Euroopan parlamentin päätöslauselma vetoomusvaliokunnan käsittelemistä asioista parlamentin toimintavuonna (maaliskuu 2004-joulukuu 2005) (2005/2135(INI))



Virallinen lehti nro 300 E , 09/12/2006 s. 0138 - 0142



P6_TA(2006)0255 Vetoomusvaliokunnan käsittelemät asiat (2004-2005) Euroopan parlamentin päätöslauselma vetoomusvaliokunnan käsittelemistä asioista parlamentin toimintavuonna (maaliskuu 2004-joulukuu 2005) (2005/2135(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon aikaisemmat päätöslauselmansa vetoomusvaliokunnan käsittelemistä asioista, - ottaa huomioon huhtikuussa 1989 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen vetoomusoikeuden vahvistamisesta [1], - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 21 ja 194 artiklan, - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan ja 192 artiklan 6 kohdan, - ottaa huomioon vetoomusvaliokunnan mietinnön (A6-0178/2006), A. katsoo, että vetoomusoikeus kuuluu perusoikeuksiin ja on sidoksissa Euroopan unionin kansalaisuuteen, B. ottaa huomioon, että vetoomusoikeus on vuodesta 1992 kuulunut EY:n perustamissopimukseen ja että vetoomusoikeus on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 44 artiklassa sekä Euroopan parlamentin työjärjestyksen 191 artiklassa, C. ottaa huomioon, että parlamentti, neuvosto ja komissio ovat muodollisesti vahvistaneet vetoomusoikeuden ja antaneet takuun siitä, että toimielimet osallistuvat vetoomusten seurantaan, D. katsoo vetoomusoikeuden olevan tärkeä erityisesti EU-kansalaisille, mutta myös EU:n toimielimille, koska ne pystyvät näin saamaan ensikäden tietoa yhteisön lainsäädännön soveltamista koskevista tavallisen kansalaisen huolenaiheista ja ongelmista, E. katsoo, että parlamentti näkee vetoomukset keinona parantaa EU:n politiikan harjoittamisen valvontaa sekä kontrolloida sitä, miten EU:n, kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset toteuttavat ja panevat täytäntöön EU:n politiikkaa, F. ottaa huomioon, että EU:n laajentumisen jälkeen toukokuussa 2004 kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaiset saivat oikeuden esittää parlamentille vetoomuksia omalla kielellään ja että tämän mahdollistaminen on edellyttänyt huomattavia logistisia ponnisteluja, G. katsoo olevan aina tarpeen varmistaa, että EU-kansalaisille tiedotetaan asianmukaisesti heidän oikeudestaan esittää parlamentille Euroopan unionin toiminnan alaan kuuluvia asioita koskevia vetoomuksia, H. ottaa huomioon, että lähes kolmannesta parlamentin saamista vetoomuksista ei voida ottaa käsiteltäviksi osittain siksi, että vetoomusten esittäjien tiedot parlamentin, Euroopan oikeusasiamiehen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen toimivallasta ovat puutteelliset sekä siksi, että kansalliset muutoksenhakukeinot poikkeavat toisistaan, I. katsoo, että parlamentti on parantanut vetoomusten käsittelymenettelyä, jotta vetoomusten käsittely tapahtuisi tehokkaammin ja avoimemmin, mutta katsoo, että enemmän voitaisiin tehdä vetoomusmenettelyistä vastaavien hallinnollisten rakenteiden yhdistämiseksi ja vahvistamiseksi erityisesti, jotta voitaisiin taata vetoomusten esittäjien tasapuolinen ja oikeudenmukainen kohtelu sekä menettelyn luottamuksellisuus vetoomuksen esittäjän sitä pyytäessä, J. katsoo, että parlamentin, oikeusasiamiehen ja komission välinen yhteistyö on välttämätöntä niiden käsitellessä kansalaisten vetoomuksissa ja kanteluissa esiin tuomia kysymyksiä ja että kyseisten kolmen toimielimen välisten menettelyjen tehostaminen, kuten vetoomusmenettelyssä tarvittavien tutkimusten yhdistäminen kanteluiden ja vetoomusten koskiessa samaa asiaa, saattaisi tehdä toimista tehokkaampia, K. ottaa huomioon, että parlamentilla on EY:n perustamissopimuksen 230 artiklan mukaisesti oikeus antaa tapauksia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi samoin ehdoin kuin neuvostolla ja komissiolla, ja että sillä on näin ollen käytössään sekä oikeudelliset että poliittiset välineet vastata entistä tehokkaammin kansalaisten oikeutettuihin huoliin, L. katsoo, että parlamentti on kuitenkin jatkuvasti edistänyt luotettavaa yhteistyötä erityisesti perussopimusten valvojana toimivan komission kanssa auttaakseen kansalaisia tehokkaasti ongelmissa, joihin he ovat pyytäneet parlamentin apua, M. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin ja komission välisistä suhteista 26. toukokuuta 2005 tehdyn puitesopimuksen [2] mukaisesti "komissio ei julkista lainsäädäntöehdotusta tai muuta merkittävää aloitetta tai päätöstä ennen, kuin se on ilmoittanut tästä kirjallisesti parlamentille", N. katsoo, että jäsenvaltioilla ja neuvostolla on erityinen velvollisuus varmistaa EU-kansalaisten puolesta, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan ja sovelletaan asianmukaisesti kansallisissa, alueellisissa ja paikallisissa hallintoelimissä sekä niiden alaisissa virastoissa, O. katsoo olevan syytä panna merkille, että luonnollisestikaan kaikki käsiteltäväksi kelpaavat vetoomukset, jotka on tutkittu, eivät tyydytä EU-kansalaisten vaatimuksia mutta että suhteellisen monet vetoomukset johtavat tietyn ongelman ratkaisemiseen tai tuovat esille asioita, jotka saattavat myöhemmin olla parlamentille avuksi sen neuvotellessa uudesta yhteisön lainsäädännöstä; 1. toistaa, kuinka tärkeä rooli vetoomusvaliokunnalla on yhteyden palauttamisessa EU-kansalaisiin sekä EU:n päätöksentekoprosessin demokraattisen oikeutuksen ja vastuullisuuden vahvistamisessa EU-kansalaisten silmissä; 2. muistuttaa, että vetoomukset myös kertovat EU:n toimielimille yksittäisten kansalaisten yhteisön politiikkaan kohdistamista odotuksista sekä siitä, kuinka kyseisiin odotuksiin on vastattu; 3. katsoo, että vetoomusvaliokunta tarjoaa kansalaisille tärkeän kanavan, jota kautta he voivat antaa palautetta EU:n toiminnasta ja politiikasta, ja edistää siten yhteisön lainsäädännön ja sen EU:n, kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason täytäntöönpanon demokraattisen valvonnan vahvistamista; 4. korostaa, että vetoomusmenettely tarjoaa parlamentille mahdollisuuden arvioida ja tarpeen tullen selvittää EU:n poliittisten tavoitteiden monitulkintaisuuksia sekä yhteisön lainsäädännön porsaanreikiä tai virheellistä soveltamista jäsenvaltioissa; 5. korostaa edelleen, että periaatteessa vetoomusmenettelyn olisi oltava palvelu, joka on tarkoitettu sellaisille EU:n kansalaisille, joilla ei ole muuta mahdollisuutta saada apua Euroopan parlamentilta; huomauttaa, että Euroopan parlamentin jäsenet voivat kansalaisina hyödyntää tätä oikeutta; muistuttaa, että he voivat käyttää myös muita parlamentaarisia menettelyjä; 6. korostaa komission merkittävää roolia vetoomusten alustavien analyysien tekijänä, mikä auttaa valiokuntaa löytämään asianmukaisen ratkaisun kansalaisten jokapäiväisessä elämässään kohtaamiin huolenaiheisiin ja ongelmiin; 7. korostaa, että parlamentin, oikeusasiamiehen ja komission lisääntyvä yhteistyö on kaikille hyödyllistä, sillä se täyttää niiden yhteiset tavoitteet, jotka koskevat EU:n hallinnon parantamista sekä laadukkaamman ja kansalaisten ehdotuksista vaikutteita ottavan lainsäädännön kehittämistä; korostaa, että on laadittava kaikille yhteisön toimielimille yhteiset menettelysäännöt oikeusasiamiehen laatimien ja parlamentin hyväksymien hyvää hallintotapaa koskevien toimintasääntöjen tyyliin; 8. ilmaisee huolestuneisuutensa ja yllättyneisyytensä sen vuoksi, että komission 22. vuosikertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2004) (KOM(2005)0570) ei tunnustettu vetoomusmenettelyn merkitystä rikkomusten tunnistamisessa, ja että itse kertomuksessa ei ole mainittu vetoomuksia millään tavoin, vaan niistä on maininta ainoastaan liitteessä 1 olevassa taulukossa; 9. katsoo, että komission olisi ennen virallisen ilmoituksen antamista ilmoitettava päätöksestään aloittaa rikkomismenettely erityisesti silloin, kun parlamentti on saanut kyseistä asiaa koskevan vetoomuksen; 10. suosittelee, että kun kansalaiset jättävät samasta asiasta vetoomuksen parlamentille ja kantelun komissiolle, kumpaakin menettelyä olisi koordinoitava asianmukaisesti asian käsittelyssä, koska vetoomusoikeus on perustamissopimuksen suojaama perusoikeus ja koska parlamentissa asiasta voidaan keskustella avoimesti, mikä on ehdoton edellytys laajemmalle avoimuudelle ja paremmalle julkiselle vastuullisuudelle; 11. ilmaisee kasvavan huolensa siitä, että komissio käyttää kohtuuttoman ja tarpeettoman paljon aikaa - usein jopa vuosia - rikkomismenettelyjen läpiviemiseen ja päättämiseen sen jälkeen, kun ne on vihdoin saatu käynnistettyä, sekä tyytymättömyytensä siihen, että useat jäsenvaltiot eivät noudata yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiä; katsoo, että tämä heikentää yhteisön lainsäädännön laatimisen ja yhtenäisen soveltamisen uskottavuutta sekä tekee EU:n tavoitteista epäuskottavia; 12. kiinnittää lisäksi huomiota siihen, kuinka tärkeää jäsenvaltioiden on panna viipymättä täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen rikkomismenettelyjen yhteydessä antamat tuomiot; suhtautuu myönteisesti komission joulukuussa 2005 hyväksymään vahvempaan politiikkaan, jonka mukaan jäsenvaltioita vastaan nostetaan kanne yhteisöjen tuomioistuimessa ja niiden maksettavaksi määrätään kiinteämääräisiä hyvityksiä ja uhkasakkoja; katsoo, että kyseistä politiikkaa on sovellettava ponnekkaasti EU:n arvovallan varmistamiseksi sekä EU-kansalaisten oikeutettujen odotusten täyttämiseksi; 13. katsoo, että asiasta vastaavien parlamentin valiokuntien olisi tutkittava tätä paheksuttavaa tilannetta suositusten laatimiseksi parlamentin selkeämmästä osallistumisesta rikkomismenettelyihin ja kansalaisten tehokkaammista muutoksenhakukeinoista; 14. korostaa kansallisten tiedotuskampanjoiden merkitystä yhteisön lainsäädännön, politiikan ja tavoitteiden sisältöä koskevan tiedonsaannin helpottamisessa, mikä saattaisi auttaa vähentämään myös perusteettomien vetoomusten ja kanteluiden määrää parantaen samalla parlamentin ja komission kykyä varmistaa yhteisön lakien ja politiikkojen asiamukainen soveltaminen yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa; 15. muistuttaa jäsenvaltioiden tärkeästä roolista yhteisön lainsäädännön asianmukaisessa täytäntöönpanossa ja EU-tietouden jakamisessa kansalaisille; korostaa tarvetta koordinoida paremmin jäsenvaltioiden ja niiden parlamenttien edustajien osallistuminen vetoomusvaliokunnassa käytäviin keskusteluihin; 16. kannustaa ryhtymään työjärjestyksen 192 artiklan mukaisiin selkeätavoitteisiin tiedonkeruumatkoihin, jotka suuntautuvat ajoittain EU:n eri jäsenvaltioihin ja joilla tutkitaan vetoomusten esittäjien esille nostamia kysymyksiä; tukee edelleen kyseisiä matkoja tilanteen sitä todella vaatiessa, sillä näin monimutkaisia ongelmia on helpompi käsitellä paikan päällä ja niistä on silloin helpompaa tiedottaa asiasta vastaaville viranomaisille, jolloin paine etsiä kansalaisten edun mukaisia tehokkaita ja käytännöllisiä ratkaisuja kasvaa; 17. kehottaa toimittamaan kyseisistä matkoista tehdyt raportit parlamentin puhemiehistölle ja tarvittaessa tiedoksi myös kyseessä olevia kysymyksiä käsitteleville valiokunnille; 18. korostaa olevan toistuvasti tarpeen, että neuvosto osallistuisi enemmän valiokunnan toimintaan, ja kannustaa neuvostoa osallistumaan tarkoituksenmukaisesti valiokunnan kokouksiin paremmasta lainsäädännöstä 16. joulukuuta 2003 tehdyn neuvoston, Euroopan parlamentin ja komission välisen toimielinten sopimuksen [3] mukaisesti; 19. toistaa ehdotuksensa, jonka mukaan neuvoston olisi nimitettävä ylempi virkamies koordinoimaan vetoomuksia koskevia asioita, koska monet vetoomukset saattavat liittyä yhteisön lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä EU:n tavoitteiden toteuttamista koskeviin arkaluonteisiin poliittisiin kysymyksiin; 20. panee merkille, että ensimmäisenä vuonna sen jälkeen, kun EU laajentui käsittämään 25 jäsenvaltiota, parlamentin vastaanottamien vetoomusten määrä on alustavien odotusten vastaisesti pysynyt verrattain tasaisena; on kuitenkin vääjäämätöntä, että mitä paremmin uusien jäsenvaltioiden kansalaiset tutustuvat vetoomusmenettelyyn, sitä useammin he käyttävät tätä oikeuttaan; 21. pyytää parlamenttia ryhtymään toimenpiteisiin sekä EU:ssa että kansallisesti, jotta uusien jäsenvaltioiden kansalaiset tietäisivät enemmän oikeuksistaan esittää vetoomuksia parlamentille perustamissopimuksen 194 artiklan mukaisesti asioissa, jotka kuuluvat EU:n toiminnan alaan ja jotka koskevat heitä suoraan, ja jotta korostettaisiin myös, että oikeusasiamiehelle perustamissopimuksen 195 artiklan mukaisesti tehtävät kantelut voivat koskea ainoastaan EU:n toimielimiin tai laitoksiin kohdistettuja hallinnon epäkohtia koskevia syytöksiä; 22. pitää onnistuneena ja myönteisenä saavutettua edistystä valiokunnan sihteeristön vahvistamisessa lingvistisen, lainopillisen ja poliittisen asiantuntemuksen tarpeen kattamiseksi ja korostaa, että tätä olisi jatkettava, jotta vastausten antamisajat lyhenisivät, tutkimusmenettelyistä tulisi entistä tehokkaampia ja palvelut olisivat tasapuolisesti kaikkien EU-kansalaisten käytettävissä; pahoittelee kuitenkin valiokunnan sihteeristön jatkuvaa henkilökunnan puutetta ottaen huomioon uusista jäsenvaltioista tulevien vetoomusten määrän kasvun; 23. kehottaa puheenjohtajakokousta harkitsemaan vetoomusvaliokunnan jäsenistön määrän merkittävää nostamista sopivana ajankohtana 50 varsinaiseen jäseneen, jotta EU-kansalaisten olisi entistäkin helpompaa saada tietoa asiansa käsittelystä valiokunnassa ja jotta parlamentti voisi näin vastata paremmin vetoomusten esittäjien odotuksiin; 24. pitää myönteisenä, että heinäkuussa 2005 esiteltiin vetoomuksia varten uusi ohjelmistojärjestelmä, joka toimii sekä tietokantana että hallinnon työkaluna antaen tietoa vetoomusten työvaiheesta; huomauttaa, että ePetition-vetoomusohjelma on vetoomusvaliokunnan jäsenten, heidän avustajiensa sekä poliittisten ryhmien henkilökunnan käytettävissä ja että sillä pyritään parantamaan valiokunnan toiminnan avoimuutta ja tehokkuutta; 25. panee merkille, että perustamissopimuksen 230 artiklan mukaan parlamentti voi alistaa perustamissopimuksen tai sen soveltamista koskevan oikeussäännön rikkomisen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi; 26. korostaa parlamentin laillista oikeutta käyttää valtaansa, mikäli se on tarpeen vetoomuksen tutkimisen aikana paljastuneen yhteisön lainsäädännön vakavan rikkomisen lopettamiseksi; 27. muistuttaa, että parlamentti on jo vuodesta 1998 alkaen kehottanut tarkistamaan vuonna 1989 tehtyä toimielinten välistä sopimusta; toistaa kiireellisen pyyntönsä neuvostolle ja komissiolle kyseisen tarkistuksen suorittamisesta tehokkaamman muutoksenhakumenettelyn aikaansaamiseksi sekä selkeiden ja yhdenmukaisten puitteiden määrittelemiseksi toimielinten väliselle välttämättömälle yhteistyölle kyseisellä alalla; 28. kehottaa asiasta vastaavaa valiokuntaa tarkistamaan yhteistyössä vetoomusvaliokunnan kanssa vetoomusmenettelyä koskevat nykyiset säännöt, jotta se olisi enemmän parhaan käytännön mukainen ja jotta tietosuojaan ja luottamuksellisuuteen liittyviä menettelyjä voitaisiin vahvistaa vaarantamatta kuitenkaan itse vetoomusmenettelyssä tärkeää avoimuutta; 29. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman sekä vetoomusvaliokunnan mietinnön neuvostolle, komissiolle, Euroopan oikeusasiamiehelle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä niiden vetoomusasioista vastaaville valiokunnille ja oikeusasiamiehille tai muille asiasta vastaaville elimille. [1] EYVL C 120, 12.4.1989, s. 90. [2] EYVL C 117 E, 18.5.2006, s. 123. [3] EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1. --------------------------------------------------