[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 6.12.2010

KOM(2010) 709 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

EUROOPAN UNIONIN VARAINHANKINNASTA JA LAINANANNOSTA VUONNA 2009

SISÄLLYSLUETTELO

1. Johdanto 3

2. Euroopan unionin lainananto 3

2.1. Yleiskatsaus 3

2.2. Maksutasejärjestely 4

2.2.1. Maksutasejärjestelyn pääpiirteet 5

2.2.2. Hyväksytyt ja maksetut maksutasejärjestelyn toimet vuonna 2009 5

2.2.3. EU:n reaktio euroalueen valtioiden velkakriisiin 6

2.3. Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva järjestely 7

2.3.1. Makrotaloudellisen rahoitusavun pääpiirteet 7

2.3.2. Hyväksytyt ja maksetut makrotaloudellisen rahoitusavun toimet vuonna 2009 7

2.3.3. Finanssikriisin vaikutukset makrotaloudelliseen rahoitusapuun 9

2.4. Euratom-järjestely 9

2.4.1. Pääpiirteet 9

2.4.2. Toimet, joille myönnetyt varat on maksettu 9

3. Euroopan unionin varainhankinta 9

3.1. Kuvaus 9

3.2. Maksutasetuki 10

3.3. Makrotaloudellinen rahoitusapu 11

3.4. Euratom 11

4. Euroopan investointipankki 12

4.1. EIP:n lainananto 12

4.2. EIP:n varainhankinta 13

JOHDANTO

Euroopan unionin lainanantovälineitä koskevien neuvoston päätösten mukaan komission on tiedotettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain näiden välineiden käytöstä. Tiedonantovaatimusten täyttämiseksi tässä kertomuksessa käsitellään lainanantotoimia alueittain.

Kertomuksessa esitellään lyhyesti varainhankinta- ja lainanantotoimia, jotka liittyvät euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille annettavaan maksutasetukeen[1] ja Euroopan unionin makrotaloudelliseen rahoitusapuun kolmansille maille. Tietoja annetaan myös Euratomin lainanannosta ja varainhankinnasta.

Jotta EU:n toimista saadaan mahdollisimman kattava käsitys, loppujaksossa on yhteenveto Euroopan investointipankin (EIP) varainhankinnasta ja lainanannosta vuonna 2009.

EUROOPAN UNIONIN LAINANANTO

Yleiskatsaus

Komissio antaa rahoitustukea kolmansille maille ja euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille eri oikeusperustojen nojalla riippuen kyseessä olevista maantieteellisistä alueista ja tavoitteista.

Rahoitustoimet, joita komissio hallinnoi neuvoston päätösten nojalla, toteutetaan yleensä kahdenvälisinä lainoina (makrotaloudellisena apuna kolmansille maille tai maksutasetukena euroalueen ulkopuolisille maille), joilla Euroopan unioni auttaa kyseisiä maita palauttamaan makrotaloudellisen tasapainon. Euratomin lainavälinettä käytetään rahoitustoimiin jäsenvaltioissa ja eräissä kolmansissa maissa (Armeniassa, Venäjällä ja Ukrainassa).

Makrotaloudellisen avun, maksutasetuen tai Euratomin lainan maksaminen perustuu aina nk. back-to-back-järjestelyyn. Lainoista maksettavat määrät (korko ja/tai lainapääoma) sekä lainojen valuutta ja maksupäivät ovat toisin sanoen samat kuin niiden rahoittamiseksi otetuista lainoista maksettavat määrät, valuutta ja maksupäivät.

Taulukko 1: Makrotaloudellisena rahoitusapuna*, Euratomin lainoina kolmansille maille ja maksutaselainoina euroalueen ulkopuolisille maille maksetut lainat

milj. euroa

2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Yhteensä |

Romania (jäsenvaltio 1.1.2007 alkaen) | 50 | 50 |

Albania | 9 | 9 |

Bosnia ja Hertsegovina | 10 | 10 | 20 |

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia | 12 | 28 | 40 |

Serbia ja Montenegro | 40 | 15 | 55 |

Libanon | 25 | 25 |

Makrotaloudellinen rahoitusapu yhteensä | 12 | 118 | 10 | 15 | 19 | 25 | 199 |

Euratom(1) | 40 | 25 | 65 | 215 | 51 | 39 | 16 | 7 | 458 |

Unkari | 2 000 | 3 500 | 5 500 |

Latvia | 2 200 | 2 200 |

Romania | 1 500 | 1 500 |

Maksutaselainat yhteensä(2) | 2 000 | 7 200 | 9 200 |

Yhteensä | 52 | 143 | 75 | 230 | 70 | 39 | 2 016 | 7 232 | 9 857 |

(1) Mukaan lukien Bulgaria ja Romania (jäsenvaltioita 1. tammikuuta 2007 alkaen). (2) Euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille maksutasejärjestelyn mukaisesti myönnettävien lainojen enimmäismäärä nostettiin 2. joulukuuta 2008 12 miljardista 25 miljardiin euroon. Enimmäismäärä nostettiin 50 miljardiin euroon 18. toukokuuta 2009. * Avustuksia maksettiin jaksolla (2002–2009) yhteensä 417 miljoonaa euroa, josta 15,3 miljoonaa euroa vuonna 2009 (lisätietoja makrotaloudellisesta rahoitusavusta on saatavilla kolmansille maille myönnettyä makrotaloudellisen rahoitusavun toteutusta vuonna 2009 koskevasta komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille). |

Maksutasejärjestely

Finanssi- ja talouskriisillä oli vakavia vaikutuksia taloudelliseen toimintaan Euroopassa ja koko maailmassa. Hallitusten ja keskuspankkien rahoitusmarkkinoiden tukemiseksi toteuttamista ennennäkemättömistä finanssi- ja rahapoliittisista toimenpiteistä huolimatta lyhyen ja pitkän aikavälin rahoitusedellytykset olivat edelleen vaikeita vuonna 2009. Maksutasejärjestely aktivoitiin uudelleen vuonna 2008 euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden auttamiseksi selviytymään finanssikriisin aiheuttamista maksutasevaikeuksista. Maksutasejärjestelyn mukainen lainananto kasvoi vuonna 2009, koska finanssikriisi vaikutti edelleen euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden rahoitustoimintaan.

Maksutasejärjestelyn pääpiirteet

Maksutasetuki myönnetään komission keskipitkän ajan lainoina, jotka annetaan yleensä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja muiden monenvälisten lainanantajien, kuten EIP:n, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) tai Maailmanpankin, antaman rahoituksen tai jäsenvaltioiden kahdenvälisen avun yhteydessä. Kyse on poikkeuksellisesta järjestelystä, jonka käytöstä päätetään tapauskohtaisesti. Potentiaalisia tuensaajia ovat euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot[2], joilla on vakavia maksutasevaikeuksia. Tuki on luonteeltaan makrotaloudellista (se ei toisin sanoen ole sidoksissa varojen käyttöön tiettyyn tarkoitukseen, toisin kuin hanketuki). Tuki asetetaan käyttöön talouspoliittisten edellytysten täyttyessä, ja sen tarkoituksena on helpottaa jäsenvaltioiden yleisiä ulkoisia rahoitusvaikeuksia ja palauttaa niiden maksutasetilanteen kestävyys. Talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan komissio ja kyseinen jäsenvaltio sopivat talouspoliittisista edellytyksistä yhteistyöpöytäkirjassa, joka allekirjoitetaan ennen lainasopimusten täytäntöönpanoa. Tuella edistetään vaikeuksien poistamiseen tähtäävien sopeuttamistoimien toteutusta. Ennen uusien lainaerien maksamista tarkistetaan, että jäsenvaltio toteuttaa kyseiset toimet.

Järjestely luotiin vuonna 1975[3], ja yhteisö toteutti maksutasejärjestelyn puitteissa seuraavien 20 vuoden aikana monia erityisten taloudellisten uhkien kohteina tai erityisissä taloudellisissa vaikeuksissa olevien jäsenvaltioiden maksutaseen tukemiseen tähtääviä toimia. Kyseiset toimet toteutettiin ottolainoilla rahoitettavien yhteisön lainojen muodossa.

Tukikelpoisten jäsenvaltioiden lukumäärän kasvu laajentumisen jälkeen[4] ja kansainvälisen finanssikriisin vakavuus edellyttivät maksutasejärjestelyn uudelleenaktivointia ja kasvattamista joulukuussa 2008[5] 12 miljardista eurosta 25 miljardiin euroon potentiaalisten tarpeiden kattamiseksi. Toukokuussa 2009[6] päätettiin lainanannon enimmäismäärän nostamisesta edelleen 50 miljardiin euroon, jotta voitaisiin reagoida nopeasti mahdollisiin uusiin maksutasetukipyyntöihin.

Hyväksytyt ja maksetut maksutasejärjestelyn toimet vuonna 2009

Neuvosto päätti vuonna 2009 tukea kahta uutta maata maksutasejärjestelyllä:

- Latvia sai enintään 3,1 miljardin euron suuruisen lainan (20. tammikuuta 2009 tehty neuvoston päätös 2009/290/EY), ja

- Romania sai enintään 5 miljardin euron suuruisen lainan (6. toukokuuta 2009 tehty neuvoston päätös 2009/459/EY).

Maksujen määrän osalta maksutasetuki muodosti huomattavan osan EU:n lainanantotoimista vuonna 2009. Yhteensä 7,2 miljoonaa euroa maksettiin useissa erissä.

Taulukko 2: Maksutasejärjestelyn puitteissa maksetut lainat vuonna 2009

Maa | Päätös | Erä | Päivämäärä | Määrä (miljoonaa euroa) |

Unkari[7] | 2009/102/EY | Toinen | 26.3.2009 | 2 000 |

Kolmas | 6.7.2009 | 1 500 |

Latvia | 2009/290/EY | Ensimmäinen | 25.2.2009 | 1 000 |

Toinen | 27.7.2009 | 1 200 |

Romania | 2009/459/EY | Ensimmäinen | 27.7.2009 | 1 500 |

EU:n reaktio euroalueen valtioiden velkakriisiin

Neuvosto ja jäsenvaltiot päättivät Kreikassa puhjenneen kriisin seurauksena toukokuussa 2010 Euroopan rahoitusvakauden säilyttämiseen tähtäävästä toimenpidepaketista.

Yksi näistä toimenpiteistä on Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin luominen. Mekanismi perustuu perussopimuksen 122 artiklan 2 kohtaan[8], ja se tuetaan kokonaisuudessaan EU:n talousarviosta. Järjestelmän aktivointiin EU:n ja Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) yhteisen tuen puitteissa liittyy tiukkoja ehtoja, jotka vastaavat IMF:n asettamia edellytyksiä ja ehtoja. Järjestelmää ei 1. lokakuuta 2010 mennessä ollut aktivoitu.

Kahdesta muusta toimenpiteestä on tehty päätös yhtä aikaa Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin kanssa.

- Kreikalle myönnetään rahoitustukea euroalueen jäsenvaltioiden keskitettyinä kahdenvälisinä lainoina, joiden kokonaismäärä on 80 miljardia euroa. IMF maksaa Kreikalle 30 miljardia euroa EU:n ja IMF:n yhteisen, yhteensä 110 miljardin euron tuen puitteissa.

- Kun Euroopan rahoitusvakausväline perustettiin, sen rahoituskapasiteetti oli 440 miljardia euroa. Osallistuvat jäsenvaltiot takaavat mekanismin määräsuhteen mukaisesti.

Makrotaloudellista rahoitusapua koskeva järjestely

Komissio antaa joka vuosi neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteutuksesta[9]. Kertomus sisältää yksityiskohtaista tietoa makrotaloudellisen rahoitusavun toimista.

Makrotaloudellisen rahoitusavun pääpiirteet

Lainojen ja/tai avustusten muodossa myönnettävällä makrotaloudellisella rahoitusavulla tuetaan avunsaajamaiden poliittisia ja taloudellisia uudistuspyrkimyksiä. Rahoitusapu myönnetään yhteistyössä Bretton Woods -instituutioiden (IMF ja Maailmanpankki) kanssa. Makrotaloudellisen rahoitusavun pääpiirteitä ovat seuraavat: avun poikkeuksellinen luonne, se, että sillä täydennetään kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta saatavaa rahoitusta, sekä se, että siihen liittyy makrotaloudellisia ehtoja. EU on tukenut tiiviissä yhteistyössä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Maailmanpankin kanssa räätälöidysti kunkin maan tarpeiden mukaan useita kolmansia maita niiden talouden tilan vakauttamisessa ja markkinatalouteen suuntautuneen talousjärjestelmän luomisessa.

Makrotaloudellisen rahoitusavun puitteissa myönnettävät lainat maksetaan yleensä useammassa erässä sitä mukaa, kun makrotaloudelliset ehdot täyttyvät. Lainojen maksu edellyttää aina komissiolta lainanottoa. Jos ilmenee laiminlyöntejä, jotka johtuvat siitä, ettei avunsaajamaa hoida takaisinmaksuvelvoitettaan, komissio voi aktivoida ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetun takuurahaston[10] komission kyseisen lainan rahoittamiseksi ottaman lainan takaisinmaksun takaamiseksi.

Tästä välineestä vuodesta 2002 maksetut lainat luetellaan edellä taulukossa 1.

Hyväksytyt ja maksetut makrotaloudellisen rahoitusavun toimet vuonna 2009

Tärkeimmät vuonna 2009 toteutetut makrotaloudellista rahoitusapua koskevat toimet liittyvät asianomaisten viranomaisten kanssa käytyihin neuvotteluihin. Niissä keskityttiin seuraaviin kysymyksiin:

- Libanonille myönnettävän rahoitusavun ehdot (18. joulukuuta 2008 allekirjoitettu yhteistyöpöytäkirja ja 19. joulukuuta 2008 allekirjoitettu lainasopimus).

Makrotaloudellista rahoitusapua koskevaan ohjelmaan Libanonin kanssa sisältyy 30 miljoonan euron avustus ja 50 miljoonan euron laina, jotka molemmat maksetaan kahdessa erässä. Ensimmäinen lainaerä (25 miljoonaa euroa) maksettiin kesäkuun 2009 alussa. Komissio pidensi joulukuussa 2009 avustusohjelman toisen erän saatavuusjaksoa 21. joulukuuta 2010 saakka. Toisen erän maksaminen edellyttää, että kansallisten viranomaisten kanssa sovitussa yhteisymmärryspöytäkirjassa määritetyt ehdot täyttyvät.

- Entisen Jugoslavian liittotasavallan hyväksi makrotaloudellisen rahoitusavun muodossa myönnettyjen lainojen jakaminen Serbian ja Montenegron kesken.

Päätös, jonka nojalla EU:n saamiset Montenegrolta erotetaan sen saamisista Serbialta, perustui Montenegron itsenäistymiseen kesäkuussa 2006 sekä Serbian ja Montenegron heinäkuussa 2006 tekemään sopimukseen ulkoisten vastuiden jakamisesta kahden erillisen valtion kesken. Päätöksellä ei luotu uusia velvoitteita EU:lle, eikä sillä ole talousarviovaikutuksia. Montenegron kanssa tehty erillinen lainasopimus allekirjoitettiin vuonna 2009, ja se tuli voimaan 4. helmikuuta 2010. Sopimuksella pannaan täytäntöön neuvoston päätös 2008/784/EY[11], jonka nojalla osa EU:n Serbian ja Montenegron valtioliitolle (aikaisemmin Jugoslavian liittotasavalta) myöntämistä lainoista johtuvista vastuista määritettiin kuuluviksi Montenegrolle, mikä vähensi Serbialle kuuluvien vastuiden määrää.

Euroopan unionin neuvosto teki 30. marraskuuta 2009[12] päätöksen seuraavista kolmesta makrotaloudellisesta rahoitusaputoimesta:

- Armenialle (neuvoston päätös 2009/890/EY) 35 miljoonan euron avustus ja enintään 65 miljoonan euron lainajärjestely. EU:n rahoitusapu täydentää muilta avunantajilta saatavaa tukea, ja sen tarkoituksena on kattaa Armenian rahoitustarpeet vuosina 2010–2011 sekä helpottaa finanssikriisin vaikutuksia. IMF:n ohjelman ehtoja täydentäviin makrotaloudellisen rahoitusavun saamisen ehtoihin kuuluu muun muassa IMF:n ohjelman ja myös julkisen varainhoidon, velanhoidon sekä hankinta- ja tullipolitiikan aloilla ehdotettujen uudistusten tuloksellinen toteutus.

- Bosnia ja Hertsegovinalle (neuvoston päätös 2009/891/EY) enintään 100 miljoonan euron lainajärjestely. Avun tarkoituksena on auttaa viranomaisia täyttämään jäljellä olevat rahoitustarpeet, jotka liittyvät ulkoiseen rahoitukseen ja julkiseen talouteen. Tilanne johtuu maan talouden voimakkaasta hidastumisesta. Apu täydentää IMF:n ja Maailmanpankin ohjelmia. Apu aiotaan maksaa kahdessa erässä, jotka suoritetaan alustavien suunnitelmien mukaan vuoden 2010 kolmannen ja neljännen vuosineljänneksen aikana edellyttäen, että avun saamiselle asetetut ehdot täyttyvät.

- Serbialle (neuvoston päätös 2009/892/EY) makrotaloudellista rahoitusapua enintään 200 miljoonaa euroa lainajärjestelyn muodossa. Avun tarkoituksena on auttaa viranomaisia täyttämään jäljellä olevat rahoitustarpeet, jotka liittyvät ulkoiseen rahoitukseen ja julkiseen talouteen. Tilanne johtuu maailmanlaajuisen kriisin vaikutuksista maan talouteen. Apu täydentää IMF:n ja Maailmanpankin ohjelmia. Apu on tarkoitus maksaa vuonna 2011 edellyttäen, että avun saamiseen liittyvät ehdot täyttyvät. Lisäksi kuten edellä todettiin, Serbian vastuita entiselle Jugoslavian liittotasavallalle myönnetystä aiemmasta rahoitusavusta alennettiin, kun osa kyseisistä vastuista määritettiin neuvoston päätöksellä 2008/784/EY kuuluvaksi Montenegrolle.

Makrotaloudellisen rahoitusavun puitteissa maksettiin yksi laina vuonna 2009[13]:

- Libanonille myönnettävän lainan ensimmäinen 25 miljoonan euron suuruinen erä.

Finanssikriisin vaikutukset makrotaloudelliseen rahoitusapuun

Finanssikriisin puhjettua monet naapuruuskumppanimaat (Ukraina, Georgia, Armenia ja Valko-Venäjä) sekä eräät muut kolmannet maat (Islanti, Kirgisia ja Tadžikistan) ovat pyytäneet makrotaloudellista rahoitusapua valuuttavarantoihinsa kohdistuvan paineen helpottamiseksi sekä talouden vakauden ja uudistusten edistämiseksi.

Komissio hyväksyi lokakuussa 2009 ehdotuksen 500 miljoonan euron suuruisesta makrotaloudellisen rahoitusavun mukaisesta lainasta Ukrainalle (joka lisätään 110 miljoonaan euroon, josta tehtiin päätös vuonna 2002 ja jota ei ole vielä maksettu, koska IMF:n kanssa ei ole toimivaa järjestelyä). Neuvosto hyväksyi Ukrainaa koskevan ehdotuksen 29. kesäkuuta 2010, ja parlamentti hyväksyi sen 7. heinäkuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 212 artiklan perusteella tavallista lainsääsäätämisjärjestelyä noudattaen.

Euratom-järjestely

Pääpiirteet

Euratomin lainajärjestelyä voidaan käyttää hankkeiden rahoittamiseen jäsenvaltioissa (neuvoston päätös 77/270/Euratom) tai tietyissä kolmansissa maissa (Ukraina, Venäjä tai Armenia) (neuvoston päätös 94/179/Euratom). Kyseiset lainat liittyvät talousarvion ulkopuoliseen toimintaan, jota komissio rahoittaa ottamalla vastaavin ehdoin (back-to-back) lainaa rahoitusmarkkinoilta. Neuvosto määritti vuonna 1990 lainanoton enimmäismääräksi 4 miljardia euroa. Päätöksiä on tehty noin 3,4 miljardin euron osalta ja kyseinen määrä on maksettu. Komissio ehdotti vuonna 2002 lainanoton enimmäismäärän nostamista 4 miljardista 6 miljardiin euroon, mutta neuvosto ei ole päässyt vielä asiasta yhteisymmärrykseen.

Toimet, joille myönnetyt varat on maksettu

Euratomin toimissa keskityttiin vuonna 2009 10,3 miljoonan Yhdysvaltain dollarin[14] suuruiseen Ukrainan K2R4-hankketta[15] koskevan lainasopimuksen kolmannen (ja viimeisen) erän varainhankintaan ja lainanantoon.

EUROOPAN UNIONIN VARAINHANKINTA

Kuvaus

Komissio on valtuutettu hankkimaan rahoitusta pääomamarkkinoilta sekä EU:n että Euratomin puolesta rahoittaakseen lainanannon, jonka neuvosto on hyväksynyt. Kunkin välineen (maksutasetuki, makrotaloudellinen rahoitusapu ja Euratom-lainat) varainhankinta- ja lainanantojärjestelyt määritetään kunkin välineen oikeusperustassa. Varainhankinnan ja siihen liittyvän lainanannon välillä on back-to-back -kytkös, jolla voidaan varmistaa, ettei EU:n talousarvioon kohdistu korko- eikä valuuttakurssiriskiä. EU myöntää lainoja samoin ehdoin kuin se on niitä ottanut.

Maksutasetuki

Joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskut vahvistivat EU:n asemaa euromääräisten viitelainamarkkinoiden merkittävänä liikkeeseenlaskijana. Markkinat ottivat joukkovelkakirjat vastaan erittäin hyvin. Koska sijoittajien kiinnostus oli edelleen erittäin suurta, joukkovelkakirjat ylimerkittiin nopeasti. Lopullisissa jaoissa oli mukana kaikkien tärkeiden sijoittajaryhmien (muun muassa keskuspankkien, sijoitusrahastojen, pankkien varainhallintajärjestelmien ja vakuutusyhtiöiden) edustajia. Joukkovelkakirjojen hinnat kuuluivat viiteryhmänsä (Sovereign Supranational Agency Sector (SSA)) parhaimpiin EIP:n, Kreditanstalt für Wiederaufbaun (KfW) ja Société de financement de l'économie françaisen (SFEF) kaltaisten liikkeeseenlaskijoiden rinnalla.

Jälkimarkkinoilla saavutetut tulokset olivat myös erittäin tyydyttäviä ja vahvistivat EU:n vahvan aseman ensiluokkaisten viitelainojen liikkeeseenlaskijana. Vuoden 2009 aikana liikkeeseen lasketut viitelainat vahvistivat asemaa entisestään.

Taulukko 3: Vuonna 2009 liikkeeseen laskettu EU:n joukkovelkakirja[16]

Maa | Kuvaus | Liikkeeseenlaskupäivä | Eräpäivä | Määrä (euroa) | Kuponkikorko |

Latvia | EEC 3.25 2014 | 25.2.2009 | 3.4.2014 | 1,0 mrd. | 3,125 % |

Unkari | EEC 3.25 2014 | 26.3.2009 | 7.11.2014 | 2,0 mrd. | 3,25 % |

Unkari | EEC 3.625 2016 | 6.7.2009 | 6.4.2016 | 1,5 mrd. | 3,625 % |

Latvia + Romania | EEC 3.125 2015 | 27.7.2009 | 27.1.2015 | 2,7 mrd. | 3,125 % |

Makrotaloudellinen rahoitusapu

Vuoden 2009 ainoa makrotaloudellisen rahoitusavun mukainen varainhankintatoimi liittyi Libanonille myönnettävään lainaan.

Euratom

Vuonna 2009 Euratomille hankittiin Ukrainan K2R4-hankkeen rahoittamiseksi 10,335 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (7,104 miljoonaa euroa) nk. back-to-back-järjestelyllä.

Taulukko 4: Varainhankintatoiminta rahoitusvälineittäin vuosina 2002–2009[17] (milj. euroa)

2002 | 713 | 80 | 1 379 | 2 172 |

2003 | 431 | 105 | 1 372 | 1 908 |

2004 | 423 | 170 | 1 214 | 1 807 |

2005 | 440 | 385 | 1 080 | 1 905 |

2006 | 436 | 436 | 969 | 1 841 |

2007 | 400 | 474 | 786 | 1 260 |

2008 | 266 | 484 | 2 000 | 654 | 3 404 |

2009 | 214 | 481 | 9 200 | 584 | 10 479 |

(1)Muuntokursseina käytetään jokaisen vuoden joulukuun 31. päivän kursseja. (2) Euroopan hiili- ja teräsyhteisö on ollut selvitystilassa vuodesta 2002 alkaen. EHTY:n viimeksi liikkeeseen laskema joukkovelkakirja erääntyy vuonna 2019. |

EUROOPAN INVESTOINTIPANKKI

EIP:n lainananto

EIP myöntää lainoja omista varoista joko suorana rahoituksena yksittäisiin hankkeisiin tai globaalilainoina rahoituksen välittäjille, jotka huolehtivat varojen kohdentamisesta pienempiin paikallisiin hankkeisiin. Sovittujen EIP-toimien kokonaismäärä kasvoi 37 prosenttia eli 79,3 miljardiin euroon vuonna 2009. Tästä määrästä 70,5 miljardia euroa koski jäsenvaltioiden kanssa sovittuja toimia ja 8,8 miljardia euroa kumppanuusmaiden kanssa sovittuja toimia.

EIP:n lainanantotoimet vaikuttavat EU:n talousarvioon, kun niihin liittyy EU:n takauksia, korkotukia tai muita EU:n ja EIP:n riskinjakoa koskevia säännöksiä. Erityisesti joillekin EIP:n lainoille EU:n ulkopuolelle myönnetään EU:n talousarviotakaus. Komissio antoi EIP:n ulkopuolista lainanantoa vuonna 2009 koskevan yksityiskohtaisen kertomuksen 21. huhtikuuta 2010 EIP:n ulkoisen valtuuden väliarvioinnin yhteydessä[18]. Samalla EIP hallinnoi riskinjakojärjestelyjä, joihin liittyy EU:n talousarvion käyttö EU:n sisäisten politiikkojen tukemiseksi (esim. tutkimus- ja kehittämishankkeiden riskinjakorahoitusväline ja Euroopan laajuisten liikenneverkkojen (TEN) lainavakuus)[19].

EIP:n varainhankinta

Maailmalaajuinen finanssikriisi muutti markkinaolosuhteita. Vaikka luottamus markkinoihin palautuikin vuoden 2009 jälkipuoliskolla jonkin verran, markkinoiden epävarmuus pysyi korkealla koko vuoden. Sen vuoksi liikkeeseenlasku erityisesti suurten sijoitusten ja pitkien takaisinmaksuaikojen tapauksessa oli haasteellista. Valtioiden pelastussuunnitelmat johtivat siihen, että sekä valtion liikkeeseen laskemien että valtion takaamien joukkovelkakirjojen tarjonta oli suurta. Sijoittajilla oli varaa olla entistä valikoivampia.

Vaikka rahoitustilanne oli vaikea vuonna 2009, EIP hankki vuoden 2009 rahoitusohjelmassaan edullisin ehdoin 79,4 miljardia euroa vahvan markkina-asemansa ansiosta.

[1] Toukokuun 11. päivänä 2010 annetussa neuvoston asetuksessa (EU) N:o 407/2011 vahvistetaan vastaavanlainen järjestelmä, Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi, euroalueen jäsenvaltioiden tukemiseksi. Järjestelmä tuetaan kokonaisuudessaan EU:n talousarviosta. Järjestelmää ei 1. lokakuuta 2010 mennessä ollut aktivoitu.

[2] Lokakuun 1. päivänä 2009 seuraavat jäsenvaltiot eivät olleet ottaneet euroa käyttöön: Bulgaria, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Ruotsi, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta.

[3] Helmikuun 17. päivänä 1975 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 397/75 (jolla otettiin käyttöön uusi yhteisön lainajärjestelmäksi kutsuttu järjestelmä, jotta tiettyjä EY-maita voitaisiin auttaa selviytymään ensimmäisen öljykriisin aiheuttamista kestämättömistä vaihtotaseen alijäämistä).

[4] Euron käyttöönoton jälkeen vain euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille voitiin myöntää maksutasetukea.

[5] Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille annetun asetuksen (EY) N:o 332/2002 muuttamisesta 2 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1360/2008.

[6] Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille annetun asetuksen (EY) N:o 332/2002 muuttamisesta 18 päivänä toukokuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 431/2009.

[7] Unkarille maksettiin ensimmäinen 2 000 miljoonan euron erä 9. joulukuuta 2008.

[8] Perussopimuksen 122 artiklan 2 kohdassa määrätään taloudellisen avun myöntämisestä jäsenvaltioille, joille poikkeukselliset olosuhteet, joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, ovat aiheuttaneet vaikeuksia.

[9] Ei vielä julkaistu vuoden 2009 osalta. Ks. vuoden 2008 kertomus KOM/2009/514, SEC/2009/1279.

[10] Ks. neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 480/2009.

[11] EUVL L 269, 10.10.2008, s. 8.

[12] Lisäksi neuvoston päätöksellä 2009/890/EY päätettiin myöntää makrotaloudellista rahoitusapua Georgialle 46 miljoonaa euroa avustuksina.

[13] Georgialle myönnettävän avustuksen ensimmäinen 15,3 miljoonan euron suuruinen erä maksettiin vuonna 2009.

[14] Viimeinen lainaerä maksettiin lokakuussa 2009.

[15] Komissio hyväksyi 29. syyskuuta 2004 yhteensä 83 miljoonan Yhdysvaltain dollarin summaa vastaavan euromääräisen lainan Ukrainassa sijaitsevien Khmelnitsky 2- ja Rovno 4 -ydinvoimalayksiköiden (K2R4) turvallisuuden parantamiseksi.

[16] http://ec.europa.eu/economy_finance/financial_operations/market/borrowing/benchmark_issues_2011-14_en.htm

http://ec.europa.eu/economy_finance/financial_operations/market/borrowing/benchmark_issues_2015-16_en.htm

[17] EY:n joukkovelkakirjoista on saatavilla lisätietoa osoitteessa http://ec.europa.eu/economy_finance/financial_operation_instruments/market_operations59_en.htm.

[18] KOM(2010) 173.

[19] Komissio antoi neuvostolle ja parlamentille kertomuksen EU:n talousarviosta vuosittaisen talousarvion puitteissa rahoitettavien uusien rahoitusvälineiden täytäntöönpanosta vuonna 2009 Euroopan komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 49 kohdan mukaisesti.