Tähänastisen edistykseen pohjalta on syytä tarkastella konkreettisia tavoitteita unionin tulevaa turvallisuus- ja puolustuspoliittista roolia ajatellen. Käsillä oleva pohdinta-asiakirja on Euroopan komission puheenvuoro keskustelussa, joka jatkuu tämän jälkeen 27 jäsenvaltiossa.

Euroopan unionin ansiosta maanosamme on saanut nauttia ennennäkemättömän pitkästä rauhan kaudesta. Merkittävän haasteen Euroopan turvallisuudelle muodostavat kuitenkin kasvava epävakaus Euroopan lähialueilla ja koko maailmassa sekä esiin nousseet uudet turvallisuusuhat, jotka perustuvat talouteen, ympäristöön ja teknologiaan liittyviin tekijöihin. Kansalaiset ovat yhä huolestuneempia turvallisuudesta ja odottavat EU:lta suojaa uhkilta. Jotta unioni voisi vastata odotuksiin, turvallisuus- ja puolustusasioiden asemaa EU:n yhdentymiskehityksessä on lujitettava. Tämä tavoite vahvistetaan Rooman julistuksessa, jossa esitetään visio turvallisesta ja suojatusta unionista, joka on sitoutunut vahvistamaan yhteistä turvallisuuttaan ja puolustustaan.

”Mielestäni EU:ta on vahvistettava myös turvallisuus- ja puolustuskysymyksissä. EU:n valta on toki pääasiassa ’pehmeää’. Vahvinkaan pehmeä valta ei kuitenkaan pitkällä tähtäimellä selviä ilman vähintään jonkinlaisia yhdennettyjä puolustusvalmiuksia.”

[…] unioni, joka on valmis ottamaan lisää vastuuta ja tukemaan kilpailukykyisemmän ja yhdentyneemmän puolustusteollisuuden rakentamisessa; unioni, joka on sitoutunut vahvistamaan yhteistä turvallisuuttaan ja puolustustaan myös yhteistyössä ja täydentävästi Pohjois-Atlantin puolustusliiton kanssa kansalliset olosuhteet ja oikeudelliset sitoumukset huomioiden[…]."

Yhteiskuntiemme ja vapauksiemme suojaaminen on meidän kaikkien yhteinen velvollisuus. Jotta voisimme taata seuraaville sukupolville rauhan, josta meidänkin sukupolvemme on saanut nauttia, turvallisuus- ja puolustusasioiden asemaa on vahvistettava EU:n kehittämisessä. EU:lla on parhaat valmiudet tuottaa Euroopan turvallisuudelle ja puolustukselle ainutlaatuista lisäarvoa.

Tässä tilanteessa Euroopan unionilla ja sen jäsenvaltioilla on velvollisuus suojella kansalaisiaan ja edistää Euroopan etuja ja arvoja. Turvallisuus on nykyään eurooppalaisten suurimpia huolenaiheita. He odottavat saavansa EU:lta suojaa ja haluavat tuntea olonsa turvatuksi Euroopassa. Sen he myös ansaitsevat, ja heillä on siihen oikeus.

Vaikka maailma on muuttunut perinpohjin tuona aikana, EU:n sitoutuminen rauhaan on yhä vankkumaton. Eurooppalaisilla on elämässään enemmän mahdollisuuksia kuin koskaan aiemmin, mutta he joutuvat toisaalta myös kohtaamaan uusia uhkia ja haasteita. Rauhaa ja turvallisuutta ei enää voida pitää itsestäänselvinä maailmassa, jossa globaalit ja alueelliset valtakeskukset varustautuvat taas, terroristit iskevät Euroopan ja muun maailman kaupungeissa, ja kyberhyökkäykset yleistyvät.

Euroopan unioni nousi tuhkasta 80 miljoonaa uhria vaatineiden maailmansotien jälkeen. Sitä elähdytti toivo pysyvästä rauhasta Euroopassa. Unionin syntymisestä on kulunut yli kuusikymmentä vuotta, ja valtaosa eurooppalaisista on saanut nauttia rauhasta jo kolmen sukupolven ja seitsemän vuosikymmenen ajan. Tämä on pisin yhtäjaksoinen rauhan kausi Euroopan myrskyisässä historiassa (ks. kuvio 1).

Kuvio 1. Sota ja rauha Euroopan historiassa

2.Keskeisiä kehityssuuntia

Monet strategiset, politiikan, talouden ja teknologian suuntaukset viittaavat siihen, että Euroopan turvallisuus- ja puolustusalalla on aika nousta uudelle tasolle.

Strategiset tekijät

Euroopassa on vallinnut rauha jo vuosikymmenien ajan. Uusia tekijöitä on kuitenkin nousemassa esiin sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella. Itäiset naapurimaamme joutuvat kohtamaan sotilaallisia, taloudellisia, poliittisia ja energiavarmuuteen liittyviä uhkia ja haavoittuvuustekijöitä. Hallintoa vailla olevien alueiden ja konfliktien leviäminen on jättänyt Välimeren alueelle ja osiin Saharan eteläpuolista Afrikkaa tyhjiön, jonka terroristit ja rikolliset ovat ottaneet haltuunsa. Alueelliset vihamielisyydet ovat kärjistyneet, ja siviiliuhrien ja pakolaisten määrä on kasvanut rajusti. Koko maailmassa yli 60 miljoonaa ihmistä on joutunut siirtymään kotiseudultaan. Kansainvälisten yhteyksien lisääntyminen on hämärtänyt sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden välistä rajaa. Myös ilmastonmuutos ja resurssien niukkuus yhdessä väestönkasvun ja valtioiden haurauden kanssa ruokkivat konflikteja ja epävakautta eri puolilla maailmaa.

Samaan aikaan transatlanttisissa suhteissa puhaltavat muutoksen tuulet. Euroopan turvallisuuden parantaminen on siten ennen muuta eurooppalaisten itsensä käsissä. Resursseista ei pitäisi olla pulaa: Euroopan maiden sotilasmenot ovat yhteenlaskettuina maailman toiseksi suurimmat. Euroopalla on yhdessä Yhdysvaltojen ja muiden kumppanien kanssa osavastuu maailman rauhasta ja turvallisuudesta. Vaikka EU pyrkii jatkossakin ensisijaisesti tekemään yhteistyötä kumppaneidensa kanssa, sen on tarvittaessa kyettävä toimimaan myös yksin.

Vuonna 2016 kansalliset hallitukset tehostivat toimiaan vastatakseen vakaviin turvallisuusuhkiin ja kansalaistensa huolenaiheisiin. Sitä varten ne kasvattivat puolustusbudjettejaan. Vielä on kuitenkin pitkä tie kuljettavana. Jotta päästäisiin lähemmäksi Euroopan strategista autonomiaa, puolustusmäärärahoja on lisättävä. Niitä on myös käytettävä paremmin ja yhdessä (ks. kuvio 2). Yhdysvallat käyttää nykyään jo yli kaksi kertaa niin paljon rahaa puolustukseen kuin kaikki jäsenvaltiot yhteensä, ja se aikoo kasvattaa puolustusbudjettiaan melkein 10 prosenttia vuonna 2018. Kiinan puolustusmenot ovat kasvaneet 150 prosenttia kymmenen viime vuoden aikana, ja vuodeksi 2017 on budjetoitu vielä 7 prosentin lisäys. Venäjä käytti vuonna 2016 puolustukseen 5,4 prosenttia suhteessa BKT:hen.

Kuvio 2. Euroopan puolustusmenot, vertailu muihin maihin