Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXIX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1999)"

(2001/C 123/02)

Komissio päätti 5. toukokuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "XXIX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1999)".

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 8. joulukuuta 2000. Esittelijä oli Antonello Pezzini.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24.-25. tammikuuta 2001 pitämässään 378. täysistunnossa (tammikuun 24. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto: XXIX kertomuksen aiheet

1.1. Kilpailupolitiikasta vastaava komission jäsen Mario Monti korostaa vuoden 1999 toiminnasta annetun, XXIX:n kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen esipuheen alussa "tarvetta uudistaa - - kilpailulainsäädäntöä". Aihetta käsitellään myös jäljempänä esipuheessa ja laajasti myös itse kertomuksessa(1).

1.1.1. Uudistamista painotetaan voimakkaasti, koska vuonna 1999 yhteisön kilpailulainsäädännön uudenaikaistamisohjelman toteuttamista jatkettiin ja lisäksi luotiin pohja ohjelman toteuttamiselle kokonaisuudessaan. Toiminnassa on nyt edetty väistämättömään käännekohtaan.

1.1.2. XXIX kertomuksen toinen merkittävä aihe on kansalaisten keskeinen asema yhteisön kilpailupolitiikassa. Esipuheessa ja kertomuksessa kuvaillaan hyvin laajasti uutta toimintaohjelmaa, jonka tavoitteena on, että kuluttajille annetaan keskeinen asema paitsi kilpailupolitiikasta hyötyvinä kansalaisina myös kilpailupolitiikan edistäjinä(2). Komitea pitää merkittävänä, että on haluttu korostaa kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen(3) mahdollisuutta kannustaa ja edistää yhteisön toimintaa kilpailun alalla. Toimintaa ja sen vaikutuksia voidaan tällä tavoin tehostaa, täsmentää ja nopeuttaa.

1.2. XXIX kertomuksen keskeisiä aiheita on myös komission vuonna 1999 harjoittama yrityskeskittymien valvonta, jota käsitellään laajasti yksityiskohtaisin kommentein ja tapauskuvauksin(4). Komitean mielestä komissio on vuonna 1999 onnistunut kyseisessä toiminnassaan erittäin hyvin, mikä vahvistaa komission merkitystä. Komissio on käsitellyt monisyisempiä aihepiirejä kuin edellisinä vuosina. Näin on voitu tehdä päätelmiä, jotka ovat todennäköisesti talouselämän kannalta päteviä. Asioiden käsittelyn myötä on kuitenkin herännyt useita kysymyksiä, jotka on ratkaistava pikaisesti myös lainsäädännön osalta.

1.2.1. Kertomuksessa käsitellään laajasti yrityskeskittymien valvontaa ja korostetaan erityisesti toiminta-aloja, jotka perustuvat eri alojen innovatiivisen huipputekniikan lähentymiseen. Uudet markkinat perustuvat uuteen teknologiaan ja eri alojen tekniikan lähentymiseen. Näiden markkinoiden kehityksen kannalta on olennaista, ettei yritystoiminnalle ja kilpailulle aseteta esteitä, joille ei ole objektiivisia perusteita. Näin ollen komitea suhtautuu erityisen myönteisesti komission pyrkimyksiin sovittaa yhteen yritysten mahdollisuudet toteuttaa aloitteita, jotka voivat johtaa uusien markkinoiden syntymiseen, ja tarpeen estää yrityksiä luomasta näin markkina-asemaa, joka saattaisi estää muita yrityksiä tulemasta samoille markkinoille. Kuitenkin on korostettava vaaraa, että joissakin olosuhteissa pyrkimykset sovittaa yhteen erilaisia vaatimuksia merkitsevät toimenpiteitä, jotka saattavat vähentää yritysten kiinnostusta ryhtyä yhteisön toimintatapojen kehittymisen kannalta ilmeisen tärkeisiin toimenpiteisiin. Se, mitä kertomuksessa todetaan Telia/Telenor-keskittymästä, todistanee kyseisen vaaran olemassaolon. Telia/Telenor-keskittymän toteuttamisesta luovuttiin komission päätöksen jälkeen. Päätöksessä edellytettiin, että alkuperäiseen suunnitelmaan olisi sen hyväksymiseksi pitänyt tehdä hyvin suuria muutoksia. Telian ja Telenorin sulautuminen olisi merkinnyt kahden eri valtion laitosten toimintojen yhdistämistä. Siksi se olisi vauhdittanut toimenpiteitä, jotka vielä joitakin vuosia sitten olisivat tuntuneet mahdottomilta, ja vaikuttanut voimakkaasti EU:n yhdentymisprosessiin ja uusien markkinoiden kehittymiseen. Edellä mainitun johdosta komitea toivoo, että komissio ottaa kyseisen ennakkotapauksen huomioon tulevaisuudessa ja arvioi, olisiko joissakin tapauksissa tarpeen toimia joustavammin, vaikka kaikkia teoriassa mahdollisia kilpailunvastaisen toiminnan uhkia ei tällöin pystyttäisikään poistamaan.

1.2.2. Kertomuksessa käsitellään lisäksi sitä, että mahdollisuutta puuttua yrityskeskittymien valvonnalla myös yhteisten määräävien markkina-asemien muodostumiseen käytetään yhä enemmän. Tämäkin aihe on erittäin tärkeä. Komitea on samaa mieltä siitä, että on hyödyllistä puuttua yhteisen määräävän markkina-aseman käsitteen avulla tilanteisiin, joissa kilpailunvastaisen toiminnan vaara on suuri. Kuitenkin on korostettava käsitteen liialliseen laajentamiseen liittyviä riskejä, koska käsitettä ei ole määritelty tarkasti sen erottamiseksi muista markkinoiden rakenteen rajoittamiskeinoista, joista ei aiheudu uhkaa kilpailulle mutta joilla saattaa olla vaikutusta kilpailukykyyn ja joita talouselämä nykyään välttämättä edellyttää. Tämän vuoksi komitea pitää välttämättömänä, että komissio etenee tulevaisuudessa riittävän varovaisesti tiellä, jonka yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat viitoittaneet asioissa "Kali und Salz" ja "Gencor/Lonrho" antamissaan tuomioissa. Komitea katsoo myös, että komission on hyväksyttävä pikaisesti jo kauan odotetut oligopolistisen määräävän markkina-aseman määritelmää koskevat suuntaviivat, jotta mainitut riskit voidaan poistaa ja jotta voidaan pienentää arvioinnin mielivaltaisuuden vaaraa(5).

1.2.3. Yrityskeskittymien valvonnan merkitys on entistä suurempi. Tämä johtuu pääasiassa ylikansallisten keskittymien lukumäärän ja laajuuden eksponentiaalisesta kasvusta, jonka syinä puolestaan ovat maailmanlaajuistuminen ja uuden talouden kehitys. Vallitsevan kiivaan muutostahdin myötä asianomaiset yritykset katsovat, etteivät yrityksen vielä muutama vuosi sitten ihanteellisilta vaikuttaneet koko ja kapasiteetti enää riitä. Tämän vuoksi on nyt meneillään sellaisten yritysten keskittymisaalto, jotka ovat jo aiemmin osallistuneet keskittymiin. Näin syntyy kierre, jonka johdosta aiemmat kilpailuennusteet muuttuvat jyrkästi.

1.2.4. Yhteisön toimien merkitys perustuu myös komission kokemukseen yrityskeskittymien valvonnasta kymmenen vuoden ajalta. Erityisen merkittäviä ovat XXIX kertomuksessa käsitellyt hyvin monimutkaisia toimenpiteitä koskevat ratkaisut, joista useat ovat teollisuuden ja talouselämän kannalta erittäin tärkeitä. Komission tavoitteena on entistä useammin toisaalta hillitä yksittäisten yritysten tai oligopolien vaatimuksia markkinavoiman kasvattamisesta ja toisaalta olla estämättä uusien haasteiden ja päämäärien vauhdittaman yritystoiminnan vapaata laajentamista. Kertomuksesta käykin ilmi, että komissiosta on tullut maailman tasolla yksi tärkeimmistä toimijoista keskittymisprosessissa, jossa sillä on yhä kiistattomampi ja velvoittavampi rooli.

1.2.5. Yhteisön harjoittaman yrityskeskittymien valvonnan merkitystä on todennäköisesti kasvattanut äskettäin toteutetussa uudistuksessa(6) komissiolle myönnetty uusi toimivalta. Kertomuksessa käsitellään laajasti uudistuksen ensimmäisiä ilmentymiä. Asia vaikuttaa erityisen tärkeältä, kun otetaan huomioon, että pian toteutetaan toinen lainsäädäntötoimi, jonka tavoitteena on muun muassa jatkaa uudistuksia edellisen uudistuksen(7) osoittamaan suuntaan.

1.3. Kertomuksessa korostetaan myös yrityskeskittymien valvontaa koskevan kansainvälisen yhteistyön kehittämistä. Yhteistyö Yhdysvaltojen kilpailuviranomaisten kanssa laajentui itse asiassa huomattavasti vuonna 1999. Komissio tutki yhdessä Yhdysvaltojen kanssa eräitä erityisen vaikeita tapauksia. Yhteistyötä jatkettiin vuonna 1999 menestyksekkäästi myös muiden valtioiden kilpailuviranomaisten kanssa. KIE-maiden kanssa jatkettiin myös kilpailuoikeuden alan yhteistyötä ja kokemustenvaihtoa(8).

1.3.1. Yhteistyö KIE-maiden viranomaisten kanssa on erityisen tärkeää senkin vuoksi, että KIE-maissa käynnissä oleva yksityistämisprosessi aiheuttaa uhkaa kilpailulle. Seurauksena saattaa olla yksityisiä määrääviä markkina-asemia, jotka todennäköisesti vääristävät tulevaisuudessa yhteisön kilpailuverkkoa vakavasti, jos niihin ei puututa tehokkaasti. Tämän vuoksi komitea toivoo, että yhteistyön ansiosta voidaan ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin, ennen kuin korjaamattomia vahinkoja pääsee tapahtumaan. Vuoden 1999 kokemukset ovat vahvistaneet, että kansainvälinen yhteistyö on nykyään välttämätöntä muutenkin kuin KIE-maiden suhteisiin liittyvissä erityisongelmissa, koska keskittymien aiheuttamat muutokset vaikuttavat laajalla maantieteellisellä alueella. Keskittymät eivät itse asiassa useinkaan vaikuta vain yhteen alueeseen. Tämän johdosta ne useimmiten kuuluvat yhä useampien valtioiden kilpailuviranomaisten toimialaan, mistä seuraa monenlaisia velvoitteita ja uhkia(9).

1.3.2. Kahdenvälinen yhteistyö ei kuitenkaan yksinään riitä vähentämään kyseisiä velvoitteita ja uhkia, vaikka se on väline, jota tulevaisuudessakin on käytettävä yhä useammin. Tähän mennessä kohdatuista vaikeuksista huolimatta on tehtävä myös monenvälistä yhteistyötä, kuten XXVIII kertomuksen johdannossa todetaan. Komitea ilmaisi lausunnossaan kyseisestä kertomuksesta olevansa tästä komission kanssa täysin samaa mieltä(10).

1.4. Komission voimakkaat ponnistelut yhteisön toiminnan ja sen vaikutusten tehostamiseksi kilpailun alalla ovat ilmenneet myös valtiontuessa. Tänäkin vuonna ensisijaisena tavoitteena on ollut vähentää valtiontukien kokonaismäärää, joka on edelleen liian korkea. Muitakin tavoitteita on ollut. Komissio on erityisesti pyrkinyt toisaalta puuttumaan tiukasti vääristäviin vaikutuksiin ja toisaalta olemaan vahingoittamatta aloitteita, jotka mahdollisesti edistävät kilpailua ja joita on tuettava(11).

1.4.1. Mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi tarkasteluvuotena on hyväksytty sekä sisältöä että menettelyä koskevia uusia sääntöjä, joiden tavoitteena on tehdä tuista avoimempia ja vähentää menettelyyn liittyviä tarpeettomia velvoitteita erityisesti pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä. Näin voidaan käyttää enemmän voimavaroja ongelmallisimpiin tukiin(12). Komitea hyväksyy toteutetut toimet mutta katsoo, että on myös tarmokkaasti kokeiltava uusia vaihtoehtoja piilotukiin ja ilmoittamattomiin tukiin puuttumiseksi. Tähän tarkoitukseen olisi suunniteltava esimerkiksi jäsenvaltioiden viranomaisten ja kaikkien asianosaisten yhteistyötä koko yhteisön alueelle ulottuvan valvontajärjestelmän toteuttamiseksi, kuten rajoittavien sopimusten kohdalla tehdään.

1.5. Komissio on jatkanut vuonna 1999 kilpailupolitiikkaa koskevaa toimintaansa myös muilla aloilla aiempien kertomusten suuntaviivojen mukaisesti ja saavuttanut merkittäviä tuloksia(13).

1.6. Kaikki edellä mainitut toimet, toimenpiteet ja pohdinnat ansaitsevat niille kuuluvan tunnustuksen. Tässä lausunnossa on kuitenkin tarpeen käsitellä jäljempänä erityisesti oikeudellisen kehyksen uudenaikaistamisohjelmaa. Tämä näkökulma on tärkeä, koska oikeudellisen kehyksen avulla voidaan ratkaista yleisesti merkittäviä ongelmia ja koska sillä voi olla merkitystä myös muiden edellä mainittujen asioiden kannalta. Oikeudellisen kehyksen uudenaikaistamisen onnistuminen on todellakin keskeinen edellytys yhteisön kilpailuoikeudellisten ongelmien ratkaisemiselle.

1.6.1. Komitean mielestä XXIX kertomuksessa esimerkiksi mahdollisuus antaa kansalaisille kuluttajina keskeinen rooli ja hajauttaminen kytketään aivan oikein toisiinsa. Tämä on uudenaikaistamisen keskeinen tekijä.

1.6.2. Muutkin edellä mainitut asiat ovat tiiviisti sidoksissa uudistukseen ja ovat sen ennakkoedellytyksiä. Esimerkiksi yrityskeskittymien valvonnan laajentaminen edellyttää, että siihen osoitetaan nykyistä enemmän voimavaroja. Komitea korostaa tämän puolestaan edellyttävän, että komissio vapauttaa itsensä kaikista tarpeettomista velvoitteista, jotka vaikeuttavat sen toimintaa. Tämä on yksi uudistuksen muista tavoitteista. Uudenaikaistaminen ja valtiontukia koskeva toiminta kytkeytyvät toisiinsa vastaavalla tavalla. Valtiontukien oikeudellisen kehyksen tarkistaminen on sitä paitsi eräs uudenaikaistamispolitiikan näkökohdista, ja se on otettava tässä politiikassa huomioon(14).

2. Oikeudellisen kehyksen uudenaikaistaminen

2.1. Komitean XXVIII kertomuksesta antamassa lausunnossa(15) kiinnitetään huomiota siihen, että kertomuksessa on kaksi avainsanaa: uudenaikaistaminen ja yhteistyö, jotka ovat "komission uuden kilpailupolitiikkahahmotelman tulevaisuudennäkymien vahvat päälinjat".

2.1.1. Tämänvuotisessakin kertomuksessa on vastaavat avainsanat. Itse asiassa useat vuonna 1998 käynnistetyt tai alustavasti hahmotellut hankkeet ovat toteutuneet tai saaneet lopullisen muotonsa vuonna 1999. Vuonna 1999 hahmoteltiin myös aiempien hankkeiden aloja koskevia ja niitä pidemmälle meneviä uusia hankkeita, mikä kertoo tinkimättömästä tahdosta toimia eri tavalla kuin menneisyydessä.

2.1.2. Vuoden 1997 vihreässä kirjassa ennakoitiin niin sanottujen vertikaalisten sopimusten valmistelua. Valmistelun päälinjat määriteltiin seuraavana vuonna, ja vuonna 1999 saatiin päätökseen asiaa koskeva lainsäädäntö. Komitea antoi asiasta hyvin myönteisen lausunnon(16), johon tosin sisältyy joitakin kriittisiä huomioita.

2.1.3. Vuonna 1999 hahmoteltiin lisäksi toista uudistusta, jolla on vielä suuremmat tavoitteet. Tällä uudistuksella halutaan uudenaikaistaa 81 ja 82 artiklan soveltamisjärjestelmä. Uudistuksen ytimenä on hajauttaa soveltaminen jäsenvaltioiden tuomioistuimille ja hallintoelimille ja antaa niille siten toimivalta ja vastuu, jotka ovat aiemmin kuuluneet lähes yksinomaan komissiolle. Tämä on siis uudistus, joka osoittaa todennäköisesti kaikkein selvimmin asioiden saaman käänteen merkityksen ja laajuuden. Uudistukseen on siksi kiinnitettävä erityistä huomiota tässäkin lausunnossa, vaikka komitea on jo aiemmin ilmaissut kantansa uudistuksen toteuttamisesta ja vaikka sen on myöhemmin määrä antaa lausunto uudistuksen jatkamisesta.

2.2. Komitea antoi myönteisen lausunnon uudenaikaistamishankkeesta kokonaisuutena. Lausunnossa painotetaan kuitenkin, että myönteistä arviota tarkasteltaessa on otettava huomioon myös huolenaiheet ja huomautukset, jotka komitea katsoi aiheelliseksi sisällyttää lausuntoon. Komitea totesi lisäksi, että uudistukselle asetettujen odotusten täyttämisen keskeinen edellytys on, että uusien sääntöjen laatimisen ja soveltamisen yhteydessä toteutetaan ennakko-, valmistelu- ja liitännäistoimenpiteitä. Tämä lausunnon näkökohta on edelleen keskeinen. Siksi komitea katsoo tarpeelliseksi esittää seuraavassa kyseisten päätelmien perustelut.

2.2.1. Uudenaikaistamishanke on herättänyt eriäviä mielipiteitä asianosaisilla tahoilla. Toimintatapojen muuttamisen tarpeellisuudesta ja kiireellisyydestä sekä periaatteessa valkoisen kirjan tavoitteista ollaan yleisesti yhtä mieltä. Kuitenkin myös myönnetään, että suunnitellun radikaalin uudistuksen kustannukset ovat korkeat ja että asiaan liittyy suuria vaikeuksia, joihin on löydettävä ratkaisu. Eri tahoilla ollaan yhtä mieltä myös siitä, että monista sisältökysymyksistä on vielä hankittava lisätietoja ja ettei uudistuksen onnistuminen tai epäonnistuminen riipu ainoastaan komission ponnisteluista.

2.2.2. Edellä mainittujen arvioiden perustelut ovat moninaiset ja vaikuttavat edelleen täysin ajankohtaisilta. Asetettujen tavoitteiden mukainen uudistus edellyttää muun muassa yhteisön ja jäsenvaltioiden lainsäädännön, oikeuslaitoksen ja hallinnon rakenteiden mukauttamista. Ei voida myöskään sulkea pois, että kyseinen uudistus saattaa edellyttää joidenkin jäsenvaltioiden perustuslain tai ajan myötä jopa yhteisön perussopimusten joidenkin osien muuttamista. Monissa jäsenvaltioissa on tarkistettava myös tuomareiden koulutus- ja valintamenettelyjä. Jäsenvaltioissa, joissa näin ei ole vielä tehty, on säädettävä toimivaltaisten viranomaisten oikeudesta soveltaa yhteisön kilpailuoikeutta. Lisäksi on pohdittava eri valtioiden oikeus- ja hallintoviranomaisten välisiä yhteyksiä ja niiden toimivallan yhteensovittamista - todennäköisesti myös kyseisten viranomaisten toimivallan yhteensovittamista kunkin jäsenvaltion sisällä. Hajauttamisjärjestelmän yhtenäisyyden varmistaminen aiheuttaa perustavan ongelman samoin kuin sen varmistaminen, ettei toimivallan antaminen tuomioistuimille ja jäsenvaltioiden viranomaisille vaaranna järjestelmän yhtenäisyyttä ja yhteisön oikeuden ensisijaisuutta. On vältettävä tilanteita, joissa viranomaisen tai tuomioistuimen käyttämät tulkintaperiaatteet ovat eri jäsenvaltioissa erilaisia. Lisäksi on olennaista, etteivät samasta sopimuksesta anna päätöstä eri jäsenvaltioiden tuomioistuimet ja viranomaiset, jotka saattavat päätyä erilaisiin ratkaisuihin.

2.2.3. On myös otettava käyttöön uusia välineitä, jotta voidaan varmistaa, että tiettyä asiaa koskevasta oikeus- ja hallintokäytännöstä voidaan saada mahdollisimman täydelliset tiedot yhteisön koko alueelta. Tämä on välttämätöntä kaikkien sellaisten tahojen kannalta, joiden on muodostettava käsitys yhteisön kilpailuoikeudesta.

2.2.4. Komitean lausunnossa käsitellyt aiheet ovat niin tärkeitä, että niistä on todennäköisesti tehtävä lisätutkimuksia, joihin osallistuisivat jäsenvaltioiden lainsäädäntävallan käyttäjien lisäksi myös korkeakoulut ja asianosaiset ammattialajärjestöt. Jotta uudistus onnistuisi, kaikkien tahojen - yhteisön toimielinten, jäsenvaltioiden ja muiden asianosaisten - on toimittava yhteistyössä ja edistettävä asiaa toimivaltansa mukaan. Käsiteltävät asiat ovat kuitenkin monisyisiä ja vaikeita, joten radikaalien muutosten, kuten uudenaikaistamishankkeen mukanaan tuomien muutosten, ei voi olettaa tapahtuvan hetkessä.

2.3. Komitea otti huomioon valkoista kirjaa koskevassa lausunnossaan kaikki näkökannat, joiden perusteella uudistus vaikuttaa välttämättömältä ja kiireelliseltä, sekä myös kannat, joiden mukaan on välttämätöntä ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin esiin tulleiden ongelmien ratkaisemiseksi. Käytyään asiasta perusteellisen keskustelun komitea halusi korostaa, että uudistuksen toteuttamisen rinnalla on tarpeen ratkaista soveliaalla tavalla uudistuksen mukanaan tuomat ongelmat. Tämä näkökanta on edelleen otettava huomioon.

2.3.1. Uudistusten toteuttamista ei kuitenkaan haluta kytkeä kaikkien "välttämättömien" tai "tarvittavien" toimien toteuttamiseen yhteisön tasolla ja jäsenvaltioissa, koska käsiteltävät ongelmat ovat moninaisia ja toimenpiteiden toteuttaminen vie (joissain tapauksissa) paljon aikaa. Komitean mielestä on kuitenkin keskeistä, että ennen hajauttamista yhteisön toimielimet toteuttavat pikaisesti kaikki niiden toimivaltaan kuuluvat sääntely- ja hallintotoimet.

2.3.2. Yhtä olennaista on sisällyttää hajauttaminen mahdollisimman nopeasti yhteisön tason ponnisteluihin, jotka tähtäävät uudistuksen vaatimien uusien maailmanlaajuisten puitteiden toteuttamiseen. Yhteiset ponnistelut on siis aloitettava viipymättä. Komitea katsoo, että edellä mainitusta syystä komission on toimittava aloitteellisesti ja vauhditettava jäsenvaltioiden ja kaikkien asianosaisten tahojen yhteistyön aloittamista mahdollisimman pian. Komission on toteutettava kaikki mahdolliset toimet ja aloitteet sen varmistamiseksi, että uudet maailmanlaajuiset puitteet kehittyvät järjestyneesti ja yhtenäisesti. Komission on lisäksi huolehdittava jäsenvaltioiden kanssa kaikista toimenpiteistä, joilla varmistetaan tuomareiden ja valvontaviranomaisten valmistautuminen uudistukseen.

2.4. Näiden välttämättömien lisähuomautusten lisäksi on korostettava, että komission jäsen painottaa XXIX kertomuksen esipuheessaan välttämättömyyttä toteuttaa uudistus "sekä kilpailunrajoitusten alalla, jolla yritysten toimet voivat vääristää kilpailua, että valtiontukien alalla, jolla jäsenvaltioiden toimet voivat vaikuttaa samalla tavoin".

2.4.1. Komission uudistuksen päättäväinen toteuttaminen tänä vuonna on samoin osoittanut, millainen rooli uudenaikaistamisella on yhteisön kilpailupolitiikan nykyvaiheessa. Komissio hyväksyi 24. toukokuuta 2000 suuntaviivat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta vertikaalisiin rajoituksiin. Uudistusta koskevan valkoisen kirjan herättämä keskustelu on myös jatkunut, ja asiassa odotetaan tapahtuvan merkittävää kehitystä. Komission ennakoidaan lisäksi tekevän aloitteen yhteisön toimielinten toimivallan uudistusohjelman toteuttamisesta. Komitean on määrä antaa asiasta erityinen lausunto. Huhtikuun 27. päivänä 2000 julkaistiin ehdotus "laaja-alaisten sopimusten" uudistamisohjelmaksi(17), jonka on tarkoitus liittyä muiden uudistusten kanssa samaan linjaan ja joka asiaankuuluvalla tavalla toteutettuna edistää sääntelykehyksen uudistamista ennakoidulla tavalla.

3. Luopuminen yhteisön kilpailupolitiikan hallinnoinnin keskittämisestä komissiolle

3.1. Käynnistetyn uudistusohjelman kulmakivenä on, että yhteisön uuden kilpailunvalvontajärjestelmän toteuttamisessa on aina noudatettava yhteistyön periaatetta. Tämä kuuluu yhteisön kilpailupolitiikan uuden viitekehyksen keskeisiin näkökohtiin. Valkoisessa kirjassa hahmotellun uudistuksen mukaan myös tuomioistuimille ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille annetaan toimivalta soveltaa 81 artiklan 3 kohtaa, joka on kilpailun alan merkittävimpiä määräyksiä.

3.1.1. Uudessa järjestelmässä edellä mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitetun rajoittavia sopimuksia koskevan kiellon soveltamatta jättäminen ei enää edellytä hallinnollista säädöstä (poikkeus kieltoon), jonka antaminen kuuluu nykyään komission yksinomaiseen toimivaltaan. Uudistuksen jälkeen artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kieltoa ei sovelleta, mikäli artiklaa tulkitseva taho vain katsoo, että tilanteessa on kyse 3 kohdassa mainituista taloudellisista olosuhteista.

3.1.2. Tästä seuraa, että tulevaisuudessa yhteisön kilpailuoikeuden peruselementteihin kuuluvan kiellon soveltaminen kuuluu komission lisäksi minkä tahansa jäsenvaltion sellaisten hallinto- ja oikeusviranomaisten toimivaltaan, joille asianosaiset yritykset poikkeustapauksessa esittävät 81 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamismahdollisuutta koskevat vastaväitteensä.

3.1.3. Uudenaikaistamisen merkittävin seuraus on siis se, ettei sopimusten kiellon toteuttamista enää hallinnoida keskusjohtoisesti. Hallinnointi kuuluu tällöin sellaisten elinten vastuualueeseen, joiden kesken ei ole totuttu tekemään yhteistyötä ja joiden perinteet, arvot ja ajattelutavat ovat erilaisia. Tästä seuraa, että valkoisen kirjan sisältämän hankkeen toteuttamissäännöissä on ehdottomasti määriteltävä, millä säännöillä yhteistyötä tehdään, sitten kun aiemmin ainoastaan komission vastuualaan kuuluneet tehtävät jaetaan eri tahojen kesken.

3.1.4. Yhteistyö on tärkeä avainsana myös XXIX kertomuksessa, kun otetaan huomioon oikeudellisen viitekehyksen koko uudenaikaistamisprosessin merkitys. Suunnitellun muutoksen pohjimmaisia syitä on tietysti, ettei Euroopan unioni voi enää hyväksyä ylhäältä johdettua kilpailupolitiikkaa, jossa vastuu koskee kaikkia muita tahoja kuin komissiota vain rajoitetusti. Tällainen hallinnointi ei sitä paitsi ole enää tarpeen eikä edes mahdollista, kun otetaan huomioon yhteisössä tapahtunut kehitys, josta uudistukset ovat pohjimmiltaan osoituksena.

3.2. Yhteistyöllä on keskeinen asema yhteisön uudessa kilpailupolitiikassa. Tämän vahvistavat myös muut näkökohdat, joita XXIX kertomuksessa hahmoteltu uudenaikaistamishanke määrittää.

3.2.1. Yhteistä osallistumista tarvitaan uudistuksen olennaisten ehtojen toteuttamiseksi. Jäsenvaltioiden kaikkien elinten ja laitosten yhteistyö - komissiolta saatavien virikkeiden ja ohjauksen tuella - on yhtä lailla uudistuksen toteutumisen olennainen edellytys.

3.2.2. Yhteistyö on nykypäivänä väline, jolla kilpailusääntöjen kaikkea soveltamista olisi ohjattava myös uudenaikaistamishankkeen ulkopuolella. Esimerkiksi aktiivinen rooli, joka kertomuksen mukaan on annettava kuluttajille ja kuluttajajärjestöille, on oikeus, joka halutaan uskoa kuluttajille kansalaisina. Kyse on kuitenkin myös velvollisuudesta tehdä yhteistyötä, jotta kuluttajien etua voitaisiin ajaa mahdollisimman tehokkaasti. Myöskään kertomuksessa käsiteltyä tukipolitiikkaa ei voi kuvitella ilman komission, jäsenvaltioiden ja kaikkien muiden asianosaisten konkreettista ja aktiivista yhteistyötä. Komission ja jäsenvaltioiden sekä jäsenvaltioiden kilpailu- ja sääntelyviranomaisten laajaa yhteistyötä edellyttävät myös markkinoiden vapauttamisprosessit, joilla on keskeinen asema yhteisön nykyisessä kilpailupolitiikassa, mihin kertomuksessa myös viitataan. Jos yhteistyötä ei tehtäisi, jo saavutetut tuloksetkin valuisivat hukkaan.

3.2.3. Edellä mainitun perusteella vaikuttaa välttämättömältä, että seuraavissa vuosikertomuksissa kuvataan, miten kullakin alalla edetään yhteistyön toteuttamisessa, eikä pelkästään myönnetä, että yhteistyö on välttämätöntä.

4. Uudenaikaistamishankkeen tavoitteiden merkitys

4.1. Edellä mainitun perusteella voidaan todeta, että komitea yhtyy täysin mainittujen hankkeiden tavoitteisiin.

4.2. Uudenaikaistamishankkeesta tulisi ennen kaikkea seurata, että yhteisön kilpailusääntöjä sovelletaan paljon aiempaa tiukemmin, jotta komission toimintamahdollisuudet laajenisivat ja tehostuisivat. Vapauduttuaan velvoitteista, jotka eivät enää ole perusteltuja, komissio voisi käyttää enemmän voimavaroja ja kiinnittää enemmän huomiota tehtäviin, jota se ei voi delegoida ja joista komission kilpailupolitiikan onnistuminen suurelta osin riippuu. Kuten kertomuksessa myönnetään, yrityskeskittymien valvonnan lisäksi erityisesti kartellien ja väärinkäytösten kieltämiseen olisi käytettävä enemmän voimavaroja.

4.2.1. Vapauduttuaan muista tehtävistä komissio voisi lisäksi käyttää enemmän aikaa ja voimavaroja voimassa olevasta sääntelystä saadun hyödyn arvioimiseen jatkuvasti eikä vain ajoittain. Tällaisen arvioinnin ansiosta komission olisi mahdollista saada ajoissa tietoonsa, mitä vaatimuksia voimassa oleva sääntely ei vielä vastaa. Näin komissio pystyisi arvioimaan uusien asioiden käsittelyn tai mukauttamisen tarvetta ja toimimaan ajoissa, kun toimintaan on tarvetta. Velvoitteiden vähennyttyä entiseen verrattuna komission pitäisi pystyä tehokkaasti tukemaan ja ohjaamaan tahoja, jotka tekevät sen kanssa yhteistyötä kilpailupolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi.

4.2.2. Komitea katsoo, ettei edellä mainittu kuitenkaan seuraa uudistuksen toteuttamisesta automaattisesti. Komission sisäisiä rakenteita ja sen ohjaus- ja koordinointitoiminnan välineitä on joka tapauksessa mukautettava. Saattaa esimerkiksi olla tarpeen järjestellä perinpohjaisesti uudelleen rakenteita, toimintatapoja ja menettelyjä, jotka saattavat vaikuttaa huomattavasti uudistuksen tehokkuuteen.

4.2.3. Komitea ehdottaa siksi, että komissio tiedottaisi komitealle, mihin toimiin se aikoo ryhtyä mainituissa asioissa ja mihin tuloksiin on jo päästy.

4.3. Uusien vastuualueiden antaminen jäsenvaltioiden tuomioistuimille ja viranomaisille valkoisessa kirjassa ennakoidun mukaisesti mahdollistaisi kilpailuoikeuden soveltamisen aiempaa paljon laajemmalti - myös tilanteissa, joihin komission valvonta ei nykyään ulotu. Kansallisten tuomioistuinten mahdollisuuden soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa kokonaisuudessaan tulisi johtaa myös siviilioikeudellisia oikeuskeinoja, vahingonkorvauksia ja sopimusten mitättömäksi julistamista koskevien hakemusten määrän kasvuun. Näitä hakemuksia voivat käsitellä vain jäsenvaltioiden omat tuomioistuimet.

4.3.1. Edellä painotettujen seikkojen tulisi merkittävästi tehostaa järjestelmää ja sen vaikutuksia. Ne ovat kuitenkin uudistuksen arkaluonteisimpia kohtia. Komitea pitää siksi välttämättömänä edelleen korostaa sellaisen tarkan analysoinnin ja valmistelutyön merkitystä, jonka edistäminen kuuluu komissiolle mutta johon kaikkien on osallistuttava.

4.3.2. Analysoinnissa on tarkasteltava kaikkia asiaankuuluvia oikeudenkäytön aloja, jotta saadaan selville uudistuksen toteutumisen edellyttämät kunkin alan vähimmäisvaatimukset ja toimenpiteet vähimmäisvaatimusten toteuttamiseksi tehokkaasti. On tutkittava myös, millaisia toimenpiteitä tarvittaisiin, jotta uudesta järjestelmästä saataisiin avoin ja valvottavissa oleva ja jotta sen toiminta ei olisi kohtuuttoman syrjivää.

4.3.3. Asian tärkeyden vuoksi komitea pitää välttämättömänä, että komissio tiedottaa asian edistymisestä. Esimerkiksi kilpailuoikeuden soveltamisen nykytilasta, yksittäisissä jäsenvaltioissa vastaavin periaattein toteutetuista toimista ja jäsenvaltioiden kohtaamista vaikeuksista olisi tiedotettava jo seuraavasta kertomuksesta lähtien tai erillisillä asiakirjoilla - jo ennen uudistuksen käynnistämistä, jonka jälkeen laaditaan varsinaisia kokoelmia ja luetteloja yhteisestä oikeuskäytännöstä(18).

4.4. Muutkin järjestelmän uudenaikaistamista edistävät hankkeet voivat varmasti johtaa yhteisön kilpailujärjestelmän yleiseen tehostumiseen.

4.4.1. Vertikaalisia sopimuksia koskevan uuden poikkeusasetuksen (EY) N:o 2790/1999 mukaan poikkeus koskee aiempiin poikkeusasetuksiin verrattuna paljon suurempaa määrää sopimuksia. Asetuksella poistetaan siis toimintaa perusteettomasti vaikeuttavat kiistanaiheet sellaisten sopimusten oikeutuksen osalta, jotka eivät aiheuta todellisia vaikeuksia. Tällaiseen tulokseen olisi päästävä myös soveltamalla rajoittavien sopimusten kieltoon uutta taloudellista lähestymistapaa. Vertikaalisten rajoitusten uudistaminen perustuu mainittuun lähestymistapaan. Sitä toteutetaan kuitenkin myös laaja-alaisten sopimusten kohdalla, ja se on välttämätön seuraus uudenaikaistamisesta.

4.4.2. Myös toinen eri uudistushankkeille yhteinen tavoite eli kilpailusääntöjen yksinkertaistaminen sekä niiden avoimuuden, ymmärrettävyyden ja erityisesti tunnettavuuden lisääminen edistää järjestelmän ja sen vaikutusten tehokkuutta. Tämän näkökohdan merkitys myönnetään kertomuksen esipuheessa, jossa todetaan: "- - on erittäin tärkeää, että kilpailusäännöt ovat selviä, avoimia ja tehokkaasti täytäntöön pantuja. Kilpailusääntöjen on lisäksi pysyttävä 2000-luvun taloudellisen ja teknisen kehityksen mukana."

4.4.3. Komitean mielestä komission nykyinen tapa antaa usein suuntaviivoja sopii yhteen sen kanssa, että kilpailujärjestelmästä halutaan tehdä aiempaa avoimempi. Suuntaviivat ovat uusi väline, ja toisin kuin poikkeusasetuksissa niissä ei taata, ettei tiettyihin sopimuksiin voisi tietyin ehdoin soveltaa kieltoja. Suuntaviivoja ei tästä syystä voi pitää asetusten vaihtoehtona. Asetuksia on sitä vastoin käytettävä aina, kun se näyttää mahdolliselta ja valkoisen kirjan mukaan asianmukaiselta. Suuntaviivatkin voivat kuitenkin toimia tehokkaasti; ne tekevät joka tapauksessa komission toimintatavoista avoimempia. Tämän johdosta ne voivat olla korvaamattomia autettaessa yrityksiä omaksumaan niiden uusi vastuu omien sopimustensa arvioinnista. Suuntaviivat ovat tärkeä väline. Tämän vuoksi komitea katsoo, että komission olisi säännöllisesti saatettava ne ajan tasalle, jotta yrityksillä olisi aina ajantasainen kehys omien arvioidensa pohjaksi.

4.4.4. Avoimuus edistää kiistatta koko järjestelmän tehokkuutta, johon myös valtiontukien uudenaikaistamisella tähdätään. XXIX kertomuksen esipuheessa todetaan: "Avoimuuden lisääminen on välttämätöntä myös, jotta jäsenvaltiot tiedostaisivat paremmin valtiontukien tiukan valvonnan välttämättömyyden. Kansalaisille suunnatun tiedotuksen parantaminen luo myös jäsenvaltioille paineen pienentää valtiontukia."(19)

4.4.5. Kun otetaan huomioon koko järjestelmän avoimuuden tärkeys, komitea toivoo, että avoimuudesta muodostuu yleisperiaate myös sellaisissa kysymyksissä, joita kertomuksessa ei käsitellä. Asianosaisten yritysten on saatava avoimesti tietoa myös eri elinten ja viranomaisten yhteistyöstä, jotta yritykset voivat puolustautua tehokkaasti. Samoista syistä avoimuus on otettava lukuun kaikissa menettelyissä, joissa voidaan vedota kilpailuoikeuteen.

4.5. Käynnissä oleva uudistus merkitsee myös kilpailusääntöjen aiempaa määrätietoisempaa ja oikeudenmukaisempaa soveltamista. Tästä hyötyvät kaikki yritykset, mutta todennäköisesti eniten pienet ja keskisuuret yritykset.

4.5.1. Pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ei jatkossa enää kohdisteta sopimuksia tai valtiontukia koskevia rajoituksia, jotka eivät ole niiden kohdalla perusteltuja, eikä arviointeja, jotka ovat usein rangaisseet kyseisiä yrityksiä. Uuden taloudellisen lähestymistavan mukaisesti analysoinnissa painotetaan tarkasteltavien toimenpiteiden kilpailua rajoittavia vaikutuksia. Suurin osa vaikutuksista riippuu toimenpiteitä tekevän yrityksen markkinavoimasta. Tällaista voimaa pienten ja keskisuurten yritysten on vaikea hankkia. Pienten tai keskisuurten yritysten tekemää sopimusta, joka sisältää rajoittavia lausekkeita, ei näin ollen enää arvioitaisi samalla mittapuulla kuin sellaisten yritysten tekemiä rajoittavia sopimuksia, joilla on suuri markkinavoima. Valkoisessa kirjassa hahmotellun uudistuksen jälkeen pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sovelletaan sääntöä, jonka mukaan kaikki muut kuin nimenomaisesti kielletyt rajoittavat lausekkeet ovat sallittuja. Vahvassa markkina-asemassa olevien yritysten on puolestaan entistä vaikeampaa käyttää lausekkeita, jotka sisältävät niiden oman edun mukaisen rajoituksen.

4.5.2. Kuten ehdotuksessa yhteistyösopimusten suuntaviivoiksi vahvistetaan, uudella tulkintatavalla ei kuitenkaan vaaranneta suuryritysten etuja, jos yrityksen tekemät sopimukset eivät välittömästi vaikuta markkinoihin. Perustutkimusta ei rajoiteta sisällön eikä menettelyjen osalta, vaikka tutkimuksen suorittajana olisi suuryritys ja kohteena kyseisen yrityksen kilpailijat. Periaatteessa kilpailusääntöjen sovellusala saatetaan jatkossa ulottaa myös moniin tuotantoa koskeviin rakenneuudistus- ja saneeraussopimuksiin aiempaa huomattavasti pienemmin riskein. Suuryrityksille annetaan kuitenkin yleensä laajemmat mahdollisuudet arvioida kilpailuasemaansa itsenäisesti ja käyttää jo ennakoituja uusia välineitä, jotta uusi järjestelmä olisi avoin ja riittävän joustava ja jotta se vastaisi yritysmaailman vaatimuksia.

5. Kuluttajan edut ovat keskeisiä uudessa kilpailupolitiikassa

5.1. Kuten edellä todettiin, XXIX kertomuksessa on toinenkin avainteema: kansalaisen edut kuluttajana on nostettava keskeiseen asemaan kilpailupolitiikassa.

5.1.1. Tästä aiheesta todetaan jo kertomuksen esipuheessa seuraavaa: "Kilpailupolitiikalla on merkitystä yritysten ja niiden neuvonantajien lisäksi myös Euroopan kansalaisille, joiden on tärkeää saada yleinen kuva kilpailupolitiikan täytäntöönpanosta ja siitä, kuinka se voi parantaa heidän päivittäistä elämäänsä. Yksi kilpailun päätehtävistä on innovaation edistäminen ja sen varmistaminen, että tuotteet ja palvelut tuotetaan mahdollisimman tehokkaasti ja että kuluttajat hyötyvät tehokkuudesta - -."

5.1.2. Esipuheen ja kertomuksen muissa kohdissa tarkennetaan, mitä kuluttajille varatulla keskeisellä asemalla tarkoitetaan. Esipuheessa todetaan esimerkiksi uudenaikaistamisen tavoitteita käsittelevässä kohdassa, että "päätöksentekoprosessin tuominen lähemmäksi kansalaisia" kuuluu uudistuksen päätavoitteisiin(20). Kertomuksessa mainitaan jäljempänä: "Monet kansalaiset eivät ymmärrä, että kilpailupolitiikka on voimakas ja tehokas väline, joka turvaa kansalaisten edut kuluttajina, palveluiden käyttäjinä, työntekijöinä ja veronmaksajina. Jos kansalaiset olisivat tietoisia tästä, he todennäköisesti antaisivat komission politiikalle selkeän tukensa tällä alueella. - - Jokaisen osana kilpailupolitiikkaa tehdyn päätöksen yhteydessä on kysyttävä, mitä erityistä hyötyä päätöksestä voi olla kansalaisille ja erityisesti kuluttajille. - - Komissio ei aio suhtautua kuluttajiin vain kilpailupolitiikasta hyötyvinä kansalaisina vaan pitää heitä myös kilpailupolitiikan edistäjinä."(21)

5.2. Edellä on käyty kertomuksen sisältöä laajasti läpi, koska komitea on halunnut ilmaista selvästi yhtyvänsä komission omaksumaan ajatteluun ja kantaan kyseisessä asiassa. Komitea on erityisen tyytyväinen siihen, että komissio tähdentää kilpailupolitiikan päätöksenteon tuomista lähemmäksi kansalaisia kuluttajina. Komitea pitää näin ollen erityisen merkittävinä kaikkia aloitteita, joilla tähdätään kilpailupolitiikan tekemiseen entistä tutummaksi kuluttajille. Yksi tällainen aloite onkin jo käynnissä(22).

5.2.1. Komitean mielestä myös kaikki sellaiset aloitteet, joiden tavoitteena on vahvistaa kansalaisten roolia kilpailun edistämisessä, voivat olla erittäin merkittäviä. Tällaiset aloitteet saattavat huomattavasti tehostaa ehkäisevää toimintaa siten, että niiden avulla voidaan paljastaa väärinkäytöksiä ja vakavia rikkomuksia, joita ei muuten saataisi selville. Tämä saattaa olennaisesti lisätä järjestelmästä saatavaa hyötyä.

5.3. Kuten edellä korostetaan, komitea on komission kanssa täysin samaa mieltä siitä, että kuluttajille on annettava keskeinen rooli kilpailupolitiikassa. Tämä edellyttää luonnollisesti, että asiaan liittyvien etujen tasapaino säilytetään EY:n perustamissopimuksessa (esimerkiksi 81 artiklan 3 kohdassa) tarkoitetulla tavalla ja komission tähänastisten tavoitteiden mukaisesti. Kertomuksessa ei tosiasiassa mainita, että nykyistä tasapainoa haluttaisiin muuttaa. Siinä keskitytään perustellusti osallistumista koskeviin näkökohtiin, joita edellä on käsitelty, eikä sääntöjen tulkintaan, joka on muotoutunut vuosien kuluessa sääntöjen soveltamisen ja oikeuskäytännön myötä.

6. Ehdot ja velvoitteet (undertakings), joita yrityskeskittymien valvonnassa voidaan määrätä sovellettavaksi toimenpiteen sääntöjenmukaisuutta koskevaan päätökseen - Yhteisön toimintatavat

6.1. Yrityskeskittymien valvonta yhteisössä aloitettiin kymmenen vuotta sitten. Valvonta on yhä tärkeämpää, minkä vuoksi aiheesta on tarpeen tehdä joitakin huomioita.

6.2. Kertomuksesta käy hyvin selvästi ilmi, että komissio on toiminut määrätietoisesti useissa tapauksissa, joissa on ollut kyse huomattavista eduista. Komitea katsoo komission ansaitsevan tunnustuksen tämän johdosta. Osoituksena määrätietoisesta toiminnasta voidaan mainita myös sellaisten toimenpiteiden jatkuvasti kasvava määrä, joista on luovuttu kieltopäätöksen uhan vuoksi.

6.2.1. Kertomuksesta käy myös ilmi, että on löydetty joustavia ratkaisuja sellaisten yrityskeskittymien tuotantonäkökohtien suojelemiseksi, joihin liittyy kilpailun rajoittumisen uhka, kuitenkin niin, että kilpailun rajoittumisen uhka on toisaalta pystytty poistamaan. Tähän on yleensä päästy soveltamalla toimenpiteen yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskevaan päätökseen - sekä ensimmäisen että toisen vaiheen päätteeksi - osapuolten ehdottamia ehtoja ja velvoitteita, jotka komissio on katsonut soveliaiksi menettelyn aikana ilmenneiden ongelmien ratkaisemiseksi. Sen ansiosta, että vastakkaiset vaatimukset on voitu sovittaa yhteen, vuonna 1999 on toteutettu taloudellisesti ja tuotannon kannalta merkittäviä toimenpiteitä, jotka olisi muuten pitänyt kieltää niiden aiheuttamien kilpailuongelmien vuoksi.

6.2.2. Suuri määrä menettelyjä on saatettu päätökseen myös hoitamalla velvoitteet ja muutokset jo käsittelyn alkuvaiheessa, mikä on hyvin merkittävää. Tästä voidaan päätellä, että asetusta oli todella tarpeen uudistaa mainittujen menettelyjen mahdollistamiseksi. Menettelyjen suuri määrä rikastuttaa lisäksi erityisryhmän (task force) kokemuspohjaa, minkä ansiosta se voi tehdä nopeasti päätöksiä asioissa, jotka saattavat olla hyvinkin monisyisiä, kuten kertomuksen esimerkeistä voidaan päätellä.

6.2.3. Komitean mielestä tiettyihin ongelmiin, joita on aiheutunut ehtojen ja velvoitteiden soveltamisesta toimenpiteen sääntöjenmukaisuutta koskevaan päätökseen, on löydettävä tyydyttävä ratkaisu todella pikaisesti, koska ehtoja ja velvoitteita sovelletaan entistä useammin. Joskus hyvinkin yksityiskohtaiset ehdot ja velvoitteet merkitsevät usein toimintaan käytettävien voimavarojen huomattavaa vähenemistä ja joskus myös muita toimenpiteitä. Ongelmat ovat sitä merkittävämpiä, mitä useampia määräyksiä ehtoihin ja velvoitteisiin sisältyy.

6.2.4. Eräs ongelmista koskee määräaikaa, jona yritysten on viimeistään annettava niille mahdollisesti määrättäviä sitoumuksia koskevat ehdotukset lopullista päätöstä varten. Komissio ja yritykset käyvät valvontamenettelyn aikana usein tiukkoja keskusteluja määräajasta. Komission edun mukaista olisi saada sitoumuksia koskevat ehdotukset ajoissa, jotta sillä olisi riittävästi aikaa arvioida sitoumusten soveltuvuutta ja toteuttamiskelpoisuutta, ja yritysten edun mukaista olisi puolestaan lykätä määräaikaa mahdollisimman myöhäiseksi, jotta ne pystyisivät suojelemaan toimintaansa niin pitkään kuin mahdollista. Osapuolten välinen kuilu heijastuu usein sellaisten yritysten antamista selvityksistä, jotka ovat suunnitelleet komission lopulta kieltämää toimenpidettä. Tällaiset yritykset valittavat usein menettelyn päätyttyä, ettei komissio halunnut ottaa niiden vähän ennen määräajan päättymistä toimittamia ehdotuksia huomioon ja että kyseiset ehdotukset olisivat voineet estää toimenpiteen kiellon.

6.2.5. Määräajat ovat niin tärkeä aihe, että niille on varattu yrityskeskittymien valvonnasta annetussa komission asetuksessa kokonainen artikla(23), jossa määritellään ensimmäisen ja toisen vaiheen sitoumusehdotusten tiedoksi antamisen määräajat. Määräajat ovat ehdottomat, ja toisen vaiheen määräajasta todetaan nimenomaisesti, että sitä voidaan siirtää vain "poikkeustapauksissa". Näiden määräaikojen säntillisen noudattamisen tärkeyttä painotetaan kertomuksen erillisessä lisälehdessä, jossa käsitellään sitoumusten antamisen määräaikoja toiseen vaiheeseen edenneissä asioissa.

6.2.6. Komitea yhtyy komission perusteluihin, jotka koskevat komission kantaa, kun otetaan huomioon, että komission on ennen sitoumusten hyväksymistä tehtävä kaikki tarvittavat tarkistukset ja kuultava jäsenvaltioita. Komitean mielestä ei kuitenkaan pidä aliarvioida yritysten perusteluja niiden sitoumusten antamisen lykkäämiseksi mahdollisimman myöhäiseen ajankohtaan. Tämän johdosta komitea katsoo, että valmisteltavana olevaan sääntöjen uudistukseen olisi sisällytettävä muutokset, joiden ansiosta yrityksellä olisi paitsi mahdollisuus myös oikeus pyytää komissiota siirtämään yrityksen toiminnan mahdollisesti lisätietoja edellyttävien näkökohtien tarkastelu ja asiaa koskevat neuvottelut virallisen ilmoituksen ennakoitua määräaikaa aiempaan ajankohtaan. Näin todella varmistettaisiin, että on riittävästi aikaa neuvotella toimenpiteen mahdollistavista velvoitteista ja sitoumuksista. Yhtä tärkeää on, että näin myös taattaisiin etukäteen mahdollisuus puolustaa asianmukaisesti velvoitteita ja sitoumuksia.

6.2.7. Ehtojen ja velvoitteiden kehittämisessä on kuitenkin edistytty huomattavasti vuonna 1999, jolloin komissio laati laajaa keskustelua herättäneen ehdotuksen tiedonannoksi kyseisistä toimenpiteistä. Itse ehdotus sisältää erittäin hyödyllisiä selvennyksiä siitä, millaisissa olosuhteissa kyseiset toimenpiteet voivat olla tarpeen, sekä toimenpiteiden aikataulusta ja mahdollisesta sisällöstä erilaisissa tilanteissa. Komitea toivookin, että mainittu tiedonanto hyväksytään mahdollisimman pian ja että komissio jatkaa ponnisteluja omien toimintatapojensa avoimuuden puolesta ja pitääkseen yllä keskusteluyhteyttään yrityksiin, jotka kiinnittävät asiaan syystäkin entistä enemmän huomiota.

6.2.8. Asiaan liittyy silti tärkeitä avoimia kysymyksiä, joihin tuskin saadaan ratkaisua tiedonannosta ja sääntelykehyksen mahdollisista muutoksista. Yksi avoimista kysymyksistä koskee suunniteltujen toimenpiteiden tehoa ja tosiasiallista kykyä ratkaista päätösten nostattamat ongelmat. (Komitea kiinnitti tähän kysymykseen huomiota jo viime vuonna lausunnossaan XXVIII kertomuksesta.) Kysymys on merkittävä. Komitealla ei ole tiedossaan toimenpiteistä saatavasta hyödystä tehtyjen tutkimusten tuloksia, joiden perusteella olisi jälkikäteen voitu arvioida tehtyjen ratkaisujen arvoa ja sitä, miten komission päätöksenteko vaikuttaa yhä merkittävämmällä toiminta-alalla.

6.2.9. Komitea ymmärtää tehtävän vaikeuden. Kun otetaan huomioon parannustoimenpiteiden kasvava merkitys yrityskeskittymien valvonnassa, komitea on vakuuttunut siitä, että puute korjataan pikaisesti. Joka tapauksessa on selvää, että kertomus vuodelta 1999 sisältää paljon virikkeitä ja osoituksia merkittävästä toiminnasta myös yrityskeskittymien valvonnassa.

Bryssel 24. tammikuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Aihetta käsitellään kertomuksen osan I luvussa A "Lainsäädännön ja sen tulkinnan nykyaikaistaminen".

(2) Kertomuksen johdannon lopussa olevassa lisälehdessä "EU:n kansalaiset ja kilpailupolitiikka"selvitetään, mitä komissio tarkoittaa käsitteellä "kilpailupolitiikan edistäjä".

(3) Kertomuksen osan I luvun B lopussa olevassa lisälehdessä 3 kerrotaan suhteista kuluttajajärjestöihin.

(4) Ks. kertomuksen osa II.

(5) Kertomuksessa käsitellään muita yrityskeskittymien valvontaan kuuluvia aiheita, joihin on syytäkiinnittää huomiota. Lisälehdessä 7 kerrotaan uudesta potentiaalisen määräävän markkina-aseman arvioinnista, joka voi itse asiassa merkitä komission toimintamahdollisuuksien kasvamista entisestään yrityskeskittymien suhteen. Aihe on tullut esiin kahdessa vuonna 1999 tehdyssä päätöksessä, joissa katsottiin, että tarkastelun kohteena olleiden yritysten markkinavoima oli huomattavasti suurempi kuin niiden markkinaosuudesta voitiin päätellä, koska niillä oli erityisiä etuja kilpailijoihinsa nähden. Mahdollisuudet puuttua yrityskeskittymien valvonnalla tilanteisiin, joissa markkinavoima perustuu potentiaaliseen asemaan, vaikka markkinat eivät olisikaan olennaisesti keskittyneet, ovat lisääntyneet asiassa Air Liquide / BOC 18. tammikuuta 2000 tehdyn päätöksen ansiosta. Päätöksessä komissio katsoo, että keskittymiin, joiden vuoksi potentiaalinen kilpailu vähenee tai loppuu, voidaan puuttua, vaikka markkinatilanne säilyisi samana kuin ennen keskittymän toteuttamista.

(6) Ks. yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 muuttamisesta 30. kesäkuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1310/97. Asetuksen (ETY) N:o 4064/89 muutoksen nojalla komissio voi nykyään liittää kaikkiin yhteensopivuutta koskeviin päätöksiinsä ehtoja ja velvoitteita. Komission toimintamahdollisuuksia lisää myös, että asetuksen soveltamisalaan on lisätty kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan hoitavat yhteisyritykset, joista on seurauksena markkinoiden rakenteen keskittymisen lisäksi myös yhteensovittamista sellaisten emoyritysten toiminnan kanssa, jotka todennäköisesti kuuluvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisalaan.

(7) Muista mahdollisista asetukseen (ETY) N:o 4064/89 tehtävistä muutoksista asiakirjassa "Komission kertomus neuvostolle sulautuma-asetuksessa säädettyjen raja-arvojen soveltamisesta" -KOM(2000) 399 lopullinen, 28.6.2000. Vaikuttaa kuitenkin todennäköiseltä, että muutosehdotuksiin sisältyy muita muutoksia. Muutoksiin kuuluisi myös komissiolle vuoden 1997 uudistuksessa annetun yhteensovittamisseurauksia aiheuttavia yhteisyrityksiä koskevan toimivallan laajentaminen, joka kuuluu soveltamissääntöjen uudistamisesta annetussa valkoisessa kirjassa käsiteltäviin uudistuksiin. Valkoisessa kirjassa ehdotetaan, että yrityskeskittymien valvonta ulotetaan tuotantotoimintaa harjoittaviin yhteisyrityksiin, joita aiempi uudistus ei koske.

(8) Kansainvälistä yhteistyötä käsitellään kertomuksen osassa IV, jonka luvussa A kerrotaan kilpailuyhteistyöstä Keski- ja Itä-Euroopan (KIE) assosioituneiden maiden kanssa. Luvussa B käsitellään kilpailunrajoituksia koskevaa kahdenvälistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa. Vuonna 1999 allekirjoitettiin myös Euroopan yhteisöjen ja Kanadan välinen kilpailua koskeva yhteistyösopimus sekä jatkettiin neuvotteluja tehokkaaseen kilpailua koskevaan yhteistyöhön ryhtymiseksi muiden maiden, esimerkiksi Japanin kanssa. Japanin kanssa on ryhdytty tutkimaan mahdollisuutta tehdä vastaavat yhteistyösopimukset kuin Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa on tehty. Yhdysvallat ja Japani ovat jo tehneet tällaisen sopimuksen. Japanin kanssa jatkettiin lisäksi neuvotteluja sääntelyn purkamista myös kilpailusäädösten osalta.

(9) Yli 60 valtiota on jo sisällyttänyt lainsäädäntöönsä yrityskeskittymien valvontajärjestelmän, jota voidaan soveltaa myös muiden valtioiden viranomaisten arvioitavina oleviin toimenpiteisiin. Tällaisista järjestelmistä seuraa, että yrityksillä on enemmän velvoitteita ja että päätösten mahdollista ristiriitaisuutta on entistä vaikeampi valvoa.

(10) Kansain välistäkilpailualan yhteistyötä käsitellään XXVIII:een kilpailupolitiikkaa koskevaan kertomukseen liittyvässä komission jäsenen Karel Van Miertin esipuheessa. Siinä kerrotaan laajasti aloitteista, jotka oli tarkoitus toteuttaa laajempiin ja vakiintuneempiin yhteistyön muotoihin pääsemiseksi edes vaiheittain. Myös komission jäsen Mario Monti on keskittynyt tähän aiheeseen useissa puheissaan kilpailupolitiikasta yleensä ja yrityskeskittymien valvonnasta erityisesti. Yhdysvaltojen kilpailuviranomaiset - jotka olivat aiemmin kannattaneet pitäytymistä ainoastaan kahdenvälisessä yhteistyössä - tunnustivat vuonna 2000, että myös muuta kuin kahdenvälistä yhteistyötä on kokeiltava tarpeellista varovaisuutta noudattaen. Tämä merkitsi huomattavaa edistysaskelta kansainvälisessä yhteistyössä.

(11) Valtiontukea käsitellään XXIX:n kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen osassa III.

(12) Tukilainsäädäntöön viitataan XXIX kertomuksen osan III luvun A kappaleessa 1 "Valtiontukien valvonnan uudenaikaistaminen", jossa todetaan: "Komissio on jo noin kahden vuoden ajan toteuttanut neuvoston tukemana erilaisia toimenpiteitä, joilla on pyritty uudenaikaistamaan valtiontukien valvontaa. Yhtenäinen ja tehokas järjestelmätarjoaa komissiolle lainsäädäntövälineitä, joiden ansiosta se voi keskittää toimintansa asioihin, joilla on todellinen vaikutus yhteismarkkinoihin. Tämän ansiosta yritysten hallinnollista taakkaa voidaan keventää, samalla kun taataan oikeusvarmuus ja lisätään toiminnan avoimuutta. EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu menettelyasetus (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22. maaliskuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999) tuli voimaan 16. huhtikuuta 1999. - - Muista valtiontukien valvonnan uudenaikaistamiseen liittyvistä toimenpiteistä on säädetty 7. toukokuuta 1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 994/98, jossa komissiolle annetaan mahdollisuus antaa valtiontukia koskevia ryhmäpoikkeusasetuksia. - - Heinäkuun 28. päivänä komissio antoi kolme ryhmäpoikkeusasetusluonnosta, jotka koskivat pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea, koulutustukea ja vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä. - - Komission tärkeimpänä tavoitteena on vapauttaa voimavaroja, jotka nyt on sidottu lukuisten sellaisten vakioasioiden käsittelyyn, joihin ei yleensä liity ongelmia EU:n sääntöjen noudattamisen osalta."

(13) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskevista hallinnollisista toimista, joissa on myös vuonna 1999 päästy merkittäviin tuloksiin, kerrotaan XXIX kertomuksen osan I luvussa B "Sisämarkkinoiden lujittaminen"ja luvussa C "Alakohtaiset politiikat".

(14) Tukilainsäädäntöön viitataan XXIX kertomuksen osan III luvun A kappaleessa 1 "Valtiontukien valvonnan uudenaikaistaminen", jossa todetaan: "Komissio on jo noin kahden vuoden ajan toteuttanut neuvoston tukemana erilaisia toimenpiteitä, joilla on pyritty uudenaikaistamaan valtiontukien valvontaa. Yhtenäinen ja tehokas järjestelmätarjoaa komissiolle lainsäädäntövälineitä, joiden ansiosta se voi keskittää toimintansa asioihin, joilla on todellinen vaikutus yhteismarkkinoihin. Tämän ansiosta yritysten hallinnollista taakkaa voidaan keventää, samalla kun taataan oikeusvarmuus ja lisätään toiminnan avoimuutta. EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu menettelyasetus (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22. maaliskuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999) tuli voimaan 16. huhtikuuta 1999. - - Muista valtiontukien valvonnan uudenaikaistamiseen liittyvistä toimenpiteistä on säädetty 7. toukokuuta 1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 994/98, jossa komissiolle annetaan mahdollisuus antaa valtiontukia koskevia ryhmäpoikkeusasetuksia. - - Heinäkuun 28. päivänä komissio antoi kolme ryhmäpoikkeusasetusluonnosta, jotka koskivat pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää valtiontukea, koulutustukea ja vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä. - - Komission tärkeimpänä tavoitteena on vapauttaa voimavaroja, jotka nyt on sidottu lukuisten sellaisten vakioasioiden käsittelyyn, joihin ei yleensä liity ongelmia EU:n sääntöjen noudattamisen osalta."

(15) EYVL C 51, 23.2.2000, s. 1 (esittelijänä Edoardo Bagliano).

(16) EYVL C 116, 28.4.1999, s. 22 (esittelijänä Giacomo Regaldo).

(17) Ks. "Laaja-alaisiin yhteistyösopimuksiin liittyviä kilpailusäännöksiä -Tiedonanto 20. joulukuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2821/71 5 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2743/72, mukaisesti perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin", EYVL C 118, 27.4.2000, joka sisältää ehdotuksen komission asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin tutkimuksen ja kehittämistoiminnan sopimusryhmiin, ehdotuksen komission asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyjen erikoistumissopimusten ryhmiin sekä ehdotuksen suuntaviivoiksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta laaja-alaiseen yhteistyöhön.

(18) Myös XXIX kertomus sisältää tietoja yhteisön kilpailuperiaatteiden soveltamisesta jäsenvaltioissa. Lisälehdessä 2 kerrotaan yhteistyöstä kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten kanssa. Komitea katsoo silti, että hajautettu ja avoin järjestelmä, johon nyt siirrytään, edellyttää aiempaa järjestelmällisempää ja laaja-alaisempaa tiedottamista. Tiedottamisessakin olisi soveltuvin osin voitava hyödyntää uuden järjestelmän edellyttämiä yhteistyösuhteita.

(19) Esipuheessa viitataan myös mahdollisuuteen toteuttaa "valtiontukirekisteri ja tulostaulu", ja tarkennetaan asiaa seuraavasti: "Rekisteri sisältäisi tietoja kaikista valtiontukea koskevista päätöksistä, ja tulostaulussa annettaisiin jäsenvaltioille neuvoja siitä, kuinka ne voivat arvioida tarkemmin valtiontukipolitiikkansa kustannuksia ja hyötyjä. Myös vuotuista katsausta EU:n valtiontuista parannetaan jatkuvasti niin, että se antaa tarkemman arvion valtiontukimenoista."

(20) Asiaa kommentoidaan esipuheessa mm. seuraavasti: "Yhteisössä, jossa on 15 jäsenvaltiota, joiden taloudet ovat voimakkaasti integroituneita, kilpailusääntöjen soveltamista ei enää pitäisi rajoittaa yhdelle viranomaiselle. Tämä ei johdu pelkästään edellä kuvailluista tehokkuuteen liittyvistä syistä, vaan tarkoituksena on myös varmistaa, että Euroopan kansalaiset saavat myönteisen kuvan kilpailupolitiikasta ja tunnustavat sen tärkeän roolin päivittäisessä elämässään. Kuluttajien ja siten Euroopan kansalaisten etujen suojelu on keskeisellä sijalla yhteisön kilpailupolitiikassa, vaikka kansalaiset eivät aina näekään asiaa siten. Antamalla kuluttajille mahdollisuuden kääntyä kansallisten kilpailuviranomaisten ja tuomioistuinten puoleen parannamme Euroopan kansalaisten kuvaa kilpailupolitiikasta ja sen eduista kansalaisille."

(21) Jäljempänä kertomuksessa todetaan: "- -kuluttajista ja kuluttajajärjestöistä voi olla runsaasti apua kilpailunvastaisten käytäntöjen tunnistamisessa. - -Volkswagen on edelleen vain yksittäistapaus. Komissio aikoo tiivistää suhteitaan kuluttajajärjestöjen ja unionin kansalaisten kanssa yleensä. - -Komissio harkitsee myös mahdollisuutta järjestää erilaisia tapaamisia unionin kansalaisten kanssa."

(22) Ks. komission kesäkuussa 2000 julkaisema asiakirja "La politique de concurrence en Europe et le citoyen".

(23) Yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista 1. maaliskuuta 1998 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 447/98 oleva 18 artikla.