EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 26.2.2016 COM(2016) 112 final KOMISSION KERTOMUS TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMELLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen varainhoitovuodelta 2014 {SWD(2016) 48 final}



SISÄLLYSLUETTELO 1. Kertomuksen aihe 2. Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen keskeiset piirteet vuonna 2014 3. Jäsenvaltioiden vastauksien yhteenveto 3.1 Toiminnan tulosten mittaaminen 3.2 Kvantifioitavissa olevat virhetyypit – valtiontukia ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomukset 3.3 Moitteeton varainhoito 4. Päätelmät



KOMISSION KERTOMUS Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen varainhoitovuodelta 2014 1.Kertomuksen aihe Sen jälkeen kun tilintarkastustuomioistuin oli julkaissut varainhoitovuotta 2014 koskevan vuosikertomuksensa, komissio antoi varainhoitoasetuksen 162 artiklan 5 kohdan mukaisesti jäsenvaltioille tiedoksi kertomuksen niitä koskevat kohdat. Tiedot lähetettiin jäsenvaltioille kirjeessä. Lisäksi toimitettiin kolme liitettä, jotka kunkin jäsenvaltion oli määrä täyttää, sekä ohjeet siitä, miten vastaukset liitteissä oleviin kyselylomakkeisiin laaditaan ja esitetään. Liitteessä I oli kyselylomake, joka koski yksittäisiin jäsenvaltioihin liittyviä kertomuksen kohtia. Liitteen II kyselylomake koski kaikkiin jäsenvaltioihin liittyviä tarkastushavaintoja, ja liitteen III kyselylomake koski vuoden 2014 tarkastuslausuman ajankohtaisia havaintoja, jotka liittyivät jaettuun hallinnointiin. Tämän vuoden kertomuksessa oli kolme keskeistä teemaa. Ne olivat seuraavat: 1) toiminnan tulosten mittaaminen, 2) kvantifioitavissa olevat virhetyypit – valtiontukea ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomukset ja 3) moitteeton varainhoito. Tähän kertomukseen on myös liitetty komission yksiköiden valmisteluasiakirja, joka sisältää jäsenvaltioiden vastaukset liitteisiin I ja III. 2.Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen keskeiset piirteet vuonna 2014 Tilintarkastustuomioistuin on päivittänyt tarkastustapansa ja kertomuksen rakenteen vuoden 2014 vuosikertomusta varten. Tarkastustavan tärkein muutos on se, että julkisia hankintoja koskevien sääntöjen vakavat rikkomiset on kvantifioitu ja vuosien 2012 ja 2013 lukuihin on tulosten vertailukelpoisuuden varmistamiseksi tehty tätä vastaavat mukautukset. Kertomuksen uusi rakenne, joka ilmenee luvuissa 5–9, vastaa vuosien 2014–2020 monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeita. Tilintarkastustuomioistuimen vuotta 2014 koskevissa tarkastustuloksissa todettiin, että tilinpäätöksessä ei ollut olennaisia virheitä, minkä vuoksi tilintarkastustuomioistuin antoi puhtaan lausunnon tilien luotettavuudesta, kuten se on tehnyt vuodesta 2007 lähtien. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi menojen osalta, että arvioitu virhetaso oli 4,4 prosenttia maksuista. Tämä oli lähellä vuoden 2013 tasoa, joka oli 4,5 prosenttia. Olennainen virhetaso havaittiin kaikissa muissa monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeissa paitsi otsakkeessa 5 (hallinto). Kilpailukyvyn alalla arvioitu virhemäärä oli 5,6 prosenttia, koheesion alalla 5,7 prosenttia ja globaalin Euroopan alalla 2,7 prosenttia. Kaikilla kolmella alalla virhemäärä kasvoi vuodesta 2013. Luonnonvarojen alalla arvioitu virhetaso kuitenkin oli 3,6 prosenttia eli vähemmän kuin vuonna 2013. Koheesiopolitiikka vaikutti eniten vuoden 2014 arvioituun kokonaisvirhetasoon. Seuraavaksi eniten virhetasoon vaikuttivat luonnonvarojen, kilpailukyvyn ja globaalin Euroopan alat. Seuraava kaavio osoittaa, kuinka vuoden 2014 arvioitu kokonaisvirhetaso jakautuu monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden välillä.

Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa todettiin myös, että kahteen meno-ohjelmatyyppiin eli tukioikeusohjelmiin ja kustannusten korvausohjelmiin liittyy niille ominaisia riskejä. Kertomuksen mukaan vuonna 2014 liittyi eniten virheitä korvausohjelmien kustannusten tukikelpoisuuteen. Korvausohjelmien virheet liittyivät pääasiassa julkisia hankintoja koskevien sääntöjen vakaviin rikkomuksiin tarjouskilpailuissa ja sopimusten täytäntöönpanossa. Tukioikeusohjelmissa tyypillisiä virheitä olivat maanviljelijöiden ylisuuret ilmoitukset ja maanviljelijöille tehtyihin maksuihin vaikuttaneet hallinnolliset virheet. Seuraava kaavio kuvaa, kuinka arvioitu kokonaisvirhe jakautuu virhetyypeittäin. 3.Jäsenvaltioiden vastauksien yhteenveto 3.1Toiminnan tulosten mittaaminen Vuosikertomuksen kolmannessa luvussa, jonka otsikko on ”EU:n talousarviosta rahoitetun toiminnan tuloksellisuus”, tilintarkastustuomioistuin analysoi tuloksellisuutta Eurooppa 2020 -strategian näkökulmasta ja tarkastelee tuloselementtejä, jotka sisältyvät vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen. Jäsenvaltioilta kysyttiin, käyttivätkö ne jo tai aikoivatko ne käyttää viidelle EU-rahastolle kehitettyjä yhteisiä indikaattoreita. Neljän rahaston eli Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto), Euroopan meri- ja kalatalousrahaston (EMKR), Euroopan sosiaalirahaston (ESR) ja Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) osalta vastauksista kävi ilmi, että lähes kaikki jäsenvaltiot jo käyttivät tai aikoivat käyttää yhteisiä indikaattoreita. Koheesiorahaston osalta 57 prosenttia jäsenvaltioista ilmoitti, että yhteisiä indikaattoreita käytettiin, ja 14 prosenttia totesi, etteivät yhteiset indikaattorit soveltuneet käyttöön. Seuraavassa taulukossa esitetään jäsenvaltioiden vastaukset. Ylimääräisten tai täydentävien indikaattoreiden osalta useat jäsenvaltiot (Kreikka, Espanja, Ranska, Liettua, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta) vastasivat, että ne käyttivät ohjelmakohtaisia tai ylimääräisiä indikaattoreita. Usein hallintoviranomaiset olivat määritelleet nämä indikaattorit ja sisällyttäneet ne toimenpideohjelman tuloskehykseen. Joissakin tapauksissa yhteisiä indikaattoreita täydennettiin kansallisen tason indikaattoreilla. Esimerkiksi Puolassa EAKR, koheesiorahasto ja ESR käyttävät indikaattoreita seuraavasti: ”Hanketasolla käytetään suurta joukkoa indikaattoreita, jotka ovat peräisin aluekehitysministeriön laatimasta pääindikaattoriluettelosta. Luettelo kattaa rahastoasetuksissa määritellyt unionitason yhteiset indikaattorit sekä kansallisella tasolla vahvistetut pääindikaattorit.” Portugali korosti, että toimenpideohjelmilla, joilla on samantapaiset tavoitteet kaudella 2014–2020, on yhdenmukaistetut indikaattorit ja että ”unionin yhteisten indikaattoreiden luettelon lisäksi on olemassa yhdenmukaistettujen kansallisten indikaattoreiden luettelo”. Jäsenvaltiot toimittivat myös luetteloita tai yksityiskohtaisempiakin tietoja ohjelmakohtaisista indikaattoreista, joita käytettiin eri rahastoissa. Ruotsi ilmoitti, että yhdeksässä EAKR-ohjelmassa oli noin 35 tuotosindikaattoria ja ”noin 30 tulosindikaattoria, jotka liittyivät ohjelmien investointipainopisteisiin ja erityistavoitteisiin”. Tanska toimitti luettelon vaikutus-, tuotos- ja tulosindikaattoreista, joita käytettiin maaseuturahastossa, ESR:ssä ja EMKR:ssä. Slovakia luetteli indikaattoreita, jotka keskitetty koordinointielin oli kehittänyt ja jotka kattoivat useita ohjelmia, sekä toimitti luettelon indikaattoreista, joita käytettiin Euroopan rakenne- ja investointirahastoissa (ERI-rahastoissa). Jäsenvaltioilta kysyttiin myös, voivatko ne toimittaa merkityksellisiä tietoja sellaisia indikaattoreita varten, joita voitaisiin käyttää vuonna 2017 tehtävää monivuotisen rahoituskehyksen väliarviointia varten. Jotkin jäsenvaltiot, kuten Tanska, Kreikka ja Ranska ilmoittivat, että vuoteen 2017 mennessä ei olisi mahdollista toimittaa merkityksellisiä tietoja. Tämä johtuu suurelta osin siitä, että täytäntöönpanon taso on liian alhainen tietyissä toimenpideohjelmissa ja näitä koskevat tiedot eivät tästä syystä olisi edustavia. Kreikka totesi seuraavaa: ”Tiedot Eurooppa 2020 -strategian mukaisten kansallisten tavoitteiden saavuttamisesta julkaistaan Euroopan tilastojärjestelmän seurantakertomuksessa vuonna 2017 (ja vuonna 2019). Koska toimenpideohjelmien täytäntöönpano ei kuitenkaan ole riittävän pitkällä vuonna 2017, kun seurantakertomus laaditaan, monivuotisen rahoituskehyksen puolivälin tarkastelua varten ei ole odotettavissa edustavia tietoja.” Sekä Portugali että Puola korostivat sitä, että käytössä oli kattava raportointijärjestelmä, jolla varmistettiin raportoinnin säännöllisyys ja laatu. Kuten Puola kuitenkin totesi, ”ei ole mahdollista esittää yhteenvetoa siitä, mitkä EU:n rahoituksen vaikutukset ovat olleet vuosien 2014–2020 rahoituskehyksen aikana, ennen kuin on edistytty riittävästi. Vuosi 2017 on liian pian, jotta voitaisiin tehdä kattavia päätelmiä.” Useat muut jäsenvaltiot, esimerkiksi Tšekki, Kroatia, Irlanti, Itävalta ja Slovenia olivat varmoja, että joidenkin ohjelmien osalta voitaisiin toimittaa merkityksellisiä tietoja vuoteen 2017 mennessä. Tšekki ilmoitti, että ”se pystyy saamaan luotettavia tietoja järjestelmästään, jonka se on luonut raportoidakseen ohjelmatilanteen edistymisestä ja kehittymisestä”. Myös Kroatia ilmoitti, että se toimittaisi kattavaa tietoa. Lisäksi

”arviointien tulokset ovat käytettävissä ja tämän pitäisi osaltaan edistää sitä, että hallinto- ja valvontajärjestelmiä parannetaan ja mahdollisuuksien mukaan yksinkertaistetaan”. 3.2 Kvantifioitavissa olevat virhetyypit – valtiontukia ja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkomukset Vuoden 2014 vuosikertomuksessa tilintarkastustuomioistuin totesi, että 14:ssä EAKR:n ja koheesiorahaston hankkeessa, jotka sijoittuivat kahdeksaan jäsenvaltioon, rikottiin EU:n valtiontukisääntöjä. Tilintarkastustuomioistuimen mukaan valtiontukisääntöjen rikkomuksiin liittyvät, kvantifioitavissa olevat virheet muodostavat noin 1,5 prosenttiyksikköä virheprosentista, joka koskee alue- ja kaupunkipolitiikkaa. Jäsenvaltioita pyydettiin toimittamaan tiedot valtiontukisääntöjen rikkomuksista ja toteutetuista ehkäisevistä toimenpiteistä. Jäsenvaltioiden vastaukset osoittivat, että eräissä tapauksissa, esimerkiksi Ranskassa, Latviassa ja Sloveniassa, ERI-rahastoissa ei ollut ollut valtiontukisääntöihin liittyviä systeemisiä ongelmia tai puutteita, vaikkakin joitakin yksittäisiä rikkomustapauksia oli saattanut olla. Bulgaria toi esiin kaksi valtiontukitapausta, joissa sääntöjä ei ollut noudatettu ja jotka molemmat oli havaittu tarkastuksissa. Toinen tapauksista koski toimintaohjelmaa ”Bulgarian talouden kilpailukyvyn kehittäminen vuosina 2007–2013” ja toinen hallintojärjestelmiä, jotka oli perustettu aloitteessa ”Euroopan yhteiset resurssit mikro- ja keskikokoisten yritysten tukemiseksi (JEREMIE)”. Molemmissa tapauksissa tarkastusviranomainen antoi hallintoviranomaiselle ja välittäville toimielimille neuvoja korjaavista toimista. Vaikka laajamittaisia systeemisiä ongelmia tai puutteita ei näyttänyt olevan, jotkin jäsenvaltiot raportoivat toteutetuista ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä. Unkari totesi seuraavaa: ”Kun kyse on ehdotuspyynnöistä ja painopistehankkeista, valtiontukien valvontayksikkö, joka kuuluu pääministerin kansliaan, tekee alustavan selvityksen valtiontukisääntöjen noudattamisesta. Ensimmäisen tason tarkastuksissa asiaa kontrolloi hallintoviranomainen tai välittävä toimielin tarjoajien ilmoitusten perusteella.” Ranska toi esiin, että alueellisen tasa-arvon yleiskomissaari oli ohjelmakaudella 2014–2020 muun muassa luonut kansallisen koulutusohjelman ja alueellisten asiantuntijoiden verkoston, joka erikoistuu valtiontukisääntöihin. Luxemburg ja Slovenia totesivat, että tarkistuslistat olivat niiden keskeinen ennaltaehkäisevä toimenpide, kun taas Espanja totesi, että tarkistuslistojen lisäksi käytössä oli myös ”riskiarviotaulukko”. Tilintarkastustuomioistuin on päivittänyt menettelytapansa, jonka mukaan se kvantifioi julkisia hankintoja koskevien sääntöjen vakavia rikkomuksia. Hankintoihin liittyvät virheet ovat suurin virhelähde taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen koheesion alalla. Jäsenvaltioita pyydettiin toimittamaan tietoja kansallisista menettelyistä, joiden avulla arvioidaan ja kvantifioidaan hankintasääntöihin liittyviä rikkomuksia. Jotkin jäsenvaltiot (Irlanti, Latvia, Liettua, Alankomaat, Puola ja Slovenia) ilmoittivat, että kansallinen lainsäädäntö on olemassa ja että hyvin usein EU:n lainsäädäntö on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä tai se muodosti kansallisen lainsäädännön perustan. Liettuassa julkisista hankinnoista vastaavalla virastolla on yleisvastuu sen varmistamisesta, että toimintaohjelmat pannaan asianmukaisesti täytäntöön EU:n asetusten vaatimusten mukaisesti. Viraston tehtävänä on myös estää sääntöjenvastaisuuksia. Latvia ilmoitti seuraavaa: ”Hankinnoissa noudatetaan kansallista lainsäädäntöä, joka on hyväksytty EU:n lainsäädännön pohjalta tai joka on laadittu EU:n lainsäädännön saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä.” Irlanti totesi vielä seuraavaa: ”Julkisen hallinnon tekemiä sopimuksia ja julkisia hankintoja valvotaan tarkastuksilla, joita tehdään valtiontalouden tarkastusvirastosta (Comptroller and Auditor General) vuonna 1993 annetun (muutetun) lain ja paikallishallinnon uudistamisesta vuonna 2014 annetun lain nojalla. Virkamiehet, joiden velvollisuuksiin kuuluu tilityksen antaminen menoista, vastaavat kyseisistä menoista.” Tilintarkastustuomioistuin toi kertomuksessaan esiin tapauksia, joissa julkisia hankintoja koskevia sääntöjä ei ollut noudatettu eräissä jäsenvaltioissa. Asianomaisia jäsenvaltioita pyydettiin toimittamaan tietoja mahdollisista vioista ja puutteista, joita niiden sisäisen valvonnan järjestelmissä on ollut ja jotka ovat voineet johtaa näihin sääntöjenvastaisuuksiin. Jäsenvaltioita pyydettiin myös selostamaan, millaisia korjaavia toimenpiteitä on toteutettu. Bulgarian ja Ranskan mukaan sääntöjenvastaisuudet johtuivat julkisten hankintamenettelyiden monimutkaisuudesta ja siitä, että oli pulaa koulutetusta henkilöstöstä, joka näitä asioita hoitaisi. Romania ilmoitti, että ”edunsaajien sisäisen valvonnan järjestelmät, jotka koskevat julkisia hankintoja, ovat hajanaisia ja osittain tarpeettomia ja ne keskittyvät etupäässä prosessin asianmukaisuutta koskeviin muodollisiin näkökohtiin mutta jättävät huomiotta laadun objektiivisen arvioinnin”. Tilanteen korjaamiseksi Romania on laatinut ”julkisia hankintoja koskevan kansallisen strategian vuosiksi 2014–2020”. Siinä ”määrätään toimista, joilla julkisen hankintamenettelyn sääntöjenmukaisuus ja laatu varmistetaan”. Espanja, Ranska ja Puola mainitsivat, että koulutusohjelmat, jotka on suunniteltu erityisesti hankintahenkilöstölle, ovat keskeinen toimenpide, jolla varmistetaan julkisten hankintojen parempi hallinnointi. 3.3 Moitteeton varainhoito Jäsenvaltiot jatkavat pyrkimyksiään moitteettoman varainhoidon edistämiseksi siten, että ne hyödyntävät yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja laajamittaisesti, parantavat rahoittavan viranomaisen tekemiä varmennuksia ja tuottavat parempaa raportointia rahoitusvälineistä. Kertomuksensa kuudennessa luvussa tilintarkastustuomioistuin suosittelee, että jäsenvaltiot käyttäisivät paremmin hyödykseen yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja koskevia mahdollisuuksia, joista säädetään ohjelmakauden 2014–2020 yhteisiä säännöksiä koskevassa asetuksessa ja ESR-asetuksessa.

Useimmat jäsenvaltiot, mukaan lukien Kypros, Ranska, Saksa, Unkari, Latvia, Liettua, Luxemburg, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittivat, että yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja käytetään ohjelmakaudella 2014–2020 eri rahastoissa siinä määrin kuin se oli mahdollista. Liettua totesi, että hallintoviranomainen oli järjestänyt vuonna 2015 tilaisuuden, jonka teemana oli ”Mahdollisuudet soveltaa yksinkertaistettua menettelyä kauden 2014–2020 menojen maksamiseen”. Tilaisuuden osallistujat saivat tietoa ”mahdollisuuksista soveltaa yksinkertaistettua menettelyä menojen maksamiseen ja siitä koituvista hyödyistä EU:n rakennerahastojen hallinnoinnissa”. Kreikka huomautti, että kaikille toimijoille annettiin parhaillaan koulutusta, jonka avulla yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käyttöä koskevat tiedot saatetaan ajan tasalle, kun taas Puolan viranomaiset painottivat, että vaikka yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käyttö on säädetty mahdolliseksi, ”niiden käyttö on valinnaista ja kukin hallintoviranomainen tekee lopullisen päätöksen asiassa”. Ruotsi toi esiin, että yksinkertaistettu malli oli käytössä ESR:ssä ja että ”hallinto pyrkii aktiivisesti edistämään yksinkertaistamista”. Portugali on lisäksi perustanut yksinkertaistamiskeskuksen kehitys- ja koheesiovirastoon. Sen tavoitteena on ”antaa hallintoviranomaisille tietoa alan keskeisistä kysymyksistä ja näin edistää yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen laajamittaista käyttöä eri koheesiorahastoissa (EAKR, ESR ja koheesiorahasto).” Kuten aiempinakin vuosina, tilintarkastustuomioistuin raportoi aluepolitiikan, työllisyyden ja sosiaaliasioiden osalta, että suuressa osassa maksutapahtumia, joita rasitti kvantifioitavissa oleva virhe, jäsenvaltioiden viranomaisilla olisi ollut riittävästi tietoa virheiden estämiseen, havaitsemiseen ja korjaamiseen ennen menojen todentamista komissiolle. Jäsenvaltioita pyydettiin selostamaan, olivatko ne parantaneet rahoittavan viranomaisen varmennuksia ja tehostaneet tarkastuksia ennen menojen todentamista komissiolle. Luxemburg toimitti luettelon eräistä varmennuksia koskevista parannuksista, jotka oli toteutettu EAKR:ssä ja ESR:ssä. Näihin kuuluivat muun muassa uusi jälkikäteistarkastuksia koskeva tarkistuslista, toimintaohje ja koulutukset sekä tilaisuudet, joilla pyrittiin parantamaan yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen tuntemusta. Portugali viittasi toimintasuunnitelman täytäntöönpanoon tietyissä tapauksissa ja ilmoitti lisäksi, että todentamisviranomainen tekee joukon tarkastuksia ennen maksupyyntöjen esittämistä Euroopan komissiolle. Jos on syytä epäillä ”todennettavien menojen laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta, kyseiset määrät vähennetään varotoimenpiteenä, kunnes ongelmat on ratkaistu”. Myös Espanja ilmoitti, että toimintasuunnitelmat on pantu täytäntöön ja että ”on parannettu menettelyjä, jotka koskevat maksuhakemusten valintaa ja hyväksymistä, tarkistuslistoja, erilaisten paikallisten yhteisöjen hankinta-asiakirjojen tarkastamista ja niin edelleen”. Kypros ilmoitti, että suurin osa virheistä koski ”paikallisten viranomaisten rakennushankkeita ja julkisten yliopistojen ohjelmistokehitykseen liittyviä sopimuksia. Hankintaviranomaiset ohjataan asioimaan sopimusmuutoksia käsittelevässä keskuskomiteassa (Central Committee for Variations and Claims), joka tutkii kyseisiin sopimuksiin vaaditut muutokset ja antaa neuvontaa sekä kantansa asiassa samoin kuin tarjoaa sovittelua tavaroita tai palveluja toimittaneiden yritysten kanssa riitojen ratkaisemiseksi.” Jotkin jäsenvaltiot, kuten Kypros, Slovenia ja Ruotsi vastasivat rahoitusvälineitä koskevan raportoinnin laadun osalta, että ne olivat noudattaneet komission suuntaviivoja ja käyttäneet uusia malleja mutta että joissakin tapauksissa parannukset eivät olleet tarpeen, koska raportoinnin laatua pidettiin hyvänä. Muut jäsenvaltiot selostivat tekemiään parannuksia. Ranska perusti marraskuussa 2015 työryhmän, joka pyrkii seuraamaan rahoitusvälineiden kehitystä ja varmistamaan niitä koskevan tiedon asianmukaisen yhdistelemisen. Bulgaria on ottanut käyttöön laajan puolivuosittaisen ja vuotuisen raportointijärjestelmän rahoitusväline JESSICAa varten. 4.Päätelmät Komissio on jo nyt sitoutunut panemaan täytäntöön EU:n tuloksiin keskittyvän talousarvion. Tämä vastaa EU:n investointeihin ja menoihin sovellettavaa ”täysin uutta lähestymistapaa”, jota tilintarkastustuomioistuin on peräänkuuluttanut varainhoitovuotta 2014 koskevassa vuosikertomuksessaan. Yksi tämän uuden lähestymistavan keskeisistä piirteistä on toiminnan tuloksellisuus, jota arvioidaan moitteettoman varainhoidon periaatteiden pohjalta. Vastaukset, joita jäsenvaltiot antoivat vuosikertomuksen liitteisiin, kertoivat jatkuvasta sitoutumisesta moitteettomaan varainhoitoon. Tähän pyritään edistämällä aktiivisesti yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käyttöä sekä parantamalla rahoittavan viranomaisen varmennuksia ja rahoitusvälineitä koskevaa raportointia. Monien jäsenvaltioiden mukaan julkisia hankintoja koskevia ongelmia hoidetaan yhdenmukaistamalla kansallista ja EU:n lainsäädäntöä. Kun julkisissa hankinnoissa on havaittu puutteita, korjauskeinojen joukossa ovat olleet koulutusohjelmat, paikalla tehtyjen tarkastusten lisääminen ja takaisinperintä. Näin ovat todenneet Belgia, Tšekki, Saksa, Kroatia ja Suomi. Jäsenvaltioiden tämänvuotisista vastauksista käy ilmi myös kasvava tietoisuus siitä, että on tarpeen luoda tehokas toimintakulttuuri, joka keskittyy tuloksellisuuteen. Lähes kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat hyödyntävänsä indikaattoreita. Ne ovat yhteisiä tai erityisiä, ja niitä hyödynnetään eri rahastoissa sekä kansallisella että alueellisella tasolla suoritusten mittaamiseksi. Ohjelmien matala toteutustaso voi kuitenkin johtaa siihen, että monivuotisen rahoituskehyksen vuonna 2017 tehtävässä väliarvioinnissa ei vielä ole käytettävissä riittävän merkityksellisiä tulostietoja. Merkityksellisempiä tietoja on todennäköisesti saatavilla vuonna 2018 tai 2019 monien ohjelmien tuloskehysten mukaisesti. Latvia tiivisti tilanteen seuraavasti: ”Saavutettuja tuloksia koskevan tiedon määrä voi vaihdella eri toimintalinjojen kesken. Tämä riippuu rahastosta, ennakkoehtojen täyttymisestä ja kansallisen lainsäädännön kehitysvaiheesta.”