SISÄLLYSLUETTELO

1. Johdanto 3

2. Teollisuuden kilpailukyvyn parantaminen 4

2.1. Teollisuuden muutokset 4

2.2. Innovatiivinen teollisuus 5

2.3. Kestävä teollisuuspolitiikka 7

3. Tavoitteena yritysmyönteisempi Eurooppa 8

3.1. Yritysten sääntely-ympäristö 9

3.2. Teollisuuden ja palvelujen edistäminen 10

3.3. Pienet ja keskisuuret yritykset 11

4. Päätelmät 12

Johdanto

EU:n talouden elpyminen kriisistä on ollut suhteellisen hidasta, ja tilanne on yhä epävakaa. Talouden elvyttäminen ja voimakkaampi kasvu ovat tarpeen työpaikkojen ja vaurauden luomiseksi sekä jäsenvaltioiden julkisen talouden saattamiseksi kestävälle pohjalle. Julkisen talouden vaikea tilanne rajoittaa mahdollisuutta poliittisiin toimiin, mutta vakaa kasvu pienentää julkisen talouden alijäämää ja julkista velkaa vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteiden mukaisesti[1].

Vahvaa talouskasvua edistävät pääasiassa kaikenkokoiset kilpailukykyiset yritykset. Ne tarvitsevat sitä varten uusille ajatuksille ja uusille yrityksille suotuisan ympäristön. Tässä tiedonannossa esitetään ne alat, joilla on edistyttävä merkittävästi kohti Eurooppa 2020 -strategian päämääriä: 1) talouden rakennemuutokset, 2) teollisuudenalojen innovatiivisuus, 3) kestävä kasvu ja resurssitehokkuus, 4) yritysten toimintaympäristö, 5) sisämarkkinat sekä 6) pienet ja keskisuuret yritykset.

Eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä voidaan parantaa sekä alueen sisällä että maailmanlaajuisesti vastaamalla näihin haasteisiin. Komission tavoitteena on auttaa jäsenvaltioita käyttämään rajallisia resurssejaan älykkäästi, jotta ne voivat parantaa teollisuudenalojensa maailmanlaajuista kilpailukykyä. Näihin haasteisiin vastaaminen parantaa kaikkien yritysten kasvunäkymiä – olipa sitten kyse teollisuus- tai palvelusuuntautuneista yrityksistä tahi yhteisötalouteen suuntautuneista yrityksistä.

Eurooppalaisen teollisuuden merkitys on erittäin suuri EU:lle, joka on yksi maailmantalouden johtavista toimijoista. Kilpailukykyinen teollisuus voi alentaa kustannuksia ja hintoja, luoda uusia tuotteita ja parantaa laatua ja näin edistää ratkaisevasti vaurauden luomista ja lisätä tuottavuuden kasvua taloudessa. Teollisuus on myös tärkeä innovaatioiden lähde, jota tarvitaan EU:n kohtaamiin yhteiskunnallisiin haasteisiin vastaamiseksi.

Osana Eurooppa 2020 -strategiaa komissio käynnisti vuonna 2010 kunnianhimoisen uuden teollisuuspolitiikan[2]. Siinä korostetaan niitä toimia, joita tarvitaan vahvistamaan Euroopan vetovoimaa investointi- ja tuotantopaikkana. Siinä korostetaan myös sitoumusta seurata jäsenvaltioiden kilpailukykyä koskevia toimintalinjoja. Lisäksi siinä hahmotellaan uudistettua kauppapolitiikkaa.

Elpymisen epävakaus näkyy mielialan heikkenemisenä koko Euroopan taloudessa[3]. Ongelmia ovat muun muassa merkittävät rahoitusmarkkinoilta juontuvat riskit, nousevat energian ja raaka-aineiden hinnat sekä tarve vakauttaa julkinen talous. EU:n työvoiman tuottavuus on nyt 1,4 prosenttia vuoden 2008 huipputason yläpuolella, mutta työpaikkojen määrä teollisuuden ja teollisuuteen liittyvien palvelujen aloilla on 11 prosenttia vuoden 2008 huipputason alapuolella. Näiden keskiarvojen takana on suuria jäsenvaltioiden välisiä eroja. Suhteelliset yksikkötyökustannukset EU:ssa – verrattuna EU:n suurimpiin kilpailijoihin – paranivat 12 prosentilla vuodesta 2008 lähinnä valuuttakurssivaikutuksen ansiosta.

Tehdasteollisuuden kasvu Euroopassa on kuitenkin ollut odotettua voimakkaampaa. Tehdasteollisuuden tuotanto oli 5,3 prosenttia suurempi vuoden toisella neljänneksellä kuin vuosi sitten, vaikka se ei kasvanutkaan vuoden ensimmäisestä neljänneksestä. Teollisuustuotanto on nyt noin 14 prosenttia suurempi kuin mitä se oli alkuvuoden 2009 aallonpohjassa mutta se on silti 9 prosenttia pienempi kuin vuoden 2008 alun huipputuotanto.

EU27:n tuotantoindeksit vuosina 1993–2011 (suhdannekorjattuina)

[pic]

Lähde: Eurostat

Tämä tiedonanto on uusi aloite, jossa on tarkoitus tarkastella kerran vuodessa erityisesti jäsenvaltioiden kilpailukykyä Euroopan kilpailukykyraportin 2011 ja jäsenvaltioiden kilpailukykytilannetta ja –politiikkaa käsittelevän asiakirjan perusteella. Tiedonanto täydentää osaltaan jäsenvaltioiden arviointia talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson ja Eurooppa 2020 -strategian laajoissa puitteissa. Tiedonannon liiteasiakirjoissa esitetään lisää yksityiskohtaisia tietoja EU:n toimista.

TEOLLISUUDEN KILPAILUKYVYN PARANTAMINEN

Teollisuuden muutokset

Tarkasteltaessa pitkän aikavälin muutoksia jäsenvaltioiden teollisuusrakenteissa vuosina 1999–2007 eri teollisuudenalat ovat kulkeneet eri teitä kohti korkeaa teknologiaa tai korkeaa taitotasoa edellyttäviksi teollisuudenaloiksi, joiden tuottavuuden kasvu on ollut korkeampi ja joiden hinnat ovat kärsineet vähemmän maailmanlaajuisesta kilpailusta. Jäsenvaltioiden teollisuusrakenteita voidaan tarkastella analyyttisia tarkoituksia varten niiden samankaltaisuuden ja kaupan suuntausten perusteella, vaikka merkittävät erot kunkin ryhmän sisällä voivat jäädä piiloon.

Ensimmäisessä maaryhmässä teknisesti edistyneet alat ovat hallitsevina teollisuusrakenteessa. Keskeistä tällä kaudella on ollut ryhmän erikoistuminen teknologiapohjaisille toimialoille ja aloille, joilla korkea innovointi- tai koulutusintensiteetti kasvoivat edelleen. Tähän ryhmään kuuluvat seuraavat maat: Alankomaat, Belgia, Irlanti, Itävalta, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta. Teollisuuden tuoma arvonlisä vaihtelee Ranskan 10,6 prosentista Irlannin 24,2 prosenttiin.

Toisessa ryhmässä on maita, joissa teollisuus ei ole yhtä erikoistunut teknisesti edistyneille aloille siitä huolimatta, että niissä on joitakin erittäin kilpailukykyisiä teollisuudenaloja. Toisen ryhmän maille ominaisia ovat työvoimavaltaiset teollisuudenalat, vähäinen innovaatiotoiminta ja suhteellisen vähäinen tietointensiivisyys, minkä vuoksi niissä on vähemmän nopeasti kasvavia yrityksiä ainakin ensimmäiseen maaryhmään verrattuna. Toiseen maaryhmään kuuluvat seuraavat maat: Espanja, Italia, Kreikka, Kypros, Luxemburg ja Portugali. Teollisuuden tuoma arvonlisä vaihtelee niissä Luxemburgin 6,5 prosentista Italian 16,1 prosenttiin.

Kolmas ryhmä käsittää maita, jotka pyrkivät samaan BKT:hen/asukas kuin muut ja joissa kauppa on erikoistunut korkean innovointi-intensiteetin aloihin ja teknologiapohjaisiin toimialoihin. Ne ovat onnistuneet muuttamaan sekä tuotantorakenteita että kaupan rakenteita työvoimavaltaisilta teollisuudenaloilta teknologiapohjaisille toimialoille. Tähän ryhmään kuuluvat Malta, Puola, Slovakia, Slovenia, Tšekki ja Unkari, joissa teollisuuden arvonlisä vaihtelee 13,3 prosentin ja 23,6 prosentin välillä.

Neljänteen ryhmään kuuluvat maat pyrkivät samalle tasolle kuin muut, mutta niissä kauppa on erikoistunut teknisesti vähemmän edistyneille aloille. Nämä maat muistuttavat toisen ryhmän maita siinä, että niissäkin suuntaus kulkee kohti aloja, joilla tarvitaan intensiivisempää koulutusta. Merkittävä ero on kuitenkin se, että tässä maaryhmässä on nopeasti kasvavia yrityksiä huomattavasti keskimääräistä enemmän ja että kaupan ja teollisuuden erikoistuminen teknologiapohjaisille toimialoille on ollut suurta. Tähän ryhmään kuuluvat Bulgaria, Latvia, Liettua, Romania ja Viro, joissa teollisuuden arvonlisä vaihtelee 9,9 prosentin ja 22,4 prosentin välillä.

Jokaisen ryhmän maissa on kilpailukykyisiä teollisuudenaloja ja kasvuyrityksiä. Kilpailukyvyn parantaminen edellyttää siirtymistä innovatiivisille osaamiseen perustuville aloille ja päättäväisiä toimia muutoksen helpottamiseksi. Siinä tarvitaan tuotemarkkinoiden sääntelyn parantamista, innovaatiotoiminnan tukemista ja investoimista koulutukseen koko elinkaaren ajan.

Innovatiivinen teollisuus

Tutkimus- ja innovaatiotoiminta lisäävät tuottavuuden kasvua ja teollisuuden kilpailukykyä. Uusien teknologioiden ansiosta on mahdollista tuottaa kaupallisesti yhä pienempiä määriä. Lisäksi kehittyneet materiaalit, vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavat teknologiat, bioteknologia ja nanoteknologia muuttavat kilpailuedun luonnetta. EU:n teollisuuden on omaksuttava nämä teknologiat nopeammin säilyttääkseen kilpailuasemansa maailmassa.

Äskettäin julkaistussa keskeisiä mahdollistavia taustateknologioita koskevassa raportissa[4] korostettiin, että on investoitava teollisuuden innovaatioihin perustutkimuksen ja markkinoiden välisen kuilun kuromiseksi umpeen . Uusien tuotteiden ja palvelujen tuomiseen markkinoille tarvitaan yhdennetty lähestymistapa, joka kattaa myös tuen esittelyhankkeille ja kokeilulaitteille sekä erityiset valtiontukitoimenpiteet, alueellista yhtenäisyyttä lisäävät toimenpiteet ja kauppapoliittiset toimet. Yliopistotutkijat tarvitsevat kannustimia kaupallistaakseen tutkimuksensa ja tehdäkseen yhteistyötä teollisuuden kanssa. Kuluttajien tarpeet ja markkinapotentiaali olisi otettava huomioon tutkimuksen ja innovaation rahoituksen alkuvaiheessa, ja mahdolliset ulkopuoliset sijoittajat olisi otettava aikaisin mukaan toimintaan. Tukea innovaatioystävällisempien markkinoiden kehittämiseen voidaan saada kysyntäpuolen toimenpiteillä, kuten järkevällä sääntelyllä, asiakastiedotuksella, standardoinnilla ja lisäämällä innovatiivisiin ratkaisuihin tähtääviä julkisia hankintoja.

Kaikki tämä edellyttää lisää taitoja ja osaamista esimerkiksi markkinoinnissa ja hallinnoinnissa. Yleensä yrittäjähenkinen ja hyvin koulutettu työvoima lisää tuottavuuden kasvua, mutta jäsenvaltiot ovat investoineet vaihtelevasti inhimilliseen pääomaan. Lisäksi joillakin yrityksillä on yhä suurempia vaikeuksia löytää pätevää henkilöstöä, vaikka työttömyys EU:ssa on yhä suhteellisen korkea.

Monet jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimia tehostaakseen tukeaan tutkimus- ja innovaatiotoimintaan, mutta niiden olisi yhdennettävä tukiohjelmia rajallisten resurssien hyödyntämiseksi mahdollisimman tehokkaasti. Laajalti käytettyjä toimenpiteitä ovat muun muassa lainaohjelmat teknologiainvestointeihin, keskeisten mahdollistavien taustateknologioiden mahdollisuus saada rahoitusta ja apurahat teknologian ajantasaistamista varten (Italia, Portugali, Ranska, Ruotsi, Saksa ja Slovenia). Joissakin maissa on perustettu innovaatiotoiminnan tukipalveluja ja tuettu klustereiden syntymistä (Belgia, Puola, Ranska, Ruotsi, Saksa ja Tanska).

Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan keskenään linjaa investointeja, joilla tuetaan innovatiivisten teknologioiden omaksumista. Kansallisten resurssien parempi koordinointi ja yhdistäminen mahdollistaisi niiden käyttämisen yhteisiin tavoitteisiin ja parantaisi innovointivalmiuksia, helpottaisi kriittisen massan kokoamista rahoitusta varten ja lisäisi investointien tehokkuutta ja vaikuttavuutta. Laajamittaiset esittelyhankkeet ja kokeilulaitteet eri puolilla Eurooppaa (sijoitettuna esim. eurooppalaisten innovaatiokumppanuuksien tai strategisen energiateknologiasuunnitelman eli SET-suunnitelman mukaisesti) voisivat auttaa yrityksiä testaamaan ja luomaan prototyyppejä entistä nopeammin. Uusien tuotteiden ja palvelujen markkinoilletuloon tarvittavaa aikaa voitaisiin lyhentää huomattavasti, jos tiivistettäisiin klustereiden ja verkostojen välistä kansainvälistä yhteistyötä ja jos teollisuuden valmiudet tunnettaisiin paremmin.

Modernilla henkisen omaisuuden järjestelmällä voidaan taata alkuperäisen innovoijan suoja estämättä kuitenkaan jo tunnettujen ideoiden kehittämistä edelleen. Jäsenvaltiot neuvottelevat parhaillaan yhtenäisestä EU-patentista, joka parantaa huomattavasti reunaehtoja ja vähentää patentinhakijoiden kustannuksia[5].

Kilpailukykyä voidaan vahvistaa seuraavin tavoin: Yhdistetään niukat resurssit, jotta saataisiin koottua kriittinen massa innovaation saamiseksi markkinoille. Lisätään innovaatioyhteistyötä laajamittaisten esittelyhankkeiden ja kokeilulaitteiden luomiseksi, esimerkiksi käyttämällä Euroopan tutkimusinfrastruktuurien strategiafoorumia (ESFRI) mallina. Yhdennetään innovaatiotoimintaa tukevia järjestelmiä, helpotetaan innovatiivisten ratkaisujen tuomista markkinoille ja lisätään tutkimushankkeiden markkinasuuntautuneisuutta. Tanska ja Itävalta ovat onnistuneet yhdentämään tukitoimia ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on suunnitelmia innovatiivisten ratkaisujen tuomiseksi markkinoille. |

Kestävä teollisuuspolitiikka

- Eurooppalaisten teollisuusalojen pitkän aikavälin kilpailukyvyn säilyttäminen edellyttää siirtymistä kohti kestävää, resurssitehokasta ja vähähiilistä taloutta. Viime vuosikymmenen aikana useiden jäsenvaltioiden taloudet ovat kasvaneet energiankulutusta lisäämättä, kun taas muissa maissa kasvu ei ole vastannut odotuksia. On huomattava, että varsinkin uudet jäsenvaltiot saavuttavat nopeasti muita niiden erilaisista lähtökohdista huolimatta.

Kaiken kaikkiaan jäsenvaltiot ovat edistyneet merkittävästi energiatehokkuutta edistävien johdonmukaisten kansallisten lainsäädäntöpuitteiden määrittämisessä ja täytäntöönpanossa. Kaikissa maissa siihen ei kuitenkaan ole riittävästi kokemusta eikä hallinnollista kapasiteettia, joten EU:n puitelainsäädännöllä voidaan antaa niille tukea ja ohjausta.

Saavutetusta edistyksestä huolimatta energian nousevat maailmanmarkkinahinnat ja kansalliset vääristymät ovat näkyneet yritysten, varsinkin pk-yritysten, maksamina korkeampina hintoina. Energia- ja resurssi-intensiivisillä prosessiteollisuuden aloilla, kuten metalli-, kemian-, paperi- ja selluteollisuudella on erityiset haasteensa. Siirtymistä kohti kestävämpiä tuotantotapoja voitaisiin helpottaa laatimalla johdonmukaisempia ja tehokkaampia politiikkojen yhdistelmiä, joihin sisältyy toimenpiteitä tutkimuksen, innovaatiotoiminnan, resurssitehokkuuden ja puhtaamman teknologian käytön tukemiseksi varsinkin prosessiteollisuudessa.

Jäsenvaltiot ovat suunnitelleet tukiohjelmia parantaakseen teollisuuden energiatehokkuutta, ja useimmissa maissa niihin on liitetty energianseurantaohjelmia (Belgia, Bulgaria, Itävalta, Portugali, Saksa, Slovakia, Suomi ja Tšekki), ja toisissa maissa on pyritty tekemään vapaaehtoisia sopimuksia teollisuudenalojen kanssa (Alankomaat, Kreikka, Slovenia, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta). Strategisen energiateknologiasuunnitelman[6] tavoitteena on nopeuttaa vähähiilisten energiateknologioiden kehitystä ja tuoda ne nopeammin markkinoille. Myönteistä kehitystä on saatu kohdennetuilla pk-yritysten energiatehokkuutta tukevilla toimilla (Irlanti, Kreikka ja Liettua), vaikka enemmänkin voitaisiin tehdä.

Toinen EU:n teollisuuden kilpailukyvyn kannalta keskeinen tekijä on mahdollisuus hyödyntää muita kuin energia- tai maatalousraaka-aineita. Tällaisten raaka-aineiden korkeat ja vaihtelevat hinnat sekä se, että ne sijaitsevat useimmiten EU:n ulkopuolella, on riskitekijä monille yrityksille. Sekä EU:n että jäsenvaltioiden – jotka täydentävät EU:n ulkopolitiikkoja – olisi suunniteltava politiikkoja, joilla vastataan primaariraaka-aineiden niukkuuteen. Niiden olisi hyödynnettävä eurooppalaisia resursseja kestävästi, tuettava tutkimus- ja innovaatiotoimintaa tavoitteenaan luoda vaihtoehtoisia ratkaisuja, lisättävä resurssitehokkuutta ja edistettävä laajemmin parempia kierrätystekniikoita, myös pieninä määrinä käytettävien materiaalien kierrätystä.

Sosiaali- ja ympäristökysymysten liittäminen tiiviimmin liiketoimintaan ja strategiaan on yhä tärkeämpää Euroopan teollisuuden kilpailukyvylle. Etenemissuunnitelma kohti resurssitehokasta Eurooppaa[7] sisältää useita EU:n tason toimia ja suosituksia jäsenvaltioiden toimiksi, joilla voidaan puuttua resurssien kestämättömään käyttöön.

Kilpailukykyä voidaan vahvistaa seuraavin tavoin: Suositaan energia- ja raaka-ainetehokkuutta ja edistetään innovaatiotoimintaa ja puhtaampien teknologioiden käyttöä arvoketjuissa hyödyntämällä pitkän aikavälin kannustimia, joilla rohkaistaan markkinoiden luomista ja helpotetaan pk-yritysten osallistumista näihin prosesseihin. Kuten edellä todettiin monet jäsenvaltiot ovat edistyneet merkittävästi näissä kysymyksissä. Varmistetaan, että energian hinnoittelu on oikeudenmukaista ja vääristymätöntä, ja jatketaan energiansiirtoverkkojen kohentamista ja yhteenliittämistä. |

- Sosiaalisen yrittäjyyden, sosiaalialan yritysten ja yhteisötalouden kehittäminen on myös merkittävä väline eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvyn ja kestävyyden vahvistamiseksi.

Yhteisötalouden alalla työskentelee yli 11 miljoonaa ihmistä EU:ssa eli 6 prosenttia koko työvoimasta[8]. Lisäksi noin yksi neljästä Eurooppaan perustetusta yrityksestä on sosiaalinen yritys. Belgiassa, Ranskassa ja Suomessa tämä luku on peräti yksi kolmesta yrityksestä[9]. Nämä yritykset ovat yleensä hyvin tuottavia ja kilpailukykyisiä, koska niiden työntekijät ovat erittäin sitoutuneita ja ne tarjoavat työntekijöilleen paremmat työehdot[10].

Vahvistaakseen edelleen jo erittäin kilpailukykyistä sosiaalista markkinataloutta komissio on asettanut yhteisötalouden, sosiaalisen vastuun ja sosiaalisen innovoinnin etusijalle etsiessään uusia ratkaisuja entistä kestävämmän talouden luomiseksi Eurooppa 2020 -strategian[11], lippulaivahankkeen ”Innovaatiounioni”[12], köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisen foorumin[13] sekä ”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketin”[14] mukaisesti.

Sisämarkkinoiden toimenpidepaketin julkisessa kuulemisessa[15] kävi ilmi, että suurin kiinnostus kohdistui sosiaalisten yritysten ja yleensä yhteisötalouden mahdollisuuksiin vastata innovatiivisesti nykyisiin taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin haasteisiin luomalla kestäviä työpaikkoja.

Komissio haluaa sen vuoksi käynnistää keskustelun siitä, miten tätä uudenlaista taloutta voitaisiin kehittää. Ensimmäinen askel tähän suuntaan otetaan muutaman viikon kuluessa, kun sosiaalisen yrittäjyyden aloitetta koskevassa tiedonannossa ja yritysten yhteiskunnallista vastuuta koskevassa tiedonannossa esitetään keskeiset toimet sosiaalisen yrittäjyyden edistämiseksi.

Kilpailukykyä voidaan vahvistaa seuraavin tavoin: Suositaan ja edistetään sosiaalista yrittäjyyttä Euroopassa erityisesti nostamalla sosiaalisen yrittäjyyden profiilia ja parantamalla sosiaalisten yrittäjien mahdollisuuksia saada julkista ja yksityistä rahoitusta (erityisesti sosiaalisesti vastuullisista sijoitusrahastoista). |

TAVOITTEENA YRITYSMYÖNTEISEMPI EUROOPPA

Yritysten sääntely-ympäristö

- Avoin, tehokas ja kilpailukykyinen yritysten sääntely-ympäristö on merkittävä kasvua edistävä tekijä maailmanlaajuisesti ajatellen. Yritysten sääntely-ympäristön parantaminen käsittää toimenpiteitä eri aloilla infrastruktuurin parantamisesta rakennusluvan saamiseen tarvittavan ajan lyhentämiseen.

Kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet kansallisia tavoitteita hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi , mutta niistä kaikki eivät ole edistyneet nykyisen rasituksen mittaamisessa tai sen pienentämisessä. Uusiin lainsäädäntöehdotuksiin on liitettävä vaikutusten arviointi 18 jäsenvaltiossa, vaikkakaan kaikki eivät noudata tätä vaatimusta eivätkä vaikutusten arviointien taloudelliset, sosiaaliset tai ympäristöön liittyvät näkökohdat ole aina ymmärrettäviä, mikä rajoittaa niiden tehokkuutta.

Yritysten sääntely-ympäristöön vaikuttavat suuresti (energia-, liikenne ja laajakaista-) infrastruktuurin korkea laatu ja saatavuus. Kun otetaan huomioon, että liikenneinfrastruktuurin parantaminen on suuri haaste erityisesti uusissa jäsenvaltioissa, jatkossakin olisi tehtävä huomattavia investointeja niiden uudistamiseen ja nykyaikaistamiseen, myös rakennerahastojen ja Verkkojen Eurooppa -välineen tuella.

Yritykset tarvitsevat nykyaikaista julkista hallintoa , joka pystyy tarjoamaan tehokkaita ja korkealaatuisia julkisia palveluja. Uudistuksissa olisi painotettava sähköisen hallinnon aloitteita, kuten yhdistettyjä palvelukeskuksia kansalaisille, yhteisiä verkostoja ja tietokeskuksia. Monien sähköisen hallinnon aloitteiden ansiosta yritykset käyttävät vähemmän aikaa hallinnollisiin menettelyihin ja enemmän resursseja liiketoimintamahdollisuuksiin. Vastaavasti myös sähköisiä hankintamenettelyjä on edistettävä mahdollisimman laajalti. Hyvin toimivien keskitettyjen palvelupisteiden (niin kutsuttujen keskitettyjen asiointipisteiden) tarjoaminen sellaisten yritysten käyttöön, jotka haluavat toimia rajojen yli, säästää sekä aikaa että resursseja ja vähentää korruption vaaraa. Merkittävää edistystä on tapahtunut, mutta vielä löytyy parannettavaa.

Yritysten verotuksessa on paljon parantamisen varaa. Sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla on harkittava sellaisia kysymyksiä kuin yleinen voimassa oleva yhtiöverokanta ja tasapaino työvoiman verotuksen ja resurssien verotuksen välillä. Alentamalla verosääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia voidaan parantaa huomattavasti yritysten sääntely-ympäristöä. Tämä edellyttää suurempaa verolainsäädännön läpinäkyvyyttä ja yksinkertaistamista, säännösten noudattamista, maksumenettelyjen yksinkertaistamista, muun muassa käyttämällä sähköistä hallintoa, ja verolainsäädännön vakauden varmistamista. Komission ehdotus yhteiseksi yhdistetyksi yhtiöveropohjaksi on merkittävä askel eteenpäin[16].

Kilpailukykyä voidaan vahvistaa seuraavin tavoin: Kevennetään yritysten hallinnollista rasitusta arvioimalla nykyinen rasitus (myös verolainsäädännöstä johtuva rasitus) ja kevennetään sitä nopeasti tavoitteiden mukaiseksi. Esimerkiksi Alankomaat on ollut edelläkävijä hallinnollisen rasituksen keventämisen mittaamisessa ja arvioimisessa sekä kunnianhimoisten tavoitteiden asettamisessa, minkä seurauksena on saavutettu maailmanlaajuisesti tunnustettu tehokkuus. Edistetään kilpailua sellaisten palveluntarjoajien välillä, jotka käyttävät laajakaista-, energia- ja liikenneinfrastruktuureja. |

Teollisuuden ja palvelujen edistäminen

- Palvelut ovat suurin osa EU:n taloutta ja niiden yhdistäminen tehdasteollisuuteen on yleistynyt kun erikoistuneita palveluja käytetään tuotteiden valmistus- ja jakeluprosessien hallinnointiin. Teollisuusyritykset ovat alkaneet tarjota tuotteisiin liittyviä palvelupaketteja, ja palveluntarjoajat käyttävät täydentäviä tuotteita ja liittävät teollisuustuotannon osaksi arvoketjuaan.

Kuluttajien tarpeisiin vastaavat palveluinnovaatiot voivat muuttaa arvoketjuja, aloja ja markkinoita[17] siitä riippumatta, tarjoavatko niitä palvelu- vai teollisuusyritykset. Yrityksiin liittyvien palvelujen merkitys kasvaa innovaatiotoiminnan, uuden teknologian ja paremman suorituskyvyn lähteenä. Nämä palvelut on integroitu muiden teollisuudenalojen arvoketjuihin välituotekäytön, tietämyksen tuotannon ja tekniikan siirtojen välityksellä, mikä tarjoaa Euroopan tehdasteollisuudelle mahdollisuuden päästä uusille markkinoille ja löytää uusia tuotteisiin liittyviä tulonlähteitä.

Sisämarkkinat voisivat osaltaan edistää kasvua, jos kaikki jäsenvaltiot panisivat kokonaisuudessaan täytäntöön nykyisin voimassa olevan EU:n lainsäädännön. Tavoitteena on eheyttää markkinat ja poistaa tavaroiden ja palvelujen liikkuvuutta, innovointia ja luovuutta haittaavat esteet niin kuin sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa todetaan[18]. Eurooppalaista standardointia koskevassa asetusehdotuksessa[19] on ulotettu Euroopan standardointitoiminta koskemaan palvelusektoria moninaisten ja keskenään ristiriitaisten kansallisten standardien vähentämiseksi.

EU:n sisäiseltä palvelukaupalta puuttuu dynaamisuutta, sillä se on vain yksi viidesosa EU:n kaikesta sisäisestä kaupasta. EU:n ja muun maailman välinen palvelukauppa on vuodesta 2004 kasvanut nopeammin kuin EU:n sisällä käytävä palvelukauppa. Palveludirektiivin[20] täytäntöönpano on ollut merkittävä virstanpylväs, vaikka viimeaikaisessa keskinäisessä arvioinnissa[21] onkin havaittu useita aloja, joilla on yhä parantamisen varaa.

Kilpailukykyä voidaan vahvistaa seuraavin tavoin: Kehitetään mitattaviin tuloksiin perustuvaa tukea innovatiivisille palveluille ja osallistutaan innovaatiokumppanuuksiin ja laajamittaisiin esittelyhankkeisiin. Pannaan sisämarkkinoita koskeva lainsäädäntö, erityisesti palveludirektiivi, täytäntöön kokonaisuudessaan ja edistetään yrityspalveluja. Malta johtaa sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön täytäntöönpanossa. Ainoastaan kaksi asiaa koskevaa direktiiviä on saattamatta osaksi kansallista lainsäädäntöä. |

Pienet ja keskisuuret yritykset

- EU:ssa on toteutettava johdonmukaisia toimia SBA-aloitteesta annetun tiedonannon[22] mukaisesti pienten ja keskisuurten yritysten potentiaalin päästämiseksi valloilleen. Suurten vientiyritysten elpyminen on jo alkanut, mutta monen pk-yrityksen ongelmana on yhä kysynnän puute, mikä johtuu viivästyksistä sekä vaikeuksista päästä rahoitus- ja vientimarkkinoille. Mitattaessa työllisyyden kasvua nopeasti kasvavissa yrityksissä työllisyyden nettokasvu on korkeampi pienyrityksissä kuin suuremmissa yrityksissä. Nopeasti kasvavia yrityksiä on kaikilla teollisuudenaloilla ja kaikilla alueilla, ja ne ovat yleensä innovatiivisia.

Luottoehtojen kiristäminen kriisin aikana on vaikeuttanut erityisesti pk-yritysten rahoituksen saantia . Sen vuoksi monet jäsenvaltiot ovat hyväksyneet korjaavia toimenpiteitä – ne ovat esimerkiksi lisänneet lainatakuujärjestelmien kapasiteettia, sijoittaneet pääomasijoitusrahastoihin ja mikroluotto-ohjelmiin sekä helpottaneet pankkilainojen saantia edullisten lainaehtojen tai luottoneuvojien avulla. Koska rahoituksen saanti on yhä ongelmallista, olisi toteutettava lisätoimia, jotta yritykset voisivat saada helpommin asianmukaista rahoitusta, kuten lainoja, pääomaa ja niiden yhdistelmiä. Lisäksi olisi tuettava pienyrityksiin, myös palvelusuuntautuneisiin yrityksiin, erikoistuneiden rahoittajien toiminnan kehittämistä. Kuten sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa[23] todettiin, komissio aikoo antaa ennen vuoden loppua lainsäädäntöä, jolla helpotetaan sosiaalisesti vastuullisten sijoitusrahastojen kehittämistä Euroopan unionissa.

Tukemalla kauppaa jäsenvaltiot lisäävät eurooppalaisten yritysten näkyvyyttä maailmalla. Useimmat jäsenvaltiot tukevat pk-yritysten kansainvälistymistä antamalla rahoitusta ja tietoja, tukemalla yritysten pääsyä markkinoille ja parantamalla sääntelyä. Tällaisia palveluja käyttävät pk-yritykset ovat suhteellisen tyytyväisiä, vaikka ainoastaan 27 prosenttia kansainvälistyneistä pk-yrityksistä sanoi olevansa tietoinen käytettävissä olevista julkisista tukitoimenpiteistä ja ainoastaan 7 prosenttia oli hyödyntänyt niitä. Nämä tulokset osoittavat, että tietämystä julkisista tukitoimista ja niiden saatavuutta voitaisiin parantaa.

Keskimääräiset maksuviivästykset voivat olla varsin pitkiä joissakin jäsenvaltioissa, mikä uhkaa pienyritysten selviytymistä. Tilanne ei ole parantunut viime vuoden aikana vaan on jopa heikentynyt joissakin jäsenvaltioissa viranomaisten suorittamien maksujen osalta (Itävalta, Kreikka, Kypros, Slovakia, Tšekki ja Unkari). Maksuviivästysdirektiivi[24] edellyttää, että viranomaisten on suoritettava maksut 30 päivässä. Tämän tavoitteen täyttäminen on haasteellista monille jäsenvaltioille, erityisesti Espanjalle, Italialle, Kreikalle ja Portugalille.

Kilpailukykyä voidaan vahvistaa seuraavin tavoin: Tuetaan pk-yritysten kasvua varmistamalla, että sääntely ei ole esteenä laajentumiselle, edistämällä asianmukaisten rahoituksen saantia ja tarjoamalla tukipalveluja yrityksille, jotta ne pääsisivät uusille markkinoille, ja tekemällä näitä palveluja tunnetuksi. Varmistetaan, että viranomaiset suorittavat maksunsa nopeammin ja noudattavat tiukasti maksuviivästysdirektiiviä. |

PÄÄTELMÄT

- Tämän tiedonannon mukaan kestävä kasvu ja talouden elpyminen edellyttävät jäsenvaltioilta johdonmukaisia ja koordinoituja teollisuuspolitiikkoja sekä huomattavia rakennemuutoksia. Merkittäviä vaikutuksia voidaan saada helpottamalla muutosta, mahdollistamalla innovaatiotoimintaa, edistämällä kestävyyttä, parantamalla yritysten toimintaympäristöä ja hyödyntämällä sisämarkkinoita. Näiden politiikkojen täytäntöönpanon olisi oltava etusijalla jäsenvaltioissa. Komissiossa ne ovat jo etusijalla.

Koordinoimalla politiikkoja paremmin kansallisella tasolla voidaan niukoillakin varoilla edistää innovaatiotoimintaa ja kasvua tiukan budjettikurin aikoina. EU:n tasolla komission ehdotus monivuotiseksi rahoituskehykseksi[25] on suunniteltu niin, että nämä tavoitteet asetetaan etusijalle. Siinä vahvistetaan EU:n kapasiteettia investoida teollisuusinnovaatioihin yhdentämällä tukitoimia, yksinkertaistetaan tuensaajia koskevia sääntöjä ja keskitytään innovaatioiden saattamiseen markkinoille.

Komissio vahvistaa tukeaan jäsenvaltioiden ponnisteluille Eurooppa 2020 –strategian yhteydessä. Strategian perustana on johdonmukainen lähestymistapa edistymisen seuraamiseen, ja se toimii tarpeellisena foorumina hyvien käytäntöjen määrittämiseksi.

Komissio aikoo lujittaa jäsenvaltioiden teollisuuspolitiikkojen koordinoimista edistämällä ja seuraamalla kasvua tukevia rakenteellisia parannuksia, jotta päästäisiin Eurooppa 2020 –strategian tavoitteisiin, tarjota vuoden 2012 ensimmäiseen vuosineljännekseen mennessä foorumin keskustelua ja kasvun tukemista teollisuuspolitiikoilla edistävien hyvien käytänteiden määrittämistä varten. |

- [1] http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_fi.htm

[2] Globalisaation aikakauden yhdennetty teollisuuspolitiikka – Kilpailukyky ja kestävyys keskeiselle sijalle, KOM(2010) 614.

[3] http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/surveys/index_en.htm

[4] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/kets/hlg_report_final_en.pdf

[5] Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi toteutettavasta tiiviimmästä yhteistyöstä, KOM(2011) 215 lopullinen, 13.4.2011.

[6] http://ec.europa.eu/energy/technology/set_plan/set_plan_en.htm

[7] Tiedonanto ”Etenemissuunnitelma kohti resurssitehokasta Eurooppaa”, KOM(2011) 571 lopullinen, 20.9.2011.

[8] CIRIEC: ”Osuus- ja yhteisötalous Euroopan unionissa”, s. 48.

[9] Global entrepreneurship Monitor, kertomus vuodelta 2009.

[10] Esimerkiksi Ranskassa sosiaalisissa yrityksissä on huomattavasti vähemmän sairauspoissaoloja kuin yrityksissä yleensä: 5,5 prosenttia verrattuna 22 prosenttiin, todetaan tutkimuksessa ”Absence au travail pour des raisons de santé dans l’économie sociale”, Chorum, huhtikuu 2011, http://cides.chorum.fr/ .

[11] Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia, KOM(2010) 2020.

[12] Innovaatiounionia koskeva tiedonanto, KOM(2010) 546 lopullinen, 6.10.2010.

[13] Tiedonanto ”Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalainen foorumi: Eurooppalaiset puitteet sosiaaliselle ja alueelliselle yhteenkuuluvuudelle”, KOM(2010) 758 lopullinen, 16.12.2010.

[14] ”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketti 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja luottamuksen lisäämiseksi”, KOM(2011) 206 lopullinen, 13.4.2011.

[15] http://ec.europa.eu/internal_market/smact/consultations/2011/debate/index_en.htm

[16] Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteisestä yhdistetystä yhtiöveropohjasta (CCCTB), KOM (2011) 121, 16.3.2011.

[17] http://www.europe-innova.eu/web/guest/innovation-in-services/expert-panel/about

[18] Sisämarkkinoiden toimenpidepaketti. 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja luottamuksen lisäämiseksi – ”Yhdessä uuteen kasvuun”, KOM(2011) 206, lopullinen, 13.4.2011.

[19] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi, KOM(2011) 315 lopullinen, 1.6.2011.

[20] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, palveluista sisämarkkinoilla.

[21] ”Palvelujen sisämarkkinat toimivammiksi – palveludirektiivin mukaisen keskinäisen arvioinnin tulokset ja tarvittavat jatkotoimet”, KOM(2011) 20 lopullinen, 27.1.2011.

[22] Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan Small Business Act -aloitteen uudelleentarkastelu, KOM(2011) 78/3, 23.2.2011.

[23] Avaintoimi ja viputekijä 8 on sosiaalinen yrittäjyys.

[24] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/7/EU, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta (uudelleenlaadittu).

[25] Eurooppa 2020 –strategiaa tukeva talousarvio, KOM(2011) 500 lopullinen.