EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 11.03.1998 
KOM(1998) 135 lopull. 
98/0092 (CNS) 
KOMISSION TIEDONANTO 
eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelua koskeva 
Ehdotus 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelun 
vähimmäisvaatimuksista 
(Komission esittämä) 

PERUSTELUT 
Neuvosto antoi 7 päivänä maaliskuuta 1988 direktiivin 88/166/ETY noudattaen 
tuomioistuimen tuomiota asiassa 131/86 (häkeissä pidettävien munivien kanojen suojelun 
vähimmäisvaatimuksista 25 päivänä maaliskuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 
86/113/ETY julistaminen mitättömäksi)1. Direktiivillä 88/166/ETY annettiin direktiivi 
86/113/ETY neuvoston hyväksymässä muodossa. 
Direktiivin 88/166/ETY 9 artiklassa vaaditaan komissiota toimittamaan 1 päivään 
tammikuuta 1993 mennessä kertomus tieteellisestä kehityksestä, joka koskee eri 
järjestelmissä kasvatettavien kanojen hyvinvointia ja direktiivin liitteen säännöksiä, ja 
liittämään mukaan tarvittaessa aiheellisia mukauttamisehdotuksia. 
Vuonna 1992 eläinlääkintäalan tiedekomitea (eläinten hyvinvoinnin yksikkö) esitti 
komissiolle eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen hyvinvointia 
koskevan kertomuksen, mutta kyseisenä ajanjaksona komissio laati kokonaiskatselmusta 
koko yhteisön kotieläinten hyvinvointia koskevasta lainsäädännöstä eikä tuolloin 
ryhtynyt asiassa lisätoimiin. 
Eläinlääkintäalan tiedekomitea, jota komission yksiköt pyysivät tutkimaan ja saattamaan 
ajan tasalle vuoden 1992 kertomuksen, laati munivien kanojen hyvinvointia koskevan 
lausunnon, joka hyväksyttiin sen kokouksessa 30 päivänä lokakuuta 1996. Liitteenä oleva 
tiedonanto ja ehdotus perustuvat sen lausuntoon. 
Ehdotetaan, että direktiivi 88/166/ETY korvataan uudella direktiivillä, joka kattaa 
kaikkien, ei ainoastaan häkeissä pidettävien, munivien kanojen hyvinvoinnin. Käyttöön 
otetaan kaikkiin tuotantojärjestelmiin sovellettavat yleiset vaatimukset, mukaan luettuina 
pesiä, orsia ja pehkua koskevat vaatimukset. Viimeksi mainituista vaatimuksista 
poiketaan kuitenkin häkkien osalta, joiden on vastattava uudistettuja vaatimuksia. Uusia 
vaatimuksia ehdotetaan otettaviksi käyttöön vaiheittain, jotta nykyisistä järjestelmistä 
voidaan luopua kymmenen vuoden ajanjakson aikana. 
Liitteen säännökset on saatettu ajan tasalle, ja ne on esitetty vasikoiden ja sikojen 
suojelua koskevissa neuvoston direktiiveissä säädetyssä muodossa. 
Toimivaltaisen viranomaisen suorittamia tarkastuksia ja ilmoituksia sekä komission 
suorittamia tarkastuksia koskevat säännökset on laadittu. 
Munivien kanojen suojelu kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Häkeissä 
pidettävien munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun nykyisen 
direktiivin ehdotettu korvaaminen on helpoin tapa toivotun tavoitteen saavuttamiseksi. 
Ehdotetut toimenpiteet on määritelty yhtä yksityiskohtaisesti kuin nykyisessä 
direktiivissä olevat toimenpiteet. 
Jäsenvaltioilla ei oleteta olevan vaikeuksia direktiivin saattamisessa osaksi kansallista 
lainsäädäntöään. 
1 EYVLL 74, 19.3.1988, s. 83. 
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
KOMISSION TIEDONANTO 
eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelua koskeva 
n 
JOHDANTO 
Häkeissä pidettävien munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun 
direktiivin 88/166/ETY1 9 artiklassa todetaan: 
"Komissio antaa 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä kertomuksen tieteellisestä 
kehityksestä, joka koskee eri järjestelmissä kasvatettavien kanojen hyvinvointia ja 
liitteen määräyksiä; kertomukseen liitetään tarvittaessa aiheellisia 
mukauttamisehdotuksia. " 
Toukokuussa 1992 eläinlääkintäalan tiedekomitea (eläinten hyvinvoinnin yksikkö) 
hyväksyi kertomuksen (professori tri W. de Witin johtaman työryhmän valmistelema), 
jossa esitellään tuoreimpia munivien kanojen hyvinvointia koskevia tieteellisiä tietoja. 
Komissio ei tuolloin ryhtynyt asiassa lisätoimiin. 
Vuonna 1995 komission yksiköt pyysivät eläinlääkintäalan tiedekomiteaa (eläinten 
hyvinvoinnin yksikkö) tutkimaan ja saattamaan ajan tasalle vuoden 1992 kertomuksen. 
Komitea perusti asiantuntijoista koostuvan työryhmän, jonka puheenjohtajana toimi tri H. 
J. Blokhuis Institute for Animal Science and Health -yliopistosta Lelystadista 
Alankomaista. Työryhmän jäsenet, jotka valittiin heidän asiassa omaavansa tieteellisen 
asiantuntemuksen perusteella, ei maittensa edustajina, olivat seuraavat: 
Tri H. J. Blokhuis 
Prof. W. Bessei 
Tri A. Elson 
Tri P.W.G Groot 
Tri J. Faure 
Tri L. Keeling 
Prof. H. Simonsen Institute for Animal Science and Health, Lelystad, 
Alankomaat 
Institute for Animal Breeding and Husbandly, University 
of Hohenheim, Stuttgart, Saksa 
ADAS, Lincoln, Yhdistynyt kuningaskunta 
Institute of Agricultural and Environmental Engineering, 
Wageningen, Alankomaat 
Poultry Research Institute, Nouilly, Ranska 
Department of Animal Hygiene, Swedish University of 
Agricultural Science, Skara, Ruotsi 
Department of Animal Science and Animal Health, Royal 
Veterinary and Agricultural University, Frederiksberg C, 
Tanska 
Tri P. Van Houwelingen Euroopan komissio (Sihteeri) 
Työryhmä on esittänyt kertomuksensa eläinlääkintäalan tiedekomitealle. Työryhmän 
kertomuksen perusteella komitea on antanut lausuntonsa ja esittänyt sen komissiolle. 
Kyseinen lausunto lähetetään erikseen myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 
Tämä tiedonanto perustuu eläinlääkintäalan tiedekomitean lausuntoon. 
1 EYVLL 74, 19.3.1988, s. 83. 
1 
HYVINVOINTI: MÄÄRITELMÄ JA MITTAAMINEN 
Direktiivin 9 artiklassa edellytetään kertomuksen laatimista kanojen hyvinvoinnista, joten 
ori ensisijaisen tärkeää ymmärtää, mitä hyvinvoinnin käsitteellä tarkoitetaan, jotta siitä 
voidaan tehdä puolueeton arvio. Työryhmä pohti näitä kysymyksiä pitkään ja tarkasteli 
useita eläinten hyvinvointia koskevia määritelmiä ja yhteenvetoja, joita on tehty 
viimeisten kolmenkymmenen vuoden aikana. 
Työryhmä havaitsi, että viime vuosina alan johtavat tiedemiehet ovat ottaneet käyttöön 
yhteisen lähestymistavan, joka perustuu menestykseen, joka yksilöllä on ympäristönsä 
hallinnassa. Kehityksen aikana jokainen eläinlaji sopeutuu ympäristöön, jossa se kykenee 
säätelemään sisäistä tilaansa, selviytymään sekä lisääntymään. Eläinten 
säätelyjärjestelmät koostuvat aktiivisista reaktioista (fysiologiset, käyttäytymiseen 
liittyvät tai molemmat) muutoksiin kyseisessä ympäristössä. Näiden reaktioiden avulla 
eläin pystyy pitämään sisäiset ja ulkoiset edellytykset parhaalla mahdollisella tasolla. 
Toisin sanoen eläin yrittää hallita ympäristöään käyttämällä erilaisia 
selviytymismekanismeja. 
Kun eläin selviytyy ja siten hallitsee ympäristöään, se voi hyvin. Kun sen 
selviytymisyritykset epäonnistuvat, se kokee kielteisiä seurauksia, jotka ulottuvat 
vähäisistä vaivoista kuolemaan. Mitä voimakkaammin eläin joutuu ponnistelemaan 
selviytyäkseen tai mitä suurempi on reaktiosta johtuva biologinen rasitus, sitä heikommin 
eläin voi ja sitä huonompi on sen hyvinvointi. 
Hyvinvointia osoittavia muuttujia on neljänlaisia: terveyteen, tuottavuuteen, fysiologiaan 
ja etologiaan perustuvat mittarit. 
Terveyttä mitataan sillä, miten vapaa eläin on sairauksista ja vammoista. Se on hyvin 
tärkeä periaate munivien kanojen elämän laadun arvioinnissa. On kuitenkin tärkeää olla 
tietoinen siitä tosiasiasta, että raja terveyden ja sairauden välillä on hyvin usein epäselvä. 
Esimerkiksi kana, jota vaivaa pieni määrä suolistomatoja, saattaa olla oireeton ja se 
luokitellaan terveeksi. Kuukautta myöhemmin matojen määrä on voinut lisääntyä 
kymmenkertaiseksi, jolloin kana luokiteltaisiin sairaaksi. On myös tärkeää ymmärtää, 
että sairas kana ei välttämättä tunne kipua tai kärsimystä. Esimerkiksi äärimmäisen heikot 
siipiluut omaava kana on sairas eläin, mutta ei ole syytä olettaa, että poikkeava luuston 
rakenne aiheuttaa kipua. Kana kuitenkin tuntee kipua, jos siipiluu murtuu, kuten usein 
tapahtuu käsittelyn ja kuljetuksen aikana. Populaation hyvinvointia terveyden osalta 
voidaan kuvata käyttämällä sairauden esiintymistä, kestoa ja kivun voimakkuutta tai 
vaivoja koskevissa asianmukaisesti suunnitelluissa epidemiologisissa tutkimuksissa 
normaaleja analyyttisiä menetelmiä. Stressitekijät vaikuttavat tavallisesti eläinten 
vastustuskykyyn ja tätä kautta niiden terveydentilaan. 
Tuottavuutta on käytettävä varovasti hyvinvointia osoittavana muuttujana, sillä 
hyvinvointi on yksilön omaisuutta, mutta kanojen tuottavuutta mitataan yleensä 
parvikohtaisesti. Toinen ongelma on se, että tuottavuus voi tarkoittaa eri asioita, kuten 
yksittäisten kanojen tuotosta, parven keskimääräistä tuotosta, yksikön tuotosta 
ravinnonkulutusyksikköä kohti, taloudellista tuottoa pääoma- tai työvoimayksikköä kohti 
tai jollain muulla tavalla laskettua tuotosta. Tämä tarkoittaa sitä, että tulokset voivat olla 
ristiriitaisia mittaustavan mukaan. Esimerkiksi muutos ympäristömuuttujassa saattaa 
vähentää tuotettujen munien määrää, mutta lisätä munien painoa, jolloin munien 
kokonaistuotos pysyy samana. Siten valitun tuottavuuden mittaustavan mukaan voidaan 
sanoa, että sama muutos on joko lisännyt hyvinvointia, vähentänyt sitä tai sillä ei ole 
ollut vaikutusta. Tämä osoittaa sitä, että hyvinvointia ei voida mitata ainoastaan yhdellä 
tuottavuuden mittaustavalla. Toisaalta yhtäkkinen pudotus tuottavuutta osoittavassa 
muuttujassa voi toimia hyödyllisenä varoituksena hyvinvointia koskevasta ongelmasta. 
Tuottavuutta hyvinvointia kuvaavana muuttujana on käytettävä huolellisesti, sillä vaikka 
munantuotannon huomattava väheneminen on osoitus huonosta hyvinvoinnista, korkea 
tuottavuus ei toisaalta välttämättä osoita erityistä hyvinvointia. 
Fysiologisia muutoksia tapahtuu reaktiona ympäristön ja ruumiin vaatimuksiin. 
Useimmin mitatut fysiologiset muuttujat liittyvät stressikäyttäytymiseen sekä 
käpylisäkkeen, aivolisäkkeen ja aivokuoren (adrenokortikaaliseen) toimintaan. Näillä, 
kuten myös muilla mittareilla saatujen tulosten tulkitseminen on kuitenkin vaikeaa. 
Jotkin ilmenneistä reaktioista esiintyvät myös tavanomaisen toiminnan, kuten kosiskelun, 
parittelun, muninnan ja ruuan etsinnän, aikana. Tämä tarkoittaa sitä, että perinteisiä 
stressimuuttujia (adrenaliinin, noradrenaliinin ja kortikosteroidin määrä) on tulkittava 
hyvin huolellisesti ja niitä on käytettävä yhdessä muiden mittaustapojen kanssa. 
Fysiologisten muuttujien avulla voidaan mitata tarkasti eläimen selviytymiseen käyttämiä 
ponnisteluja. 
Lintujen hyvinvointia koskevat etologiset tutkimukset pyrkivät selvittämään, kykeneekö 
lintu selviytymään käytökseltään tietyssä ympäristössä, tai määrittämään oleelliset 
ympäristölliset tekijät, jotka mahdollistavat linnun selviytymisen. Kyseisiä tutkimuksia 
on kolmea eri tyyppiä: 
1. Linnut sijoitetaan tutkittavaan ympäristöön ja niiden käytöstä verrataan kovissa 
olosuhteissa elävien tai oletetusti ihanteellisissa olosuhteissa elävien lintujen 
käytökseen. Tämän lähestymistavan ongelmana on se, että ei ole aina ilmeistä, 
aiheutuuko tietty käytös tai muutos käytöksessä epäonnistumisen aiheuttamasta 
säätelyhäiriöstä vai onko kyseessä asiaankuuluva mukautuminen ympäristössä 
tapahtuneeseen muutokseen. Jotta tällaiset parametrit voitaisiin tulkita 
osoitukseksi huonosta hyvinvoinnista, on ensin kyettävä osoittamaan, että 
muutokset j ontuvat turhaumasta. 
2. Mieltymystestejä, joissa linnuilla joko on mahdollisuus valita kahden tai 
useamman ympäristön välillä tai ne joutuvat maksamaan (tekemällä työtä tai 
saamalla epämiellyttäviä ärsykkeitä) palkinnon saadakseen, voidaan käyttää 
osoittamaan sekä lintujen suosimia ympäristöjä että jossain määrin myös eri 
mieltymysten suhteellisia vahvuuksia. 
3. Kolmas menetelmä on tarkkailla käytöstä koeluonteisissa tilanteissa, joissa lintu 
ei selviydy, ja vertailla tätä käytöstä käytökseen tutkittavana olevassa 
ympäristössä. 
Eri muuttujien yhdistely 
Eläinten hyvinvointia osoittavista muuttujista mikään yksittäinen muuttuja ei ole paras. 
On käytettävä useita erilaisia mittaustapoja. Edellä kuvatut neljä muuttujaa eivät aina 
anna samansuuntaisia tuloksia vaan tulokset ovat usein ristiriitaisia. 
Eläinten hyvinvoinnin arvioinnin ongelmana on se, että tiedetään hyvin vähän eläinten 
tuntemuksista, jotka liittyvät esimerkiksi tautitiloihin, konfliktikäyttäytymiseen tai 
epänormaaliin käyttäytymiseen. Ovatko tietyt tilat niiden hyvinvoinnin kannalta muita 
tärkeämpiä? On ehdotettu, että hyvinvoinnin arvioinnin periaatteet voitaisiin jakaa 
rakennetta j a tehokkuutta koskeviin periaatteisiin. 
Tiivistelmä 
Useimmin käytettyjä hyvinvointia osoittavia muuttujia ovat terveyteen, tuottavuuteen, 
fysiologiaan ja etologiaan perustuvat muuttujat. Mitä taliansa näistä muuttujista voidaan 
käyttää erikseen osoittamaan heikkoa hyvinvointia, mutta muuttujia yhdistelemällä 
saadaan parempi käsitys eläimen selviytymisen edellyttämistä ponnisteluista ja näin ollen 
reaktion aiheuttamasta biologisesta rasituksesta. 
MUNIVIEN KANOJEN TARPEET 
Eläimellä oleva tarve on puute, joka voidaan hoitaa tietyn apukeinon avulla tai 
vastaamalla tiettyyn ympäristön tai ruumiin ärsykkeeseen. Jos eläin ei kykene 
tyydyttämään tarvettaan, seurauksena on joko lyhyellä tai pitkällä aikavälillä huono 
hyvinvointi. 
Useimmat tarpeet syntyvät yksilön motivaatioista, jotka voivat olla alkuperältään 
fysiologisia tai psykologisia. Esimerkiksi kana voi juoda vettä, koska sen ruumiinnesteet 
ovat liiaksi konsentroituneet (fysiologinen) tai ennakolta tulevan kuivuuden varalta 
(psykologinen). Seurauksena tarpeiden ja motivaation välisestä yhteydestä monet tarpeet 
voidaan selvittää tarkkailemalla munivien kanojen mieltymyksiä. 
Kanojen on voitava: 
saada asianmukaista ravintoa j a vettä, 
kasvaa ja pitää itseään normaalin ruumiintoiminnan edellyttämässä asennossa, 
välttää ympäristöstä aiheutuvia haittoja, vahinkoja tai tauteja, 
lievittää mahdollisimman pitkälle kivun, pelon ja turhautumisen syntymistä. 
Näiden päämäärien saavuttamiseksi kanat toteuttavat monenlaisia toimia, vastaavat 
tiettyihin ärsykkeisiin ja pysyvät tietyssä fysiologisessa tilassa. Näin ollen niillä on muita 
tarpeita, kuten tarve: 
osoittaa tiettyjä ruuanetsimis- ja tutkimusliikkeitä, 
saada riittävästi liikuntaa, 
innostua siistiytymisestä ja hiekkakylpyjen ottamisesta 
etsiä merkkej ä mahdollisesta vaarasta j a vastata niihin, 
olla sosiaalisessa yhteydessä muihin kanoihin, 
etsiä tai tehdä sopiva pesäpaikka. 
Toimintaansa varten kanat tarvitsevat tilaa, mutta erityisiin toimiin tarvittavan tilan 
suuruudesta väitellään. Sitä mukaa kuin kanoille annetaan lisää tilaa, niiden 
mahdollisuudet laajempaan ja monipuolisempaan käyttäytymiseen lisääntyvät. 
Ympäristön rikastuminen antaa mahdollisuuden luontaiseen toimintaan ja innostaa 
siihen. 
Eri kanayksilöt tarvitsevat luontaisia liikkeitään ja riittävää liikuntaa varten enemmän 
tilaa kuin häkkikanaloissa nykyisin vaaditut 450 cm2. Munivien kanojen 
tuotantojärjestelmässä jokaisella kanalla on oltava riittävästi tilaa suorittaa luontaiseen 
käyttäytymiseen kuuluvia toimintoja kuten siipien ojentaminen ja räpyttely, 
siistiytyminen, kääntyminen, liikunta luuston heikkenemisen kaltaisten ongelmien 
ehkäisemiseksi sekä mahdollisuus muihin toimintoihin kuten riittävään ravinnon- ja 
vedensaantiin sekä orrella istumiseen. Ympäristön tulee olla sellainen, jossa lintu voi 
istua orrella, munia munintapesään, nokkia, kuopia ja ottaa hiekkakylpyjä. 
Näitä toimintoja ei voida suorittaa ja ympäristön monipuolistaminen on mahdotonta 
häkissä, jossa on lintua kohti tilaa 450 cm2. Pienikin tilan lisäys lintua kohti lisää 
luontaisia toimintoja ja luontaisia käyttäytymistapoja, jotka vievät enemmän tilaa. Jopa 
tavanomainen seisoma-asento, joka on hyvin vähän tilaa vievä asento, vie painosta 
riippuen 428 - 592 cm2 lintua kohti. 
Kun lintuja pidetään suuremmissa ryhmissä, ne voivat jakaa tilan, jonka ne käyttävät 
harvemmin esiintyviin toimintoihinsa. Jos viiden linnun ryhmässä kutakin lintua kohti 
varataan 800 cm2, ne eivät voi kuitenkaan toteuttaa kaikkia luontaisia 
käyttäytymismallejaan kuten pään raaputtamista, ravistelua ja pöyhistelyä, vaikka ne 
jakaisivat käyttämänsä tilan. Kokemus on osoittanut suuremmissa yhdyskunnissa, että 
1 000 cm2:n tilassa kanaa kohti kanoilla on mahdollisuudet monipuoliseen 
käyttäytymiseen. Tämän lisäksi tutkimukset ovat osoittaneet, että kanat pyrkivät 
lisäämään tilaansa vähintään 775 cm2:iin kanaa kohti. 
Munivien kanojen luuston heikkoutta ja luunmurtumia on havaittu kaikissa 
järjestelmissä. Luuston heikkoutta, joka on yleinen syy luunmurtumiin, tavataan 
useimmiten linnuilla, joilta on evätty riittävät liikkumismahdollisuudet eli ne on 
kasvatettu häkeissä. Heikentyneen luuston murtumat voivat johtua lintujen 
kovakouraisesta käsittelystä sekä onnettomuuksista olosuhteissa, joissa mahdollisuudet 
lentämiseen ja laskeutumiseen ovat puutteelliset. Häkkien niukasta ympäristöstä johtuu, 
että niissä pidettyjen kanojen hyvinvointia ei paranneta ainoastaan lisäämällä tilaa kanaa 
kohti, sillä tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että aggressiivinen käyttäytyminen 
voi lisääntyä, jos tilaa lisätään edellä mainitun kaltaisessa ympäristössä. 
Kanat munivat selvästi mieluimmin munintapesään. Pesien määrä ja jako pitäisi 
määrittää järjestelmän hoidon ja kanojen rodun mukaan. On todettu, että liiallisen 
kilpailun estämiseksi ja lattialle munimisen vähentämiseksi mahdollisimman pitkälle, 
pitäisi 5-8 kanaa kohti järjestää erillinen pesä tai, jos käytetään yhteispesiä, tilaa olisi 
järjestettävä 1 m2100-120 kanaa kohti. 
Kanat nukkuvat mieluimmin orrella. Jos orsia on käytössä, niitä käytetään yleensä paljon 
ja ne lisäävät omalta osaltaan luunvahvuutta. Häkin varustaminen orrella lisää sääriluiden 
vahvuutta. Teurastamoissa on havaittu, että joistakin orsia käyttävistä 
tuotantojärjestelmistä tuoduilla kanoilla on huomattavassa määrin havaittu merkkejä 
luunmurtumista, jotka ovat johtuneet kanojen epäonnistuneista laskeutumisista orsille. 
Orsien jako, käytettävissä oleva orsitila ja orsien käyttömahdollisuus kanankasvatuksen 
aikana ovat tärkeitä seikkoja määritettäessä kömpelöitä laskeutumisia samoin kuin 
aikaväli, jona valoa asteittain vähennetään valoisan jakson päättyessä. 
Kanat oleskelevat selvästi mieluimmin pehkulattioilla. Jos pehkuja on käytössä, niiden 
pitäisi olla sopivanlaatuisia, ne pitäisi säilyttää irrallisina ja niiden on oltava sopivia 
nokkimiseen, kuopimiseen ja hiekkakylpyihin. Pehkujen käyttäminen kasvatusaikana 
vähentää huomattavassa määrin höyhenten nokkimisen määrää aikuiskanoilla. 
Munivien,kanojen on päästävä vähintään kerran päivässä ruokailemaan ja jatkuvasti 
juomaan. Jos käytetään ruokintakouruja, kanaa kohti pitäisi olla käytettävissä vähintään 
10 cm ruokintatilaa; jos käytetään pyöröruokkijoita kanaa kohti pitäisi varata vähintään 4 
cm ruokintatilaa. Jos käytetään juomakouruja, kunkin linnun saataville olisi varattava 
vallintaan 10 cm kourutilaa. Vaihtoehtoisesti kutakin 10 kanaa kohti olisi varattava 
vähintään yksi juomakuppi tai juomanippa. Jos kanoja on ryhmässä vähemmän kuin 
kymmenen, pitäisi ryhmän saatavilla olla vähintään kaksi juomanippaa tai kaksi 
juomakuppia. Juotto- ja ruokintalaitteet on jaettava kanaloissa tasaisesti. 
Vaikka päivänvalo kiehtoo kanoja, ei ole olemassa tieteellistä näyttöä siitä, että ne 
tarvitsisivat terveydellisistä syistä päivänvaloa. Normaalin munintaprosentin ylläpitävä 
valoisuus on 5 - 7 luksia, ja huomattavasti yli 10 luksin valoisuutta yleensä vältetään 
höyhenten nokkimisen vähentämiseksi. Kaupalliseen käyttöön tarkoitettujen, eri 
keinovalo-ohjelmien vaikutuksista terveydelle ei näytä olevan ratkaisevaa tieteellistä 
tutkimusta. Koska pimeät jaksot rajoittavat kuitenkin huomattavassa määrin luontaisten 
käytösmallien ilmaisemista, pitäisi päivittäin järjestää asianmukainen valojakso. 
Valoisuuden pitäminen mahdollisimman tasaisena on tärkeää etenkin lattiakanaloissa, 
koska voimakkaat valonlähteet ovat kanoista erityisen kiehtovia,.jolloin ne saattavat 
kerääntyä valonlähdettä kohti kasautuen toistensa päälle ja aiheuttaen näin tukehtumisia. 
Vaikka nokan typistäminen voi vähentää nokkimisvahinkoja, pitäisi pyrkiä sellaisiin 
kasvatus- ja hoitojärjestelmiin, joissa typistäminen ei ole välttämätöntä. Häkkikanaloissa 
nokan typistämiseen ei ole tarvetta, koska kannibalismin vaara on vähäinen. Koska nokan 
työstämisestä aiheutuu hermokasvainten vuoksi kipua sekä typistämisen aikana että sen 
jälkeen silloin, kun toimenpide suoritetaan nykyisen käytännön mukaisessa iässä, 
typistäminen olisi syytä kieltää niin pian kuin mahdollista. Typistämisen kieltäminen 
lisää kuitenkin nykyisillä kanaroduilla vaaraa kanojen vahingoittumisesta, mikä aiheutuu 
nokkimisesta vaihtoehtoisjärjestelmissä. Koska ongelmaan ei ole tällä hetkellä ratkaisua, 
nokan typistäminen on vaihtoehtoisessa järjestelmässä sallittava, mutta se on suoritettava 
alle 10 päivän ikäisille poikasille, jolloin nokan alaosan kärjen erikoistuneet 
hermopäätteet eivät ole vielä uusiutuneet. Vaihtoehtoisissa järjestelmissä pitäisi pyrkiä 
sellaisiin kasvatusmenetelmiin ja kanarotuihin, joilla höyhenten nokkimista ja 
kannibalismia ei merkittävästi esiinny. 
MUNIVIEN KANOJEN TUOTANTOJÄRJESTELMÄT 
Euroopan yhteisössä useimmat kanat kasvatetaan nykyään häkeissä, jotka ovat linnuille 
niukka ympäristö. Merkittävimmät häkkien edut ja haitat kanojen terveydelle ovat 
seuraavat: 
Edut verrattuina muista järjestelmistä saatuihin myönteisiin esimerkkeihin: 
kanat ovat erillään tuottamastaan lannasta, joten sisäloistartunnat harvinaisia, 
kanat on j aettu pieniin ryhmiin, j oilla on vakaa sosiaalinen j ärj estys, 
kannibalismin vaara on alhainen eikä nokan typistäminen ei ole välttämätöntä. 
Haitat verrattuina muista järjestelmistä saatuihin myönteisiin esimerkkeihin: 
pesäkäyttäytyminen, orrella istuminen, kuopiminen, hiekkakylvyt ja useimmat 
liikkeet on ehkäisty tai ne ovat muunneltuja, 
stereotyyppistä käyttäytymistä esiintyy yleisesti, 
kanat ovat pelokkaampia, 
liikkumisen puutteesta aiheutuu luuston heikkoutta. 
On selvää, että nykyään käytettyjen häkkien pienen koon ja karuuden vuoksi niistä 
aiheutuu vakavia haittoja kanojen hyvinvoinnille. 
Häkeissä olevilla kanoilla saattaa esiintyä kynsien voimakasta liikakasvua, minkä vuoksi 
kynnet usein murtuvat vaurioittaen joskus alla olevia kudoksia. Hiovan kaistaleen 
asettaminen väliseinään ruokintakaukalon taakse lyhentää etukynsiä tehokkaasti. 
Neljää tai useampaa häkkikerrosta kohti pitäisi järjestää pysyvä korotettu käytävä tai muu 
hyväksytty laite ylempien häkkien tarkastamista ja kanojen häkeistä siirtämistä varten. 
Häkkikerrosten välissä pitäisi olla vallintaan metrin levyinen käytävä, jotta kanojen 
riittävä tarkastaminen kaikissa kerroksissa ja niiden paikalleen asettaminen olisi 
mahdollistaja siirtämisestä aiheutuvat vahingot olisivat mahdollisimman vähäisiä. 
Häkkien mallit on hyväksytty äskettäin, ja tutkimus- ja kehittämistyö häkkien 
parantamiseksi jatkuu. Jos häkeissä järjestetään enemmän tilaa, saadaan enemmän 
mahdollisuuksia järjestää tiettyjä lisälaitteita, kuten esimerkiksi orsia. Kohtuullisen 
lisätilan avulla saadaan mahdollisuuksia kehittää häkkejä myöhemmin siten, että kanoilla 
on niissä mahdollisuus pesäntekoon, hiekkakylpyihin, kuopimiseen ja orrella istumiseen. 
Muissa tuotantojärjestelmissä kuten kerrosritiläkanaloissa (aviaries), orsikanaloissa, 
lattiakanaloissa tai laidunkanaloissa tuotantojärjestelmiin on tehty vaihtelevia 
parannuksia, ja yleensä ne lisäävät kanojen mahdollisuuksia monipuolistaa toimintaansa. 
Näissä vaihtoehtoisissa järjestelmissä voi loistautitartunnan vaara kasvaa ja höyhenten 
nokkimista ja kannibalismia voi olla vaikeampi valvoa. Tämän vuoksi nykyisiä 
kanarotuja käytettäessä vaikuttaa nokan typistäminen toistaiseksi väistämättömältä 
toimenpiteeltä. 
Nykyisessä kehitysvaiheessa vaihtoehtoisissa järjestelmissä tarvitaan korkeampia 
tuotantokustannuksia, enemmän työtä, ammattitaitoa sekä eläinlääkinnällistä valvontaa 
kuin häkkikanaloissa. Koska käytössä on useita eri järjestelmiä, tuotos on väistämättä 
huomattavasti vaihtelevampaa vaihtoehtoisissa tuotantojärjestelmissä kuin 
häkkikanaloissa.' Olisi kuitenkin muistettava, että häkkikanaloiden kehittämiseen 
nykyiseen muotoonsa kului 20-30 vuotta ja että niitä kehitetään edelleen; jotkut 
vaihtoehtoiset järjestelmät ovat olleet saatavilla vasta 10-15 vuotta, joten muutoksia ja 
parannuksia on odotettavissa, samoin tiedon lisääntymistä siitä, miten loistautitartuntojen 
vaaraa, höyhenten nokkimista ja kannibalismia voidaan vähentää. 
Likaisissa/lattialle munituissa munissa on enemmän bakteereja kuin munintapesään 
munituissa munissa. Munintapesään tai häkkiin munittujen munien bakteerimäärissä ei 
ole eroja. Tautitaso voidaan säilyttää moderneissa kerrosritiläkanaloissa ja orsia 
käyttävissä kasvatusjärjestelmissä nykyisiä häkkikanaloita vastaavalla tasolla 
ammattitaitoisten henkilöiden ja hyvän eläinlääkinnällisen valvonnan .avulla, jolloin 
voidaan ottaa huomioon useita tekijöitä kuten pehkujen pitäminen kuivana, tuotantoiän 
ylittäneen; erän korvaaminen kokonaisuudessaan uudella erällä, munien säännöllinen 
kerääminen, tuotantotilojen ja -laitteiden perusteellinen puhdistus ja desinfiointi erien 
välillä, syöttö- ja juottolaitteiden suojaaminen ulosteilta, kuolleiden eläinten poistaminen 
ja tehokas hyönteisten ja jyrsijöiden torjunta. 
Sovellettua tutkimusta munivien kanojen hyvinvoinnista on tehty suhteellisen vähän 
aikaa. Joidenkin vaihtoehtoisten järjestelmien nykyisistä haitoista, kuten kannibalismista 
ja ympäristöongelmista, joiden hallinnassa ei ole vielä täysin onnistuttu, olisi päästävä 
eroon nykyisistä järjestelmistä kaupallisin perustein tehtyjen käytännön kokeiden tai 
lisätutkimuksen avulla. Paranneltujen häkkien ja hyvin suunniteltujen häkittömien 
järjestelmien monet myönteiset vaikutukset hyvinvoinnille on jo todettu nykyisiin 
häkkikanaloihin verrattuna. 
Vaihtoehtoisissa järjestelmissä ja nykyisissä häkkikasvatusjärjestelmissä kasvatettujen 
kanojen (biologisessa) tuotantokapasiteetissa ei ole tai on ainoastaan pieniä eroja, vaikka 
kirjattu tuotos saattaa olla ruokinnasta tai murtumista johtuen pienempi vaihtoehtoisissa 
järjestelmissä. 
Kaikissa tuotantojärjestelmissä kanojen hoidosta vastuussa olevien henkilöiden pitäisi 
olla käytössä olevaan järjestelmään koulutettuja ja kokeneita. Kanojen hyvinvoinnin 
suojelemiseksi pitäisi kanat ja kaikki niiden hyvinvointiin liittyvät laitteet tarkistaa 
perusteellisesti vähintään kaksi kertaa päivässä. 
ERI TUOTANTOJÄRJESTELMIEN TUOTANTO EUROOPASSA 
Vuonna 1996 EU:ssa oli noin 270 miljoonaa munivaa kanaa, joista lähes 93 prosenttia 
kasvoi häkkikanaloissa. Taulukossa 1 kuvataan EU:n kokonaistilannetta. Vaihtoehtoisten 
järjestelmien osuus on joissakin maissa kasvanut. 
Taulukko 1. Eri järjestelmissä kasvatettavien munivien kanojen lukumäärä (x 1000) 
EU:n jäsenvaltioissa vuonna 1996 (viite: Statistiques avicoles, doc. 
VI/417-FRrév. 135, 5-12-1997) ja jäsenvaltioiden tiedonannot 
A 
B 
DK 
D 
E* 
EL* 
FIN* 
F(95) 
IRL 
I* 
NL 
P* 
S 
UK 
EU hakki-
kanala 
xlOOO 
3 886 
12 304 
2 591 
39 472 
34 227 
5 644 
3 250 
52 985 
865 
35 478 
23 240 
4 923 
4 272 
27 355 
250 762 % 
84 
98 
70 
91 
99 
95 
80 
99 
83 
82 
84 
93 kerros-
ritila-
kanala 
xlOOO 
28 
10 
42 
22 
18 
191 
135 
1 066 
1 512 % 
0,6 
0,1 
1,1 
0,1 
0,7 
2,6 
3,3 
0,6 lattia-
kanala 
xlOOO 
439 
209 
667 
2 354 
25 
103 
166 
3 578 
800 
8 341 % 
9,5 
1,7 
18,1 
5,4 
0,8 
0,2 
0,5 
12,7 
15,4 
3,7 laajaper. 
tuotanto 
XlOOO 
21 
31 
2 028 
91 
2 171 % 
0,2 
0,1 
3,6 
0,3 
0,8 laidun-
kanala 
xlOOO 
285 
18 
382 
1524 
622 
219 
971 
4 193 
8 214 % 
6,1 
0,1 
10,4 
3,5 
1,0 
20,0 
3,5 
12,9 
3,0 
* = ei muita lukuja saatavilla, "takapihoilla" pidetyt parvet eivät mukana 
Useissa jäsenvaltioissa, erityisesti Pohjois-Euroopassa, häkittömissä kanaloissa 
tuotettujen munien kysyntä on lisännyt niiden suosiota viimeisinä 10 vuotena. 
Esimerkiksi Alankomaissa kerrosritiläkanalat ja lattiakanalat olivat suosittuja ja 40 
prosenttia vähittäismyynnissä olevista elintarvikkeiksi tarkoitetuista munista tulee 
muualta kuin häkkikanaloista. 
Vuonna 1984 säädettiin munien kaupan pitämisen vaatimuksista yhdenmukaistettujen 
merkintäsäännösten käyttöönottamiseksi neljässä erilaisessa vaihtoehtoisessa 
tuotantojärjestelmässä tuotettuja munia varten (laidunkanala - laajaperäisesti tuotettu -
lattiakanala - orsikanala) sekä eräistä vaatimuksista ja valvontatoimenpiteistä luotettavan 
kilpailun turvaamiseksi tuottajien välillä. 
EU:N DIREKTIIVIN TÄYTÄNTÖÖNPANO JA TALOUDELLINEN TUKI ERI 
JÄSENVALTIOISSA 
Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet direktiivin 88/166/ETY täytäntöönpanosta 
lukuunottamatta Suomea ja joitakin Itävallan osavaltioita direktiivin eräiden osien osalta. 
Tuottajille maksettavassa taloudellisessa tuessa on huomattavia eroja jäsenvaltioiden 
välillä. Jäsenvaltioiden tilanne on esitetty jäljempänä. 
Itävalta: Nationalrat ehdotti julkilausumassaan huhtikuun 19 päivänä 1996 
maatalousministerille häkkikanaloiden kieltämistä Euroopassa. Munivien 
kanojen häkkikasvatus kielletään tietystä päivämäärästä lähtien joissakin 
osavaltioissa. Itävalta tukee taloudellisesti siirtymistä häkkikanaloista 
vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin. 
Belgia: Belgiassa on käytössä eri luvut useampaa kanaa varten tarkoitetuille 
häkeille: 1000 cm2 kanaa kohti yhden kanan häkissä, 750 cm2 kanaa kohti 
kahden kanan häkissä ja 550 cm2 kanaa kohti kolmen kanan häkissä. 
Neljän tai useamman kanan häkkejä koskeva lainsäädäntö on direktiivissä 
määrättyjen vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei maksa tukea 
häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin siirtyville. 
Tanska: Tanskassa vaaditaan lintua kohti tilaa 600 cm2. Valtion tuki on tällä 
hetkellä 20 Tanskan kruunua kanapaikkaa kohti kasvattajille, jotka 
hävittävät häkkikanalajärjestelmänsä tai lopettavat tuotannon. 
Suomi: Suomessa vaaditaan lintua kohti tilaa 480 cm2. Suomen hallitus on 
hyväksynyt periaatteen häkkikanaloiden kieltämisestä, mutta päätöksen 
voimaantulopäivää ei ole vielä vahvistettu. Eduskunta on kuitenkin tehnyt 
päätöksen häkkikanaloiden kieltämisestä vuodesta 2005. Vaihtoehtoisiin 
kasvatusjärjestelmiin siirtyville tuottajille maksetaan Valtion tukea. 
Ministeriö maksaa kaikki korkokustannukset aina 5 prosenttiyksikköön 
saakka 25 prosentista tuottajan ottamasta pankkilainasta. 
Ranska: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
Saksa: Saksassa vaaditaan lintua kohti tilaa 550 cm2 yli 2 kg painavilta linnuilta 
ja 450 cm2 alle 2 kg painavilta linnuilta. Bundesrat on ehdottanut 
julkilausumassaan häkkikanaloiden kieltämistä Euroopassa, mutta 
keskushallinto ei ole toistaiseksi hyväksynyt kantaa. Valtio ei maksa tukea 
häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin siirtyville. 
Kreikka: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
Luxemburg: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
10 
Alankomaat: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
Irlanti: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
Italia: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
Portugali: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. Valtio ei 
maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin 
siirtyville. 
Espanja: Täytäntöönpano on direktiivin vähimmäisvaatimusten mukainen. 
Vaihtoehtoisiin tuotantojärjestelmiin siirtyville ei makseta valtion tukea. 
Ruotsi: Ruotsissa tilaa vaaditaan 600 cm2 munivaa kanaa kohti. Ruotsin 
valtiopäivät on hyväksynyt nykyisen häkkikanalajärjestelmän kieltämisen 
1. tammikuuta 1999 lähtien. Mainitusta päivästä lukien kussakin 
tuotantojärjestelmässä on oltava munintapesiä, orsia sekä mahdollisuus 
hiekkakylpyihin ellei kasvattajalle ole myönnetty poikkeusta. Poikkeus 
voidaan myöntää enintään kolmeksi munintakaudeksi. Valtio ei maksa 
tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin kasvatusjärjestelmiin siirtyville. 
Yhdistynyt kuningaskunta: Yhdistyneessä kuningaskunnassa on käytössä eri luvut 
useampaa kanaa varten tarkoitetuille häkeille: 1000 cm2 kanaa kohti yhden 
kanan häkissä, 750 cm2 kanaa kohti kahden kanan häkissä ja 550 cm2 
kanaa kohti kolmen kanan häkissä. Neljän tai useamman kanan häkkejä 
koskeva lainsäädäntö on direktiivissä määrättyjen vähimmäisvaatimusten 
mukainen. Valtio ei maksa tukea häkkikanaloista vaihtoehtoisiin 
kasvatusj ärj estelmiin siirtyville. 
TALOUS 
1. Yleistä 
Vaikka suurin osa EU-munista tuotetaan edelleen häkkikanaloissa, useita 
vaihtoehtoisia järjestelmiä kuten kerrosritiläkanaloita, orsikanaloita, 
lattiakanaloita ja laidunkanaloita on otettu kaupalliseen käyttöön. Muutamat 
järjestelmät on äskettäin uudistettu, kuten orsikanalat ja kerrosritiläkanalat; jotkut 
ovat olleet käytössä jo jonkin aikaa erityisesti pohjoisissa jäsenvaltioissa, kuten 
lattiakanalat j a laidunkanalat. 
11 
Tuotantokustannuksiin vaikuttavat tuotantojärjestelmä, eläintiheys, ravinnon 
kulutus, työ, terveydenhuolto, kuolleisuus ja tuottavuus. Nykyisillä 
eläintiheyksillä kustannukset ovat alhaisimmat häkeissä ja korkeimmat 
laidunkanaloissa. Muunnellut ja parannetut häkit, joita kehitetään edelleen, ja 
niiden tuotantokustannukset tuntuvat sijoittuvan eläintiheyden mukaan 
tavanomaisten ja vaihtoehtoisten häkkien väliin. 
Vaikka vaihtoehtoisia järjestelmiä on mahdollista kehittää teknisesti, munien 
tuotantokustannukset kerrosritiläkanaloissa ja orsikanaloissa ovat korkeammat 
nykyisiin häkkikanaloihin verrattuna. Korkeammat kustannukset johtuvat 
pääasiassa ylimääräisistä rakennus-, työ- ja ravintokustannuksista. Nykyisiin 
häkkikanaloihin verrattuna, joissa tilaa on kanaa kohti 450 cm2, 
tuotantokustannukset munaa kohti ovat tilleissä kerrosritilä- ja 
orsikanalajärjestelmissä (20 kanaa/m2) noin 10 prosenttia korkeammat (15 
prosenttia korkeammat, jos neliömetrillä on 12 kanaa). Tuotantokustannukset 
kasvavat noin 5-7,5 prosenttia 600 cm2:n häkkitiloissa munaa kohti ja noin 10 -
15 prosenttia 800 cm2:n häkkitiloissa kanaa kohti (jos uusiin rakennuksiin ja 
välineisiin on investoitava). Kun otetaan huomioon, että enintään 80 prosenttia 
kaikista munista myydään elintarvikkeiksi tarkoitettuina munina ja oletetaan, että 
jalostettaviksi tarkoitettujen munien hinnat eivät muutu, viimeksi mainittu seikka 
nostaa elintarvikkeiksi tarkoitettujen munien hintaa tilatasolla 12-18 prosenttia. 
Kerrosritiläkanalassa, orsikanalassa, lattiakanalassa, laajaperäisessä 
tuotantojärjestelmässä ja laidunkanalajärjestelmässä tuotetuista munista saadaan 
paikoittain korkeita hintoja. Muissa kuin häkkikanaloissa tuotettujen munien 
tuottajahinnat ovat yleensä korkeammat. 
Vaikka tuottajien palkkiot vaihtoehtoisissa järjestelmissä tuotetuista munista ovat 
nykyisin huomattavasti korkeammat, korkeita hintoja ei ehkä .voida säilyttää 
nykyisen tasoisina, jos tuotannossa siirrytään kokonaisuudessaan tai suurelta osin 
hyvinvoinnin kannalta parempiin vaihtoehtoisiin järjestelmiin. 
2. Vaikutukset EU:n markkinoihin 
2.a. WTO-sopimus ja tuontitullit 
Yhteisössä ei ole munien tuotantotukijärjestelmää. Aikaisemmin yhteisön 
markkinoita suojattiin muuttuvin tuontimaksuin ja sulkuhinnoin 
kolmansien maiden tuonnilta, mutta nämä eivät ole enää olleet käytössä 
sen jälkeen, kun WTO:n maataloussopimuksen mukainen 
tariffiointiprosessi alkoi. Tariffiointiprosessin aikana eri tullimaksut ja 
sulkuhinnat korvattiin viitehintoihin perustuvalla tulli- ja 
erityissuojalausekejärjestelmällä. Tähän mennessä yhteisön hyvinvointia 
koskevilla säännöillä ei kuitenkaan koskaan ole ollut merkittävää 
vaikutusta tuontiin tai vientiin edes tariffikiintiöiden, joiden tullit ovat 
alhaiset, käyttöönoton jälkeen 1 päivästä heinäkuuta 1995. 
12 
Kuorellisten munien normaali tuontitulli oli markkinointivuonna 
1995/1996 44,7 ecua/lOOkg. Markkinointivuonna 1997/98 tulli on 39 
ecua/l00kg, ja sitä vähennetään samansuuruisina vuosittaisina erinä 30,4 
ecuun/100kg markkinointivuoteen 2000/2001 mennessä. 
WTO-sopimuksen perusteella munille ja munatuotteille on olemassa 
pienin tariffikiintiö, johon sovelletaan alennettua tullia (15,2 ecua/100kg). 
Kuorellisten munien, kokomunatuotteiden, keltuaisen ja ovalbumiinin 
tariffikiintiö alennetuin tullein oli kokonaisuudessaan 84 000 tonnia 
markkinointivuonna 1995/1996 ja kiintiö kasvaa 157 500 tonniin 
markkinointivuoteen 2000/2001 mennessä. Vuonna 1997 
kokomunatuotteiden ja keltuaisen kiintiö käytettiin kokonaisuudessaan (6 
373 tonnia kuorellisten munien ekvivalenttia), ovalbumiinin kiintiöstä (10 
058 tonnia kuorellisten munien ekvivalenttia) käytettiin 37 prosenttia ja 
kuorellisten munien kiintiöstä (70 300 tonnia) vain 0,1 prosenttia. 
Kokonaisuudessaan tariffikiintiö, johon sovelletaan alennettuja tulleja, oli 
kaksi prosenttia elintarvikkeeksi käytettävien munien yhteisön 
kulutuksesta vuonna 1996 ja markkinointivuonna 2000/2001 kiintiön 
osuus kulutuksesta on noin kolme prosenttia. 
On todennäköistä, että kaikkien maataloustuotteiden tullien alentamisesta 
edelleen keskustellaan seuraavalla WTO:n neuvottelukierroksella. 
2.b. Häkkilintujen tilan lisäämisen taloudelliset vaikutukset 
Tärkeänä voidaan pitää häkkitilan lisäämisen vaikutuksia Euroopan 
unionissa tuotettujen munien kilpailukykyyn maailmanmarkkinoilta 
tuotuihin muniin nähden. 
Nykyisillä säännöillä varmistetaan tietynasteinen yhteisön etuasema, sillä 
' yhteisön ulkopuolisista maista tuotujen munien hinnat lisättynä 
tavanomaisella tuontitullilla ovat korkeammat kuin unionissa tuotettujen 
munien markkinahinnat, kun häkkitilaa lintua kohden on 450 cm2. 
Ensimmäisessä esimerkissä (skenaario 2001) oletetaan, että 
tuotantokustannukset nousevat 10 prosentilla, jos: 
häkkitilaa lintua kohden on vähintään 800 cm2 
viljan hintataso laskee EU:ssa 20 prosentilla (vuonna 2001) 
Agenda 2000 -asiakirjan ehdotusten mukaisesti 
EU:n tuontitullit pysyvät ennallaan 
Tällaisissa edellytyksissä EU:ssa tuotetuilla munilla, kun häkkitilaa on 
800 cm2 lintua kohden, ei ole enää kilpailuetua Yhdysvalloista tuotuihin 
muniin nähden; markkinahinnat ovat samantasoiset. 
13 
Jos EU:n tuontitulleja kuitenkin alennettaisiin WTO:n uudella kierroksella 
edelleen esimerkiksi 33 prosentilla vuosien 2001-2010 aikana, EU:n 
kilpailuetu häviäisi vuoteen 2010 mennessä jo 600 cm2:n häkkitilalla. Tätä 
suuremmissa häkeissä EU:ssa tuotetut munat eivät enää olisi tuontimunien 
kanssa kilpailukykyisiä. 
Tuotantokustannusten arvioiminen on aina epävarmaa, ja kilpailukyvyn 
kehittymistä saattaisi siksi olla järkevää arvioida olettaen, että 
tuotantokustannukset EU:ssa nousisivat 15 prosentilla jos häkkitilaa 
lisättäisiin 450 cm2:stä 800 cm2:iin ja 7,5 prosentilla jos häkkitilaa 
lisättäisiin 600 cm2:iin. Jos tähän oletukseen yhdistetään vielä EU:n viljan 
hintatason 20 prosentin lasku sekä rajasuojan säilyttäminen ennallaan 
(skenaario 2001), EU:n kilpailuetu unionin sisämarkkinoilla häviää, kun 
lintua kohden vaadittavaa häkkitilaa on vähintään 700 cm2. Vuonna 2010 
(kun tuontitulleja on alennettu edelleen 33 prosentilla) EU:n kilpailuetu on 
hävinnyt, kun häkkitilaa on vähintään 550 cm2 lintua kohden. 
Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenveto siitä, minkä suuruisella 
häkkitilalla kanaa kohti EU:n kilpailuedun arvioidaan häviävän. 
2.c. 1 1 2001 1 2010 I 
tuotantokustannusten arvioitu hakkipinta- arvioitu hakkipinta-
kasvu ala (cm2) ala (cm2) 
10% 800 600 ~ 
15_% 700 550 1 
Vaikka arviot perustuvat parhaisiin tällä hetkellä saataviin tietoihin, on 
muistettava, että luvut ovat alttiita suurille virhemarginaaleille, koska 
yksittäisiä jäsenvaltioita koskevia olettamuksia ja poikkeamia ei ole otettu 
huomioon. Tarkemmat arviot maakohtaisista vaikutuksista tai kutakin 
kasvatusjärjestelmää mahdollisesti koskevista vaatimuksista edellyttävät 
lisälaskelmien tekemista. 
Yhteisön kuluttajille aiheutuvat lisäkustannukset ovat hyvin pieniä, ja 
niiden arvioidaan olevan 1,12 - 1,56 ecua henkeä kohti vuodessa 800 
cm2:n tilalla lintua kohti. 
WTO-sopimukset - sopimus terveys- ja kasvinsuojelutoimista (SPS-
sopimus) ja sopimus kaupan teknisistä esteistä (TBT-sopimus) 
Kaupan teknisistä esteistä tehdyn WTO-sopimuksen (TBT-sopimus) 
mukaisesti jäsenvaltiot voivat soveltaa tuontiin teknisiä säännöksiä, kuten 
merkintäsääntöjä, edellyttäen, että säännökset eivät syrji kerään, eivätkä 
rajoita kauppaa enempää kuin mitä oikeutettujen tavoitteiden 
saavuttamiseksi on tarpeen. 
14 
On olemassa erityisiä sääntöjä, joiden perusteella WTO:n jäsenet voivat 
vaatia tuotavilta tuotteilta tiettyjen terveysvaatimusten täyttämistä (SPS-
sopimus), minkä tarkoituksena on ihmisten ja eläinten terveyden 
suojeleminen tuontimaan alueella. Nykyiset WTO-säännöt eivät koske 
erityisesti eläinten hyvinvointia, mutta WTO-sopimuksen perusteella sen 
jäsenet voivat päättää, kuinka tiukkoja eläinten hyvinvointia koskevia 
kansallisia sääntöjä niissä noudatetaan. 
Munivien kanojen hyvinvointia koskevien vaatimusten soveltaminen 
munien ja munatuotteiden tuontiin vaikuttaa tämän vuoksi tällä hetkellä 
vaikealta. 
Nykyisiä hyvinvointia koskevia sääntöjä hyväksyttäessä niihin vaadittiin 
lisättäväksi toimenpiteitä, joilla vaadittaisiin tuontimunat tuotetuiksi 
kanoista, joita olisi kasvatettu direktiivissä asetetuin edellytyksin. 
Tuolloin komissio oli valmis toteuttamaan tarvittavat yhteisön tuonti- ja 
vientimenettelyjä koskeviin säännöksiin liittyvät toimenpiteet, jos olisi 
käynyt ilmi, että direktiivistä aiheutuvilla taloudellisilla seuraamuksilla 
olisi ollut epäedullinen vaikutus kaupan tasapainoon. Tällaisia toimia ei 
ollut aikaisemmin tarvittu. 
MUUT VÄLINEET 
1. Merkintä 
Yhteisön nykyisiä merkintäsääntöjä (tietyistä munien kaupan pitämisen 
vaatimuksista annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1907/902 ja tietyistä munien 
kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1907/90 
soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu komission asetus 
(ETY) N.o 1274/913) voidaan soveltaa kaikkiin yhteisön alueella myytäviin 
kuorellisiin muniin kolmansista maista tuleva tuonti mukaan luettuna. 
Merkintäsääntöjä voidaan myös soveltaa tuontiin ketään syrjimättömällä tavalla. 
Tällaisista toimenpiteistä olisi ilmoitettava WTO:lle kaupan teknisistä esteistä 
tehdyn TBT-sopimuksen mukaisesti. 
Nykyisten munien kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten mukaan 
munien viittä eri tuotantotapaa (laidunkanala, laaperäinen tuotantojärjestelmä, 
lattiakanala, orsikanala, häkkikanala) osoittavat merkinnät ovat vapaaehtoisia 
asetuksen (ETY) N:o 2907/90 10 artiklan 3 kohdan ja komission asetuksen (ETY) 
N:o 1274/91 18 artiklan mukaisesti. Kaikissa viidessä tuotantojärjestelmässä 
noudatettavat perusedellytykset sekä valvontamenettelyt vahvistetaan komission 
asetuksessa (ETY) N:o 1274/91. 
2 EYVLL 173, 6.7.1990, s. 5. 
3 EYVLL 121, 16.5.1991,s. 11. 
15 
Jotta kuluttajalle voidaan antaa kattavat tiedot, olisi otettava käyttöön 
elintarvikkeiksi tarkoitettujen munien ja pakkausten pakollinen merkitseminen 
tuotantotavan mukaan. Merkitsemisen olisi oltava pakollista kaikkien EU:n 
jäsenvaltioissa tuotettujen elintarvikkeiksi tarkoitettujen munien osalta. Kun 
neuvosto on antanut säännökset pakollisesta merkitsemisestä, vahvistetaan 
yksityiskohtaiset vaatimukset hallintokomiteamenettelyn mukaisesti. 
Tällöin kuluttaja voi valita haluamallaan tuotantotavalla tuotettuja munia. 
Jotta voidaan estää harhaanjohtavien tietojen antaminen kuluttajalle, on 
harkittava, tulisiko neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1907/90 10 artiklan 2 kohdan 
e alakohdassa olevaa yleistä lausumaa täydentää yksityiskohtaisemmilla 
säännöillä komission asetuksen (ETY) N:o 1274/91 mukaisesti. Kyseisen kohdan 
mukaan sekä suur- että pienpakkausten sisä- tai ulkopintaan voidaan merkitä 
myynnin edistämiseksi tarkoitetut tiedonannot, jos nämä tiedonannot tai niiden 
esitystapa eivät johda kuluttajaa harhaan. 
Munatuotteisiin on kuitenkin vaikea soveltaa samanlaisia merkintää tuotantotavan 
mukaan ' koskevia vaatimuksia kuin mitä on ehdotettu elintarvikkeiksi 
tarkoitetuille munille, koska vaatimuksia on vaikea panna täytäntöön ja valvoa 
käytännössä. 
2. Tuet 
On olemassa asetus, jonka perusteella voidaan antaa taloudellista tukea munivien 
kanojen hyvinvointia parantaviin rakennusinvestointeihin ja teknisiin 
investointeihin. Tämä on maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 
annettu neuvoston asetus (EY) N:o 950/974, joka on yksi rakennerahastojen 
horisontaalisen tavoitteen 5 a perusasetuksista. 
Periaatteessa tässä asetuksessa ei sallita investointitukia muna- ja siipikarjanliha-
alalla. Ympäristönsuojeluun, karjatilojen hygieniaolosuhteiden parantamiseen ja 
eläinten hyvinvointiin tarkoitetut tuet kuitenkin hyväksytään edellyttäen, että 
tuotantokapasiteetti ei kasva. 
Tukikelpoisuuden saavuttamiseksi edunsaajien on lisäksi täytettävä asetuksen 5 
artiklassa vahvistetut edellytykset (maatalouden harjoittaminen päätoimisesti, 
riittävä ammattitaito, aineellisen kehittämissuunnitelman esittäminen, 
yksinkertaistettu kirjanpito). 
Jos nämä edellytykset täyttyvät, jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön osarahoitetun 
investointitukijärjestelmän, jossa noudatetaan munivien kanojen suojelua 
koskevia yhteisön vaatimuksia ja johon sisältyy investointeja hyväksyttyjen 
tuotantojärjestelmien käyttöön ottamiseksi. Investointien selkeänä tarkoituksena 
on kuitenkin oltava mukautuminen uusiin lainsäädännöllisiin vaatimuksiin. 
4 EYVLL 142, 9.6.1997, s. 21. 
16 
Jäsenvaltiot voivat lisäksi myöntää rajoitettua kansallista tukea sellaisille 
tuottajille, jotka eivät täytä asetuksen (EY) N:o 950/97 5 artiklassa tarkoitettuja 
edellytyksiä. Sekä kansallisten että osarahoitettujen tukijärjestelmien on oltava 
komission hyväksymiä. 
Mahdollisuutta investointituen myöntämiseen jatketaan vuoden 2000 jälkeenkin, 
jolloin investointituen korvauskelpoisuudelle asetetut yhteisön edellytykset on 
tarkoitus tehdä entistä yksinkertaisemmiksi ja niiden täytäntöönpanon kannalta 
joustavammiksi. 
3. Uusi WTO-sopimus 
Määriteltäessä unionin tavoitteet seuraavalla WTO-neuvottelukierroksella 
tarkastellaan mahdollisuutta muuttaa WTO:n sääntöjä niin, että ne koskevat myös 
eläinten hyvinvointia. 
PÄÄTELMÄT 
Komission tavoitteena on munivien kanojen hyvinvoinnin edistäminen. Amsterdamin 
sopimukseen sisältyvän pöytäkirjan eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista liittäminen 
Euroopan yhteisön perustamissopimukseen velvoittaa komissiota tekemään eläinten 
hyvinvointia koskevia ehdotuksia, joilla on eläinten hyvinvointia kiistattomasti edistävä 
vaikutus. Komissio katsoo, että on olemassa kiistatonta näyttöä häkkikanaloissa 
pidettävien kanojen huonosta hyvinvoinnista, mutta koska vaihtoehtoisissa 
tuotantojärjestelmissä on myös edelleen haittoja, joita ei ole vielä kokonaisuudessaan 
ratkaistu, häkkikanaloiden kieltäminen on liian aikaista. Vähimmäispinta-alaa munivaa 
kanaa kohti olisi kuitenkin lisättävä häkkikanaloissa, ja häkkejä olisi parannettava 
kanojen hyvinvoinnin lisäämiseksi. 
Nykyisten häkkikanaloiden vaihtoehtoiset järjestelmät ovat kehittyneet'viime aikoina. 
Edistyminen olisi ollut nopeampaa, jos siipikarjateollisuus olisi kannustanut 
voimakkaammin järjestelmien kehittämistä. Eräs tapa edistää ja siten parantaa munivien 
kanojen hyvinvointia olisi vahvistaa aikataulu häkkikanaloista luopumiselle nykyisessä 
muodossaan asteittain riittävän pitkän ajanjakson aikana, jolloin tuottajien sopeutuminen 
olisi mahdollista niin, että merkittävät taloudelliset vaikeudet ja haitalliset vaikutukset 
munien laatuun voitaisiin välttää. 
Komissio tiedostaa, että munivien kanojen hoito-olosuhteiden merkittävällä 
parantamisella voi olla haitallinen vaikutus unionin muna-alan asemaan kuorellisten 
munien ja erityisesti munatuotteiden maailmanmarkkinoilla. On kuitenkin olemassa 
lukuisia välineitä, joita voidaan ottaa käyttöön kielteisten taloudellisten vaikutusten 
torjumiseksi kokonaan tai lähes kokonaan. 
17 
Eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksia 
koskevan ehdotuksen lisäksi komissio ehdottaa tämän vuoksi seuraavia toimia: 
1. J Velvoite merkitä kaikki yhteisössä tuotetut elintarvikkeiksi tarkoitetut munat niin, 
että merkinnästä käy ilmi munivien kanojen tuotantotapa. 
2. Yhteisön voimassaolevan lainsäädännön mukaisten taloudellisten 
tukimahdollisuuksien käyttäminen eurooppalaisten tuottajien tukemiseksi WTO:n 
sääntöjä rikkomatta. 
3. Neuvoston hyväksyttyä tämän tiedonannon komissio pyrkii saamaan muiden 
maiden tuen eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelun 
vähimmäisvaatimusten käyttöön ottamiselle. 
4. Määriteltäessä unionin tavoitteet seuraavalla WTO-neuvottelukierroksella 
tarkastellaan mahdollisuutta muuttaa WTO:n sääntöjä niin, että ne koskevat 
yleisemmin eläinten hyvinvointia. 
18 
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Ehdotus 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelun 
vähimmäisvaatimuksista 
/ /?, 
Ehdotus 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
eri tuotantojärjestelmissä pidettävien munivien kanojen suojelun 
vähimmäisvaatimuksi sta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon1, 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon2, 
sekä katsoo, että 
neuvosto hyväksyi 7 päivänä maaliskuuta 1988 yhteisön tuomioistuimen asiassa 131/86 
antaman tuomion (häkeissä pidettävien munivien kanojen suojelun 
vähimmäisvaatimuksista 25 päivänä maaliskuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 
86/113/ETY julistaminen mitättömäksi) täytäntöönpanosta annetun direktiivin 
88/166/ETY3, 
direktiivin 86/113/ETY 9 artiklassa edellytetään, että komissio antaa 1 päivään tammikuuta 
1993 mennessä kertomuksen tieteellisestä kehityksestä, joka koskee eri järjestelmissä 
kasvatettavien kanojen hyvinvointia ja direktiivin liitteen määräyksiä ja johon liitetään 
tarvittaessa aiheellisia mukauttamisehdotuksia, 
1 EYVL C 
2 EYVL C 
3 EYVL L 74, 19.3.1988, s. 83. 
2ö 
yhteisön on tuotantoeläinten suojelua koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen 
sopimuspuolena (jäljempänä 'yleissopimus') toteutettava yleissopimuksessa määrättyjä 
eläinten hyvinvointia koskevia periaatteita; näihin periaatteisiin kuuluvat eläinten 
fysiologisia ja etologisia tarpeita vastaavan säilytyspaikan, ruokinnan, veden ja hoidon 
järjestäminen, 
tuotantoeläinten suojelua koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen pysyvä komitea 
hyväksyi vuonna 1995 kanoja käsittelevän yksityiskohtaisen suosituksen, joka koskee myös 
munivia kanoja, 
munivien kanojen suojelu on yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluva asia, 
pysyvän eläinlääkintäkomitean lausuntoon perustuvassa komission kertomuksessa todetaan, 
että nykyisenlaisissa häkeissä pidettävien kanojen hyvinvoinnin puutteellisuus on selvästi 
todistettavissa ja että tiettyjä kanojen tarpeita ei voida ottaa huomioon näissä häkeissä; on 
myös todisteita siitä, että kanojen hyvinvointi voi olla puutteellinen muissa 
kasvatusjärjestelmissä, jos hoidon vaatimustasoa ei pidetä korkeana, 
kaikissa eri järjestelmissä kasvatettavien munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimukset 
olisi vahvistettava siten, että ne noudattavat yhteisön velvoitteita yleissopimuksen 
sopimuspuolena ja poistavat kansallisissa lainsäädännöissä olevia eroavuuksia, jotka 
saattavat vääristää kilpailun edellytyksiä ja siten vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan, 
eri järjestelmissä kasvatettavien munivien kanojen hyvinvointia koskevia tutkimuksia on 
jatkettava sen arvioimiseksi, onko häkkien käyttöä koskevan poikkeuksen säilyttäminen 
tarpeellista, 
komission olisi laadittava lisäkertomus, johon liitetään tarvittaessa aiheelliset ehdotukset, 
maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annetussa neuvoston asetuksessa 
(EY) N:o 950/97 säädetään maatilojen uudenaikaistamiseen tarkoitetusta investointituesta, 
n / 
tietyistä munien kaupan pitämisen vaatimuksista annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) 
N:o 1907/90 vahvistetaan munien ja munapakkausten merkitsemistä koskevat yleiset 
säännöt; komissio tekee tarvittavat ehdotukset mainitun asetuksen muuttamiseksi 
yhteisössä tuotettujen elintarvikkeiksi tarkoitettujen munien pakollisen 
merkintäjärjestelmän käyttöönottamiseksi nykyisen kasvatusjärjestelmiä koskevan 
vapaaehtoisen järjestelmän sijasta, ja 
selvyyden ja tarkoituksenmukaisuuden vuoksi on suotavaa kumota ja korvata direktiivi 
88/166/ETY, 
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
1 artikla 
1. Tässä direktiivissä vahvistetaan eri järjestelmissä kasvatettavien munivien kanojen 
suojelua koskevat vähimmäisvaatimukset. 
2. Jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen yleisten sääntöjen mukaisesti pitää 
voimassa tai soveltaa alueellaan tämän direktiivin säännöksiä tiukempia määräyksiä 
munivien kanojen suojelemiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 
kaikista tällaisista toimenpiteistä. 
2 artikla 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 
1. •munivilla kanoilla' täysikasvuisia gallus gallus -lajiin kuuluvia kanoja, joita 
kasvatetaan munantuotantoa varten; 
2. 'pesällä' erillistä munimiseen tarkoitettua aluetta yksittäiselle linnulle tai 
linturyhmälle; 
3. 'pehkulla' puulastujen, olkien, hiekan, turpeen ja muita tämän kaltaisia aineksia, 
joita linnut voivat käsitellä; 
4. 'häkillä' mitä tahansa suljettua tilaa, joka on tarkoitettu muniville kanoille 
häkkikanaloissa; 
5. ' varustellulla häkillä' häkkiä, jossa on pehkuja, orsia ja munimispesä. 
n 
3 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki äskettäin rakennetut tai uudestaan 
rakennetut kasvatusjärjestelmät sekä kaikki tällaiset ensimmäistä kertaa käyttöön 
otettavat kasvatusjärjestelmät täyttävät 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen 
vähintään seuraavat vaatimukset: 
a) kahdeksaa munivaa kanaa kohden on oltava vähintään yksi erillinen 
munimiseen soveltuva pesä tai jos käytetään yhteispesiä, 100 lintua kohden 
on oltava vähintään 1 neliömetrin verran pesätilaa. Jos yksikkökohtainen 
ryhmäkoko on alle 8 munivaa kanaa, kullakin yksiköllä on oltava erillinen 
pesä; 
b) kaikilla kanoilla on oltava asianmukaiset orret, jotka on kiinnitetty 
vähintään 10 senttimetrin korkeudelle maanpinnasta tai lattiatasosta, joissa 
ei ole teräviä kulmia ja joissa kullekin linnulle on vallintaan 15 senttimetriä 
tilaa. Orsien välinen etäisyys vaakatasossa ei saa ylittää yhtä metriä; 
c) pehkun on sovelluttava hiekkakylpyihin; 
d) ruokintakouruja käytettäessä kunkin linnun ruokintatilan on oltava 
vähintään 10 senttimetriä. Pyöröruokkijoita käytettäessä ' kunkin linnun 
! ruokintatilan on oltava vähintään 4 senttimetriä; 
e) käytettäessä juomakouruja kullakin linnulla on oltava tilaa vallintaan 10 
senttimetriä kourusta. Jos käytetään juomakuppeja tai -nippoja, kutakin 
10:ntä lintua kohden on oltava vallintaan yksi juomakuppi tai -nippa. Jos 
ryhmän koko on alle 10 lintua, ryhmän ulottuvilla on oltava vähintään kaksi 
juomanippaa tai kaksi juomakuppia; 
f) lattia on rakennettava siten, että se tukee riittävästi kummankin jalan 
jokaista etuvarvasta. 
M 
2. Käytettäessä järjestelmiä, joissa linnut voivat liikkua vapaasti eri tasojen välillä, tai 
yksitasoisia järjestelmiä, 1 kohdan vaatimusten lisäksi seuraavien lisävaatimusten 
on täytyttävä: 
a) monitasoisissa järjestelmissä tasojen välisen korkeuden on oltava vähintään 
50 senttimetriä; 
b) juotto- ja ruokintalaitteet on sijoitettava tasaisesti; 
c) toimivaltainen viranomainen voi sallia nokan kärjen leikkaamisen, mutta 
ainoastaan alle 10 päivää vanhoille kananpojille; 
d) vähintään puolet maan pinnasta on peitettävä pehkulla. Peliku ei saa olla 
liian kiinteää ja sen on sovelluttava nokkimiseen, kuopimiseen ja 
hiekkakylpyihin. 
3. Käytettäessä varusteltuja häkkejä 1 kohdan vaatimusten lisäksi seuraavien 
lisävaatimusten on täytyttävä: 
a) häkkien korkeuden on oltava joka kohdasta mitattuna vähintään 50 
senttimetriä; 
b) lintujen nokan kärkiä ei saa leikata. 
4. Jäsenvaltiot voivat sallia poikkeuksia 1 kohdan a ja c alakohdan osalta salliakseen 
häkkien käytön seuraavien edellytysten täyttyessä, sanotun rajoittamatta kuitenkaan 
9 artiklan soveltamista: 
a) jokaista munivaa kanaa kohden on oltava rajoituksetta käytössä 
vaakatasossa mitattuna vähintään 800 neliösenttimetriä häkkipinta-alaa; 
b) häkkien korkeuden on oltava joka kohdasta mitattuna vähintään 50 
senttimetriä; 
c) häkeissä on oltava toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät 
kynnenlyhentimet sekä asianmukaiset orret; 
SH 
d) häkkien etuosan on avauduttava kokonaan tai häkin muussa osassa on oltava 
vastaavanlainen oviaukko, jotta lintujen valiingoittuminen vältettäisiin; 
e) häkkikerrosten välillä on oltava käytävä, jonka leveys on vähintään yksi 
metri, jotta lintujen tarkastaminen, häkkiin sijoittaminen ja siirtäminen olisi 
helpompaa; 
f) lattian kaltevuuden on oltava enintään 14 prosenttia tai 8 astetta. Jos pohja ei 
ole metalliverkosta, jonka silmät ovat suorakulmaiset, jäsenvaltiot voivat 
hyväksyä kaltevamman pohjan; 
g) lintujen nokan kärkeä ei saa leikata. 
5. Kunkin 4 kohdan mukaisesti myönnetyn poikkeuksen osalta kyseisen jäsenvaltion 
on tarkastettava, että kyseisessä kohdassa säädetyt edellytykset on täytetty. 
6. Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että 1-4 kohdassa säädettyjä 
vähimmäisvaatimuksia sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2009 kaikissa 
kasvatusjärjestelmissä. 
4 artikla 
1. Jäsenvaltiot voivat sallia 31 päivään joulukuuta 2008 asti sellaisten häkkien käytön, 
jotka ovat olleet käytössä 1 päivänä tammikuuta 1999 ja jotka ovat alle 10 vuotta 
vanhoja, jos ne täyttävät vähintään seuraavat vaatimukset: 
a) jokaista munivaa kanaa kohden on oltava rajoituksetta käytössä vähintään 
450 neliösenttimetriä vakaatasossa mitattua häkkipinta-alaa, lukuun 
ottamatta erityisesti hukkaruokinnan estäviä kaarevia reunoja, jotka 
saattavat rajoittaa käytettävissä olevaa pinta-alaa; 
b) häkissä on oltava rajoituksetta käytössä oleva ruokintakaukalo. Sen on 
oltava pituudeltaan vähintään 10 senttimetriä jokaista häkissä olevaa eläintä 
kohden; 
D<T 
e) jos juomanippoja tai -kuppeja ei ole, jokaisessa häkissä on oltava b 
alakohdassa tarkoitetun ruokintakaukalon pituinen juomakouru. 
Käytettäessä yhdistettyjä juottolaitteita niissä on oltava vähintään kaksi 
juomanippaa tai -kuppia kunkin häkin kanojen ulottuvilla; 
d) häkin on oltava vähintään 40 senttimetriä korkea 65 prosentissa häkin pinta-
alasta eikä missään kohdassa matalampi kuin 35 senttimetriä; 
e) häkin pohjan on oltava rakennettu siten, että se tukee riittävästi kummankin 
jalan jokaista etuvarvasta. Pohjan kaltevuus saa olla enintään 14 prosenttia 
tai 8 astetta. Jos pohja ei ole metalliverkosta, jonka silmät ovat 
suorakulmaiset, jäsenvaltiot voivat hyväksyä kaltevamman pohjan; 
f) lintujen nokan kärkeä ei saa leikata. 
2. Toimivaltainen viranomainen voi sallia tapauskohtaisesti sellaiset häkit, jotka ovat 1 
päivänä tammikuuta 1999 yli 10 vuotta vanhoja, ajanjaksoksi, joka ei missään 
tapauksessa saa jatkua 31 päivän joulukuuta 2003 jälkeen, jos häkit täyttävät 
vähintään 1 kohdassa säädetyt vaatimukset. 
3. Tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä kanaa kohden edellytettyä pinta-
alaa lisätään kuitenkin siten, että sen on 1 päivästä tammikuuta 2004 oltava 
vallintaan 550 neliösenttimetriä. 
5 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että munivia kanoja koskevat edellytykset ovat 
liitteessä säädettyjen vaatimusten mukaisia. 
2. Liitteen säännöksiä voidaan muuttaa 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen 
tieteellisen kehityksen huomioon ottamiseksi. 
26 
6 artikla 
1., Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisen viranomaisen vastuulla tehdään 
tarkastuksia tämän direktiivin ja sen liitteen säännösten noudattamisen 
varmistamiseksi. 
Näissä tarkastuksissa, jotka voidaan tehdä muuta tarkoitusta varten toteutettujen 
tarkastusten yhteydessä, on joka vuosi käytävä läpi tilastollisesti edustava otos 
jokaisen jäsenvaltion eri kasvatusjärjestelmistä. 
2. Komissio vahvistaa 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ohjesäännöt, joita 
on noudatettava 1 kohdassa säädetyissä tarkastuksissa. 
3. Joka toinen vuosi ennen huhtikuun viimeistä työpäivää ja ensimmäisen kerran 
ennen 30 päivää huhtikuuta 2001 jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 
kahden edellisen vuoden aikana tämän artiklan mukaisesti tehtyjen tarkastusten 
tulokset, mukaan lukien tehtyjen tarkastusten määrä suhteessa jäsenvaltion alueella 
olevien tilojen määrään. 
7 artikla 
Komission eläinlääkintäasiantuntijat voivat tehdä yhteistyössä .toimivaltaisten 
viranomaisten kanssa tarkastuksia paikan päällä, siltä osin kuin se on tarpeen tämän 
direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen kannalta. Niiden yhteydessä tarkastajien on omalta 
osaltaan toteutettava erityisiä hygieniatoimenpiteitä, joilla estetään tautien leviäminen. 
Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus tehdään, on kaikin tarvittavin tavoin avustettava 
asiantuntijoita näiden tehtävän suorittamisessa. Komissio ilmoittaa tehtyjen tarkastusten 
tulokset asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 
Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava toimenpiteet, jotka 
voivat osoittautua tarpeellisiksi tarkastuksen tulosten huomioon ottamiseksi. 
Tämän artiklan soveltamista koskevat yleiset säännöt vahvistetaan 8 artiklassa säädettyä 
menettelyä noudattaen. 
2> 
8 artikla 
Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, sovelletaan seuraavia sääntöjä: 
a) Komission edustaja esittää pysyvälle eläinlääkintäkomitealle (jäljempänä 'komitea') 
luonnoksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa luonnoksesta 
määräajassa, jonka puheenjohtaja voi tarvittaessa äänestyksen perusteella asettaa 
asian kiireellisyyden mukaan. 
b) Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, 
että sen kanta merkitään pöytäkirjaan. 
c) Komission on mahdollisuuksien mukaan otettava huomioon komitean lausunto. Sen 
on ilmoitettava komitealle, millä tavoin lausunto on otettu huomioon. 
9 artikla 
Komissio antaa neuvostolle ja parlamentille viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2006 
eläinlääkintäalan tiedekomitean lausunnon perusteella laaditun kertomuksen niistä 
munivien kanojen kasvatusjärjestelmistä, joissa noudatetaan munivien kanojen 
hyvinvointia koskevia vaatimuksia patologian, kotieläinjalostuksen, fysiologian, 
käyttäytymistieteen ja sosioekonomisten tekijöiden kannalta tehden, asianmukaiset 
ehdotukset sellaisten järjestelmien poistamiseksi, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia. 
Neuvosto päättää ehdotuksista määräenemmistöllä viimeistään kolmen kuukauden kuluttua 
niiden esittämisestä. 
10 artikla 
Kumotaan neuvoston direktiivi 88/166/ETY 1 päivästä tammikuuta 1999. 
% 
11 artikla 
1., Jäsenvaltioiden on ennen 1 päivää tammikuuta 1999 annettava ja julkaistava tämän 
direktiivin säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset 
määräykset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Niiden on 
sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 1999. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai 
niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden 
on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 
antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle. 
12 artikla 
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on 
julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
13 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
10 
3fi 
LIITE 
1. Eläinsuojissa ja erityisesti laitteissa, joiden kanssa linnut voivat joutua kosketuksiin, 
käytetyt rakennusmateriaalit eivät saa olla vahingollisia linnuille, ja ne on voitava 
puhdistaa ja desinfioida perusteellisesti. Eläinsuojien mallin on oltava sellainen, että 
eläinten vahingoittuminen vältetään. 
2. Ennen asiaa koskevien yhteisön sääntöjen vahvistamista sähkölaitteet ja virtapiirit 
on asennettava kansallisten sääntöjen mukaisesti sähköiskujen välttämiseksi. 
3. Rakennuksen eristyksen, lämmityksen ja ilmanvaihdon avulla on varmistettava, että 
ilman kierto, pölyisyys, lämpötila, ilman suhteellinen kosteus ja kaasupitoisuudet 
pysyvät sellaisina, ettei linnuille aiheudu haittaa. 
4. Kaikki lintujen terveydelle ja hyvinvoinnille välttämättömät automaattiset tai 
mekaaniset laitteet on tarkastettava vähintään kaksi kertaa päivässä. Kaikki havaitut 
viat on korjattava viipymättä tai, jos se on mahdotonta, on toteutettava aiheelliset 
toimenpiteet lintujen terveyden ja hyvinvoinnin turvaamiseksi, kunnes vika on 
korjattu, « käyttäen erityisesti muita ruokintamenetelmiä ja pitäen ympäristö 
tyydyttävässä kunnossa. 
Koneellista ilmanvaihtojärjestelmää käytettäessä on huolehdittava asianmukaisesta 
varajärjestelmästä, joka varmistaa lintujen terveyden ja hyvinvoinnin kannalta 
riittävän ilmanvaihdon järjestelmän rikkoutuessa; lisäksi on asennettava 
hälytysjärjestelmä, jonka välityksellä siipikarjan kasvattaja saa tiedon 
rikkoutumisesta. Hälytysjärjestelmä on testattava säännöllisesti. 
Havaituista puutteista ja niiden korjaamiseksi toteutetuista toimista on pidettävä 
kirjaa, joka säilytetään tilalla ja jonka on oltava toimivaltaisen viranomaisen 
käytettävissä tämän sitä pyytäessä kyseisen viranomaisen määräämän 
vähimmäisajanjakson ajan; tämän ajanjakson on kuitenkin oltava vähintään kolme 
vuotta. 
5. Lintuja ei saa pitää jatkuvasti pimeässä. Tältä osin lintujen käyttäytymiseen 
liittyvien ja fysiologisten tarpeiden tyydyttämiseksi ja ottaen huomioon 
jäsenvaltioiden erilaiset ilmasto-olosuhteet on syytä huolehtia asianmukaisesta 
luonnollisesta valaistuksesta tai keinovalaistuksesta, jota on pidettävä kytkettynä 
vähintään niin kauan, että se vastaa kello 9:n ja 17:n välillä tavallisesti vallitsevaa 
päivänvaloa. Lisäksi on oltava käytettävissä asianmukainen (kiinteä tai siirrettävä), 
riittävän voimakas valaistus, jotta linnut voidaan tarkastaa milloin taliansa. 
Keinovalaistusta käytettäessä siipikarjalla on oltava päivittäin asianmukainen 
lepoaika, jonka aikana valon voimakkuutta on vähennettävä siten, että siipikarja voi 
kunnolla levätä. 
Lattiakanaloissa valon voimakkuus on pidettävä samana. 
6. Omistajan tai linnuista vastaavan henkilön on tarkastettava kaikki linnut vähintään 
kaksi kertaa päivässä. 
n 
T> 
Tarkastuksista ja niiden johdosta toteutetuista toimista on pidettävä päivittäin kirjaa, 
joka säilytetään tilalla ja jonka on oltava toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä 
tämän sitä pyytäessä kyseisen viranomaisen määräämän vähimmäisajanjakson ajan; 
tämän ajanjakson on kuitenkin oltava vähintään kolme vuotta. 
Jos linnut vaikuttavat huonokuntoisilta tai käyttäytyvät poikkeavasti, syyt on 
selvitettävä ja toteutettava niiden edellyttämät toimenpiteet - eli lintuja on 
hoidettava, ne on eristettävä tai teurastettava tai kiinnitettävä huomiota ympäristöön. 
Jos syy on tuotantoyksikön ympäristössä eikä sen välitön korjaaminen ole 
välttämätöntä, se korjataan kun tilat on tyhjennetty ennen seuraavan lintuerän 
tuomista. 
Jos siipikarjan kasvattajan antama hoito ei tehoa, on otettava yhteys eläinlääkäriin 
mahdollisimman pian. 
7. Lintujen tilat, laitteet ja välineet on puhdistettava ja desinfioitava asianmukaisella 
tavalla ristikkäistartuntojen ja taudinkantajaeliöiden kehittymisen ehkäisemiseksi. 
Jätökset sekä syömättä jäänyt tai lattialle kaatunut rehu on poistettava 
mahdollisimman usein hajujen vähentämiseksi ja jotta ne eivät houkuttelisi paikalle 
kärpäsiä tai jyrsijöitä. 
Häkin osat, jotka ovat kosketuksissa lintuihin, on puhdistettava ja desinfioitava 
kokonaan joka kerta, kun tila tyhjennetään ja ennen uuden lintuerän tuomista. 
8. Neljästä tai useammasta häkkikerroksesta koostuvat tilat sallitaan ainoastaan, jos 
ylemmät häkit voidaan tarkastaa ja linnut voidaan vaivattomasti siirtää näistä 
häkeistä kiinteän korokekäytävän tai muiden sopivien välineiden avulla. 
9. Kaikilla linnuilla on oltava joka päivä saatavilla riittävästi ravitsevaa ja hygieenistä 
rehua ja koko ajan riittävästi puhdasta vettä, paitsi parantavan tai ennaltaehkäisevän 
hoidon yhteydessä. 
10. Ruokinta- ja juottolaitteet on suunniteltava, rakennettava, sijoitettava ja huollettava 
siten, että linnuille tarkoitetun ravinnon ja veden saastumisen vaara on 
mahdollisimman pieni. 
11. Lintujen hoitoa varten on oltava riittävän suuri henkilöstö, jolla on asianmukainen 
koulutus ja kokemus käytetystä siipikarjan kasvatusjärjestelmästä. 
12. Siipiä ei saa poistaa, typistää, leikata tai katkaista niiden jänteitä. Jos lentokyvyn 
rajoittaminen on tarpeen, ammattitaitoinen henkilö voi leikata pois siipisulat toisesta 
siivestä. 
13. Linnut on suojattava asianmukaisesti petoeläimiä ja ankaria ilmasto-oloja vastaan. 
14. Rakennusten, häkkien ja aitauksien on oltava varustettu siten, että lintujen 
karkaaminen voidaan estää. 
12 
5/ 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 135 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 15 
Luettelonumero : CB-CO-98-166-FI-C 
ISBN 92-78-32093-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
3V