EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 01.10.1997 
KOM(97) 495 lopuU. 
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE 
Verotuksen yhteensovittaminen 
Euroopan Unionissa 
Toimenpidepaketti vahingollisen verokilpailun 
poistamiseksi 

JOHDANTO 
1. Syyskuun 13. päivänä 1997 Mondorf-les-Bainsissa pidetyn epävirallisen Ecofin-
neuvoston kokouksen jälkeen neuvoston puheenjohtajisto on ilmoittanut aikovansa järjestää 
suuntaa-antavan keskustelun verotuksesta Ecofin-neuvoston virallisessa kokouksessa 
13. lokakuuta. Puheenjohtajiston pyynnöstä komissio esittää tämän asiakirjan keskustelun 
pohjaksi. Se perustuu Mondorf-les-Bainsissa ja veropoliittisessa työryhmässä käytyihin 
keskusteluihin ja sisältää ehdotuksen verotuspaketiksi, jolla rajoitettaisiin vahingollista 
verokilpailua. Veropoliittisen työryhmän keskustelujen pohjalta laadittu luonnos 
menettelysäännöiksi on tämän tiedonannon liitteenä. 
2. Veronassa huhtikuussa 1996 järjestetyssä Ecofin-neuvoston epävirallisessa 
kokouksessa esitetyn verotuspolitiikan "globaalin" lähestymistavan pohjalta tässä paketissa 
pyritään kehittämään yhteensovitettu tapa käsitellä vahingollista verokilpailua. Euroopan 
tasolla on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joilla vähennetään vääristymiä yhtenäismarkkinoilla, 
ehkäistään merkittäviä verotulojen menetyksiä ja käännetään vallitseva suuntaus, joka lisää 
työn verotusta suhteessa liikkuvampiin veropohjiin. Paketin käsittelyn edistyminen auttaisi 
kääntämään tämän suuntauksen ja mahdollistaisi siten yhteisön sisäisten verorakenteiden 
kehittymisen työllisyyttä edistävään suuntaan. Työllisyyttä käsittelevässä Eurooppa-
neuvoston erityisistunnossa 20-21. marraskuuta 1997 kiinnitetään erityistä huomiota 
verotusjärjestelmien suuntausten työllisyysvaikutuksiin. Työllisyydestä annetut komission 
suuntaviivat, joista keskustellaan marraskuun huippukokouksessa, sisältävät myös suosituksia 
verotusjärjestelmien muuttamisesta työllisyyttä edistäviksi. 
YHTEENSOVITTAMISEN TARVE KASVAA 
3. Verokilpailuun sinänsä suhtaudutaan yleensä myönteisesti, koska se hyödyttää 
kansalaisia ja lisää paineita vähentää julkisia menoja. Rajoittamaton kilpailu liikkuvista 
tuotannontekijöistä voi kuitenkin vääristää verotusjärjestelmiä työllisyyttä vähentäviksi ja 
vaikeuttaa kokonaisverotaakan tuntuvaa ja jäsennettyä alentamista. Se vähentää myös 
liikkumavaraa yhteisön muiden tavoitteiden kuten ympäristönsuojelun toteuttamisessa. 
Lisäksi verokilpailu voi vaikeuttaa toimia julkisen talouden alijäämien vähentämiseksi, mikä 
on jo sinänsä tärkeä tavoite ja mitä sekä Maastrichtin sopimus että vakaus- ja kasvusopimus 
edellyttävät. Markkinoiden yhdentyminen ilman siihen liittyvää verotuksen 
yhteensovittamista rajoittaa jäsenvaltioiden vapautta valita niille sopivin verorakenne, mihin 
sisältyy myös veropohjan laajentaminen ja verokannan alentaminen. 
4. Kuten Mondorf-les-Bainsissa todettiin, jäsenvaltioissa on viimeisen 15 vuoden aikana 
ollut suuntauksena kiristää työvoiman verotusta. Työllisen työvoiman laskennallinen veroaste 
(eli verotulot jaettuna niitä vastaavalla veropohjalla) on noussut yli seitsemän 
prosenttiyksikköä, kun muiden tuotannontekijöiden (pääoma, itsenäiset ammatinharjoittajat, 
energia, luonnonvarat) veroaste laski yli kymmenen prosenttiyksikköä (kuva 1). Työvoiman 
verotaakka siirtyy erityisesti vähiten ammattitaitoisille ja heikoimmin liikkuvalle työvoimalle, 
kun taas korkean ammattitaidon hankkineet työntekijät liikkuvat entistä enemmän ja pystyvät 
hyödyntämään verotuksen eroja. Lisäksi pienyritykset ja käsiteollisuus - jotka ovat niin 
tärkeitä työpaikkojen luojina - kärsivät verrattuna suuryrityksiin, joiden on helpompi käyttää 
verotuksen erojen ja verokilpailun tarjoamia mahdollisuuksia. 
Laskennalliset veroasteet EU:ssa 1981-1995 
%40 Työllinen työvoima 
Muut tuotannont 
1981 1983 1985 1987 1989 1991 1993 1995 
vuosi 
Lähde: Eurostat 
Kuva 
5. Verokilpailu voi olla tärkeä osatekijä tässä verotaakan siirtämisessä vähiten liikkuvalle 
työvoimalle. Eräiden veropohjien korkea liikkuvuus on voinut pakottaa jäsenvaltiot 
alentamaan juuri sellaisten veropohjien verotusta tasolle, joka on alempi kuin jäsenvaltiot 
pitävät toivottavana, ja tämä on aiheuttanut tarpeen kiristää vastaavasti vähemmän liikkuvien 
veropohjien verotusta. Tämä verorakenteen kehitys on käännettävä toiseen suuntaan. Yhä 
usemmat tosiseikat viittaavat siihen, että korkeilla veroilla on erittäin kielteinen vaikutus 
työllisyyteen ja kasvuun Euroopassa. On arvioitu, että monta prosenttiyksikköä nykyisestä 
työttömyysasteesta johtuu työn verotuksen kiristymisestä. 
6. Pääoman vapauttaminen on hyödyksi, mutta pääoman liikkeiden esteiden poistaminen 
ja verovapautukset lisäävät mahdollisuuksia jättää tulot ilmoittamatta. Rajat ylittävät petokset 
vaikuttavat kaikkiin veroihin, myös kulutusveroihin, vaikka nämä onkin yhdenmukaistettu 
paljon pitemmälle kuin välittömät verot. 
7. Veropolitiikan vaikutusta yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen on entistä enemmän 
tarkasteltava kehittyvien yhtenäismarkkinoiden yhteydessä. Yhtenäismarkkinat ja talous- ja 
rahaliitto EMU ovat olennaisia kasvun ja hyvinvoinnin kannalta, mutta ne voivat lisätä 
verotuksen merkitystä kilpailutekijänä. Samalla kun yhtenäismarkkinoilta ollaan purkamassa 
sääntely esteitä verotus vaikuttaa yhä selvemmin ja keskeisemmin taloudellisiin päätöksiin. 
Kun valuuttakurssiriskit häviävät ja rahan siirron kustannukset alenevat yhteisen rahan 
käyttöönoton myötä, kansallisten verotusjärjestelmien väliset erot käyvät yhä ilmeisimmiksi 
ja vaikuttavat entistä enemmän pääoman kohdentamista koskeviin päätöksiin ja siten 
päätösten kannattavuuteen. 
8. Toimivien yhtenäismarkkinoiden luominen on yhteisön toiminnan keskeisin tavoite 
verotuksen alalla. On kuitenkin myös välttämätöntä ottaa huomioon, miten verotuspolitiikalla 
voidaan vaikuttaa työpaikkojen luomiseen Euroopassa aikana, jolloin työttömyyden 
vastustaminen on unionin tärkeysjärjestyksessä ensimmäisenä. 
9. Eurooppalaisissa sosiaalisen markkinatalouden malleissa käsitteitä "sosiaalinen" ja 
"markkinat" painotetaan toisinaan eri tavalla. Ellei verotusta jollain lailla yhdenmukaisteta, on 
uhkatekijöitä yhä enemmän sekä sosiaalisella ulottuvuudella, koska työvoiman verotuksen 
kiristyminen erityisesti kouluttamattoman työvoiman kohdalla vaikuttaa tulonjakoon, sekä 
markkinaulottuvuudella, koska verotuksen vääristymät vaikuttavat yhtenäismarkkinoihin. 
10. Veropolitiikassa on otettava huomioon myös unionin yleinen kilpailukyky ja ne 
kansainväliset sitoumukset, joita Maailman kauppajärjestössä WTO:ssa on tehty. 
Globalisoituminen ja suuresti laajenevat kauppa- ja pääomavirrat lisäävät haitallisen 
verokilpailun riskiä. Samanaikaisesti tekninen innovaatio ja elektronisen kaupankäynnin 
kehitys lisäävät eräiden taloudellisen toiminnan muotojen liikkuvuutta erityisesti palvelualalla 
ja pääomanliikkeissä ja voivat lisätä verotuksen erojen vaikutusta yritysten päätöksiin. 
11. Tässä muuttuvassa ympäristössä haitallinen verokilpailu aiheuttaa yhä enemmän 
jäsenvaltioiden välisiä ristiriitoja, ellei EU:ssa onnistuta yhteensovittamaan verotusta. 
Yhteensovittamisen olisi periaatteessa oltava maailmanlaajuista, ja asiasta keskustellaankin 
parhaillaan sekä OECD:ssä että G7:n puitteissa. Mahdollisuudet päästä tyydyttävään 
ratkaisuun OECD:ssä paranevat kuitenkin huomattavasti, jos EU:n jäsenvaltiot toimivat 
entistä yhdenmukaisemmin. Taloudellisen yhdentymisen tiiviimpi muoto EMU ja yhteisön 
kilpailu- ja valtiontukisääntöjen olemassaolo luovat perustarpeen yhteensovittaa tiiviimmin 
verotusta unionissa. 
KEINOJA VAHINGOLLISEN VEROKILPAILUN POISTAMISEKSI 
12. Mondorf-les-Bainsin epävirallisessa kokouksessa harkittiin, miten voidaan parhaiten 
saada aikaan edistystä ja lähempää yhteensovittamista. Kokouksen tuloksena komissiota 
kehotettiin luonnostelemaan verotuspaketti, jonka avulla voitaisiin edistyä samanaikaisesti 
monella rintamalla. Komissio ottaa näitä ehdotuksia tehdessään täysin huomioon 
toissijaisuusperiaatteen ja ne erityisvaikeudet, joita verotuksen alalla aiheutuu jäsenvaltioiden 
yksimielisyysvaatimuksesta. Nämä pohdinnat merkitsevät, että ehdotetun paketin on 
mahdollisimman pitkälle tasapainotettava eri jäsenvaltioiden edut. Tämä edellyttää 
avoimuuden ja kompromissin henkeä. Mondorf-les-Bainsin tapaamisen ja veropoliittisen 
työryhmän 18. syyskuuta pidetyn kokouksen keskustelujen perusteella tässä tiedonannossa 
esitellään verotuspaketin mahdollisia osatekijöitä. Tämän paketin pohjalta voidaan päästä 
poliittiseen sopimukseen vuoden 1997 loppuun mennessä, kuten puheenjohtajisto on esittänyt. 
13. Verotuspaketin mahdolliset osat ovat seuraavat: 
• yritysten verottamista koskevat menettelysäännöt ja niiden rinnalla komission tiedonanto 
verotuksellisista valtion tuista 
• toimenpiteet pääomatulojen verotuksen vääristymien poistamiseksi 
• yritysten välisten rajat ylittävien korko- ja rojaltimaksujen lähdeverotuksen poistaminen 
• välillisen verotuksen merkittävien vääristymien poistaminen. 
Kutakin näistä käsitellään jäljempänä erikseen. 
Yritysverotuksen menettelysäännöt 
14. Yritysverotuksen menettelysäännöt ovat paketin avainasia. Niiden avulla ehkäistään 
talouden vääristymiä ja veropohjan kapenemista Euroopan yhteisössä. Ne laaditaan 
asiakirjana, joka ei ole oikeudellisesti sitova, mutta jolla jäsenvaltiot poliittisella tasolla 
sitoutuvat noudattamaan rehellisen kilpailun periaatteita ja pidättymään vahingollisista 
verotoimenpiteistä. Sääntöihin sisältyisi tarkistus- ja valvontaprosessi ja niitä voitaisiin 
kehitellä ja parannella saatavien kokemusten perusteella. Tämä auttaa myös arvioimaan 
muiden keinojen tarvetta yritysverotuksen alalla. 
15. Mondorf-les-Bainsin epävirallisissa keskusteluissa todettiin, että asiassa on edistytty 
merkittävästi. Sen vuoksi puheenjohtajisto kehotti komissiota esittelemään neuvostolle 
menettelysäännöt. Sääntöjen luonnos (liitteenä) on kehitetty veropoliittisen työryhmän 
intensiivisenä ja rakentavana työnä sen tämän vuoden neljässä kokouksessa, joista viimeinen 
pidettiin 18. syyskuuta. Vaikka asiakirja esitelläänkin komission nimissä, komissio tahtoo 
mainita olevansa tästä kiitollisuudenvelassa työryhmässä edustettujen jäsenvaltioiden 
yhteensovittamisponnistuksille. 
16. Komission ehdottamalle lähestymistavalle on tarjolla runsaasti tukea samoin kuin 
sääntöjen hyväksymiselle asiakirjana, joka ei ole oikeudellisesti sitova. Jotta säännöt 
täyttäisivät tehtävänsä vahingollisen verokilpailun poistamisessa, ne tarvitsevat kuitenkin 
tuekseen jäsenvaltioiden voimakkaan poliittisen sitoumuksen. Sitoumus voidaan tehdä 
neuvoston päätöslauselmassa, jolla komission neuvostolle esittämät säännöt pannaan 
täytäntöön. Jotta säännöistä voitaisiin sopia joulukuun Ecofin-neuvostossa, komissio kehottaa 
ministereitä ilmaisemaan selvän kantansa luonnokseen 13. lokakuuta pidettävässä 
kokouksessa. Tällöin komissio voisi tarvittaessa jatkaa teknistä viimeistelyä pitäen yhteyttä 
jäsenvaltioihin joulukuun kokoukseen valmistauduttaessa. 
17. Sopivana vastasitoumuksena jäsenvaltioiden poliittiselle sitoutumiselle sääntöihin 
monet jäsenvaltiot ovat vaatineet komissiota tarkastelemaan uudelleen politiikkaansa 
verotuksellisten valtion tukien osalta ja käyttämään kaikkea sille perustamissopimuksissa 
annettua toimivaltaa auttaakseen taistelussa vahingollista verokilpailua vastaan. Kuten 
yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa ilmoitettiin, komissio soveltaa edelleen tiukasti 
valtiontukisääntöjä myös verotuksellisten tukien osalta. Verotuksen alalla se yhteisen edun 
huomioon ottaen tarkastelee myös niitä tuen kielteisiä vaikutuksia, joita veropoliittinen 
työryhmä on tuonut esiin. Perustamissopimuksen mukaisesti komissio tarkastelee uudelleen 
aiempia tukipäätöksiään ja voi tarvittaessa ehdottaa, että jäsenvaltiot muuttavat tai poistavat 
tukia, jos yhtenäismarkkinoiden toiminnan kehitys sitä edellyttää. Lisäksi komissio osoittaa 
myönteisen suhtautumisensa ja yhtyy jäsenvaltioiden menettelysääntöjä koskevaan 
sitoumukseen varsinkin antamalla erikseen ja omasta aloitteestaan tiedonannon, jolla 
yhtenäismarkkinakehityksen perusteella selvennetään ja hiotaan sen politiikkaa 
verotuksellisina toimenpiteinä toteutettavien valtion tukien osalta. Tällä tavoin komissio 
pyrkii tekemään politiikkansa mahdollisimman avoimeksi ja varmistamaan päätöstensä 
ennustettavuuden ja kohtelun tasapuolisuuden. 
Pääomatulojen verotus 
18. Pääomatulot ovat veropohjan liikkuvin osa. Yhteisön tason toiminta on tarpeen, jotta 
voitaisiin torjua nykyiset ja mahdolliset yhtenäismarkkinoiden vääristymät ja ehkäistä 
huomattavat verotulojen menetykset. Neuvosto tunnusti nämä riskit silloin kun keskusteltiin 
pääomanliikkeiden vapauttamista koskevasta vuoden 1988 direktiivistä, minkä seurauksena 
vuonna 1989 syntyi komission ehdotus yksityishenkilöiden talletustulojen verotuksesta. 
Euron käyttöönotto poistaa pian yhden jäljellä olevan esteen rajat ylittäviltä investoinneilta ja 
lisää siten edelleen toimenpiteiden tarvetta tällä alueella. 
19. Kaikki osapuolet ovat selvästi ilmaisseet toivovansa uusia toimenpiteitä talletustulojen 
verotuksen suhteen. Edistyminen tällä vaikealla ja arkaluonteisella alalla vaatii kuitenkin 
kompromissihalua. Siksi komissio ehdottaa rauhallisen kehityksen tietä. Ensimmäisenä 
vaiheena se kehottaa jäsenvaltioita sitoutumaan poliittisesti joulukuun Ecofin-neuvoston 
kokouksessa eräisiin sovittuihin avainperiaatteisiin ja samalla siihen, että ne aloittavat pian 
rakentavat keskustelut näihin periaatteisiin perustuvasta ehdotuksesta. Komissio puolestaan 
sitoutuu esittämään sellaisen ehdotuksen soveliaana ajankohtana. Periaatteet, joihin 
jäsenvaltioita kehotetaan sitoutumaan, perustuisivat seuraaviin osatekijöihin: 
I. Tarvitaan yhteinen ratkaisu epätoivottavien vääristymien ehkäisemiseksi. 
Vähimmäisratkaisu direktiivin muodossa on parempi kuin nykytilanne, joka voi johtaa 
siihen, että verot jäävät kantamatta. 
II. Ratkaisun on rajoituttava korkoon, jota jäsenvaltiossa maksetaan henkilöille, jotka eivät 
verotussyistä asu kyseisessä valtiossa, vaan toisessa jäsenvaltiossa. 
III. Ensimmäisenä vaiheena jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä niin sanottu 
"rinnakkaiselomalli", jotta varmistettaisiin ainakin jonkinlainen muissa jäsenvaltioissa 
asuvien yhteisössä olevien talletusten todellinen verotus. Jokaisen jäsenvaltion olisi joko 
perittävä vähimmäislähdevero tai annettava talletuksista saatavista tuloista tiedot toisille 
jäsenvaltioille. (Jäsenvaltio voisi käyttää myös kumpaakin järjestelmää.) 
IV. Kaikissa järjestelyissä on otettava huomioon tarve säilyttää Euroopan 
rahoitusmarkkinoiden kilpailukyky koko maailmaan nähden. Yhteisön on myös pyrittävä 
laajentamaan sovitun ratkaisun soveltaminen omien rajojensa ulkopuolelle. 
V. Periaatteessa koron maksajan olisi huolehdittava toisessa jäsenvaltiossa asuville 
maksetuista koroista kannettavan lähdeveron perimisestä. Vaikka tätä periaatetta voidaan 
joutua hiomaan, sääntö mahdollistaisi edunsaajien helpomman tunnistamisen. Koron 
saajien verotuskotipaikan selvittäminen ei saisi vaatia liikaa vaivaa, jotta kilpailukyky 
säilytettäisiin. 
VI. Jos jäsenvaltio ei käytä tiedonvaihtomahdollisuutta, sen on kannettava ainakin 
vähimmäistason lähdeveroa. Tämä vähimmäisverokanta on määriteltävä tasolle, joka 
riittää varmistamaan rajat ylittävien talletusten verotuksen hyväksyttävän tason. 
Korot ja rojaltit 
20. Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa todetaan, että lähdeveron kantaminen 
yritysten välisistä korko- ja rojaltimaksuista aiheuttaa hankaluuksia rajat ylittävää 
liiketoimintaa harjoittaville yrityksille. Esteet voivat olla aikaa vieviä muodollisuuksia, ja ne 
voivat johtaa kassavirtojen menetyksiin ja toisinaan kaksinkertaiseen verotukseen. Sen vuoksi 
rajat ylittävän liiketoiminnan esteiden poistaminen on asetettava etusijalle. Mondorf-les-
Bainsin epävirallisen kokouksen ja veropoliittisen työryhmän keskustelujen perusteella 
komissio uskoo, että lähdeveron poistamisen yritysten välisiltä korko- ja rojaltimaksuilta 
pitäisi sisältyä verotuspakettiin. Paketin osana jäsenvaltiot voisivat sitoutua poliittisesti siihen, 
että direktiivi, josta komissio tekee uuden ehdotuksen, hyväksytään mahdollisimman pian. 
Välillinen verotus 
21. Komissio on täysin tietoinen siitä, että eräät jäsenvaltiot eivät usko välillisen 
verotuksen sisällyttämisen verotuspakettiin olevan hyödyllistä. Eräät jäsenvaltiot ovat 
kuitenkin korostaneet, että myös tällä alueella tarvitaan toimintaa, jos verotuksen ongelmat 
Euroopan unionissa halutaan ratkaista tasapainoisella tavalla. Vahingollinen verokilpailu on 
jäsenvaltioiden välillä mahdollista alv:n osalta mikäli nykyisen siirtymävaiheen alv-
järjestelmän soveltamiserot vaikuttavat ylikansalliseen taloudelliseen toimintaan tai 
toimintaan naapurijäsenvaltiossa. Toimijat voivat käyttää hyväkseen näitä eroja käyttämällä 
taitavaa "verosäästöä". Jäsenvaltioiden väliset suuret erot energiatuotteiden verokohtelussa 
luovat myös verotuksen vääristymiä ja rajoittavat jäsenvaltioiden toimintavapautta 
veropolitiikassa. Komissio esittää seuraavat ehdotukset harkittaviksi ensisijaisesti siksi, että 
ne sellaisinaan edistävät verotuksen vääristymien poistamista ja toissijaisesti siksi, että ne 
ilman muuta edistävät paketin tasapainottamista. Samalla komissio suhtautuu joustavasti 
näihin toimenpiteisiin ja jättää neuvoston ratkaistavaksi, onko tämä väljä lähestymistapa 
hyödyllinen kompromissin saavuttamisen kannalta. Jos neuvosto hyväksyy lähestymistavan, 
periaatteita on kehiteltävä edelleen keskustelun pohjaksi seuraavaan veropoliittisen työryhmän 
kokoukseen, mikä mahdollistaisi poliittisen sitoumuksen saamisen vuoden loppuun mennessä. 
I. Alv-komitea. Komissio ehdottaa, että alv-komitean asemaan jo ehdotettu muutos, jolla 
siitä tehtäisiin sääntelykomitea, joka avustaisi komissiota kuudennen alv-direktiivin 
täytäntöönpanotoimien laatimisessa, voisi olla osa pakettia, jos kaksinkertaista verotusta 
tai verottamatta jäämistä käsiteltäisiin tämän uuden menettelyn mukaisesti. 
II. Sijoituskullan verottaminen. Yhteisön kultakaupan vääristymät aiheuttavat ongelmia, 
koska kullan siirtoa yhteisössä kohdellaan arvonlisäverotuksessa hyvin eri tavoin. 
Vääristymät voitaisiin ratkaista säätämällä sijoitustarkoituksessa hankitun kullan 
siirroille poikkeus alv-verosta ja verottamalla muuta kultaa, erityisesti 
teollisuustarkoituksiin käytettävää. 
III. Matkustajaliikenne. Jotkut jäsenvaltiot ovat maininneet myös tämän alan olevan 
huolenaiheena. 
IV. Energiatuotteiden verotus. Jäsenvaltioiden välinen poliittinen yksimielisyys voisi 
mahdollistaa nykyisen direktiiviluonnoksen (KOM(97)30 lopullinen) eräiden osien 
soveltamisen. Tähän voisi sisältyä sopiminen kivennäisöljyjen verotuksen nykyisten 
vähimmäistasojen tarkistuksista ja muiden energiatuotteiden kuin kivennäisöljyjen 
verotuksen vähimmäistasojen käyttöönotosta. Se voisi samoin sisältää 
direktiiviluonnokseen sisältyvät poikkeukset, esimerkiksi maakaasun siirtymävaiheessa 
olevilla markkinoilla. 
V. FISCALIS. Komissio ehdottaa, että tehtäisiin sopimus FISCALIS- yhteistyöohjelman 
luomisesta jäsenvaltioiden välille petosten ehkäisemiseksi välillisessä verotuksessa. 
JATKOTOIMET JA PÄÄTELMÄ 
22. On selvästi olemassa kova tarve edistyä verotuksen alalla ja varmistaa 
verotuspolitiikan tehokkaampi yhteensovittaminen sekä yhtenäismarkkinoiden kehittämiseksi 
että työttömyyden alentamiseksi yhteisössä. Vahingollisen verokilpailun estämisen tulee olla 
tässä prosessissa keskeistä, koska se uhkaa sekä vähentää verotuloja että vääristää verotuksen 
rakenteita. Tässä yhteydessä ja neuvoston puheenjohtajiston pyynnöstä esitetään 
menettelysääntöjä sekä muita verotuspaketin muodostavia osatekijöitä, joilla helpotettaisiin 
poliittisen yksimielisyyden saavuttamista Ecofin-neuvoston kokouksessa 1. joulukuuta. 
Komissio uskoo, että poliittinen yksimielisyys on ratkaiseva ensimmäinen askel 
yhteensovittamisessa. 
23. Tämän vuoksi talous- ja valtiovarainministereitä pyydetään 
• vahvistamaan vahingollisen verokilpailun poistamiseksi laadittavan verotuspaketin 
soveltamisala ja se, että paketista on päästävä poliittiseen sopimukseen ennen kuluvan 
vuoden loppua, 
• hyväksymään menettelysääntöjen luonnos, joka on tämän asiakirjan liitteenä, jotta säännöt 
voitaisiin hyväksyä joulukuussa 1997. 
• ilmaisemaan alustava käsityksensä periaatteista, joita on ehdotettu talletusten verottamisen 
vähimmäisratkaisuksi, ja 
• antamaan veropoliittisessa työryhmässä oleville edustajilleen ohjeet jatkaa rakentavaa 
työskentelyä sen mahdollistamiseksi, että komissio voisi kehittää kaikkia verotuspaketin 
osia ja esittää ne Ecofin-neuvostolle poliittista hyväksyntää varten joulukuussa 1997. 
10 
LIITE 
LUONNOS YRITYSVEROTUSTA KOSKEVIKSI MENETTELYSÄÄNNÖIKSI 
Poliittinen sitoumus 
A. Neuvosto tunnustaa rehellisen kilpailun myönteiset vaikutukset ja tarpeen säilyttää 
maailmanlaajuinen kilpailukyky ja toteaa, että liiketoiminnan liikkuviin muotoihin 
kohdistuva rajoittamaton verokilpailu uhkaa entistä enemmän aiheuttaa taloudellista 
vääristymiä ja supistaa veropohjaa yhteisössä. Neuvosto korostaa huolestumistaan tässä 
asiassa erityisesti niiden toimenpiteiden osalta, jotka toiminnallisesti tukevat 
kansainvälisiä rahoitus- ja palvelutoimintoja. Neuvosto tuomitsee sellaisten 
verotustoimenpiteiden käytön, jotka vahingoittavat yhteisön etua ja 
yhtenäismarkkinoiden tehokasta toimintaa, ja kehottaa jäsenvaltioita välttämään 
sellaisten toimenpiteiden käyttöönottoa ja jatkamista. 
B. Tässä tarkoituksessa neuvosto kehottaa jäsenvaltioita hyväksymään ja panemaan 
täytäntöön seuraavat periaatteet ja menettelysäännöt. Näillä säännöillä, jotka ovat täysin 
toissijaisuusperiaatteen mukaiset, ei rajoiteta mitenkään yhteisön oikeuden soveltamista. 
Niissä luetellaan verotustoimenpiteet, jotka voivat olla vahingollisia, ja määrätään 
kehyksestä, jonka mukaisesti jäsenvaltiot voivat sitoutua noudattamaan rehellisen 
kilpailun periaatteita. 
Soveltamisala 
C. Nämä säännöt koskevat niitä yritysverotukseen liittyviä toimenpiteitä, jotka vaikuttavat 
tai voivat vaikuttaa merkittävästi yritystoiminnan sijoittautumiseen yhteisössä. 
Yritystoiminta käsittää myös kaikki yritysryhmän sisäiset toiminnat. Ne koskevat myös 
työntekijöiden verotuksen erityisjärjestelyjä, joilla on samanlainen vaikutus 
yritystoiminnan sijoittautumiseen. Säännöissä tarkoitetut verotustoimenpiteet voivat olla 
säädöksiä, hallinnollisia määräyksiä tai hallinnon käytäntöjä. 
D. Neuvosto pitää eräitä soveltamisalaan kuuluvia verotustoimenpiteiden lajeja 
mahdollisesti vahingollisina. Niillä on yksi tai useampia jäljempänä kohdassa E 
kuvailtuja ominaisuuksia. Vaikka kaikki kohdassa E mainitut toimenpiteet eivät ole 
vahingollisia, kaikkiin ominaisuuksiin on kiinnitettävä huomiota. 
11 
Komissio pitää mahdollisesti vahingollisina sellaisia verotustoimenpiteitä, joilla 
tehokkaan verotuksen tasoa alennetaan huomattavasti kyseisessä valtiossa yleisesti 
sovellettavan tason alapuolelle, jopa nollatasoon saakka. Tällaiset järjestelyt voivat 
perustua nimellisverokantaan, veropohjaan tai johonkin muuhun seikkaan. Näitä 
toimenpiteitä on arvioitava lisäksi seuraavin perustein: 
(i) annetaanko erityisetuja vain niille kyseisessä valtiossa toimiville, jotka eivät asu 
maassa, tai sovelletaanko niitä vain muille kuin kyseisessä valtiossa asuville 
suoritettuihin maksuihin 
(ii) onko edut muutoin eristetty kotimaan taloudesta niin että ne eivät vaikuta 
kansalliseen veropohjaan 
(iii) ovatko edut saatavissa ilman todellista taloudellista toimintaa 
(iv) poikkeavatko monikansallisen yhtymän sisällä tapahtuvan toiminnan tuottaman 
voiton määrittelyssä käytetyt perusteet kansainvälisesti hyväksytyistä säännöistä, 
erityisesti OECD:ssä sovituista 
(v) onko toimenpide avoin silloinkin kun edut annetaan venyttämällä säädöksiä 
hallinnollisella tasolla tavalla, joka ei ole julkinen 
Tietojen antaminen ja tarkistaminen 
F. Avoimuusperiaatteiden mukaisesti jäsenvaltiot tiedottavat toisilleen olemassaolevista ja 
ehdotetuista verotustoimenpiteistään, jotka kuuluvat edellä kohdissa C-E kuvailtujen 
sääntöjen soveltamisalaan. Lisäksi jäsenvaltiot voivat pyytää muilta jäsenvaltioilta 
tietoja mistä tahansa toimenpiteestä, joka näyttää mahdollisesti kuuluvan mainittujen 
kohtien soveltamisalaan. Neuvosto pyytää komissiota, jolle jäsenvaltiot myös toimittavat 
nämä tiedot, koordinoimaan jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa. 
G. Jäsenvaltioilla on lisäksi tilaisuus keskustella muiden jäsenvaltioiden 
verotustoimenpiteistä ja esittää niitä koskevia huomautuksia seurantaryhmässä, joka on 
avoin kaikille jäsenvaltioille. Nämä tarkistukset mahdollistavat huomion kiinnittämisen 
vaikutuksiin, joita näillä toimenpiteillä voi yhteisössä olla. Tämä prosessi, jossa on 
otettava huomioon edellä kohdassa E luetellut tekijät, antaa jäsenvaltioille 
mahdollisuuden arvioida paremmin, ovatko tietyt verotustoimenpiteet vahingollisia. 
Neuvosto pyytää komissiota valmistelemaan ryhmän kokoukset, joita pidetään 
tarvittaessa, ja valvomaan tiedonvaihtoa ja tarkistuksia. Seurantaryhmä lähettää 
kertomuksen kunkin toimenpiteen tarkistamisesta neuvostolle. Kertomus voidaan myös 
julkaista, jos neuvosto katsoo sen aiheelliseksi. 
H. Neuvosto korostaa tarvetta arvioida huolellisesti vaikutuksia, joita verotustoimenpiteillä 
on muihin jäsenvaltioihin, ja mikäli niitä käytetään erityisten alueiden taloudellisen 
kehityksen tukemiseen, myös sitä, miten tehokkaita toimenpiteet ovat näiden 
tavoitteiden saavuttamisessa. 
12 
Pidättyminen uusista toimenpiteistä 
Päättäessään politiikastaan jäsenvaltiot noudattavat edellä esitettyjä periaatteita, ja niiden 
tulee ottaa huomioon tarkistukset arvioidessaan, ovatko jotkin uudet verotustoimenpiteet 
tai -käytännöt vahingollisia. Neuvosto puolestaan kehottaa jäsenvaltioita osana 
menettelysääntöjä pidättymään uusien, yhteisön edun ja sen osana yhtenäismarkkinoiden 
tehokkaan toiminnan kannalta vahingollisten verotustoimenpiteiden käyttöönotosta. 
Nykyisen lainsäädännön tarkistukset 
Jäsenvaltiot tarkistavat myös voimassa olevia lakejaan ja omaksumiaan käytäntöjä ottaen 
huomioon edellä esitetyt periaatteet ja tarkistusten tulokset. Neuvosto kehottaa 
jäsenvaltioita tarvittaessa muuttamaan lakeja ja käytäntöjä, jotta kaikki niihin sisältyvät 
vahingolliset toimenpiteet poistettaisiin [määräajassa, joka määritellään täsmällisesti, 
mutta jossa otetaan huomioon myös yritysten kohtuulliset toivomukset]. 
Verojen välttelyn ja veronkierron vastainen taistelu 
K. Neuvosto korostaa sitoutumistaan täydelliseen yhteistyöhön taistelussa verovilppiä ja 
veron kiertämistä vastaan erityisesti siten, että muille jäsenvaltioille luovutetaan tietoja 
kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 
L. Neuvosto toteaa, että verolakeihin ja kaksinkertaista verotusta koskeviin sopimuksiin 
sisältyvillä väärinkäytöksiä tai vastatoimenpiteitä koskevilla määräyksillä on 
perustavanlaatuinen merkitys vero vilpin ja veron kiertämisen ja välttelyn 
vastustamisessa. Jäsenvaltioiden on sovellettava sellaisia toimenpiteitä yhteisön 
oikeuden mukaisesti. 
Valtion tuet 
M. Neuvosto toteaa, että jotkut, vaikkakaan eivät kaikki näihin menettelysääntöihin 
sisältyvistä verotustoimenpiteistä kuuluvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
92-94 artiklan sisältämien valtion tukia koskevien määräysten soveltamisalaan. Se toteaa 
edelleen, että menettelysääntöjen täytäntöönpanon pitäisi käytännössä vähentää tarvetta 
muuttaa yhteisön valtiontukisääntöjä verotuksen osalta. Rajoittamatta mitenkään 
yhteisön oikeutta neuvosto pyytää komissiota ohjaamaan valtiontukisääntöjen 
soveltamista verotuksellisiin tukiin ja sitoutumaan niiden tiukkaan soveltamiseen ottaen 
huomioon ne tuen kielteiset vaikutukset, jotka tulevat esiin näiden sääntöjen 
soveltamisessa. 
13 
Maantieteellinen ulottuvuus 
N. Näiden sääntöjen määräyksiä sovelletaan yhteisön sisällä, kuten Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 227 artiklassa määrätään. Lisäksi neuvosto katsoo, että rehellistä 
kilpailua tukevien periaatteiden soveltaminen mahdollisimman laajalti voisi olla 
hyödyksi. Tästä syystä se kannustaa jäsenvaltioita esittämään sääntöjen hyväksymistä 
kansainvälisellä tasolla ja erityisesti tukemaan aktiivisesti niiden soveltamista 
jäsenvaltioista riippuvaisilla tai niihin assosioituneilla alueilla. 
Seuranta 
O. Menettelysääntöjen tasapuolisen ja tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi 
neuvosto kehottaa komissiota tämän toimiessa edellä F-H kohdissa kuvatulla tavalla 
esittämään neuvostolle asiasta kertomuksen vuosittain. 
Uudelleentarkastelu 
Jäsenvaltiot tarkastelevat uudelleen näiden sääntöjen määräyksiä, kun niitä on sovellettu 
kaksi vuotta. Siinä vaiheessa jäsenvaltiot harkitsevat, onko sääntöjä laajennettava 
koskemaan myös sellaisen jäsenvaltion yleisiä yritysverotusta koskevia järjestelyjä, jossa 
verotaso on huomattavasti yhteisön keskiarvoa alhaisempi. 
14 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 495 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 09 08 01 
Luettelonumero : CB-CO-97-513-FI-C 
ISBN 92-78-25643-9 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg