KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseen sähköisen viestinnän verkkoihin ja niihin liittyviin toimintoihin pääsystä ja niiden yhteenliittämisestä

1. Tausta

Komissio antoi direktiiviehdotuksensa KOM(2000) 384 lopullinen - 2000/0186 (COD) [1] 12. heinäkuuta 2000.

[1] EYVL C 365, 19.12.2000, s. 215.

Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 25. elokuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa [2] 24. tammikuuta 2001.

[2] EYVL C 123, 25.4.2001, s. 50.

Alueiden komitea ilmoitti neuvostolle ja Euroopan parlamentille 16. helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellään, että se ei anna asiasta lausuntoa.

Euroopan parlamentti antoi 1. maaliskuuta 2001 lausuntonsa yhteispäätösmenettelyn mukaisessa ensimmäisessä käsittelyssä sekä lainsäädäntöpäätöslauselman [3], jossa se hyväksyi komission ehdotuksen päätöslauselmassa tehdyin tarkistuksin ja pyysi komissiota muuttamaan ehdotustaan tarkistusten mukaisesti.

[3] EYVL C

Komissio antoi 4. heinäkuuta 2001 EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan mukaisesti muutetun ehdotuksensa [4], joka sisälsi kokonaisuudessaan tai osittain monia Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssään tekemiä tarkistuksia.

[4] EYVL C

Neuvosto vahvisti EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti yhteisen kantansa [5] direktiiviehdotukseen 17. syyskuuta 2001.

[5] EYVL C

Tässä tiedonannossa esitetään perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti komission lausunto neuvoston yhteisestä kannasta.

2. Komission ehdotuksen tavoite

Komission ehdotus on osa ehdotettua uutta sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen sääntelyjärjestelmää, ja se yhdenmukaistaa tapoja, joilla jäsenvaltiot sääntelevät viestintäverkkojen ja -palvelujen tarjoajien välisiä markkinoita yhteisössä.

Direktiivissä annetut säännökset ovat yksittäisistä tekniikoista riippumattomia, mutta niitä voidaan soveltaa tiettyihin tuote- tai palvelumarkkinoihin tietyillä maantieteellisillä alueilla, jotta käyttöoikeuksien ja yhteenliittämisen tarjoajien välillä havaitut markkinaongelmat voidaan ratkaista. Tämä koskee muun muassa kiinteiden ja matkaviestintäverkkojen käyttöoikeuksia sekä digitaalisten lähetysverkkojen käyttöoikeuksia, joihin sisältyvät myös ehdollisen pääsyn järjestelmien ja muiden järjestelmiin liittyvien toiminteiden, kuten sähköisten ohjelmaoppaiden ja sovellusrajapintojen käyttöoikeudet. Direktiivi takaa yrityksille oikeudellisesti vakaan toimintaympäristön määrittelemällä selkeät perusteet niiden oikeuksille ja velvollisuuksille (3 ja 4 artikla) sekä sääntelyviranomaisten puuttumiselle toimintaan (5 artikla). Direktiivi asettaa rajoitukset sille, minkälaisia käyttöoikeus- ja yhteenliittämisvelvoitteita voidaan asettaa missäkin olosuhteissa. Samalla se on riittävä joustava, jotta sääntelyviranomaiset voivat tehokkaasti puuttua todellista kilpailua haittaaviin uusiin markkinaongelmiin (6-13 artikla).

3. Neuvoston yhteistä kantaa koskevat huomautukset

3.1. Tiivistelmä komission kannasta

Komissio suhtautuu myönteisesti yhteiseen kantaan, johon on sisällytetty suuri osa Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemistä (ja komission muutettuun ehdotukseensa hyväksymistä) tarkistuksista. Neuvoston yhteinen kanta on sekä rakenteeltaan että sisällöltään lähellä komission muutettua ehdotusta. Neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaansa ja kehittänyt edelleen monia Euroopan parlamentin esittämiä ja komission muutettuun ehdotukseensa hyväksymiä tarkistuksia. Näistä keskeisimmät parantavat teknisiä säännöksiä, selventävät käyttöoikeuksiin ja yhteenliittämiseen liittyviä yritysten juridisia oikeuksia ja velvollisuuksia sekä asettavat yksityiskohtaisempia edellytyksiä viranomaisten puuttumiselle toimintaan.

Yhteinen kanta on tasapainoinen kompromissi, jossa on otettu huomioon parlamentin esittämät ja komission hyväksymät keskeiset vaatimukset ja joka sisältää viimeistellympiä säännöksiä ja joustavampia ratkaisuja kuin muutettu ehdotus. Tämän perusteella komissio hyväksyy täysin neuvoston yhteisen kannan ja sen muutettuun ehdotukseen tekemät muutokset ja tukee tämän direktiivin nopeaa antamista, koska se on keskeisen osa sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen uutta sääntelyjärjestelmää yhteisössä.

3.2. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset

3.2.1. Euroopan parlamentin tarkistukset

Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä 47 tarkistusta komission alkuperäiseen ehdotukseen. Euroopan parlamentin antaman lausunnon perusteella komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa useita merkittäviä tarkistuksia.

Euroopan parlamentin esittämistä 47 tarkistuksesta komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa seuraavat 31 tarkistusta joko kokonaan, periaatteessa tai osittain: 1, 6, 7, 8, 9, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 21, 23, 24, 26, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 37, 38, 41, 42-43, 44, 45, 47 ja 48.

3.2.2. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan, osittain tai sisällöltään

Neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaansa joko kokonaan, periaatteessa tai osittain seuraavat komission muutettuun ehdotukseensa hyväksymät tarkistukset: 1, 6, 7, 9, 12, 16, 19, 23, 24, 26, 29, 33, 34, 37, 38, 41, 42-43, 44, 45, 47 ja 48.

Yhteiseen kantaan sisällytetyistä tarkistuksista joitakin on muutettu hyvin vähän tai osittain, joitakin taas merkittävästi, mutta Euroopan parlamentin tekemien tarkistusten perustana oleva tavoite on säilytetty. Merkittäviä muutoksia selvitetään jäljempänä.

3.2.3. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan

Komissio hyväksyi muutettuun ehdotukseensa joko kokonaan, periaatteessa tai osittain seuraavat tarkistukset, joita neuvosto ei kuitenkaan ole sisällyttänyt yhteiseen kantaansa: 8, 15, 17, 18, 21, 28, 30, 31 ja 32.

Kansallisten sääntelyviranomaisten toimivaltuuksia ja velvollisuuksia koskevaan 5 artiklaan liittyvässä tarkistuksessaan 17 Euroopan parlamentti vaatii vahvistettavaksi seuraavaa periaatetta: "Kilpailumarkkinoilla verkkoihin yhteenliittämisestä ja pääsystä olisi periaatteessa sovittava asianomaisten yhtiöiden välisten kaupallisten neuvottelujen perusteella." Komissio hyväksyi tämän tarkistuksen muutettuun ehdotukseensa. Vaikka neuvosto yleisesti ottaen antoikin tukensa tälle periaatteelle, se päätti olla sisällyttämättä sitä kyseiseen artiklaan. Neuvoston mielestä tämä olisi voinut aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta kansallisten sääntelyviranomaisten käyttäessä toimivaltaansa sellaisten muiden yhteenliittämiseen ja käyttöoikeuksiin liittyvien velvoitteiden asettamiseksi, jotka eivät koske osapuolten yhteistä kaupallista etua (palvelujen laatu ja luotettavuus, velvollisuus laitteistojen rinnakkainsijoittamiseen ympäristösyistä jne.). Neuvosto on kuitenkin säilyttänyt johdanto-osan kappaleessa 5 viittauksen käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskeviin kaupallisiin neuvotteluihin.

Tarkistuksella 8 pyritään muuttamaan 2 artiklan b kohtaan sisältyvää yhteenliittämisen määritelmää, mutta neuvosto piti parempana säilyttää komission alkuperäisen ehdotuksen sanamuodon, koska se on oikeudellisesti selkeämpi.

Tarkistuksella 15, joka liittyy 4 artiklan 3 kohtaan, Euroopan parlamentti pyrkii antamaan kansallisille sääntelyviranomaisille toimivaltuudet määrätä seuraamuksia, jos yritykset eivät käsittele käyttöoikeus- tai yhteenliittämisneuvotteluissa tai niiden jälkeen saamiaan tietoja luottamuksellisesti. Komissio hyväksyi tämän tarkistuksen muutettuun ehdotukseensa. Neuvosto katsoi kuitenkin, että tällaisten seuraamusten määräämisoikeudesta päättäminen on jätettävä jäsenvaltioiden toimivaltaan.

Tarkistuksessa 18, joka sekin liittyy 5 artiklaan, Euroopan parlamentti vaatii, että kun tietyillä markkinoilla vallitsee todellinen kilpailu, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi poistettava kaikki operaattoreille kyseisillä markkinoilla asetetut ennakkovelvoitteet. Komissio hyväksyi tämän tarkistuksen muutetussa ehdotuksessaan. Neuvosto hyväksyy periaatteessa tämän vaatimuksen soveltamisen, johon itse asiassa myös 8 artiklassa tarkoitetun velvoitteiden poistamista koskevan markkina-analyysin tulisi yleisesti ottaen johtaa. Neuvosto toteaa kuitenkin, että tarkistus saattaisi aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta kansallisten sääntelyviranomaisten asettaessa perustelluissa tapauksissa ja käyttäjien yleisen edun vuoksi operaattoreille muita kuin markkina-analyysissä käsiteltyjä velvoitteita (esim. palvelujen yhteentoimivuuden ja luotettavuuden varmistamiseksi, kuten neuvoston yhteisen kannan 5 artiklan 1 ja 2 kohdan uusissa säännöksissä todetaan).

Komissio hyväksyi myös 8 artiklaa koskevat tarkistuksen 32 ja tarkistuksen 28 loppuosan, jotka liittyvät velvoitteiden asettamiseen, muuttamiseen tai poistamiseen ja joissa vaaditaan kansallisia sääntelyviranomaisia suorittamaan kvantitatiivinen markkina-analyysi ja tarkastelemaan päätöstensä vaikutuksia kaikkiin kyseisillä markkinoilla toimiviin yrityksiin. Neuvosto on kuitenkin katsonut, että tämä vaatimus sisältyy väljemmin muotoiltuun 8 artiklan uuteen 4 kohtaan, joka perustuu parlamentin tarkistukseen 29. Kyseisessä kohdassa edellytetään, että velvoitteissa on otettava huomioon todetun ongelman luonne ja niiden on oltava oikein suhteutettuja ja perusteltuja puitedirektiivin 7 artiklassa vahvistettuihin tavoitteisiin nähden.

Tarkistuksella 31 lisätään 8 artiklaan uusi 3 a kohta, jonka mukaan on ilmoitettava asianmukaisesti etukäteen velvoitteen lakkauttamisesta muille yrityksille, jotka tarjoavat yhteenliittymä- ja pääsyjärjestelmiä. Neuvoston mielestä tämä sisältyi kuitenkin jo 7 artiklan 3 kohtaan.

Lisäksi komissio hyväksyi tarkistuksen 30 ensimmäisen osan, joka koskee kansallisten sääntelyviranomaisten velvollisuutta ilmoittaa komissiolle suunnittelemistaan päätöksistä. Neuvosto on kuitenkin katsonut, ettei se vastaa avoimuusmenettelyä, jonka neuvosto hyväksyi puitedirektiiviä koskevassa yhteisessä kannassaan. Se ei ole myöskään hyväksynyt tarkistusta 21, jossa viitataan komission mahdollisuuteen asettaa direktiivin liitteessä II olevaa luetteloa laajempia käyttöoikeuksiin liittyviä velvollisuuksia, koska se pitää tällaista laajennusta ennenaikaisena ja katsoo sen ohittavan viestintäkomitean kannan tässä asiassa.

3.2.4. Komission muutetun ehdotuksen ja neuvoston yhteisen kannan erot

Johdanto-osan kappaleet

Joitakin johdanto-osan kappaleita on paranneltu pienin muutoksin ja joidenkin sanamuotoa on täydennetty yhteisen kannan uusien keskeisten säännösten (ks. jäljempänä) perustelemiseksi. Täydennyksiä on tehty erityisesti kappaleeseen 5 direktiivin 5 artiklan 1 kohdan uuden a alakohdan selittämiseksi sekä kappaleeseen 9 direktiivin 5 artiklan 1 kohdan uuden b alakohdan selittämiseksi. Lisäksi johdanto-osaan on lisätty uusi 10 kappale direktiivin 6 artiklan 3 kohdan uuden säännöksen perustelemiseksi.

Luku I - Soveltamisala, tavoite ja määritelmät (1 ja 2 artikla)

Neuvosto on säilyttänyt direktiivin soveltamisalan ennallaan, mutta tarkentanut muutamia teknisiä määritelmiä. On syytä huomata, että neuvosto on lisännyt määritelmiin digitaalilähetysten ehdollisen pääsyn järjestelmän määritelmän, joka täydentää parlamentin tarkistuksessaan 9 esittämää verkkoihin liittyvien toimintojen määritelmää. Neuvosto on johdonmukaistanut kumpaakin määritelmää ja sisällyttänyt ne puitedirektiiviin, jotta niitä voitaisiin soveltaa kaikissa sääntelyjärjestelmän direktiiveissä. Myös loppukäyttäjän määritelmä on siirretty puitedirektiiviin.

Luku II - Pääsyn ja yhteenliittämisen sääntelyn yleiset puitteet (3-5 artikla)

Neuvosto on tarkentanut periaatteita, jotka liittyvät yritysten sääntelyyn käyttöoikeus- ja yhteenliittämiskysymyksissä (3 ja 4 artikla) sekä kansallisten sääntelyviranomaisten toimivaltuuksiin ja velvollisuuksiin tässä asiassa (5 artikla), mutta muutoin se on säilyttänyt ne lähes ennallaan.

Kansallisten sääntelyviranomaisten toimivaltaa puuttua yritysten toimintaan on vahvistettu. Varsinkin 5 artiklan uuden 1a kohdan ansiosta kansalliset sääntelyviranomaiset voivat, siinä määrin kuin se on tarpeen kattavien yhteysmahdollisuuksien varmistamiseksi, asettaa velvoitteita yrityksille, jotka pitävät hallussaan yhteyksiä loppukäyttäjiin. Lisäksi 5 artiklan uuden 1b kohdan ansiosta jäsenvaltiot voivat antaa kansallisille sääntelyviranomaisilleen mahdollisuuden asettaa, siinä määrin kuin se on tarpeen tiettyjen digitaalisten radio- ja televisiopalvelujen saattamiseksi loppukäyttäjien saataville, ehdollisen pääsyn järjestelmien ja muiden verkkoihin liittyvien toimintojen ylläpitäjille velvoitteita myöntää uusien yhdyskäytävien, kuten sähköisten ohjelmaoppaiden ja sovellusrajapintojen käyttöoikeuksia tasapuolisin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin. Kansallisten sääntelyviranomaisten tällaisissa tapauksissa asettamien velvoitteiden olisi oltava puolueettomia, selkeitä ja oikein suhteutettuja (5 artiklan uusi 3 kohta), ja ne olisi asetettava noudattaen puitedirektiivin 6 artiklassa säädettyä avoimuusmenettelyä.

Luku III - Operaattoreiden velvoitteet ja markkinakatsausmenettelyt (6-13 artikla)

Neuvosto on tehnyt joitakin tarkennuksia 6-13 artiklaan, mutta säilyttänyt periaatteessa kyseisten velvoitteiden ja menettelyjen soveltamisalan entisellään. Tämän luvun menettelyt koskevat käyttöoikeuksiin ja yhteenliittämiseen liittyvien velvoitteiden asettamista yrityksille silloin kun se on aiheellista.

Neuvosto on laajentanut 6 artiklan soveltamisalaa ja velvoitteita, jotka koskevat digitaalilähetysten ehdollisen pääsyn järjestelmiä. Laajennuksen jälkeen 6 artikla kattaa myös digitaaliset radiolähetykset. Tämä vaatimus sisältyi myös parlamentin tarkistukseen 19.

Neuvosto on tarkentanut ja selventänyt 8 artiklan keskeisiä säännöksiä, jotka koskevat velvoitteiden asettamista, muuttamista ja poistamista. Tähän on päästy erityisesti muotoilemalla uudelleen kyseisen artiklan 3 kohta, jossa nyt selkeästi säädetään, että kansalliset sääntelyviranomaiset eivät voi asettaa 9-13 artiklan mukaisia velvoitteita operaattoreille, joiden ei ole määritelty olevan merkittävässä markkina-asemassa tietyillä markkinoilla, ellei tämä muutoin ole välttämätöntä tämän direktiivin tai sääntelyjärjestelmän muiden direktiivien tiettyjen säännösten täytäntöönpanemiseksi. Kyseisen 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa on viittaus kaikkiin poikkeuksiin, mikä takaa oikeusvarmuuden.

Lisäksi neuvosto on lisännyt 6 artiklan 3 kohtaan uuden tärkeän menettelyn, joka koskee digitaalilähetysten ehdollisen pääsyn järjestelmien tarjoajia koskevien velvoitteiden uudelleentarkastelua. Menettelyn avulla kansallisille sääntelyviranomaisille voidaan antaa valtuudet arvioida puitedirektiivin 14 artiklan markkina-analyysimenettelyä käyttäen, pitäisikö sellaisia operaattoreita koskevia ehtoja poistaa tai muuttaa, jotka eivät ole merkittävässä asemassa tietyillä markkinoilla. Tällainen ehtojen poistaminen tai muuttaminen ei saa haitata loppukäyttäjien mahdollisuuksia käyttää kyseisiä palveluja eikä todellisen kilpailun kehitysmahdollisuuksia. Lisäksi kansallisten sääntelyviranomaisten on noudatettava puitedirektiivin 6 artiklan mukaista avoimuusmenettelyä. Tämän menettelyn ansiosta jäsenvaltiot voivat soveltaa yhdenmukaistettua markkina-analyysimenettelyä ja siihen perustuvia mahdollisia velvoitteita kaikentyyppisiin sähköisen viestinnän palvelumarkkinoihin, joihin siis luetaan kuuluviksi myös digitaalisten televisiolähetysten ehdollisen pääsyn markkinat.

Luku IV - Menettelytapasäännökset (14-19 artikla)

Neuvoa-antavan komitean tehtävä on lisätty direktiivin täytäntöönpanoon liittyvään komiteamenettelyyn ja sisällytetty 14 artiklan 2 kohtaan. Direktiivin uudelleentarkastelua, saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja voimaantuloa koskevat menettelyt on yhdenmukaistettu puitedirektiivin vastaavien menettelyjen kanssa.

4. Päätelmät

Komissio katsoo, että yksimielisesti hyväksytty yhteinen kanta on tärkeä askel luotaessa uutta sääntelyjärjestelmää sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen dynaamisille markkinoille. Siinä on otettu huomioon monet Euroopan parlamentin keskeisistä tarkistuksista ja samalla säilytetty komission muutetun ehdotuksen rakenne ja sisältö.

Komissio voi siis täysin hyväksyä neuvoston yhteisen kannan.