FI Euroopan unionin virallinen lehti C 185/31

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus muuttoliikkeitä ja kansainvälistä suojelua koskevista yhteisön tilastoista”

KOM(2005) 375 lopullinen — 2005/0156 COD

(2006/C 185/06)

Neuvosto päätti 15. marraskuuta 2005 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellämainitusta aiheesta

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 22. helmikuuta 2006. Esittelijä oli Sylvia Sciberras.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20.—21. huhtikuuta 2006 pitämässään 426. täysistunnossa (huhtikuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 131 puolesta 3:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1 Amsterdamin sopimus tuli voimaan vuonna 1999. Yhtenä sopimuksen tavoitteista on ylläpitää ja kehittää ”— — unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, jolla henkilöiden vapaa liikkuvuus taataan toteuttamalla samalla ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia, turvapaikkoja, maahanmuuttoa sekä rikollisuuden ehkäisyä ja torjuntaa koskevat aiheelliset toimenpiteet” (1).

1.2 Kyseessä oli käänteentekevä askel, koska maahanmuuttopolitiikka siirrettiin silloin hallitustenväliseen yhteistyöhön perustuvasta Euroopan unionin kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin, jossa Euroopan komissio tekee politiikkoja koskevat aloitteet. Myös toukokuun 1. päivä 2004 merkitsi uuden vaiheen alkua 25 jäsenvaltion maahanmuuttopolitiikassa, koska asteittaista muutosta valtiotason politiikasta yhteiseksi politiikaksi laajennettiin edelleen.

1.3 Yhdistyneen kuningaskunnan toimiessa unionin puheenjohtajavaltiona päästiin 17. joulukuuta 2005 sopimukseen Euroopan unionin rahoitusnäkymistä vuosiksi 2007—2013 (2).

1.4 ”Kansalaisuus, vapaus, turvallisuus ja oikeus” -otsikon alle kuuluu 25 EU:n jäsenvaltion kansalaisten turvallisuus, josta huolehditaan erilaisiin aloitteisiin käytettävin varoin esimerkiksi rajavartioinnin alalla. Kohtaan kuuluvien menojen arvioidaan kasvavan merkittävästi seuraavina kahdeksana vuotena. Sosiaalipoliittisiin hankkeisiin, kuten Euroopan pakolaisrahastoon ja kotouttamisrahastoon, heijastuvat myös sosiaalipolitiikan alalla tehdyt aloitteet, joiden tarkoituksena on parantaa jäsenvaltioiden maahanmuuttajille tarjottavia palveluita.

1.5 Thessalonikissa vuonna 2003 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti myös tutkimaan ”— — kolmansien maiden kansalaisten käytettävissä olevia laillisia keinoja muuttaa Euroopan unioniin, ottaen huomioon jäsenvaltioiden vastaanottokyvyn” (3).

1.6 Asiaa käsiteltäessä ja erityisesti yksittäisten jäsenvaltioiden vastaanottokykyä arvioitaessa on valtion väestön, maa-alueen ja talouden kantokyvyn lisäksi otettava huomioon myös olemassa oleva maahanmuuttajaväestö ja nykyiset muuttovirrat. Näitä taas ei voida arvioida asianmukaisesti ilman, että tilastollisen metainformaation eli tiedonkeruun säännöt yhdenmukaistetaan kaikissa jäsenvaltioissa EU:n laajuisten tilastojen sisäisen johdonmukaisuuden takaamiseksi.

1.7 Tilastojen yhdenmukaisuuden puute johtuu osittain maahanmuuton määritelmien eroista, mikä voi puolestaan johtua maahanmuuttoa koskevan lainsäädännön eroista. Tietojen keruussa esiintyy myös tehottomuutta ja puutteita, jotka estävät asteittaisen yhdenmukaistamisen aloittamisen ja kehittämisen.

1.8 Lisäksi laiton maahanmuutto ja pimeä työ ovat yleisiä ja lisääntymässä, ja ne johtuvat osittain laillisten maahanmuuttokanavien rajoittamisesta. Rekisteröimättömän maahanmuuton tilastollinen mittaaminen on todennäköisesti epätarkkaa. Erityisesti tässä tapauksessa tilastollisen laskennan laajuus ja eri valtioiden tilastoviranomaisten käyttämät menetelmät todennäköisesti vaihtelevat, minkä vuoksi metainformaation yhdenmukaistaminen jäsenvaltioiden välillä on entistä tärkeämpää. Esimerkiksi Yhdysvalloissa kysymys laittomia siirtolaisia koskevan raportoinnin puutteista tuli esiin pohdittaessa, pitäisikö väestönlaskentatietoja mukauttaa käyttämällä otantamenetelmien avulla kerättyjä tietoja rekisteröimättömistä asukkaista. Otantamenetelmien lisäksi on olemassa muitakin menetelmiä, joita voidaan käyttää tilastotietojen keräämiseen. Esimerkiksi Ranskassa paikallisviranomaiset osallistuvat tietojen keräämiseen.

1.9 Perustuslakiluonnoksessa tunnustetaan ”— — jäsenvaltioiden oikeus päättää siitä, kuinka paljon kolmansista maista tulevia kolmansien maiden kansalaisia päästetään niiden alueelle hakemaan työtä palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana” (4). ETSK on tuonut esille kantansa, jonka mukaan tämä perustuslain sisältämä rajoitus ei estä unionia lisäämästä muuttajien maahanpääsyä koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamista. ETSK on korostanut, että taloudellisista syistä tapahtuva muuttoliike ja lainsäädännön yhdenmukaistaminen edellyttävät aktiivista EU-politiikkaa (5).

1.10 Maahanmuuttoa koskevien lainsäädäntöpuitteiden kehittäminen edelleen on perusteltavissa väestönkehitykseen liittyvillä tosiasioilla ja Lissabonin strategian tavoitteilla. ETSK on huomauttanut: ”EU:n väestönkehitys ja Lissabonin strategia merkitsevät sitä, että unionilla on oltava käytössään taloudellisista syistä muuttavien työntekijöiden maahanpääsyä koskevat aktiiviset politiikat. Vaikka kullakin maalla on omat tarpeensa ja erityispiirteensä, väylien avaaminen taloudellisiin syihin perustuvalle maahanmuutolle on kaikkiin jäsenvaltioihin yhteisesti liittyvä piirre” (6). Euroopan unioni ja jäsenmaat tarvitsevat lainsäädäntöä, joka sallii työvoiman maahanmuuton laillisten ja avointen väylien kautta. Komitea myöntää, että vaikka tässä yhteydessä painotetaan taloudellisista syistä tapahtuvaa muuttoliikettä, kyseessä on sen oma rajallinen lähestymistapa, ja että jäsenvaltioiden tulee ottaa käyttöön aktiivisia politiikkoja myös muista kuin taloudellisista syistä maahanmuuttavia ajatellen.

1.11 Suuret muuttovirrat aiheuttavat mukautumisvaikeuksia vastaanottavissa maissa, koska niistä seuraa painetta julkisiin palveluihin ja mahdollisesti myös vaikutuksia työmarkkinaolosuhteisiin. Seuraukset vaihtelevat maiden vastaanottokyvyn mukaan. Muuttovirtojen vaikutuksista tietoinen yleinen mielipide vaatii täsmällistä ja eri jäsenvaltioista johdonmukaisella tavalla kerättyä tilastotietoa. Tilastollinen täsmällisyys voi myös osaltaan auttaa torjumaan muukalaisvastaisia suuntauksia, joita suuren yleisön joukossa saattaa esiintyä. Esimerkkejä tällaisista asenteista ovat ”maahanmuuttajat vievät työpaikat paikallisilta” ja ”maahanmuuttajat valtaavat kotikaupunkimme”.

1.12 Luotettavan tilastotiedon avulla voidaan edistää yhteisen lainsäädäntökehyksen laatimista, mikä vaikuttaa maahanmuuttajien oikeuksien suojeluun. Komitea kehottaakin komissiota painottamaan täsmällisen tiedonkeruun ja tilastotiedon tulkinnan merkitystä, jotta vältyttäisiin tulkitsemasta tietoja väärin.

1.13 Koska siirtotyöläiset muodostavat merkittävän osan työvoimasta, EU:n työmarkkinoiden liikkuvuuden tavoitteeseen pyrittäessä on otettava huomioon jäsenvaltioiden välisen liikkuvuuden rajoitusten vaikutukset ja EU:n ulkopuolelta tulevien siirtotyöläisten uudelleen sijoittuminen. EU:n sisäiset muuttovirrat vähentäisivät mukautumisvaikeuksia sellaisissa vastaanottavissa maissa, joiden vastaanottokyky on alhainen.

1.14 Komitean lähtökohtana on, että jokaisen yksilön ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi ja ihmisarvon suojelemiseksi kerättäessä ja käsiteltäessä henkilötietoja tällä tavoin tilastollisiin ja/tai mihin tahansa muihin virallisiin käyttötarkoituksiin, menettelyjen jokainen vaihe tulee suojata asianmukaisesti väärinkäyttöä tai muita rikkomuksia vastaan.

2. Tilastotiedon merkitys lainsäädäntökehyksessä

2.1 Tilastotieto, joka heijastaa EU-maiden poliittista, sosiaalista ja taloudellista asemaa sekä niiden kansallista asennoitumista muuttoliikekysymykseen, voi osaltaan vaikuttaa maiden maahanmuuttopolitiikan muotoiluun, analysointiin ja tarkistamiseen.

2.2 Täsmällinen tilastotieto — maahanmuuttajaväestön määrä ja muut väestönkehitykseen liittyvät piirteet mukaan lukien — on erittäin tärkeää, kun kartoitetaan EU-valtioiden maahanmuuttajaväestöä. Komitea kehottaa komissiota korostamaan täsmällisen tilastotiedon tärkeyttä tällä alalla, jotta jäsenvaltiot tunnustaisivat aiheen merkityksen ja osoittaisivat sille nykyistä enemmän varoja.

3. Muuttoliiketilastot

3.1 Muuttoliikkeen ominaispiirteet on syytä muistaa. Ensiksikin vallalla on parempien elinolosuhteiden toivossa tapahtuva muuttoliike idästä länteen. Toiseksi uusiin EU-valtioihin pyrkii entistä enemmän maahanmuuttajia Euroopan unionin ulkopuolelta, ilmeisesti EU-jäsenyydestä näille maille mahdollisesti koituvien etujen houkuttelemina. Lisäksi uusia EU-maita saatetaan käyttää myös ponnahduslautana länteen. Tilastotieto muuttoliikkeen rakenteesta on jäsenvaltioille olennaisen tärkeää aiempien ja nykyisten muuttovirtausten analysoimiseksi sekä tulevien virtausten ennakoimiseksi. Sen avulla voidaan myös analysoida muuttoliikkeen vaikutuksia väestönkehityksen ja sen potentiaalia sekä sen sosiaalisia ja taloudellisia näkökohtia, mikä vuorostaan vaikuttaa näiden alojen politiikkoihin.

4. Tilastotiedon hyödyt

4.1 Useimmat EU-valtiot ovat laatineet perusteelliset tilastot turvapaikanhakijoiden alkuperämaista. Tulevia kansainvälisiä vertailuja varten tarvitaan kuitenkin yhä tarkempia tilastoja, jotka perustuvat eri valtioista johdonmukaisesti kerättyihin tietoihin.

4.2 Ehdotettu asetus yhteiseksi kehykseksi tilastojen keruuta ja laatimista varten on erityisen tarpeellinen maissa, joissa ei ylläpidetä lainkaan maahanmuuttoa ja turvapaikkahakemuksia koskevaa keskustietokantaa, vaan eri viranomaiset pitävät omia tietokantojaan.

4.3 Yksi tilastojen perustavan tärkeistä tehtävistä on niiden vaikutus politiikkojen kehittämiseen ja tarkistamiseen. Esimerkiksi kun tilastot osoittivat, että laittoman maahanmuuttajaväestön joukossa oli lapsia, ilman huoltajaa olevia alaikäisiä, raskaana olevia naisia ja vammaisia, alettiin kehittää kansallisia politiikkoja, jotka koskevat heikossa asemassa olevien ryhmien vapauttamista pidätyksistä ja ilman huoltajaa olevia alaikäisiä. Tilastojen tarkemmalla erittelemisellä laajempien demografisten ja sosioekonomisten (kuten puhuttuja kieliä koskevien) tietojen saamiseksi pelkkien numeroiden sijaan on siis vaikutusta politiikkoihin. Lisäksi sillä voi olla vaikutusta maahanmuuttajien integroimiseen työmarkkinoille.

4.4 Aiempaa täsmällisempien ja kattavampien tilastojen avulla voidaan parantaa suunnittelua, ja niiden pohjalta on helpompaa luonnostella esimerkiksi tulevaa varainjakoa. Tilastot ovat luotettava väline määrärahojen jaon suunnittelun tueksi. Esimerkiksi jos tilastot osoittavat, että maahan saapuu vuosittain tasainen määrä ilman huoltajaa olevia alaikäisiä, resurssien käyttöä on suunniteltava ja niitä mahdollisesti lisättävä, jotta tälle ryhmälle voidaan tarjota erityisiä majoitus- ja tukipalveluja.

4.5 Ylläpitämällä tilastoja asianmukaisesti voidaan varmistaa, että tarjotut palvelut vastaavat käyttäjien tarpeita ja että resursseja jaetaan oikeudenmukaisesti ja oikeassa suhteessa eri jäsenvaltioille.

4.6 Vertaileva tutkimus kaikkien 25 EU-maan maahanmuuttolaeista auttaisi varmasti Euroopan komissiota kehittämään maahanmuuttopolitiikan koordinointia EU-tasolla. Vaikka maahanmuutto kuuluu oikeus- ja sisäasioiden piiriin, yhä useammat unionin kansalaiset erityisesti tämän inhimillisen ilmiön eniten koskettamissa maissa vaativat sen käsittelyä EU:n tasolla. Tutkimuksen tarkoituksena olisi pyrkiä tilastolliseen yhdenmukaisuuteen, jotta muuttoliikettä koskevat EU-politiikat saataisiin nykyistä johdonmukaisemmiksi.

4.7 Laittomia maahanmuuttajia koskevat luotettavat tilastotiedot ja tutkimukset helpottaisivat EU:n jäsenvaltioita analysoimaan laittoman maahanmuuton taustalla olevia syitä. Niihin voitaisiin sisällyttää tiedot muuttajien sosioekonomisesta taustasta, taidoista ja pyrkimyksistä sekä heidän maastamuuttonsa syistä. Tutkimuksien avulla voitaisiin parantaa maahanmuuttajia koskevan tiedon standardeja sekä kehittää heitä varten tarvittavien resurssien, kuten yleissivistävien ja ammatillisten koulutusohjelmien järjestelyä. Maahanmuuttajien suojelua koskevien politiikoiden kehittämiseksi on myös välttämätöntä kerätä tilastoja esimerkiksi siitä, kuinka monille maahanmuuttajille kansainvälisen suojelun hakumenettelystä on kerrottu, kuinka paljon hakemuksia on jätetty ja kuinka monet kutakin asemaa koskevista hakemuksista on hyväksytty tai hylätty (4 artikla). Tietojen keruun ja käsittelyn tulisi tapahtua jäsenvaltioiden viranomaisten valvonnassa, joiden olisi sitä varten saatava lisää henkilöstöä, koulutusta ja välineitä. Kyseisten viranomaisten tulisi taata kerättyjen henkilötietojen luottamuksellisuus sekä laatia vuosittainen raportti kotimaansa parlamentille. Tällaisen tiedon keruu ja tilastointi edellyttää jäsenvaltioiden yhteisiä toimia ammattitulkkien palkkaamiseksi. Näiden tulisi avustaa maahanmuuttajia ja auttaa tuomaan esiin kaikki tutkimuksessa tarvittavat tiedot. Tietojen kerääminen auttaisi myös jäsenvaltioita asiaankuuluvien politiikkojen toteuttamisessa. Edellä mainitut ohjelmat edistävät osaltaan maahanmuuttajien kotoutumista jäsenvaltioiden yhteiskuntiin, ja varoja on olemassa muun muassa maahanmuuttajien sosiaalista taustaa koskevien tietojen keräämiseksi. Tällaiset tilastolliset välineet auttaisivat myös Euroopan seurantakeskuksen kaltaisia laitoksia ihmisoikeuksien suojelussa.

4.8 Tilastoja tarvitaan myös säilöönottokeskuksista ja laittomia maahanmuuttajia majoittavista avoimista keskuksista, jotta Euroopan komissio voisi tehdä ehdotuksia niitä koskevaksi yhteiseksi politiikaksi.

4.9 Jäsenvaltioiden tulisi tehdä yhteistyötä myös kerättäessä maahanmuuttajien laillisia ja laittomia työpaikkoja sekä asumismuotoja koskevia tietoja. Tällaisen tiedon perusteella 25:n jäsenvaltion EU saa tietoa suuntauksista, joiden pohjalta voidaan laatia siirtotyöläisten elinolosuhteiden parantamiseen tähtääviä politiikkoja. Jäsenvaltioiden tulisi taata kerättyjen henkilötietojen luottamuksellisuus, ja antaa toimivaltaisille viranomaisille tehtäväksi laatia vuosittainen raportti kotimaansa parlamentille.

4.10 Tilastoja voidaan käyttää myös tietoisuutta lisäävissä ja kotouttamista edistävissä kampanjoissa. Erityisesti maahanmuuttajien sosiaalista ja koulutustaustaa koskeva tilastotieto voisi helpottaa EU-kansalaisia muuttajien kotouttamisessa. Komitea kehottaakin komissiota ottamaan huomioon sosiaalista ja koulutustaustaa koskevien tietojen merkityksen.

4.11 Tilastot maahanmuuttajien valvonnasta, säilöönotosta, palautuksesta ja kotouttamisesta vastaanottajamaalle koituvista kustannuksista ovat erittäin tärkeitä, jotta 25 jäsenvaltion unioni voisi laatia yhteisvastuuseen perustuvan yhteisen maahanmuuttopolitiikan ja -rahaston. Tilastojen avulla voidaan myös kehittää rahoitustarpeiden arviointia.

4.12 Komitea kehottaa komissiota ottamaan käyttöön uudet maahantulokriteerit ja sisällyttämään niihin lentoteitse, maanteitse ja meritse saapuvat henkilöt, jotta laittoman maahantulon ja maassa oleskelun ehkäisemistä (5 artikla) ja tietolähteiden ja laatustandardien kehittämistä (9 artikla) varten saataisiin aiempaa kattavammat tilastot.

5. Maahanmuuttajien kansainvälisen suojelun varmistamisen tärkeys

5.1 Eurooppaan on viime vuosina tullut laittomien siirtolaisten virta Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja muista Afrikan maista. Laittomat siirtolaiset ja turvapaikanhakijat ovat usein henkilöitä, jotka ovat paenneet alkuperämaastaan mm. uskontoon, rotuun tai politiikkaan perustuvan vainon samoin kuin sisällissodan, nälän, köyhyyden, luonnonkatastrofien tai taloudellisten syiden vuoksi. Monet ovat nähneet perheenjäsentensä tulevan surmatuiksi, kidutetuiksi tai joutuvan muiden julmuuksien uhriksi ja/tai ovat joutuneet heistä erotetuiksi. Matkojen aikana koetut vaikeudet tekevät heistä usein traumatisoituneita ja haavoittuvia, ja he ovat suojelun tarpeessa. Maastamuuton syitä koskevat asianmukaiset tilastotiedot voivat helpottaa siirtolaisuuden syiden yksilöintiä ja auttaa turvapaikkojen myöntämistä ja ihmiskauppaa koskevien politiikoiden kehittämisessä ja arvioinnissa.

5.2 Laittomia siirtolaisia vastaanottavien maiden ja maahanmuuttajien kanssa työskentelevien henkilöiden on noudatettava kansainvälisiä ihmisoikeusvelvoitteita sekä oman valtionsa maahantulo- ja pakolaislainsäädäntöä, jotta he voivat tarjota maahanmuuttajille suojelua. Vastaanottavien maiden turvallisuusjoukoilla (armeijalla ja poliisilla) on velvollisuus huolehtia aluksi pelastustehtävistä ja EU:n vähimmäisvaatimusten mukaisen vastaanoton järjestämisestä. Sairaanhoitoa tarjotaan tarvittaessa, ja laittoman maahantulijan alkuperämaa ja muut demografiset tiedot selvitetään mahdollisimman tarkoin. Maahanmuuttajan perusoikeuksiin kuuluu myös saada tietoa siitä, kuinka turvapaikkaa haetaan. Maahanmuuttajien suojelua koskevien politiikoiden kehittämiseksi on myös välttämätöntä kerätä tilastoja esimerkiksi siitä, kuinka monille maahanmuuttajille kansainvälisen suojelun hakumenettelystä on kerrottu, kuinka paljon hakemuksia on jätetty ja kuinka monet kutakin asemaa koskevista hakemuksista on hyväksytty tai hylätty (4 artikla).

5.3 Vastaanottavien maiden on noudatettava kansainvälisiä ihmisoikeusvelvoitteita, joihin ne ovat sitoutuneet allekirjoitettuaan kansainvälisiä tai alueellisia yleissopimuksia, sopimuksia tai julistuksia. Euroopan unioni edellyttää osana yhteisön säännöstön perusvaatimuksia, että jäsenvaltiot ovat hyväksyneet vuoden 1951 pakolaisyleissopimuksen, pakolaisten oikeusasemaa koskevan pöytäkirjan vuodelta 1967 sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen. Olennaisen tärkeä asiakirja näiden yleissopimusten taustalla on vuodelta 1948 peräisin oleva yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus, joka sisältää oikeuden vaatia turvapaikkaa. Pakolaisyleissopimus on keskeisen tärkeä osa ihmisoikeuksia koskevia kansainvälisiä puitteita. Sen jälkeen on solmittu muita yleissopimuksia, joihin kuuluu kidutuksen vastainen yleissopimus vuodelta 1984 ja lapsen oikeuksia koskeva yleissopimus (7). Jäsenvaltioiden on noudatettava myös EU:n direktiivejä, kuten direktiiviä 2003/9/EY turvapaikanhakijoiden vastaanoton vähimmäisvaatimuksista (8), direktiiviä 2004/83/EY hakijoiden edellytyksiä ja asemaa koskevista vähimmäisvaatimuksista (9) sekä direktiiviä 2005/85/EY pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista (10).

5.4 Onkin olennaisen tärkeää, että yleissopimusten sitomat vastaanottajamaat varmistavat ensin, että turvapaikanhakijat saavat perustason suojelua, eivätkä käännytä heitä ennen kuin heidän turvapaikkahakemuksensa on arvioitu ja humanitaarinen asema tai pakolaisasema on myönnetty tai muunlainen tilanne todettu.

5.5 Vertailevat tutkimukset jäsenvaltioiden tavasta soveltaa 2 artiklassa mainittuja maahanmuuttoon liittyviä määritelmiä sekä 4 artiklaa (kummatkin artiklat edellä mainitusta lähteestä) helpottavat merkittävästi siirtolaisten kansainvälisen suojelun varmistamista.

Bryssel 20. huhtikuuta 2006. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Anne-Marie SIGMUND

(1) 1 artiklan b alakohta.

(2) ETSK:n 19. tammikuuta 2006 antama lausunto ”Perusoikeudet ja oikeusasiat”, esittelijä Brenda King (EUVL C 69, 21.3.2006).

ETSK:n 14. helmikuuta 2006 antama lausunto ”Maahanmuuttovirtojen hallinta” (EUVL C 88, 11.4.2006), esittelijä An Le Nouail Marlière.

ETSK:n 14. joulukuuta 2005 antama lausunto aiheesta ”Ehdotus: neuvoston päätös terrorismin ehkäisemistä, torjuntavalmiutta ja seurausten hallintaa koskevan erityisohjelman perustamisesta vuosiksi 2007—2013” (EUVL C 65, 17.3.2006), esittelijä Miguel Angel Cabra de Luna.

(3) Puheenjohtajavaltion päätelmien kohta 30.

(4) III-267 artiklan 5 kohta.

(5) ETSK:n 9. kesäkuuta 2005 antama lausunto aiheesta ”Vihreä kirja taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallinnassa sovellettavasta EU:n strategiasta”, esittelijä Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 286, 17.11.2005).

(6) Ks. alaviite 5, kohta 1.5.

(7) Mackey, Allan (Senior Immigration Judge, Yhdistynyt kuningaskunta): komission teknisen avun tiedonvaihtotoimiston (TAIEX) seminaarissa Maltalla 15.—16. joulukuuta 2005 esitetty asiakirja ”Policies serving migratory purposes and the need to assure protection to asylum seekers and refugees”.

(8) ETSK:n 7. marraskuuta 2001 antama lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston direktiiviksi turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista”, esittelijät Dario Mengozzi ja Luis Miguel Pariza Castaños (EYVL C 48, 21.2.2002).

(9) ETSK:n 13. toukokuuta 2002 antama lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden asemasta”, esittelijä: An Le Nouail Marlière (EYVL C 221, 17.9.2002).

(10) ETSK:n 6. huhtikuuta 2001 antama lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista”, esittelijä: Melícias López (EYVL C 193, 10.7.2001).