykkeisiin ja aineettomiin hyödykkeisiin, jotka arvostetaan euroina niiden hankintapäivänä voimassa olleiden euron kurssien mukaan.

Ulkomaan rahan määräisten monetaaristen varojen ja velkojen saldot vuoden lopussa muunnetaan euroiksi käyttäen seuraavia 31. joulukuuta voimassa olleita Euroopan keskuspankin (EKP) valuuttakursseja:

Euron vaihtokurssit

Valuutta 31.12.2019 31.12.2018 Valuutta 31.12.2019 31.12.2018 BGN 1,9558 1,9558 PLN 4,2568 4,3014 CZK 25,4080 25,7240 RON 4,783 4,6635 DKK 7,4715 7,4673 SEK 10,4468 10,2548 GBP 0,8508 0,8945 CHF 1,0854 1,1269 HRK 7,4395 7,4125 JPY 121,9400 125,8500 HUF 330,5300 320,9800 USD 1,1234 1,145

1.4.2 Arvioiden käyttäminen

IPSAS-standardien ja yleisesti hyväksyttyjen tilinpäätösperiaatteiden mukaisesti tilinpäätökseen sisältyy väistämättä määriä, jotka perustuvat johdon tekemiin arvioihin ja oletuksiin, jotka puolestaan perustuvat luotettavimpiin käytettävissä oleviin tietoihin. Merkittäviin arvioihin kuuluvat muun muassa työsuhde-etuuksiin liittyvät velat, muihin lyhytaikaisiin saamisiin liittyvä taloudellinen riski ja rahoitusvälineitä koskevissa liitetiedoissa esitetyt määrät, tulo- ja menojäämät, varaukset, aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden arvon alentuminen, vaihto-omaisuuden nettorealisointiarvo sekä ehdolliset varat ja velat. Kyseisten erien todellinen arvo voi poiketa arvioista. Arvioihin tehtävät muutokset kirjataan kaudella, jonka aikana ne tulevat tietoon, jos muutos vaikuttaa vain siihen kauteen, tai kyseiseen kauteen ja tuleviin kausiin, jos muutos vaikuttaa kumpaankin.

1.5 TASE

1.5.1 Aineettomat hyödykkeet

Aineeton hyödyke on yksilöitävissä oleva ei-monetaarinen omaisuuserä, jolla ei ole aineellista olomuotoa. Hyödyke on yksilöitävissä, jos se on joko erotettavissa (eli se pystytään erottamaan tai irrottamaan yhteisöstä esimerkiksi myymällä, siirtämällä lisensoimalla, antamalla vuokralle tai vaihtamalla joko sellaisenaan tai yhdessä siihen liittyvän sopimuksen taikka yksilöitävissä olevan omaisuuserän tai velan kanssa riippumatta siitä, aikooko yhteisö toimia niin) tai johtuu sitovista järjestelyistä (muun muassa sopimuksiin perustuvista tai muista laillisista oikeuksista) riippumatta siitä, ovatko nämä oikeudet siirrettävissä tai ovatko ne erotettavissa yhteisöstä tai muista oikeuksista ja velvoitteista.

Hankitut aineettomat hyödykkeet kirjataan alkuperäiseen hankintamenoon, josta on vähennetty kertyneet poistot ja arvonalentumistappiot. Sisäisesti tuotetut aineettomat hyödykkeet aktivoidaan, kun EU:n kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjen mukaiset kriteerit täyttyvät. Menot liittyvät pelkästään omaisuuserän kehitysvaiheeseen. Aktivoitaviin menoihin kuuluvat kaikki välittömät menot, jotka ovat välttämättömiä hyödykkeen luomiseksi, tuottamiseksi ja saattamiseksi valmiiksi toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla. Tutkimustoimintaan liittyvät menot, aktivointikelvottomat kehitysmenot ja ylläpitomenot kirjataan kuluiksi, kun ne syntyvät.

Aineettomista hyödykkeistä tehdään poistot tasapoistomenetelmällä omaisuuserien arvioituna taloudellisena vaikutusaikana (3–11 vuotta). Aineettomien hyödykkeiden arvioitu taloudellinen vaikutusaika riippuu niiden sopimuksessa määritellystä taloudellisesta tai oikeudellisesta käyttöajasta.

1.5.2 Aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet

Kaikki aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet kirjataan alkuperäiseen hankintamenoon, josta on vähennetty kertyneet poistot ja arvonalentumistappiot. Hankintamenoon sisältyvät kustannukset, jotka voidaan suoraan kohdistaa omaisuuserän hankintaan, rakentamiseen tai siirtämiseen.

Myöhemmin syntyvät menot sisällytetään omaisuuserän kirjanpitoarvoon tai kirjataan erillisenä omaisuuseränä ainoastaan silloin, kun on todennäköistä, että EU saa omaisuuserästä tulevaisuudessa taloudellista hyötyä tai suorituspotentiaalia, ja kun omaisuuserään liittyvät menot voidaan määrittää luotettavasti. Korjaus- ja ylläpitomenot kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan sinä varainhoitovuotena, jonka aikana ne syntyvät.

Maa-alueista ei tehdä poistoja, koska niiden taloudellisen vaikutusajan katsotaan olevan rajoittamaton. Myöskään keskeneräisistä hankinnoista ei tehdä poistoja, koska tällaiset omaisuuserät eivät ole vielä käytettävissä. Muista omaisuuseristä tehdään tasapoistot, jotta niiden jäännösarvo voidaan vähentää niiden arvioituna taloudellisena vaikutusaikana seuraavasti:

Omaisuuserän laji Tasapoisto prosentteina Rakennukset 4–10 % Avaruusresurssit 8–25 % Koneet ja kalusto 10–25 % Irtaimisto ja ajoneuvot 10–25 % Tietokonelaitteet 25–33 % Muut 10–33 %

Omaisuuserien luovutuksesta saatavat voitot ja tappiot määritetään vertaamalla luovutustuloa, josta on vähennetty myyntikustannukset, luovutetun omaisuuserän kirjanpitoarvoon. Kyseiset voitot ja tappiot kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan.

Vuokraus

Leasingsopimus on sopimus, jonka mukaan vuokralle antaja antaa leasingvuokraajalle oikeuden käyttää omaisuuserää sovitun ajan maksua tai toistuvia maksusuorituksia vastaan. Leasingsopimukset luokitellaan joko rahoitusleasingsopimuksiksi tai käyttöleasingsopimuksiksi.

Rahoitusleasingsopimukset ovat leasingsopimuksia, joissa olennaiset omistajuuteen liittyvät riskit ja edut on siirretty leasingvuokraajalle. Kun leasingvuokraaja tekee rahoitusleasingsopimuksen, rahoitusleasingillä hankitut omaisuuserät kirjataan varoiksi ja niihin liittyvät rahoitusleasingvelvoitteet veloiksi leasingsopimuksen alkamisajankohtana. Varat ja velat merkitään määrään, joka on yhtä suuri kuin vuokratun hyödykkeen käypä arvo tai vähimmäisvuokrien nykyarvo – sen mukaan, kumpi niistä on alempi – jotka molemmat määritetään sopimuksen syntymisajankohtana. Vuokra-aikana rahoitusleasingilla hallussa pidettävistä omaisuuseristä tehdään poistot joko omaisuuserien taloudellisena vaikutusaikana tai leasingsopimuksen voimassaoloaikana sen mukaan, kumpi näistä on lyhyempi. Leasingmaksujen vähimmäismäärät on jaettu rahoitusmenoihin (koron osuus) ja jäljellä olevaan velkaan (pääoman osuus). Rahoitusmenot kohdennetaan leasingsopimuksen voimassaoloaikana kullekin kaudelle, jotta jäljellä olevalle tapauksen mukaan lyhyt- tai pitkäaikaisena esitettävälle velalle tulee kullakin kaudella samansuuruinen korkoprosentti. Muuttuvat vuokrat kirjataan sen kauden kuluiksi, jonka aikana ne toteutuvat.

Käyttöleasingsopimukset ovat sellaisia muita leasingsopimuksia kuin rahoitusleasingsopimuksia, joissa omistajuuteen liittyvät riskit ja edut säilyvät olennaisilta osin vuokralleantajalla. Kun leasingvuokraaja tekee käyttöleasingsopimuksen, käyttöleasingin maksut kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan tasaerinä leasingsopimuksen voimassaoloaikana eikä vuokrattua omaisuuserää tai leasingvelkaa esitetä tuotto- ja kululaskelmassa.

1.5.3 Muiden kuin rahoitusvarojen arvon alentuminen

Arvon alentuminen tarkoittaa omaisuuserän tulevien taloudellisten hyötyjen tai suorituspotentiaalin menettämistä sen lisäksi, että omaisuuserän tulevien taloudellisten hyötyjen tai suorituspotentiaalin menetys kirjataan järjestelmällisesti tekemällä hankintamenon jaksotuksia tai poistoja (tapauksen mukaan). Omaisuuseristä, joiden taloudellista vaikutusaikaa ei ole rajoitettu, ei tehdä poistoja / hankintamenon jaksotuksia vaan niiden arvon alentumista testataan vuosittain. Omaisuuserien, joista tehdään hankintamenon jaksotuksia tai poistoja, arvon alentumista testataan aina, kun tilinpäätöspäivänä on nähtävissä, että omaisuuserän arvo on alentunut. Arvonalentumistappioksi kirjataan määrä, jolla omaisuuserän kirjanpitoarvo ylittää siitä kerrytettävissä olevan rahamäärän. Kerrytettävissä oleva rahamäärä on omaisuuserän käypä arvo, josta on vähennetty luovutuksesta aiheutuvat menot, tai omaisuuserän käyttöarvo, sen mukaan kumpi näistä on suurempi.

Aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden jäännösarvoa ja taloudellista vaikutusaikaa tarkistetaan vähintään kerran vuodessa ja muutetaan tarvittaessa. Jos aiempina vuosina kirjattujen arvonalennusten perusteet eivät enää päde, arvonalentumistappiot peruutetaan.

1.5.4 Pääomaosuusmenetelmällä arvostetut sijoitukset

Osuudet osakkuusyrityksissä ja yhteisyrityksissä

Sijoitukset, jotka käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen, kirjataan alun perin hankintamenoon. Myöhemmin tätä kirjanpitoarvoa lisätään tai vähennetään, jotta voidaan arvostaa myöhempiä rahoitusosuuksia, EU:n osuus sijoittajan ylijäämästä tai alijäämästä, arvon alentumisista ja osingoista. Alkuperäinen hankintameno ja kaikki muutokset muodostavat sijoituksen kirjanpitoarvon tilinpäätöslaskelmissa tilinpäätöspäivänä. EU:n osuus sijoittajan ylijäämästä tai alijäämästä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan, ja EU:n osuus sijoittajan pääoman muutoksista kirjataan nettovaroihin sisältyviin rahastoihin. Sijoituksesta saatu voitonjako vähentää omaisuuserän kirjanpitoarvoa.

Jos EU:n osuus kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää käyttäen käsiteltävän sijoituksen tuottamista tappioista on yhtä suuri kuin sen omistusosuus sijoituksesta tai ylittää tämän, EU ei merkitse lisätappioita taseeseensa (”taseeseen merkitsemättömät tappiot”). Kun EU:n osuus on pienentynyt nollan suuruiseksi, lisätappioita otetaan huomioon ja velkaa kirjataan vain siihen määrään asti kuin EU:lla on oikeudellinen tai tosiasiallinen velvoite tai se on suorittanut maksuja osakkuus- tai yhteisyrityksen puolesta.

Jos arvon alentuminen voidaan osoittaa, omaisuuserät kirjataan alempaan kerrytettävissä olevaan rahamäärään. Kerrytettävissä oleva rahamäärä määritetään edellä liitetiedossa 1.5.3 kuvatulla tavalla. Jos arvon alentumiselle ei myöhempänä ajankohtana ole enää perustetta, arvonalentumistappio peruutetaan kirjaamalla omaisuuserä arvonalentumistappiosta puhdistettuun kirjanpitoarvoon.

EU ei pyri käyttämään huomattavaa vaikutusvaltaa sellaisissa pääomasijoitusrahastoissa, joissa sillä on vähintään 20 prosentin omistusosuus. Näitä rahastoja pidetään tämän vuoksi myytävissä olevina rahoitusvaroina.

Osakkuusyrityksiä ja yhteisyrityksiä, joiden katsotaan olevan vähämerkityksisiä (ks. liitetieto 1.3), ei käsitellä kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen. EU:n rahoitusosuudet kyseisissä yhteisöissä kirjataan kuluksi asianomaisella tilikaudella.

1.5.5 Rahoitusvarat

Luokittelu

EU luokittelee rahoitusvaransa seuraavasti: käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavat rahoitusvarat; lainat ja muut saamiset; eräpäivään asti pidettävät sijoitukset; ja myytävissä olevat rahoitusvarat. Rahoitusinstrumenttien luokka määritellään alkuperäisen kirjaamisen ajankohtana, ja sitä tarkastellaan vuosittain tilinpäätöspäivänä.

i) Käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavat rahoitusvarat

Rahoitusvaroihin kuuluva erä sijoitetaan käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavien luokkaan, jos se on ensisijaisesti hankittu myytäväksi lyhyellä aikavälillä tai jos yhteisö on nimennyt sen myytäväksi lyhyellä aikavälillä. Myös johdannaiset sijoitetaan tähän luokkaan. Tähän luokkaan kuuluvat omaisuuserät sisällytetään lyhytaikaisiin varoihin, jos ne todennäköisesti realisoidaan 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä.

ii) Lainat ja muut saamiset

Lainat ja muut saamiset ovat muita kuin johdannaisiin kuuluvia rahoitusvaroja, joihin liittyvät maksusuoritukset ovat kiinteitä tai muuten määritettävissä ja joita ei noteerata toimivilla markkinoilla. Nämä saamiset syntyvät silloin, kun EU antaa velalliselle suoraan rahaa, tavaroita tai palveluita ilman aikomusta käydä saamisella kauppaa tai siinä tapauksessa, että alkuperäisen luotonantajan oikeudet ovat siirtyneet EU:lle sen suoritettua maksun takaussopimuksen mukaisesti. Maksut, jotka erääntyvät 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä, luokitellaan lyhytaikaisiksi varoiksi. Maksut, jotka erääntyvät yli 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä, luokitellaan pitkäaikaisiksi varoiksi. Lainoihin ja muihin saamisiin sisältyvät määräaikaistalletukset, joiden alkuperäinen erääntymisaika on pidempi kuin kolme kuukautta.

iii) Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset

Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset ovat muita kuin johdannaisiin kuuluvia rahoitusvaroja, joihin liittyvät maksusuoritukset ovat kiinteitä tai muuten määritettävissä, jotka erääntyvät tiettyyn aikaan ja jotka EU aikoo pitää ja pystyy pitämään eräpäivään asti. EU:lla ei ollut tähän luokkaan kuuluvia sijoituksia varainhoitovuonna 2019.

iv) Myytävissä olevat rahoitusvarat

Myytävissä olevat rahoitusvarat ovat muita kuin johdannaisia, ja ne on joko nimetty tähän luokkaan kuuluviksi tai niitä ei ole sijoitettu mihinkään muuhun luokkaan. Ne luokitellaan joko lyhyt- tai pitkäaikaisiin varoihin sen mukaan, milloin EU aikoo luovuttaa ne. Sijoitukset yhteisöihin, joita ei ole konsolidoitu ja joita ei käsitellä kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen sekä muut oman pääoman tyyppiset sijoitukset (esimerkiksi riskipääomatoimet) luokitellaan myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi.

Alkuperäinen kirjaaminen ja arvostaminen

Sellaiset rahoitusvarat, jotka luokitellaan kirjattavaksi tulosvaikutteisesti käypään arvoon, pidetään eräpäivään saakka tai jotka ovat myytävissä, kirjataan niiden kaupankäyntipäivänä eli päivänä, jona Euroopan unioni sitoutuu ostamaan tai myymään omaisuuserän. Muut rahavarat ja lainat kirjataan silloin, kun raha talletetaan rahoituslaitokseen tai siirretään lainanottajille. Rahoitusvälineet kirjataan alun perin käypään arvoon. Alkuperäisen kirjaamisen yhteydessä käypään arvoon lisätään transaktiomenot kaikille rahoitusvaroille, joita ei kirjata tulosvaikutteisesti käypään arvoon. Rahoitusvarat, jotka kirjataan tulosvaikutteisesti käypään arvoon, kirjataan alun perin käypään arvoon, ja transaktiomenot kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan.

Rahoitusvaroihin kuuluvan erän käypä arvo on alkuperäisen kirjaamisen yhteydessä yleensä kauppahinta eli saadun vastikkeen käypä arvo, paitsi jos kyseisen rahoitusinstrumentin käyvästä arvosta saadaan näyttöä vertaamalla sitä muihin saman instrumentin todettavissa oleviin sen hetkisiin markkinatapahtumiin taikka sellaisen arvostusmenetelmän perusteella, jonka muuttujat sisältävät vain seurattavissa olevilta markkinoilta saatuja tietoja (esimerkiksi tietyt johdannaissopimukset). Kun myönnetään pitkäaikainen laina, josta ei peritä korkoa tai perittävä korko on markkinakorkoa alhaisempi, lainan käypänä arvona voidaan pitää kaikkien vastaisten rahavirtojen nykyarvoa, joka saadaan diskonttaamalla tulevat rahavirrat vastaavaan luottoluokkaan kuuluvan vastaavan instrumentin vallitsevalla markkinakorolla.

Myönnetyt lainat arvostetaan nimellisarvoon, jota pidetään lainan käypänä arvona. Tämä johtuu seuraavista syistä:

— EU:n lainanannon ”markkinaympäristö” poikkeaa selvästi tavanomaisista pääomamarkkinoista, joilla kaupallisia ja valtioiden joukkovelkakirjoja lasketaan liikkeeseen. Koska lainanantajilla on näillä markkinoilla myös vaihtoehtoisia sijoituskohteita, ne otetaan huomioon markkinahinnoissa. Tätä vaihtoehtoisten sijoitusten mahdollisuutta ei kuitenkaan sovelleta EU:hun, koska se ei saa sijoittaa rahaa pääomamarkkinoille. Se voi ainoastaan ottaa lainaa markkinoilta lainatakseen sen edelleen samoilla ehdoilla. Tämä tarkoittaa sitä, että EU:lla ei ole ottamilleen lainoille vaihtoehtoista lainaus- tai sijoituskohdetta. Tällöin ei ole myöskään vaihtoehtoiskustannusta eikä vertailuperustaa markkinakorkojen kanssa. EU:n lainaustoiminta muodostaa itse asiassa omat markkinat. Koska vaihtoehtoisia sijoituskohteita ei oteta huomioon, markkinahinta ei vastaa asianmukaisesti EU:n lainatransaktioiden sisältöä. Näin ollen EU:n lainanannon käypää arvoa ei voida määrittää suhteessa kaupallisiin tai valtioiden joukkovelkakirjoihin.

— Koska vertailukelpoisia toimivia markkinoita tai vastaavia transaktioita ei ole, Euroopan unionin olisi käytettävä perittyä korkoa määrittäessään käypiä arvoja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismiin, maksutaselainoihin ja muihin vastaaviin välineisiin liittyvässä lainanannossa.

— Koska näissä lainoissa lainanotto ja lainananto toteutetaan yleensä samoin ehdoin (back-to-back), ne kompensoivat toistensa vaikutuksia. Myönnettyjen lainojen efektiivinen korko on tämän vuoksi sama kuin niiden rahoittamiseksi otettujen lainojen korko. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

Rahoitusvälineet poistetaan taseesta, kun EU:lla ei enää ole oikeutta saada rahavirtaa sijoituksista tai kun EU on siirtänyt kaikki olennaiset omistajuuteen liittyvät riskit ja edut toiselle osapuolelle.

Myöhempi arvostaminen

a) Tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvarat kirjataan myöhempänä ajankohtana käypään arvoon. Luokkaan ”tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvälineet” kuuluvien erien käyvän arvon muutoksista aiheutuvat voitot ja tappiot kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan kaudella, jolla ne syntyvät.

b) Lainat ja muut saamiset kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Lainatuista varoista myönnetyissä luotoissa samaa efektiivistä korkoa sovelletaan sekä otto- että antolainaukseen, koska kyseiset lainat ovat luonteeltaan ns. back-to-back-operaatioita, eivätkä otto- ja antolainauksen ehdot ja määrät eroa merkittävästi toisistaan. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

c) Eräpäivään saakka pidettävät omaisuuserät kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. EU:lla ei tällä hetkellä ole eräpäivään asti pidettäviä sijoituksia.

d) Myytävissä olevat rahoitusvarat kirjataan myöhempänä ajankohtana käypään arvoon. Myytävissä olevien rahoitusvarojen käyvän arvon muutoksista syntyvät voitot ja tappiot kirjataan käyvän arvon rahastoon lukuun ottamatta monetaaristen varojen muuntoeroja, jotka kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Kun kyseiset omaisuuserät poistetaan taseesta tai niiden arvo alenee, käyvän arvon rahastoon aiemmin merkityt kumulatiiviset käyvän arvon oikaisut kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Efektiivisen koron menetelmällä laskettu myytävissä olevien rahoitusvarojen tuottama korko kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Myytävissä olevista oman pääoman ehtoisista instrumenteista saatavat osingot kirjataan silloin, kun EU:n oikeus saada maksuja syntyy.

Toimivilla markkinoilla noteerattavien sijoitusten käyvät arvot perustuvat voimassa oleviin ostokursseihin. Jos rahoitusvaroihin kuuluvalla erällä ei ole toimivia markkinoita, arvopaperi on noteeraamaton tai kyseessä on OTC-johdannainen, EU määrittää käyvän arvon arvostusmenetelmien avulla. Näihin menetelmiin kuuluvat muun muassa vertailu toisistaan riippumattomien osapuolten välisiin viimeaikaisiin liiketoimiin ja muihin keskeisiltä osiltaan vastaaviin instrumentteihin, diskontattujen rahavirtojen analysointi, optionhinnoittelumallit sekä muut markkinatoimijoiden yleisesti käyttämät arvostusmenetelmät.

Riskipääomarahastoihin tehdyt sijoitukset, jotka on luokiteltu myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi ja joilla ei ole noteerattua markkinahintaa toimivilla markkinoilla, arvostetaan osuudenomistajille kuuluvien varojen tilinpäätöspäivän nettoarvoon, jonka katsotaan vastaavan niiden käypää arvoa.

Jos sellaisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin, joita ei noteerata toimivilla markkinoilla, tehtyjen sijoitusten käypää arvoa ei voida luotettavasti määrittää, nämä sijoitukset arvostetaan hankintamenoon, josta on vähennetty arvonalentumistappiot.

Rahoitusvarojen arvon alentuminen

Rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvo on alentunut ja tappio kirjataan ainoastaan siinä tapauksessa, että arvonalentumisesta on objektiivista näyttöä yhden tai useamman, omaisuuserän alkuperäisen kirjaamisen jälkeen toteutuneen tapahtuman seurauksena ja että tappion synnyttävällä tapahtumalla (tai tapahtumilla) on luotettavasti arvioitavissa oleva vaikutus rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvioituihin vastaisiin rahavirtoihin. EU arvioi jokaisena tilinpäätöspäivänä, onko objektiivista näyttöä siitä, että rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvo on alentunut.

a) Jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkittävät omaisuuserät

Jos on objektiivista näyttöä siitä, että jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkityistä lainoista ja muista saamisista tai eräpäivään asti pidettävistä sijoituksista on syntynyt arvonalentumistappiota, tappion suuruus määritetään kyseisen rahoitusvaroihin kuuluvan erän kirjanpitoarvon ja sen alkuperäisellä efektiivisellä korolla diskontattujen arvioitujen vastaisten rahavirtojen nykyarvon erotuksena (ottamatta huomioon vastaisia, vielä toteutumattomia luottotappioita). Omaisuuserän kirjanpitoarvoa alennetaan ja tappion määrä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Jos lainan tai eräpäivään asti pidettävän sijoituksen korko on vaihtuva, arvonalentumistappiota määritettäessä diskonttauskorkona käytetään sopimuksen perusteella määräytyvää tarkasteluhetken efektiivistä korkoa. Rahoitusvaroihin kuuluvan vakuudellisen erän arvioitujen vastaisten rahavirtojen nykyarvon laskennassa otetaan huomioon rahavirrat, jotka mahdollisesti saadaan vakuuden realisoinnin seurauksena, vähennettyinä vakuuden haltuunotosta ja myynnistä aiheutuvilla menoilla riippumatta siitä, onko vakuuden realisointi todennäköistä vai ei. Jos arvonalentumistappion määrä pienenee jollakin myöhemmällä kaudella ja vähennyksen voidaan objektiivisesti katsoa liittyvän arvonalentumisen kirjaamisen jälkeiseen tapahtumaan, aikaisemmin kirjattu arvonalentumistappio peruutetaan tulosvaikutteisesti.

b) Käypään arvoon taseeseen merkittävät omaisuuserät

Kun on kyse myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokitelluista oman pääoman ehtoisista sijoituksista, arvopaperin käyvän arvon huomattava tai pysyvä (pitkittynyt) alentuminen alle hankintamenon otetaan huomioon määritettäessä sitä, onko arvopaperien arvo alentunut. Jos tällaista näyttöä on myytävissä olevien rahoitusvarojen osalta, kumulatiivinen tappio poistetaan rahastoista ja kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Kumulatiivinen tappio lasketaan seuraavien erien erotuksena: hankintameno ja tarkasteluhetken käypä arvo, vähennettynä kyseisestä rahoitusvaroihin kuuluvasta erästä aikaisemmin tuotto- ja kululaskelmaan kirjatuilla arvonalentumistappioilla. Oman pääoman ehtoisten instrumenttien tulosvaikutteisesti kirjattuja arvonalentumistappioita ei peruuteta tulosvaikutteisesti. Jos myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokitellun vieraan pääoman ehtoisen instrumentin käypä arvo nousee myöhemmällä kaudella ja jos nousun voidaan objektiivisesti katsoa liittyvän arvonalentumistappion kirjaamisen jälkeiseen tapahtumaan, arvonalentumistappio peruutetaan tulosvaikutteisesti.

1.5.6 Vaihto-omaisuus

Vaihto-omaisuus arvostetaan hankintamenoon tai nettorealisointiarvoon sen mukaan, kumpi näistä arvoista on pienempi. Hankintamenoa määritettäessä käytetään FIFO-menetelmää. Valmiiden tuotteiden ja keskeneräisen tuotannon hankintameno muodostuu raaka-aineista, välittömistä työsuorituksista johtuvista menoista, muista suoraan kohdistettavissa olevista menoista sekä valmistuksen yleismenoista, jotka perustuvat normaaliin toiminta-asteeseen. Nettorealisointiarvo on tavanomaisessa liiketoiminnassa saatava arvioitu myyntihinta, josta on vähennetty valmiiksi saattamisesta ja myynnistä johtuvat menot. Jos vaihto-omaisuutta säilytetään luovutettavaksi veloituksetta tai nimellistä veloitusta vastaan, se arvostetaan hankintamenoon tai jälleenhankintahintaan, sen mukaan kumpi näistä arvoista on pienempi. Jälleenhankintahinta on hinta, jonka EU maksaisi hankkiessaan omaisuuserän tilinpäätöspäivänä.

1.5.7 Ennakkomaksut

Ennakkomaksun tarkoituksena on tarjota tuensaajalle käteisvaroja. Ennakkomaksu voidaan suorittaa useammassa erässä asianomaisessa sopimuksessa, päätöksessä tai perussäädöksessä kulloinkin määrätyllä ajanjaksolla. Ennakkomaksu joko käytetään tiettyyn tarkoitukseen sopimuksessa määrättynä ajanjaksona tai maksetaan takaisin. Jos tuensaajalle ei aiheudu tukikelpoisia menoja, ennakkomaksu on palautettava EU:lle. Koska ennakkomaksut pysyvät EU:n määräysvallassa ja EU on oikeutettu tukikelvottoman osan palautukseen, määrä esitetään omaisuuseränä.

Ennakkomaksu kirjataan alun perin taseeseen, kun käteisvarat on siirretty vastaanottajalle. Se arvostetaan annetun vastikkeen määrään. Myöhempinä tilinpäätöspäivinä ennakkomaksut arvostetaan alun perin taseeseen kirjattuun määrään vähennetty tilikauden aikana aiheutuneet tukikelpoiset menot (mukaan lukien tarvittaessa arvioidut määrät).

Ennakkomaksujen tuottamat korot kirjataan sitä mukaa kuin ne kertyvät ja asianomaisen sopimuksen määräysten mukaisesti. Kertynyt korkotuotto arvioidaan mahdollisimman luotettavien tietojen perusteella vuoden lopussa ja merkitään taseeseen.

Muut jäsenvaltioille suoritettavat ennakot, joilla EU korvaa jäsenvaltioille ennakkomaksut, jotka ne ovat suorittaneet tuensaajille (ml. yhteistyössä hallinnoitavat rahoitusvälineet) kirjataan varoiksi ja merkitään kirjanpidossa ennakkomaksuiksi. Myöhemmin muut ennakot jäsenvaltioille arvostetaan alun perin taseeseen kirjattuun määrään, josta on vähennetty kohtuullisten ja perusteltavissa olevien oletusten pohjalta muodostettu paras arvio lopullisille tuensaajille aiheutuneista tukikelpoisista menoista.

EU:n rahoitusosuudet Euroopan kehitysrahaston tai muiden konsolidoinnin ulkopuolisten yhteisöjen erityisrahastoihin luokitellaan myös ennakkomaksuiksi, koska niiden tarkoituksena on tarjota erityisrahastolle käteisvaroja, jotta se voisi rahoittaa tavoitteissaan määriteltyjä erityistoimia. EU:n rahoitusosuudet erityisrahastoihin arvostetaan EU:n rahoitusosuuden alkuperäiseen määrään, josta vähennetään tukikelpoiset menot (ja tarvittaessa myös arvioidut määrät), jotka ovat syntyneet erityisrahastolle raportointikauden aikana ja jotka on kohdennettu EU:n rahoitusosuuteen asianomaisen sopimuksen mukaisesti.

1.5.8 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista

EU:n tilinpäätössäännöissä edellytetään, että vaihtoon perustuvat ja muut kuin vaihtoon perustuvat transaktiot esitetään erikseen. Nämä kaksi luokkaa erotetaan toisistaan siten, että termi ”saamiset” on varattu vaihtoon perustuville transaktioille ja muille kuin vaihtoon perustuille transaktioille, kun taas silloin, jos EU saa arvoa toiselta yhteisöltä antamatta sille suoraan vastineeksi suunnilleen samaa arvoa, käytetään termiä ”kerrytettävissä olevat rahamäärät” (esimerkiksi omiin varoihin liittyvät kerrytettävissä olevat rahamäärät jäsenvaltioilta).

Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ovat rahoitusvälineiden määritelmän mukaisia. Näin ollen ne luokitellaan lainoiksi ja muiksi saamisiksi, ja niiden määrä lasketaan vastaavasti (ks. liitetieto 1.5.5). Rahoitusvälineitä koskeviin liitetietoihin, jotka liittyvät saamisiin vaihtoon perustuvista transaktioista, sisältyvät vaihtoon perustuvista transaktioista aiheutuvat tulojäämät ja menoennakot, koska ne ovat vähäisiä. Lisäksi kirjataan aiempaan kokemukseen perustuva yleinen arvonalentuminen sellaisista voimassa olevista perintämääräyksistä, joista ei ole vielä tehty erillistä arvonalentumiskirjausta.

Kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista kirjataan niiden hankintapäivän käypään arvoon (koroilla ja muilla seuraamusmaksuilla oikaistuna), josta on vähennetty mahdollinen arvon alentuminen. Kerrytettävissä olevien rahamäärien arvon alentuminen todetaan muiden kuin vaihtoon perustuvien transaktioiden osalta silloin, kun on objektiivista näyttöä siitä, ettei EU pysty perimään kaikkia kerrytettävissä olevia rahamääriä muiden kuin vaihtoon perustuvien transaktioiden alkuperäisten ehtojen mukaisesti. Arvon alentumisena kirjattava määrä on omaisuuserän kirjanpitoarvon ja kerrytettävissä olevan rahamäärän erotus. Arvon alentumista vastaava määrä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Lisäksi kirjataan aiempaan kokemukseen perustuva yleinen arvonalentuminen sellaisista voimassa olevista perintämääräyksistä, joista ei ole vielä tehty erillistä arvonalentumiskirjausta. Ks. liitetieto 1.5.14, joka koskee vuoden lopussa kirjattavien tulojäämien käsittelyä. Määrät, jotka esitetään muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista kerrytettävissä olevina rahamäärinä, eivät ole rahoitusvälineitä, koska ne eivät perustu sopimukseen, joka synnyttää rahoitusvelan tai oman pääoman ehtoisen instrumentin. Tästä huolimatta muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista kerrytettävissä olevat rahamäärät esitetään tilinpäätöksen liitetiedoissa tarpeen mukaan yhdessä vaihtoon perustuvista transaktioista syntyvien saamisten kanssa.

1.5.9 Käteisvarat ja muut rahavarat

Käteisvarat ja muut rahavarat ovat rahoitusinstrumentteja. Niihin kuuluvat muun muassa käteinen raha, pankeissa olevat vaadittaessa tai lyhyellä varoitusajalla maksettavat talletukset sekä muut lyhytaikaiset, enintään kolmen kuukauden kuluessa erääntyvät erittäin likvidit sijoitukset.

1.5.10 Työsuhde-etuudet

EU tarjoaa työntekijöille tiettyjä etuuksia (palkat ja sosiaaliturva). Kirjanpidossa nämä on luokiteltava lyhytaikaisiin työsuhde-etuuksiin ja työsuhteen päättymisen jälkeisiin etuuksiin.

Lyhytaikaiset työsuhde-etuudet

Lyhytaikaiset työsuhde-etuudet ovat etuuksia, jotka on määrä maksaa viimeistään 12 kuukauden kuluttua sen raportointikauden päättymisestä, jonka aikana työntekijät tekivät työsuorituksen. Tällaisia etuuksia ovat esimerkiksi palkat, vuosilomat, palkalliset sairauslomat ja muut lyhytaikaiset korvaukset. Lyhytaikaiset työsuhde-etuudet kirjataan kuluiksi, kun asianomainen työsuoritus tehdään. Velkaa kirjataan siihen määrään asti, joka todennäköisesti maksetaan, jos EU:lla on työntekijän aiemman työsuorituksen seurauksena olemassa oleva oikeudellinen tai tosiasiallinen maksuvelvoite ja velvoite on arvioitavissa luotettavasti.

Työsuhteen päättymisen jälkeiset etuudet

EU myöntää työntekijöille tiettyjä työsuhteen päättymisen jälkeisiä etuuksia, joita ovat muun muassa Euroopan unionin virkamiesten eläkejärjestelmän (PSEO) mukaiset vanhuus-, perhe- ja työkyvyttömyyseläkkeet sekä yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän (JSIS) mukainen sairausvakuutus (ks. liitetieto 2.9). Nämä etuudet myönnetään yhdestä yhteisestä järjestelmästä, joka on jaettu kahteen alajärjestelmään. Etuuksia on kohdeltava samalla tavalla, jotta tilanteesta esitetään tasapuolinen kuva ja jotta esitetty kuva vastaa taloudellista todellisuutta.

i. Euroopan unionin virkamiesten eläkejärjestelmä (Pension Scheme of European Officials, PSEO): Tästä laskennallisesti rahoitetusta (4) järjestelmästä myönnetyt etuudet liittyvät vanhuus-, työkyvyttömyys- ja perhe-eläkkeisiin sekä perhe-etuuksiin tai kuolemaan ennen eläkkeelle jäämistä. Etuuksia sovelletaan EU:n toimielimissä, virastoissa ja muissa EU:n elimissä työskenteleviin tai työskennelleisiin työntekijöihin tai menehtyneiden virkamiesten tai eläkkeensaajien perheenjäseniin. Henkilöstö maksaa palkastaan kolmanneksen näiden etuuksien aiheuttamista arvioiduista kustannuksista.

ii. Yhteinen sairausvakuutusjärjestelmä (JSIS): EU tarjoaa tämän järjestelmän mukaisesti terveydenhuollon Euroopan komission, toimielinten, virastojen ja muiden elinten henkilöstölle korvaamalla sairauskulut. Etuudet, jotka myönnetään tästä järjestelmästä muille edunsaajille kuin nykyisille työntekijöille (kuten eläkeläiset ja orvot), luokitellaan ”työsuhteen päättymisen jälkeisiksi etuuksiksi”.

Lisäksi EU tarjoaa työsuhteen päättymisen jälkeisiä etuuksia EU:n toimielinten jäsenille erillisten eläkejärjestelmien välityksellä. Nämä esitetään kohdassa ”Muut eläke-etuusjärjestelmät”’. Näiden järjestelmien mukaisesti EU tarjoaa eläke-etuuksia komission, unionin tuomioistuimen ja yleisen tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, neuvoston, Euroopan parlamentin, oikeusasiamiehen, tietosuojavaltuutetun ja virkamiestuomioistuimen jäsenille. EU tarjoaa sairausvakuutusturvan EU:n toimielinten jäsenille yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän kautta.

Edellä mainitut työsuhteen päättymisen jälkeiset etuudet luokitellaan EU:n etuuspohjaisiksi velvoitteiksi. Ne lasketaan tilinpäätöspäivänä arvioimalla työntekijöiden tarkasteltavana olevan kauden ja aikaisempien kausien aikana ansaitsemien tulevien etuuksien määrä, diskonttaamalla kyseinen määrä ja vähentämällä järjestelyn mahdollisten varojen käypä arvo. Etuuspohjaisesta järjestelystä johtuvan velvoitteen arvo lasketaan vuosittain soveltamalla ennakoituun etuusoikeusyksikköön perustuvaa menetelmää. Velvoitteen nykyarvo määritetään diskonttaamalla järjestelystä maksettavat arvioidut tulevat rahavirrat käyttämällä maksettavien etuuksien kanssa saman valuutan määräisten valtion joukkovelkakirjalainojen korkoja, joiden erääntymisaika vastaa suunnilleen eläkevastuun erääntymisaikaa.

EU:n henkilöstölle myönnettävät työsuhteen päättymisen jälkeiset etuudet sisällytetään yhteen yhteiseen järjestelmään, joka kattaa sekä eläkejärjestelmän (PSEO) että sairausvakuutusjärjestelmän (JSIS). Oikeus JSIS-järjestelmän mukaiseen vakuutusturvaan edellyttää oikeutta PSEO-järjestelmän mukaiseen suojaan. Tämän henkilöstösäännöissä vahvistetun yhden yhteisen järjestelmän mukaan tietyt oikeudet, kuten oikeus siirrettyyn tai vähennettyyn eläkkeeseen PSEO-järjestelmän nojalla, saavutetaan 10 vuoden palveluksessaolon jälkeen. Työntekijän tämän jälkeen palveluksessaoloaikanaan yhdessä yhteisessä järjestelmässä ansaitsemat oikeudet ovat kuitenkin selvästi suuremmat kuin edellä tarkoitetut ensimmäiset oikeudet, kuten vuosittain karttuvat eläkeoikeudet osoittavat.

Sekä EU:n tilinpäätössäännössä nro 1 että IPSAS-standardien käsitteellisessä viitekehyksessä todetaan, että tilinpäätösraportoinnin todenmukaisen kuvan antamista koskevassa laadullisessa ominaisuudessa edellytetään tilien perustana olevien toimien taloudellisen sisällön kuvaamista. Jotta näin voidaan toimia, aiheutunut rahoituskustannus kerrytetään tasaerinä henkilöstön arvioidun aktiivisen palveluksessaoloajan aikana. Kyseinen kausi alkaa päivästä, jona työntekijän työsuoritus johtaa ensimmäistä kertaa etuuksiin järjestelmän nojalla (riippumatta siitä, onko etuuksien ehtona työsuorituksen jatkuminen), ja päättyy päivään, jona työntekijän työsuorituksen jatkumisesta ei aiheudu huomattavaa määrää uusia etuuksia järjestelmän nojalla, lukuun ottamatta myöhempiä palkankorotuksia. Tätä menetelmää sovelletaan johdonmukaisesti etuuksiin, jotka myönnetään yhdestä yhteisestä järjestelmästä.

Etuuspohjaisen nettovelan uudelleenarvostukset kattavat vakuutusmatemaattiset voitot ja tappiot sekä järjestelyn varojen tuotot, ja ne kirjataan välittömästi nettovaroihin.

EU kirjaa nettokorkokulut (tuotot) ja muut etuuspohjaisiin järjestelyihin liittyvät kulut tuotto- ja kululaskelman kohtaan ”Henkilöstö- ja eläkekulut”.

Jos tarjottuja etuuksia muutetaan tai rajoitetaan, aiempaan työsuoritukseen liittyviin etuuksiin tästä aiheutuva muutos tai rajoituksesta aiheutuva voitto tai tappio kirjataan välittömästi tuotto- ja kululaskelmaan. Velvoitteen täyttämisestä johtuvat voitot ja tappiot kirjataan, kun velvoite täytetään. Aiempaan työsuoritukseen perustuvat menot kirjataan välittömästi tuotto- ja kululaskelmaan, paitsi jos muutosten edellytyksenä on, että työntekijät pysyvät palveluksessa määrätyn ajan.

1.5.11 Varaukset

Varaus kirjataan silloin, kun EU:lla on aikaisempien tapahtumien seurauksena olemassa oleva oikeudellinen tai tosiasiallinen velvoite kolmansia kohtaan, kun on todennäköistä, että velvoitteen täyttäminen edellyttää resurssien siirtymistä pois unionista ja kun velvoitteen määrä on arvioitavissa luotettavasti. Vastaisia toiminnan tappioita varten ei tehdä varauksia. Kirjattava varaus on paras arvio olemassa olevan velvoitteen täyttämisen edellyttämistä menoista tilinpäätöspäivänä. Jos varaukseen liittyy suuri määrä eriä, velvoite arvioidaan painottamalla mahdolliset tulemat niihin liittyvillä todennäköisyyksillä (ns. odotusarvomenetelmä).

Tappiollisia sopimuksia koskevat varaukset arvostetaan sopimuksen päättämisen arvioitujen kustannusten nykyarvoon tai sopimuksen jatkamisen arvioitujen nettokustannusten nykyarvoon sen mukaan, kumpi niistä on pienempi.

1.5.12 Rahoitusvelat

Rahoitusvelat luokitellaan tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattaviksi rahoitusveloiksi tai jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkittäviksi rahoitusveloiksi (lainat) tai rahoitusvakuuksiin liittyviksi veloiksi.

Lainoja ovat lainat luottolaitoksilta ja velkakirjalainat. Lainat kirjataan alun perin käypään arvoon, joka on saatu rahamäärä (saadun vastikkeen käypä arvo), josta on vähennetty transaktiomenot. Myöhemmässä vaiheessa ne kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Saadun rahamäärän, josta on vähennetty transaktiomenot, ja lunastusarvon välinen mahdollinen erotus kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan laina-aikana efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Lainatuista varoista myönnetyissä luotoissa efektiivisen koron menetelmää ei olennaisuusseikkojen vuoksi saa soveltaa otto- ja antolainaukseen. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

Tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvelat sisältävät johdannaiset, joiden käypä arvo on negatiivinen. Niitä käsitellään kirjanpidossa kuten tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavia rahoitusvaroja (ks. liitetieto 1.5.5).

Rahoitusvakuuksiin liittyvät velat kirjataan alun perin käypään arvoon, joka on saatu preemio. Myöhemmin rahoitusvakuuksiin liittyvät velat arvostetaan parhaan arvion mukaan odotettavissa olevista menoista rahoitusvakuuksiin liittyvän velan täyttämiseksi tai alun perin kirjattuun määrään, josta on tarvittaessa vähennetty kertyneet jaksotukset, sen mukaan kumpi näistä määristä on suurempi. Euroopan unioni kirjaa rahoitusvakuuksiin liittyvät velat saatuaan vakuuden myöntämistä koskevan vastikkeen, eli markkinaehtoisesti, tai kun käypä arvo voidaan luotettavasti arvioida. Jos täysin vastaavalle vakuussopimukselle ei ole toimivia markkinoita, EU esittää annetun vakuuden ehdollisena velkana (ks. liitetieto 1.7.2) tai kun on todennäköisempää, että velvoitteen täyttäminen edellyttää resurssien siirtymistä pois yhteisöstä, EU kirjaa varauksen (ks. liitetieto 1.5.11).

Rahoitusvelat luokitellaan pitkäaikaisiksi veloiksi lukuun ottamatta niitä omaisuuseriä, joiden eräpäivä on alle 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä.

EU:n erityisrahastot, joiden katsotaan kuuluvan komission operatiiviseen toimintaan, kirjataan komission tileihin ja konsolidoidaan EU:n tilinpäätökseen. Näin ollen muiden rahoittajien rahoitusosuudet EU:n erityisrahastoihin täyttävät muista kuin vaihtoon perustuvista ehtoja sisältävistä transaktioista saatavien tulojen edellytykset, ja ne esitetään rahoitusvelkoina siihen asti, kun siirrettyihin rahoitusosuuksiin liittyvät ehdot ovat täyttyneet eli tukikelpoiset menot ovat syntyneet erityisrahastolle. Erityisrahaston tehtävänä on rahoittaa erityishankkeita ja palauttaa jäljellä olevat varat toiminnan päätyttyä. Tilinpäätöspäivänä jäljellä olevat rahoitusosuuksiin liittyvät velat arvostetaan saatujen rahoitusosuuksien määrään, josta vähennetään erityisrahastolle aiheutuneet menot (ja tarvittaessa myös arvioidut määrät). Raportointia varten nettomenot kohdennetaan muiden rahoittajien rahoitusosuuksiin 31. joulukuuta mennessä maksettujen nettorahoitusosuuksien suhteessa. Rahoitusosuuksien kohdentaminen on vain suuntaa antava. Kun erityisrahasto lopetetaan, erityisrahaston hallintoneuvosto päättää jäljellä olevien varojen lopullisesta jakamisesta.

1.5.13 Muut lyhytaikaiset velat

Huomattava osa Euroopan unionin muista lyhytaikaisista veloista on maksamattomia maksupyyntöjä tuensaajilta, joille on myönnetty avustuksia tai muuta EU:n rahoitusta (muut kuin vaihtoon perustuvat transaktiot). Ne kirjataan maksupyynnössä esitetyn määrän suuruisiksi veloiksi, kun maksupyyntö vastaanotetaan. Rahoituksen hallinnoinnista vastaavat virkamiehet hyväksyvät tarkastuksen jälkeen kyseisten menojen tukikelpoisuuden.

Tavaroiden ja palvelujen ostamisesta johtuvat muut lyhytaikaiset velat kirjataan alkuperäiseen määrään laskun saapuessa, ja vastaavat menot kirjataan, kun Euroopan unioni on vastaanottanut ja hyväksynyt tavara- tai palvelutoimituksen.

1.5.14 Siirtovelat ja -saamiset sekä tulo- ja menoennakot

Liiketoimet ja muut tapahtumat kirjataan tilinpäätöstä laadittaessa sille tilikaudelle, jolle ne kuuluvat. Jos EU:n toimittamia tavaroita tai palveluita ei vuoden lopussa ole vielä laskutettu tai jos sopimusvelvoite on olemassa (esim. perussopimuksen perusteella) vaikka laskua ei vielä ole tehty, tilinpäätöksen merkitään vastaava tulojäämä. Vastaavasti jos vielä toimittamatta olevat tavarat tai palvelut on vuoden loppuun mennessä jo laskutettu, vastaavat tulot merkitään tilinpäätökseen siirtovelaksi ja kirjataan vasta seuraavalla tilikaudella.

Myös menot kirjataan sille tilikaudelle, jolle ne kuuluvat. Tilikauden päättyessä menojäämät kirjataan sen määrän mukaisesti, jonka arvioidaan vastaavan siirtovelvoitetta kyseisellä kaudella. Menojäämät lasketaan komission antamien yksityiskohtaisten käytännön toimintaohjeiden mukaisesti. Kyseisillä ohjeilla pyritään varmistamaan, että tilinpäätös antaa todenmukaisen kuvan esitetyistä taloudellisista ja muista tapahtumista. Vastaavasti jos vielä toimittamatta olevista palveluista tai tavaroista on suoritettu maksu etukäteen, vastaavat menot merkitään tilinpäätökseen siirtosaamisiin menoennakoksi ja kirjataan vasta seuraavalla tilikaudella.

1.6 TUOTTO- JA KULULASKELMA

1.6.1 Tulot

TUOTOT MUISTA KUIN VAIHTOON PERUSTUVISTA TRANSAKTIOISTA

Suurin osa EU:n tuloista saadaan muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista:

Alv- ja BKTL-varat

Tulot kirjataan sillä kaudella, jolla komissio lähettää jäsenvaltioille pyynnön maksaa niiden rahoitusosuudet. Nämä summat arvostetaan ”pyydettyyn määrään”. Koska alv- ja BKTL-varat perustuvat asianomaista varainhoitovuotta koskeviin arvioihin, niiden määriä voidaan tarkistaa muutosten perusteella siihen saakka, kunnes jäsenvaltiot ilmoittavat lopulliset tiedot. Arvioon tehdyn muutoksen vaikutukset otetaan huomioon määritettäessä sen kauden nettoylijäämää tai -alijäämää, jolla muutos tapahtui.

Perinteiset omat varat

Kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista ja niihin liittyvät tuotot kirjataan, kun vastaavat A-kirjanpitoon liittyvät kuukausikatsaukset saadaan jäsenvaltioilta (ml. kannetut tullimaksut ja sellaiset erääntyneet määrät, joille on vakuus ja joita ei ole riitautettu). Jäsenvaltioiden keräämät varainhoitovuotta koskevat tulot, joita ei ole vielä maksettu komissiolle, arvioidaan tilinpäätöspäivänä ja merkitään taseeseen siirtosaamiseksi. B-kirjanpitoon liittyvät jäsenvaltioiden toimittamat neljännesvuosikatsaukset (ml. tullimaksut, joita ei ole kannettu ja joilla ei ole vakuutta, sekä vakuudelliset määrät, jotka velallinen on riitauttanut) kirjataan tuotoiksi, joista on vähennetty osuus, jonka jäsenvaltiot saavat pidättää kantokuluina. Lisäksi kirjataan arvonalennus, joka vastaa perimättä jäävien saamisten määrästä tehtyä arviota.

Sakot

Sakoista saatavat tuotot kirjataan silloin kun komissio on tehnyt päätöksen sakon määräämisestä ja asiasta on virallisesti ilmoitettu vastapuolelle. Sakkopäätöksen tekemisen jälkeen yritysten on kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta:

a) joko hyväksyttävä päätös ja maksettava sakko määräajassa, jolloin EU kirjaa saamisen lopullisesti perityksi; tai

b) oltava hyväksymättä päätöstä ja nostettava kanne EU:n lainsäädännön mukaisesti.

Sakko on kuitenkin aina maksettava kolmen kuukauden määräajassa, koska kanteella ei ole lykkäävää vaikutusta (SEUT-sopimuksen 278 artikla). Saatu rahamäärä käytetään kerrytettävissä olevan rahamäärän kuittaamiseen. Yritys voi kuitenkin komission tilinpitäjän suostumuksella antaa määrää vastaavan pankkitakauksen. Tällöin sakko pysyy saamisena. Jos rahamäärää tai takausta ei saada ja yrityksen maksukykyä pidetään epävarmana, saamisen arvoa alennetaan kirjanpidossa.

Jos yritys, joka on jo maksanut sakon alustavasti, nostaa päätöksestä kanteen, sakkoa vastaava määrä esitetään ehdollisissa veloissa. Jos taas pidetään mahdollisena, että unionin yleinen tuomioistuin antaa EU:n vastaisen tuomion, kirjataan varaus, joka kattaa kyseisen riskin. Jos alustavan maksun sijaan on saatu vakuus, kerrytettävissä olevaa rahamäärää pienennetään kirjanpidossa vastaavasti.

Komission saamat korot, jotka kertyvät pankkitileiltä, joille saadut maksut talletetaan, kirjataan tuotoiksi, ja ehdollisten velkojen määrää korotetaan vastaavasti.

Vuodesta 2010 komissio on hallinnoinut alustavasti maksettuja sakkoja erillisessä rahastossa (BUFI). Varat sijoitetaan rahoitusvälineisiin.

TUOTOT VAIHTOON PERUSTUVISTA TRANSAKTIOISTA

Tavaroiden ja palvelujen myynnistä saatavat tuotot kirjataan silloin, kun niiden omistajuuteen liittyvät riskit ja edut siirtyvät olennaisilta osin ostajalle. Palvelujen tarjoamista koskevaan liiketoimeen liittyviä tuottoja kirjattaessa otetaan huomioon se, missä vaiheessa liiketoimi on tilinpäätöspäivänä.

Korkotuotot ja kulut

Korkotuotot ja kulut kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Tällä menetelmällä lasketaan rahoitusvaroihin tai velkoihin kuuluvan erän jaksotettu hankintameno ja kohdistetaan korkotuotot ja kulut asianomaiselle kaudelle. Efektiivistä korkokantaa laskiessaan EU arvioi rahavirrat ottamalla huomioon rahoitusvälineen kaikki sopimusehdot (kuten mahdollisuuden suorittaa maksu ennen eräpäivää), mutta huomioon ei oteta vastaisia luottotappioita. Laskelmaan sisällytetään kaikki sellaiset sopimuspuolten välillä suoritettavat tai saatavat palkkiot ja korkopisteet, jotka ovat kiinteä osa efektiivistä korkoa, transaktiomenot sekä kaikki muut yli- tai alikurssit.

Siitä alkaen, kun rahoitusvaroihin kuuluvan erän tai samankaltaisten rahoitusvarojen muodostaman ryhmän kirjanpitoarvoa on alennettu arvonalentumistappion johdosta, korkotuotto kirjataan käyttämällä sitä korkokantaa, jota on käytetty vastaisten rahavirtojen diskonttaamiseen arvonalentumistappiota määritettäessä.

Osinkotuotot

Osinkotuotot ja vastaavien voitonjakojen tuotot kirjataan silloin, kun oikeus maksun saamiseen on syntynyt.

1.6.2 Menot

Muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista aiheutuvat menot ovat tyypillisiä EU:lle, ja ne muodostavat valtaosan unionin menoista. Ne liittyvät varojen siirtoon tuensaajille, ja ne voidaan jakaa seuraaviin kolmeen ryhmään: saamiset; sopimuksen mukaiset siirrot sekä harkinnanvaraiset avustukset;

Siirrot kirjataan kuluiksi sille jaksolle, jonka aikana siirron perustana oleva tapahtuma toteutuu, edellyttäen, että siirto tapahtuu säännösten (varainhoitoasetus, henkilöstösäännöt tai muu lainsäädäntö) mukaisesti tai että siirron valtuuttava sopimus on allekirjoitettu. Lisäksi tuensaajan on täytettävä kaikki tukikelpoisuuskriteerit ja velvoitteen määrä on voitava arvioida riittävän luotettavasti.

Kun kirjausperusteet täyttävä maksupyyntö vastaanotetaan, tukikelpoinen määrä kirjataan kuluksi. Sellaiset vuoden loppuun mennessä kertyneet tukikelpoiset menot, jotka EU on velkaa tuensaajille mutta joita ei vielä ole kirjattu, arvioidaan ja merkitään taseeseen menojäämiksi.

Tavaroiden ja palvelujen ostamiseen liittyvistä vaihtoon perustuvista transaktioista aiheutuvat menot kirjataan silloin, kun EU vastaanottaa ja hyväksyy kyseiset tavarat ja palvelut. Ne arvostetaan niiden laskun osoittamaan alkuperäiseen määrään. Lisäksi tilinpäätöspäivänä tarjottuun palveluun liittyvät kustannukset sen ajanjakson aikana, jona lasku ei ole vielä saatu eikä hyväksyä, arvioidaan ja kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan.

1.7 EHDOLLISET VARAT JA VELAT

1.7.1 Ehdolliset varat

Ehdollinen omaisuuserä on potentiaalinen omaisuuserä, joka on syntynyt aikaisempien tapahtumien seurauksena ja jonka olemassaolo varmistuu vasta, kun yksi tai useampi epävarma tapahtuma, joka ei ole kokonaan EKR:n määräysvallassa, toteutuu tai jää toteutumatta tulevaisuudessa. Ehdollinen omaisuuserä ilmoitetaan tilinpäätöksessä silloin kun se todennäköisesti tuottaa taloudellista hyötyä tai suorituspotentiaalia.

1.7.2 Ehdolliset velat

Ehdollinen velka on mahdollinen velvoite, joka on syntynyt aikaisempien tapahtumien seurauksena ja jonka olemassaolo varmistuu vasta kun yksi tai useampi epävarma tapahtuma, joka ei ole kokonaan EU:n määräysvallassa, toteutuu tai jää toteutumatta tulevaisuudessa. Se voi olla myös olemassa oleva velvoite, joka on syntynyt aikaisempien tapahtumien seurauksena mutta jota ei merkitä taseeseen,