On olemassa kaksi politiikkakonseptia, jotka voivat mahdollistaa ikääntyvän yhteiskunnan kukoistamisen: terveenä ja aktiivisena ikääntyminen sekä elinikäinen oppiminen. Molemmat toimivat parhaiten, kun ne aloitetaan jo varhaisessa iässä, sillä ne ovat merkityksellisiä koko elämänkaaren ajan. On tärkeää huomata, että korkea koulutustaso ja hyvä terveys ovat tekijöitä, jotka vahvistavat toisiaan.

Komissio on asettanut väestökehityksen korkealle sijalle EU:n asialistalla. Kesäkuussa 2020 se esitti kertomuksen, jossa esitellään väestönmuutoksen keskeiset seikat ja sen todennäköiset vaikutukset. Tämä vihreä kirja on ensimmäinen tuon kertomuksen seurauksena toteutettu jatkotoimi. Vihreällä kirjalla käynnistetään keskustelu yhdestä Euroopan väestörakenteen ratkaisevasta muutoksesta. Keskustelu on osallistavaa ja perustuu työhön, jota on tehty muissa EU:n toimielimissä ja elimissä, jotka ovat aktiivisia osallistujia demografisia haasteita koskevassa keskustelussa.

Elämänkaariajattelussa otetaan huomioon, että perinteiset elämänvaiheet, kuten opiskeluaika, työelämävaihe ja eläkeikä, ovat menettämässä tarkat rajansa ja muuttumassa joustavammiksi. Lisäksi otetaan huomioon, että väestön ikääntymiseen vastaamisessa on kyse oikean tasapainon löytämisestä hyvinvointijärjestelmämme kannalta kestävien ratkaisujen ja sukupolvien välisen solidaarisuuden ja oikeudenmukaisuuden vahvistamisen välillä. Sukupolvien välillä on monia keskinäisiä riippuvuussuhteita, jotka luovat yhteiskunnissamme haasteita, mahdollisuuksia ja kysymyksiä. Siksi nuorten – ja kaikenikäisten – pitäisi osallistua aktiivisesti toimenpidelinjaustemme muotoiluun.

Tämän vihreän kirjan tarkoituksena on käynnistää väestön ikääntymistä koskeva laaja periaatekeskustelu, jossa käsitellään vaihtoehtoja väestön ikääntymisen mukanaan tuomien haasteiden ja mahdollisuuksien ennakoimiseksi ja niihin vastaamiseksi. Tässä otetaan huomioon erityisesti YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 2030 ja YK:n terveen ikääntymisen vuosikymmen. Väestön ikääntymisen vaikutusten käsittelyä koskeva toimivalta kuuluu suurelta osin jäsenvaltioille, ja EU:lla on hyvät edellytykset tunnistaa keskeiset kysymykset ja kehityskulut sekä tukea väestön ikääntymistä koskevia toimia kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Se voi auttaa jäsenvaltioita ja alueita kehittämään omia räätälöityjä politiikkatoimiaan väestön ikääntymiseen vastaamiseksi.

Jäsenvaltiot pyrkivät vastaamaan ikääntymisen vaikutuksiin parantamalla koulutus- ja osaamisjärjestelmiä, kannustamalla pidempiin ja kokonaisempiin työuriin ja edistämällä sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmien uudistuksia. Kun otetaan huomioon, kuinka laaja ja nopea tämä trendi on ja mitkä sen vaikutukset ovat koko yhteiskuntaan, meidän on kuitenkin tarkasteltava myös uusia lähestymistapoja ja varmistettava, että toimenpiteemme ovat tarkoituksenmukaisia tänä aikana, jota leimaavat suuret muutokset – vihreästä siirtymästä ja digitaalisesta muutoksesta uusiin työn muotoihin ja pandemioiden uhkaan.

Tällä kehityksellä on merkittävä vaikutus ihmisten jokapäiväiseen elämään ja yhteiskuntiemme toimintaan. Sillä on vaikutusta talouskasvuun, julkisen talouden kestävyyteen, terveydenhuoltoon ja pitkäaikaishoitoon, hyvinvointiin sekä sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Lisäksi pandemian suhteeton vaikutus ikääntyneisiin – sairaalahoidon tarpeena ja kuolemantapauksina – on tuonut esiin haasteita, joita väestön ikääntyminen asettaa sosiaali- ja terveydenhuollolle. Ikääntyminen tarjoaa kuitenkin myös uusia mahdollisuuksia luoda uusia työpaikkoja, edistää sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja lisätä vaurautta esimerkiksi seniori- ja hoivataloudessa.

Viimeisten viiden vuosikymmenen aikana sekä miesten että naisten syntymähetken elinajanodote on kasvanut noin kymmenellä vuodella. EU:n alueiden väestörakenteet poikkeavat toisistaan suuresti, erityisesti kaupunki- ja maaseutualueiden välillä. Joillakin alueilla väestö ikääntyy merkittävästi ja toisilla työikäinen väestö lisääntyy. Eurooppa ei suinkaan ole ainoa maanosa, jossa väestö ikääntyy, mutta kehityskulku on täällä pisimmällä. Esimerkkinä voidaan mainita, että mediaani-ikä on Euroopassa tällä hetkellä 42,5 vuotta eli Afrikkaan verrattuna kaksinkertainen. Tämä ero pysyy suurena tulevina vuosikymmeninä.

Ikääntyminen vaikuttaa elämässämme kaikkeen koko elämämme ajan. Kun tämänhetkinen pandemia haastaa meitä edelleen ja yritämme suojata ihmishenkiä ja elinkeinoja, emme saa kadottaa näkyvistä sitä merkittävää kehityksen tulosta, että eurooppalaiset eivät ole koskaan eläneet yhtä pitkään kuin nyt. Tämä on merkittävä saavutus, jolle EU:n sosiaalinen markkinatalous on luonut perustan.

Terveenä ja aktiivisena ikääntyminen on henkilökohtainen valinta ja velvollisuus, mutta siihen vaikuttavat voimakkaasti asuin- ja työympäristö sekä sosiaalinen piiri. Julkisen vallan toimenpiteillä voi olla merkittävä tukeva rooli. Ennakoivat toimenpiteet voivat auttaa ehkäisemään ja havaitsemaan sairauksia ja suojelemaan ihmisiä heikon terveyden vaikutuksilta. Niillä voidaan auttaa varmistamaan, että terveenä ja aktiivisena ikääntymisestä tulee helpompi vaihtoehto myös haavoittuvassa asemassa oleville. On olemassa innovatiivisia tapoja edistää terveellisiä elämäntapoja lasten ja nuorten keskuudessa, esim. turvallisen digitaaliteknologian, pelien, oppimisalustojen ja sovellusten kautta. Yksilöllisellä terveydenhoidolla voidaan varhaisessa vaiheessa tunnistaa henkilöt, jotka ovat vaarassa sairastua tiettyihin sairauksiin myöhemmin elämässään.

Vaikka jäsenvaltiot ovat vastuussa omasta terveyspolitiikastaan, EU voi tukea jäsenvaltioiden toimia muun muassa uuden EU4Health-ohjelman kautta esimerkiksi syövän, dementian ja mielenterveyden ongelmien torjunnassa sekä terveellisen ruokavalion ja säännöllisen liikunnan edistämisessä. Tämän tueksi laaditaan EU:n syöväntorjuntasuunnitelma, jossa käsitellään sairauden koko hoitopolkua ennaltaehkäisystä selviytymiseen. Kansallisten terveysaloitteiden seuranta ja niihin liittyvä tietojenvaihto voi auttaa vähentämään lähestymistapojen ja palvelujen tarjonnan eroja eri maiden välillä ja sisällä.

2.2.Koulutus elinikäisen oppimisen näkökulmasta

Elinikäinen oppiminen – panostaminen ihmisten tietoihin, taitoihin ja osaamiseen koko elämän ajan – on osa vastausta väestön ikääntymiseen liittyviin haasteisiin. Jatkuvalla panostamisella oppimiseen on monia myönteisiä vaikutuksia: taitojen hankkiminen ja päivittäminen auttaa ihmisiä säilyttämään työllistyvyytensä, onnistumaan työpaikan vaihtamisessa ja kehittymään ammatillisesti, minkä ansiosta he pysyvät työelämässä ja viihtyvät paremmin työssään. Nopeasti muuttuvassa maailmassa elinikäinen oppiminen on velvollisuus, sillä urat ja koulutusmahdollisuudet muuttuvat nopeasti. Jatkuva oppiminen voi myös viivästyttää dementian puhkeamista ja ehkäistä vanhuuteen liittyvää kognitiivista heikkenemistä. Se on myös tapa, jolla ikääntyneet voivat toimia aktiivisesti yhteiskunnassa. Kansalaistaitojen kehittäminen on tärkeää elinikäisen demokratiaan osallistumisen kannalta.

Elinikäinen oppiminen on tuloksellisinta, kun se alkaa jo varhain. Ensimmäiset elinvuodet ovat ratkaisevan tärkeitä kognitiivisten ja sosiaalisten taitojen kehittymisessä. On näyttöä siitä, että laadukkaalla varhaiskasvatuksella on pysyvä vaikutus menestykseen koulussa ja muuallakin. Vaikka koulutus on parantunut, liian monet nuoret jättävät edelleen koulun kesken, ja heillä on suuria ongelmia perustaidoissa, kuten lukemisessa, luonnontieteissä ja matematiikassa. Sama koskee aikuisia. On hälyttävää, että joka viidenneltä nuorelta Euroopassa puuttuu digitaaliset perustaidot. Heikommista lähtökohdista tulevat opiskelijat ovat yliedustettuina alisuorittajien keskuudessa. On myös näyttöä siitä, että on olemassa riski matalan osaamistason loukkuun, jossa ne, joilla on enemmän osaamista, jatkavat opiskelua, toisin kuin ne, joiden perustaidot ovat heikommat.

Iäkkäiden ihmisten osaamista voidaan kehittää huomattavasti, ja lisäksi heidän osaamisensa tunnustamista ja uraneuvonnan saatavuutta voidaan parantaa. Aikuiskoulutus auttaa parantamaan työllistyvyyttä muuttuvassa työelämässä, jossa erityisesti vihreästä siirtymästä ja digitaalisesta muutoksesta johtuvat kehittyvät osaamistarpeet tuovat mahdollisuuksia luoda uusia työpaikkoja.

Tämä on keskeistä komission äskettäin hyväksymän Euroopan osaamisohjelman toteuttamisessa. Lisäksi vuoteen 2025 mennessä luodaan eurooppalainen koulutusalue, jonka myötä on tarkoitus tarjota laadukasta koulutusta kaikille ja ottaa huomioon erityisesti ne, joilla on muita suurempi riski alisuoriutumiseen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen.

2.3.Koulutukseen pääsyä koskevia alueellisia näkökohtia

Pääsyä laadukkaaseen koulutukseen ei voida pitää itsestäänselvyytenä etenkään harvaan asutuilla alueilla, joissa oppilaitoksiin voi olla pitkä matka. Alhainen syntyvyys ja nuorten maastamuutto voivat vähentää koulutuksen kysyntää syrjäisillä alueilla ja maaseudulla.

Tämä voi johtaa noidankehään: lasten määrä voi laskea niin alhaiselle tasolle, että koulun ylläpitämistä on vaikea perustella. Tämä puolestaan vähentää tällaiselle alueelle muuttamisen tai siellä pysymisen houkuttelevuutta lapsiperheiden kannalta.

Covid-19-pandemian edistämä etäopiskeluun siirtyminen on tuonut kokemuksia digitaaliteknologian käytöstä koulutuksessa. Se on kuitenkin korostanut entisestään maaseutuyhteisöjen kohtaamaa epätasa-arvoa digitaalisten palvelujen saatavuudessa. Maaseudulla ja syrjäisillä alueilla tarvitaan todennäköisemmin investointeja verkkoyhteyksiin, ja on epätodennäköisempää, että siellä on tarjolla kohtuuhintainen ja korkealaatuinen laajakaista sekä sen hyödyntämiseen tarvittavia laitteita ja osaamista. Tämän takia kaikki lapset eivät ole pandemian aikana voineet jatkaa koulunkäyntiä, mikä on lisännyt jo olemassa ollutta eriarvoisuutta verrattuna lapsiin, jotka asuvat paremman palvelutason alueilla. Uusilla lähestymistavoilla voidaan yhdistää luokkaopetus ja laadukas digitaalinen oppiminen ja siten parantaa koulutuksen saatavuutta sekä kaupungeissa että maaseudulla. Digitaalisen koulutuksen toimintasuunnitelmassa ehdotetaan kokonaisvaltaista lähestymistapaa digitaaliseen oppimiseen ja koulutukseen EU:n tasolla.

1.Millaisilla politiikkatoimilla voidaan edistää tervettä ja aktiivista ikääntymistä kaikkien osalta jo varhaisesta iästä alkaen ja koko elämän ajan? Miten lapsille ja nuorille voidaan antaa paremmat valmiudet elää pidempään? Minkälaista tukea EU voi antaa jäsenvaltioille? 2.Mitkä ovat merkittävimmät elinikäisen oppimisen esteet eri elämänvaiheissa? Missä elämänvaiheessa näiden esteiden poistamisella olisi eniten vaikutusta? Miten elinikäisen oppimisen esteisiin olisi puututtava erityisesti maaseudulla ja syrjässä olevilla alueilla?

3.Enemmän irti työelämästä

EU:n työikäisen väestön määrä on vähentynyt vuosikymmenen ajan, ja tämän kehityksen ennustetaan jatkuvan. Kokonaisväkiluvun pysyessä vakaana työvoimapulan riski kasvaa. Tämä puolestaan vaikeuttaa tuotannon ja palvelujen tarjonnan ylläpitämistä ja vaikuttaa viime kädessä vaurauteen ja hyvinvointiin. Työikäisen väestön vähenemisen kompensoimiseksi EU:n ja sen jäsenvaltioiden olisi edistettävä toimia, joilla saadaan enemmän ihmisiä työmarkkinoille, mahdollistetaan työurien pidentäminen ja parannetaan tuottavuutta. Myös potentiaali vähemmän kehittyneillä alueilla, joiden BKT asukasta kohden on alle 75 prosenttia EU:n keskiarvosta, voitaisiin saada paremmin käyttöön alueiden kehitystä tasaaville tarkoituksenmukaisilla investoinneilla.

3.1.Lisää ihmisiä työvoimaan

Suuri työvoimaosuus ja pidemmät työurat voivat lieventää ikääntyvän yhteiskunnan ja työikäisen väestön vähenemisen ongelmaa. Syrjintä työssä – tai työnhaussa – on kuitenkin laajalle levinnyttä, ja se voi vaikuttaa joihinkin väestöryhmiin toisia enemmän. Kun varmistetaan, että rodulliseen tai etniseen vähemmistöön kuuluvat voivat hyödyntää potentiaaliaan täysimääräisesti, sosiaaliset ja taloudelliset tulokset ovat kaikkien kannalta parempia. Tältä osin on olennaisen tärkeää, että jatketaan tasa-arvon unionin rakentamista ja pannaan olemassa olevat oikeudelliset välineet kaikilta osin täytäntöön.

Naisten (20–64-vuotiaiden) työllisyysaste on EU:ssa edelleen 11,7 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin miesten, ja naiset ovat useammin osa-aikatyössä huolimatta siitä, että korkeakoulututkinnon suorittaneita naisia on enemmän kuin miehiä.

Toimenpiteillä, joilla edistetään naisten ja miesten tasavertaista osallistumista sekä palkalliseen että palkattomaan kotityöhön, voidaan nostaa naisten työllisyysastetta. Eräs keino on tukea yksilöitä ja perheitä työ- ja yksityiselämän yhteensovittamisessa. Toimet, joilla parannetaan sukupuolten tasa-arvoa työmarkkinoilla ja kurotaan umpeen sukupuolten välistä kuilua, voisivat lisätä miesten osallistumista kotitaloustöihin ja lastenhoitoon, jos niihin yhdistetään rakenteellisia toimenpiteitä, joilla uudistetaan vero- ja sosiaaliturvajärjestelmiä. Sukupuolten tasa-arvoa koskevassa EU-strategiassa 2020–2025 on jo esitetty useita keskeisiä toimia tällä osa-alueella.