KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Innovaatiotuotoksen mittaaminen Euroopassa: kohti uutta indikaattoria /* COM/2013/0624 final */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Innovaatiotuotoksen mittaaminen Euroopassa: kohti uutta indikaattoria (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 1. Johdanto Tässä tiedonannossa esitettävällä indikaattorilla voidaan mitata innovaatiotuotoksen suorituskykyä. Innovaatiopolitiikan vaikutusten tarkka mittaaminen on avainasemassa näyttöön perustuvassa päätöksenteossa. Lisäksi se edistää julkisen vallan toimien legitiimiyttä ja julkisten varojen käyttöä. Eurooppa on nykyään maailmanlaajuisesti merkittävä tietokeskus. Vaikka EU on maailmanluokan tieteen keskus ja sillä on teknologinen johtoasema strategisilla sektoreilla, EU:n ja kansallisella tasolla tarvitaan toimia innovaatiosuorituskyvyn tehostamiseksi luomalla paremmat perusedellytykset erityisesti innovatiivisten alojen nopeasti kasvaville yrityksille. Ehdotetulla indikaattorilla tuetaan päätöksentekijöitä luotaessa uusia toimia tai lujitettaessa toimia sellaisten pullonkaulojen poistamiseksi, jotka estävät innovoijia muuntamasta ideoita tuotteiksi ja palveluiksi, jotka voivat menestyä markkinoilla. Parempi suorituskyky edistää älykästä kasvua Eurooppa 2020 -strategian ja sen innovaatiounionia koskevan lippulaiva-aloitteen mukaisesti.[1] Ehdotettu indikaattori täydentää innovaatiounionin tulostaulua (IUS)[2] ja siihen sisältyvää innovaatiotoiminnan kokoomaindeksia (SII), joilla arvioidaan, kuinka jäsenvaltioiden ja EU:n erilaiset vahvuudet ja heikkoudet määrittävät niiden yleisen suorituskyvyn. Arviointi perustuu laajaan, 24 indikaattorista koostuvaan innovaatioindikaattoreiden joukkoon, mukaan lukien panokset (inputs), prosessivaikutukset (throughputs) ja tuotokset (outputs). Lisäksi innovaatiounionin kilpailukykyraportissa analysoidaan innovaatiosuorituskykyä kahden vuoden välein. Tässä tiedonannossa esitettävässä indikaattorissa keskitytään yksinomaan innovaatiotuotokseen ja tarkkaillaan vain joitakin ulottuvuuksia, muun muassa nopeasti kasvavien yritysten vaikutusta työpaikkojen luomiseen. Indikaattori täydentää innovaatiounionin tulostaulua, ja sen vuoksi ehdotetun indikaattorin tulokset on tarkoitus julkaista yhtä aikaa mainitun tulostaulun kanssa. Eurooppa-neuvosto on antanut komissiolle tehtäväksi kehittää Eurooppa 2020 -strategian osana indikaattori, jolla täydennettäisiin T&K-intensiteettitavoitetta,[3] ottaen huomioon, että innovaatiounioni oli kehottanut komissiota käynnistämään ”tarvittavat toimet sellaisen uuden indikaattorin laatimiseksi, jolla mitataan nopeasti kasvavien innovatiivisten yritysten osuutta taloudessa”. Valtion- ja hallitusten päämiehet pyysivät maaliskuussa 2013, että innovoinnista käytäisiin keskusteluja lokakuussa 2013 ja että komissio kehittäisi indikaattorin.[4] Komission avustamiseksi indikaattorin muotoilussa perustettiin vuonna 2010 johtavien innovoijien ja ekonomistien korkean tason paneeli.[5] Paneeli kehotti komissiota keräämään tietoja innovatiivisten alojen nopeasti kasvavista yrityksistä, minkä Eurostat tekikin. Samaan aikaan tehtiin yhteistyötä OECD:n kanssa alakohtaisten innovaatiokertoimien kehittämiseksi. Jäsenvaltioiden kanssa keskusteltiin indikaattorin laajuudesta ja määritelmästä työpajoissa lokakuussa ja joulukuussa 2012 sekä heinäkuussa 2013. Tässä tiedonannossa esitellään itse indikaattori (2 jakso), perusteet ja tiedot sen kehittämiseksi (3 jakso) ja tehty vakausanalyysi (4 jakso). Ohessa esitetään komission yksiköiden valmisteluasiakirja. 2. Innovaatiotuotoksen mittaaminen Innovaatiotuotokset ovat moninaisia ja vaihtelevat alalta toiselle. Tuotosten mittaaminen merkitsee sen kvantifioimista, missä määrin innovatiivisilta aloilta tulevilla ideoilla uusiksi tuotteiksi ja palveluiksi on taloudellista lisäarvoa ja edellytyksiä päästä markkinoille. Niinpä tuotosta voidaan mitata useammalla kuin yhdellä mittapuulla. Tarkasteltuaan useita eri vaihtoehtoja komissio valitsi neljä IUS-indikaattoria, jotka jakautuvat kolmeen osatekijään (patentit, työllisyys tietointensiivisen toiminnan alalla (KIA) ja kilpailukyky tietointensiivisten tavaroiden ja palveluiden alalla) ja uuteen, työllisyyttä innovatiivisten alojen nopeasti kasvavissa yrityksissä mittaavaan arviointiperustaan.[6] Patentteja koskevassa osatekijässä otetaan huomioon innovaatiot, joissa hyödynnetään T&K:heen ja innovointiin sijoittamalla tuotettua tietoa ja jotka voidaan muuntaa menestyksekkäiksi teknologioiksi. Indikaattorit, jotka osoittavat ammattitaitoisen työvoiman työllisyysintensiteettiä sekä työllisyysintensiteettiä tietointensiivisen toiminnan alalla ja nopeasti kasvavissa yrityksissä, osoittavat, miten talous on suuntautunut sellaisten tavaroiden ja palveluiden tuotantoon, joilla on innovatiivista lisäarvoa. Lisäksi näihin hyödykkeisiin liittyvät kauppavirrat mittaavat niiden kapasiteettia päästä maailmanlaajuisille markkinoille.[7] 2.1. Innovaatioindikaattorin osatekijät Ensimmäinen osatekijä on teknologinen innovaatio, jota mitataan patenteilla ja joka on T&K:n ja innovointiprosessin ratkaisevan tärkeä tuotos. Se osoittaa talouden kykyä muuntaa tietoa teknologiaksi. Sen vuoksi teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaa järjestelmää parantava ja sen kustannuksia alentava politiikka hyödyttää yrityksiä, joille niiden omat innovaatiot tuovat kasvua. Senkaltaiset toimenpiteet kuin teollis- ja tekijänoikeussalkkuihin pääsyn ammattilaistaminen ja patentteihin liittyvät verovähennykset voivat olla ratkaisevassa asemassa innovatiivisen liiketoimintadynamiikan kannalta.[8] Valitussa osatekijässä eli IUS-indikaattorissa 2.3.1 käytetään hyväksi patenttihakemusten määrää BKT-miljardia kohti. Osoittajana on kansainvälisessä vaiheessa jätettyjen hakemusten määrä (eli hakemukset, joissa todetaan Euroopan patenttiviraston olevan patenttiyhteistyösopimuksen (PCT) mukainen nimetty viranomainen). Nimittäjänä on europohjaisina ostovoimapariteetteina ilmaistu BKT. Tämä saattaa suosia luontaisesti maita, jotka tukeutuvat enemmän kansainvälisiin patentteihin kuin kotimaisiin. Sen vuoksi testattiin muita tilastoja, kuten triadipatentteja OECD:n patenttitietokannasta. Toisessa osatekijässä keskitytään siihen, miten osaava työvoima integroituu maan talouden rakenteeseen. Ihmisiin investoiminen on haaste Euroopalle, sillä koulutus antaa työntekijöille taitoja, joiden avulla tuotetaan innovaatioita. Tämä osatekijä kattaa sen, miten maa on rakenteellisesti suuntautunut tietointensiivisen toiminnan alalle, mittaamalla, kuinka paljon ihmisiä on töissä tietointensiivisen toiminnan alalla niillä toimialoilla, joilla vähintään kolmanneksella työntekijöistä on korkea-asteen tutkinto, suhteessa työntekijöiden kokonaismäärään kyseisessä maassa. Tämä on IUS-indikaattori 3.2.1. Kolmas osatekijä on kilpailukyky tietointensiivisten tavaroiden ja palveluiden alalla. Hyvin toimivassa taloudessa tämä osatekijä heijastaa innovoinnista juurensa juontavaa talouden kykyä viedä innovatiivisia tuotteita ja osallistua maailmanlaajuisiin arvoketjuihin. Kilpailua lisäävät toimenpiteet ja innovointistrategiat vahvistavat keskinäisesti työllisyyden, vientiosuuksien ja yrityskohtaisen liikevaihdon kasvua. Tässä osatekijässä yhdistyvät samalla tavalla painotettuina huipputeknologian ja keskitason teknologian tuotteiden myönteinen vaikutus kokonaiskauppataseeseen ja tietointensiiviset palvelut osuutena kaikesta palveluviennistä eli IUS-indikaatorit 3.2.2 ja 3.2.3. Viimeinen osatekijä mittaa työllisyyttä innovatiivisten alojen nopeasti kasvavissa yrityksissä. Kyseisten yritysten kehityksen edistäminen on olennainen osa nykyaikaista tutkimus- ja innovaatiopolitiikkaa. Tutkimukset osoittavat, että kasvu on ratkaisevassa määrin riippuvaista nopeasti kasvavista yrityksistä, jotka luovat suhteessa erittäin suuren määrän työpaikkoja ja voivat osaltaan lisätä innovaatioinvestointeja talouden laskusuhdanteiden aikana.[9] Sen vuoksi jotkin jäsenvaltiot tukevat voimakkaasti nopeasti kasvavien yritysten rahoituksensaannin helpottamista, mukaan lukien innovatiiviset hankkeet sekä riskipääoma siemenvaiheessa, käynnistysvaiheessa ja varhaiskasvun vaiheessa. Alakohtaiset innovaatiokertoimet kertovat alan innovatiivisuudesta. Ne pohjautuvat siihen, miten paljon korkea-asteen koulutuksen saaneita on (KIA-pisteet), ja siihen, kuinka innovatiivisina yritykset pitävät itseään (yhteisön innovaatiotutkimuksesta saadut CIS-pisteet). Niiden perusteella voidaan tunnistaa innovatiiviset yritykset. Työllisyystiedot ovat peräisin Eurostatin vuosina 2011 ja 2012 tilapäisesti keräämistä kaupparekisteritiedoista. Nopeasti kasvavat yritykset ovat vähintään kymmenen työntekijää työllistäviä yrityksiä, joissa työllisyyden keskimääräinen kasvu oli yli 10 prosenttia vuodessa kolmen vuoden ajan. Tällä osatekijällä ehdotetaan täytettävän innovaatiounionin tulostaulun otsakkeessa 3.1.3 (Nopeasti kasvavat innovatiiviset yritykset) avoinna oleva kohta. Se on varattu indikaattorille, joka osoittaa nopeasti kasvavien yritysten osuutta markkinadynamiikkaan, kuten innovaatiounionikehyksessä ennakoidaan. Tästä voisi tulla tulostaulun 25. indikaattori. 2.2. Maakohtainen suorituskyky Kuviossa 1 esitetään jäsenvaltioiden ja kansainvälisten kumppaneiden saamat innovaatioindikaattoripisteet vuosina 2010 ja 2011. Keskiarvo viittaa EU-27:ään, sillä IUS 2013 julkaistiin ennen Kroatian liittymistä unioniin. Pidempiin havaintojaksoihin ja paremmin yhdenmukaistettuihin viitevuosiin perustuvat aikasarjat ovat olennaisia, ja ne saadaan käyttöön keskipitkällä aikavälillä. Komission yksiköiden valmisteluasiakirjan laatikossa 1 havainnollistetaan tuloksia ja niiden vaikutuksia politiikkaan keskittyen neljään maahan: Ruotsi (paras suoriutuja), Ranska (hyvä suoriutuja), Italia (keskitason suoriutuja) ja Bulgaria (heikko suoriutuja).[10] Samassa yhteydessä esitetään säteittäiset kaaviot, joista ilmenevät tulokset kaikkien osatekijöiden ja maiden osalta. Mukana on myös kattavat maakohtaiset arviointiprofiilit. Kuvio 1. Innovaatiotuotosta mittaava yhdistelmäindikaattori Maiden pisteet vuonna 2011 (punaiset palkit) ja vuonna 2010 (rastit), EU:n keskiarvo on 100 vuonna 2010. Vuoden 2011 osalta osatekijät ilmentävät tilannetta vuosina 2009 (PCT), 2010 (DYN) tai 2011 (KIA, COMP). Vuoden 2010 osalta ne perustuvat vuosien 2008 (PCT), 2009 (DYN) tai 2010 (KIA, COMP) tietoihin. Lähde: Euroopan komissio. Vuodelle 2011 on kaiken kaikkiaan yksilöity kuusi suoriutujaluokkaa maiden saamien pisteiden perusteella. Ruotsi, Saksa, Irlanti ja Luxemburg ovat suoriutuneet parhaiten, sillä ne ovat saaneet yli 120 pistettä ja korkeat pisteet kaikissa neljässä osatekijässä. Seuraavina tulevat Tanska, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta, jotka ovat suoriutuneet erittäin hyvin, sillä niiden pisteet ovat 110–120. Ranska, Belgia ja Alankomaat ovat suoriutuneet hyvin, sillä indikaattorin arvot ovat 100–110. Niiden jälkeen tulevat keskitason suoriutujat eli Itävalta, Unkari, Slovenia, Italia ja Kypros, joiden pisteet ovat 90–100. Keskitason ja heikon välillä ovat Tšekki, Espanja, Viro, Kreikka, Malta, Romania ja Slovakia, joiden saamat pisteet ovat 80–90. Heikkoja suoriutujia ovat ne maat, joiden pisteet ovat alle 80. Näitä ovat Puola, Kroatia, Portugali ja Latvia sekä Liettua ja Bulgaria, joiden pisteet ovat lähellä 65:tä, joka on noin puolet korkeimmasta pistemäärästä. 3. Valintaperusteet Indikaattoria kehitettäessä viitteenä käytettiin Eurostatin, OECD:n ja IMF:n kansainvälisiä laatustandardeja. 3.1. Neljä periaatetta Eurostatin käsitekehyksen perusteella sovellettiin neljää periaatetta. (1) Merkitys politiikan kannalta. Painopiste asetettiin yksinkertaiseen ja intuitiiviseen tulkintaan sekä huomattaviin ja suoriin linkkeihin mitattuihin tosiseikkoihin. Indikaattorilla voidaan seurata senkaltaisia ulottuvuuksia kuin teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvät edellytykset, markkinoiden tietointensiivisillä ja innovatiivisilla aloilla edellyttämien taitojen päivittäminen, tietointensiivisillä hyödykkeillä käytävän kaupan kasvualustan luominen ja nopeasti kasvavien yritysten perusedellytykset. (2) Tietojen laatu. Olennaisen tärkeänä pidettiin ajantasaisten, edustavien ja validoitujen aikasarjojen saatavillaoloa sekä kaikkien käytettävissä olevien lähteiden hyödyntämistä. (3) Kansainvälinen saatavuus ja vertailukelpoisuus maiden välillä. Tavoitteena oli luoda perusta indikaattorille, jota voitaisiin käyttää mielekkäissä maiden välisissä vertailuissa ja esikuva-analyysissa. (4) Vakaus. Yhdistelmäindikaattorit ovat maailmanlaajuisesti hyvin monien toimijoiden käytössä, mukaan lukien kansainväliset järjestöt. Niiden kehittäminen edellyttää viimeisimpään tietämykseen perustuvaa validointi- ja vakausanalyysia[11], jolla pystytään mahdollistamaan esikuva-analyysi ja täyttämään toimintapoliittiset tarpeet. Koska tiedot olivat puutteellisia, perusteet 2 ja 3 voitiin täyttää vain osittain tässä vaiheessa, ja niitä on vielä analysoitava myöhemmin. Indikaattorissa turvaudutaan puuttuvien arvojen imputaatioihin ja kansainväliseen vertailukelpoisuuteen, mikä tehdään indikaattorin neljännessä osatekijässä neljän jäsenvaltion ja kansainvälisten kumppaneiden osalta ja vakaus testataan. 3.2. Jatkoanalyysia kaipaavat alat Indikaattorin hienosäätämiseksi ja sen täyden potentiaalin saavuttamiseksi on yksilöity neljä alaa. Ensinnäkin olisi varmistettava innovatiivisten alojen nopeasti kasvavia yrityksiä koskevien tietojen paraneminen. Tällä viitataan tietojen kattavuuteen ja säännölliseen toimittamiseen. Tietojen keruu on pakollista ja kattaa rahoitusalan, ja se tehdään osana yritystoiminnan rakennetilastoista annetun neuvoston asetuksen täytäntöönpanosta annettua tarkistettua komission asetusta. Rahoituspalvelut suljetaan tässä vaiheessa pois, mutta ne ovat merkityksellisiä, kun otetaan huomioon niiden asema ja vaikutus talouteen. Näiden tietojen saanti parantaa myös indikaattorin viitevuosien yhteensovittamista. Toiseksi olisi analysoitava, miten voidaan parantaa innovaatiokertoimet määrittäviä tietoja, jotta havaintosarjoja saataisiin laajemmin eri aloilta ja eri aikoina, ja miten intensiteetin muutokset eri maissa voidaan kattaa parhaiten. Tähän sisältyy kertoimien herkkyysanalyysi käyttäen uusia tietoja, jotka saadaan joka toinen vuosi toteutettavasta yhteisön innovaatiotutkimuksesta ja vuotuisesta työvoimatutkimuksesta (LFS). Kolmanneksi olisi tarkasteltava, voidaanko tietoja, jotka koskevat kilpailukykyä tietointensiivisten tavaroiden ja palveluiden alalla, parantaa ja millä tavoin tämä voitaisiin tehdä. Ammattitaitoa koskevaa osatekijää voitaisiin hienosäätää, jotta koulutuksen merkitys saataisiin tuotua esiin parhaalla mahdollisilla tavalla. Tässä yhteydessä tarkasteltaisiin tämän osatekijän yhteyksiä indikaattorin suorituskykyyn. Huomioon voitaisiin ottaa muut innovaatioiden markkinamenestystä koskevat tilastot. Neljänneksi voitaisiin vahvistaa indikaattorin kansainvälistä ulottuvuutta keräämällä enemmän tietoja nopeasti kasvavista yrityksistä ja tekemällä yhteistyötä OECD:n kanssa innovaatiokertoimien kansainvälisestä kattavuudesta hyödyntäen kolmansissa maissa tehtyjä vastaavia tutkimuksia. 4. Vakausanalyysi Innovoinnin seuranta luo haasteita, jotka liittyvät tietojen laatuun ja niiden yhdistämiseen yhdeksi vertailuperustaksi. Näin ollen indikaattorin käsitteellistä ja tilastollista yhtenäisyyttä ja sen mallintamisoletusten vaikutusta arvioitiin iteroivassa prosessissa seuraavasti: (1) Potentiaaliset indikaattorit valittiin sen mukaan, miten merkityksellisiä ne ovat innovaatiopolitiikan kannalta, tutkimalla alan kirjallisuutta sekä ottamalla huomioon asiantuntijoiden lausunnot, maantieteellinen kattavuus ja ajantasaisuus. (2) Tässä yhteydessä käytettiin mahdollisimman tuoreita tietoja, joiden saatavuus oli vähintään 93 prosenttia kahden vuoden aikana kaikkien osatekijöiden osalta. (3) Indikaattori on rakenteeltaan tasapainossa eli kaikkia sen neljää osatekijää pidettiin yhtä merkittävinä; niiden nimellispainot toimivat skaalauskertoimina samaan tapaan kuin johtavissa kansainvälisissä indekseissä, kuten maailmanlaajuinen innovaatioindeksi ja ympäristönsuojelun tason indeksi. (4) Lopuksi arvioitiin maiden pisteitä ja sijalukuja sen todentamiseksi, vastaavatko ne nykyisiä todisteita, tutkimusta ja vallalla olevaa teoriaa. Mallintamisoletuksia testattiin seuraavilta osin: puuttuvien tietojen imputoiminen, yhdistämiskaavat, vaihtoehtoiset variantit kaikille osatekijöille ja painotus. Sijaluvuille määritettiin luottamusvälit. Samoin määritettiin etäisyys tehokkuusrajalle. 5. Päätelmät Tässä tiedonannossa esitellään Eurooppa-neuvoston pyynnön mukaisesti indikaattori innovaatiotuotokselle. Lähtökohtana ovat olleet komission pyrkimykset parantaa politiikanteon tukena olevien todisteiden laatua ja arvioida innovoinnin vaikutuksia. Innovaatiotuotokseen keskittymällä indikaattorilla täydennetään innovaatiounionin tulostaulua ja siihen sisältyvää innovaatiotoiminnan kokoomaindeksia. Indikaattorilla tuetaan päätöksentekijöitä pyrkimyksissä luoda innovoinnille suotuisa ympäristö Eurooppa 2020 -strategian ja sen innovaatiounionia koskevan lippulaiva-aloitteen mukaisesti. Indikaattorin laatimisessa käytettiin kansainvälisiä laatustandardeja ja viimeisimpään tietämykseen perustuvia tilastollisia analyyseja. Komissio on kuitenkin yksilöinyt neljä alaa, joita on tarkasteltava indikaattorin täyden potentiaalin saavuttamiseksi. Näitä ovat muun muassa kansainvälisen vertailtavuuden laajentaminen, nopeasti kasvavia yrityksiä koskevien tietojen parantaminen ja sen analysoiminen, miten innovaatiokertoimien tietosarjoja voitaisiin parantaa. Kyseessä on yhdistelmäindeksi, jolla kvantifioidaan seuraavat neljä innovaatiotuotoksen ulottuvuutta: patentit, ammattitaito, tietointensiivisillä tavaroilla ja palveluilla käytävä kauppa sekä työllisyys nopeasti kasvavissa yrityksissä. Komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa kuvataan indikaattorilla saavutettavia tuloksia ja vaikutuksia politiikkaan. [1] Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanke: Innovaatiounioni (KOM(2010) 546 lopullinen, 6.10.2010). [2] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/innovation/files/ius-2013_en-pdf. [3] Neuvoston päätelmät, 4.2.2011 (neuvoston asiakirja EUCO 2/1/11 REV1) ja 1.–2.3.2012 (EUCO 4/2/12 REV2). [4] Eurooppa-neuvosto viittasi ensi vuonna Eurooppa 2020 -strategiasta käytäviin keskusteluihin ja kehotti ”valmistelemaan näitä keskusteluja ensisijaisesti seuraavissa kysymyksissä: (…) b) innovointi (lokakuu 2013)”, odottaen kiinnostuneena, että ”komissio esittää ajoissa sen keskustelujen pohjaksi (...) innovaatiounionin tilaa vuonna 2012 käsittelevän tiedonannon, jossa esitetään myös yhteinen innovaatioindikaattori", neuvoston asiakirja EUCO 23/13. [5] Korkean tason paneelin raportti innovaation mittaamisesta, A. Mas-Colell (puheenjohtaja), syyskuu 2010. [6] Indikaattorin kaava esitetään komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kaavassa 1. [7] Tässä yhteydessä tutkittiin mahdollisuutta käyttää joitakin innovaatiounionin tulostauluun sisältyvistä tuotostyypin neljästä lisäindikaattorista. [8] ”Innovaatiounionin tila vuonna 2012 – muutoksen jouduttaminen”, COM(2013) 149 final, 21.3.2013. [9] OECD (2010), ”High-growth Enterprises: What Governments Can Do to Make a Difference”. Archibugi, D et al. (2013) ”Economic crisis and innovation: is destruction prevailing over accumulation?” Research Policy 42, 2. [10] Samalla esitetään tiedot kansainvälisten kumppaneiden, esimerkiksi Yhdysvaltojen, suorituskyvystä. [11] Ks.: http://composite-indicators.jrc.ec.europa.eu/.