Neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 1997 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 23/97 neuvoston asetuksen (EY) N:o .../97 antamiseksi julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta



Virallinen lehti nro C 164 , 30/05/1997 s. 0026



Neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 1997 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 23/97 neuvoston asetuksen (EY) N:o . . ./97 antamiseksi julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta (97/C 164/03) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan 5 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (1), noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (2), sekä katsoo, että 1) vakaus- ja kasvusopimus perustuu terveen julkisen talouden tavoitteelle keinona vahvistaa hintavakauden ja työpaikkoja luovan voimakkaan kestävän kasvun edellytyksiä, 2) vakaus- ja kasvusopimuksen muodostaa tämä asetus, jonka tarkoituksena on tehostaa julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvontaa sekä talouspolitiikan valvontaa ja yhteensovittamista, neuvoston asetus (EY) N:o . . . (3), jonka tavoitteena on nopeuttaa ja selventää liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä, ja Eurooppa-neuvoston antama päätöslauselma (4), jossa jäsenvaltiot, neuvosto ja komissio ovat sopineet tiukasta poliittisesta ohjauksesta perustamissopimuksen sekä vakaus- ja kasvusopimuksen määräysten täytäntöönpanemiseksi tiukasti ja täsmällisesti ajallaan, 3) perustamissopimuksen 104 c artiklan mukaisesti talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa jäsenvaltioita koskee selkeä sopimuksesta johtuva velvoite välttää liiallisia julkisyhteisöjen alijäämiä; perustamissopimuksen liitteenä olevassa eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 11 olevan 5 kohdan mukaan 104 c artiklan 1 kohtaa ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jollei se siirry kolmanteen vaiheeseen; perustamissopimuksen 109 e artiklan 4 kohdan mukainen velvoite pyrkiä välttämään liiallisia alijäämiä koskee edelleen Yhdistynyttä kuningaskuntaa, 4) edellä mainitun vakaus- ja kasvusopimusta koskevan Eurooppa-neuvoston päätöslauselman mukaisesti kaikki jäsenvaltiot sitoutuvat julkiselle taloudelle asetettuun keskipitkän ajan tavoitteeseen lähes tasapainoisesta tai ylijäämäisestä rahoitusasemasta, mikä antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden reagoida normaaleihin suhdannevaihteluihin ja pitää julkisyhteisöjen alijäämän viitearvon rajoissa eli alijäämä ei saa ylittää 3 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen, 5) olisi täydennettävä perustamissopimuksen 103 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettua monenvälistä valvontamenettelyä ennakkovaroitusjärjestelmällä, jota noudattaen neuvosto voisi varhaisessa vaiheessa kehottaa jäsenvaltiota toteuttamaan korjaavia toimia estääkseen julkisyhteisöjen alijäämää muodostumasta liialliseksi; edellä mainitun vakaus- ja kasvusopimusta koskevan Eurooppa-neuvoston päätöslauselman mukaisesti kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet toteuttamaan vakaus- ja lähentymisohjelmiensa tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeellisiksi katsomiaan toimia korjaavia toimia julkisessa taloudessaan aina, kun niillä on tieto toteutuneesta tai odotettavissa olevasta huomattavasta poikkeamasta suhteessa taloutta koskevaan keskipitkän ajan tavoitteeseen, 6) monenvälisessä seurantamenettelyssä, josta määrätään 103 artiklan 3 ja 4 kohdassa, olisi edelleen seurattava kaikkea talouden kehitystä kussakin jäsenvaltiossa ja yhteisössä sekä jäsenvaltioiden talouspolitiikan yhdenmukaisuutta 103 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen talouden yleislinjojen kanssa; kyseisen kehityksen seuraamiseksi on asianmukaista esittää tähän liittyvät tiedot vakaus- ja lähentymisohjelmien muodossa, 7) olisi käytettävä hyväksi talous- ja rahaliiton kahden ensimmäisen vaiheen aikana saatuja hyödyllisiä kokemuksia lähentymisohjelmista, 8) yhtenäisvaluutan käyttöönottavat jäsenvaltiot, jäljempänä `osallistuvat jäsenvaltiot`, ovat perustamissopimuksen 109 j artiklan mukaisesti saavuttaneet kestävän lähentymisen korkean tason ja erityisesti kestävän ja vakaan julkisen talouden rahoitusaseman; näiden jäsenvaltioiden julkisyhteisöjen rahoitusaseman vakauden säilyttäminen on tarpeen hintavakauden tukemiseksi sekä tuotannon ja työllisyyden kestävän kasvun edellytysten lujittamiseksi; osallistuvien jäsenvaltioiden on toimitettava keskipitkän ajan ohjelmat, joita jäljempänä kutsutaan vakausohjelmiksi; olisi määriteltävä näiden ohjelmien pääsisältö, 9) jäsenvaltioiden, jotka eivät ota yhtenäisvaluuttaa käyttöön, jäljempänä `osallistumattomat jäsenvaltiot`, on harjoitettava politiikkaa, jonka tavoitteena on kestävän lähentymisen korkea taso; näiden jäsenvaltioiden on toimitettava keskipitkän ajan ohjelmat, joita jäljempänä kutsutaan lähentymisohjelmiksi; on määriteltävä näiden ohjelmien pääsisältö, 10) osallistumattomien jäsenvaltioiden valuutoilla, jotka liittyvät uuteen valuuttakurssimekanismiin, jäljempänä ERM2 (5), on oltava euron suhteen määritetty keskuskurssi, joka toimii vertailuperusteena niiden politiikan asianmukaisuuden arvioinnissa; asianmukaisen valvonnan mahdollistamiseksi neuvostossa sellaiset osallistumattomat jäsenvaltiot, jotka eivät liity ERM2:een, esittävät kuitenkin omat politiikkansa vakauteen tähtäävissä lähentymisohjelmissaan, jolloin vältetään reaalisten valuuttakurssien vääristymät ja nimellisten valuuttakurssien liialliset vaihtelut; 11) talouden perustekijöiden jatkuva lähentyminen on kestävän valuuttakurssivakauden edellytys, 12) vakausohjelmien ja lähentymisohjelmien esittämiselle sekä niiden ajantasaistamiselle on vahvistettava aikataulu, 13) avoimuuden ja tietoon perustuvan julkisen keskustelun edistämiseksi jäsenvaltioiden on julkistettava vakausohjelmansa ja lähentymisohjelmansa, 14) tarkastellessaan ja seuratessaan vakausohjelmia ja lähentymisohjelmia sekä erityisesti niiden keskipitkän aikavälin talouden vakaustavoitetta tai valittua tähän tavoitteeseen johtavaa sopeuttamisuraa, neuvosto ottaa huomioon kunkin jäsenvaltion taloudelle ominaiset, suhdanteisiin ja rakenteisiin liittyvät erityispiirteet, 15) tässä yhteydessä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota huomattaviin poikkeamiin tosiasiallisen julkisyhteisöjen rahoitusaseman ja lähelle tasapainoa tai ylijäämäisyytteen tähtäävien tavoitteiden välillä; on aiheellista, että neuvosto antaa ennakkovaroituksen estääkseen jäsenvaltioiden julkisyhteisöjen alijäämää kasvamasta liialliseksi; jos tavoitteesta poiketaan jatkuvasti, neuvoston on aiheellista tehostaa suositustaan ja julkistaa se; osallistumattomille jäsenvaltioille neuvosto voi antaa suosituksia toimista lähentymisohjelmien tehostamiseksi, ja 16) sekä lähentymisohjelmat että vakausohjelmat johtavat 104 c artiklassa tarkoitettujen taloudelliselle lähentymiselle asetettujen edellytysten täyttymiseen, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 JAKSO Tarkoitus ja määritelmät 1 artikla Tällä asetuksella vahvistetaan säännökset, jotka koskevat vakausohjelmien ja lähentymisohjelmien sisältöä, esittämistä, arviointia ja seurantaa osana monenvälistä valvontaa, jota neuvosto suorittaa estääkseen aikaisessa vaiheessa julkisyhteisöjen liiallisten alijäämien syntymisen ja edistääkseen talouspolitiikan seurantaa ja yhteensovittamista. 2 artikla Tässä asetuksessa `osallistuvilla jäsenvaltioilla` tarkoitetaan niitä jäsenvaltioita, jotka ottavat käyttöön yhtenäisvaluutan perustamissopimuksen mukaisesti, ja `osallistumattomilla jäsenvaltioilla` niitä, jotka eivät ole ottaneet käyttöön yhtenäisvaluuttaa. 2 JAKSO Vakausohjelmat: kestävän kasvun ja työpaikkojen luomisen olennainen perusta 3 artikla 1. Kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin perustamissopimuksen 103 artiklan mukaista monenvälistä valvontaa varten tarvittavat tiedot vakausohjelman muodossa; ohjelma on oleellinen perusta hintavakaudelle ja työpaikkoja luovalle voimakkaalle kestävälle kasvulle. 2. Vakausohjelmassa on esitettävä seuraavat tiedot: a) julkisyhteisöjen rahoitusasemalle asetettu tavoite, jonka mukaan julkinen talous on keskipitkällä aikavälillä lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen, ja sopeuttamisura, joka johtaa tavoitteeksi asetettuun julkisyhteisöjen ylijäämään/alijäämään, sekä julkisyhteisöjen velkasuhteen arvioitu kehitys, b) keskeiset oletukset talouden arvioidusta kehityksestä sekä merkittävistä taloudellisista muuttujista, jotka vaikuttavat vakausohjelman toteuttamiseen, kuten reaalisen bruttokansantuotteen kasvu, työllisyys ja inflaatio, c) selostus budjetti- ja muista talouspoliittisista toimenpiteistä, joita toteutetaan ja/tai joita on ehdotettu ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi, ja tärkeimpien budjettipoliittisten toimenpiteiden määrällisten budjettivaikutusten arviointi, d) selvitys siitä, miten muutokset keskeisissä taloutta koskevissa oletuksissa vaikuttaisivat julkisyhteisöjen rahoitus- ja velka-asemaan. 3. Edellä 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tiedot julkisyhteisöjen ylijäämää/alijäämää ja velkasuhdetta koskevista kehitysurista ja keskeisistä taloutta koskevista oletuksista on ilmaistava vuositasolla, ja niiden on käsitettävä kuluvan ja edellisen vuoden lisäksi vähintään kolme seuraavaa vuotta. 4 artikla 1. Vakausohjelmat on toimitettava 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä. Sen jälkeen on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain. Jäsenvaltion, joka ottaa käyttöön yhtenäisvaluutan myöhemmässä vaiheessa, on toimitettava vakausohjelma kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on tehnyt päätöksensä jäsenvaltion osallistumisesta yhtenäisvaluuttaan. 2. Jäsenvaltioiden on julkistettava vakausohjelmansa ja tarkistetut ohjelmansa. 5 artikla 1. Komission ja perustamissopimuksen 109 c artiklassa määrätyn komitean arvioiden perusteella neuvosto tutkii osana 103 artiklassa tarkoitettua monenvälistä valvontaa, vastaako vakausohjelmassa esitetty, julkisyhteisöjen rahoitusasemalle asetettu keskipitkän aikavälin tavoite varmuusmarginaalia, joka on tarpeen liiallisen alijäämän välttämiseksi, ovatko ohjelman perustana olevat taloutta koskevat oletukset realistisia, ja ovatko toteutetut ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävälle sopeuttamisuralle pääsemiseksi. Neuvosto tutkii edelleen, helpottaako vakausohjelman sisältö talouspolitiikan kiinteämpää yhteensovittamista ja onko kyseisen jäsenvaltion talouspolitiikka määriteltyjen talouspolitiikan yleislinjojen mukaista. 2. Neuvosto tutkii 1 kohdan mukaisesti vakausohjelman viimeistään kahden kuukauden kuluttua siitä, kun ohjelma on sille toimitettu. Komission suosituksesta ja 109 c artiklassa määrättyä komiteaa kuultuaan neuvosto antaa lausunnon ohjelmasta. Jos neuvosto 103 artiklan mukaisesti katsoo, että ohjelman tavoitteita ja sisältöä on vahvistettava, neuvosto kehottaa antamassaan lausunnossa kyseistä jäsenvaltiota mukauttamaan ohjelmansa. 3. Perustamissopimuksen 109 c artiklassa määrätty komitea tutkii tarkistetut vakausohjelmat komission arvioiden perusteella; tarvittaessa myös neuvosto voi tutkia tarkistetut ohjelmat tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. 6 artikla 1. Osana 103 artiklan 3 kohdan mukaista monenvälistä valvontaa neuvosto seuraa vakausohjelmien toteuttamista osallistuvien jäsenvaltioiden antamien tietojen sekä komission ja 109 c artiklassa määrätyn komitean arvioiden perusteella erityisesti havaitakseen toteutuneet tai ennakoidut merkittävät poikkeamat julkisyhteisöjen ylijäämälle/alijäämälle vakausohjelmassa asetetusta keskipitkän ajan tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta. 2. Jos neuvosto toteaa julkisyhteisöjen rahoitusaseman poikkeavan merkittävästi keskipitkän ajan tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta, se antaa ennakkovaroituksena liiallisen alijäämän syntymisen estämiseksi kyseiselle jäsenvaltiolle 103 artiklan 4 kohdan mukaisen suosituksen tarvittavien mukauttamistoimien toteuttamiseksi. 3. Jos neuvosto myöhemmässä seurannassaan toteaa, että julkisyhteisöjen rahoitusasema edelleen tai enenevästi poikkeaa keskipitkän ajan vakaan talouden tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta, neuvosto antaa perustamissopimuksen 103 artiklan 4 kohdan mukaisesti kyseiselle jäsenvaltiolle suosituksen välittömien oikaisutoimien toteuttamiseksi ja voi kyseisen artiklan mukaisesti julkistaa suosituksensa. 3 JAKSO Lähentymisohjelmat: kestävän kasvun ja työpaikkojen luomisen olennainen perusta 7 artikla 1. Kaikkien osallistumattomien jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle säännöllisin väliajoin 103 artiklan mukaisesti tapahtuvaa monenvälistä valvontaa varten tarvittavia tietoja lähentymisohjelman muodossa; ohjelma on olennainen perusta hintavakaudelle ja työpaikkoja luovalle voimakkaalle kestävälle kasvulle. 2. Lähentymisohjelmassa on esitettävä seuraavat tiedot erityisesti lähentymiseen liittyvien muuttujien osalta: a) julkisyhteisöjen rahoitusasemalle asetettu tavoite, jonka mukaan julkinen talous on keskipitkällä ajalla lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen, ja sopeuttamisura, joka tähtää tavoitteeksi asetettuun julkisyhteisöjen ylijäämään/alijäämään; julkisyhteisöjen velan arvioitu kehitys; rahapolitiikan keskipitkän ajan tavoitteet; kyseisten tavoitteiden suhde hinta- ja valuuttakurssivakauteen, b) keskeiset oletukset talouden arvioidusta kehityksestä sekä muista merkittävistä taloudellisista muuttujista, jotka vaikuttavat lähentymisohjelman toteuttamiseen, kuten bruttokansantuotteen kasvu, työllisyys ja inflaatio, c) selostus budjetti- ja muista talouspoliittisista toimenpiteistä, joita toteutetaan ja/tai joita on ehdotettu ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi, ja tärkeimpien budjettipoliittisten toimenpiteiden määrällisten budjettivaikutusten arviointi, d) selvitys siitä, miten muutokset taloutta koskevissa keskeisissä oletuksissa vaikuttaisivat julkisyhteisöjen rahoitusasemaan ja velkaan. 3. Edellä 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tiedot julkisyhteisöjen ylijäämää/alijäämää, velkasuhdetta koskevista kehitysurista ja keskeisistä taloutta koskevista oletuksista on ilmaistava vuositasolla, ja niiden on käsitettävä kuluvan ja edellisen vuoden lisäksi vähintään kolme seuraavaa vuotta. 8 artikla 1. Lähentymisohjelmat on esitettävä 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä. Sen jälkeen on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain. 2. Jäsenvaltioiden on julkistettava lähentymisohjelmansa ja tarkistetut ohjelmansa. 9 artikla 1. Komission ja perustamissopimuksen 109 c artiklassa määrätyn komitean arvioiden perusteella neuvosto tutkii osana 103 artiklassa tarkoitettua monenvälistä valvontaa, onko julkisyhteisöjen rahoitusasemalle asetettu keskipitkän ajan tavoite liiallisen alijäämän välttämisen edellyttämän varmuusmarginaalin mukainen, ovatko ohjelman perustana olevat taloutta koskevat oletukset realistisia, ja ovatko toteutetut ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä julkisen talouden keskipitkän ajan tavoitteeseen tähtäävälle sopeuttamisuralle pääsemiseksi ja kestävän lähentymisen saavuttamiseksi. Neuvosto tutkii edelleen, helpottaako lähentymisohjelman sisältö talouspolitiikan yhteensovittamista ja onko kyseisen jäsenvaltion talouspolitiikka määriteltyjen talouspolitiikan yleislinjojen mukaista. 2. Neuvosto tutkii 1 kohdan mukaisesti lähentymisohjelman enintään kahden kuukauden kuluessa siitä, kun ohjelma on sille toimitettu. Komission suosituksesta ja 109 c artiklassa määrättyä komiteaa kuultuaan neuvosto antaa lausunnon ohjelmasta. Jos neuvosto 103 artiklan mukaisesti katsoo, että ohjelman tavoitteita ja sisältöä on vahvistettava, neuvosto kehottaa antamassaan lausunnossa kyseistä jäsenvaltiota mukauttamaan ohjelmansa. 3. Perustamissopimuksen 109 c artiklassa määrätty komitea tutkii tarkistetut lähentymisohjelmat komission arvioiden perusteella; tarvittaessa myös neuvosto voi tutkia tarkistetut ohjelmat tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. 10 artikla 1. Osana 103 artiklan 3 kohdan mukaista monenvälistä valvontaa neuvosto seuraa lähentymisohjelmien toteuttamista osallistumattomien jäsenvaltioiden tämän asetuksen 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti antamien tietojen sekä komission ja perustamissopimuksen 109 c artiklassa määrätyn komitean arvioiden perusteella erityisesti havaitakseen toteutuneet tai ennakoidut merkittävät poikkeamat julkisyhteisöjen ylijäämälle/alijäämälle ohjelmassa asetetusta keskipitkän ajan tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta. Lisäksi neuvosto seuraa osallistumattomien jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa lähentymisohjelman tavoitteiden pohjalta tarkoituksena varmistaa, että niiden politiikalla tähdätään vakauteen, ja näin vältetään reaalisten valuuttakurssien vääristymät ja nimellisten valuuttakurssien liialliset vaihtelut. 2. Jos neuvosto toteaa julkisyhteisöjen rahoitusaseman poikkeavan merkittävästi keskipitkän ajan tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta, neuvosto antaa ennakkovaroituksena liiallisen alijäämän tilanteen estämiseksi kyseiselle jäsenvaltiolle 103 artiklan 4 kohdan mukaisen suosituksen tarvittavien mukauttamistoimien toteuttamiseksi. 3. Jos neuvosto myöhemmässä seurannassaan toteaa, että julkisyhteisöjen rahoitusasema edelleen tai enenevästi poikkeaa keskipitkän ajan tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeuttamisurasta, neuvosto antaa 103 artiklan 4 kohdan mukaisesti kyseiselle jäsenvaltiolle suosituksen välittömien oikaisutoimien toteuttamiseksi ja voi kyseisen artiklan mukaisesti julkistaa suosituksensa. 4 JAKSO Yleiset säännökset 11 artikla Osana tässä asetuksessa tarkoitettua monenvälistä valvontaa neuvosto suorittaa perustamissopimuksen 103 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kokonaisarvion. 12 artikla Neuvoston puheenjohtajan ja komission on ilmoitettava Euroopan parlamentille 103 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti antamissaan kertomuksissa tämän asetuksen mukaisen valvonnan tulokset. 13 artikla Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1998. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty . . . Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL N:o C 368, 6.12.1996, s. 9. (2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 28. marraskuuta 1996 (EYVL N:o C 380, 16.12.1996, s. 28), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 14 päivänä huhtikuuta 1997, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty . . . (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (3) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä. (4) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä. (5) Sitä tarkastetaan Eurooppa-neuvoston valuuttakurssimekanismista antamassa päätöslauselmassa (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio esitti neuvostolle 18 päivänä lokakuuta 1996 edellä mainitun EY:n perustamissopimuksen 103 artiklan 5 kohtaan perustuvan ehdotuksen asetukseksi. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssään 28 päivänä marraskuuta 1996. Komissio esitti 20 päivänä maaliskuuta 1997 tarkistetun EY:n perustamissopimuksen 189 a artiklan 2 kohdan mukaisen muutetun ehdotuksen. Muutetussa ehdotuksessa otetaan huomioon Euroopan parlamentin lausunto ja siinä ehdotetut tarkistukset, Dublinissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja neuvoston EMU-työryhmän alkuperäistä ehdotusta koskevan käsittelyn tulokset. 3. Neuvosto vahvisti yhteisen kannan EY:n perustamissopimuksen 189 a artiklan mukaisesti 14 päivänä huhtikuuta 1997. II TAVOITTEET Edellä mainitun asetusehdotuksen tarkoituksena on ennakkovaroitusjärjestelmän käyttöönotto, jotta voitaisiin varhaisessa vaiheessa todeta merkittävät poikkeamat niistä keskipitkän aikavälin julkista taloutta koskevista tavoitteista (lähes tasapainoinen tai ylijäämäinen), joihin kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet. Ennakkovaroitusjärjestelmällä kannustetaan jäsenvaltioita ryhtymään tarpeellisiin julkisen talouden oikaisutoimiin heti niiden saatua tiedon siitä, että keskipitkän aikavälin julkista taloutta koskevasta tavoitteesta tai siihen johtavasta sopeuttamisurasta on poikettu huomattavasti, ja näin välttää julkisen talouden liiallisen alijäämän syntyminen. Neuvoston vahvistamassa yhteisessä kannassa korostetaan sen takia erityisesti seuraavien ohjelmien sisältöä, aikataulua ja julkistamisen edellytyksiä: - vakausohjelmat, jotka yhteisen rahan käyttöön ottavien jäsenvaltioiden on esitettävä, - lähentymisohjelmat, jotka niiden jäsenvaltioiden on esitettävä, jotka eivät ota käyttöön yhteistä rahaa. Vakaus- ja lähentymisohjelmat muodostavat tarvittavan pohjan hintavakaudelle ja työpaikkojen syntymiseen johtavalle voimakkaalle kestävälle kasvulle. Yhteinen kanta perustuu talous- ja rahaliiton (EMU) kahden ensimmäisen vaiheen aikana lähentymisohjelmista saatuihin kokemuksiin. EMUn kolmannessa vaiheessa jäsenvaltioiden on perustamissopimuksen mukaisesti yksiselitteisesti vältettävä julkisen talouden liiallista alijäämää (1). Sitoutuminen tavoitteeseen terveestä, lähes tasapainoisesta tai ylijäämäisestä julkisen talouden rahoitusasemasta antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden hoitaa tavanomaisia suhdannevaihteluita ja samalla pitää julkisen talouden alijäämä viitearvon eli 3 prosentin rajoissa bruttokansantuotteesta. Siksi sekä vakaus- että lähestymisohjelmista on erityisesti käytävä ilmi yksityiskohtaiset keskipitkän aikavälin tavoitteet ja niihin johtavat sopeuttamisurat mukaan luettuna julkisyhteisöjen velan arvioitu kehitys, keskeiset taloutta koskevat oletukset, budjetti- ja muut talouspoliittiset toimenpiteet, joita toteutetaan tai joita on ehdotettu tavoitteen saavuttamiseksi, ja niissä on oltava selvitys siitä, miten muutokset keskeisissä taloutta koskevissa oletuksissa vaikuttaisivat julkisyhteisöjen rahoitusasemaan ja velkaan. Lisäksi lähentymisohjelmissa on oltava tiedot keskipitkän aikavälin rahapoliittisista tavoitteista ja niiden suhteesta hinta- ja valuuttakurssivakauteen. Näin laaditaan kattava säännöstö, jonka mukaisesti neuvosto ja komissio seuraavat tehokkaasti jäsenvaltioiden julkisyhteisöjen rahoitusasemaa, ja otetaan käyttöön asianmukainen ennakkovaroitusjärjestelmä. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY Neuvoston yhteisessä kannassa otetaan huomioon ainakin sisällöllisesti monia Euroopan parlamentin lausunnossa ehdotettuja merkittäviä tarkistuksia, joista useimmat ovat myös komission muutetussa ehdotuksessa: - Yhteisen kannan 1 artiklassa määritellään asetuksen tarkoitus parlamentin lausunnossa ehdotetun tarkistuksen 18 mukaisesti. - Tarkistuksen 21 mukaisesti vakaus- ja lähentymisohjelmissa on esitettävä arvio vakaus- ja lähentymisohjelmien tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettujen budjettitoimenpiteiden määrällisistä vaikutuksista (ks. yhteisen kannan 3 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 7 artiklan 2 kohdan c alakohta). - Yhteisen kannan johdanto-osan ensimmäisessä kappaleessa todetaan, että vakaus- ja kasvusopimuksen perustana on tavoite turvata terve julkinen talous keinona vahvistaa hintavakauden ja työpaikkoja luovan voimakkaan kestävän kasvun edellytyksiä. Tämä vastaa, vaikkakin lyhyemmässä muodossa, parlamentin tarkistuksissa 1 ja 59 esitettyihin huolen aiheisiin. Yhteisen kannan 2 ja 3 jaksojen alaotsikot kuvaavat, että vakaus- ja lähestymisohjelmat ovat oleellinen perusta kestävälle kasvulle ja työpaikkojen luomiselle. - Yhteisen kannan 11 artiklan mukaisesti neuvosto arvioi vakausohjelmiin ja lähentymisohjelmiin perustuvaa taloudellista kehitystä yhteisön alueella. Artikkelissa on toisella tavalla ilmaistuna tarkistuksen 31 sisältö ja se on samalla perustamissopimuksen 103 artiklan 3 kohdan mukainen. Sitä vastoin neuvosto ei hyväksynyt muiden Euroopan parlamentin ehdottamien tarkistusten sisällyttämistä yhteiseen kantaansa: - koska ne edellyttäisivät asetuksen soveltamisalan ulottamista määriteltyä tavoitetta ja oikeudellista perustaa laajemmaksi (esimerkiksi erityisesti tarkistukset 16, 17 ja 22, jotka liittyvät koheesiorahaston jatkamiseen, tarkistukset 11 ja 32, joissa viitataan yhteisön rahoitustukeen tai tarkistukset 10 ja 63, joissa viitataan sellaisiin perustamissopimuksen tavoitteisiin, jotka eivät liity tähän nimenomaiseen asetukseen), - koska niiden yhteensovittaminen perustamissopimuksen menettelytapamääräysten kanssa saattaisi olla mahdotonta, silloin kun niissä pyritään muuttamaan perustamissopimuksen mukaisia toimielinten tehtäviä (esimerkiksi evoluutiolauseketta koskeva tarkistus 70 ja tarkistukset 26, 29 ja 30, jotka koskevat Euroopan parlamentille etukäteen annettavaa tietoa silloin, kun neuvosto asetuksen 5 artiklan 2 kohdan ja 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti aikoo kehottaa jäsenvaltiota mukauttamaan vakaus- ja lähestymisohjelmansa, - koska ne horjuttaisivat vakaus- ja lähentymisohjelmien kokonaisarvioinnin herkkää tasapainoa korostamalla liikaa talousanalyysin erityiskäsitteitä (esimerkiksi tarkistukset 4, 66, 67 ja 68, joissa viitataan erityisesti julkisen talouden investointeihin tai tarkistus 62, jossa viitataan erityisesti suhdannevakauteen). Komission muutettuun ehdotukseen varrattuna neuvoston yhteinen kanta sisältää vähäisten, erityisesti johdanto-osan kappaleiden sanamuotoa koskevien muutosten lisäksi erityisesti seuraavat muutokset: - yhteisessä kannassa vakaus- ja lähentymisohjelmat on toimitettava 1 päivään maaliskuuta 1999 mennessä (1 päivän tammikuuta 1999 sijasta) (ks. yhteisen kannan 4 artiklan 1 kohta ja 8 artiklan 1 kohta); näin jäsenvaltioille annetaan enemmän aikaa valmistautua ohjelmiensa toimittamiseen, - siihen on lisätty maininta, että vakaus- ja lähentymisohjelmat ovat oleellinen perusta hintavakaudelle ja työpaikkoja luovalle voimakkaalle kestävälle kasvulle, - siitä on poistettu komission muutetussa ehdotuksessa ollut vaatimus (ehdotuksen 3 artiklan 2 kohdan e alakohta ja 7 artiklan 2 kohdan e alakohta), että jäsenvaltioiden on sisällytettävä vakaus- ja lähentymisohjelmiinsa tieto sitoumuksestaan ryhtyä tarpeellisiin lisätoimiin ehkäistäkseen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteista poikkeamisen; mainittuun sitoumukseen viitataan Eurooppa-neuvoston vakaus- ja kasvusopimusta koskevassa päätöslauselmassa, - siinä täsmennetään, että neuvosto seuraa osallistumattomien jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa niiden lähentymisohjelman tavoitteiden pohjalta erityisesti varmistaakseen, että niiden politiikoilla tähdätään vakauteen, ja näin vältetään reaalisten valuuttakurssien vääristymät ja nimellisten valuuttakurssien liialliset vaihtelut (ks. 10 artiklan 1 kohta ja yhteisen kannan vastaavat johdanto-osan kappaleet 10 ja 11). IV PÄÄTELMÄT Neuvosto katsoo, että - sen yhteinen kanta vastaa täysin Dublinissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämää kehotusta valmistella erityinen asetus jäsenvaltioiden julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan tehostamisesta luomalla asianmukainen ennakkovaroitusjärjestelmä, joka olisi osa vakaus- ja kasvusopimusta, - yhteisessä kannassa otetaan huomioon Euroopan parlamentin antama lausunto ja siihen sisältyy useita huomattavia yksittäisiä lausunnossa ehdotettuja tarkistuksia, - yhteiseen kantaan sisältyvät muutokset eivät ole komission muutettuun ehdotukseen verrattuna luonteeltaan sisällöllisiä ja ne helpottavat asetuksen tulkintaa ja täytäntöönpanoa. (1) Pöytäkirjassa N:o 11 olevan 5 artiklan mukaan velvoite ei koske Yhdistynyttä kuningaskuntaa paitsi siinä tapauksessa, että se siirtyy kolmanteen vaiheeseen; 109 e artiklan 4 kohdan mukainen velvoite pyrkiä välttämään liiallista alijäämää koskee edelleenkin Yhdistynyttä kuningaskuntaa.