[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 22.7.2009 KOM(2009) 385 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE Maitoalan markkinatilanne vuonna 2009 {SEK(2009) 1050} KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE Maitoalan markkinatilanne vuonna 2009 TOIMEKSIANTO: Kesäkuun Eurooppa-neuvoston päätelmissä todetaan: ”Eurooppa-neuvosto keskusteli maitomarkkinoiden nykyisestä tilanteesta. Se kehotti komissiota esittämään perusteellisen markkina-analyysin seuraavien kahden kuukauden kuluessa sekä mahdollisia vaihtoehtoja maitomarkkinoiden vakauttamiseksi ottaen samalla yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen tulokset huomioon.” Tausta: Maitoalan markkinatilanne on huonontunut dramaattisesti 12:n viime kuukauden aikana. Vuoden 2007 hintapiikin ja elintarvikkeiden yleisesti korkeiden hintojen jälkeen hinnat ovat pudonneet huomattavasti ja vaikuttaneet maitoalan tuottajien tuloihin. Meijeriin toimitetun maidon hinnat ovat laskeneet 30−40 sentin litrahinnasta 24 senttiin, joka on EU-27:n painotettu keskiarvo; monien tuottajien hinnat ovat 20−21 senttiä litralta tai vähemmän. Tämä on saanut aikaan huomattavaa levottomuutta maidontuottajien keskuudessa sekä monia mielenosoituksia. 1. Johdanto Tässä tiedonannossa kuvataan maitoalan uudistusprosessia yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) terveystarkastukseen asti ottaen huomioon, että Eurooppa-neuvosto on määritellyt sen tulokset tulevien toimenpiteiden tarkastelun perustaksi. Se sisältää analyysin EU:n markkinoiden ja kansainvälisten markkinoiden tilanteesta ja yhteenvedon komission toteuttamista markkinoiden tukitoimenpiteistä. Lisäksi siinä esitellään muut nykyisen lainsäädännön mukaisesti komission ja jäsenvaltioiden käytettävissä olevat välineet ja vaihtoehdot tulevaa toimintaa ja keskustelua varten. Sen liitteenä on komission yksiköiden valmisteluasiakirja, jossa on lisätietoja. 2. UUDISTUSPROSESSI 2.1. Agenda 2000 ja vuoden 2003 YMP:n uudistus Maitoalan uudistuksella on yleisen YMP:n uudistuksen mukaisesti pyritty tuotannon suurempaan markkinasuuntautuneisuuteen. Interventiotoimenpiteet määriteltiin siksi uudelleen, ja vähitellen ruvettiin soveltamaan alhaisempia interventiohintoja. Korvaukseksi maidontuottajille jaettiin viisi miljardia euroa tuotantoon liitettynä suorana tulotukena. Tuki on nyt irrotettu täysimääräisesti tuotannosta, ja siihen sovelletaan kansanterveyteen, eläinten hyvinvointiin ja ympäristöön liittyviä vaatimuksia (täydentävät ehdot). Lisäksi intervention määrää (yhteisön kiinteähintaiset ostot markkinoiden ylijäämästä) rajoitettiin 30 000 tonniin voita ja 109 000 tonniin rasvatonta maitojauhetta vuodessa. Komissio voi kuitenkin ostaa interventioon suurempia määriä, jos markkinatilanne sitä vaatii. Maitokiintiöitä lisättiin 1,5 prosentilla (enemmän ja nopeammin joitakin jäsenvaltioita varten), ja niiden soveltamista jatkettiin maaliskuun 31. päivään 2015 asti. Näiden toimenpiteiden tarkoituksena oli parantaa maitoalan kilpailukykyä, auttaa maidontuottajia varautumaan tuleviin haasteisiin kansainvälisissä puitteissa ja tukea heidän tulojaan suorien tukien avulla. 2.2. Terveystarkastus Terveystarkastuksesta annetun komission tiedonannon jälkeen ja ennen lopullisia terveystarkastusta koskevia päätöksiä neuvostossa oli kovia paineita lisätä tuotantomahdollisuuksia. Lopulta kiintiöitä lisättiin kahdella prosentilla. Terveystarkastuksen tulokset olivat osoitus vuodesta 1992 alkaen toteutettujen uudistusten johdonmukaisuudesta. Kiintiöt lakkautetaan vuonna 2015. Hallitun ja pehmeän asteittaisen käytöstäpoiston varmistamiseksi kiintiöitä lisätään yhdellä prosentilla joka vuosi vuodesta 2009 vuoteen 2013 asti, ja käyttöön otetaan täydentävä toimenpide (rasvakorjauksen vähentäminen), jolla myös lisätään tuotantomahdollisuuksia. Ihanteellisessa tapauksessa tämän pehmeän laskun pitäisi onnistua vähentämällä kiintiöiden arvoa, kunnes nolla saavutetaan 1. huhtikuuta 2015. Arvo on jo alhaalla tai lähellä nollaa monissa jäsenvaltioissa, joiden tuotanto alittaa niiden kiintiöt. Tuki maitoalan rakenneuudistukselle tunnustettiin YMP:n toisen pilarin puitteissa yhdeksi ensisijaisista tavoitteista. Sen ansiosta jäsenvaltiot voivat käyttää tuen mukauttamisesta saatavia lisävaroja tukeakseen maidontuottajia kiintiöiden loppumiseen valmistautumisessa. Lopuksi sovittiin, että komissio esittää markkinatilanteesta kaksi kertomusta, ensimmäisen ennen joulukuuta 2010 ja toisen ennen joulukuuta 2012, jotta voitaisiin nähdä, tarvitaanko pehmeän laskun varmistamiseksi täydentäviä toimenpiteitä – kiintiöjärjestelmän asteittaista käytöstäpoistoa kuitenkaan kyseenalaistamatta. 3. MARKKINATILANNE 3.1. Markkinatilanne heinäkuuhun 2009 asti EU:n maidontuotanto ei ole lisääntynyt, vaikka kiintiöitä on lisätty moneen otteeseen. Maidon kokonaistuotannon arvioidaan 31. maaliskuuta 2009 olevan 4,2 prosenttia kokonaiskiintiötä pienempi. Kysyntä on kuitenkin laskenut sekä EU:ssa että maailmanmarkkinoilla. EU:n kysynnän lasku kohdistui pääasiassa juuston kaltaisiin laatutuotteisiin, mikä on erityisen merkittävää, koska juuston valmistukseen käytetään yli 40 prosenttia EU:n maidosta. Maailmanmarkkinoilla on suurta vaihtelua, koska kaupattavat määrät ovat pienet suhteessa kokonaistuotantoon ja -kulutukseen. Maailmanmarkkinahinnat laskivat huomattavasti muiden toimittajien (Uusi-Seelanti, Australia, Argentiina, Brasilia ja viime aikoihin asti myös Yhdysvallat) tuotannon kasvun ja talouskriisiin liittyvän yleisen kysynnän laskun takia. Laskeneella kysynnällä EU:ssa ja maailmanmarkkinahintojen romahtamisella oli suora vaikutus EU:n markkinahintoihin. Sen takia maidon hinta on joissakin jäsenvaltioissa laskenut 21 senttiin litralta ja jopa sen alle (katso lisätietoja komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta). 3.2. EU:n hinnat Vuonna 2007 maailmanmarkkinahinnat nousivat huomattavasti yli EU:n interventiotasojen ja EU:n hinnat kipusivat ylös niiden mukaisesti. Vuoden 2008 toisella puoliskolla maailmanmarkkinahinnat laskivat heikon Yhdysvaltain dollarin tukemana alle EU:n interventiotasojen, ja EU:n hinnat putosivat taas niiden mukaisesti. Komissio sovelsi tukitoimenpiteitä, joilla estettiin EU:n hintoja laskemasta vielä enemmän. EU:n keskimääräinen raakamaidon hinta on aina ollut hieman korkeammalla kuin maidon tukihinnan maitoekvivalentti (ks. jäljempänä oleva kaavio). Interventiotason alentamisella on ollut vain vähän vaikutusta vuoden 2003 uudistuksen jälkeen, ja vuosina 2007−2008 hinnat nousivat huomattavasti. Nykyinen alhaisempi kysyntä aiheutti kuitenkin epätasapainoa markkinoilla, ja hinnat laskivat kohti maitoekvivalentin tukihintaa, joka on paljon alhaisempi kuin ennen vuoden 2003 uudistusta. [pic] Tuottajat voivat edelleen kattaa muuttuvat kustannuksensa nykyisellä EU:n maidon keskihinnalla, joka on noin 24 senttiä litralta mutta vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden kesken (ks. tiedot kansallisista hinnoista komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta). Koska rehua, lannoitteita ja muita tarvikkeita on saatettu ostaa vuoden alussa ja koska monilla alueilla on edelleen saatavilla ruohoa, tuottajat jatkavat maidon tuottamista voidakseen maksaa suuremman osuuden kiinteistä kustannuksistaan, joita monet tuottajat eivät pysty kokonaan kattamaan. 3.3. Kuluttajahinnat vastaan tuottajahinnat Perushyödykkeiden hinnannousu vuoden 2007 toisella puoliskolla aiheutti maidon tuottajahintojen nopeaa kasvua ja kuluttajahintojen vahvan nousun, joka oli huipussaan keväällä 2008. Sitä vastoin maito- ja maitotuotealan perushyödykkeiden hintojen jyrkkä lasku vuoden 2007 lopusta alkaen (-39 prosenttia voin, -49 prosenttia rasvattoman maitojauheen, -18 prosenttia juuston, -31 prosenttia maidon osalta) johti vain lievään, noin kahden prosentin laskuun maitotuotteiden kuluttajahinnoissa. Jos tilannetta tarkastellaan pidemmällä aikavälillä, on vieläkin hätkähdyttävämpää, ettei kuluttajahintoja ole mukautettu vapaasti tehtaalla -hintoihin: vaikka useimpien maitotuotteiden vapaasti tehtaalla -hinnat ovat nyt laskeneet hinnannousua edeltäneiden tasojen alapuolelle, maitotuotteiden kuluttajahinnat ovat pysyneet korkeina (yli 14 prosenttia korkeammalla ennen hintojen nousua). Siihen, miksi maidon kuluttajahinnat ovat pysyneet vakaina, vaikka raakamaidon hinta ja vapaasti tehtaalla -hinnat ovat laskeneet, voi olla monia syitä, koska maito on vain yksi maitotuotteiden kuluttajahinnan kustannuksista. Maidon kuluttajahintojen alaspäin tarkistamisen laajuus, viive ja epäsymmetrisyys – ilmiö on eräissä jäsenvaltioissa erityisen voimakas – osoittavat kuitenkin selvästi, että EU:n maitotuotteiden toimitusketju ei toimi tehokkaasti. Sillä, että kuluttajia estetään hyötymästä alhaisemmista hinnoista, rajoitetaan maitotuotteiden kysynnän kehitystä ja haitataan siten maitoalan elpymisen voimaa ja vauhtia. Tämä tilanne tuo esille myös vakavia kysymyksiä lisäarvon jakautumisesta tuottajien, maidonjalostamojen, maitoteollisuuden ja jälleenmyyjien ketjussa. Kaavio 2. Hintaindeksin kehitys EU:n maitoalan toimitusketjun eri vaiheissa (tammikuu 2000=100) [pic] Huom.: Maidon, juuston ja kananmunien luokkaa koskevat kuluttajahinnat eivät sisällä voin kuluttajahintaa. Maidontoimitusketjun tehokkuuden parantaminen näyttää olevan olennaista kilpailukyvyn parantamiseksi, tuottajahintojen laskun lieventämiseksi ja sen varmistamiseksi, että hintamuutokset siirtyvät eteenpäin loppukuluttajille. Tämä edellyttää tiettyjen kysymysten käsittelemistä, erityisesti sen, joka koskee koko elintarvikeketjun hintoja ja marginaaleja koskevan kattavan ja luotettavan tiedon puutetta. Suurempi avoimuus, lisäarvon jakautumisen ja hinnansiirron parempi ymmärtäminen sekä selkeämpi näkemys rakenteellisista tekijöistä voisivat olla tärkeä ensimmäinen vaihe määriteltäessä asianmukaisia toimenpiteitä, joilla voitaisiin edistää maitoalan toimitusketjun tehokkuutta ja varmistaa oikeudenmukaiset tulokset kaikille toimijoille (katso 10 kohta). Tämä voisi vuorostaan lisätä toimijoiden vastavoimaa. 3.4. Markkinoiden kehittyminen lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä Lyhyen aikavälin näkymiä hallitsee edelleen talouskriisi. Juuston ja maitoalan tuoreiden lisäarvotuotteiden tulevaisuudennäkymiä määrittelee maltillinen kysyntä EU:ssa ja maailmanmarkkinoilla, ja niiden tuotannossa näkyy vuonna 2009 laskua ja vuonna 2010 hienoista kasvua kysynnän lievän elpymisen johdosta. Koska EU:n markkinoiden tai maailmanmarkkinoiden hintojen ei odoteta elpyvän lyhyellä aikavälillä riittävästi, voin ja rasvattoman maitojauheen interventiovarastojen kasvamisen odotetaan jatkuvan vuosina 2009 ja 2010. Vientituilla voidaan tällä hetkellä edistää EU:n markkinoiden vakauttamista, vaikka alhainen kysyntä maailmalla ja alhaisemmilla hinnoilla vievien vahva kilpailu rajoittavat EU:n vientimahdollisuuksia. EU:n maitomarkkinoiden keskipitkän ja pitkän aikavälin näkymien odotetaan pysyvän myönteisinä mahdollisen talouden elpymisen takia, sillä sen pitäisi auttaa tukemaan sellaisten maitotuotteiden kysynnän kasvua, joiden lisäarvo on suurempi. 4. Kysyntä 4.1. Komission toteuttamat toimenpiteet: markkinoiden tukitoimenpiteet Komissio havaitsi nopeasti maitomarkkinoiden tilanteen vakavuuden vuoden ensimmäisellä puoliskolla maitotoimitusten kausittaista kasvua koskevien ennusteiden perustella ja päätti toteuttaa ennakoivaa tukipolitiikkaa. a) Yksityisen varastoinnin tukea ruvettiin myöntämään voille tammikuun alussa eli kaksi kuukautta normaalia aiemmin. Tuki on käytettävissä 15. päivään elokuuta. Kesäkuun 28. päivään mennessä oli varastoitu 105 800 tonnia, mikä on 14 000 tonnia vähemmän kuin vuonna 2008. b) Vientituet otettiin uudelleen käyttöön 23. tammikuuta kaikille maidon perushyödykkeille tavanomaisiin määränpäihin (täysin EU:n kansainvälisten sitoumusten mukaisesti). Tukien käyttöönotosta alkaen EU on voinut pitää viennin suunnilleen samalla tasolla kuin edellisenä vuonna. Kesäkuussa vientitodistusten kysyntä kuitenkin laski jyrkästi, mikä voisi osoittaa maailmanmarkkinoiden kysynnän edelleen heikkenevän. c) Interventio-ostot aloitettiin voin ja rasvattoman maitojauheen osalta 1. maaliskuuta. - Voita on ostettu 81 900 tonnia eli noin kahdeksan prosenttia voin tuotannosta tammi-kesäkuussa. Kiinteään hintaan ostetun 30 000 tonnin enimmäismäärän lisäksi tarjouksia hyväksyttiin 99,2 prosenttiin asti kiinteästä viitehinnasta, joka on 2 218 euroa tonnilta. - Rasvatonta maitojauhetta ostettiin 231 000 tonnia eli noin 43,5 prosenttia vuoden 2009 rasvattoman maitojauheen tuotannosta tammi-kesäkuussa. Kiinteään hintaan ostetun 109 000 tonnin enimmäismäärän lisäksi tarjouksia hyväksyttiin 98,9 prosenttiin asti kiinteästä viitehinnasta, joka on 1 698 euroa tonnilta. Maksuja on myös aikaistettu 2−3 kuukaudella. EU:n maidontuotannosta 81 900 tonnin voivarasto vastaa 1,1:tä prosenttia ja 203 000 tonnin rasvattoman maitojauheen varasto 1,8:aa prosenttia. 4.2. Talousarviovaikutukset Tähän asti toteutettujen toimenpiteiden arvioidut kokonaiskustannukset ovat noin 350 miljoonaa euroa. Suurta osaa näistä menoista ei ole vielä maksettu (esimerkiksi viive tukien maksussa todistusten myöntämisen jälkeen). Suunniteltujen toimenpiteiden arvioidut kokonaiskustannukset intervention jatkaminen mukaan luettuna (ks. 5 kohta) ovat yli 600 miljoonaa euroa. 4.3. Muita toimenpiteitä maitotuotemarkkinoiden tukemiseksi a) Kaupan pitämisen vaatimukset Yhteisön lainsäädännön määritelmien mukaan maitotuotteiden (maito, voi, kerma, hera, jogurtti ja juusto) on oltava sataprosenttisesti maitotuotepohjaisia. Niin kutsutun juustojäljitelmän tai jäätelön, jossa maitorasva on korvattu kasvirasvalla, kaltaisten korviketuotteiden ilmestyminen markkinoille kaventaa edelleen maitotuotteiden markkinamahdollisuuksia. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä maitotuotteiden nykyisten nimitysten osalta ennakoiviin toimenpiteisiin varmistaakseen maitotuotteiden määritelmien noudattamisen ja estääkseen siten lisähaitan aiheutumisen maitoalan markkinoille. b) Muut toimenpiteet Koulumaitojärjestelmää on äskettäin muokattu ja yksinkertaistettu: sitä on laajennettu peruskoulun yläasteelle ja tuotevalikoimaa on lisätty. Viimeksi mainitun osalta käydään keskusteluja, jotta järjestelmästä voitaisiin tehdä houkuttelevampi (esimerkiksi lisäämällä tuotteita, joiden sisällöstä on maitoa 75 prosenttia ja hedelmiä 25 prosenttia). Analyysit osoittavat, että rehuksi tarkoitetun rasvattoman maitojauheen tuotantotuki ei ole taloudellisesti perusteltua (katso lisätietoja komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta). 5. KOMISSION LISÄTOIMET MAIDONTUOTTAJIEN JA MUIDEN MAATALOUSTUOTTAJIEN TUKEMISEKSI a) Aikaistettu suorien tukien maksaminen Komissio sallii jäsenvaltioiden maksaa enintään 70 prosenttia suorista tuista 16. lokakuuta alkaen joulukuun 1. päivän sijasta. Jäsenvaltiot voivat myös myöntää vähämerkityksistä valtiontukea tai markkinaehtoisia lainoja auttaakseen maksuvalmiusongelmista kärsiviä maidontuottajia. b) Menekinedistäminen Komissio ehdottaa heinäkuussa hallintokomitealle maitotuotteiden sisämarkkinoilla toteutettavien menekinedistämiskampanjoiden uutta kierrosta. Tarjoukset tulee toimittaa jäsenvaltioille viimeistään 30. syyskuuta, ja komissiolle ne on toimitettava viimeistään 15. lokakuuta. Komissio tekee päätökset viimeistään 15. joulukuuta (katso lisätietoja komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta). c) Interventio Komissio antoi 13. heinäkuuta ehdotuksen voin ja rasvattoman maitojauheen interventio-ostojen jatkamisesta elokuun jälkeen tilapäisesti vuonna 2009/2010. Toimi on mahdollinen myös vuonna 2010/2011. Interventiovarastot pysyvät varastossa, kunnes ne voidaan ottaa häiriöttä vastaan sisämarkkinoilla tai kansainvälisillä markkinoilla. d) Yksityinen varastointi Yksityistä varastointia jatketaan elokuun 15. päivän jälkeen. e) Vientituet Komissio jatkaa vientitukien myöntämistä puolueettomin perustein tarvittavan ajan ja ottaen huomioon käynnissä olevat kansainväliset neuvottelut. f) Neljännesvuosikertomus Komissio antaa maitoalan markkinoista kertomuksen neuvostolle neljännesvuosittain. 6. YMP:N TALOUSARVIO VUODEKSI 2010 Vuoden 2010 alustavassa talousarvioluonnoksessa jätetään markkinatoimenpiteille ja suorille tuille 1 000 miljoonan euron teoreettinen liikkumavara, mutta 300 miljoonaa euroa tästä määrästä on moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi säilytettävä asianomaisessa alaotsakkeessa. Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyvät vuoden 2010 talousarvion myöhemmin tänä vuonna ja tekevät myös päätöksen 2 400 miljoonan euron rahoituksesta Euroopan talouden elvytyssuunnitelmassa. Elvytyssuunnitelmassa määrätään jo nyt siitä, että vuodeksi 2010 on otsakkeessa 2 varattava ylimääräiset 420 miljoonaa euroa maaseudun kehittämistoimenpiteisiin, joihin kuuluvat myös maitoalan rakenneuudistustoimenpiteet. Mahdollisuus maitoalan uusien toimenpiteiden rahoittamiseen vuoden 2010 talousarviosta näyttää siksi sangen rajalliselta. Komissio toki tarkastelee syksyllä osana vuotuista talousarviomenettelyä kaikkia vuoden 2010 talousarvioon kohdistuvia vaikutuksia maatalousmenoja koskevassa oikaisukirjelmässä. Vuoden 2011 talousarviossa liikkumavara on samoin rajattu pääasiassa sen vuoksi, että suorat tuet poistetaan asteittain käytöstä EU-12:ssa. 7. Toimenpiteet tarjonnan vähentämiseksi 7.1. Muutokset kiintiöiden sääntelyyn Kiintiöjärjestelmän muuttaminen ei olisi terveystarkastuksen tulosten mukaista, koska näistä kysymyksistä keskusteltiin perusteellisesti terveystarkastuksesta käydyissä neuvotteluissa, ja niissä torjuttiin sellaiset ajatukset kuin kiintiöiden leikkaaminen viidellä prosentilla tai kiintiöiden lisäämisen jäädyttäminen. Kyseisillä toimenpiteillä ei olisi välitöntä vaikutusta, koska niitä ei tuottajien oikeutettujen odotusten takia voitaisi soveltaa ennen 1. huhtikuuta 2010 alkavaa uutta kiintiövuotta. 7.2. Kiintiöiden hallinnointi yksittäisen tuottajan tasolla Maitokiintiöjärjestelmässä on jo paljon toissijaisuutta, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat hallinnoida kansallisia kiintiöitä puolueettomien perusteiden ja erityisten tarpeidensa ja rakenteidensa perusteella (ks. komission yksiköiden valmisteluasiakirja). Kiintiöiden soveltamisessa tuottajatasolla on yhteisön nykyisen lainsäädännön nojalla kaksi tilannetta: 1) Jos kansallinen kiintiö ylitetään, jäsenvaltiot voivat käyttää tuottajilta perimiensä maksuosuuksien ylijäämän rahoittaakseen vapaaehtoista maidontuotannon lopettamista tai jakaa sen uudelleen ensisijaisille ryhmille, mutta 2) jos kansallista kiintiötä ei ylitetä, jäsenvaltioiden keräämät ennakkomaksut palautetaan yksittäisille tuottajille. Tilapäisenä vaihtoehtona voisi olla se, että jäsenvaltioiden sallitaan käyttää kerätyt ennakkomaksut myös jälkimmäisessä tapauksessa. Jäsenvaltiot voisivat siis hillitä tuotantoa rankaisemalla tuottajakohtaisen kiintiönsä ylittäneitä tuottajia ja samalla edistää maitoalan rakenneuudistusta. Komissio miettii tehokkainta tapaa tämän panemiseksi täytäntöön. 7.3. Lehmien teurastusjärjestelmä Suorin tapa vähentää tarjontaa EU:ssa on karsia tuotantoa jo ennen sen aloittamista – toisin sanoen vähentää lehmien määrää (ei välttämättä koko karjaa). Välitön vaikutus voidaan kuitenkin saada aikaan vain teurastamalla lehmiä EU:n tuella. On vaikeaa perustella veronmaksajien rahojen käyttöä tähän toimenpiteeseen (katso lisätietoja komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta). 8. Toimenpiteet tulojen tukemiseksi 8.1. Interventiohintojen nostaminen Nykyiset markkinahinnat ovat ensimmäistä kertaa vuoden 2003 jälkeen saavuttaneet Agenda 2000:ssa ja vuoden 2003 uudistuksessa päätetyn alemman interventiohintatason. Interventiohintojen nostaminen ei ole kuitenkaan vaihtoehto, koska silloin käännettäisiin täysin päinvastaiseksi 15:n viime vuoden YMP:n uudistukset; niillä kun on pyritty lisäämään markkinasuuntautuneisuutta ja varmistamaan, että alennetut interventiohinnat ovat turvaverkko poikkeuksellisissa olosuhteissa eivätkä markkinoiden pysyvä piirre. Tällainen politiikka ei olisi millään muotoa terveystarkastuksen mukainen, koska sillä lisättäisiin kiintiön arvoa. Tämä taas olisi ristiriidassa kiintiöiden arvon alentamista koskevan tavoitteen kanssa, kun lopullisena päämääränä on kiintiöiden lakkauttaminen. Samalla syntyisi poliittinen ja käytännön ongelma, koska maidontuottajat ovat saaneet tuotannosta irrotettua tukea (3,5 c/kg) alempien interventiohintojen perusteella. Näitä tukia ei voida palauttaa, sillä monet tuottajat ovat lopettaneet maidontuotannon vuoden 2004 ja nykyhetken välillä, ja lypsylehmäpalkkio on sisällytetty tilatukijärjestelmään. 8.2. Suorien tukien uudelleenjakaminen − erityistuki Asetuksen (EY) N:o 73/2009 68 artiklan nojalla suoria tukia voidaan jossakin määrin jakaa uudelleen tuottajien, alojen ja alueiden välillä jäsenvaltion sisällä. Jäsenvaltiot voivat laatia järjestelmiä, joilla parannetaan maataloustuotteiden laatua ja kaupan pitämistä ja edistetään ympäristönsuojelua tai eläinten hyvinvointia. Jäsenvaltiot voivat erityisesti maitokiintiöiden asteittaisen käytöstäpoiston seurauksien lieventämiseksi kohdistaa maitoalalla erityistukia haavoittuville alueille tai haavoittuville maatalouden muodoille. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus soveltaa tuotannosta irrotettua tukea koskevia toimenpiteitä (myöntämällä tilatukijärjestelmässä uusia tukioikeuksia tai lisäämällä niiden arvoa) alueilla, joilla toteutetaan rakenneuudistus- tai kehittämisohjelmia. Toimenpiteisiin voidaan osoittaa enintään 10 prosenttia tilatukijärjestelmän ja yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän määrärahoista, eli noin 4 000 miljoonaa euroa. Näissä 10 prosentin rajoissa tuesta voidaan yhdistää tuotantoon 3,5 prosenttia, mikä vastaa noin 1 400:aa miljoonaa euroa. Jäsenvaltioiden päätökset erityistuesta vuodelle 2010 tarvitaan viimeistään 1. elokuuta 2009. Jäsenvaltiot, jotka haluavat soveltaa erityistukea vuodesta 2011 alkaen, voivat kuitenkin tehdä päätöksensä viimeistään 1. elokuuta 2010. Neuvoston asetuksen nojalla jäsenvaltiot voivat tarkistaa päätöksensä viimeistään 1. elokuuta 2011. Jos tästä aiheutuu vaikeuksia, voidaan harkita säännösten tekemistä joustavammiksi. Terveystarkastuksessa myös laajennettiin valtiontuen soveltamisalaa maidontuottajiin. Jotta tuottajien maksuja ei vähennettäisi tarpeettoman paljon, jäsenvaltiot voivat osoittaa rahoitusta maidontuottajien erityisen valtiontuen avulla 55 prosenttiin asti edellä mainittujen 3,5 prosentin rajoissa. 8.3. Valtiontuet Rahoituskriisin seurauksena tuottajilla on enemmän vaikeuksia luotonsaannissa. Valtiontukitoimenpiteitä rahoituksen saatavuuden turvaamiseksi koskevissa tilapäisissä yhteisön puitteissa säädetään, että yrityksille voidaan myöntää 31. joulukuuta 2010 asti tukea, joka ei ole suurempi kuin 500 000 euron raha-avustus, mutta että tukiohjelmaa ei sovelleta maataloustuotteiden alkutuotannon alalla toimiviin yrityksiin. Tästä määrästä on vähennettävä yksittäisten yritysten vuoden 2008 alusta jo saama vähämerkityksinen tuki. Rahoituskriisiin liittyvien poikkeuksellisten ja ohimenevien rahoitusvaikeuksien takia voitaisiin tarkastella mahdollisuutta ottaa käyttöön vastaava mahdollisuus myös maataloustuottajille, mutta huomattavasti alhaisemmalla tasolla maatalousalan kilpailun vääristymisen välttämiseksi. Maataloustuottajia varten voitaisiin ottaa käyttöön erillinen tukiraja muuttamalla tilapäisten puitteiden 4.2.2 kohtaa. Jotta eri jäsenvaltioissa sijaitsevien maatilojen välinen kilpailu ei vääristyisi, sopiva määrä voisi olla 15 000 euroa. Tämä tuki hyödyttäisi kaikkia tuottajia, ei pelkästään maidontuottajia. Tilapäisten puitteiden muuttamiseen ja komissiolle perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ilmoitettujen kansallisten tukijärjestelmien hyväksymiseen voitaisiin soveltaa kiireellisyysmenettelyä. (Ks. lisätietoja komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta) 9. MAITOALAN RAKENNEUUDISTUS YMP:ssa on monia välineitä, joita voidaan käyttää maitoalan rakenneuudistuksen auttamiseksi. Jäsenvaltiot voivat valita niistä sopivimmat. 9.1. Maaseudun kehittäminen Maaseudun kehittämispolitiikan tarkoituksena ei ole tarjota suoraa tulotukea vaan erilaisia vaihtoehtoja, joilla tuetaan maidontuottajien pyrkimyksiä parantaa kilpailukykyään. Maaseutupolitiikan toisena tavoitteena on säilyttää maidontuotanto perinteisillä maidontuotantoalueilla, joilla se edistää maaseudun säilyttämistä. Määrärahat EU:n maaseudun kehittämiseen vuosina 2007−2013 ovat 91,3 miljardia euroa, jonka lisäksi tulevat kansallisen julkisen tuen 70 miljardia euroa. Terveystarkastuksella ja elvytyspaketilla on lisätty 4,2 miljardia euroa uusiin haasteisiin vastaamiseksi. Maitoalan rakenneuudistus on määritelty yhdeksi uusista haasteista. Maidontuottajille maaseudun kehittämispolitiikan puitteissa tarkoitettuja vaihtoehtoja ovat - investointituki esimerkiksi maidontuotannon tehostamiseksi tai eläinten hyvinvoinnin parantamiseksi, - tuet maidontuottajille epäsuotuisilla alueilla, - tuki maidontuotannon ympäristöystävällisille muodoille, esimerkiksi luonnonmukaiselle tuotannolle, vähemmän lannoitteita käyttävälle nurmiviljelylle tai vuoristolaiduntamiselle, - tuki erityisille karjankasvatuskäytännöille, joilla parannetaan eläinten hyvinvointia, esimerkiksi laidunpalkkiot, - tuki toimien monipuolistamiselle, esimerkiksi tilapuodeille tai uusiutuvan energian tuotannolle, - tuki niille maidontuottajille, jotka haluaisivat poistua alalta (myös varhaiseläke). Lisäksi jäsenvaltiot voisivat yhtenä maitoalan rakenneuudistuksen osa-alueena kannustaa tuottajia muodostamaan vahvoja tuottajaorganisaatioita. 9.2. Muut rakenneuudistustoimenpiteet Kuten 8.2 kohdassa mainitaan, maitoalan rakenneuudistusta voidaan edistää myös myöntämällä 68 artiklan mukaista erityistukea. Valtiontukitoimenpiteitä rahoituksen saatavuuden turvaamiseksi koskevissa tilapäisissä yhteisön puitteissa säädetään vuoden 2010 loppuun asti täydentävistä tukivälineistä (muun muassa korkotuet ja lainatakaukset), joita voidaan käyttää rakenneuudistusprosessin edistämiseksi. Kuten 7.2 kohdassa todetaan, jäsenvaltiot voivat lisäksi käyttää ylijäämää rahoittaakseen vapaaehtoista maidontuotannon lopettamista tai jakaa sen uudelleen ensisijaisille ryhmille. 10. MARKKINOIDEN AVOIMUUS JA KILPAILU Edellä kuvatusta markkina-analyysistä käyvät hyvin ilmi nykyiset ongelmat, jotka liittyvät hintojen siirtoon ja lisäarvon jakautumiseen maitoalan elintarvikeketjussa tuottajien, jalostajien ja jälleenmyyjien välillä. Paras tapa ratkaista nämä ongelmat olisi varmistaa toimitusketjun tehokas toiminta, johon olisi pyrittävä erityisesti lisäämällä markkinoiden avoimuutta ja markkinoiden toiminnan oikeudenmukaisuutta. Kilpailuviranomaisten pitäisi EU:n ja kansallisella tasolla pysyä tarkkaavaisina ja tehdä tehokkaasti yhteistyötä kaikkien sellaisten mahdollisten kilpailunvastaisten käytäntöjen käsittelemiseksi, jotka voivat haitata maitoalan markkinoita. Tuottajia olisi kannustettava yhteistyöhön tehokkuuden parantamiseksi mittakaava- ja laajuusetujen kautta. Näin voisi kasvaa myös niiden vastavoima suhteessa suurempiin jalostajiin ja jälleenmyyjiin. Myös kaikkien elintarvikeketjun toimijoiden vuoropuhelua pitäisi edelleen edistää. Lisäksi voitaisiin harkita Euroopan laajuisia käytännesääntöjä, kuten elintarviketeollisuuden kilpailukykyä käsittelevä korkean tason työryhmä on suosittanut. Kilpailunvastaisia toimenpiteitä, kuten hintojen määräämistä ja tuotannon rajoituksia, jotka johtavat vakaviin kartelleihin taikka kansallisiin tuotemerkintöihin tai alkuperävaatimuksiin, ei kuitenkaan voida sallia. 10.1. Markkinoiden avoimuus Komissio panee täytäntöön elintarvikkeiden hinnoista Euroopassa antamassaan tiedonannossa esittämäänsä etenemissuunnitelmaa. Loppuraportti valmistunee vuoden 2009 lopulla, ja siihen sisältyy elintarvikeketjun analyysi maito- ja sianliha-aloilla. On syytä todeta, että avoimella hintatietojärjestelmällä – puuttumatta tässä sen laajuuteen – saatetaan pystyä edistämään kilpailulainsäädännön täytäntöönpanoa ja lisäämään kuluttajien valinnanvaraa. Voitaisiin perustaa pysyvä Euroopan laajuinen elintarvikkeiden hintojen seurantajärjestelmä, jossa saataisiin vertailukelpoista tietoa hinnoista ja laadusta tuottajien, jalostajien ja jälleenmyyjien tasolla, kuten etenemissuunnitelmassa suunnitellaan. Tämän pitäisi kattaa kaikki alat, ei vain maitoalaa, ja siinä käytettäisiin Eurostatin tilastoraportointimekanismeja. Sitä vastoin ei näytä hyödylliseltä toistaa jäsenvaltioiden Eurostatille raportoimia hintatietoja (mikäli ne keräävät tällä hetkellä kyseisiä tietoja) luomalla maitoalalle omia järjestelmiä. Jäsenvaltiot voisivat kuitenkin vahvistaa tilastopalvelujaan kerätäkseen kattavampia tietoja elintarvikeketjun kaikilla tasoilla. 10.2. Kilpailu Komissio tutkii kilpailun pääosaston johdolla mahdollisia kilpailunvastaisia käytäntöjä elintarvikeketjussa ja erityisesti maitoalalla. Kilpailupolitiikalla on keskeinen asema tasavertaisten toimintaedellytysten ylläpitämisessä ja sen varmistamisessa, että kilpailu ei vääristy. Jos komissio katsoo, että kilpailu ei toteudu, se käyttää epäröimättä kaikkia perustamissopimuksen sille suomia valtuuksia. Kansallisilla kilpailuviranomaisilla on samanlaiset valtuudet, ja niiden tehtävä kilpailulainsäädännön soveltamisessa on yhtä lailla tärkeä kansallisten markkinoiden ominaispiirteiden vuoksi. Sen vuoksi näiden viranomaistahojen välistä yhteistyötä ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa olisi tehostettava virallisella tasolla Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa käytävien keskustelujen kautta, kuten myös epävirallisten keskustelujen kautta. Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston elintarvikeryhmälle suositeltiin heinäkuun alussa pidetyssä kokouksessa, että maitomarkkinoita koskeva tutkimus tehdään tavanomaista nopeammalla aikataululla. Tarkoituksena on kannustaa kansallisia kilpailuviranomaisia yhtäaikaiseen tilanteen seurantaan ja tietojen keruuseen koordinoidulla tavalla. Tätä tarkoitusta varten perustetaan työryhmä. Myös markkinoiden toimijoiden olisi pyrittävä parantamaan markkinoiden tehokkuutta. Monet maidontuottajat ovat jo järjestäytyneet jalostajien osuuskunniksi, jotka voivat etsiä parempia tapoja mukauttaa jäsentensä maidontarjonta nykyiseen ja tulevaan kysyntään. Maidontuottajat voisivat myös tehostaa yhteistyötään tuottajaorganisaatioiden avulla vahvistaakseen asemaansa suhteessa jalostajiin ja jälleenmyyjiin. Myös toimialakohtaisilla järjestöillä – joissa ovat mukana kaikki maitoalan elintarvikeketjun toimijat – voitaisiin edistää hyödyllistä vuoropuhelua kaikkien maitoalan markkinoiden toimijoiden välillä. Edellä mainitun kaltaisiin aloitteisiin kuitenkin sovelletaan maatalousalan kilpailusääntöjen rajoituksia ja ehtoja, ja olisi ennenkuulumatonta ja erittäin haitallista sallia kilpailunvastaiset käytännöt millä tahansa alalla. Jälleenmyynnin valvonnasta antamassaan tiedonannossa komissio käsittelee myös jäsenvaltioiden parhaita käytäntöjä toimittajien ja jälleenmyyjien sopimussuhteiden osalta. Tämän pitäisi auttaa määrittelemään keinot esimerkiksi tuottajien osuuskuntien ja jälleenmyyntialan välisten sopimusehtojen parantamiseksi ja avoimuuden lisäämiseksi. Jäsenvaltiot voisivat käyttää yhteisön lainsäädännön tarjoamia mahdollisuuksia edistääkseen tuottajaorganisaatioiden muodostamista maitoalalla. Jotta tuottaja- tai markkinointiorganisaatioiden toimintakuluihin voitaisiin myöntää erityistä rahoitustukea, - yhteisön tasolla tarvittaisiin neuvoston lainsäädäntöä ja lisää määrärahoja. Oliiviöljyn ja humalan tuottajaorganisaatioita varten määrärahat otettiin alun perin kyseisten alojen suorista tuista. Hedelmä- ja vihannesalalle on erityinen talousarvio, jossa kaikki alakohtainen tuki maksetaan tuottajaorganisaatioiden toimintaohjelmien kautta. Suoria tukia koskeva lainsäädäntö rajoittaa tiukasti tällaisten tukien myöntämistä jopa erityisten tukitoimenpiteiden osalta, sillä siinä edellytetään, että tuki maksetaan suoraan tuottajille eikä tuottajaorganisaatioille. - kansallisella tasolla voitaisiin sallia valtiontuen myöntäminen. Tuottajaryhmittymien aloitustuki enintään viideksi vuodeksi ja kokonaisuudessaan 400 000 euron arvosta on jo sallittu maatalouden ryhmäpoikkeuksesta annetun asetuksen ja maatalouden valtiontuen suuntaviivojen nojalla. Kyseisiä sääntöjä voitaisiin tarkistaa pidemmän aikavälin tuen ja/tai suurempien määrien mahdollistamiseksi. 11. Päätelmät Komissio on sitoutunut jatkamaan maidontuottajien tukemista ja maitoalan markkinoiden vakauttamista käytettävissään olevilla keinoilla. Toimenpiteiden valikoima osoittaa, että jäsenvaltioiden saatavilla on huomattavasti välineitä maitoalan tilanteen lieventämiseksi, rakenneuudistusprosessin tukemiseksi ja pehmeän laskun edistämiseksi, kun tavoitteena on kiintiöiden poisto 1. huhtikuuta 2015. Eurooppa-neuvosto on pyytänyt esittämään mahdollisia vaihtoehtoja maitomarkkinoiden vakauttamiseksi ja ottamaan samalla huomioon yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen tulokset. Sen vuoksi maitoalalla ei voida tehdä lyhyen aikavälin ongelmien ratkaisemiseksi poliittisia muutoksia. Tämän politiikan kyseenalaistaminen vain loisi epävarmuutta ja viivyttäisi rakenneuudistusprosessia. Se ei myöskään auttaisi runsaslukuisia maidontuottajia, jotka tarvitsevat selkeitä ohjeita tulevaisuuttaan suunnitellessaan. On säilytettävä vakaa kurssi ja pidettävä pitkän aikavälin näkymät mielessä.