FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/24

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2014/C 260/15

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

MUUTOSHAKEMUS

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

9 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUUTOSHAKEMUS

”BEAUFORT”

EY-nro: FR-PDO-0317-01097 – 22.2.2013

SMM ( ) SAN ( X )

1. Eritelmän kohta/kohdat, jota/joita muutos koskee

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

—

☒

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

2. Muutoksen/muutosten tyyppi

—

☒

—

☐

—

☐

—

☐

3. Muutos/muutokset:

Tuotteen kuvaus

Juoksettamisvaiheet, keittäminen ja puristaminen, jotka eivät vaikuta tuotteen ulkonäköön, käsitellään kohdassa ”Tuotantomenetelmä”. Rasva- ja kuiva-ainepitoisuuksiin liittyvät ohjearvot ilmoitetaan prosenttilukuina (joista ensimmäinen lasketaan tuotteen täysin kuivuttua ja toinen tuotteen kypsyttyä).

Kokonaisen juuston tunnistamismerkinnät määrittävä kappale on siirretty juustojen tunnistamismerkintöihin liittyvän eritelmän kohtaan 4.4. Kohdan muuttaminen ei vaikuta sisältöön ja tekee kohdasta ymmärrettävämmän.

Maantieteellinen alue

Maantieteelliseen alueen kuvausta on muutettu yksityiskohtaisemmaksi.

Ainoa korjaus koskee ”Les Contamines-Montjoie” -kuntaa, jonka vuoristoniityt on luetteloitu maa-aluerekisteriin.

Maantieteellisen alueen kartta on liitteenä.

Alkuperätodisteet

Kohta ”Tekijät, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta” on konsolidoitu kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehityksen perusteella sisällyttämällä siihen erityisesti ilmoitus- ja rekisteröintivelvoitteet tuotteen jäljitettävyyden ja tuotanto-olojen seurannan varmistamiseksi.

Alkuperänimityksen (SAN) ”Beaufort” eritelmien valvonta hoidetaan valvontaelimen laatiman valvontasuunnitelman mukaan.

Tähän kohtaan on lisäksi tehty useiden rekistereitä ja ilmoitusasiakirjoja koskevien määräysten lisäyksiä ja täydennyksiä juustojen jäljitettävyyden varmistamiseksi.

Toimijoiden tunnistaminen:

Kappaleessa täsmennetään tiedot, joiden avulla toimijat voidaan yksilöidä.

Jokaisen nykyistä eritelmää toteuttavan toimijan pitää esittää toimintaselvitys. Toimintaselvitys toimitetaan ryhmälle ennen valtuuksien saamista, ja sen pitää noudattaa toimivaltaisen viraston (l’Institut National de l’Origine et de la Qualité) johtajan määrittämää vakiomuotoa.

Tuotanto-olosuhteiden valvonta:

Useita tuotanto-olosuhteita käsitteleviä kappaleita on lisätty, jotta voidaan varmistaa juustojen jäljitettävyys ja määrittää asiakirjojen yksityiskohdat:

— täydennyksiä ja lisäyksiä ilmoitusvelvoitteita koskeviin määräyksiin,

— täydennyksiä ja lisäyksiä rekisterien pitoon ja erilaisia valvonta-asiakirjoja koskeviin määräyksiin,

— lisäyksiä valvontakeinoja koskeviin määräyksiin.

Jäljitettävyyteen ja ilmoitusvelvoitteisiin liittyvät lisätiedot, joita tarvitaan tuotannon raportoinnissa ja valvonnassa, on lisätty eritelmään.

Tuotteiden tunnistetiedot:

Kappale on muotoiltu uudelleen ja sitä on täydennetty, kaseiinilaattoihin liittyvät määräykset on koottu yhteen kappaleeseen.

”Kaikki Beaufort-nimellä markkinoille tarkoitetut juustot merkitään soikion muotoisella sinikaseiinilaatalla. Laatta on pidemmältä halkaisijaltaan 100 mm ja lyhyemmältä 55 mm. Se kiinnitetään jokaisen juustotahkon pohjaan ensimmäisen puristusvaiheen aikana, ja sen pitää sisältää mustalla tekstillä seuraavat tiedot:

— sana France,

— sana ’Beaufort’,

— juustonvalmistajan tunniste,

— valmistuskuukausi ja -vuosi numeroina.

Sinikaseiinilaatan kummallakin puolella pitää olla valmistuspäivä ja -kuukausi, joiden pitää olla luettavissa vähimmäiskypsytysajan loppuun asti.

Vain ryhmällä on valtuudet toimittaa sinikaseiinilaattoja toimijoille. Jakelu toteutetaan kuukausittain tai juuri ennen kesäkauden valmistuksen alkamista.

Niiden toimijoiden, jotka ovat keskeyttäneet tuotannon tai joiden valtuutus on loppunut, pitää palauttaa kaseiinilaatat ryhmälle.”

Näillä muutoksilla pyritään tarkentamaan kaseiinilaattojen sisältöä, niiden toimitusta ja käyttöoikeuden peruuttamista, sekä missä vaiheessa laattojen pitää olla luettavissa juustoista.

Tuotantomenetelmä

Tuotantomenetelmään liittyviä kappaleita on muokattu selkeyden ja luettavuuden lisäämiseksi. ”Karjan” määritelmää on täsmennetty. Sillä tarkoitetaan sekä lypsettävää että ummessa olevaa lypsykarjaa.

Ruokinta:

Ruokintaehtoja on tarkennettu erityisesti seuraavasti:

— Sokerijuurikasjätemassan käyttö ruokinnassa on kielletty. Tällainen ravinto saattaa huonontaa maidon makua, mikä vaikuttaa haitallisesti myös juuston makuun (voihappo).

— Kookos- ja palmuöljykakut on korvattu kurpitsan ja safronin siemenillä. Muutoksen tarkoituksena on öljykakkujen korvaaminen sellaisilla öljykasvipohjaisilla sivutuotteilla, joilla on hyvä ravintoarvo.

— Lisäravinteiden koostumusta koskevat tekniset tiedot on määritelty uudelleen päivittämällä ajan tasalle tieteelliset lähteet (INRA), ja tietojen päivittämisessä käytetään tiheitä vertailujaksoja tavoitearvojen sijaan (PDIE, PDIN, UFL…).

— On annettu määräys, jonka mukaan juustonvalmistuksessa karjan maidosta yli jäävän heran saa käyttää kyseisen karjan ruokintaan talviaikana. Tämä on ravitsevuudeltaan hyödyllistä lisäravintoa talviajan ruokinnassa.

— On lisätty minimilaidunnusaikaan liittyvä määräys: lypsykarja laiduntaa lumen sulamisesta, heti kun maan kantavuus sen sallii, niin pitkään kuin sääolot, maan kantavuus ja nurmen riittäminen sen mahdollistavat.

— On lisätty siirtymäruokintajaksoon liittyviä tarkennuksia. Talviajan ja laidunnusajan välillä on hyväksyttyä käyttää siirtymäruokintaa enintään 30 päivän ajan vuodessa, aiempien kevään ja syksyn 15 päivän jaksojen sijaan, jolloin perusravinto koostuu sekä laidunruohosta ja heinästä. Tämän muutoksen ansiosta voidaan siirtyä talviajan ruokinnasta kesäajan ruokintaan suunnitellusti ja myös ilmastolliset epävarmuustekijät huomioiden.

Lypsy:

On annettu täsmennyksiä, jotka kieltävät tiettyjen tuotteiden käytön utareiden hoidossa, sekä epäilyttävien desinfiointiaineiden käytön lypsykoneiden puhdistuksessa. Nämä muutokset kieltävät haihtuviin aromaattisiin öljyihin pohjautuvien tuotteiden käytön, koska ne saattavat vaikuttaa haitallisesti juuston makuun. Lypsykoneiden puhdistukseen liittyvät määräykset poistavat epäselvyydet sen osalta, onko mahdollista ajoittain käyttää desinfioivia pesuaineita.

Maidon käsittely:

Beaufort-juuston valmistukseen käytettäviin raaka-aineisiin liittyviä vaatimuksia on tarkennettu seuraavasti:

— Termit ”raaka” ja ”juoksetettu”, jotka eivät liity tähän valmistusprosessin vaiheeseen on siirretty kappaleen toiseen kohtaan. Kappaleen muokkaus lisää ymmärrettävyyttä ja täsmentää maidon varastointiehtoja ja varastointiaikaa.

— On annettu tarkennuksia jäähdytetyn ja lämpimän maidon käsittelystä, sillä Beaufort-alkuperäisnimitystä kantavan juuston erityisominaisuus on, että juoksettamisessa käytettävästä maidosta kaikki tai puolet on lämmintä. Jos juustonvalmistukseen saadaan uutta maitoa vain kerran päivässä ja jos käytetään sekä jäähdytettyä että lämmintä maitoa kahdesta eri lypsystä, suurempi maitoerä saa olla korkeintaan 135 prosenttia toisen lypsyn maitomäärästä.

— Aiempaa ohjetta kahden tunnin aikarajasta, jonka kuluessa maito pitäisi lypsyn jälkeen hakea, on vaikea valvoa. Tämä on korvattu määrittämällä maidon juoksettamiselle helposti valvottavissa oleva enimmäisaika, mikä varmistaa sen, että meijeriin saapunut lämmin maito juoksetetaan nopeasti. Aamuvalmistukseen käytettävä maito pitää juoksettaa ennen klo 12.00, ja iltavalmistukseen käytettävä ennen klo 23.00.

— On annettu tarkennuksia maidon enimmäismäärästä ”chalet d’alpage” ‐luonnehdinnan piiriin kuuluvissa Beaufort-juustoissa. Erityisissä ”chalet d’alpage” ‐luonnehdintaa käyttävissä erityisissä tuotanto-oloissa tuotetut Beaufort-juustot valmistetaan hyvin pian lypsyn jälkeen. Enintään 15 prosenttia siitä maidon kokonaismäärästä, joka on saatu saman päivän kahdesta lypsystä, voidaan siirtää jäähdytyksen jälkeen seuraavaan valmistuserään. ”Alpage”-tuotannossa pienen maitomäärän siirtäminen seuraavaan päivään on yleinen ja perinteinen tapa, jolla tasapainotetaan illan ja seuraavan aamun valmistusmääriä. Määräys sallii tämän perinteisen käytännön niissä puitteissa, että kahdesta lypsystä saadun maidon kokonaismäärästä korkeintaan 15 prosenttia on siirrettyä ja että juustoa valmistetaan edelleen vaaditut kaksi kertaa päivässä.

— Koska hapatteen ja juoksetteen valmistaminen kuuluu luokituksen erityispiirteisiin (heraan lisättyä juoksutetta käytetään sekä maitopohjaisten hapatteiden viljelyssä että juoksutteen valmistuksessa), kaupallisen juoksetteen käyttöä rajoitetaan tarpeen mukaan (säiliössä saostunutta maitoa saa olla korkeintaan 30 %).

Valmistusmenetelmä:

Kappaletta on muokattu luettavammaksi siten, että valmistusvaiheet esitetään järjestyksessä. Kappaleessa annetaan maidon määrittelyyn termit ”raaka ja täysi”. Käsitettä ”keittäminen” on tarkennettu.

Puristuksen kestoksi on määritetty vähintään 15 tuntia.

Kypsyttäminen:

Kappaletta on muokattu siten, että kypsytysvaiheen lämpötilojen vaihtelua koskevat määräykset otetaan paremmin huomioon. Kosteuden mittaukseen liittyvä määräys on poistettu. Kyseinen mittaus ei ole enää tarpeen, koska sen korvaa vaatimus siitä, että valmistuksen jälkeen juustolla pitää olla kittipintainen kuori.

Kittikypsytys voidaan toteuttaa kahdella tavalla:

— Juuston pintaan hierotaan ensin karkeaa suolaa, minkä jälkeen juustoa hierotaan ”kittimäiseksi” kutsutulla suolaliuoksella, jota on käytetty aiempien ”kittikypsytettyjen” juustojen hieromiseen.

— Joka kerta kun juusto käännetään, pinta kostutetaan upposuolaamalla ja hieromalla suolaliuoksella.

Tämän vaiheen jälkeen käsittelyä toistetaan vähintään kerran viikossa, kunnes juustolla on kuori.

Juustojen koon vuoksi kypsytys on mekanisoitu. Mekanisoinnin vuoksi lähes kaikki valmistamot ovat lopettaneet juustojen karkeasuolauksen ja siirtyneet upposuolauksen käyttöön. Analyysien mukaan suolapitoisuudet ovat pysyneet lähes samoina. Muut muutokset liittyvät virheellisiin sanamuotoihin eivätkä vaikuta valmistuskäytäntöihin.

Merkinnät

On annettu vaatimus Euroopan unionin SAN-tunnuksen merkitsemisestä.

Kansalliset vaatimukset

Kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehityksen vuoksi kohta ”Kansalliset vaatimukset” esitetään taulukkona, jossa luetteloidaan tärkeimmät tarkastusta vaativat asiat, niiden viitetiedot ja arviointimenetelmät.

Muuta

Juustojen analyyttinen ja aistinvarainen tarkastus: On annettu määräyksiä tuotteiden analyyttisestä ja aistinvaraisesta tarkastuksesta.

Tarkastusten sisältöön liittyvät viitteet: Kyseisen kappaleen on päivittänyt SAN-tuotteen valvonnasta vastaava varmennuselin.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (3)

”BEAUFORT”

EY-nro: FR-PDO-0317-01097 – 22.2.2013

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi

”Beaufort”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotetyyppi

Luokka 1.3 Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Beaufort-juusto valmistetaan yksinomaan tuoreesta lehmän täysmaidosta käyttämällä puristus-keittämismenetelmää. Juuston pinta upposuolataan suolaliuoksessa, ja sitä kypsennetään vähintään 5 kuukautta.

Juuston sisus on notkeaa ja täyteläistä, sen väri vaihtelee luonnonvalkeasta vaaleankeltaiseen ja siinä voi olla joitakin pieniä horisontaalisia halkeamia ja muutamia pieniä reikiä. Juustotahkot ovat litteitä ja koverapohjaisia, painoltaan 20–70 kg, halkaisijaltaan 35–75 cm ja korkeudeltaan 11–16 cm. Juuston kuori on kiiltävä, sileä ja kiinteä, ja sen väri vaihtelee yhtenäisen keltaisesta ruskeaan. Juuston vähimmäisrasvapitoisuus on täydellisen kuivauksen jälkeen 48 prosenttia ja kypsytetyn tuotteen kuiva-ainepitoisuus on vähintään 61 prosenttia.

Jokaiseen Beaufort-nimellä myytävään juustoon kiinnitetään sininen ellipsin muotoinen kaseiinilaatta, johon on elintarvikevärillä kirjoitettu jäljitettävyystiedot. ”Chalet d’alpage” -luonnehdinnan mukaisissa erityisolosuhteissa valmistetuissa Beaufort-juustoissa pitää olla sinisen kaseiinilaatan lisäksi punainen suorakaiteen muotoinen kaseiinilaatta juustotahkon vastakkaisella puolella.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

Beaufort-juuston valmistuksessa saa käyttää vain paikallisiin Tarine- (toiselta nimeltään Tarentaise) ja Abondance-rotuihin kuuluvien, kantakirjan pääosaston kriteerit täyttävien tai sellaisten lehmien maitoa, jotka voi tunnistaa hyväksyttyjen fenotyyppisten ominaisuuksiensa perusteella.

Beaufort-juuston valmistukseen käytettävät raaka-aineet ovat seuraavat:

— raaka täysmaito — voi olla joko viimeisimmästä lypsystä, jäähdyttämätöntä, — tai voi olla kahdesta viimeisimmästä lypsystä saadun maidon sekoitus, jos viimeistä edellisestä lypsystä on kulunut korkeintaan 20 tuntia. Aiemman lypsyn maito saa olla jäähdytetty, viimeisimmän lypsyn maito on jäähdyttämätöntä,

— heraan lisättävä juoksute, joka on uutettu liottamalla juoksutusmahan mikrobeista. Mikäli on tarpeen, kaupallista juoksutetta voidaan käyttää korkeintaan 30 prosenttia säiliössä saostuvan maidon määrästä,

— termofiiliset hapatteet, jotka koostuvat pääosin maitohappobakteereista. Heraan lisättyä juoksutetta käytetään sekä hapatteiden viljelyyn että juoksutteen valmistukseen,

— ensimmäisessä 20–24 tuntia kestävässä upposuolauksessa käytetyn suolaliuoksen suola ja myöhemmin kypsytysvaiheen karkeasuola tai suolaliuos.

Beaufort-juuston valmistuksessa ei saa käyttää mitään muita tuotteita.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

Karjan ruokinta vaihtelee vuoden aikana seuraavasti:

— Talviaikaan keskimäärin vähintään 13 kg heinää päivässä lehmää kohti, mihin voi lisätä 3 kg kuivattua jauhettua alfalfaa. Lypsykarjalle annettavien täydennysrehujen keskimääräinen osuus voi olla enintään 1/3 perusannoksen painosta. Rehuseokset ovat energiapitoisia runsasproteiinisia rehuja ja väkirehuja, joissa typpipitoisia aineita on 16 prosenttia. Rehuseoksissa on käytettävä määriteltyjä lajeja ja geneettisesti muuntelemattomia lajikkeita, ja niillä on oltava seuraavat tekniset ominaisuudet: 0,89 UFL/kg, 95 g PDIN ja 125 g PDIE.

— Laiduntamiskausi: lypsykarja laiduntaa lumen sulamisesta alkaen, heti kun maa kantaa, siihen asti kuin sääolosuhteet, maan kantavuus ja ruohon riittävyys sen sallii. Laaksolaitumilla lypsykarjalle annettavien täydentävien rehujen osuus vastaa talvikauden täydennysrehujen määriä, ja on keskimäärin 2,5 kg/päivä/lypsylehmä. Vuoristoniityillä täydentäviä rehuja saa antaa korkeintaan 1,5 kg/päivä/lypsylehmä, ja ennen 1. elokuuta täydennysrehu koostuu pelkästään viljasta.

— Talvi- ja laidunnuskausien välillä sallitaan vuosittainen yhteensä korkeintaan 30 päivän siirtymäaika, jolloin perusravinto saa koostua sekä laidunruohosta ja heinästä. Alueen ulkopuolelta tulevaa rehua käytetään vain täydentävänä lisänä. Vähintään 75 prosentin lypsykarjan tarvitsemasta heinästä ja laidunrehusta on tultava kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta, jotta vähintään 75 prosentin maidontuotannosta voidaan katsoa perustuvan kyseiseltä alueelta peräisin olevaan rehuun. Vähintään 20 prosentin lypsylehmien ruokintaan vuosittain käytettävästä heinästä pitää olla peräisin kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta. Karjaa laidunnetaan niityillä perinteiseen tapaan, jolloin laitumille levittyy karjanlantaa. Puhdistamolietteen tai siitä johdettujen tuotteiden levittäminen maahan on kiellettyä kaikilla Beaufort-juuston tuotantoon käytetyillä niityillä ja laitumilla.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidon tuotannon, juuston valmistuksen ja vähintään 5 kuukautta kestävän kypsytyksen on tapahduttava kyseisellä maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

Kun juusto saatetaan myyntiin esipakkaamisen jälkeen, paloissa on oltava nimitykselle tunnusomaista kuorta, josta ”kittimäisen” pinnan voi kuitenkin poistaa. Kun juustoa myydään raastettuna, Beaufort-nimitystä ei saa käyttää.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Beaufort-tunnuksella varustettujen juustojen merkinnän pitää sisältää:

— nimi kirjaimin, joiden koko on vähintään kaksi kolmasosaa etiketin muissa tiedoissa käytetystä suurimmasta kirjasinkoosta

— Euroopan unionin SAN-tunnus.

Kaikkien muiden luonnehdintojen tai muiden mainintojen liittäminen kyseiseen suojattuun alkuperänimitykseen etiketeissä, mainonnassa, kauppalaskuissa ja muissa asiakirjoissa on kiellettyä, lukuun ottamatta:

— kaupallisia tuotemerkkejä tai erityisiä tavaramerkkejä,

— ilmaisuja: ”été” (”kesä”) ja ”chalet d’alpage” (”vuoristomaja”), joiden käyttö sallitaan seuraavin edellytyksin:

”Été”-luonnehdinta on varattu kesä–lokakuussa valmistetuille juustoille, joissa käytetty maito on peräisin vuoristoniityillä laiduntaneesta karjasta.

”Chalet d’Alpage” -luonnehdinta on varattu kesä–lokakuussa valmistetuille juustoille, jotka on valmistettu perinteisin menetelmin eli kahdesti päivässä vähintään 1 500 metrin korkeudessa olevissa tuotantotiloissa, joissa on käytetty yksinomaan yhden lypsykarjan tuottamaa maitoa.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Beaufort-tuotantoalue kattaa osan korkeista vuoristoalueista Savoijin departementissa ja siihen kuuluu joitakin kuntia Beaufortainin, Val d’Arlyn, Tarentaisen ja Mauriennen alueilta sekä naapurialueita Haute Savoijista.

Maito tuotetaan ja juustot jalostetaan ja kypsytetään seuraavat kunnat käsittävällä maantieteellisellä alueella:

Savoijin departementti

Albertvillen arrondissementti:

Kokonaisuudessaan mukaan lasketut kantonit: Aime, Beaufort, Bourg-Saint-Maurice, Bozel, Moûtiers.

Osittain mukaan lasketut kantonit:

Uginen kantoni: La Giettaz, Flumet, Notre-Dame-de-Bellecombe, Crest-Voland, Cohennoz, Saint-Nicolas-la-Chapelle.

Eteläisen Albertvillen kantoni: Rognaix, La Bâthie, Cevins, Saint-Paul-sur-Isère, Esserts-Blay, Tours-en-Savoie.

Seuraava kunta osittain: Albertvillestä maa-aluerekisteriin merkityistä alueista E2, E3 ja E4.

Saint-Jean-de-Mauriennen arrondissementti:

Kokonaisuudessaan mukaan lasketut kantonit: La Chambre, Lanslebourg-Mont-Cenis, Modane, Saint-Jean-de-Maurienne, Saint-Michel-de-Maurienne.

Osittain mukaan lasketut kantonit: Aiguebellen kantoni: Montsapey.

Haute-Savoijin departementti:

Bonnevillen arrondissementti:

Osittain mukaan lasketut kantonit:

Sallanchesin kantoni: Praz-sur-Arly.

Saint-Gervais-les-Bains’n kantoni: Seuraava kunta osittain: Les Contamines-Montjoie -kunnasta maa-aluerekisteriin merkityistä alueista D8 (osittain), E6, E7, E8 (osittain), F5 (osittain), F6 (osittain), F8 (osittain), F9, F10, F11, F12 ja F13.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Luontoon liittyvät tekijät:

Beaufort-nimitykseen liittyvään luonnonympäristöön kuuluu Alppien sisäosien vuoristot, joita ovat pääasiassa sisäosien kiteiset ja kompaktit vuoret, sekä Briançonnet’n alueen sedimenttikalliot sekä osittain uloimmat kiteiset vuoret, missä voi olla myös liuskekiven tyyppistä pehmeää sedimenttikiveä.

Pohjoiset ja eteläiset Alpit tarkasti määritellen kohtaavat alkuperäisnimitykseen liittyvällä maantieteellisellä alueella, missä pysyvät niityt muodostavat 95 prosenttia alan käyttämästä maa-alasta, mikä tuo seuraavia etuja:

— riittävän runsaiden sateiden (ei kuitenkaan liian runsaiden) ja paksuhkon maakerroksen vuoksi runsas riittävän ravitsevan rehun tuotanto lypsylehmien kasvatukseen,

— kuiviin niittyihin rinnastettavissa oleva kasvikunnan monimuotoisuus, runsas aromaattisten kasvien määrä.

Beaufort-alkuperäisnimitykseen liittyvä maantieteellinen alue, joka kattaa Beaufortainin ylängön, Tarentaisen ja Mauriennen laaksot ja osan Val d’Arlya, on tunnettu laajoista vuoristoniityistään (92 prosenttia Savoijin laidunalueista).

Ihmistyön osuus:

Vuoristoalueille on muodostunut ainutlaatuisia laiduntamiskäytäntöjä, joita ei harjoiteta samassa mittakaavassa muualla Alppien alueella. Tälle laiduntamistavalle on tyypillistä, että laidunkasvien lisäksi ravintoa täydennetään alempana laaksossa, toisilla rinteillä tai vuoristoniityillä kasvavilla kasveilla. Karja siirtyy sinne, missä kasvaa ruohoa, ja koska ihminen liikkuu vuorilla päivittäin karjan mukana, on mahdollista lypsää lehmät laitumella ja huolehtia nurmesta siten, että laitumet säilyvät luonnontilaisina.

1600-luvulta jatkunut laidunnustapa on kehittyessäänkin jäänyt uskolliseksi alkuperäisille menetelmille.

Kesäaikaan 100–110 päivää käytettäviä vuoristoalueita ovat:

— Suuret vuoret, joilla suurikin karja voi laiduntaa (50–150 lypsylehmää). Vuoristoon rakennettujen kuljetusväylien ansiosta, liikuteltavia lypsykoneita voi kuljettaa liikkuvan karjan luo, kun nämä siirtyvät 1 500 metristä 2 500 metriin kasvavan ruohon perässä. Laiduntava karja koostuu useammasta eri laumasta.

— Matalammat vuoret, joilla voi pitää yhden tilan karjan. Lypsy tehdään tilalla, vaikkakin tämä käytäntö on vähenemässä.

Maito (erityisesti isoilta vuorilta) voidaan jalostaa paikalla, mutta enimmäkseen maito kerätään laakson pohjalla ympäri vuoden toimiviin valmistustiloihin (85–90 % tuotannosta). Karja pidetään talvisin näissä laaksoissa. Kesäisin näillä karjasta tyhjentyneillä laakson laitumilla kasvatetaan heinää.

Laakson ja vuoriston välillä on ”pikku-vuoristo”, missä karja viettää jonkin verran aikaa talvi- ja kesäkausien välillä.

Tuotantoalueelle ominaista on karjankasvatusperinne, missä kasvatetut lehmät ovat joko Tarine- (toinen nimitys paikalliselle Tarentaise -rodulle) tai Abondance -rotuun kuuluvia. Erityisesti Tarine-rodun alkujuuret ovat Tarentaisen alueella. E. Quittet kuvasi rotua vuonna 1963 seuraavasti: ”Tarine-rodun lehmät ovat hyvin sitkeitä ja kestävät erittäin ankaria olosuhteita, koska ne laiduntavat kesäisin 1 500–2 000 metrin korkeudessa. Ne pysyvät pitkään hyväkuntoisina, vaikka ne poikivat säännöllisesti. Ne pystyvät hämmästyttävän hyvin hyödyntämään talvisin korsirehua ja tuottamaan silti hyväksyttäviä määriä maitoa. Tarine on erinomainen lypsyrotu, joka soveltuu erityisesti ankariin ilmastoihin.”

Beaufort eroaa muista puristetuista ja keitetyistä juustoista rasvaisuudellaan. 1600-luvun alussa alkanut puristus- ja keittämistekniikoiden käyttö on levinnyt kaikille vuoristoalueille Itä-Ranskassa. Beaufort-alueen paikallisväestölle tekniikka antoi mahdollisuuden käyttää kesäaikaan vuoristossa tuotettua suurta maitomäärää kaupallisiin tarkoituksiin talvikautena. Tämän lisäksi, tekniikassa on otettu huomioon ympäristön erityispiirteet (täysmaidon käyttö ja kylmässä kypsyttäminen).

5.2 Tuotteen erityisyys

Beaufort erottuu vielä nykyäänkin muista puristetuista keitetyistä juustoista erityisesti seuraavien seikkojen ansiosta:

— valmistus heti lypsyn jälkeen raa’asta täysmaidosta,

— valmistuksessa käytetään puusta valmistettua pyöreää muottia, Beaufort-rengasmuottia (cercle à Beaufort), joka antaa juustolle sen koverapohjaisen muodon,

— perinteiset jalostusmenettelyt (luonnollisten hapateviljelmien käyttö, pellavakankaan käyttö juustomuotin sisällä ja Beaufort-rengasmuotti, joka edellyttää kääntämistä puristuksen aikana), erityisesti juustovalmistajan viljelemien maitohappobakteerien lisääminen,

— juustomassa on lähes reiätöntä kylmässä kellarissa kypsytyksen vuoksi.

Aistinvaraisten ominaisuuksien näkökulmasta Beaufort on koostumukseltaan kiinteä mutta suussasulava, joka ei liimaudu kitalakeen. Aromit ovat moninaiset, mutta eivät liian terävät.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Aluetta kuvaavat erityispiirteet tarkoittavat samalla, että alueen kasvisto on runsaslajinen ja monipuolinen. Siellä ovat edustettuina kaikki vuoristoniittyinä hyödynnettävien nurmien ja nummien kasvisosiologiset ryhmät.

Näiden 250–300 lajia käsittävien nurmien äärimmäistä monipuolisuutta on käsitelty useissa tutkimuksissa: Dorioz co. (2000), Dorioz (1995), Inra (1994), Dorioz ja Van Oort (1991), Legros co. (1987), Dorioz (1995). Kasvien levinneisyydestä, kalliorinteiden kaltevuudesta ja maaperän laadusta riippuen yhden laidunnuspäivän aikana on tarjolla erittäin monipuolista laidunrehua.

Kyseinen erityisen maukas kasvisto on huomattavan aromaattista, mikä on yksi Beaufortin maulle tyypillinen ominaisuus (Dumont ja Adda (1978), Buchin co. (1999), Asselin co. (1999) teoksessa Dorioz co. (2000)).

Täydellisesti ympäristöön mukautettu vuoristolaiduntamisen menetelmä perustuu tämän runsaan kasvilajiston hyödyntämiseen paikallisten Tarine- ja Abondance-rotuisten lehmien laiduntamisessa. Lisäksi lämpimän maidon jalostamisessa on mahdollista säilyttää monipuoliseen kasvilajistoon liittyviä alkuperäisiä ominaisuuksia. Tällainen jalostus edellyttää, että rasvaa ei poisteta valmistuksen aikana ja että käytetään luonnollisia hapatteita. Kuperaa rengasmuottia käyttämällä voidaan mukautua vuoristoniityillä tuotettujen maitomäärien merkittäviin vaihteluihin, säilyttää juuston sisälämpötila puristamisvaiheessa ja pitää juuston muoto vakiona. Kylmässä kellarissa tapahtuva kypsytys, joka on juuston laadun kannalta olennainen vaihe, vastaa hyvin tuotantoalueiden ilmasto-oloja ja soveltuu täydellisesti rasvaisen juuston valmistukseen.

Kaikki nämä tuotanto- ja jalostuskäytännöt muodostavat tuotteen erityisominaisuuksiin sidoksissa olevan johdonmukaisen järjestelmän, jonka ansiosta kyseisen alueen erityislaatuiseen kasvistoon perustuva aromien moninaisuus ilmenee lopputuotteessa.

Eritelmän julkaisutiedot

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 (4) 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCBeaufort.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Katso alaviite 2.

(4) Katso alaviite 2.