Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukainen Komission tiedonanto euroopan parlamentille neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta /* SEK/2002/1215 lopull. - COD 2000/0260 */





Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukainen KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta 2000/0260 (COD) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukainen KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta 1. ASIAKIRJAN TAUSTA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2000)507 lopullinen - 2000/0260 (COD): // 11.10.2000 Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: // 28.3.2001 Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: // 4.7.2001 Yhteinen kanta vahvistettiin: // 05.11.2002 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Lissabonin Eurooppa-neuvosto muistutti tarpeesta saada rahoitusmarkkinoiden yhdentymiskehitys toteutettua. Yhdentyneet markkinat luodaan toteuttamalla rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma [1] kokonaisuudessaan vuoteen 2005 mennessä. Ammattieläkelaitoksiin sovellettaville säännöille ei ole vahvistettu asianmukaisia yhteisön sääntelypuitteita, joten näiden sääntöjen yhteensovittaminen on keskeinen osa toimintasuunnitelmaa. Ammattieläkelaitosten on voitava harjoittaa turvallisesti toimintaansa sisämarkkinoilla laitosten tarjoamia eläkepalveluja käyttäviä yrityksiä ja työtekijöitä hyödyttävällä tavalla. [1] KOM(1999) 232. Valmistellessaan tätä direktiiviä komission lähtökohtana on ollut sekä turvallisuus että tehokkuus. On olennaista varmistaa erittäin korkeatasoinen suoja tulevien eläkeläisten tuloille. Ammattieläkelaitosten on myös toimittava tehokkaasti erityisesti sijoitusten ja rajatylittävien operaatioiden osalta. Riittämätön suoja uhkaa eläke-etuuksien maksua. Tehokkuuden puute nostaa säästämisen kustannuksia yritysten kilpailukyvyn ja eläkejärjestelmien rahoitustasapainon kustannuksella. Näistä syistä direktiiviehdotus sisältää: -Toiminnan vakautta koskevat tiukat säännöt edunsaajien suojaamiseksi. Ammattieläkelaitokset on asetettava tiukkojen toimintasääntöjen piiriin. Jäsenille ja edunsaajille on annettava riittävästi tietoa järjestelmän toimintaehdoista, laitoksen rahoitusasemasta ja heidän oikeuksistaan. Luvattavat eläke-etuudet on laskettava varovaisesti ja ne on katettava riittävin varoin. Jos ammattieläkelaitos tarjoaa jonkinlaisen rahoitustakuun, sillä on oltava omia varoja. On tärkeää, että valvontaviranomaisilla on tarvittavat valtuudet valvoa asianmukaisesti ammattieläkelaitoksia, joista ne vastaavat. -Ammattieläkelaitosten ominaisuuksiin ja tulokselliseen varainhoitoon sopivat sijoittamista koskevat säännöt. Ammattieläkelaitokset sijoittavat erittäin pitkällä aikavälillä ja niiden on melko helppo ennakoida etuudet, jotka tulevat maksettaviksi. Laitoksille on annettava tietty vapaus määrittää sijoituspolitiikkansa, joka soveltuu parhaiten niiden sitoumuksiin. Sijoituspolitiikan on kuitenkin perustuttava varojen asianmukaiseen hajauttamiseen. Jäsenvaltiot voivat määritellä yksityiskohtaisempia sääntöjä, jos ne ovat tarpeen maan alueelle sijoittautuneiden ammattieläkelaitosten valvontaa varten. Säännöt eivät saa kuitenkaan haitata liikaa sijoitussalkun hajauttamista kansainvälisesti eikä osakesijoittamista, jotka tarjoavat yleensä pitkällä aikavälillä korkeita tuottoja varsin turvallisesti. -Säännöt, joiden avulla rajatylittävä ja tehokkaampi ammattieläkejärjestelmien hoito on mahdollista. Nykyisin ammattieläkelaitokset eivät voi hoitaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen eläkejärjestelmää. Kaikissa 15 jäsenvaltiossa toimivan yrityksen on siis otettava käyttöön 15 erillistä eläkejärjestelmää. Olennaisia mittakaavaetuja voitaisiin saavuttaa, jos yksi ammattieläkelaitos voisi hoitaa eri järjestelmiä paikallisia sosiaali- ja työlainsäädännön säännöksiä noudattaen. Tämä edellyttää valvontajärjestelmien vastavuoroista tunnustamista, mikä onkin ehdotuksen tärkeimpiä tavoitteita. Ehdotus sisältää myös valvontaviranomaisten välisen yhteistyömenettelyn, silloin kun ammattieläkejärjestelmää hoidetaan rajatylittävällä tasolla. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET 3.1. Yleiset huomautukset Espanjan puheenjohtajavaltiona tekemien huomattavien voimanponnistusten ansiosta neuvosto vahvisti yhteisen kannan 5. marraskuuta 2002. Komissio voi hyväksyä neuvoston yhteisessä kannassa tehdyt muutokset, jotka säilyttävät komission ehdotuksen pääsisällön. Yhteisessä kannassa otetaan huomioon myös pääosa Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista, jotka komissio on hyväksynyt. Tarkistuksia on joissakin tapauksissa muotoiltu yhteisessä kannassa uudelleen tekstin sisäisen koherenssin säilyttämiseksi. Kolme komission hyväksymää Euroopan parlamentin tarkistusta on kuitenkin jätetty yhteisen kannan ulkopuolelle, pääasiassa tekstin uudelleenjärjestelystä ja sisäisen koherenssin säilyttämisestä johtuvista syistä. Verrattuna komission ehdotukseen yhteisessä kannassa parannetaan ja selvennetään komission ehdotuksen tärkeimpiä säännöksiä, kuten soveltamisala (2 artikla), mahdollisuus soveltaa henkivakuutusyrityksiin (4 artikla), toiminnan edellytykset (9 artikla), jäsenille ja edunsaajille annettavat tiedot (11 artikla), vakuutustekninen vastuuvelka (15 artikla), sijoittamista koskevat säännöt (18 artikla), omaisuuden hoito ja säilytys (19 artikla), rajatylittävä toiminta (20 artikla). Yhteiseen kantaan on lisätty 21 artikla, joka käsittelee jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä. Yhteisessä kannassa tehdyt muutokset eivät kyseenalaista komission ehdotuksen lähtökohtia. Muutokset täsmentävät tai selventävät komission ehdottamaa järjestelmää. Tämä koskee etenkin sääntöjä, joita tarvitaan toiminnan taloudellista vakautta koskevien kansallisten sääntöjen vastavuoroiseen tunnustamiseen, mikä on välttämätön edellytys rajatylittävälle jäsenyydelle. Tärkeimpiä muutoksia, joita neuvoston yhteisessä kannassa on tehty komission ehdotukseen, on käsitelty yksityiskohtaisesti jäljempänä tässä tiedonannossa. 3.2. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamat tarkistukset Euroopan parlamentti teki ehdotukseen 99 tarkistusta. Komissio hyväksyi osittain tai kokonaan, sellaisenaan tai sisällöltään 44 tarkistusta. 3.2.1. Komission hyväksymät ja yhteiseen kantaan sisältyvät tarkistukset a) Yhteisen kannan otsikko Otsikkoa on muutettu Euroopan parlamentin tarkistuksen 1 mukaan siten, että se kuvastaisi paremmin sitä, että kyseinen direktiivi sääntelee paitsi ammattieläkelaitosten toimintaa myös toiminnan valvontaa. b) Johdanto-osa Yhteisen kannan johdanto-osan 4 kappale Tässä kappaleessa korostetaan direktiivin merkitystä. Ammattieläkelaitokset eivät ole voineet aikaisemmin hyötyä sisämarkkinoista ilman sääntelypuitteita, vaikka niillä on merkittävä asema rahoitusmarkkinoilla varsinkin pitkän aikavälin sijoittajina. Tässä johdanto-osan kappaleessa otetaan huomioon parlamentin tarkistus 4. Johdanto-osan 5 kappale Tässä uudessa johdanto-osan kappaleessa toistetaan osittain parlamentin tarkistus 7. Siinä korostetaan, että direktiivi on osa toimenpidekokonaisuutta, jolla pyritään luomaan todelliset sisämarkkinat ammattieläkelaitoksille ja kehittämään tätä alaa. Tarkistuksen sanamuotoa on kuitenkin mukautettu, jotta se sopisi paremmin yhteen uusien sijoitussäännösten sisällön kanssa (18 artikla). Johdanto-osan 6 kappale Tähän uuteen johdanto-osan kappaleeseen sisältyy parlamentin tarkistus 8. Sitä on mukautettu, jotta se sopisi paremmin yhteen sijoittamista koskeviin sääntöihin tehtyjen muutosten kanssa. Siinä mainitaan, että direktiivin kaksi päätavoitetta ovat sijoitusten turvallisuus ja tuottavuus. Johdanto-osan 8 kappale Tässä johdanto-osan kappaleessa korostetaan, että direktiivin tarkoituksena ei ole kyseenalaistaa jäsenvaltioiden vastuuta eläkejärjestelmien järjestämisestä ja ammattieläke-etuuksia tarjoavien laitosten asemasta toisen pilarin yhteydessä. Tässä kappaleessa otetaan huomioon parlamentin tarkistus 10. Johdanto-osan 12 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 5 artiklaan. Siinä täsmennetään jäsenvaltioille annettua mahdollisuutta olla soveltamatta tätä direktiiviä pieniin eläkelaitoksiin ja lakisääteisiin järjestelmiin. Siinä todetaan kuitenkin, että näiden laitosten on aina voitava hyötyä palvelujen tarjoamisen vapauden eduista omaisuuden hoidon ja säilyttämisen osalta. Näin kappaleeseen sisältyy parlamentin tarkistuksen 15 sisältö. Johdanto-osan 15 kappale Tässä johdanto-osan kappaleessa korostetaan, että jäsenten suojaamiseksi on olennaista, että ammattieläkelaitos ja laitokselle maksuosuuksia maksava yritys erotetaan selkeästi toisistaan. Tällaista oikeudellista erottamista on täydennettävä toiminnan vakautta koskevilla vähimmäisnormeilla, kuten parlamentin tarkistuksessa 17 esitetään. Johdanto-osan 28 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 18 artiklaan. Siinä täsmennetään, että sijoituspolitiikan on oltava ammattieläkelaitoksen jäsenistön rakenteen mukaista. Kappale sisältää siten osittain tarkistuksen 25, jonka myös komissio hyväksyi osittain. Sisältöä on lisäksi mukautettu, jotta se sopisi paremmin yhteen 18 artiklassa vahvistettujen sijoittamista koskevien uusien sääntöjen kanssa. Johdanto-osan 32 kappale Tässä johdanto-osan kappaleessa todetaan, että vapaus valita omaisuudenhoitaja on annettava ammattieläkelaitoksille eikä laitokselle maksuosuuksia maksaville yrityksille. Kappale sisältää Euroopan parlamentin tarkistuksen 28. Johdanto-osan 33 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 20 artiklaan. Siinä otetaan huomioon parlamentin tarkistuksen 29 ajatus, jonka mukaan kotijäsenvaltio on vastuussa toiminnan vakauden valvonnasta. Kappale on yhdensuuntainen myös uudelleenmuotoillun 20 artiklan kanssa, jonka mukaan direktiivin tarkoituksena ei ole puuttua eläkejärjestelmien järjestämiseen jäsenvaltioissa. Siinä täsmennetään myös rajatylittävää jäsenyyttä. c) Artiklaosa 2 artikla Soveltamisala 2 artiklan 1 kohta Säännöksellä varmistetaan direktiivin soveltaminen, kun ammattieläkelaitos ei ole oikeushenkilö vaan sen hallinnoinnista vastaa toinen laitos tai yhteisö, kuten eräissä jäsenvaltioissa. Uudelleenmuotoilu noudattelee parlamentin tarkistuksen 33 sisältöä. 4 artikla Mahdollisuus soveltaa direktiivin 79/267/ETY piiriin kuuluviin laitoksiin Tässä säännöksessä vahvistetaan edellytykset, joiden mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa tiettyjä direktiivin säännöksiä henkivakuutusyrityksiin. Neuvoston yhteisessä kannassa todetaan, että ammattieläketoimintaa vastaavat varat ja vastuut on pidettävä erillään muista liiketoiminnoista. Siinä todetaan myös, että kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on varmistaa, että ammatillisia eläkkeitä koskevat liiketoiminnot on erotettu selkeästi muista liiketoiminnoista. Tässä noudatetaan Euroopan parlamentin tarkistuksen 36 sisältöä. 5 artikla Pienet eläkelaitokset ja lakisääteiset järjestelmät 5 artiklan 1 kohta Neuvoston yhteisessä kannassa todetaan, että vaikka jäsenvaltiot voivat jättää pienet laitokset soveltamisalan ulkopuolelle, on syytä varmistaa, että myös ne voivat hyödyntää palvelujen tarjoamisen vapautta omaisuuden hoidon ja säilytyksen osalta. Säännöksessä toistetaan osa parlamentin tarkistusta 37. Yhteisessä kannassa lisätään, että laitoksille on annettava oikeus soveltaa direktiiviä vapaaehtoisesti, kunhan rajatylittävän toiminnan harjoittamisen ehdoksi asetetaan direktiivin kaikkien säännösten noudattaminen. 6 artikla Määritelmät 6 artiklan a kohta Neuvoston yhteisen kannan määritelmässä ammattieläkelaitoksista todetaan, että oikeudellisesta muodostaan riippumatta laitoksen toiminnan on johduttava suoraan työhön perustuvien eläke-etuuksien tarjoamisesta. Määritelmä perustuu parlamentin tarkistuksen 38 sisältöön. Siinä täsmennetään myös edellytykset, joiden perusteella laitokset voivat hoitaa itsenäisten ammatinharjoittajien ammattieläkejärjestelmiä. Siinä tarkennetaan, että kansallista lainsäädäntöä on noudatettava kaikilta osin. Tämä kohta liittyy uuteen johdanto-osan 9 kappaleeseen (ks. jäljempänä). 6 artiklan c kohta Rahoittavan yrityksen määritelmää on muutettu, jotta voidaan poistaa kaikki epäselvyys luonnollisten henkilöiden ja etenkin itsenäisten ammatinharjoittajien osalta. Kohta perustuu Euroopan parlamentin tarkistuksen 40 sisältöön. 7 artikla Laitoksen toiminta Lisätyssä uudessa kohdassa täsmennetään, että jos vakuutusyritys hallinnoi ammatillisia eläkkeitä koskevia liiketoimintojaan pitäen niihin liittyvät varat ja vastuut erillään muista liiketoiminnoista, ne rajoitetaan eläke-etuuksiin liittyviin toimintoihin ensimmäisen kohdan mukaisesti. Säännöksessä noudatetaan parlamentin tarkistuksen 46 sisältöä. 9 artikla Toiminnan edellytykset 9 artiklan 1 kohta Yhteisen kannan muotoilulla tarkennetaan kotijäsenvaltioperiaatetta, jolla vahvistetaan jäsenvaltioille oikeus valvoa sen alueelle sijoittautuneiden laitosten toimintaedellytyksiä. Kohta perustuu Euroopan parlamentin tarkistuksen 47 sisältöön. Neuvoston yhteisessä kannassa on myös muutettu d kohtaa vakuutusteknisen vastuuvelan laskenta- ja vahvistamistavan selventämiseksi. Vastuuvelan laskee ja vahvistaa kansallista lainsäädäntöä noudattaen vakuutusmatemaatikko, tai muussa tapauksessa alan asiantuntija, myös tilintarkastaja. Käytettyjen vakuutusmatemaattisten menetelmien on oltava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. Artiklan f kohtaa on muutettu, jotta voidaan ottaa huomioon lainsäädännön erityispiirteet eräissä jäsenvaltioissa, joissa eläkejärjestelmät eivät aina ole sopimusperusteisia. 9 artiklan 3 kohta Tällä uudella kohdalla annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus sallia tai vaatia, että laitokset siirtävät hallintonsa muille yhteisöille, jotka toimivat kyseisten laitosten puolesta. Kohta perustuu parlamentin tarkistuksen 52 sisältöön. 10 artikla Vuositilinpäätös ja vuosikertomus Yhteisessä kannassa säädetään, että kotijäsenvaltion on edellytettävä, että kaikki sen alueelle sijoittautuneet ammattieläkelaitokset noudattavat artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia. Artikla perustuu parlamentin tarkistuksen 53 sisältöön. Artiklaa on muutettu sen tarkentamiseksi, että jos ammattieläkelaitos hallinnoi useampia ammattieläkejärjestelmiä, vuositilinpäätös ja vuosikertomus on esitettävä jokaisesta järjestelmästä. Säännöksissä määritellään myös selvemmin vuosikertomuksiin sisällytettävät tiedot ja laatuvaatimukset. 11 artikla Järjestelmän jäsenille ja edunsaajille annettavat tiedot 11 artiklan 1 kohta Yhteisen kannan mukaan kotijäsenvaltio vahvistaa säännöt, jotka koskevat järjestelmän jäsenille ja edunsaajille annettavia tietoja. Sen on samaan aikaan kaikilta osin kunnioitettava yhteisön säännöstöä (acquis communautaire), jolloin se noudattaa parlamentin tarkistuksen 54 sisältöä. Yhteisessä kannassa kohtaan on tehty muutos, jolla vahvistetaan luettelo annettavia tietoja koskevista vähimmäisvaatimuksista. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa yksityiskohtaisempia sääntöjä tiedoista, jotka niiden alueelle sijoittautuneiden ammattieläkelaitosten on toimitettava. 13 artikla Toimivaltaisille viranomaisille toimitettavat tiedot Yhteisessä kannassa täsmennetään, että kotijäsenvaltio vahvistaa säännöt, jotka koskevat toimivaltaiselle viranomaiselle toimitettavia tietoja. Artikla perustuu parlamentin tarkistuksen 62 sisältöön. Neuvoston yhteisessä kannassa on myös tehty joitakin täsmennyksiä tietoihin, joita kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi vaatia. Vaatimukset voivat liittyä ammattieläkelaitosten ja muiden yritysten tai laitosten välisiin suhteisiin (jotka eivät ole aina pelkkiä sopimussuhteita), selvitykseen sijoituspolitiikkaa koskevista periaatteista, vakuutusmatemaattisissa arvioissa käytettyihin olettamuksiin ja tilintarkastuksesta vastaavien henkilöiden kertomukseen. 14 artikla Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet puuttua toimintaan ja tehtävät Neuvoston yhteisessä kannassa otsikkoa on muutettu vastaamaan paremmin artiklan sisältöä. Yhteinen kanta perustuu parlamentin tarkistukseen 66. Säännöksissä (etenkin 1, 2, 3, ja 4 kohdassa) täsmennetään, että kotijäsenvaltio vahvistaa valvontaviranomaisten oikeuksia ja valtuuksia koskevat säännöt. Artikla perustuu Euroopan parlamentin tarkistuksiin 67, 68, 69 ja 71. 16 artikla Vakuutustekninen vastuuvelka ja rahoitus 16 artiklan 2 kohta Tässä kohdassa luetellaan edellytykset, joiden perusteella jäsenvaltio voi sallia jonkin laitoksen poiketa vastuuvelan riittävästi kattavien varojen periaatteesta. Neuvoston yhteisessä kannassa täsmennetään, että siirrettäessä varat toiselle laitokselle myös vastaavat vastuut on siirrettävä. Säännös sisältää Euroopan parlamentin tarkistuksen 78. 17 artikla Lakisääteiset omat varat 17 artiklan 1 kohta Tässä säännöksessä selitetään ammattieläkelaitoksen lakisääteisiä omia varoja koskevat ehdot. Säännöstä on selkeytetty siten, että puskurivarojen määrittelyn yhteydessä täsmennetään ammattieläkelaitoksille aiheutuva riskityyppi. Säännös sisältää parlamentin tarkistuksen 80. 18 artikla Sijoittamista koskevat säännöt 18 artiklan 1 kohta Neuvoston yhteisessä kannassa selvennetään kohdan muotoilua viittaamalla yleisesti tunnettuun varovaisuusperiaatteeseen. Lisäksi todetaan, että jäljempänä luetellut säännöt kuuluvat olennaisesti periaatteen noudattamiseen. Kohta sisältää näin ollen Euroopan parlamentin tarkistukset 82 ja 85. Rahoittavaan yritykseen tehtäviä sijoituksia koskevaa sääntöä on vahvistettu ja täydennetty 10 prosentin kynnysarvolla tapauksissa, joissa rahoittava yritys kuuluu yritysryhmään. Yhteisessä kannassa todetaan kuitenkin, että kun ammattieläkelaitoksen rahoittajina on useita yrityksiä, sijoitukset rahoittaviin yrityksiin on tehtävä varovaisuusperiaatetta noudattaen. Säännös perustuu parlamentin tarkistuksen 84 sisältöön. Artiklan 3, 4 ja 6 kohdissa säädetään, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat säännöt ja periaatteet, joita sovelletaan niiden alueelle sijoittautuneisiin ammattieläkelaitoksiin. Näin ollen kohdissa noudatetaan parlamentin tarkistuksia 86, 87 ja 89. 20 artikla Rajatylittävä toiminta 20 artiklan 1, 2 ja 3 kohta Yhteisessä kannassa on muutettu näiden kohtien muotoilua, jotta ne vastaisivat paremmin 6 artiklan uusia määritelmiä, jotka koskevat rahoittavaa yritystä, ja siihen liitettyä yksityishenkilön käsitettä. Näistä kohdista on poistettu viittaus yksityishenkilöön. Tekstissä otetaan huomioon parlamentin tarkistukset 91 ja 92. Tekstissä on selvennetty myös 2 kohdan vaatimusta, jonka mukaan ammattieläkelaitoksen on saatava ennakkohyväksyntä, jos se haluaa tarjota palvelujaan toisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneelle yritykselle. Kohtaan sisältyy Euroopan parlamentin tarkistus 131. Yhteisessä kannassa on myös selvennetty 3 kohdan c alakohtaa säätämällä, että vastaanottavalle jäsenvaltiolle toimitettavaan ilmoitukseen sisältyviä tietoja ovat hoidettavan eläkejärjestelmän pääpiirteet. Säännös perustuu parlamentin tarkistukseen 132. Neuvoston yhteisessä kannassa on myös tarkennettu, että rajatylittävää toimintaa olisi aina harjoitettava noudattaen eläkejärjestelmiä (etenkin pakollista jäsenyyttä) koskevaa kansallista sosiaalilainsäädäntöä. Tämä lähestymistapa on täysin yhdenmukainen direktiivin tavoitteiden kanssa. Direktiivillä ei pyritäkään vaikuttamaan kansallisiin eläkejärjestelmiin. 20 artiklan 8 kohta Tässä säädetään vastaanottavan jäsenvaltion velvollisuudesta ilmoittaa kotijäsenvaltiolle ammattieläkkeisiin liittyvistä muutoksista sosiaali- ja työlainsäädännössä. Muutoksessa on otettu huomioon Euroopan parlamentin tarkistuksen 94 sisältö. Yhteisessä kannassa todetaan lisäksi, että tietojen päivittämisvaatimus koskee myös 18 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja sijoittamista koskevia sääntöjä ja 20 artiklan 7 kohdassa vahvistettuja tiedotusvaatimuksia. 20 artiklan 9 ja 10 kohta Nämä neuvoston lisäämät uudet kohdat perustuvat komission ehdotuksen 14 artiklan 5 kohdan ja Euroopan parlamentin tarkistusten 72 ja 95 sisältöön. Niissä todetaan, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset valvovat, että ammattieläkelaitokset noudattavat vastaanottavan jäsenvaltion sosiaali- ja työlainsäädäntöä ja myös tiedotusvaatimuksia järjestelmän jäseniä ja edunsaajia kohtaan. Lisäksi säädetään toimenpiteistä, joita voidaan toteuttaa, jos näitä säännöksiä rikotaan. Toimenpiteet kuuluvat ensin kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten toimivaltaan, mutta jos viranomaiset eivät toimi tai eivät valvo toteutettujen toimenpiteiden noudattamista, toimenpiteet siirtyvät vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaan, joka voi näin ollen viime kädessä toimia. Seuraamuksena voi olla jopa se, että laitos joutuu lopettamaan toimintansa rahoittavan yrityksen puolesta vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Kaikki säännökset ovat yhdenmukaisia henkivakuutusalan voimassa olevien säännösten kanssa. 3.2.2. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka eivät sisälly yhteiseen kantaan Tarkistuksessa 16 yhteisen kannan johdanto-osan 14 kappale sovitettiin yhteen komission ehdotuksen 7 artiklan sisällön kanssa. Koska artiklaa on muutettu, jotta se vastaisi paremmin ammattieläkelaitosten toimintaa eräissä maissa, tätä tarkistusta ei ole syytä sisällyttää yhteiseen kantaan. Tarkistuksessa 43 täsmennettiin sijoittautumispaikan määritelmää ja komissio oli hyväksynyt sen sisällöllisesti. Sijoittautumista koskevan viittauksen poistaminen vastaanottavan ja kotijäsenvaltion määritelmistä (ks. 6 artiklan i ja j kohta) on kuitenkin johtanut siihen, että sijoittautumispaikan määritelmä on poistettu. Näin ollen tarkistusta ei ole otettu huomioon yhteisessä kannassa. Tarkistuksessa 77 korostettiin, että 16 artiklan 2 kohdan säännökset, jotka liittyvät mahdollisuuteen kattaa vastuuvelka riittämättömästi, eivät ole vain kertaluontoisesti sovellettavia. Muutetussa 2 kohdassa ei enää käytetä termiä 'poikkeus', vaan siinä kuvaillaan asiaintilaa. Tällöin mahdollisuus tulkita säännös kertaluontoisesti sovellettavaksi poistuu. Tästä syystä tarkistusta ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan. 3.3. Neuvoston yhteisessä kannassa vahvistetut uudet säännökset a) Johdanto-osa Johdanto-osan 9 kappale Tämä uusi johdanto-osan kappale liittyy yhteisen kannan 6 artiklan a kohtaan, jossa määritellään ammattieläkelaitoksen käsite. Siinä todetaan, että eri jäsenvaltioissa tilanteet poikkeavat toisistaan sen suhteen, voivatko itsenäiset ammatinharjoittajat olla ammattieläkelaitosten jäseniä. Joissakin maissa itsenäiset ammatinharjoittajat kuuluvat kolmannen pilarin alaan, toisissa maissa toisen pilarin alaan. Tämä johdanto-osan kappale on tarpeen selventämään 6 artiklan a kohtaa. Johdanto-osan 16 kappale Tässä kappaleessa tarkennetaan, että eräissä jäsenvaltioissa toiminnan vakauden valvonnan kohteena voivat olla ammattieläkelaitokset ja laitokset, joilla on valtuudet hallinnoida ammattieläkelaitoksia. Yhteisessä kannassa todetaan, että tällaiset ammattieläkelaitoksia hallinnoivat laitokset voivat olla vakuutusyrityksiä tai muita rahoituslaitoksia. Johdanto-osan 19 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 10 artiklaan. Siinä korostetaan vuositilinpäätöksen ja vuosikertomuksen merkitystä olennaisena tietolähteenä sekä jäsenille että toimivaltaisille viranomaisille. Yhteisessä kannassa korostetaan, että kaikissa jäsenvaltioissa jokaisella laitoksella on velvollisuus laatia nämä asiakirjat ja tarvittaessa jokaisesta järjestelmästä. Johdanto-osan 21 kappale Tätä kappaletta on muutettu sen linjaamiseksi yhteisen kannan 12 artiklan tekstin kanssa. Tekstiin on sisällytetty ajatus, että kerran vahvistettuja sijoittamista koskevia periaatteita on tarkistettava vähintään kolmen vuoden välein ja ne on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille. Johdanto-osan 23 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 15 artiklaan. Siinä mainitaan täsmällisemmin keinot ja menetelmät, joita sovelletaan laskettaessa vakuutustekninen vastuuvelka varovaisuusperiaatetta noudattaen. Johdanto-osan 27 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 17 artiklaan. Siinä täsmennetään, että jos biometriset riskit kattaa rahoittavan yrityksen sijaan ammattieläkelaitos, ammattieläkelaitosten omien varojen olisi vastattava ainakin henkivakuutusyrityksille asetettuja omia varoja koskevia vaatimuksia. Johdanto-osan 30 kappale Tämä kappale liittyy yhteisen kannan 18 artiklaan. Yhteisessä kannassa tiukennetaan varovaisuusperiaatteen mukaisesti sijoituspolitiikan varovaisuusvaatimuksia etenkin riskialttiimmissa sijoituksissa. Tietyntyyppisiä sijoituksia voidaankin rajoittaa vain toiminnan vakauteen liittyvistä syistä. Johdanto-osan 31 kappale Tämä uusi kappale liittyy 18 artiklan 7 kohtaan, joka on myös uusi. Siinä selitetään tiettyjen sijoituksille asetettujen ylärajojen käyttöönottoa ja täsmennetään olosuhteet, joissa rajoituksia voidaan joutua soveltamaan. Johdanto-osan 34 kappale Tämä uusi kappale liittyy 20 artiklaan ja siinä todetaan, että rajatylittävä jäsenyys on mahdollista vain kun noudatetaan kaikkia sosiaali- ja työoikeuden säännöksiä maassa, johon rahoittava yritys on sijoittautunut. Kappaleessa tarkennetaan myös, mitä sosiaali- ja työlainsäädännöllä tarkoitetaan. Johdanto-osan 35 kappale Tämä uusi kappale viittaa tilanteeseen, jossa ammattieläkelaitos hoitaa useampien yritysten eläkejärjestelmiä, joista ainakin yksi kuuluu yritykselle, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, jossa sitä voidaan vaatia pitämään ammattieläkejärjestelmiä vastaavat varat ja vastuut erillään muista liiketoiminnoista. Siinä säädetään, että tällöin direktiivin säännöksiä sovelletaan järjestelmä- eikä laitoskohtaisesti. Johdanto-osan 36 kappale Tämä uusi kappale liittyy uuteen 21 artiklaan ja siinä säädetään, että jäsenvaltioiden sekä toimivaltaisten viranomaisten ja komission välinen tiivis koordinointi on varmistettava. Johdanto-osan 37 kappale Tässä uudessa kappaleessa säädetään 21 artiklan mukaisesti, että komissiota avustaa vakuutus- ja eläkekomitea. Komitean työskentelyä järjestettäessä on otettava huomioon ammattieläkelaitosten ja vakuutusyritysten erityispiirteet. Direktiivin asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi komitean perustamisella on keskeinen merkitys ja se noudattaa parhaillaan käynnissä olevaa keskustelua taloudellisesta vakaudesta, valvonnasta ja rahoitusalan integraatiosta erityisesti komiteamenettelyjen alalla. Komission mielestä on kuitenkin ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin komitean perustamiseksi ja määriteltävä täsmällisesti sen rooli. Tämä tehdään neuvoston hyväksyttyä päätelmänsä taloudellisesta vakaudesta, valvonnasta ja rahoitusalan integraatiosta. b) Artiklaosa 2 artikla Soveltamisala 2 artiklan 2 kohta Neuvoston yhteiseen kantaan lisättyjen uusien säännösten tarkoituksena on tarkentaa, että direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu direktiivin 73/239/ETY kattamat vahinkovakuutusyritykset eivätkä yritykset, joiden toimintatapa vastaa saksalaisia "Unterstützungskassen" -laitoksia. Jälkimmäisessä tapauksessa muotoilua on muutettu yleistämällä määritelmää siten, ettei siinä enää viitata suoraan laitosten nimeen. Yhteisessä kannassa on poistettu viittaus neuvoston asetuksen 1408/71/ETY liitteeseen II, koska liitteen piiriin kuuluu luettelo palveluista eikä laitoksista. 3 artikla Soveltaminen sosiaaliturvajärjestelmiä hoitaviin laitoksiin Yhteisessä kannassa säädetään, että sovellettaessa tätä direktiiviä laitoksiin, jotka hoitavat myös ensimmäisen pilarin mukaisia järjestelmiä, on varmistettava, että laitoksen harjoittamaan ammattieläketoimintaan liittyvät varat ja vastuut pidetään erillään muista liiketoiminnoista ja että niitä ei saa siirtää sosiaaliturvajärjestelmiin. 5 artikla Pienet eläkelaitokset ja lakisääteiset järjestelmät 5 artiklan toinen kohta Yhteisessä kannassa todetaan, että jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta eräitä direktiivin säännöksiä laitoksiin, jotka myöntävät ammatillisia eläkkeitä lakisääteisesti ja viranomaisten takaamina. Tällaiset laitokset voivat harjoittaa rajatylittävää toimintaa vain, jos tämän direktiivin kaikkia muita säännöksiä noudatetaan. 6 artikla Määritelmät 6 artiklan d kohta Yhteisessä kannassa selvennetään eläke-etuuksien käsitettä toteamalla, että kyse on lähinnä etuuksista, jotka myönnetään eläkkeelle pääsyn tai eläkkeelle pääsyn ennakoinnin perusteella. Etuudet voivat toisinaan kattaa myös tietyissä tilanteissa (työkyvyttömyys, kuolemantapaus, työskentelyn keskeytyminen) maksettavat etuudet tai tietyissä muissa tapauksissa (sairaus, kuolemantapaus) myönnettävät lisätuet tai palvelut. Yhteisessä kannassa on vain selkeytetty komission alkuperäistä tekstiä. 6 artiklan e kohta Yhteisessä kannassa tarkennetaan jäsenen käsitettä selittämällä, että nimenomaan ammatillinen toiminta antaa jäsenille oikeuden eläke-etuuksiin. 6 artiklan h kohta Yhteisessä kannassa on kuvailtu paremmin biometrisiä riskejä selittämällä, että kyse on kuolemaan, työkyvyttömyyteen ja eliniän odotukseen liittyvistä riskeistä. 6 artiklan i kohta Yhteisessä kannassa on täsmennetty kotijäsenvaltion määritelmää yhdistämällä komission ehdotuksen 6 artiklan ensimmäisen kohdan j ja l alakohta. Lisäksi on mainittu, että jos laitoksella ei ole rekisteröityä kotipaikkaa, kotijäsenvaltiona pidetään maata, jossa sen keskushallinto sijaitsee. 6 artiklan j kohta Yhteisessä kannassa määritellään vastaanottava jäsenvaltio viittaamalla jäsenvaltioon, jonka ammatillisia eläkkeitä koskevaa sosiaali- ja työlainsäädäntöä sovelletaan rahoittavan yrityksen ja jäsenten välisiin suhteisiin. Määritelmä korvaa komission alkuperäisen määritelmän, jossa kotijäsenvaltio määriteltiin rahoittavan yrityksen rekisteröidyn kotipaikan mukaan. Poistettu määritelmä Neuvosto päätti poistaa riskipääomamarkkinoiden määritelmän, joka oli tarkoitus vahvistaa 6 artiklan i kohdassa, koska yhteisön lainsäädännössä ei ole tällaista määritelmää. 11 artikla Järjestelmän jäsenille ja edunsaajille annettavat tiedot 11 artiklan 2 kohta Yhteiseen kantaan on lisätty ajatus siitä, että jäsenille ja edunsaajille toimitettavat tiedot saatetaan joutua toimittamaan jäsenten ja edunsaajien edustajille. Siinä todetaan myös, että jos ammattieläkelaitos vastaa useammasta eläkejärjestelmästä, jäsenille ja edunsaajille on toimitettava nimenomaan sen järjestelmän tilinpäätös ja vuosikertomus, johon kyseiset jäsenet ja edunsaajat kuuluvat. 11 artiklan 3 kohta Tämä säännös on lisätty sen vahvistamiseksi, että sijoituspolitiikan periaatteita koskeva selvitys toimitetaan pyynnöstä jäsenille ja edunsaajille sekä tarvittaessa näiden edustajille. Säännös sisältää komission alkuperäisen ehdotuksen 12 artiklan 2 kohdan ajatuksen. 11 artiklan 4 kohta Komission ehdotuksessa asetettu velvollisuus toimittaa nämä tiedot samanaikaisesti vuositilinpäätöksen ja vuosikertomuksen kanssa on poistettu yhteisessä kannassa, koska tietopyyntö voi liittyä asioihin, jotka eivät välttämättä sisälly vuositilinpäätökseen tai vuosikertomukseen. 11 artiklan 5 kohta Tämä säännös koskee maksettavien eläke-etuuksien määrää ja maksuvaihtoehtoja. Yhteisessä kannassa todetaan, että nämä tiedot on annettava eläkkeelle jäämisen yhteydessä tai muiden etuuksien erääntyessä. 12 artikla Sijoituspolitiikan periaatteita koskeva selvitys Näissä säännöksissä velvoitetaan ammattieläkelaitokset laatimaan selvitys sijoitusstrategiastaan ja tarkistamaan se vähintään joka kolmas vuosi. Selvityksessä on kuvailtava sijoitusriskien mittaamis- ja hallintamenetelmät ja strategiaa, jota noudattaen varat on jaettu. Yhteisessä kannassa on kuitenkin eroteltu erillisiin artikloihin 1) selvityksen laatimisperiaate (12 art.), 2) sen toimittaminen jäsenille ja edunsaajille (11 art.) ja sen toimittaminen toimivaltaisille viranomaisille (13 art.). 14 artikla Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet puuttua toimintaan ja tehtävät 14 artiklan 2 kohta Tässä säännöksessä selitetään toimenpiteet, joita toimivaltaiset viranomaiset voivat toteuttaa, jos ammattieläkelaitokset eivät noudata säännöksiä. Yhteisessä kannassa todetaan, että toimenpiteet voivat olla tarvittaessa hallinnollisia tai taloudellisia. Johdonmukaisuuden vuoksi komission ehdotuksen 5 kohta on siirretty yhteisessä kannassa 20 artiklaan, koska kyseiset säännökset viittaavat rajatylittävän jäsenyyden erityistapaukseen. 15 artikla Vakuutustekninen vastuuvelka 15 artiklan 1 ja 2 kohta Yhteisessä kannassa säädetään, että kotijäsenvaltio määrittelee säännöt, joita soveltaen vakuutustekninen vastuuvelka lasketaan. Siihen on myös lisätty, että säännöksiä on sovellettava kaikkiin eläkejärjestelmiin kokonaisuudessaan. 15 artiklan 3 kohta Tässä säännöksessä vahvistetaan perusperiaate, että vastuuvelka on laskettava vuosittain. Sen mukaan jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia, että vakuutusvelka lasketaan joka kolmas vuosi. Yhteisessä kannassa on tehty kaksi muutosta, jotta tätä poikkeusta voitaisiin soveltaa. Ammattieläkelaitosten on toimitettava jäsenille ja/tai toimivaltaisille viranomaisille (eikä pelkästään toimivaltaisille viranomaisille) todistus tai selvitys (mieluummin kuin todistus) välivuosina tehtävistä muutoksista. 15 artiklan 4 kohta Tässä kohdassa luetellaan vakuutusteknisen vastuuvelan laskentaperiaatteita ja tärkeimpiä laskentamenetelmiä. Yhteisessä kannassa on tehty seuraavia muutoksia: -vakuutusmatemaattisissa menetelmissä noudatettavan varovaisuuden tason on kuvastettava kaikkia ammattieläkelaitoksen sitoumuksia; -taloudelliset ja vakuutusmatemaattiset olettamukset valitaan varovaisuutta noudattaen, tarvittaessa huomioidaan kohtuullinen marginaali epäedullisten poikkeamien osalta; -enimmäiskorkokanta vahvistetaan joko vastaavien varojen tuoton tai korkealaatuisten valtion joukkovelkakirjalainojen markkinatuoton perusteella; -käytetään eläkejärjestelmän erityispiirteisiin sopivia biometrisiä taulukoita; -vastuuvelan arviointimenetelmää ja -perusteita voidaan muuttaa, jos lainsäädäntö, väestörakenne tai taloudellinen tilanne muuttuvat. 15 artiklan 6 kohta Yhteisessä kannassa on asetettu komission tehtäväksi antaa joka toinen vuosi tai jäsenvaltion sitä pyytäessä kertomus vakuutusteknisen vastuuvelan laskemista koskevien sääntöjen vaikutuksista rajatylittävään toimintaan. Yhteinen kanta määrittää kertomuksen annettavaksi perustettavalle vakuutus- ja eläkekomitealle, joka voi tarvittaessa pyytää komissiolta ehdotusta tarpeellisista toimista kilpailunvääristymien ehkäisemiseksi. Tämä muutos perustuu ammattieläkejärjestelmien kehittämistä koskevan sääntelyn vaikutusten seurantaa. Vastatakseen tähän tavoitteeseen ja vakuuttaakseen jäsenvaltiot aikomuksistaan, komissio on antanut lausuman, joka on esitetty tämän asiakirjan kohdassa 5. Komissio kuitenkin tähdentää, että artiklaa 15(6) on mukautettava asianmukaisin toimenpitein tai ehdoin, jotta siitä saataisiin täysin johdonmukainen tulevien neuvoston taloudellista vakautta, valvontaa ja rahoitusalan integraatiota koskevien päätelmien kanssa. 16 artikla Vakuutustekninen vastuuvelka ja rahoitus 16 artiklan 2 kohta Yhteisessä kannassa tarkennetaan monia osia tästä kohdasta, joka koskee edellytyksiä, joiden perusteella jäsenvaltio voi sallia jonkin laitoksen poiketa vastuuvelan täysin kattavien varojen periaatteesta. Siinä asetetaan tärkeimmäksi ehdoksi laitoksen velvollisuus laatia tervehdyttämissuunnitelma, jonka avulla voidaan palata tilanteeseen, jossa vastuuvelka on täysin katettu. Kohdassa säädetään, että suunnitelman on myös oltava jäsenten ja tarvittaessa niiden edustajien saatavilla. Jos järjestelmä lopetetaan, jäsenten ja niiden edustajien käyttöön voidaan joutua antamaan myös suunnitelma varojen siirtämiseksi luottamuksellisuusperiaatteen mukaisesti. 16 artiklan 3 kohta Rajatylittävässä toiminnassa on varmistettava vastuiden täydellinen kattaminen. Yhteisessä kannassa vahvistetaan kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen valtuudet, jos periaatetta rikotaan. Siinä säädetään myös, että lähtöjäsenvaltio voi vaatia varojen pitämistä erillään muista liiketoiminnoista tämän edellytyksen täyttämiseksi. Tällainen tilanne voi tulla kyseeseen, jos ammattieläkelaitos hoitaa useampia eläkejärjestelmiä. 17 artikla Lakisääteiset omat varat 17 artiklan 2 kohta Yhteisessä kannassa todetaan, että sovellettavat direktiivin 79/267/ETY säännöt ovat kyseisen direktiivin 18 ja 19 artiklan säännökset. Siinä vahvistetaan myös, että näillä säännöksillä rajoitetaan vaadittujen ylimääräisten varojen vähimmäismäärää. 17 artiklan 3 kohta Tässä yhteisen kannan uudessa säännöksessä vahvistetaan, että jäsenvaltiot voivat asettaa niiden alueelle sijoittautuneille laitoksille yksityiskohtaisempia vaatimuksia lakisääteisten omien varojen osalta, kunhan vaatimuksia voidaan perustella varovaisuudella. 18 artikla Sijoittamista koskevat säännöt 18 artiklan 1 kohta Tässä kohdassa vahvistetaan varovaisuusperiaate sijoittamista koskevan politiikan lähtökohdaksi. Yhteisessä kannassa on kuitenkin pyritty yhdistämään tähän lähtökohtaan joitakin yleisperiaatteita komission ehdotuksen 2 ja 3 kohdan säännöksiä täydentämällä. Varat on sijoitettava 1) jäsenten ja edunsaajien kannalta edullisimmalla tavalla, 2) varmistamalla, että sijoitukset ovat suojattuja, laadukkaita, likvidejä ja tuottavia, 3) pääasiassa säänneltyihin markkinoihin, 4) mahdollisesti johdannaisiin, jos ne osaltaan pienentävät sijoitusriskiä ja 5) hajautetusti, jotta vältetään liiallinen riippuvuus jostakin yksittäisestä varojen lajista. 18 artiklan 2 kohta Yhteiseen kantaan on lisätty tämä uusi säännös, joka liittyy varovaisuusperiaatteen soveltamiseen. Siinä kielletään ammattieläkelaitokselta lainanotto tai kolmannen osapuolen takaajana toimiminen muutoin kuin maksuvalmiuden vuoksi ja tilapäisesti. Tämä lähtökohta on ammattieläkelaitosten toimintaa ja vastuiden kattamista koskevan yleisen periaatteen mukainen. 18 artiklan 5 kohta Näiden säännösten nojalla jäsenvaltiot voivat soveltaa alueelleen sijoittautuneisiin laitoksiin yksityiskohtaisempia ja myös määrään perustuvia sääntöjä. Yhteisessä kannassa on vahvistettu, että nämä yksityiskohtaisemmat säännöt voivat olla henkivakuutusyrityksistä annetussa direktiivissä (92/96/ETY) esitetyn kaltaisia sääntöjä. Tähän oikeuteen säädetään kuitenkin myös joitakin rajoituksia. Yhteisessä kannassa todetaan, että laitokset saavat sijoittaa enintään 70 prosenttia sijoitussalkustaan osakkeisiin tai niitä vastaaviin arvopapereihin. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin soveltaa alempaa enimmäismäärää ammattieläkelaitoksiin, jotka tarjoavat eläketuotteita, joihin liittyy pitkän aikavälin korkotakuu, vastaavat itse sijoitusriskistä ja tarjoavat itse takuun. 18 artiklan 7 kohta Tässä uudessa kohdassa vahvistetaan tietyt sijoituksille asetut enimmäismäärät ja täsmennetään olosuhteet, joissa rajoituksia voidaan joutua soveltamaan. Sijoittamiselle asetetut kolme rajoitusta koskevat arvopapereita, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla, sijoituksia yhden yrityksen tai yritysryhmän arvopapereihin ja sijoituksia varoihin, jotka on ilmaistu eri valuutassa kuin vastuut. Näitä rajoituksia voidaan soveltaa seuraavin edellytyksin: 1) ammattieläkelaitoksen on hoidettava eläkejärjestelmää toiseen jäsenvaltioon (vastaanottavaan jäsenvaltioon) sijoittautuneen yrityksen puolesta, 2) vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisen on vaadittava sääntöjen soveltamista ja 3) vastaanottavan jäsenvaltion on sovellettava samanlaisia tai tiukempia sääntöjä omalle alueelleen sijoittautuneisiin ammattieläkelaitoksiin. Varmistaakseen näiden vaatimusten noudattamisen kotijäsenvaltio voi vaatia, että ammattieläkelaitos pitää varat erillään muista liiketoiminnoista. Nämä säännöt perustuvat joidenkin jäsenvaltioiden haluun tarjota eräänlainen turvaverkko kansalaisilleen rajatylittävän jäsenyyden tapauksessa. Säännöt ovat osa laajempaa varovaisuuden ja hajauttamisen periaatetta eikä niillä pitäisi olla suurta merkitystä pääoman kohdentamiseen. 19 artikla Omaisuuden hoito ja säilytys 19 artiklan 1 kohta Neuvoston yhteisessä kannassa laajennetaan omaisuuden hoito- ja säilytyspalvelujen tarjoamisen vapaus uuden direktiivin 2001/107/EY mukaisesti hyväksyttyihin omaisuudenhoitajiin ja yhteisen kannan 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin yhteisöihin. 19 artiklan 2 kohta Neuvoston yhteisessä kannassa on pyritty täsmentämään, että vaikka varojen säilytyspalveluja voi tarjota vapaasti, jäsenvaltiot voivat tehdä omaisuudenhoitajan nimeämisen pakolliseksi. 19 artiklan 3 kohta Tässä neuvoston yhteiseen kantaan lisätyssä uudessa säännöksessä vahvistetaan, että kansalliseen lainsäädäntöön voidaan sisällyttää säännös, jolla kielletään omaisuudenhoitajan tai säilytysyhtiön hallussa olevien varojen vapaa käyttäminen laitoksen kotijäsenvaltion pyynnöstä. Tätä säännöstä vastaavia säännöksiä on jo voimassa henkivakuutuksen alalla (direktiivin 79/267/ETY 24 artikla). 20 artikla Rajatylittävä toiminta 20 artiklan 4, 5 ja 6 kohta Nämä säännökset käsittelevät valvontaviranomaisten välistä sekä valvontaviranomaisten ja ammattieläkelaitosten välistä tietojenvaihtoa ennen kuin laitos voi aloittaa rajatylittävän toiminnan. Neuvoston yhteisessä kannassa on selvennetty tietojenvaihdon tiheyttä ja viittausta ammattieläkkeisiin liittyviin sosiaali- ja työoikeuden säännöksiin. Lisäksi toimitettaviin tietoihin on sisällytetty mahdolliset säännökset, joita on syytä soveltaa 18 artiklan 7 kohdan (ks. edellä sijoittamista koskevat säännöt) ja 20 artiklan 7 kohdan nojalla (ks. jäljempänä tiedotus). 20 artiklan 7 kohta Neuvoston yhteiseen kantaan lisätyssä uudessa kohdassa velvoitetaan rajatylittävää toimintaa harjoittavat ammattieläkelaitokset noudattamaan vastaanottavan jäsenvaltion 11 artiklan mukaisesti asettamia tiedotusvaatimuksia. Tämä on suhteutettava perusperiaatteeseen, jonka mukaan rajatylittävässä toiminnassa noudatetaan vastaanottavan jäsenvaltion sosiaali- ja työoikeuden säännöksiä. Säännöksiä sovelletaan luonnollisestikin vain toisesta jäsenvaltiosta käsin hoidettavan eläkejärjestelmän jäseniin. 21 artikla Jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyö Neuvoston yhteiseen kantaan on lisätty tämä artikla, jossa direktiivin moitteettoman soveltamisen lähtökohdaksi asetetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö. Se on tarpeen myös ongelmattomalle rajatylittävälle jäsenyydelle. Artiklassa säädetään myös, että jäsenvaltiot tiedottavat komissiolle kaikista olennaisista vaikeuksista, jotka aiheutuvat direktiivin soveltamisesta. Komissio ja kyseiset jäsenvaltiot tutkivat vaikeudet. Artiklassa säädetään, että komissio antaa viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulon jälkeen kertomuksen sijoittamista ja omaisuudenhoitajia koskevien sääntöjen soveltamisesta. Osana jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä artiklassa säädetään, että vastaanottava jäsenvaltio voi pyytää halutessaan kotijäsenvaltiota päättämään rajatylittävää toimintaa harjoittavan laitoksen varojen ja vastuiden pitämisestä erillään muista liiketoiminnoista 16 artiklan 3 kohdan ja 18 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Lopuksi artiklassa säädetään, että komissiota avustaa vakuutus- ja eläkekomitea. Komissio kuitenkin korostaa, että tämä viimeinen ehto on epätäydellinen ja että sitä on mukautettava asianmukaisin toimenpitein tai ehdoin, jotta siitä saataisiin täysin johdonmukainen tulevien neuvoston taloudellista vakautta, valvontaa ja rahoitusalan integraatiota koskevien päätelmien kanssa. 22 artikla Täytäntöönpano Neuvoston yhteisessä kannassa on vahvistettu 24 kuukauden määräaika direktiivin noudattamisen edellyttämien säännösten voimaan saattamiselle. Artiklassa säädetään kaksi poikkeuslauseketta: (1) Ensimmäinen poikkeus koskee lakisääteisten omien varojen vähimmäistasoa koskevia sääntöjä. Jäsenvaltiot voivat lykätä viisi vuotta 17 artiklan 1 ja 2 kohdan soveltamista niihin ammattieläkelaitoksiin, joilla ei ole lakisääteistä omien varojen vähimmäistasoa. (2) Toinen poikkeus koskee sijoitusrajoitusta rahoittavaan yhtiöön. Jäsenvaltiot voivat lykätä viisi vuotta 18 artiklan 1 kohdan f alakohdan soveltamista. Laitosten, jotka haluavat tarjota ammattieläkepalveluja toisesta jäsenvaltiosta käsin 20 artiklassa tarkoitetulla tavalla, on kuitenkin noudatettava välittömästi kaikkia tämän direktiivin säännöksiä. 4. PÄÄTELMÄT Komissio katsoo, että neuvoston yksimielisesti vahvistama yhteinen kanta säilyttää sen ehdotuksen sekä sen hyväksymien Euroopan parlamentin tarkistusten olennaisen sisällön. Huolimatta monista komission alkuperäiseen ehdotukseen tehdyistä muutoksista, komissio katsoo, että yhteisessä kannassa on saavutettu hyvä tasapaino toiminnan vakauden valvonnan ja turvallisten eläkkeiden sekä nykyisten järjestelmien tehokkuuden ja eläkkeiden saatavuuden välillä. Näin ollen komissio toivoo, että direktiivi voitaisiin antaa ennen vuoden loppua noudattaen Barcelonassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston vahvistamaa aikataulua. Komissio voi hyväksyä yhteisen kannan, jos siinä otetaan huomioon edellä olevat kommentit ja erityisesti kommentit, joissa käsitellään täyttä johdonmukaisuutta taloudellista vakautta, valvontaa ja rahoitusalan integraatiota koskevien tulevien neuvoston päätelmien kanssa. Komissio voi siis suositella Euroopan parlamentille tämän yhteisen kannan vahvistamista. 5. KOMISSION LAUSUMA Komissio on esittänyt seuraavan lausuman yhteisen kannan vahvistamisen yhteydessä: "Komissio katsoo, että direktiivin tarkoituksena on korkeatasoisen suojan tarjoaminen jäsenille ja edunsaajille. Vakuutusteknisen vastuuvelan varovaisuusperiaatteen mukainen laskeminen on keskeinen edellytys kyseisen tavoitteen saavuttamiselle. Tämä edellyttää sitä, että korkokanta sekä muut taloudelliset ja väestörakennetta koskevat tekijät on valittava varovaisuusperiaatetta noudattaen. Komissio katsoo, että 15 artiklan 6 kohdan mukainen kertomus on tärkeä avoimuuden ja keskinäisen luottamuksen lisäämisessä. Komissio tulee arvioimaan huolellisesti ja säännöllisesti tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, johtaako jäsenvaltioissa vallitseva tilanne suotuisimman vaihtoehdon valitsemiseen (forum-shopping) ja sellaisiin vakavaraisuutta koskeviin vaatimuksiin, jotka eivät riittävästi edistä vakavaraisuutta. Komissio kiinnittää lisäksi erityistä huomiota jäsenvaltioiden sille antamiin tietoihin suotuisamman vaihtoehdon valinnan mahdollisuuksista. Jäsenvaltioita kuultuaan komissio tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä mahdollisten vääristymien estämiseksi sekä järjestelmän edunsaajien ja jäsenten etujen suojaamiseksi."