[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 28.4.2005 KOM(2005) 171 lopullinen 2005/0062 (CNS) 2005/0063 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI yhteisön toimenpiteistä lintuinfluenssan torjumiseksi Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta (komission esittämät) {SEC(2005)549} PERUSTELUT 1. Ehdotuksen tausta ( Ehdotuksen perusteet ja tavoitteet Komissio aikoo ajantasaistaa nykyiset lintuinfluenssaa (avian-influenssa, AI) koskevat yhteisön toimenpiteet, joista säädetään neuvoston direktiivissä 92/40/ETY, tarkoituksenaan estää ja rajoittaa tehokkaammin tautipesäkkeitä ja rajoittaa terveysriskejä, kustannuksia ja menetyksiä ja muita negatiivisia vaikutuksia, joita kyseinen sairaus aiheuttaa koko yhteiskunnalle. Lintuinfluenssaa koskevaan yhteisön lainsäädäntöön ehdotetut muutokset olisi tehtävä samaan aikaan kuin tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista tehtyyn neuvoston päätökseen 90/424/ETY tehtävät muutokset, jotta kyseinen päätös olisi yhdenmukainen tämän ehdotuksen kanssa ja jotta varmistetaan riittävä taloudellinen tuki jäsenvaltioille niiden toteuttaessa suunniteltuja torjuntatoimenpiteitä. ( Yleistä Lintuinfluenssa on vakava, erittäin tarttuva erityyppisten, erittäin laajaan Influenzaviridae- virusperheeseen kuuluvien influenssavirusten aiheuttama siipikarjan ja muiden lintujen tauti. Lintuinfluenssavirukset voivat levitä myös muihin eläimiin ja ihmisiin yleensä sen seurauksena, että tartunnan saaneisiin lintuihin on oltu suorassa kosketuksessa. Ihmisisännässä sairaus voi vaihdella lievästä silmän sidekalvotulehduksesta vakavaan, joskus kuolemaan johtavaan sairauteen. Tietyissä Aasian maissa yhä jatkuvassa epidemiassa sairastuneiden ihmisten kuolevuus on ollut hyvin korkea. Koska taudinaiheuttajissa tapahtuu jatkuvia geneettisiä muutoksia ja koska ne voivat mukautua juuri tartunnan saaneisiin eläin- tai ihmisisäntiin, lintuinfluenssavirusten aiheuttamat riskit eläinten ja ihmisten terveydelle ovat vaihtelevia ja enimmäkseen mahdottomia ennustaa. Nykyisen tietämyksen mukaan kuitenkin niin sanottujen matalapatogeenisten lintuinfluenssavirusten (LPAI) aiheuttamat riskit ovat vähäisempiä kuin korkeapatogeenisten virusten (HPAI) aiheuttamat, koska viimeksi mainitut syntyvät tiettyjen H5- ja H7-tyyppisten LPAI-virusten mutaation tuloksena, ja ne aiheuttavat siipikarjassa taudin, jossa kuolevuus on jopa 90 prosenttia. Kansaterveyden osalta käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että H5- ja H7-tyyppiset HPAI-virukset ovat aiheuttaneet suurimman osan ihmisissä todetuista lintuinfluenssatapauksista ja kaikki lintuinfluenssaviruksen aiheuttamat ihmiskuolemat. Kotieläiminä pidetyssä siipikarjassa ei yleensä esiinny lintuinfluenssavirusta. Kuitenkin tietyt luonnonvaraiset linnut (erityisesti muuttavat vesilinnut, kuten ankat ja hanhet) kantavat pysyvästi LPAI-viruksia ja aika ajoin tartuttavat niitä kotieläiminä pidettävään siipikarjaan. Nykyisin ei ole käytettävissä tai edes odotettavissa toimenpiteitä, joilla virusten leviäminen luonnossa elävissä linnuissa voitaisiin pysäyttää tai sitä voitaisiin vähentää. Tämä merkitsee jatkuvaa mahdollisesti hyvin vaarallisten lintuinfluenssavirusten tartuntariskiä luonnonvaraisista linnuista kotieläiminä pidettävään siipikarjaan ja lopulta muihin eläimiin ja ihmisiin. Ei ole saatu selville, miksi lintuinfluenssaepidemioita on esiintynyt aiempaa enemmän viime vuosina. Vakavia tautitapauksia (HPAI) on hiljattain todettu monissa lintulajeissa – myös erilaisin käytännöin kotieläiminä pidettävässä siipikarjassa – monilla eri alueilla maailmassa ja kaikilla mantereilla. Tällaiset tautipesäkkeet ovat aiheuttaneet sen, että sadat miljoonat linnut ovat joko kuolleet tai ne on jouduttu lopettamaan taudin torjumiseksi, ja siipikarja-ala on kärsinyt hyvin vakavia tappioita eri puolilla maailmaa. Samassa yhteydessä myös monet ihmiset saivat tartunnan, ja osa heistä kuoli. EU:n alueella merkittäviä HPAI-tautipesäkkeitä on viimeisten viiden vuoden aikana esiintynyt Italiassa (1999–2000) ja Alankomaissa, josta tauti levisi Belgiaan ja Saksaan (2003). Epidemioilla oli tuhoisat vaikutukset siipikarja-alaan ja negatiivinen yleisvaikutus koko yhteiskuntaan erityisesti Alankomaissa, jossa tauti tarttui myös moniin ihmisiin. Näin tapahtui siitäkin huolimatta, että jäsenvaltiot toteuttivat äärimmäisen tiukkoja torjuntatoimenpiteitä, joihin kuuluivat siipikarjan ja muiden lintujen massalopetukset ja hävittäminen tartunta-alueilla ja jotka olivat direktiivissä 92/40/ETY säädettyjä vähimmäistoimenpiteitä selvästi laajempia. EU:ssa aiemmin esiintyneiden eläinten terveyskriisien jälkeen nämä tautipesäkkeet ovat nostattaneet jäsenvaltioissa lisää kritiikkiä eläinten massateurastuksia kohtaan syistä, jotka liittyvät eläinten hyvinvointiin sekä eettisiin, sosiaalisiin, taloudellisiin ja ympäristönäkökohtiin. Tällaisella toimenpiteellä on ollut hyvin kielteinen vaikutus yleiseen mielipiteeseen, ja se aiheuttanut vakavaa kritiikkiä varsinkin tiettyjen lintuluokkien osalta, joita ovat muun muassa uhanalaiset lajit ja lemmikkilinnut. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin on usein arvostellut komissiota massateurastuksen vaikutuksista yhteisön budjettiin. Tiedeyhteisön arvion mukaan tiettyjen virustyyppien aiheuttamat kontrolloimattomat lintuinfluenssapesäkkeet – sen jälkeen kun virus on tarttunut linnuista tai muista eläimistä ihmisiin – saattavat lopulta synnyttää sellaisen viruksen, joka on täysin sopeutunut ihmiseen ja pystyy aiheuttamaan samantyyppisen influenssapandemian kuin vuosina 1917–1919 esiintynyt espanjantauti. Tällainen pandemia voisi aiheuttaa miljoonien ihmisten kuoleman ja vakavia sosioekonomisia vaikutuksia kaikkialla maailmassa. Direktiivissä 92/40/ETY vahvistetaan pakolliset taudintorjuntatoimenpiteet, joita sovelletaan ainoastaan, jos kyseessä on HPAI-viruksen aiheuttama siipikarjatauti. Viimeaikaisista epidemioista on opittu monia asioita. Lintuinfluenssapesäkkeillä, jotka olivat HPAI-viruksiksi muuntuneiden, alun alkaen H5- ja H7-tyyppisten LPAI-virusten aiheuttamia, on ollut äärimmäisen vakavat seuraukset. Mutaation tapahduttua virusta on erittäin vaikea torjua. Kun otetaan huomioon lisääntynyt tietämys lintuinfluenssavirusten ihmisterveydelle aiheuttamista riskeistä, tiedekomitean lausunnot ja tuoreimmat tiedot lintuinfluenssan patogeneesistä, epidemiologiasta ja levinneisyydestä, nyt on selvästi tarpeellista tarkistaa ja ajantasaistaa nykyinen lainsäädäntö siten, että siinä otetaan huomioon uusimmat edistysaskelet ja kokemus ja tehostetaan sekä LPAI- että HPAI-tyyppisten virusten torjuntaa. Tällä edistetään välittömästi eläinten terveyttä ja välillisesti myös ihmisten terveyttä. ( Ehdotuksen soveltamisalaa koskevat nykyiset säännökset Neuvoston direktiivi 92/40/ETY; komission päätös 2002/649/EY; komission päätös 2002/673/EY. Komission päätöksellä 2002/649/EY vahvistettiin ohjeet koko yhteisön kattaville tutkimuksille, jotka koskevat lintuinfluenssan esiintymistä siipikarjassa ja luonnonvaraisissa linnuissa. Komission päätöksillä 2002/673/EY ja 2004/630/EY hyväksyttiin siipikarjaa ja luonnonvaraisia lintuja koskevat jäsenvaltioiden tutkimusohjelmat, jotka ovat nyt käynnissä. Tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista tehdyssä päätöksessä 90/424/ETY vahvistetaan, että jäsenvaltio voi saada yhteisön rahoitusta joihinkin toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on lintuinfluenssan (HPAI) torjunta ja hävittäminen. ( Yhdenmukaisuus yhteisön muiden politiikan alojen kanssa Koska elävä siipikarja luetellaan perustamissopimuksen liitteessä I, yhteisön tehtäviä eläinlääkintäalalla on parantaa siipikarjan terveydellistä asemaa, edistää näin siipikarjan ja siipikarjatuotteiden kauppaa ja varmistaa alan kehitys. Määriteltäessä ja pantaessa täytäntöön yhteisön politiikkaa ja toimia on lisäksi varmistettava ihmisten terveyden suojelun korkea taso. 2. Sidosryhmien kuuleminen ja vaikutusten arviointi ( Sidosryhmien kuuleminen Jäsenvaltioiden kuuleminen työryhmissä ja sähköinen mielipiteiden vaihto ehdotusluonnoksesta toteutettiin heinä-lokakuussa 2004. Lokakuussa 2004 eurooppalaisia kansalaisjärjestöjä kuultiin ehdotusluonnoksesta. Kuulemisen tuloksena on otettu huomioon joitain ehdotusluonnoksen artikloja ja liitteitä koskevia parannusehdotuksia. ( Asiantuntemuksen kartuttaminen ja käyttäminen 1. Vuonna 2000 tiedekomitea antoi lintuinfluenssaa koskevan lausunnon ja suositteli direktiivissä 92/40/ETY säädetyn määritelmän muuttamista siten, että taudintorjuntatoimiin ryhdytään myös silloin, kun kyse on matalapatogeenisten viruskantojen aiheuttamista lintuinfluenssatartunnoista. 2. Vuonna 2003 annettiin toinen tieteellinen lausunto viimeisimmistä diagnoosimenetelmistä ja rokotusten käyttämisestä lintuinfluenssan torjunnassa. 3. Tiedekomitean lausunnot on julkaistu osoitteessa: http//europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scah/outcome_en.html. Kyseiset lausunnot on otettu huomioon ehdotusta laadittaessa. ( Vaikutusten arviointi Kolme poliittista vaihtoehtoa, jotka tiedekomitea yksilöi vuonna 2000 antamassaan raportissa, on arvioitu ja vaikutusten arviointi on laadittu[1]. Tulokset voidaan tiivistää seuraavasti: Vaihtoehto 1: Ei muuteta direktiivissä 92/40/ETY vahvistettua lintuinfluenssan määritelmää ja torjuntatoimia, mutta annetaan suositus, että jäsenvaltiot asettavat rajoituksia LPAI-viruksen leviämisen rajoittamiseksi: Tilanteen säilyttäminen ennallaan ei vähentäisi HPAI-pesäkkeistä aiheutuvaa uhkaa, joka yhteisölle koituu LPAI-virusten levitessä kontrolloimattomasti siipikarjatiloilla. Jäsenvaltioille osoitettu yksinkertainen suositus panna täytäntöön kansallisia toimenpiteitä LPAI-viruksen torjumiseksi ei antaisi riittäviä takeita siitä, että taudin torjunta on tehokkaampaa ja tautiin liittyvät terveysriskit vähenevät, kun otetaan huomioon, että taloudelliset toimijat vastustavat tiukempia torjuntatoimia, joita ei ehkä sovelleta heidän kilpailijoihinsa muissa jäsenvaltioissa. Se, että yksittäiset jäsenvaltiot panevat täytäntöön kansallisia LPAI-viruksen valvonta- ja torjuntatoimenpiteitä, saattaa siten johtaa siipikarjan ja siipikarjatuotteiden kaupan vakaviin häiriöihin ja vilpilliseen kilpailuun siipikarjamarkkinoilla, joilla kilpailu on hyvin tiukkaa. Vaihtoehto 2: Muutetaan nykyistä lintuinfluenssan määritelmää siten, että siihen sisältyy myös LPAI, jolloin samat taudintorjuntatoimenpiteet koskevat sekä LPAI- että HPAI-viruksia: Nykyisin HPAI-viruksia koskevien torjuntatoimien soveltaminen LPAI-viruksiin olisi suhteetonta verrattuna riskeihin, joita LPAI-virukset aiheuttavat sekä eläinten että ihmisten terveydelle. Tämä saattaisi myös johtaa eläinten massalopetuksiin – joilla olisi negatiivinen vaikutus eläinten hyvinvointiin – ja korkeisiin taudintorjuntakustannuksiin olosuhteissa, joissa massalopetukset eivät välttämättä ole perusteltuja eivätkä kelvollisia pysyväksi järjestelyksi. LPAI-virusten ollessa kyseessä stamping out -politiikan (koko siipikarjan hävitys tilalta ja kolmen kilometrin säteellä tilasta) pakollinen ja järjestelmällinen soveltaminen ei vaikuta tarpeelliselta, vaikka tietyissä tapauksissa se voi silti olla mahdollinen vaihtoehto, kun otetaan huomioon sen kustannukset ja riskit ja toisaalta hyödyt. Lisäksi monia muita HPAI-viruksen osalta tarpeellisia taudintorjunnan lisäkeinoja olisi LPAI-virusten kohdalla sovellettava joustavammin. Vaihtoehto 3: Muutetaan lintuinfluenssan määritelmää siten, että siihen sisältyy myös LPAI, mutta säädetään, että torjuntatoimissa otetaan huomioon, minkä tyyppisestä viruksesta ja mistä eläinisännästä on kyse: Kolmannen vaihtoehdon tärkeimmäksi eduksi oletetaan se, että sen avulla vähennettäisiin HPAI-virusten aiheuttamien tautipesäkkeiden riskiä siipikarjassa ja muissa linnuissa torjumalla tehokkaammin LPAI-viruksia ja saataisiin aikaan lähestymistapa, joka on oikeassa suhteessa mainittujen kahden edellytyksen aiheuttamaan riskiin. Lisäksi tämä on lähestymistavoista ainoa, joka sopisi Maailman eläintautijärjestön (OIE) säännöstön uuteen lukuun, joka ilmeisesti hyväksytään lopullisesti toukokuussa 2005. Tällä tavoin estettäisiin se, että yhteisön torjuntatoimet haittaisivat kansainvälistä kauppaa. 3. Ehdotuksen oikeudelliset näkökohdat ( Ehdotetun toimen tiivistelmä Direktiivi 92/40/ETY korvattaisiin uudella direktiivillä, jolla ajanmukaistetaan nykyiset säännökset ja jonka tarkoituksena on taata tehokkaampi lintuinfluenssan torjunta ja ottaa huomioon tarve vähentää mahdollisimman paljon lintujen massateurastusten käyttöä. Vaihtoehdon 3 mukaisesti nykyisiin lintuinfluenssan torjuntatoimiin tehtäisiin seuraavat pääasialliset muutokset: 1. Muutos lintuinfluenssan määritelmään siten, että torjuntatoimien soveltamisalaa laajennetaan koskemaan myös niitä LPAI-viruksia, jotka saattavat muuntua HPAI-viruksiksi. Siinä erotettaisiin kuitenkin mainitut kaksi edellytystä, jotta torjuntatoimia voidaan soveltaa oikeassa suhteessa kyseisten virusten aiheuttamiin riskeihin. 2. LPAI-virusten pakollisen valvonnan käyttöönotto kaikissa jäsenvaltioissa. 3. Uudet, joustavammat rokotuksia koskevat säännökset. 4. Uudet, joustavammat säännökset LPAI- ja HPAI-virusten torjumiseksi muissa kotimaisissa linnuissa kuin siipikarjassa, kuten eläintarhoissa pidettävissä ja uhanalaisiin lajeihin kuuluvissa linnuissa. 5. Uudet säännökset, joilla taataan lintuinfluenssatapausten ilmaantuessa jäsenvaltioiden eläinlääkintä- ja kansanterveysviranomaisten yhteistyö ihmisten terveyden suojelemiseksi. 6. Komissio saa tehtäväkseen vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen muita, kohdistetumpia lintuinfluenssan torjuntatoimenpiteitä sekä perustaa lintuinfluenssarokotepankin. ( Oikeusperusta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artikla. ( Toissijaisuusperiaate Tässä ehdotuksessa esitetyt eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet kuuluvat yhteisön yksinomaiseen säädäntävaltaan. Vain hyvin harvat säännökset liittyvät toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kansanterveyteen, koska jäsenvaltioille annetaan täysi vastuu esimerkiksi toteuttaa taudintorjuntatoimenpiteitä, jotka koskevat lintuinfluenssatartunnan saaneelle siipikarjalle – tai jonka epäillään saaneen tartunnan – altistuvaa henkilöstöä. ( Suhteellisuusperiaate Tällä direktiiviehdotuksella säädetään torjuntaa koskevista vähimmäistoimenpiteistä, joita on sovellettava lintuinfluenssan puhjetessa siipikarjassa ja muissa linnuissa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin ryhtyä tiukempiin hallinto- ja hygieniatoimiin tämän direktiiviehdotuksen kattamalla alalla. Lisäksi annetaan säännöksiä, joiden nojalla jäsenvaltioiden viranomaiset voivat soveltaa toimenpiteitä, jotka ovat oikeassa suhteessa vallitsevaan tautitilanteeseen. ( Säädöstyypin valinta Ehdotettu säädöstyyppi on direktiivi. Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä: Vuodesta 1964 lähtien saadut kokemukset yhteisön yhdenmukaistetusta eläinlääkintälainsäädännöstä ovat osoittaneet, että direktiivin avulla jäsenvaltioille jää tarpeeksi liikkumavaraa soveltaa lainsäädäntöä oman lainsäädäntö- ja hallintojärjestelmänsä rajoissa. Tähän liittyvät myös edellä esitetyt suhteellisuutta koskevat näkökohdat. 4. Vaikutukset talousarvioon Tämän ehdotuksen ja siihen liittyvän, päätöksen 90/424/ETY muuttamista koskevan ehdotuksen vaikutukset talousarvioon on esitetty vaikutusten arvioinnissa, ja ne voidaan tiivistää seuraavasti: Edellä esitettyjen toimenpiteiden hyväksymisen ja täytäntöönpanon aiheuttamat vuotuiset lisäkustannukset yhteisön talousarvioon olisivat 3–8 miljoonaa euroa, toisin sanoen keskimäärin noin 5,5 miljoonaa euroa. Kustannusten odotetaan tasoittuvan, kun vähentynyt HPAI-epidemiariski tuottaa säästöjä tulevaisuudessa. Tietenkään ei voida osoittaa täsmällisesti, missä määrin uusi lainsäädäntö vähentäisi tulevaisuudessa HPAI-epidemioita, joiden esiintymistä ei edelleenkään pystytä juurikaan ennustamaan eikä täysin poistamaan, kun otetaan huomioon kyseisen riskin luonne. Kuitenkin jos nämä toimenpiteet olisivat viimeisten viiden vuoden aikana jo olleet olemassa ja ne olisi pantu täytäntöön EU:ssa, toinen yhteisössä puhjenneista kahdesta laajasta epidemiasta olisi hyvin todennäköisesti voitu estää. Tämän perusteella voidaan siis arvioida, että panemalla täytäntöön ehdotetut toimenpiteet voitaisiin onnistua estämään kaksi laajaa HPAI-epidemiaa seuraavien 10 vuoden aikana. Kustannukset, joita tartunta-alueen jäsenvaltioille aiheutui tiloille maksetuista korvauksista, eläinten systemaattisesta lopettamisesta sekä tilojen puhdistamisesta ja desinfioinnista (näihin kustannuksiin voidaan periaatteessa päätöksen 90/424/ETY nojalla myöntää 50 prosenttia yhteisön osarahoitusta) hiljattain EU:ssa esiintyneiden kahden laajan epidemian yhteydessä, nousivat 101–174 miljoonaan euroon. Siksi voidaan arvioida, että nykyisillä kustannuksilla kahden laajan epidemian estäminen tuottaisi 10 vuoden jaksolla yhteisön talousarvioon vähintään 100 miljoonan euron säästöt. Säästöt olisivat siis suuremmat kuin lisäkustannukset, joita aiheutuisi uusista LPAI-virusten valvonta- ja torjuntatoimenpiteistä (noin 55 miljoonaa euroa 10 vuodessa). Lisäksi muiden tämän ehdotuksen sisältämien torjuntatoimien ansiosta, rokotukset mukaan luettuna, lisäsäästöjä voidaan odottaa siitä syystä, että tulevien lintuinfluenssaepidemioiden ei otaksuta olevan yhtä laajoja kuin aiemmin. Säästöjen määrää on kuitenkin erittäin vaikea arvioida. 5. Muita tietoja ( Nykyisen lainsäädännön kumoaminen Ehdotuksen hyväksyminen johtaa nykyisen lainsäädännön kumoamiseen. ( Euroopan talousalue Ehdotus on Euroopan talousalueen kannalta merkittävä, minkä vuoksi ehdotus on ulotettava kattamaan myös Euroopan talousalue. 2005/0062 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVI yhteisön toimenpiteistä lintuinfluenssan torjumiseksi EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [4], ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon[5], sekä katsoo seuraavaa: (1) Lintuinfluenssa on vakava, erittäin tarttuva erityyppisten influenssavirusten aiheuttama siipikarjan ja muiden lintujen tauti. Mainitut virukset voivat myös levitä nisäkkäisiin, kuten sikoihin ja ihmisiin. (2) Koska elävä siipikarja mainitaan perustamissopimuksen liitteessä I olevassa luettelossa, yhteisön tehtäviä eläinlääkintäalalla on parantaa siipikarjan terveydellistä asemaa, edistää näin siipikarjan ja siipikarjatuotteiden kauppaa ja varmistaa alan kehitys. Määriteltäessä ja täytäntöön pantaessa yhteisön politiikkaa ja toimia on lisäksi varmistettava ihmisten terveyden suojelun korkea taso. (3) Yhteisön toimenpiteet lintuinfluenssan torjumiseksi luotiin yhteisön toimenpiteistä avian-influenssan torjumiseksi 19 päivänä toukokuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/40/ETY[6], jonka avulla varmistetaan eläinten terveyden suojelu ja edistetään siipikarja-alan kehitystä. (4) Direktiivillä 92/40/ETY säädettyjä toimenpiteitä olisi perusteellisesti tarkasteltava uudelleen ottaen huomioon tuore tieteellinen tieto lintuinfluenssan riskeistä eläinten terveydelle ja kansanterveydelle, uusien laboratoriokokeiden ja rokotteiden kehitys sekä viimeisimmistä tautipesäkkeistä yhteisössä ja kolmansissa maissa saadut kokemukset. (5) Uusissa yhteisön toimenpiteissä olisi myös otettava huomioon eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean antamat tuoreimmat lausunnot sekä Maailman eläintautijärjestön (OIE) maaeläinten terveyttä koskevan säännöstön ( Terrestrial Animal Health Code ) ja maaeläinten diagnostisia testejä ja rokotteita käsittelevän käsikirjan ( Manual of Diagnostic Tests and Vaccines for Terrestrial Animals ) muutokset, jotka koskevat lintuinfluenssaa. (6) Influenssaviruksiin kuuluu suuri joukko eri viruskantoja. Eri influenssaviruskantojen eläinten terveydelle ja kansanterveydelle aiheuttamien riskien taso vaihtelee huomattavasti ja sitä on jossain määrin vaikea ennakoida, koska virusmutaatio on nopeaa ja perintöaineksen valikoituminen uudelleen eri kantojen välillä on mahdollista. (7) Tiettyjen lintuperäisten influenssaviruskantojen aiheuttama tartunta saattaa laukaista tautipesäkkeitä kotimaisissa linnuissa epitsoottisissa mittasuhteissa ja aiheuttaa laajamittaista siipikarjan kuolleisuutta ja häiriöitä, mikä voi uhata koko siipikarjankasvatuksen kannattavuutta. Lintuinfluenssavirukset voivat myös vaikuttaa ihmisiin ja aiheuttaa vakavaa uhkaa kansanterveydelle. (8) Nykytieto osoittaa, että niin kutsuttujen matalapatogeenisten lintuinfluenssavirusten aiheuttamat terveysriskit ovat vähäisemmät kuin tiettyjen matalapatogeenisten virusten mutaatiosta alkunsa saavien korkeapatogeenisten lintuinfluenssavirusten aiheuttamat terveysriskit. (9) Lintuinfluenssan torjuntaa koskevan yhteisön lainsäädännön olisi annettava jäsenvaltioille mahdollisuus hyväksyä taudin torjuntatoimenpiteitä oikeasuhtaisesti ja joustavasti ottamalla huomioon eri viruskantojen aiheuttamien riskien eri tasot, näiden toimenpiteiden maatalousalalle ja muille kyseeseen tuleville aloille todennäköisesti aiheuttamat sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset ja varmistamalla samalla, että kussakin yksittäisessä tautitilanteessa käytetään siihen parhaiten soveltuvia toimenpiteitä. (10) Lintuinfluenssasta mahdollisesti kansanterveydelle aiheutuvien ongelmien ehkäisemiseksi ja ennakoimiseksi olisi pyrittävä eläinten terveys- ja kansanterveyspalvelujen väliseen tehokkaaseen viestintään ja tiiviiseen yhteistyöhön jäsenvaltioissa, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat ryhtyä asianmukaisiin toimenpiteisiin myös ihmisten terveyden suojelemiseksi silloin kun se on välttämätöntä. (11) Koska on mahdollista, että matalapatogeeniset lintuinfluenssavirukset muuntuvat korkeapatogeenisiksi lintuinfluenssaviruksiksi, olisi varauduttava siipikarjatartunnan varhaiseen toteamiseen, jolloin siihen voidaan vaikuttaa nopeasti asianmukaisin toimenpitein, joihin olisi kuuluttava jäsenvaltioissa suoritettava aktiivisen valvonnan järjestelmä. Valvonnassa olisi noudatettava yleisiä suuntaviivoja, joita olisi mukautettava alan uusien tietojen ja kehityksen myötä. (12) Kaikkien lintuinfluenssatartuntaa koskevien epäilyjen, jotka voivat herätä kliinisten tai laboratoriotutkimusten seurauksena tai muusta tartuntaepäilyyn johtavasta syystä, olisi pantava liikkeelle välittömät viralliset tutkimukset, jotta ripeisiin ja tehokkaisiin toimiin voidaan ryhtyä silloin kun se on paikallaan. Mainittuja toimenpiteitä olisi vahvistettava heti kun tartunnan esiintyminen on vahvistettu, ja niihin olisi kuuluttava tartunnan saaneiden ja tartuntariskille alttiiden tilojen tyhjentäminen. (13) Jos matalapatogeenisen lintuinfluenssaviruksen tartunta tai serologisia merkkejä tartunnasta todetaan eikä viruksen esiintymistä voida vahvistaa viruseristystesteillä, torjuntatoimenpiteet saattavat erota niistä toimenpiteistä, joita olisi sovellettava korkeapatogeenisen lintuinfluenssaviruksen tartunnan toteamistapauksessa, koska näistä kahdesta tilanteesta aiheutuvien riskien tasot ovat erilaiset. (14) Taudintorjuntaan tarkoitetut toimenpiteet ja erityisesti rajoitusvyöhykkeen muodostaminen olisi niin ikään suunniteltava ottamalla huomioon siipikarjapopulaation tiheys ja muut riskitekijät alueella, jolla tartunta on todettu. (15) Taudin puhjetessa on myös tarpeen estää tartunnan leviäminen seuraamalla tarkasti ja rajoittamalla siipikarjan siirtämistä sekä mahdollisesti saastuneiden tuotteiden käyttöä, tiukentamalla bioturvallisuustoimenpiteitä kaikilla siipikarjatuotannon tasoilla, puhdistamalla ja desinfioimalla tilat, joissa tartuntaa on esiintynyt, ja muodostamalla suoja- ja valvontavyöhykkeitä tautipesäkkeen ympärille sekä tarvittaessa rokottamalla. (16) Korkeapatogeenisen lintuinfluenssan torjuntaan tarkoitettujen yhteisön toimenpiteiden olisi perustuttava ensi sijassa tilan tyhjentämiseen tartunnan saaneista parvista eläinten hyvinvointia koskevaa yhteisön lainsäädäntöä noudattaen. (17) Rokottaminen lintuinfluenssaa vastaan voi olla tehokas keino täydentää taudintorjuntatoimenpiteitä ja välttää siipikarjan ja lintujen massiivinen lopettaminen ja hävittäminen. Nykytiedon perusteella voi päätellä, että rokottaminen saattaa olla hyödyllistä paitsi hätätapauksissa myös taudin ehkäisemiseksi tilanteissa, joissa on suuri riski lintuinfluenssavirusten kulkeutumisesta villieläimistä tai muista lähteistä. Tämän vuoksi olisi annettava säännökset sekä hätä- että suojarokotuksista. (18) Vaikka rokotettu siipikarja on suojattu taudin kliinisiä oireita vastaan, se voi saada tartunnan ja saattaa siten vaikuttaa tartunnan leviämiseen. Rokottamiseen on sen vuoksi liitettävä asianmukaiset yhteisön tasolla vahvistetut valvonta- ja rajoitustoimenpiteet. Rokotusstrategiassa olisikin pystyttävä tekemään ero tartunnan saaneiden ja rokotettujen eläinten välillä. Rokotetusta siipikarjasta saadut tuotteet, kuten liha ja syötäväksi tarkoitetut munat, olisi tämän jälkeen saatettava markkinoille asiaankuuluvan yhteisön lainsäädännön ja tämän direktiivin mukaisesti. (19) Yhteisöllä ja jäsenvaltioilla olisi myös oltava mahdollisuus varautua lintuinfluenssan torjumiseen varastoimalla rokotteita, joita käytetään siipikarjaan ja lintuihin hätätapauksessa. (20) Olisi annettava säännökset, joilla taataan yhdenmukaistettujen menettelyjen ja menetelmien käyttö lintuinfluenssan taudinmäärityksessä, mukaan luettuna yhteisön vertailulaboratorion ja jäsenvaltioiden vertailulaboratorioiden toiminta. (21) Olisi annettava säännökset, joiden avulla varmistetaan, että jäsenvaltiot ovat riittävästi valmistautuneet puuttumaan tehokkaasti lintuinfluenssan yhden tai useamman tautipesäkkeen aiheuttamiin hätätilanteisiin, erityisesti laatimalla valmiussuunnitelmia ja perustamalla torjuntakeskuksia. Näissä valmiussuunnitelmissa olisi otettava huomioon lintuinfluenssan siipikarjanhoitajille ja muulle henkilöstölle aiheuttama kansanterveysriski. (22) Jos lintuinfluenssaa todetaan tuonnin aikana eläinten terveysvaatimuksista ja eläinlääkärintodistuksesta muiden kuin siipikarjaan kuuluvien lintujen tuonnissa sekä karanteenivaatimuksista 16 päivänä lokakuuta 2000 tehdyssä komission päätöksessä 2000/666/EY[7]säädetyllä karanteenitilalla tai karanteeniasemalla, siitä olisi ilmoitettava komissiolle. Eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä 21 päivänä joulukuuta 1982 annetussa neuvoston direktiivissä 82/894/ETY[8] säädetty ilmoittaminen ei olisi kuitenkaan tarkoituksenmukaista tapauksissa, joissa tauti puhkeaa jäsenvaltioissa. (23) Puhdistuksen ja desinfioinnin olisi muodostettava olennainen osa lintuinfluenssan torjuntaa koskevasta yhteisön politiikasta. Desinfiointiaineita olisi käytettävä biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY[9] säännösten mukaisesti. (24) Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1774/2002[10] vahvistetaan säännöt eläimistä saatavien sivutuotteiden keräämiselle, kuljetukselle, varastoinnille, esikäsittelylle, käsittelylle ja käytölle tai hävittämiselle, myös silloin kun eläimet on lopetettu epitsoottisten tautien hävittämiseksi, jotta niistä ei koituisi vaaraa eläinten terveydelle ja kansanterveydelle. Mainitulla asetuksella ja sen täytäntöönpanoa koskevilla toimenpiteillä luodaan yleinen kehys kuolleiden eläinten hävittämiseksi. On tarpeen antaa säännökset komiteamenettelystä, jossa hyväksytään erityisiä lisä- tai muita toimenpiteitä silloin kun se on välttämätöntä lintuinfluenssan torjuntatoimenpiteiden lisäämiseksi. (25) Eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 853/2004[11] ja elintarvikehygieniasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 852/2004[12] voidaan soveltaa tietyin edellytyksin sellaisilta tiloilta peräisin oleviin muniin, joilla pidettävän siipikarjan epäillään saaneen lintuinfluenssatartunnan. (26) Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava säännöt seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (27) Olisi säädettävä mahdollisuudesta tehdä tarvittaessa viipymättä muutoksia tämän direktiivin liitteisiin, jotta tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehitys voidaan ottaa huomioon. (28) Kun otetaan huomioon influenssavirusten ennalta arvaamattomuus, on tarpeen varmistaa, että käytössä on myös nopea menettely, jonka avulla yhteisön tasolla voidaan hyväksyä lisätoimenpiteitä tai yksilöllisempiä toimenpiteitä sellaisten lintuinfluenssavirusten aiheuttaman siipikarjan, muiden lintujen tai muiden eläinten tartunnan torjumiseksi, joista on vakavaa uhkaa eläinten terveydelle tai kansanterveydelle, silloin kun mainitut toimenpiteet ovat välttämättömiä. (29) Tällä direktiivillä säädetään torjunnan edellyttämistä vähimmäistoimenpiteistä, joita on sovellettava taudin puhjetessa siipikarjassa ja muissa linnuissa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin ryhtyä tiukempiin hallinto- ja hygieniatoimiin tämän direktiivin kattamalla alalla. Tässä direktiivissä todetaan lisäksi, että jäsenvaltioiden viranomaiset voivat soveltaa toimenpiteitä, jotka ovat oikeassa suhteessa eri tautitilanteiden aiheuttamiin terveysriskeihin. (30) Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on välttämätöntä ja tarkoituksenmukaista vahvistaa säännöt lintuinfluenssan ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävistä erityis- ja vähimmäistoimenpiteistä, jotta saavutetaan siipikarja-alan kehitystä ja eläinten terveyden suojelun edistämistä koskeva perustavoite. Tässä direktiivissä ei perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti ylitetä sitä, mikä on tarpeen aiottujen tavoitteiden saavuttamiseksi. (31) Tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[13] mukaisesti. (32) Selkeän ja järkiperäisen yhteisön lainsäädännön saavuttamiseksi direktiivi 92/40/ETY olisi kumottava ja korvattava tällä direktiivillä, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tässä direktiivissä vahvistetaan a) tietyt ennalta ehkäisevät toimenpiteet, jotka on tarkoitettu lintuinfluenssan valvontaan ja varhaiseen toteamiseen sekä toimivaltaisten viranomaisten ja maatalousyhteisön mainitun taudin riskejä koskevan tietoisuus- ja valmiustason lisäämiseen; b) torjunnan edellyttämät vähimmäistoimenpiteet, joita on sovellettava lintuinfluenssan puhjetessa siipikarjassa ja muissa linnuissa ja lintuinfluenssavirusten mahdollisesti levitessä nisäkkäisiin; c) muut toimenpiteet, joita on sovellettava silloin, kun on todettu lintuperäisistä influenssaviruksista aiheutuva lintu- tai nisäkästartunta sekä siihen liittyvä vakava uhka eläinten terveydelle tai kansanterveydelle ja kun pyritään estämään tartunnan siirtyminen mainituista eläimistä ihmisiin. 2. Jäsenvaltiot voivat ryhtyä tiukempiin toimenpiteisiin tämän direktiivin soveltamisalalla. 2 artikla Lintuinfluenssan, korkeapatogeenisen lintuinfluenssan ja matalapatogeenisen lintuinfluenssan määritelmät Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä: 1. ’lintuinfluenssalla’ ( avian influenza ) tarkoitetaan seuraavien influenssa A-virusten aiheuttamaa siipikarjan tai muiden lintujen tartuntaa: a) alatyypit H5 ja H7, tai b) suonensisäisen patogeenisuuden indeksi kuusiviikkoisilla kananpojilla on suurempi kuin 1,2; 2. ’korkeapatogeenisellä lintuinfluenssalla (HPAI)’ tarkoitetaan siipikarjan tai muiden lintujen tartuntaa, jonka aiheuttavat a) alatyyppien H5 ja H7 lintuinfluenssavirukset, joilla on geenijaksoja, jotka koodaavat useita hemagglutiniinimolekyylin katkaisukohdalla sijaitsevia emäksisiä aminohappoja ja jotka ovat samanlaisia kuin muilla HPAI-viruksilla, mikä osoittaa, että hemagglutiniinimolekyylin voi halkaista kaikissa kudoksissa esiintyvä isäntäorganismin proteaasi, tai b) lintuinfluenssavirukset, joissa suonensisäisen patogeenisuuden indeksi kuusiviikkoisilla kananpojilla on suurempi kuin 1,2; 3. ’matalapatogeenisellä lintuinfluenssalla (LPAI)’ tarkoitetaan siipikarjan tai muiden lintujen tartuntaa, jonka aiheuttavat alatyyppien H5 ja H7 lintuinfluenssavirukset ja joka ei sisälly 2 kohdan määritelmään. 3 artikla Muut määritelmät Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä: 1. ’siipikarjalla’ tarkoitetaan kaikkia lintuja, joita kasvatetaan tai pidetään vankeudessa lihan tuotantoa, siitosmunia tai kulutukseen tarkoitettuja munia varten, muiden kaupallisten valmisteiden tuottamiseksi, riistan istuttamiseksi tai näihin luokkiin kuuluvien lintujen kasvattamiseksi; 2. ’luonnonvaraisella linnulla’ tarkoitetaan vapaana elävää lintua, jota ei pidetä millään tilalla siten kuin 5 kohdassa määritellään; 3. ’muulla linnulla’ tarkoitetaan mitä tahansa muuta lintua kuin siipikarjaa, jota pidetään vankeudessa esityksiä, lentokilpailuja, näyttelyitä ja kilpailuja varten, kuten koristelinnut ja kilpakyyhkyt, tai muusta kuin 1 kohdassa tarkoitetusta syystä; 4. ’virallisesti rekisteröidyillä harvinaisilla siipikarja- tai muilla linturoduilla’ tarkoitetaan siipikarjaa tai muita lintuja, jotka toimivaltainen viranomainen on virallisesti tunnustanut harvinaisiksi osana 63 artiklassa säädettyä valmiussuunnitelmaa; 5. ’tilalla’ tarkoitetaan maatalous- tai muita tiloja, kuten hautomoja, sirkuksia, eläintarhoja, lintukauppoja, lintutoreja ja lintuhuoneita, joissa siipikarjaa tai muita lintuja kasvatetaan tai pidetään pysyvästi tai tilapäisesti, paitsi a) teurastamoja, kuljetusvälineitä, karanteenitiloja ja -asemia, rajatarkastusasemia ja laboratorioita, sekä b) mainituilla tiloilla ihmisten oleskeluun tarkoitettuja tiloja, joista säädetään 11 artiklan 9 kohdan toisessa alakohdassa, 19 artiklan e alakohdassa, 30 artiklan f alakohdassa, 39 artiklan 5 kohdan g alakohdassa ja 44 artiklan 1 kohdan h alakohdassa, ellei siipikarjaa tai muita lintuja pidetä niissä pysyvästi; 6. ’kaupallisella siipikarjatilalla’ tarkoitetaan tilaa, jolla pidetään siipikarjaa kaupallisissa tarkoituksissa; 7. ’ei-kaupallisella tilalla / lemmikkilintutilalla’ tarkoitetaan tilaa, jolla omistajat pitävät siipikarjaansa tai muita lintujaan a) siipikarjan tai muiden lintujen tai niistä saatavien tuotteiden omaa kulutusta varten, tai b) lemmikkeinä; 8. ’siipikarjaosastolla’ tai ’muulla lintuosastolla’ tarkoitetaan yhteiseen bioturvallisuuden hallintajärjestelmään kuuluvia yhtä tai useampaa siipikarjatilaa tai muita lintutiloja, joissa on siipikarjan tai muiden lintujen alapopulaatioita, joilla on erilainen terveydentila suhteessa lintuinfluenssaan ja joihin sovelletaan tarkoituksenmukaisia valvonta-, torjunta- ja bioturvallisuustoimenpiteitä; 9. ’parvella’ tarkoitetaan yhden tuotantoyksikön koko siipikarjaa tai muita lintuja; 10. ’tuotantoyksiköllä’ tarkoitetaan tilayksikköä, jonka osalta virkaeläinlääkäri on vakuuttunut siitä, että se on täysin erillään saman tilan muista yksiköistä, kun tarkastellaan sen sijaintia sekä siinä pidettyjen siipikarjan tai muiden lintujen päivittäistä hoitoa; 11. ’nuorikoilla’ tarkoitetaan siipikarjaa, joka ei vielä muni; 12. ’siitosmunilla’ tarkoitetaan siipikarjan munia, jotka on tarkoitettu haudontaan; 13. ’untuvikoilla’ tarkoitetaan kaikkea alle 72 tunnin ikäistä siipikarjaa, jota ei ole vielä ruokittu; myskisorsia ( Cairina moschata ) tai niiden risteytyksiä voidaan kuitenkin ruokkia; 14. ’taudinmäärityskäsikirjalla’ tarkoitetaan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taudinmäärityskäsikirjaa; 15. ’tartunnan saaneella siipikarjalla’ tai ’tartunnan saaneilla muilla linnuilla’ tarkoitetaan mitä tahansa siipikarjaa tai muita lintuja, a) joissa lintuinfluenssan esiintyminen on vahvistettu taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti, tai b) jos on kyse lintuinfluenssan uusintapesäkkeestä tai myöhemmästä pesäkkeestä, mitä tahansa siipikarjaa tai muita lintuja, joissa kliiniset merkit, kuolemanjälkeiset muutokset tai 51 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan hyväksytyissä laboratorioissa (’hyväksytty laboratorio’) suoritetuissa laboratoriokokeissa todetut reaktiot vastaavat lintuinfluenssan taudinmääritystä taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti; 16. ’siipikarjalla tai muilla linnuilla, joiden epäillään saaneen tartunnan’ tarkoitetaan mitä tahansa siipikarjaa tai muita lintuja, jotka osoittavat sellaisia kliinisiä merkkejä tai kuolemanjälkeisiä muutoksia taikka laboratoriokokeissa todettuja reaktioita, ettei lintuinfluenssan esiintymistä voida sulkea pois; 17. ’itämisajalla’ tarkoitetaan enintään 21 päivän aikaa, joka on todennäköisen tartuntapäivän ja lintuinfluenssan kliinisten merkkien esiintymisen välinen aika; 18. ’omistajalla’ tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka omistaa tai pitää siipikarjaa tai muita lintuja taikka on muutoin vastuussa niistä taloudellista korvausta vastaan tai korvauksetta; 19. ’toimivaltaisella viranomaisella’ tarkoitetaan jäsenvaltion viranomaista, joka on toimivaltainen suorittamaan eläinlääkärintarkastuksia tai hallintotoimia tämän direktiivin mukaisesti, tai muuta viranomaista, jolle tämä toimivalta on annettu; 20. ’eläinlääkärintarkastuksella’ tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa mitä tahansa fyysistä tutkimusta ja/tai hallinnollista muodollisuutta; 21. ’virkaeläinlääkärillä’ tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen nimittämää eläinlääkäriä; 22. ’virallisella valvonnalla’ tarkoitetaan lintuinfluenssaa koskevan terveystilanteen huolellista seuraamistointa, jonka suorittaa toimivaltainen viranomainen ja joka voi johtaa viranomaisen suorittamiin lisätutkimuksiin; 23. ’virallisella tarkkailulla’ tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen suorittamia toimia, joiden avulla varmennetaan ja tarkastetaan, että henkilö noudattaa tai on noudattanut mainitulta viranomaiselta saatuja lintuinfluenssaa koskevia ohjeita; 24. ’lopettamisella’ tarkoitetaan mitä tahansa muuta menetelmää kuin teurastusta, joka aiheuttaa eläimen tai linnun kuoleman; 25. ’teurastuksella’ tarkoitetaan mitä tahansa menetelmää, joka aiheuttaa eläimen tai linnun kuoleman verenlaskun seurauksena; 26. ’hävittämisellä’ tarkoitetaan eläimistä saatujen sivutuotteiden keräys-, kuljetus-, varastointi-, esikäsittely-, jatkokäsittely- ja käyttö- tai hävitystoimenpidettä, joka suoritetaan seuraavien säännösten mukaisesti: a) asetus (EY) N:o 1774/2002 tai b) tämän direktiivin 64 artiklan 1 kohdassa säädetyt yksityiskohtaiset säännöt; 27. ’yhteisön rokotepankilla’ tarkoitetaan tämän direktiivin 59 artiklan 1 kohdan mukaisesti suunniteltuja asianmukaisia tiloja, jotka on tarkoitettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY[14] ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004[15] mukaisesti hyväksyttyjen yhteisön lintuinfluenssarokotteiden varastointiin; 28. ’kosketuksissa olleella tilalla’ tarkoitetaan tilaa, jolle lintuinfluenssa on voinut kulkeutua joko tilan sijainnin tai ihmisten, siipikarjan tai muiden lintujen taikka ajoneuvojen siirtymisen johdosta tai muulla tavoin; 29. ’epäillyllä tautipesäkkeellä’ tarkoitetaan tilaa, jolla pidetään siipikarjaa tai muita lintuja ja jolla toimivaltainen viranomainen epäilee esiintyvän lintuinfluenssaa; 30. ’tautipesäkkeellä’ tarkoitetaan tilaa, jolla toimivaltainen viranomainen on vahvistanut lintuinfluenssan esiintymisen; 31. ’primääritautipesäkkeellä’ tarkoitetaan tautipesäkettä, joka ei ole epideemisesti yhteydessä aikaisempaan tautipesäkkeeseen samalla jäsenvaltion alueella, siten kuin neuvoston direktiivin 64/432/ETY[16] 2 artiklassa määritellään, tai ensimmäistä tautipesäkettä saman jäsenvaltion eri alueella; 32. ’tartunnan saaneen ja rokotetun eläimen erottamisdiagnoosilla (DIVA-strategia)’ tarkoitetaan rokotusstrategiaa, joka mahdollistaa rokotettujen / tartunnan saaneiden eläinten erottamisen rokotetuista / tartuttamattomista eläimistä soveltamalla diagnostista testiä, joka on suunniteltu luonnon viruksen vasta-aineiden toteamiseen, ja käyttämällä rokottamattomia sentinellilintuja; 33. ’tilan tyhjentämisellä’ tarkoitetaan kaiken siipikarjan tai muiden lintujen poistamista tilalta, siipikarjaosastosta tai muusta lintuosastosta taikka tuotantoyksiköstä; 34. ’nisäkkäällä’ tarkoitetaan luokan Mammalia eläintä; 35. ’ruhoilla’ tarkoitetaan siipikarjaa tai muita lintuja, jotka ovat kuolleet tai jotka on lopetettu. II LUKU VALVONTA, ILMOITUKSET JA EPIDEMIOLOGISET SELVITYKSET 4 artikla Vuosittaiset valvontaohjelmat 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vuosittain hyväksytään liitteen I mukaiset valvontaohjelmat, joiden tarkoituksena on a) todeta lintuinfluenssaviruksen alatyyppien H5 ja H7 aiheuttamien tartuntojen levinneisyys eri siipikarjalajeissa; b) lisätä tietämystä villieläinten aiheuttamista uhkista minkä tahansa linnuissa esiintyvän lintuperäisen influenssaviruksen suhteen. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava vuosittaiset valvontaohjelmansa komission hyväksyttäviksi 15 päivään kesäkuuta 2007 mennessä ja sen jälkeen vuosittain 15 päivään kesäkuuta mennessä 65 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 3. Jäsenvaltioiden on annettava joka vuosi komissiolle vuosittaisten valvontaohjelmien täytäntöönpanokertomus täytäntöönpanoa seuraavan vuoden 15 päivään maaliskuuta mennessä. 5 artikla Raportointi ja ilmoitukset 1. Jäsenvaltioiden on annettava säännökset siitä, miten toimivaltaiselle viranomaiselle raportoidaan välittömästi tapauksista, joissa siipikarja on saanut tartunnan, muut linnut ovat saaneet tartunnan tai siipikarjan taikka muiden lintujen epäillään saaneen tartunnan. 2. Sen lisäksi mitä yhteisön lainsäädännössä on säädetty eläintautien puhkeamisen ilmoittamisesta, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle liitteen II mukaisesti: a) toimivaltaisen viranomaisen vahvistamista positiivisista lintuinfluenssahavainnoista teurastamoissa, kuljetusvälineissä, rajatarkastusasemilla ja muissa paikoissa yhteisön rajoilla sekä karanteenitiloissa tai -asemilla, jotka toimivat siipikarjan tai muiden lintujen tuontia koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti; b) siipikarjaan tai muihin lintuihin taikka muihin eläimiin kohdistuneen lintuinfluenssan virallisen valvonnan tuloksista, mukaan luettuna positiiviset havainnot luonnonvaraisissa linnuissa, sekä c) siipikarjan, muiden lintujen tai muiden eläinten tartunnasta, jonka on aiheuttanut mikä tahansa muu lintuperäinen influenssavirus kuin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut virukset ja josta voi olla vakavaa uhkaa eläinten terveydelle tai kansanterveydelle. 6 artikla Epidemiologinen selvitys 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 63 artiklassa säädettyjen valmiussuunnitelmien osana suoritetaan kyselyihin perustuvat epidemiologiset selvitykset. 2. Epidemiologisessa selvityksessä on käsiteltävä seuraavia seikkoja: a) sen ajan pituus, jona lintuinfluenssaa on saattanut esiintyä tilalla tai muissa tiloissa taikka kuljetusvälineissä; b) lintuinfluenssan mahdollinen alkuperä tilalla, teurastamossa tai kuljetusvälineessä; c) kosketuksissa olleiden tilojen yksilöinti; d) lintuinfluenssaviruksen leviämisen todennäköisesti aiheuttaneiden siipikarjan tai muiden lintujen, ihmisten, ajoneuvojen tai aineiden taikka ainesten siirtyminen. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon epidemiologinen selvitys, kun a) päätetään, onko tarpeen soveltaa lisätoimenpiteitä taudin torjumiseksi siten kuin tässä direktiivissä säädetään, sekä b) myönnetään poikkeuksia siten kuin tässä direktiivissä säädetään. 4. Jos epidemiologinen selvitys osoittaa, että lintuinfluenssa on saattanut levitä toisista jäsenvaltioista tai toisiin jäsenvaltioihin, komissiolle ja kyseisille toisille jäsenvaltioille on heti ilmoitettava selvityksen kaikkia havaintoja koskevista tuloksista. III LUKU EPÄILTYJEN TAUTIPESÄKKEIDEN ILMETESSÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 7 artikla Tiloilla sovellettavat toimenpiteet 1. Epäillyn tautipesäkkeen ilmetessä toimivaltaisen viranomaisen on heti pantava liikkeelle selvitys lintuinfluenssan esiintymisen vahvistamiseksi tai poissulkemiseksi ja asetettava tila viralliseen valvontaan. Toimivaltaisen viranomaisen on myös varmistettava, että 2 ja 3 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä noudatetaan. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että tilalla sovelletaan seuraavia toimenpiteitä: a) siipikarja ja muut linnut sekä kaikki kotieläinlajien nisäkkäät on laskettava tai tarvittaessa arvioitava luokittain; b) tilalla olevien kunkin luokan sairastuneiden, kuolleiden tai todennäköisesti tartunnan saaneiden siipikarjan ja muiden lintujen sekä kotieläinlajien nisäkkäiden arvioidusta lukumäärästä on laadittava luettelo; luettelo on pidettävä päivittäin ajan tasalla kuoriutumisen ja kuolleisuuden huomioon ottamiseksi epäillyn tautipesäkkeen koko esiintymisajan, ja se on esitettävä vaadittaessa toimivaltaiselle viranomaiselle; c) siipikarja ja muut linnut on rajoitettava elinpaikkaansa tai siirrettävä toiseen paikkaan, jossa ne voidaan eristää ja jossa niitä voidaan estää pääsemästä kosketuksiin muun siipikarjan, muiden lintujen tai luonnonvaraisten lintujen kanssa; d) siipikarjaa ja muita lintuja ei saa tuoda tilalle eikä viedä tilalta; e) tilalta ei ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa saa viedä pois ruhoja, siipikarjan tai muiden lintujen lihaa, ei myöskään teurasjätteitä (’liha’), eläinrehua, tarvikkeita, aineita, jätettä, jätöksiä, siipikarjan tai muiden lintujen lantaa (’lanta’), käytettyjä pehkuja tai mitään sellaista, joka todennäköisesti levittäisi lintuinfluenssaa; f) tilalta ei saa viedä pois munia, lukuun ottamatta munia ja siitosmunia, joille toimivaltainen viranomainen on antanut luvan lähettää ne suoraan asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä III olevan II luvun X jaksossa mainittuun munatuotteita valmistavaan laitokseen sekä esi- ja jatkokäsitellä ne asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteessä II olevan IX luvun mukaisesti; kun toimivaltainen viranomainen antaa tällaisen luvan, lupaan sovelletaan tämän direktiivin liitteessä III asetettuja edellytyksiä; g) henkilöiden, kotieläinlajien nisäkkäiden, ajoneuvojen ja välineiden siirtyminen tilalle tai sieltä pois tapahtuu toimivaltaisen viranomaisen asettamin edellytyksin ja luvalla; h) siipikarjan ja muiden lintujen pitorakennusten ja itse tilan sisään- ja uloskäynneissä on käytettävä asianmukaisia desinfiointikeinoja toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että epidemiologinen selvitys suoritetaan 6 artiklan (’epidemiologinen selvitys’) mukaisesti. 8 artikla Poikkeukset tiettyihin tiloilla sovellettaviin toimenpiteisiin Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 7 artiklan 2 kohdan c–f alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä riskinarvioinnin perusteella ja ottamalla huomioon noudatetut varotoimet sekä siirrettävien lintujen ja tuotteiden määräpaikka. 9 artikla Tilalla sovellettavien toimenpiteiden kesto Edellä olevassa 7 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden, joita tiloilla on sovellettava epäiltyjen tautipesäkkeiden ilmetessä, soveltamista on jatkettava siksi kunnes toimivaltainen viranomainen on sulkenut pois lintuinfluenssan esiintymisen. 10 artikla Epidemiologiseen selvitykseen perustuvat lisätoimenpiteet 1. Toimivaltainen viranomainen soveltaa epidemiologisen selvityksen alustavien tulosten perusteella 2, 3 ja 4 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä erityisesti, jos tila sijaitsee alueella, jolla siipikarjatiheys on suuri. 2. Siipikarjan, muiden lintujen ja munien siirtämiselle sekä siipikarja-alaan liittyvien ajoneuvojen siirtymiselle voidaan asettaa väliaikainen rajoitus suurella alueella tai koko jäsenvaltiossa. Mainittu rajoitus voidaan ulottaa koskemaan kotieläinlajien nisäkkäiden siirtämistä, mutta se ei saa ylittää 72:ta tuntia, elleivät poikkeukselliset olosuhteet sitä edellytä. 3. Jäljempänä olevassa 11 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä voidaan soveltaa tilaan. Olosuhteiden niin salliessa toimenpiteiden soveltaminen voidaan kuitenkin rajoittaa ainoastaan siipikarjaan, jonka epäillään saaneen tartunnan, ja sen tuotantoyksiköihin. Siipikarjaa tai muita lintuja lopetettaessa niistä otetaan näytteet epäillyn tautipesäkkeen riskin vahvistamiseksi tai poissulkemiseksi taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 4. Tilan ympärille voidaan muodostaa väliaikainen valvontavyöhyke, ja joitakin tai kaikkia 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä on tarvittaessa sovellettava vyöhykkeen piirissä oleviin tiloihin. IV LUKU KORKEAPATOGEENISEN LINTUINFLUENSSAN (HPAI) TAUTIPESÄKKEEN ILMETESSÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 1 JAKSO TILOILLA SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 11 ARTIKLA Toimivaltaisen viranomaisen soveltamat toimenpiteet 1. HPAI-tautipesäkkeen ilmetessä toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että 7 artiklan 2 ja 3 kohdassa sekä tämän artiklan 2–10 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan. 2. Kaikki siipikarja ja muut lintulajit, joissa HPAI-tauti on vahvistettu tilalla, on välittömästi lopetettava virallisessa tarkkailussa. Lopettaminen on suoritettava niin, että vältetään lintuinfluenssan leviämisriski erityisesti kuljetuksen tai lopettamisen aikana ja neuvoston direktiivin 93/119/ETY[17] mukaisesti. Lopettaminen voidaan ulottaa koskemaan muita tilan lintulajeja lintuinfluenssan leviämistä koskevan riskinarvioinnin perusteella. 3. Siipikarja ja muut linnut, jotka ovat kuolleet tai jotka on lopetettu, sekä tilalla olevat siitosmunat ja syötäväksi tarkoitetut munat on hävitettävä virallisessa tarkkailussa. 4. Sellaisista munista jo haudottu siipikarja, jotka on kerätty tilalta HPAI-taudin todennäköisen tilalle kulkeutumispäivän ja 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamisen välisenä aikana, on asetettava viralliseen tarkkailuun ja on suoritettava selvitykset taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 5. Sellaisen siipikarjan liha, joka on teurastettu, ja sellaiset siitosmunat ja syötäväksi tarkoitetut munat, jotka on kerätty tilalta HPAI-taudin todennäköisen tilalle kulkeutumispäivän ja 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamisen välisenä aikana, on mahdollisuuksien mukaan jäljitettävä ja hävitettävä virallisessa tarkkailussa. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin myöntää lupia syötäväksi tarkoitettujen munien lähettämiseksi suoraan asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä III olevan II luvun X jaksossa mainittuun munatuotteita valmistavaan laitokseen sekä esi- ja jatkokäsittelemiseksi asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteessä II olevan XI luvun mukaisesti. Näihin lupiin on sovellettava tämän direktiivin liitteessä III asetettuja edellytyksiä. 6. Kaikki todennäköisesti saastuneet ainekset ja jäte, kuten siipikarjan rehu (’rehu’) on tuhottava tai alistettava käsittelylle, jonka avulla varmistetaan lintuinfluenssaviruksen tuhoutuminen virkaeläinlääkärin ohjeiden mukaisesti. 7. Todennäköisesti saastuneet lanta, liete ja kuivikkeet on käsiteltävä 49 artiklan mukaisesti. 8. Ruhojen hävittämisen jälkeen niiden säilytykseen käytetyt rakennukset, todennäköisesti saastuneet välineet sekä siipikarjan ja muiden lintujen, ruhojen, lihan, rehun, lannan, lietteen, kuivikkeiden tai minkä tahansa muun todennäköisesti saastuneen aineen tai aineksen kuljetukseen käytetyt ajoneuvot on puhdistettava, desinfioitava tai käsiteltävä 49 artiklan mukaisesti. 9. Muita kotieläiminä pidettäviä lintuja tai kotieläinlajien nisäkkäitä ei saa tuoda tilalle tai viedä tilalta ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa. Mainittua rajoitusta ei sovelleta kotieläinlajien nisäkkäisiin, jotka päästetään ainoastaan ihmisille tarkoitettuihin oleskelutiloihin. 10. Primääritautipesäkkeen ilmetessä virus on eristettävä laboratoriomenettelyssä taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti geneettisen alatyypin yksilöimiseksi. Mainittu virusisolaatti on toimitettava 52 artiklan 1 kohdassa mainittuun yhteisön vertailulaboratorioon niin pian kuin se on mahdollista. 12 artikla Poikkeukset tiettyihin tiloilla sovellettaviin toimenpiteisiin 1. Jäsenvaltioiden on laadittava yksityiskohtaiset säännöt poikkeuksien myöntämisestä siten kuin 13 ja 14 artiklassa säädetään, mukaan luettuna asianmukaiset vaihtoehtoiset toimenpiteet ja edellytykset. 2. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle 13 artiklan 1 kohdan ja 14 artiklan mukaisesti myönnetystä poikkeuksesta. 3. Kun 13 artiklan 1 kohdassa ja 14 artiklassa säädetty poikkeus on myönnetty, komissio tarkastelee viipymättä tilannetta kyseisen jäsenvaltion kanssa sekä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa (’komitea’) niin pian kuin se on mahdollista. 4. Jäljempänä olevassa 13 artiklan 1 kohdassa ja 14 artiklassa säädetyllä tavalla myönnetty poikkeus huomioon ottaen lintuinfluenssan leviämisen ehkäisemiseen tähtääviä toimenpiteitä voidaan hyväksyä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 13 artikla Tiettyjä tiloja koskevat poikkeukset 1. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 11 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä silloin, kun HPAI-tauti puhkeaa ei-kaupallisella tilalla / lemmikkilintutilalla, sirkuksessa, eläintarhassa, lintukaupassa, villieläinpuistossa tai aidatulla alueella, jolla siipikarjaa tai muita lintuja pidetään tieteellisissä tarkoituksissa tai uhanalaisten lajien taikka virallisesti rekisteröityjen harvinaisten siipikarja- tai muiden linturotujen säilyttämiseen liittyvissä tarkoituksissa edellyttäen, että mainitut poikkeukset eivät vaaranna taudin torjuntaa ei vätkä yhteisön perusetuja. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että silloin kun 1 kohdassa säädetty poikkeus on myönnetty, poikkeuksenalaiset siipikarja ja muut linnut a) pidetään täysin erillään muusta siipikarjasta tai muista linnuista ja tarvittaessa luonnonvaraisista linnuista; b) on alistettava lisävalvonnalle ja -testaukselle taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti, kunnes laboratoriokokeet ovat osoittaneet, että ne eivät ole enää merkittävä riski HPAI-taudin leviämiselle, sekä c) eivät ole siirrettävissä alkuperäiseltä tilaltaan, paitsi teurastusta varten tai toiselle tilalle, joka i) sijaitsee samassa jäsenvaltiossa, toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti, tai ii) toisessa jäsenvaltiossa edellyttäen, että määräjäsenvaltio antaa suostumuksensa. 2 jakso ERILLISISSÄ TUOTANTOYKSIKÖISSÄ JA KOSKETUKSISSA OLLEILLA TILOILLA SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 14 ARTIKLA Erillisissä tuotantoyksiköissä HPAI-tautipesäkkeiden ilmetessä sovellettavat toimenpiteet Tapauksissa, joissa HPAI-tauti puhkeaa tilalla, joka muodostuu kahdesta tai useammasta erillisestä tuotantoyksiköstä, toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 11 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä terveestä siipikarjasta koostuville tuotantoyksiköille edellyttäen, että tällaiset poikkeukset eivät vaaranna taudin torjuntatoimenpiteitä eivätkä yhteisön perusetuja. Mainittuja poikkeuksia voidaan myöntää kahden tai useamman sellaisen tuotantoyksikön kohdalla, joiden virkaeläinlääkäri toteaa olevan niiden rakenne, koko, toiminta, säilytystyyppi, ruokinta, vedenlähde, välineet, henkilöstö ja tilalla kävijät huomioon ottaen täysin erillisiä muista tuotantoyksiköistä, kun tarkastellaan niiden sijaintia ja niissä pidetyn siipikarjan päivittäistä hoitoa. 15 artikla Kosketuksissa olleilla tiloilla sovellettavat toimenpiteet 1. Toimivaltaisen viranomaisen on epidemiologisen selvityksen perusteella päätettävä, onko tilaa pidettävä kosketuksissa olleena tilana. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kosketuksissa olleisiin tiloihin, kunnes HPAI-taudin esiintyminen on poissuljettu taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on epidemiologisen selvityksen perusteella sovellettava 11 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä kosketuksissa olleisiin tiloihin erityisesti, jos tila sijaitsee alueella, jolla siipikarjatiheys on suuri. Tärkeimmistä perusteista 11 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamiselle kosketuksissa olleilla tiloilla säädetään liitteessä IV. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että siipikarjaa lopetettaessa siitä otetaan näytteet, jotta voidaan vahvistaa tai sulkea pois HPAI-viruksen esiintyminen näillä kosketuksissa olleilla tiloilla taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 3 jakso SUOJA- JA VALVONTAVYÖHYKKEET SEKÄ MUUT RAJOITUSVYÖHYKKEET 16 ARTIKLA Suoja- ja valvontavyöhykkeiden sekä muiden rajoitusvyöhykkeiden muodostaminen HPAI-tautipesäkkeiden ilmetessä 1. Toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi HPAI-taudin puhkeamisen jälkeen muodostettava a) suojavyöhyke, joka ympäröi tilaa ainakin kolmen kilometrin säteellä; b) valvontavyöhyke, joka ympäröi tilaa ainakin kymmenen kilometrin säteellä, suojavyöhyke mukaan luettuna. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on 1 kohdassa säädettyjä suoja- ja valvontavyöhykkeitä muodostaessaan otettava huomioon ainakin seuraavat perusteet: a) epidemiologinen selvitys; b) maantieteellinen sijainti, erityisesti luonnolliset rajat; c) tilojen sijainti ja läheisyys; d) siipikarjan ja muiden lintujen siirto- ja kauppatavat sekä käytettävissä olevat teurastamot; e) siipikarjan ja muiden lintujen, niiden ruhojen, lannan, kuivikkeiden tai käytettyjen pehkujen siirtämisen tarkastamiseen suoja- ja valvontavyöhykkeellä käytettävissä oleva kalusto ja henkilöstö, etenkin jos lopetettavat ja hävitettävät siipikarja ja muut linnut on siirrettävä alkuperätilaltaan. 3. Toimivaltainen viranomainen voi muodostaa muita rajoitusvyöhykkeitä suoja- ja valvontavyöhykkeiden ympärille tai viereen ottaen huomioon 2 kohdassa säädetyt perusteet. 4. Jos suoja-, valvonta- tai muu rajoitusvyöhyke kattaa eri jäsenvaltioiden alueita, kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on muodostettava vyöhyke yhteistyössä. 17 artikla Suoja- ja valvontavyöhykkeillä sovellettavat toimenpiteet 1. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suoja- ja valvontavyöhykkeillä sovelletaan seuraavia toimenpiteitä: a) otetaan käyttöön järjestelyt, joiden avulla pystytään jäljittämään siipikarjan ja muiden lintujen, lihan, munien, ruhojen ja rehun siirtäminen; b) omistajien on annettava toimivaltaiselle viranomaiselle vaadittaessa asiaankuuluvat tiedot tilalle tuoduista tai tilalta viedyistä siipikarjasta tai muista linnuista ja munista. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kaikki asiaankuuluvat henkilöt ovat täysin tietoisia suoja- ja valvontavyöhykkeillä voimassa olevista rajoituksista. Nämä tiedot voidaan antaa varoitusilmoitusten, tiedotusvälineiden, kuten lehdistön ja television välityksellä tai millä tahansa muulla tarkoituksenmukaisella tavalla. 4 jakso SUOJAVYÖHYKKEELLÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 18 ARTIKLA Laadittava luettelo ja virkaeläinlääkärin käynnit sekä valvonta Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suojavyöhykkeillä sovelletaan seuraavia toimenpiteitä: a) kaikista tiloista on laadittava luettelo mahdollisimman pian; b) virkaeläinlääkärin on käytävä kaikilla tiloilla seitsemän päivän kuluessa suojavyöhykkeen muodostamispäivästä siipikarjan ja muiden lintujen kliinistä tutkimista varten ja tarvittaessa näytteiden keräämiseksi laboratoriokokeita varten; käynneistä ja havainnoista on pidettävä kirjaa; c) taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti on välittömästi toteutettava lisävalvontaa sen toteamiseksi, onko lintuinfluenssa levinnyt suojavyöhykkeellä sijaitsevilla tiloilla. 19 artikla Tiloilla sovellettavat toimenpiteet Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suojavyöhykkeellä sijaitsevilla tiloilla sovelletaan seuraavia toimenpiteitä: a) siipikarja ja muut linnut on rajoitettava elinpaikkaansa tai siirrettävä toiseen paikkaan, jossa ne voidaan eristää ja jossa niitä voidaan estää pääsemästä kosketuksiin muun siipikarjan, muiden lintujen tai luonnonvaraisten lintujen kanssa; b) ruhot on hävitettävä; c) elävän siipikarjan ja muiden lintujen, lihan, rehun, lannan, lietteen ja kuivikkeiden sekä minkä tahansa muun todennäköisesti saastuneen aineen tai ainesten kuljetukseen käytetyt ajoneuvot ja kalusto on mahdollisimman pian saastumisen jälkeen puhdistettava, desinfioitava tai käsiteltävä 49 artiklan mukaisesti; d) kaikki henkilöstön tai muiden henkilöiden käyttämät ajoneuvot, jotka tulevat tilalle tai poistuvat tilalta ja jotka ovat todennäköisesti saastuneet, on välittömästi saastumisen jälkeen puhdistettava, desinfioitava tai käsiteltävä 49 artiklan mukaisesti; e) siipikarjaa, muita lintuja tai muita kotieläimiä ei ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa saa tuoda tilalle tai viedä tilalta, jossa siipikarjaa pidetään; tämä rajoitus ei koske eläimiä, jotka päästetään ainoastaan näiden tilojen ihmisille tarkoitettuihin oleskelutiloihin, ja kun kosketus siipikarjaan tai muihin lintuihin voidaan sulkea pois; f) tautisuuden tai kuolleisuuden lisääntyminen tiloilla tai merkittävä pudotus tilojen tuotantoluvuissa on raportoitava viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle, joka suorittaa asianmukaiset tutkimukset taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti; g) tiloille tulevien tai tiloilta poistuvien henkilöiden on noudatettava asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää lintuinfluenssan leviäminen; h) omistajan on pidettävä kirjaa kaikista tiloilla käyvistä henkilöistä taudin valvonnan ja torjunnan edesauttamiseksi, ja kirjanpito on esitettävä vaadittaessa toimivaltaiselle viranomaiselle. 20 artikla Kielto siirtää tai levittää käytettyjä pehkuja tai lantaa tiloilta Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että käytettyjen pehkujen tai lannan siirtäminen tai levittäminen suojavyöhykkeiden tiloilta kielletään, ellei toimivaltainen viranomainen anna siihen lupaa. Lannan siirtäminen tiloilta voidaan kuitenkin bioturvallisuustoimenpiteitä noudattaen sallia nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi tai varastoimiseksi väliaikaisesti, minkä jälkeen se on käsiteltävä mahdollisesti esiintyvän lintuinfluenssan hävittämiseksi asetuksen (EY) N:o 1774/2002 tai 64 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen erityissääntöjen mukaisesti. 21 artikla Näyttelyt, markkinat tai muut kokoamiset ja riistan istuttaminen Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että siipikarjan tai muiden lintujen näyttelyt, markkinat tai muut kokoamiset kielletään suojavyöhykkeillä. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että siipikarjan tai muiden lintujen käyttämistä riistan istutukseen ei sallita suojavyöhykkeillä. 22 artikla Kielto siirtää ja kuljettaa siipikarjaa ja muita lintuja sekä munia Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suojavyöhykkeillä kielletään siipikarjan ja muiden lintujen, nuorikkojen, untuvikkojen, siitosmunien ja syötäväksi tarkoitettujen munien sekä ruhojen siirtäminen ja kuljettaminen maanteillä, lukuun ottamatta tilojen yksityisiä ajoteitä, tai rautateillä. Kieltoa ei kuitenkaan sovelleta suojavyöhykkeen kautta kulkuun maanteitse tai rautateitse lastia purkamatta tai pysähtymättä. 23 artikla Siipikarjan suoraa kuljettamista välittömästi teurastettavaksi koskevat poikkeukset Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siipikarjan suoraan kuljettamiseen välittömästi teurastettavaksi seuraavin edellytyksin: a) virkaeläinlääkärin on suoritettava kliininen tutkimus alkuperätilan siipikarjalle, jotta sellaista siipikarjaa, jossa on todettu HPAI-taudin kliinisiä merkkejä, ei lähetettäisi teurastettavaksi; b) alkuperätilan siipikarjalle on tarvittaessa suoritettu laboratoriokokeet taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti, ja kokeiden tulokset ovat suotuisat; c) siipikarja on kuljetettava toimivaltaisen viranomaisen sinetöimissä ajoneuvoissa toimivaltaisen viranomaisen nimeämään teurastamoon (’nimetty teurastamo’), joka sijaitsee suoja- tai valvontavyöhykkeellä tai poikkeustapauksissa näiden vyöhykkeiden ulkopuolella; d) nimetystä teurastamosta vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettava siipikarjan matkaan lähettämisestä, ja mainitun toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava lähetyspaikasta vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle siipikarjan saapumisesta nimettyyn teurastamoon; e) suojavyöhykkeeltä lähetetty siipikarja on pidettävä nimetyssä teurastamossa erillään muusta siipikarjasta ja teurastettava erikseen tai eri aikoihin kuin muu siipikarja, mieluiten työpäivän päättyessä; teurastuksen jälkeinen puhdistus ja desinfiointi on saatava valmiiksi ennen muun siipikarjan teurastamista; f) virkaeläinlääkärin on otettava huomioon lintuinfluenssan esiintymiseen liittyvät merkit nimetyssä teurastamossa ante mortem - ja post mortem -tarkastuksissa; g) lihaa ei saa laskea yhteisön sisäiseen tai kansainväliseen kauppaan, ja siinä on oltava direktiivin 2002/99/EY[18] liitteessä II säädetty tuoreen lihan terveysmerkki, ellei tämän direktiivin 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen toisin päätetä; h) liha on hankittava, leikattava, kuljetettava ja varastoitava erillään yhteisön sisäiseen ja kansainväliseen kauppaan tarkoitetusta lihasta ja käytettävä siten, että vältetään sen joutuminen yhteisön sisäiseen tai kansainväliseen kauppaan tarkoitettuihin lihatuotteisiin, ellei i) se ole käynyt läpi direktiivin 2002/99/EY liitteessä III mainittua käsittelyä, tai ii) 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen toisin päätetä. 24 artikla Untuvikkojen suoraa kuljettamista koskevat poikkeukset 1. Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan untuvikkojen kuljettamiseksi suoraan saman jäsenvaltion tilalle tai tilalla olevaan suojaan, jossa ei ole muuta siipikarjaa ja joka sijaitsee mieluiten suoja- ja valvontavyöhykkeiden ulkopuolella seuraavin edellytyksin: a) ne on kuljetettava toimivaltaisen viranomaisen sinetöimissä ajoneuvoissa; b) asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä on sovellettava kuljetuksen aikana ja määräpaikkana olevalla tilalla; c) määräpaikkana oleva tila on asetettava viralliseen valvontaan untuvikkojen saapumisen jälkeen. 2. Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan sellaisten untuvikkojen suoraan kuljettamiseen, jotka on haudottu suoja- ja valvontavyöhykkeiden ulkopuolella sijaitsevista tiloista peräisin olevista siitosmunista, jollekin muulle saman jäsenvaltion tilalle edellyttäen, että lähettävä hautomo pystyy logistiikkansa ja hygieenisten työolosuhteidensa perusteella varmistamaan, että kyseiset munat eivät ole olleet missään kosketuksissa muihin siitosmuniin tai untuvikkoihin, jotka ovat peräisin mainittujen vyöhykkeiden siipikarjaparvista ja joiden terveydellinen asema on siksi erilainen. 25 artikla Nuorikkojen suoraa kuljettamista koskevat poikkeukset Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan nuorikkojen kuljettamiseksi suoraan samalla suoja- tai valvontavyöhykkeellä sijaitsevalle tilalle tai tilalla olevaan suojaan, jossa ei ole muuta siipikarjaa, sillä edellytyksellä, että a) virkaeläinlääkäri suorittaa alkuperätilan siipikarjan ja muiden lintujen sekä erityisesti siirrettävien lintujen kliinisen tutkimuksen; b) alkuperätilan siipikarjalle on tarvittaessa suoritettu laboratoriokokeet taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti, ja kokeiden tulokset ovat suotuisat; c) nuorikot kuljetetaan toimivaltaisen viranomaisen sinetöimissä ajoneuvoissa; d) määräpaikkana oleva tila asetetaan viralliseen valvontaan nuorikkojen saapumisen jälkeen. 26 artikla Siitosmunien ja syötäväksi tarkoitettujen munien suoraa kuljettamista koskevat poikkeukset 1. Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siitosmunien suoraan kuljettamiseen toimivaltaisen viranomaisen nimeämään hautomoon (’nimetty hautomo’), joka sijaitsee mieluiten suoja- tai valvontavyöhykkeellä, seuraavin edellytyksin: a) emoparvet, joista siitosmunat ovat lähtöisin, on tutkittu taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti suotuisin tuloksin; b) siitosmunat ja niiden pakkaukset on desinfioitava ennen matkaan lähettämistä, ja näiden munien jäljittäminen on voitava varmistaa; c) siitosmunat on kuljetettava toimivaltaisen viranomaisen sinetöimissä ajoneuvoissa; d) nimetyssä hautomossa on sovellettava bioturvallisuustoimenpiteitä toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti. 2. Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan syötäväksi tarkoitettujen munien kuljettamiseksi suoraan toimivaltaisen viranomaisen nimeämään pakkaamoon (’nimetty pakkaamo’) edellyttäen, että munat pakataan kertakäyttöisiin pakkauksiin ja että kaikkia toimivaltaisen viranomaisen vaatimia bioturvallisuustoimenpiteitä noudatetaan. 27 artikla Kuolleiden siipikarjan ja muiden lintujen suoraa kuljettamista koskevat poikkeukset Edellä olevasta 22 artiklasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan kuolleiden siipikarjan ja muiden lintujen suoraan kuljettamiseen edellyttäen, että ne kuljetetaan hävitettäväksi. 28 artikla Kuljetusvälineiden puhdistus ja desinfiointi 1. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kaikki 23–27 artiklassa säädetyllä tavalla kuljetukseen käytetyt tai lihan kuljetuksessa käytetyt ajoneuvot ja kalusto puhdistetaan ja desinfioidaan niin pian kuin mahdollista kuljetuksen jälkeen 49 artiklan mukaisesti. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että bioturvallisuustoimenpiteitä sovelletaan sen estämiseksi, että lintuinfluenssa leviää ajoneuvojen siirtyessä suojavyöhykkeellä sijaitseville tiloille ja niiltä pois, etenkin rehua kuljetettaessa. 29 artikla Toimenpiteiden voimassaoloaika 1. Tässä jaksossa säädetyt toimenpiteet on pidettävä voimassa vähintään 21 päivää siitä kun tartuntatilan alustava puhdistus ja desinfiointi on saatu valmiiksi 49 artiklan mukaisesti ja siksi kunnes suojavyöhykkeellä sijaitsevien tilojen kaikki siipikarja ja muut linnut ovat läpikäyneet laboratoriokokeet lintuinfluenssan mahdollisen esiintymisen toteamiseksi taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 2. Kun tässä jaksossa tarkoitettuja toimenpiteitä ei tarvitse enää pitää voimassa siten kuin tämän artiklan 1 kohdassa säädetään, entisellä suojavyöhykkeellä on sovellettava 30 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä siksi kunnes niitä ei tarvitse enää soveltaa siten kuin 31 artiklassa säädetään. 5 Jakso VALVONTAVYÖHYKKEELLÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 30 ARTIKLA Valvontavyöhykkeellä sovellettavat toimenpiteet Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että valvontavyöhykkeillä sovelletaan seuraavia toimenpiteitä: a) kaikista siipikarjatiloista on laadittava luettelo mahdollisimman pian; b) siipikarjan, nuorikkojen, untuvikkojen, siitosmunien ja syötäväksi tarkoitettujen munien siirtäminen valvontavyöhykkeellä kielletään, ellei toimivaltainen viranomainen anna siihen lupaa, millä varmistetaan, että asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä sovelletaan lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi; tätä kieltoa ei sovelleta valvontavyöhykkeen kautta kuljetukseen maanteitse tai rautateitse lastia purkamatta tai pysähtymättä; c) siipikarjan, nuorikkojen, untuvikkojen ja siitosmunien sekä syötäväksi tarkoitettujen munien siirtäminen valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitseville tiloille, teurastamoihin tai pakkaamoihin kielletään; toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin antaa luvan kuljettaa suoraan i) siipikarjaa teurastettavaksi nimettyyn teurastamoon välitöntä teurastamista varten 23 artiklan a alakohdassa säädetyin edellytyksin; ii) nuorikkoja saman jäsenvaltion tilalle, jossa ei ole muuta siipikarjaa; tila asetetaan viralliseen valvontaan nuorikkojen saapumisen jälkeen; iii) untuvikkoja: - saman jäsenvaltion tilalle tai sillä olevan suojaan, jossa ei ole muuta siipikarjaa, edellyttäen, että sovelletaan asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä ja tila asetetaan viralliseen valvontaan kuljetuksen jälkeen, tai - jos ne on haudottu siitosmunista, jotka ovat peräisin suoja- ja valvontavyöhykkeiden ulkopuolella sijaitsevista siipikarjatiloista, jollekin muulle tilalle edellyttäen, että lähettävä hautomo pystyy logistiikkansa ja bioturvallisuutta koskevien työolosuhteidensa perusteella varmistamaan, etteivät kyseiset munat ole olleet kosketuksissa muihin siitosmuniin tai untuvikkoihin, jotka ovat peräisin mainittujen vyöhykkeiden siipikarjaparvista ja joilla on siksi erilainen terveydellinen asema; iv) siitosmunia nimettyyn hautomoon; munat ja niiden pakkaukset on desinfioitava ennen matkaan lähettämistä, ja näiden munien jäljittäminen on varmistettava; v) syötäväksi tarkoitettuja munia nimettyyn pakkaamoon edellyttäen, että ne pakataan kertakäyttöpakkauksiin soveltamalla bioturvallisuustoimenpiteitä toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti; d) tiloille tulevien tai tiloilta poistuvien henkilöiden on noudatettava asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää lintuinfluenssan leviäminen; e) elävän siipikarjan tai muiden lintujen, ruhojen, rehun, lannan, lietteen ja kuivikkeiden sekä minkä tahansa muun todennäköisesti saastuneen aineen tai ainesten kuljetukseen käytetyt ajoneuvot ja kalusto on puhdistettava ja desinfioitava niin pian kuin mahdollista saastumisen jälkeen 49 artiklan mukaisesti; f) siipikarjaa, muita lintuja tai muita kotieläimiä ei saa tuoda tilalle tai viedä tilalta, jossa siipikarjaa pidetään, ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa; tämä rajoitus ei koske eläimiä, jotka päästetään ainoastaan näiden tilojen ihmisille tarkoitettuihin oleskelutiloihin, ja kun kosketus siipikarjaan tai muihin lintuihin voidaan sulkea pois; g) tautisuuden tai kuolleisuuden lisääntyminen tiloilla tai merkittävä pudotus tilojen tuotantoluvuissa on raportoitava viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka on suoritettava asianmukaiset tutkimukset taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti; h) käytettyjen pehkujen tai lannan siirtäminen tai levittäminen kielletään, ellei toimivaltainen viranomainen anna siihen lupaa; lannan siirtäminen valvontavyöhykkeellä sijaitsevalta tilalta bioturvallisuustoimenpiteitä noudattaen voidaan kuitenkin sallia nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi tai varastoimiseksi väliaikaisesti, minkä jälkeen se on käsiteltävä mahdollisesti esiintyvien lintuinfluenssavirusten tuhoamiseksi asetuksen (EY) N:o 1774/2002 tai 64 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen erityissääntöjen mukaisesti; i) näyttelyt, markkinat, esitykset tai muut siipikarjan taikka muiden lintujen kokoamiset kielletään; j) siipikarjaa ei saa käyttää riistan istutukseen. 31 artikla Toimenpiteiden voimassaoloaika Tässä jaksossa säädetyt toimenpiteet on pidettävä voimassa vähintään 30 päivää siitä kun tartuntatilan alustava puhdistus ja desinfiointi on saatu valmiiksi 49 artiklan mukaisesti ja siksi kunnes valvontavyöhykkeellä sijaitsevilla tiloilla on suoritettu taudinmäärityskäsikirjan mukaiset laboratoriokokeet lintuinfluenssan mahdollisen esiintymisen toteamiseksi. 6 jakso MUILLA RAJOITUSVYÖHYKKEILLÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 32 ARTIKLA Muilla rajoitusvyöhykkeillä sovellettavat toimenpiteet 1. Toimivaltainen viranomainen voi määrätä, että kaikkia tai osaa 4 ja 5 jaksossa säädetyistä toimenpiteistä on sovellettava 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla muilla rajoitusvyöhykkeillä (’muut rajoitusvyöhykkeet’). 2. Toimivaltainen viranomainen voi määrätä, että ennalta ehkäisevää tilan tyhjentämistä joko teurastamalla tai lopettamalla siipikarja taikka muut linnut neuvoston direktiivin 93/119/ETY mukaisesti, sovelletaan muilla rajoitusvyöhykkeillä sijaitsevilla riskialtteilla tiloilla ja alueilla. Mainittujen tilojen siipikarjakannan uusimisen on tapahduttava toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti. 3. Edellä olevassa 1 ja 2 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä soveltavien jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava niistä komissiolle. 4. Komissio tarkastelee tilannetta kyseisten jäsenvaltioiden kanssa ja komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. 5. Ellei neuvoston päätöksen 90/424/ETY nojalla tehtävissä päätöksissä muutoin säädetä, lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi voidaan hyväksyä muita valvontaa, bioturvallisuutta ja torjuntaa koskevia toimenpiteitä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 7 jakso POIKKEUKSET JA BIOTURVALLISUUSTOIMENPITEET 33 ARTIKLA Poikkeukset 1. Toimivaltainen viranomainen voi riskinarvioinnin perusteella myöntää poikkeuksia 4 ja 5 jaksossa säädetyistä toimenpiteistä tapauksissa, joissa HPAI-taudin esiintyminen on vahvistettu hautomossa. 2. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 18 artiklan b ja c alakohdassa, 22 artiklassa sekä 30 artiklan b, c ja f alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä tapauksissa, joissa HPAI-tauti puhkeaa ei-kaupallisella tilalla / lemmikkilintutilalla, sirkuksessa, eläintarhassa, villieläinpuistossa tai aidatulla alueella, jossa siipikarjaa tai muita lintuja pidetään tieteellisissä tarkoituksissa tai uhanalaisten lajien taikka virallisesti rekisteröityjen harvinaisten siipikarja- tai muiden linturotujen säilyttämiseen liittyvissä tarkoituksissa. 3. Edellä olevasta 4 ja 5 jaksosta poiketen jäsenvaltiot voivat HPAI-tautipesäkkeiden ilmetessä ottaa käyttöön riskinarviointiin perustuvia erityistoimenpiteitä, jotka koskevat kilpakyyhkyjen liikkumista suoja- ja valvontavyöhykkeille, niiltä pois ja niiden sisällä. 4. Edellä olevassa 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia saa myöntää ainoastaan edellyttäen, että tällaiset poikkeukset eivät vaaranna taudin torjuntaa eivätkä yhteisön perusetuja. 5. Edellä olevassa 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia myöntävien jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava niistä komissiolle. 6. Komissio tarkastelee kaikissa tapauksissa tilannetta kyseisten jäsenvaltioiden kanssa ja komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. Edellä olevassa 1, 2 ja 3 kohdassa säädetyllä tavalla myönnetyt poikkeukset huomioon ottaen lintuinfluenssan leviämisen ehkäisemiseen tähtääviä toimenpiteitä voidaan hyväksyä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 34 artikla Bioturvallisuustoimenpiteet 1. Toimivaltainen viranomainen voi lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi määrätä 4, 5 ja 6 jaksossa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi panemaan täytäntöön bioturvallisuustoimenpiteitä suoja- ja valvontavyöhykkeiden sekä muiden rajoitusvyöhykkeiden tiloilla sekä kyseisen jäsenvaltion yksittäisissä siipikarja- ja muissa lintuosastoissa. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla rajoitukset, jotka koskevat rehun toimittamisesta ja munien keräämisestä vastaavien ajoneuvojen ja henkilöiden siirtymistä, siipikarjan kuljettamista teurastamoihin, hävitettävien ruhojen keräämistä ja muuta henkilöstön, eläinlääkärien tai maatalouskalustoa toimittavien henkilöiden siirtymistä. 2. Edellä olevassa 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä hyväksyvien jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava niistä komissiolle. 3. Komissio tarkastelee tilannetta kyseisen jäsenvaltion kanssa ja komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. 4. Ellei neuvoston päätöksen 90/424/ETY nojalla tehtävissä päätöksissä muutoin säädetä, lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi voidaan hyväksyä muita valvontaa, bioturvallisuutta ja torjuntaa koskevia toimenpiteitä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 8 Jakso KORKEAPATOGEENISEN LINTUINFLUENSSAN (HPAI) EPÄILLYISSÄ JA VAHVISTETUISSA TAPAUKSISSA TIETYISSÄ TILOISSA, EI KUITENKAAN ITSE TILOILLA, JA KULJETUSVÄLINEISSÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 35 artikla Tietyissä tiloissa, ei kuitenkaan itse tiloilla, ja kuljetusvälineissä epäillyn HPAI-taudin esiintymisen tutkiminen Kun HPAI-taudin esiintymistä epäillään tai esiintyminen vahvistetaan teurastamoissa, kuljetusvälineissä tai rajatarkastusasemilla, toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi pantava liikkeelle tutkimus esiintymisen vahvistamiseksi tai poissulkemiseksi taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 36 artikla Teurastamoissa sovellettavat toimenpiteet 1. Kun HPAI-tautia epäillään tai se vahvistetaan teurastamossa, toimivaltaisen viranomaisen on riskinarvioinnin perusteella varmistettava, että kaikki teurastamossa oleva siipikarja joko lopetetaan tai teurastetaan virallisessa tarkkailussa niin pian kuin se on mahdollista. Kun siipikarja teurastetaan, lintujen liha on pidettävä virallisessa tarkkailussa erillään, kunnes uudet HPAI-taudin esiintymisen vahvistavat tai poissulkevat tutkimukset saadaan päätökseen 35 artiklassa säädettyjen tutkimusten lisäksi. 2. Jos HPAI-tauti vahvistetaan, tartunnan saaneiden siipikarjan tai muiden lintujen liha ja todennäköisesti saastunut liha on hävitettävä virallisessa tarkkailussa. 37 artikla Rajatarkastusasemilla ja kuljetusvälineissä sovellettavat toimenpiteet 1. Kun HPAI-tautia epäillään tai se vahvistetaan rajatarkastusasemilla tai kuljetusvälineissä, toimivaltaisen viranomaisen on riskinarvioinnin perusteella varmistettava, että kaikki rajatarkastusasemalla tai kuljetusvälineessä olevat siipikarja ja muut linnut siirretään tarkoitukseen sopivaan paikkaan lopetettaviksi tai teurastettaviksi virallisessa tarkkailussa niin pian kuin se on mahdollista. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin päättää, ettei sellaisia rajatarkastusasemalla olevia siipikarjaa tai muita lintuja lopeteta, jotka eivät ole olleet kosketuksissa sellaisten siipikarjan tai muiden lintujen kanssa, joiden epäillään saaneen tartunnan. Kun siipikarja teurastetaan, lintujen liha on pidettävä virallisessa tarkkailussa erillään, kunnes uudet HPAI-taudin esiintymisen vahvistavat tai poissulkevat tutkimukset saadaan päätökseen 35 artiklassa säädettyjen tutkimusten lisäksi. 2. Jos HPAI-tauti vahvistetaan, tartunnan saaneiden siipikarjan tai muiden lintujen ruhot ja todennäköisesti saastunut liha on hävitettävä virallisessa tarkkailussa niin pian kuin se on mahdollista. 38 artikla Teurastamoihin, rajatarkastusasemiin ja kuljetusvälineisiin sovellettavat toimenpiteet Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että seuraavia lisätoimenpiteitä sovelletaan, kun HPAI-tautia epäillään tai se vahvistetaan teurastamossa, rajatarkastusasemalla tai kuljetusvälineessä: a) siipikarjaa tai muita lintuja ei saa tuoda teurastamoon, rajatarkastusasemalle tai kuljetusvälineeseen ennen kuin b alakohdassa säädetyn puhdistuksen ja desinfioinnin suorittamisesta 49 artiklan mukaisesti on kulunut vähintään 24 tuntia; rajatarkastusasemien tapauksessa tuontia koskeva kielto voidaan ulottaa koskemaan muita eläimiä; b) rakennukset, välineet, ja ajoneuvot on puhdistettava ja desinfioitava virkaeläinlääkärin tarkkailun alaisena 49 artiklan mukaisesti; c) on suoritettava epidemiologinen selvitys; d) 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä on sovellettava tartunnan saaneen siipikarjan tai ruhojen alkuperätilalla ja kosketuksissa olleilla tiloilla; e) ellei epidemiologinen selvitys ja 35 artiklassa säädetyt muut tutkimukset muuta osoita, 11 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä on sovellettava alkuperätilalla; f) lintuinfluenssaviruksen isolaatti on tutkittava laboratoriomenettelyssä viruksen alatyypin yksilöimiseksi taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. V LUKU MATALAPATOGEENISEN LINTUINFLUENSSAN (LPAI) TAUTIPESÄKKEEN ILMETESSÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 1 jakso TILOILLA SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 39 ARTIKLA Toimivaltaisen viranomaisen soveltamat toimenpiteet 1. Rajoittamatta 7 artiklan 2 kohdan a, b, c, e, g ja h alakohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamista toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että LPAI-tautipesäkkeiden ilmetessä tämän artiklan 2–6 kohdassa säädettyihin toimenpiteisiin ryhdytään riskinarvioinnin perusteella ja ottaen huomioon vähintään liitteessä V mainitut perusteet. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kaikki tilan siipikarja ja kaikki muihin lajeihin kuuluvat linnut, joissa LPAI-tauti on vahvistettu, poistetaan tilalta virallisessa tarkkailussa siten, että lintuinfluenssan leviäminen estetään. Tilan tyhjentäminen voidaan ulottaa koskemaan tilan muita lintuja, jos niistä aiheutuu riski lintuinfluenssan leviämiselle, ja muihin tiloihin, joita voidaan pitää kosketuksissa olevina tiloina, epidemiologisen selvityksen perusteella. Siipikarjaa tai muita lintuja ei saa tuoda tilalle tai viedä tilalta ennen sen tyhjentämistä, ellei toimivaltainen viranomainen anna toimenpiteisiin lupaa. 3. Tilan tyhjentäminen on suoritettava 2 kohdan tarkoitusta varten direktiivin 93/119/ETY mukaisesti, ja toimivaltaisen viranomaisen on päätettävä, että siipikarja tai muut linnut a) lopetetaan niin pian kuin se on mahdollista, tai b) teurastetaan nimetyssä teurastamossa edellyttäen, että bioturvallisuustoimenpiteitä sovelletaan. 4. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että seuraavat ainekset hävitetään virallisessa tarkkailussa: a) ruhot ja b) tilalla olevat siitosmunat. 5. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että seuraaviin toimenpiteisiin ryhdytään: a) siitosmunat, jotka on kerätty tilalta LPAI-taudin todennäköisen tilalle kulkeutumisen ja tässä direktiivissä säädettyihin toimenpiteisiin ryhtymisen välisenä aikana, jäljitetään mahdollisuuksien mukaan ja haudotaan virallisessa tarkkailussa; b) sellaisista munista jo haudottu siipikarja, jotka on kerätty tilalta LPAI-taudin todennäköisen tilalle kulkeutumisen ja tässä direktiivissä säädettyihin toimenpiteisiin ryhtymisen välisenä aikana, asetetaan viralliseen tarkkailuun ja tutkimukset suoritetaan taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti; c) tilalla olevat ja ennen 2 kohdassa säädettyä tilan tyhjentämistä tuotetut syötäväksi tarkoitetut munat joko kuljetetaan nimettyyn pakkaamoon, käsitellään tai hävitetään; d) todennäköisesti saastuneet aineet tai ainekset joko käsitellään virkaeläinlääkärin ohjeiden mukaisesti tai hävitetään; e) todennäköisesti saastuneet lanta, liete ja kuivikkeet käsitellään 49 artiklan mukaisesti; f) tilan tyhjentämisen jälkeen siipikarjan ja muiden lintujen pitoon käytetyt rakennukset, todennäköisesti saastuneet välineet sekä ruhojen, rehun, lannan, lietteen ja kuivikkeiden tai muun todennäköisesti saastuneen aineen tai aineksen kuljettamiseen käytetyt ajoneuvot puhdistetaan, desinfioidaan tai käsitellään 49 artiklan mukaisesti niin pian kuin se on mahdollista; g) muita kotieläimiä kuin niitä, jotka päästetään ainoastaan ihmisille tarkoitettuihin oleskelutiloihin, ei saa tuoda tilalle tai viedä tilalta ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa; h) LPAI:n primääritautipesäkkeen ilmetessä virusisolaatille tehdään laboratoriokokeet viruksen alatyypin yksilöimiseksi taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti; virusisolaatti toimitetaan 52 artiklan 1 kohdassa säädettyyn yhteisön vertailulaboratorioon niin pian kuin se on mahdollista; i) epidemiologinen selvitys saatetaan valmiiksi. 6. Toimivaltainen viranomainen voi ryhtyä ennalta ehkäiseviin lisätoimenpiteisiin LPAI-taudin leviämisen estämiseksi, mukaan luettuna munien kohtalon ja käsittelyn sekä saadun lihan käsittelyn määrittäminen edellyttäen, että noudatetaan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua menettelyä. 7. Edellä olevassa 2, 4 ja 5 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä soveltavien jäsenvaltioiden on ilmoitettava niistä komissiolle. 40 artikla Tiettyjä tiloja koskevat poikkeukset 1. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 39 artiklan 2 kohdassa ja 39 artiklan 4 kohdan b alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä silloin, kun LPAI-tauti puhkeaa ei-kaupallisella tilalla / lemmikkilintutilalla, sirkuksessa, eläintarhassa, lintukaupassa, villieläinpuistossa, aidatulla alueella, jolla siipikarjaa tai muita lintuja pidetään tieteellisissä tarkoituksissa tai uhanalaisten lajien taikka virallisesti rekisteröityjen harvinaisten siipikarja- tai muiden linturotujen säilyttämiseen liittyvissä tarkoituksissa edellyttäen, että mainitut poikkeukset eivät vaaranna taudin torjuntaa eivätkä yhteisön perusetuja. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että 1 kohdassa säädettyä poikkeusta myönnettäessä poikkeuksenalaiset siipikarja ja muut linnut a) pidetään täysin erillään muusta siipikarjasta tai muista linnuista ja tarvittaessa luonnonvaraisista linnuista; b) alistetaan lisävalvonnalle ja testaukselle taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti, kunnes laboratoriokokeet ovat osoittaneet, että ne eivät ole enää merkittävä riski LPAI-taudin leviämiselle, sekä c) eivät ole siirrettävissä alkuperätilaltaan, paitsi teurastusta varten tai toiselle tilalle, joka i) sijaitsee samassa jäsenvaltiossa, toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti, tai ii) toisessa jäsenvaltiossa edellyttäen, että määräjäsenvaltio antaa suostumuksensa. 3. LPAI-taudin puhjetessa hautomoissa toimivaltainen viranomainen voi myöntää riskinarvioinnin perusteella poikkeuksia joistakin tai kaikista 39 artiklassa säädetyistä toimenpiteistä. 4. Jäsenvaltioiden on laadittava yksityiskohtaiset säännöt 1 ja 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten soveltamisesta ottamalla huomioon saatavissa olevat eläinten terveystakeet ja säädettävä vaihtoehtoisista tarkoitukseen sopivista toimenpiteistä. 5. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle 1 ja 3 kohdan mukaisesti myönnetyistä poikkeuksista. 6. Komissio tarkastelee tilannetta kyseisen jäsenvaltion kanssa ja komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. 7. Edellä olevassa 1 kohdassa säädetyllä tavalla myönnetyt poikkeukset huomioon ottaen lintuinfluenssan leviämisen ehkäisemiseen tähtääviä toimenpiteitä voidaan hyväksyä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2 JAKSO ERILLISISSÄ TUOTANTOYKSIKÖISSÄ JA KOSKETUKSISSA OLLEILLA TILOILLA LPAI-TAUTIPESÄKKEEN ILMETESSÄ SOVELLETTAVAT TOIMENPITEET 41 ARTIKLA Erillisissä tuotantoyksiköissä LPAI-tautipesäkkeiden ilmetessä sovellettavat toimenpiteet 1. Tapauksissa, joissa LPAI-tauti puhkeaa kahdesta tai useammasta erillisestä tuotantoyksiköstä muodostuvalla tilalla, toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 39 artiklan 2 kohdassa säädetyistä toimenpiteistä terveestä siipikarjasta koostuville tuotantoyksiköille edellyttäen, että tällaiset poikkeukset eivät vaaranna taudin torjuntatoimenpiteitä ei vätkä yhteisön perusetuja. 2. Jäsenvaltioiden on laadittava yksityiskohtaiset säännöt 1 kohdassa säädettyjen poikkeusten soveltamisesta ottamalla huomioon saatavissa olevat eläinten terveystakeet ja säädettävä vaihtoehtoisista tarkoitukseen sopivista toimenpiteistä. 3. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisesti myönnetyistä poikkeuksista. 4. Komissio tarkastelee tilannetta kyseisen jäsenvaltion kanssa ja komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. 5. Edellä olevassa 1 kohdassa säädetyllä tavalla myönnetyt poikkeukset huomioon ottaen lintuinfluenssan leviämisen ehkäisemiseen tähtääviä toimenpiteitä voidaan hyväksyä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 42 artikla Kosketuksissa olleilla tiloilla sovellettavat toimenpiteet 1. Epidemiologisen selvityksen perusteella toimivaltaisen viranomaisen on päätettävä, onko tilaa pidettävä kosketuksissa olleena tilana. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kosketuksissa olleisiin tiloihin, kunnes LPAI-taudin esiintyminen on suljettu pois taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on epidemiologisen selvityksen perusteella sovellettava 39 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä kosketuksissa olleisiin tiloihin erityisesti, jos tila sijaitsee alueella, jolla siipikarjatiheys on suuri. Tärkeimmistä perusteista 39 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamiselle kosketuksissa olleilla tiloilla säädetään liitteessä IV. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että siipikarjasta otetaan sitä lopetettaessa näytteet, jotta voidaan vahvistaa tai sulkea pois LPAI-viruksen esiintyminen kyseisillä kosketuksissa olleilla tiloilla taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti. 3 jakso RAJOITUSVYÖHYKKEIDEN MUODOSTAMINEN 43 ARTIKLA Rajoitusvyöhykkeiden muodostaminen LPAI-tautipesäkkeiden ilmetessä Toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi LPAI-taudin puhjettua muodostettava rajoitusvyöhyke, joka ympäröi tilaa vähintään kolmen kilometrin säteellä. 44 artikla Rajoitusvyöhykkeellä sovellettavat toimenpiteet 1. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että rajoitusvyöhykkeellä sovelletaan seuraavia toimenpiteitä: a) kaikista siipikarjatiloista laaditaan luettelo mahdollisimman pian; b) laboratoriokokeet suoritetaan tilaa vähintään yhden kilometrin säteellä ympäröivillä siipikarjatiloilla taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti, c) kaikki rajoitusvyöhykkeen siipikarjan ja muiden lintujen, nuorikkojen, untuvikkojen sekä siitosmunien ja syötäväksi tarkoitettujen munien siirtäminen edellyttää toimivaltaisen viranomaisen lupaa, ja siihen sovelletaan muita toimivaltaisen viranomaisen sopiviksi katsomia torjuntatoimenpiteitä; tätä rajoitusta ei sovelleta rajoitusvyöhykkeen kautta kuljetukseen maanteitse tai rautateitse lastia purkamatta tai pysähtymättä; d) siipikarjan ja muiden lintujen, nuorikkojen, untuvikkojen sekä siitosmunien ja syötäväksi tarkoitettujen munien siirtäminen pois rajoitusvyöhykkeeltä on kiellettyä vyöhykkeen muodostamista välittömästi seuraavien 15 päivän aikana, ellei toimivaltainen viranomainen anna lupaa kuljettaa suoraan i) siipikarjaa teurastettavaksi saman jäsenvaltion teurastamoon; ii) nuorikkoja samassa jäsenvaltiossa virallisessa valvonnassa olevalle tilalle, jossa ei ole muuta siipikarjaa; mainittu tila on asetettava viralliseen valvontaan nuorikkojen saapumisen jälkeen; iii) untuvikkoja: - saman jäsenvaltion tilalle tai sillä olevan suojaan, jossa ei ole muuta siipikarjaa edellyttäen, että sovelletaan asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä ja tila asetetaan viralliseen valvontaan kuljetuksen jälkeen, tai - jos ne on haudottu siitosmunista, jotka ovat peräisin rajoitusvyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevista siipikarjatiloista, jollekin muulle tilalle edellyttäen, että lähettävä hautomo pystyy logistiikkansa ja bioturvallisuutta koskevien työolosuhteidensa perusteella varmistamaan, etteivät untuvikot ole olleet kosketuksissa muihin siitosmuniin tai untuvikkoihin, jotka ovat peräisin rajoitusvyöhykkeen siipikarjaparvista ja joilla on siksi erilainen terveydellinen asema; iv) siitosmunia nimettyyn hautomoon; munat ja niiden pakkaukset on desinfioitava ennen matkaan lähettämistä, ja näiden munien jäljittäminen on varmistettava; v) syötäväksi tarkoitettuja munia pakkaamoon edellyttäen, että ne pakataan kertakäyttöpakkauksiin soveltamalla bioturvallisuustoimenpiteitä toimivaltaisen viranomaisen ohjeiden mukaisesti; e) ruhot hävitetään; f) rajoitusvyöhykkeen tiloille tulevien tai tiloilta poistuvien henkilöiden on noudatettava asianmukaisia bioturvallisuustoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää lintuinfluenssan leviäminen; g) elävän siipikarjan tai muiden lintujen, rehun, lannan, lietteen ja kuivikkeiden sekä minkä tahansa muun todennäköisesti saastuneen aineen tai ainesten kuljetukseen käytetyt ajoneuvot ja kalusto puhdistetaan ja desinfioidaan niin pian kuin mahdollista saastumisen jälkeen 49 artiklan mukaisesti; h) siipikarjaa, muita lintuja tai muita kotieläinlajien nisäkkäitä ei saa tuoda tilalle tai viedä tilalta, jossa siipikarjaa pidetään, ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa; tämä rajoitus ei koske kotieläinlajien nisäkkäitä, jotka päästetään ainoastaan näiden tilojen ihmisille tarkoitettuihin oleskelutiloihin, ja kun kosketus siipikarjaan tai muihin lintuihin voidaan sulkea pois; i) tautisuuden tai kuolleisuuden lisääntyminen tiloilla tai merkittävä pudotus tilojen tuotantoluvuissa on välittömästi raportoitava toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka on suoritettava asianmukaiset tutkimukset taudinmäärityskäsikirjan mukaisesti; j) käytettyjen pehkujen tai lannan siirtäminen tai levittäminen kielletään, ellei toimivaltainen viranomainen anna siihen lupaa; lannan siirtäminen rajoitusvyöhykkeellä sijaitsevalta tilalta bioturvallisuustoimenpiteitä noudattaen voidaan kuitenkin sallia nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi tai varastoimiseksi väliaikaisesti, minkä jälkeen se on käsiteltävä mahdollisesti esiintyvien lintuinfluenssavirusten tuhoamiseksi asetuksen (EY) N:o 1774/2002 tai 64 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen erityissääntöjen mukaisesti; k) näyttelyt, markkinat, esitykset tai muut siipikarjan taikka muiden lintujen kokoamiset kielletään, ellei toimivaltainen viranomainen anna niihin lupaa; l) siipikarjaa tai muita lintuja ei saa käyttää riistan istutukseen. 2. Toimivaltainen viranomainen voi riskinarvioinnin perusteella ottaa käyttöön muita toimenpiteitä tässä jaksossa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi, ja sen on ilmoitettava niistä komissiolle. 3. Edellä olevassa 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet huomioon ottaen muita toimenpiteitä voidaan hyväksyä lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi 65 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 45 artikla Toimenpiteiden voimassaoloaika Tässä jaksossa säädetyt toimenpiteet on pidettävä voimassa joko a) vähintään 21 päivän ajan siitä, kun tartuntatilan alustava puhdistus ja desinfiointi on saatu valmiiksi 49 artiklan mukaisesti, ja kunnes toimivaltaiset viranomaiset katsovat rajoitusvyöhykkeellä taudinmäärityskäsikirjan ja riskinarvioinnin mukaisesti suoritettujen tutkimusten ja laboratoriokokeiden perusteella, että LPAI-taudin leviämisriski on häviävän pieni, tai b) vähintään 42 päivän ajan tautipesäkkeen vahvistamisesta ja kunnes toimivaltaiset viranomaiset katsovat rajoitusvyöhykkeellä taudinmäärityskäsikirjan ja riskinarvioinnin mukaisesti suoritettujen tutkimusten ja laboratoriokokeiden perusteella, että LPAI-taudin leviämisriski on häviävän pieni. 46 artikla Poikkeukset 1. Kun LPAI-tauti on vahvistettu hautomossa, toimivaltainen viranomainen voi riskinarvioinnin perusteella poiketa joistakin tai kaikista 43 ja 44 artiklassa säädetyistä toimenpiteistä. 2. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia 43 artiklassa ja 44 artiklan c, d, h ja i alakohdassa säädetyistä toimenpiteistä silloin, kun LPAI-tauti puhkeaa ei-kaupallisella tilalla / lemmikkilintutilalla, sirkuksessa, eläintarhassa, lintukaupassa, villieläinpuistossa tai aidatulla alueella, jolla siipikarjaa tai muita lintuja pidetään tieteellisissä tarkoituksissa tai uhanalaisten lajien taikka virallisesti rekisteröityjen harvinaisten siipikarja- tai muiden linturotujen säilyttämiseen liittyvissä tarkoituksissa edellyttäen, että mainitut poikkeukset eivät vaaranna taudin torjuntaa eivätkä yhteisön perusetuja. 3. Edellä olevassa 1 ja 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen myöntävien jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava siitä komissiolle. 4. Komissio tarkastelee tilannetta kyseisen jäsenvaltion kanssa ja komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. 5. Edellä olevassa 1 ja 2 kohdassa säädetyllä tavalla myönnetyt poikkeukset huomioon ottaen lintuinfluenssan leviämisen estämiseen tähtääviä toimenpiteitä voidaan hyväksyä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. VI LUKU KANSANTERVEYTTÄ JA MUITA ELÄIMIÄ KUIN SIIPIKARJAA TAI MUITA LINTUJA KOSKEVAT TOIMENPITEET 47 artikla Kansanterveyttä koskevat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tautipesäkkeiden ilmetessä tai muiden havaintojen vahvistuttua siipikarjan ja muiden lintujen tai nisäkkäiden lintuperäisiksi lintuinfluenssaviruksiksi, jotka voivat aiheuttaa riskin kansanterveydelle, toimivaltai nen viranomainen ottaa yhteyttä kyseiseen kansalliseen kansanterveysviranomaiseen mahdollisimman pian, jotta voidaan päättää sellaisten asianmukaisten ehkäisevien toimenpiteiden hyväksymisestä varhaisessa vaiheessa, joilla pyritään estämään influenssan tarttuminen siipikarjanhoitajiin ja muihin riskihenkilöihin. 2. Kun riski kansanterveydelle on 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla tunnistettu, kyseisen jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava siitä komissiolle ja muille jäsenvaltioille. 3. Tilannetta on tarkasteltava komitean piirissä niin pian kuin se on mahdollista. 4. Eläinten terveyttä koskevia lisätoimenpiteitä, joilla estetään lintuinfluenssan leviäminen siipikarjasta, muista linnuista tai nisäkkäistä ihmisiin, voidaan hyväksyä 65 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 48 artikla Sikoja ja muita eläimiä koskevat laboratoriokokeet ja muut toimenpi