Alueiden komitean lausunto aiheesta "Nuorisokasvatuksen ja urheilun välinen vuorovaikutus Ehdotus unionitason toimenpiteistä, joiden avulla voitaisiin edistää liikunnan ja urheilun myönteisiä vaikutuksia Euroopassa"

(96/C 337/11)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon 18. heinäkuuta 1995 tekemänsä päätöksen antaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti lausunto aiheesta "Nuorisokasvatuksen ja urheilun välinen vuorovaikutus" ja antaa lausunnon valmistelu alavaliokunta 7:n "Nuoriso ja urheilu" tehtäväksi,

ottaa huomioon lausuntoluonnoksen CdR 247/95 fin, jonka alavaliokunta 7 hyväksyi 12. joulukuuta 1995 (esittelijät: David Bellotti ja Dimitrios Efstathiadis),

ottaa huomioon alueiden komitean työvaliokunnan päätöksen 17. tammikuuta 1996 palauttaa lausunto uudelleen alavaliokunta 7:n valmisteltavaksi,

ottaa huomioon lausuntoluonnoksen CdR 247/95 fin rev. 2, jonka alavaliokunta 7 hyväksyi 23. huhtikuuta 1996 (esittelijät: David Bellotti ja Dimitrios Efstathiadis),

ottaa huomioon Euroopan parlamentin 13. maaliskuuta 1996 hyväksymän, hallitusten välistä konferenssia käsittelevän päätöslauselman urheilua koskevan kohdan 4.18,

ottaa huomioon komission 31. heinäkuuta 1991 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antaman tiedonannon "Euroopan yhteisö ja urheilu",

hyväksyi 13. täysistunnossaan 12. ja 13 kesäkuuta 1996 (kesäkuun 13. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Liikunta ja urheilu ovat arvokas osa eurooppalaista kulttuuriperintöä. Monet Euroopassa harrastetut urheilulajit ovat luonteeltaan alueellisia tai kansallisia ja korostavat siten Euroopan kulttuurista monimuotoisuutta. Liikunta on myös todellista kansankulttuuria, sillä eri muodot yhteenlukien se kokoaa enemmän osallistujia kuin mikään muu vapaa-ajan harraste. Liikkuva ja urheileva Eurooppa on alueiden ja kansalaisten Eurooppaa aidoimmillaan.

1.2. Liikuntakulttuuri ei kuitenkaan ainoastaan korosta kansallisia ja alueellisia erityispiirteitä vaan myös yhdistää Euroopan kansalaisia. Niin huippu- kuin kuntourheilukin kokoaa vuosittain suuren joukon ihmisiä kansainvälisiin tapahtumiin, joiden yhteydessä ihmiset oppivat tuntemaan toistensa tapoja ja kulttuureita ja solmivat yhteyksiä. Kansainvälisen luonteensa vuoksi liikunnalla voi olla suuri myönteinen panos myös eurooppalaisen identiteetin luomisessa.

1.3. Monien viimeaikaisten tutkimusten mukaan urheilulla ja liikunnalla, varsinkin ennaltaehkäisevällä terveysliikunnalla, on sekä yksilön että yhteiskunnan kannalta myös suuri taloudellinen merkitys. Lisäksi ne parantavat vakavista sairauksista kärsivien ihmisten sairaudenkulun ennustetta ja elämän laatua. Urheilun kautta syntyy myös monia työpaikkoja, jotka osaltaan vahvistavat paikallista talouselämää. Liikunta on myös hyvin tärkeä nuorisokasvatuksen muoto (). Erityisesti on syytä korostaa vapaaehtoistyöhön perustuvien urheiluseurojen ja -järjestöjen roolia nuorisokasvatuksessa.

1.4. Alueiden komitea haluaakin todeta, että liikunnan parissa toteutettava kasvatus- ja koulutustoiminta voi erityisesti:

vaikuttaa myönteisesti nuorten yksilölliseen kehitykseen ja varsinkin seuratoiminnan kautta kehittää heidän sosiaalisia taitojaan,

yhdistää eri etnisiin, sosiaalisiin ja taloudellisiin ryhmiin kuuluvia nuoria ja siten vähentää näiden ryhmien välisiä jännitteitä,

tarjota yhteisen toimintakentän eri sukupuolta oleville nuorille ja lisätä kaikkien tasa-arvoisia mahdollisuuksia,

ohjata nuoria terveiden elämäntapojen pariin ja vähentää siten yhteiskunnan terveydenhoitokuluja pitkällä aikavälillä,

lisätä vammaisten mahdollisuuksia,

opettaa nuorille sääntöjen, arvojen ja yhteistoiminnan merkitystä ja siten lisätä heidän yhteiskunnallisia valmiuksiaan ja vahvistaa heidän kiinnittymistään yhteiskuntaan,

tarjota nuorille mielekkään ja rakentavan vapaa-ajanviettotavan ja mahdollisuuden liikunnasta nauttimiseen,

säilyttää Euroopan alueellisten ja paikallisten kulttuurien perintöä.

1.5. Alueiden komitea on kuitenkin kiinnittänyt huomiota siihen, että urheilun ja liikunnan yhteydessä esiintyy joskus myös lieveilmiöitä, jotka heikentävät positiivista arvoa, joka liikunnalla ja urheilulla yleisemmin on. Tällaisia lieveilmiöitä ovat esimerkiksi erityisesti jalkapalloyleisön keskuudessa esiintyvä väkivalta, laittomuus ja huliganismi. Vakava lieveilmiö on myös dopingaineiden käyttö, joka on urheilijoiden keskuudessa levinnyt huippu-urheilusta vähäisessä määrin myös kuntourheiluun.

2. Yleishuomioita urheilun lieveilmiöistä

2.1. Urheilu voi parhaimmillaan ohjata nuorisoa löytämään elämälleen mielekkään sisällön ja suunnan. Joillekin se kuitenkin on myös ympäristö, jossa taipumus epäsosiaaliseen käyttäytymiseen tulee näkyviin. Epäsosiaalinenkin käyttäytyminen on useimmiten melko lievää ja vain harvoissa tapauksissa se ilmenee laittomuuksina. On erityisen tärkeää pitää mielessä, että väärinkäytöksiin syyllistyy sekä aktiiviurheilijoista että kannattajista ja kuntoliikunnan harrastajista vain hyvin pieni vähemmistö. Heidän tekonsa koskettavat kuitenkin huomattavasti useampia ja saavat usein osakseen hyvin paljon julkista huomiota.

2.2. Väärinkäytösten yhteiskunnalliset ja yksilölliset taustatekijät ovat hyvin monimutkaisia. On kuitenkin syytä kiinnittää huomiota esimerkiksi seuraaviin seikkoihin, jotka voivat lisätä sekä urheilijoiden että yleisön alttiutta väärinkäytöksiin:

yhteiskunnallinen huono-osaisuus, työttömyys ja yhteisön ulkopuolisuus,

voimakas paikallinen, alueellinen tai kansallinen tunne,

vertaisryhmien tarjoamat mallit ja mahdollinen painostus,

muiden ihmisten provokaation kohteeksi joutuminen.

2.3. Lisäksi on huomattava tietyt seikat, jotka kuuluvat urheiluun ja jotka normaalisti palvelevat hyvää ja nautinnollista suoritusta, mutta joiden liiallinen ja yksipuolinen korostuminen voi heijastua sekä urheilijoiden että yleisön epäsosiaalisena käyttäytymisenä. Tällaisia seikkoja ovat:

erityisesti urheilijoita koskien:

vahva kilpailuvietti,

sekä urheilijoita että katsojia koskien:

voittamisen tärkeys,

urheilun yhteydessä tapahtuva aggressioiden purkaminen,

erityisesti katsojia koskien:

voimakas omaan joukkueeseen ja alueeseen samastuminen,

alkoholin käyttö.

2.4. Tietyt urheilutapahtumat tarjoavat väkivaltaisuuksiin taipuvaisille ryhmille ympäristön, joka mahdollistaa rikolliset toimet. Kun tähän on kiinnitetty erityistä huomiota, ja järjestäjät ovat onnistuneesti lisänneet turvallisuusjärjestelyjä urheilu- ja pelikentillä ja niiden välittömässä läheisyydessä, on väkivaltaisuuksia ilmennyt hieman etäämpänä kentistä. Onkin selvää, että pelkät turvallisuuden lisäämiseen tähtäävät toimet eivät riitä, vaan tarvitaan myös kasvatustoimia, joilla voidaan vähentää alttiutta väkivaltaiseen käyttäytymiseen.

2.5. Alueiden komitean mielestä tarvitaan erityisesti sellaisia nuorisokasvatuksen toimia, jotka ohjaavat nuoria sekä liikunnan harrastajina että yleisönä löytämään urheilun ja liikunnan parhaat puolet. Koska monet näistä toimista edellyttävät jäsenvaltioiden rajojen yli ulottuvaa yhteistyötä, tulisi unionin tukea ja koordinoida niitä.

3. Erityishuomioita: toimenpiteet eurooppalaisella tasolla

3.1. Alueiden komitea korostaa, että subsidiariteetin periaate on erityisen tärkeä liikuntaa ja urheilua koskevassa päätöksenteossa. On oleellista, että urheiluseurat ja -järjestöt voivat voimassa olevan lainsäädännön puitteissa toimia autonomisesti. Myös kunkin jäsenvaltion on voitava harjoittaa itsenäistä liikuntapolitiikkaa ottaen huomioon omat kansalliset, alueelliset ja paikalliset erityispiirteensä.

3.2. Koska tämän asiakirjan alussa kuvatut urheilun myönteiset vaikutukset voivat kuitenkin palvella Euroopan unionin rakentamista, ja koska vastaavasti edellä mainitut urheilun lieveilmiöt ovat luonteeltaan ylikansallisia ja koskettavat koko unionia, alueiden komitea katsoo, että on tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön unionitason toimenpiteitä, joiden avulla voidaan vahvistaa liikunnan myönteisiä vaikutuksia Euroopassa.

3.3. Jo nyt on synnytetty eurooppalaisella tasolla toimia liikunnan ja urheilun myönteisten vaikutusten edistämiseksi ja lieveilmiöiden heikentämiseksi. Alueiden komitea toteaa tyytyväisenä esimerkiksi seuraavat toimet:

EU:n Eurathlon-ohjelma,

EU:n ohjelma vammaisurheilun tukemiseksi,

Eurooppalainen urheilufoorumi (European Sport Forum),

EU:n Sokrates- ja Leonardo-ohjelmat,

Eurooppalainen yleissopimus katsojien väkivallasta ja epäsopivasta käyttäytymisestä urheilutilaisuuksissa ja erityisesti jalkapallo-otteluissa,

Euroopan neuvoston Fair play -kampanja,

Euroopan neuvoston dopingin vastainen yleissopimus,

Euroopan parlamentin päätöslauselma 19. elokuuta 1985 tarpeellisista toimenpiteistä urheilun yhteydessä esiintyvän vandalismin ja väkivallan vastustamiseksi,

Euroopan parlamentin päätöslauselma 22. tammikuuta 1988 vandalismista ja väkivaltaisuuksista urheilussa.

4. Päätelmät

4.1. Alueiden komitea ehdottaa, että unionitason toimia liikunnan myönteisten vaikutusten lisäämiseksi tulisi nykyisen säädöspohjan puitteissa vahvistaa ja täydentää esimerkiksi seuraavilla tavoilla:

asettamalla liikunta ja urheilu osittain etusijalle nuorisovaihto-ohjelmissa,

ottamalla käyttöön ohjelma, jolla liikunnan ja urheilun roolia voitaisiin vahvistaa ystävyyskaupunki-, ystävyyskunta- ja ystävyysaluetoiminnassa,

lisäämällä sellaisia kasvatusohjelmia, joihin sisältyy urheilun yhteydessä esiintyvää ei-toivottua käyttäytymistä ennaltaehkäiseviä toimia,

käynnistämällä ohjelma, jonka tarkoituksena on edistää urheilun myönteisten roolimallien tuomista esille joukkotiedotuksen kautta,

käynnistämällä ohjelmia, joissa otetaan huomioon erityisesti tyttöjen ja naisten urheilumieltymykset ja -tarpeet,

lisäämällä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä urheilutapahtumien turvallisuusjärjestelyissä ja mahdollisesti ottamalla käyttöön toimia, joilla voidaan tilapäisesti rajoittaa urheilutapahtumien yhteydessä väkivaltaisuuksiin syyllistyneiden henkilöiden liikkumista jäsenvaltioiden välillä,

esittämällä alue- ja paikallisviranomaisille yksityiskohtainen vetoomus huomion kiinnittämiseksi liikunnan kasvatuksellisiin vaikutuksiin ja hyvien toimintaedellytysten luomiseksi urheilukasvatukselle, mukaanlukien koulujen ja urheiluseurojen yhteydet sekä tarjonnan lapsille ja varhaisnuorille,

kehittämällä paikallis- ja aluetason liikunta-aloitteita; keskuksista etäällä sijaitsevat yhteisöt syrjäytyvät, jollei niille pystytä tarjoamaan joitakin kaupunkimaisia palveluita; EU:n tulisi kehittää liikunta-aloitteita auttaakseen yhteisöjä, joilla ei ole mahdollisuutta käyttää nykyisiä liikuntapalveluita.

4.2. Alueiden komitea katsoo kuitenkin, että tarvitaan edellä esitettyä määrätietoisempi ja täsmällisempi unionitason ohjelma, jonka avulla voidaan edistää liikunnan ja urheilun myönteisiä vaikutuksia Euroopassa ja vähentää edellä kuvattuja lieveilmiöitä. On oleellista, että Euroopan unionin toimet tällä alueella kohdistetaan tarkasti siten, että ne täydentävät Euroopan neuvoston ja eurooppalaisten urheilujärjestöjen toimia. Tämänkaltaisen määrätietoisen ohjelman luominen edellyttäisi kuitenkin nykyistä suurempia voimavaroja ja nykyistä selkeämpää säädöspohjaa.

4.3. Edellä sanotun perusteella alueiden komitea ehdottaakin, että lähin "vapaa" vuosi nimitetään liikunnan ja urheilun vuodeksi ja valmistellaan sen vaatima unionitason toimenpideohjelma.

Bryssel, 13. kesäkuuta 1996.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Pasqual MARAGALL i MIRA

() Nuorisokasvatuksen kohteena oleva ikäryhmä määritellään eri jäsenmaissa eri tavoin.