50. huomauttaa, että niin kutsuttujen kolmannen tason komiteoiden toiminta hyötyisi yksinkertaisuuden,
selvyyden ja käytännöllisyyden periaatteiden noudattamisesta entistä selvemmin ja yhteisten menetelmienkehittämisestä keskuudessaan;
51. toteaa, että direktiiviä 85/611/ETY hyväksyttäessä Lamfalussy-menettelyä ei vielä tunnettu ja että
menettelyn sisältämien yksityiskohtaisten säännösten vuoksi direktiivin 85/611/ETY muuttaminen täydelli-seksi Lamfalussy-direktiiviksi vaatisi tekstin perinpohjaisen uudelleenkäsittelyn ja -muotoilun; katsoo, että
tämä ei ole tällä hetkellä asianmukaista, mutta asia on harkinnan arvoinen siinä tapauksessa, että lyhyen
aikavälin toimet eivät ole tehokkaita;
52. panee tyytyväisenä merkille, että joitakin Lamfalussy-menettelyn kaltaisia toimia sovelletaan jo, esi-
merkkeinä mainittakoon kaikkien osakkaiden kuulemisprosessi ja yhteistoiminta sekä parhaiden käytäntöjenlähentäminen, ja suosittaa käytännön ratkaisuna, että direktiiviin 85/611/ETY, sellaisena kuin se on muutet-tuna UCITS III direktiiveillä, sisällytettävien lainsäädäntötarkistusten olisi oltava Lamfalussy-menettelynmukaisia;
53. rohkaisee neuvostoa ja komissiota päättämään tällä hetkellä käynnissä olevat, komiteamenettelyä
koskevat neuvottelut kaikkien osapuolten kannalta tyydyttävällä tavalla, jotta parlamentti saisi täydentakaisinotto-oikeuden kaikissa yhteispäätösmenettelyyn liittyvissä komiteamenettelyissä; katsoo, että kyseisensopimuksen tekeminen on ennakkoehtona Lamfalussy-menettelyn jatkumiselle; muistuttaa, että keskeistenrahoituspalveludirektiivien osalta –luottolaitoksista sekä sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien
lainojen riittävyydestä valmisteilla olevat uudelleenlaaditut direktiivit –raukeamislausekkeet (sunset clauses)
tulevat voimaan 1. huhtikuuta 2008, ellei parlamentille ole annettu täydellistä takaisinotto-oikeutta tähänmennessä;
*
**
54. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.
P6_TA(2006)0182
Innovaatiotuki
Euroopan parlamentin päätöslauselma valtiontukia koskevan toimintasuunnitelman alakohtaisesta
ulottuvuudesta: innovaatiotuki (2006/2044(INI))
Euroopan parlamentti , joka
— ottaa huomioon komission 21. syyskuuta 2005 esittämän tiedonannon ”Neuvotteluasiakirja innovaatio-
tuesta ”(KOM(2005)0436),
— ottaa huomioon komission 7. kesäkuuta 2005 antaman valtiontuen toimintasuunnitelman:
Valtiontukien vähentäminen ja tarkempi kohdentaminen: suunnitelma valtiontuen uudistamiseksivuosina 2005 –2009 (KOM(2005)0107),
— ottaa huomioon 14. helmikuuta 2006 antamansa päätöslauselman valtiontuen uudistamisesta
vuosina 2005 –2009 (
1),
— ottaa huomioon 21. joulukuuta 2005 annetun luonnoksen komission tiedonannoksi ”Alueellisia
valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosiksi 2007 –2013”(2),
— ottaa huomioon komission tiedonannon ”Yhteisön puitteet tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävälle
valtion tuelle ”(3),
(1) Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0054.
(2) EUVL C 54, 4.3.2006, s. 13.
(3) EYVL C 45, 17.2.1996, s. 5, tiedonanto sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission tiedonannolla tutkimus-
ja kehitystyöhön myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden voimassaolon jatkamisesta
(EUVL C 310, 8.12.2005, s. 10).6.12.2006 FI C 296 E/263 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 27. huhtikuuta 2006
— ottaa huomioon EU:n teollisuuden T&K-investointien vuoden 2005 tulostaulun (1),
— ottaa huomioon komission tiedonannon ”Valtiontuki ja riskipääoma ”(2),
— ottaa huomioon komission 12. lokakuuta 2005 esittämän tiedonannon ”Lisää tutkimusta ja innovaa-
tiota–Investointi kasvuun ja työllisyyteen: Yhteinen lähestymistapa ”(KOM(2005)0488),
— ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyys-
tukeen 5. joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2204/2002 (3),
— ottaa huomioon Lissabonin strategian tavoitteet,
— ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2, 5, 81, 82, 87, 88 ja 163 artiklan,
— ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan,
— ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavalio-
kunnan lausunnon (A6-0073/2006),
A. ottaa huomioon, että EU:n pyrkimyksenä on valtiontukien yleisen tason alentaminen ja uudelleensuun-
taaminen ja monialaisten tavoitteiden suosiminen,
B. ottaa huomioon, että EU:n innovaatiotoiminta on optimaalisen tason alapuolella ja se on selvästi jäljessä
kauppakumppaneista sekä T&K-investointien että tuottavuuden kasvun suhteen; katsoo, että”aivoviennin ”ja EU:sta muualle maailmaan virtaavien investointien suunta pitäisi kääntää,
C. ottaa huomioon, että monialaista tukea on käytössä innovoinnissa ja T&K-toimissa aloilla, jotka ovat
EU:n kilpailukyvylle elintärkeät ja joihin kilpailevat valtiot antavat huomattavasti enemmän valtiontukeakuin mikä on EU:ssa sallittua,
D. ottaa huomioon, että innovaatioprosesseissa tarvitaan tilaa kehitykselle sekä liikkumavaraa kokeiluille,
E. katsoo, että EU:n ja sen maailmanmarkkinoilla toimivien kilpailijoiden välinen ero innovaatiotoimin-
nassa johtuu muun muassa vähäisistä julkisista ja yksityisistä T&K-investoinneista, ammattitaitoisten
työntekijöiden puutteesta ja EU:n patenttisääntöihin sisältyvistä jarruista,
F. katsoo, että julkisen tuen merkitys T&K-investointipäätöksiin vaikuttavana tekijänä on erittäin pieni;
katsoo, että suoran julkisen tuen merkitys vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä ja on yksitekijöistä, jotka yritykset ottavat huomioon tehdessään T&K-investointipäätöksiä, joiden ei pitäisi ollaerillään T&K-myönteisestä yritysilmapiiristä ja joihin pitää soveltaa Euroopan yhteisön kilpailusääntöjä,
G. katsoo, että teknologian ja tutkimuksen ja kehittämisen alan innovaatiopolitiikka on vain vähäinen osa
jäsenvaltioiden kansallista talousarviota ja BKT:tä ja että siitä aiheutuvat viivästymiset Lissaboninstrategian tavoitteiden toteuttamisessa ja työllisyyden edistämistä ja koheesiota koskevien tavoitteidensaavuttamisessa,
H. katsoo, että valtiontuen pitäisi olla edelleenkin poikkeus, keino korjata epätasapainoa, jota ei voi hoitaa
tavanomaisilla politiikan välineillä, ja että T&K-investointien vähyyteen on puututtava soveltamallakokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa,
(1) Komission 9. joulukuuta 2005 julkaisema asiakirja.
(2) EYVL C 235, 21.8.2001, s. 3.
(3) EYVL L 337, 13.12.2002, s. 3.C 296 E/264 FI 6.12.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 27. huhtikuuta 2006
I. katsoo 22. ja 23. maaliskuuta 2005 pidetyn Luxemburgin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätel-
mien mukaisesti, että valtiontukea olisi käytettävä kannustimena tutkimuksen, koulutuksen ja innovoin-nin edistämisessä ja että sillä voidaan edistää todellista vuoropuhelua julkisen ja yksityisen sektorinasianomaisten osapuolten välillä,
J. katsoo, että on erittäin tärkeää määritellä, mitä tutkimuksella ja kehityksellä tarkoitetaan, jotta valtion-
tukisääntöjen väärinkäyttö vältetään,
I. Yleisiä huomioita
1. muistuttaa, että valtiontuen pitäisi olla edelleen poikkeus, keino korjata sellaista epätasapainoa, jota ei
voi hoitaa tavanomaisilla politiikan välineillä; korostaa, että on varmistettava tällaisten toimien johdon-mukaisuus suhteessa toimenpiteisiin, joilla tavoitellaan tarpeettoman sääntelyn vähentämistä ja sääntelynpurkamisen jatkamista, koulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen investoimista, tarvittavan infrastruktuu-rin tarjoamista, innovointiin kannustavan patenttijärjestelmän luomista, rehdin kilpailun varmistamista,riskipääoman saannin helpottamista, yrittäjyyden edistämistä, työntekijöiden ja tutkijoiden vapaata liikku-vuutta EU:ssa rajoittavien esteiden poistamista sekä sellaisen yhteisen maahanmuuttopolitiikan käyttöön-ottoa, jonka avulla saadaan houkuteltua EU:hun parhaimmat ja älykkäimmät yksilöt;
2. korostaa, että on selvennettävä edelleen, miten valtiontukea koskevia sääntöjä sovelletaan yritysten,
tutkimuslaitosten ja akateemisten instituutioiden kansainväliseen rajat ylittävään taloudelliseen toimintaan;
3. katsoo, että innovaatioon myönnettävän valtiontuen olisi täydennettävä vastaavia yhteisiä yhteisön
politiikkoja ja että sillä olisi tarjottava selkeätä ja helposti määriteltävää lisäarvoa välittömille edunsaajillesekä toissijaista etua laajemmalle paikalliselle, alueelliselle ja/tai kansalliselle taloudelle;
4. korostaa tarvetta tehdä johtopäätöksiä aiemmista tapauksista, jolloin valtiontuella ei saavutettu sille
asetettuja tavoitteita, sekä niistä tapauksista, jolloin se on osoittautunut tehokkaaksi välineeksi asetettujentavoitteiden saavuttamisessa;
5. panee tyytyväisenä merkille komission avoimen kuulemisen ja kannustaa jatkamaan vuoropuhelua
kaikkien kohtien selventämiseksi ennen kuin viimeistellään uusi kehys, joka olisi pantava täytäntöön niin
pian kuin mahdollista; pitää tarkoituksenmukaisena, kun otetaan huomioon innovaatioiden monitahoiset jamonipuoliset tavoitteet, että vältetään hyvin rajoittavia määritelmiä ja järjestelyjä, ja suosittaa ajankohdanmäärittämistä kehyksen määräaikaista uudelleentarkastelua varten, jos kehystä on tarpeen parantaa; toteaalisäksi, että on otettava huomioon Oslon käsikirjan –jossa on määritetty innovaatioiden mittaamisen
metodologinen kehys –uudelleentarkastelu;
6. kehottaa komissiota antamaan yksityiskohtaisempaa tietoa valtiontuen mahdollisista vääristävistä
vaikutuksista ja ottamaan huomioon EU:n kansainvälisten kilpailijoiden myöntämän valtiontuen sekä ala-kohtaisesti että monialaisesti ja sen mahdolliset vääristävät ja kannustavat vaikutukset maailmanlaajuisesti;korostaa, että parhaita vastauksia maailmanlaajuisen kilpailun haasteisiin ovat tehokas innovaatiopolitiikanhallinta, kansainväliset vertailuanalyysit, valtioiden rajat ylittävä poliittinen oppimisprosessi, seuranta javaikutusten arvioinnit;
II. Innovaatiotuen valvontaa koskevat periaatteet
7. kannattaa sitä, että nykyiseen yhteisön säännöstöön sisällytetään uusia sääntöjä, joilla tuetaan konkreet-
tisia ja tarkasti määriteltyjä innovointiin liittyviä toimia, edellyttäen, että se tehdään johdonmukaisella jaavoimella tavalla;
8. pitää tervetulleena innovaatiotukeen sovellettavaa taloudellista lähestymistapaa ja kannattaisi ennakko-
arviointisääntöjen käyttöönottoa tarvittaessa, jos ne ovat avoimia, syrjimättömiä, toteuttamiskelpoisia jatakaavat oikeusvarmuuden; vaatii, että komissio tarkastelee ja arvioi sääntöjen tarkoituksenmukaisuuttamääräajoin läheisessä yhteistyössä parlamentin kanssa; olisi painotettava myös sitä, että innovointitukienmyöntämisperusteiksi asetetaan useita tekijöitä kuten taloussektorin ominaisuudet, markkinoiden rakennesekä yhtiön vahvuus markkinoilla;6.12.2006 FI C 296 E/265 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 27. huhtikuuta 2006
9. korostaa, että rajat ylittävän ja yksityisen ja julkisen sektorin yhteistyön edistämisen tutkimuksen alalla
sekä tutkimustulosten ja tärkeiden tutkimusohjelmien tulosten levittämisen pitäisi olla T&K-valtiontuenperusperiaatteita;
10. painottaa, että innovaatiotuen on oltava tilapäistä, se on myönnettävä avoimien ja aiheellisten perus-
teiden mukaisesti ja sen on oltava oikeasuhtaista, sitä on valvottava tiukasti ja tehokkaasti ja sen vaikutuksiaon arvioitava määräajoin jälkianalyyseissä, joita suorittavat jäsenvaltiot ja komissio; korostaa myös, ettävaltion tuessa pitää ottaa huomioon myös ”suuri etäisyys markkinoista ”eli toisin sanoen innovointiprosessin
ei-kaupallinen vaihe; korostaa, että innovaation kasvava merkitys ei saa olla tekosyy valtiontuen myöntämi-selle yhtiöille;
11. palauttaa mieliin, että innovaatio on kaiken liiketoiminnan olennainen osa ja, korostaa, että säännöillä
ja kriteereillä on selvennettävä, että innovaatioprosessi ei ole sinänsä valtiontuen peruste; korostaa, ettävaltiontukea olisi myönnettävä ainoastaan innovointiin, jota ei voida rahoittaa tavanomaisella kaupallisellatavalla ja joka edistää liike-elämän ja yhteiskunnan yleisiä tavoitteita;
12. pitää termiä ”markkinoiden tehottomuus ”asianmukaisempana kuin termiä ”markkinahäiriö ”ja kehot-
taa määrittelemään käsitteen tarkemmin, jotta se olisi käyttökelpoinen; ehdottaa, että innovaation esteidentunnistaminen sekä sen todellisen arvon määrittäminen pitäisi toteuttaa myöhemmällä tutkimuksella;
13. korostaa tarvetta saada luotettavia tilastotietoja sekä markkinoiden että valtiontuen tehottomuudesta
innovaation alalla, samoin kuin myös innovaatiotuen tehokkuudesta;
14. myöntää, että markkinoiden tehottomuudesta kärsivät eniten pk-yritykset ja vasta perustetut yritykset;
panee samalla merkille, että valtiontuen vaikutukset ovat vähemmän vääristäviä, mikäli tuki myönnetäänmarkkinoista kauempana oleville toiminnoille tai pk-yrityksille ja vasta perustetuille yrityksille;
15. korostaa tarvetta luoda pk-yrityksille innovointia edistävä ympäristö, jotta niiden hyödyntämätöntä
innovointipotentiaalia edistettäisiin;
16. painottaa, että pk-yritysten, joiden taloudelliset voimavarat ovat luonnostaan rajalliset, merkityksen
vuoksi niille on annettava suurempi osa tuista; katsoo, että tämän vuoksi innovaatiovälittäjien roolin onoltava suurempi sitä mukaa, kun niiden luonne ja tehtävä selventyvät edelleen ja vaadittavat rakenteet,jotka välittäjien on tarjottava, vahvistuvat siten, että niihin sisältyy tietotekniikka- ja verkostoinfrastruktuurisekä yhteydet kansainvälisiin tietokantoihin;
17. huomauttaa, että pk-yritykset usein eivät halua ottaa suuria riskejä, joita liittyy teknologisiin innovaa-
tioihin, vaikka se voisi tuoda yksilöllisen hyödyn lisäksi hyötyä koko yhteiskunnalle; korostaa, että valtion-tukea on kiireellisesti suunnattava tukitoimiin, jotka toimivat kannustimina pk-yrityksille ja vähentävätteknologisiin innovaatioprosesseihin liittyviä riskejä, ja että liiketoimintaympäristön yleisiä edellytyksiä onkohennettava;
18. pitää suuria yrityksiä tärkeinä tekijöinä innovointijärjestelmässä; katsoo kuitenkin, että valtiontuen
myöntäminen suurille yrityksille on sallittavaa, jos ne tekevät yhteistyötä muiden (suurten yritysten, pientenyritysten, tutkimusinstituuttien) kanssa, mikäli ne täyttävät ennakkoarviointisäännöissä asetetut perusteet;
19. on tietoinen, että valtiontukea voidaan tarvita markkinoista kauempana olevien innovaatiohankkeiden
tai tieteellisten tai teknisten tutkimushankkeiden käynnistämisessä;
20. toteaa, että erilaisten valtiontukivälineiden kannustavaa vaikutusta on vaikea osoittaa, mutta arviointia
voidaan helpottaa käyttämällä vakiomuotoisia kysymyksiä; katsoo, että suoraa tukea pitäisi käyttää mahdol-lisimman harvoin;C 296 E/266 FI 6.12.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 27. huhtikuuta 2006
21. kyseenalaistaa teknologisen innovoinnin ja muun kuin teknologisen innovoinnin erottamisen toisis-
taan; panee merkille muun kuin teknologisen innovoinnin merkityksen erityisesti pk-yritysten kilpailuedunhankinnassa; kannattaa sen sijaan sellaista innovoinnin määritelmää, jossa erotetaan toisistaan yritysten sään-nönmukaiset jokapäiväiset toiminnot ja niiden innovointiin liittyvät toiminnot; ehdottaa, että valtiontuenpiiriin kelpuutettaisiin sellaiset hankkeet, joista saadaan lisää tai uudenlaista asiakashyötyä, joihin liittyyriskejä, jotka ovat tarkoituksellisia, joiden edut ovat siirrettävissä ja jotka luovat myönteisiä ulkoisvaikutuksia;
22. katsoo, että alueelliset valtiontuet sekä innovoinnin valtiontuet ovat täydentäviä, ja niitä olisi käytet-
tävä vähemmän kehittyneillä alueilla taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi; katsoo,että muussa tapauksessa tällainen tuki edistäisi ainoastaan kehittyneempien alueiden ja maiden kasvua;katsoo, että alueellisten tukijärjestelmien, jos ne toteutetaan innovaation valtiontuen lisäksi, pitää olla yhteen-sopivia sisämarkkinoiden ja kilpailusääntöjen kanssa; katsoo myös, että erityishuomiota pitäisi kiinnittääinnovaation valtiontuen määrittelyyn ja tukikelpoisuuskriteereihin suhteessa alueellisiin pk-yrityksiin, joilleon elintärkeää päästä hyödyntämään innovointia;
23. kehottaa komissiota kehittämään alueellisista tukijärjestelmistä enemmän tulevaisuuteen suuntautuvia
ja sallimaan erityisesti tuen aineettomille investoinneille;
24. kehottaa komissiota varmistamaan, että EU:n rakennerahoitusta ei pidetä laittomana valtiontukena,
kun se yhdistetään yhteisrahoitukseen muista lähteistä; pyytää lisäksi, että asiaa koskevia menettelyjä muun-netaan siten, että vältetään tämän rahoituksen kaksinkertaista ilmoittamista;
III. Riskinoton ja kokeilun tukeminen
25. on samaa mieltä siitä, että valtiontuki pitäisi myöntää innovatiivisia vasta perustettuja yrityksiä ja pk-
yrityksiä suosivin perustein mieluummin kuin tukikelpoisten kustannusten pohjalta; katsoo, että valtiontuenmyöntämistä koskevat päätökset olisi otettava huomioon tehokkaasti ja selkeästi määritellyssä aikataulussa;
26. ehdottaa, että yritysten ikävaatimus nostetaan kahdeksaan vuoteen sellaisten yritysten osalta, joiden
T&K-toimintaan kuluu pidempi kausi;
27. kannattaa ehdotusta, jonka mukaan rahoitustukea annetaan riskipääoman muodossa paitsi siemen-
ja alkuvaiheessa, myös siemenvaiheen jälkeen; korostaa kuitenkin, että tämä vaihtoehto ei ole ihanteellinenja että kaiken tuen pitäisi olla lyhytaikaista ja sen pitäisi täydentää ensisijaisesti yksityisiä investointeja;
28. korostaa, että T&K-kustannuksien rajoja olisi valvottava tarkasti;
29. huomauttaa, että alueilla ja maissa, joissa innovointiympäristö on erityisen epäsuotuisa, yksityisten
sijoittajien ja rahoituslaitosten havainnot suuremmasta riskistä voivat toimia merkittävänä innovaatiota estä-
vänä tekijänä;
30. ottaa huomioon, että innovatiivisten pk-yritysten mahdollisuudet hyödyntää riskipääomaa ovat tällä
hetkellä hyvin rajalliset, etenkin yritysten kehityksen alkuvaiheessa; kannattaa näin ollen ajatusta käyttäävaltiontukea yksityisten pääomasijoitusten houkuttelemiseksi alueellisiin riskipääomarahastoihin, jotka
toteutetaan julkisten ja yksityisten tahojen välisinä kumppanuuksina siten, että julkisiin varoihin tehtävien
investointierien suhteen noudatetaan suurempaa joustavuutta;
IV. Innovointia tukeva liiketoimintaympäristö
31. kehottaa selkiyttämään välittäjien oikeudellista asemaa niiden tarjoamien palvelujen osalta; kannattaa
kuponkijärjestelmää, mutta ehdottaa yhteisrahoitusmahdollisuuden käyttöönottoa yksityisten investointienhoukuttelemiseksi; on kuitenkin sitä mieltä, että 100 prosentin korvaus voi johtaa kilpailun vääristymiin;6.12.2006 FI C 296 E/267 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 27. huhtikuuta 2006
32. suosittaa, että yliopistot ja niiden tutkimuskeskukset osallistuvat alueellisiin julkisten ja yksityisten
toimijoiden välisiin kumppanuuksiin ”innovaatiovälittäjinä ”tai toimivat niiden kanssa tiiviissä yhteistyössä;
katsoo, että tämä loisi runsaasti synergiaa, koska yliopistojen tutkimus- ja innovaatiotoiminta olisi paremminsidottu yhteen yksittäisten innovatiivisten pk-yritysten ja innovatiivisten yrityskeskittymien tarpeiden kanssa;
33. kehottaa täsmentämään tarkemmin, miten valtiontukisääntöjä sovelletaan yliopistoihin ja tutkimus-
laitoksiin, jotka harjoittavat taloudellista toimintaa;
34. kyseenalaistaa valtiontuen myöntämisen pk-yrityksille korkeasti koulutetun henkilöstön vuokraamista
varten, sillä pk-yritysten ulottuvilla voi olla erityisasiantuntemusta ja osaamista välittäjien ja asiantuntijoidenpalvelujen kautta;
35. on vakuuttunut tarpeesta vahvistaa yhteyksiä yritysten ja yliopistojen välillä, muun muassa lisäämällä
kaikkien alojen korkeasti koulutetun henkilöstön liikkuvuutta yliopistojen ja yritysten, erityisesti pk-yritysten,välillä; katsoo, että tukien avulla on edistettävä näitä yhteyksiä, erityisesti liitännäissuunnitelmien kautta;panee tyytyväisenä merkille komission ehdotuksen jakaa teollis- ja tekijänoikeudet kumppaneiden(teollisuuden ja julkisten tutkimuslaitosten) välillä tutkimus- ja innovaatio-ohjelmissa kunkin kumppaninosallistumisen mukaan, koska tämä kannustaa vahvasti luomaan osaamiskeskittymiä; kehottaa komissiotanäin ollen laatimaan konkreettisia ehdotuksia teollis- ja tekijänoikeuksien oikeudellisen aseman selventämi-seksi näissä tapauksissa;
36. on sitä mieltä, että klusterit kehittyvät orgaanisesti ja niiden pitäisi siksi olla oikeutettuja valtion-
tukeen vain tilapäisesti alkuvaiheessa, jotta ne saavat ratkaistua yhteistyöhön liittyvät hallinnolliset ongelmatja esteet;
37. on sitä mieltä, että infrastruktuurituen pitäisi täyttää teknisen riippumattomuuden ja avoimen pääsyn
vaatimukset, puuttua havaittuihin markkinahäiriöihin ja parantaa innovaatiovalmiutta;
*
**
38. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.
P6_TA(2006)0183
Tieliikenteen turvallisuus: eCall kansalaisten käyttöön
Euroopan parlamentin päätöslauselma tieliikenteen turvallisuudesta: eCall kansalaisten käyttöön
(2005/2211(INI))
Euroopan parlamentti , joka
— ottaa huomioon komission valkoisen kirjan ”Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen
aika”(KOM(2001)0370) ja parlamentin 12. helmikuuta 2003 kirjasta antaman päätöslauselman (1),
— ottaa huomioon komission tiedonannon ”Turvallisia ja älykkäitä ajoneuvoja tieto- ja viestintätekniikan
avulla ”(KOM(2003)0542),
— ottaa huomioon komission tiedonannon ”Tieliikenneturvallisuuden eurooppalainen toimintaohjelma –
Tieliikenteen kuolonuhrien määrän puolittaminen EU:ssa vuoteen 2010 mennessä: yhteinen vastuu ”
(KOM(2003)0311) sekä sen julkaisun ”20 000 ihmishengen pelastaminen tieliikenteessä ”loka-
kuulta 2004,
(1) EUVL C 43 E, 19.2.2004, s. 250.C 296 E/268 FI 6.12.2006 Euroopan unionin virallinen lehti
Torstai 27. huhtikuuta 2006