Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi uimaveden laadusta"

(KOM(2002) 581 lopullinen - 2002/0254 (COD))

(2003/C 220/09)

Neuvosto päätti 13. marraskuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohdan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 26. toukokuuta 2003. Esittelijä oli Stéphane Buffetaut.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. kesäkuuta 2003 pitämässään 400. täysistunnossa (kesäkuun 19. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 81 ääntä puolesta ja 1 vastaan. Kukaan ei pidättynyt äänestämästä.

1. Komission asiakirjan pääsisältö

1.1. Soveltamisala

1.1.1. Ehdotus koskee uimavesiä, mutta ei virkistyskäytössä olevia vesistöjä, joissa harjoitetaan sellaista urheilu- tai virkistystoimintaa, johon liittyy merkittävä veteen putoamisen, veden nielemisen ja veden pinnan alle joutumisen vaara. Näistä esimerkkeinä voidaan mainita laine- ja purjelautailu sekä melonta. Komissio katsoo kuitenkin, että näiden vesiurheilulajien harrastajien suojelua tulisi edistää parantamalla tiedotusta.

1.2. Muuttujat

1.2.1. Suurin uudistus on mikrobiologisten muuttujien määrän jyrkkä vähentäminen 19:sta kahteen tärkeimpään muuttujaan. Näitä on tarkoitus täydentää makeiden vesien silmämääräisellä tarkastuksella (leväkukinnot, öljy) ja pH-mittauksilla.

1.2.2. Komissio katsoo, että direktiiviin jätetyt kaksi ulosteperäisen saastumisen osoitinmuuttujaa (suolistoperäiset enterokokit ja Escherichia coli -bakteerit) osoittavat parhaimmalla mahdollisella tavalla ulosteperäisen pilaantumisen ja terveysvaikutukset. Uimisesta johtuva sairastumisriski on se tekijä, joka on perustana uimaveden luokittelussa ja vaatimustenmukaisuuden määrittelyssä.

1.2.3. Komissio ehdottaakin suolistoperäisten enterokokkien ja Escherichia coli -bakteerien pitoisuuksille uimavedessä "hyvää laatua" osoittavia oikeudellisesti sitovia arvoja ja "erinomaista laatua" osoittavia suositusarvoja. Nämä vaatimukset (liite I) on määritelty sallitun riskin tason pohjalta, ja ne ovat paljon tiukemmat kuin nykyisin voimassa olevat vaatimukset. Ne vastaavat 5 prosentin (hyvä laatu) ja 3 prosentin (erinomainen laatu) riskiä sairastua maha-suolitulehdukseen sekä 2,5 prosentin (hyvä laatu) ja 1 prosentin (erinomainen laatu) riskiä sairastua akuuttiin kuumeiseen hengitystietulehdukseen.

1.3. Uimavesien todellisen hallintastrategian toteuttaminen

1.3.1. Komissio säätää liitteessä IV suhteellisen joustavasta seurantatiheydestä (tavanomaisen seurannan tiheys on kaksi analysoitua näytettä kuukaudessa) ja esittää liitteessä V näytteiden käsittelyn yhdenmukaistetut vaatimukset, jotta eri jäsenvaltioissa tehdyt analyysit olisivat vertailukelpoisia.

1.3.2. Näiden sääntöjen lisäksi komissio toivoo, että vastuulliset viranomaiset pystyisivät uimavesien todelliseen yhdennettyyn hallintaan, johon kuuluvat uimavesiprofiilien laatiminen (liite III), uimaveden saastumisen mahdollisten lähteiden tunnistaminen, veden laatutietojen kerääminen, analysointi ja tulkinta, yleisölle suunnattu tiedotus sekä poikkeuksellisissa tilanteissa toteutettavat toimet.

2. Yleistä

2.1. Uimavesien suojelu ja niiden laadun valvonta olivat Euroopan unionin vesipolitiikan ensimmäisiä toimia. Ensimmäinen direktiivi annettiin 1976. Sillä oli erittäin myönteisiä tuloksia, ja se lisäsi yleisön tietoisuutta asiasta. Komission vuosittain julkaisemat uimavesiraportit osoittavat selkeästi, että uimavesien laatu on parantunut merkittävällä tavalla. Viimeisimmässä, vuoden 2001 uintikautta koskevassa raportissa osoitetaan veden laadun olevan hyvin suurelta osin yhteisön vaatimusten mukainen. Lisäksi uimaveden laatu on parantunut huomattavasti rannikkoalueiden lisäksi myös sisämaassa (joet ja järvet).

2.2. ETSK katsoo, että periaate uuden ehdotuksen antamisesta on perusteltu, kun otetaan huomioon tieteellinen ja tekninen kehitys sekä unionin vesipolitiikkaa koskevien uusien direktiivien hyväksyminen(1). Erityisesti voidaan mainita 23. lokakuuta 2000 annettu puitedirektiivi.

2.2.1. Komitea katsoo, että vaikka sallitun riskin määrittely on poliittinen päätös, sen tulee perustua tuoreimpaan tieteelliseen tietoon.

2.2.2. Komitea korostaa kuitenkin, että on vältettävä kaikenlaista toistoa suhteessa muihin teksteihin, jotta voidaan välttää tarpeettomien vaatimusten lisääntyminen.

2.2.3. Komitea tähdentää, että vanhoista uusiin säädöksiin siirtymistä varten on laadittava selkeitä ja helposti toteutettavia siirtymätoimia, jotta voidaan välttää muun muassa tulkintaristiriidat vanhojen ja uusien muuttujien välillä.

2.3. Soveltamisala

2.3.1. Huomattakoon, että vesiurheilulajeja harrastetaan kauempana rannasta kuin uimista, paikoissa, jotka eivät yleensä sovellu uimiseen, usein rantavettä levottomammissa vesissä ja paljon uintikautta pidempinä ajanjaksoina. Näin ollen virkistyskäytössä olevien vesien sisällyttäminen direktiiviin lisäisi huomattavasti jäsenvaltioiden velvoitteita sekä paikan että ajan suhteen ilman että näiden uusien velvoitteiden hyötyä pystyttäisiin osoittamaan.

2.3.2. ETSK katsoo, että ehdotetun direktiivin sovellusalan rajoittaminen uimavesiin on perusteltua, koska uimaveden ja virkistyskäytössä olevien vesistöjen luonne ja ominaispiirteet ovat erilaisia, luotettavien toimien toteuttaminen merellä ja erityisesti virtaavissa vesissä on teknisesti vaikeaa, ellei peräti mahdotonta, ja virkistyskäytössä olevissa vesistöissä harjoitetun vesiurheilun terveysriskeistä on saatavilla hyvin vähän tieteellistä tietoa. Komitea huomauttaa, että virkistysharrasteiden alkupisteet, joissa veteen kaatumisen tai putoamisen vaara on käytännössä suurin, eivät aiheuta ongelmia, sillä kyseisiin harrastuksiin lähdetään uimavesialueilta.

2.4. Muuttujat

2.4.1. Nykyisessä järjestelmässä on sovellettu käytännössä vain kolmea mikrobiologista muuttujaa määriteltäessä, vastaavatko vedet yhteisön vaatimuksia. Muita tietoja (öljyt, pH jne.) on kerätty tilastoja ja tiedotusta varten. Itse asiassa valtaosassa tapauksia nimenomaan mikrobiologinen saastuminen on suurimpana esteenä hyvän vedenlaadun saavuttamiselle. Lisäksi vesipolitiikan puitedirektiivissä on jo luotu kaikille vesistöille yhteinen kemiallinen ja biologinen seurantajärjestelmä, ja on aiheellista välttää lainsäädännön päällekkäisyyttä.

2.4.2. Riskitasot saattavat edelleenkin vaikuttaa korkeilta. On kuitenkin huomattava, että jos verrataan uusia ja vanhoja vaatimuksia, vuoden 1976 suositusarvovaatimukset täyttävissä vesissä uiminen (erinomainen laatu) aiheuttaa 5 prosentin maha-suolistotulehdusriskin, ja pakolliset vaatimukset täyttävissä uimavesissä sairastumisriski on 12-15 prosenttia. Uusien erinomaisen laadun vaatimusten täyttäminen merkitsee lähes olematonta tartuntariskiä, ja hyvän laadun vaatimusten täyttämisen kohdalla tartuntariski on suunnilleen sama kuin silloin, kun joku perheenjäsenistä on flunssassa. Todellinen riski syntyy ehdotettujen arvojen ylittämisestä.

2.4.3. ETSK tähdentää, että muuttujien määrittely ja uimavesien hallinnan periaate ovat ehdotetun direktiivin avaintekijöitä. Komitea huomauttaa, että sekä hyvän että erinomaisen laadun uudet muuttujat merkitsevät vuoden 1976 direktiiviin verrattuna huomattavasti tiukempia vaatimuksia. Komitea esittääkin, että raja-arvojen määrittelemiseksi tehtävä epidemiologinen tutkimus validoitaisiin ja erityisesti niin, että se perustuisi riittävään määrään analyysitapauksia. Jos huomioon otettavat mikrobiologiset muuttujat ovat asiaankuuluvia, toteamus, jonka mukaan viruksiin liittyvien indikaattorien tutkiminen on edelleen välttämätöntä, vaikuttaa nykytietojen valossa ja käytännössä huonosti perustellulta, sillä viruksen laimeneminen vedessä vaihtelee suuresti. Tämä merkitsee sitä, että vakaat ja luotettavat toimet ovat mahdottomia.

2.4.4. Komitea katsoo, että kansalaisten vaatimus korkealaatuisesta uimavedestä on täysin luonnollinen ja perusteltu. Hyvän ja erinomaisen laadun kriteerien välinen ero näyttää ensi katsomalta olevan niin pieni, että tietyt asiantuntijat epäilevät, onko uudessa tekstissä ehdotetusta hyvän ja erinomaisen vedenlaadun erottelusta todellista hyötyä kansanterveyden kannalta. Komitea kehottaa komissiota antamaan asiasta lisäselvityksiä. Erinomaisen laadun luokituksen pelkkä olemassaolo voi kuitenkin merkittävästi kannustaa toimivaltaisia viranomaisia parantamaan uimavesien laatua erinomaisen laadun saavuttamiseksi. Näin luodaan kannustin vedenlaadun jatkuvaksi parantamiseksi. Toimivaltaiset viranomaiset pystyvät parhaiten ratkaisemaan itse kustannuksia ja etuja koskevan kysymyksen.

2.4.5. Komitea toivoo, että vaikutusten arvioinnissa käsiteltäisiin tarkemmin uimarantojen luokituksen alentamisessa käytettävien uusien muuttujien soveltamisen seurauksia.

2.5. Seuranta ja näytteiden käsittelyn vaatimukset

2.5.1. ETSK kannattaa seurannan joustavuutta, jotta voidaan ottaa huomioon vesialueiden paikalliset erityispiirteet. Tämä on läheisyysperiaatteen mukaista.

2.5.2. Komitea kannattaa myös näytteiden käsittelyn yhdenmukaistamista ja pitää sitä välttämättömänä, jos halutaan mahdollistaa vedenlaadun vertailtavuus kaikkialla Euroopan unionissa. Komitea painottaa kuitenkin, että vertailu on todella luotettavaa vain, jos analyysimenetelmät kalibroidaan keskenään.

2.5.3. Komitea huomauttaa, että Euroopan unionissa on käytössä kaksi analyysimenetelmää, joista toinen, nykyaikaisempi ja tehokkaampi, perustuu mikrolevyjen käyttöön ja toinen, vanhempaan tekniikkaan perustuva, tapahtuu suodattamalla. Komitea katsoo, että ajanmukaisempien tekniikoiden käytön laajentaminen parantaisi uimaveden laadun seurantaa.

2.6. Uimavesiprofiili

2.6.1. Uimavesiprofiilia koskevan liitteen III säännökset ovat erittäin laajat (b ja c). Onkin aiheellista pohtia, onko niillä käytännön seurauksia ja ovatko vaatimukset realistisia. Liitteessä vaaditaan kaikkien mahdollisten saastelähteiden määrän ja laadun määrittämistä sekä sen arvioimista, kuinka todennäköisesti nämä saastelähteet pilaavat uimaveden. Miten näitä tekijöitä voidaan mitata vesiliikenteeseen käytettävällä suurella jokiväylällä? Kuinka pitkälle ylävirtaan mittauksen on ulotuttava? Miten voidaan arvioida maatalousperäisen hajakuormituksen riskiä? Onkin aiheellista tarkentaa, minkä tyyppinen saastuminen tulee ottaa huomioon.

2.6.2. ETSK ymmärtää, että komissio haluaa kannustaa jäsenvaltioita ja paikallisviranomaisia laatimaan uimavesiprofiileja, mutta se katsoo, että vaatimukset ovat niin laajoja, että ne ovat epärealistisia ja mahdottomia täyttää. Olisikin määriteltävä entistä tarkemmin huomioon otettavan saastumisen luonne sekä mahdolliset saastelähteet. Olisi myös realistisempaa keskittää huomio tärkeimpiin mahdollisiin saastelähteisiin ennemminkin kuin pyrkiä täyteen kattavuuteen, jota on mahdotonta saavuttaa.

3. Erityistä

3.1. 4 artikla: Laadullinen tila

3.1.1. Koska hyvän ja erinomaisen laadun välinen ero näyttää olevan vain pieni, komitea kehottaa komissiota antamaan asiasta lisäselvityksiä, jotta voidaan arvioida tiettyjen asiantuntijoiden epäilyjä siitä, onko erinomaisen laadun saavuttamisesta todellista hyötyä kansanterveyden kannalta. ETSK on varma, että toimivaltaiset viranomaiset pystyvät itse arvioimaan parhaiten toimen kustannustehokkuuden. Komitea huomauttaa kuitenkin, että pelkkä erinomaisen laadun luokituksen olemassaolo voi olla merkittävä kannustin uimavesien laadun parantamiseksi. Tästä koituu sekä yleistä hyötyä ympäristölle että kilpailuetua tietyille alueille.

3.1.2. ETSK esittää, että uimarantojen luokittelun alentamisessa käytettävien uusien muuttujien vaikutukset mitattaisiin tarkasti ja että raja-arvojen määrittelemiseksi tehtävä epidemiologinen tutkimus validoitaisiin luotettavasti.

3.2. 10 artikla: Luokituksen jälkeiset tutkimukset ja analyysit

3.2.1. Luokituksen jälkeisten tutkimusten ja analyysien ajoittaminen antaa ymmärtää, että komissio pitää saavutettuja tuloksia pysyvinä. Käytännössä paikallisviranomaiset seuraavat suosittuja uimarantoja paljon tiheämpään. Onkin aiheellista tarkentaa, että 10 artiklan säännökset ovat minimivaatimuksia.

3.3. 11 artikla: Yhdenmukaistetut vaatimukset

3.3.1. ETSK kannattaa vaatimusten yhdenmukaistamista, mutta tähdentää, että yhdenmukaistaminen on todella tehokasta vain, jos analyysimenetelmät kalibroidaan keskenään, jolloin voidaan varmistaa se, että analyysit ovat tosiaan vertailukelpoisia.

3.3.2. Komitea pahoittelee lisäksi, että entistä nykyaikaisempien ja tehokkaampien mittausmenetelmien käyttöönottoa ei edistetä (mikrolevymenetelmä).

3.4. 12 artikla: Hätätilasuunnitelmat

3.4.1. ETSK katsoo, että 12 artiklan säännökset ovat käytännön yksityiskohtia, jotka kuuluvat väestönsuojelun alaan ja joiden paikka ei ole tässä direktiivissä. Artiklaan voitaisiin jättää sen ensimmäinen kohta tai se voitaisiin poistaa kokonaan.

3.5. 13 artikla: Vaatimustenmukaisuus

3.5.1. Ehdotetun direktiivin 13 artiklan 2 kohdan seurauksena huonoksi luokiteltuun veteen joudutaan tyytymään kolmen vuoden ajan. Käytännössä kyseessä on väliaikainen poikkeustoimi. Kyseisen ajanjakson aikana yleisölle on annettava selkeää tietoa sekä toimista, joita on toteutettu uimaveden laadun parantamiseksi, että saavutetuista tuloksista.

3.6. 14 artikla: Fysikaalis-kemiallisten muuttujien arviointi

3.6.1. ETSK tähdentää, että fysikaalis-kemiallisissa testeissä on hyödyllisempää ja tehokkaampaa keskittyä sedimentteihin kuin veteen.

3.6.2. Simpukoilla, kaloilla tai levillä tehdyt toksisuus- ja ekotoksisuustestit ovat kroonisen myrkyllisyyden kannalta asianmukaisempia kuin liitteessä I mainitut hiiritestit.

3.7. 16 artikla: Yleisölle tiedottaminen

3.7.1. Ehdotetussa direktiivissä ei mainita mikrobiologisia osoitintestejä eikä päivittäin tehtäviä kolorimetrisiä kokeita, joille ollaan parhaillaan myöntämässä hyväksyntää. Näistä kokeista on kuitenkin apua ennaltaehkäisyssä ja tiedotuksessa sekä paikallisviranomaisten päätöksenteossa, sillä paikallisviranomaisten on reagoitava välittömästi veden laadun muutoksiin.

3.8. 19 artikla: Tekninen mukauttaminen

3.8.1. Artiklan 2 kohdassa mainitaan virusten osoittamista koskevien tietojen huomioon ottaminen. Nykyisillä tavanomaisilla tekniikoilla uimavedestä ja erityisesti virtaavasta vedestä on kuitenkin teknisesti lähes mahdotonta saada toistettavissa olevia ja luotettavia tietoja.

3.9. 20 artikla: Komitea

3.9.1. ETSK ei vastusta komitean perustamista, mutta pahoittelee, että sen kokoonpanosta ja jäsenten pätevyydestä ei anneta tarkempia tietoja.

3.10. Liite I: Uimaveden laatua osoittavat muuttujat

3.10.1. Jo aiemmin esitetyn uimavesien hyvän ja erinomaisen laadun muuttujia koskevan huomion lisäksi ETSK huomauttaa, että D-sarakkeen (analyysimenetelmät) ensimmäinen ISO-standardi on epätäydellinen, sillä siitä puuttuu tavuviivan jälkeinen numero. Toinen on sen sijaan täydellinen, mutta mikrolevymittaukset jäävät sen ulkopuolelle, vaikka ne ovat tehokkaampia verrattuna suodattamiseen perustuvaan menetelmään.

3.11. Liite II: Uimavesien arviointi

3.11.1. Viimeinen kohta, joka on ilmeisesti kompromissin tulos, ei ole selkeä, ja se tulisi poistaa.

3.12. Liite III: Uimavesiprofiili

3.12.1. Liitteen b ja c kohdassa vaaditaan tietoja, joita ei voida hankkia luotettavasti. Mallintaminen on tässä tapauksessa harhauttavaa. Olisi järkevää vaatia ainoastaan, että mahdolliset pääasialliset saastelähteet tunnistetaan.

3.12.2. Liitteen e kohdalla ei voi olla todellisia käytännön seurauksia. Se, että kyseinen kohta mainitaan erinomaisen luokituksen yhteydessä vaikuttaa siten, että tätä luokitusta ei voida saavuttaa. ETSK esittää näin ollen e kohdan poistamista.

3.13. Liite IV: Uimaveden seurantatiheys

3.13.1. Vähimmäistiheydeksi asetetut kaksi analysoitua näytettä uimakauden aikana on suhteellisen vähän eikä vastaa suosituilla uimarannoilla sovellettavaa käytäntöä. Lisäksi tällaisen seurantatiheyden avulla ei saada käyttöön asianmukaisia tilastotietoja.

3.14. Liite V: Näytteiden käsittely

3.14.1. Ohjeet: Käytännössä uimareiden määrällä ei ole suurta vaikutusta ehdotetun direktiivin muuttujien perusteella määritellyn uimaveden laatuun.

3.14.2. Näytteenotto: Olisi aiheellista korostaa analyysimenetelmien keskinäistä kalibrointia.

3.15. Vaikutusten arviointi

3.15.1. ETSK katsoo, että vaikutusten arviointi on riittämätöntä sekä ehdotuksen kustannustehokkuuden että uimarantojen luokituksen alentamisen seurausten osalta.

4. Päätelmät

4.1. ETSK toteaa, että uusi direktiivi on aiheellinen, kun otetaan huomioon tieteellinen ja tekninen kehitys. Direktiivi on väline sekä uimaveden laadun mittauksen kehittämiseen että uimaveden laadun parantamiseen. Komitea tähdentää, että direktiivissä on tarpeen pitäytyä realistisissa säännöksissä, joilla on todellista merkitystä kansaterveyden kannalta. Komitea kannattaakin virkistyskäytössä olevien vesien jättämistä direktiivin sovellusalan ulkopuolelle ja painottaa, että uusien muuttujien ja kriteerien valinnan tulisi perustua luotettaviin ja asianmukaisiin tieteellisiin ja epidemiologisiin tutkimuksiin. Komitea suosittaa, että edistetään nykyistä ajanmukaisempia ja luotettavampia tekniikoita sekä sellaisia tekniikoita, joiden avulla asianomaisille viranomaisille ja yleisölle voidaan jakaa tietoa mahdollisimman nopeasti. Komitea katsoo, että liitteessä III esitetyssä uimavesiprofiilissa on tarkennettava saasteiden luonteen määrittelyä. Liite olisikin tarkistettava, jottei siihen jäisi säännöksiä, joita ei voida toteuttaa käytännössä. Komitea esittää, että vanhojen ja uusien vaatimusten välisiä siirtymätoimia tarkennettaisiin.

4.2. ETSK korostaa, että yleisö haluaa uimaveden laadusta ennen kaikkea selkeää tietoa nopeasti ja säännöllisesti.

4.3. Lopuksi ETSK tähdentää yhteisön hyvän hallinnon kannalta keskeisenä tekijänä olevan läheisyysperiaatteen noudattamista, sillä uimarantojen välillä on hyvin suuria eroja Euroopan unionin alueella.

Bryssel 19. kesäkuuta 2003.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Roger Briesch

(1) Tämä ehdotus direktiiviksi uimaveden laadusta kuuluu komission ehdottamaan meriympäristön suojelua ja säilyttämistä koskevaan strategiaan (toimi 16), josta ETSK on jo antanut lausunnon.