Virallinen lehti nro C 200 , 30/06/1997 s. 0035



A4-0185/97 Päätöslauselma Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksesta «Yhteinen rahapolitiikka kolmannessa vaiheessa - toimintakehikon täsmentäminen» (C4-0043/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin (ERI) kertomuksen (C4- 0043/97), - ottaa huomioon Garriga Polledon, Fabra Vallésin ja Bennasar Tousin päätöslauselmaesityksen tiettyjen saarialueiden puuttumisesta luonnoksessa euroseteliksi (B4-1234/96), - ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön (A4-0185/97), A. ottaa huomioon, että EMUn potentiaalisten etujen hyödyntäminen edellyttää sitä, että toisistaan eroavat rahapolitiikan suunnittelua ja toteuttamista koskevat kansalliset perinteet ja rakenteet kehittyvät yhdeksi kokonaisuudeksi, B. ottaa huomioon, että ERIn kertomuksessa yhteisestä rahapolitiikasta muun muassa esitetään kysymykset, vaikeudet ja käytettävissä olevat vaihtoehdot täsmennettäessä seuraaviin aiheisiin liittyvää toimintakehikkoa: a) yhdenmukaistettujen rahatilastojen tarve b) reaaliaikaisen bruttomaksujärjestelmän (TARGET) käyttöönotto c) rahapolitiikan strategioiden suhteelliset edut ja haitat d) mahdolliset politiikan välineet, C. ottaa huomioon, että ERIn kertomuksessa kuvataan mahdolliset viisi strategiaa (valuuttakurssitavoite, korkotavoite, nimellistulotavoite, rahan määrän kasvutavoite ja suora inflaatiotavoite), joita Euroopan keskuspankki (EKP) voi kehittää rahapolitiikkaansa varten, D. ottaa huomioon, että ERI, ottaen huomioon tehokkuuden, avoimuuden, jatkuvuuden, yhteensopivuuden jne. ohjaavat periaatteet, suosittelee kahta strategiaa: rahan määrän kasvutavoitetta välitavoitteena ja suoraa inflaatiotavoitetta, E. ottaa huomioon, että yhteisen rahapolitiikan toteuttaminen edellyttää välineiden tarkkaa valvontaa sääntely-ympäristössä, joka edistää tehokkuutta, avoimuutta ja jatkuvuutta; katsoo, että rahapoliittiset välineet - avomarkkinaoperaatiot, maksuvalmiusjärjestelyt ja vähimmäisvarantovelvoitteet - olisi arvioitava muuttuneessa ympäristössä, jossa EKP tulee toimimaan, F. korostaa, että Euroopan keskuspankkien järjestelmän (EKPJ) rahapoliittisen tavoitteen on oltava julkisuuden kannalta myös helposti ymmärrettävä ja avoin, G. katsoo, että sen lisäksi, että maailmanlaajuiset rahoitusmarkkinat ovat määritelleet uuden rahapolitiikan toimintaympäristön, ne toteuttavat myös valvontatehtävää tarkastellessaan julkisen talouden kestävyyttä ja rahapolitiikan sovittamista hintojen vakauteen ja myös rangaistessaan pääoman liikkuvuuden kautta höllää varainhoitopolitiikkaa harjoittavia maita määräämällä korkeita pääoman markkinakorkoja, H. katsoo, että rahoitusmarkkinoiden maailmanlaajuistuminen on johtanut markkinoiden avoimuuteen, investointien suureen monipuolistumiseen ja pääoman parempaan jakautumiseen ja tehostanut riskien hallintaa mutta se on johtanut myös rahoitusinnovaatioihin, jotka edustavat jatkuvaa uhkaa rahapolitiikan strategioille, sekä arvopaperien hintojen lisääntyvään epävakauteen, I. katsoo, että rahoitusinnovaatioiden ja pankkien perinteisen välittäjätehtävän rapautumisen vuoksi rahavarannon muuttumisen siirtymismekanismi ja sen korko- ja hintavaikutukset sekä syy-seuraus-ketju ovat muuttuneet, J. katsoo, että tehokkaat avomarkkinaoperaatiot, jotka tukeutuvat maksuvalmiusjärjestelyihin, edellyttävät luotettuja ja kokeneita vastapuolia, joiden edellytetään toimivan ympäristössä, jonka tuntomerkkinä on joukko kelpoisuusvaatimuksia ja hajauttamisperiaate rahapoliittisia toimia toteutettaessa, K. ottaa huomioon, että jälkimarkkinakelpoiset arvopaperit, joita voidaan käyttää EKPJ:n likviditeettiä lisäävissä operaatioissa, perustuvat kaksitasoiseen järjestelmään, joista toisen hyväksyy EKP ja toisen määrittelevät kansalliset keskuspankit, L. katsoo, että ERIn aikomus laatia vaihtokurssimekanismi, jolla määritellään valuuttakurssipoliittinen yhteistyö euroalueeseen osallistuvien jäsenvaltioiden ja muiden jäsenvaltioiden välillä, on kiitettävä, mutta EKP:n toteuttamien valuuttamarkkinainterventioiden valmistelutyö edellyttää tietoa kansainvälisestä valuuttatilanteesta sen jälkeen, kun euro on otettu käyttöön varantovaluuttana, M. katsoo, että EKP:n rahapolitiikan yhtenäisyys edellyttää tehokasta interbank- maksujärjestelmää ja arvopaperien selvitysjärjestelmää, joista molempien olisi tähdättävä järjestelmään liittyvien riskien minimoimiseen ja vakaiden valuuttamarkkinoiden säilyttämiseen, jotka laajalti määrittelevät rahapolitiikan tehokkuuden, N. katsoo, että rahapolitiikkaa olisi tarkasteltava tasapainoisen taloudellisen kehityksen varmistavan välineistön erottamattomana osana; 1. Pitää myönteisenä ERIn kertomusta yhteisestä rahapolitiikasta kolmannessa vaiheessa, joka sisältää hyödyllistä tietoa rahapolitiikan strategian vaihtoehdoista ja rahapoliittisista välineistä sekä kuvauksen maksu- ja selvitysjärjestelmistä ja jossa esitetään suuntaviivoja siitä, minkälaisia vähimmäisvarantovälineiden olisi oltava ja miten EKP:n seuraamuksia olisi määrättävä; 2. Muistuttaa kuitenkin viime vuosien vakavista kehityssuunnista, jotka ovat muuttaneet keskuspankkien toimintaympäristön; tällaisia kehityssuuntia ovat a) valuuttamarkkinoiden maailmanlaajuistuminen b) kotimarkkinoiden sääntelyn purkaminen c) pääoman liikkeiden vapauttaminen d) teknologiset läpimurrot tieto- ja viestintäteknologiassa; 3. Korostaa, että EMUn kolmas vaihe on erityisen merkityksellinen yhteisen rahapolitiikan rahoittamisen kannalta, jolloin on erityisesti otettava huomioon rahapolitiikan uskottavuuden saavuttaminen; katsoo, että tällöin on arvioitava tehokkuuden ja avoimuuden kannalta kaikkia rahapolitiikan välineitä toimintakehikon täsmentämiseksi; 4. Korostaa, että EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 1 kohdan hintojen vakaudesta sekä sen 2 artiklan kasvun, hyvinvoinnin, työllisyyden ja vakauden tavoitteiden noudattamisesta Euroopassa on oltava tulevan rahapolitiikan kehikkona; 5. Pyytää kehittämään poliittisesti hyväksyttävän rakenteen tähän asti tunnetuista viidestä strategiasta (valuuttakurssitavoite, korkotavoite, nimellistulotavoite, rahan määrän kasvutavoite ja suora inflaatiotavoite); 6. Katsoo, että yhdistämällä tähänastisten viiden tunnetun tavoitteen joukosta kokeiltujen strategioiden (suoran inflaatiotavoitteen ja rahan määrän kasvutavoitteen) edut voitaisiin parhaiten saavuttaa vakaus, avoimuus ja uskottavuus mutta tätä menetelmää on tarkasteltava jatkuvasti uudelleen erityisesti välitavoitteena olevan rahan määrän valvonnan tehokkuuden ja asiaan kuuluvuuden kannalta; 7. Edellyttää, että valtiovarainministerien vastuualueeseen kuuluva valuuttakurssipolitiikka ja Euroopan keskuspankin rahapolitiikka sovitetaan yhteen optimaalisella tavalla hyödyntämällä pysyviä kuulemismenettelyjä, joita noudatetaan esimerkiksi tulevassa talous- ja rahoituskomiteassa; 8. Pitää välttämättömänä, että Euroopan keskuspankki edistää uskottavalla rahapolitiikalla euron vakaata ulkoista arvoa ja tukee siten kansainvälisten valuuttasuhteiden vakautta, hillitsee keinottelua vähentämällä epävakautta ja luo siten edullisempia reaalitaloutta tukevia toimenpiteitä; 9. On vakuuttunut siitä, ettei euroa tarvitse devalvoida kilpailullisista syistä, kun otetaan huomioon sen odotettavissa oleva D-markkaan verrattuna suuri painoarvo sekä EU:n sisäisen kaupan merkittävyys; 10. Korostaa, että käytettävissä olevat rahapoliittiset välineet - avomarkkinaoperaatiot, maksuvalmiusjärjestelyt sekä vakauteen tähtäävä vähimmäisvarantopolitiikka - ovat olennainen edellytys rahan määrän hallinnan toimivuudelle; 11. Katsoo, että maksuliikennejärjestelmä TARGET on yhteisen rahapolitiikan olennainen rakenteellinen edellytys mutta sen olisi kuitenkin mahdollistettava rahapolitiikan välineiden hajautettu käyttö; 12. Korostaa, että tehokkuuden, avoimuuden, toissijaisuuden ja jatkuvuuden tavoitteet edellyttävät kansallisten keskuspankkien jo saamien kokemusten perusteella rahapolitiikan hajautettua toteuttamista. Tämä on välttämätöntä myös EU:n rahoituslaitosten välisen kilpailun vuoksi ja siksi, että EU:n jäsenvaltioiden pankkijärjestelmät eroavat toisistaan; 13. Vaatii kuitenkin, että Euroopan keskuspankin on oltava tilivelvollinen politiikastaan muille Euroopan yhteisön toimielimille ja erityisesti Euroopan parlamentille suoran demokraattisen oikeutuksen saaneena toimielimenä, kun otetaan huomioon yleinen käsitys, jonka mukaan Euroopan keskuspankin rahapoliittisessa strategiassa on pyrittävä soveltamaan avoimuuden periaatetta; 14. Katsoo, että kokonaistalouden kannalta Euroopassa saavutetaan paremmat tulokset ja vakaus, jos Euroopan talouden toimijat ovat yhteistyössä keskenään ja käyvät vuoropuhelua; 15. Vaatii, että Euroopan keskuspankin on rahapolitiikan avulla edistettävä tasapainoisen ja asianmukaisen politiikkojen yhdistelmän syntyä kasvun, sijoitusten ja työllisyyden edistämiseksi, ja tukee tämän vuoksi komission ehdotusta, jonka mukaan taloudellinen vuoropuhelu Euroopan keskuspankin kanssa olisi institutionalisoitava osana työmarkkinaosapuolten välistä makrotaloudellista vuoropuhelua siten, että tämä tietojen vaihto tapahtuu mahdollisimman aikaisessa vaiheessa; tämän vuoropuhelun institutionalisoitumisen vuoksi on varmistettava, että Euroopan keskuspankkijärjestelmän toiminnallisen tehokkuuden periaatetta noudatetaan edelleen, jotta kyseinen järjestelmä voi suoriutua lyhyen aikavälin tehtävistään; 16. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan rahapoliittiselle instituutille ja jäsenvaltioiden parlamenteille.