PERUSTELUT

Euroalue on suuri ja avoin talous, jolla on kansainvälisiä poliittisia velvollisuuksia. Sen taloutta ja rahoitusjärjestelmää koskevan painoarvon sekä yhteisen raha- ja valuuttakurssipolitiikan vuoksi sen politiikkapäätöksillä ja talouskehityksellä on yhä suurempi merkitys maailmantaloudelle.

Euroalueen poliittinen merkitys on kasvanut merkittävästi viime vuosina. Talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson, talouspolitiikan ohjauspaketin (six-pack) ja budjettikuripaketin (two-pack) sekä talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn sopimuksen ansiosta jäsenvaltioiden makrotalouden ja julkisen talouden kannalta merkityksellisten toimintalinjojen EU-tason valvontaa on voitu yhdistää, lujittaa ja laajentaa. Euroopan vakausmekanismi perustettiin euroalueen maiden pysyväksi kriisinratkaisumekanismiksi. EU on myös perustanut pankkiunionin, joka valvoo keskitetysti euroalueen pankkeja ja ratkaisee niiden kriisejä. Se on avoin myös muille EU:n jäsenvaltioille.

Euroalueen ulkoinen edustus ei kuitenkaan ole pysynyt tämän kehityksen tahdissa. Euroalueen sisäisessä integraatiossa on edistytty, minkä on syytä näkyä myös ulospäin. Erityisesti on kehitettävä yhteistä ulkoista edustusta Kansainvälisessä valuuttarahastossa (IMF). EU:lla (euroalueella) on yksinomainen toimivalta tai jäsenvaltioiden kanssa yhteinen toimivalta monilla IMF:n perustamissopimuksen kattamilla aloilla.

IMF on lainanantovälineidensä ja valvontansa kautta keskeinen toimija globaalin talouden ja finanssialan ohjausjärjestelmässä. Sillä on ollut yhdessä komission ja Euroopan keskuspankin (EKP) kanssa keskeinen rooli suunniteltaessa ja toteutettaessa ohjelmia, joilla pyritään pelastamaan finanssi- ja valtionvelkakriiseistä kärsiviä jäsenvaltioita. Lisäksi talouspolitiikan koordinoinnin vahvistettu ohjausjärjestelmä ja finanssialan sääntelyn ja valvonnan merkittävä lähentyminen pankkiunionin puitteissa merkitsevät sitä, että IMF:n on tulevaisuudessa irrottauduttava kansallisesta näkökulmasta arvioidessaan valvontaa ja kriisinhallintaa euroalueella.

Jos euroalueella olisi tehokas edustus IMF:ssä, se voisi välittää yhteistä viestiä esimerkiksi ohjelmien ja tarkastelujen, talous- ja finanssipolitiikan, makrotalouden valvonnan, valuuttakurssipolitiikan ja rahoitusvakauden kaltaisissa kysymyksissä. Yhdenmukaisempi edustus hyödyttäisi myös EU:n ulkopuolisia maita erityisesti, koska euroalue pystyisi sen kautta antamaan vahvemman ja johdonmukaisemman panoksen maailmanlaajuisesti talouden ja rahoitusjärjestelmän vakauteen.

Komissio ilmoitti lokakuussa 2014 julkaistussa vuoden 2015 työohjelmassaan, että se aikoo käsitellä euroalueen ulkoista edustusta osana talous- ja rahaliiton syventämistä.

Kesäkuussa 2015 julkaistussa viiden puheenjohtajan raportissa ”Euroopan talous- ja rahaliiton viimeistely” todettiin, että yhtenäisen äänen käyttäminen kansanvälisissä yhteyksissä on tärkeä osa euroalueen talouden ohjausjärjestelmän parantamista. Raportissa tuodaan erityisesti esiin se, että euroalueen edustus on puutteellista IMF:ssä, jossa euroalue ei vielä käytä yhteistä ääntä, vaikka EU:n kantojen koordinoinnissa onkin edistytty merkittävästi.

Jo komission hahmotelmassa tiiviin ja aidon talous- ja rahaliiton luomiseksi vahvistettiin useita ensisijaisia toimia euroalueen taloudellisen ulkoisen edustuksen lujittamiseksi ja vakiinnuttamiseksi. Hahmotelman mukaan painopisteen olisi oltava IMF:ssä, koska sillä on keskeinen rooli kansainvälisessä talouden ohjausjärjestelmässä. Ulkoisen edustuksen katsottiin kuuluvan lyhyen aikavälin ensisijaisiin hankkeisiin. Myös Euroopan parlamentti on kehottanut ottamaan euroalueella käyttöön yhteisen ulkoisen edustuksen.

Talous- ja rahoitusasioiden neuvostossa sovittiin vuonna 2006 pitkän aikavälin tavoitteesta, jonka mukaan euroalueella siirrytään yhden yhteisen puheenjohtajan järjestelmään. Jäsenvaltiot katsoivat, että euroalueen yhteinen puheenjohtajuus voidaan saada aikaan monin tavoin, esimerkiksi väliaikaisten toimenpiteiden avulla.

Tämän vuoksi tässä ehdotuksessa esitetään euroalueen yhtenäiseen edustukseen siirtymistä IMF:ssä siten, että euroalueen edustajana toimii euroryhmän puheenjohtaja. Siinä ehdotetaan tavoitteen saavuttamiseksi vaiheittaista lähestymistapaa, johon sisältyy siirtymäjärjestelyjä kansainvälisen valuutta- ja rahoituskomitean (IMFC) ja IMF:n johtokunnan edustusta varten. Näitä järjestelyjä voisivat olla tarkkailijan aseman myöntäminen euroalueelle, jota edustaisi johtokuntaan jo kuuluva euroalueen jäsenvaltion edustaja yhdessä komission ja Euroopan keskuspankin (joka on tällä hetkellä tarkkailijana IMF:n johtokunnassa) kanssa. Lisäksi yhteisten kantojen muodostamiseen tähtäävää koordinointiprosessia olisi lujitettava, jotta kaikista euroalueen kannalta merkityksellisistä, IMF:n politiikkaa, maita ja valvontaa koskevista kysymyksistä voitaisiin järjestelmällisesti laatia yhteiset lausunnot. Järjestelyillä olisi myös pyrittävä lujittamaan euroalueen yhteistyötä IMF-kysymyksissä euroalueeseen kuulumattomien jäsenvaltioiden kanssa. Euroalueen ulkoinen edustus riippuu myös siitä, millaisen aseman IMF:n jäsenmaat ovat tulevaisuudessa halukkaita myöntämään euroalueelle.

Oikeusperusta

SEUT-sopimuksen 138 artiklan 2 kohdan mukaan neuvosto voi hyväksyä aiheellisia toimenpiteitä yhtenäisen edustuksen varmistamiseksi kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja konferensseissa. Taustalla oli tavoite saada euroalueelle aikaan vahvempi yhtenäinen edustus, sillä euroalueen nykyiset epäviralliset edustusjärjestelyt katsottiin riittämättömiksi. Tätä voidaan ensi vaiheessa soveltaa euroalueen edustukseen IMF:ssä. Ehdotukseen olisi myös sisällyttävä säännökset, joiden avulla euroalue voi koordinoida paremmin kantansa IMF:ssä, sillä ne ovat tarpeen yhtenäisen edustuksen tavoitteen saavuttamiseksi. SEUT-sopimuksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi vahvistaa yhteiset kannat talous- ja rahaliiton kannalta erityisen merkityksellisiin kysymyksiin toimivaltaisissa kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja -konferensseissa.

Tämän ehdotuksen hyväksymistä koskevaan äänestykseen osallistuvat SEUT-sopimuksen 138 artiklan 3 kohdan mukaisesti vain ne neuvoston jäsenet, jotka edustavat jäsenvaltioita, joiden rahayksikkö on euro. Neuvosto hyväksyy päätöksen EKP:tä kuultuaan.

Komissio on samaan aikaan päättänyt vetää takaisin ehdotuksensa neuvoston päätökseksi yhteisön edustamisesta kansainvälisellä tasolla talous- ja rahaliittoon liittyvissä asioissa (KOM(1998) 637 lopullinen), sillä ehdotusta ei hyväksytty, ja se on vanhentunut euron käyttöönoton ja Lissabonin sopimuksen voimaantulon myötä.

2015/0250 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON PÄÄTÖS