Viidenneksi on sovitettava yhteen kaikki turvallisuuden sisäiset ja ulkoiset ulottuvuudet. Turvallisuusuhkat eivät pysähdy EU:n rajoille. EU:n sisäinen turvallisuus ja maailmanlaajuinen turvallisuus ovat toisistaan riippuvaisia ja kytkeytyvät yhteen. EU:n politiikan on siksi oltava kokonaisvaltaista ja perustuttava johdonmukaiseen, sisäisen ja ulkoisen ulottuvuuden yhdistävään toimintaan, jotta voidaan entisestään vahvistaa oikeus- ja sisäasioiden sekä yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan välisiä kytköksiä. Politiikan menestys nojaa mitä suurimmassa määrin yhteistyöhön kansainvälisten kumppaneiden kanssa. Turvallisuusongelmien perimmäisiin syihin puuttuminen edellyttää ehkäisevää yhteistyötä kolmansien maiden kanssa.

Neljänneksi tarvitaan virastojen välinen ja monialainen lähestymistapa. Koska erityyppiset turvallisuusuhkat liittyvät entistä useammin toisiinsa, asianomaisten EU:n virastojen on kaikilta osin koordinoitava politiikkaansa ja toimintaansa oikeus- ja sisäasioiden alalla ja laajemminkin. Virastot tarjoavat jäsenvaltioille ja EU:lle alan erityistukea ja -asiantuntemusta. Ne toimivat tietokeskuksina, auttavat EU:n lainsäädännön täytäntöönpanossa ja tukevat keskeisellä tavalla operatiivista yhteistyötä, esimerkiksi yhteisiä rajat ylittäviä toimia. Nyt on aika syventää näiden virastojen välistä yhteistyötä. Komissio aikoo selvittää keinoja virastojen panoksen maksimoimiseksi. Tällaisia keinoja ovat tiiviimpi yhteistyö virastojen välillä, koordinointi jäsenvaltioiden kanssa, kokonaisvaltainen ohjelmatyö, huolellinen suunnittelu ja resurssien kohdentaminen.

Toiseksi on lisättävä läpinäkyvyyttä, vastuuvelvollisuutta ja demokraattista valvontaa kansalaisten luottamuksen lisäämiseksi. Euroopan parlamentti hoitaa lainsäätäjän tehtäväänsä täysipainoisesti huolehtimalla demokraattisesta valvonnasta. Kansallisten parlamenttien erityisasema vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alalla näkyy siinä, että komissio on entistä laajemmin sitoutunut uudenlaiseen poliittiseen vuoropuheluun kansallisten parlamenttien kanssa. Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kahdesti vuodessa agendan täytäntöönpanosta. Komissio myös laatii EU:n keskeisiä välineitä varten tulosindikaattoreita. Avoimuuden ja osallisuuden edistämiseksi komissio aikoo perustaa vuonna 2015 turvallisuusalan neuvoa-antavan EU-foorumin, jossa ovat edustettuina jäsenvaltiot, Euroopan parlamentti, EU:n virastot sekä kansalaisyhteiskunta, tiedemaailma ja yksityinen sektori.

Ensinnäkin on varmistettava perusoikeuksien täysimääräinen kunnioittaminen. Turvallisuus ja perusoikeuksien kunnioittaminen eivät ole keskenään ristiriidassa, vaan ne ovat johdonmukaisia ja toisiaan täydentäviä tavoitteita. Unionin lähestymistapa perustuu Euroopan avoimien yhteiskuntien yhteisiin demokratian arvoihin oikeusvaltioperiaate mukaan lukien, ja sen on kunnioitettava ja edistettävä perusoikeuksia sellaisina kuin ne esitetään perusoikeuskirjassa. Kaikkien turvatoimien on oltava tarpeellisuus-, oikeasuhteisuus- ja laillisuusperiaatteiden mukaisia, ja niissä on oltava riittävät takeet vastuuvelvollisuuden ja oikeussuojakeinojen varmistamiseksi. Komissio varmistaa kaikkien turvatoimien osalta huolellisesti, että niiden tavoitteet voidaan saavuttaa perusoikeuksia täysimääräisesti kunnioittaen. Vapaasta liikkuvuudesta ja henkilötietojen suojasta mahdollisesti tehtävien uusien aloitteiden vaikutusten on oltava täysin suhteellisuusperiaatteen mukaisia ja perusoikeuksia kunnioittavia. Tämä on kaikkien EU:n ja jäsenvaltioiden toimijoiden yhteinen vastuu. Perusoikeusviraston ja Euroopan tietosuojavaltuutetun kaltaisilla EU:n elimillä on tärkeä tehtävä avustaa EU:n toimielimiä ja virastoja yhteisten arvojen edistämisessä ja niiden kunnioittamisen varmistamisessa.

Siksi agendassa esitetään EU:lle ja jäsenvaltioille yhteinen lähestymistapa, joka on kokonaisvaltainen, tuloshakuinen ja realistinen. Olemassa olevien EU:n toimenpiteiden hyödyllisyyden maksimoimiseksi ja tarvittaessa uusien ja täydentävien toimien toteuttamiseksi kaikkien toimijoiden on tehtävä yhteistyötä viittä perusperiaatetta noudattaen.

Agendalla pyritään parantamaan tietojenvaihtoa sekä lisäämään operatiivista yhteistyötä ja keskinäistä luottamusta EU:n politiikkoja ja välineitä monipuolisesti hyödyntäen. Sillä varmistetaan turvallisuuden sisäisen ja ulkoisen ulottuvuuden yhteentoimivuus. Agendan painopisteitä ovat terrorismi, järjestäytynyt rikollisuus ja kyberrikollisuus, jotka ovat kytköksissä toisiinsa ja joilla on voimakas rajat ylittävä ulottuvuus, mistä syystä EU-tason toimilla on todellista merkitystä. EU:n on kuitenkin valmistauduttava myös muunlaisiin uhkiin, jotka saattavat edellyttää koordinoituja ratkaisuja.

Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan turvallisuusagendassa esitetään, miten unioni voi luoda lisäarvoa tukemalla jäsenvaltioita turvallisuuden varmistamisessa. Komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker on todennut poliittisissa suuntaviivoissaan , että ”rajat ylittävän rikollisuuden ja terrorismin torjuminen on koko EU:n vastuulla”. Turvallisuus on ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla, mutta ne eivät enää pysty takaamaan sitä kaikilta osin yksin. Samalla kun pidetään kiinni jäsenvaltioiden vastuusta lakien noudattamisen ja sisäisen turvallisuuden varmistamisen osalta, kaikkien EU:n ja jäsenvaltioiden toimijoiden on parannettava yhteistyötään rajat ylittävien uhkien torjumiseksi. Euroopan turvallisuusagendan on siksi oltava unionin ja jäsenvaltioiden yhteinen agenda. Tuloksena pitäisi olla EU:n sisäisen turvallisuuden alue, jolla yksilöitä suojellaan perusoikeuksia täysimääräisesti kunnioittaen.

Euroopan unioni pyrkii varmistamaan, että sen alueella asuvat ihmiset saavat elää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella, jolla ei ole sisärajoja. Eurooppalaisten on voitava luottaa siihen, että heidän vapautensa ja turvallisuutensa on suojattu kaikkialla Euroopassa unionin arvoja, myös oikeusvaltioperiaatetta ja perusoikeuksia, täysimääräisesti kunnioittaen.

Tietojenvaihdon kehittämistyössä tavoitteena on, että jäsenvaltioissa jo olevia tietoja pystyttäisiin tulevaisuudessa vaihtamaan reaaliaikaisesti. Komissio arvioi neuvoston pyynnöstä, voitaisiinko eurooppalaisen poliisirekisteritietojärjestelmän (EPRIS) avulla helpottaa kansallisissa poliisirekistereissä olevien tietojen saatavuutta yli rajojen, onko sille tarvetta ja mikä olisi sen lisäarvo. Tällä välin komissio tukee jäsenvaltioiden ryhmän suunnitteleman pilottihankkeen käynnistämistä. Hankkeessa on tarkoitus perustaa mekanismi rajat ylittävien automaattisten hakujen tekemiseksi kansallisissa hakemistoissa ”osuma”/”ei osumaa” -periaatteella.

Useissa EU:n jäsenvaltioissa toimivien rikollisjärjestöjen torjunta edellyttää oikeusviranomaisten välistä tietojenvaihtoa ja yhteistyötä. Jäsenvaltioista 26 käyttää eurooppalaista rikosrekisteritietojärjestelmää (ECRIS), joka mahdollistaa tietojenvaihdon EU:n kansalaisten aiemmista tuomioista. Järjestelmä ei kuitenkaan toimi hyvin sellaisten henkilöiden osalta, jotka on tuomittu EU:ssa mutta jotka eivät ole EU:n kansalaisia. Komissio aikoo vauhdittaa käynnissä olevaa työtä ECRIS:in parantamiseksi muiden kuin EU:n kansalaisten osalta ja on valmis osallistumaan parannusten täytäntöönpanoon.

EU on tehnyt PNR-sopimukset Yhdysvaltojen, Kanadan ja Australian kanssa. Tällaisella yhteistyöllä on todellista lisäarvoa ulkomaisten terroristitaistelijoiden, huumekauppiaiden tai ulkomaille matkustavien seksuaalirikollisten tunnistamisessa ja kiinni ottamisessa. PNR-tietojen vaihtoa EU:n ulkopuolisten maiden kanssa koskevassa unionin tulevassa lähestymistavassa otetaan huomioon tarve soveltaa yhdenmukaisia normeja ja suojata perusoikeudet. Sen jälkeen kun Euroopan unionin tuomioistuin on antanut lausuntonsa Kanadan kanssa tehtävän PNR-sopimuksen luonnoksesta, komissio viimeistelee tuomioistuimen päätelmien pohjalta työnsä PNR-tietojen vaihtamista muiden kolmansien maiden kanssa koskevien oikeudellisesti moitteettomien ja kestävien ratkaisujen löytämiseksi. Yksi vaihtoehto voisi olla sellaisen PNR-mallisopimuksen laatiminen, jossa esitetään vaatimukset, jotka kolmansien maiden on täytettävä saadakseen PNR-tietoja EU:lta.

Terroristi- ja rikollisverkostojen hajottamisen kannalta on erittäin tärkeää voida jäljittää rikoksentekijöiden liikkeitä. Lainsäädäntövallan käyttäjien olisi saatettava pikaisesti päätökseen toimet lentomatkustajia koskevan EU:n matkustajarekisterin (PNR) hyväksymiseksi. Rekisteri on kaikilta osin perusoikeuskirjan mukainen, mutta tarjoaa samalla tehokkaan EU-tason välineen. Matkan varauksen ja lähtöselvityksen yhteydessä tuotettu PNR-tietojen analyysi auttaa tunnistamaan korkean riskin matkustajat, jotka ovat lainvalvontaviranomaisille entuudestaan tuntemattomia. PNR-tiedot ovat osoittautuneet tarpeellisiksi pyrittäessä tunnistamaan korkean riskin matkustajat terrorismin, huumekaupan, ihmisten salakuljetuksen, lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi. Kun PNR-direktiivi on hyväksytty, se parantaa yhteistyötä kansallisten järjestelmien välillä ja vähentää turvallisuusaukkoja jäsenvaltioiden välillä. PNR-tietojen käsittelyä varten laadittavien yhteisten riski-indikaattorien avulla voidaan estää rikollisia välttymästä paljastumiselta siten, että he matkustavat toisen jäsenvaltion kautta. Europolilla ja Frontexilla voi olla keskeinen rooli tällaisten riski-indikaattorien laatimisessa jäsenvaltioilta saatujen tietojen pohjalta ja niiden jakamisessa.

EU:n välineiden oikeudellinen täytäntöönpano kansallisella tasolla ei tietenkään riitä. EU:n turvallisuuskehyksen välineistä saadaan täysi hyöty vain, jos kansallisilla lainvalvontavirastoilla on luottamus olemassa oleviin välineisiin ja valmius tietojen jakamiseen. Lainsäädäntövallan käyttäjien käsiteltävänä on parhaillaan Europolin uutta oikeusperustaa koskeva ehdotus, jonka avulla pyritään parantamaan Europolin analyysintekovalmiuksia, vauhdittamaan jäsenvaltioiden operatiivisia toimia ja vahvistamaan viraston tietosuojajärjestelmää. Jäsenvaltioiden tulisi käyttää Europolia ensisijaisena kanavana lainvalvontaan liittyvässä EU:n sisäisessä tietojenvaihdossa. Suojatun tiedonvaihtoverkkosovelluksen (SIENA) avulla jäsenvaltiot voivat vaihtaa tietoja nopeasti, turvallisesti ja helposti joko keskenään tai Europolin kanssa taikka yhteistyösopimuksen Europolin kanssa tehneiden kolmansien osapuolten kanssa. Tiedonvaihtovälineiden aktiivinen käyttö edellyttää myös EU:n välineiden ja kansallisten lainvalvontajärjestelmien välille oikeanlaista rajapintaa, kuten keskitettyjä asiointipisteitä. Jäsenvaltioiden on luotava tarvittavat kansallisen tason rakenteet viranomaisten toiminnan integrointia ja koordinointia varten.

Prüm-puitteet on toinen esimerkki EU-tason tiedonvaihtovälineestä, jonka käyttöä olisi tehostettava. Sen avulla voidaan vertailla automaattisesti DNA-tunnisteita, sormenjälkitietoja ja ajoneuvorekisteritietoja, jotka ovat olennaisia rikosten havaitsemisen ja sitovan näytön keräämisen kannalta. Järjestelmän täysi potentiaali jää kuitenkin hyödyntämättä, koska tässä vaiheessa vain osa jäsenvaltioista on noudattanut lakisääteisiä velvoitteitaan ja vienyt verkon osaksi omia järjestelmiään. Tämä heikentää Prüm-puitteiden yleistä tehokkuutta rikollisten kiinni saamisessa ja syytteeseen asettamisessa. Jäsenvaltiot ovat saaneet täytäntöönpanoa varten merkittävää taloudellista ja teknistä tukea. Komissio pitää tilanteen ratkaisemista ensisijaisen tärkeänä ja aikoo käyttää toimivaltaansa sen varmistamiseen, että EU:n lainsäädäntö pannaan moitteettomasti täytäntöön.

Valvoessaan omaa osuuttaan unionin ulkorajoista jäsenvaltioilla on vastuu koko unionin turvallisuudesta. Siksi henkilötarkastuksiin liittyvää kansallisten rajaviranomaisten työtä olisi tuettava yhteisten riski-indikaattorien avulla. Komissio laatii ensimmäiset, ulkomaisia terroristitaistelijoita koskevat yhteiset riski-indikaattorit vuoden 2015 alkupuoliskolla jäsenvaltioiden toimittamien ehdotusten pohjalta. Europolilla ja Frontexilla on keskeinen rooli näiden riski-indikaattorien päivittämisessä. Komissio jatkaa Schengenin rajasäännöstön vaikuttavuuden valvomista ja tutkii esiin tulevat parannustarpeet.

Tutkimuksella ja innovoinnilla on keskeinen rooli EU:n pitämisessä ajan tasalla turvallisuusalan muuttuvista tarpeista. Tutkimuksen avulla voidaan havaita uusia turvallisuusuhkia ja niiden vaikutuksia eurooppalaisiin yhteiskuntiin. Se myös lisää yhteiskunnan luottamusta uusiin turvallisuuspolitiikkoihin ja -välineisiin, jotka perustuvat tutkimukseen. Innovatiivisten ratkaisujen avulla turvallisuusriskejä voidaan lieventää tehokkaammin tietämystä, tutkimusta ja teknologiaa hyväksi käyttäen. Horisontti 2020 -ohjelmalla voi olla keskeinen tehtävä sen varmistamisessa, että EU:n tutkimustoimet on kohdennettu oikein muun muassa niin, että lainvalvontaviranomaisten tarpeet huomioidaan ottamalla loppukäyttäjät mukaan prosessin kaikkiin vaiheisiin suunnittelusta markkinointiin. Innovointiin olisi kiinnitettävä enemmän huomiota myös pelastuspalvelun alalla: tarkoituksena on perustaa tietokeskus EU:n hätäavun koordinointikeskuksen yhteyteen ja luoda käyttäjäyhteisö, joka edistää rajapinnan syntymistä tutkimuksen ja jäsenvaltioissa olevien loppukäyttäjien välille.

Yhteistyövälineiden tuloksellisuus perustuu siihen, että jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaiset osaavat käyttää niitä. Koulutus on erittäin tärkeää, jotta viranomaiset pystyvät hyödyntämään välineitä käytännössä eteen tulevissa tilanteissa. Euroopan poliisiakatemia CEPOL järjestää kursseja, laatii yhteisiä opintojaksoja rajat ylittävästä yhteistyöstä ja koordinoi vaihto-ohjelmia. CEPOLin toimintaa koskevalla säädösehdotuksella vahvistetaan edelleen sen valmiuksia valmentaa poliiseja tekemään tehokasta yhteistyötä ja luomaan yhteistä lainvalvontakulttuuria. CEPOLin olisi mukautettava vuosittaiset koulutusohjelmansa tässä agendassa esitettyihin painopisteisiin. Kansallisten poliisioppilaitosten olisi EU:n rahoituksen avulla tehtävä rajat ylittävästä yhteistyöstä erottamaton osa niiden omaa koulutusohjelmaa ja käytännön harjoituksia. EU:n painopisteet olisi otettava paremmin huomioon oikeuslaitosten henkilöstön koulutuksessa hyödyntämällä olemassa olevia rakenteita ja verkostoja samoin kuin Euroopan juridista koulutusverkostoa, Euroopan oikeusportaalia ja verkko-oppimista. Komissio on myös perustanut ydinturvan eurooppalaisen koulutuskeskuksen, jonka avulla jäsenvaltiot voivat parantaa valmiuksiaan tunnistaa laittomat ydinaineet ja radioaktiiviset aineet uhkien ehkäisemiseksi.

Rikosasioissa tehtävä oikeudellinen yhteistyö perustuu myös tehokkaisiin rajat ylittäviin välineisiin. Tuomioiden ja oikeudellisten päätösten vastavuoroinen tunnustaminen on turvallisuuskehyksen keskeinen osatekijä. Eurooppalaisen pidätysmääräyksen kaltaiset välineet ovat osoittautuneet tehokkaiksi, mutta muita välineitä, esimerkiksi rikoksella hankittujen varojen jäädyttämistä tai menetetyksi tuomitsemista, ei vielä käytetä järjestelmällisesti kaikissa tapauksissa, joihin ne soveltuisivat. Jäsenvaltioiden tuomareiden kannattaisi hyödyntää Euroopan oikeudellista verkostoa eurooppalaisen pidätysmääräyksen sekä jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten täytäntöönpanossa. Eurooppalaisen tutkintamääräyksen täytäntöönpano on tärkeä lisä välinevalikoimaan. Jäsenvaltioiden olisi käytettävä Eurojustia rajat ylittävien tutkinta- ja syytetoimien koordinoinnissa nykyistä useammin. Eurojustista ja erityisesti sen yhteyspisteiden verkostosta voi olla paljon apua myös käsiteltäessä hankalia keskinäistä oikeusapua koskevia pyyntöjä EU:n ulkopuolisten maiden kanssa.

EU:n tasolla on käytettävissä rajat ylittäviä välineitä operatiivisen yhteistyön tukemiseen. Yhteiset tutkintaryhmät ovat käyttövalmis väline jäsenvaltioiden väliseen yhteistyöhön. Ne perustetaan määräajaksi ja määrätyn tapauksen tutkimista varten. Yhteiset tutkintaryhmät on todettu toimivaksi välineeksi, jota olisi käytettävä säännöllisemmin. Niiden pitäisi hyödyntää virastojen työtä järjestelmällisemmin. Silloin kun rikoksella on kansainvälinen ulottuvuus, jäsenvaltioiden olisi käytettävä mahdollisuutta ottaa yhteisiin tutkintaryhmiin kolmansien maiden edustajia. Myös yhteiset tullioperaatiot mahdollistavat sen, että tulliviranomaiset voivat monialaista lähestymistapaa soveltaen torjua rajat ylittävää rikollisuutta tullialalla.Komissio ja jäsenvaltiot ovat laatineet tulliviranomaisten käyttöön yhteiset kriteerit kansainvälisiä tavaranliikkeitä koskevia turvallisuusriskiarviointeja varten. Tullialan riskienhallintaa koskevan EU:n strategian ja toimintasuunnitelman mukaisesti EU:n pitäisi jatkaa tavaroiden ja käteisen laittoman kaupan havaitsemisessa tarvittavien valmiuksiensa kehittämistä.

Koordinointikeskukset voivat helpottaa yhdenmukaisen eurooppalaisen reagointitavan soveltamista kriiseissä ja hätätilanteissa, niin että voidaan välttää tarpeettomat ja kalliit päällekkäiset toimet. Yhteisvastuulausekkeen nojalla jäsenvaltio voi pyytää EU:lta apua kriisin, esimerkiksi terrori-iskun, vuoksi. EU:n hätäavun koordinointikeskus on tärkein koordinointi- ja tukikeskus, joka antaa apua kaikenlaisissa unionin pelastuspalvelumekanismin, yhteisvastuulausekkeen ja EU:n poliittisen kriisitoiminnan integroitujen järjestelyjen (IPCR) alaan kuuluvissa kriiseissä ympäri vuorokauden. Sen toiminta perustuu komission, EU:n virastojen ja jäsenvaltioiden panokseen. Koska katastrofiriskien määrä jatkuvasti kasvaa ja syntyy myös uudenlaisia riskejä, jäsenvaltioiden ja komission on tehtävä yhteistyötä vuoden 2013 pelastuspalvelulainsäädännön panemiseksi täysimääräisesti täytäntöön ja soveltamiseksi. Yhteistyö käsittää myös katastrofiriskien vähentämistä koskevan Sendain kehyksen (2015–2030) seurannan. EU:n olisi jatkettava kriisinhallintavalmiuksiensa vahvistamista niin, että se voi vastata tehokkaammin ja yhtenäisemmin rikollisen toiminnan aiheuttamiin kriiseihin, jotka vaikuttavat rajaturvallisuuteen, yleiseen turvallisuuteen ja kriittisiin järjestelmiin. Tätä varten olisi muun muassa lisättävä yhteisiä kenttäharjoituksia.

Komissio on hankkinut erityisasiantuntemusta riskinarviointien laatimisessa EU:n virastojen avulla ja tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Komissio on laatinut Riskien arviointi- ja kartoitusohjeet katastrofinhallintaa varten ja suuntaviivat jäsenvaltioiden riskinhallintavalmiuksien arvioinnista sekä tehnyt riskinarviointeja kolmansista maista lentorahtina tulevista räjähdysaineista ja matkustajien tarkastuksista jäsenvaltioiden lentokentillä. Komissio aikoo soveltaa tätä menetelmää myös muilla aloilla, kuten kriittisten infrastruktuurien, rahanpesun ja terrorismin rahoituksen alalla, ja arvioida varsinkin järjestelmäriskien ketjureaktiovaikutuksia.

EU:n virastoilla on keskeinen rooli operatiivisen yhteistyön tukemisessa. Ne osallistuvat yhteisten turvallisuusuhkien arviointiin, auttavat määrittämään operatiivisen toiminnan yhteisiä painopisteitä ja helpottavat rajat ylittävää yhteistyötä ja syytteeseenpanoa. Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä virastojen tarjoamaa tukea mahdollisimman hyvin rikollisuuden torjumiseksi yhteisin toimin. Olisi myös pyrittävä lisäämään virastojen välistä yhteistyötä niiden toimivaltuuksien puitteissa. Sen jälkeen kun Europolin ja Frontexin tarkistettu yhteistyösopimus on pantu täytäntöön, sen avulla voidaan saavuttaa synergiaetuja, kun virastot voivat asianmukaisten tietosuojatakeiden ansiosta vaihtaa keskenään henkilötietoja. Eurojustin ja Europolin olisi jatkettava operatiivisen yhteistyönsä tehostamista.

Jäsenvaltioiden viranomaiset koordinoivat yhteisiä painopisteitä ja operatiivista toimintaa järjestäytynyttä ja vakavaa kansainvälistä rikollisuutta koskevan EU:n toimintapoliittisen syklin puitteissa. Sisäisen turvallisuuden operatiivisen yhteistyön pysyvällä komitealla (COSI) on siinä keskeinen rooli. Toimintapoliittinen sykli on menetelmä, jossa sisäiseen turvallisuuteen sovelletaan tiedustelutietoihin perustuvaa lähestymistapaa, joka puolestaan perustuu Europolin koordinoimiin yhteisiin uhka-arvioihin. Syklin avulla käytettävissä olevat resurssit kohdennetaan välittömien, keskipitkän ja pitkän aikavälin turvallisuusuhkien ja -riskien mukaan. Jäsenvaltioiden pitäisi lisätä toimintapoliittisen syklin käyttöä järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan tarkoitettujen konkreettisten lainvalvontaoperaatioiden toteuttamiseen, myös yhteistyössä kolmansien maiden kanssa. Europolin johdolla syyskuussa 2014 toteutettu Archimedes-operaatio, jonka kohteena oli useita vakavia rikoksia eri jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa, antoi käytännön esimerkin siitä, mitä hyötyä tällaisesta toiminnasta voi olla. Tällaisia operaatioita olisi arvioitava säännöllisesti, jotta voidaan määrittää parhaat käytännöt tulevia toimia varten.

Eurooppalainen terrorismi saa voimansa ääriliikkeistä. Siksi EU:n terrorisminvastaisessa toiminnassa on puututtava ääriliikkeiden taustatekijöihin ehkäisytoimin. Radikalisoitumisen ja väkivaltaisten ääriliikkeiden välinen kytkös on käymässä yhä selkeämmäksi kaikkialla EU:ssa. Ääriliikkeiden propagandan on osoitettu johtavan siihen, että Euroopasta matkustetaan ulkomailla sijaitseville sota-alueille kouluttautumaan, taistelemaan ja tekemään hirmutekoja. Palattuaan nämä vierastaistelijat muodostavat uhkan EU:n sisäiselle turvallisuudelle. EU:n strategisen viestinnän tehostaminen turvautumalla yhteiseen vastapropagandaan ja faktojen esittämiseen konflikteista on tärkeä osa EU:n torjuntatoimia.

Yksi tapa häiritä terroristiverkostojen toimintaa on vaikeuttaa kohteisiin hyökkäämistä sekä vaarallisten aineiden, kuten kemiallisten, biologisten ja radiologisten aineiden, ydinmateriaalin ja räjähteiden lähtöaineiden, saantia ja käyttöä. Kriittisen infrastruktuurin, kuten liikenneinfrastruktuurin, ja pehmeiden kohteiden suojeleminen esimerkiksi massatapahtumissa on todellinen haaste lainvalvonnasta, kansanterveydestä ja pelastuspalvelusta vastaaville viranomaisille. EU ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä riskien ja niiden lieventämisstrategioiden arvioimiseksi, parhaiden käytäntöjen kokoamiseksi ja ohjeiden laatimiseksi. Komissio avustaa alan toimijoita niiden päivittäisessä työssä laatimalla käsikirjoja, esimerkiksi ilmailuturvallisuudesta.

EU:n on vastattava terrorismiin vankoin rikosoikeudellisin toimin, jotka kattavat sellaisiin henkilöihin kohdistuvat tutkinta- ja syytetoimet, jotka suunnittelevat terroritekoja tai joita epäillään värväämisestä ja kouluttamisesta terroritekoihin, terrorismin rahoittamisesta ja yllyttämisestä terroritekoihin. Monissa jäsenvaltioissa on jo lakeja, joilla tällaiset teot kriminalisoidaan, tai sellaisia on suunnitteilla. Olisi tärkeää yhdenmukaistaa ulkomaisiin terroristitaistelijoihin liittyviä rikoksia koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, jotta voitaisiin puuttua niihin rajat ylittäviin käytännön ja oikeudellisiin ongelmiin, jotka liittyvät terrorismirikoksia koskevan näytön hankkimiseen ja hyväksyttävyyteen, ja ehkäistä konfliktialueille lähtemistä. Komissio aikoo tehdä vuonna 2015 vaikutustenarvioinnin vuonna 2008 annetun terrorismia koskevan puitepäätöksen saattamiseksi ajan tasalle vuonna 2016. YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 2178 valtioita vaaditaan kriminalisoimaan konfliktialueelle matkustaminen terrorismitarkoituksessa. Se auttaa luomaan yhteisymmärrystä ulkomaisten terroristitaistelijoiden rikoksista. Uuden lainsäädäntökehyksen pitäisi mahdollistaa ulkomaisia terroristitaistelijoita koskevan, kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön tehostaminen yhteistyöstä Turkin kanssa viime aikoina saatujen myönteisten kokemusten pohjalta.

Rahaliikenteen jäljittäminen voi olla erittäin hyödyllistä terroristiverkostojen tunnistamisessa, sillä terroristit tarvitsevat rahaa matkustamista, koulutusta ja varustehankintoja varten. Rahanpesun selvittelykeskukset voivat auttaa seuraamaan terroristiverkostojen rahaliikennettä yli rajojen ja paljastaa niiden rahoittajia. TFTP-ohjelman puitteissa jäsenvaltiot voivat pyytää rahaliikenteen tutkimista, jos niillä on riittävä epäily sen liittymisestä terroritoimintaan. TFTP-ohjelmassa on jo saatu vihjeitä, jotka liittyvät useisiin terrorismista epäiltyihin ja heidän tukiverkkoihinsa. Jäsenvaltioiden ja niiden toimivaltaisten viranomaisten olisi käytettävä TFTP:n tarjoamia mahdollisuuksia aktiivisemmin. Kun FIU.NET-verkosto yhdistetään Europoliin, mahdollisuudet torjua terrorismin rahoitusta paranevat entisestään.

Rikostekninen tutkimus on lainvalvonnan ja syytetoimien kannalta olennaisen tärkeä ala. Lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten on voitava luottaa siihen, että niiden käyttämät rikostekniset tiedot ovat laadukkaita myös silloin kun ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta. Siksi on tärkeää varmistaa, että kun rikosteknisiä tietoja vaihdetaan tiedonvaihtojärjestelmien kautta, esimerkiksi sormenjälkiä tai DNA-tunnisteita Prüm-puitteiden mukaisesti, niitä voidaan käyttää tuomioistuimessa tuloksellisesti. Euroopan rikostekninen alue, jollainen on tarkoitus luoda jäsenvaltioissa toimivien rikosteknisten palvelujen tarjoajien menettelyjen yhdenmukaistamiseksi, edistäisi yhteistyötä ja takaisi luottamuksen. Komissio pyytää ensin näkemyksiä alan sidosryhmiltä ja määrittelee sen jälkeen painopisteet ja mahdolliset toimenpiteet tavoitteen saavuttamiseksi. Tämä voi käsittää parhaiden käytäntöjen vaihdon ja yhteisten vähimmäisvaatimusten määrittelyn.

EU:n toiminta ääriliikkeiden torjumiseksi ei saa johtaa minkään ryhmän tai yhteisön leimaamiseen. Toiminnan on perustuttava yhteisiin eurooppalaisiin arvoihin, joita ovat suvaitsevaisuus, moniarvoisuus ja keskinäinen kunnioitus, ja edistettävä vapaiden ja moniarvoisten yhteisöjen kehittymistä. EU:n on torjuttava terrorismin taustalla olevia ajatusmalleja vahvalla ja määrätietoisella vastapropagandalla. Komissio varmistaa, että asiaa koskeva EU:n lainsäädäntö on pantu täytäntöön. Se arvioi lainsäädännön mahdollisia puutteita ja tukee vihapuheen ja muiden toimien seurantaa verkossa. Se myös auttaa jäsenvaltioita kehittämään tutkinta- ja syytetoimiin liittyviä ennakoivia käytäntöjä. EU:n rahoitusta käytetään entistä enemmän viranomaisten erityiskoulutuksen tukemiseen sekä viharikosten ja -puheen seurannan, raportoinnin ja kirjaamisen kannustamiseen.

Koulutuksella, nuorten osallistumisella, uskontojen ja kulttuurien välisellä vuoropuhelulla sekä työllisyydellä ja sosiaalisella osallisuudella on keskeinen merkitys radikalisoitumisen ehkäisemisessä, sillä ne edistävät yhteisiä eurooppalaisia arvoja, tukevat sosiaalista osallisuutta sekä lisäävät keskinäistä ymmärrystä ja suvaitsevaisuutta. Osallistava koulutus voi edistää merkittävästi eriarvoisuuden vähentämistä ja syrjäytymisen ehkäisemistä. Nuoriso- ja vapaaehtoistyö sekä urheilu- ja kulttuuritoiminta ovat erityisen tehokkaita keinoja saavuttaa nuoret. Tätä taustaa vasten komissio asettaa painopisteeksi radikalisoitumisen ja nuorten syrjäytymisen torjunnan ja osallisuuden edistämisen toteuttamalla käytännön toimia eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden (ET 2020), Euroopan nuorisostrategian sekä urheilua ja kulttuuria koskevien EU:n työsuunnitelmien mukaisesti.

Komissio tukee näitä toimia myöntämällä rahoitusta Erasmus+- ja Luova Eurooppa ohjelmista. Lisätukea myönnetään muun muassa opettajien ja nuorisotyöntekijöiden liikkuvuuteen, nuorison vaihto- ja vapaaehtoisohjelmiin, koulutus- ja nuorisopolitiikan strategisiin kumppanuuksiin, ylikansallisiin verkostoihin, koulujen yhteistyöfoorumeihin, kansalaiskasvatusta koskeviin yhteishankkeisiin ja urheilualan yhteistyökumppanuuksiin. Euroopan sosiaalirahastosta jäsenvaltioille myönnetään rahoitusta sosiaalisen osallisuuden edistämiseen sekä köyhyyden ja kaikenlaisen syrjinnän torjumiseen. Komissio aikoo myös lisätä radikalisoitumisen syitä ja ilmenemismuotoja koskevaa tutkimusta Horisontti 2020 -ohjelman puitteissa, jotta niistä saataisiin parempi kuva.

EU on toiminut edelläkävijänä auttamalla paineiden alla eläviä yhteisöjä ottamaan oppia muilta unionin alueilta. Komissio määritteli vuonna 2014 kymmenen osa-aluetta toimille, joilla pyritään puuttumaan ääriliikehdinnän taustalla oleviin syihin. Radikalisoitumisen torjunnan verkosto (RAN) on vuonna 2011 perustettu EU:n laajuinen verkosto, joka kokoaa yhteen yli 1 000 ammattilaista, jotka työskentelevät radikalisoitumisen ja väkivaltaisen ääriliikehdinnän torjuntaan osallistuvissa järjestöissä ja verkostoissa eri puolilla unionia. Verkoston avulla he voivat vaihtaa kokemuksia ja käytäntöjä, mikä helpottaa radikalisoitumisen varhaista havaitsemista sekä ehkäisevien ja irtautumisstrategioiden suunnittelua paikallistasolla.

Komissio on perustamassa RAN-osaamiskeskusta. Tämän EU:n tietokeskuksen tehtävänä on lujittaa asiantuntemusta sekä edistää kokemusten vaihtoa ja yhteistyötä radikalisoitumisen torjunnan alalla. Se tuo uuden käytännön ulottuvuuden sidosryhmien yhteistyöhön, jolla tähdätään radikalisoitumisen torjumiseen.

EU on joutunut kokemaan radikalisoitumisen vaikutukset myös lähialueillaan. Tätä varten RAN edistää yhteistyötä sidosryhmien kanssa kolmansissa maissa, erityisesti Turkissa sekä Länsi-Balkanin, Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan maissa. Samalla olisi huolehdittava koordinoinnista EU:n ulkoisen toiminnan kanssa, esimerkiksi Euroopan ja islamilaisen maailman merkittävistä henkilöistä koostuvan keskustelufoorumin avulla. Tavoitteena on kannustaa ajatusten vaihtoa ja laajempaa vuoropuhelua yhteiskuntien välillä.

Paikalliset toimijat ovat suoraan kosketuksissa niihin, jotka ovat suurimmassa vaarassa radikalisoitua. Heillä on oltava tarvittavat edellytykset tunnistaa radikalisoitumisen merkit, arvioida, mitä olisi tehtävä, ja varmistaa oikeanlainen yhteistyö yhteisöjen johtajien kanssa. Monet jäsenvaltiot ovat järjestäneet koulutusta, joka on perinteiseen tapaan suunnattu lainvalvonta- ja vankilahenkilöstölle. Tämä on tärkeä painopiste, koska kokemus on osoittanut, että vankila on merkittävä radikalisoitumista edistävä ympäristö. Vankilaviranomaisten yhteistyötä edistävän EuroPris-järjestön (European Organisation of Prison and Correctional Services) tuella komissio aikoo edistää parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja koulutuksen järjestämistä vankilassa tapahtuvan radikalisoitumisen ehkäisemiseksi ja radikalismista luopumiseksi. Koulutukseen ja tukitoimiin voidaan helposti ottaa mukaan myös muita toimijoita, kuten sosiaalityöntekijöitä, opettajia ja terveydenhoitoalan henkilöstöä. RAN-verkosto auttaa myös laatimaan ns. irtautumisstrategioita radikalisoitumisesta luopumiseksi ja siitä loitontumiseksi.

Komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto tekevät yhteistyötä EU:n terrorismintorjunnan koordinaattorin kanssa pysyäkseen ajan tasalla kaikista unionin käytettävissä olevista välineistä ja seuraavat tiiviisti välineiden käyttöä.



Toimet - vahvistetaan Europolin tukitoimintoja kokoamalla sen lainvalvontaresurssit Europolin yhteyteen perustettavaan Euroopan terrorismintorjuntakeskukseen; - perustetaan IT-yrityksille tarkoitettu EU-foorumi, joka auttaa torjumaan terroristipropagandaa ja tutkii uusiin salaustekniikoihin liittyviä huolenaiheita; - toteutetaan lisätoimia terrorismin rahoituksen torjunnan tehostamiseksi; - puututaan mahdollisiin puutteisiin siinä, miten torjutaan verkossa tapahtuvaa vihaan yllyttämistä; - tehdään ehdotus terrorismia koskevan puitepäätöksen tarkistamiseksi vuonna 2016; - nostetaan koulutusta, nuorisoa ja kulttuuria koskevat EU:n politiikat ja ohjelmat uudelleen painopisteiksi; - keskitytään vankiloissa tapahtuvan radikalisoitumisen ehkäisemiseen ja laaditaan ohjelmia, jotka tukevat tehokkaasti radikalismista luopumista ja siitä loitontumista; - perustetaan RAN-osaamiskeskus ja laajennetaan Turkin sekä Länsi-Balkanin, Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan maiden kanssa tehtävää työtä radikalisoitumisen torjumiseksi.

3.2 Järjestäytyneen rikollisuuden toiminnan vaikeuttaminen

Järjestäytynyttä ja vakavaa kansainvälistä rikollisuutta koskevan EU:n toimintapoliittisen syklin avulla on onnistuttu lisäämään strategisen johtamisen ja yhteisten operaatioiden koordinointia. Naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat ovat jo mukana toimintapoliittisessa syklissä, ja niiden osallistumista siihen liittyviin operatiivisiin toimiin olisi lisättävä. Yksi syklin painopisteistä on ihmisten salakuljetusta harjoittavien järjestäytyneiden rikollisverkostojen hajottaminen lisäämällä rajat ylittävää tutkintaa EU:n virastojen tuella. Europolin koordinoima yhteinen MARE-operaatio on hyvä esimerkki siitä, miten unioni voi paremmin havaita ihmisten salakuljetusta harjoittavat järjestäytyneet rikollisryhmät ja puuttua niiden toimintaan.

Järjestäytynyt rikollisuus tavoittelee ensisijaisesti voittoa. Lainvalvontaelimillä on sen vuoksi oltava valmiudet puuttua järjestäytyneen rikollisuuden rahoitukseen, joka on usein kytköksissä korruptioon, petoksiin, väärentämiseen ja salakuljetukseen. Kansainväliset rikollisverkostot käyttävät laillisia yritysrakenteita voittojensa alkuperän peittämiseen. Siksi tarvitaan toimia, joilla estetään järjestäytyneen rikollisuuden soluttautuminen lailliseen talouteen.