FI    FI  
 EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 6.6.2012  
SWD(2012) 167 final 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi 
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä 
neuvoston direktiivien 77/91/ETY ja 82/ 891/EY, direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 
2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY ja 2011/35/ EY ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 
muuttamisesta 
{COM(2012) 280 final} 
{SWD(2012) 166 final}  
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen Euroopan parlamenti n ja neuvoston direktiiviksi 
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinrat kaisukehyksestä sekä 
neuvoston direktiivien 77/91/ETY ja  82/891/EY, direktiivien 2001/24/EY, 
2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY ja 2011/35/EY ja asetuksen (EU) 
N:o 1093/2010 muuttamisesta 
1. O NGELMAN MÄÄRITTELY  
Viranomaisten kyky hallita rahoituskriisiä on joutunut nykyisen kr iisin aikana sekä 
kovalle koetukselle kotimaassa että rajatylittävi ssä tilanteissa. Kriisin  aikana kävi pian 
ilmi, etteivät sen enempää viranomaiset kuin pankitkaan olleet kunnolla varautuneet 
siihen. Varasuunnitelmien teko kriisiskenaario ita varten ei ollut riittävää. Kaikilla 
jäsenvaltioilla ei ollut valt uuksia puuttua vaikeuksiin jout uneen pankin tilanteeseen jo 
varhaisessa vaiheessa ja vakiinnuttaa ja tervehdyttää sitä. Monien jäsenvaltioiden viranomaisilla ei ollut riittäviä keinoja ja valtuuksia käsitellä pankkien kaatumista. Koska 
toisistaan riippuvien suurte n pankkien kaatuminen olisi voinut aiheuttaa vakavaa 
vahinkoa koko järjestelmälle, viranomaisilla  ei ollut muuta mahdollisuutta kuin pelastaa 
ne veronmaksajien rahoilla. 
Tilannetta on vaikeuttanut myös se, että vaikka rajatylittävien pankkien toiminta on 
yhdentynyt siinä määrin, että liik etoimintalinjat ja sisäiset palvelut ovat kietoutuneet 
tiiviisti toisiinsa jäsenvaltioiden maantieteell isten rajojen yli, viranomaiset eivät voi 
edelleenkään puuttua pankkien asioihin muuta kuin omassa jäsenvaltiossaan. Niinpä, jos 
rajatylittävä pankki kaatuu, va lvojat ja muut (pankkikr iisinratkaisusta vastaavat) 
viranomaiset keskittyvät vain omilla lainsäädäntöalueillaan tehtyihin operaatioihin. Tämä voi hankaloittaa rajatylittävää yhteistyötä ja johtaa tehottomiin ja mahdollisesti toistensa 
kanssa kilpaileviin lähestymistapoihin, jolloin kriisinratkaisun tulokset eivät ole 
optimaalisia EU:n tasolla. 
Rahoituskriisin aikana todettii n, että yksityissektori ei ol lut kerännyt etukäteen varoja 
kriisinratkaisutoimien rahoittamiseen tai että tällaisia varoja oli liian vähän. 
Julkinen tuki maksoi veronmaksajille huomatta via rahasummia ja vaaransi jopa joidenkin 
jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoituksen. Lokakuun 2008 ja lokakuun 2011 välisenä 
aikana komissio hyväksyi rahoituslaitoksi lle tarkoitettuja valtiontukia 4,5 biljoonan 
euron arvosta (joka on 37 prosenttia suht eessa EU:n BKT:hen). Tästä määrästä 
1,6 biljoonaa euroa (13 prosenttia suhteessa  EU:n BKT:hen) käytettiin vuosina 2008–
2010. Takauksiin ja likviditeettitoimenpiteisiin käytetty määrä oli 1,2 biljoonaa euroa eli noin 9,8 prosenttia suhteessa EU:n BKT: hen. Loput rahat käytettiin pääomien 
lisäämiseen ja omaisuuserien arvon alentamiseen tarvittaviin toimiin, joiden arvo oli 
FI 3   FI 409 miljardia euroa (3,3 prosenttia suhteessa EU:n BKT:hen)1. Tämänsuuruiset kulut ja 
talousarvioon tehdyt sitoumukset eivät ole ke stäviä rahoituksen ka nnalta ja sälyttävät 
raskaan taakan nykyi sille ja tuleville sukupol ville. Lisäksi rahoitusa lalla alkanut kriisi on 
suistanut EU:n talouden vakavaan taantum aan. Sen seurauksena EU:n BKT supistui 
4,2 prosenttia (0,7 biljoonaa) vuonna 2009. 
2. T OISSIJAISUUSKYSYMY STEN ANALYSOINTI  
Vaikka pankkiala on EU:ssa  yhdentynyt pitkälle, pankki kriisejä käsitellään yhä 
kansallisilla järjestelmillä, eikä niillä pyst ytä käsittelemään useissa maissa toimivia 
laitoksia, jotka ovat joutuneet vaikeuksii n. Tällaisissa tapauks issa koordinointi on 
todennäköisesti hankalaa, ja kullakin viranomaise lla saattaa olla erilaiset tavoitteet. Jos 
viranomaisilla ei ole kovinkaan monta vaihto ehtoa pankkikriisien ratkaisuun, tämä lisää 
moraalikadon riskiä ja johtaa siihen oletukseen, että suuret, monitahoiset ja yhteenliittyneet pankit tarvitsevat jälleen julkista taloudellista apua joutuessaan 
vaikeuksiin. Sen vuoksi ainoastaan EU:n laajuisella toiminnalla  voidaan varmistaa, että 
luottolaitoksiin sovelletaan kr iisitilanteissa johdon mukaista toimintaa, jolla taataan 
tasapuoliset kilpailuedellytykset ja ed istetään sisämarkkinoiden yhdentymistä. 
EU:n toimia ei tarvita kriisinratkais uviranomaisten valint aan eikä pankkien 
kriisinratkaisumenettelyihin. Näistä seikoista jäsenvaltiot voivat päättää itse. 
3. EU-
ALOITTEEN TAVOITTEET  
Aloitteen yleisinä tavoittein a on säilyttää rahoitusvakaus ja luottamus pankkeihin sekä 
estää kriisin leviäminen. Tarkoituksen a on, että yhteiskunna lle ja erityisesti 
veronmaksajille koituu mahdollisimman vähän tappioita ja moraalikato saadaan vähenemään. Ehdotetulla kehyksellä pyrit ään myös vahvistamaan pankkipalvelujen 
sisämarkkinoita ja takaamaan samalla tasapuoliset kilpailuedellytykset. 
4. S
UOSITELLUT TOIMINTAVAIHTOEHDOT JA NIIDEN ODOTETUT VAIKUTUKSET  
Varautuminen ja ennaltaehkäisy 
Pankkien tervehdyttämis- ja kriisinratka isukehyksen ensisija isena tavoitteena on 
varmistaa mahdollisimman pitkälle, että pankkie n kaatumiselta vältytään ja viranomaiset 
ja pankit varautuvat vastoinkäymisiin. Tätä va rten on tarkasteltu seuraavia vaihtoehtoja. 
Rahoituskonsernit voivat vapaaehtoisten konserninsisäisten rahoitustukisopimusten 
perusteella siirtää varoja yksiköiden väli llä, jos jokin konser nin yksiköistä joutuu 
rahoitusvaikeuksiin. Näin voitaisiin estää se, että joidenkin konsernin yksiköiden 
rahoitusongelmat käyvät liian vaikeiksi. Tämä olisi hyväksi koko konsernille. Varojen 
siirtäminen terveeltä yksiköl tä voisi kuitenkin heikent ää tämän yksikön maksukykyä ja 
pääomaa ja siten myös velkojien ja talletta jien asemaa. Sen vuoksi s iirrot pitäisi sallia 
vain, jos ne eivät vaaranna tuenantajan li kviditeettiä tai vakavaraisuutta. Valvojat 
voisivat antaa suostumuksensa kehykselle, joka tarjoaisi suojan kaikille sidosryhmille. 
                                                 
1 Lähde: Euroopan komissio, valtiontukien tulostaulu, syksyn päivitys 2011 (KOM(2011) 848). 
FI 4   FI Joissakin tilanteissa valvojat  voisivat jopa pyytää sopimuksen  perusteella vapaaehtoiseen 
tukiryhmään kuuluvia pankkeja auttamaan tois ta samaan konserniin kuuluvaa yksikköä. 
Tämä mahdollisuus varojen siirtämiseen hätätilanteissa voisi myös vahvistaa sisämarkkinoita. 
Pankkeja ja viranomaisia vaad itaan laatimaan varasuunnitelm ia kriisitilanteiden varalle. 
Pankkien laatimien elvytyssuunnitelmien avulla  valvojat voivat helpommin yksilöidä, 
miten pankkien vakaus voidaan palauttaa varhaisessa vaiheessa. Elvytyssuunnitelmia 
laatiessaan pankit voiv at myös helpommin tarkastella itse toimintojaan, riskejään ja 
ongelmatilanteissa tarvittavia toimia. Viranomaisten laatimien kriisinratkaisusuunnitelmien perusteella toim enpiteitä voidaan toteuttaa nopeammin ja 
tehokkaammin, mikä voi myös pienent ää huomattavasti pankin kaatumisen 
(yhteiskunnallisia) kustannuksia. Jos kriisinra tkaisuviranomaiset ovat täysin tietoisia 
siitä, miten ne voivat tosiasiallisesti purk aa tai likvidoida kaatumaisillaan olevan pankin 
tai konsernin hyvässä järjestyksessä, onnistumisen mahdollisuus on paljon suurempi. 
Kriisinratkaisuviranomaisille annetaan lisäva ltuuksia, jotta ne voivat vaatia muutoksia 
pankkien operatiivisiin ja liiket oimintarakenteisiin ja jotta pankkien toimintaa ja riskien 
ottamista voidaan rajoittaa. Näillä toimenp iteillä pyritään varmistamaan, että pankit 
voidaan purkaa, jos niitä uhkaa maksukyvyttömyys; niillä voidaan ehkä poistaa se vaara, 
että pankin pelastamiseen joudutaan käy ttämään valtiontukea, jos pankki on liian 
monitahoinen, suuri tai tärkeä kaatuakseen. Tä llä tavoin voidaan pien entää moraalikatoa 
ja pakottaa pankit toimimaan varovaisemmin. Jos pankit on mahdollista purkaa, veronmaksajien rahojen runsas käyttö ei ol e ainoa keino niiden pelastamiseen, koska 
”hallittu kaatuminen” on nyt mahdollista. Toisaalta valtiontakuun mahdollisuuden poistaminen kasvattaa todennä köisesti pankkien rahoituskusta nnuksia. On myös otettava 
huomioon, että vaikka kriisin ratkaisuviranomaisten valt uuksien lisääminen auttaa 
puolustamaan yleistä etua, se saattaa rajoittaa osakkeenom istajien ja johdon 
perusoikeuksia toimia niiden tavoitteiden ja  liiketoimintamallien  kannalta sopivimmalla 
tavalla. Sen vuoksi kriisinratkaisun esteiden poistamiseen tähtäävien toimenpiteiden olisi 
oltava oikeassa suhteessa siihen, mikä on l uottolaitoksen merkitys koko järjestelmälle ja 
miten sen kaatumisen todennäköi sesti vaikuttaisi rahoitusvakauteen. Toimenpiteiden olisi 
oltava syrjimättömiä ja palveltava yleistä etua. 
Varhaiset toimet 
Tarkoitus on parantaa valvojien hallinnoi maa nykyistä varhaisten toimien kehystä. 
Tällöin valvojat voivat puuttua ongelmiin  vielä aikaisemmin (eli silloin, kun 
vakavaraisuusdirektiivien
2 rikkominen näyttää tode nnäköiseltä, kun se nykyisin on 
mahdollista vasta sitten, kun todellinen rikkomin en on todettu), ja ne saavat käyttöönsä 
laajan valikoima keinoja ja valtuuksia. Tä llä tavoin valvojat vo ivat estää pankin 
ongelmien pahenemisen. 
Jos valvojilla olisi käytettävissään laajempi , yhdenmukaistettu valikoima välineitä, joilla 
ne voisivat puuttua ongelmiin jo varhaise ssa vaiheessa, ongelmat voitaisiin korjata 
ennakolta, mikä parantaisi suuresti kr iisinhallinnan yleistä tehokkuutta EU:ssa. 
Esimerkiksi vaatimalla, että laitosten on l uovuttava tietyistä toim innoista, voitaisiin 
vähentää merkittävästi näiden laitosten riskejä ja estää laitoksia kaatumasta. Jos pankille 
                                                 
2 Direktiivi 2006/48/EY luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta ja direktiivi 
2006/49/EY sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä. 
FI 5   FI nimettäisiin tällaisessa tilanteessa erityinen johtaja, viranomaiset voisivat pysäyttää 
välittömästi pankin johdon virhee lliset toimet ja toteutta a korjaustoimenpiteitä, jotta 
vaikeat tilanteet eivät pahenisi entisestään. 
Antamalla kaikkien valvojien käyttöön laajem pi ja yhtenäisempi valikoima työvälineitä 
voidaan parantaa valvojien välistä yhteistyötä ja toteuttaa tärkeitä toimenpiteitä, joiden 
toteuttaminen ei ole toistaiseksi mahdollista  kaikissa jäsenvaltioissa, joissa toimii 
rajatylittäviä pankkikonserneja. 
Jotkin näistä välineistä voisivat kuitenkin  rajoittaa johdon vapautta (esimerkiksi 
rajoittamalla liiketoimintaa ja korvaama lla johtajia erityisjohtajalla) sekä 
osakkeenomistajien vapautta (esimerkiksi  keskeyttämällä osingonmaksun). Sen vuoksi 
näihin työkaluihin olisi liitettä vä turvatekijöitä varmistamaan, ettei niitä käytetä väärin ja 
että ne palvelevat yleistä etua ja ovat oikeasuhteisia. 
Jotta pankkien pääomaa voitaisii n lisätä hätätilanteissa, la insäädäntöä muut etaan siten, 
että osakkeenomistajien yleiskokoukselle anneta an valtuudet päättää jo ennen kriisiä, että 
yleiskokous kutsutaan koolle l yhennetyllä määräajalla, jo s syntyy tarve lisätä pääomaa 
hätätilanteessa. 
Pankkien kriisinratkaisu 
Jos kaikissa jäsenvaltioissa otetaan käytt öön vähimmäismäärä pa nkkien purkamiseen tai 
niiden kriisinratkaisuun tarkoitettuja välineitä (esimerkiksi liiketoiminnan myynti, varojen erottaminen tai omaisuudenhoitoyhtiö), viranomaisilla on huomattavasti paremmat mahdollisuudet saada aikaan onnistunut  ja tehokas kriisinratkaisu (pankkien 
hallittu kaatuminen sopivaan aikaan) ja sä ilyttää siten rahoituspalvelujen jatkuvuus ja 
koko rahoitusjärjestelmän vakaus. Toisin kuin tavanomaiset maksukyvyttömyysmenettelyt pankkien erityin en kriisinratkaisumenettely antaisi 
viranomaisille mahdollisuudet käyttää tekniikoita, jotka sopivat paremmin pankkien tarpeisiin ja joilla sidosryhmiä koskevat kysymykset voidaan aset taa tasapainoisella 
tavalla tärkeysjärjestykseen (k riisinratkaisu suosii tallettaji a, palvelujen jatkuvuutta ja 
siten myös rahoitusvakautta). 
Lisämekanismin avulla pankkien velkoja voitais iin kirjata alas tai velat voitaisiin osittain 
muuttaa omaksi pääomaksi. Tämä saattaa ol la hyvä keino silloin, kun muut keinot eivät 
riitä ratkaisemaan suuren, monitahoisen ja  toisista riippuvaisen  rahoituslaitoksen 
ongelmia sellaisella tavalla, jolla suojeltaisii n rahoitusvakautta ja veronmaksajien rahoja. 
Pankkien kriisinratkaisukehys pienentäisi my ös suurimpien ja tärkeimpien pankkien 
velkojen implisiittistä va ltiontakausta tai poistaisi sen kokon aan. Tämän odotetaan 
luonnollisesti kasvattavan j onkin verran pankkien rahoitusk ustannuksia. Toisin sanoen 
pankkien sidosryhmät (velkojat ja omistaja t) tulevat vastaamaan kustannuksista, jotka 
päätyivät ennen veronmaksajien maksettaviksi. Pankkien rahoituskustannusten nousu voisi pienentää BKT :tä jonkin verran. 
Kriisinratkaisutyökalujen ja -val tuuksien käyttöön on oltava sellaiset edellytykset, että 
viranomaiset voivat ryhtyä toimiin ennen kuin pankki on  taloudellisesti maksukyvytön, 
jolloin tehokkaaseen ja onnistuneeseen kriisinratkaisun olisi realistisemmat 
mahdollisuudet. Hallittu kaatuminen, jossa ta ppiot päätyvät ensisijaisesti johdon ja 
osakkeenomistajien kannettaviksi, vähentää myös moraalikatoa. Kriisinratkaisutoimet 
FI 6   FI voisivat kuitenkin rajoittaa osakkeenomistajien  ja velkojien oikeuks ia. Siksi näitä toimia 
sovellettaisiin vain poikkeustilan teissa ja yleisen edun nimissä. 
Rajatylittävä yhteistyö 
Kriisinratkaisuviranomaisten yhteistyöstä a nnetaan asianmukaiset säädökset ja tälle 
yhteistyölle annetaan virallinen asema. Kes kusteluissa on käsitelty useita vaihtoehtoja, 
kuten kriisinratkaisuvaltuuksien antami sta EU:n viranomaisille sekä EU:n 
kriisinratkaisuviranomaisen perustamis ta. Parhaana vaihtoehtona on pidetty 
yhteistyöjärjestelyjä krii sinratkaisukollegioissa. Kriisinra tkaisukollegiot varmistaisivat 
sen, että kansalliset viranomaiset tiedottavat toisilleen hätätilanteista, keskustelevat niistä ja päättävät yhteisistä toimista tai niiden yhteensovittamisesta, jos jokin useissa maissa 
toimiva pankki uhkaa kaatua. Euroopan pankki viranomaisen (EPV) osallistumisella 
kriisinratkaisukollegioihin varmistettaisiin, että  kaikkien jäsenvaltio iden ja sidosryhmien 
edut otetaan huomioon ja että ra hoitusmarkkinat eivät pirstaloidu. 
Rahoitus 
Yhteisesti määritellyt etukäteen kerättävät kriisinratkaisurahastot ja rahoitusalan 
rahoittamat talletussuojajärjestelmät li säävät kriisinratkaisutoimenpiteiden 
onnistumismahdollisuuksia ja antavat lisätakeita veronmaksajille. Vaikka kriisinratkaisurahastoilla ja talletussuojajärjestelmillä on erilaiset soveltamisalat, niiden samanaikainen suunnittelu tuottaa monia yht eisvaikutuksia. Kriisin ratkaisulla saadaan 
aikaan mittakaavaetuja, koska se vähent ää leviämisriskiä, ja  kun kriisinratkaisuun 
tarvittavan rahoituksen määrä mä äritellään mahdollisimman hyvin, 
talletussuojajärjestelmiin tarvitaan vähemmän rahoitusta. 
Mallinnuslaskelmien perusteella talletussuojaj ärjestelmien ja kriisinratkaisurahastojen 
optimaalinen suuruus olisi vähintään yksi prosentti EU:n pankeissa olevista suojatuista talletuksista. Etukäteen kerättävät varat voitaisiin sijoittaa talletussuojajärjestelmiin, mutta siinä tapauksessa kriisinratkaisu olisi pystyttävä rahoittamaan 
talletussuojajärjestelmistä. Jos jäsenval tio ei salli kriisinratkaisun rahoitusta 
talletussuojajärjestelmästä, tarvitaan erillinen rahasto. 
Tässä yhteydessä on arvioitu myös muita vaih toehtoja, kuten sellaisten kansallisten 
kriisinratkaisurahastojen perustamista, jotka ovat tiukasti erillään talletussuojajärjestelmistä, sekä EU-t ason kriisinratkaisurahastoa, mutta nämä 
vaihtoehdot on hylätty. 
Kokonaisvaikutus 
Ehdotetun EU-tason kriisinhallintakehyksen tark oituksena on parantaa rahoitusvakautta, 
vähentää moraalikatoa, suojat a tallettajia ja krii ttisiä pankkipalveluja sekä säästää 
veronmaksajien rahoja. Lisäksi sillä pyritään suojaamaan ja kehittämään 
rahoituspalvelujen sisämarkkinoita. 
Kehyksellä arvellaan olevan myönteinen yhteis kunnallinen vaikutus en sinnäkin siksi, että 
sillä vähennetään systeemisen pankkikriisin todennäköisyyttä ja siitä seuraavaa BKT:n 
pienenemistä, ja toiseksi sen vuoksi, että si llä estetään veronmak sajien rahojen käyttö 
pankkien pelastamiseen uusissa kriiseissä . Jos pankkikriisejä kehittyy, niiden 
kustannusten olisi langettava ensisijaisesti pankkien osakkaille ja velkojille. 
FI 7   FI Kehyksen soveltamiseen liittyvät kustannukset aiheutuvat mahdollisesta laitosten 
rahoituskustannusten noususta, kun oletettu valtiontuki ei ole enää varmaa, sekä 
kriisinratkaisurahastoihin liittyvistä kusta nnuksista. Pankit saattavat siirtää nämä 
lisäkustannukset asiakkaille tai osakkaille alentamalla talletuskorkoja, nostamalla lainakorkoja ja pankkimaksuja tai vähentämällä  pääoman tuottoa. Kilpailu voi kuitenkin 
rajoittaa pankkien mahdollisuuksia siir tää kaikki nämä kustannukset muille. 
Rahoituskustannusten nousu saattaisi pienentää BKT:tä, kun taas raho itusalan vakaus ja 
sen riskin pieneneminen, että veronmaksa jien rahoja tarvitaan kaatuvien pankkien 
pääoman lisäämiseen, vaikuttaisivat myönt eisesti BKT:hen. Basel III -sopimuksen 
uusista pääomavaatimuksista (jotka pienen tävät pankkien kaatumisen todennäköisyyttä) 
arvioidaan aiheutuvan nett ohyötyjä, jotka olisivat vuodess a 0,14 prosenttia suhteessa 
EU:n BKT:hen. Yhteisesti määritellyistä talletussuojajärjestelmistä ja kriisinratkaisurahastoista odotetaan aiheutuva n myönteisiä nettohyötyjä, jotka olisivat 
vuodessa 0,2–0,3 prosenttia suhteessa EU:n BKT: hen. Velkojen alaskirjauksesta voisi 
aiheutua taloudellisia nettohyötyjä, jotka olisivat vuodessa 0,3–0,6 pr osenttia suhteessa 
EU:n BKT:hen. Kaikista näistä toimenp iteistä kertyvän nettohyödyn odotetaan olevan 
0,7–1,0 prosenttia vuodessa s uhteessa EU:n BKT:hen. 
Parhaina pidetyt vaihtoehdot eivät aiheuta merkittävää halli nnollista rasitusta. Joistakin 
tämän ehdotuksen toimista voidaan tosin olet taa aiheutuvan lisärasitu sta, mutta julkisen 
kuulemisen perusteella sen pitäisi olla hyvin vähäistä. 
Ehdotuksen säännöksiä on tarkas telu sen perusteella, ovatko ne täysin yhteensopivia 
perusoikeuskirjan ja erityis esti niiden perusoikeuskirjan säännösten kanssa, jotka 
koskevat omistusoikeutta (17 artikla) sekä oi keutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja 
oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Näiden oikeuksien ja vapauksien rajoittaminen 
sallitaan, jos se on välttämät öntä ja jos sillä tosiasiallises ti saavutetaan EU:n tunnustamat 
yleiseen etuun liittyvät tavoitt eet tai voidaan suojata muid en oikeuksia ja vapauksia. 
Vaikutus EU:n talousarvioon 
Edellä esitetyillä toimintavaihtoehdo illa on vaikutuksia unionin talousarvioon. 
Ehdotuksessa edellytetään, että  EPV i) laatii noin 23 teknistä standardia ja 5 ohjetta, ii) 
osallistuu kriisinratkaisukollegioihin, sovittel ee ja tekee päätökset tapauksissa, joissa 
esiintyy erimielisyyttä, sekä iii) huolehtii kolmansien maiden kriisinratkaisumenettelyjen tunnustamisesta ja tekee ei-s itovia kehysyhteistyösopimuksia  kolmansien maiden kanssa. 
Tekniset standardit on määrä toimittaa 12 kuuka uden kuluttua direktiivin voimaantulosta. 
Direktiivin arvioidaan tulevan voim aan vuoden 2013 kesäkuun ja joulukuun välisenä 
aikana. Koska EPV:n on kehitett ävä asiantuntemusta täysin u udella alalla, arvion mukaan 
vuosina 2014 ja 2015 tarvitaan viisi väliaikaista toimihenkilöä ja 11 kansallista asiantuntijaa laatimaan vaaditut tekniset standardit ja ohjeet ja suorittamaan muut edellä ii ja iii kohdassa mainitut tehtävät. 
Ehdotuksella ei ole ympäristövaikutuksia. 
FI 8   FI 5. S EURANTA JA ARVIOINTI  
Koska pankkien maksukyvyttömyystilanteet eivät ole ennustettavissa ja koska 
tavoitteena on niiden estäminen, pankkien kriisi nratkaisua ei ole mahdollista seurata sen 
perusteella, miten pankkien todellis et maksukyvyttömyystilanteet hoidetaan. 
Varautumista ja ennaltaehkäisyä, erityise sti elvytys- ja kriisinratkaisusuunnitelmien 
laatimista ja näihin suunnitelmiin perust uvia viranomaisten to imenpiteitä voidaan 
kuitenkin seurata. Tämä voitaisiin antaa Eu roopan pankkiviranomaisen tehtäväksi. EU:n 
uuden lainsäädännön saattamista osaksi kansal lista lainsäädäntöä seurataan Euroopan 
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti.