Suositus NEUVOSTON SUOSITUS euroa rahayksikkönään käyttävien jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta /* SEC/2011/0828 lopull. */





Suositus NEUVOSTON SUOSITUS euroa rahayksikkönään käyttävien jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 136 artiklan yhdessä sen 121 artiklan 2 kohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[1], ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, sekä katsoo seuraavaa: (1) Euroryhmä kävi [… päivänä …kuuta …] keskustelua euroalueen jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta tunnustaen, että euroryhmässä on entisestään lujitettava politiikan koordinointia ja euroa rahayksikkönään käyttäville jäsenvaltioille osoitettujen suositusten täytäntöönpanon seurantaa. (2) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 Euroopan komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi työllisyys- ja kasvustrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia. Strategia keskitetään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia Euroopan kestävän kasvun vauhdittamiseksi ja kilpailukyvyn lisäämiseksi. (3) Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014). Jäsenvaltioita ja soveltuvin osin Euroopan unionia kehotettiin ottamaan suuntaviivat huomioon talouspolitiikassaan. (4) Komissio hyväksyi 12 päivänä tammikuuta 2011 ensimmäisen vuotuisen kasvuselvityksen. Tästä alkoi uusi talouden ohjauksen ja hallinnan jakso EU:ssa ja ensimmäinen politiikan yhdennetyn etukäteiskoordinoinnin EU-ohjausjakso, jonka perusta on Eurooppa 2020 -strategiassa. (5) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 25 päivänä maaliskuuta 2011 julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistuksen painopisteet (jotka ovat 15 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä maaliskuuta 2011 annettujen neuvoston päätelmien ja komission vuotuisen kasvuselvityksen mukaisia). Se korosti, että etusijalle on asetettava talousarvioiden tervehdyttäminen ja julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, työttömyyden vähentäminen työmarkkinauudistusten avulla sekä uudet kasvua edistävät toimet. Se kehotti kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan näihin painopisteisiin perustuvia konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisällytetään niiden vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin. (6) Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti 25 päivänä maaliskuuta 2011 Euro Plus ‑sopimukseen osallistuvia jäsenvaltioita esittämään sitoumuksensa niin ajoissa, että ne voidaan sisällyttää vakaus- tai lähentymisohjelmiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin. (7) Euroalueen jäsenvaltiot toimittivat huhti- ja toukokuussa 2011 vakausohjelmat vuosiksi 2011–2014 sekä vuoden 2011 kansalliset uudistusohjelmat. Näitä ohjelmia on arvioitu yhtä aikaa. (8) Euron käytön ensimmäinen vuosikymmen on yleisesti ottaen tuonut selkeästi esiin sen, että yhteisestä rahasta saadaan monia etuja. Maailmanlaajuinen talouskriisi johti kuitenkin vuonna 2009 talouden voimakkaaseen supistumiseen, jolloin euroalueen BKT laski vuoden 2006 tasoa alemmas. Vaikka BKT lähti uuteen kasvuun vuonna 2010, tuotanto on edelleen vuoden 2007 tason alapuolella. Tämän seurauksena työttömyys kasvoi euroalueella 7,6 prosentista vuonna 2007 10,1 prosenttiin vuonna 2010. Euroalueen julkistaloudet heikkenivät, mikä johti valtionvelkariskien mittavaan uudelleenarviointiin joissakin jäsenvaltioissa ja toi mukanaan makrotaloudelliseen vakauteen liittyviä riskejä. Kasvu on elpymässä jäsenvaltioissa eri tahtiin rakenteellisista ja suhdanne-eroista riippuen. Kriisi lievitti ennen kriisiä syntynyttä makrotalouden epätasapainoa. Jää kuitenkin nähtäväksi, onko muutos riittävä ja kestävä. (9) Euroalueen julkisen talouden rahoitusasemat ovat keskimäärin kohentuneet vuonna 2010. Komission keväällä tekemien ennusteiden mukaan, joissa oletettiin politiikan pysyvän muuttumattomana, niiden odotetaan jatkavan myönteistä kehitystä vuonna 2011. Julkinen velka kuitenkin kasvaa vuoteen 2012 saakka. Jos velan kasvua ei saada hillittyä lähivuosina, se saattaa vaarantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden, kun otetaan huomioon heikko kasvupotentiaali, johon yhdistyy epäsuotuisa väestönkehitys. Euroalueen alijäämä pieneni vuonna 2010 6,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen, ja velkasuhde kasvoi 85,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Vuoden 2011 vakausohjelman tavoitteiden mukaan euroalueen alijäämä supistuu 1,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014, ja velkasuhde alkaa uudestaan pienentyä; se on suurimmillaan vuonna 2012 mutta laskee takaisin alle 85 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Tällainen julkisen talouden vakauttamiskehitys euroalueella edistäisi pitkälti elpymistä. Sen onnistumisen todennäköisyyttä parantavat suunnitelmat korostaa vakauttamisessa menojen vähentämistä suhteessa verojen korotuksiin. Useissa maissa on kuitenkin vielä epävarmuutta suunnitelmien todellisesta täytäntöönpanosta. Lisäksi useissa euroalueen jäsenvaltioissa on otettu viime aikoina käyttöön uusia finanssipoliittisia sääntöjä tai ilmoitettu sääntöjen tiukennuksista, mutta ne vaativat joissakin jäsenvaltioissa lisätoimia, jotta niillä olisi todellista vaikutusta. Väestön ikääntyessä eläke- ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistukset eivät vielä riitä julkisen talouden kestävyyden varmistamiseen. (10) EU:n toteuttamat toimet ovat parantaneet rahoitusjärjestelmän toimintaa ja vakautta. Rahoitusalan haasteina ovat useissa euroalueen jäsenvaltioissa muun muassa pankkien hallussa oleviin omaisuuseriin liittyvä lisätappioiden riski tai jälleenrahoitusmarkkinoilla sovellettavien ehtojen tiukentaminen, pankkialan rakenneuudistuksen ja pääomapohjan vahvistamisen jatkaminen samalla kun julkisen sektorin tuesta pankkialalle on vähitellen luovuttava. (11) Tuottavuutta ja kilpailukykyä on tarpeen parantaa, jotta euroalueen kasvupotentiaalia saadaan kohennettua ja makrotalouksien epävakautta korjattua. Euroalueen jäsenvaltiot ovatkin ilmoittaneet kansallisissa uudistusohjelmissa useista rakenneuudistuksista. Toimenpiteet eivät kuitenkaan ole vielä riittäviä parantamaan kasvua tukevaa julkisen talouden vakauttamista, työehtosopimusjärjestelmiä ja niiden tuote- ja työmarkkinoiden toimintaa varsinkaan palvelualoilla. (12) Talous- ja rahaliiton asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi euroalueen jäsenvaltiot ovat velvollisia tarkastelemaan talouspolitiikkaansa yhteiseltä näkökannalta muihin yhteistä rahaa käyttäviin maihin kohdistuvien heijastusvaikutusten vuoksi. Tämän vuoksi kriisi ja tämänhetkiset haasteet ovat osoittaneet, että perusteellisemmat ja pysyvämmät muutokset EU:n ja euroalueen tasolla harjoitettavaan talouspolitiikan koordinointiin ovat välttämättömiä. EU-ohjausjaksoon sisältyvä yhdennetty vuotuinen seurantajakso, komission ehdottama vahvistettu talouden ohjauskehys, Euroopan järjestelmäriskikomitean ja Euroopan valvontaviranomaisten perustaminen sekä Euroopan vakausmekanismi ovat olennaisia tekijöitä, joista osa on vielä lopullisesti hyväksymättä ja/tai toteuttamatta. Tätä kehitystä lujittaa osaltaan vielä Euro Plus -sopimus. (13) Komissio on arvioinut euroalueen jäsenvaltioiden vakausohjelmat ja kansalliset uudistusohjelmat[2] ottaen huomioon tarpeen lujittaa euroalueen yleistä talouden ohjausta. Sen mielestä tarvitaan julkisen talouden tavoitteiden tinkimätöntä noudattamista ja joidenkin maiden osalta tavoitteiden tiukentamista sekä jatkotoimenpiteitä, joilla lujitetaan julkista taloutta koskevia sääntöjä ja julkisen talouden kestävyyttä. Lisätoimia tarvitaan rahoitusvakauden, työnteon kannustimien, työehtosopimusjärjestelmien, palvelualojen tehokkuuden ja euroalueen ohjausjärjestelmän parantamiseksi, SUOSITTAA, että euroa rahayksikkönään käyttävät jäsenvaltiot toteuttaisivat vuosina 2011–2012 toimia, joilla ne (1) pitäytyvät tiukasti julkisen talouden tavoitteissa, jotka on määritelty niiden vuoden 2011 vakausohjelmissa ja – niissä jäsenvaltioissa, jotka saavat EU:lta/kansainväliseltä valuuttarahastolta (IMF) rahoitustukea – yhteisymmärryspöytäkirjoissa, sekä lujittavat tarvittaessa vakauttamistoimia neuvoston lausunnon mukaisesti; (2) huolehtivat julkisen talouden kurinalaisuudesta sekä kansallisella että alueellisella tasolla ottamalla käyttöön finanssipoliittisia sääntöjä, joilla on tukenaan riittävän luja ja sitova oikeudellinen kehys; (3) toteuttavat sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksia, joilla varmistetaan julkisen talouden kestävyys ottaen asianmukaisesti huomioon eläkkeiden ja sosiaalietuuksien riittävyys erityisesti mukauttamalla eläkejärjestelmät maan väestönkehitykseen; (4) parantavat rahoitusjärjestelmän toimintaa ja vakautta toteuttamalla välittömästi toimenpiteitä tulevien EU:n laajuisten stressitestien johdosta sen varmistamiseksi, että pankkisektori kestää lisätappiot tai rahoitusmahdollisuuksien vaikeutumisen ja että elinkelvottomien rahoituslaitosten rakenteet voidaan uudistaa tai ne voivat poistua rahoitusmarkkinoilta aiheuttamatta markkinoille tarpeettomia jännitteitä; (5) jatkavat verouudistuksia, joissa etusijalla ovat kasvua edistävät verolähteet, huolehtien samalla verotulojen määrän säilymisestä – erityisesti olisi alennettava työn verotusta työnteon kannattavuuden parantamiseksi; julkisia menoja karsiessaan suojelevat kasvua edistäviä menoeriä kuten tutkimukseen ja kehitykseen, koulutukseen ja energiatehokkuuteen suunnattuja menoja; mukauttavat tarvittaessa työehtosopimusjärjestelmiä ja indeksimekanismeja työmarkkinaosapuolia kuullen varmistaakseen, että palkkakehitys vastaa tuottavuuden ja kilpailukyvyn kehitystä; (6) toteuttavat lisäuudistuksia palvelualoilla etenkin poistamalla perusteettomat rajoitukset asiantuntijapalveluilta sekä vähittäiskaupassa ja verkkotoimialoilla; (7) toteuttavat täysimääräisesti Euro Plus -sopimuksen sitoumukset tukeakseen alueen kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EUVL C [...], […..], s. […]. [2] SEC(2011) 737.