A4-0328/98

Päätöslauselma komission tiedonannosta: Vihreä kirja televiestinnän, tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymisestä sekä sen vaikutuksista sääntelyyn (KOM(97)0623 - C4-0664/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(97)0623 - C4-0664/97),

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan, työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan sekä kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan lausunnot (A4-0328/98),

A. katsoo, että tietoyhteiskunnan toteutuminen kohdistaa haasteen yhteiskuntiemme perinteisille organisaatiomuodoille ja edellyttää, että niiden tavoitteita, demokraattisia arvoja ja kulttuureita tuetaan riittävillä rakenteilla, jotka antavat mahdollisuuksia työhön, yhdenvertaisuuteen, vammaisten tai vanhusten parempaan integroitumiseen ja hyvinvoinnin luomiseen,

B. katsoo, että yhteiskunnassa, joka pohjimmiltaan perustuu sähköisten verkkojen välityksellä tapahtuvaan informaation vaihtoon, teknologiset muutokset tekevät paitsi mahdolliseksi niin myös välttämättömäksi sen, että päästään eroon eri verkkojen välisestä perinteisestä erikoistumisesta ja siirretään erilaiset viestit tai erilainen informaatio useita infrastruktuureita käyttäen,

C. katsoo, että lähentyminen ei ilmiönä välttämättä merkitse sitä, että eri alat yhtyvät, vaan pikemminkin sitä, että alojen väliset rajat ylittävät, uudet ja osin päällekkäiset toiminnat ja palvelut ovat olemassa rinnatusten sillä edellytyksellä, että sääntelykehys ei estä näitä uusia organisoitumistapoja,

D. katsoo, että teknologinen kehitys synnyttää haasteita nykyisen sääntelykehyksen soveltamiselle ja on ristiriidassa perinteisen lainsäädännön perustan muodostavien periaatteiden kanssa (oletus verkkoresurssien niukkuudesta ja erikoistumisesta),

E. katsoo, että sääntelykehys on mukautettava vastaamaan uutta paradigmaa, jonka mukaan verkot ovat laajasti saatavilla, keskenään vaihdettavia, monitoimisia ja ulottuvuudeltaan maailmanlaajuisia, sekä vastaavia tarpeita, jotka koskevat uusia taloudellisia strategioita, yritysten synergiavaikutuksia ja osallistuvien alojen luonteen uudelleen määrittelyä siten, että otetaan huomioon kehityksen nopea vauhti sekä tarve luoda ennakoitavissa olevat, joustavat ja sallivat puitteet,

F. katsoo kuitenkin, että lähentymistä ei tule pitää tekosyynä vertikaaliselle integraatiolle tai markkinoiden hallinnan strategioille ja julkisen hallinnon on varmistettava, että tällaista kehitystä ei käytetä rajoittamaan kuluttajien valintoja tai kilpailijoiden mahdollisuuksia päästä markkinoille,

G. katsoo, että julkisen hallinnon olisi vastustettava johdonmukaisesti kaikkia yksipuolisia pyrkimyksiä kriittisten resurssien tai palveluiden hallintaan, koska kuluttajien «kriittisen massan» luomisen tavoittelu uusien palvelujen kehittämistä varten ei ole riittävä syy tällaisiin rajoittaviin käytäntöihin,

H. katsoo, että olisi tuettava avoimia standardeja ja ympäristöjä sekä yleisiä tai yhteentoimivia palveluja, jotka ovat tehokkaimpia välineitä merkittävän asiakaspohjan saavuttamiseksi; katsoo, että erityisesti suuri osa uusien palvelujen innovaatiosta on peräisin pk-yrityksistä, jotka tarvitsevat suuria toimijoita enemmän sitä, että käytetyt tekniset erittelyt ovat avoimesti saatavissa ja että markkinoille pääsyn kustannuksia ei keinotekoisesti kasvateta,

I. katsoo, että teknologisen lähentymisen ja käyttäjien käyttäytymisen välillä ei ole lineaarista suhdetta, mistä seuraa, että uusien palvelujen kehittäminen ainakin sitä ennakoitavissa olevaa ajanjaksoa varten, jota varten uudet sääntelytarpeet on mahdollista kuvitella, pikemminkin täydentää perinteisiä viestimiä ja palveluja kuin korvaa ne, ja katsoo, että siirtyminen tapahtuu asteittain,

J. katsoo, että siksi voidaan perustellusti olettaa, että ennakoitavissa olevana tulevana ajanjaksona perinteinen televisio säilyy tärkeimpänä välineenä, ja erityisesti epäedullisessa asemassa olevat väestön jäsenet ovat riippuvaisempia perinteisistä viestimistä ja palveluista keskimääräistä pitempään,

K. katsoo, että on demokraattisen yhteiskunnan julkisen hallinnon vastuulla varmistaa kansalaisille pääsy sisällöltään laadukkaisiin ja monipuolisiin tietoihin sekä niiden yleinen saatavuus infrastruktuurista riippumatta julkisilla ja yksityisillä yleisradiolähetyksillä tai moninaisilla tiedotusvälinepalveluilla (mukaan lukien paikalliset viestintäpalvelut) sekä televiestinnän yleispalvelulla, joka ulotetaan kattamaan pääsy Internetiin, julkisten tietojen järjestelmällisellä julkaisemisella maksutta Internetissä sekä tukemalla demokratian kehittämistä elektronisin keinoin siten, että uudet palvelut eivät muodosta manipuloinnin ja väärien tietojen välinettä, ja että ne täyttävät yksityisyyden suojaamiselle ja turvallisuudelle asetettavat vaatimukset,

L. katsoo, että yleisradiopalvelujen tarjoamisen olennaisen osan muodostavat paikalliset viestintäpalvelut, kuten paikallisradiolähetykset, avoimet televisiokanavat ja Internet-pohjaiset paikalliset tietoverkot, joita ei hoideta yksityisen edun tavoittelemiseksi ja jotka ovat vastuussa paikallisyhteisöille tai eturyhmille ja jotka lisäävät ja parantavat kansalaisten sekä paikallisyhteisöjen mahdollisuuksia käyttää kommunikaatiovälineitä,

M. katsoo, että komissio on tietoinen, että kulttuurituotteita, erityisesti elokuvia ja televisio-ohjelmia, ei voida kohdella samalla tavoin kuin muita tuotteita,

N. viittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan jäsenvaltioiden toimet kulttuuripolitiikan ja viestinnän moniarvoisuuden takaamiseksi tunnustetaan pakottavaksi yleistä etua koskevaksi syyksi, jolla voidaan oikeuttaa palvelujen vapaan liikkuvuuden rajoittaminen,

O. katsoo, että audiovisuaalisella alalla on yhteisön tasolla jo asianmukainen oikeudellinen kehys, joten tässä vaiheessa ei ole tarpeen kehittää uusia laajoja sääntelyaloitteita vaan päinvastoin on korostettava direktiivien saattamista asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja niiden tiukkaa soveltamista, jotta operaattoreille voidaan tarjota niiden kehityksen edellyttämä oikeusvarmuus ja vakaus,

P. katsoo, että kehityksen maailmanlaajuinen luonne edellyttää, että mahdollinen eurooppalainen sääntely muotoillaan tavalla, joka noudattaa toissijaisuusperiaatetta ja Euroopan unionin kansainvälisiä sitoumuksia, mutta myös siten, että sitä voidaan ehdottaa kansainvälisen yhteistyön perustaksi ja kansainvälisen oikeudellisen kehyksen pohjaksi,

Q. katsoo, että televiestinnän markkinoiden vapauttamisen ja lähentymisen seurauksena on yhä enemmän tarvetta jäsenvaltioiden kansallisten säädösten yhdenmukaistamiseen ja että tämä voidaan toteuttaa siten, että komissio edistää kansallisten sääntelyelinten välistä optimaalista koordinointia;

1. Pitää komission vihreän kirjan antamista tervetulleena katalysaattorina, joka heijastelee ennakolta lähentyvien alojen tulevaa sääntelymallia (näin ollen se on esitetty ajoissa, kun otetaan huomioon kehityksen nopeus);

2. Palauttaa mieleen, että kysymys ei niinkään koske teknisiä, oikeudellisia tai taloudellisia seikkoja vaan ennen kaikkea kansalaisten ja kuluttajien tarpeita ja huolenaiheita, ja näiden edut esimerkiksi kansalaisoikeuksien, työllisyyden, kulttuurien monimuotoisuuden tai kuluttajansuojelun alalla eivät välttämättä ole samat kuin kauppiaiden;

3. Suosittelee, että «lähentyminen» määriteltäisiin verkkotasojen tai sähköisten viestien teknisten siirtokanavien kasvamiseksi yhteen tai keskinäiseksi vaihdettavuudeksi ja päätelaitteiden teknisten komponenttien yhdenmukaistamiseksi, ja kehottaa komissiota selventämään lähentymiseen liittyviin ilmiöihin sovellettavia määritelmiä, tuomaan niiden tueksi esiin empiirisesti todistettuja tosiseikkoja ja laatimaan analyysin kotitalouksien omistamista medialaitteista sekä median käytöstä eurooppalaisen ja kansainvälisen vertailun avulla;

4. Vaatii, että lähentymisen työllisyysvaikutusten ja työn muotojen kehittymisen arviointi on osa prosessia, jossa valmistellaan mahdollista uutta sääntelyä tai nykyisen sääntelyn mukauttamista;

5. Katsoo, että informaation välittäminen eri verkoissa on pohjimmiltaan samaa toimintaa, jota olisi siten säänneltävä yhtenäisellä kehyksellä sen sijaan, että eri verkoilla olisi erilaiset kehykset; ainoan poikkeuksen muodostavat radiotaajuusalueiden hallintaan tarvittava toiminta, jota ei saisi ratkaista urakkahuutokaupalla;

6. Katsoo, että riittävät säännökset, jotka heijastavat viestimiä, televiestintää ja kilpailua koskevan lainsäädännön tasapainoa, turvaavat sijoitusten turvallisuuden ja juridisen varmuuden johdonmukaisen oikeudellisen järjestyksen perusteella;

7. Katsoo, että matkaviestintä on merkittävässä asemassa televiestinnän tulevien käyttöalojen kannalta mutta myös kaikkien tietoyhteiskunnan palvelujen kannalta, ja suosittelee, että tämä näkökohta otetaan erityisesti huomioon uusien säädösten valmistelussa, jotta matkaviestintä ei muodosta poikkeusta toteutettavaan horisontaaliseen kehykseen;

8. Katsoo, että tietotekniikan teknologisen lähentymisen kääntäminen yhdentyviksi tuotteiksi on prosessi, jonka helpottamiseksi erityistä huomiota tulisi kiinnittää eri teknologioiden integraation mahdollistaviin yleisiin asioihin, joita ovat järjestelmäarkkitehtuuri, sulautetut tietokoneohjelmat ja käyttöliittymät;

9. Katsoo, että televiestinnän, tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymisen tulee heijastua eurooppalaisessa päätöksenteossa siinä määrin, että eri teknologioiden yhteentoimivuutta ei estetä; on kehitettävä selvät ja käyttäjäystävälliset käyttöliittymät, mikä edellyttää Euroopan unionilta voimakasta sitoutumista ja tukea avoimille standardeille ja ympäristöille, yleispalvelujen ja yhteentoimivien sovellusten kehittämiselle, «ilmaisohjelmistohankkeille» ja taloudelliselle yhteistyölle ja toiminnallisille yhteenliittymille, jotka perustuvat tällaisiin standardeihin ja hankkeisiin;

10. Toivoo, että teknisten standardien luomisprosessi viedään päätökseen mahdollisimman nopeasti teollisuuden suositusten pohjalta, sellaisena kuin se on tällä hetkellä ETSI:n kattamilla aloilla, ja että kuluttajien edustajat ottavat aktiivisesti osaa siihen;

11. Kehottaa panemaan tiukasti täytäntöön Euroopan yhteisön kilpailulainsäädännön, jonka tarkoituksena on estää pullonkaulat, jotka voivat rajoittaa kuluttajien valinnan mahdollisuuksia, ja välttyä siltä, että hallitsevat toimijat, ensimmäiset tarjoajat tai tietty palvelu rajoittavat kaikkien kilpailijoiden pääsyä markkinoille;

12. Vaatii, että ehdolliseen pääsyyn perustuvan television tai maksu-tv:n tarjoajat velvoitetaan tarjoamaan kuluttajien tai ohjelmantarjoajien toivomuksesta kaikkia teknisiä palveluita ja asiakaspalveluita (esimerkiksi salaus, tilaajahallinta, älykorttijakelu) myös erikseen ja että kuluttajia ei saa pakottaa tilaamaan suhteettoman suurta määrää maksu-tv-kanavia, jos he haluavat ainoastaan rajatun valikoiman;

13. Katsoo, että kuten televisio ilman rajoja -direktiivissä mainitaan, Euroopan demokratioissa televisio jää lähitulevaisuudessa pääasialliseksi tiedonkulun ja -käsittelyn lähteeksi ja että se siten on ensiarvoisen tärkeä moniarvoisten yhteiskuntiemme ihmisten auttamiseksi mielipiteiden muodostamisessa ja päätösten tekemisessä sekä demokratian toiminnassa, kulttuurien moniarvoisuuden säilyttämisessä ja sosiaalisten arvojen välittämisessä; katsoo, että tätä sovelletaan huolimatta rahoitustavasta (kulut, mainonta, tilaukset, maksutelevisio) ja lähetysmuodosta;

14. Suosittelee, että Euroopan yhteisön kilpailupolitiikan välineiden tehokkuutta lähentymisympäristössä arvioidaan perusteellisesti, jotta mahdollisesti tarvittavia muutoksia voidaan esittää ajoissa, ja että Euroopan unionin oikeudellisia välineitä sovellettaessa otetaan huomioon tarve edistää voimakkaiden eurooppalaisten operaattoreiden luomista kaikille asianomaisille aloille;

15. Koska lähentymisongelma tuo media-alan keskittymiskysymyksen uudelleen esille, pyytää komissiota esittämään vihdoin direktiiviehdotuksen viestinten omistuksesta ja moniarvoisuudesta, jossa otetaan huomioon kaikki mielipiteisiin vaikuttavat sähköisen viestinnän muodot ja tunnustetaan, että yksi keskeisistä kysymyksistä tulee olemaan katsojien tavoittaminen ja ohjelmaoikeudet;

16. Vaatii lähetysyhtiöille toimilupansa yhteyteen pakollisia velvoitteita julkisen palvelun ohjelmien tuottajien ohjelmien suhteen, jonka olisi myös velvoitettava digitaalista lähetystoimintaa (digitaaliset verkot ja päätelaitteet / dekooderilaitteet) ja käyttäjän opastejärjestelmiä;

17. Katsoo tarpeelliseksi laajentaa ONP:n tyyppisen avoimen tarjoamisen sääntöjä aina, kun pullonkaulat uhkaavat haitata kilpailulainsäädännön asianmukaista soveltamista, ja suosittelee tässä tarkoituksessa, että komissio harkitsee niiden soveltamista verkkojen yhteenliittämiseen audiovisuaalisella alalla, palvelujen yhteentoimivuuteen, ehdolliseen pääsyyn ja salauksenpurkulaitteisiin, tilausten hallintaan ja verkon selainjärjestelmiin;

18. Pyytää komissiota laatimaan ehdotuksen direktiiviksi, jolla poistetaan erityisesti uusien teknologioiden avulla tarjottavien tavaroiden tai palvelujen kuluttajansuojaan vielä jääneet puutteet, mutta kehottaa suhtautumaan varovaisesti uusien palvelujen sääntelyyn: sääntely olisi otettava käyttöön vasta siellä missä ja silloin kun se on osoittautunut välttämättömäksi kuluttajien ja suuren yleisön etujen suojelemisen kannalta ennalta ilmoitettujen periaatteiden mukaisesti kuluttajien ja elinkeinoelämän todellisen käyttäytymisen mukaan, ja jos näille periaatteille perustuva elinkeinon itsesäätely ei vaikuta riittävän tehokkaalta;

19. Katsoo,

- että siirtojärjestelmien lähentymisestä huolimatta on edelleen selvästi havaittavia poliittisia tavoitteita, joita varten on oltava asianmukainen sääntelytaso tai -viranomainen; että yleisen samankaltaistamisen sijasta tarvitaan voimakkaampaa eriyttämistä ja sulauttamisen sijasta parempaa sääntelyviranomaisten toiminnan koordinointia,

- että vastaisuudessakin tulee olemaan alakohtaisia poliittisia tavoitteita, joita ei saavuteta vain soveltamalla eurooppalaista kilpailulainsäädäntöä, koska sen on määrä oikaista kartellien muodostuminen ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttö jälkeenpäin ja tapaus tapaukselta,

- että myös tulevaisuudessa on järkevää ja tarkoituksenmukaista erottaa sähköisen viestinnän infrastruktuuria koskeva sääntely ohjelmien sisältöä koskevasta sääntelystä ja että tämän olisi koskettava myös kansainvälisiä sopimuksia,

- että teknistä lähentymistäkin koskevissa ehdoissa tavoitteiden ja keinojen on oltava selkeässä suhteessa toisiinsa siten, ettei moniarvoisuuden, alaikäisten suojelemisen, kulttuurin moninaisuuden edistämisen sekä korkealuokkaisten ohjelmien tuottamisen ja levittämisen kaltaisten poliittisten päämäärien tavoitteleminen muutu tarpeettomaksi taajuuspulan katoamisen myötä;

20. Panee merkille, että EY:n perustamissopimuksen 128 artiklassa (nyt Amsterdamin sopimuksen 151 artikla) määrätään, että yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta, ja katsoo, että yhteisö pyrkii toiminnallaan - myös audiovisuaalisella alalla - rohkaisemaan sekä «tarvittaessa» tukemaan ja täydentämään niiden toimintaa, ja että saman artiklan 4 kohdassa edellytetään, että yhteisö ottaa sopimuksen määräysten mukaisessa toiminnassaan huomioon kulttuuriin näkyvät näkökohdat;

21. Pyytää komissiota tekemään ehdotuksia säänneltyjen toimintojen ja palvelujen mahdollisimman selvistä määritelmistä, jotta muun muassa vältetään toisistaan poikkeavat määritelmät kansallisissa säännöksissä, joilla siirretään yhteisön direktiivit kansalliseen lainsäädäntöön;

22. Ottaen huomioon, että vihreää kirjaa koskevissa kuulemisissa on komission työasiakirjan mukaan korostettu, että laadukkaan sisällön kysyntä kasvaa tulevaisuudessa, pyytää komissiota ehdottamaan tulevan toimintasuunnitelman yhteydessä Media II -ohjelman vahvistamista, erityisesti Birminghamin konferenssin päätelmien valossa;

23. Katsoo, että sisällön sääntelyn olisi oltava yhteensopiva toissijaisuusperiaatteen ja Euroopan unionin kansainvälisten sitoumusten kanssa ja sitä olisi toteutettava asteittain yleisen politiikan tarpeiden ja tavoitteiden ja sen piiriin kuuluvan yleisön mukaisesti ottaen huomioon erityisesti ne vaatimukset, jotka koskevat moniarvoisuutta julkisen mielipiteen muodostuksessa; pyytää jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että julkisen palvelun yleisradiotoiminnalle Amsterdamin sopimukseen liitettyä pöytäkirjaa nro 9 jäsenvaltioiden yleisradiotoiminnasta soveltaen myönnettyyn suosituimmuuskohteluun liittyy aina erityisen tiukkoja ohjelmien sisältöä ja laatua koskevia erityisehtoja, ja toteaa, että lähentyminen muuttaa radion ja television toimintaympäristöä muun muassa niin, että tuotanto yksinkertaistuu ja entistä laajempi tarjonta mahdollistuu; toteaa kuitenkin, että mailla täytyy olla mahdollisuus rahoittaa ja tukea ohjelmia, jotka tehdään julkisen palvelun vuoksi;

24. Katsoo, että on tarpeen parantaa toimivaltaisten alakohtaisten sääntelyelinten yhteensovittamista;

25. Katsoo, että jatkossakin on alakohtaisia tavoitteita, joita ei osittain voida saavuttaa yksin Euroopan yhteisön kilpailulainsäädäntöä soveltamalla;

26. Katsoo, että sähköisen kaupankäynnin kehityksellä tulee olemaan suuri vaikutus lähentymisen laajuuteen ja kehitykseen;

27. Katsoo, että Euroopan sääntelyelinten on oltava tietoisia kauppakumppaneidemme, erityisesti Yhdysvaltojen, erilaisista sääntelyperinteistä, jottei vastaavilla aloilla toimiville eurooppalaisille yrityksille synny kilpailuhaittoja;

28. Katsoo, että ONP-direktiiveissä ((Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/10/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 1998, avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä (EYVL L 101, 1.4.1998, s. 24).

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi (EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32).

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/62/EY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1995, avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta pientaajuuspuheviestitykseen (EYVL L 321, 30.12.1995, s. 6).

Neuvoston direktiivi 92/44/ETY, annettu 5 päivänä kesäkuuta 1992, avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin (EYVL L 165, 19.6.1992, s. 27).

Neuvoston direktiivi 90/387/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1990, telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen (EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1).)) säädettyyn direktiiveihin sisältyvien määräysten täytäntöönpanon tarkistamiseen vuonna 1999 olisi sisällytettävä yleiskatsaus ja suositus, jonka mukaan nykyinen alakohtainen sääntely olisi tulevaisuudessa joko luokiteltava jatkossakin alakohtaiseksi tai monialaiseksi;

29. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan standardointikomitealle (CEN), Euroopan sähkötekniikan standardointikomitealle (CENELEC), Euroopan telealan standardointilaitokselle (ETSI) ja jäsenvaltioiden parlamenteille.