Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä /* SEK/2001/1365 lopull. - COD 2000/0184 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 1. Taustaa Komissio antoi heinäkuussa 2000 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (KOM(2000) 393 - C5-0428/2000 - 2000/0184 (COD)). Direktiivi on määrä antaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisella yhteispäätösmenettelyllä [1]. [1] EYVL C 365, 19.12.2000, s. 198. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 24. tammikuuta 2001 [2]. [2] EYVL C 123, 25.4.2001, s. 56. Alueiden komitea ilmoitti neuvostolle ja Euroopan parlamentille 16. helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellään, että se ei anna asiasta lausuntoa. Euroopan parlamentti teki ehdotukseen joukon tarkistuksia [3] sen ensimmäisessä käsittelyssä 1. maaliskuuta 2001. [3] EYVL C . Komissio antoi 4. heinäkuuta 2001 yhteisön perustamissopimuksen 250 artiklan mukaisen muutetun ehdotuksensa [4], johon se oli sisällyttänyt monia Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiä tarkistuksia joko kokonaan, osittain tai periaatteessa. [4] EYVL C . Neuvosto hyväksyi EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti yhteisen kantansa direktiiviehdotukseen 17 syyskuuta 2001 [5]. [5] EYVL C . Tässä tiedonannossa esitetään perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti komission lausunto neuvoston yhteisestä kannasta. 2. Komission ehdotuksen tavoite Ehdotetulla direktiivillä pyritään luomaan yhdenmukaistettu sääntelyjärjestelmä sähköisen viestinnän verkoille ja palveluille EU:ssa. Direktiivillä pyritään vastaamaan meneillään olevaan eri alojen lähentymiskehitykseen sisällyttämällä kaikki sähköisen viestinnän verkot ja palvelut sen soveltamisalaan. Siinä asetetaan sääntelyviranomaisille muutamia periaatteita ja tavoitteita sekä joukko tehtäviä, jotka liittyvät esimerkiksi radiotaajuuksien, numerovarojen ja asennusoikeuksien hallintoon. Lisäksi se sisältää joukon useammalle kuin yhdelle sääntelyjärjestelmän säädökselle yhteisiä säännöksiä muuan muassa riidanratkaisusta, markkinoiden määrittelystä ja analysoinnista sekä säännöksiä yritysten merkittävän markkina-aseman uudesta määritelmästä, joka perustuu kilpailuoikeudelliseen määräävän aseman käsitteeseen. 3. Neuvoston yhteistä kantaa koskevat huomautukset 3.1. Tiivistelmä komission lausunnosta Komissio ei voi hyväksyä neuvoston yhteistä kantaa. Yhteisessä kannassa heikennetään komission ehdotuksen keskeisiä kohtia, jotka saivat vahvaa kannatusta parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä. Tärkein syy yhteisen kannan hylkäämiselle ovat neuvoston 6 artiklaan (kuulemismenettelyt ja avoimuus) ja siihen liittyviin artikloihin tekemät muutokset, joista komissio antoi liitteenä olevan julistuksen. Komissiolla on kuitenkin myös muita varaumia yhteisen kannan suhteen. Näitä kohtia tarkastellaan yksityiskohtaisemmin jäljempänä. Komissio haluaa kuitenkin todeta, että monet parlamentin tarkistuksista on sisällytetty yhteiseen kantaan osittain tai periaatteessa ja että monet neuvoston tekemistä muutoksista vahvistavat tai selventävät komission alkuperäistä ehdotusta heikentämättä kuitenkaan sen perusperiaatteita. 3.2. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset 3.2.1. Euroopan parlamentin tarkistukset Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä 77 tarkistusta komission alkuperäiseen ehdotukseen (tarkistukset 12 ja 14 poistettiin ennen äänestystä). Euroopan parlamentin lausunnon perusteella komissio sisällytti useita merkittäviä tarkistuksia muutettuun ehdotukseensa. Komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa seuraavat 47 Euroopan parlamentin tarkistusta joko kokonaan, osittain tai periaatteessa: 1, 2, 3, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 22, 25, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 45, 46, 47, 48, 53, 54, 55, 57, 58, 59, 60, 61, 65, 66, 67, 68, 69 ja 75. 3.2.2. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan Neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaansa seuraavat komission muutetussa ehdotuksessaan joko kokonaan, osittain tai periaatteessa hyväksymät tarkistukset: 1, 3, 4, 6, 9, 10, 11, 13, 15, 19, 28, 31, 36, 37, 38, 40, 45, 47, 48, 55, 57, 58, 59, 60, 61, 66, 67, 68 ja 69. Yhteiseen kantaan sisällytetyistä tarkistuksista joitakin on muutettu hyvin vähän tai osittain, joitakin taas merkittävästi, mutta Euroopan parlamentin tekemien tarkistusten perustana oleva tavoite on säilytetty. Merkittäviä muutoksia käsitellään jäljempänä. 3.2.3. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Komissio hyväksyi muutettuun ehdotukseensa seuraavat tarkistukset joko kokonaan, osittain tai periaatteessa, mutta neuvosto ei ole sisällyttänyt niitä yhteiseen kantaansa: 2, 7, 17, 21, 22, 25, 27, 29, 30, 32, 33, 34, 35, 46, 53, 54, 65 ja 75. Neuvosto ei ole hyväksynyt tarkistuksia 2, 27, 29, 32 ja 75, koska niihin liittyvät kohdat on poistettu yhteisestä kannasta. Tätä seikkaa käsitellään tarkemmin kohdassa 3.2.4. Tarkistukset 7, 53 ja 54 (asennusoikeudet) Parlamentin tarkistuksilla pyritään parantamaan yritysten oikeuksia varmistamalla niille riittävät asennusoikeudet verkkojen rakentamista varten. Komissio teki muutettuun ehdotukseen joitakin tarkennuksia ennen kaikkea sen varmistamiseksi, ettei tekstiä voitaisi tulkita perustamissopimuksessa olevan omistusoikeuksia koskevan 295 artiklan vastaisesti. Neuvosto ei ole hyväksynyt tähän liittyviä Euroopan parlamentin tarkistuksia. Komissio katsoo kuitenkin, että tekstiä on paranneltu muilta osin erityisesti laajentamalla soveltamisalaa myös yksityisverkkoihin. Tarkistukset 17 ja 21 (määritelmät) Neuvosto ei ole ottanut sähköverkkoa käyttäviä järjestelmiä mukaan esimerkkiluetteloon 'sähköisen viestinnän palveluista', mutta komissio katsoo niiden joka tapauksessa sisältyvän tähän määritelmään. Neuvosto ei myöskään ole säilyttänyt monikansallisten markkinoiden määritelmää, joka kuitenkin selvästi sisältyy johdanto-osan 27 kappaleeseen. Tarkistus 22 (kansalliset sääntelyviranomaiset) Neuvosto ei ole pitänyt tarpeellisena parlamentin lisäystä, jonka mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten olisi voitava toimia itsenäisesti, koska riippumattomuusvaatimus sisältyy muutenkin sääntelyjärjestelmään. Komissio piti parlamentin tarkistusta hyödyllisenä, muttei välttämättömänä selvennyksenä. Tarkistus 25 (neuvontakeskukset) Komissio sisällytti keskitetyn neuvonnan periaatteen 6 artiklan 1 kohtaan, mutta neuvosto on jättänyt sen pois yhteisestä kannasta. Komissio piti parlamentin tarkistusta hyödyllisenä avoimuutta lisäävänä tekijänä, mutta hyväksyy myös neuvoston näkemyksen, jonka mukaan 3 artiklan 4 kohdan säännökset ovat todennäköisesti riittäviä. Tarkistus 30 (tietojen antaminen) Neuvosto ei hyväksynyt parlamentin ehdottamia ja komission hyväksymiä laajamittaisia tarkastus- ja rankaisuvaltuuksia, vaan on katsonut, että 5 artiklan 1 kohdan säännökset ovat tässä suhteessa riittäviä. Tarkistus 33 (avoimuus) Neuvosto ei ole hyväksynyt tämän tarkistuksen kohtia, jotka komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa. Kyseinen 6 artikla on yksi vaikeimmista komission ja neuvoston välisistä kiistakysymyksistä ja sitä tarkastellaan enemmän jäljempänä. Tarkistukset 34 ja 35 (tavoitteet) Komissio piti kumpaakin tarkistusta hyödyllisinä selvennyksinä, mutta neuvosto ei ole pitänyt kumpaakaan tarpeellisena, vaan on katsonut, että 7 artiklan 1 kohdan säännökset ovat tässä suhteessa riittäviä. Tarkistus 46 (radiotaajuuspäätösten koordinointi) Komissio hyväksyi tämän tarkistuksen periaatteen ja lisäsi johdanto-osan 19 kappaleeseen uuden kohdan radiotaajuushallinnon koordinoinnin varmistamiseksi (kyseinen kohta perustui komission ehdotukseen radiotaajuuspäätösten sisällyttämisestä avoimuusmenettelyn soveltamisalaan). Neuvosto ei ole hyväksynyt tätä kohtaa (eikä avoimuusmenettelyn soveltamisalan laajentamista ehdotetulla tavalla, ks. kohta 3.2.4). Tarkistus 65 (standardointi) Komissio piti tarkistusta hyödyllisenä tarkennuksena, mutta neuvosto ei ole sitä hyväksynyt. Koska standardit voidaan kuitenkin säätää pakollisiksi ainoastaan julkisen kuulemisen jälkeen ja komission ehdotuksesta, komissio voi hyväksyä yhteisen kannan sanamuodon. 3.2.4. Komission muutetun ehdotuksen ja neuvoston yhteisen kannan erot Johdanto-osan kappaleet Neuvosto on lisännyt johdanto-osaan uusia kappaleita ja muuttanut monia selventääkseen tekstiä, yhdenmukaistaakseen sitä direktiivin artikloihin tehtyjen muutosten kanssa tai korostaakseen tiettyjä keskeisiä säännöksiä. Erityisen merkille pantavaa on, että neuvosto on lisännyt johdanto-osaan kappaleita, joissa korostetaan sisällön sääntelyn merkitystä, ympäristöpoliittisia ja muita poliittisia tavoitteita ja yleiseen turvallisuuteen liittyviä seikkoja. 1 artikla- Tavoite ja soveltamisala Neuvosto on lisännyt 1 artiklaan audiovisuaalipolitiikkaa ja sisällön sääntelyä koskevan uuden 3 kohdan, joka vastaa sisällöltään Euroopan parlamentin tarkistusta 15 (jonka komissio hyväksyi osittain ja periaatteessa lisäämällä vastaavan tekstin johdanto-osan 5 kappaleeseen). Komissio on edelleen sitä mieltä, että tämä uusi kohta on tarpeeton. 2 artikla- Määritelmät Yhteisessä kannassa ei ole juurikaan muutettu määritelmiä, mutta siihen on lisätty muutamia uusia määritelmiä tekstin selventämiseksi. 3 artikla - Kansalliset sääntelyviranomaiset Tämän artiklan säännökset ovat pääpiirteissään ennallaan, paitsi että kansallisten sääntelyviranomaisten ja kansallisten kilpailu- ja kuluttajaviranomaisten keskinäisiä kuulemismenettelyjä ja yhteistyötä on jonkin verran selvennetty. 4 artikla - Muutoksenhakuoikeus Jäsenvaltiot eivät hyväksyneet artiklassa ollutta säännöstä, jonka mukaan muutoksenhakumenettelyissä olisi käsiteltävä myös tapauksen tosiasia-aineistoa. (Tämä kohta poistettiinkin komission ehdotuksesta, koska asian katsottiin kuuluvan toissijaisuusperiaatteen piiriin ja tällaisen säännöksen katsottiin voivan johtaa muutoksenhakuelimen toimimiseen "varjosääntelijänä"). Neuvosto ei ole myöskään hyväksynyt komission ehdotusta, jonka mukaan muutoksenhakuelimen olisi oltava riippumaton julkishallinnosta. Lisäksi neuvosto on hylännyt ja poistanut parlamentin tarkennuksen, jonka mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten päätös ei tule voimaan ennen kuin muutoksenhakuelin on antanut asiassa päätöksensä. Komissio uskoo näiden muutosten heikentävän huomattavasti alan oikeusvarmuutta, eikä se voi näin ollen hyväksyä niitä. Neuvosto ei ole ottanut yhteiseen kantaan myöskään 2 ja 4 kohtaa. 5 artikla - Tiedonvaihto Neuvoston yhteisessä kannassa pyritään löytämään tasapaino kahden vastakkaisen periaatteen - luottamuksellisuuden ja avoimuuden - välillä. Kumpaakin periaatetta käsiteltiin jo komission alkuperäisessä ehdotuksessa. Komission ehdotuksen periaatteet ja sisältö on säilytetty suurin piirtein ennallaan, joten komissio voi hyväksyä uudet muotoilut. Neuvoston yhteinen kanta vahvistaa luottamuksellisuussäännöksiä heikentämättä kuitenkaan avoimuutta ja tiedonvaihtoa koskevia välttämättömiä säännöksiä. 6 artikla - Kuulemismenettelyt ja avoimuus Tässä artiklassa asetetaan kansallisille sääntelyviranomaisille vaatimus järjestää kansallisella tasolla kuuleminen suunnittelemistaan päätöksistä. Lisäksi artiklalla luodaan ns. avoimuusmenettely, jonka kautta komissiolla olisi tietyissä tapauksissa oikeus vaatia kansallisia sääntelyviranomaisia muuttamaan suunnittelemaansa päätöstä tai luopumaan siitä. Säännös on aiheellinen, koska jäsenvaltioilla on suuret vapaudet päättää, millä markkinoilla sääntelylliset velvoitteet ovat tarpeen, millaisia velvoitteita niillä asetetaan ja mille yrityksille. Komissio pitää tätä artiklaa olennaisen tärkeänä osana uutta sääntelyjärjestelmää, kun pyritään varmistamaan, että sääntely on johdonmukaista kaikkialla EU:ssa. Yhteisessä kannassa artiklaan on tehty suuria muutoksia, jotka komission mielestä heikentävät merkittävästi sen sisältöä ja vaikeuttavat johdonmukaisen sääntelyn toteutumista. Ensinnäkin neuvosto on supistanut avoimuusmenettelyn soveltamisalaa poistamalla tekstistä viittaukset radiotaajuuskysymyksiin. Komissio ei voi hyväksyä tällaista muutosta varsinkaan, kun otetaan huomioon viimeaikaiset ongelmat kolmannen sukupolven matkaviestintämarkkinoilla Toiseksi neuvosto on korvannut komission sitovat ennakkovaltuudet vaatia kansallisia sääntelyviranomaisia muuttamaan suunnittelemiaan toimenpiteitä tai luopumaan niistä pelkällä oikeudella antaa asiasta 'yksityiskohtainen lausunto', joka ei kuitenkaan olisi sitova. Komissio ei usko, että tällainen lausunto, joka ei velvoittaisi mihinkään, olisi tehokas tapa estää yhteisön oikeuden vastaiset kansalliset päätökset. 7 artikla - Yleiset tavoitteet ja sääntelyperiaatteet Yhteisessä kannassa on tehty monia muutoksia komission muutettuun ehdotukseen. Joillakin muutoksilla lisätään tekstiin uusia, esimerkiksi verkkojen turvallisuuteen ja luotettavuuteen liittyviä tavoitteita. Monet muutoksista ovat saman suuntaisia muutetun ehdotuksen kanssa. Tällaisia ovat esimerkiksi muutokset, joilla osa teknologista sitoutumattomuutta koskevista kohdista on siirretty johdanto-osaan. Lisäksi neuvosto on lisännyt tekstiin uuden alakohdan, jossa asetetaan sääntelyviranomaisten tavoitteeksi osallistua toimivaltuuksiensa rajoissa kulttuurista ja kielellistä monimuotoisuutta ja tiedotusvälineiden moniarvoisuutta edistävien periaatteiden noudattamisen tukemiseen. Tämä lisäys liittyy parlamentin (tarkistuksissa 42 ja 43) esittämiin muutoksiin, joita komissio ei sisällyttänyt muutettuun ehdotukseensa. Komissio pitää ongelmallisena muutosta, jolla poistetaan vaatimus, jonka mukaan sääntelyviranomaiset eivät uuden sääntelyjärjestelmän soveltamisaloilla saa pyrkiä muihin tavoitteisiin kuin niihin, joista on säädetty tässä artiklassa. Komission mielestä tämän säännöksen poistaminen vähentää todennäköisesti sääntelyn johdonmukaisuutta. 8 artikla - Sähköisen viestinnän palvelujen käyttämien radiotaajuuksien hallinta Tämän artiklan keskeisiä muutoksia on jo käsitelty 6 artiklan yhteydessä; kyse on lähinnä radiotaajuusasioiden poistamisesta avoimuusmekanismin piiristä. Muilta osin neuvoston tekemät muutokset vastaavat muutettua ehdotusta. 9 artikla - Numerointi, nimeäminen ja osoitteiden antaminen Neuvosto on päättänyt poistaa tästä direktiivistä säännökset, jotka liittyvät muiden kuin maantieteellisten numeroiden käyttöön ulkomailta. Kyseiset säännökset on muutamin muutoksin siirretty yleispalveludirektiiviin uudeksi artiklaksi. 10 artikla - Asennusoikeudet Neuvosto on yhteisessä kannassaan muuttanut tämän artiklan sanamuotoa, mutta sen sisältö on edelleen suurin piirtein sama kuin komission alkuperäisessä ehdotuksessa. Lisäksi artiklan soveltamisalaa on laajennettu myös yksityisverkkojen operaattoreihin, mitä komissio pitää tervetulleena lisäyksenä. 11 artikla - Rinnakkain sijoittaminen ja järjestelmien yhteiskäyttö Tästä artiklasta on poistettu yksi kohta, mutta komissio ei katso tämän heikentävän artiklan toimivuutta. 12 artikla - Erillinen kirjanpito ja tilinpäätökset Tätäkin artiklaa on muutettu tekstin selventämiseksi niin, ettei sisältö ole muuttunut olennaisesti. Ainoana muutoksena on yhden kohdan poistaminen, minkä komissio hyväksyy, koska kyseinen kohta aiheutti turhaa päällekkäisyyttä 5 artiklan kanssa. 13 artikla - Merkittävässä markkina-asemassa olevat yritykset Merkittävän markkina-aseman käsite on keskeisellä sijalla uudessa sääntelyjärjestelmässä. Yhteisessä kannassa tehdyt muutokset selkiyttävät tekstiä, mutta tekevät edelleen selväksi, että käsite perustuu kilpailuoikeudelliseen määräävän aseman käsitteeseen. Neuvoston tärkeimpänä tavoitteena on ollut varmistaa, että sääntelyviranomaisilla on riittävät perusteet soveltaa yhteisen määräävän markkina-aseman käsitettä oligopolistisilla markkinoilla, joilla kyseisten yritysten välillä ei ole taloudellisia yhteyksiä. Komission ohjeluonnos [6] on tässä avuksi, mutta neuvosto on myös lisännyt direktiiviin uuden liitteen II, jossa kuvataan tarkemmin sellaisten markkinoiden ominaispiirteitä, joilla joillain yrityksillä on todennäköisesti yhteinen määräävä asema. [6] http://europa.eu.int/ISPO/infosoc/telecompolicy/en/com2001-175-5en.pdf 14 ja 15 artikla - Markkinoiden määrittelyssä ja markkina-analyysissä noudatettavat menettelyt Muutetun ehdotuksen 14 artikla on jaettu kahdeksi erilliseksi artiklaksi: 14 artiklassa käsitellään markkinoiden määrittelemistä ja 15 artiklassa todellisen kilpailun olemassaolon analysointia. Useimmilla muutoksilla pyritään selventämään tekstiä ja varsinkin suhdetta kilpailulainkäyttöön. Muutokset eivät kuitenkaan vaikuta merkittävästi asiasisältöön. Merkittävää on, että komissio antaisikin asiaankuuluvista tuote- ja palvelumarkkinoista päätöksen asemesta pelkän suosituksen. Komissio antaisi päätöksen vain yleiseurooppalaisista markkinoista (joilla johdanto-osan 27 kappaleen mukaan tarkoitetaan "valtioiden rajat ylittäviä markkinoita, jotka kattavat yhteisön tai merkittävän osan siitä"). Komissio epäilee, että tämä muutos vähentää huomattavasti yhdessä 6 artiklan heikentämisen kanssa komission mahdollisuuksia varmistaa sääntelyn johdonmukaisuus koko EU:ssa ja luoda siten yrityksille oikeudellisesti vakaa toimintaympäristö. 17 artikla - Yhdenmukaistamistoimenpiteet Yhteisessä kannassa selvennetään sitovien yhdenmukaistamistoimenpiteiden laajuutta viittaamalla 'teknisiin täytäntöönpanotoimenpiteisiin' ja toteamalla, että niitä sovelletaan ainoastaan direktiivin 9 artiklan 4 kohtaan (numeroinnin yhdenmukaistaminen). Komission mielestä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä voidaan tarvita muillakin kuin erikseen mainituilla aloilla, jotta voidaan varmistaa, että kansalliset sääntelyviranomaiset soveltavat EU:n sääntöjä johdonmukaisesti. 18 artikla - Yritysten välinen riidanratkaisu Riitojen ratkaisun enimmäisaikaa on pidennetty neljään kuukauteen. Lisäksi neuvosto on lisännyt uuden kohdan, jonka mukaan sääntelyviranomaiset voivat päättää olla ratkaisematta riitaa, jos ne pitävät muita menetelmiä, kuten sovittelua, parempana ratkaisuna. Artiklassa asetetaan kuitenkin tällaisille vaihtoehtoisille menetelmille selvät aikarajat ja vaaditaan kansallisia sääntelyviranomaisia ratkaisemaan riita, jos vaihtoehtoinen menetelmä ei johda tulokseen. Lisäksi yhteisessä kannassa korvataan alkuperäisessä ehdotuksessa ollut tavoitteita koskeva luettelo viittauksella direktiivin 7 artiklaan, mikä komissionkin mielestä on hyödyllinen selvennys. 19 artikla - Rajat ylittävien riitojen ratkaisu Yhteisessä kannassa poistetaan komissiolta valta tehdä riidanratkaisupäätöksiä, koska saatujen oikeudellisten tulkintaneuvojen mukaan tämä voisi aiheuttaa ongelmia direktiivin oikeusperustan vuoksi. Komissio voi hyväksyä tämän johtopäätöksen, joskin se epäilee edelleen säännösten tehokkuutta muutosten jälkeen. 21 artikla - Korkean tason viestintätyöryhmä Neuvosto on oikeudellisen yksikkönsä ohjeiden mukaisesti poistanut korkean tason viestintätyöryhmää koskevat säännökset. Komissio hyväksyy tämän vastahakoisesti ja selvittää mahdollisuuksia perustaa omasta aloitteestaan vastaava työryhmä. 4. Päätelmät Neuvoston yhteinen kanta sisältää yleisesti ottaen monia Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esiin nostamia kysymyksiä, ja se noudattelee pääpiirteissään komission alkuperäisen ehdotuksen perusperiaatteita. Komissio pitää kuitenkin yhteistä kantaa puutteellisena monien sellaisten keskeisten kohtien osalta, jotka liittyvät sääntelyn johdonmukaisuuden ja yhtenäismarkkinoiden yhdenmukaistumisen varmistamiseen. Myös Euroopan parlamentti on selvästi ilmoittanut pitävänsä näitä tavoitteita olennaisen tärkeinä. Näin ollen komissio ei voi tukea neuvoston yhteistä kantaa. Liite Liikenne- ja televiestintäneuvoston kokouksessa 4. huhtikuuta annettu komission julistus "Komissio on tutustunut neuvoston yksimieliseen päätökseen. Sen mielestä on valitettavaa, että neuvosto ei ole hyväksynyt jäsenvaltioiden taajuuspäätösten ottamista puitedirektiivin 6 artiklan mukaisen avoimuus- ja kuulemismenettelyn piiriin. Tämä on erityisen valitettavaa, kun otetaan huomioon Eurooppa-neuvoston Tukholman kokouksen puheenjohtajan päätelmissä oleva kohta, jonka mukaan "komissio pyrkii yhdessä neuvoston kanssa luomaan puitteet politiikalle, jolla tuetaan kolmannen sukupolven matkaviestintää unionissa; tässä yhteydessä pyritään yhteisymmärrykseen radiotaajuuspolitiikan ja laajakaistaverkkojen sääntelyjärjestelmästä". Komissio pitää valitettavina myös niitä muutoksia, joita on tehty sen alun perin ehdottamaan 6 artiklaan. Muutosten vuoksi komissiolla ei enää ole mahdollisuutta vaatia kansallisia sääntelyviranomaisia muuttamaan kansallista toimenpidettä tai luopumaan siitä, jos se on ristiriidassa sähköisen viestinnän ehdotetun uuden sääntelyjärjestelmän kanssa."