KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE neuvoston direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan mukaisesti /* COM/2013/0283 final */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE neuvoston direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan mukaisesti 1. Taustaa Neuvosto voi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (jäljempänä ”alv-direktiivi”) 395 artiklan mukaisesti antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta jäsenvaltiolle luvan soveltaa mainitun direktiivin säännöksistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten tai veron kiertämisen estämiseksi. Koska kyseisellä menettelyllä vahvistetaan poikkeuksia alv:hen sovellettaviin yleisiin periaatteisiin, kyseisten poikkeusten olisi Euroopan unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oltava soveltamisalaltaan rajoitettuja ja oikeasuhtaisia. Saksa on hakenut kirjeessään, jonka komissio on kirjannut vastaanotetuksi 1. maaliskuuta 2013, lupaa jatkaa alv-direktiivin 193 artiklasta poikkeavan toimenpiteen soveltamista. Komissio antoi mainitun direktiivin 395 artiklan 2 kohdan mukaisesti Saksan pyynnön tiedoksi muille jäsenvaltioille 25. huhtikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä. Komissio ilmoitti Saksalle 26. huhtikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki pyynnön arvioimiseksi tarvitsemansa tiedot. Saksa hakee lupaa saada jatkaa käännetyn verovelvollisuuden soveltamista matkapuhelimiin ja integroituihin piireihin, joille sille on aiemmin myönnetty poikkeus marraskuussa 2010[1]. Saksan poikkeusta, jonka jatkamista nyt haetaan, olisi tarkasteltava Yhdistyneelle kuningaskunnalle aiemmin myönnettyä poikkeusta vastaan. Huhtikuussa 2007 Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettiin poikkeus, jonka mukaan se voi soveltaa käännettyä verovelvollisuutta matkapuhelimiin ja integroituihin piireihin[2]. Toimenpiteen voimassaoloa rajoitettiin siten, että sen viimeinen voimassaolopäivä oli 30. huhtikuuta 2009. Sittemmin voimassaoloaikaa jatkettiin 30. huhtikuuta 2011 asti[3]. Tämän määräajan jatkamisen jälkeen Saksa pyysi vastaavanlaista poikkeusta kirjeessään, jonka komissio kirjasi vastaanotetuksi 23. joulukuuta 2009. Tämä johti lopulta edellä mainitun poikkeuksen myöntämiseen marraskuussa 2010. Asiaa koskevassa neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä annettiin samaan aikaan Italialle ja Itävallalle lupa soveltaa samanlaista poikkeavaa toimenpidettä, joka koskee matkapuhelimia ja integroituja piirejä, koska näissä jäsenvaltioissa esiintyi petoksia näillä aloilla. Samalla päätöksellä Yhdistyneen kuningaskunnan poikkeavaa toimenpidettä myös jatkettiin uudelleen sillä seurauksella, että kaikkia asianomaisia jäsenvaltioita koskevien lupien voimassaolo päättyisi samana päivänä eli 31. joulukuuta 2013. Tämän lisäksi Alankomaat pyysi lokakuussa 2012 muun muassa matkapuhelimia ja integroituja piirejä koskevaa samanlaista poikkeusta, ja se hyväksyi, että tämänkin poikkeuksen voimassaolo päättyisi 31. joulukuuta 2013, jotta alv-petoksiin voitaisiin tulevaisuudessa puuttua vaihtoehtoisella ja yhdenmukaisemmalla tavalla[4]. On myös korostettava, ettei Saksalle marraskuussa 2010 myönnetty poikkeus ollut tarkoitettukaan pitkän aikavälin toimenpiteeksi. Onkin syytä muistaa, että neuvostossa hiljattain käydyissä neuvotteluissa, joissa käsiteltiin samantyyppisiä poikkeuksia, monet jäsenvaltiot ilmaisivat huolestuneisuutensa painottaen, että jokainen poikkeus erinä maksettavaan veroon perustuvasta järjestelmästä ei saa olla muuta kuin viimeinen keino ja kiireellinen toimenpide sellaisissa tapauksissa, joissa on näyttöä petoksista, ja että on annettava takeet myönnettävän poikkeuksen välttämättömyydestä ja poikkeuksellisesta luonteesta sekä toimenpiteen kestosta ja poikkeuksen piiriin kuuluvien tuotteiden erityisluonteesta. Kyseiset jäsenvaltiot huomauttivat myös, että käännettyyn verovelvollisuuteen liittyy aina se riski, että petollinen toiminta siirtyy muihin jäsenvaltioihin, ja muistuttivat siitä, ettei käännettyä verovelvollisuutta saa käyttää järjestelmällisesti keinona, jolla paikataan jäsenvaltion veroviranomaisten harjoittaman valvonnan puutteita. 2. Käännetty verovelvollisuus Alv-direktiivin 193 artiklan mukaan arvonlisäveron maksamisvelvollisuus kuuluu tavaran luovuttavalle tai palvelun suorittavalle verovelvolliselle. Käännetyn verovelvollisuuden tarkoituksena on siirtää kyseinen maksamisvelvollisuus verovelvolliselle, jolle tavarat luovutetaan tai palvelu suoritetaan. Missing trader -petos tapahtuu, kun toimijat tuotteensa myytyään jättävät alv:n maksamatta veroviranomaisille. Näiden toimijoiden asiakkailla on kuitenkin oikeus saada verovähennys, koska niillä on hallussaan pätevä lasku. Kaikkein aggressiivisimmillaan tällaisissa veropetostapauksissa samat tavarat luovutetaan tai samat palvelut suoritetaan niin sanotussa karusellijärjestelmässä (jossa tavaroilla tai palveluilla käydään kauppaa jäsenvaltioiden välillä) useita kertoja ilman, että veroviranomaisille maksetaan alv:tä. Kun tällaisissa tapauksissa henkilö, jolle tavarat luovutetaan tai palvelut suoritetaan, nimetään arvonlisäverovelvolliseksi, käännetyn verovelvollisuuden on todettu poistavan mahdollisuuden tällaiseen veropetokseen. 3. Pyyntö Saksa pyytää alv-direktiivin 395 artiklan nojalla, että neuvosto päättää komission ehdotuksen pohjalta antaa Saksalle luvan jatkaa 193 artiklasta poikkeavaa erityistoimenpidettä, joka koskee käännetyn verovelvollisuuden soveltamista matkapuhelimiin ja integroituihin piireihin, kuten mikroprosessoreihin ja keskusyksiköihin, ennen kuin ne asennetaan loppukäyttäjille tarkoitettuihin tuotteisiin. 4. Komission kanta Kun komissio vastaanottaa alv-direktiivin 395 artiklan mukaisia hakemuksia, se tarkastelee niitä sen varmistamiseksi, että niiden hyväksymistä koskevat perusedellytykset täyttyvät, toisin sanoen että ehdotettu erityistoimenpide yksinkertaistaa verovelvollisia ja/tai verohallintoa koskevia menettelyjä tai että ehdotuksella estetään tietyntyyppisiä veropetoksia tai veron kiertämistä. Tällaisissa tapauksissa komissio on aina noudattanut varovaista lähestymistapaa varmistaakseen, etteivät poikkeukset heikennä yleisen alv-järjestelmän toimintaa ja että ne ovat soveltamisalaltaan rajallisia sekä tarpeellisia ja oikeasuhteisia. Kuten edellä mainittiin, Saksalle marraskuussa 2010 myönnetyn poikkeavan toimenpiteen ei koskaan ollut tarkoitus olla pitkän aikavälin ratkaisu, vaan sen tarkoituksena oli antaa Saksalle mahdollisuus ottaa käyttöön muita tavanomaisia petostentorjuntatoimenpiteitä tällä alalla. Tässä yhteydessä otettiin käyttöön automaattinen arviointimekanismi, joka liittyy tiettyihin alv:n ilmoitusvelvollisuuksiin. Saksan pyynnön mukaan petokset ovat sen seurauksena loppuneet tai ne ovat ainakin siirtyneet muille aloille, joilla tiivis seuranta olisi riittävä riskien hallintakeino. Näin ollen ei ole mitään erityistä syytä, miksi Saksan olisi voitava soveltaa käännettyä verovelvollisuutta kyseessä olevalla matkapuhelimien ja integroitujen piirien erityisalalla pitempään kuin sen ajanjakson loppuun, johon asti sille on jo annettu lupa tukeutua tähän poikkeukseen alv-direktiivin 193 artiklasta, eli 31. joulukuuta 2013 jälkeen. Se, että poikkeuspyyntöjä esitettiin useita sen jälkeen, kun Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettiin poikkeus, on myös selvä merkki siitä, että petokset näillä aloilla ovat siirtyneet jäsenvaltioiden kesken (Yhdistynyt kuningaskunta, Itävalta, Saksa, Italia ja Alankomaat). Sen vuoksi on nyt selkeästi todettu, että ensimmäinen poikkeus on vaikuttanut kielteisesti petoksiin muissa jäsenvaltioissa ja sillä on näin ollen kielteisiä vaikutuksia koko sisämarkkinoihin. Lisäksi, kun uudessa jäsenvaltiossa esiintyy tämäntyyppisiä petoksia eikä mekanismia nopeaan reagointiin ole[5], jäsenvaltion on nykyisessä poikkeusmenettelyssä odotettava useita kuukausia vastaavanlaisen poikkeuksen myöntämistä, mikä vielä pahentaa sille aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia. Nämä sivuvaikutukset ovat paljon aiempaa arvioitua merkittävämpiä. Samalla kuitenkin se, että kaikkien näiden poikkeusten voimassaolo päättyy samana päivänä, mahdollistaa EU:n laajuisesti sovittavan ratkaisun. 5. Päätelmät Edellä mainittujen tekijöiden perusteella komissio vastustaa Saksan hakemusta. [1] Neuvoston täytäntöönpanopäätös 2010/710/EU, annettu 22 päivänä marraskuuta 2010, luvan antamisesta Saksalle, Italialle ja Itävallalle ottaa käyttöön direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide ja päätöksen 2007/250/EY muuttamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle annetun luvan voimassaoloajan pidentämiseksi (EUVL L 309, 25.11.2010, s. 5). [2] Neuvoston päätös 2007/250/EY, tehty 16 päivänä huhtikuuta 2007, luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle ottaa käyttöön yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide (EUVL L 109, 26.4.2007, s. 42). [3] Neuvoston päätös, tehty 5 päivänä toukokuuta 2009, luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle ottaa käyttöön yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide tehdyn päätöksen 2007/250/EY muuttamisesta (EUVL L 148, 11.6.2009, s. 14). [4] Neuvoston täytäntöönpanopäätös, annettu 5 päivänä maaliskuuta 2013, luvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä (EUVL L 64, 7.3.2013, s. 4). [5] Sellaisia, joita ehdotetaan asiakirjassa COM (2012) 428, 31.7.2012.