Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1534/91, annettu 31 päivänä toukokuuta 1991, 5 artiklassa säädetyn menettelyn mukainen komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vakuutusalan sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro C 163 , 09/07/2002 s. 0007 - 0016



Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1534/91, annettu 31 päivänä toukokuuta 1991, 5 artiklassa säädetyn menettelyn mukainen komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vakuutusalan sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin (2002/C 163/06) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1534/91 5 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti komissio pyytää niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa liitteenä olevasta ehdotuksesta komission asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta lentoliikenteen alan sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin viimeistään 30. syyskuuta 2002 seuraavaan osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto Yksikkö D1, Toimisto J 70 2/56 B - 1049 Bruxelles/Brussel Faksi (32-2) 296 98 07 Sähköposti: Steve.Ryan@cec.eu.int. Komission asetus (EY) N:o .../..., annettu ..., perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vakuutusalan sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin vakuutusalalla 31 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1534/91(1), ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan a, b, c ja e alakohdan, on julkaissut tämän asetuksen luonnoksen(2), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (ETY) N:o 1534/91 nojalla komissiolla on toimivalta antaa asetuksia perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi tiettyihin vakuutusalan sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin, joiden tarkoituksena on yhteistyö seuraavissa asioissa: - yhteisten riskimaksuperusteiden vahvistaminen yhteisesti kerättyjen tilastojen tai korvausten yhteismäärän perusteella, - vakiovakuutusehtojen laatiminen, - tietyntyyppisten riskien yhteinen kattaminen, - vahinkojen selvittely, - turvalaitteiden tarkastaminen ja hyväksyminen, - suurentuneita riskejä koskevat rekisterit ja tiedot. (2) Komissio antoi kyseisen asetuksen nojalla 21 päivänä joulukuuta 1992 asetuksen (ETY) N:o 3932/92 perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vakuutusalan sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin(3). Asetuksen (ETY) N:o 3932/92, sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, voimassaolo päättyy 31 päivänä maaliskuuta 2003. (3) Asetuksella 3932/92 ei myönnetä poikkeusta vahinkojen selvittelystä ja suurentuneita riskejä koskevista rekistereistä ja tiedoista tehdyille sopimuksille. Komissio katsoi, ettei sillä ollut riittävästi kokemusta yksittäistapausten käsittelystä käyttääkseen asetuksen (ETY) N:o 1534/91 mukaista toimivaltaa kyseillä aloilla. Tilanne ei ole muuttunut. (4) Komissio antoi 12 päivänä toukokuuta 1999 neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen(4) asetuksen (ETY) N:o 3932/92 toiminnasta. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi komission kertomusta koskevan lausunnon 15 päivänä joulukuuta 1999(5). Parlamentti antoi komission kertomuksesta päätöslauselman 19 päivänä toukokuuta 2000(6). Komissio piti 28 päivänä kesäkuuta 2000 asetuksesta kuulemistilaisuuden, johon osallistuivat muun muassa vakuutusalan edustajat ja kansalliset kilpailuviranomaiset. (5) Uuden asetuksen olisi täytettävä kaksi vaatimusta, jotka ovat kilpailun tehokkaan suojelun varmistaminen ja riittävän oikeusvarmuuden tarjoaminen yrityksille. Näihin tavoitteisiin pyrittäessä olisi otettava huomioon tarve yksinkertaistaa mahdollisimman paljon hallinnollista valvontaa ja oikeudellisia puitteita. Huomioon on syytä ottaa myös komission kokemus alalla vuodesta 1992 ja vuoden 1999 kertomusta koskevan kuulemisen tulokset sekä tämän asetuksen antamiseen johtavaan lainsäädäntöprosessiin liittyvä kuuleminen. (6) Asetuksessa (ETY) N:o 1534/91 edellytetään, että komission poikkeusasetuksessa määritellään niiden sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmät, joihin sitä sovelletaan, täsmennetään ne rajoitukset tai ehdot, joita sopimuksissa, päätöksissä tai yhdenmukaistetuissa menettelytavoissa voi olla taikka joita niissä ei sallita, ja täsmennetään ne ehdot, jotka sopimuksessa, päätöksessä tai yhdenmukaistetussa menettelytavassa on oltava, taikka muut edellytykset, jotka on täytettävä. (7) On kuitenkin tarkoituksenmukaista luopua poikkeukseen oikeuttavien ehtojen luettelemisesta ja korostaa enemmän sellaisten sopimusten ryhmien määrittelemistä, joille myönnetään poikkeus tiettyyn markkinavoimaan asti ja sellaisten rajoitusten tai ehtojen erittelemistä, joita tällaisiin sopimuksiin ei saa sisältyä. Tämä vastaa taloudellisiin näkökohtiin perustuvaa lähestymistapaa, jossa arvioidaan sopimuksen vaikutusta merkityksellisiin markkinoihin. On kuitenkin tiedostettava, että vakuutusalalla esiintyy tietyntyyppistä yhteistyötä, johon osallistuvat kaikki yritykset merkityksellisillä vakuutusmarkkinoilla ja jonka voidaan katsoa yleensä täyttävän 81 artiklan 3 kohdassa vahvistetut edellytykset. (8) Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi asetuksia antamalla ei ole tarpeen määritellä sopimuksia, jotka voivat kuulua 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Arvioitaessa yksittäisiä sopimuksia 81 artiklan 1 kohdan perusteella on otettava huomioon useita tekijöitä ja erityisesti merkityksellisten markkinoiden rakenne. (9) Ryhmäpoikkeuksesta saatava etu olisi rajoitettava sopimuksiin, joiden voidaan riittävällä varmuudella olettaa täyttävän 81 artiklan 3 kohdan edellytykset. (10) Vakuutusyritysten välinen tai yritysten yhteenliittymien sisäinen yhteistyö, joka koskee tilastotietojen keräämistä vahinkojen lukumäärästä, vakuutettujen yksittäisten riskien lukumäärästä, korvausten kokonaismäärästä ja vakuutettujen pääomien summasta, antaa mahdollisuuden parantaa riskien tuntemusta ja helpottaa niiden arviointia yksittäisissä yrityksissä. Näin ollen tällaisen yhteistyön on kuuluttava tämän asetuksen soveltamisalaan. Sama koskee tällaisten tilastojen käyttöä ohjeellisten nettovakuutusmaksujen tai, kun kyse on pääomittavista vakuutuksista, esiintymistiheystaulukoiden laskemiseksi. Myös yhteiset tutkimukset ulkoisten olosuhteiden todennäköisestä vaikutuksesta vahinkojen esiintymistiheyteen tai suuruuteen taikka erityyppisten sijoitusten kannattavuuteen on sisällytettävä soveltamisalaan. On kuitenkin taattava, että poikkeukset kilpailunrajoituksille sallitaan ainoastaan siinä määrin kuin ne ovat välttämättömiä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Siksi on aiheellista säätää, että yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka liittyvät bruttovakuutusmaksuihin, toisin sanoen vakuutuksenottajiin tosiasiallisesti sovellettaviin ja hallinnollisia, kaupallisia ja muita kuluja korvaavan maksuosan, varmuusrahastomaksun tai voittovaran sisältäviin maksuihin, ei sovellettaisi poikkeusta kiellosta ja että myös ohjeellisilla nettovakuutusmaksuilla voisi olla ainoastaan viitteellinen arvo. Jos ohjeellisten nettovakuutusmaksujen yhteinen laskeminen ja tutkimusten yhteinen toteuttaminen eivät ulotu vakuutuksenottajilta perittyihin bruttovakuutusmaksuihin ja ne ovat luonteeltaan ohjeellisia, voidaan olettaa, että kuluttajat hyötyvät vakuutusten tarjoajien suuremmasta valikoimasta, kunhan suuremman kilpailijajoukon markkinoille tuloa ja siellä toimimista edistetään. (11) Mitä laajempiin ryhmiin nettovakuutusmaksujen laskemista varten kerätyt tilastotiedot ryhmitellään, sitä vaikeampaa vakuutusyritysten on laskea vakuutusmaksunsa kapea-alaiselta pohjalta. Tästä syystä ryhmäpoikkeuksen soveltaminen tilastotietojen vaihtoon ja ohjeellisten nettovakuutusmaksujen yhteiseen laskemiseen on syytä rajoittaa tilanteisiin, joissa käytetyt tilastotiedot ryhmitellään kapea-alaisimpiin ryhmiin, joihin on mahdollista sisällyttää ryhmäkohtaisesti riittävä tilastollinen otos. (12) Koska nettovakuutusmaksuja koskevien laskelmien ja ohjeellisiin riskimaksuihin liittyvien tutkimusten saaminen käyttöön on tarpeellista sekä kyseisillä maantieteellisillä tai tuotemarkkinoilla toimiville että niille aikoville vakuutusyrityksille, kyseiset laskelmat ja tutkimukset on annettava näiden yritysten käyttöön markkinoilla jo toimiviin vakuutusyrityksiin verrattuna kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin. Ehtona voi esimerkiksi olla, että markkinoille tuloa harkitsevan yrityksen on sitouduttava antamaan tilastotietoja vahingoista, jos yritys päättää tulla markkinoille. Ehtona voi myös olla jäsenyys laskelmien tekemisestä vastaavien vakuutusyritysten yhteenliittymässä, kunhan kyseisille markkinoille aikovat vakuutusyritykset pääsevät jäseniksi kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin. Laskelmien tai niihin liittyvien tutkimusten laatimiseen osallistumattomilta vakuutusyrityksiltä niiden käytöstä perittävät korvaukset katsotaan kohtuuttomiksi, jos ne ovat niin korkeita, että ne estävät markkinoille tulon. (13) Yhteisesti laskettujen nettovakuutusmaksujen ja yhteisten tutkimusten luotettavuus paranee, jos niiden pohjana olevien tilastotietojen määrä kasvaa. Vakuuttajat, joiden markkinaosuudet ovat korkeat, voivat laatia oman toimintansa perusteella riittäviä tilastoja luotettavien nettovakuutusmaksujen laskemiseksi, mutta pienen markkinaosuuden omaavat yritykset tai markkinoille tulijat eivät pysty tähän. Kaikkien markkinoilla toimivien vakuuttajien antamien tietojen sisällyttäminen tällaisiin yhteisiin laskelmiin ja tutkimuksiin edistää kilpailua auttamalla pienempiä yrityksiä ja helpottaa markkinoille tuloa. Tämän vakuutusalan erityispiirteen vuoksi ei ole suotavaa asettaa markkinaosuusrajaa tällaisille yhteisille laskelmille ja tutkimuksille myönnettävälle poikkeukselle. (14) Ensivakuutuksen vakiovakuutusehdot tai vakiovakuutuslausekkeet ja henkivakuutussopimuksen tuottoa kuvaavat yhteiset mallit ovat tarpeen ohjeellisten nettovakuutusmaksujen ja riskimaksujen laskemiseen, sillä ne on laskettava tietyt sopimusehdot huomioon ottaen. Vakiovakuutusehdot eivät kuitenkaan saa johtaa vakuutustuotteiden yhdenmukaistamiseen eivätkä tuntuvaan epätasapainoon vakuutussopimuksesta johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien välillä. Tästä syystä poikkeusta on sovellettava ainoastaan vakiovakuutusehtoihin, jotka on laadittu ja joista on sovittu yhdessä laskettujen nettovakuutusmaksujen ja riskimaksuihin liittyvien yhteisten tutkimusten pohjalta, ja ainoastaan kun ne ovat molemmat tarpeen ja kun niitä käytetään yksinomaan tällaisiin laskelmiin tai tutkimuksiin. Poikkeuksia voidaan soveltaa ainoastaan, jos ehdot eivät ole sitovia, vaan toimivat vain malleina. (15) Vakiovakuutusehdoissa ei saa järjestelmällisesti jättää vastuun ulkopuolelle tiettyjä riskejä määräämättä nimenomaisesti mahdollisuudesta laajentaa vastuuta sopimuksella, eikä niissä saa määrätä, että sopimussuhde vakuutuksenottajan kanssa jatkuu kohtuuttoman kauan tai ulottuu sopimuksen alkuperäisen kohteen ulkopuolelle. Tämä ei kuitenkaan rajoita yhteisön oikeudesta tai kansallisesta oikeudesta johtuvia velvoitteita sisällyttää tietyt riskit tiettyihin vakuutussopimuksiin. (16) Lisäksi on määrättävä, että näiden vakiovakuutusehtojen on oltava kaikkien, joita asia koskee, ja erityisesti vakuutuksenottajan saatavissa todellisen avoimuuden ja siten kuluttajien edun varmistamiseksi. (17) Kun vakuutussopimukseen sisällytetään riskejä, joille huomattava määrä vakuutuksenottajia ei ole yhtä aikaa alttiina, voidaan ehkäistä innovaatioita, sillä toisiinsa liittymättömien riskien yhdistäminen voi ehkäistä vakuuttajia tarjoamasta niille erillistä ja erityistä vakuutusturvaa. Tästä syystä tällaista kokonaisvastuuta edellyttävä lauseke ei saa kuulua ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan. Jos vakuuttajille on laissa säädetty vaatimus sisällyttää sopimuksen vakuutusturvan piiriin riskit, joille huomattava määrä vakuutuksenottajia ei ole yhtä aikaa alttiina, tällaiseen säädökseen perustuvan vakiovakuutuslausekkeen sisällyttäminen ohjeelliseen mallisopimukseen ei rajoita kilpailua eikä kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. (18) Rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymien (ns. poolien) perustaminen kattamaan määräämätön määrä riskejä ei rajoita kilpailua perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos yksikään ryhmittymän jäsenistä ei pystyisi ilman ryhmittymää tarjoamaan kyseisenlaisia vakuutuspalveluja (vaikka muut vakuuttajat tai ryhmittymät tarjoaisivatkin niitä). Jos ryhmittymän yhteenlaskettu vakuutuskapasiteetti on yli kaksinkertainen verrattuna kyseisten vakuutuspalvelujen tarjoamisen edellyttämään vakuutuskapasiteettiin, kun vakuutusturvan taso on riittävä kattamaan kyseiset riskit, ryhmittymä voitaisiin korvata vähintään kahdella kilpailevalla ryhmittymällä; markkinavoimasta riippuen kyseinen ryhmittymä voi tällöin rajoittaa kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. (19) Rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymien perustaminen ei rajoita kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos vain yksi ryhmittymän jäsen pystyisi ilman ryhmittymää tarjoamaan yksin kyseisiä vakuutuspalveluja, ellei kaikkien muiden ryhmittymän jäsenten yhteenlaskettu vakuutuskapasiteetti riittäisi tarjoamaan kyseisiä vakuutuspalveluja, kun vakuutusturvan taso on riittävä kattamaan kyseiset riskit. Tällöin ryhmittymä voitaisiin korvata yhdellä ryhmittymällä ja yhdellä yksittäisellä vakuuttajalla, jotka kilpailisivat keskenään; markkinavoimasta riippuen ryhmittymä voi näin ollen rajoittaa kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. (20) Markkinavoimasta riippuen tällaisen rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymän perustaminen voi kuitenkin rajoittaa kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos useampi kuin yksi ryhmittymän jäsen voisi ilman ryhmittymää tarjota yksin kyseisiä vakuutuspalveluja. (21) Uusien riskien osalta, joihin liittyvistä vahingoista ei ole aikaisempia tilastoja, ei voida ennakolta tietää, minkälainen vakuutuskapasiteetti on tarpeen riskin kattamiseksi, eikä sitä, voiko kaksi rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymää tai useampia ryhmittymiä toimia samanaikaisesti tarjotakseen kyseisiä vakuutuspalveluja. Poolijärjestelyille voidaan tästä syystä myöntää määräaikainen poikkeus tällaisten uusien riskien vakuuttamiseksi. Kolme vuotta on sopiva aika riittävien vahinkotilastojen muodostamiselle, jotta voidaan arvioida, tarvitaanko vain yksi pooli. Tästä syystä tällä asetuksella myönnetään poikkeus kolmeksi ensimmäiseksi toimintavuodeksi kaikille ryhmittymille, jotka on vasta perustettu uuden riskin kattamiseksi. (22) Muiden kuin uusien riskien osalta tunnustetaan, että kilpailua rajoittavat rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymät voivat myös rajatuissa olosuhteissa aikaansaada etuja, jotka oikeuttavat 81 artiklan 3 kohdan mukaiseen poikkeukseen, vaikka ryhmittymät voitaisiin korvata kahdella tai useammalla kilpailevalla yksiköllä. Ne voivat esimerkiksi antaa jäsenilleen mahdollisuuden hankkia tarvittava kokemus kyseiseltä vakuutusalalta, mahdollistaa kustannussäästöt tai vakuutusmaksujen alennuksen edullisin ehdoin saadun yhteisen jälleenvakuutuksen vuoksi. Poikkeuksen myöntäminen ryhmittymille ei ole perusteltua, jos ryhmittymällä on merkittävää markkinavoimaa, sillä tällaisissa olosuhteissa poolin toiminnasta aiheutuva kilpailun rajoittuminen kumoaa yleensä sen mahdolliset edut. (23) Tästä syystä tällä asetuksella myönnetään poikkeus rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymille, jotka ovat toimineet yli kolme vuotta tai joita ei perusteta uuden riskin kattamiseksi, kunhan jäsenten yhteenlaskettu markkinaosuus ei ylitä 25 prosentin ylärajaa rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymien ja 20 prosentin ylärajaa rinnakkaisvakuutusryhmittymien osalta. Rinnakkaisvakuutusryhmittymien markkinaosuusraja on alhaisempi, koska rinnakkaisvakuutuksen toiminta edellyttää yhdenmukaisia vakiovakuutusehtoja ja bruttovakuutusmaksuja, mikä vähentää huomattavasti rinnakkaisvakuutusryhmittymän jäsenten välille jäävää kilpailua. (24) Poikkeuksia sovelletaan ainoastaan silloin kun kyseinen ryhmittymä täyttää tämän asetuksen 8 artiklan mukaiset lisävaatimukset, joilla pyritään minimoimaan ryhmittymän jäsenten väliset kilpailunrajoitukset. (25) Yhteistyö turvalaitteiden sekä niitä asentavien ja huoltavien yritysten arvioinnissa on hyödyllistä, jos sen avulla vältytään toistuvilta yksittäisiltä arvioinneilta. Sen vuoksi on vahvistettava edellytykset, joilla teknisten eritelmien laatiminen sekä turvalaitteiden ja näitä asentavien ja huoltavien yritysten hyväksymismenettelyt sallitaan. Näiden edellytysten tarkoituksena on varmistaa, että kaikki valmistajat ja asennus- ja huoltoyritykset voivat pyytää arviointia ja että arviointi ja hyväksyminen suoritetaan puolueettomin ja täsmällisin perustein, jotka voivat liittyä ainoastaan laitteiden toimintaan eivätkä tietyntyyppisen teknologian käyttöön; asennus- ja huoltoyritysten osalta voidaan käyttää vain niiden toimintaan liittyviä perusteita. (26) Kaikkia turvalaitteisiin sekä niiden arviointiin, varmentamiseen, asentamiseen ja huoltoon liittyviä seikkoja koskevat standardit tai tekniset eritelmät olisi vahvistettava Euroopan tasolla, sillä näin varmistettaisiin niiden yhdenmukaisuus yhtenäismarkkinoilla. Jos tällaisia eurooppalaisia standardeja tai teknisiä eritelmiä on vahvistettu, kansallisen tason sopimukset ovat tarpeettomia eivätkä ne voi kuulua ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan. (27) Jos eurooppalaisia standardeja tai teknisiä eritelmiä ei ole vahvistettu, poikkeus myönnetään vakuuttajien välisille sopimuksille teknisistä eritelmistä tai hyväksymismenettelyistä, joita käytetään yhdessä tai useammassa jäsenvaltioissa; kokemus on kuitenkin osoittanut, että turvalaitteita tai niitä asentavia ja huoltavia yrityksiä koskevat vakuuttajien väliset, toisistaan poikkeavat kansalliset sopimukset voivat aiheuttaa vakuutuksenottajille vaikeuksia vakuuttaa tiettyjä riskejä, jos turvalaite tai sen asennus- tai huoltoyritys on toisen jäsenvaltion vakuuttajien vahvistamien teknisten eritelmien tai hyväksymismenettelyjen mukainen, mutta ei vastaa sen jäsenvaltion vakuutusyrityksen vahvistamia eritelmiä tai hyväksymismenetelmiä, jossa riski sijaitsee. Tästä syystä on suotavaa ulottaa ryhmäpoikkeuksen edut kaikkiin kansallisiin sopimuksiin, jos niissä tunnustetaan nimenomaisesti kaikki muut tällaiset kansalliset sopimukset ja toisissa jäsenvaltioissa hyväksytyt turvalaitteet tai niiden asennus- tai huoltoyritykset. (28) Turvalaitteita koskevista sopimuksista ei saa muodostua rajoittavia luetteloita hyväksytyistä laitteista; jokaisella yrityksellä on oltava vapaus hyväksyä laitteita taikka asennus- tai huoltoyrityksiä, joita ei ole hyväksytty yhteistä menettelyä noudattaen. (29) Jos yksittäisillä sopimuksilla, joihin poikkeusta sovelletaan, kuitenkin on 81 artiklan 3 kohdan vastaisia vaikutuksia, sellaisena kuin tätä kohtaa tulkitaan erityisesti komission hallinnollisessa käytännössä ja yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännössä, komissio voi peruuttaa poikkeuksen. Tämä koskee erityisesti tapauksia, joissa tulevan kehityksen vaikutuksia koskevat tutkimukset perustuvat perusteettomiin oletuksiin tai joissa suositellut vakiovakuutusehdot sisältävät lausekkeita, joilla luodaan vakuutuksenottajan vahingoksi huomattavaa epätasapainoa sopimuksesta johtuvien oikeuksien ja velvoitteiden välillä tai joissa ryhmittymiä käytetään tai hallinnoidaan tavalla, jonka perusteella yksi tai useampi siihen osallistuva yritys saa keinoja saavuttaa tai vahvistaa merkittävää markkinavoimaa merkityksellisillä markkinoilla, tai jos nämä ryhmittymät johtavat markkinoiden jakamiseen. (30) Jotta helpotetaan sopimusten tekemistä, joihin voi liittyä huomattavia sijoitusratkaisuja, tämän asetuksen voimassaoloajaksi on vahvistettava kymmenen vuotta. (31) Tämä asetus ei rajoita perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamista. (32) Yhteisön oikeuden ensisijaisuusperiaatteen mukaisesti mikään kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamiseksi tehty toimenpide ei saisi rajoittaa yhteisön kilpailusääntöjen yhdenmukaista soveltamista sisämarkkinoilla eikä kyseisten sääntöjen soveltamiseksi toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksia, mukaan lukien tämä asetus, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU POIKKEUS JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Poikkeus Julistetaan perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan nojalla, että perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin kahden tai useamman vakuutusalan yrityksen (jäljempänä "osallistuvat yritykset") välisiin sopimuksiin, joiden tavoitteena on niiden yhteistyö seuraavissa asioissa: a) yhteinen ohjeellisten nettovakuutusmaksujen laskeminen tai kuolevuustaulukoiden ja sairauksien, tapaturmien ja invaliditeetin esiintymistiheystaulukoiden laatiminen pääomittavien vakuutusten alalta sekä näiden tietojen jakelu; b) yhteisesti toteutetut tutkimukset ohjeellisten riskimaksujen määrittämiseksi ja niiden tulosten jakelu; c) yhteisesti laaditut ja jaetut ensivakuutuksen ohjeelliset vakuutusehdot, jotka kehitetään ja joista sovitaan 1 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitettujen laskelmien ja/tai tutkimusten perusteella ja vain siltä osin kuin ne molemmat ovat tarpeen tällaisten laskelmien tai tutkimusten tekemiseksi ja kuin niitä käytetään yksinomaan siihen; d) yhteisesti laaditut ja jaetut ohjeelliset mallit, jotka kuvaavat pääomittavan vakuutussopimuksen tuottoa; e) sellaisten vakuutusyritysryhmittymien tai vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysryhmittymien perustaminen ja toiminta, joiden tarkoituksena on tietyntyyppisten riskien yhteinen kattaminen rinnakkaisvakuutuksen tai rinnakkaisjälleenvakuutuksen avulla; ja f) seuraavien laatiminen, tunnustaminen ja jakelu - turvalaitteiden tekniset eritelmät, - turvalaitteiden vaatimuksenmukaisuuden arviointia ja niiden hyväksymistä koskevat menettelyt, - turvalaitteiden asentamista ja huoltoa koskevat säännöt tai menettelytavat, ja - turvalaitteita asentavien tai huoltavien yritysten arviointia ja hyväksymistä koskevat säännöt. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan 1. "sopimuksella" sopimusta, yritysten yhteenliittymän päätöstä tai yhdenmukaistettua menettelytapaa; 2. "osallistuvilla yrityksillä" erikoistumissopimuksen osapuolena olevia yrityksiä ja niihin sidossuhteessa olevia yrityksiä; 3. "sidossuhteessa olevilla yrityksillä" a) yrityksiä, joissa osallistuvalla yrityksellä on suoraan tai välillisesti: i) valtuudet käyttää yli puolta äänimäärästä; tai ii) valtuudet nimittää yli puolet hallintoneuvoston, hallituksen tai yritystä laillisesti edustavien toimielinten jäsenistä; taikka iii) oikeus johtaa yrityksen liiketoimintaa; b) yrityksiä, joilla on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet osallistuvaan yritykseen nähden; c) yrityksiä, joissa b alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet; d) yrityksiä, joissa osallistuvalla yrityksellä on yhdessä yhden tai useamman a, b tai c alakohdassa tarkoitetun yrityksen kanssa tai joissa kahdella tai useammalla viimeksi mainitulla yrityksellä yhdessä on a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet; e) yrityksiä, joissa a alakohdassa tarkoitetut oikeudet tai valtuudet on yhdessä i) osallistuvilla yrityksiä tai niihin sidossuhteessa olevilla a-d alakohdassa tarkoitetuilla yrityksillä; tai ii) yhdellä tai useammalla osallistuvalla yrityksellä taikka yhdellä tai useammalla a-d alakohdassa tarkoitetulla sidossuhteessa olevalla yrityksellä ja yhdellä tai useammalla kolmannella; 4. "riskimaksulla" tietyn riskin kattamisen arvioituja kustannuksia tulevaisuudessa, lukuun ottamatta hallinnollisia tai kaupallisia kuluja tai veroja taikka veroluonteisia maksuja ja ottamatta huomioon sijoituksista saatavia tuloja tai ennakoituja voittoosuuksia; 5. "nettovakuutusmaksulla" tietyn riskin kattamisen keskimääräisiä kustannuksia menneisyydessä, lukuun ottamatta hallinnollisia tai kaupallisia kuluja tai veroja taikka veroluonteisia maksuja ja ottamatta huomioon sijoituksista saatavia tuloja tai ennakoituja voitto-osuuksia; 6. "vakiovakuutusehdoilla" vakuuttajien tai vakuuttajien toimielinten tai yhteenliittymien yhdessä laatimiin malli- tai viitevakuutussopimuksiin sisältyviä lausekkeita; 7. "rinnakkaisvakuutusryhmittymällä" ryhmittymää, joka koostuu vakuutusyrityksistä, jotka - sitoutuvat antamaan kaikkien osallistujien nimissä ja lukuun vakuutuksen tietylle riskien ryhmälle, - uskovat tietyn riskien ryhmän vakuutuksen antamisen ja hoitamisen omissa nimissään ja omaan lukuunsa yhdelle keskuudestaan, yhteiselle edustajalle tai tätä tarkoitusta varten perustetulle yhteiselle toimielimelle; 8. "rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymällä" ryhmittymää, joka koostuu mahdollisesti yhden tai usean jälleenvakuutusyrityksen avustamista vakuutusyrityksistä, jotka - jälleenvakuuttavat keskinäisesti kokonaan tai osittain tietystä riskien ryhmästä johtuvat sitoumuksensa, - lisäksi hyväksyvät kaikkien osallistujien nimissä ja lukuun saman riskien ryhmän jälleenvakuutuksen; 9. "uudella riskillä" riskiä, josta ei ole sellaisia aikaisempia tilasto- tai vahinkotietoja, joita voitaisiin käyttää nettovakuutusmaksujen laskemiseen; 10. "turvalaitteilla" sekä osia ja laitteita, jotka on suunniteltu estämään ja vähentämään vahinkoja, että niistä koostuvia järjestelmiä. II LUKU OHJEELLISTEN NETTOVAKUUTUSMAKSUJEN YHTEINEN LASKEMINEN JA YHTEISET TUTKIMUKSET 3 artikla Edellytykset poikkeuksen myöntämiselle Edellä 1 artiklan a ja b kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan ainoastaan, jos: a) kaikki ohjeelliset nettovakuutusmaksut ja taulukot perustuvat tarkastelujaksoksi valitulta riskivuosimäärältä kerättyihin tietoihin, jotka yhdistetään samanlaisiin tai vertailukelpoisiin riskeihin liittyviin tietoihin, joita on riittävä määrä muodostamaan kannan, jota voi käsitellä tilastollisesti ja jonka perusteella voi määrittää erityisesti: - vahinkojen lukumäärän mainittuna aikana, - vakuutettujen yksittäisten riskien lukumäärän valitun tarkastelujakson kunkin riskivuoden aikana, - mainittuna aikana tapahtuneista vahingoista maksettujen tai maksettavien korvausten kokonaismäärän, - vakuutettujen pääomien summan valitun tarkastelujakson kunakin riskivuonna; b) laskelmia, taulukoita tai tutkimustuloksia laadittaessa ja jaeltaessa mainitaan, että ne ovat ainoastaan ohjeellisia; c) laskelmiin, taulukoihin tai tutkimustuloksiin ei sisälly millään tavoin varmuusrahastomaksua, varauksista saatavaa tuottoa, hallinnollisia tai kaupallisia kuluja; d) laskelmissa, taulukoissa tai tutkimustuloksissa ei yksilöidä kyseisiä vakuutusyrityksiä; e) laskelmissa ja taulukoissa tilastot on jaoteltu kapea-alaisimpiin ryhmiin, joihin on mahdollista sisällyttää ryhmäkohtaisesti riittävä tilastollinen otos; f) laskelmat, taulukot tai tutkimustulokset annetaan kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin niistä jäljennöksen haluavan vakuutusyrityksen käyttöön, mukaan lukien vakuutusyritykset, jotka eivät toimi niillä maantieteellisillä tai tuotemarkkinoilla, joihin laskelmat, taulukot tai tutkimustulokset viittaavat; g) tutkimukset koskevat yleisten, kyseisten yritysten ulkoisten olosuhteiden todennäköistä vaikutusta vahinkojen esiintymistiheyteen tai suuruuteen taikka erityyppisten sijoitusten kannattavuuteen. 4 artikla Sopimukset, joita poikkeus ei koske Edellä 1 artiklassa tarkoitettua poikkeusta ei sovelleta, kun osallistuvat yritykset sopivat siitä tai sitoutuvat taikka velvoittavat toisia yrityksiä siihen, että muita kuin 1 artiklan a alakohdan mukaisesti laadittuja laskelmia tai taulukoita ei käytetä tai että 1 artiklan b alakohdassa tarkoitetuista tutkimustuloksista ei poiketa. III LUKU ENSIVAKUUTUKSEN OHJEELLISET VAKIOVAKUUTUSEHDOT JA MALLIT 5 artikla Edellytykset poikkeuksen myöntämiselle 1. Edellä 1 artiklan c kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan, jos vakiovakuutusehdot: a) laaditaan ja jaetaan siten, että nimenomaisesti mainitaan niiden olevan ohjeellisia; b) sisältävät nimenomaisen maininnan, että osallistuvat yritykset voivat tarjota asiakkailleen muita sopimusehtoja; ja c) ovat kaikkien asianomaisten saatavissa ja toimitetaan pyydettäessä. 2. Edellä 1 artiklan d kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan, jos kuvaavat mallit laaditaan ja jaellaan ainoastaan ohjeellisina. 6 artikla Sopimukset, joita poikkeus ei koske 1. Edellä 1 artiklan c kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta, jos vakiovakuutusehdoissa on lausekkeita, joissa a) määrätään kokonaisvastuu riskeistä, joille huomattava määrä vakuutuksenottajia ei ole yhtä aikaa alttiina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta laista johtuvia velvoitteita; b) mainitaan vakuutusmäärä tai omavastuuosuus; c) annetaan vakuutuksenantajalle oikeus pitää sopimus voimassa, kun tämä rajoittaa vastuun alaa, nostaa vakuutusmaksua riskin tai vastuun laajuuden muuttumatta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta indeksilausekkeita, tai muuten muuttaa sopimusehtoja ilman vakuutuksenottajan nimenomaista suostumusta; d) annetaan vakuutuksenantajalle oikeus muuttaa sopimuksen kestoa ilman vakuutuksenottajan nimenomaista suostumusta; e) määrätään vakuutuksenottajalle muussa kuin henkivakuutuksessa pitempi kuin kolmen vuoden vakuutuskausi; f) määrätään pitempi kuin vuoden jatkokausi sopimukselle, joka jatkuu ilman eri toimenpiteitä, jollei sitä irtisanota päättyväksi vakuutuskauden päättyessä; g) määrätään, että vakuutuksenottajan on hyväksyttävä vakuutetun riskin lakkaamisen vuoksi keskeytetyn sopimuksen saattaminen uudelleen voimaan, kun vakuutuksenottaja tulee uudelleen alttiiksi vastaavalle riskille; h) määrätään vakuutuksenottaja ottamaan vakuutuksia eri riskeille samalta vakuutusyritykseltä; i) määrätään vakuutuksenottaja vakuutuksen kohteen luovutuksen yhteydessä huolehtimaan siitä, että luovutuksen saaja uudistaa vakuutussopimuksen; j) riski jätetään vastuun ulkopuolelle tai vastuuta rajoitetaan, jos vakuutuksenottaja käyttää turvalaitteita tai asennus- tai huoltoyrityksiä, jotka vastaavat vakuutusyritysten yhteenliittymän tai yhteenliittymien yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai Euroopan tasolla hyväksymiä vaatimuksia. 2. Edellä 1 artiklan c kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta yrityksiin tai yritysten yhteenliittymiin, jotka sopivat siitä tai sopivat velvoittavansa toisia yrityksiä siihen, että muita kuin osallistuvien yritysten välisen sopimuksen mukaisia vakiovakuutusehtoja ei käytetä. 3. Edellä 1 artiklan c kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta sopimuksiin, päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joiden tarkoituksena on jättää tiettyjä riskien ryhmiä vastuun ulkopuolelle vakuutuksenottajaan liittyvien ominaisuuksien perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisten vakuutusehtojen laatimista tietyille sosiaalisille tai ammatillisille väestöryhmille. 4. Edellä 1 artiklan d kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta, kun ohjeelliset mallit sisältävät ainoastaan määrättyjä korkoprosentteja tai hallintokuluja ilmaisevia lukuja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta laista johtuvia velvoitteita. 5. Edellä 1 artiklan d kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta yrityksiin tai yritysten yhteenliittymiin, jotka sopivat siitä tai sitoutuvat taikka velvoittavat toisia yrityksiä siihen, että muita kuin osallistuvien yritysten välisen sopimuksen mukaisia vakuutussopimuksen tulevia etuja kuvaavaa mallia ei käytetä. IV LUKU TIETYNTYYPPISTEN RISKIEN YHTEINEN KATTAMINEN 7 artikla Markkinaosuusraja ja poikkeuksen kesto 1. Edellä 1 artiklan e kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan uuden riskin kattamiseksi vasta perustettuun rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymään kolmen vuoden ajan ryhmittymän perustamisesta, riippumatta sen markkinaosuudesta. 2. Edellä 1 artiklan e kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle jääviin rinnakkaisvakuutus- tai rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymiin (eivät kuulu soveltamisalaan, koska ovat toimineet yli kolme vuotta tai niitä ei ole perustettu uuden riskin kattamiseksi), jos osallistuvien yritysten ryhmittymän yhteydessä antamat tai näiden lukuun annetut vakuutustuotteet eivät millään merkityksellisillä markkinoilla ole: a) rinnakkaisvakuutusryhmittymissä enempää kuin 20 prosenttia merkityksellisistä markkinoista; b) rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymissä enempää kuin 25 prosenttia merkityksellisistä markkinoista. 8 artikla Edellytykset poikkeuksen myöntämiselle Edellä 1 artiklan e kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan, jos: a) jokaisella osallistuvalla yrityksellä on oikeus vetäytyä ryhmittymästä seuraamuksitta tekemällä vetäytymisestään ilmoituksen enintään vuosi etukäteen; b) ryhmittymän säännöt eivät velvoita jäseniä vakuuttamaan tai jälleenvakuuttamaan ryhmittymän kautta samantyyppisiä riskejä kuin ne, joita ryhmittymä kattaa; c) ryhmittymän säännöt eivät rajoita ryhmittymän tai sen jäsenten toimintaa tietyllä Euroopan unionin maantieteellisellä alueella sijaitsevien riskien vakuuttamiseen tai jälleenvakuuttamiseen; d) sopimus eri rajoita tuotantoa tai myyntiä; e) sopimuksella ei jaeta markkinoita eikä asiakkaita; f) rinnakkaisjälleenvakuutusryhmittymän jäsenet sopivat ainoastaan riskimaksusta. V LUKU TURVALAITTEET 9 artikla Edellytykset poikkeuksen myöntämiselle Edellä 1 artiklan f kohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan, jos: a) tekniset eritelmät ja arviointiin liittyvät menettelyt ovat täsmällisiä, teknisesti perusteltuja ja suhteessa kyseisen turvalaitteen saavuttamaan suorituskykyyn; b) asennus- tai huoltoyritysten arviointia koskevat säännöt ovat puolueettomia ja liittyvät näiden yritysten ammatilliseen pätevyyteen ja niitä sovelletaan syrjimättä; c) näiden eritelmien ja sääntöjen laatimisen ja jakelun yhteydessä mainitaan selvästi, että vakuutusyritykset voivat yksittäistapauksissa hyväksyä turvalaitteita taikka asennus- tai huoltoyrityksiä, jotka eivät ole näiden eritelmien tai sääntöjen mukaisia; d) nämä eritelmät ja säännöt toimitetaan pyynnöstä kaikille asianomaisille; e) näiden eritelmien sisältämä luokitus perustuu saavutettavaan suorituskykyyn; f) arviointia voi pyytää kuka tahansa milloin tahansa; g) vaatimustenmukaisuuden arviointi ei aiheuta pyytäjälle hyväksymismenettelyn kustannuksiin nähden suhteettomia kustannuksia; h) laitteet sekä asennus- tai huoltoyritykset, jotka täyttävät arviointiperusteet, todennetaan syrjimättä kuuden kuukauden kuluessa pyynnön esittämisestä, paitsi jos tekniset syyt puoltavat kohtuullista lisäaikaa; i) vaatimustenmukaisuus tai hyväksyminen todennetaan kirjallisesti; j) kieltäytyminen vaatimustenmukaisuustodistuksen antamisesta perustellaan kirjallisesti ja mukaan liitetään kaksoiskappaleet suoritettuja testejä ja tarkastuksia koskevista pöytäkirjoista; k) kieltäytyminen arviointipyynnön huomioon ottamisesta perustellaan kirjallisesti; l) näitä eritelmiä ja sääntöjä sovelletaan toimielimissä, jotka noudattavat asianmukaisia EN 45000 -sarjan standardeja; m) tekniset eritelmät, säännöt, menettelyt tai käytännesäännöt, jotka yksi tai useampi vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten yhteenliittymä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa vahvistaa ja joissa nimenomaisesti tunnustetaan yhtä päteviksi vastaavat kansallisten vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten yhteenliittymien muissa jäsenvaltioissa vahvistamat tekniset eritelmät, säännöt, menettelyt tai käytännesäännöt; n) tekniset eritelmät, säännöt, menettelyt tai käytännesäännöt, jotka yksi tai useampi vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten yhteenliittymä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa vahvistaa ja joissa nimenomaisesti ja automaattisesti tunnustetaan yhtä päteviksi vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten yhteenliittymien muissa jäsenvaltioissa vahvistamat hyväksynnät turvalaitteille tai asennus- ja huoltoyrityksille. 10 artikla Sopimukset, joita poikkeus ei koske Edellä 1 artiklan f kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta teknisiin eritelmiin, sääntöihin, menettelyihin tai käytännesääntöihin, jotka yksi tai useampi vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten yhteenliittymä vahvistaa yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, jos vastaavat tekniset eritelmät, säännöt, menettelyt tai käytännesäännöt ovat voimassa yhteisön tasolla. VI LUKU ERINÄISET SÄÄNNÖKSET 11 artikla Markkinaosuusrajan soveltaminen 1. Edellä 7 artiklan 2 kohdassa säädettyä markkinaosuusrajaa sovellettaessa noudatetaan seuraavia sääntöjä: a) markkinaosuus lasketaan bruttovakuutusmaksutulon pohjalta; jos bruttovakuutusmaksutuloa koskevia tietoja ei ole saatavilla, kyseisen yrityksen markkinaosuuden laskemiseen voidaan käyttää arvioita, jotka perustuvat muihin luotettaviin markkinatietoihin, mukaan lukien tarjottu vakuutusturva tai vakuutettujen riskien arvo; b) markkinaosuus lasketaan edellistä kalenterivuotta koskevien tietojen perusteella; c) 2 artiklan 3 alakohdan e alakohdassa tarkoitettujen yritysten markkinaosuus jaetaan tasan niiden yritysten kesken, joilla on 2 artiklan 3 alakohdan a alakohdassa luetellut oikeudet ja valtuudet. 2. Jos 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 20 prosenttia mutta myöhemmin nousee tämän tason yläpuolelle ylittämättä kuitenkaan 25:tä prosenttia, 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu kaksi peräkkäistä kalenterivuotta sen vuoden jälkeen, jolloin 20 prosentin markkinaosuusraja ensimmäisen kerran ylittyi. 3. Jos 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 20 prosenttia mutta myöhemmin nousee yli 25 prosentin, 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu yhden kalenterivuoden ajan sen vuoden jälkeen, jolloin 25 prosentin markkinaosuusraja ensimmäisen kerran ylittyi. 4. Edellä 2 ja 3 kohdan mukaista etua ei saa yhdistää siten, että kahden kalenterivuoden pituinen jakso ylittyy. 5. Jos 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 25 prosenttia mutta myöhemmin nousee tämän tason yläpuolelle ylittämättä kuitenkaan 30:tä prosenttia, 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu kaksi peräkkäistä kalenterivuotta sen vuoden jälkeen, jolloin 25 prosentin markkinaosuusraja ensimmäisen kerran ylittyi. 6. Jos 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 25 prosenttia mutta myöhemmin nousee yli 30 prosentin, 1 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu yhden kalenterivuoden ajan sen vuoden jälkeen, jolloin 30 prosentin markkinaosuusraja ensimmäisen kerran ylittyi. 7. Edellä 5 ja 6 kohdan mukaista etua ei saa yhdistää siten, että kahden kalenterivuoden pituinen jakso ylittyy. 12 artikla Peruuttaminen Komissio voi asetuksen (ETY) N:o 1534/91 7 artiklan mukaan peruuttaa tämän asetuksen soveltamisesta johtuvan edun, jos se toteaa yksittäistapauksessa joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion tai sellaisen luonnollisen henkilön taikka oikeushenkilön pyynnöstä, joka vetoaa oikeutettuun etuun, että sopimuksella, jolle on myönnetty poikkeus 1 artiklan nojalla, on kuitenkin vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa määrättyjen edellytysten kanssa ja erityisesti, a) jos tutkimukset, joihin 1 artiklan b kohdan poikkeusta sovelletaan, perustuvat perusteettomiin oletuksiin; b) jos vakiovakuutusehdot, joihin 1 artiklan c kohdan poikkeusta sovelletaan, sisältävät lausekkeita, joilla luodaan vakuutuksenottajan vahingoksi huomattavaa epätasapainoa sopimuksesta johtuvien oikeuksien ja velvoitteiden välillä; c) jos tietyntyyppisten riskien yhteisen kattamisen yhteydessä, johon 1 artiklan e kohdan poikkeusta sovelletaan, toinen seuraavista tilanteista ilmenee: - yhdellä tai useammalla osallistuvalla yrityksellä on määräävä vaikutus useamman kuin yhden ryhmittymän kaupalliseen toimintaan samoilla markkinoilla, - ryhmittymän perustaminen tai toiminta johtaa kyseisten vakuutustuotteiden tai lähellä olevien tuotteiden markkinoiden jakamiseen osallistumisen edellytysten, katettavien riskien määrittelyn tai edelleenvakuutussopimusten vuoksi taikka muulla tavalla. 13 artikla Siirtymäaika Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa määrättyä kieltoa ei sovelleta 1 päivän huhtikuuta 2003 ja 30 päivän syyskuuta 2003 välisenä aikana sopimuksiin, jotka eivät täytä tämän asetuksen mukaisia poikkeuksen edellytyksiä mutta jotka täyttävät asetuksen (ETY) N:o 3932/92 mukaiset edellytykset ja ovat voimassa 31 päivänä maaliskuuta 2003. 14 artikla Asetuksen voimassaoloaika Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2003. Sitä sovelletaan 31 päivään maaliskuuta 2013 saakka. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä ... Komission puolesta ... Komission jäsen (1) EYVL L 143, 7.6.1991, s. 1. (2) EYVL C 163, 9.7.2002. (3) EYVL L 398, 31.12.1992, s. 7. (4) KOM(1999) 192 lopullinen. (5) CES 1139/99. (6) PE A5 - 0104/00.