EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 30.8.2011 
SEK(2011) 1009 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
 
ehdotukseen 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
asetuksen (EY) N:o 1760/2000 muuttamisesta naudanlihan vapaaehtoista merkitsemistä 
koskevien säännösten poistamisen ja nautaeläinten elektronisen tunnistamisen osalta 
{KOM(2011) 525 lopullinen} 
{SEK(2011) 1008 lopullinen}  
 
1 TIIVISTELMÄ  VAIKUTUSTEN  ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
asetuksen (EY) N:o 1760/2000 muuttamisesta naudanlihan vapaaehtoista merkitsemistä 
koskevien säännösten poistamisen ja nautaelä inten elektronisen tunnistamisen osalta  
1. JOHDANTO  
 
Asetukseen (EY) N:o 1760/2000 ja erityisesti nautaelä inten tunnistamiseen ja naudanlihan 
vapaaehtoiseen merkitsemiseen katsotaan komi ssion tiedonannossa neuvostolle ja Euroopan 
parlamentille ”Toimintaohjelma hallinnolli sen rasituksen keventämiseksi Euroopan 
unionissa” (KOM(2009) 544) liittyvän tiedonant ovelvoite, joka aiheuttaa yrityksille 
merkittävän rasitteen. Asetuksella luodaan jä rjestelmä nautaeläinten tunnistamista ja 
rekisteröintiä sekä naudanlihan ja naudan lihatuotteiden merkitsemistä varten (mukaan 
luettuna vapaaehtoinen merkits eminen), ja asetus sisältää säännöksiä korvamerkeistä, 
tilarekistereistä, nautaeläinpasse ista sekä kansallisista atk- pohjaisista tietokannoista. 
 Nautaeläinten tunnistamista ja jäljitettävyyttä koskevia yht eisön sääntöjä  lujitettiin 
spongiformisen enkefalopatian (BSE-tauti) aiheuttaman kriisin johdosta vuonna 1997 
ottamalla käyttöön tavanomaiset korvamerkit. Elek troninen tunnistaminen  ei ollut tuolloin 
vielä teknisesti niin kehittynyt, että se ol isi voitu ottaa käyttöön. Se on kehittynyt 
huomattavasti vasta viimeksi kul uneiden kymmenen vuoden aikana. 
Radiotaajuustunnistukseen (R FID) perustuvan elektronisen tunnistamisen avulla 
eläinkohtaiset tunnistuskoodit tallent uvat nopeammin ja tarkemmin suoraan 
tietojenkäsittelyjärjestelmiin (m ikä takaa mahdollisesti tartunnan saaneiden eläinten ja/tai 
pilaantuneiden elintarvikkeiden nopeamma n jäljitettävyyden). Tämä vähentää manuaaliseen 
tallentamiseen liittyviä henkilöstökustannuksia mu tta lisää laitekustannuksia. Voimassa oleva 
nautaeläinten tunnistamista koske va lainsäädäntö ei siksi vast aa uusinta teknistä kehitystä.  
 Tämän ehdotuksen yleistavoitteena eläinten tunnistamisen  alalla on 
1. tukea alan kilpailukykyä,  
2. vähentää hallinnollista rasi tetta ja yksinkert aistaa menettelyitä, jotka liittyvät 
eläinkohtaisiin passeihin ja tilarekistereihin, 
3. parantaa osaltaan ihmisten ja eläinten terv eyttä nopeamman ja ta rkemman nautaeläinten 
jäljittämisjärjestelmän kautta. 
Tämän ehdotuksen yleistavoitteena naudanlihan vapaaehtoisen merkitsemisen  alalla on 
1. vähentää naudanlihan merkintään liittyvää tarpeetonta hallinnollista rasitetta. 
   
 
2  
2. TOIMINTAVAIHTOEHDOT  
 
Tässä asiakirjassa an alysoidaan erilaisia toimintavaihtoehtoja  nautaeläinten elektronista 
tunnistamista ja naudanlihan merkitsemistä varten.    
 
2.1 Nautaeläinten elektroninen tunnistaminen 
VAIHTEHTO  1: NYKYTILANTEEN SÄILYTTÄMINEN (PERUSSKENAARIO ):    
Jos voimassa olevia säännöksiä ei muuteta,  nautaeläimet tunnistetaan jatkossakin 
tavanomaisten molempiin korv iin kiinnitettävien  korvamerkkien avulla eikä nykyinen 
hallinnollinen rasite vähene. Voimassa oleva lainsäädäntöke hys ei kiellä jäsenvaltioita 
käyttämästä elektronisia tunnisteita vapaaehtoisel ta pohjalta, mutta se edellyttää, että niitä 
käytetään virallisten ulkoisesti kiinnitettäv ien korvamerkkien lisäksi. Koska teknisiä 
vaatimuksia ei ole yhdenmukaistettu EU:ssa, eri jäsenvaltioissa voi olla  käytössä erityyppisiä 
elektronisia tunnisteita ja eri RFID -taajuuksilla toimivia lukulaitteita.  
 
VAIHTOEHTO 2: VAPAAEHTOINEN JÄRJESTELMÄ ALAVAIHTOEHTOINEEN:   
Vaihtoehdossa 2 elektroninen tunnistaminen ot etaan käyttöön virallis ena tunnistusvälineenä. 
Tässä vaihtoehdossa jäsenvaltiot eivät voisi valita nykytilanteen säilyttämisen skenaariota. 
EU:n jäsenvaltiot voivat itse päättää, ottavatk o ne käyttöön pakollisen  järjestelmän omalla 
alueellaan (alavaihtoehto 2a) vai antavatko ne karjankasvattajien päättää, ottavatko nämä sen 
käyttöön (alavaihtoehto 2b). Elektronista tunn istamista koskevien teknisten vaatimusten ja 
lukulaitteiden yhdenmukaistaminen  EU:n tasolla olisi keskeist ä tässä vaihtoehdossa (toisin 
kuin vaihtoehdossa 1). Nämä vaatimukset ei vät kuitenkaan ylittäisi  kansainvälisten ISO-
standardien vaatimuksia. 
 
Alavaihtoehto 2a: Elektronisen tunnistamisen käyttöönotto on EU:n tasolla vapaaehtoista, ja 
yksittäiset jäsenvaltiot voivat itse päättää, ot tavatko ne käyttöön pakollisen järjestelmän 
omalla alueellaan . Jos jäsenvaltio valitsee pakollisen järjestelmän , jäsenvaltiossa sovelletaan 
samoja velvoitteita kuin vaihtoehdossa 3 (e simerkiksi kukin nautaeläin olisi merkittävä 
yhdellä tavanomaisella ulkoisesti kiinnitettävä llä korvamerkillä JA yhdellä elektronisella 
tunnisteella, joka voidaan kiinnittää korvaan ta i sijoittaa pötsiin). Jos jäsenvaltio valitsee 
vapaaehtoisen järjestelmän , nautaeläimet voidaan merkitä 
1. kahdella tavanomaisella korvamerkillä tai 
2. yhdellä tavanomaisella ulkoisesti kiinni tettävällä korvamerkillä JA yhdellä 
elektronisella (korvaan kiinnitettävällä ta i pötsiin sijoitettavalla) tunnisteella, 
jotka on hyväksytty virallisesti. 
 
Alavaihtoehto 2b:  Elektronisen tunnistamisen käyttööno tto on EU:n tasolla vapaaehtoista, 
eivätkä yksittäiset jäsenvaltiot voi valita pakollista järjestelmää . Vapaaehtoisessa 
järjestelmässä nautaeläimet voitaisiin merkitä 
1. kahdella tavanomaisella korvamerkillä tai 
2. yhdellä tavanomaisella ulkoisesti kiinni tettävällä korvamerkillä JA yhdellä 
elektronisella (korvaan kiinnitettävällä ta i pötsiin sijoitettavalla) tunnisteella, 
jotka on hyväksytty virallisesti.  
VAIHTOEHTO 3:  PAKOLLINEN JÄRJESTELMÄ  
Pakollisessa järjestelmässä kukin nautaeläin on  merkittävä yhdellä tavanomaisella ulkoisesti 
kiinnitettävällä korvamerkillä JA  yhdellä elektronisella (korvaan  kiinnitettävällä tai pötsiin 
 
3 sijoitettavalla) tunnisteella. To isin kuin vaihtoehdossa 1, tässä vaihtoehdossa olisi kehitettävä 
elektronista tunnistamista ja lukulaitteita koske vat EU:n laajuiset oike udelliset velvoitteet, 
jotka eivät ylitä kansainvälisten ISO-standardien vaatimuksia.   
 
Taulukko 1: Tiivistelmä virallisista nautaeläinkohtaisista tunnisteista kussakin vaihtoehdossa  
 
2.2 Naudanlihan vapaaehtoinen merkitseminen  
 
Naudanlihan vapaaehtoista merkitsemistä varten on analysoitu kahta eri skenaariota: 
VAIHTOEHTO 1 – Säilytetään nykytilanne (perusskenaario) : nykyjärjestelmää ei 
muuteta.  VAIHTOEHTO 2 – Poistetaan naudanlihan vapaaehtoinen merkintä : naudanlihan 
vapaaehtoista merkintää koskevat säännökset poistettaisiin asetuksesta (EY) N:o 1760/2000.  
  
3. VAIHTOEHTOJEN ANALYSOINTI
 
 3.1 Nautaeläinten elektroninen tunnistaminen  
Tämä analyysi perustuu kolmeen tietolähtees een, jotka ovat i) vuonna 2009 valmistunut 
ulkoinen selvitys
1, ii) jäsenvaltioiden toimivaltaisten vi ranomaisten toimittamat tiedot ja iii) 
sidosryhmien kuulemisten tulokset. Analyysi osoitt aa, että suorat kustan nukset ja edut eivät 
jakaudu tasapuolisesti koko elintarvikeketjussa. Kustannuksista, jotka aiheutuvat pääosin 
laitteista (transponderit ja lukulaitteet), vastaavat pä äasiassa karjankasvattajat.  Elektronisten 
laitteiden käytöstä (esimerkiksi tiloilla tehtävä etäluku) saatav an taloudellisen hyödyn 
korjaavat kuitenkin kokonaisuude ssaan elintarvikeketjun loppup ään toimijat (esimerkiksi 
markkinapaikat, keräyskeskukset ja teurastamo t). Lisäksi toimivaltais et viranomaiset hyötyvät 
siitä, että kaikki tiedot tallentuvat automaattisesti, mikä vähentää niiden henkilöstökustannuksia. Ulkoisessa se lvityksessä todetaan, että pa rhaaksi arvioitu vaihtoehto 
on vapaaehtoinen järjestelmä (alavaihtoehto  2a), jossa nautaeläinten elektroninen 
tunnistaminen otetaan käyttöön yhdenmuka istettujen vaatimusten perusteella.  
                                                
 
1 Study on the introduction of electronic identification (EID) as official method to identify bovine animals within 
the EU, 
http://ec.europa.eu/food/animal/identification/bovi ne/docs/EID_Bovine_FinalReport_04062009_en.pdf. 
 
/ 
 Vaihtoehto 1:  
Nykytilanteen 
säilyttäminen  Vaihtoehto 2: 
Vapaaehtoinen 
järjestelmä 
”Jäsenvaltiot voivat valita 
pakollisen järjestelmän”  
2A Vaihtoehto 2: 
Vapaaehtoinen 
järjestelmä 
”Toimijat voivat valita 
elektronisen tunnistamisen” 
2B  Vaihtoehto 3: 
EU:n laajuinen 
pakollinen 
järjestelmä  
Tavanomainen korvamerkki  
 
       2 
 1 (jäsenvaltioissa, jotka 
valitsevat pakollisen 
järjestelmän ) 
2/1 (jäsenvaltioissa 
vaihtoehdossa 2B)   1 (haluaa käyttää 
elektronista  tunnistamista)/ 
 2 (ei halua käyttää 
elektronista tunnistamista) 
 1 
 
 
Elektroninen 
tunniste  
(korvamerkki tai bolus)   0 1  (jäsenvaltioissa, jotka 
valitsevat pakollisen 
järjestelmän ) 
1/0 (jäsenvaltioissa 
vaihtoehdossa 2B) 
 1 (haluaa käyttää 
elektronista  tunnistamista)/ 
0 (ei haluta käyttää 
elektronista tunnistamista)  1 
 
 
4  
Vaihtoehdon 1 (perusske naario) vaikutukset  
 
Jos voimassa olevia säännöksiä ei muuteta, ka ikki nautaeläimet on ed elleenkin merkittävä 
kahdella tavanomaisella ulkoisesti kiinnitettävällä korvamerkillä. Jos eläinten pitäjät haluavat 
käyttää elektronisia tunnisteita va paaehtoiselta pohjalta, niiden on käytettävä niitä virallisten 
tavanomaisten korvamerkkien lisäksi. Vaihtoeh dossa 1 ei oteta huomioon niitä ongelmia, joita 
useat toimivaltaiset viranomaiset ovat tuoneet es iin tarkastuskertomuksissa (ks. elintarvike- ja 
eläinlääkintätoimiston yleiskatsaus 9505/2003). M yöskään alan hallinnollista rasitetta ei 
voitaisi vähentää. Useimmat h aastatelluista katsovat, että  nykyinen tunnistamis- ja 
jäljittämisjärjestelmä on toimiva mutta että sitä  voitaisiin parantaa. Es imerkiksi nautaeläinten 
täsmällinen jäljittäminen voi olla vaikeaa hätäta pauksissa, koska tilarekisterit eivät ole aina 
ajantasaisia.  Muita ongelmia voivat olla asiakirjojen  puuttuminen, tietojen ja dokumentaation 
puutteellinen organisointi sekä viivästykset ja virheet tiettyjen tapahtumien (syntymät, siirrot 
ja kuolemat) ilmoittamisessa keskustietokantaan tai näiden tietojen ilm oittamatta jättäminen. 
Lisäksi markkinapaikkojen ja kerä yskeskusten kautta tapahtuvista eläinten siirroista ei aina 
ilmoiteta.   
Useimmat haastatelluista katsova t, että nykyinen jäljittämisjär jestelmä on tehokas ja toimiva 
mutta että sitä voitaisiin parantaa. Muutamat  sidosryhmät ovat vakuu ttuneita siitä, että 
lisäarvoa saataisiin täysin integroidusta elektronisesta t unnistamisjärjestelmästä, jossa 
elektroninen tunnistaminen on ennakkoehto. Karjankasvattaja t, jotka eivät osallistu 
kenttätutkimuksiin ja/t ai muuhun alan tutkimustyöhön, eivä t hyväksy ajatusta elektronisen 
tunnistamisen pakollisesta  käyttöönotosta, sillä heidän mielestään pe lkkä tavanomaisen 
korvamerkin korvaaminen elektronisella ko rvamerkillä ei tuota mitään lisäarvoa .  
 Suurin ongelma tässä  vaihtoehdossa on EU:n laajuisesti yhdenmukaistettujen teknisten 
vaatimusten puuttuminen . Kukin jäsenvaltio voi itse päättää, mitä vaatimuksia se haluaa 
soveltaa. Tämä lähestymistapa voi kuitenkin  estää vaatimusten yhdenmukaistamisen. Jos eri 
jäsenvaltioissa käytetään erilais ia teknologioita, sähköinen tietoje nvaihto niiden välillä ei ole 
mahdollista vietäessä eläimiä jäsenvaltiosta tois een, ja elektronisista tunnistusjärjestelmistä 
saatava hyöty menetetään. Jos voima ssa olevia säännöksiä ei muut eta, kaikki nautaeläimet on 
edelleenkin merkittävä perinteisillä ulkoisesti k iinnitettävillä korvamerkeillä. Nautaeläinten 
yksilöllinen jäljitettävyys taataan. Jos eläinten pi täjät haluavat käyttää elektronisia tunnisteita, 
niitä saa nykylainsäädännön muk aan käyttää ainoastaan vira llisten (tav anomaisten) 
korvamerkkien täydennyksenä , mikä merkitsee sitä, että erila isia tunnisteita on yhteensä 
kolme. Jos karjankasvattajat päättävät valita tämän tien siitä huolimatta, että teknisiä vaatimuksia ei ole yhdenmukaistettu, tämä vaihto ehto tulisi kalliimmaksi kuin vaihtoehdot 2 
(vapaaehtoinen järjestelmä) ja 3 (pakollinen järjestelmä), koska eläimet pitäisi merkitä 
kahden tunnisteen sijaan kolmella . 
 
Vaihtoehdon 2 (vapaaehtoine n järjestelmä) vaikutukset
 
 
Koska vaihtoehdossa 2 ei voida ennustaa tar kkaan, mitkä EU:n jäse nvaltiot ja/tai tilat 
ottaisivat elektronisen tunnistamisen käyttöön vapaaehtoiselta pohjalta, alavaihtoehtoihin 2a 
ja 2b liittyvien kustannusten laskeminen  on vaikeaa. Vaihtoehdon 2 kokonaiskustannusten 
oletetaan olevan jotakin vaihtoehtojen 1 ja  3 kokonaiskustannusten väliltä. Jos vaihtoehdossa 
2a elektronisesta tunnistamisesta tulisi jossakin jäsenvaltiossa  pakollista , kustannukset 
olisivat samat kuin vaihtoehdossa 3.  Näin ollen jäsenvaltiokohtaiset kustannukset olisivat 
tasolla, joka mainitaan liitteessä VI ja edel lä mainitussa ulkoisessa selvityksessä. Ei ole 
 
5 saatavilla lopullisia tietoja siitä, mitkä kaikki EU:n jäsenvaltiot valitsisivat vaihtoehdon 2a tai 
2b. Lisäksi tässä asiakirjassa olisi vaikea lähteä arvioimaan tätä asiaa. Tässä asiakirjassa on 
kuitenkin jo mainittu, että muutamat EU:n jäsenvaltiot ovat päättäneet ottaa käyttöön nautaeläinten elektronisen tunnistam isen vapaaehtoiselta pohjalta. 
 
Yksi vapaaehtoisen järjestelmän suurimmi sta eduista – riippumatta siitä, onko kyse 
vaihtoehdosta 2a vai 2b – on se, että toim ijoilla olisi aikaa tutustua elektroniseen 
tunnistusjärjestelmään ja huomata siitä tietyissä olosuhteissa saatava lisäarvo. 
Vapaaehtoisessa järjestelmässä EU:n jäsenval tioiden ja alan yksityisten toimijoiden on 
mahdollista organisoitua, jotta ne voivat arvioi da, tuoko järjestelmä mukanaan todellisia 
parannuksia ottaen huomioon alueelliset erot ja  erilaiset tuotantot yypit, sekä pohtia, onko 
järjestelmä riittävän joustava saadakseen taakseen viranomaisten tuen. Nautaeläinten 
elektroninen tunnistaminen on jo nyt mahdollista useissa jäsenvaltioissa, ja 
karjankasvattajat/yksityis et toimijat käyttävät sitä kaupallisi sta ja liikkeenjohdollisista syistä.  
Jos elektroninen tunnistaminen otettaisiin käy ttöön vapaaehtoiselta pohjalta, voidaan olettaa, 
että sen valitsisivat ne eläinten pitäjät, jotka jo nyt hyödyntävät välittömiä tilanhoitoetuja. 
Tämä päätös on kunkin yksittäisen toimija n taloudellisista syistä tekemä ( markkinavetoinen ). 
Nämä toimijat olisivat kuitenkin valmiita harkitsemaan vapaaehtoista elektronista 
tunnistamista myös riippuen siitä, millaisia sään telyllisiä etuja komissio ehdottaa. Esimerkiksi 
jos yksittäiset tiedot talle nnettaisiin keskitetysti, tiloilla ei enää tarvitsi si pitää rekistereitä 
eikä käyttää siirtoasiakirjoja  (jotka ovat välttämättömiä , vaikka eläinpasseja ei 
vaadittaisikaan). Toinen ka nnustin voisi olla se, että siirtoilmoituksia  voisivat tehdä 
kolmannet osapuolet  (esimerkiksi kuljetusyritykset) – mikä  on jo sallittua muiden eläinlajien 
osalta – jotta eläinten pitäjien ei enää tarvit sisi ilmoittaa tilalta lähteviä eläimiä. Lisäksi 
vapaaehtoisesta järjestelmästä saataisiin huomatta via etuja, jos tilalta lähtevien eläinten tiedot 
voitaisiin tallentaa kriittisessä tarkastuspisteessä (eli markkinapaikalla tai teurastamossa). Jos 
nämä muut muutokset sisällyte ttäisiin asetukseen, käyttäjät huomaisivat saavansa merkittäviä 
sääntelyllisiä etuja ja päättäisivät siksi käyttää elektronista tunnistamista . Kattavan 
jäsenvaltioiden tai EU:n tason ekstrapoloinnin te keminen olisi kuitenkin mielivaltaista ja voisi 
helposti johtaa vääriin päätelmiin. Vapaaehtoises ta järjestelmästä voisi toisaalta aiheutua 
lyhyellä aikavälillä haittoja, kosk a EU:n eri jäsenvaltioiden tila nteet olisivat erilaisia, mikä 
aiheuttaisi sekaannusta tunnistamisessa. EU:n sisäisessä kaupassa voisi olla suhteellisen 
vaikeaa selvittää, millaista virallista tunni stamista käytetään. Samalla tavoin kuin 
vaihtoehdossa 1 jotkin EU:n jäsenvaltioista (ja sidosryhmistä) katsovat, että nykyinen 
nautaeläinten tunnistamis- ja jä ljittämisjärjestelmä on täysin toimintakykyinen ja riittävä 
sellaisenaan. Kuluttajien luottamuksen osal ta vaihtoehdossa 2 on vaikeaa tehdä ero 
elektronisesti ja tavanomaisesti merkityn lihan vä lillä, joten vaikutuksia  ei odoteta aiheutuvan. 
Kansallisista ja alueellisista jäljittämisjärjes telmistä voi kuitenkin kehittyä tarkempia ja 
nopeampia niissä EU:n jäsenvaltioissa, jotka päättävät valita alavaihtoehdon 2a, mikä 
lujittaisi kuluttajien luottamusta. 
 
Vaihtoehdon 3 (pakollinen järjestelmä) vaikutukset 
 
Tämä vaihtoehto ei välttämättä ole paras, ko ska jotkin sidosryhmät (esimerkiksi pienet 
karjankasvattajat) joutuisiva t taloudellisesti muita huonompaan asemaan, mutta se olisi 
kuitenkin kaikkein tehokkain vaihtoehto ku luttajansuojan (jäljite ttävyys), hallinnollisen 
rasitteen vähentämisen ja sellaisten riskie n välttämisen kannalta, jotka liittyvät kahden 
tunnistusjärjestelmän  rinnakkaisuuteen.  Tätä vaihtoehtoa voidaan perustella sillä, että se 
lisäisi yhtenäisyyttä muiden eläinlajien (esimerkiksi lampaat) elektronista tunnistamista koskevan EU:n politiikan kanssa. Vaihtoehdon 3 (pakollinen järjestelmä) analysoinnin 
 
6 perusteella voidaan todeta , että suurimmasta osasta  kustannuksista vastaisivat 
karjankasvattajat, kun taas edut jakautuisi vat koko elintarvikeketju lle. Yksi suurimmista 
sidosryhmien esittämistä kritiikeistä on se, että  investoinnista hyötyvät tosiasiassa muut kuin 
ne, jotka siitä maksavat. Ulkoisessa selvityksessä  erotellaan vaihtoehdossa 3 kaksi 
lähestymistapaa: a) kaikki nautaeläimet merkitään elektronisella tunnisteella ensimmäisen 
vuoden kuluessa  uuden asetuksen voimaantulosta ( yksi asetus, ks. taulukko 8 ) ja b) otetaan 
käyttöön siirtymäkauden järjestely , jossa vain vastasyntyneet eläimet merkitään elektronisella 
tunnisteella. Jotkin sidosryhmät (erityisesti  lihateollisuuden edus tajat) ovat ilmaisseet 
kannattavansa pakollista järjestelmää ja edellä mainittua yhden vuoden täytäntöönpanoaikaa. Vaihtoehto 3 ei johtaisi samoihin kahden t unnistamisjärjestelmän rinnakkaisuuden ongelmiin 
kuin vaihtoehto 2. Vaihtoehdossa 3 kaikki sidosryhmät käyttäisiv ät elektronista tunnistamista, 
mikä parantaisi jäljitettävyyden tarkkuu tta ja nopeutta optimaalisesti.   
 Taloudellisia vaikutuksia koituisi kaikista sidos ryhmistä eniten karjankasvattajille, koska ne 
vastaisivat merkintäkustannuksista. Elektronisen ja manuaalisen lukemisen (vaihtoehdot 1 ja 
3) välinen vertailu osoittaa se lkeästi, että laitekustannusten (tunnisteet ja lukulaitteet) nousua 
ei voida suoraan kuitata karjankasvattajien henkilöstösäästöillä. Jotkin EU:n jäsenvaltiot saattaisivat päättää korvata ka rjankasvattajille merkintäkulut maaseudun kehittämisrahastoista 
tai muuntyyppisistä valtiontuista. Vaihtoehto 3 voi kuitenkin pienentää eläinten siirtojen 
tunnistamiseen, rekisteröintiin ja/tai niistä  ilmoittamiseen liittyvää virheriskiä, mikä 
vaihtoehtoihin 1 ja 2 verrattuna voisi johtaa säästöihin suorissa tuissa ja muissa YMP-
ohjelmissa. RFID-transpondere iden käytön vaikutuksia maidon- ja naudanlihantuotannon 
automatisoimiseen kuvataan yksityiskohtaisesti  liitteessä XXI . Siinä todetaan, että RFID-
transpondereiden käyttö on eduksi naudanlihatiloje n automatisoinnille, kun taas maitotiloilla, 
jotka jo on automatisoitu hyvin pitkälle, e dut jäisivät vähäisemmiksi. Elektroninen 
tietojenkeruu olisi toisaalta markkinoiden, keräyskeskusten ja (vähemmässä määrin) 
teurastamoiden kannalta kustannustehokkaampi va ihtoehto. Nämä toimijat tekevät eläinten 
siirtoja usein, ja ne va staisivat pelkästään l ukulaitekustannuksista, eivät 
merkintäkustannuksista. Elektronisen tunnistamis en toimittajille (yri tyksille) aiheutuvat 
vaikutukset saattavat riippu a siitä, miten kukin EU:n jä senvaltio päättää järjestää 
toimituksensa (tarjouskilpailut, kansalliset tahot, yksi toimittaja/viranomaistaho kutakin 
jäsenvaltiota kohden jne.). Jotk in sidosryhmät (erityisesti lih ateollisuuden edustajat) ovat 
ilmaisseet kannattavansa pakollista järjestelmää ja edellä mainittua yhden vuoden  
täytäntöönpanoaikaa. Toimivaltaisille virano maisille koituisi budjettivaikutuksia, koska 
nykyiset IT-järjestelmät pitäisi muka uttaa elektroniseen tunnistamiseen. Ulkoisessa 
selvityksessä  todetaan lopuksi, että toimivaltaiset vi ranomaiset hyötyisivät siitä, että kaikki 
tiedot olisivat digitaalisessa muodossa, koska automatisoiminen alentaisi 
henkilöstökustannuksia  ja vähentäisi hallinnollista rasitetta . Elektronisen tunnistamisen 
avulla voidaan myös helpottaa toimivaltaisten vi ranomaisten tehtäviä, ku ten suoriin tukiin ja 
muihin YMP-ohjelmiin liittyvää tilintarkastusta (koska tarkastajilla olisi jo käytössään 
lukulaitteet lampaiden ja vuohien elektronista  tunnistamista varten). Toimivaltaiset 
viranomaiset saattaisivat hyötyä enemmän va ihtoehdosta 3 kuin vaih toehdoista 1 ja 2. 
Kuluttajahintoihin  mahdollisesti kohdistuvat vaikutukset jäisivät tässä vaihtoehdossa 
pienemmiksi kuin vaihtoehdossa 1. Jos oletetaan , että lihan hinnan nousu on välttämätön, jotta 
voidaan kuitata elektronisesta tunnistamisesta  johtuva tuotantokustannusten nousu, lihan hinta 
nousisi enintään 1 prosenttia.   Jäljempänä olevissa tiiviste lmätaulukoissa esitetään, millai sia taloudellisia  vaikutuksia 
virallisiin nautaeläinten ilmo itusvelvollisuuksiin liittyvillä ar vioiduilla kustannuksilla olisi 
perusskenaariossa (vaihtoehto 1, joka taulukoissa  mainitaan kuitenkin va ihtoehtona 3) ja 
 
7 pakollisessa järjestelmässä (vai htoehto 3, joka taulukoissa main itaan kuitenkin vaihtoehtona 
1) tehtävittäin ja toimijoitt ain. Taulukoista näkyvät myös ylimääräiset kokonaiskustannukset 
perusskenaarioon verrattuna. Pakolli seen järjestelmään (taulukoi ssa vaihtoehto 1) liittyvät 
kustannukset kuvaavat eri variaatioita sen mukaa n, käytetäänkö elektronis ia korvamerkkejä ja 
boluksia vai ei.  
Taulukko 2: Kustannusvertailu pakollisen järjestelmän ja perusskenaarion välillä tehtävittäin ja kahdessa eri 
skenaariossa  
 
 
Taulukko 3: Kustannusvertailu pakollisen järjestelm än ja perusskenaarion välillä toimijoittain (tuhansina 
euroina ja prosentteina)  kahdessa skenaariossa  
 
 
 3.2 Naudanlihan vapaaehtoinen merkitseminen  
Naudanlihan vapaaehtoista merkitsemistä varten on analysoitu kahta eri skenaariota: 
 
8 Vaihtoehto 1 – Säilytetään nykytilanne (perusskenaario) : nykyjärjestelmää ei muuteta.  
Vaihtoehto 2 – Poistetaan naudanlihan vapaaehtoinen merkintä : asetuksesta (EY) N:o 
1760/2000 poistettaisiin naudanlihan vapaaehtois ta merkintää koskevat säännökset mutta 
naudanlihan alkuperän pakollinen merkitseminen säilytettäisiin. 
Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon taloudellise t vaikutukset perusskenaarioon verrattuna: 
Hallintomenettely, jolla hyväksytään vapaaehtoiset  merkintätiedot naudanlihan merkinnöissä, 
poistettaisiin. Toiminnanharjoitt ajat voisivat jatkaa jo olemassa olevien merkintöjen käyttöä. 
Kuluttajatiedotus ei vaarantuisi, koska kai kki merkintätiedot kuuluisivat voimassa olevan 
laaja-alaisen EU:n lainsäädännön soveltamisala an, jota sovellettaisiin naudanlihaan samalla 
tavoin kuin sitä sovelletaan jo nyt muuhun lih aan. Hallinnollisten kustannusten mittausta ja 
vähentämistä koskevassa EU:n hankkeessa tode taan, että hallinnollista rasitetta voidaan 
mahdollisesti vähentää jopa 362 000 euroa. Eri to imijoille koituvia vai kutuksia tarkastellaan 
lähemmin liitteessä VIII.  
 
4 PARHAAKSI ARVIOIDUT VAIHTOEHDOT
 
4.1 Nautaeläinten elektroninen tunnistaminen Vaihtoehto 3 eli ”pak ollinen järjestelmä”  
ei olisi tällä hetkellä paras vaihtoehto, koska se asettaa jotkin toimijat (esimerkiksi 
pientuottajat) taloudel lisesti heikompaan asemaan, mutta se olisi kuitenkin kaikkein tehokkain 
vaihtoehto kuluttajansuojan (jäljitettävyys), halli nnollisen rasitteen vähentämisen ja 
EU:n sisäiseen kauppaan liittyvien riskien välttämisen  kannalta. Vaihtoehto 1 eli 
”nykytilanteen säilyttäminen” puolestaan voisi johtaa erilais iin teknisiin vaatimuksiin ja 
aiheuttaa haittaa EU:n sisäiselle kaupalle. Tä mä vaihtoehto ei myöskään täyttäisi alan 
odotuksia hallinnollisen rasitt een vähentämisen osalta. Alavaihtoehto 2b eli 
”Vapaaehtoinen järjestelm ä toimijoiden tasolla”  ei saanut useimpien haastateltujen 
kannatusta, koska se voisi joht aa kahden eri järjestelmän luomiseen EU:n jäsenvaltioissa ja 
viime kädessä kahden eri markkinan syntymis een, mikä voisi aiheuttaa sekaannusta ja 
mahdollisesti heikentää nykyisen jäljittämisjärjestelmän tehokkuutta.  
Paras vaihtoehto on muuttaa tunnistus järjestelmää vapaaehtoiselta pohjalta 
(alavaihtoehto 2a), jolloin kukin EU :n jäsenvaltio voi päättää itse , haluaako se tehdä 
elektronisesta tunnistamisesta pa kollista alueellaan. EU:n eri jä senvaltioissa on hyvin erilaisia 
maatalouskäytäntöjä ja järjestörakenteita. Näistä  syistä on suos iteltavaa, että kukin jäsenvaltio 
voi itse arvioida yhteistyössä  elintarvikeketjun kaikkien toimijoiden kanssa elektronisen 
tunnistamisen etuja ja varmistaa elektronise n tunnistamisen hyväksynn än, jotta se voidaan 
tehdä pakolliseksi sopivana aj ankohtana. Kukin jäsenvaltio voi si ilman painostusta päättää 
itse, mikä on sopiva ajankohta elektronisen t unnistamisen käyttöönotolle  lainsäädäntökeinoin. 
Kahden eri tunnistusjärjestelmän rinnakkai suuteen liittyvät ongelm at saattavat jäädä  
alavaihtoehdossa 2a  pienemmiksi kuin alavaihtoehdossa 2b . Hallinnollisen rasitteen 
vähentämisen kannalta alavaihtoehto 2a  on parempi kuin alavaihtoehto 2b . Tiivistetysti 
voidaan todeta, että vaikka elektroninen t unnistaminen tuo tavanomaiseen tunnistamiseen 
verrattuna mukanaan suurempia kustannuksia, on näy ttöä siitä, että se voi  tietyissä tapauksissa 
tuottaa yrityksille etuja.  To imijat todennäköisesti antavat elektroniselle tunnistamiselle 
hyväksyntänsä vain, jos tarkastellaan sekä sääntely llisiä että yrityksille aiheutuvia etuja. Tästä 
syystä parhaaksi arvioitu vaihtoehto on vapaaeht oinen järjestelmä (vaihtoehto 2), jossa 
jäsenvaltiot voivat halutessaan ottaa käyttöön  pakollisen järjestelmän omalla alueellaan 
(alavaihtoehto 2a) . Alavaihtoehdon 2a tehokkuutta, toimivuutta ja johdonmukaisuutta 
voitaisiin arvioida jonkin ajan päästä sen täytäntöönpanosta. Tämän arvioinnin perusteella 
komissio voisi pohtia lisää tarvetta tiukentaa elektronisen tunnistamisen pakollista käyttöä 
EU:n tasolla. 4.2 Naudanlihan vapaaehtoinen merkitseminen Vaihtoehdon 2 arvioidaan 
olevan paras naudanlihan vapaaehtoisen merkitsemisen alalla. 
 
9