Ehdotus: neuvoston direktiivi säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetun direktiivin 2003/48/EY muuttamisesta {SEC(2008) 2767} {SEC(2008) 2768} /* KOM/2008/0727 lopull. - CNS 2008/0215 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 13.11.2008 KOM(2008) 727 lopullinen 2008/0215 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetun direktiivin 2003/48/EY muuttamisesta {SEC(2008) 2767} {SEC(2008) 2768} (komission esittämä) PERUSTELUT 1. Johdanto EU:n jäsenvaltiot ovat soveltaneet säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta 3. kesäkuuta 2003 annettua direktiiviä 2003/48/EY (jäljempänä ”säästökorkodirektiivi”) 1. heinäkuuta 2005 alkaen. Kuten Santa Maria de Feirassa 19. ja 20. kesäkuuta 2000 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa ja 26. ja 27. marraskuuta 2000 kokoontuneessa Ecofin-neuvostossa sovittiin, säästökorkodirektiivin perimmäisenä tarkoituksena on mahdollistaa se, että säästöjen tuottamia korkotuloja, jotka on maksettu yhdessä jäsenvaltiossa sellaisille tosiasiallisille edunsaajille, jotka ovat luonnollisia henkilöitä ja joiden verotuksellinen asuinpaikka on toisessa jäsenvaltiossa, verotetaan tosiasiallisesti heidän verotuksellisena asuinpaikkanaan olevan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Kun säästökorkodirektiiviä alettiin soveltaa vuonna 2005, kävi ilmi, että sitä oli hienosäädettävä säästötuotteiden kehityksen ja sijoittajakäyttäytymisen muutosten vuoksi. Kansalliset verojärjestelmätkin ovat muuttuneet siten, että tietyntyyppisistä innovatiivisista rahoitustuotteista saatavia tuloja verotetaan samalla tavalla kuin velkasitoumuksista saatavia korkotuloja. Tällaisten muutosten huomioon ottamiseksi säästökorkodirektiivissä säädetään, että komissio antaa neuvostolle kolmen vuoden välein kertomuksen direktiivin toiminnasta ja tarvittaessa ehdottaa näiden kertomusten perusteella tarvittavia muutoksia, joilla varmistetaan säästötulojen tosiasiallinen verotus ja poistetaan epäsuotavat kilpailun vääristymät. Komissio antoi neuvostolle 15. syyskuuta 2008 ensimmäisen kertomuksensa, joka käsitteli säästökorkodirektiivin soveltamista sen ensimmäisten kolmen soveltamisvuoden aikana (KOM(2008) 552 lopullinen, neuvoston asiakirja 13124/08 FISC 117). Kertomus perustui EU:n jäsenvaltioiden veroviranomaisten kanssa käytyihin keskusteluihin, tietoihin, joita kyseiset viranomaiset olivat toimittaneet säästökorkodirektiivin kahdelta ensimmäiseltä soveltamisvuodelta, ja havaintoihin, joita komission vuonna 2007 perustama asiantuntijaryhmä oli tehnyt. Kyseinen asiantuntijaryhmä on perustettu hankkimaan neuvoja liiketoiminta-aloilta, joita säästökorkodirektiivi tosiasiassa tai todennäköisesti koskee. Kuten kertomuksessa todetaan, säästökorkodirektiivi on osoittanut toimivuutensa soveltamisalansa rajoissa. Välillisesti se on myös vaikuttanut myönteisesti verovelvollisten tunnollisuuteen ilmoittaa korkotulonsa, vaikka vaikutus ei olekaan mitattavissa. Tarkastelussa on kuitenkin ilmennyt, että säästökorkodirektiivin nykyinen soveltamisala ei vastaa täysin niitä yleisiä tavoitteita, jotka esitettiin 26. ja 27. marraskuuta 2000 annetuissa neuvoston päätelmissä. Kertomuksessa korostetaan erityisesti tarvetta tehdä säästökorkodirektiiviin muutoksia, jotka koskevat tosiasiallisen edunsaajan ja maksuasiamiehen määritelmiä, direktiivin soveltamisalaan jo nimenomaisesti kuuluvien rahoitusvälineitä vastaavien rahoitusvälineiden kohtelua sekä tiettyjä menettelynäkökohtia. Komissio ehdottaa kertomuksen perusteella, ottaen huomioon asiaan hallinnolliset rasitteet sekä jäsenvaltioiden veroviranomaisten ja asiantuntijaryhmän esittämät näkemykset, että säästökorkodirektiiviä muutetaan EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyjen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. 2. Säästökorkodirektiiviin ehdotettuja muutoksia koskevat huomautukset 2.1. Ehdotuksen 1 artikla Ehdotetuista muutoksista keskeisimmät koskevat säästöjen tuottamien tulojen määritelmää, jossa olisi huomioitava säästötuotteissa viime vuosina tapahtunut kehitys. Ehdotettujen muutosten on tarkoitus käsittää paitsi säästöjen tuottamat korkotulot myös muut olennaisesti vastaavat tulot, jotka ovat peräisin tietyistä velkasitoumustuotteisiin verrattavissa olevista innovatiivisista rahoitustuotteista ja henkivakuutustuotteista. Jos olisi syytä panna täytäntöön laaja-alaisempia ratkaisuja, joilla varmistettaisiin jäsenvaltioiden veroviranomaisten välinen tietojenvaihto kaikentyyppisistä henkivakuutussopimuksista, voitaisiin mahdollisesti harkita uudelleen tarvetta sisällyttää tällaisista henkivakuutustuotteista saatavat etuudet säästökorkodirektiivin soveltamisalaan. Tässä asetuksessa ehdotetaan myös, että säästökorkodirektiivi ulotetaan tietyin edellytyksin koskemaan tietyille yhteisöille ja oikeudellisille järjestelyille suoritettuja koronmaksuja, joiden lopullisina tosiasiallisina edunsaajina ovat luonnolliset henkilöt. Merkittäviä tarkistuksia ehdotetaan myös määritelmään, joka koskee ”koronmaksun vastaanottanutta maksuasiamiestä”, jotta voitaisiin parantaa kyseisen mekanismin vaikuttavuutta ja markkinatoimijoiden oikeusvarmuutta. Säästökorkodirektiivin 1 ja 2 artiklaan ehdotetut muutokset Säästökorkodirektiivin 1 ja 2 artikla koskevat nykyään pelkästään luonnollisten henkilöiden välittömäksi hyväksi tapahtuvia koronmaksuja. Säästökorkodirektiivin 1 artiklaan ehdotetulla muutoksella on tarkoitus saattaa se yhdenmukaiseksi 6 artiklaan ehdotetun koronmaksun laajennetun määritelmän kanssa. Merkittävämpiä muutoksia ehdotetaan 2 artiklaan. Säästökorkodirektiivin soveltamisalaan eivät nykyään sisälly sellaisille yhteisöille ja oikeudellisille järjestelyille suoritettavat maksut, jotka ovat luonnollisten henkilöiden omistuksessa. Tämä soveltamisalan suppeus saattaa tarjota luonnollisille henkilöille mahdollisuuden kiertää säästökorkodirektiivin säännöksiä käyttämällä oikeushenkilöä tai oikeudellista järjestelyä välikätenä. Säästökorkodirektiivin valikoimaton laajentaminen koskemaan kaikkia toiseen jäsenvaltioon tai EU:n ulkopuolelle sijoittautuneille yhteisöille ja oikeudellisille järjestelyille suoritettavia maksuja ei kuitenkaan vaikuttaisi asianmukaiselta ratkaisulta. Tehokkaampi ratkaisu on vaatia maksuasiamiehet, joihin sovelletaan rahanpesun vastaisia velvoitteita, hyödyntämään tietoja, jotka ovat jo kyseisten velvoitteiden vuoksi niiden käytettävissä, edellyttäen että tiedot koskevat tietyille oikeushenkilöille tai oikeudellisille järjestelyille suoritettujen maksujen tosiasiallista edunsaajaa / tosiasiallisia edunsaajia (jaottelumenetelmä). EU:hun sijoittautuneiden maksuasiamiesten olisi kohdistettava toimensa pelkästään niihin oikeushenkilöihin ja oikeudellisiin järjestelyihin, jotka ovat sijoittautuneet sellaisille EU:n ulkopuolisille oikeudenkäyttöalueille, joilla ei varmisteta kyseisille oikeushenkilöille ja oikeudellisille järjestelyille suoritettavien koronmaksujen asianmukaista verotusta. Kun rahanpesun vastaisessa tarkoituksessa määritetty tosiasiallinen edunsaaja on luonnollinen henkilö, jonka asuinpaikka on toisessa jäsenvaltiossa, EU:hun sijoittautuneen maksuasiamiehen olisi käsiteltävä koronmaksua ikään kuin se olisi tapahtunut suoraan kyseiselle tosiasialliselle edunsaajalle. Huomautettakoon, että jaottelumenetelmä ei ole paras vaihtoehto määrittää tosiasiallinen edunsaaja silloin, kun EU:hun sijoittautuneet taloudelliset toimijat suorittavat koronmaksuja muille taloudellisille toimijoille, jotka ovat myös sijoittautuneet EU:n alueelle ja jotka tästä syystä sisältyvät ”maksuasiamiehen” määritelmään. Se voisi johtaa maksuasiamiesten tehtävien moninkertaistumiseen maksuketjun eri vaiheissa. Tässä tapauksessa 4 artiklaan ehdotettu maksuasiamiehen määritelmän ja velvollisuuksien selventäminen vaikuttaa jaottelumenetelmää luotettavammalta ja oikeasuhteisemmalta ratkaisulta. Jotta epäselviä tilanteita ja maksuasiamiesten hallinnollisia rasitteita voitaisiin vähentää, liitteessä I on luettelo sellaisten yhteisöjen ja oikeudellisten järjestelyjen ryhmistä, joiden kotipaikka on sellaisella EU:n ulkopuolisella oikeudenkäyttöalueella, jolla ei huolehdita näiden yhteisöjen ja oikeudellisten järjestelyjen saamien tulojen asianmukaisesta ja tosiasiallisesta verotuksesta. Uudessa 18 b artiklassa säädetään liitteen muuttamista koskevasta menettelystä. Säästökorkodirektiivin 3 artiklaan ehdotetut muutokset Säästökorkodirektiivin 3 artiklan kolme keskeisintä muutosta koskevat tosiasiallisen edunsaajan asuinpaikkaa. Ensimmäisellä muutoksella pyritään varmistamaan se, että tosiasiallisen edunsaajan vakituista asuinpaikkaa koskevat tiedot saatetaan säännöllisesti ajan tasalle, vaatimalla maksuasiamiehiä saattamaan ne ajan tasalle ”niiden parhaiden tietojen mukaan, jotka niillä on hallussaan koron maksupäivänä”. Tällaisiin tietoihin sisältyvät rahanpesun vastaisiin tarkoituksiin vaaditut tiedot tai muut todisteet, jotka määritetään uudessa 18 b artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Toisella muutoksella täydennetään tosiasiallisen edunsaajan asuinpaikan määrittämiseen sovellettavaa ”vakituiseen asuinpaikkaan” perustuvaa lähestymistapaa sellaisella lähestymistavalla, jossa tieto perustuu ensisijaisesti tosiasiallisen edunsaajan maksuasiamiehelle vapaaehtoisesti esittämään viralliseen todistukseen, jolla edunsaajan verotuksellisen asuinpaikan osoitetaan sijaitsevan tietyssä maassa. Todisteeksi hyväksytään voimassa oleva, enintään kolme vuotta vanha verotuksellista asuinpaikkaa koskeva todistus. Tämä muutos on säästökorkodirektiivin perimmäisen tavoitteen mukainen. Kolmannessa muutoksessa ehdotetaan, että kun maksuasiamiehellä on hallussaan virallisia asiakirjoja, joista käy ilmi, että tosiasiallisen edunsaajan verotuksellinen asuinpaikka sijaitsee diplomaattisten vapauksien tai muiden kansainvälisten sääntöjen nojalla eri jäsenvaltiossa kuin hänen vakituinen asuinpaikkansa, säästökorkodirektiivin soveltamisen edellyttämänä asuinpaikkana pidetään kyseisten virallisten asiakirjojen mukaista verotuksellista asuinpaikkaa. Säästökorkodirektiivin 4 artiklaan ehdotetut muutokset Säästökorkodirektiivin 4 artiklan 1 kohdassa oleva laaja maksuasiamiehen käsite on osoittautunut melko hyvin ymmärretyksi, joten se ei kaipaa muita muutoksia kuin että kyseisessä kohdassa selvennetään näiden maksuasiamiesten vastuuta maksuista, joita ne suorittavat asiakkailleen EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden välittäjien kautta. Euroopan pankkiyhdistysten liitto (EBF) on kuitenkin esittänyt huolestuneisuutensa passiivista maksun vastaanottoa ja passiivista maksun suorittamista koskevista poikkeustapauksista, koska kaikki jäsenvaltiot eivät ehkä sovella johdonmukaisesti yleisperiaatetta, jonka mukaan maksuasiamies on maksuketjun viimeinen välikäsi. Toistaiseksi ei ole olemassa passiivista maksun vastaanottoa ja passiivista maksun suorittamista koskevia yhteisiä ohjeita. Tämä voi aiheuttaa tehtävien päällekkäisyyttä tai johtaa tilanteisiin, joissa yhtäkään maksuketjun taloudellisista toimijoista ei pidetä maksuasiamiehenä. Ongelman ratkaisemiseksi ehdotetaan muutosta, jolla jäsenvaltio velvoitetaan toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei yhteen ja samaan koronmaksuun liittyvissä maksuasiamiesten tehtävissä ilmene päällekkäisyyttä. Lisäksi selvennetään, että liitteessä I mainitun yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn välittömäksi hyväksi tapahtuneen maksun tai siitä huolehtimisen katsotaan tapahtuneen rahanpesun vastaisissa säännöksissä määritellyn, yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisen edunsaajan välittömäksi hyväksi. Tämä muutos myötäilee 2 artiklaan ehdotettua muutosta, joka koskee jaottelumenetelmän soveltamista tietyille EU:n ulkopuolisiin maihin sijoittautuneille yhteisöille ja oikeudellisille järjestelyille suoritettaviin maksuihin. Alkuperäisiin 2–5 kohtaan sisältyvä ”koronmaksun vastaanottaneen maksuasiamiehen” käsite näyttää aiheuttaneen epävarmuutta, joten sitä on selvennettävä. Kuten edellä on todettu 2 artiklaan ehdotettujen muutosten osalta, jaottelumenetelmän ulottaminen koskemaan kaikkia jäsenvaltioihin sijoittautuneita yhteisöjä vaikuttaa suhteettomalta. Muiden sellaisten mekanismien puuttuminen, joilla säänneltäisiin EU:n alueella verotuksen ulkopuolella välittäjinä toimiville rakenteille suoritettavia maksuja, saattaisi rohkaista luonnollisia henkilöitä käyttämään usein tällaisia välikäsiä säästökorkodirektiivin säännösten kiertämiseksi. Hiljattain ilmi tulleet tapaukset ovat osoittaneet, että jos ”koronmaksun vastaanottaneen maksuasiamiehen” käsitettä ei sovelleta yhdenmukaisesti, väärinkäytökset ja vääristymät ovat mahdollisia. EU:n tasolla säänneltyihin sijoitusrahastoihin, joista saatavat tulot otetaan huomioon säästökorkodirektiiviä sovellettaessa, voisi kohdistua epätervettä kilpailua sellaisten muiden sijoitustoimintaa harjoittavien välittäjinä toimivien rakenteiden taholta, jotka eivät tosiasiallisesti sisälly 4 artiklan 1 kohdassa olevaan maksuasiamiehen päämääritelmään, koska niiden suorittamia maksuja ei lain mukaan pidetä koronmaksuina, vaikka tulot olisi saatu velkasitoumuksiin sijoittamalla. Sen sijaan, että komissio hylkäisi ”koronmaksun vastaanottaneen maksuasiamiehen” käsitteen, sitä olisi selvennettävä yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Ehdotetun muutoksen tavoitteena on siirtyä nykyisestä lähestymistavasta, jossa keskitytään maksuketjun alkupään taloudelliseen toimijaan, joka suorittaa koronmaksun asianomaisille yhteisöille, lähestymistapaan, joka perustuu ”positiiviseen” määritelmään, jossa välittäjinä toimivilla rakenteilla on velvollisuus toimia ”koronmaksun vastaanottaneina maksuasiamiehinä”. Tämä tarkoittaisi sitä, että kyseisten välirakenteiden – mukaan luettuina oikeudelliset järjestelyt kuten tietynlaiset huolto-omaisuudet (trust) ja avoimet yhtiöt (partnership) – on sovellettava säästökorkodirektiiviä vastaanottaessaan koronmaksuja maksuketjun alkupäässä olevalta taloudelliselta toimijalta, olipa kyseinen toimija sijoittautunut EU:n alueelle tai sen ulkopuolelle, aina kun tosiasiallisena edunsaajana on luonnollinen henkilö, jonka asuinpaikka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa. Jotta vältyttäisiin markkinahäiriöiltä, ”koronmaksun vastaanottaneina maksuasiamiehinä” toimivien välittäjärakenteiden uuden määritelmän olisi perustuttava niiden olennaisiin ominaisuuksiin oikeudellisen muodon sijasta. Ehdotetussa muutoksessa määritelmään halutaan sisällyttää kaikki sellaiset yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt, joita ei veroteta – ainakaan niiden toisessa jäsenvaltiossa asuinpaikkaa pitäville osakkaille maksettavien tulojen osalta – siinä jäsenvaltiossa välittömään verotukseen sovellettavien yleisten sääntöjen mukaisesti, jossa yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn toimiva johto sijaitsee ja johon sen voidaan katsoa olevan sijoittautunut eli jossa sen kotipaikan voidaan katsoa sijaitsevan. Määritelmän soveltamisalan ulkopuolelle jätetään vain seuraavat yhteisöt ja järjestelyt: 1. säästökorkodirektiivin 6 artiklan soveltamisalaan kuuluvat sijoitusrahastot; 2. eläkerahastot ja henkivakuutussopimuksiin liittyvät varat; 3. yksinomaan hyväntekeväisyystarkoituksiin perustetut yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt; 4. tapaukset, joissa taloudellisen toimijan maksamat korot jaetaan sellaisten kahden tai useamman tosiasiallisen edunsaajan kesken, joista taloudellinen toimija on määrittänyt jokaisen. ”Positiivinen” luettelo, joka sisältää kunkin jäsenvaltion yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt, joita pidetään ”koronmaksun vastaanottaneina maksuasiamiehinä”, lisätään liitteeksi III. Ehdotetussa uudessa 18 b artiklassa säädetään liitteen muuttamista koskevasta menettelystä. Säästökorkodirektiivin 4 artiklan 3 kohtaan sisältyvä mahdollisuus tulla kohdelluksi 6 artiklassa tarkoitettuna sijoitusrahastona koskee jatkossa yksinomaan sellaisia yhteisöjä ja oikeudellisia järjestelyjä, joiden varat tai tulot eivät niiden maksua vastaanottaessaan kuulu välittömästi kenellekään tosiasialliselle edunsaajalle. Jos yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt eivät käytä tätä mahdollisuutta, ne velvoitetaan toimimaan ”koronmaksun vastaanottaneina maksuasiamiehinä” ja kohtelemaan tosiasiallisina edunsaajina luonnollisia henkilöitä, jotka ovat myötävaikuttaneet niiden varoihin. Säästökorkodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan viimeisessä virkkeessä (ja 11 artiklan 5 kohdassa) tarkoitettujen maksuketjun alkupään taloudellisten toimijoiden nykyiset velvollisuudet säilytetään vain siltä osin kuin on kyse koronmaksuista, jotka suoritetaan ehdotetussa liitteessä III luetelluille yhteisöille ja oikeudellisille järjestelyille, joiden katsotaan sijoittautuneen toiseen jäsenvaltioon niiden toimivan johdon sijaintipaikan perusteella (joka oikeudellisten järjestelyjen tapauksessa on valtio, jossa sijaitsee sen henkilön pysyvä asuinpaikka, jonka hallussa omistusoikeus on ensisijaisesti ja joka ensisijaisesti hallinnoi kyseistä omaisuutta). Luettelo ei ole kuitenkaan tyhjentävä jäsenvaltioiden osalta. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että muut yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt, joita ei ole mainittu a–d alakohdassa, joita ei veroteta välittömän verotuksen yleisten sääntöjen mukaisesti ja joiden toimiva johto sijaitsee kyseisen jäsenvaltion alueella, toimivat ”koronmaksun vastaanottaneina maksuasiamiehinä” riippumatta siitä, sisältyvätkö tällaiset yhteisöt tai oikeudelliset järjestelyt liitteessä III olevaan luetteloon tai onko tiedot tosiasiassa saatu maksuketjun alkupään ulkomaiselta taloudelliselta toimijalta. Säästökorkodirektiivin 6 artiklaan ehdotetut muutokset Säästökorkodirektiivillä pyritään ensisijaisesti varmistamaan säästöjen tuottamien korkotulojen verotus. Jäsenvaltiot verottavat kyseisiä tuloja melko yhtenäisin perustein. Säästökorkodirektiivin keskeisestä sisällöstä 26. ja 27. marraskuuta 2000 annetuissa neuvoston päätelmissä tunnustettiin kuitenkin, että pitäytyminen koronmaksun virallisessa määritelmässä ei toimisi, sillä siitä saattaisi aiheutua ei-toivottuja kilpailun vääristymiä velkasitoumuksiin tehtävien suorien ja välillisten sijoitusten välillä. Sen vuoksi määritelmään päätettiin sisällyttää paitsi velkasitoumuksista saadut korkotulot (OECD:n malliverosopimuksen 11 artiklan mukaisesti) myös tiettyjen sijoitusyhteisöjen välityksellä saadut korkotulot. Alkuperäiseen päätökseen jättää kaikki innovatiiviset rahoitustuotteet säästökorkodirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle (25. toukokuuta 1999 sekä 26. ja 27. marraskuuta 2000 annetut neuvoston päätelmät) sisällytettiin samoista syistä erityinen maininta siitä, että kysymystä olisi tarkasteltava uudelleen säästökorkodirektiivin ensimmäisen uudelleentarkastelun yhteydessä. Tällä hetkellä säästökorkodirektiivin säännöksiä voidaan kiertää järjestämällä raha-asiat siten, että tulot, joissa saadaan velkasitoumuksiin verrattavalla tavalla hyötyä rajoitetusta riskistä, joustavuudesta ja sijoitukselle sovitusta tuotosta, jäävät koronmaksun virallisen määritelmän ulkopuolelle. Nyt ehdotetaan 1 ja 2 artiklan osalta esitetyistä syistä, että säästökorkodirektiivin soveltamisala määritellään uudestaan siten, että siihen sisältyvät korkotulot sekä olennaisesti vastaavat tulot, jotka saadaan arvopapereista, joita sijoittajan kannalta voidaan pitää velkasitoumuksia vastaavina, koska niihin liittyvä riski on tiedossa ja se ei ole suurempi kuin velkasitoumuksissa. Jotta maksuasiamiehet voisivat määrittää määritelmän soveltamisalaan kuuluvat rahoitusvälineet ilman, että turvauduttaisiin monimutkaisiin ratkaisuihin, jotka perustuisivat seikkoihin, jotka eivät useinkaan olisi maksuasiamiesten tiedossa (kuten rahoitusvälineen rakenne tai sen tuoton ja velkasitoumuksista saatavien tulojen välinen yhteys), 6 artiklaan ehdotetussa uudessa aa alakohdassa säästökorkodirektiivi ulotetaan koskemaan arvopapereita, jotka vastaavat velkasitoumuksia siitä syystä, että sijoittaja saa pääomalle tuoton, jonka ehdot määritellään liikkeeseenlaskupäivänä, minkä lisäksi sijoittaja saa arvopapereiden juoksuajan erääntyessä vähintään 95 prosenttia sijoitetusta pääomasta riippumatta siitä, sisältyykö kyseisten arvopapereiden perustana oleviin varoihin velkasitoumuksia. Samalla ehdotetaan muita tarkistuksia, jotka koskevat sijoitusrahastoja. EU:n alueelle sijoittautuneiden sijoitusrahastojen osalta 6 artiklaan sisältyvät tätä nykyä vain ne tulot, jotka on saatu sellaisten direktiivin 85/611/ETY mukaisesti toimiluvan saaneiden arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) välityksellä, joiden osuuksia voidaan pitää kaupan muissakin jäsenvaltioissa kuin sijoittautumisjäsenvaltiossa. Tulot, jotka saadaan sellaisten yritysten ja muiden yhteissijoitusrahastojen tai -järjestelmien välityksellä, joilta puuttuu tämä toimilupa (”muut kuin yhteissijoitusyritykset"), ovat periaatteessa säästökorkodirektiivin soveltamisalan ulkopuolella, vaikka muiden kuin yhteissijoitusyritysten on rekisteröidyttävä jäsenvaltion viranomaisille, jotka myös valvovat niitä. Näillä tuloilla on merkitystä vain, jos muut kuin yhteissijoitusyritykset ovat yhteisöjä, joilla ei ole oikeushenkilön asemaa, mistä syystä ne ovat ”koronmaksun vastaanottaneita maksuasiamiehiä”. Käytännössä useimmat näistä muista kuin yhteissijoitusyrityksistä, joilla ei ole oikeushenkilön asemaa, haluavat tulla kohdelluiksi yhteissijoitusyrityksinä. Tällöin niiden tuloihin sovelletaan säästökorkodirektiivin 6 artiklaa toisin kuin sellaisten muiden kuin yhteissijoitusyritysten tuloihin, joilla on oikeushenkilön asema. Tuloksena on epäyhdenmukainen kohtelu ”muiden kuin yhteissijoitusyritysten” kahden eri tyypin välillä. Tämä ei ole sisämarkkinoiden edun mukaista, eikä se myöskään ollut tarkoituksena marraskuussa 2000 annetuissa neuvoston päätelmissä. Sen vuoksi on tarpeen muuttaa säästökorkodirektiivin 6 artiklan 1 kohdan c ja d alakohtaa korvaamalla viittaus direktiiviin 85/611/ETY viittauksella yrityksen taikka sijoitusrahaston tai -järjestelmän rekisteröimiseen jäsenvaltion sääntöjen mukaisesti. Tämän tuloksena samoja sääntöjä sovellettaisiin paitsi kaikkiin yhteissijoitusyrityksiin myös kaikkiin muihin kuin yhteissijoitusyrityksiin niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta. Kun on kyse EU:n ulkopuolelle sijoittautuneista rahastoista, toistaiseksi ei ole selvää, kattaako käsite ”Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneet yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset” kaikki sijoitusrahastot riippumatta sovellettavasta sääntelystä ja siitä, kuinka niitä tarjotaan sijoittajille. Määritelmä olisi muutettava vastaamaan voimassa olevaa, ”yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavaa rahastoa tai järjestelmää” koskevaa OECD:n määritelmää. Määritelmä voitaisiin ottaa käyttöön myös EU:n ulkopuolisissa maissa, ja sillä voitaisiin varmistaa, että näiden yhteisöjen kautta kanavoituja korkotuloja kohdellaan asianmukaisesti. Lisäksi ehdotetaan 12. huhtikuuta 2005 annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti, että säästökorkodirektiivin 6 artiklan 6 kohtaa täydennetään sen selventämiseksi, että yhteissijoitusyhteisöjen velkasitoumuksiin ja arvopapereihin tekemät suorat ja välilliset sijoitukset on otettava huomioon kyseisen artiklan muissa kohdissa mainittuja prosenttimääriä laskettaessa. Eräät jäsenvaltiot ovat vaatineet säästökorkodirektiivin nykyisen koronmaksun määritelmän soveltamisalan radikaalia laajentamista siten, että se käsittäisi kaikenlaiset sijoitustulot. Tämä näkemys ei ole kuitenkaan saanut laajaa kannatusta. Kuten uudelleentarkastelukertomuksessa todetaan, säästökorkodirektiivi ei ehkä muodosta kaikkein sopivimpia puitteita, jos pyrkimyksenä on tehostaa veroviranomaisten yhteistyötä, joka koskee sellaisista spekulatiivisista rahoitusvälineistä saatavia osinkotuloja tai pääomavoittoja, jotka eivät tarjoa merkittävää suojaa pääomalle. Yksinomaan tietojenvaihtoon perustuvat ratkaisut vaikuttavat sopivammalta tavalta varmistaa, ettei henkivakuutussopimuksiin ja eläkkeisiin liity kaksinkertaista verotusta tai veronkiertoa, kun otetaan huomioon kansallisissa verojärjestelmissä esiintyvät erot, jotka koskevat näihin välineisiin tehtyjä maksuja ja niistä saatavia etuuksia. Siihen saakka, kun tällaiset yksinomaan tietojenvaihtoon perustuvat ratkaisut otetaan täysipainoisesti käyttöön jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla 19. joulukuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY[1] mukaisesti, säästökorkodirektiivi on tarpeen ulottaa kattamaan sellaisista henkivakuutussopimuksista saatavia etuuksia, jotka ovat suoraan verrattavissa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin, koska niiden tosiasiallinen positiivinen toiminta, josta etuudet syntyvät, liittyy täysin säästökorkodirektiivin mukaisiin velkasitoumuksista saataviin tuloihin tai muihin vastaaviin tuloihin ja koska ne eivät tarjoa merkittävää biometristen riskien kattamista (investoidun pääoman osuus alle 5 prosenttia sopimuksen juoksuajan keskiarvona ilmaistuna). Lisäksi muutetaan 6 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja 8 kohtaa luomalla edellytykset kotimaata koskevan säännön luotettavalle soveltamiselle. Tämä on tarpeen, jotta maksuasiamiehet voivat soveltaa säästökorkodirektiiviä asianmukaisella tavalla muihin maihin sijoittautuneista yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavista yrityksistä saataviin tuloihin. Tietyn jäsenvaltion yrityksiinsä soveltamat vaihtoehtoiset mahdollisuudet sekä kyseisen jäsenvaltion täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti tapahtuva 6 artiklan 1 kohdan d alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitettujen prosenttimäärien laskeminen saatetaan kaikkia jäsenvaltioita sitoviksi. Säästökorkodirektiivin 6 artiklan uusissa 9 ja 10 kohdassa annetaan vallitsevan tilan säilyttämistä koskevia säännöksiä kahta tapausta varten. Ensiksikin 6 artiklan 1 kohdan aa alakohdan mukaiset tulot otetaan huomioon, jos arvopaperit on laskettu liikkeeseen ensimmäisen kerran aikaisintaan 1. joulukuuta 2008. Toiseksi 6 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaiset henkivakuutussopimuksista saatavat etuudet otetaan huomioon, jos sopimus on tehty ensimmäisen kerran aikaisintaan 1. joulukuuta 2008. Näitä säännöksiä tarvitaan sen varmistamiseksi, että asianomaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijat ja asianomaisten vakuutussopimusten myöntäneet vakuutusyritykset valvovat arvopapereitaan ja sopimuksiaan asianmukaisesti varmistaen sen, että myös maksuketjun myöhemmän vaiheen maksuasiamiehet käsittelevät niitä asianmukaisesti. Säästökorkodirektiivin 8 artiklaan ehdotetut muutokset Säästökorkodirektiivin 8 artiklaan tehdään erinäisiä muutoksia, joilla parannetaan ilmoitettavien tietojen laatua. Ensiksi, jotta voidaan ratkaista nykyinen epätietoisuus siitä, kuinka yhteisiä tilejä ja muita tilanteita, joissa tietty tulo jaetaan kahden tai useamman tosiasiallisen edunsaajan kesken, olisi kohdeltava, maksuasiamiehiä voitaisiin nimenomaisesti vaatia toimittamaan kaikkien tosiasiallisten edunsaajien henkilöllisyys- ja asuinpaikkatietojen lisäksi tiedot siitä, onko kunkin tosiasiallisen edunsaajan osalta ilmoitettu summa jakamaton kokonaismäärä, edunsaajalle tosiasiallisesti kuuluva osuus vai tasaosuus. Toisella muutoksella pyritään pienentämään sen valtion hallinnollista rasitetta, jossa tosiasiallisen edunsaajan verotuksellinen asuinpaikka sijaitsee, korjaamalla 8 artiklan 2 kohdan nykyiset puutteet, sillä kyseisessä kohdassa maksuasiamiestä ja tiedot toimittavaa jäsenvaltiota ei vaadita erottelemaan toisistaan maksuun sisältyvää koron määrää ja vakuuden myynnistä, takaisinostosta tai lunastuksesta saatavan tuoton määriä. Tämän muutoksen ansiosta on myös helpompi mitata säästökorkodirektiivin vaikutuksia. Lisäksi mukautetaan niitä tietoja, jotka maksuasiamiesten on toimitettava, säästökorkodirektiivin 2 ja 6 artiklaan ehdotettujen muutosten mukaisesti. Säästökorkodirektiivin 11 artiklaan ehdotetut muutokset Menettelyjä, joilla lähdeveroa sovelletaan siirtymäkauden aikana, muutetaan säästökorkodirektiivin 4, 6 ja 8 artiklaan ehdotettujen muutosten mukaisesti. Säästökorkodirektiivin 13 artiklaan ehdotetut muutokset Nykyisessä 13 artiklassa säädetään kahdesta menettelystä, jotka vältetään lähdeveron periminen: nämä menettelyt ovat todistuksen esittäminen ja tietojen vapaaehtoinen ilmoittaminen. Menettelyssä, jossa tosiasiallisen edunsaajan sallitaan esittää todistus, valtio, jossa tosiasiallisen edunsaajan verotuksellinen asuinpaikka sijaitsee, ei saa tietoja, joita se voisi käyttää suoraan. Lisäksi menettely on edunsaajalle hankalampi kuin vapaaehtoiseen tietojen ilmoittamiseen perustuva menettely. Lisärasite, joka aiheutuu maksuasiamiehen valtion viranomaisille vapaaehtoiseen tietojen ilmoittamiseen perustuvan menettelyn soveltamisesta, kompensoituu tosiasiallisen edunsaajan verotuksellisen asuinvaltion viranomaisiin kohdistuvan rasitteen vähenemisellä. Todistusmenettelyn soveltaminen saattaa myös herättää kysymyksiä siitä, onko se pääomien vapaan liikkuvuuden mukainen, esimerkiksi siitä syystä, että EU:n kansalaisen, jonka verotuksellinen asuinpaikka sijaitsee unionin ulkopuolella, on todistusmenettelyä sovellettaessa vaikea välttyä lähdeverolta, josta hän ei voi saada hyvitystä tai palautusta. Tämän vuoksi 13 artiklaan ehdotetaan muutosta, jonka mukaan ainoastaan vapaaehtoiseen tietojen ilmoittamiseen perustuva menettely on sallittua. Säästökorkodirektiivin 15 artiklaan ehdotetut muutokset Viittaus liitteeseen, jossa on luettelo yhteisöistä, jotka toimivat julkisina viranomaisina tai kansainvälisessä sopimuksessa tunnustettuina yhteisöinä, on muutettava, koska säästökorkodirektiiviin lisätään uusia liitteitä. Säästökorkodirektiivin 18 artiklaan ehdotetut muutokset Jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia kehotetaan toimittamaan komissiolle olennaiset tilastotiedot säästökorkodirektiivin soveltamisesta, jotta voidaan parantaa sellaisten tietojen laatuja, joita komissio käyttää neuvostolle kolmen vuoden välein antamassaan kertomuksessa. Säästökorkodirektiiviin ehdotetut uudet 18 a ja 18 b artikla Säästökorkodirektiiviin ehdotetaan uusia 18 a ja 18 b artiklaa, joissa säädetään menettelyistä, joilla liitteisiin sisältyviä luetteloita muutetaan komitean avustuksella. Kyseinen verohallinnollisen yhteistyön komitea avustaa myös seuraavissa tehtävissä: se määrittää, mitä tosiasiallisten edunsaajien henkilö- ja asuinpaikkatietoja on sisällyttävä sellaiseen keskusrekisteriin, jota useammassa kuin yhdessä jäsenvaltioissa toimiva maksuasiamies voi ylläpitää (tällaisen rekisterin pitomahdollisuutta ovat pyytäneet tietyt markkinatoimijaryhmät); se vahvistaa luettelon asiakirjoista, joiden avulla tosiasialliset edunsaajat määritetään sekä luettelon valtuutetuista tietojentoimittajista, jotka toimittavat tietoja, joita maksuasiamiehet tarvitsevat soveltaakseen asianmukaista kohtelua yhteissijoitusyhteisöistä tai erityisistä arvopapereista saataviin tuloihin . Lisäksi komitean avustuksella voidaan vahvistaa yhteiset tietojentoimitustavat ja -menettelyt sekä yhteiset todistuslomake- ja muut asiakirjamallit, joita tarvitaan säästökorkodirektiiviä sovellettaessa. Ehdotetussa 18 b artiklassa viitataan komitean avustavien tehtävien osalta menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28. kesäkuuta 1999 tehtyyn neuvoston päätökseen 1999/468/EY. Säästökorkodirektiivin liitteisiin ehdotetut muutokset Nykyisen säästökorkodirektiivin liitteestä tulee liite IV, ja jäljempänä luetellut uudet liitteet otetaan käyttöön, jotta säännökset olisivat maksuasiamiesten kannalta selvempiä ja niillä olisi vähemmän hallinnollisia rasitteita (liite V on luettelo tilastotiedoista, jotka jäsenvaltioiden on annettava komission käyttöön 26. toukokuuta 2008 annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti): 5. liite I: Luettelo sellaisten yhteisöjen ja oikeudellisten järjestelyjen oikeudellisista muodoista, joihin sovelletaan 2 artiklan 3 kohtaa, koska niiden asuinpaikan katsotaan sijaitsevan niiden toimivan johdon sijaintipaikan perusteella tietyn maan alueella tai tietyllä oikeudenkäyttöalueella. 6. liite II: ”Luettelo jäsenvaltioista, jotka antavat verotunnisteen ainakin pyynnöstä luonnollisille henkilöille, joiden verotuksellinen asuinpaikka on niiden alueella, henkilöiden kansalaisuudesta riippumatta”; 7. liite III: ”Luettelo 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista ”koronmaksun vastaanottaneista maksuasiamiehistä”; ja 8. liite V: ”Luettelo tilastotiedoista, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain”. 2.2. Ehdotuksen 2 artikla Artiklassa säädetään aikataulusta ja vaatimuksista, jotka koskevat muutosdirektiivin saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Muutoksia on sovellettava jäsenvaltioiden alueilla direktiivin voimaantulovuotta seuraavan kolmannen vuoden ensimmäisestä päivästä alkaen. Kansalliset täytäntöönpanosäännöt olisi annettava ja julkaistava hyvissä ajoin ennen muutosten soveltamista, jotta maksuasiamiehet ja muut markkinatoimijat, joita asia koskee, ehtisivät mukauttaa menettelynsä kyseisiin muutoksiin. 2008/0215 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetun direktiivin 2003/48/EY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 94 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[4], sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvoston direktiiviä 2003/48/EY[5] on sovellettu jäsenvaltioissa 1 päivästä heinäkuuta 2005 alkaen, ja se on ensimmäisten kolmen soveltamisvuotensa aikana osoittanut toimivuutensa soveltamisalansa rajoissa. Direktiivin 2003/48/EY soveltamista koskevassa ensimmäisessä kertomuksessa[6] todetaan kuitenkin, että direktiivi ei täytä täysin 26 ja 27 päivänä marraskuuta 2000 annetuissa yksimielisissä neuvoston (Ecofin) päätelmissä[7] esitettyjä tavoitteita. Sen soveltamisalaan eivät muun muassa sisälly tietyt korkoa tuottavia arvopapereita vastaavat rahoitusvälineet eivätkä tietyt välineet, joissa korkoa tuottavien arvopapereiden omistusyhteys on välillinen. (2) Direktiiviä 2003/48/EY sovelletaan yksinomaan luonnollisten henkilöiden välittömäksi hyväksi tapahtuviin koronmaksuihin. Sen vuoksi luonnolliset henkilöt, joiden asuinpaikka on yhteisön alueella, voivat kiertää direktiiviä 2003/48/EY käyttämällä välikätenään erityisesti sellaista yhteisöä tai oikeudellista järjestelyä, joka on sijoittautunut sellaiselle oikeudenkäyttöalueelle, jolla ei varmisteta, että kyseiselle yhteisölle tai järjestelylle maksettavaa tuloa verotetaan. Ottaen huomioon myös rahanpesun vastaiset toimenpiteet, joista säädetään rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26 päivänä lokakuuta 2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/60/EY[8], on aiheellista vaatia maksuasiamiehiä soveltamaan niin kutsuttua jaottelumenetelmää maksuihin, jotka suoritetaan tietynlaisille yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneille yhteisöille tai oikeudellisille järjestelyille. Maksuasiamiehiä olisi myös vaadittava käyttämään mainitun yhteisön tai järjestelyn tosiasiallisesta omistajasta tai tosiasiallisista omistajista jo käytettävissään olevia tietoja direktiivin 2003/48/EY soveltamiseksi silloin, kun tällä tavalla määritetyllä tosiasiallisella edunsaajalla on asuinpaikka muussa jäsenvaltiossa kuin maksuasiamiehen sijoittautumisjäsenvaltiossa. Direktiiviin 2003/48/EC olisi epäselvyyksien ja maksuasiamiehille koituvan hallinnollisen rasitteen vähentämiseksi lisättävä liite, jossa luetellaan Euroopan unionin ulkopuolisille oikeudenkäyttöalueille sijoittautuneet yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt, joihin mainittua toimenpidettä sovelletaan. (3) Jotta direktiivin 2003/48/EY tavoite saavutettaisiin paremmin, olisi parannettava tosiasiallisten edunsaajien henkilöllisyyden ja asuinpaikan määrittämiseen käytettävien tietojen laatua pyrkien samalla pitämään maksuasiamiehille mahdollisesti koituva lisärasite mahdollisimman pienenä. Maksuasiamiesten olisi käytettävä hallussaan olevia parhaita tietoja kuten asiakirjoja, joista käy ilmi, että luonnollisen henkilön verotuksellinen asuinpaikka sijaitsee eri maassa kuin hänen vakituinen asuinpaikkansa. Maksuasiamiesten mahdollisuutta käyttää tosiasiallisten edunsaajien verotunnisteita olisi helpotettava liitteellä, jossa annetaan tiedot tällaisista tunnisteista. Olisi sallittava, että useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa toimivat maksuasiamiehet voivat pitää tosiasiallisten edunsaajien henkilö- ja asuinpaikkatiedot sisältävää keskusrekisteriä, ja olisi vahvistettava tällaisen rekisterin sisältämien tietojen hallinnointia koskevat yhteiset säännöt. (4) Jotta voitaisiin välttää se, että direktiivin 2003/48/EY säännöksiä kierretään ohjaamalla koronmaksu yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen taloudellisen toimijan kautta, olisi selvennettävä yhteisöön sijoittautuneiden taloudellisten toimijoiden velvollisuudet silloin, kun ne ovat tietoisia siitä, että direktiivin 2003/48/EY alueellisen soveltamisalan ulkopuolelle sijoittautuneelle toimijalle suoritettu koronmaksu on tapahtunut sellaisen luonnollisen henkilön hyväksi, jonka asuinpaikan ne tietävät sijaitsevan toisessa jäsenvaltiossa ja jota voidaan pitää niiden asiakkaana. Mainittujen taloudellisten toimijoiden olisi tällaisissa tilanteissa katsottava toimivan maksuasiamiehinä. Näin voitaisiin estää myös rahoituslaitosten kansainvälisen verkoston (sivukonttorit, tytäryhtiöt, osakkuusyhtiöt tai holdingyhtiöt) mahdollinen väärinkäyttö direktiivin 2003/48/EY säännösten kiertämiseksi. (5) Kokemus on osoittanut, että on tarpeen selventää taloudellisen toimijan velvollisuutta toimia maksuasiamiehenä, kun se on vastaanottanut koronmaksun. Erityisesti olisi yksilöitävä selvästi ne välittäjinä toimivat rakenteet, joihin mainittua velvollisuutta sovelletaan. Yhteisöjen ja oikeudellisten järjestelyjen, joilta ei niiden toimivan johdon sijaintijäsenvaltion voimassa olevien, välitöntä verotusta koskevien yleisten sääntöjen nojalla peritä veroa niiden tuloista tai tulojen osasta (säästöjen korot tai olennaisesti vastaavat tulot mukaan luettuina), jotka kuuluvat toisessa maassa asuville edunsaajille, olisi sovellettava direktiivin 2003/48/EY säännöksiä, kun ne ovat vastaanottaneet koronmaksun maksuketjun alkupään taloudelliselta toimijalta. Luettelo kunkin jäsenvaltion tällaisista yhteisöistä ja oikeudellisista järjestelyistä olisi esitettävä liitteessä. (6) Direktiivin 2003/48/EY soveltamista koskevassa ensimmäisessä kertomuksessa todetaan, että direktiivin 2003/48/EY säännöksiä voidaan kiertää käyttämällä rahoitusvälineitä, jotka riskitasonsa, joustavuutensa ja ennalta sovitun tuottonsa puolesta vastaavat velkasitoumuksia. Sen vuoksi on tarpeen varmistaa, että direktiivin 2003/48/EY soveltamisalaan sisältyvät paitsi korkotulot myös muut olennaisesti vastaavat tulot. (7) Tiettyjä sellaisten henkivakuutussopimusten luokkia, jotka kattavat biometrisiä riskejä hyvin rajoitetusti ja joiden tuotto on suoraan riippuvainen direktiivin 2003/48/EY mukaisista velkasitoumuksista saatavista tuloista tai muista vastaavista tuloista, pidetään yleensä yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten korvaavina vähittäistoiminnan sijoitustuotteina. Direktiivi 2003/48/EY olisi sen vuoksi ulotettava koskemaan myös näiden sopimusten nojalla maksettavia etuuksia. (8) Kun on kyse yhteisöön sijoittautuneista sijoitusrahastoista, direktiivin 2003/48/EY nykyiseen soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan ne tulot, jotka on saatu sellaisten arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten välityksellä, joiden toimilupa on myönnetty arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY[9] mukaisesti. Muista kuin yhteissijoitusyrityksistä saatavat vastaavat tulot kuuluvat direktiivin 2003/48/EY soveltamisalaan vain silloin, kun muut kuin yhteissijoitusyritykset ovat yhteisöjä, joilla ei ole oikeushenkilön asemaa, mistä syystä ne toimivat maksuasiamiehinä, kun ne vastaanottavat koronmaksuja. Sen varmistamiseksi, että samoja sääntöjä sovelletaan kaikkiin yhteissijoitusyrityksiin ja muihin kuin yhteissijoitusyrityksiin niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta, direktiivissä 2003/48/EY oleva viittaus direktiiviin 85/611/ETY olisi korvattava viittauksella siihen, että yritys taikka sijoitusrahasto tai -järjestelmä on oltava rekisteröity jonkin jäsenvaltion sääntöjen mukaisesti. (9) Kun on kyse yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneista rahastoista, on tarpeen selventää, että direktiivin soveltamisalaan kuuluvat kaikista sijoitusrahastoista saatavat korkotulot ja muut vastaavat tulot riippumatta sijoitusrahastojen oikeudellisesta muodosta ja siitä, kuinka niitä tarjotaan sijoittajille. (10) Koronmaksun määritelmää olisi selvennettävä sen varmistamiseksi, että velkasitoumuksiin tehtyjen suorien sijoitusten lisäksi myös välilliset sijoitukset otetaan huomioon laskettaessa tällaisiin välineisiin sijoitettujen varojen prosenttiosuutta. Jotta maksuasiamiesten olisi helpompi soveltaa direktiiviä 2003/48/EY muihin maihin sijoittautuneista yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavista yrityksistä peräisin oleviin tuloihin, olisi selvennettävä, että tällaisten yritysten tiettyjen tulojen kohtelu määräytyy niiden sijoittautumisjäsenvaltion sääntöjen mukaan. (11) Maksuasiamiesten olisi hoidettava tietojen ilmoittaminen nykyistä paremmin, jotta tosiasiallisten edunsaajien asuinvaltiota saisivat arvokkaampia tietoja erityisesti yhteisistä tileistä saatavista tuloista ja muista tapauksista, joissa tulot jaetaan kahden tai useamman tosiasiallisen edunsaajan kesken. (12) Todistusmenettelystä, jossa tosiasialliset edunsaajat, joiden verotuksellinen asuinpaikka sijaitsee jossakin jäsenvaltiossa, välttyvät saamansa todistuksen perusteella lähdeveron soveltamiselta direktiivin 2003/48/EY 10 artiklan 1 kohdassa mainitussa toisessa jäsenvaltiossa saatuun korkotuloon, olisi luovuttava, koska kyseisestä menettelystä saadaan vähemmän tietoja kuin vaihtoehtoisesta menettelystä, jossa tiedot ilmoitetaan tosiasiallisen edunsaajan asuinjäsenvaltiolle vapaaehtoisesti, ja koska edellinen menettely on tosiasiallisten edunsaajien kannalta hankalampi. (13) Jäsenvaltioiden olisi toimitettava asianmukaiset tilastotiedot direktiivin 2003/48/EY soveltamisesta, jotta voidaan parantaa sellaisten tietojen laatua, joita komissio käyttää neuvostolle kolmen vuoden välein mainitun direktiivin soveltamisesta antamassaan kertomuksessa. (14) Koska direktiivin 2003/48/EY täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[10] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen. (15) Tämän direktiivin tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 2003/48/EY seuraavasti: (1) Korvataan 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueelle sijoittautuneet maksuasiamiehet suorittavat tämän direktiivin täytäntöön panemisen edellyttämät tehtävät riippumatta koronmaksun perustana olevan velkasitoumuksen antajan tai arvopaperin liikkeeseenlaskijan sijoittautumispaikasta.”. (2) Muutetaan 2 artikla seuraavasti: a) muutetaan 1 kohta seuraavasti: i) korvataan johdantolause seuraavasti: ”Rajoittamatta 4 artiklan 2 kohdan soveltamista tässä direktiivissä ’tosiasiallisella edunsaajalla’ tarkoitetaan jokaista luonnollista henkilöä, jolle tai jonka hyväksi suoritetaan koronmaksu, paitsi jos henkilö voi osoittaa, ettei sitä ole vastaanotettu tai sen maksamisesta huolehdittu hänen hyväkseen eli että hän”; ii) korvataan b alakohta seuraavasti: ”b) toimii yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn lukuun ja ilmoittaa yhteisön nimen, oikeudellisen muodon ja osoitteen, jossa sen toimiva johto sijaitsee, tai kun kyse on oikeudellisesta järjestelystä, sen henkilön nimen ja vakituisen asuinpaikan osoitteen, jonka hallussa omistusoikeus on ensisijaisesti ja joka ensisijaisesti hallinnoi kyseisen oikeudellisen järjestelyn omaisuutta ja tuloja, koronmaksun suorittavalle tai sen maksamisesta huolehtivalle taloudelliselle toimijalle; tai”; b) lisätään 3 kohta seuraavasti: ”3. Jos Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY[11] 2 artiklan soveltamisalaan kuuluva taloudellinen toimija maksaa koron tai huolehtii sen maksamisesta sellaiselle yhteisölle tai oikeudelliselle järjestelylle, joka vastaa liitteessä I lueteltuja yhteisöjä tai oikeudellisia järjestelyjä, tämän artiklan 1 kohdan määritelmään sisältyy tällaisen yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn tosiasiallinen edunsaaja, sellaisena kuin se määritellään direktiivin 2005/60/EY 3 artiklan 6 kohdassa.”. (3) Korvataan 3 ja 4 artikla seuraavasti: ” 3 artikla Tosiasiallisen edunsaajan henkilöllisyys ja asuinpaikka 1. Jokaisen jäsenvaltion on omalla alueellaan otettava käyttöön tarvittavat menettelyt, joiden avulla maksuasiamiehen on mahdollista määrittää tosiasialliset edunsaajat ja heidän asuinpaikkansa 8–12 artiklan soveltamista varten, sekä varmistettava menettelyjen soveltaminen. Näiden menettelyjen on täytettävä 2 ja 3 kohdassa määritellyt vähimmäisvaatimukset. 2. Maksuasiamiehen on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan henkilöllisyys noudattaen vähimmäisvaatimuksia, jotka vaihtelevat seuraavasti sen mukaan, milloin maksuasiamiehen ja koronmaksun saajan välinen sopimussuhde on syntynyt: a) ennen 1 päivää tammikuuta 2004 syntyneissä sopimussuhteissa maksuasiamiehen on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan henkilöllisyys, johon sisältyy tosiasiallisen edunsaajan nimi ja osoite, niiden tietojen mukaan, jotka sillä on hallussaan, erityisesti sen sijoittautumisvaltiossa voimassa olevien säädösten ja direktiivin 2005/60/EY perusteella; b) 1 päivänä tammikuuta 2004 tai sen jälkeen syntyneissä sopimussuhteissa tai toteutuneissa liiketoimissa, jos sopimussuhdetta ei ole, maksuasiamiehen on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan henkilöllisyys, johon sisältyy tosiasiallisen edunsaajan nimi, osoite, syntymäaika ja -paikka sekä, jos tosiasiallisen edunsaajan osoite sijaitsee tai hän muulla tavalla osoittaa verotuksellisen asuinpaikkansa sijaitsevan liitteessä II mainitussa jäsenvaltiossa, kyseisen jäsenvaltion antama verotunniste tai muu vastaava tunniste. Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut tiedot on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan esittämän passin, virallisen henkilökortin tai liitteessä II mainitun muun virallisen asiakirjan perusteella. Tiedot, jotka eivät käy ilmi passista, virallisesta henkilökortista tai muusta virallisesta asiakirjasta on todettava tosiasiallisen edunsaajan esittämän jonkin muun sellaisen virallisen henkilöasiakirjan perustella, jonka on myöntänyt sen maan viranomainen, jossa hänen vakituinen asuinpaikkansa sijaitsee tai jossa hän muulla tavoin osoittaa verotuksellisen asuinpaikkansa sijaitsevan. 3. Jos tosiasiallinen edunsaaja esittää vapaaehtoisesti jonkin maan toimivaltaisen viranomainen antaman verotuksellista asuinpaikkaa koskevan todistuksen, joka on enintään kolme vuotta vanha koron maksupäivänä, hänen asuinpaikkansa katsotaan sijaitsevan kyseisessä maassa. Muussa tapauksessa hänen verotuksellisen asuinpaikkansa katsotaan sijaitsevan maassa, jossa hänen vakituinen asuinpaikkansa sijaitsee. Maksuasiamiehen on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan vakituinen asuinpaikka seuraavia vähimmäisvaatimuksia noudattaen: a) ennen 1 päivää tammikuuta 2004 syntyneissä sopimussuhteissa maksuasiamiehen on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan nykyinen vakituinen asuinpaikka niiden parhaiden tietojen perusteella, jotka sillä on hallussaan koron maksupäivänä erityisesti sen sijoittautumisvaltiossa voimassa olevien säädösten ja direktiivin 2005/60/EY perusteella; b) 1 päivänä tammikuuta 2004 tai sen jälkeen syntyneissä sopimussuhteissa tai toteutuneissa liiketoimissa, jos sopimussuhdetta ei ole, maksuasiamiehen on määritettävä tosiasiallisen edunsaajan nykyiseksi vakituiseksi asuinpaikaksi 2 kohdan b alakohdassa mainittujen määrittämismenettelyjen avulla määritetty osoite, ja se on saatettava ajan tasalle käyttäen uusimpia maksuasiamiehen hallussa olevia asiakirjoja. Tämä tieto on saatettava ajan tasalle viimeistään silloin, kun tosiasiallisen edunsaajan esittämän passin, virallisen henkilökortin tai muun virallisen henkilöasiakirjan voimassaolo päättyy. Tammikuun 1 päivänä 2004 tai sen jälkeen syntyneissä sopimussuhteissa tai toteutuneissa liiketoimissa, jos sopimussuhdetta ei ole, sellaisen luonnollisen henkilön asuinpakka, joka esittää jäsenvaltion myöntämän passin, virallisen henkilökortin tai muun virallisen henkilöasiakirjan ja ilmoittaa asuinpaikakseen jonkin kolmannen maan, määritetään verotuksellista asuinpaikkaa koskevalla todistuksella, jonka asianomaisen henkilön asuinpaikakseen ilmoittaman kolmannen maan toimivaltainen viranomainen on antanut enintään kolme vuotta ennen koron maksupäivää. Jos tällaista todistusta ei esitetä, asuinpaikan katsotaan sijaitsevan siinä jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt kyseisen passin tai muun virallisen henkilöasiakirjan. Sellaisten luonnollisten henkilöiden asuinpaikka, joista maksuasiamiehellä on hallussaan virallisia asiakirjoja, joista käy ilmi, että heidän verotuksellinen asuinpaikkansa sijaitsee heihin sovellettavien diplomaattisten vapauksien tai muiden kansainvälisesti hyväksyttyjen sääntöjen perusteella eri maassa kuin heidän vakituinen asuinpaikkansa, määritetään kyseisen maksuasiamiehen hallussa olevien virallisten asiakirjojen perusteella. 4 artikla Maksuasiamiehet 1. Tässä direktiivissä maksuasiamiehenä pidetään taloudellista toimijaa, joka suorittaa 6 artiklan 1 kohdassa määritellyn koronmaksun tai huolehtii sen maksamisesta tosiasiallisen edunsaajan välittömäksi hyväksi. Maksua, joka on suoritettu tai jonka maksamisesta on huolehdittu liitteessä I mainitun yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn hyväksi, pidetään maksuna, joka on suoritettu tai jonka maksamisesta on huolehdittu kyseisen yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn sellaisen tosiasiallisen edunsaajan välittömäksi hyväksi, joka määritellään direktiivin 2005/60/EY 3 artiklan 6 kohdassa. Tätä kohtaa sovellettaessa on epäolennaista, onko asianomainen taloudellinen toimija koronmaksun perustana olevan velkasitoumuksen antaja, arvopaperin liikkeeseenlaskija vai taloudellinen toimija, jolle velkasitoumuksen antaja, arvopaperin liikkeeseenlaskija tai tosiasiallinen edunsaaja on antanut tehtäväksi koronmaksun suorittamisen tai sen maksamisesta huolehtimisen. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että yksittäiseen koronmaksutapahtumaan liittyvissä maksuasiamiesten tehtävissä ei ilmene päällekkäisyyttä. Tässä direktiivissä maksuasiamiehenä pidetään myös jäsenvaltioon sijoittautunutta taloudellista toimijaa, kun seuraavat edellytykset täyttyvät: a) se suorittaa 6 artiklan 1 kohdassa määritellyn koronmaksun tai huolehtii sen maksamisesta toiselle taloudelliselle toimijalle, joka on sijoittautunut 7 artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle ja 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen sopimusten ja järjestelyjen alueellisen soveltamisalan ulkopuolelle; ja b) edellisellä taloudellisella toimijalla on todisteet siitä, että jälkimmäinen taloudellinen toimija maksaa tulot tai huolehtii niiden maksamisesta sellaisen tosiasiallisen edunsaajan välittömäksi hyväksi, jonka asuinpaikan edellinen taloudellinen toimija tietää sijaitsevan toisessa jäsenvaltiossa, ottaen huomioon 3 artikla. Jos a ja b alakohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät, kun on kyse maksusta, jonka edellinen taloudellinen toimija on maksanut tai jonka maksamisesta se on huolehtinut jälkimmäisen taloudellisen toimijan välittömäksi hyväksi, katsotaan, että edellinen taloudellinen toimija on maksanut kyseisen maksun tai huolehtinut sen maksamisesta b alakohdassa tarkoitetun tosiasiallisen edunsaajan välittömäksi hyväksi. 2. Yhteisöä tai oikeudellista järjestelyä, jolta ei sen toimivan johdon sijaintijäsenvaltion voimassa olevien, välitöntä verotusta koskevien yleisten sääntöjen nojalla peritä veroa sen tuloista tai tulojen osasta, koronmaksut mukaan luettuina, jotka kuuluvat sen toisessa maassa asuville osallistujille, pidetään maksuasiamiehenä, kun se on vastaanottanut koronmaksun tai huolehtinut sen maksamisesta. Ensimmäisen alakohdan soveltamiseksi oikeudellisen järjestelyn toimivan johdon katsotaan sijaitsevan maassa, jossa sijaitsee sen henkilön pysyvä asuinpaikka, jonka hallussa omistusoikeus on ensisijaisesti ja joka ensisijaisesti hallinnoi kyseisen oikeudellisen järjestelyn omaisuutta ja tuloja. Maksua, jonka yhteisö tai oikeudellinen järjestely on vastaanottanut tai jonka maksamisesta se on huolehtinut pidetään maksuna, joka on maksettu suoraan tai jonka maksamisesta on huolehdittu sellaisen luonnollisen henkilön välittömäksi hyväksi, jolla on laillinen oikeus kyseisen yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn varoihin tai tuloihin, tai jos tällaista luonnollista henkilöä ei ole, maksuna, joka on maksettu tai jonka maksamisesta on huolehdittu sellaisen luonnollisen henkilön välittömäksi hyväksi, jonka kyseisen yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn hallinnoinnista vastaavat henkilöt tietävät osallistuneen suoraan tai välillisesti kyseisen yhteisön tai järjestelyn varojen kerryttämiseen. Näitä luonnollisia henkilöitä kohdellaan maksun tosiasiallisina edunsaajina 2 ja 3 artiklan mukaisesti. Tätä kohtaa ei sovelleta, jos yhteisö tai oikeudellinen järjestely vastaa jotakin seuraavista tapauksista: a) se on yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava yritys taikka muu yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava rahasto tai järjestelmä, jonka tuloihin sovelletaan 6 artiklan 1 kohdan c ja d alakohtaa; b) se hallinnoi eläkerahaston tai vakuutustoiminnan varoja; c) sen on sen asuinpaikan jäsenvaltiossa sovellettavia menettelyjä noudattaen todettu toimivan yksinomaan hyväntekeväisyystarkoituksessa; d) kyseessä on yhteisomistus, jonka kaikkien tosiasiallisten edunsaajien henkilöllisyyden ja asuinpaikan koronmaksun suorittava tai sen maksamisesta huolehtiva taloudellinen toimija on määrittänyt 3 artiklan mukaisesti, minkä vuoksi se toimii maksuasiamiehenä tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti. Sellaisten yhteisöjen ja oikeudellisten järjestelyjen ryhmät, joita sen mukaan, missä jäsenvaltiossa niiden toimiva johto sijaitsee, pidetään kaikissa muissa kuin a–d alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa maksuasiamiehinä, kun ne suorittavat koronmaksun tai huolehtivat sen maksamisesta, luetellaan liitteessä III. Taloudellisen toimijan, joka suorittaa koronmaksun tai huolehtii sen maksamisesta liitteessä III olevassa luettelossa mainitulle yhteisölle tai oikeudelliselle järjestelylle, on ilmoitettava sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle kyseisen yhteisön nimi ja paikka, jossa sen toimiva johto sijaitsee, tai oikeudellisen järjestelyn tapauksessa sellaisen henkilön nimi ja pysyvä asuinpaikka, jonka hallussa omistusoikeus on ensisijaisesti ja joka ensisijaisesti hallinnoi kyseisen oikeudellisen järjestelyn omaisuutta ja tuloja, sekä sen koron kokonaismäärä, joka on maksettu tai jonka maksamisesta on huolehdittu kyseiselle yhteisölle tai oikeudelliselle järjestelylle. Jos yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn toimiva johto sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa, toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tämä tieto kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 3. Sellaisella 2 kohdassa tarkoitetulla yhteisöllä ja oikeudellisella järjestelyllä, jonka varoihin tai tuloihin yhdelläkään tosiasiallisella edunsaajalla ei ole välitöntä oikeutta, kun ne vastaanottavat koronmaksun, on tätä direktiiviä sovellettaessa mahdollisuus tulla kohdelluiksi 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavana yrityksenä taikka muuna yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavana rahastona tai järjestelmänä. Kun yhteisö tai oikeudellinen järjestely käyttää tätä mahdollisuutta, jäsenvaltion, jossa sen toimiva johto sijaitsee, on annettava asiaa koskeva todistus. Yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn on esitettävä tämä todistus koronmaksun suorittavalle tai sen maksamisesta huolehtivalle taloudelliselle toimijalle. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tätä mahdollisuutta koskevat yksityiskohtaiset säännöt sellaisia yhteisöjä ja oikeudellisia järjestelyjä varten, joiden toimiva johto sijaitsee niiden alueella, ja niiden on varmistettava, että tätä mahdollisuutta käyttänyt yhteisö tai oikeudellinen järjestely toimii maksuasiamiehenä 1 kohdan mukaisesti sen vastaanottamien koronmaksujen kokonaismäärään saakka kaikissa niissä tapauksissa, joissa tosiasiallisella edunsaajalla on välitön oikeus sen varoihin tai tuloihin.”. (4) Korvataan 6 artikla seuraavasti: ” 6 artikla Koronmaksun määritelmä 1. Tässä direktiivissä ’koronmaksulla’ tarkoitetaan: a) kaikenlaisiin velkasitoumuksiin liittyviä maksettuja tai tilille kirjattuja korkoja riippumatta siitä, onko niiden vakuutena kiinnitys ja liittyykö niihin oikeus osuuteen velallisen voitosta, ja erityisesti valtioiden liikkeeseen laskemien arvopapereiden ja joukkovelkakirjojen tuottoa mukaan luettuina niihin liittyvät emissiovoitot ja palkkiot; maksun viivästymisestä maksettavia sakkomaksuja ei pidetä korkoina; aa) kaikenlaisia maksettuja tai tilille kirjattuja tuloja, jotka liittyvät kaikenlaisiin arvopapereihin, joiden perusteella sijoittaja saa i) pääomalle tuoton, jonka ehdot määritellään liikkeeseenlaskupäivänä, ja ii) arvopapereiden erääntyessä vähintään 95 prosenttia sijoittamastaan pääomasta; b) a alakohdassa tarkoitettujen velkasitoumusten myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä kertyneitä tai pääomitettuja korkoja ja aa alakohdassa tarkoitettujen arvopapereiden myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä kertyneitä tai pääomitettuja tuloja; c) a, aa tai b alakohdassa tarkoitetusta maksuista saatuja tuloja, jotka jokin seuraavista jakaa suoraan tai 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn välityksellä: i) yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset taikka muut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat rahastot tai järjestelmät, jotka on rekisteröity jonkin jäsenvaltion sääntöjen mukaisesti; ii) 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käyttäneet yhteisöt tai oikeudelliset järjestelyt; iii) 7 artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle sijoittautuneet yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat rahastot tai järjestelmät riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta ja siitä, koskeeko mahdollisuus ostaa, myydä tai lunastaa niiden osakkeita tai osuuksia rajattua sijoittajaryhmää; d) jäljempänä mainittujen yritysten, yhteisöjen, oikeudellisten järjestelyjen, sijoitusrahastojen tai sijoitusjärjestelmien osakkeiden tai osuuksien myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä realisoituneita tuloja, jos kyseiset yritykset, yhteisöt, järjestelyt, rahastot tai järjestelmät sijoittavat suoraan tai muiden tällaisten yritysten, yhteisöjen, järjestelyjen, rahastojen tai järjestelmien välityksellä yli 40 prosenttia varoistaan a alakohdassa tarkoitettuihin velkasitoumuksiin tai aa alakohdassa tarkoitettuihin arvopapereihin: i) yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset taikka muut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat rahastot tai järjestelmät, jotka on rekisteröity jonkin jäsenvaltion sääntöjen mukaisesti; ii) 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käyttäneet yhteisöt tai oikeudelliset järjestelyt; iii) 7 artiklassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle sijoittautuneet yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat rahastot tai järjestelmät riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta ja siitä, koskeeko mahdollisuus ostaa, myydä tai lunastaa niiden osakkeita tai osuuksia rajattua sijoittajaryhmää; e) sellaisesta henkivakuutussopimuksesta saatavia etuuksia, johon sisältyvä biometristen riskien vakuutuskate on sopimuksen juoksuajalle ilmaistuna keskiarvona alle 5 prosenttia vakuutetusta pääomasta ja jonka tosiasiallinen tuotto on täysin riippuvainen a, aa, b, c ja d alakohdassa tarkoitetuista koroista tai tuloista; tässä yhteydessä henkivakuutussopimuksen nojalla vakuutuksenottajalle maksettujen määrien ja henkivakuutuksenantajalle saman henkivakuutussopimuksen mukaisesti suoritettujen kaikkien maksujen kokonaismäärän välistä eroa pidetään henkivakuutussopimuksesta saatuina etuuksina. Jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus sisällyttää d alakohdassa mainitut tulot koronmaksun määritelmään ainoastaan siinä laajuudessa kuin kyseiset tulot vastaavat tuloja, jotka on suoraan tai välillisesti saatu a, aa ja b alakohdan mukaisista koronmaksuista. Jos jäsenvaltio käyttää tätä mahdollisuutta, sen on ilmoitettava asiasta komissiolle. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä tiedon siitä, että mahdollisuutta on käytetty, ja kyseinen mahdollisuuden käyttöä koskeva päätös sitoo myös muita jäsenvaltioita sen julkaisemispäivästä alkaen. 2. Jos maksuasiamiehellä ei 1 kohdan c ja d alakohdan tapauksissa ole tietoa siitä, mikä osa tuloista on kertynyt a, aa tai b alakohdassa tarkoitetuista koronmaksuista, tulot katsotaan kokonaisuudessaan koronmaksuksi. 3. Jos maksuasiamiehellä ei 1 kohdan d alakohdan tapauksissa ole tietoa siitä, kuinka suuri prosenttiosuus varoista on sijoitettu velkasitoumuksiin, huomioon otettaviin arvopapereihin tai kyseisessä alakohdassa määriteltyihin osakkeisiin tai osuuksiin, prosenttiosuuden katsotaan olevan yli 40 prosenttia. Jos maksuasiamies ei pysty määrittämään tosiasiallisen edunsaajan saamien tulojen määrää, tulojen katsotaan vastaavan osakkeiden tai osuuksien myynnistä, takaisinostosta tai lunastuksesta kertynyttä tuottoa. 4. Jos 1 kohdassa määritelty koronmaksu tapahtuu 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle yhteisölle tai oikeudelliselle järjestelylle tai kirjataan sen tilille, se katsotaan kyseisen yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn suorittamaksi koronmaksuksi, jollei kyseinen yhteisö tai oikeudellinen järjestely ole käyttänyt 4 artiklan 3 kohdassa säädettyä mahdollisuutta. 5. Tämän artiklan 1 kohdan b ja d alakohdan tapauksissa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vaatia alueelleen sijoittautuneita maksuasiamiehiä vuotuistamaan korot tai muut huomioon otettavat tulot tietylle ajanjaksolle, joka ei saa olla pitempi kuin yksi vuosi, ja kohdella tällaisia vuotuistettuja korkoja tai muita huomioon otettavia tuloja koronmaksuna, vaikka kyseisenä ajanjaksona ei olisikaan toteutettu myynti-, takaisinosto- tai lunastustapahtumia. 6. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, jäsenvaltioilla on mahdollisuus jättää koronmaksun määritelmän ulkopuolelle kyseisessä säännöksessä tarkoitettujen, alueelleen sijoittautuneiden yritysten, yhteisöjen tai oikeudellisten järjestelyjen jakamat tulot, jos kyseiset yhteisöt tai oikeudelliset järjestelyt eivät ole sijoittaneet yli 15:tä prosenttia varoistaan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin velkasitoumuksiin tai aa alakohdassa tarkoitettuihin arvopapereihin. Vastaavasti, poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltioilla on mahdollisuus jättää 1 kohdassa esitetyn koronmaksun määritelmän ulkopuolelle sellaisten 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen yhteisöjen tai oikeudellisten järjestelyjen tileille maksetut tai kirjatut korot, jotka eivät ole käyttäneet 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta ja jotka ovat sijoittautuneet niiden alueelle, jos kyseiset yhteisöt tai oikeudelliset järjestelyt eivät ole sijoittaneet yli 15:tä prosenttia varoistaan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin velkasitoumuksiin tai aa alakohdassa tarkoitettuihin arvopapereihin. Jos jäsenvaltio käyttää yhtä tai molempia ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetuista vaihtoehdoista, sen on ilmoitettava asiasta komissiolle. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä tiedon siitä, että vaihtoehtoista mahdollisuutta on käytetty, ja kyseinen mahdollisuuden käyttöä koskeva päätös sitoo myös muita jäsenvaltioita sen julkaisemispäivästä alkaen. 7. Edellä 1 kohdan d alakohdassa ja 3 kohdassa mainittu prosenttiosuus on 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen 25 prosenttia. 8. Edellä 1 kohdan d alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut prosenttiosuudet määritetään rahaston säännöissä tai asianomaisen yrityksen, yhteisön, oikeudellisen järjestelyn, sijoitusrahaston tai sijoitusjärjestelmän perustamiskirjassa vahvistetun sijoitusohjelman perusteella. Jos kyseisissä säännöissä tai perustamiskirjoissa ei vahvisteta sijoitusohjelmaa, kyseiset prosenttiosuudet määritetään asianomaisen yrityksen, yhteisön, oikeudellisen järjestelyn, sijoitusrahaston tai sijoitusjärjestelmän varojen sellaisen todellisen koostumuksen pohjalta, joka perustuu sen viimeisen tilikauden alun ja lopun arvojen keskiarvoon, joka on edeltänyt päivää, jona maksuasiamies on suorittanut koronmaksun tai huolehtinut sen maksamisesta tosiasialliselle edunsaajalle. Hiljattain perustettujen yritysten, yhteisöjen, oikeudellisten järjestelyjen, sijoitusrahastojen tai sijoitusjärjestelmien varojen todellinen koostumus perustuu varojen nykyisen tilikauden alun ja sen viimeisen kuukauden lopun arvojen keskiarvoon, joka on edeltänyt päivää, jona maksuasiamies on suorittanut koronmaksun tai huolehtinut sen maksamisesta tosiasialliselle edunsaajalle. Varojen koostumus, joka on määritetty yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen tai muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan rahaston tai järjestelmän rekisteröintijäsenvaltiossa sovellettavien sääntöjen mukaisesti, sitoo myös muita jäsenvaltioita. 9. Edellä 1 kohdan aa alakohdassa tarkoitetut tulot katsotaan koronmaksuksi vain siltä osin kuin tulojen perustana olevat arvopaperit on laskettu liikkeeseen ensimmäisen kerran 1 päivänä joulukuuta 2008 tai sen jälkeen. 10. Henkivakuutussopimuksista saatavat etuudet katsotaan 1 kohdan e alakohdan mukaiseksi koronmaksuksi vain siltä osin kuin kyseisiin etuuksiin oikeuttavat henkivakuutussopimukset on tehty ensimmäisen kerran 1 päivänä joulukuuta 2008 tai sen jälkeen.”. (5) Korvataan 8 artikla seuraavasti: ” 8 artikla Maksuasiamiehen ilmoitusvelvollisuus 1. Jos tosiasiallinen edunsaajan asuinpaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon maksuasiamies on sijoittautunut, maksuasiamiehen on ilmoitettava sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään seuraavat tiedot: a) tosiasiallisen edunsaajan henkilöllisyys ja asuinpaikka 3 artiklan mukaisesti määritettynä tai, jos tulot jaetaan kahden tai useamman tosiasiallisen edunsaajan kesken, kaikkien 1 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvien todellisten edunsaajien henkilöllisyys ja asuinpaikka; b) maksuasiamiehen nimi ja osoite; c) tosiasiallisen edunsaajan tilinumero tai sellaisen puuttuessa koronmaksuun oikeuttavan velkasitoumuksen, henkivakuutussopimuksen, arvopaperin, osakkeen tai osuuden tunnistetiedot; d) koronmaksua koskevat tiedot 2 kohdan mukaisesti. 2. Maksuasiamiehen koronmaksun osalta ilmoittamissa vähimmäistiedoissa on eriteltävä koronmaksut seuraavan luokituksen mukaisesti ja ilmoitettava: a) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti: maksettujen tai tilille kirjattujen korkojen määrä; aa) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan aa alakohdan mukaisesti: maksettujen tai tilille kirjattujen tulojen määrä; b) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan b tai d alakohdan mukaisesti: joko mainituissa alakohdissa tarkoitettujen korkojen tai tulojen määrä tai myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä kertyneen tuoton koko määrä; jos maksuasiamies ilmoittaa koko määrän, sen on ilmoitettava asiasta erikseen sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle; c) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti: joko mainitussa alakohdassa tarkoitettujen tulojen määrä tai jaettu kokonaismäärä; jos maksuasiamies ilmoittaa jaetun kokonaismäärän, sen on ilmoitettava asiasta erikseen sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle; d) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti: kullekin 1 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvalle tosiasialliselle edunsaajalle kuuluva tulojen määrä; e) mikäli jäsenvaltio käyttää 6 artiklan 5 kohdassa säädettyä mahdollisuutta: vuotuistettujen korkojen tai muiden huomioon otettavien tulojen määrä; f) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti: mainitun säännöksen mukaisesti lasketut etuudet. 3. Kun on kyse tuloista, jotka jaetaan kahden tai useamman tosiasiallisen edunsaajan kesken, maksuasiamiehen on ilmoitettava sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle, onko kunkin tosiasiallisen edunsaajan osalta ilmoitetussa määrässä kyse kaikille tosiasiallisille edunsaajille maksetusta kokonaismäärästä, asianomaiselle tosiasialliselle edunsaajalle varsinaisesti kuuluvasta osuudesta vai tasaosuudesta. 4. Rajoittamatta 2 kohdan soveltamista jäsenvaltiot voivat sallia, että maksuasiamiehet ilmoittavat vain seuraavat tiedot: a) 6 artiklan 1 kohdan a, aa ja c alakohdassa tarkoitettujen koronmaksujen osalta korkojen tai tulojen kokonaismäärä; b) 6 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdassa tarkoitettujen koronmaksujen osalta niihin liittyvän myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä kertyneen tuoton kokonaismäärä; c) 6 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen koronmaksujen osalta niihin johtaneiden henkivakuutussopimusten perusteella maksettu kokonaismäärä. Maksuasiamiehen on tarkennettava, onko ilmoitetussa määrässä kyse korkojen vai tulojen määrästä, myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä kertyneen tuoton kokonaismäärästä vai henkivakuutussopimusten perusteella maksetusta kokonaismäärästä.”. (6) Muutetaan 11 artikla seuraavasti: a) korvataan 2 kohta seuraavasti: ”2. Maksuasiamiehen on kannettava lähdeveroa seuraavasti: a) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti: maksettujen tai tilille kirjattujen korkojen määrästä; aa) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan aa alakohdan mukaisesti: maksettujen tai tilille kirjattujen tulojen määrästä; b) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan b tai d alakohdan mukaisesti: joko mainituissa alakohdissa tarkoitettujen korkojen tai tulojen määrästä tai perimällä tulojen saajan maksettava vaikutuksiltaan vastaava vero myynnin, takaisinoston tai lunastuksen yhteydessä kertyneen tuoton kokonaismäärästä; c) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti: mainitussa alakohdassa tarkoitetusta tulojen määrästä; d) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti: kullekin 1 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvalle tosiasialliselle edunsaajalle kuuluvasta tulojen määrästä; e) mikäli jäsenvaltio käyttää 6 artiklan 5 kohdassa säädettyä mahdollisuuttaan: vuotuistettujen korkojen tai muiden huomioon otettavien tulojen määrästä; f) mikäli koronmaksu on tapahtunut 6 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti: mainitun säännöksen mukaisesti lasketusta etuudesta. Kun maksuasiamies siirtää lähdeverotulot sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, sen on ilmoitettava viranomaisille lähdeverotettujen tosiasiallisten edunsaajien lukumäärä heidän asuinjäsenvaltionsa mukaan eriteltynä.”; b) korvataan 5 kohta seuraavasti: ”5. Lähdeveroa perivät jäsenvaltiot voivat siirtymäkauden kuluessa säätää, että 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle yhteisölle tai oikeudelliselle järjestelylle, jonka toimiva johto sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa ja joka ominaisuuksiensa perusteella mainitaan kyseisen jäsenvaltion kohdalla liitteessä III, koronmaksun suorittavaa tai sen hyväksi koron maksamisesta huolehtivaa taloudellista toimijaa pidetään mainitun yhteisön tai oikeudellisen järjestelyn lukuun toimivana maksuasiamiehenä, joka perii kyseisestä tulosta lähdeveron, jollei yhteisö tai oikeudellinen järjestely ole virallisesti hyväksynyt, että sen nimi ja osoite sekä niiden tulojen kokonaismäärä, jotka on sille maksettu tai joiden maksamisesta on huolehdittu sen hyväksi, ilmoitetaan 4 artiklan 2 kohdan seitsemännen alakohdan mukaisesti. Oikeudellisen järjestelyn osalta on ilmoitettava sen henkilön nimi ja osoite, jonka hallussa omistusoikeus on ensisijaisesti ja joka ensisijaisesti hallinnoi kyseisen oikeudellisen järjestelyn omaisuutta ja tuloja.”. (7) Korvataan 13 artikla seuraavasti: ” 13 artikla Poikkeus lähdeverojärjestelmään Jäsenvaltioiden, jotka perivät lähdeveroa 11 artiklan mukaisesti, on varmistettava, että tosiasiallinen edunsaaja voi pyytää, ettei veroa peritä silloin, kun hän nimenomaisesti valtuuttaa maksuasiamiehen ilmoittamaan tiedot II luvun mukaisesti ja kyseinen valtuutus koskee kaikkia koronmaksuja, jotka kyseinen maksuasiamies suorittaa tosiasialliselle edunsaajalle. Tällaisessa tapauksessa sovelletaan 9 artiklaa.”. (8) Muutetaan 14 artikla seuraavasti: a) korvataan 2 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti: ”Jos tosiasiallisen edunsaajan vastaanottamasta koronmaksusta on peritty lähdevero maksuasiamiehen jäsenvaltiossa, tosiasialliselle edunsaajalle myönnetään perityn lähdeveron suuruinen veronhyvitys hänen verotuksellisen asuinpaikkansa jäsenvaltiossa sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti.”; b) korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Jos tosiasialliselle edunsaajalle suoritetusta koronmaksusta on 11 artiklassa tarkoitetun lähdeveron lisäksi peritty muuntyyppistä lähdeveroa ja verotuksellisen asuinpaikan jäsenvaltio myöntää tällaisesta lähdeverosta veronhyvityksen kansallisen lainsäädäntönsä tai kaksinkertaista verotusta koskevien verosopimusten perusteella, tällainen muu lähdevero on hyvitettävä ennen 2 kohdassa säädetyn menettelyn soveltamista.”. (9) Korvataan 15 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa oleva ilmaisu ”liitteessä” ilmaisulla ”liitteessä IV”. (10) Korvataan 18 artiklan ensimmäinen virke seuraavasti: ”Komissio antaa kolmen vuoden välein neuvostolle tämän direktiivin toimintaa koskevan kertomuksen, joka perustuu liitteessä V lueteltuihin tilastotietoihin, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle.”. (11) Lisätään 18 a ja 18 b artikla seuraavasti: ” 18 a artikla Täytäntöönpanotoimenpiteet Komissio voi toteuttaa 18 b artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on: (1) saattaa liitteet ajan tasalle ja täydentää niitä; (2) määrittää, mitä tosiasiallisten edunsaajien henkilö- ja asuinpaikkatietoja useammassa kuin yhdessä jäsenvaltioissa toimiva maksuasiamies voi tallentaa ylläpitämäänsä keskusrekisteriin; (3) määrittää asiakirjat, joita maksuasiamies voi 3 artiklaa soveltaessaan käyttää edunsaajien henkilöllisyyden ja asuinpaikan määrittämiseksi; (4) yksilöidä tietojentoimittajat, joilta maksuasiamiehet voivat hankkia tietoja, joita tarvitaan 6 artiklaa sovellettaessa, jotta yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavista yrityksistä, muista yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavista rahastoista tai järjestelmistä taikka tietyistä arvopapereista saatavia tuloja kohdeltaisiin asianmukaisesti; (5) vahvistaa yhteiset tiedonvaihtomuodot ja toiminnalliset menettelyt 9 artiklassa tarkoitetulle tietojenvaihdolle; (6) vahvistaa yhteiset mallit todistuksille ja muille asiakirjoille, joita tarvitaan, jotta tätä direktiiviä voidaan soveltaa asianmukaisesti, tai joilla helpotetaan sen asianmukaista soveltamista; tämä koskee erityisesti 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua todistusta ja lähdeveroa kantavien jäsenvaltioiden antamia asiakirjoja, joita edunsaajan verotuksellisen asuinpaikan jäsenvaltio käyttää 14 artikla soveltamiseksi. 18 b artikla Komitea 1. Komissiota avustaa verohallinnollisen yhteistyön komitea, jäljempänä ’komitea’. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 99/468/EY 5 ja 7 artiklaa. Päätöksen 99/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Komitea voi 1 kohdan mukaisten tehtäviensä lisäksi käsitellä tämän direktiivin soveltamiseen liittyviä asioita, jotka komitean puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.”. (12) Muutetaan liite tämän direktiivin liitteen mukaisesti. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään […] päivänä […]kuuta […]. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä [tämän direktiivin voimaantulovuotta seuraavan kolmannen kalenterivuoden ensimmäisestä päivästä alkaen]. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle. Tehty Brysselissä […]. Neuvoston puolesta LIITE Muutetaan direktiivin 2003/48/EY liite seuraavasti: (1) Liitteestä tulee liite IV. (2) Lisätään liitteet I, II ja III seuraavasti: ” LIITE I Luettelo sellaisten yhteisöjen ja oikeudellisten järjestelyjen oikeudellisista muodoista, joihin sovelletaan 2 artiklan 3 kohtaa, koska niiden kotipaikan katsotaan sijaitsevan niiden toimivan johdon sijaintipaikan perusteella tietyn maan alueella tai tietyllä oikeudenkäyttöalueella 1. Yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt , joiden toimiva johto sijaitsee maassa tai oikeudenkäyttöalueella, joka ei sisälly 7 artiklassa määriteltyyn direktiivin alueelliseen soveltamisalaan ja jota ei mainita 17 artiklan 2 kohdassa: Antigua ja Barbuda | International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Bahama | Huolto-omaisuus (trust) Foundation (säätiö) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Bahrain | Rahoitusalan huolto-omaisuus (trust) | Barbados | Huolto-omaisuus (trust) | Belize | Huolto-omaisuus (trust) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Bermuda | Huolto-omaisuus (trust) | Brunei | Huolto-omaisuus (trust) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) International trust (kansainvälinen huolto-omaisuus (trust)) International Limited Partnership (kansainvälinen kommandiittiyhtiö) | Cookinsaaret | Huolto-omaisuus (trust) International trust (kansainvälinen huolto-omaisuus (trust)) International company (kansainvälinen yhtiö) International partnership (kansainvälinen henkilöyhtiö) | Costa Rica | Huolto-omaisuus (trust) | Djibouti | Verovapaa yhtiö (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Dominica | Huolto-omaisuus (trust) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Fidži | Huolto-omaisuus (trust) | Ranskan Polynesia | Société (yhtiö) Société de personnes (henkilöyhtiö) Société en participation (yhteisyritys) (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Guam | Company (yhtiö) Yhden henkilön yritys Partnership (henkilöyhtiö) (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Guatemala | Huolto-omaisuus (trust) Fundación (säätiö) | Hongkong | Huolto-omaisuus (trust) | Kiribati | Huolto-omaisuus (trust) | Labuan (Malesia) | Offshore company (offshore-yhtiö) Malaysian offshore bank (malesialainen offshore-pankki) Offshore limited partnership (offshore-kommandiittiyhtiö) Offshore trust (offshore-huolto-omaisuus (trust)) | Libanon | Offshore-yhtiöjärjestelmän mukaiset yhtiöt | Macao | Huolto-omaisuus (trust) Fundação (säätiö) | Malediivit | Kaikki yhtiöt, avoin yhtiö ja ulkomainen huolto-omaisuus (trust) | Pohjois-Mariaanit | Foreign sales corporation (ulkomainen myyntiyhtiö) Offshore banking corporation (offshore-pankkiyhtiö) (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Marshallinsaaret | Huolto-omaisuus (trust) | Mauritius | Huolto-omaisuus (trust) Global business company cat. 1 and 2 (1. tai 2. luokan kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Mikronesia | Company (yhtiö) Partnership (henkilöyhtiö) (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Nauru | Trust / nominee company (huolto-omaisuus (trust) / hallintayhtiö) Company (yhtiö) Partnership (henkilöyhtiö) Yhden henkilön yritys Ulkomainen testamentti Ulkomainen pesä Muu hallituksen hyväksymä liiketoimintamuoto | Uusi-Kaledonia | Société (yhtiö) Société civile (siviiliyhtiö) Société de personnes (henkilöyhtiö) Yhteisyritys Kuolinpesä (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Niue | Huolto-omaisuus (trust) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Panama | Fideicomiso (huolto-omaisuus (trust)) Fundación de interés privado (säätiö) | Palau | Company (yhtiö) Partnership (henkilöyhtiö) Yhden henkilön yritys Edustusto Credit union (rahoitusosuuskunta) Cooperative (osuuskunta) (Ulkomainen) huolto-omaisuus (trust) | Filippiinit | Huolto-omaisuus (trust) | Puerto Rico | Estate (pesä) Huolto-omaisuus (trust) International banking entity (kansainvälinen pankkitoimintayhteisö) | Saint Kitts ja Nevis | Huolto-omaisuus (trust) Foundation (säätiö) Verovapaa yhtiö | Saint Lucia | Huolto-omaisuus (trust) | Saint Vincent ja Grenadiinit | Huolto-omaisuus (trust) | Samoa | Huolto-omaisuus (trust) International trust (kansainvälinen huolto-omaisuus (trust)) International company (kansainvälinen yhtiö) Offshore bank (offshore-pankki) Offshore insurance company (offshore-vakuutusyhtiö) International partnership (kansainvälinen henkilöyhtiö) Limited partnership (kommandiittiyhtiö) | Seychellit | Huolto-omaisuus (trust) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Singapore | Huolto-omaisuus (trust) | Salomonsaaret | Company (yhtiö) Partnership (henkilöyhtiö) Huolto-omaisuus (trust) | Etelä-Afrikka | Huolto-omaisuus (trust) | Tonga | Huolto-omaisuus (trust) | Tuvalu | Huolto-omaisuus (trust) Provident fund (huoltorahasto) | Arabiemiirikunnat | Huolto-omaisuus (trust) | Yhdysvaltain Neitsytsaaret | Huolto-omaisuus (trust) Verovapaa yhtiö | Uruguay | Huolto-omaisuus (trust) | Vanuatu | Huolto-omaisuus (trust) Verovapaa yhtiö International company (kansainvälinen yhtiö) | 2. Yhteisöt ja oikeudelliset järjestelyt , joiden toimiva johto sijaitsee maassa tai oikeudenkäyttöalueella, joka mainitaan 17 artiklan 2 kohdassa ja johon sovelletaan 2 artiklan 3 kohtaa, kunnes kyseinen maa tai oikeudenkäyttöalue antaa 4 artiklan 2 kohtaa vastaavat säännökset: Andorra | Huolto-omaisuus (trust) | Anguilla | Huolto-omaisuus (trust) | Aruba | Stichting (säätiö) Offshore-yhtiöjärjestelmän mukaiset yhtiöt | Brittiläiset Neitsytsaaret | Huolto-omaisuus (trust) International business company (kansainvälinen liiketoimintayhtiö) | Caymansaaret | Huolto-omaisuus (trust) Verovapaa yhtiö | Guernsey | Huolto-omaisuus (trust) Verovapaa yhtiö | Mansaari | Huolto-omaisuus (trust) | Jersey | Huolto-omaisuus (trust) | Liechtenstein | Anstalt (huolto-omaisuus (trust)) Stiftung (säätiö) | Monaco | Huolto-omaisuus (trust) Fondation (säätiö) | Montserrat | Huolto-omaisuus (trust) | Alankomaiden Antillit | Huolto-omaisuus (trust) Stichting (säätiö) | San Marino | Huolto-omaisuus (trust) Fondazione (säätiö) | Sveitsi | Huolto-omaisuus (trust) Säätiö | Turks- ja Caicossaaret | Verovapaa yhtiö Limited partnership (kommandiittiyhtiö) Huolto-omaisuus (trust) | LIITE II ”Luettelo jäsenvaltioista, jotka antavat verotunnisteen ainakin pyynnöstä luonnollisille henkilöille, joiden verotuksellinen asuinpaikka on niiden alueella, henkilöiden kansalaisuudesta riippumatta JÄSENVALTIO | VEROTUNNISTEENRAKENNE | VEROTUNNISTEEN MUOTO | VEROTUNNISTEEN ESIINTYMINEN virallisissa asiakirjoissa | BE – Belgia | VVKKPP XXX XX | Yksi 11-numeroinen ryhmä. Ensimmäiset 6 numeroa ilmaisevat syntymäajan, seuraavat 3 numeroa ovat järjestysnumero ja viimeiset 2 numeroa ovat tarkistusnumero. | Kansallinen henkilökortti Passi | BG – Bulgaria | 9999999999 | Yksi 10-numeroinen ryhmä. Viimeinen numero on tarkistusnumero. Niin kutsuttu. yhtenäinen hallintonumero. | Kansallinen henkilökortti Passi | CZ – Tšekki | 999999999 9999999999 | Yksi 9- tai 10-numeroinen ryhmä. Kuudennen ja seitsemännen numeron välissä voi olla vinoviiva. | Kansallinen henkilökortti Passi Ajokortti | DK – Tanska | PPKKVV-9999 | Yksi 10-numeroinen ryhmä, jossa on väliviiva kuudennen ja seitsemännen numeron välissä. | Passi | DE – Saksa | 999999999999 | Yksi enintään 12-numeroinen ryhmä. Numerojen välissä voi olla vinoviivoja. | N[12] | EE – Viro | 99999999999 | Yksi 11-numeroinen ryhmä. | Kansallinen henkilökortti Passi Ajokortti | IE – Irlanti | 9999999L(W) | 7 numeroa, joiden jälkeen on 1 tai 2 kirjainta. Jos tunnisteen lopussa on 2 kirjainta, toinen kirjain on ”W”. Ensimmäinen kirjain on algoritmin avulla laskettu tarkistuskirjain. | Irlannin verohallinnon (Office of Revenue Commissioners) antama asiakirja Irlannin sosiaaliturvahallinnon (Office of Social and Family Affairs) antama asiakirja | EL – Kreikka | 999999999 | Yksi 9-numeroinen ryhmä, jossa on 8 ”tavallista” numeroa ja 1 tarkistusnumero. | N | ES – Espanja | 1) 99999999A 2) X9999999A M0000001A L0000001A K0000001A 3) E99999999 G99999999 H99999999 | 1) Espanjan kansalaisille annetussa vakiomuotoisessa verotunnisteessa on 9 merkkiä: – 8 numeroa – 1 tarkistuskirjain. 2) Muissa verotunnisteissa, joita annetaan tietyille yksityishenkilöille ja ulkomaalaisille, joilla on espanjalainen henkilökortti, on 9-merkkinen ryhmä: – 1 kirjain, joka ilmaisee henkilötyypin – 7 numeroa – 1 tarkistuskirjain. 3) Muille verovelvollisille annettavan verotunnisteen rakenne on seuraava: – 1 kirjain: E, G tai H – 7 numeroa – 1 tarkistusnumero lopussa. | Kansallinen henkilökortti Passi | IT – Italia | LLLLLL99L99L999L | Luonnollisten henkilöiden verotunniste on yksi aakkosnumeerinen ryhmä, jossa on 16 merkkiä. | Sairausvakuutuskortti Verotunnistekortti | CY – Kypros | 99999999L | Yksi ryhmä, jossa on 8 numeroa ja 1 kirjain. Ryhmän lopussa oleva kirjain on algoritmin avulla laskettu tarkistuskirjain. | N | LV – Latvia | PPKKVV99999 ”9”9999999999 | Yksi 11-numeroinen ryhmä. (PPKKVV: syntymäaika). Yksi 11-numeroinen ryhmä (ensimmäinen numero on aina ”9”). Annetaan luonnollisille henkilöille, joilla ei ole ”PPKKVV99999”-muotoista verotunnistetta | Passi Ajokortti | LT – Liettua | 99999999999 9999999999 | Yksi 11-numeroinen ryhmä. 10-numeroinen verotunniste annetaan luonnollisille henkilöille, joilla ei ole 11-numeroista verotunnistetta. | Kansallinen henkilökortti Passi | HU – Unkari | 99999999 | Luonnollisille henkilöille annettava verotunniste on yksi 10-numeroinen ryhmä. Yrityksille annettava verotunniste on yksi 8-numeroinen ryhmä. | N | MT – Malta | 999L 999999999 | Verotunniste on luonnollisen henkilön henkilökortin numero. Siinä on 3–7 numeroa sekä 1 kirjain (M, G, A, P, L, H, B tai Z). Maltan verohallinto (Inland Revenue Department) antaa verotunnisteen luonnollisille henkilöille, joilla ei ole maltalaista henkilökorttia. Se on yksi 9-numeroinen ryhmä, jonka 2 viimeistä numeroa ovat tarkistusnumeroita. Nämä henkilöt voivat hakea henkilökorttia sen myöntämisestä vastaavalta viranomaiselta. Kun henkilölle on myönnetty henkilökortti, sen numeroa käytetään verotunnisteena, koska kyse on henkilöstä, jonka pysyvä asuinpaikka on Maltalla. | Kansallinen henkilökortti Passi[13] | NL – Alankomaat | 999999999 | Yksi 8- tai 9-numeroinen ryhmä. Jos verotunniste muodostuu 8 numerosta, sen eteen on lisättävä ”0”. | Kansallinen henkilökortti Passi Ajokortti | AT – Itävalta | 999999999[14] | Yksi 9-numeroinen ryhmä, jonka viimeinen numero on tarkistusnumero. | N[15] | PL – Puola | 9999999999 | Yksi 10-numeroinen ryhmä, jonka viimeinen numero on algoritmin avulla laskettu tarkistusnumero. | N | PT – Portugali | 999999999 | Yksi 9-numeroinen ryhmä, jonka viimeinen numero on algoritmin avulla laskettu tarkistusnumero. | N | RO – Romania | 9999999999999 | Yksi 13-numeroinen ryhmä. Tarkistusnumero on laskettu algoritmin avulla. | Kansallinen henkilökortti Passi | SI – Slovenia | 99999999 | Yksi 8-numeroinen ryhmä, jossa numerot määräytyvät sattumanvaraisesti (ensimmäinen numero ei voi olla ”0”). Viimeinen numero on tarkistusnumero. | N | SK – Slovakia | 9999999999 | Yksi 10-numeroinen ryhmä. | N | FI – Suomi | PPKKVV(+,-,A) 999 (L/9) 9999999-9 | Yksi 11-merkkinen ryhmä, joka muodostuu seuraavasti: - syntymäaika PPKKVV - merkki (+,-, A) - yksilöllinen numero 999 - tarkistusmerkki L/9 Yritysten tunniste on yksi ryhmä, joka muodostuu 7 numerosta ja 1 tarkistuskirjaimesta (9999999-L), jossa ”9999999” tarkoittaa sarjanumeroa ja ”L” tarkistuskirjainta. | Kansallinen henkilökortti Passi Ajokortti[16] | SE – Ruotsi | VVKKPP-NNNX | VVKKPP ilmaisee syntymäajan; NNN on syntymänumero; X on tarkistusnumero. Syntymänumero on miehillä pariton ja naisilla parillinen. Tarkistusnumero lasketaan automaattisesti syntymäajan ja syntymänumeron perusteella. | Kansallinen henkilökortti Passi Ajokortti | UK – Yhdistynyt kuningaskunta | UTR: 99999 99999 NINO: LL999999(A/B/C/D/tyhjä väli) | Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei ole käytössä verotunnistetta vaan kaksi tunnistetta, jotka ovat lähes verotunnisteen kaltaisia: 1. Yksilöllinen verotunniste (Unique Taxpayer Reference – UTR), jossa on tavallisesti 11 merkkiä seuraavasti: 5 numeroa, tyhjä väli, 5 numeroa. 2. Kansallinen vakuutusnumero (National Insurance Number – NINO), jossa on tavallisesti 9 merkkiä seuraavasti: 2 kirjainta (ei kuitenkaan kirjaimia D, F, I, O, Q, U tai V eikä kirjainyhdistelmiä FY, GB, NK tai TN), 6 numeroa ja viimeisenä merkkinä kirjain A, B, C tai D taikka tyhjä väli.. | Passi | LIITE III Luettelo 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista ”koronmaksun vastaanottaneista maksuasiamiehistä” ALKUHUOMAUTUS Huolto-omaisuudet (trust) ja niiden kaltaiset oikeudelliset järjestelyt luetellaan niiden jäsenvaltioiden kohdalla, joissa ei ole kansallista verojärjestelmää, jossa verotettaisiin tuloa, joka maksetaan kyseisten oikeudellisten järjestelyjen puolesta sellaiselle henkilölle, jonka hallussa omistusoikeus on ensisijaisesti ja joka ensisijaisesti hallinnoi oikeudellisen järjestelyn omaisuutta ja tuloja ja jonka verotuksellinen asuinpaikka on niiden alueella. Luettelossa mainitaan huolto-omaisuudet (trust) ja niiden kaltaiset oikeudelliset järjestelyt, joiden irtainta omaisuutta hallinnoiva toimiva johto sijaitsee asianomaisessa maassa (eli kyseessä on omaisuudenhoitajan tai muun irtaimesta omaisuudesta vastaavan hallintohenkilön asuinpaikka), riippumatta siitä, minkä oikeudenkäyttöalueen alaisuuteen nämä huolto-omaisuudet (trust) ja niiden kaltaiset oikeudelliset järjestelyt on perustettu. Maa | Yhteisö tai oikeudellinen järjestely | Huomautukset | Belgia | - Société de droit commun / maatschap (siviiliyhtiö tai liikeyhtiö, joka ei ole itsenäinen oikeushenkilö) - Société momentanée / tijdelijke handelsvennootschap (tilapäinen liikeyhtiö, jolla ei ole oikeudellista asemaa ja jonka tarkoituksena on suorittaa yksi tai useampi liiketoimi) - Société interne / stille handelsvennootschap (hiljainen yhtiö, jolla ei ole oikeudellista asemaa ja jonka välityksellä yhdellä tai useammalla henkilöllä on osuus toiminnoista, joita yksi tai useampi henkilö ohjaa heidän puolestaan) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Ks. Belgian yhtiölain 46, 47 ja 48 §. Näillä ”yhtiöillä” (joiden nimet esitetään ranskaksi ja hollanniksi) ei ole oikeudellista asemaa, ja niihin sovelletaan verotuksessa jaottelumenetelmää. | Bulgaria | - Drujestvo sys specialna investicionna cel (erityistarkoitukseen perustettu sijoitusyhtiö) -Investicionno drujestvo (sijoitusyhtiö, joka ei kuulu 6 artiklan soveltamisalaan) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Yhteisöverosta vapautettu yhteisö. Huolto-omaisuudet (trust) voivat Bulgariassa toteuttaa julkisia liikkeeseenlaskuja ja ne on vapautettu yhteisöverosta. | Tšekki | - Veřejná obchodní společnost (ver. obch. spol. or V.O.S.) (henkilöyhtiö) - Sdruženi (yhdistys) - Družstvo (osuuskunta) - Evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Tanska | - Interessentskab (avoin yhtiö) - Kommanditselskab (kommandiittiyhtiö) - Partnerselskab (yhteistoimintayhtiö) - Europæisk økonomisk firmagruppe (EØFG) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Saksa | - Gesellschaft bürgerlichen Rechts (siviiliyhtiö) - Kommanditgesellschaft – KG, offene Handelsgesellschaft – OHG (kommandiittiyhtiö, avoin yhtiö) - Europäische Wirtschaftliche Interessenvereinigung (EWIV) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) | Viro | - Täisühing – TÜ (avoin yhtiö) - Usaldusühing – UÜ (kommandiittiyhtiö) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Avoimia yhtiöitä ja kommandiittiyhtiötä verotetaan erillisinä verosubjekteina, joiden jakamia varoja pidetään osinkoina (joihin sovelletaan osinkoveroa). | Irlanti | - Partnership (avoin yhtiö) ja sijoittajaklubi - European economic interest grouping (EEIG) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) | Omaisuudenhoitajaa, jonka asuinpaikka on Irlannissa, verotetaan huolto-omaisuuden (trust) hyväksi maksettavista tuloista. | Kreikka | - Omorrythmos Eteria (OE) (avoin yhtiö) - Eterorythmos Eteria (EE) (kommandiittiyhtiö) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Henkilöyhtiöihin sovelletaan yhteisöveroa. Kuitenkin enintään 50 % henkilöyhtiön voitosta verotetaan yhtiömiesten tasolla heidän henkilökohtaista veroprosenttiaan soveltaen. | Espanja | Yhteisöt, joihin sovelletaan jaettujen tuottojen verotusjärjestelmää: - Sociedad civil con o sin personalidad jurídica (siviiliyhtiö, joka on tai ei ole itsenäinen oikeushenkilö) - Agrupación europea de interés económico (AEIE) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) - Herencias yacentes (kuolinpesä) - Comunidad de bienes (yhteisomistus) - Muut yhteisöt, joilla ei ole oikeudellista asemaa ja jotka muodostavat erillisen talousyksikön tai erillisen omaisuusryhmän (Ley General Tributaria -säädöksen 35 §:n 4 mom. - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Ranska | - Société en participation (yhteisyritys) - Société ou association de fait (de facto -yhtiö) - Indivision (yhteisomistus) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Italia | - Società semplice (yksinkertainen yhtiö (siviiliyhtiö) tai sen kaltainen yhteisö) - Ei-kaupallinen yhteisö, jolla ei ole oikeudellista asemaa - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Yhtiö- ja yhteisöryhmät, joita kohdellaan ”società semplice” -yhtiöinä/-yhteisöinä: ”società di fatto” (de facto -henkilöyhtiöt), joiden tarkoituksena ei ole harjoittaa kaupallista toimintaa, ja ”assiciazioni” (yhdistykset), joita taiteilijat tai ammatinharjoittajat perustavat harjoittaakseen taidetta tai ammattia sellaisen liittorakenteen turvin, jolla ei ole oikeudellista asemaa. Ei-kaupalliset yhteisöt, jotka eivät ole itsenäisiä oikeushenkilöitä, muodostavat laajan ryhmän, johon kuuluu erityyppisiä organisaatioita kuten liittoja, syndikaatteja, komiteoita ja voittoa tavoittelemattomia järjestöjä. | Kypros | - Syneterismos (henkilöyhtiö) - syndesmos tai somatio (liitto) - Synergatikes (osuuskunta) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely - Ekswxwria Eteria (offshore-yhtiö) | Kyproksen lain alaisuuteen perustettuja huolto-omaisuuksia (trust) pidetään maan lainsäädännön mukaan transparentteina yhteisöinä. | Latvia | - Pilnsabiedrība (avoin yhtiö) - Komandītsabiedrība (kommandiittiyhtiö) - Eiropas Ekonomisko interešu grupām (EEIG) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY) - Biedrības un nodibinājumi (yhdistys ja säätiö); - Lauksaimniecības kooperatīvi (maatalousosuuskunta) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Liettua | - Europos ekonominių interesų grupės (EEIG) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) - Asociacija (yhdistys) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Yhdistysten osakkeista tai joukkovelkakirjoista saamat korot ja pääomavoitot on vapautettu yhteisöverosta. | Luxemburg | - Société en nom collectif (avoin yhtiö) - Société en commandite simple (kommandiittiyhtiö) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Unkari | - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Unkari tunnustaa huolto-omaisuudet (trust) ”yhteisöiksi” kansallisten sääntöjensä nojalla. | Malta | - Soċjetà in akomonditia (”en commandite” -yhtiö) (kommandiittiyhtiö), jonka pääoma ei jakaudu osakkeisiin - Arrangement in participation (”en participation” –yhdistys) - Sijoittajaklubi - Soċjetà Kooperattiva (osuustoiminnallinen yhdistys) | Kommandiittiyhtiöihin, joiden pääoma on jakautunut osakkeisiin, sovelletaan tavanomaista yhteisöveroa. | Alankomaat | - Vennootschap onder firma (avoin yhtiö) - Commanditaire vennootschap (kommandiittiyhtiö) - Europees economisch samenwerkingsverband (EESV) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) | Avoimet yhtiöt, kommandiittiyhtiöt ja ETEY:t ovat verotuksen kannalta katsottuna transparentteja. | - Vereniging (yhdistys) - Stichting (säätiö) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Verenigingen (yhdistykset) ja stichtingen (säätiöt) on vapautettu verosta edellyttäen, että ne eivät harjoita kaupallista toimintaa. | Itävalta | - Personengesellschaft (henkilöyhtiö) - Offene Personengesellschaft (avoin yhtiö) - Kommanditgesellschaft, KG (kommandiittiyhtiö) - Gesellschaft nach bürgerlichem Recht, GesBR (siviiliyhtiö) - Offene Erwerbsgeselllschaft (OEG) (avoin liikeyhtiö) - Kommandit-Erwerbsgesellschaft (kommandiittiliikeyhtiö) - Stille Gesellschaft (hiljainen yhtiö) - Einzelfirma (yhden miehen yhtiö) - Wirtschaftliche Interessenvereinigung (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) - Privatstiftung (yksityinen säätiö) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Henkilöyhtiötä pidetään transparenttina, vaikka sitä kohdellaan yhteisönä tuottoa laskettaessa. Kohdellaan kuten tavallista ”henkilöyhtiötä”. Verotetaan kuten yhtiötä, korkotuloihin sovelletaan alennettua 12,5 %:n verokantaa. | Puola | - Spólka jawna (Sp. j.) (avoin yhtiö) - Spólka komandytowa (Sp. k.) (kommandiittiyhtiö) - Spólka komandytowo-akcyjna (S.K.A.) (kommandiittiosakeyhtiö) - Spólka partnerska (Sp. p.) (itsenäisten ammatinharjoittajien henkilöyhtiö) - Europejskie ugrupowanie interesów gospodarczych (EUIG) (Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY) - Huolto-omaisuus (trust) tai muu samankaltainen oikeudellinen järjestely | Portugali | - Sociedade civil (siviiliyhtiö) jota ei ole yhtiöity kauppayhtiöksi - yhtiöidyt yritykset, jotka toimivat määrätyillä ammattialoilla ja joissa kaikki yhtiömiehet ovat luonnollisia henkilöitä, jotka harjoittavat samaa ammattia - Agrupamento de Interesse Económico (AIE) (kotimainen taloudellinen etuyhtymä) - Agrupamento Europeu de Interesse Económico (AEIE) (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)) - Socied