Ehdotus: neuvoston direktiivi direktiivien 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY muuttamisesta valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteen ja valmisteverokantojen osalta {SEK(2008) 2266} {SEK(2008) 2267} /* KOM/2008/0459 lopull. - CNS 2008/0150 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 16.7.2008 KOM(2008) 459 lopullinen 2008/0150 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI direktiivien 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY muuttamisesta valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteen ja valmisteverokantojen osalta (komission esittämä){SEK(2008) 2266}{SEK(2008) 2267} PERUSTELUT 1) EHDOTUKSEN TAUSTA - Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Savukkeiden verojen lähentämisestä 19. lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/79/ETY[1] 4 artiklan ja muun valmistetun tupakan kuin savukkeiden verojen lähentämisestä 19. lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/80/ETY[2] 4 artiklan mukaan Euroopan komission on tarkasteltava neljän vuoden välein yhtenäismarkkinoiden moitteetonta toimintaa, valmisteverokantojen todellista arvoa ja perustamissopimuksen laajempia tavoitteita. Tarkastelu on määrä laajentaa koskemaan muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27. marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY[3] asiaa koskevia säännöksiä. Valmistettujen tupakkatuotteiden ominaispiirteiden vuoksi terveyskysymyksiin on kiinnitettävä erityistä huomiota. Tämä direktiiviehdotus sisältää useita merkittäviä muutoksia nykyiseen yhteisön lainsäädäntöön, jotta voimassa olevat säännöt saataisiin nykyaikaisemmiksi, yksinkertaisemmiksi ja avoimemmiksi ja jotta terveyskysymykset voitaisiin ottaa niissä paremmin huomioon. Lisäksi ehdotuksella yhdenmukaistetaan hienoksi leikatun tupakan (”itsekäärittävä”) valmisteveroja savukkeiden valmisteverojen kanssa. Ehdotetut muutokset perustuvat komission tekemään syvälliseen analyysiin, jonka päätelmät esitetään liitteenä olevassa komission kertomuksessa. - Yleinen tausta Kuten edellä on todettu, direktiivien 92/79/ETY ja 92/80/ETY 4 artiklassa säädetään valmisteverokantojen ja valmisteveron rakenteen tarkastelusta joka neljäs vuosi. Tämän säännöksen mukaisesti komissio esitteli syyskuussa 1995 ensimmäisen kertomuksensa [4]. Tässä kertomuksessa todettiin, että lähentymistä oli yleensä tapahtunut vain vähän mutta päätelmänä oli, että ennen lainsäädännön muuttamista koskevien lopullisten päätösten tekemistä olisi tarpeellista suorittaa yksityiskohtaisempi analyysi ja kuulla asianomaisia. Toisessa kertomuksessa [5], jonka komissio esitteli toukokuussa 1998, ehdotettiin ainoastaan muutamia teknisiä mukautuksia yhteisön lainsäädäntöön ja todettiin, ettei valmisteveron rakenteita ja valmisteverokantoja ollut tarpeen muuttaa. Kertomuksen liitteenä oli direktiiviehdotus voimassa olemassa olevan tupakkaa koskevan lainsäädännön muuttamiseksi ja suositeltujen teknisten muutosten sisällyttämiseksi siihen. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen 29. heinäkuuta 1999 direktiivinä 1999/81/EY. Useat jäsenvaltiot kuitenkin pyysivät komissiota neuvoston pöytäkirjaan merkityssä lausunnossa harkitsemaan tupakkatuotteiden valmisteverokantojen ja valmisteveron rakenteiden perinpohjaisempaa tarkastelua. Maaliskuussa 2001 komissio esitteli kolmannen kertomuksensa [6]. Kertomuksen liitteenä oli merkittäviä tarkistuksia sisältävä direktiiviehdotus. Jäsenvaltioiden verotasojen lähentämiseksi komissio ehdotti savukkeiden valmisteveron kiinteäksi vähimmäismääräksi 70 euroa tuhatta kysytyimmän hintaluokan savuketta kohti jo sovelletun 57 prosentin vähimmäisvaatimuksen lisäksi. Komission ehdotuksessa säädettiin myös savukkeiden verotusta vastaavasta verotuksesta kilpaileville tupakkatuotteille kuten hienoksi leikatulle tupakalle. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen 12. helmikuuta 2002 direktiivinä 2002/10/EY. Neuvosto kuitenkin hyväksyi kiinteäksi vähimmäismääräksi vain 64 euroa eikä yhdenmukaistanut hienoksi leikatun tupakan ja savukkeiden vähimmäisverokantoja. Tässä yhteydessä komissio antoi useamman jäsenvaltion pyynnöstä seuraavan lausunnon, joka lisättiin direktiiviä 2002/10/EY koskevaan neuvoston pöytäkirjaan: ”Komissio ilmoittaa esittävänsä seuraavassa direktiivin 92/79/ETY 4 artiklan ja direktiivin 92/80/ETY 4 artiklan nojalla laatimassaan tarkistuskertomuksessa riittävästi asiaseikkoja, jotta voidaan suorittaa yleinen tarkastelu mahdollisuudesta yhdenmukaistaa hienoksi leikatun piippu- ja savuketupakan valmisteverojen rakenne savukkeiden valmisteverojen rakenteen kanssa”. Tämä uudelleentarkastelu on järjestyksessä neljäs, ja siinä esitetään jälleen merkittäviä muutoksia nykyiseen yhteisön lainsäädäntöön sääntöjen yksinkertaistamiseksi ja toimijoiden tasavertaisten toimintaedellytysten turvaamiseksi. Kansanterveyden suojelu on lisäksi tässä uudelleentarkastelussa keskeistä sen vuoksi, että Euroopan yhteisö liittyi 30. kesäkuuta 2005 tupakoinnin torjuntaa koskevaan Maailman terveysjärjestön (WHO) puitesopimukseen, ja koska useat jäsenvaltiot vaativat terveyden suojelun parantamista ja siksi tupakan vähimmäisvalmisteverojen korottamista Euroopassa. Edellä mainittu komission lausunto huomioon ottaen ehdotuksella myös yhdenmukaistetaan hienoksi leikatun tupakan (”itsekäärittävä”) valmisteveroja savukkeiden valmisteverojen kanssa. - Voimassa olevat aiemmat säännökset Nykyiset säännökset ovat direktiiveistä 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY. Nämä järjestelyt otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1993. Ne ovat vuonna 1985 alkaneiden neuvottelujen tulos. Tuolloin julkaistiin sisämarkkinoiden toteuttamista koskeva valkoinen kirja, jossa komissio ehdotti valmistetun tupakan valmisteveron täydellistä yhdenmukaistamista. Neuvosto ei kuitenkaan omaksunut tätä lähestymistapaa, vaan yhdenmukaistaminen laajennettiin koskemaan vain verorakenteita ja vähimmäisverokantoja. - Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotus vastaa unionin tärkeimpiä politiikan aloja ja tavoitteita. Perustamissopimuksen 152 artiklassa määrätään, että kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan korkeatasoinen terveydensuojelu. Valmistettujen tupakkatuotteiden ominaispiirteiden vuoksi on kiinnitetty erityistä huomiota kansanterveyden ja näiden tuotteiden loppuhinnan väliseen yhteyteen tupakoinnin torjuntaa koskevaan WHO:n puitesopimukseen nojaten. Yhteisössä kuolee joka vuosi noin 650 000 ihmistä tupakointiin liittyvistä syistä, ja tupakointi on yhä suurin yksittäinen vältettävissä oleva kuolinsyy yhteisössä ja yksi merkittävimmistä sairauksien ja kuolleisuuden syistä. Verotus on osa yleistä ennalta ehkäisevää ja vaikuttavaa strategiaa, johon sisältyy myös muita kysyntää vähentäviä toimenpiteitä kuten muita kuin hinnoittelua koskevat toimenpiteet, tupakansavulle altistumiselta suojeleminen, pitoisuuksia koskeva sääntely jne. Maailmanpankin mukaan tupakkatuotteiden hinnankorotukset ovat kuitenkin tehokkain yksittäinen tapa estää tupakointia. Hintojen noustessa 10 % kulutus korkean tulotason maiden aikuisväestön keskuudessa laskee keskimäärin 4 %. Tärkeää on se, että korkeammat hinnat vaikuttavat todennäköisesti eniten nuoriin, jotka reagoivat herkemmin hinnankorotuksiin kuin iäkkäämmät ihmiset. Tässä ehdotuksessa esitetään rahamääräisen vähimmäisvalmisteveron ja kaikkia EU:ssa myytäviä savukkeita koskevan alimman verotason vahvistamista, jotta terveysnäkökohdat otettaisiin huomioon kaikissa savukeluokissa. Siinä lisätään vähimmäisvaatimuksia, jotta tupakan kulutusta saataisiin vähennettyä seuraavien viiden vuoden aikana erityisesti estämällä se, että muiden jäsenvaltioiden huomattavasti alhaisemmat verotasot veisivät pohjaa toisten tupakkavalvonnalta. Ehdotus mahdollistaa myös sen, että jäsenvaltioilla on enemmän joustovaraa kantaa savukkeista erityisvalmisteveroja ja vähimmäisvalmisteveroja terveystavoitteiden saavuttamiseksi. Lisäksi siinä pyritään välttämään savukkeiden korvaaminen hienoksi leikatulla tupakalla yhdenmukaistamalla savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan sekä savukkeiden vähimmäisverokannat ja verorakenne. 2) Kuulemiset ja vaikutusten arviointi - Intressitahojen kuuleminen Tätä kertomusta edelsi laaja kuulemisprosessi. Komission yksiköt pyysivät jäsenvaltioita esittämään näkemyksensä tupakkatuotteiden valmisteverokantoja ja verorakennetta koskevasta mahdollisesta yleisestä tarkastelusta kyselylomakkeen avulla. Näiden vastausten perusteella käytiin kahdenvälisiä keskusteluja kansallisten hallintojen ja asiaa käsittelevien komission yksikköjen välillä. Järjestöjä ja muita intressitahoja (kauppa, terveydenhuolto jne.) pyydettiin myös esittämään kantansa julkisessa kuulemisessa Internetin kautta. Asiantuntijatiedon käyttö Osapuolten laaja-alaisen kuulemisen lisäksi vaikutusten arvioinnissa on otettu huomioon erilaisia kannanottoja ja artikkeleja. - Vaikutusten arviointi Komission yksiköt laativat vaikutustenarvioinnin, jossa keskitytään toimenpiteisiin, joilla tupakkatuotteiden valmisteverojen rakennetta voitaisiin nykyaikaistaa tai lisätä sen avoimuutta. Lisäksi kiinnitettiin erityistä huomiota kansanterveyden ja tuotteiden loppuhinnan väliseen yhteyteen tupakoinnin torjuntaa koskevaan WHO:n puitesopimukseen nojaten sekä mahdollisuuteen yhdenmukaistaa hienoksi leikatun tupakan (”itsekäärittävä”) ja savukkeiden valmisteverojen rakenne ja verokannat. Sen selvittämiseksi, miten tupakkaverotuksen erilaisia tavoitteita olisi lähestyttävä, komissio otti arviointiin mukaan neljä perusvaihtoehtoa. Ensimmäisessä vaihtoehdossa asiaan ei puututa yhteisön tasolla sen enempää kuin tähänkään saakka (eli politiikkaa ei muuteta). Näin ei saada ratkaistua tupakkamarkkinoilla nyt esiintyvää rajojen yli käytävän kaupankäynnin ja salakuljetuksen ongelmaa, jolla on vaikutuksensa tuloihin ja kansanterveyden suojeluun. Näin ei myöskään ratkaista vaihtelevaa verotusta ja kilpailun vääristymiä, joita nyt aiheutuu kysytyimmän hintaluokan käsitteestä. Tässä vaihtoehdossa ei liioin puututa erilaisten valmistettujen tupakkatuotteiden korvattavuusongelmaan eikä verotuksesta johtuviin kilpailun vääristymiin. Näistä syistä komissio ei valinnut tätä vaihtoehtoa. Toisessa vaihtoehdossa muutetaan ainoastaan savukkeiden valmisteverojen rakennetta . Kysytyimmän hintaluokan käsitteestä nyt aiheutuvan verotuksen vaihtelevuuden ja kilpailun vääristymien ongelman ratkaisemiseksi vaikutustenarvioinnissa käytetään kysytyimmän hintaluokan käsitteen poistamista vähimmäisvaatimusten lähtökohtana. EU:n vähimmäisvaatimukset voisivat sen sijaan joko koskea kaikkia savukkeita tai niitä sovellettaisiin painotettujen keskihintojen mukaan. Samalla arvioidaan, mitä vaikutusta olisi sillä, että jäsenvaltiot saisivat kansallisella tasolla enemmän joustovaraa valmisteverojen rakenteen suhteen. Tämä vaihtoehto vaikuttaisi yleisesti vain vähän tupakkamarkkinoihin ja jäsenvaltioiden tuloihin. Kaikkia savukkeita koskeva tai painotettuun keskihintaan sovellettava 57 %:n sääntö eivät kumpikaan lisäisi hallinnollisia kustannuksia missään sidosryhmässä. Molemmat vaihtoehdot yksinkertaistaisivat järjestelyjä nykytilanteeseen verrattuna. Kaikkia savukkeita koskeva alin verotaso EU:ssa saataisiin kuitenkin synnytettyä ainoastaan kantamalla kaikista savukkeista 64 euron vähimmäisvero. Tämä vaihtoehto pienentäisi verojen ja hintojen välisiä eroja jäsenvaltioissa muita vaihtoehtoja enemmän, ja siinä otetaan kansanterveysnäkökohdat huomioon merkittävässä määrin. Tämä onkin ensisijainen vaihtoehto sisämarkkinoiden ja terveydenhuollon näkökulmasta Toisaalta 57 %:n säännön soveltaminen johtaisi monessa jäsenvaltiossa pakolliseen arvoon perustuvaan veroon, mikä taas ei mahdollistaisi tavoitteena olevaa jäsenvaltioiden suurempaa joustovaraa erityisvalmisteverojen ja arvoon perustuvien valmisteverojen suhteen. Parhaana vaihtoehtona pidetään siksi 57 %:n säännön soveltamista painotettuun keskihintaan. Toisessa vaihtoehdossa ei kuitenkaan oteta riittävästi huomioon terveysnäkökohtia. Kolmannessa vaihtoehdossa muutetaan rakenteen lisäksi savukkeiden valmisteverojen vähimmäisverokantoja . Vaikutustenarvioinnissa simuloitiin savukkeiden vähimmäisverokantojen nostamista niin, että vaihtoehtoina oli joko 57 % ja/tai vähintään 64 euroa 1 000 savukkeelta. Savukkeiden verojen ja hintojen lähentämisessä EU:ssa onnistutaan jälleen parhaiten korottamalla vähimmäisveroa rahamääräisesti, kun asiaa katsotaan sisämarkkinoiden ja tupakkavalvonnan kannalta. Poikkeuslauseketta, joka on tällä hetkellä vahvistettu 101 euroon, olisi 57 %:n sääntöä korotettaessa päivitettävä. Jos sitä korotettaisiin 122 euroon, se vastaisi savukkeiden valmisteverojen viimeaikaista kehitystä sisämarkkinoilla ja vaikutus olisi sama kuin vuonna 2001 eli korotus kattaisi viisi korkeimman verotuksen jäsenvaltiota. Tämän perusteella komissio on tarkastellut useita erilaisia korotusvaihtoehtoja. Jos kaikkien savukkeiden veroa korotetaan 90 euroon ja 63 prosenttiin painotetusta keskihinnasta, kysynnän oletetaan laskevan 22 jäsenvaltiossa keskimäärin 10 %. Näin pohjustettaisiin lisäksi savukkeiden valmisteverojen lisäkorotuksia myös niissä jäsenvaltioissa, joissa verokanta on jo korkea. Bulgariaa ja Romaniaa lukuun ottamatta hinnat eivät nousisi liian korkeiksi jäsenvaltioiden paikalliseen ostovoimaan verrattuna. Kaiken kaikkiaan tämä vaihtoehto vaikuttaa savukkeiden osalta sopivimmalta tavalta varmistaa yhtä aikaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja korkeatasoinen terveydensuojelu. Neljännessä vaihtoehdossa muutetaan muiden tuotteiden , erityisesti hienoksi leikatun tupakan, valmisteverojen rakennetta ja vähimmäisverokantoja , jotta savukkeita ei korvattaisi vähemmän verotetuilla tupakkatuotteilla. Jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja hienoksi leikatun tupakan verokannoissa. Tämä johtaa salakuljetukseen, useiden naapurimaiden rajojen yli käytävään kauppaan ja vääristymiin sisämarkkinoilla. Ero savukkeiden ja hienoksi leikatun tupakan verokantojen välillä johtaa lisäksi tuotteiden korvaamiseen. On vaikea löytää perusteita sille, miksi näiden tuotteiden vähimmäisverokannat ovat yhteisön tasolla niin erilaisia. Tämä pätee sekä tasapuolisen kilpailun näkökohtiin ja, ottaen huomioon molempien tuotteiden haitalliset ominaisuudet, terveysnäkökohtiin. Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverokanta olisikin saatava samalle tasolle savukkeiden verokannan kanssa. Jäsenvaltiot voivat hienoksi leikatun tupakan osalta valita rahamääräisen tai arvoon perustuvan vähimmäisverokannan. Koska rahamääräinen vähimmäisvaatimus kuitenkin toimii lähentäjänä parhaiten, kaikissa jäsenvaltioissa olisi savukkeiden mallin mukaan oltava pakollinen rahamääräinen vähimmäisverokanta (arvoon perustuvan vähimmäisverokannan lisäksi). Hienoksi leikatun tupakan erityisominaisuuksien perusteella sen vähimmäisvalmistevero voitaisiin kohtuullisesti vahvistaa noin kahteen kolmannekseen savukkeiden vähimmäisverosta. Jotta kahden kolmasosan suhde hienoksi leikatun tupakan ja savukkeiden välillä säilyisi, rahamääräiseksi vähimmäisvaatimukseksi olisi vahvistettava 43 euroa kilogrammalta ja suhteelliseksi vähimmäisvaatimukseksi 38 %. Kun edellä mainittua kahden kolmasosan suhdetta sovelletaan savukkeita koskeviin korotusehdotuksiin, hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverokanta nousisi 60 euroon ja 42 prosenttiin viiden vuoden aikana. 3) Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat - Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Komissio ehdottaa seuraavaa: - Kysytyintä hintaluokkaa ei enää käytetä lähtökohtana valmisteveroja koskevissa EU:n vähimmäisvaatimuksissa ja määritettäessä erityisvalmisteveron osuutta kokonaisveromäärästä. Kysytyin hintaluokka ei vähimmäisverokantojen lähtökohtana ole sisämarkkinoiden tavoitteiden mukainen, koska se johtaa jäsenvaltioiden tupakkamarkkinoiden jakautumiseen. Sen poistaminen myös yksinkertaistaisi järjestelyjä selvästi, loisi valmistajille tasavertaiset toimintaedellytykset ja korostaisi terveystavoitteita. Sen sijaan ehdotetaan, että kaikkiin savukkeisiin sovelletaan 64 euron vähimmäisvaatimusta. Näin tilanne olisi nykyiseen verrattuna avoimempi ja kaikille EU:ssa myytäville savukkeille saataisiin vahvistettua alin verotaso, jolloin sisämarkkina- ja terveyskysymykset otettaisiin huomioon kaikkien savukeluokkien osalta. Samalla ehdotetaan, että muiden vähimmäisvaatimusten lähtökohtana pidettäisiin painotettua keskihintaa. Tämä ratkaisisi kysytyimmän hintaluokan käsitteestä syntyneen verotuksen vaihtelevuuden ongelman ja tarjoaisi tupakanvalmistajille tasapuolisen ja neutraalin kilpailuympäristön. Samanlaisista syistä kysytyintä hintaluokkaa ei enää pitäisi käyttää lähtökohtana arvioitaessa erityisvalmisteveron osuutta kokonaisveromäärästä (direktiivin 95/59/EY 16 artiklan 2 kohta). Viitearvona olisi sen sijaan pidettävä painotettua keskihintaa. - Savukkeita koskevia vähimmäisvaatimuksia lisätään asteittain sisämarkkinatavoitteiden ja terveysnäkökohtien mukaan. Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi lähentymistä on lisättävä. Verotasot eri jäsenvaltioissa ovat edelleen huomattavan erilaiset. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi vähimmäisverotasoja olisi nostettava. Savukkeiden kulutus laski EU:ssa vuosina 2002–2006 hieman yli 10 %. Samana ajanjaksona savukkeiden valmisteverot nousivat keskimäärin 33 %. Valmisteveroja on syytä nostaa, jotta kulutus laskisi vastaavasti seuraavien viiden vuoden aikana. Kun otetaan huomioon Maailmanpankin arvioima hintajousto (-0,43), hintaa on nostettava 25 %, jotta kulutus laskisi 10 %. Terveysnäkökulmasta katsottuna kaikkien savukkeiden veron korotus 90 euroon tai 63 %:iin painotetusta keskihinnasta laskisi todennäköisesti kysyntää keskimäärin 10 % 22 jäsenvaltiossa etenkin, kun näin suojattaisiin jäsenvaltioiden veropolitiikalla aikaansaamia tuloksia. Näin pohjustettaisiin lisäksi savukkeiden valmisteverojen lisäkorotuksia myös niissä jäsenvaltioissa, joissa verokanta on jo korkea. Korotukset olisi otettava käyttöön asteittain viiden vuoden aikana 31. joulukuuta 2013 mennessä. Koska liittymisasiakirjoissa myönnetyt nykyiset siirtymäkaudet eivät vielä ole päättyneet useissa jäsenvaltioissa, täytäntöönpanokautta pidennetään näissä jäsenvaltioissa yhdellä tai kahdella vuodella jäljellä olevan siirtymäkauden pituudesta riippuen. - Jäsenvaltioille annetaan enemmän joustovaraa savukkeiden erityisvalmisteverojen ja vähimmäisvalmisteverojen kantamisen suhteen. Kuten komission kertomuksessa todetaan, erityis- ja vähimmäisvalmisteveroista saadaan niin sisämarkkinoiden, talousarvion kuin terveysnäkökohtien kannalta selvää etua, ja niille jäsenvaltioille, jotka asettavat enemmän painoarvoa erityis- tai vähimmäisvalmisteveroille, olisi annettava enemmän joustovaraa. Valmisteverorakenteissa olisi kuitenkin suotavaa säilyttää jonkinlainen yhdenmukaisuus, jotta vältettäisiin tilanne, jossa yhdessä jäsenvaltiossa sovelletaan yksinomaan erityisveroa ja naapurijäsenvaltiossa yksinomaan arvoon perustuvaa veroa, jolloin premium-luokan tuotteet virtaavat ensimmäisestä jäsenvaltiosta jälkimmäiseen ja halvimmat tuotteet taasen vastakkaiseen suuntaan. Sen vuoksi ehdotetaan kokonaisveromäärästä laskettavan osuuden nostamista 5–55 %:sta 10–75 %:iin. Vähimmäisvalmisteverojen osalta jäsenvaltioille annetaan lisää joustovaraa siten, ettei vähimmäisverotasoa rajoiteta enää kysytyimmän hintaluokan valmisteveron mukaan niin kuin nyt tehdään muiden tupakkatuotteiden osalta. - Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverokanta saatetaan vähitellen samalle tasolle savukkeiden verokannan kanssa. Savukkeiden vähimmäisverokantojen rakennetta mukaillen ehdotetaan, että hienoksi leikatulle tupakalle otetaan käyttöön pakollinen rahamääräinen ja arvoon perustuva vähimmäisvaatimus. Jotta kahden kolmasosan suhde hienoksi leikatun tupakan ja savukkeiden välillä säilyisi, rahamääräiseksi vähimmäisvaatimukseksi olisi vahvistettava 43 euroa kilogrammalta ja suhteelliseksi vähimmäisvaatimukseksi 38 %. Kun edellä mainittua kahden kolmasosan suhdetta sovelletaan savukkeita koskeviin korotusehdotuksiin, hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverokanta nousisi 60 euroon ja 42 prosenttiin. - Muiden tupakkatuotteiden kuin savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisvaatimusten inflaatiotarkistus. Sikarien ja pikkusikarien sekä piippu- ja savuketupakan (muun kuin savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan) erityisvalmisteveroa mukautettaessa on tarpeen ottaa huomioon inflaatio vuosina 2003–2007. Yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin (YKHI) vuotuista prosenttimuutosta vuosina 2003–2007 koskevien Eurostatin tietojen perusteella inflaatio oli arviolta noin 2 % vuodessa tai 8 % koko ajanjaksolla. Kun tätä prosenttimäärää sovelletaan erityisveron vähimmäismääriin ja tulos pyöristetään lähimpään yksikköön, veron määräksi saadaan 12 euroa sikareille ja pikkusikareille ja 22 euroa muulle piippu- ja savuketupakalle. - Savukkeiden, sikarien ja muun piippu- ja savuketupakan määritelmien mukautus. - Savukkeiden määritelmän mukautus. Valmisteverotuksessa tupakkakääröä pidetään kahtena savukkeena, jos se ilman suodatinta ja holkkia on pitempi kuin 9 senttimetriä mutta enintään 18 senttimetriä, kolmena savukkeena, jos se ilman suodatinta ja holkkia on pitempi kuin 18 senttimetriä mutta enintään 27 senttimetriä, ja niin edelleen. Savukkeiden valmisteveron alentamiseksi markkinoille on tuotu uusia tuotteita, joissa kääröjen pituus on 18 senttimetriä ja filtteri on erillään. Kääröt katkaistaan kolmeen osaan, jotka asetetaan filtteriin. Näin kolmea savuketta verotetaan kahtena savukkeena. Tällaisen suuntauksen estämiseksi tupakkakääröä olisi valmisteverotuksessa pidettävä kahtena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 9 senttimetriä mutta enintään 12 senttimetriä, kolmena savukkeena, jos se on pitempi kuin 12 senttimetriä mutta enintään 15 senttimetriä, ja niin edelleen. - Sikareiden määritelmän mukautus. Useat jäsenvaltiot ja kaupan edustajat ovat raportoineet, että markkinoille on tuotu uusia sikareina kaupan pidettäviä tuotteita, jotka eivät ole savukkeiden tapaan valkoisia vaan väriltään muistuttavat sikaria tai pikkusikaria, mutta jotka on niiden toiminnan, maun ja ulkoasun vuoksi katsottava savukkeiden korvikkeeksi. Tästä syystä sikareiden nykymääritelmästä on aiheellista poistaa asiaa koskeva säännös (direktiiviin 95/59/EY 3 artiklan 3 kohta) kokonaan. Tällä muutoksella varmistetaan näiden tuotteiden yhdenmukainen verotus ja rajoitetaan alemman vähimmäisverokannan soveltaminen perinteisiin sikareihin ja pikkusikareihin. - Piippu- ja savuketupakan määritelmän mukautus. Piippu- ja savuketupakan määritelmää olisi mukautettava, jotta piipputupakka ja hienoksi leikattu tupakka voidaan paremmin erottaa toisistaan epätarkoituksenmukaisen verotuksen välttämiseksi. Piipputupakan osalta poikkileikkauksen vähimmäisleveys ehdotetaan nostettavan nykyisestä 1 millimetristä 1,5 millimetriin. - Tupakan verotusjärjestelyjen seuranta. Direktiivien 92/79/ETY ja 92/80/ETY 4 artiklassa säädetään, että komission on säännöllisesti tarkasteltava valmisteveron rakennetta ja verokantoja. Tätä tarkastelua varten komissio tarvitsee kuitenkin tietoja jäsenvaltiossa kulutukseen luovutettujen tupakkatuotteiden määristä ja hinnoista. Jotta tiedot kerätään tehokkaasti ja tuloksellisesti kaikista jäsenvaltioista, ehdotetaan uusia sääntöjä siitä, miten tupakkaverotusta koskevat tiedot toimitetaan ja miten tarvittavat tilastotiedot märitellään. - Oikeusperusta Euroopan yhteisön perustamissopimus ja erityisesti sen 93 artikla. - Toissijaisuusperiaate Asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta sovelletaan. Vaikka EU:n vähimmäisverokantojen vahvistaminen on rajoittanut kansallisten valmisteverokantojen eroja, tämä ei ole ollut riittävä keino estämään merkittävien erojen säilymistä, vaikka jäsenvaltiot ovat tällä alalla kiinnittäneet yhä enemmän huomiota terveystavoitteiden saavuttamiseen. Näistä eroista aiheutuu huomattavaa rajan yli käytävää kauppaa ja salakuljetusta, mikä vääristää kilpailua tupakkamarkkinoilla, johtaa budjettitulojen menetykseen suhteellisen korkean valmisteverotuksen jäsenvaltioissa ja vie lisäksi pohjaa terveystavoitteisiin pyrkimiseltä. Mistään EU:n toimista ei olisi haittaa, sillä jäsenvaltioiden välinen vuorovaikutus veropolitiikassa ei ole vähentänyt eroja. Niinpä tilanteeseen voidaan edellä selitetyn mukaisesti puuttua ainoastaan muuttamalla nykysäännöksiä. Muutoksen on lähdettävä yhteisön lainsäätäjästä, joka on myös laatinut muutettavat direktiivit. - Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Tämän tarkastelun tavoitteet saavutetaan parhaiten muuttamalla nykyisiä direktiivejä edellä esitetyllä tavalla. Ehdotuksen tarkoituksena on erityisesti korottaa vähimmäisverokantoja verorajattomien sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi ja jäsenvaltioiden terveystavoitteiden turvaamiseksi. Jos valmistevero ylittää vähimmäismäärät, jäsenvaltiot voivat itse vahvistaa valmisteverot tasolle, jonka ne katsovat omassa maassaan vallitsevien olosuhteiden kannalta sopiviksi. Samalla jäsenvaltiot saavat enemmän joustovaraa valmisteverojen rakenteen määrittämiseen ja savukkeiden vähimmäisvalmisteverojen kantamiseen. Ehdotuksessa ei siten mennä pitemmälle kuin on tarpeen perustamissopimuksen tavoitteisiin pääsemiseksi. - Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: direktiivi. Tällä alalla, jota jo säännellään useilla direktiiveillä, jäsenvaltioilla olisi edellä esitetyn perusteella edelleen oltava huomattava liikkumavara. Tästä syystä muut keinot kuin direktiivien muuttaminen eivät sovellu. 4) Talousarviovaikutukset Ehdotuksen hyväksyminen voi teoriassa vaikuttaa arvonlisäverosta saatavien omien tulojen laskelmiin. Vaikutus ei kuitenkaan ole merkittävä eikä sitä joka tapauksessa pystytä laskemaan. 2008/0150 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI direktiivien 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY muuttamisesta valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteen ja valmisteverokantojen osalta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[7], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[8], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[9], sekä katsoo seuraavaa: (1) Tupakkatuotteiden valmisteverokantojen ja valmisteveron rakenteen perusteellinen uudelleentarkastelu on tehty savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/79/ETY[10] 4 artiklan ja muun valmistetun tupakan kuin savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/80/ETY[11] 4 artiklan mukaisesti. Tässä uudelleentarkastelussa otettiin huomioon muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY[12] säännökset. (2) Jotta sisämarkkinoiden toimivuus ja samalla korkeatasoinen terveydensuojelu voidaan EY:n perustamissopimuksen 152 artiklan mukaisesti varmistaa ja kun otetaan huomioon se, että yhteisö on tupakoinnin torjuntaa koskevan Maailman terveysjärjestön (WHO) puitesopimuksen osapuoli, tarvitaan erilaisia muutoksia. Näissä muutoksissa olisi otettava huomioon vallitseva tilanne kunkin eri tupakkatuotteen kohdalla. (3) Savukkeiden osalta järjestelyjä olisi yksinkertaistettava, jotta voidaan tarjota valmistajille tasavertaiset kilpailuolosuhteet, välttää tupakkamarkkinoiden jakautuminen ja korostaa terveystavoitteita. Tätä varten kysytyimmän hintaluokan käsite olisi korvattava siten, että hintaan liittyvä vähimmäisvaatimus viittaisi vähittäismyyntihinnan painotettuun keskiarvoon kun taas rahamääräistä vähimmäisvaatimusta sovellettaisiin kaikkiin savukkeisiin. Vastaavista syistä vähittäismyyntihinnan painotettua keskiarvoa olisi käytettävä viitearvona myös silloin, kun määritellään erityisvalmisteveron osuutta kokonaisveromäärästä. (4) Jäsenvaltioille olisi annettava tehokkaampia keinoja kantaa savukkeista erityis- tai vähimmäisvalmisteveroja, jotta voidaan varmistaa veron rahallinen vähimmäismäärä. (5) Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan osalta yhteisön vähimmäismäärät olisi ilmaistava siten, että vaikutukset ovat samat kuin savukkeiden osalta. Tätä varten olisi säädettävä, että kansallisten verotasojen on oltava sekä vähittäismyyntihinnan prosenttiosuutena ilmaistavien vähimmäismäärien että kiinteänä summana ilmaistavan vähimmäisveron mukaisia. (6) Hintojen ja valmisteverotasojen muutosten tarkastelussa on keskitytty erityisesti savukkeisiin, joka on selvästi suurin tupakkatuoteluokka, mutta myös savukkeiksi käärittävään hienoksi leikattuun tupakkaan. Tarkastelussa on havaittu, että jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja, jotka voivat haitata sisämarkkinoiden toimintaa. Jäsenvaltioissa sovellettavien verotasojen lähentäminen entisestään auttaisi vähentämään petoksia ja salakuljetusta yhteisössä. (7) Lähentymisen lisääminen auttaisi myös korkeatasoisen terveydensuojelun varmistamisessa. Verotaso on merkittävä tekijä tupakkatuotteiden hinnoissa, jotka puolestaan vaikuttavat kuluttajien tupakointitapoihin. Petokset ja salakuljetus vievät pohjaa savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan verolliselta hintatasolta ja vaarantavat siten tupakoinnin torjunnan tavoitteita. (8) Savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yhteisön vähimmäisverotasoja olisi korotettava, jotta lähentymistä voidaan lisätä ja kulutusta vähentää. (9) Ennen tätä korotusta on tarpeen saattaa savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverotasot lähemmäksi savukkeisiin sovellettavia vähimmäisverotasoja, jotta näiden kahden tuotteen välinen kilpailu, joka on nähtävissä todetuissa kulutustottumuksissa, ja molempien yhtä haitalliset ominaisuudet voidaan ottaa paremmin huomioon. (10) Yhtenäisen ja oikeudenmukaisen verotuksen varmistamiseksi savukkeiden, sikareiden ja pikkusikareiden sekä muun piippu- ja savuketupakan määritelmää olisi mukautettava siten, että kussakin luokassa pituuden perusteella kahtena tai useampana savukkeena pidettäviä tupakkakääröjä pidetään valmisteverotuksessa kahtena tai useampana, savuketta monin tavoin muistuttavaa sikaria pidetään valmisteverotuksessa savukkeena ja savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua piippu- ja savuketupakkaa pidetään valmisteverotuksessa hienoksi leikattuna tupakkana. (11) Paljouden perusteella ilmoitettuja vähimmäisverotasoja on yhteisön vähimmäisverokantojen arvon alenemisen välttämiseksi korotettava asteittain sikareiden, pikkusikareiden, savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan sekä muun piippu- ja savuketupakan osalta. (12) Sen vuoksi direktiivejä 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY olisi muutettava, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 92/79/ETY seuraavasti: 1) Korvataan 2 artikla seuraavasti: ”2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että savukkeiden valmisteveron (paljouden perusteella kannettava valmistevero sekä arvon perusteella kannettava valmistevero) osuus on vähintään 57 prosenttia myytyjen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 64 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 101 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 57 prosentin vaatimusta. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen savukkeiden valmisteveron (paljouden perusteella kannettava valmistevero sekä arvon perusteella kannettava valmistevero) osuus on vähintään 63 prosenttia myytyjen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 122 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 63 prosentin vaatimusta. 3. Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo määritetään kunakin vuonna 1 päivänä tammikuuta kulutukseen luovutetun kokonaismäärän ja kaikki verot sisältävien hintojen perusteella käyttäen viitearvona vuotta n-1. 4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, tämän kohdan toista ja kolmatta alakohtaa sovelletaan. Puola, Unkari ja Slovakia voivat saattaa 2 kohdan noudattamiseen tarvittavat säännökset voimaan 31 päivään joulukuuta 2014 mennessä, ja niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2015. Romania, Bulgaria, Liettua, Viro ja Latvia voivat saattaa 2 kohdan noudattamiseen tarvittavat säännökset voimaan 31 päivään joulukuuta 2015 mennessä, ja niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2016. 5. Jäsenvaltioiden on asteittain korotettava valmisteveroja niin, että 2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttyvät 2 ja 4 kohdassa asetettuihin määräaikoihin mennessä. 6. Komissio julkaisee kerran vuodessa yleiseen vähimmäisvalmisteveroon sovellettavan euron arvon kansallisina valuuttoina. Sovellettavina vaihtokursseina on käytettävä lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä , ja joita sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisestä päivästä.” 2) Korvataan 2 a artikla seuraavasti: ”2 a artikla 1. Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo muuttuu jossakin jäsenvaltiossa ja valmisteverotaso jää sen vuoksi 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa täsmennettyjä tasoja alhaisemmaksi, kyseinen jäsenvaltio voi enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden tammikuun 1 päivään saakka olla mukauttamatta veroa. 2. Jos jäsenvaltio korottaa savukkeiden arvonlisäverokantaa, se voi alentaa valmisteveroa siihen määrään asti, joka vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena ilmaistuna vastaa arvonlisäverokannan korotusta, joka myös ilmaistaan vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena, vaikka kyseinen mukautus heikentää valmisteveroa 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyä alhaisemmille tasoille, jotka ilmaistaan vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena. Jäsenvaltion on kuitenkin jälleen korotettava veroa vähintään kyseisille tasoille viimeistään alentumisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivänä tammikuuta.” 3) Korvataan 4 artikla seuraavasti: ”4 artikla 1. Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverokannoista ja neuvoston direktiivin 95/59/EY* 16 artiklassa määritellystä valmisteverojen rakenteesta. Komission kertomuksessa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverokantojen reaaliarvo ja perustamissopimuksen yleiset tavoitteet. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen kannalta oleelliset saatavilla olevat tiedot. 3. Komissio laatii neuvoston direktiivin 92/12/ETY** 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon kertomusta varten tarvittavista tilastotiedoista. * EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40. ** EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1.” 2 artikla Muutetaan direktiivi 92/80/ETY seuraavasti: 1) Lisätään 3 artiklan 1 kohtaan alakohdat kahdeksannesta yhdenteentoista seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden on kannettava 1 päivästä tammikuuta 2010 alkaen savukkeiksi käärittävästä hienoksi leikatusta tupakasta valmisteveroa vähintään 38 prosenttia vähittäismyyntihinnasta, johon sisältyvät kaikki verot, ja vähintään 43 euroa kilogrammalta. Jäsenvaltioiden on kannettava 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen savukkeiksi käärittävästä hienoksi leikatusta piippu- ja savuketupakasta valmisteveroa vähintään 42 prosenttia vähittäismyyntihinnasta, johon sisältyvät kaikki verot, ja vähintään 60 euroa kilogrammalta. Jäsenvaltioiden on korotettava valmisteveroa asteittain niin, että yhdeksännessä alakohdassa tarkoitetut uudet vähimmäisvaatimukset saavutetaan 1 päivään tammikuuta 2014 mennessä. Valmisteveron, joka ilmaistaan prosenttiosuutena tai määränä kilogrammaa kohti taikka tiettyä kappalemäärää kohti, on 1 päivästä tammikuuta 2010 alkaen oltava vähintään yhtä suuri kuin seuraavat: a) sikarien tai pikkusikarien osalta 5 prosenttia vähittäismyyntihinnasta, johon sisältyvät kaikki verot, taikka 12 euroa 1 000 kappaletta tai kilogrammaa kohti; b) piippu- ja savuketupakan, muun kuin savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan, osalta 20 prosenttia vähittäismyyntihinnasta, johon sisältyvät kaikki verot, tai 22 prosenttia kilogrammaa kohti.” 2) Korvataan 4 artikla seuraavasti: ”4 artikla 1. Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverokannoista. Komission kertomuksessa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverokantojen todellinen arvo ja perustamissopimuksen yleiset tavoitteet. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki kertomuksen kannalta oleelliset saatavilla olevat tiedot. 3. Komissio laatii neuvoston direktiivin 92/12/ETY* 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon kertomusta varten tarvittavista tilastotiedoista. * EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1.” 3) Korvataan 5 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Komissio julkaisee kerran vuodessa yleiseen vähimmäisvalmisteveroon sovellettavan euron arvon kansallisina valuuttoina. Sovellettavina vaihtokursseina on käytettävä lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä , ja joita sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisestä päivästä.” 3 artikla Muutetaan direktiivi 95/59/EY seuraavasti: 1) Korvataan 3 artikla seuraavasti: ” 3 artikla Seuraavia pidetään sikareina tai pikkusikareina silloin, kun niitä voidaan, ja ottaen huomioon niiden ominaisuudet ja kuluttajien tavanomaiset odotukset, niitä on tarkoitus polttaa siten kuin ne olisivat a) tupakkakääröjä, joissa on luonnontupakasta valmistettu peitelehti; b) tupakkakääröjä, joiden täytteenä on riivitty sekoitus ja joissa on sikarin tavanomaista väriä oleva peitelehti, joka on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta ja joka peittää koko tuotteen ja tapauksen mukaan myös suodattimen, paitsi silloin kun kyseessä ovat filtterillä varustetut sikarit, jos näiden tupakkakääröjen kappalepaino ilman suodatinta tai holkkia on vähintään 2,3 grammaa ja jos ympärysmitta vähintään kolmannekselta niiden pituutta on vähintään 34 millimetriä.” 2) Korvataan 4 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Valmisteverotuksessa 1 kohdassa tarkoitettua tupakkakääröä on pidettävä kahtena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 9 senttimetriä mutta enintään 12 senttimetriä, kolmena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 12 senttimetriä mutta enintään 15 senttimetriä, ja niin edelleen.” 3) Muutetaan 6 artikla seuraavasti: a) korvataan ensimmäisessä kohdassa ilmaisu ”1 millimetrin” ilmaisulla ”1,5 millimetrin”; b) korvataan toisessa kohdassa ilmaisu ”1 millimetrin” ilmaisulla ”1,5 millimetrin”. 4) Korvataan 7 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Tuotteita, jotka koostuvat osittain muista aineksista kuin tupakasta mutta täyttävät muut 3 artiklassa säädetyt edellytykset, on pidettävä sikareina ja pikkusikareina.” 5) Korvataan 16 artikla seuraavasti: ”16 artikla 1. Valmisteveron paljouden perusteella kannettava osa ei voi olla alle 10 prosenttia eikä yli 75 prosenttia kokonaisveromäärästä, joka syntyy yhdistämällä seuraavat: a) erityisvalmistevero; b) suhteellinen valmistevero ja arvonlisävero, joka kannetaan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo määritetään kunakin vuonna 1 päivänä tammikuuta kulutukseen luovutetun kokonaismäärän ja kaikki verot sisältävien hintojen perusteella käyttäen viitearvona vuotta n-1. 2. Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo jäsenvaltiossa muuttuu tavalla, joka vaikuttaa kokonaisveromäärän prosenttiosuutena ilmaistun valmisteveron erityisosaan siten, että se on alle 10 prosenttia tai ylle 75 prosenttia kokonaisveromäärästä, kyseinen jäsenvaltio voi, poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivään tammikuuta saakka olla mukauttamatta erityisvalmisteveron määrää. 3. Sen estämättä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, kukin jäsenvaltio voi jättää tullit savukkeista kannettavan suhteellisen valmisteveron laskentaperusteen ulkopuolelle. 4. Jäsenvaltiot voivat kantaa savukkeista vähimmäisvalmisteveron.” 6) Poistetaan 17 artikla. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina. 5 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja […] [1] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/10/EY (EYVL L 46, 16.2.2002, s. 26). [2] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 10, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/10/EY (EYVL L 46, 16.2.2002, s. 26). [3] EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/10/EY (EYVL L 46, 16.2.2002, s.26). [4] KOM(95) 285 lopullinen, 13.9.1995. [5] KOM(98) 320 lopullinen, 15.5.1998. [6] KOM(2001) 133 lopullinen, 14.3.2001. [7] EUVL C […], […], s. […]. [8] EUVL C […], […], s. […]. [9] EUVL C […], […], s. […]. [10] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/117/EY (EUVL L 333, 20.12.2003, s. 49). [11] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 10, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/117/EY. [12] EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/10/EY (EUVL L 46, 16.2.2002, s. 26).