KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE saavutettuihin tuloksiin perustuvasta unionin varoja koskevasta arvioinnista /* COM/2014/0383 final */





Sisällys KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE saavutettuihin tuloksiin perustuvasta unionin varoja koskevasta arvioinnista 1. Johdanto. 3 2. Katsaus saavutettuihin tuloksiin. 4 2.1. Unionin sisäiset politiikat 4 2.1.1. KASVUA JA TYÖLLISYYTTÄ EDISTÄVÄ KILPAILUKYKY (otsake 1 A) 4 2.2.1. KASVUA JA TYÖLLISYYTTÄ EDISTÄVÄ KOHEESIO (otsake 1 B) 14 3.2.1. LUONNONVAROJEN SUOJELU JA HALLINTA (otsake 2) 19 2.1.4. VAPAUS, TURVALLISUUS JA OIKEUS (otsake 3 A) 25 2.1.5. KANSALAISUUS (otsake 3 B) 27 2.2. Unionin ulkoiset toimet (otsake 4) 30 3. SEURANTA-, ARVIOINTI- JA RAPORTOINTIJÄRJESTELMÄ –MONIVUOTINEN RAHOITUSKEHYS 2014–2020 35 4. PÄÄTELMÄT. 35 1. Johdanto Komission on esitettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 318 artiklan nojalla Euroopan parlamentille ja neuvostolle unionin varoja koskeva arviointikertomus, joka perustuu saavutettuihin tuloksiin. Tässä neljännessä SEUT-sopimuksen 318 artiklan nojalla laaditussa arviointikertomuksessa, jäljempänä ’kertomus’, noudatetaan kehotuksia, joita vastuuvapauden myöntämisestä vastaava viranomainen on esittänyt sen sisällöstä ja rakenteesta viimeksi 26. helmikuuta 2014 antamassaan vastuuvapautta koskevassa päätöslauselmassa[1]. Kertomuksessa on tarkoitus keskittyä entistä selkeämmin tuloksiin, joita on saatu tärkeimmistä vuonna 2013 raportoiduista ja arvioiduista ohjelmista. Sisäisiä ja ulkoisia politiikkoja käsitellään erikseen, ja sisäisiä politiikkoja käsittelevässä kertomuksen luvussa keskitytään Eurooppa 2020 -strategian tulostietoihin. Kuten komissio totesi äskettäin Eurooppa 2020 -strategiasta tekemässään arvioinnissa[2], kriisin ja muiden kasvuun vaikuttavien pitkäaikaisten kehityssuuntauksien vuoksi edistyminen Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisessa on ollut vaihtelevaa. Tässä kertomuksessa esitetään jo saatavilla olevia tulostietoja siitä, miten rahoitusohjelmat ovat vaikuttaneet Eurooppa 2020 -strategian toteuttamiseen, vaikka ei ole mahdollista eritellä tarkasti, mikä osuus kullakin rahoitusohjelmalla on ollut Eurooppa 2020 –strategian[3] tavoitteiden saavuttamisessa, ja vaikka strategiaa ei ollut vielä hyväksytty vuosia 2007—2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen kuuluneita ohjelmia suunniteltaessa. Vaikka vuosi 2013 on vuosien 2007—2013 monivuotisen rahoituskehyksen viimeinen, ohjelmien tuloksia ja vaikutuksia on vielä liian aikaista arvioida tyhjentävästi. Tämä johtuu siitä, että loppuarvioinnit ja jälkiarvioinnit on tarkoitus tehdä kaudella 2014—2016. Tietoa on kuitenkin jo saatavilla indikaattoreista, joilla arvioidaan ohjelmien täytäntöönpanon oikeasuuntaisuutta, ja ohjelman tuloksista on saatu tietoa useiden jo tehtyjen arviointien ansiosta. Kertomuksessa tarkastellaan tuloksia, joita on saatu tärkeimmistä rahoitusohjelmista (luku 2). Tulevaisuuden osalta siinä esitetään yhteenveto vuosia 2014—2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen sovellettavasta seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelmästä (3 luku). Ohessa julkaistaan kaksi komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa. Ensimmäisessä asiakirjassa analysoidaan ja kuvataan kauden 2014—2020 rahoitusohjelmiin sovellettavaa seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelmää ja täytetään näin sitoumus, joka tehtiin viime vuoden arviointikertomuksessa. Toisessa asiakirjassa arvioidaan tilintarkastustuomioistuimen pyynnöstä, miten SEUT-sopimuksen 318 artiklan perusteella annettavan arviointikertomuksen kehittämistä koskevassa toimintasuunnitelmassa, joka oli viime vuoden kertomuksen liitteenä, on tähän mennessä edistytty. 2. Katsaus saavutettuihin tuloksiin Tässä luvussa luodaan katsaus vuonna 2013 tärkeimpien rahoitusohjelmien suhteen saavutettuihin tuloksiin. Ne esitetään budjettikohdittain. EU:n sisäisiin politiikkoihin liittyvien budjettikohtien osalta esitetään 1. tärkeimmät rahoitusohjelmat ja niiden yhteys Eurooppa 2020 -strategiaan, 2. saatavilla olevien tulostietojen arviointi, 3. selvitys tulosten toiminnallisista näkökohdista. EU:n ulkoisten toimien osalta kertomuksessa keskitytään pääsaavutuksiin rahoitusohjelmien ulkoisia toimia koskevissa tavoitteissa. Vastuuvapauden myöntämisestä vastaavan viranomaisen ohjeiden mukaan tässä kertomuksessa esitetään yleiskatsaus, eikä se siis ole tyhjentävä ja yksityiskohtainen selvitys vuosien 2007—2013 monivuotisen rahoituskehyksen kaikkien tavoitteiden vuotuisesta kehityksestä. Tällaiset yksityiskohtaiset tiedot ja yhteenvedot vuotta 2013 koskevista arvioinneista esitetään komission yksiköiden vuotuisissa toimintakertomuksissa. 2.1. Unionin sisäiset politiikat 2.1.1. KASVUA JA TYÖLLISYYTTÄ EDISTÄVÄ KILPAILUKYKY (otsake 1 A) Ohjelmatavoitteet ja Eurooppa 2020 -strategia Tärkeimmät otsakkeeseen ”Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky” kuuluvat ohjelmat (91 prosenttia tämän otsakkeen 15,7 miljardin euron menoista vuonna 2013) ovat seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (seitsemäs puiteohjelma), kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma, Euroopan laajuiset liikenneverkot, elinikäisen oppimisen ohjelma ja Euroopan energia-alan elvytysohjelma. Näillä rahoitusohjelmilla edistetään älykästä ja kestävää kasvua koskevia Eurooppa 2020 –strategian painopisteitä. Lisäksi näiden painopisteiden sisällä rahoitusohjelmilla vastataan Eurooppa 2020 -strategiassa määriteltyihin yhteisiin tarpeisiin, joita ovat tarve antaa EU:n varoille vipuvaikutusta (esim. seitsemäs puiteohjelma julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien kautta) ja tarve perustaa uusia rahoitusvälineitä pääoman hankkimiseksi innovoiville yrityksille ja pk-yrityksille (esim. seitsemännen puiteohjelman rahoitusjärjestelyt, kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma ja Euroopan energia-alan elvytysohjelma, joista näille yrityksille tarjotaan takauksia, pääomasijoituksia ja lainoja). Eurooppa 2020 -strategian älykästä kasvua koskevaan painopisteeseen liittyvillä ohjelmilla edistetään eri yleistavoitteita sekä lippulaivahankkeita, joita ovat Innovaatiounioni (tutkimus ja innovointi seitsemännen puiteohjelman ja kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman kautta) ja Nuoret liikkeellä -aloite (tutkijoiden ja opiskelijoiden vaihto-ohjelmat, Marie Skłodowska-Curie -toimet ja elinikäisen oppimisen ohjelma). EU:n tutkimuspolitiikalla edistetään seitsemännen puiteohjelman kautta Eurooppa 2020 -strategian yleistavoitetta, jonka mukaan investoinnit tutkimus- ja kehittämistoimintaan on nostettava kolmeen prosenttiin suhteessa BKT:hen. On epätodennäköistä, että tutkimusrahoituksen tavoite, 3 prosenttia suhteessa BKT:hen, saavutetaan. Erityisesti yritysten T&K-menot ovat vähentyneet hieman vuosien mittaan. Tämän vuoksi komissio on edelleen pyrkinyt tukemaan T&K-toiminnan kehittämistä unionissa erityisesti seitsemännestä puiteohjelmasta myönnettävän rahoituksen avulla. EU:n määrärahojen käyttöönottoa on pyritty tehostamaan seitsemännessä puiteohjelmassa rahoituksen vipuvaikutuksen avulla siten, että yksityistä ja julkista rahoitusta yhdistetään uusilla tavoilla. Puiteohjelmassa perustettiin uusia pitkäaikaisia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia. Innovatiivisia lääkkeitä koskevan yhteisen teknologia-aloitteen (IMI) tavoitteena on tehdä Euroopasta houkuttavin lääkealan T&K-toiminnan paikka ja parantaa näin potilaiden mahdollisuuksia saada innovatiivisia lääkkeitä. Ilmailuteollisuuden ja lentoliikenteen Clean Sky -aloitteella pyritään kehittämään ympäristöystävällisiä ja kustannustehokkaita ilma-aluksia ja polttokenno- ja vety-yhteisyrityksellä (FCH) vauhdittamaan polttokenno- ja vetyteknologian kehittämistä Euroopassa, jotta niitä voitaisiin ottaa kaupalliseen käyttöön vuosina 2010—2020. Sulautettuja tietotekniikkajärjestelmiä koskevalla ARTEMIS-hankkeella ja nanoelektroniikkaa koskevalla ENIAC-hankkeella tuetaan laajamittaisia monikansallisia tutkimustoimia. Samoin perustettiin useita julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia, joissa yhdistettiin jäsenvaltioiden ja EU:n rahoitusta. Tietotekniikka-avusteista asumista koskevasta yhteisestä ohjelmasta, jossa keskitytään tieto- ja viestintätekniikkaan ja ikääntyvää väestöä koskeviin innovaatioihin, on saatu tulostietoja. Seitsemännen puiteohjelman riskinjakorahoitusväline on EU:n ja EIP:n yhteinen rahoitusväline, joka on suunnattu suuriin hankkeisiin (mid-cap-yritykset[4] ja suuret yritykset, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet, tutkimusinfrastruktuuri ym.), samoin kuin EU:n ja EIR:n yhdessä toteuttama riskinjakovälineen pilottihanke, jonka kohteena ovat pk-yritykset ja pienet mid-cap-yritykset. Välineestä tuetaan tutkimus-, kehittämis- ja innovointityön investointeja lainoin ja takauksin. Seitsemännellä puiteohjelmalla edistetään eurooppalaista tutkimusta myös lisäämällä tutkimushenkilöstön määrää. Euroopan tutkimusneuvosto (ERC) tarjoaa rahoitusta ainoana perusteenaan tieteellinen huippuosaaminen. Seitsemännen puiteohjelman Ihmiset-erityisohjelmalla rahoitetaan tutkijapaikkoja Marie Skłodowska-Curie -toimien avulla yhteensä 854,9 miljoonan euron maksumäärärahoilla vuonna 2013 (lisäystä 21 prosenttia vuoteen 2012 verrattuna). Lisäksi elinikäisen oppimisen ohjelmalla (vuoden 2013 maksusitoumukset 1,34 miljardia euroa) edistetään Nuoret liikkeellä -lippulaivahanketta ja Eurooppa 2020 -strategian yleistavoitetta, jonka mukaan korkeakoulututkinnon suorittaneiden 30—34-vuotiaiden osuus nostetaan vähintään 40 prosenttiin ja koulupudokkaiden osuus vähennetään alle 10 prosenttiin. Tämän Eurooppa 2020 –strategian tavoitteen saavuttamisessa on edistytty jonkin verran, vaikka viime vuosina aikuisten osallistuminen oppimista, työllistettävyyttä ja nuorten taloudellista tilannetta koskeviin toimiin on muiden indikaattorien mukaan kokonaisuudessaan vähentynyt. Eurooppa 2020 –strategian kestävän kasvun painopisteen osalta tämän budjettikohdan rahoitusohjelmilla edistetään ”Resurssitehokas Eurooppa” -lippulaiva. Tavoitteena on vähentää kasvihuonekaasupäästöjä (kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma — Älykäs energiahuolto Euroopassa) ja edistää luotettavaa energiahuoltoa (Euroopan energia-alan elvytysohjelma) sekä selvittää kriittisiä liikenteen pullonkauloja (TEN-T) ja vähentää hiilen määrää liikenteen alalla (Marco Polo). Galileo- ja Copernicus-avaruusohjelmilla osallistuttiin globalisaation aikakauden teollisuuspolitiikan lippulaivahankkeisiin. Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmassa Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelmalla edistetään ilmastoa ja energiaa koskevien Eurooppa 2020 -yleistavoitteiden saavuttamista ja samalla parannetaan EU:n kilpailukykyä ja parannetaan henkilöstön osaamista energia-alalla. Euroopan energia-alan elvytysohjelmalla (EEPR; vuoden 2013 maksumäärärahat 201,6 miljoonaa euroa) tehdään energiatoimituksista luotettavampia ja vähennetään kasvihuonekaasupäästöjä. EEPR:sta myönnetään laaja-alaista tukea hyvin strategisille hankkeille kolmella energiaan liittyvällä alalla: kaasu ja sähköverkot (43 hanketta), merituulivoima (9 hanketta) ja hiilen talteenotto ja varastointi (6 hanketta). Lisäksi tässä ohjelmassa perustettiin vuonna 2011 rahoitusjärjestely (Euroopan energiatehokkuusrahasto) siirtämällä ohjelmasta 146 miljoonaa euroa energiatehokkuusalan rahoitusmahdollisuuksien helpottamiseen. Euroopan laajuisten liikenneverkkojen (TEN-T) ohjelmalla pyrittiin ”nopeuttamaan strategisten, runsaasti eurooppalaista lisäarvoa tuovien hankkeiden toteuttamista kriittisten pullonkaulojen poistamiseksi erityisesti rajayhteyksiltä ja intermodaalisista solmukohdista (kaupungit, satamat, logistiset rajapinnat)”.[5] TEN-T-ohjelmalla, josta maksettiin 759,3 miljoonaa euroa vuonna 2013, on tarkoitus toteuttaa 30 ensisijaista hanketta tai liikennereittiä, joilla edistetään tavaroiden ja matkustajien liikkuvuutta. Marco Polo II -ohjelmalla (vuoden 2013 maksut 17,5 miljoonaa euroa) on tarkoitus hidastaa merkittävästi kansainvälisen rahtiliikenteen odotettavissa olevaa vuotuista kasvua rahoittamalla kustannuksia, jotka liittyvät siirtymiseen maantieliikenteestä muiden liikennemuotojen käyttöön. Lisäksi komissio kehittää globalisaation aikakauden yhdennetyn teollisuuspolitiikan lippulaivahankkeen puitteissa ”tehokkaan avaruuspolitiikan, joka tarjoaa välineet vastata joihinkin keskeisiin maailmanlaajuisiin haasteisiin, ja erityisesti saada tuloksia Galileosta ja ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuisesta seurannasta (GMES)”.[6] Rahoitusta osoitetaan myös EU:n satelliittinavigointijärjestelmään (Galileo) ja maan havainnointijärjestelmiin (GMES-Copernicus). EU:n markkinaosuus globaalien satelliittinavigointijärjestelmien tuotantoketjun loppupään maailmanlaajuisilla markkinoilla on vuodesta 2010 alkaen kasvanut tasaisesti 24 prosentista 30 prosenttiin. Eurooppa 2020 -strategian tavoite (33 prosenttia) todennäköisesti saavutetaan. Kaiken kaikkiaan Euroopan avaruusalan valmistus- ja kantorakettiteollisuus on menestynyt hyvin maailmanlaajuisilla kaupallisilla markkinoilla, joilla EU:n satelliittien markkinaosuus on kasvussa ja rakettien kaupallisten laukaisujen markkinaosuus on pysynyt vakaana noin 50 prosentissa. Ohjelman tulokset Seitsemäs puiteohjelma, elinikäinen oppiminen ja kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma: mukana älykkäässä kasvussa Vuosina 2007—2013 seitsemännessä puiteohjelmassa 130 007 hakijaa sai rahoitusta, ja EU:lta haettiin rahoitusta yhteensä 41,26 miljardia euroa. Päätökseen saatetuista hankkeista 98 prosenttia on saavuttanut alkuperäiset tavoitteensa, ja kussakin päätetyssä hankkeessa on tuotettu keskimäärin 5,7 julkaisua. Päätökseen saatettuja hankkeita oli miltei 6 000, ja niissä tuotettiin yhteensä 1 261 immateriaalioikeutta. Seitsemännessä puiteohjelmassa on kiinnitetty huomiota erityisesti teollisuuden ja pk-yritysten osallistumiseen, millä on tarkoitus varmistaa, että tutkimuksella vastataan elinkeinoelämän tarpeisiin ja että tutkimustulokset voidaan myöhemmin kaupallistaa. Teollisuuden osallistuminen tutkimusyhteistyöhankkeisiin oli erityisen laajaa energian ja liikenteen alalla, joissa hankkeiden rahoitusosuudet olivat lähes 50 prosenttia. Tutkimusyhteistyössä niiden hankkeiden määrä, jotka johtivat patenttihakemuksiin tai muunlaisiin teollis- ja tekijänoikeuksiin, ylitti tavoitteet (lukuun ottamatta elintarvikkeiden, maatalouden ja kalastuksen sekä biotekniikan alaa). Pk-yritykset ovat olleet seitsemännessä puiteohjelmassa aktiivisia pääasiassa erityisohjelmassa ”Yhteistyö” (16 492 pk-yritystä, jotka ovat saaneet 4,7 miljardia euroa EU:n rahoitusta) ja erityisohjelmassa ”Valmiudet” (6 502 pk-yritystä, jotka ovat saaneet 1,3 miljardia euroa EU:n rahoitusta). Yhteensä erityisohjelman ”Yhteistyö” talousarviosta 17 prosenttia osoitettiin pk-yrityksille, kun tavoite oli 15 prosenttia. Seitsemännen puiteohjelman osana aloitetut julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet tuottivat merkittävää vipuvaikutusta. EU:n rahoitusosuus innovatiivisia lääkkeitä koskevassa yhteisessä teknologia-aloitteessa (IMI) oli miljardi euroa, ja Euroopan lääketeollisuuden yhdistysten liitto (EFPIA) rahoitti sitä puolestaan vähintään miljardilla eurolla pääosin luontoissuorituksina. Ilmailuteollisuuden ja lentoliikenteen Clean Sky -aloitteen 1,6 miljardin euron talousarviosta 50 prosenttia rahoitti komissio (käteisvaroin) ja 50 prosenttia ilmailuteollisuuden edustajat (luontoissuorituksin). Polttokenno- ja vety-yhteisyrityksessä EU:n rahoitusosuus oli 470 miljoonaa euroa, minkä lisäksi yksityinen sektori ja muut tahot osallistuivat siihen myös yhteensä 470 miljoonalla eurolla. EU ja asianomaiset jäsenvaltiot tekivät yli 1,547 miljardin euron sitoumukset julkisen ja yksityisen sektorin ARTEMIS- ja ENIAC-kumppanuksiin, joihin osoitettiin yksityistä T&K-rahoitusta yli 2,529 miljardia euroa vuosina 2008—2013. Arviot julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksista ovat olleet myönteisiä niin toimien kuin tulostenkin suhteen. Esimerkiksi vuonna 2013 IMI-aloitteen toisessa väliarvioinnissa todettiin, että se oli osoittanut onnistuneesti laajojen, monen sidosryhmän julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien toteuttamiskelpoisuuden biolääketieteen tutkimus- ja kehittämistyössä, ja sitä pidettiin nyt maailmanlaajuisesti johtavana terveydenhuoltoalan julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutena. Polttokenno- ja vety-yhteisyrityksen vuonna 2013 tehdyn toisen väliarvioinnin mukaan yhteisyrityksen hallintorakenne oli asianmukainen, sen ansiosta oli saatu aikaan tuloksellista vuoropuhelua toimialan ja tutkijoiden välille yhteisestä strategisesta tutkimuslinjauksesta, ja kyseinen linjaus oli toteutettu onnistuneesti. Myös ARTEMIS- ja ENIAC-kumppanuuksien relevanssi, hankkeiden laatu ja tuloksellisuus olivat väliarviointien mukaan hyvät. Arvioinnissa kuitenkin suositettiin liittämään ohjelmat selkeämmin elektroniikkakomponentteja ja -järjestelmiä koskevaan eurooppalaiseen strategiaan sekä tekemään enemmän työtä hankkeiden välisen ja sisäisen johdonmukaisuuden ja yhteensovittamisen lisäämiseksi, parantamaan hankkeiden hallinnointia sekä parantamaan hankkeiden tulosten ja onnistumisten arviointia. Nämä suositukset otettiin huomioon jatkojärjestelyjä valmisteltaessa. Tietotekniikka-avusteista asumista koskevassa yhteisessä ohjelmassa luotiin yli 120 käynnistettyä hanketta käsittäneen tutkimus- ja innovointitoiminnan avulla kriittinen massa, johon saatiin rahoitusta yli 650 miljoonaa euroa.[7] Ohjelmaan saatiin houkuteltua vahvasti mukaan myös elinkeinoelämä, ja huomattavaa on, että pk-yritysten osallistumisaste oli 40 prosenttia. Vuonna 2013 tehdyssä ohjelman arvioinnissa todettiin myös, että hankkeisiin liittyvien palvelujen ja tuotteiden markkinapotentiaali vaikuttaa lupaavalta. Seuraavaa ohjelmaa koskevassa ehdotuksessa otettiin huomioon keskeiset suositukset, kuten ohjelman arviointiperusteiden ja seurannan parantaminen vaikutusten täsmällisempää arviointia varten ja uuden välineen sovittaminen paremmin yhteen muiden merkityksellisten aloitteiden kanssa. Toisessa väliarvioinnissa todettiin, että seitsemännen puiteohjelman riskinjakorahoitusvälineen ansiosta yritysten sijoittaminen innovaatiohankkeisiin ja T&K-toimintaan lisääntyi merkittävästi. Tutkimukseen ja kehittämiseen suunnattujen täydentävien yksityisten investointien määrä (eli kerrannaisvaikutus) oli 34,1 miljardia euroa eli suurempi kuin odotettiin (30 miljardia euroa). Väline on osoittautunut houkuttelevaksi tutkimukseen, kehittämiseen ja innovointiin panostaville yrityksille, ja se on saavuttanut tai ylittänyt lainavolyymiä koskevat tavoitteensa, kasvattanut maantieteellistä kattavuuttaan ja auttanut EIP:ia parantamaan valmiuksiaan myöntää riskilainoja. Riskinjakorahoitusvälineen täytäntöönpanossa sovellettua kysyntäperusteista lähestymistapaa on pidetty hyvänä. Arvioinnissa annettiin useita suosituksia, kuten erityisten rahoitustuotteiden kohdentaminen selkeämmin keskisuurille innovatiivisille yrityksille sekä neuvoa-antavan pilottitoiminnan ja hallintojärjestelmän vahvistaminen. Komissio reagoi painottamalla sekä pieniä että suuria mid-cap-yrityksiä Horisontti 2020 -rahoitusvälineissä. Horisontti 2020 -ohjelmassa laajennetaan myös neuvoa-antavaa pilottitoimintaa merkittävästi ja vahvistetaan hallintojärjestelmää. Euroopan tutkimusneuvosto ERC on rahoittanut vuodesta 2007 yli 4 300:aa tutkijaa, jotka edustavat 64 kansallisuutta. Näiden tutkijoiden muodostamat tiimit työskentelevät miltei 600 laitoksessa 29 jäsenvaltiossa tai assosioituneessa maassa osana seitsemättä puiteohjelmaa. ERC:n apurahan saajien joukossa on kahdeksan Nobel-palkinnon ja kolme Fields-mitalin saajaa. Kaikkiaan 134 ERC:n apurahan saajaa on saanut muita arvostettuja kansainvälisiä tiedepalkintoja. Vuosina 2008—2013 vertaisarvioiduissa vaikutusvaltaisissa julkaisuissa on ilmestynyt 20 000 artikkelia, joissa mainitaan ERC:ltä saatu rahoitus. Analyysin mukaan noin 10 prosenttia artikkeleista, joissa mainitaan ERC-rahoitus on maailman vaikutusvaltaisimpien tieteellisten julkaisujen joukossa (eniten viitattu prosentti), kun kaikkien EU:n artikkeleiden vastaava osuus on alle 1 prosentti). Kukin ERC:n apurahan saaja työllistää keskimäärin kuusi tutkijaa ja edistää tällä tavoin uuden huippututkijoiden sukupolven kouluttamista. Tästä voidaan päätellä, että kyseisen ohjelman tulosten tieteellistä laatua arvostetaan ja sillä on vertaisarvioinneissa suurta lisäarvoa. Kuten oli suunniteltu, Marie Skłodowska-Curie -toimilla myönnettiin vuosina 2007—2013 tukea apurahojen ja muiden toimien kautta noin 50 000 tutkijalle (joista noin 10 000 tohtorintutkintoa suorittavia), jotka edustavat 136:ta eri kansalaisuutta ja työskentelevät yli 81:ssä eri valtiossa. Tulosindikaattorit vahvistavat, että EU:ssa työskentelevien tutkijoiden määrä on tavoitteen mukaisesti lisääntymässä. Yli 50 prosenttia rahoitetuista hankkeista on kohdistettu suoraan merkittäviin yhteiskunnallisiin muutoksiin, jotka on määritelty Eurooppa 2020 -strategiassa (esim. ilmastonmuutos). Kaikki indikaattorit osoittivat, että ohjelman tavoitteissa on edistytty, ja yksi tavoite (naisten osallistuminen) on saavutettu tai jopa ylitetty. Väliarviointi vahvisti, että Marie Skłodowska-Curie -toimista oli merkittävää hyötyä tutkijoiden, korkeakoulujen ja yrityselämän kansainvälisten verkostojen muodostamisessa, sillä toimet tarjosivat tutkijoille paremman urakehityksen sekä lisäsivät tutkimuksen määrää, laajuutta ja tasoa.[8] Kaksi vuotta apurahakauden jälkeen, vuonna 2013, arviolta 95 prosenttia mukana olleista tutkijoista on työllistynyt, mikä ylittää tavoitteen, ja apurahan saaneet tutkijat ilmoittivat edenneensä urallaan. Ohjelma sai houkuteltua mukaan paitsi huippuyliopistoja myös innovoinnin edelläkävijöitä yksityiseltä sektorilta. Elinikäisen oppimisen ohjelman henkilökohtaisissa liikkuvuustoimissa on saavutettu osallistujia koskevat tavoitteet tai ylitetty ne aikuisopiskelijoiden erityisohjelmaa (Grundtvig) lukuun ottamatta. Erasmus-erityisohjelma, jolla edistetään liikkuvuutta ja yhteistyötä korkea-asteen oppilaitosten välillä, saavutti kolmen miljoonan opiskelijan tavoitteensa lukuvuonna 2012—2013, ja pelkästään vuonna 2013 opiskelijoita oli mukana yli 250 000 (lisäystä 9 prosenttia). Harjoittelijapaikkoja yrityksissä oli 48 000 (lisäystä 18 prosenttia). Tämä vastaa noin viittä prosenttia Euroopassa vuosittain tutkinnon suorittavista opiskelijoista. Laadulliselta kannalta on huomionarvoista, että 97 prosenttia Erasmus-ohjelmaan aiemmin osallistuneista opiskelijoista katsoo hyötyneensä ulkomailla opiskelustaan. Vuonna 2013 Erasmus Mundus -ohjelmassa lisättiin EU:n koulutus- ja tutkimusjärjestelmien maailmanlaajuista houkuttelevuutta EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tehdyn kansainvälisen yhteistyön avulla. Sadasta EU:n parhaan Shanghai-luokituksen saaneesta yliopistosta 96 (yli tavoitteen, joka oli 93) osallistui Erasmus Mundus -yhteisohjelmiin. Kauden 2009—2013 kokonaisosallistujamäärässä jäätiin kuitenkin alle tavoitteen, mikä johtui osittain Yhdysvaltoja ja Kanadaa koskevien ohjelmien typistämisestä talouskriisin vuoksi. Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman loppuarvioinnin mukaan ohjelmasta on tullut merkittävä innovoinnin edistämisen väline, erityisesti siksi, että se on suunniteltu melko avoimeksi prosessiksi, joka ei keskity ainoastaan teknologian kehittämiseen, vaan pyrkii tasapainoisempaan lähestymistapaan, johon sisältyvät niin tuotantoteollisuuden kuin palvelualankin muutokset ja joka liittyy yhtä lailla tuotteisiin kuin prosesseihin ja liiketoiminnan malleihinkin. Meneillään oleva talouskriisi on korostanut kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman keskeisten tavoitteiden tärkeyttä ja sitä, että monet sellaiset kysymykset, joihin puiteohjelmalla haluttiin vastata, ovat edelleen merkityksellisiä. Tämän vuoksi on entistäkin tärkeämpää jatkaa työtä sellaisten ajatusten pohjalta, jotka ovat osoittautuneet onnistuneiksi ja tuloksellisiksi, kuten rahoitusvälineet. Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman rahoitusvälineiden kysyntä on ollut vahvaa ohjelman alusta alkaen, ja varatut määrärahat on käytetty kokonaisuudessaan. Syyskuuhun 2013 mennessä pk-yritysten takausjärjestelmästä (SMEG) on myönnetty lainoja 275 113 yritykselle, ja 340 pk-yritystä on käyttänyt kasvavien ja innovatiivisten pk-yritysten rahoitustukea (GIF). Vaikuttaa todennäköiseltä, että tuensaajien lukumäärää koskeva tavoite sekä startup-yritysten ja kasvavien pk-yritysten rahoituksen saatavuuden parantamista koskeva tavoite saavutetaan. GIF-välineen ja SMEG- ja mikroluotto-osajärjestelmien katsotaan sopivan eurooppalaisten pk-yritysten tarpeisiin, koska ne täyttävät rahoitustarpeen, jota ei olisi muutoin voitu tyydyttää, ja koska ne edistävät pk-yritysten perustamista ja kasvua. Niillä on voimakas vipuvaikutus. Unionin talousarviosta SMEG-järjestelyyn myönnetty yksi euro tuotti 32 euroa rahoitusta ja GIF-välineestä myönnetty yksi euro tuotti 6,7 euroa pääomasijoituksia. Älykäs energiahuolto Euroopassa, EEPR, TEN-T ja Marco Polo: mukana kestävässä kasvussa (Resurssitehokas Eurooppa) Myös kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelma tuotti merkittävää vipuvaikutusta. Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelman hankkeet, joilla tavoiteltiin lyhytaikaisia vaikutuksia, saivat vuonna 2013 ohjelmasta 42 miljoonaa euroa. Tämän ansiosta vuosittain voidaan säästää 165 000 tonnia fossiilisia polttoaineita ja miltei 500 000 tonnia hiilidioksidia sekä tuottaa miltei 500 miljoonaa euroa investointeja. Vipuvaikutus vahvistaa Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelman loppuarvioinnin, jonka mukaan ohjelma oli merkityksellinen ja hyödyllinen, sillä vastattiin Euroopassa kestävän energian kysymyksiin liittyviin kehittyviin tarpeisiin, ongelmiin ja esteisiin, ja sen toimien laatu oli yleisesti hyvä. Arvioinnissa todettiin, että ohjelma oli hyödyllinen väline, jota olisi syytä jatkaa. BUILD UP Skills -aloite – energiaosaamista rakentajille Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelmassa toteutetun Build Up Skills -aloitteen ansiosta 20 kansallista hankeryhmää (EU:n jäsenvaltioista, Norjasta ja entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta) ja yli 1 600 organisaatiota eri puolilta Eurooppaa määritteli strategian rakennusalan työntekijöiden koulutusta varten. Alustavien tulosten mukaan yli 3 miljoonaa rakennustyöntekijää tarvitsisi uusiutuvaan energiaan tai energiatehokkuuteen liittyvien taitojen päivittämistä, jotta voitaisiin saavuttaa EU:n 20-20-20-energiatavoitteet. Kussakin kansallisessa hankkeessa yksilöitiin työvoiman kouluttamisen pääasialliset esteet ja keskeiset toimenpiteet, joilla esteet voitaisiin ylittää. Nyt on alkanut toinen vaihe, jossa tuetaan koulutusjärjestelyjen perustamista tai päivittämistä 21 maassa.[9] Vuonna 2013 Euroopan energia-alan elvytysohjelmassa (EEPR) päätettiin merkittävä määrä pääasiassa kaasu- ja sähköalan hankkeita. Kaasun ja sähkön yhteenliitäntöihin osoitetulla EEPR-rahoituksella on edistetty kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden yhdentymistä ja lisätty yhteenliitäntämahdollisuuksia. Ohjelma on edelleen hyvin tärkeä, ja maaliskuussa 2014 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti edelleen parantamaan yhteenliitäntöjä sisämarkkinoiden syrjäisempien ja/tai heikosti yhteen liitettyjen alueiden kanssa.[10] EEPR-rahoituksella rakennettiin ensimmäiset laajat tuulipuistot, jotka sijaitsevat kaukana rannikolta syvän veden alueella. Ohjelman täytäntöönpanossa ilmeni haasteita, jotka liittyivät käytetyn tekniikan monimutkaisuuteen (erityisesti merituulivoiman syöttäminen sähköverkkoon sekä hiilen talteenotto ja varastointi), kansalaisten hyväksynnän puuttumiseen, julkisiin hankintoihin ja pitkäaikaisen rahoituksen saatavuuteen. Hiilen talteenottoa ja varastointia koskevaan erityisohjelmaan liittyy merkittäviä epävarmuustekijöitä, jotka uhkaavat vaarantaa sen onnistuneen täytäntöönpanon. Komissio on ottanut uuden Euroopan laajuista energiainfrastruktuuria koskevan asetuksen laadinnassa huomioon EEPR:n täytäntöönpanosta saadut kokemukset. Euroopan energiatehokkuusrahaston (EEPR:n rahoitusjärjestely) väliarvioinnissa todettiin tämän rahoitusvälineen lisäarvo, joka syntyi pitkäaikaisen rahoituksen tarjoamisesta, markkinaperusteisen ja laadukkaan investointipohjan edistämisestä ja energiatehokkaiden markkinoiden toimintaperiaatteiden ymmärtämisen edistämisestä.[11] Myös tällä välineellä on merkittävä vipuvaikutus. Jokaista EU:n myöntämää 100 euron rahoitusta kohden saadaan muilta sijoittajilta yli 110 euroa. Vuoden 2013 TEN-T-välitavoite, joka koski seitsemän ensisijaisen hankkeen käynnistämistä, on suurelta osin saavutettu. Viiden jo käynnissä olevan hankkeen lisäksi suurnopeuksinen rautatiereitti Pariisi–Bryssel–Köln–Amsterdam–Lontoo aloitti otettiin kokonaan käyttöön vuonna 2013, ja vielä keskeneräisessä Berliini–Verona/Milano–Bologna–Napoli–Messina–Palermo-rautatiereittihankkeessa edistyttiin merkittävästi. Ensisijaisen TEN-T-hankkeen nro 2 saattaminen päätökseen Ensisijainen hanke nro 2 on Euroopan ensimmäistä suurnopeuksista matkustajarautatietä koskeva hanke, joka yhdistää Ranskan, Belgian, Saksan, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmat kaupungit. Pariisi–Bryssel–Köln–Amsterdam–Lontoo-reitin ansiosta matka-ajat näiden viiden maan välillä lyhenevät merkittävästi, ja reitti tarjoaa matkustajille todellisen vaihtoehdon lento- ja maantieliikenteelle. Reitti mahdollistaa myös aiempaa paremmat yhteydet joidenkin Euroopan keskeisten lentokenttien — Brysselin, Frankfurtin, Kölnin/Bonnin, Pariisin Charles de Gaullen ja Amsterdamin Schipholin — välillä. Hanke on saatettu päätökseen, eikä rahoitus- tai ympäristöongelmia jäänyt ratkaisematta. Suurnopeuksinen rautatiereitti paransi merkittävästi Yhdistyneen kuningaskunnan ja Euroopan mantereen välistä yhteyttä ja lyhensi selvästi matka-aikoja Euroopan tiheimmin asutetun alueen kaupunkien välillä. Junareitti edistää myös osaltaan rautatie- ja lentoliikenteen yhdistämistä toisiinsa ja auttaa näin EU:n liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamisessa.[12] Sen sijaan Marco Polo -ohjelman tehokkuus ja vastaanotto eivät ole olleet täysin tyydyttäviä, vaikka ohjelmalla ollaan saavuttamassa miljardeina tonnikilometreinä mitattava merkittävä liikennemuotosiirtymä. Marco Polo I -ohjelmassa siirtymä tieliikenteestä muihin liikennemuotoihin on ollut 46 prosenttia suunnitellusta[13], ja vaikka Marco Polo II -hankkeita on edelleen käynnissä, ohjelman lopulliset tulokset ovat todennäköisesti samansuuntaisia. Tähän tilanteeseen on monia syitä, esimerkiksi ohjelman erityinen rakenne ja vaikeat markkinaolosuhteet. Ohjelman tarkoituksena oli julkisten varojen suojaaminen, minkä vuoksi eurooppalaisten yritysten oli vastattava itse suurimmista operatiivisista riskeistä. Yritykset myös kokivat, että ohjelma oli hyvin monimutkainen. Lisäksi multimodaalikuljetusratkaisuihin liittyy yleensä merkittävämpiä riskejä ja ne edellyttävät suurempia investointeja kuin pelkät maantiekuljetukset, minkä vuoksi ohjelma osoittautui erityisen herkäksi talouskriisin vaikutuksille ja niistä johtuvalle liikennemäärien vähenemiselle. Koska maksut kuitenkin suoritettiin saavutettujen tulosten perusteella, julkisia varoja on käytetty ohjelmassa edelleen tehokkaasti, ja miljoonan euron investoinnilla on saavutettu arviolta 13 miljoonan euron ympäristöhyöty (Marco Polo I -ohjelman lopputulos). Kaiken kaikkiaan on todettava, että ohjelman tulosten ja liikennepolitiikan muuttuvien puitteiden vuoksi tätä rahtiliikennepalveluja koskevaa EU:n rahoitustapaa ei jatketa. Galileo ja GMES-Copernicus: mukana kestävässä kasvussa – ”Globalisaation aikakauden teollisuuspolitiikka” ”Globalisaation aikakauden teollisuuspolitiikka” -lippulaivahankkeessa EU:n satelliittinavigointijärjestelmä (Galileo) ja maanhavainnointijärjestelmä (GMES-Copernicus) siirtyivät vuonna 2013 kehittämisvaiheesta operatiiviseen vaiheeseen. Tämä merkittävä askel tarjoaa EU:lle strategisen infrastruktuurin, jonka avulla voidaan hyödyntää tuotantoketjun loppupään palvelujen ja sovellusten valtaisaksi arvioitua taloudellista potentiaalia. Neljän Galileo-satelliitin itsenäinen sijainninmääritys onnistui ensimmäistä kertaa. Käytössä oli useita maa-asemia eri puolilla maailmaa. Galileon validointivaihe päätettiin onnistuneesti vuonna 2013. Galileon maasegmenttiä käytettiin edelleen suunnitellusti, mutta satelliittien tuotannossa oli ongelmia. Yksityisellä rakentajalla on ollut teknisiä vaikeuksia satelliittien valmistamisessa, ja vuodeksi 2013 suunniteltuja kahta laukaisua piti lykätä (yhteensä neljä satelliittia). Tämä tuo esiin hyvän riskinhallinnan ja kaikki osapuolet kattavan hyvän hallintotavan merkityksen. Tuleva laukaisuaikataulu vahvistetaan, kun satelliittikohtaiset tekniset kysymykset on ratkaistu. Kaksi kuudesta GMES-Copernicus-palvelusta aloitti täysimääräisen maanhavainnointitoiminnan (hätävalmiusjärjestelmä ja maanseuranta). GMES-käyttäjät saavat nyt veloituksetta tietoja hätävalmiuspalveluihin ja maanseurantaan. GMES:n ensivaiheen toimintaa (GIO) koskevan väliarvioinnin tulokset osoittavat, että vaikka määräraharajoitusten vuoksi vain kaksi palvelua oli aloittanut toimintansa, GIO näyttää olevan tehokas menetelmä täysin toimintakykyisten palvelujen kehittämiseen.[14] GMES on osoittanut EU:n lisäarvoa, kun sen avulla on saavutettu tuloksia, jotka eivät olisi olleet mahdollisia yksinomaan kansallisilla toimilla. GMES tarjosi vuonna 2013 arvokkaita palveluja pelastusryhmille, jotka olivat mukana Saksan, Tšekin ja Unkarin tulvissa sekä Portugalin metsäpaloissa. Tulosten toiminnallisia näkökohtia Seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanon eri näkökohtia on tarkasteltu. Seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanon ulkoistaminen todettiin virastojen kannalta hyödylliseksi kahdessa arvioinnissa. Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanoviraston (ERCEA) toimintaa koskevassa arvioinnissa havaittiin, että tehtävien siirrosta ERCEA:lle koitui arviolta 45 miljoonan euron säästö vuosina 2009—2012. Tutkimuksen toimeenpanoviraston arviointi vahvisti 106,4 miljoonan euron säästöt vuosina 2009—2012. Myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa[15] saatiin palautetta siitä, oliko seitsemättä puiteohjelmaa koskeva komission täytäntöönpano tehokasta. Kertomuksessa todettiin, että komissio oli pyrkinyt monin tavoin yksinkertaistamaan sääntöjä, mutta että se voisi tehdä vielä enemmän, ja että puiteohjelman täytäntöönpano on joiltain osin epäjohdonmukaista. Tilintarkastustuomioistuin katsoi, että painopisteenä on ollut lähinnä laadukkaan varainkäytön varmistaminen eikä niinkään tehokkuus. Se huomautti, että prosesseja olisi lyhennettävä edelleen, ja että vaikka rahoituksen myöntämiseen (sopimusten allekirjoittamiseen) käytetty aika on lyhenemässä, yksiköiden välillä on ollut eroja seitsemännen puiteohjelman ensimmäisen viiden vuoden aikana. Komissio hyväksyi kaikki tilintarkastustuomioistuimen suositukset, joista suurin osa on jo otettu huomioon seitsemättä puiteohjelmaa seuraavan ohjelman valmisteluissa. Esimerkiksi sen johdonmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi ja Horisontti 2020 -ohjelman koordinoinnin ja toteuttamisen edistämiseksi on perustettu yhteinen tukikeskus, joka pyrkii tarjoamaan korkealaatuisia palveluita oikeudellisessa tuessa, jälkitarkastuksissa, tietoteknisissä järjestelmissä, liiketoimintaprosesseissa sekä ohjelmatietojen välittämisessä kaikille Horisontti 2020 -ohjelmassa mukana oleville tutkimuspääosastoille, toimeenpanovirastoille ja yhteisyrityksille. Jälkiarvioinneista on tehty yhteinen edustava malli, joka käsittää kaikki seitsemännen puiteohjelman osat. 2.2.1. KASVUA JA TYÖLLISYYTTÄ EDISTÄVÄ KOHEESIO (otsake 1 B) Ohjelmatavoitteet ja Eurooppa 2020 -strategia ”Kasvua ja työllisyyttä edistävä koheesio” käsittää rakennerahastot: Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ja Euroopan sosiaalirahaston (ESR) sekä koheesiorahaston. Koheesiopolitiikka, johon osoitetut määrärahat ovat 349 miljardia euroa, muodostaa 36 prosenttia unionin talousarviosta kaudella 2007—2013 ja on yksi EU:n näkyvimmistä rahoitusvälineistä, joilla pyritään vaikuttamaan merkittävästi työllisyyteen ja kasvuun Euroopassa. Tämän budjettikohdan kokonaismäärärahoista EAKR:n ja koheesiorahaston osuus on 270 miljardia euroa eli miltei 80 prosenttia, ja ESR:n määrärahat ovat noin 75 miljardia euroa. Kaikkia kolmea rahastoa hallinnoidaan jaetusti, ja niiden varat jaetaan kansallisesti tai paikallisesti hallinnoitujen ohjelmien kautta. Näillä rahastoilla osallistutaan kaikkien Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamiseen. Yksi EAKR-tuen tärkeimmistä tavoitteista oli parantaa yritysten tehokkuutta auttamalla niitä investoimaan uusiin koneisiin ja laitteisiin tai kehittämään uusia tuotteita. Useilla EU:n alueilla EAKR-varoilla tuettiin tieto- ja viestintätekniikan käyttöä pk-yrityksissä, digitaalisten välineiden käyttöönottoa julkisissa palveluissa ja investointeja laajakaistaan internetyhteyksien parantamiseksi tai joissakin tapauksissa niiden luomiseksi. EAKR:sta ja koheesiorahastosta annettiin edelleen tukea suurille investointialoille, esimerkiksi liikenne- ja ympäristöinfrastruktuurin kehittämiseen sekä energia- ja resurssitehokkuuden edistämiseen. ESR-tuen pääkohteita on työelämään siirtyminen, ja rahastosta on tuettu jäsenvaltioita aktiivisissa työmarkkinatoimenpiteissä. Niissä 12:ssa EU:n jäsenvaltioissa, joissa aktiivisen työmarkkinapolitiikan määrärahat olivat pienet (alle 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen), ESR edustaa yli puolta alan kokonaisrahoituksesta (54,1 prosenttia vuosina 2007—2010). Monet jäsenvaltiot keskittyivät ESR-toimissaan työttömien ja heikommassa asemassa oleviin ryhmiin kuuluvien henkilöiden käynnistämään yritystoimintaan sekä itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja mikroyrittäjiin. Ohjelmakaudella 2007—2013 jäsenvaltioista 17 valitsi toimintaohjelmiensa painopisteeksi yrittäjyyden. Komissio noudattaa sitoumustaan tukea rakennerahastoista Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanketta ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalainen foorumi” ja on tämän mukaisesti varannut 20 prosenttia ESR:n varoista tavoitteeseen vähentää köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä kärsivien ihmisten määrää vähintään 20 miljoonalla vuoteen 2020 mennessä. Komissio on kuitenkin Eurooppa 2020 -strategiasta tekemässään arvioinnissa vahvistanut, että tämän tavoitteen saavuttaminen on vaikeaa, kun otetaan huomioon, että köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien henkilöiden (taloudellisen köyhyyden uhkaamat, aineellisesta puutteesta kärsivät tai työttömissä kotitalouksissa asuvat) määrä EU:ssa on kasvanut 114 miljoonasta (vuonna 2009) 124 miljoonaan (vuonna 2012).[16] Ohjelman tulokset Koheesiopolitiikkaa koskevien ohjelmien kansallisten täytäntöönpanokertomusten mukaan rakennerahastot ovat olleet keskeisiä työllisyyden ylläpitämisessä ja työttömyyden hillitsemisessä. EAKR:n toimilla on vaikutettu työpaikkojen syntyyn pääasiassa tutkimukseen, innovointiin ja pk-yrityksille myönnetyn tuen kautta. Seurantatiedot osoittavat, että vuosina 2007—2012 luotiin arviolta 594 000 uutta työpaikkaa. Eniten uusia työpaikkoja raportoitiin syntyneen Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Unkarissa, Espanjassa, Italiassa ja Puolassa.[17] Useilla erilaisilla eri puolilla EU:ta toteutetuilla EAKR:n toimilla on tuettu yrityksiä ja niiden innovointivalmiuksia. Arviointitulosten perusteella EAKR:n yhteisrahoittamista toimista yritysten tukeminen synnyttää eniten uusia työpaikkoja.[18] Tuoreimpien kansallisten vuotuisten täytäntöönpanokertomusten mukaan lähes 200 000 yritystä, joista lähes 80 000 on uusia yrityksiä, on saanut tukea EAKR:sta vuoden 2012 loppuun mennessä, ja tässä yhteydessä on luotu yli 260 000 työpaikkaa pk-yrityksiin.[19] Vuoden 2012 loppuun mennessä tieto- ja viestintätekniikkaan tehtyjen EAKR-investointien ansiosta laajakaistan piiriin oli päässyt yli 5 miljoonaa uutta ihmistä, joista vähemmän kehittyneillä alueilla noin puolet. Näin on kavennettu digitaalista kuilua, joka on useissa maissa edelleen varsin leveä erityisesti EU-12:ssa ja eteläisissä EU-15-maissa. Jäsenvaltiot raportoivat, että koheesiorahaston ja EAKR:n infrastruktuuri-investointien täytäntöönpanossa on edistytty mutta että useimmissa liikenne- ja ympäristöinfrastruktuurihankkeissa on jääty tulostavoitteista erityisesti EU-12:ssa. Esimerkki Virosta: EU:n yhteisrahoittaman rautatieverkoston parantamisen ansiosta matka-aikaa voitiin lyhentää joillakin reiteillä 31 prosenttia vuoden 2012 loppuun mennessä. Tavoitteena on lyhentää sitä entisestään 45 prosenttiin vuoden 2015 loppuun mennessä.[20] Liikenteen alalla on vuosina 2007—2013 osoitettu noin 42 miljardia euroa tieinfrastruktuuriin, kuten TENT-T-hankkeisiin ja kansalliseen, alueelliseen ja paikalliseen tieverkostoon. Rautatieinfrastruktuuriin on osoitettu TEN-T-hankkeet mukaan lukien noin 23 miljardia euroa. Tämän merkittävän rahoituksen ansiosta on saatu aikaan huomattavia tuloksia, ja erityisesti olemassa olevia rautatiereittejä on parannettu yli 2 300 kilometrin matkalta rakentamalla uudelleen tai kunnostamalla. Lisäksi teitä on kunnostettu yli 30 000 kilometrin matkalta. Uusien rautatiereittien rakentaminen on kuitenkin viivästynyt merkittävästi koheesiomaissa, ja 253 kilometrin reiteistä on rakennettu vasta 59 kilometriä. Vaikeuksia ovat aiheuttaneet Puolassa heikko hankesuunnittelu, heikohkot hallinnolliset valmiudet, täytäntöönpano-ongelmat ja viivästykset sekä Romaniassa ja Sloveniassa hankintaongelmat ja Sloveniassa pitkät maankäytön suunnitteluun liittyvät menettelyt. Ympäristöalalla, jolla vuosien 2007—2013 määrärahat ovat olleet miltei 50 miljardia, hankkeiden täytäntöönpano on viivästynyt monissa jäsenvaltioissa ja erityisesti niissä, joissa investointeja hallinnoidaan kuntatasolla. Useimmat ongelmat liittyvät julkisiin hankintoihin, suunnittelumenettelyihin ja rajallisiin valmiuksiin hallinnoida hankkeita sekä joissakin tapauksissa tämänhetkisestä talouden taantumasta johtuvaan yhteisrahoituksen puutteeseen. Vaikeuksia on ilmennyt erityisesti Bulgariassa, missä 11 prosentin takaisinmaksuaste vesihuoltoalalla oli kaukana tavoitteista, sekä Romaniassa. Näiden puutteiden korjaamiseksi komissio on kehottanut kyseisiä maita tekemään merkittäviä alakohtaisia ja organisatorisia muutoksia, jotka kannustavat kaiken kansainvälisistä rahoituslaitoksista saatavilla olevien teknisen avun resurssien käyttöön. Esimerkkejä saavutetuista tuloksista: Italia: EAKR:n yhteisrahoittamien hankkeiden ansiosta parannettiin yli miljoonan henkilön jätevesien käsittelyä. Tämä oli noin 13 prosenttia lähentymisalueiden väestöstä ja lähes 40 prosenttia väestöstä, joka asuu Sisiliassa ja Basilicatassa, missä suurin osa investoinneista toteutettiin. Malta: EU:n rahoituksen avulla rakennettiin eteläinen jätevedenpuhdistamo, joka pystyy käsittelemään 80 prosenttia saarella tuotetusta jätteestä. Tämän ansiosta maan eteläosan rannikkovesien luokitus nousi luokasta 3 luokkaan 1 ja Maltasta tuli ensimmäinen Välimeren maa, joka käsittelee kaiken jätevetensä ennen sen laskemista mereen. Energia-alalla EAKR- ja koheesiorahasto-ohjelmien vuosien 2007—2013 määrärahat ovat olleet noin 4,5 miljardia ja ne on suunnattu uusiutuvan energian hankkeisiin (tuuli- ja aurinkoenergia, biomassa, vesivoima ja maalämpö). Kapasiteetti tuottaa sähköä uusiutuvista lähteistä on jo kasvanut 2 000 MW:lla vuoden 2012 loppuun mennessä. Lisäksi asuinrakennusten ja julkisten rakennusten energiatehokkuuden lisäämiseksi suunnitellaan investoitavan noin 6 miljardia euroa. Arvion määrärahojen vaikuttavuudesta on määrä olla saatavilla vuoden 2015 loppuun mennessä. Esimerkki Itävallasta: Tuetuissa hankkeissa voitiin lisätä sähköntuotantokapasiteettia 89 MW eli 20 prosenttia 55:ssä biopolttoaineita käyttävässä laitoksessa, minkä ansiosta kasvihuonekaasupäästöjä voidaan vähentää noin 33 000 auton tuottamaa hiilidioksidia vastaava määrä. EAKR:n varoin toteutetaan myös investointeja sosiaali-infrastruktuuriin, kuten koulutukseen, terveyteen, lastenhoitoon ja asumiseen. Näin täydennetään ESR:sta rahoitettavia ”pehmeitä” toimia. Uusissa jäsenvaltioissa EAKR:sta sosiaali-infrastruktuuriin osoitettava rahoitus on ainoa rahoituslähde julkisten palvelujen uudenaikaistamiseksi ja uudistamiseksi, kun taas EU-15:ssä se muodostaa tavallisesti täydentävän rahoituslähteen. Vuosina 2007—2013 suuri osa ESR-investoinneista suunnataan työnsaannin edistämiseen. Tähän on varattu lähes 23 miljardia euroa. Saatavissa olevat luotettavat arviointitulokset[21] osoittavat, että työllisyyden ja työttömyyden nettomääräiset erot ESR-toimissa ovat merkittäviä. On esimerkiksi havaittu, että ESR-tuettuihin toimiin osallistuneet henkilöt ovat saaneet todennäköisemmin töitä kuin kontrolliryhmissä olevat henkilöt. On myös näyttöä siitä, että tämä tulos on selkeämpi heikommassa asemassa olevien henkilöryhmien osalta. Kansallisista täytäntöönpanokertomuksista käy ilmi, että ESR-tukea saaneisiin toimiin osallistuneista henkilöistä 2,4 miljoona on saanut työpaikan kuuden kuukauden kuluessa toimen päättymisestä. Joulukuuhun 2012 mennessä arviolta yli 5,7 miljoonan henkilön työllistyminen voitiin yhdistää ESR-tukeen. Useissa arvioinneissa korostetaan lisäksi ESR:ään liittyviä ”pehmeitä” tuloksia, joita on saatu työllistyvyyttä koskevista ESR-toimista ja joihin sisältyy myös yksilöiden työnhakuvalmiuksien ja työmarkkinoille siirtymistä koskevan motivaation vahvistaminen. ESR:n tuloksista vuosina 2007—2013 laaditussa ESR:n asiantuntijaverkoston loppuraportissa todetaan, että joissakin jäsenvaltioissa on saavutettu merkittäviä tuloksia uusien toimintansa aloittaneiden yritysten ja itsenäisen ammatinharjoittamisen aloittaneiden henkilöiden osalta, joiden lukumäärä on ollut lähes 550 000. Sopeutumiskyvyn lisäämistoimiin on osallistunut yli 13,1 miljoonaa henkilöä. Suurin osa oli työntekijöille suunnattuja toimia, joista suurin osa, yli 8,5 miljoonaa, oli työntekijöitä, ja heistä lähes 847 000 itsenäisiä ammatinharjoittajia. Tämä osoittaa ESR-tuen merkityksen toimintansa aloittaville yrityksille sopeutumiskykyä koskevien toimien alalla, jossa noin 13 miljardia euroa on osoitettu työntekijöiden, yritysten ja yrittäjien sopeutumiskyvyn lisäämiseen vuosina 2007—2013. Useimmissa jäsenvaltioissa nuorille osoitetaan heidän väestöosuuttaan enemmän ESR-tukea. Kaikista ESR-toimista nuorille on suunnattu yli 30 prosenttia, Saksassa yli 50 prosenttia ja Unkarissa, Ranskassa ja Tanskassa miltei 40 prosenttia. Ruotsissa, Portugalissa ja Kyproksessa tämä osuus on sitä vastoin 15 prosenttia tai pienempi, mikä johtuu kansallisista politiikkapäätöksistä. Arvioinneista käy ilmi, että ESR:n tuensaajat arvostivat saamaansa palvelua tai tukea ja että ESR-toimilla, joilla on tuettu irtisanovien tai muuten toimintaansa supistavien yritysten henkilöresursseja, on todistetusti autettu näiden yritysten työntekijöiden määrän vakiinnuttamisessa. Huolimatta siitä, että työsuhteessa olevien työntekijöiden osaamista on päivitetty ja he ovat voineet suorittaa tutkintoja, ei ole kuitenkaan näyttöä siitä, että tällä olisi ollut vaikutusta yritysten tuottavuuteen tai kyseisten henkilöiden tulotasoon tai liikkuvuuteen työmarkkinoilla. ESR-toimilla on tuettu sosiaalista osallistamista koskevia toimia (mukaan lukien aktiivista osallistamista koskevat strategiat, sosiaalisia investointeja koskevat lähestymistavat ja sosiaalistamiseen tarkoitettujen määrärahojen käytön tehokkuuden ja tuloksellisuuden lisääminen), joilla on tarkoitus helpottaa näiden ryhmien (kuten nuorten, yksinhuoltajien, maahanmuuttajien tai ikääntyneiden) pääsyä työmarkkinoille. ESR:sta on rahoitettu myös sosiaalipalvelujen kehittämistä tavoitteena heikommassa asemassa olevien ryhmien palvelujen laadun ja saatavuuden parantaminen erimerkiksi Latviassa, Romaniassa ja Espanjassa. Vuosina 2007—2013 ESR:stä on osoitettu noin 13 miljardia euroa vähäosaisten henkilöiden sosiaaliseen osallistamiseen. Vaikka useimmissa arvioiduissa ESR:n asiantuntija-arvioijien verkoston maakohtaisissa raporteissa todettiin, että EU:n rahoituksella saavutettiin heikoimmat tulokset sosiaalisessa osallistamisessa, näihin toimiin liittyvät työllistymisluvut olivat kuitenkin merkittävät eli yli 164 000 työpaikan saanutta (suurin osa Espanjassa). Tällä EU:n rahoituksen alalla on erityisen hankalaa selkeästi määrittää, missä määrin rahoitetuilla toimilla on vaikutettu yleisesti politiikan tavoitteiden saavuttamiseen. Sosiaalinen osallistaminen ja koulutus kuuluvat pääasiassa kansalliseen toimivaltaan, ja sosiaalisen osallistamisen alan investointien painopisteet ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa, mikä vaikeuttaa toimen lisäarvon määrittämistä. Yleisesti koheesiopolitiikan kauden 2007—2013 ohjelmien odotetaan yhä synnyttävän työpaikkoja sekä älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua ainakin vuoden 2015 loppuun asti. Kuten muidenkin edellisen monivuotisen rahoituskehyksen ohjelmien kohdalla, ohjelmien tuloksellisuutta koskeva jälkiarviointi on tarkoitus saada päätökseen vuoden 2015 loppuun mennessä. Vasta tuolloin on mahdollista luoda selkeämpi katsaus ohjelmien rahoituksen vaikutukseen kokonaistavoitteisiin. Tulosten toiminnallisia näkökohtia Talouden taantuman alusta alkaen komissio on toteuttanut useita toimia koheesiopolitiikan täytäntöönpanon vauhdittamiseksi, jotta voidaan varmistaa, että kaikki varat otetaan täysimääräisesti käyttöön jäsenvaltioiden ja alueiden elvytystoimien tukemiseksi, ja sovittaa yhteen EU:n yhteisrahoittamat toimet Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden kanssa. Viime vuosina alkuperäisiin ohjelmasuunnitelmiin on tehty kahdenlaisia merkittäviä muutoksia: kohteiden uudelleenmäärittelyä ja kansallista yhteisrahoitusta koskevien vaatimusten kohdennettuja vähennyksiä. Vuoden 2013 loppuun mennessä yli 45 miljardia euroa — 13 prosenttia kokonaisvaroista — oli kohdennettu uudelleen toiselle alalle, jotta voitiin tukea akuuteimpia tarpeita ja vahvistaa tiettyjä toimia. Investointikohteisiin tehdyt muutokset ovat johtaneet rahoituksen lisäämiseen innovoinnin ja T&K-toiminnan, yritysten yleisen tukemisen, kestävän kehityksen, sosiaali-infrastruktuurin, teiden ja työmarkkinoiden sekä nuorisotyöllisyyden aloilla. Muutokset ovat yhdenmukaisia Eurooppa 2020 -strategian kanssa, ja niiden taustalla on tarve keskittyä näihin kohteisiin EU:n rahoitusvälineissä. Komissio hyväksyi lisäksi vuosina 2011 ja 2012 joillekin jäsenvaltioille (Espanja, Kreikka, Irlanti, Italia, Liettua ja Portugali sekä vähäisemmässä määrin Belgia, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta) vähennyksiä kansallista yhteisrahoitusta koskeviin vaatimuksiin. Tämä on vähentänyt jäsenvaltioilta edellytettyjä julkisia menoja 143 miljardista eurosta 118 miljardiin euroon eli 18 prosenttia. Näin tehtiin, koska kansallisiin talousarvioihin havaittiin kohdistuvan painetta ja koska jo käynnistetyt investoinnit on mahdollista viedä pääosiltaan päätökseen lieventämällä julkiseen talouteen kohdistuvaa taakkaa. EU:n rahoituksen lisäarvon vahvistamiseksi ja selkeiden tulosten saamiseksi komissio on myös edistänyt ja helpottanut ESR:n ja EAKR:n rahoituksen yhdennettyä käyttöä. Useat jäsenvaltiot ovat jo päättäneet soveltaa yhdennettyä lähestymistapaa keskeisillä sosiaalisen osallistamisen aloilla, kuten siirryttäessä laitosmuotoisesta lastenhoidosta yhteisöperusteiseen hoitoon sekä syrjäytyneiden yhteisöjen, kuten romanien, integroimisessa. Lisäksi komissio toteutti tilintarkastustuomioistuimen neljässä erityiskertomuksessaan esittämät keskeiset suositukset EAKR- ja koheesiorahasto-ohjelmien toimenpidealueilla, jotka olivat energiatehokkuus, yhdyskuntajätteiden käsittelyä koskevat hankkeet sekä teollisuuden ja sotilastoiminnan ympäristövaurioalueet ja tiet.[22] Kaikissa neljässä kertomuksessa todettiin, että odotettuihin tuloksiin oli päästy ja että hankkeet oli toteutettu ennakoidusti, mutta joitakin viiveitä ja kustannusten ylittymisiä oli havaittu. Tilintarkastustuomioistuimen suosituksissa todettiin, että rahoituksen painopisteiden määrittelyssä olisi keskityttävä entistä voimakkaammin hankkeiden tehokkuuteen, tuloksellisuuteen ja taloudellisuuteen, tarpeet olisi analysoitava tarkemmin hankkeita valittaessa sekä tulosindikaattoreja olisi parannettava ja ne olisi tehtävä entistä läpinäkyvämmiksi. Vuoden 2014—2020 lainsäädäntökehyksen ansiosta komissio voi toteuttaa eräitä tilintarkastustuomioistuimen keskeisiä suosituksia, joita ovat voimakkaampi keskittyminen yhteiseen strategiakehykseen yhteisrahoitetuissa ohjelmissa siten, että varmistetaan yhteys yhteisen strategiakehityksen keskeisten toimien ja EU:n talouden ohjausjakson maakohtaisten suositusten välillä; sellaisten kumppanuussopimusten mahdollistaminen jäsenvaltioille, jotka sisältävät erojen ja kehitystarpeiden arvioinnin; ennakkoehdot ja vuotuinen raportointi yhteisesti määritellyistä tulosindikaattoreista keskeisten toimintalinjojen tasolla. 3.2.1. LUONNONVAROJEN SUOJELU JA HALLINTA (otsake 2) Ohjelmatavoitteet ja Eurooppa 2020 -strategia Talousarvion otsake 2 kattaa maataloustuen, maaseudun kehittämistuen, kalastusalan tuen ja ympäristötuen, ja sen osuus EU:n menoista kaudella 2007—2013 oli 43 prosenttia. Suurin osa varoista (34 prosenttia EU:n kokonaismenoista) on kohdennettu yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) mukaisesti viljelijöille maksettaviin suoriin tukiin. Euroopan kalatalousrahasto on yhteisen kalastuspolitiikan keskeinen rahoitusväline. Ympäristöalan tukea myönnetään Life+-rahoitusvälineestä Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tavoitteena on edistää EU:n maatalouden ja maaseutualueiden älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti. Se muodostuu kahdesta toimintalinjasta tai ”pilarista”: 1) markkinoihin liittyvistä menoista ja 2) suorista tuista viljelijöille ja maaseudun kehittämiseen. Yhteisellä kalastuspolitiikalla (YKP) varmistetaan, että kalastus- ja vesiviljelytoimet ovat ekologisesti kestäviä pitkällä aikavälillä ja niitä hoidetaan johdonmukaisesti taloudellisten, sosiaalisten ja työllisyyteen liittyvien etujen saavuttamista koskevien tavoitteiden kanssa ja että ne parantavat elintarvikkeiden saatavuutta. EU myöntää Euroopan kalatalousrahaston kautta rahoitustukea kalastusalalle (kaikelle kalastuksen ja vesiviljelyn tuotantotoiminnalle, jalostukselle ja kaupan pitämiselle) sekä kalastuksesta riippuvaisten alueiden kestävään kehitykseen. LIFE+-ohjelman määrärahat ovat noin 300 miljoonaa euroa vuodessa, ja siitä rahoitettujen hankkeiden tavoitteena on testata tai demonstroida innovatiivisia uusia lähestymistapoja tai soveltaa parhaita käytänteitä ympäristöön ja ilmastonmuutokseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Eurooppa 2020 -strategian luonnon ja biologisen monimuotoisuuden osa-alueeseen kuuluvalla tuella edistetään toimia, joilla pysäytetään biologisen monimuotoisuuden väheneminen ja mahdollisuuksien mukaan käännetään kyseinen suuntaus. Ympäristöä koskevassa osa-alueessa edistetään resurssitehokasta, ilmastoystävällistä taloutta, joka tarjoaa liiketoiminnalle, ja erityisesti pk-yrityksille, mahdollisuuden kokeilla uusia tekniikoita ja menetelmiä ennen niiden ottamista tuotantoon. Tietoa koskevasta osa-alueesta on myönnetty yhteisrahoitusta hankkeisiin, jotka liittyvät ympäristöasioita, luonnonsuojelua ja luonnon monimuotoisuuden säilyttämistä koskeviin viestintä- ja valistuskampanjoihin. Ohjelman tulokset Tiedot osoittavat, että suorat tuet maanviljelijöille (YMP:n ensimmäinen pilari) vakauttavat maatilojen tuloja ja edistävät siten tilojen taloudellista kannattavuutta. Suorat tuet muodostivat keskimäärin puolet perheviljelmien tuloista vuonna 2012 (48 prosenttia). Vaikka maatalouden reaalitulot työntekijää kohden laskivat vuonna 2013 EU:n 28 jäsenvaltiossa 1,3 prosenttia, ne olivat edellisten kymmenen vuoden aikana nousseet noin 30 prosenttia. Pääasiallinen syy tulojen laskuun vuonna 2013 oli maatalouden tuotantovälineiden hankintamenojen suurempi reaalikasvu (+0,7 prosenttia) verrattuna maataloustuotteiden myyntihintoihin, jotka pysyivät ennallaan. Vuodesta 1992 jatkuneet YMP:n uudistukset ovat parantaneet EU:n maatalouden markkinasuuntautuneisuutta ja vähentäneet vientitukien ja julkisten interventioiden kustannuksia. Tuetun viennin osuus kokonaisviennistä on laskenut 1,9 prosentista (vuonna 2007) 0,1 prosenttiin (vuonna 2012). EU:n ja muun maailman välisen maataloustuotteiden kaupan arvo on kasvanut vuode 2008 80 miljardista eurosta vuoden 2013 yli 120 miljardiin euroon. Vuonna 2013 arvioitiin YMP:n useita eri osa-alueita. Euroopan unionin koulumaitojärjestelmän[23] ja mehiläishoitoalaa koskevien YMP:n toimenpiteiden[24] vaikutustenarvioinnit osoittivat käytettyjen välineiden olevan toimintatavoitteiden saavuttamiseen nähden asianmukaisia ja vahvistivat EU:n tuoman lisäarvon. Niissä annettiin myös joitakin suosituksia lisäparannuksiksi, jotka koskivat sitä, miten toimet täydentävät muita asiaan liittyviä ohjelmia ja aloitteita. Koulumaitojärjestelmä arvioitiin soveltuvaksi välineeksi lasten maidonkulutuksen lisäämiseksi ja tätä kautta ruokailutottumusten parantamiseksi. Useimmat jäsenvaltiot ilmoittivat järjestelmän olleen pääasiallinen kannustin oman koulumaitojärjestelmän aloittamiselle ja toteuttamiselle. Arvioinnissa todettiin mehiläishoitoalaa koskevista toimenpiteistä, että ne ovat vaikuttaneet myönteisesti mehiläishoitajien tuottavuuteen ja tuloihin ja tasapainottaneet hunajatuotannon tasoa EU:ssa samalla, kun tuotantokustannukset nousevat, mehiläisten eloonjäämiseen kohdistuu uhkia ja unionin ulkopuolisista maista tulee voimakasta kansainvälistä kilpailua. Suoran tuen[25] rakenteellisten vaikutusten arvioinnissa selvitettiin, miten vuoden 2003 uudistuksessa tehdyt muutokset, kuten tukien irrottaminen tuotannosta, vaikuttivat esimerkiksi eurooppalaisten maatilojen työvoima-, pääoma ja liiketoimintastrategioiden kaltaisiin näkökohtiin. Arvioinnissa ilmenneitä epäsuoria vaikutuksia olivat muun muassa maatilojen taloudellisen koon kasvu ja lisääntynyt erikoistuminen. Lisäksi tuen irrottaminen tuotannosta on edistänyt painopisteen siirtämistä kannattavampaan tuotantoon. Arvioinnin päätelmien mukaan uudistus ja erityisesti tuen irrottaminen tuotannosta ovat saattaneet muiden tekijöiden ohella vähentää työvoiman käyttöintensiteettiä. Kansallisista ja alueellisista väliarvioinneista vuonna 2013 julkaistussa yhteenvedossa[26] arvioitiin maaseudun kehittämistoimenpiteiden (YMP:n toinen pilari) edistymistä ja vaikutusta vuosina 2007—2013. Yhteenveto perustui jäsenvaltioiden vuonna 2010 toteuttamiin arvioihin, ja siinä todettiin, että maaseudun kehittämisohjelmien toimenpiteiden käyttöönotto on ollut odotettua hitaampaa ja suhteellisen harvojen toimenpiteiden toteutus on sujunut hyvin. Nopeimmin toteutettiin ne toimenpiteet, joihin liittyi vähemmän teknisiä vaatimuksia ja joissa oli eniten jatkuvuutta edeltävältä kaudelta. Myös maaseudun kehittämistoimenpiteiden talous-, ympäristö- ja yhteiskunta-/elämänlaatuvaikutukset arvioitiin, mutta kokonaisvaikutuksista oli vaikea tehdä luotettavia päätelmiä, koska ohjelman toteuttaminen jatkuu vielä vuoden 2015 loppuun. Noin kahdessa kolmasosassa kertomuksista todettiin talousvaikutusten osalta, että toimenpiteillä oli ollut myönteinen nettovaikutus kasvuun ja työllisyyteen. Joidenkin kertomusten päätelmien mukaan ympäristövaikutukset olivat myönteisiä, mutta maaseudun kehittämisohjelmien ympäristövaikutuksia ilmaistaan harvoin määrällisesti. Maaseutuyhteisöissä arvostettiin elämänlaatua koskevia toimenpiteitä, mutta niiden arviointi osoittautui vaikeaksi. Koska ohjelmaa toteutetaan vuoden 2015 loppuun asti, maaseudun kehittämistoimenpiteistä on mahdollista tehdä selkeä katsaus vasta, kun yhteenveto kansallisista ja alueellisista maaseudun kehittämisen jälkiarvioinneista vuosilta 2007—2013 on valmis (vuonna 2017). Väliarvioinnit tehtiin liian varhaisessa ohjelman vaiheessa luotettavan kokonaisarvion tekemiseksi maaseudun kehittämisohjelman vaikutuksista ja tuloksista. Ne tarjoavat kuitenkin tietoa ohjelman toteuttamisesta. Maaseudun kehittämisohjelmasta tässä vaiheessa saatavana olevista tiedoista ei saa kokonaiskuvaa. Tähän mennessä esimerkiksi 83 miljoonaa ihmistä maaseutualueilla on hyötynyt ohjelman tuella parannetuista palveluista (94 prosenttia tavoitteesta). Tuen avulla on toteutettu uudistuksia 34 000 kylässä, mikä ylittää kauden lopulle asetetun 27 000 kylän tavoitteen. Toisaalta vaikka maaseudun kehittämistoimenpiteillä on saatavana olevien tietojen mukaan luotu 45 000 uutta työpaikkaa, tämä on 19 prosenttia lopullisesta tavoitteesta. Samoin suunnitellusta 77 000:sta mikroyrityksestä toistaiseksi 36 000 on saanut tukea.[27] Yhteisen kalastuspolitiikan alalla kalastustoiminnan pysyvä lopettaminen on pääkeino kalastuskapasiteetin ja -resurssien välisen tasapainon varmistamiseksi. Yli 4 000 alusta poistettiin Euroopan kalatalousrahastosta annettavan rahoituksen piiristä tammikuun 2007 ja toukokuun 2013[28] välillä, minkä ansiosta kalastuslaivasto supistui merkittävästi. Alusten romuttamista ja kalastustoiminnan väliaikaista lopettamista koskevien EKTR:n toimenpiteiden jälkiarvioinnissa kuitenkin korostettiin, ettei nykyisillä romuttamisohjelmilla pystytä tehokkaasti vaikuttamaan EU:n kalastuslaivastojen ja kalavarojen väliseen tasapainoon.[29] Kalastustoiminnan väliaikaista lopettamista koskevista järjestelmistä arvioinnissa todettiin, että julkisesta rahoituksesta on ollut enemmän hyötyä järjestelmien poliittisen hyväksyttävyyden kannalta kuin kalastuksen määrän tosiasiallisessa vähentämisessä. Euroopan kalatalousrahastosta vesiviljelylle ja kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostamiseen antama tuki on erittäin merkittävää. Niiden osuus on yhteensä miltei kolmannes Euroopan kalatalousrahaston sitoumuksista. Molemmat alat ovat kannattavia, vaikka EU:n vesiviljelytuotanto ei volyymin suhteen enää kasva. Jalostamisessa sekä tuotannon volyymi että arvo ovat lisääntymässä. Vesiviljelyalan työllisyystilanne on kokoaikatyötä vastaavien työpaikkojen määrän perusteella vakaa. Osa-aikaisia työpaikkoja korvataan pysyvämmillä täysiaikaisilla työpaikoilla. Tämä selittää sen, miksi Euroopan kalatalousrahaston vaikutus työpaikkojen syntymiseen vaikuttaa rajalliselta, vaikka kyseessä on työntekijän kannalta tärkeä kehitys. Lisäksi EU:n vesiviljely on yhä pääomavaltaisempaa, ja prosessiin liittyy Euroopan kalatalousrahaston julkista tukea. Jalostuksessa Euroopan kalatalousrahaston vaikutus on vaatimaton: vuosina 2007—2010 on luotu hieman yli 3 400 työpaikkaa.[30] Euroopan kalatalousrahastosta annetaan tukea kalastuksesta riippuvaisille yhteisöille paikallisten kalastusalan toimintaryhmien avulla. Tuoreessa tutkimuksessa arvioidaan, että ne ovat luoneet vähintään 7 300 työpaikkaa vuosina 2010—2013 ja turvanneet lisäksi 12 500 työpaikkaa. Uusia yrityksiä on perustettu yli 200. Esimerkki: Paikallisten kalastusalan toimintaryhmien hankkeet alueen perinteisten kalastusyritysten talouden vahvistamiseksi ”Fisch vom Kutter” on pienimuotoinen innovatiivinen hanke, jossa on mukana 21 kalastusyritystä Itämeren rannikon toiminta-alueelta. EKTR:n tuella ne ovat perustaneet alueella pyydetyn kalan suoramyyntijärjestelmän. Merellä olevat kalastajat lähettävät tiedot saalistaan ja arvioidusta rantautumisajastaan tekstiviestillä dynaamisen verkkosivuston kautta. Sieltä asiakkaat saavat tiedon siitä, missä ja milloin alus saapuu satamaan ja mitä tuoretta kalaa sieltä voi ostaa. Hankkeessa mukana olevat kalastajat saavat saaliistaan muita paremman hinnan. Jotkut kalastusyritykset ovat myös kehittäneet lisätoimintaa laajentamalla tuotevalikoimaansa (esimerkiksi savustamalla tai kypsentämällä osan saaliista) ja ilmoittavat asiakasmääränsä kasvaneen 30—50 prosenttia. Hanketasolla tehdyssä Life-välineen jälkiarvioinnissa ilmeni, että Life-Luonto-ohjelma on osoittautunut erittäin merkittäväksi EU:n luonnonsuojelupolitiikan tukemisessa, erityisesti lintu- ja luontotyyppidirektiivien täytäntöönpanossa ja Natura 2000 -verkoston toteuttamisessa. Life-Luonto-hankkeiden toimet ovat yleensä tuloksellisia ja kestäviä ja niiden vaikutus on suuri. Niiden ansiosta maailman uhanalaisimman kissaeläinlajin, espanjanilveksen, kanta on kolminkertaistunut Espanjassa, ja parhaillaan luodaan edellytyksiä uuden kannan muodostamiselle Portugaliin. Lisäksi 13 000 hehtaarin maa-ala on osoitettu luonnonsuojelualueeksi. Ympäristöä koskevasta Life-ohjelman osa-alueesta tuetussa ”Icarre 95” -hankkeessa on esimerkiksi osoitettu konkreettisten kehdosta kehtoon -tuotantomenetelmien mahdollisuudet. Näiden menetelmien avulla aiotaan tulevaisuudessa edistää kierrätettävien materiaalien tehokasta hyödyntämistä teollisessa tuotannossa. Muista hankkeista esimerkiksi ”Katolta tielle” (From Roof to Road) -hankkeen avulla on kehitetty resurssitehokasta liiketoimintaa, tässä tapauksessa käyttämällä vanhoista katoista saatavaa bitumia tiepinnoitteissa. Life+-ohjelman tietoa koskevan osa-alueen osalta loppuarviointi osoitti, että ohjelmalla oli merkittävä vaikutus myös tietoisuuden lisäämiseen, hyvään hallintoon ja kansalaisten osallistumiseen EU:n ympäristöasioihin. Tulosten toiminnallisia näkökohtia Euroopan tilintarkastustuomioistuin on antanut luonnonvarojen suojelun ja hallinnan aloilla useita erityiskertomuksia, jotka liittyivät ohjelmien suunnitteluun ja toteuttamiseen. Tilintarkastustuomioistuimen tuotantosidonnaisten suorista tuista esittämät päätelmät ja suositukset on otettu huomioon vuosien 2014—2020 ohjelmissa. YMP:n yleisen tukiperiaatteen mukaan tuki on tilan tuotantotasosta riippumatonta, mutta jäsenvaltiot voivat rajoitetusti ja tietyin edellytyksin poiketa tästä periaatteesta ja myöntää edelleen tuotantosidonnaista tukea. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa N:o 10/2013 kritisoitiin sitä, että jäsenvaltioille on annettu liikaa harkintavaltaa tuotantosidonnaisten suorien tukien käyttöönotossa. Jäsenvaltiot eivät ole esittäneet riittäviä todisteita osoittaakseen, että käyttöön otetut toimenpiteet olisivat tarpeellisia ja merkityksellisiä, eikä seurantakehys (tavoitteet ja indikaattorit) ole riittävä näiden toimenpiteiden arvioimiseksi tulevaisuudessa. Komissio aikoo perustaa vuosiksi 2014—2020 yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen YMP:n molempia pilareita varten voidakseen paremmin mitata politiikanalan tuloksellisuutta. Suunnitellessaan kauden 2014—2020 maaseudun kehittämispolitiikkaa koskevia ehdotuksiaan komissio otti huomioon tilintarkastustuomioistuimen kritiikin, joka koski YMP:n toisen pilarin mukaista EU:n yhteisrahoitusta saaneiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden tuloksellisuutta.[31] Tilintarkastustuomioistuin arvosteli toistuvasti sitä, että jäsenvaltioiden valitessa hankkeita huomio oli usein enemmän siinä, että niihin osoitetut määrärahat oli tarpeen käyttää, kuin hankkeiden laadussa tulosten saavuttamiseksi. Tilintarkastustuomioistuin totesi myös, etteivät maaseudun kehittämismenoille asetetut tavoitteet olleet riittävän selviä, eivätkä saavutettuja tuloksia koskevat tiedot ja tuloksista raportointi riittäneet osoittamaan, missä määrin tavoitteet oli saavutettu ja oliko EU:n määrärahoja käytetty vaikuttavasti ja tehokkaasti. Tilintarkastustuomioistuin huomautti myös, ettei saatavilla olevia seuranta- ja arviointitietoja ollut hyödynnetty riittävästi maaseudun kehittämismenojen tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamiseksi. Metsien taloudellisen arvon parantamiseen myönnetyn maaseudun kehittämistuen osalta tilintarkastustuomioistuin havaitsi puutteita erityisesti toimenpiteen suunnittelussa ja katsoi, että tarkastetuista hankkeista vain muutama paransi huomattavasti metsien taloudellista arvoa. Komissio otti tilintarkastustuomioistuimen osoittamat puutteet huomioon myös uuden Life-ohjelman ympäristöä koskevan osa-alueen suunnittelussa.[32] Tilintarkastustuomioistuin havaitsi puutteita Life+-ohjelman ympäristöä koskevan osa-alueen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa. Pääongelmat liittyivät hankkeiden valintaprosessin laatuun ja tarkoituksenmukaisten indikaattorien puuttumiseen. Uuden Life-ohjelman tavoitteeksi on asetettu ohjelman rakenteen parantaminen, strategisuuden lisääminen, yksinkertaistaminen ja joustavoittaminen. Siihen valitaan ensisijaisesti hankkeita, joissa esitellään EU:n tason lisäarvon tuottamista edistäviä parhaita käytänteitä ja lähestymistapoja. Varojen ohjeellinen maakohtainen jako poistuu kokonaan käytöstä vuonna 2018. Uuteen Life-asetukseen on sisällytetty joukko tulosindikaattoreita, jotta ohjelman tuloksista ja vaikutuksista voidaan tulevaisuudessa antaa paremmin tietoa. Sitä täydennetään Life-ohjelman vuosia 2014—2017 koskevassa monivuotisessa työohjelmassa ensisijaisia alueita ja tarvittaessa temaattisia painopisteitä koskevilla tulosindikaattoreilla. 2.1.4. VAPAUS, TURVALLISUUS JA OIKEUS (otsake 3 A) Ohjelmatavoitteet ja Eurooppa 2020 -strategia Tämän budjettikohdan osuus koko monivuotisesta rahoituskehyksestä 2007—2013 on 0,8 prosenttia. Vuonna 2013 politiikanalalle osoitettiin 1,45 miljardia euroa rahoitustukea maksusitoumusmäärärahoina. Otsake kattaa rahoitusohjelmat, joista tuetaan komission mahanmuutto-, turvapaikka- ja rajapolitiikan sekä rikollisuuden ja terrorismin torjunnan ja oikeusasioiden politiikan eri näkökohtia. Maahanmuutto-, turvapaikka- ja rajapolitiikan alalla yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevasta yleisohjelmasta osoitettiin vuosina 2007—2014 miltei 4 miljardia euroa sen varmistamiseen, että EU-maat jakavat oikeudenmukaisesti vastuun unionin ulkorajojen yhdennetyn valvonnan ja yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan täytäntöönpanon aiheuttamasta taloudellisesta rasituksesta. Tässä yleisohjelmassa eurooppalainen rahasto kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten (Euroopan kotouttamisrahasto) on väline, jolla välittömimmin tuetaan Eurooppa 2020 -strategian yleistavoitetta nostaa 20—64-vuotiaiden naisten ja miesten työllisyysaste 75 prosenttiin muun muassa parantamalla laillisten maahanmuuttajien kotouttamista. EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten ja EU:n kansalaisten työllisyysasteen eroa kavennetaan asteittain Euroopan kotouttamisrahaston avulla tukemalla erilaisia toimia, kuten kielikursseja ja kansalaistiedon kursseja, valmiuksien parantamista ja jäsenvaltioiden välistä vaihtotoimintaa. Sillä täydennetään Euroopan sosiaalirahastoa. Turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevalla puiteohjelmalla edistetään tehokasta eurooppalaista rajat ylittävää yhteistyötä rikosten ja terrorismin torjunnassa ja rikoksentorjunnan parantamisessa. Rikosten ehkäisyä ja torjuntaa koskevan erityisohjelman (ISEC) määrärahat ovat 600 miljoonaa euroa vuosina 2007—2013, ja sen tarkoituksena on rikosten (terrorismi, ihmiskauppa, lasten hyväksikäyttö, tietoverkkorikollisuus, laiton huume- ja asekauppa, korruptio ja petokset) estäminen ja torjuminen. Oikeusasioiden alalla edistettiin kuudella ohjelmalla (yksityis- ja rikosoikeus, perusoikeudet ja kansalaisuus, lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjunta (Daphne), syrjinnän estäminen ja sukupuolten tasa-arvo (Progress) sekä huumeidenvalvontapolitiikka) Eurooppa 2020 -yleistavoitetta, jonka mukaan aktiivi-ikäisten ihmisten työllisyysaste nostetaan 75 prosenttiin. Rahoitusta myönnetään esimerkiksi erityistoimiin, joilla puututaan sukupuolten väliseen palkkaeroon ja sukupuolten väliseen tasapainoon talouselämän päätöksenteossa sekä syrjimättömyyteen ja romanien integraatioon. Ohjelman tulokset Vuonna 2013 kaikki tähän budjettikohtaan kuuluvat ohjelmat toteutettiin suunnitellusti ja määrärahojen käyttöasteeksi ilmoitettiin lähes 100 prosenttia. Maahanmuutto-, turvapaikka- ja rajapolitiikan alalla Euroopan paluurahastosta (osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskeva yleisohjelmaa) on tuettu paluumuuttajien vapaaehtoista palaamista lähtömaahan. Vapaaehtoisten paluumuuttajien määrä on lisääntynyt. Vuonna 2012 vapaaehtoisia palaajia oli 41,1 prosenttia (palaajien kokonaismäärästä), kun heitä vuonna 2011 oli 38,4 prosenttia. Ohjelmasta myönnetty rahoitustuki on vaikuttanut määrän kasvuun, koska joissakin maissa ohjelman tuella on perustettu vapaaehtoisia paluujärjestelmiä, joita niissä ei ennen ole ollut. Euroopan pakolaisrahastosta (myös osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa) tuetaan jäsenvaltioita turvapaikanhakijoiden ja kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden vastaanottamisessa ja näiden henkilöiden vastaanottamisesta aiheutuvista seurauksista vastaamisessa. Viimeaikaiset tiedot osoittavat, että jäsenvaltiot ovat käyttäneet aiempaa enemmän EU:n varoja, kun ne ovat pyrkineet parantamaan vastaanottovalmiuksiaan ja varmistamaan kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden menestyksekkään kotouttamisen alueelleen. Lisäksi Euroopan pakolaisrahastosta tuetaan jäsenvaltioiden työtä pakolaisten uudelleensijoittamisessa: vuonna 2013 jäsenvaltiot lupasivat sijoittaa uudelleen yli 3 900 henkilöä Euroopan pakolaisrahaston tuella, kun vastaava määrä vuonna 2012 oli alle 3 000 henkilöä. Taloudellinen taantuma on rajoittanut yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman tulospotentiaalia. Tämän osoittavat viimeisimmät saatavilla olevat tiedot, joiden mukaan EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten ja EU:n kansalaisten työllisyysasteet ovat pysyneet viisi viime vuotta varsin vakaina ja toisen EU-valtion kansalaisten työllisyysaste on edelleen merkittävästi korkeampi (65,1 %) kuin EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten (53,9 %).[33] Rikosten ja terrorismin torjunnan alalla EU:n rahoitus on ratkaisevasti auttanut helpottamaan lainvalvontaviranomaisten ja muiden elinten keskinäistä yhteistyötä. Säännöllistä rahoitusta on annettu esimerkiksi varojen takaisinperinnän asiantuntijoiden maailmanlaajuiselle verkostolle, myös Yhdysvaltojen asiantuntijoille (CARIN-asiantuntijaverkosto). Menetetyiksi tuomittujen varojen hallinnointi ja aiemman rikoshyödyn uudelleenkäyttö yhteiskunnallisiin tarkoituksiin kuuluvat komission tukemiin innovatiivisiin hankkeisiin. Rahoitusesimerkki sisäasioiden alalta: Euroopan pakolaisrahaston tuki jäsenvaltioille, joihin saapuu äkillisesti suuria määriä kansainvälistä suojelua mahdollisesti tarvitsevia kolmansien maiden kansalaisia. Myöhäiskesällä ja syksyllä 2013 Bulgariaan saapui ennakoimaton määrä maahanmuuttajia ja turvapaikanhakijoita. Tämä asetti Bulgarian turvapaikkajärjestelmälle poikkeuksellisen raskaita ja kiireellisiä vaatimuksia. Turvapaikkajärjestelmän vastaanottokapasiteetti oli noin 1 250 henkilöä vuodessa. Kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia tuli yli 7 000, eikä niitä voitu käsitellä järjestelmän puitteissa. Tämän vuoksi Bulgarian viranomaiset pyysivät EU:lta tukea Euroopan pakolaisrahaston kiireellisinä toimenpiteinä. Tämän rahoituksen ansiosta Bulgaria saa kuuden kuukauden ajan kiireellistä tukea Euroopan pakolaisrahastosta ja sen turvapaikkajärjestelmän kapasiteetti on merkittävästi suurempi ja parempi, jotta se voi tarjota turvapaikanhakijoille riittävät asumisjärjestelyt ja vahvistaa valmiuksiaan käsitellä kansainvälistä suojelua koskevia pyyntöjä. Bulgaria on samassa yhteydessä saanut tukea Euroopan paluurahastosta ja ulkorajarahastosta. Oikeusalalla EU:n meno-ohjelmista tuetuilla toimilla seurataan EU:n oikeusasioiden politiikan muuttumista. Tavoitteena on perustaa Euroopan oikeusalue, joka on hyödyksi kaikille. Yhä useammat oikeusalan ammattilaiset EU:ssa saavat koulutusta EU:n tai toisen jäsenvaltion oikeudessa. Euroopan juridinen koulutusverkosto on keskeisessä roolissa tuomarien kouluttamisessa. Komissio jatkoi vuonna 2013 jäsenvaltioissa hankkeita, joilla pyrittiin luomaan olosuhteet naisten tasa-arvoiselle osallistumiselle työmarkkinoille, parantamaan oikeussuojan saatavuutta, suojaamaan lasten, romanien sekä väkivallan ja rikosten uhrien oikeuksia sekä tarjoamaan näille tukea. Tätä varten toiminta-avustuksia saivat monikansalliset verkostot, kuten Euroopan tasa-arvoelinten verkosto (Equinet), European Women's Lobby (Euroopan naisten etujärjestö), Missing Children Europe, Victim Support Europe, Euroopan notaarit ja European Digital Rights. Parhaillaan kerätään tietoja rahoitettujen oikeusalan toimenpiteiden tuloksista, ja arvion on tarkoitus olla saatavilla vuoden 2014 lopussa. Rahoitusesimerkki oikeusasioiden alalta: Eurooppalainen rikosrekisteritietojärjestelmä (ECRIS) – EU:n tuki helpottaa rikostuomioita koskevaa tehokasta tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden välillä. ECRIS perustettiin huhtikuussa 2012 rikosoikeutta koskevan erityisohjelman avulla. Järjestelmän kautta tuomarit ja syyttäjät saavat helposti käyttöönsä kattavat tiedot EU:n kansalaisen rikostaustasta riippumatta siitä, missä EU-maassa asianomainen henkilö on aiemmin tuomittu. Järjestelmästä saattaa olla hyötyä myös rikosten ehkäisemisessä, kun rikoksentekijöillä ei enää ole mahdollisuutta salata rikostaustaansa yksinkertaisesti muuttamalla toiseen EU-maahan. Esimerkiksi Irlannin kansallinen poliisi totesi raportoidessaan vuonna 2013 hankkeensa tuloksista, että ECRIS-järjestelmän avulla sen rikosrekisteritietojen virheettömyys ja luotettavuus on saatu parhaalle mahdolliselle tasolle ja maa voi myös antaa hyödyllistä tietoa muille jäsenvaltioille. Vuodelta 2013 ei ole ohjelman toteuttamiseen tai Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksiin liittyviä erityisiä raportoitavia toiminnallisia näkökohtia. 2.1.5. KANSALAISUUS (otsake 3 B) Ohjelmatavoitteet ja Eurooppa 2020 -strategia Otsakkeeseen ”Kansalaisuus” sisältyvillä menoilla osallistutaan Eurooppa 2020 -strategian älykästä kasvua koskevaan painopisteeseen. Nuoret liikkeellä -lippulaivahanketta tukevalla Youth in Action -nuorisotoimintaohjelmalla (vuoden 2013 menot 148 miljoonaa euroa) pyritään lisäämään nuorten mahdollisuuksia epävirallisella oppimisella, jolla on eurooppalainen ulottuvuus. Rahoitusta tarjotaan myös terveys- ja kuluttajansuoja-asioihin. Kuluttaja-asioiden alalla komissio jatkoi vuonna 2013 rahoitustuen antamista EU-tason kuluttajajärjestöille varmistaakseen, että kuluttajien etu on riittävästi edustettuna EU:ssa. Kulttuuri-ohjelman osuus menoista oli 61 miljoonaa euroa vuonna 2013, ja siitä yhteisrahoitettiin Euroopan tason kulttuuritoimia, kuten rajat ylittäviä kulttuuriyhteistyöhankkeita ja kirjallisuuden kääntämistä, sekä tuettiin Euroopan edun mukaisia kulttuurielimiä. Media 2007- ja Media Mundus -ohjelmien (vuoden 2013 menot 116,5 miljoonaa euroa) avulla vahvistetaan Euroopan audiovisuaalialan kilpailukykyä helpottamalla rahoituksen saantia, edistämällä digitaaliteknologioiden käyttöä ja lisäämällä EU:n ja Euroopan ulkopuolisten ammattilaisten maailmanlaajuista yhteistyötä. Kansalaisten Eurooppa -ohjelmalla kannustetaan Euroopan kansalaisia keskinäiseen vuorovaikutukseen, lisätään suvaitsevuutta ja keskinäistä ymmärtämystä ja lähennetään EU:ta ja kansalaisia edistämällä eurooppalaisia arvoja ja saavutuksia ja vaalimalla Euroopan menneisyyden muistoa. Ohjelman tulokset Nuoret liikkeellä -lippulaivahanketta tukeva Youth in Action -nuorisotoimintaohjelma houkutteli kohderyhmäänsä myös vuonna 2013. Ohjelmasta tuettiin yhä useampia nuoria ja nuorisotyöntekijöitä. Vuodesta 2007 alkaen ohjelmassa on ollut lähes miljoona osallistujaa. Ohjelmalla on edistetty epävirallisen oppimisen tosiasiallista tunnustamista myöntämällä vuodesta 2007 alkaen Youthpass-todistuksia, joihin kirjataan nuorisotoimintaohjelmassa saadut oppimiskokemukset. Tähän mennessä todistuksia on annettu 265 000. Vuonna 2013 Youthpass-todistuksen vaikutuksesta tehdyn tutkimuksen mukaan noin 80 prosenttia nuorisotoimintaohjelman osallistujista oli sitä mieltä, että Youthpass oli lisännyt rahoitetuista hankkeista saatavaa hyötyä todistamalla heidän epäviralliset oppimistuloksensa. Seurantatutkimuksesta saatujen viimeisimpien tietojen mukaan 67 prosenttia osanottajista uskoo, että nuorisotoimintaohjelmasta saatu kokemus on parantanut heidän työllistymismahdollisuuksiaan. EU antoi vuosina 2007—2011 kuluttajaohjelmasta rahoitusta kahdelle EU:n tason organisaatiolle: Eurooppalaiselle standardointiasioiden kuluttajajärjestölle (ANEC) ja Euroopan kuluttajaliitolle (BEUC). Tätä rahoitusta koskevassa arvioinnissa todettiin, että kyseiset organisaatiot olivat antaneet merkittävän panoksen kuluttajien edunvalvontaan ja varmistaneet kuluttajajärjestöjen yhtenäisen osallistumisen EU:ssa sekä edistäneet eri sidosryhmien välistä vuoropuhelua. EU antoi kuluttajaohjelmasta rahoitustukea jäsenvaltioiden välisiin yhteisiin markkinavalvontatoimiin, joiden painopiste on tuotetestauksessa, riskinarvioinnissa, markkinavalvonnassa sekä kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihdossa. Vuonna 2013 EU-maista 19 saattoi useilla eri aloilla päätökseen tällaisia yhteisiä täytäntöönpanohankkeita, jotka koskivat esimerkiksi lasten asusteita ja elintarvikkeita jäljitteleviä tuotteita. Terveysalan toimintaohjelmasta[34] vuonna 2011 tehdyn väliarvioinnin mukaan valtaosalla rahoitetuista toimista on ollut EU:n laajuisia kansanterveysvaikutuksia. Kerätyn näytön mukaan ohjelman tuottama EU:n lisäarvo ilmenee esimerkiksi tiedonvaihdossa ja verkostoitumisessa eri EU-maiden terveydenhoidon ammattilaisten kesken (esimerkkeinä Suomi, Italia, Liettua, Alankomaat ja Saksa). Lisäksi lisäarvoa saadaan (esimerkiksi HI-virukseen ja aidsiin sekä veren, kudosten, solujen ja elinten turvallisuuteen liittyvien) terveystietojärjestelmien ja indikaattoreiden ja terveysturvan (esim. European Health Risk Assessment Network on Electromagnetic Fields Exposure) kaltaisissa kysymyksissä. Arvioinnin ansiosta on myös validoitu seitsemän EU:n tuoman lisäarvon arviointiperustetta, joita on hyödynnetty yleisesti vuodet 2014—2020 kattavan uuden ohjelman toiminta-alojen priorisoinnissa. Tästä syystä uudessa ohjelmassa painotetaan enemmän terveyden ja Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden välistä yhteyttä. Vuodet 2008—2013 kattavan ohjelman loppuarviointi käynnistyi vuoden 2014 alussa, ja sen tulokset saadaan vuonna 2015. Kulttuuri-ohjelma toteutettiin suunnitellusti, mukaan lukien siihen liittyvät merkittävät tiedotustoimet ja kolmansien maiden kanssa tehtävä yhteistyö, joka painottui Australiaan ja Kanadaan. Rahoituksen ansiosta arviolta muutama tuhat taiteilijaa/kulttuurialojen työntekijää on voinut hyötyä liikkuvuudesta, tuhansia kulttuurituotteita on päässyt levitykseen ja noin 1 900 organisaatiota osallistui ohjelmiin vuonna 2012 joko koordinaattorina tai yhteisjärjestäjänä. Ohjelmien painopiste oli vahvasti kulttuurienvälisessä vuoropuhelussa. Media- ja Media Mundus -ohjelmien toimet toteutettiin vuonna 2013 niiden työohjelmien mukaisesti. Yhdellä Media 2007 -ohjelmasta sijoitetulla eurolla saatiin aikaan kuuden euron rahoitus yksityisistä rahoituslähteistä, ja elokuvateatteriverkoston rahoituksessa kerroin oli jopa 14. Media-ohjelman tuotannon takuurahasto toimii yhdeksässä maassa. Enimmäkseen eurooppalaisia elokuvia esittävien riippumattomien eurooppalaisten elokuvateatteritoiminnan harjoittajien digitalisoinnin tukemista jatkettiin myöntämällä vuonna 2013 tukea 200 teatterille (lisäys 44 tuensaajaa). Media 2007 -ohjelman väliarviointi osoitti, että ohjelma on saavuttanut päätavoitteensa parantamalla eurooppalaisen elokuvateollisuuden kilpailukykyä ja edistämällä merkittävästi Euroopan kulttuurien monimuotoisuutta. Media-ohjelmasta tukea saaneet elokuvat ovat menestyneet keskimääräistä paremmin arvostetuimmilla elokuvajuhlilla. Kaksi Media-ohjelmasta tuettua elokuvaa sai vuonna 2013 Oscar-palkinnon, ja Media-ohjelmasta tuetuista 13 elokuvasta kolme palkittiin Cannesin kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Kansalaisten Eurooppa -ohjelman vaikutusta arvioiva tutkimus[35] saatiin päätökseen toukokuussa 2013. Yleisesti ottaen vastaajat katsoivat ohjelmaan osallistumisen vaikuttaneen erittäin myönteisesti heidän tietoisuuteensa ja yleiskäsitykseensä muiden Euroopan maiden elämästä ja ihmisistä. Vastaajista 89,1 prosenttia koki tietoisuutensa eurooppalaisesta kulttuurista, identiteetistä ja perinnöstä lisääntyneen, 88,2 prosenttia tunsi enemmän solidaarisuutta muita eurooppalaisia kohtaan ja 77,5 prosenttia tunsi itsensä eurooppalaisemmiksi. Vuoden 2013 tutkimustulokset olivat myönteisempiä vuonna 2009 tehtyyn edelliseen tutkimukseen verrattuna, mikä on merkki ohjelman vaikuttavuuden lisääntymisestä. Vuodelta 2013 ei ole ohjelman toteuttamiseen tai Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksiin liittyviä erityisiä raportoitavia toiminnallisia näkökohtia. 2.2. Unionin ulkoiset toimet (otsake 4) Ohjelman tavoitteet ja ulkoisen tukipolitiikan strategiset tavoitteet Vuonna 2013 maailmanlaajuinen epävakaus lisääntyi vuoteen 2012 verrattuna selkkausten määrässä mitattuna (mukaan lukien kiistat, väkivallattomat kriisit, väkivaltaiset kriisit, rajoitetut sodat ja sodat): selkkausten määrä maailmassa kasvoi 405:stä 414:ään[36]. Määrään sisältyi 20 sotaa ja 25 rajoitettua sotaa. Tähän kasvuun vaikuttivat useat eri tekijät, kuten konfliktitilanteiden monimutkaisuus, laajamittaiset kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja pakolaisoikeuden loukkaukset, jatkuva ylikansoitus ja kaupungistuminen, ilmastonmuutos, kilpailu resursseista, elintarvikkeiden ja energian korkeat ja epävakaat hinnat, turvallisuusuhkat ja huono hallinto. Unionin ulkoisten toimien eri ulottuvuuksia tukevilla meno-ohjelmilla vuonna 2013 saavutettuja tuloksia on tarkasteltava tätä taustaa vasten. Joistakin rahoitusohjelmista (humanitaarinen apu ja pelastuspalvelumekanismi[37]) annetaan kiireellistä apua ja hätäapua heti katastrofien jälkeen ja kriisitilanteissa. Toisten ohjelmien toiminta taas on pitkäjänteisempää ja niistä tuetaan komission kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Vuonna 2011 laaditussa EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan muutossuunnitelmassa EU ilmoitti keskittävänsä rahoitusvälineet (sopimusten arvo 8,3 miljardia euroa vuonna 2013) EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan päätavoitteeseen, joka on köyhyyden poistaminen osana kestävää kehitystä sekä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen. Lisätäkseen tämän tukimuodon vaikuttavuutta EU otti vuonna 2011 käyttöön uuden lähestymistavan tuen myöntämiseen kumppanimaille. Vuonna 2013 EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan tukisopimuksia kanavoitiin pääosin Euroopan kehitysrahaston kautta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioille (45 % maksuista) ja kehitysyhteistyön rahoitusvälineen kautta (27 % prosenttia maksuista). Euroopan naapuruuspolitiikkaa tuettiin eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen (ENPI) kautta (23 prosenttia maksuista). Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tärkeimmät välineet ovat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan operaatiot ja vakautusväline. Liittymistä valmisteleva tukiväline on ulkoisen avun väline, josta tuetaan ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden liittymisprosessia. EU:n laajentumispolitiikkaa tuettiin liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (IPA) vuonna 2013 noin 1,95 miljardilla eurolla. Tällä hetkellä laajentumisprosessi kattaa vain Länsi-Balkanin ja Turkin, koska Islanti päätti keskeyttää EU-jäsenyysneuvottelut. Kroatiasta tuli EU:n jäsenvaltio vuonna 2013. Ohjelman tulokset Humanitaarisen avun ja pelastuspalvelualan rahoitusvälineet on kaiken kaikkiaan pantu suunnitellusti täytäntöön, vaikka maksut eivät ole täysin vastanneet todettuja tarpeita. Tapauskohtaiset toimenpiteet ovat mahdollistaneet operaatioiden jatkamisen kentällä. Vuonna 2013 humanitaarisen avun tarve sai uudet mittasuhteet: EU:n humanitaarisen avun määrä ylitti 1,3 miljardia euroa ja tavoitti 124 miljoonaa avunsaajaa. Tavoitteeksi asetettu 107 miljoonan avunsaajan raja ylittyi 15 prosentilla. Humanitaarisen avun määrärahoista 16 prosenttia (6 prosenttiyksikköä yli 10 %:n tavoitteen) kohdennetaan unohdettuihin kriiseihin, jotka jäävät huomiotta kansainvälisessä avunantajien yhteisössä. Esimerkiksi Keski-Afrikan tasavallalle annettu apu kuului vielä hiljattain tähän ryhmään. Vuonna 2013 saatiin päätökseen useita arviointeja, muun muassa katastrofien uhrien suojelua koskeva arviointi. Sen mukaan suojelun tarve on otettu asianmukaisesti huomioon EU:n humanitaarisissa tukitoimissa, joilla annetaan tuloksellista suoraa toimintatukea. Arvioinnissa suositeltiin, että parannettaisiin kumppanuuteen perustuvaa lähestymistapaa, johon kuuluu yhteistyötä humanitaarisia toimia toteuttavien kansalaisjärjestöjen kanssa. Tämä edellyttää priorisointi-, päätöksenteko- ja koordinointivastuun jakamista avoimemmin kaikkien sidosryhmien kesken. Lisäksi olisi vahvistettava yhteyksiä pitkän aikavälin ratkaisuihin tai vetäytymisstrategioihin. EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa tukevat rahoitusohjelmat on toteutettu suunnitellusti lukuun ottamatta Euroopan naapuruusvälinettä (ENI), jonka useissa erityistavoitteissa — kohdennettu edistyminen hyvässä hallintotavassa, EU:n kanssa toteutettavan yhteistyön vauhdittaminen ja demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen edistäminen — ei ole edetty toivotulla tavalla eteläisen naapurialueen osalta.[38] Tämä johtui pääasiassa alueella vallitsevasta kriisistä. Vaikka vuosituhannen kehitystavoitteiden edistymistä ei olekaan helppo yhdistää suoraan EU:n rahoitusvälineisiin, EU:n kehitysrahoituksen panoksesta vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen vuosina 2007—2012 (viimeisin päivitys) voidaan esittää seuraavat esimerkit. Vuosituhattavoite 1 on ”Äärimmäisen köyhyyden ja nälän vähentäminen”. Tavoite puolittaa alle 1,25 dollarilla päivässä elävien ihmisten osuus vuosina 1990—2015 on saavutettu kaikilla alueilla Saharan eteläpuolista Afrikkaa lukuun ottamatta. Vuosituhattavoitteen 1 tukemiseksi kaudella 2007—2012 apu kohdistettiin kehitysyhteistyön välineiden kautta 46,5 miljoonalle ihmiselle sosiaalisilla tulonsiirroilla — kaikkein köyhimmille ja elintarviketurvan kannalta heikoimmassa asemassa oleville annettavilla säännöllisillä raha- tai luontoissuorituksilla. Pelkästään vuonna 2012 myönnettiin 1,6 miljardia euroa selviytymiskyvyn vahvistamiseen ja maatalouden kestävän kehityksen parantamiseen. Tämän tuen tarkoituksena oli torjua aliravitsemusta, laajentaa elintarvikerahoitusvälinettä ja saavuttaa paremmin ne ihmiset, jotka ovat vaarassa joutua näkemään nälkää. Tukemalla vuosituhattavoitetta 2 ”Ensimmäisen asteen opetuksen takaaminen kaikille” on edistetty merkittävästi kaikkien lasten mahdollisuuksia käydä ensimmäisen asteen koulu loppuun. Kehitysavun välineiden tuella saatiin 13,7 miljoonaa oppilasta osallistumaan ensimmäisen asteen opetukseen, koulutettiin 1,2 miljoonaa opettajaa ja rakennettiin tai peruskorjattiin 37 000 koulua. Vuosituhattavoitteen 4 ”Lapsikuolleisuuden vähentäminen” tuella on alennettu merkittävästi alle 5-vuotiaiden lasten kuolleisuutta. Kehitysavun välineiden tuella rokotettiin 18,3 miljoonaa alle 1-vuotiasta lasta tuhkarokkoa vastaan ja rakennettiin, peruskorjattiin tai varustettiin yli 8 500 terveydenhuoltolaitosta. Vuonna 2011 muutossuunnitelmassa ilmoitettujen politiikkamuutosten vaikutusta ei ole vielä mahdollista arvioida tyhjentävästi. Vuonna 2013 saatiin kuitenkin joitakin arviointituloksia, joista saatiin tukea useille uuteen suunnitelmaan liittyville näkökohdille.[39] Yksityissektorin kehittämisrahoitusta ja kauppaan liittyvää apua koskevista arvioinneista ilmeni, että vaikka tuki auttoi monia kolmansia maita edistymään tavoitteissa ja integroitumaan tiiviimmin muuhun maailmaan, tämä johtui useista erilaisista ulkoisista tekijöistä, jotka liittyivät kyseisten maiden poliittisiin valintoihin ja hallitusten ensisijaisiin tavoitteisiin. Eniten edistystä tapahtui sellaisissa maissa (EU:n eteläisissä naapurimaissa ja Aasiassa), jossa julkinen ja yksityinen sektori olivat voimakkaasti kauppaan suuntautuneita. Monissa vähiten kehittyneissä maissa ja epävakaissa tilanteissa kauppaan liittyvällä avulla on onnistuttu lisäämään kaupan määrää, mutta kaupan monipuolistamisen tulokset ovat jääneet heikommiksi. Liiketoimintaympäristön parantamista edistävien institutionaalisten ja lainsäädännöllisten uudistusten osalta on kuitenkin saavutettu hyviä tuloksia etenkin eteläisissä naapurimaissa, joissa uudistusten toteuttamiseen on kannustettu liittämällä ne osaksi kauppasopimusta. Arviointitulosten perusteella EU sopeuttaa lähestymistapansa tilanteen ja erityisesti maan kehitystason mukaan. EU:n tukitoimien vaikuttavuutta olisi voitava parantaa suunnitelmallisen markkina-analyysin avulla ja EU:n tuen vaikutusta lisätä nivomalla köyhyyden vähentäminen ja työpaikkojen luominen entistä tiiviimmin osaksi kauppaan liittyvää apua ja yksityissektorin kehittämistukea. Vaikuttaa siltä, että uusi budjettitukipolitiikka alkaa tuottaa tuloksia, etenkin kun otetaan huomioon hauraissa valtioissa hyödynnettävät valtiorakenteiden kehittämissopimukset, jotka on nyt pantu täytäntöön vuoden ajan. Vuonna 2013 Tansaniassa ja Etelä-Afrikassa toteutetut arvioinnit vahvistavat budjettituen merkityksen. Erityisesti Tansaniaa koskeva arviointi osoittaa budjettituen lisäävän yleensä erittäin tehokkaasti perustarpeiden täyttämiseen tarkoitettuja resursseja. Budjetin kautta myönnetyillä lisävaroilla on todettu olevan myönteinen vaikutus talouskasvuun ja koulutukseen, ja niiden on todettu vähentävän muuhun kuin tuloihin liittyvää köyhyyttä. Arvioijat päättelivät, ettei hankerahoituksella tai yhteisellä korirahoituksella olisi voitu saavuttaa samanlaisia tuloksia yhtä vaikuttavalla, tehokkaalla ja kestävällä tavalla. Budjettituki saattaa olla ainoa tukimuoto esimerkiksi niissä tapauksissa, joissa tuotoksilla varmistetaan riittävä teiden kunnossapito tai opettajien parempi palkka. Sekä Etelä-Afrikkaa että Tansaniaa koskevat arvioinnit osoittavat kuitenkin, että politiikkaa koskeva vuoropuhelu ja valmiuksia lisäävät toimenpiteet olisivat olleet tuloksellisempia, ja useilla merkittävillä aloilla toiminnan suunnittelu ja uudistusten toteuttaminen on edelleen puutteellista. Tansanian tapauksessa näitä ongelmia ratkaistaan budjettituen antajien ja Tansanian hallituksen yhdessä laatiman toimintasuunnitelman avulla. Suunnitelmassa määritellään kuhunkin toimeen liittyvät tehtävät ja niiden toteutusaikataulu. Lisäksi tilintarkastustuomioistuimen Egyptiä koskevassa toiminnantarkastuksessa (erityiskertomus 4/2013) todettiin, ettei Egyptille vuosina 2007—2012 myönnetyllä budjettituella ollut edistetty tehokkaasti julkisen talouden hoidon parantamista, sillä julkisten varojen käyttö ei ole vieläkään avointa, tarkastustoiminnot ovat tehottomia ja korruptio kukoistaa. Komissio on sitoutunut puuttumaan esitettyihin kysymyksiin, kun se neuvottelee Egyptin kanssa uudesta toimintasuunnitelmasta. Se on jo soveltanut tiukennettuja kelpoisuusperusteita Egyptin budjettitukitoimiin. EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa tukevia rahoitusvälineitä hyödynnettiin täysimääräisesti vuoden 2013 aikana turvallisuustilanteen huononnuttua eri puolilla maailmaa. Maantieteellisen kattavuuden kannalta laajimpia tukitoimenpidealueita olivat Saharan eteläpuolinen Afrikka, Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka, joissa toimet liittyivät moniin näiden alueiden epävakaus- ja kriisitekijöihin. Vaikka selkkausten määrä ja intensiteetti ovat kasvaneet maailmanlaajuisesti, tulosindikaattorit osoittavat niiden yleensä lieventyneen silloin, kun niissä toteutettiin tärkeimpiä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toimia. Esimerkiksi Kosovo-operaatiossa, johon käytettiin eniten määrärahoja, selkkauksen intensiteetti asteikolla 1—5 laski tasolta 4 (väkivaltainen kriisi) tasolle 1 (kiista) EU:n välityksellä käytyjen neuvottelujen ja huhtikuussa 2013 aikaan saadun sovintoa koskevan sopimuksen ansiosta. EU:n operaatio on ollut yksi keskeisistä tekijöistä Kosovon vakauden turvaamisessa. Vakautusvälineen tuella käynnistettiin 45 toimenpidettä osoittamalla niihin yhteensä 214 miljoonaa euroa välineen lyhyen aikavälin kriisitoimintaan tarkoitetusta osiosta ja 26 miljoonaa euroa sen pitkän aikavälin kriisivalmiutta tukevasta osiosta. Vuonna 2013 tehdyssä arvioinnissa todettiin, että pitkän aikavälin kriisivalmiutta tukeva osio osa on välttämätön rauhaa, turvallisuutta ja kehitystä koskevissa EU:n mekanismeissa ja että se on otettava täysimääräisesti osaksi tätä rakennetta. Arvioinnissa todettiin, että tämä osio antaa EU:lle mahdollisimman laajat valmiudet puuttua selkkausten aiheuttamiin ongelmiin ja että yksittäiset hankkeet ovat selvästi täydentäneet tai vahvistaneet organisaatioiden valmiuksia edistää rauhanrakennustoimia ja lujittaa asiantuntijayhteisön käsitettä. Esimerkki kriisitoimista Syyriassa Syyrian pitkittyneessä kriisissä vakautusvälineen tukea on hyödynnetty jatkuvasti sekä Syyriassa että sen naapurimaissa. Turkissa ja Irakissa sekä etenkin Jordaniassa ja Libanonissa se on ollut viranomaisille tärkeä apu yhä kasvavan syyrialaispakolaisten joukon vastaanottamisessa ja sijoittamisessa. Pakolaisia autetaan myös suoraan esimerkiksi parantamalla heidän elinolojaan. Syyriassa muun kuin humanitaarisen avun saatavuuteen ja muihin sen antamisen edellytyksiin liittyy selvästi suurempia haasteita. Tästä huolimatta vakautusvälineen tuella annettiin jonkin verran suoraa apua tarjoamalla perusterveydenhuoltoa, parantamalla elintarviketurvaa ja antamalla perusopetusta. Ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden liittymistä valmistelevan tukivälineen (IPA) viimeiset ohjelmat hyväksyttiin suunnitellusti vuonna 2013 kahta poikkeusta lukuun ottamatta: Bosnia ja Hertsegovinan kansallista ohjelmaa supistettiin, koska maa ei ole edistynyt poliittisten sitoumustensa noudattamisessa, ja Islannissa rahoitus keskeytettiin, kun maa päätti keskeyttää liittymisprosessin. IPA-tuen vuosia 2007—2010 koskevan väliarvioinnin[40] yleisissä päätelmissä vahvistettiin, että IPA on helpottanut muutosta parantamalla laajentumismaiden valmiuksia koko liittymisprosessin ajan. Tämä on saanut koko alueella aikaan myönteistä kehitystä. IPA:sta annetun avun vaikuttavuus kaudella 2007—2010 oli yleisesti hyvä etenkin keskitetysti hallinnoiduissa maissa. Lisäksi IPA katsottiin tehokkaasti toteutetuksi. Arvioinnin mukaan IPA:n toiminta on ollut tuloksellisinta, kun siihen on liittynyt unionin sääntelyyn liittyviä vaatimuksia, sillä se tarjoaa poliittisesti hyväksyttävissä olevan institutionaalisen rakenteen ja mandaatin. Jotta voitaisiin parantaa tuen vaikuttavuutta ja kestävyyttä ja saada enemmän lisäarvoa, IPA:an on arvioinnin mukaan liityttävä selkeä poliittinen strategia ja liittymisprosessissa on edettävä vakaasti. Arvioinnissa suositellaan poliittisen vuoropuhelun ja IPA:n rahoituksen välisen yhteyden lujittamista sekä monivuotisen ja tuloksiin perustuvan lähestymistavan omaksumista seuraavassa ohjelmassa, jotta prosessia voidaan nopeuttaa. Näin voidaan varmistaa, että kestäviä tuloksia todella saadaan aikaan ja että täytäntöönpanossa on tietynasteista joustavuutta. Lisäksi arvioinnissa suositeltiin avun räätälöimistä avunsaajien vastaanottokyvyn mukaan siten, että ohjelmasuunnitteluvaiheessa käytetään enemmän arvioita valmiuksista. Komissio on hyväksynyt monet suosituksista ja hyödyntänyt niitä tulevan IPA II -ohjelman laatimisessa. Tulosten toiminnallisia näkökohtia Humanitaarisen avun ja pelastuspalvelun alalla nopea toiminta on ensiarvoisen tärkeää, jotta voidaan antaa välitöntä apua, joka täyttää perustarpeet. Vuonna 2013 tukitoimet otettiin käyttöön EU:n pelastuspalvelumekanismin kautta tavoitteen mukaisesti alle 36 tunnissa avuntarjouksen hyväksymisestä. Toukokuussa 2013 perustettu Euroopan komission hätäavun koordinointikeskus (ERCC) on edistänyt unionin valmiutta reagoida tilanteisiin nopeasti ja koordinoidusti. ERCC:n ympärivuorokautinen palvelu parantaa EU:n katastrofivalmiuksia keräämällä tosiaikaisia tietoja katastrofeista, seuraamalla uhkia ja varmistamalla toimien tuloksellisen koordinoinnin. Esimerkiksi Filippiineillä ERCC toi lisäarvoa, kun se sujuvoitti yli 20 osallistujavaltion henkilöstön ja hätäaputarvikkeiden toimituksia sekä pelastuspalveluresurssien kuljetusta alueelle. Komission hallinnollisten tavoitteiden mukaisesti vuonna 2013 valtaosa (72 prosenttia) vakautusvälineestä rahoitetuista yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alan hankkeista hyväksyttiin kolmen kuukauden kuluessa kriisitilanteesta. Näin EU pystyi toteut