Virallinen lehti nro C 362 , 02/12/1996 s. 0321



A4-0365/96 Päätöslauselma neuvoston ehdotuksesta sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskevan yleissopimuksen tekemistä koskevaksi säädökseksi (7751/96 - C4-0564/96 - 96/0911(CNS)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon ehdotuksen neuvoston säädökseksi (7751/96 - 96/0911(CNS)), - neuvoston kuultua sitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan toisen kohdan mukaan (C4-0564/96), - ottaa huomioon työjärjestyksensä 93 artiklan, - ottaa huomioon 22. toukokuuta 1996 antamansa lausunnon ehdotuksesta neuvoston säädökseksi Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen liittyvän pöytäkirjan tekemisestä ja ehdotuksesta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehdyn Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen lisäpöytäkirjaksi (virkamiehet ja jäsenet) ((EYVL C 166, 10.6.1996, s. 92)), - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön (A4-0365/96), 1. On sitä mieltä, että erilaiset säädökset, joiden ulkoasu on pitkälle yhdenmukainen (toisaalta Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen ensimmäinen lisäpöytäkirja ja toisaalta lahjonnan torjuntaa koskeva yleissopimus) aiheuttavat osaltaan sekaannusta ja vaikeuttavat siten Euroopan unionissa tapahtuvan lahjonnan tehokasta havaitsemista ja rikosoikeudelliseen vastuuseen saattamista; 2. Pitää siksi valitettavana sitä, ettei neuvosto ole reagoinut Euroopan parlamentin 19. syyskuuta 1996 Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojelemista koskevasta yleissopimuksesta antaman päätöslauselman ((Kyseisen päivän istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 17 c)) 8 kohtaan sisältyneeseen kehotukseen, että ensimmäinen lisäpöytäkirja ja lahjonnan torjumista koskeva yleissopimus yhdistetään yhdeksi oikeudelliseksi välineeksi; 3. Pitää myös valitettavana, ettei neuvosto ole juuri lainkaan ottanut huomioon Euroopan parlamentin edellä mainittua lausuntoa ensimmäisestä lisäpöytäkirjasta; 4. Tukee päättäväisesti - ottaen etenkin huomioon lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden väliset tiiviit kytkennöt - ehdotuksessa keskeistä tavoitetta torjua Euroopan unionissa harjoitettavaa lahjontaa aikaisempaa tehokkaammin kirjaamalla yleiset rikosoikeudelliset vähimmäisstandardit jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sekä tehostamalla kansainvälistä yhteistyötä; 5. Hyväksyy ehdotuksen neuvoston säädökseksi seuraavin muutoksin: a) lisätään 1 artiklan sanamuotoon liitteen laajempi määritelmä «Euroopan yhteisöjen virkamiehestä» luettelemalla esimerkiksi selvyyden vuoksi kyseeseen tulevat laitokset (Euroopan investointipankki, Euroopan keskuspankkijärjestelmä, Euroopan rahapoliittinen instituutti, Euroopan investointirahasto jne); b) ulotetaan 2 artiklan 2 kohdan sisältö koskemaan aktiivista lahjontaa (siinä säädetään vain toisen jäsenvaltion virkamiehen passiivisesta lahjonnasta; c) määritellään rikoksen tunnusmerkistö järjestäytyneen tai toistuvan tai laajassa mitassa ilmenevän lahjottavuuden tai lahjonnan osalta sekä kovennetaan niiden oikeudellisia seuraamuksia; d) mainitaan nimenomaisesti, että avustaminen, yrittäminen sekä yllyttäminen ovat samanarvoisia tekoja olipa kyse lahjonnasta tai lahjottavuudesta; e) lisätään oikeusasiamies 4 artiklan 1 kohdassa mainittujen päättävien elimien joukkoon; f) laajennetaan 10 artiklan «Ne bis in idem» -periaatetta (usein esiintyvään) tapaukseen, jossa tuomio on tosin langetettu, mutta rangaistusta lievennetään tietyin ehdoin (on säädetty vain niistä tapauksista, joissa ei voida asettaa syytteeseen tai joissa rangaistusta ei voida enää panna täytäntöön tai sitä ollaan panemassa täytäntöön); g) kirjataan myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ennakkotapauksiin liittyviä kysymyksiä koskeva toimivalta (tekstissä jo olevan yleissopimuksen tulkintaa ja soveltamista koskevan toimivallan lisäksi), jolloin oikeus esittää huomautuksia jää yleisesti jäsenvaltioille, jotka eivät ole riidan osapuolia, ja komissiolle; h) määrätään kolmen vuoden kuluttua sopimuksen allekirjoittamisesta toteutettavasta valvonnasta, jonka avulla voidaan varmistaa, että siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on tehty ja että sopimus on tehokas jäsenvaltioiden oikeuskäytännöissä; 6. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.