Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma, hyväksytty Nizzan Eurooppa-neuvostossa 7-9 päivänä joulukuuta 2000



Virallinen lehti nro C 157 , 30/05/2001 s. 0004 - 0012



Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma, hyväksytty Nizzan Eurooppa-neuvostossa 7-9 päivänä joulukuuta 2000 (2001/C 157/02) 1. Eurooppa-neuvoston määrittelemä politiikka 1. Lissabonin Eurooppa-neuvosto vahvisti Euroopan unionin strategiseksi tavoitteeksi "tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi taloudeksi, joka pystyy kestävään talouskasvuun, johon liittyy työllisyyden määrällinen ja laadullinen parantuminen sekä suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus". 2. Eurooppa-neuvosto asetti myös tavoitteeksi täystyöllisyyden Euroopassa yhteiskunnassa, joka antaa naisille ja miehille paremmat mahdollisuudet tehdä henkilökohtaisia valintoja. Lopullisena tavoitteena on - saatavilla olevien tilastojen perusteella - työllisyysasteen nostaminen nykyisestä 61 prosentin keskiarvosta mahdollisimman lähelle 70:tä prosenttia vuoteen 2010 mennessä sekä työssäkäyvien naisten määrän lisääminen nykyisestä 51 prosentin keskiarvosta yli 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Valtion- ja hallitusten päämiehet korostivat, että noin kolmen prosentin keskimääräisen talouskasvun pitäisi olla realistinen näkymä tuleville vuosille, jos Lissabonissa hyväksytyt toimenpiteet toteutetaan terveeltä makrotaloudelliselta pohjalta. 3. Eurooppa-neuvosto antoi tässä yhteydessä Ranskan tehtäväksi aloittaa puheenjohtajakaudellaan asian käsittely "komission tiedonannon pohjalta, mukana olevien eri kumppaneiden aloitteet mukaan lukien. Tarkoituksena on päästä sopimukseen Euroopan sosiaalisesta toimintaohjelmasta Nizzan Eurooppa-neuvostossa joulukuussa". 4. Komissio esitti näiden suuntaviivojen mukaisesti 28. kesäkuuta 2000 tiedonantonsa Euroopan sosiaalisesta toimintaohjelmasta. Komissio ilmoitti, että tiedonanto kuuluu sen viisivuotiseen ohjelmaan ja että se on yksi keskeinen osa komission taloudellista ja sosiaalista ohjelmaa. Jäsenvaltiot korostivat yksimielisesti tiedonannon laadukkuutta. Ne katsoivat, että Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostojen määrittelemien suuntaviivojen kannalta se on hyvä työskentelyn perusta. Tiedonannon muistutettiin selvittävän, miten komissio aikoo käyttää aloiteoikeuttaan sosiaalipolitiikan alalla. 5. Euroopan parlamentin 26. lokakuuta 2000 antamassa päätöslauselmassa syvennetään ja täydennetään aihetta huomattavasti. Päätöslauselmassa korostetaan seuraavia seikkoja: talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikan vuorovaikutuksen merkitys, eri välineiden ja etenkin avoimen koordinointimenetelmän ja lainsäädännön asema sekä kaikkien toimijoiden aktivointi. Euroopan parlamentti haluaa tehostaa eräitä toimintaohjelman kohtia ja korostaa, että sosiaalista toimintaohjelmaa on seurattava vuosittain komission laatiman tulostaulukon avulla. 6. Myös talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean antamat lausunnot ovat täydentäneet keskustelua. Työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen esittämien kantojen perusteella on voitu ottaa huomioon näiden sosiaalipolitiikan kannalta keskeisten toimijoiden näkemykset. Työskentelyyn ovat osallistuneet myös neuvoston tai komission asiaa käsittelevät komiteat ja työryhmät, erityisesti työllisyyskomitea, sosiaalista suojelua käsittelevä korkean tason työryhmä sekä miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevä neuvoa-antava komitea. 2. Euroopan sosiaalisen mallin nykyaikaistaminen ja parantaminen 7. Jäsenvaltiot muistuttivat Lissabonissa, että "Euroopan sosiaalisen mallin ja sen kehittyneiden sosiaalisen suojelun järjestelmien on tuettava tietoon perustuvaan talouteen siirtymistä". Ne korostivat, että "ihmiset ovat Euroopan tärkein voimavara, ja ihmisten olisi oltava unionin politiikkojen keskipiste. Ihmisiin investoiminen sekä aktiivisen ja dynaamisen hyvinvointivaltion kehittäminen on ratkaisevan tärkeää sen kannalta, millainen asema Euroopalla tulee olemaan tietoon perustuvassa taloudessa, ja varmistettaessa, että tämä uusi talous ei pahenna nykyisiä sosiaalisia ongelmia, työttömyyttä, sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä". 8. Komission tiedonannon mukaan on tärkeintä, että varmistetaan talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikan välinen myönteinen ja dynaaminen vuorovaikutus sekä saadaan kaikki alan toimijat työskentelemään tämän strategisen tavoitteen saavuttamiseksi. 9. Tässä yhteydessä on tuotava esille sosiaalipolitiikan kahtalainen päämäärä: toimintaohjelmalla on vahvistettava sosiaalipolitiikan asemaa kilpailukykyyn vaikuttavana tekijänä, ja sen avulla sosiaalipolitiikalla on samanaikaisesti voitava pyrkiä tehokkaammin saavuttamaan yksilöiden suojelua, eriarvoisuuden vähentämistä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat päämäärät. Euroopan parlamentti ja työmarkkinaosapuolet ovat erityisesti pitäneet kiinni tästä kahtalaisesta päämäärästä. Talouskasvu ja sosiaalinen yhteenkuuluvuushan vahvistavat toisiaan. Yhteiskunta, jossa on enemmän sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja vähemmän syrjäytymistä, on tae suorituskykyisestä taloudesta. 10. Tällainen ajattelu edellyttää ensinnäkin työmarkkinoille osallistumisasteen nostamista. Tämä koskee etenkin ryhmiä, jotka ovat työmarkkinoilla aliedustettuina tai heikossa asemassa. Työpaikkojen suurempi määrä ja parempi laatu ovat avain sosiaaliseen osallisuuteen. Pääsyä työmarkkinoille on helpotettava ja rohkaistava työllisyyden monimuotoisuutta kilpailukykyyn ja sosiaaliseen osallisuuteen vaikuttavana tekijänä. Talous- ja sosiaalipolitiikan keskinäisestä tehostamisesta Lissabonissa määritelty strategia, jonka mukaan koko työllistämispotentiaali on hyödynnettävä, on ratkaisevassa asemassa varmistettaessa eläkejärjestelmien kestävyyttä. 11. Euroopan unionin on tulevaisuutta suunnitellessaan perustettava toimintansa lainsäädäntöönsä. Sen on edistettävä edelleen solidaarisuutta ja oikeudenmukaisuutta, jotka perusoikeuskirjassa juhlallisesti vahvistetaan unionin arvoiksi. Euroopan sosiaalinen malli, jolle ovat luonteenomaista korkeatasoiset sosiaalisen suojelun järjestelmät, sosiaalisen vuoropuhelun merkitys ja yleishyödylliset palvelut, jotka kattavat erilaisia sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta keskeisiä toimintoja, rakentuu tänä päivänä jäsenvaltioiden sosiaalijärjestelmien eroavaisuuksista huolimatta yhteiselle arvoperustalle. 12. Euroopan sosiaalinen malli on kehittynyt viimeisten 40 vuoden aikana olennaisesta yhteisön säännöstöstä, jota on lujitettu huomattavasti Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksilla. Euroopan sosiaaliseen malliin kuuluu nyt keskeisiä tekstejä useilta aloilta, kuten työntekijöiden vapaa liikkuvuus, miesten ja naisten tasa-arvo työelämässä, työterveys ja -turvallisuus, työolot ja -ehdot sekä viime aikoina myös kaikkinaisen syrjinnän ehkäisy. Perustamissopimuksen sosiaalisissa määräyksissä vahvistetaan työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten keskeinen asema lainsäädännön muodostumisessa. Luxemburgin ylimääräinen Eurooppa-neuvosto oli tärkeä vaihe Euroopan unionin aktivoimisessa työskentelemään työllisyyden hyväksi. Amsterdamin sopimus (Euroopan työllisyysstrategia) sekä Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostot (avoin koordinointimenetelmä sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa sekä tehostettu yhteistyö sosiaalisen suojelun alalla) ovat tuoneet uusia ja soveltuvia menetelmiä yhteisön uusien toiminta-alojen laajentamiseksi. 13. Lissabonissa asetetun tavoitteen mukaan Euroopan unionin on yksilöitävä uudet haasteet, jotka edellyttävät toimia seuraavien viiden vuoden kuluessa. 3. Yhteiset haasteet Täystyöllisyys ja koko työllistämispotentiaalin hyödyntäminen 14. Euroopan talouskasvun dynaamisuuden ansiosta, jota vielä tuetaan rakenneuudistusten jatkamisella, on voitava palata täystyöllisyyteen. Tavoitteen saavuttaminen edellyttää kuitenkin kunnianhimoista politiikkaa työhönosallistumisasteen nostamiseksi, alueellisten erojen pienentämiseksi, eriarvoisuuden vähentämiseksi sekä työllisyyden laadun parantamiseksi. 15. On tärkeää parantaa pätevyyttä ja lisätä elinikäiseen oppimiseen liittyviä mahdollisuuksia siten, että annetaan avainasema työmarkkinaosapuolille. Pätevyyden kehittäminen ja kehittyminen ovat edellytys sopeutumiskyvyn ja kilpailukyvyn parantamiselle ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiselle. On muutettava työjärjestelyjä, jotta voidaan täysin hyödyntää tieto- ja viestintätekniikan tarjoamat mahdollisuudet. Joustavuuden ja turvallisuuden on yhdistyttävä muuttuvassa taloudessa. Teknisen kehityksen hyödyntäminen 16. Tieto- ja viestintätekniikan sekä biotieteiden nopea kehitys saa aikaan sen, että kunkin jäsenmaan on oltava Lissabonin Eurooppa-neuvostossa vahvistetun tavoitteen mukaisesti kehityksen kärjessä taloudessa sekä tieto- ja innovaatioyhteiskunnassa, jotka ovat kasvun ja kehityksen uusia lähteitä. 17. Teknologian muutosten on myös parannettava elintasoa ja -oloja tavalla, joka voi hyödyttää koko yhteiskuntaa. Uusi tieto- ja viestintätekniikka tarjoaa poikkeuksellisia mahdollisuuksia, jotka on käytettävä tarkoin hyväksi kasvattamatta kuitenkaan kuilua uuden tekniikan käyttäjien ja niiden välillä, joilla käyttömahdollisuutta ei ole. Liikkuvuuden kehittäminen 18. Taloudellinen yhdentyminen ja kaksi- tai monikansallisten yritysten perustaminen lisäävät naisten ja miesten liikkuvuutta unionin maiden välillä. Kyseistä suuntausta, joka jo näkyy selvästi vastavalmistuneiden nuorten ja ylempien toimihenkilöiden parissa, on kannustettava ja edistettävä erityisesti opettajien, tutkijoiden ja koulutukseen osallistuvien henkilöiden osalta. Tämä vaatimus on otettava asianmukaisella tavalla huomioon kansallisten koulutus- ja ammattikoulutusjärjestelmien yhteydessä. Lisäksi on uudenaikaistettava ja parannettava yhteisön sääntöjä, joilla varmistetaan työntekijöiden sosiaalisten oikeuksien säilyminen silloinkin, kun he käyttävät oikeuttaan liikkuvuuteen. Talouden ja rahapolitiikan yhdentymisen hyödyntäminen 19. Talous- ja rahaliiton täytäntöönpano ja laajojen sisämarkkinoiden olemassaolo tuovat mukanaan yhä enemmän avoimuutta kustannusten ja hintojen vertailuun. Yhdentyminen, joka takaa paremman kilpailukyvyn, ilmenee tuotantokoneistojen rakenneuudistuksina ja alakohtaisina muutoksina, jotka on syytä toteuttaa hallitusti ja joiden yhteydessä on työskenneltävä yhä enemmän työntekijöiden ammattitaidon ja koulutuksen hyväksi. Näihin muutoksiin on kehitettävä yhdessä yritysten ja työntekijöiden kanssa positiivinen lähestymistapa. 20. Talous- ja rahaliitossa tapahtuva kestävä kasvu, joka ei edistä inflaatiota, edellyttää myös sitä, että palkkojen kehitys vastaa muun muassa kussakin jäsenvaltiossa tapahtuvaa tuottavuuden kehitystä ja perussopimusten hintavakauden säilyttämistä koskevia määräyksiä. Väestön ikääntymisen asettamaan haasteeseen vastaaminen 21. Väestön ikääntyminen on haaste jokaiselle jäsenvaltiolle. Se vaatii asianmukaisten perheitä ja lapsia koskevien politiikkojen lisäksi uusia ratkaisuja, olipa kyse naisten osallistumisasteen lisäämisestä, ikääntyneiden työntekijöiden työssäkäynnin jatkamisen helpottamisesta ja tukemisesta, eläkejärjestelmien toimivuudesta ja niiden huolenpidosta, jotka eivät enää tule yksinään toimeen. 22. Korkean työllisyystason toteuttaminen ja naisten osallistumisasteen lisääminen, jotka vähentävät kutakin työllistä kohti tulevia eläkekustannuksia, lisää kykyä vastata väestön ikääntymisen asettamaan haasteeseen. Näin ollen on helpotettava pääsyä työmarkkinoille syrjinnän torjumiseen tarkoitettujen toimenpiteiden avulla sopeuttamalla sosiaalisen suojelun järjestelmiä aktiivisuuden lisäämiseksi sekä työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistaminen 23. Sosiaalinen yhteenkuuluvuus, kaikkinaisen syrjäytymisen ja syrjinnän torjuminen sekä naisten ja miesten tasa-arvo ovat Euroopan sosiaalisen mallin keskeisiä arvoja, jotka Lissabonin Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin uudelleen. Työ on paras suoja sosiaalista syrjäytymistä vastaan. Kaikkien on voitava hyötyä kasvusta, mikä edellyttää aktiivisten toimien jatkamista ja tehostamista erityisesti ongelmallisissa kaupunginosissa syrjäytymisen ja eriarvoisuuden asettamiin monimutkaisiin ja moniulotteisiin haasteisiin vastaamiseksi. Työllisyyspolitiikan ohella keskeisellä sijalla on sosiaalinen suojelu, mutta on todettava, että tärkeitä ovat myös muut tekijät, kuten asunto, koulutus, terveys, tiedotus ja viestintä, liikkuvuus, turvallisuus ja oikeus, vapaa-aika ja kulttuuri. Lisäksi olisi onnistuneesti integroitava unionin alueella laillisesti asuvat kolmansien maiden kansalaiset. Laajentumisen onnistuminen sosiaalialalla 24. Laajentuminen on Euroopan unionille haaste, erityisesti sosiaalialalla. Unionin on tuettava määrätietoisesti ehdokasvaltioiden jo alulle panemia pyrkimyksiä sopeuttaa ja muuttaa sosiaaliturvajärjestelmiään sekä suosittava edistymiseen tähtäävää lähentymisprosessia. Järjestelmiensä sopeuttamisen ja muuttamisen asettaman huomattavan haasteen lisäksi niiden on selviydyttävä myös useimmista ongelmista, joita Euroopan unionin nykyiset jäsenvaltiot pyrkivät ratkomaan. Täten on otettava huomioon laajentumisen tulevaisuudennäkymät sosiaalipolitiikan kaikilla aloilla. Maailmanlaajuistumisen sosiaalisen ulottuvuuden esille tuominen 25. Koska kaupan ja talouden maailmanlaajuistuminen laajentaa kilpailua, se lisää kilpailukyvylle asetettuja vaatimuksia, mikä vaikuttaa sosiaalipolitiikkaan (esimerkiksi sosiaalikustannusten vaikutus palkkakustannuksiin). Taloudellisia kysymyksiä käsittelevillä monenvälisillä neuvotteluilla on sosiaalinen ulottuvuus (esimerkiksi keskustelut sosiaalisista perusoikeuksista, terveyteen liittyvä turvallisuus). Euroopan unionin on huolehdittava siitä, että sosiaaliset kysymykset otetaan huomioon kansainvälisessä sääntelyssä. 4. Täytäntöönpanon yksityiskohdat 26. Näiden uusien haasteiden edessä ohjelman tehtävänä on nykyaikaistaa ja syventää Euroopan sosiaalista mallia sekä korostaa laadun edistämistä kaikilla sosiaalipolitiikan aloilla. Koulutuksen laatu, työn laatu, työelämän suhteiden laatu ja sosiaalipolitiikan laatu kokonaisuudessaan ovat merkittäviä seikkoja, joiden avulla Euroopan unioni voi saavuttaa itselleen asettamansa kilpailukykyyn ja täystyöllisyyteen liittyvät tavoitteet. Tätä prosessia sekä yhteisön toimia toteutettaessa on erityisesti pyrittävä yhteisten tavoitteiden saavuttamiseen kuitenkin toissijaisuusperiaatetta noudattaen ja antaen sosiaaliselle vuoropuhelulle sille kuuluva asema. 27. Kaikilla toimijoilla, Euroopan unionin toimielimillä (Euroopan parlamentti, neuvosto, komissio), jäsenvaltioilla, alueellisilla ja paikallisilla viranomaisilla, työmarkkinaosapuolilla, kansalaisyhteiskunnalla ja yrityksillä on oma roolinsa. 28. Sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamisessa on käytettävä kaikkia olemassa olevia yhteisön välineitä: avoin koordinointimenetelmä, lainsäädäntö, sosiaalinen vuoropuhelu, rakennerahastot, tukiohjelmat, politiikkojen yhdistetty lähestymistapa, analyysit ja tutkimus. 29. Ohjelmassa tunnustetaan, että toissijaisuusperiaate sekä sosiaali- ja työllisyysalan perinteiden ja tilanteiden erot jäsenvaltioiden välillä on otettava täysimääräisesti huomioon. 30. Toimintaohjelman on myös kehityttävä jatkuvasti taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen huomioon ottamiseksi. 31. Euroopan sosiaalisen mallin lujittaminen ja nykyaikaistaminen sen saattamiseksi uusien haasteiden edellyttämälle tasolle tarkoittaa sitä, että kaikki talouskasvun, työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vuorovaikutuksen seuraukset on otettava huomioon määriteltäessä unionin politiikkoja. Näiden politiikkojen strategiset vaihtoehdot on määriteltävä tältä pohjalta. 32. Työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaneuvosto ottaa huomioon Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostojen määrittelemät suuntaviivat ja ehdottaa komission tiedonannon pohjalta, että Nizzan Eurooppa-neuvosto hyväksyisi: - seuraavat sosiaalipolitiikan suuntaviivat: I enemmän ja parempia työpaikkoja II työympäristön muutosten ennakointi ja hyödyntäminen luomalla uusi tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välille III kaikenlaisen syrjäytymisen ja syrjinnän torjuminen sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi IV sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistaminen V sukupuolten tasa-arvon edistäminen VI sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen laajentumisen yhteydessä ja Euroopan unionin ulkosuhteissa, - seuraavat näiden suuntaviivojen täytäntöönpanon yksityiskohdat: Komissiota pyydetään tekemään asianmukaisia ehdotuksia sekä käyttämään yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoon ja noudattamisen valvontaan liittyvää toimivaltaansa perustamissopimuksessa määritellyn tehtävänsä mukaisesti, tukemaan avointa koordinointimenetelmää asianmukaisilla aloitteilla erityisesti indikaattorien määrittelyn alalla yhteistyössä työllisyyskomitean ja sosiaalisen suojelun komitean kanssa tätä menetelmää koskevien Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Neuvosto vastaa työllisyys- ja sosiaalipolitiikasta vastaavien ministerien kokoonpanossaan sosiaalisen toimintaohjelman täytäntöönpanosta neuvoston muiden kokoonpanojen osallistuessa siihen, tarkastelee ja mahdollisesti hyväksyy sosiaalisen toimintaohjelman keston aikana komission toimittamia asianmukaisia ehdotuksia yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa perustamissopimuksessa määritellyllä tavalla, määrittää ja ajantasaistaa suuntaviivat, asianmukaiset tai yhteiset päämäärät sekä määrittää tarvittaessa määrällisiä ja laadullisia indikaattoreita ja vertailutasoja avointa koordinointimenetelmää koskevien Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti, antaa työllisyyskomitean ja sosiaalisen suojelun komitean tehtäväksi tukea neuvoston työskentelyä suosimalla työmarkkinaosapuolten ehdotuksia sekä sosiaalisen syrjäytymisen osalta valtioista riippumattomien järjestöjen ehdotuksia, on tyytyväinen Euroopan parlamentin haluun osallistua täytäntöönpanoon täysimääräisesti sekä luoda asianmukaisia yhteyksiä. Työmarkkinaosapuolia kehotetaan käyttämään täysimääräisesti hyväkseen perustamissopimuksen tarjoamat mahdollisuudet sopimussuhteiden ja yhteisen toiminnan osalta sekä toimittamaan aina ennen keväällä kokoontuvaa Eurooppa-neuvostoa tiedoksi toteutetut tai suunnitellut yhteiset toimet, toimittamaan tähän liittyen ensimmäinen yhteinen selvitys ensi vuoden maaliskuussa kokoontuvalle Tukholman Eurooppa-neuvostolle. Jäsenvaltiot varmistavat neuvoston antamien säädösten täytäntöönpanon kansallisella tasolla, soveltavat näitä suuntaviivoja ja asianmukaisia tai yhteisiä tavoitteita kansallisessa, alueellisessa ja paikallisessa politiikassa asettamalla erityistavoitteita ja toteuttamalla toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon kansalliset, alueelliset ja paikalliset erot, avointa koordinointimenetelmää koskevien Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. - seuraavat seurannan ja ajantasaistamisen yksityiskohdat: Komissiota pyydetään esittelemään tähän liittyen toteuttamansa aloitteet Eurooppa-neuvostolle toimitettavassa vuosittaisessa yhteenvedossa korostamalla kaikkien muiden toimijoiden ehdotuksia Euroopan sosiaalisen mallin nykyaikaistamiseksi ja parantamiseksi Lissabonissa vahvistetun strategisen tavoitteen saavuttamiseksi, varmistamaan Lissabonin Eurooppa-neuvoston toiveen mukaisesti sosiaalisen toimintaohjelman täytäntöönpanon seuranta ja valvonta 28. kesäkuuta 2000 päivätyn tiedonantonsa ja jäljempänä esitettyjen suuntaviivojen puitteissa sekä sen välitarkistus vuonna 2003, toimittamaan tätä varten kevään Eurooppa-neuvostoa silmällä pitäen vuosittainen tulostaulukko näiden toimien täytäntöönpanossa saavutetusta edistyksestä. Neuvosto työllisyydestä ja sosiaalipolitiikasta vastaavien ministerien kokoonpanossaan - tarkastelee komission kertomuksia ja tulostaulukkoa, - selvittää yhteistyössä neuvoston muiden asianomaisten kokoonpanojen kanssa kevään Eurooppa-neuvostolle Lissabonissa määritellyn strategisen tavoitteen saavuttamista. Ensimmäinen selvitys on määrä toimittaa Tukholman Eurooppa-neuvostolle. I ENEMMÄN JA PAREMPIA TYÖPAIKKOJA Täystyöllisyyden toteuttamiseen on liityttävä määrätietoisia ponnisteluja, joilla helpotetaan entistä useampien ihmisten osallistumista työmarkkinoille. Tämä edellyttää erityisesti niiden politiikkojen vahvistamista, joilla edistetään miesten ja naisten ammatillista tasa-arvoa, parannetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista, helpotetaan ikääntyvien työntekijöiden mahdollisuutta jatkaa työssään, torjutaan pitkäaikaistyöttömyyttä sekä tarjotaan kaikkien toimijoiden ja erityisesti sosiaalisen ja yhteisvastuullisen talouden toimijoiden avulla osallistumismahdollisuuksia kaikkein heikoimmassa asemassa oleville. Tietoyhteiskuntaan siirtyminen edellyttää investointia inhimillisiin voimavaroihin työtekijöiden pätevyyden ja liikkuvuuden edistämiseksi. Samalla on tärkeää edistää työpaikkojen laatua ja kehittää aktiivisesti elinikäisen oppimisen strategioita mahdollisimman monien hyödyksi. a) Lisätään työelämään osallistumista tehostamalla politiikkaa, jolla parannetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista niin miesten kuin naistenkin kannalta sekä tuetaan erityisryhmien (erityisesti pitkäaikaistyöttömät, vajaakuntoiset työntekijät, ikääntyneet työntekijät, vähemmistöt) työnsaantia tai työpaikan säilyttämistä. Komissio toteuttaa vuoteen 2002 mennessä vertailevan tutkimuksen työmarkkinoille osallistumista mahdollisesti edistävistä rakenteellisista seikoista ja työllisyyden suuntaviivojen mukauttamisesta erityisesti vahvistamalla uuden kriteerin, jolla voidaan arvioida lastenhoidon järjestämisen rakenteiden kehittämistä. b) Vahvistetaan ja noudatetaan yhteensovitettua työllisyysstrategiaa työllisyyskomitean työskentelyyn tukeutumalla. Tätä strategiaa tarkistetaan ja sen vaikutuksia arvioidaan vuonna 2002 tulevan kehityksen selvittämiseksi. c) Vahvistetaan ja noudatetaan yhteensovitettua työllisyysstrategiaa sekä erityisesti otetaan paremmin huomioon tavoitteet, jotka koskevat työn laatua ja sen tärkeyttä kasvua ajatellen, koska se on merkittävä seikka työn kiinnostavuuden ja houkuttelevuuden kannalta. Komissio laatii vuonna 2001 tiedonannon työllisyyspolitiikan vaikutuksesta työn laatuun sen eri osa-alueilla (mm. työolot, terveys ja turvallisuus, palkkaus, sukupuolten välinen tasa-arvo, tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä, sosiaaliset suhteet). Tältä pohjalta työllisyyskomitea esittää vuoden 2001 lopussa asiasta selvityksen seurannassa tarvittavien indikaattorien määrittelemiseksi. d) Torjutaan pitkäaikaistyöttömyyttä kehittämällä aktiivisia ennaltaehkäiseviä ja työelämään paluun strategioita, jotka perustuvat yksilön tarpeiden varhaiseen tunnistamiseen ja työllistyvyyden parantamiseen. e) Tuetaan tässä yhteydessä työllisyysstrategian paikallista ja alueellista ulottuvuutta. Alueellinen ulottuvuus edellyttää strategista lähestymistapaa kaikilla tasoilla Euroopan taso mukaan luettuna ja voi edellyttää erilaisia ja kohdistettuja politiikkoja eri alueiden osalta Lissabonissa päätettyjen tavoitteiden ja suuremman alueellisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi. f) Parannetaan todellisia mahdollisuuksia elinikäiseen oppimiseen erityisesti uuden teknologian alalla osaamisvajeiden välttämiseksi. Tämän alan strategioilla olisi koordinoitava julkisten viranomaisten, työmarkkinaosapuolten ja yksilöiden jaettua vastuuta sekä kansalaisyhteiskunnan asianmukaista osallistumista. Työmarkkinaosapuolia kehotetaan neuvottelemaan toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on keskiasteen jälkeisen koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen parantaminen sopeutumiskyvyn lisäämiseksi. Niitä ja hallituksia kehotetaan myös ilmoittamaan työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaneuvostolle vuoden 2001 loppuun mennessä kansallisten toimintaohjelmien puitteissa Euroopan tasolla ja kansallisella tasolla annetut säännökset. Aiheesta järjestetään vuonna 2002 asianomaisten tahojen välinen konferenssi. Aloitetaan eurooppalaisen palkinnon myöntäminen uraa uurtaville yrityksille. g) Edistetään työllisyyttä koskevien hyvien toimintatapojen tunnistamista ja levittämistä sekä tietoyhteiskunnan sosiaalista ulottuvuutta tiiviissä yhteistyössä tätä kysymystä käsittelevän korkean tason työryhmän kanssa sekä kehitetään edelleen inhimillisiin voimavaroihin liittyviä eEurope-aloitteen näkökohtia. h) Helpotetaan Euroopan kansalaisten liikkuvuutta - kehittämällä tiedon Eurooppaa siten, että poistetaan esteet opettajien, tutkijoiden, opiskelijoiden, kouluttajien ja koulutukseen osallistuvien henkilöiden liikkuvuudelta muun muassa liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman ja neuvoston hyväksymien suositusten puitteissa, - edistämällä jäsenvaltioissa hankittujen taitojen ja osaamisen tunnustamista Euroopan tasolla perustamissopimuksen määräysten mukaisesti, - helpottamalla henkilöiden vapaata liikkuvuutta siten, että mukautetaan vuoteen 2003 mennessä oleskeluoikeutta koskevien direktiivien sisältöä ja edistetään työtekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien sääntöjen parantamista, - nykyaikaistamalla ohjelman keston aikana sääntöjä, joilla varmistetaan siirtotyöläisten sosiaaliturvaoikeuksien säilyttäminen; parantamalla alan lainsäädännön soveltamista erityisesti suosimalla uusien informaatio- ja viestintäteknologioiden käyttöä, - täydentämällä vuoden 2002 loppuun mennessä Euroopan unionin alueella liikkuvien työntekijöiden lisäeläkeoikeuksien turvaamista koskevia järjestelyjä. i) Aloitetaan sosiaalisen toimintaohjelman keston aikana muuttovirtojen ja työllisyyspolitiikkojen välisten yhteyksien tarkastelu. j) Kehotetaan komissiota jatkamaan yhteisön kilpailupolitiikan sosiaalisen ulottuvuuden tarkastelua yhdessä jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten kanssa sille perustamissopimuksessa osoitettua toimivaltaa noudattamalla. Tarkastellaan komission tiedonannon pohjalta julkisten hankintojen sosiaalisia näkökohtia ottaen huomioon sosiaalisen ja yhteisvastuullisen talouden kehittäminen. II TYÖYMPÄRISTÖN MUUTOSTEN ENNAKOINTI JA HYÖDYNTÄMINEN LUOMALLA UUSI TASAPAINO JOUSTAVUUDEN JA TURVALLISUUDEN VÄLILLE Talouden ja työelämän perusteelliset muutokset, jotka liittyvät erityisesti tietoon perustuvan talouden kehittymiseen ja maailmanlaajuistumiseen, nopeutuvat entisestään kaikissa jäsenvaltioissa. Ne edellyttävät uusia yhteisiä toimia, joissa otetaan huomioon palkansaajien odotukset. Sosiaalisella vuoropuhelulla ja neuvotteluilla on luotava edellytykset palkansaajien osallistumiseen muutokseen ennakoimalla kehitystä yrityksissä, teollisuuden aloilla ja eri alueilla. Työn uusiin muotoihin mukautetuilla uudenlaisilla kollektiivisilla järjestelyillä olisi edistettävä liikkuvuutta ja panostamista entistä monipuolisempiin työtilanteisiin järjestämällä ihmisille mahdollisuuksia siirtyä tilanteesta tai työpaikasta toiseen. Näiden muutosten yhteydessä toteutettavissa toimissa on käytettävä tasapuolisesti erilaisia olemassa olevia yhteisön välineitä, muun muassa koordinointimenetelmää, ja jätettävä työmarkkinaosapuolille laajat aloitteentekomahdollisuudet. a) Vahvistetaan työtekijöiden mahdollisuutta osallistua muutosten hallintaan parantamalla vuoteen 2002 mennessä yhteisön puitteita työtekijöille tiedottamista, heidän kuulemistaan ja osallistumistaan koskevien oikeuksien alalla (eurooppalaista yritysneuvostoa koskevan direktiivin tarkistaminen, tiedottamista ja kuulemista sekä eurooppayhtiön sosiaalista ulottuvuutta koskevien direktiivien viimeistely). b) Kehitetään erityisesti vuonna 2002 laadittavan komission tiedonannon pohjalta työterveyttä ja -turvallisuutta koskeva yhteisön strategia: - koonnetaan, mukautetaan ja tarvittaessa yksinkertaistetaan voimassa olevat säännökset, - reagoidaan uusiin riskeihin, kuten työstressiin, laatimalla säädösaloitteita ja vaihtamalla tietoja hyvistä toimintatavoista, - edistetään pk-yrityksiä koskevat erityisrajoitukset huomioon ottaen säännösten soveltamista näissä yrityksissä, muun muassa erityisohjelman avulla, - kehitetään vuodesta 2001 lähtien hyvien toimintatapojen vaihtoa ja työsuojelutarkastuslaitosten välistä yhteistyötä, jotta keskeisiin yhteisiin vaatimuksiin voitaisiin vastata paremmin. c) Otetaan huomioon Euroopan kansantalouksien keskinäisen riippuvuuden lisääntyessä muutokset työympäristössä ja työsuhteissa - järjestämällä Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman keston aikana yhteisön tasolla työntekijöiden työsuhdeturvan ja yritysten liikkumavaran huomioon ottavia työsuhteita koskeva innovatiivisten kokemusten vaihto ja ottamalla olennaisilta osin työmarkkinaosapuolet mukaan työsuhteiden nykyaikaistamiseen ja parantamiseen, - perustamalla työmarkkinaosapuolten ehdotusten mukaisesti jo vuonna 2001 "Euroopan muutoksenseurantakeskus" Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön yhteyteen, - käsittelemällä ja mukauttamalla vuoteen 2003 mennessä direktiivi työtekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa; arvioimalla, kuten komissio on ilmoittanut, nykyiset direktiivit työtekijöille myönnettävistä takuista joukkovähentämisten yhteydessä ja työsuhdeturvasta työnantajan vaihtuessa ja tarvittaessa mukauttamalla ne, - kehottamalla työmarkkinaosapuolia - käymään vuoropuhelua työn organisointiin ja työllisyyden uusiin muotoihin liittyvistä ongelmista, - aloittamaan keskusteluja, jotka voivat johtaa neuvotteluihin työllistyvyyttä ja työvoiman sopeutumiskykyä koskevasta jaetusta vastuusta yritysten ja työntekijöiden välillä erityisesti liikkuvuuden kannalta, - käsittelemään tietosuojaan liittyviä kysymyksiä. d) Tuetaan yritysten sosiaaliseen vastuuseen ja muutoksenhallintaan liittyviä aloitteita komission tiedonannon avulla. e) Tehostetaan Kölnin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaista makrotaloudellista vuoropuhelua, jotta sillä voitaisiin mahdollisimman tehokkaasti edistää talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikan myönteistä ja dynaamista vuorovaikutusta. Edistetään yhteisön toimielinten ja työmarkkinaosapuolten välistä tiedonvaihtoa palkkojen määräytymistavoissa ja palkkarakenteessa käynnissä olevista muutoksista. f) Järjestetään vuoteen 2004 mennessä keskustelu yksittäisistä irtisanomisista ottaen huomioon sosiaaliturvaetuudet ja työmarkkinoiden kansalliset erityispiirteet. g) Täydennetään vuonna 2001 yhteisön työaikalainsäädäntöä siten, että viimeistellään maantieliikenteen alaa koskevat säännökset. Pyritään edistämään niiden tekstien käsittelyä, jotka koskevat sosiaalisäännösten yhdenmukaistamista meri- ja lentoliikenteen aloilla. III KAIKKIEN SYRJÄYTYMISEN JA SYRJINNÄN MUOTOJEN TORJUMINEN SOSIAALISEN OSALLISUUDEN EDISTÄMISEKSI Paluu kestävään taloudelliseen kasvuun ja täystyöllisyysnäkymät eivät tarkoita, että köyhyys ja syrjäytyminen poistuisivat itsestään Euroopan unionista. Niiden jatkumista on sitä vastoin yhä vaikeampi hyväksyä. Lissabonin Eurooppa-neuvosto korosti, että on toteutettava toimenpiteitä, jotka merkittävästi edistävät köyhyyden poistamista. Tämä kaikkien valtioiden korkeimmilla tahoilla jo ilmaistu tahto on saatava välitettyä kentälle mobilisoimalla kaikki paikalliset toimijat, erityisesti kansalaisjärjestöt ja sosiaalitoimi. Tässä yhteydessä on toteutettava toimia, joiden tavoitteena on varmistaa yhdenvertainen kohtelu kaikille Euroopan unionin alueella laillisesti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille. a) Toteutetaan vuoden 2001 kesäkuuhun mennessä Lissabonin Eurooppa-neuvoston määrittämää avointa koordinointimenetelmää soveltamalla yhdessä sovittuihin tavoitteisiin perustuva kaksi vuotta kattava köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskeva kansallinen toimintasuunnitelma. Tässä suunnitelmassa määritellään kunkin valtion kansallisten politiikkojen tavoitteet ja luetellaan toteutettujen toimien arvioimiseksi käytettävät indikaattorit. Vuodesta 2001 alkaen edetään jäsenvaltioiden kansallisissa toimintasuunnitelmissaan käyttöön ottamien indikaattorien pohjalta näiden indikaattorien johdonmukaisuuden kehittämisessä sekä yhteisesti sovittujen indikaattorien määrittelyssä. b) Käytetään uusien tieto- ja viestintätekniikoiden tarjoamia mahdollisuuksia sosiaalisen syrjäytymisen vähentämiseksi edistämällä kaikkien pääsyä tietoyhteiskuntaan; tässä tarkoituksessa pannaan täytäntöön Feiran Eurooppa-neuvoston hyväksymä komission toimintasuunnitelma "eEurope 2002 - Tietoyhteiskunta kaikille". c) Varmistetaan ensimmäisten kansallisten toimintasuunnitelmien päättyessä sosiaalisen suojelun järjestelmien antamista resurssien vähimmäistakeista vuonna 1992 annetun suosituksen seuranta ja tutkitaan mahdollisia aloitteita asian edistymisen tukemiseksi. d) Tuetaan kokemuksia vaihtamallajäsenvaltioiden toimia kaupunkipolitiikan alalla yhteiskunnallisen ja alueellisen erottelun torjumiseksi. e) Arvioidaan Euroopan sosiaalirahaston vaikutusta sosiaalisen osallisuuden edistämisessä, mukaan lukien yhteisön Equal-aloite. f) Huolehditaan siitä, että kaikenlaisen sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaan, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjuntaa koskeva yhteisön lainsäädäntö pannaan tehokkaasti täytäntöön. Näiden politiikkojen vahvistamiseksi kehitetään kokemusten ja hyvien toimintatapojen vaihtoa. g) Ryhdytään Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti unionin alueella laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisessa toteuttamaan kunnianhimoisempaa politiikkaa, jotta heille tarjottaisiin Euroopan unionin kansalaisten oikeuksiin ja velvollisuuksiin verrattavat oikeudet ja velvollisuudet. Kehitetään tietojenvaihtoa kansallisella tasolla toteutetusta kotouttamispolitiikasta saaduista kokemuksista. h) Kehitetään erityisesti vammaisten eurooppalaisen teemavuoden (2003) yhteydessä erilaisia toimia, joiden tavoitteena on varmistaa vammaisten parempi osallisuus kaikilla yhteiskuntaelämän alueilla. i) Luodaan edellytykset tehokkaalle kumppanuudelle työmarkkinaosapuolten, kansalaisjärjestöjen, paikallisyhteisöjen sekä sosiaalipalveluja hallinnoivien organisaatioiden kanssa. Tähän kumppanuuteen on otettava mukaan yritykset niiden sosiaalisen vastuun lisäämiseksi. IV SOSIAALISEN SUOJELUN NYKYAIKAISTAMINEN Vaikka Euroopan sosiaalisen mallin perustekijöihin kuuluvat sosiaalisen suojelun järjestelmät ovatkin jäsenvaltioiden vastuulla, niiden edessä on kaikille yhteisiä haasteita. Jotta näihin haasteisiin voitaisiin vastata tehokkaammin, valtioiden välistä yhteistyötä on lujitettava erityisesti sosiaalisen suojelun komitean kautta. Sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamisen on vahvistettava solidaarisuuden vaatimuksia: tämä tapahtuu eläke- ja terveyspolitiikassa sekä aktiivisen hyvinvointivaltion saavuttamiseksi toteutettavilla toimenpiteillä, joilla kannustetaan määrätietoisesti työmarkkinoille osallistumista. a) Jatketaan valtioiden välistä yhteistyötä ja tiedonvaihtoa strategioista, joiden tavoitteena on taata varmat ja toimivat eläkkeet tulevaisuudessa. Jäsenvaltiot toimittavat omat lausuntonsa Tukholman Eurooppa-neuvostolle (maaliskuu 2001). Työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaneuvosto toimittaa Göteborgin Eurooppa-neuvostolle (kesäkuu 2001) tutkimuksen, jossa vahvistetaan etenemisen seuraavat vaiheet. b) Tutkitaan kunkin jäsenvaltion politiikkojen pohjalta sosiaalisen suojelun järjestelmiin tehtyjä muutoksia ja vielä toteutettavia tavoitteita työnteon kannattavuuden parantamiseksi ja tulojen turvaamiseksi (2002) sekä työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisen edistämiseksi. c) Saatetaan vuoteen 2003 mennessä päätökseen pohdinta siitä, miten varmistetaan solidaarisuuden vaatimusten mukaisesti korkeatasoinen ja kestävä terveydenhuolto. Tässä on otettava huomioon väestön ikääntymisen vaikutus (pitkäaikaishoidot): työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaneuvoston yhdessä terveysneuvoston kanssa laatima raportti. d) Tarkastellaan komission teettämien tutkimusten pohjalta, miten mahdollisuus käyttää toisesta valtiosta saatavaa laadukasta terveydenhoitoa ja terveydenhoitotuotteita kehittyy. e) Varmistetaan sosiaalisen suojelun alan tehostetun yhteistyön seuranta ja arviointi sosiaalisen toimintaohjelman keston aikana ja jatketaan alan indikaattorien kehittämistä. V SUKUPUOLTEN TASA-ARVON EDISTÄMINEN Sukupuolten tasa-arvoa on edistettävä kaikilla sosiaalisen toimintaohjelman kattamilla aloilla ja lisäksi on toteutettava erityisiä toimia, jotka liittyvät naisten mahdollisuuksiin osallistua päätöksentekoon ja joilla lujitetaan tasa-arvoa ja työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevia oikeuksia. a) Otetaan sukupuolten tasa-arvon käsite mukaan kaikkiin merkityksellisiin, erityisesti sosiaalisen toimintaohjelman aloihin, politiikkojen suunnitteluun, seurantaan ja arviointiin ottamalla käyttöön asianmukaiset järjestelyt ja apuvälineet, kuten sukupuolivaikutusten arvioinnin tarvittaessa sekä seurantamenetelmät ja suoritusten arviointiperusteet. b) Edistetään naisten mahdollisuuksia osallistua päätöksentekoon määrittämällä kussakin jäsenvaltiossa asianmukaiset tavoitteet tai kehitystavoitteet ja niihin liittyvät määräajat niin julkisella kuin taloudellisella ja sosiaalisella alalla. c) Pannaan täytäntöön komission tiedonanto sukupuolten tasa-arvoa koskevasta yhteisön strategiasta (2001-2005), on asteltava ja mahdollisesti hyväksyttävä tasa-arvoista kohtelua koskevaan vuoden 1976 direktiiviin ehdotetut muutokset ja lujitettava tasa-arvolakeja hyväksymällä vuoteen 2003 mennessä EY:n perustamissopimuksen 13 artiklaan perustuva direktiivi sukupuolten yhtäläisen kohtelun edistämisestä muilla kuin työelämän ja ammatin harjoittamisen aloilla. d) Kehitetään tuntemusta, voimavarojen käyttöä ja kokemusten jakamista erityisesti perustamalla sukupuolten tasa-arvoa tutkiva eurooppalainen laitos ja asiantuntijaverkosto. Toteutettavuustutkimus on tehtävä vuonna 2001. e) Laajennetaan ja lujitetaan aloitteita ja toimia, joiden tavoitteena on edistää sukupuolten ammatillista tasa-arvoa erityisesti palkkauksen osalta. Kehitetään nykyistä naisyrittäjiä koskevaa aloitetta. f) Helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista, erityisesti edistämällä korkeatasoisia lasten- ja huollettavien henkilöiden hoitopalveluja. VI SOSIAALISEN ULOTTUVUUDEN VAHVISTAMINEN LAAJENTUMISEN YHTEYDESSÄ JA EUROOPAN UNIONIN ULKOSUHTEISSA Laajentuminen ja ulkosuhteet muodostavat useassakin mielessä sosiaalialan yhteisön toiminnalle haasteen ja tilaisuuden. On kehitettävä kokemusten ja strategioiden jakamista ehdokasmaiden kanssa, erityisesti jotta yhdessä voitaisiin vastata tehokkaammin täystyöllisyyden ja syrjäytymisen torjumisen asettamiin haasteisiin, ja edistettävä kansainvälisissä elimissä eurooppalaista lähestymistapaa vastaavaa yhdistettyä taloudellista ja sosiaalista toimintaohjelmaa. a) Valmistellaan laajentumista taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi laajentuneessa unionissa: - yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa järjestämällä säännöllisesti näkemysten vaihtoa laajentumisen sosiaalisista tekijöistä, - tukemalla sitä, että ehdokasvaltiot ottavat vastuuta Euroopan työllisyysstrategiasta, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskevien tavoitteiden saavuttamisesta sekä sosiaalisen suojelun alan tehostetusta yhteistyöstä, - tukemalla tähän liittyvää sosiaalista vuoropuhelua, - tuekemalla asiaa käsittelevien valtioista riippumattomien järjestöjen kehitystä ehdokasvaltioissa. b) Kehitetään yhteinen näkökanta kansainvälisiin sosiaalisiin aiheisiin monenvälisissä elimissä (Yhdistyneet kansakunnat, Maailman terveysjärjestö, Euroopan neuvosto, Kansainvälinen työjärjestö, ja tarvittaessa WTO, OECD). c) Vahvistetaan yhteistyöpolitiikan sosiaalista ulottuvuutta, varsinkin köyhyyden torjumista, terveydenhuollon ja koulutuksen kehittämistä sekä sukupuolten tasa-arvon huomioon ottamista (erityisesti Euro-Välimeri-prosessin puitteissa).