PERUSTELUT

Neuvosto voi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun direktiivin 2006/112/EY, jäljempänä ’alv-direktiivi’, 395 artiklan 1 kohdan mukaisesti antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön mainitun direktiivin säännöksistä poikkeavia erityistoimenpiteitä arvonlisäveron kantamisen yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten verovilpin ja veronkierron estämiseksi.

Alankomaat pyysi 30. heinäkuuta 2020 komissiossa saapuneeksi kirjatulla kirjeellä lupaa toteuttaa direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a artiklasta poikkeava toimenpide voidakseen sulkea arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle sellaiset tavarat ja palvelut, joiden käytöstä yli 90 prosenttia on verovelvollisen tai tämän työntekijöiden yksityistä käyttöä tai yleisesti muuta kuin yrityskäyttöä tai muuta kuin liiketoimintakäyttöä.

Komissio antoi direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan 2 kohdan mukaisesti Alankomaiden hakemuksen tiedoksi muille jäsenvaltioille 10. syyskuuta 2020 päivätyllä kirjeellä. Komissio ilmoitti Alankomaille 11. syyskuuta 2020 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki hakemuksen arviointiin tarvitsemansa tiedot.

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan mukaan verovelvollisella on oikeus vähentää verollisia liiketoimiaan varten tehdyistä hankinnoista ja vastaanotetuista palveluista kannettu arvonlisävero. Direktiivin 2006/112/EY 168 a artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos kiinteä omaisuus kuuluu verovelvollisen liikeomaisuuteen ja sitä käytetään sekä yrityksen varsinaisiin tarkoituksiin että muihin tarkoituksiin, tätä omaisuutta koskeviin kustannuksiin liittyvä arvonlisävero on vähennyskelpoista vain siltä osin kuin omaisuutta käytetään verovelvollisen yrityksen varsinaisiin tarkoituksiin. Direktiivin 2006/112/EY 168 a artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat myös soveltaa tätä sääntöä kustannuksiin, jotka liittyvät niiden määrittelemiin muihin liikeomaisuuteen kuuluviin tavaroihin.

Alankomaiden pyytämä toimenpide eroaa kuitenkin mainituista periaatteista, ja sillä suljetaan kokonaan arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle sellaiset tavarat ja palvelut, joiden käytöstä yli 90 prosenttia on verovelvollisen yksityistä käyttöä tai muuta kuin yrityskäyttöä, muu kuin liiketoiminta mukaan luettuna.

Mainittu 90 prosentin osuus perustuu tämän osuuden soveltamiseen Alankomaiden yhtiö- ja tuloverotuksessa. Yli 90 prosentin osuus muuta kuin yrityskäyttöä merkitsee sitä, että elinkeinonharjoittaja ottaa investoinnit lähes kokonaan omaan yksityiseen käyttöönsä tai työntekijöidensä yksityisiin tarkoituksiin tai yleensä muuhun kuin yrityskäyttöön tai muuhun kuin liiketoimintaan, minkä vuoksi tällaisia investointeja ei pidetä yritysinvestointeina.

Hakemuksessaan Alankomaat toteaa maansa veroviranomaisten käsittelevän nykyisessä (digitaali-)taloudessa lukuisia yksityishenkilöitä tai osa-aikaisesti toimivia tai mikroyrityksiä, joiden liikevaihto on hyvin pieni, koska kaikki, jotka säännöllisesti toimittavat tavaroita tai suorittavat palveluja korvausta vastaan, ovat verovelvollisia. He voivat vähentää arvonlisäveron tuotantopanoksistaan/kustannuksistaan. Esimerkkeinä voidaan mainita aurinkopaneelien omistajat, autoaan tai asuntoaan vuokralle antavat jakamistalouden toimijat sekä elinkeinonharjoittajat, joilla ei ole palkattua henkilöstöä. Heidän ammatillisen ja yksityisen toimintansa välinen häilyvä raja aiheuttaa melko paljon keskustelua siitä, missä määrin heillä on oikeus vähentää tuotantopanoksiin sisältyvä arvonlisävero, koska useimmiten heidän kohdallaan tämä oikeus on hyvin rajallinen.

Alankomaat ilmoitti komissiolle, että näiden verovelvollisten ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeuden hallinnointi jatkuvine alv-ilmoituksineen ja korjauksineen aiheuttaa suhteettoman rasitteen sekä asianomaisille verovelvollisille että verohallinnolle.

Tämä johtaa lisäksi perusteettomaan kassavirtaetuun niihin verovelvollisiin nähden, jotka käyttävät tällaisia tavaroita ja palveluja sataprosenttisesti yritystarkoituksiin. Näitä tavaroita ja palveluja vain vähäisessä määrin yritystarkoituksiin käyttävät verovelvolliset voivat kuitenkin saada niihin 100 prosentin vähennysoikeuden. Lisäksi alv-lainsäädäntö on hyvin monimutkainen mikroyrityksille, joilla ei ole varaa oikeudelliseen neuvontaan, mikä aiheuttaa suuren virhe- ja veronkiertoriskin ja hankaloittaa säännösten noudattamista. Tästä ovat esimerkkinä aurinkopaneelien omistajat, joista tulee verovelvollisia tuottamansa ja sähköverkkoon toimittamansa energian osalta. He vähentävät kaiken arvonlisäveron, joka sisältyy paneelien ostohintaan ja jopa muihin kustannuksiin, kuten rakennusmaan ja niiden rakennusten ostohintaan, joihin aurinkopaneelit on asennettu. Koska autotallien ja talojen käyttö on pääasiassa yksityiskäyttöä, käytäntö johtaa monimutkaisiin keskusteluihin tuotantopanoksiin sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeudesta ja sen oikeasta soveltamisesta.

Sen vuoksi kyseessä oleva erityistoimenpide helpottaa niin veroviranomaisten kuin yritystenkin työtä, koska niiden tavaroiden ja palvelujen, joihin sovellettiin vähennysoikeuden rajoitusta niiden hankkimisen aikaan, myöhempää käyttöä ei ole tarpeen seurata. Tämä koskee erityisesti direktiivin 2006/112/EY 16 tai 26 artiklan mukaista yksityiskäytön mahdollista verottamista. Sen vuoksi kyseiselle poikkeavalle toimenpiteelle on asianmukaista myöntää lupa.

Toimenpiteen odotetaan vaikuttavan vain vähän kokonaisverotuloihin. Alkuperäistä vähennystä oikaistaan tällä hetkellä muun kuin yrityskäytön osalta direktiivin 2006/112/EY 16 ja 26 artiklaan perustuvalla korjauksella. Toimenpiteen ei odoteta vaikuttavan alv:sta saataviin unionin omiin varoihin.

Mahdolliselle poikkeavalle toimenpiteelle olisi kuitenkin asetettava aikaraja, jotta voidaan arvioida sen vaikutukset ja se, ovatko poikkeuksen perusteet edelleen voimassa. Sen vuoksi ehdotetaan, että poikkeukselle myönnetään lupa vuoden 2023 loppuun ja, jos Alankomaat suunnittelee hakevansa poikkeuksen voimassaolon jatkamista vuoden 2023 jälkeen, sitä pyydetään esittämään viimeistään 31. maaliskuuta 2023 toimenpiteen jatkamista koskeva hakemus sekä kertomus, jossa mm. tarkastellaan uudelleen vähennysoikeuden perusteena käytettyä yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön välistä suhdetta.

•Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

Itävallalle ja Saksalle on myönnetty vastaavia vähennysoikeuden rajoittamista koskevia poikkeuksia.