KOMISSION LAUSUNTO Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.6 artiklan nojalla 3 päivänä helmikuuta 2003 annetusta Euroopan keskuspankin suosituksesta EKP/2003/1 neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta

PERUSTELUT

A. Yleistä

Helsingissä (10.-11. joulukuuta 1999) kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti kutsua koolle hallitustenvälisen konferenssin ratkaisemaan toimielinjärjestelmään liittyviä kysymyksiä, jotka olivat jääneet käsittelemättä Amsterdamissa ja jotka oli ratkaistava ennen laajentumista. Tämä konferenssi käynnistyi helmikuussa 2000 ja päätti työnsä Nizzassa joulukuussa 2000.

Nizzassa kokoontunut hallitustenvälinen konferenssi lisäsi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussääntöön (jäljempänä 'perussääntö') "valtuutuslausekkeen" sisältävän uuden 10.6 artiklan, jolla valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuva neuvosto valtuutetaan muuttamaan yksimielisellä päätöksellä perussäännön 10.2 artiklaa. Tässä artiklassa vahvistetaan EKP:n neuvostossa sovellettavat äänestyssäännöt. Konferenssi ilmoitti lisäksi odottavansa, että 10.6 artiklassa tarkoitettu suositus annetaan mahdollisimman pian (ks. julistus nro 19). Nizzan sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 2003, ja 3. helmikuuta 2003 EKP antoi perussäännön 10.6 artiklan nojalla virallisen suosituksen neuvoston päätökseksi. Edellä mainitun artiklan mukaan sekä Euroopan parlamentilta että komissiolta on pyydettävä lausuntoa suosituksesta.

EKP:n hallinnon ja varsinkin sen neuvoston äänestyssääntöjen uudistamisella on laajentumisen yhteydessä ratkaisevan tärkeä merkitys sekä EKP:n että koko euroalueen tulevaisuudelle. EKP:n neuvosto muodostuu johtokunnan kuudesta jäsenestä sekä euroalueen jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien pääjohtajista (joiden tämänhetkinen lukumäärä on 12). Jos uudistusta ei toteuteta, EKP:n neuvoston äänioikeutettujen jäsenten määrä lisääntyy euroalueen jokaisen laajentumisen yhteydessä, mikä johtaa asteittain siihen, että päätöksenteon tehokkuus EKP:n korkeimmassa päättävässä elimessä heikentyy lopulta huomattavasti.

B. Valtuutuslauseke (EKP:n perussäännön 10.6 artikla): ominaisuudet ja rajoitukset

Pääsääntöisesti ja perussäännön 10.2 artiklan mukaan EKP:n neuvosto tekee päätöksenä yksinkertaisella enemmistöllä. Kullakin läsnä olevalla jäsenellä on yksi ääni ("yksi jäsen, yksi ääni" -periaate) ja äänten mennessä tasan puheenjohtajan ääni ratkaisee. Perussäännön 10.3 artiklassa määrätään äänten painotukseen perustuvasta päätöksentekomenettelystä, jota käytetään lähinnä osakkuuteen liittyvissä asioissa.

Perussäännön 10.6 artiklassa neuvosto valtuutetaan muuttamaan vain äänestysmenettelyä, josta määrätään perussäännön 10.2 artiklassa. Perussäännön 10.3 artikla ei kuulu valtuutuksen piiriin. Perussäännön 10.1 artiklassa vahvistettua EKP:n neuvoston ja 11.1 artiklassa vahvistettua johtokunnan kokoonpanoa ei myöskään voida muuttaa 10.6 artiklan nojalla. Näiden kahden päätöksentekoelimen tehtäviä ei myöskään voida muuttaa tai jakaa uudelleen, koska tehtävät määritellään perussäännön 12 artiklassa.

Valtuutuslausekkeessa asetetaan tiukat menettelyvaatimukset, jotka edellyttävät valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuvan neuvoston yksimielistä päätöstä. Kun päätös perustuu EKP:n suositukseen, tarvitaan EKP:n neuvoston etukäteen antama yksimielinen hyväksyntä. Neuvoston tehtyä päätöksen se toimitetaan kaikille jäsenvaltioille sen voimaantulon edellytyksenä olevaa ratifiointia varten.

C. Komission lausunto

C.1. Hyvän hallintotavan vaatimukset

Komissio on lausuntoa valmistellessaan noudattanut seuraavia perusperiaatteita, joilla tuetaan EKP:n sisäisen hallinnon tuloksekasta uudistamista:

- päätöksenteon olisi säilyttävä nopeana ja tehokkaana;

- päätöksentekoelinten olisi toimittava koko euroalueen etujen mukaisesti;

- järjestelmän on oltava sellainen, että sekä nykyiset että tulevat jäsenvaltiot pitävät sitä puolueettomana ja tasapuolisena;

- uuden äänestysjärjestelmän olisi oltava sellainen, että markkinat ja yleisö ymmärtävät sen toimintaperiaatteet ja -tavat.

C.2. Mahdolliset parannukset ehdotettuun kolmen ryhmän malliin

Äänioikeuksien kokonaismäärä EKP:n neuvostossa on tällä hetkellä 18 (6 + 12). Ehdotetussa kolmen ryhmän rotaatiomallissa otetaan käyttöön äänioikeuksien kokonaismäärälle yläraja, joka on 21 (6 + 15) ja joka voidaan siirtymäkaudeksi nostaa 24:ään (6 + 18). Mallin tavoitteiden saavuttamisen kannalta voisi olla tarkoituksenmukaista harkita pienempää lukua, koska näin voitaisiin osaltaan nopeuttaa ja tehostaa päätöksentekoa EKP:ssa ja samalla parantaa mallin toimivuutta.

Pääjohtajien jako ryhmiin perustuu suositellussa rotaatiomallissa uuteen indikaattoriin, joka koostuu seuraavista kahdesta osatekijästä: osuus poikkeuksen ulkopuolella olevien jäsenvaltioiden yhteenlasketusta bruttokansantuotteesta markkinahinnoin ja osuus poikkeuksen ulkopuolella olevien jäsenvaltioiden rahalaitosten yhteenlasketun taseen kokonaisvaroista. Ensimmäisen osatekijän valinta on täysin perusteltua. Laajentuneessa, monia erilaisia valtioita kattavassa Euroopan unionissa toisena osatekijänä voisi kuitenkin olla väestötekijä. Komissio antoi 26. tammikuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 48 artiklan mukaisen lausunnon KOM(2000) 34 [1] hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumisesta Nizzan sopimuksen valmistelemiseksi. Tässä lausunnossaan se suositti väestökriteerin käyttöönottoa, koska se katsoo kyseisen kriteerin soveltuvan erityisen hyvin muiden toimielinten (etenkin neuvoston) äänestyssääntöjen uudistamiseen. Perussäännön 29.1 artiklassa määriteltyä pääoman merkitsemisen jakoperustetta voitaisiin käyttää sellaisenaan. Se perustuu BKT-osatekijään ja väestöosatekijään, joilla on molemmilla 50 prosentin painoarvo, ja sen avulla voidaan varmistaa euroalueen jäsenvaltioiden ryhmäjaon edustavuus.

[1] "Toimielinjärjestelmän muuttaminen laajentumisen onnistumiseksi" - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 48 artiklan mukainen komission lausunto jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssin järjestämisestä unionin perussopimusten tarkistamiseksi (KOM(2000) 34, lopullinen).

Perussäännön uutta 10.2 artiklaa voitaisiin lisäksi selkeyttää ja tarkentaa monilta osin:

- rotaatiofrekvenssi: Suosituksen mukaan pääjohtajat säilyttävät ryhmän sisällä äänioikeutensa yhtä pitkän ajan. Tätä ajanjaksoa ei kuitenkaan määritellä tarkemmin. Lisäksi ei voida varmistaa, että rotaationopeus on kaikilla kolmella ryhmällä sama.

- äänioikeuksien jakaminen pääjohtajille kunkin ryhmän sisällä: Koska äänioikeuksien määrä on jokaisessa ryhmässä pienempi kuin ryhmään kuuluvien pääjohtajien määrä, on päätettävä, millaisin aikavälein jäsenet saavat äänioikeuden kunkin ryhmän sisällä. Kaikista yksityiskohdista ei ole tarkoituksenmukaista määrätä perussäännön uudessa 10.2 artiklassa, vaan EKP:n neuvostolle olisi jätettävä tietty harkintavalta. Tietyt periaatteet olisi kuitenkin virallistettava avoimuuden takaamiseksi. Esimerkiksi äänioikeus voitaisiin kunkin ryhmän sisällä ensisijaisesti antaa kauimmin ilman äänioikeutta olleille pääjohtajille tai jäsenvaltioiden järjestyksessä parhaiten sijoittuneille maille.

- selkeys ja avoimuus markkinoiden ja yleisön näkökulmasta: Kulloinkin päätöksentekoon osallistuvien henkilöllisyyttä koskevat ajantasaiset ja täydelliset tiedot ovat tärkeitä monille ulkopuolisille tahoille, kuten rahoitusmarkkinoille ja tiedotusvälineille. Koska kolmen ryhmän malli on melko monimutkainen, on tärkeää, että rotaatiota koskevat päätökset tehdään ja annetaan tiedoksi hyvissä ajoin ja avoimuutta noudattaen.

- rotaatiomallin tehokas käynnistäminen: Vielä ei ole täysin varmaa, milloin rotaatio käynnistetään käytännössä. Vaikka äänioikeutettujen pääjohtajien lukumäärä on periaatteessa rajoitettu 15:een, näyttää siltä, ettei tätä ylärajaa välttämättä aleta soveltaa heti kun pääjohtajien lukumäärä ylittää 15, vaan rotaation käyttöönottoa saatetaan lykätä siihen asti, kunnes pääjohtajia on enemmän kuin 18. Mallia voitaisiin varmasti selkeyttää määrittelemällä selvästi, milloin rotaatio käytännössä aloitetaan ja/tai milloin mahdollisesti sovelletaan siirtymäsäännöksiä, sen sijaan että rotaation aloittamista lykätään ja asia jätetään EKP:n neuvoston päätettäväksi.

D. EKP:n hallintoa koskevia lisähuomautuksia

Nizzan sopimuksen tarkoituksena on valmistella yhteisöä laajentumiseen ja etenkin 12 uuden jäsenvaltion liittymisen edellyttämiin toimielinjärjestelmän muutoksiin. EKP:n osalta hallitustenvälinen konferenssi piti parempana ratkaisuna "valtuutuslausekkeen" käyttöönottoa kuin sitä, että järjestelyjen yksityiskohdista olisi sovittu konferenssissa. EKP:n hallinnonuudistuksen valmisteluun on näin saatu enemmän aikaa. Valittu ratkaisu on kuitenkin rajoittanut mahdollisuuksia muutosten tekemiseen.

EKP:n suosittelema kolmen ryhmän rotaatiomalli vastaa täysin Nizzassa annettua toimeksiantoa. EKP valmistautuu sen avulla euroalueen merkittävään laajentumiseen. Vaikka valtuutuslauseke asettaa sekä menettelyyn että sisältöön liittyviä rajoituksia, EKP on onnistunut laatimaan mallin, jolla voidaan vähentää äänioikeuksien kokonaismäärää EKP:n neuvostossa. Mallin ovat hyväksyneet kaikki EKP:n neuvoston jäsenet.

Nizzan sopimus ja sitä edeltävä Amsterdamin sopimus ovat yksittäisiä vaiheita laajemmassa prosessissa, jolla Euroopan unionia ja sen toimielimiä valmistellaan tulevaisuutta varten. Valtion- ja hallitusten päämiehet totesivat jo Nizzassa (katso julistus nro 23), että tarvitaan "... perusteellisempaa ja laaja-alaisempaa keskustelua ...", ja ilmoittivat vuonna 2004 koolle kutsuttavasta hallitustenvälisestä konferenssista. Brysselissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto (14.-15. joulukuuta 2001) päätti perustaa Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan (Laekenin julistus). EKP:n osalta tämä avaa uusia mahdollisuuksia EKP:n neuvostossa sovellettavien äänestysmenettelyjen lisätarkastelulle ja mahdollisille perussäännön 10.2 artiklan soveltamisalaan kuulumattomille muutoksille. EKP:n ehdottamaa mallia ei kuitenkaan tulisi ottaa esikuvaksi päätettäessä yhteisön muiden toimielinten tulevasta koostumuksesta ja päätöksentekomenettelyistä.

Komissio pitää hyödyllisenä, että rahapoliittiseen päätöksentekoon kiinnitetään entistä enemmän huomiota. Tässä yhteydessä voitaisiin harkita "rahapolitiikan neuvoston" perustamista. Se toimisi EKP:n neuvoston ohjauksen alaisena, mutta kaikilla neuvoston jäsenillä ei olisi oikeutta osallistua "rahapolitiikan neuvoston" kokouksiin. Mahdollisesti laajennetulle EKP:n johtokunnalle annettaisiin keskeinen vastuu rahapoliittisessa päätöksenteossa. Lisäksi olisi aiheellista muuttaa nykyisiä johtokunnan jäsenten nimittämissääntöjä (EY:n perustamissopimuksen 112 artiklan 2 kohdan b alakohta) sekä korvata yksimielisyys määräenemmistöllä. Tarvittavat perustamissopimuksen muutokset voi molemmissa tapauksissa toteuttaa vain hallitustenvälinen konferenssi.

KOMISSION LAUSUNTO Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.6 artiklan nojalla 3 päivänä helmikuuta 2003 annetusta Euroopan keskuspankin suosituksesta EKP/2003/1 neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta

Euroopan keskuspankki (EKP) antoi 3. helmikuuta 2003 Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä 'perussääntö') 10.6 artiklan nojalla suosituksen neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta. Neuvosto pyysi 11. helmikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä komissiolta lausuntoa suosituksesta. Komissio on antanut seuraavan lausunnon:

1. Komissio toteaa, että suosituksen tarkoituksena on varmistaa EKP:n päätöksentekomenettelyjen mukauttaminen euroalueen tulevaan merkittävään laajentumiseen. Komissio katsoo näin ollen, että EKP:n hallintorakenteiden tuloksekas uudistaminen vaatii seuraavien edellytysten täyttymistä:

- päätöksenteon olisi säilyttävä nopeana ja tehokkaana;

- päätöksentekoelinten olisi toimittava koko euroalueen etujen mukaisesti;

- järjestelmän on oltava sellainen, että sekä nykyiset että tulevat jäsenvaltiot pitävät sitä puolueettomana ja tasapuolisena;

- uuden äänestysjärjestelmän olisi oltava sellainen, että markkinat ja tiedotusvälineet ymmärtävät sen toimintaperiaatteet ja -tavat.

2. Ehdotetulla kolmen ryhmän rotaatioon perustuvalla mallilla on tarkoitus varmistaa, että EKP:n korkeimpana päättävänä elimenä toimiva neuvosto pystyy jatkamaan nopeaa ja tehokasta päätöksentekoaan, vaikka euroalue laajenee tulevaisuudessa merkittävästi. Euroalueen kansallisten keskuspankkien pääjohtajien määrän ylittäessä tietyn luvun äänioikeuksien määrää EKP:n neuvostossa ei enää lisätä, vaan se rajoitetaan tiettyyn enimmäismäärään (joka on 21 äänioikeutta ja siirtymäkauden aikana mahdollisesti 24 äänioikeutta). Komissio katsoo näin ollen, että äänioikeuksien enimmäismäärän vähentäminen voisi olla tarkoituksenmukaista päätöksenteon nopeuttamiseksi ja tehostamiseksi entisestään.

3. Komissio toteaa, että pääjohtajien jakaminen ryhmiin perustuu suositellussa rotaatiomallissa uuteen indikaattoriin, joka koostuu seuraavista kahdesta osatekijästä: osuus poikkeuksen ulkopuolella olevien jäsenvaltioiden yhteenlasketusta bruttokansantuotteesta markkinahinnoin ja osuus poikkeuksen ulkopuolella olevien jäsenvaltioiden rahalaitosten yhteenlasketun taseen kokonaisvaroista. Vaikka ensimmäisen osatekijän valinta on perusteltua, komissio huomauttaa suosittaneensa [2] Nizzan sopimusta valmistelleelle hallitustenväliselle konferenssille väestökriteerin käyttöönottoa, koska se katsoo kyseisen kriteerin soveltuvan erityisen hyvin muiden toimielinten (etenkin neuvoston) äänestyssääntöjen uudistamiseen. Perussäännön 29.1 artiklassa määriteltyä pääoman merkitsemisen jakoperustetta voitaisiin käyttää sellaisenaan. Se perustuu BKT-osatekijään ja väestöosatekijään, joilla on molemmilla 50 prosentin painoarvo. Komissio katsoo, että tähän indikaattoriin perustuva jäsenvaltioiden ryhmäjako täyttäisi paremmin 1 kohdassa asetetun kolmannen kriteerin.

[2] "Toimielinjärjestelmän muuttaminen laajentumisen onnistumiseksi" - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 48 artiklan mukainen komission lausunto jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssin järjestämisestä unionin perussopimusten tarkistamiseksi (KOM(2000) 34, lopullinen).

4. Perussäännön 10.2 artiklaa koskevaa suositusta olisi vielä selkeytettävä joidenkin keskeisten kohtien osalta. Näihin kuuluu etenkin rotaatiofrekvenssi sekä järjestys, jota noudattaen äänioikeudet jaetaan pääjohtajille tietyn ryhmän sisällä. Lisäksi koska EKP:n neuvostolle jää tarkistusten nojalla tietty harkintavalta, on tärkeää, että EKP tekee ja antaa tiedoksi rotaatiota koskevat päätökset hyvissä ajoin ja avoimuutta noudattaen. Rotaatiojärjestelmän aloittamisajankohta olisi selkeästi mainittava asetuksessa. Komissio katsoo, että näillä lisäyksillä voidaan osaltaan selkeyttää mallin operatiivista sisältöä.

5. Komissio toteaa, että perussäännön 10.6 artiklan valtuutuslauseke oikeuttaa ainoastaan perussäännön 10.2 artiklan muuttamiseen ja edellyttää neuvoston yksimielistä hyväksyntää. Tämä rajoittaa merkittävällä tavalla EKP:n hallintorakenteiden uudistamista. Tässä vaiheessa ei näin ollen voida harkita laajempialaisia, 10.2 artiklan soveltamisalaan kuulumattomia muutoksia.

6. EKP:n esittämä malli on tärkeä vaihe sen mukauttaessa päätöksentekovalmiuksiaan laajentumisen edellyttämällä tavalla, vaikka malli ei täysin vastaakaan 1 kohdassa asetettuja kriteerejä. Samalla olisi kuitenkin otettava huomioon, ettei valtuutuslausekkeen nojalla voida toteuttaa laajempialaisia muutoksia, jotka liittyvät esimerkiksi rahapoliittiseen päätöksentekoon ja EKP:n johtokunnan asemaan siinä. Tämänkaltaiset muutokset voidaan toteuttaa vain Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin muodostamissa laajemmissa puitteissa.