FI Euroopan unionin virallinen lehti C 117/38

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille — Kohti luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaista strategiaa

(KOM(2003) 572 lopullinen)

(2004/C 117/09)

Komissio päätti 1. lokakuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille — Kohti luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaista strategiaa” (KOM(2003) 572 lopullinen).

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 5. huhtikuuta 2004. Esittelijä oli Lutz Ribbe.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28.—29. huhtikuuta 2004 pitämässään 408. täysistunnossa (huhtikuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 54 ääntä puolesta ja 1 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä.

1 Tausta

1.1 Komission tiedonanto on ensimmäinen valmisteleva toimi vuonna 2004 esitettävälle luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaiselle strategialle, joka on tarkoitus hyväksyä vuonna 2005. Tiedonannon avulla on tarkoitus käynnistää keskustelu kaikkien sidosryhmien, siis myös kansalaisyhteiskunnan osien kanssa, ja keskustelun tavoitteena on konsensukseen pohjautuva, yleisesti hyväksytty strategia-asiakirja.

1.2 Tämän yhteisymmärrykseen tähtäävän prosessin edistämiseksi komission yksiköt ovat esimerkiksi perustaneet sidosryhmien välisen foorumin, jossa on jo käynnistetty tiiviit neuvottelut (1).

1.3 Kehitettävän strategian tavoitteeksi on tarkoitus asettaa sellaisten ideoiden kehittäminen ja määritteleminen, joilla luonnonvarojen käytön ympäristövaikutuksia voidaan edelleen vähentää - kuten tarpeen on. Periaatteessa kyse on siitä, että tuleva talouskasvu on erotettava vielä huomattavasti selkeämmin luonnonvarojen käytöstä.

1.4 Kehitettävä strategia on siis ymmärrettävä eräänlaisena parhaillaan uudistettavan EU:n kestävyysstrategian konkretisoinnissa käytettävänä ”alastrategiana”.

1.5 Tulevaan strategiaan sisältyy kolme strategista osatekijää: — luonnonvarojen koko elinkaareen liittyviä usein verkottuneita vaikutuksia koskevan tietämyksen jatkuva kokoaminen (luonnonvarojen käyttöönotosta tuotteiden ja palvelujen käyttöön sekä jätevaiheeseen) — politiikkojen arviointi, jonka tavoitteena on mm. osoittaa, että ”käytössä ei — — tällä hetkellä ole mekanismia, jolla voitaisiin arvioida, missä määrin — — tehdyt politiikkavalinnat edistävät yleistä tavoitetta eli luonnonvarojen käytön vaikutusten ja talouskasvun erottamista toisistaan”. Luonnonvarastrategialla tämä on tarkoitus korjata. — politiikkojen yhdentäminen, jossa tavoitteena on lisätä luonnonvaroihin liittyvien ympäristönäkökohtien sisällyttämistä muihin politiikkoihin.

1.6 Käsillä oleva asiakirja on läheisessä asiayhteydessä kahteen muuhun aloitteeseen, jotka samoin kuin tämä strategia on käynnistetty kuudennen ympäristöä koskevan yhteisön toimintaohjelman toimeenpanon puitteissa: valmisteilla olevaan jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen strategiaan sekä yhdennettyyn tuotepolitiikkaan. ETSK antoi molemmista aiheista lausunnot (2) joulukuussa 2003 pitämässään täysistunnossa.

1.7 Komissio ilmoittaa strategian kattamaksi ajanjaksoksi 25 vuotta.

2 Yleistä

2.1 Asiakirjassaan komissio määrittelee aluksi luonnonvara-käsitteen. Komissio laskee luonnonvaroihin sekä (uusiutuvat ja uusiutumattomat) raaka-aineet, joita tarvitaan lähes kaikessa taloudellisessa toiminnassa, että ympäristön eri osatekijät (vesi, maaperä ja ilma sekä maisema).

2.2 Komission asiakirjassa viitataan suoraan Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokoukseen, jonka osallistujat totesivat, että taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen luonnonvaraperustan suojelu ja hallinta ovat kestävän kehityksen päällimmäisiä tavoitteita ja perusedellytys (3).

2.3 Toisin sanoen kestävää kehitystä ei voida saavuttaa ilman luonnonvarojen asianmukaista suojelua ja soveltuvaa käyttöä. Komissio pitääkin siksi myös tulevaa strategiaa selkeästi yhtenä ympäristönsuojelun (useista) panoksista kestävään kehitykseen.

2.4 Tilanneanalyysissä komissio päätyy tulokseen, joka yllättänee monet luonnonsuojelusta kiinnostuneet toimijat ja tarjonnee runsaasti kiistanaiheita strategian kehittämisessä: komissio näkee uusiutuvien luonnonvarojen (kuten kalavarojen ja makean veden) yhteydessä osittain erittäin suuria ongelmia, mutta pitää uusiutumattomien luonnonvarojen tilannetta huomattavasti parempana. Kun otetaan huomioon, että 70- ja 80-luvuilla monet silloin syntyneen ympäristöliikkeen perusteokset (4) käsittelivät juuri uusiutumattomien luonnonvarojen uhkaavaa vähentymistä, suurta ihmetystä herättää esimerkiksi sellainen lause kuin ”— — tietyn luonnonvaran rajallisuus ei merkitse automaattisesti sen niukkuutta”. Tässä onkin olemassa vaara väärän poliittisen signaalin antamisesta, ja väitteestä voidaan päätellä virheellisesti, että vaara olisi ohi.

2.5 Kuitenkin on selvää, että pitkällä aikavälillä tällaisilla väittämillä ei ole minkäänlaista perustetta. Vaikka viime vuosina on löydetty yhä uusia uusiutumattomien luonnonvarojen esiintymiä ja aikaisemmat luonnonvarojen vähentymistä koskevat ennusteet (5) ovat osoittautuneet ajallisesti epätarkoiksi, on selvää, että esimerkiksi öljyn, hiilen ja muiden uusiutumattomien raaka-aineiden esiintymät ovat rajallisia. Asiaa vaikeuttaa vielä, että viime vuosina jo saavutettu edistyminen luonnonvarojen käytön ja talouskasvun erottamisessa toisistaan ei vielä ole riittänyt ratkaisemaan ongelmaa kokonaisuudessaan. Mm. maailmanlaajuiset kasvuluvut tekivät tämän menestyksen täysin tyhjäksi.

2.6 Komission väitteitä on siis tarkasteltava strategian kattaman ajanjakson yhteydessä: seuraavan 25 vuoden aikana ei välttämättä tarvitse pelätä uusiutumattomien luonnonvarojen merkittävää niukkuutta. ETSK:n mielestä 25 vuoden ajanjakso on kuitenkin aivan liian lyhyt kestävyysstrategian suhteen sekä komission mainitseman Factor 10 -mallin (6) toteuttamiseksi.

2.7 Siksi strategiassa tarvitaan uusiutumattomia luonnonvaroja koskevia selkeitä lausumia, jotka kattavat myös strategian ajanjakson ylittävän ajan, sillä myös tällä sektorilla on jo tänään määriteltävä asianmukaisen kestävän politiikan suunta.

2.8 Epäilemättä komissio on oikeassa todetessaan, että uusiutumattomien luonnonvarojen keskeinen ekologinen ongelma ei ole esimerkiksi siinä, löytyykö esiintymiä vielä maapallolta vai ei. Hiilen, öljyn ja kaasun esimerkit osoittavat, että varsinainen ekologinen ongelma on näiden raaka-aineiden käyttö (käyttöönotto ja tässä tapauksessa polttaminen ja siitä seuraavat hiilidioksidipäästöt) eikä esiintymien olemassaolo tai puute.

2.9 Kestävän kehityksen — joka epäilemättä on komission tavoitteena — näkökulmasta tarkastellen saatavuuden kysymyksellä on hyvinkin merkitystä. Sillä vaikka luonnonvarojen käytön seurauksia onnistuttaisiinkin vähentämään tai ne voitaisiin poistaa jopa lähes kokonaan, tulevia sukupolvia koskeva vastuu estää meitä riistämästä / hyödyntämästä luonnonvaroja loppuun ihmiskunnan historian pienen osan aikana.

2.10 EU valmistelee parhaillaan lukuisia (hyvinkin tarpeellisia) uusia strategioita ja tarkistaa samalla vanhoja. Näistä voidaan mainita mm. ylimpänä oleva kestävyysstrategia ja jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja kierrätystä, yhdennettyä tuotepolitiikkaa, meriympäristön suojelua, vesiviljelyä sekä terveyttä ja ympäristöä koskevat strategiat. ETSK tukee kaikkia näitä aloitteita, mutta muistuttaa komissiota siitä vaarasta, että tahot, joita aloitteet eivät suoraan koske, voivat menettää kokonaiskäsityksen asiasta, ja niillä voi olla vaikeuksia tunnistaa, missä kohdassa mikäkin strategia pätee ja mikä paikka sillä on eri strategioiden ”hierarkiassa”.

2.11 ETSK pitää näin ollen aiheellisena — selittää tarkkaan jokaisen strategian asema poliittisessa kontekstissa — selventää poikittaisyhteyksiä toisiin strategioihin sekä EU- ja jäsenvaltiotason ajankohtaisiin politiikan aloihin — esittää, missä ja miten eri strategiat lopuksi yhtyvät. Tässä yhteydessä ETSK pitää selvänä, että kestävyysstrategia on ylimpänä oleva strategia, josta luonnonvarastrategia ja muut strategiat on johdettava.

2.12 ETSK pitää lisäksi tärkeänä kuvailla mahdollisimman kattavasti suunniteltujen strategioiden vaikutukset asianomaisille tahoille. Tähän kuuluu myös vastuualueiden määrittely. On tehtävä selväksi, kuka voi säätää jostain asiasta ja millä poliittisella tasolla, kuinka sitovasti, ja mitkä asiat yleensä vaativat sääntelyä. ETSK ei odota tulevalta strategialta ainoastaan, että EU:n mahdollisuudet luonnonvarojen hyödyntämisen alalla esitellään yksityiskohtaisesti, vaan myös, että samalla määritellään jäsenvaltioiden (tai alue- ja paikallistason) vastuualueet.

2.13 ETSK pitää tärkeänä toimena siirtää asianmukainen tieto suurelle yleisölle.

2.14 Strategiassa on annettava riittävästi tilaa taloutta, työelämää ja työmarkkinoita koskevien mahdollisten seurausten käsittelylle. Komissio on usein ja monissa asiakirjoissaan korostanut yhä uudelleen, että työpaikkojen luominen ja ympäristönsuojelu eivät ole ristiriidassa keskenään, vaan voivat täydentää toisiaan myönteisesti. Tämä on todistettava tässä strategiassa ja sen avulla. Yritykset toivovat perustellusti mahdollisimman pitkäaikaista suunnittelu- ja oikeusvarmuutta. Strategian on sisällettävä viittauksia siitä, mihin yritysten on seuraavien vuosien aikana varauduttava. Tätä varten lienee myös tarpeen esittää, millä muutoksilla nämä synergiat aiotaan saavuttaa. Olisi selvitettävä, voidaanko luonnonvarojen kestävää käyttöä edistää vero- ja maksupoliittisilla aloitteilla. Kun tarkastellaan taloudellisten välineiden käytössä tapahtunutta kehitystä, voidaan todeta, että viime vuosina on käytetty aiempaa enemmän ympäristöveroja ja -maksuja. Havaittavissa on hidas mutta jatkuvasti laajeneva pyrkimys ympäristöverouudistuksen toteuttamiseen, kun joissakin maissa veropohjaa muutetaan siten, että työn verotusta vähennetään ja ympäristön pilaantumiseen, luonnonvaroihin ja palveluihin liittyviä veroja ja maksuja korotetaan (7).

3 Erityistä

3.1 ETSK pitää asiakirjaa erityisen tervetulleena. Luonnonvarastrategiaa tarvitaan välttämättä, jotta luonnonvarojen kulutus (ja ympäristörasitteet) voidaan erottaa yhä selkeämmin talouskasvusta.

3.2 ETSK pitää strategian kattamaa 25 vuoden ajanjaksoa selvästi liian lyhyenä. Komitea tukee kuitenkin komission aikomusta asettaa strategian keskipisteeseen ratkaistavissa olevat lyhyen ja keskipitkän aikavälin ongelmat. Tämän ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että jo tunnistetut pitkän aikavälin ongelmat jäävät huomiotta.

3.3 Tämän vuoksi strategia-asiakirjaan olisi välttämättä lisättävä osa, jossa käsiteltäisiin pitkän aikavälin, lähinnä uusiutumattomia luonnonvaroja koskevia ongelmia, koska muuten vaarana on, että koko strategia ymmärretään väärin. Tässä ei tulisi tarkastella ainoastaan ympäristökysymyksiä, vaan myös luonnonvarojen yleistä fyysistä tai poliittista saatavuutta. ETSK pitää tässä yhteydessä tervetulleina niitä tiedonannon kohtia, joissa käsitellään alueellista, eurooppalaista saatavuutta. Esimerkiksi öljyn suhteen ongelmana ei ole pelkästään sen esiintymien rajallisuus: öljyn saatavuus (ja siis myös riippuvuus siitä) on hyvinkin vakava poliittinen ongelma, kuten 70-luvun öljykriisi ja viime aikojen tapahtumat ovat mieleenpainuvasti osoittaneet. Maailman suurilla talousmahdeilla näyttää olevan hyvinkin erilaiset strategiat näiden ongelmien ratkaisemiseksi.

3.4 ETSK:n mielestä strategia on suunnattu liian vahvasti luonnonvarojen aineelliseen käyttöön. Suojeluajatukselle, eli luonnonvarojen aineettomalle hyödylle, ei anneta riittävästi huomiota. ETSK suosittelee, että strategian nimeen lisätään suojelukäsite ja suojeluajatusta painotetaan siinä yleensäkin vahvemmin. Näin strategiasta voisi muodostua jatko Johannesburgissa käydyille keskusteluille (vrt. kohta 2.2).

3.5 Myös maisemat ovat selvästi tärkeitä resursseja; esimerkkinä mainittakoon Alpit, jotka ovat paitsi herkkä ekosysteemi myös vetovoimainen matkailukohde (8). Myös maisemaresurssin liikakäyttö (esimerkiksi liikenteen rajun kasvun vuoksi) on otettava strategiassa huomioon. Tällaisten konkreettisten esimerkkien avulla voitaisiin hyvin osoittaa poikittaisyhteydet toisiin politiikan aloihin, kuten maatalouspolitiikkaan, sekä määritellä mainittuja vastuualueita. Eurooppalaisten maisemien monimuotoisuus, joka on syntynyt mm. hyvin erilaisten maataloudellisten käyttötapojen seurauksena, on eurooppalaisen kulttuurin ja identiteetin oleellinen osa, joka on säilytettävä.

3.6 Komissio viittaa perustellusti uusiutuvien luonnonvarojen osittain uhkaavaan liikakulutukseen. Puuvarojen suhteen komissio toteaa esimerkiksi, että vuosittaisesta kasvusta hyödynnetään todellisuudessa vain osa, mistä seuraa huomattava mahdollisuus lisätä puuraaka-aineen (ympäristöystävällistä) hyödyntämistä. Tietyssä mielessä näin epäilemättä on, mutta tässä on otettava huomioon kaksi näkökohtaa: metsällä — kuten kaikilla ekosysteemeillä — ei ole pelkästään aineellinen funktio, vaan myös erittäin tärkeä aineeton merkitys, esimerkiksi ekosysteeminä tai virkistysalueena. Nämä metsän roolit sekä myös sen suojelufunktio (esimerkiksi tulvia tai lumivyöryjä vastaan) voivat olla ristiriidassa puun maksimaalisen taloudellisen hyödyntämisen kanssa. Lisäksi metsäresurssit ovat jakautuneet erittäin epätasaisesti. Valtavat metsätuhot osassa liittyviä maita (esimerkiksi Erzgebirgen, Riesengebirgen ja Isergebirgen alueilla) eivät ole hävittäneet pelkästään paikallisesti hyödynnettäviä luonnonvaroja, vaan olivat myös osasyynä Oderin (1997) ja Elben (2002) suurtulviin.

Bryssel 28. huhtikuuta 2004 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger BRIESCH

(1) Myös ETSK osallistuu foorumin työskentelyyn.

(2) Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto — Kohti jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtaista strategiaa” KOM(2003) 301 lopullinen ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille — Yhdennetty tuotepolitiikka — Elinkaariajattelu politiikan perustana” KOM(2003) 302 lopullinen, EUVL C80, 30.3.2004, s. 39—44.

(3) Plan of Implementation of the World Summit on Sustainable Development, Introduction, kohta 2.

(4) Vrt. ”Kasvun rajat” — Rooman klubin raportti ihmiskunnan tilanteesta, 1972.

(5) Esimerkiksi Rooman klubin ennuste (ks. alaviite 4) tai yhdysvaltalainen raportti ”The Global 2000 Report to the President”, US. Council on Environmental Quality, 1980.

(6) Factor 10 -mallin mukaan tulevaisuudessa sama talouden suorityskyky on saavutettava kymmennyksellä nykyisestä luonnonvarojen käytöstä.

(7) Ks. esimerkiksi Eurostatin viimeisin julkaisu Environmental Taxes in the European Union 1980—2001 — First signs of a relative ’green tax shift’ — Eurostat 2003.

(8) Vrt. ETSK:n lausunto aiheesta ”Euroopan unionin vuoristoalueiden tulevaisuus”, EUVL C 061, 14.3.2003, s. 113—122.