EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 30.6.2021 COM(2021) 342 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE yleisestä tuoteturvallisuudesta 3 päivänä joulukuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/95/EY täytäntöönpanosta















Sisällysluettelo 1 JOHDANTO 1.1 Kertomuksen aihe 1.2 Yleiskatsaus 1.2.1 Direktiivin tavoitteet ja soveltamisala 1.2.2 Talouden toimijoiden ja jäsenvaltioiden viranomaisten velvoitteet 1.2.3 Institutionaaliset ja täytäntöönpanoon liittyvät näkökohdat 2 Soveltaminen ja sääntelyn kehittyminen 2.1 Kulutustavaroiden turvallisuus 2.2 Jäljitettävyys 2.3 Markkinavalvonnan toimivuus 2.3.1 Markkinavalvontaa koskeva yhteistyö muiden viranomaisten ja tullin kanssa 2.3.2 Markkinavalvontaviranomaisten yhteiset toimet ja koordinoitu toiminta 2.3.3 Palautusmenettelyt ja muut korjaavat toimenpiteet 2.3.4 Tapaturmatietokannat 2.3.5 Markkinavalvontaa koskevan lainsäädännön kehitys 2.4 Safety Gate/RAPEX ja rajat ylittävä yhteistyö 2.4.1 Covid-19-kriisin vaikutus 2.4.2 RAPEX-ohjeet

2.4.3 Koulutus 2.5 Standardointi 2.5.1 Turvallisuusvaatimuksia ja standardointipyyntöjä koskevat päätökset 2.5.2 Standardien viitetietoja koskevia päätöksiä 2.5.3 Direktiivin mukainen standardointiprosessi ja sen mahdollinen parantaminen 2.6 Yleiseen tuoteturvallisuusdirektiiviin liittyvä EU:n oikeuskäytäntö 2.6.1 Direktiivin 13 artiklaan perustuvat toimet 3 PÄÄTELMÄT 1JOHDANTO Yleinen tuoteturvallisuusdirektiivi, jäljempänä ’direktiivi’, annettiin 3. joulukuuta 2001, se tuli voimaan 15. tammikuuta 2002, ja määräpäivä sen saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä jäsenvaltioissa oli 15. tammikuuta 2004. Direktiivi koskee kaikkia muita kuin elintarvikkeiksi luettavia kulutustavaroita, ellei samaan tavoitteeseen pyritä EU:n muussa lainsäädännössä, esimerkiksi tiettyjä tuotteita koskevassa EU:n yhdenmukaistamislainsäädännössä, jäljempänä ’yhdenmukaistettu lainsäädäntö’, olevilla erityissäännöksillä. Direktiivillä perustetaan myös Euroopan unionin nopea hälytysjärjestelmä (Safety Gate/RAPEX), joka mahdollistaa EU:n/ETA:n jäsenvaltioiden ja Euroopan komission välisen nopean tietojenvaihdon toimenpiteistä, joilla torjutaan muihin kuin elintarvikkeiksi luettaviin kulutustavaroihin liittyviä kuluttajille ja muille käyttäjille aiheutuvia vaaroja. Käynnissä oleva terveyskriisi on korostanut direktiivin merkitystä kuluttajien turvaverkkona. Kyseessä on keskeinen osa lainsäädäntöä, jonka avulla markkinoilta voidaan poistaa vaaralliset tuotteet (kuten kasvomaskit, käsihuuhteet ja suojakäsineet). Direktiivillä perustettu Safety Gate/RAPEX -järjestelmä antaa myös viranomaisille mahdollisuuden ryhtyä pikaisiin toimenpiteisiin EU-maiden kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojaamiseksi. Direktiivin 19 artiklan mukaan Euroopan komission on esitettävä kertomus direktiivin täytäntöönpanosta neuvostolle ja parlamentille joka kolmas vuosi sen jälkeen kun se on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Ensimmäinen täytäntöönpanokertomus julkaistiin vuonna 2009. Komissio seurasi edelleen direktiivin täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa ja esitti havaintonsa vaikutustenarvioinnissa, joka oli osa vuoden 2013 tuoteturvallisuus- ja markkinavalvontapakettia. Koska vaikutustenarvioinnissa esitettiin myös täytäntöönpano-ongelmia koskevan tiedonkeruun tulokset, sen katsottiin vastaavan täytäntöönpanokertomusta. Direktiivin tarkistusprosessia ajatellen tämän kolmannen täytäntöönpanokertomuksen havainnot otettiin huomioon tarkistetun direktiivin arvioinnissa ja myöhemmin vaikutustenarvioinnissa. Komissio käytti tässä kertomuksessa havaintoja, jotka tehtiin yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin täytäntöönpanokertomuksen valmistelua koskevassa tutkimuksessa. 1.1Kertomuksen aihe Tämä kertomus on laadittu direktiivin 19 artiklan 2 kohdan nojalla, ja se sisältää tietoja seuraavista: • kulutustavaroiden turvallisuus, erityisesti tuotteiden jäljitettävyyden parantaminen • markkinavalvonnan toimivuus ja RAPEXin toiminta

• standardointi • direktiivin 13 artiklan perusteella toteutetut toimenpiteet. Tämä kertomus kattaa maantieteellisesti kaikki EU:n jäsenvaltiot ja Euroopan talousalueen (ETA) jäsenvaltiot: Islannin, Liechtensteinin ja Norjan. Se kattaa ajanjakson 2013–2018 ja myös tiedot vuosilta 2019 ja 2020 sikäli kuin niitä on saatavilla. 1.2Yleiskatsaus 1.2.1Direktiivin tavoitteet ja soveltamisala Direktiivissä edellytetään, että kaikki EU:n markkinoille tuotavat kulutustavarat ovat turvallisia. Se koskee muita kuin elintarvikkeiksi luettavia kulutustavaroita, joista ei ole annettu kyseisten tuotteiden turvallisuutta koskevaa EU:n erityislainsäädäntöä. Sitä sovelletaan myös sellaisten tuotteiden turvallisuusnäkökohtiin tai riskeihin, joihin sovelletaan unionin lainsäädännössä asetettuja erityisiä turvallisuusvaatimuksia, siltä osin kuin EU:n yhdenmukaistetussa lainsäädännössä ei anneta erityissäännöksiä, joilla olisi sama turvallisuustavoite. Direktiivi muodostaa näin turvaverkon, jolla varmistetaan, että kaikki tuotteet ja kuluttajien terveyteen ja turvallisuuteen kohdistuvat riskit kuuluvat direktiivin turvallisuusvaatimuksen piiriin, vaikka niitä varten ei olisi erityistä EU:n lainsäädäntöä. Direktiivi koskee kaikkia myyntikanavia, niin perinteisiä kuin verkkokauppaakin. 1.2.2Talouden toimijoiden ja jäsenvaltioiden viranomaisten velvoitteet Direktiivissä asetetaan tuottajille yleinen velvoite saattaa markkinoille vain turvallisia tuotteita sekä antaa tietoja kuluttajille ja jäsenvaltioiden viranomaisille. Tuottajien on perustettava vähimmäisvaatimukset täyttävä jäljitysjärjestelmä, ja jos markkinoilla havaitaan vaarallisia tuotteita, niiden on ryhdyttävä korjaaviin toimenpiteisiin, jotta kuluttajat voivat palauttaa tuotteet tai jotta ne voidaan vetää pois markkinoilta. Jakelijoilla on velvoite huolehtia, että sovellettavia turvallisuusvaatimuksia noudatetaan. Jäsenvaltioiden viranomaisten on varmistettava, että markkinoille saatetut tuotteet ovat turvallisia, sekä valvottava, että tuottajat ja jakelijat noudattavat direktiivissä asetettuja velvoitteita. Direktiivissä ei aseteta mitään erityisiä suoria velvoitteita verkossa toimiville markkinapaikoille. Todettakoon, että direktiivin 2000/31/EY 14 artiklan nojalla säilytyspalvelun tarjoajat eivät ole vastuussa palvelun vastaanottajan pyynnöstä tallennettujen tietojen osalta edellyttäen, että saatuaan tosiasiallista tietoa tai tultuaan tietoisiksi laittomasta toiminnasta tai laittomista tiedoista esimerkiksi riittävän tarkan ja asianmukaisesti perustellun ilmoituksen perusteella, ne toteuttavat viipymättä tarvittavat toimenpiteet tällaisten tietojen poistamiseksi tai pääsyn estämiseksi niihin. Koska verkossa toimivien markkinapaikkojen merkitys nykyisessä toimitusketjussa kasvaa jatkuvasti, komissio edisti tuoteturvallisuuslupauksen allekirjoittamista (sen on allekirjoittanut tähän mennessä 11 verkossa toimivaa markkinapaikkaa). Kyseessä on sarja vapaaehtoisia sitoumuksia, joilla parannetaan näillä markkinapaikoilla kolmansina osapuolina toimivien myyjien tuotteiden turvallisuutta. 1.2.3Institutionaaliset ja täytäntöönpanoon liittyvät näkökohdat Direktiivillä perustetaan kaikkia muita kuin elintarvikkeiksi luettavia kulutustavaroita koskeva nopea hälytysjärjestelmä (Safety Gate/RAPEX). Tämän järjestelmän avulla komissio ja jäsenvaltioiden viranomaiset pystyvät toimittamaan tietoja jäsenvaltioiden viranomaisten ja talouden toimijoiden toimenpiteistä, jotka koskevat kuluttajien terveyden ja turvallisuuden vakavasti vaarantavia tuotteita. RAPEXin kautta voidaan toimittaa tietoja myös vähemmän vakavista riskeistä (tällaisten ilmoitusten osuus on tosin alle 1 prosentti kaikista ilmoituksista). RAPEX-järjestelmä voidaan avata EU:n ulkopuolisille maille EU:n ja hakijavaltion solmiman erityisen kansainvälisen sopimuksen nojalla. Direktiivin 15 artiklan nojalla komissio panee tämän direktiivin täytäntöön jäsenvaltioiden edustajista koostuvan komitean, jäljempänä 'tuoteturvallisuusdirektiivin komitea', avulla. Direktiivin 10 artiklalla perustetaan myös jäsenvaltioiden viranomaisten verkko, jonka tarkoituksena on vahvistaa edelleen hallinnollista yhteistyötä, jäljempänä ’kuluttajaturvallisuusverkko’. Koska direktiivi on osa ETA-sopimusta, samat säännöt ja mekanismit koskevat ETA-sopimusta soveltavia EFTA-maita Norjaa, Islantia ja Liechtensteinia. 2Soveltaminen ja sääntelyn kehittyminen 2.1Kulutustavaroiden turvallisuus Verkkokaupan ja uusien kehittyvien tekniikoiden (kuten tekoäly, esineiden internet, internetiin liitetyt tuotteet) yleistymisen myötä direktiivissä olevaan turvallisuuden määritelmään kohdistuu monenlaisia haasteita. Turvallisen tuotteen määritelmä on muotoiltu direktiivissä niin väljästi, että sen tulkinnasta syntyy epävarmuutta. Se ei kata erikseen uudenlaisiin uhkiin liittyviä vaaroja, kuten kyberturvallisuusriskit, ohjelmistojen toimintahäiriöt sekä tekoälyä tai koneoppimista hyödyntäviin tuotteisiin liittyvät vaarat. Siksi useimmilla kansallisilla viranomaisilla ei ole uuden teknologian tuotteisiin liittyvää tulkintaa eikä käytäntöä, ja ne ovat pyytäneet ohjeiden laatimista EU:n tasolla. Uusia tekniikoita sisältävät tuotteet aiheuttavat markkinavalvontaviranomaisille erityisiä vaikeuksia esimerkiksi siksi, että ei ole tietoa näihin tuotteisiin liittyvistä mahdollisista vaaroista tai että eri viranomaisten tai talouden toimijoiden vastuita on tarvetta selkeyttää. Useimmissa maissa verkkokaupan markkinavalvonnan kohteina ovat lähinnä kotimaassaan toimivat myyjät. Tämä menettely voi muistuttaa joko perinteisissä kaupoissa myytäviin tuotteisiin kohdistuvaa valvontaa tai siinä voidaan keskittyä erityisesti verkossa toimivien markkinapaikkojen tarkastuksiin. Viranomaiset, jotka vastaavat täytäntöönpanotoimista vaarallisia tuotteita myyviä, EU:n ulkopuolisissa maissa sijaitsevia kauppiaita kohtaan, ilmoittivat turvautuvansa tuoteturvallisuuslupauksen tarjoamaan mekanismiin.

2.2 Jäljitettävyys Useimpien jäsenvaltioiden säädökset, joilla direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, noudattavat direktiiviä tekemällä pakolliseksi tuottajan nimen ja yhteystietojen sekä tuotetta tai tarvittaessa kyseistä tuote-erää koskevien tietojen ilmoittamisen tuotteissa tai pakkauksissa. Näiden vaatimusten soveltaminen ei kuitenkaan ole yhdenmukaista: se voi vaihdella tuotteiden ominaisuuksien mukaan, velvoitteet on voitu ulottaa muihinkin kuin tuottajaan tai soveltaminen saattaa edellyttää lisätietoja, ja nämä erot aiheuttavat epävarmuutta eri puolilla Eurooppaa toimiville yrityksille. Tällä hetkellä direktiivin jäljitettävyyssäännökset eivät ole riittävän selkeitä, jotta voidaan varmistaa täydellisten tietojen kerääminen tuotteiden toimitusketjuista ja jakelusta. Safety Gate/RAPEX -järjestelmässä olevat tiedot osoittavat tuotteiden jäljitettävyyden olevan usein riittämätöntä. Vuonna 2019 vaarallisiin tuotteisiin liittyvistä varoituksista 36 prosenttia ei sisältänyt tietoja valmistajasta. Varoituksista 20 prosenttia koski tuotteita, joiden merkki tai eränumero/viivakoodi oli tuntematon ja 12 prosenttia koski tuotteita, joiden tyyppiä tai mallia ei ilmoitettu. Kuvio 1, joka perustuu Safety Gate/RAPEX-järjestelmään rekisteröityihin varoituksiin, osoittaa, että ainoa parannus tietojen saatavuudessa koski tuotteen valmistajaa ja eränumeroa/viivakoodia (eli nämä tiedot puuttuivat yhä harvemmista varoituksista). Havaittavissa ei ole selvää suuntausta, joka osoittaisi muiden jäljitettävyystietojen parantuneen. Kuvio 1: Safety Gate/RAPEX -varoitusten osuus, jossa on puutteelliset tuotetiedot (2013–2019)

Lähde: Yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin täytäntöönpanokertomuksen laadintaa koskeva tutkimus tammikuussa 2020 kerättyjen Safety Gate/RAPEX -tietojen perusteella (täydellisen tietoaineiston perusteella tehdyn laskelman mukaan vakavia vaaroja aiheuttavia kulutustavaroita koskevien varoitusten määrä vuosina 2013–2019). Samoista tiedoista käy ilmi, että tuotetietojen puuttuminen on yleisempää tiettyjen tuotetyyppien, kuten laserosoittimien, sytyttimien, korujen ja koriste-esineiden, yhteydessä. Nämä tuotteet kuuluvat direktiivin soveltamisalaan, eikä niihin sovelleta alakohtaisia yhdenmukaistamissääntöjä. Tästä seuraa, että direktiivin soveltamisalaan kuuluvista tuoteryhmistä todennäköisemmin puuttuvat asianmukaiset tiedot, jotka tarvittaisiin niiden jäljittämistä varten. 2.3Markkinavalvonnan toimivuus Direktiivin mukainen markkinavalvontajärjestelmä näyttää kärsivän merkittävästä resurssipulasta. EU:n kuluttajaohjelmasta rahoitusta saaneiden, tuoteturvallisuuteen liittyvien toimenpiteiden arvioinnin yhteydessä vuonna 2018 viranomaiset ilmoittivat, että valvontatulosta heikensivät useimmiten markkinavalvonnan ja täytäntöönpanon. Myös verkkomarkkinoiden valvonta aiheuttaa ongelmia, varsinkin kun kyseessä on suora tuonti EU:n ulkopuolelta. 2.3.1Markkinavalvontaa koskeva yhteistyö muiden viranomaisten ja tullin kanssa Kansallisella tasolla on erilaisia institutionaalisia markkinavalvontamalleja, joille on usein ominaista vastuiden hajautuminen laajalti. Viranomaisten – mukaan lukien tullin ja muiden viranomaisten – keskinäinen yhteistyö muodostuu monenlaisista toimenpiteistä, kuten tiedonvaihto, säännölliset tapaamiset, epämuodollinen yhteistyö ja yhteiset koulutukset. Useiden järjestelmien, kuten Safety Gate/RAPEXin, markkinavalvontaa koskevan tieto- ja viestintäjärjestelmän ja Confluence-wikialustan, tehostunut käyttö on tuonut suurta lisäarvoa viranomaisten työhön. Markkinavalvonta- ja tulliviranomaisten välinen yhteistyö on työn eri osa-alueilla erittäin tiivistä ja säännöllistä. Useimmissa maissa tulliviranomaiset tekevät markkinavalvontaviranomaisten puolesta tarkastuksia olematta kuitenkaan varsinaisia markkinavalvontaviranomaisia. Jotkin maat ovat omaksuneet erilaisen lähestymistavan ja nimenneet tulliviranomaiset markkinavalvontaviranomaisiksi, joten tullivirkailijat voivat ottaa näytteitä, testata ne ja päättää jatkotoimenpiteistä. 2.3.2Markkinavalvontaviranomaisten yhteiset toimet ja koordinoitu toiminta Yhteisten toimien ja koordinoidun toiminnan tavoitteena on edistää ja koordinoida yhteistyötä direktiivin 2001/95/EY soveltamiseksi ja johdonmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi tuoteturvallisuuslainsäädännön täytäntöönpanossa kaikkialla sisämarkkinoilla. Tämä sisältää yleensä seuraavat: EU-/ETA-markkinoilla olevien muita kuin elintarvikkeiksi luettavia tuotteita koskeva koordinoitu näytteenotto ja testaus, riskinarviointi, asiantuntemuksen ja parhaiden käytäntöjen vaihto sekä tehokkaan viestintästrategian täytäntöönpano. Monet markkinavalvontaviranomaiset osallistuvat säännöllisesti koordinoituihin toimiin, joiden avulla on tunnistettu huomattava määrä vaarallisia tuotteita. Tarjotakseen apua kuluttajaturvallisuusverkolle komissio on tarkasteluajanjaksolla osarahoittanut 14:ää markkinavalvontaa koskevaa yhteistä toimea, jotka kyseiset viranomaiset ovat suorittaneet. Useimmissa yhteisissä toimissa yksilöitiin merkittävä määrä vaarallisia tuotteita, joista julkaistiin ilmoitukset Safety Gate/RAPEX -järjestelmässä 13 tuoteryhmässä. Myös käynnissä olevien koordinoituja tuoteturvallisuustoimia (CASP) koskevien CASP2020- ja CASP2021-hankkeiden toteuttamisessa noudatetaan samaa lähestymistapaa, johon sisältyvät yhteinen näytteenotto, testaus, riskinarviointi ja parhaiden käytäntöjen vaihto markkinavalvontatoimien suorittamiseksi EU:n/ETA:n jäsenvaltioissa. 2.3.3Palautusmenettelyt ja muut korjaavat toimenpiteet Direktiivin 5 artiklan 3 kohdan mukaan tuottajien ja jakelijoiden on ilmoitettava välittömästi asianmukaisille viranomaisille, jos niiden markkinoille saattama tuote aiheuttaa vaaraa kuluttajien turvallisuudelle. Kun tuotteet todetaan vaarallisiksi, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kuluttajat palauttavat ne tai että ne poistetaan markkinoilta tai että niiden markkinoille saattaminen kielletään, ja niiden on myös ilmoitettava välittömästi asiasta komissiolle Safety Gate/RAPEX -järjestelmän kautta. Jäsenvaltiot antavat ilmoituksessa tietoja tuotteesta ja toteutetuista toimenpiteistä. RAPEX-järjestelmään on kirjattu tiedot 5 983 palautusmenettelystä EU:n/ETA:n alueella vuosina 2013–2019, ja määrä näyttää olevan kasvussa. Palautusmenettelyjä ja muita korjaavia toimenpiteitä toteutetaan käytännössä kaikissa maissa, niin vapaaehtoisesti kuin pakollisena. 2.3.4Tapaturmatietokannat EU:n rahoittamassa Euroopan tapaturmatietokanta (IDB) -hankkeessa kerättiin tietoja tuotteisiin liittyvistä henkilövahingoista ja tapaturmista EU:ssa, mutta vain vähemmistö jäsenvaltioista keräsi tietoja tapaturmista järjestelmällisesti.

Perustamalla verkkotietokantoja (jotka sisältävät tietoja vaarallisiin tuotteisiin ja henkilövahinkoihin liittyvistä tilastoista, riskinarvioinneista, markkinavalvonnan historiasta, havainnoista ja sakoista) voitaisiin tarjota yrityksille parempia tietoja, minkä lisäksi tietokannat voisivat toimia varoituksena säännöksiä rikkoville yrityksille ja parantaa kuluttajille annettavia varoituksia vaarallisista tuotteista. On myös ehdotettu järjestelmän luomista tiedon keräämiseksi tuotteisiin liittyvistä henkilövahingoista, mielellään EU:n aloitteesta. 2.3.5Markkinavalvontaa koskevan lainsäädännön kehitys Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/1020 markkinavalvonnasta ja tuotteiden vaatimustenmukaisuudesta sekä direktiivin 2004/42/EY ja asetusten (EY) N:o 765/2008 ja (EU) N:o 305/2011 muuttamisesta hyväksyttiin 20. kesäkuuta 2019. Asetuksella vahvistetaan uusia markkinavalvontasäännöksiä tuotteille, joihin sovelletaan EU:n yhdenmukaistettuja sääntöjä, kun taas direktiivissä vahvistetaan säännöt muille tuotteille. Enemmistö viranomaisista ja muista sidosryhmistä vahvisti, että eri sääntöjen soveltaminen yhdenmukaistettuihin ja yhdenmukaistamattomiin tuotteisiin aiheutti ongelmia. Esitettiin, että direktiivin sovittaminen yhdenmukaistetussa markkinavalvontalainsäädännössä tarkennettujen velvoitteiden ja täytäntöönpanovallan mukaiseksi helpottaisi valvontatoimia. Verkkokauppatuotteiden markkinavalvontaa koskevassa tiedonannossa vahvistetaan hyviä käytäntöjä, joita voidaan soveltaa verkkokauppatuotteiden markkinavalvonnassa sekä yhteydenpidossa yritysten ja kuluttajien kanssa. Tiedonanto koskee direktiivin ja asetuksen (EY) N:o 765/2008 soveltamista, ja sen tarkoituksena on entisestään yhtenäistää ja johdonmukaistaa verkkokaupassa myytäviin tuotteisiin sovellettavia sääntöjä. 2.4Safety Gate/RAPEX ja rajat ylittävä yhteistyö Nopeaan hälytysjärjestelmään lähetettyjä, muita kuin elintarvikkeiksi luettavia kulutustavaroita koskevien varoitusten määrä lisääntyi jatkuvasti vuosien mittaan, mutta vuodesta 2012 lähtien varoituksia on ollut vuosittain jatkuvasti yli 2 000. Järjestelmään toimitettiin eri puolilta Eurooppaa 2 243 varoitusta vuonna 2019 ja 2 253 varoitusta vuonna 2020. Safety Gate/RAPEX on markkinavalvontaviranomaisille keskeinen kanava viestinnässä ja yhteistyössä EU-/ETA-maiden vastaavien viranomaisten kanssa. Markkinavalvontaviranomaiset tekevät yhteistyötä muiden EU-/ETA-maiden viranomaisten kanssa kerran kuukaudessa tai useammin Safety Gate/RAPEX -järjestelmän kautta ja käyttämällä usein muita välineitä (ICSMS, Confluence-wikialusta). Ilmoitukset viivästyvät kuitenkin usein monimutkaisten markkinavalvontarakenteiden tai muiden tekijöiden, esimerkiksi testauslaitosten tai taloudellisten tai henkilöresurssien puutteen, vuoksi. Tämä aiheuttaa usein viivästyksiä, joiden seurauksena aika vaarallisen tuotteen havaitsemisesta ilmoituksen julkaisemiseen on keskimäärin kaksi viikkoa. Myös se, ettei ilmoitettujen tuotteiden jäljittämiseen ole riittävästi tietoja, estää viranomaisia ryhtymästä toimenpiteisiin. Todettujen, riskinarviointiin liittyvien epäjohdonmukaisuuksien vuoksi voidaan toteuttaa lisätoimia markkinavalvontaviranomaisten riskinarviointiin liittyvien lähestymistapojen yhdenmukaistamiseksi ja parantamiseksi nykyisten ohjeiden ja välineiden pohjalta. Vuonna 2006 allekirjoitetun yhteisymmärryspöytäkirjan nojalla tietyt Kiinasta peräisin olevia tuotteita koskevat ja RAPEX-järjestelmässä ilmoitetut tiedot jaetaan Kiinan viranomaisten kanssa seurantatoimia varten. Kiinan viranomaiset raportoivat seurantatoimistaan takaisin komissiolle. Marraskuussa 2018 sovittu hallinnollinen järjestely mahdollistaa myös tiettyjen, muita kuin elintarvikkeiksi luettavia vaarallisia kulutustavaroita koskevien tietojen automaattisen vaihdon EU:n Safety Gate/RAPEX -järjestelmän ja Kanadan terveysministeriön (Health Canada) RADAR-järjestelmän välillä. 2.4.1Covid-19-kriisin vaikutus Covid-19-kriisi on synnyttänyt valtavan kysynnän suojavarusteille, kuten kasvomaskeille, lääkinnällisille laitteille ja käsihuuhteille. Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneeet Safety Gate/RAPEX -hälytysjärjestelmään kansallisista toimenpiteistä, jotka koskevat koronaviruskriisin torjuntaan liittyviä vaarallisia tuotteita, sekä henkilönsuojaimia ja erityisesti maskien verkkokauppaa koskevista aktiivisista markkinavalvontatoimista. Tähän mennessä covid-19-kriisiin liittyvistä tuotteista (kasvomaskit, käsihuuhteet, käsineet) on tehty yli 200 RAPEX-ilmoitusta maaliskuusta 2020 alkaen. 2.4.2RAPEX-ohjeet Direktiivin liitteessä II olevan 8 kohdan nojalla komission on RAPEX-järjestelmän toiminnan parantamiseksi ajantasaistettava säännöllisesti ohjeet, jotka koskevat komission ja jäsenvaltioiden suorittamaa nopean hälytysjärjestelmän yhteishallinnointia. Ohjeet ajantasaistettiin ensimmäisen kerran komission päätöksellä 2010/15/EU, joka kumottiin ja korvattiin komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2019/417. Tarkistettujen ohjeiden vaikutus näkyy seuraavassa esimerkissä: marraskuusta 2018 alkaen ohjeissa on täsmennetty, että jos tuotteen sisältämän kemiallisen aineen käyttö on EU:n lainsäädännön nojalla jo kielletty tai rajoitettua, tuotteen voidaan katsoa aiheuttavan vakavan vaaran ilman, että vaaditaan erityistä riskinarviointia. Nämä ohjeet ovat helpottaneet vaarallisten kemiallisten tuotteiden torjumiseen tarkoitettua ilmoitusmenettelyä. 2.4.3Koulutus Eri markkinavalvontaviranomaisille ja muillekin viranomaisille, kuten tullille, järjestetään säännöllisesti yhteisiä koulutuksia. EU:n tasolla markkinavalvontaviranomaisten koulutukseen ja parhaiden käytäntöjen jakamiseen kuuluu E-enforcement Academy -hanke, joka toteutettiin joulukuun 2016 ja joulukuun 2019 välisenä aikana. Kaikkien hankkeen aineistojen ja osatekijöiden tallentamiseksi, tarkistamiseksi ja ajantasaistamiseksi käynnistetään toinen hanke vuonna 2021. Sen tarkoituksena on samaan tapaan ajantasaistaa ja ylläpitää korkeatasoisia koulutus- ja oppimisaineistoja kansallisten kuluttajansuojaviranomaisten ja kulutustavaroiden turvallisuudesta vastaavan viranomaisverkon (kuluttajaturvallisuusverkko) työn tukemiseksi. Näin voidaan kehittää yhteisiä työkaluja ja menetelmiä, joiden avulla ratkaistaan verkkokauppaan ja sen sähköiseen valvontaan liittyviä haasteita. 2.5 Standardointi 2.5.1Turvallisuusvaatimuksia ja standardointipyyntöjä koskevat päätökset Komission päätöksillä (EU) 2015/547 ja 2014/59/EU hyväksyttiin kahta tuotetyyppiä koskevat turvallisuusvaatimukset: alkoholilla toimivat hormittomat takat ja laserlaitteet. Tämän jälkeen julkaistiin molempia tuotteita koskeva standardointipyyntö, ja standardointityö on nyt käynnissä. 2.5.2Standardien viitetietoja koskevia päätöksiä Euroopan komissio julkaisi tarkasteluajanjaksolla direktiivin nojalla 67 standardin viitetiedot seuraaville tuotetyypeille:

·voimisteluvälineet ·kuntolaitteet ·lastenhoitotarvikkeet ·polkupyörät ·sisäpuoliset kaihtimet ·savukkeensytyttimet ·lastenvaatteet ·kelluvat vapaa-ajan tuotteet ·savukkeet (palamisalttius) ·lasten turvatuotteet ·audio, video ja vastaavat elektroniset laitteet (turvallisuusvaatimukset) ·tietotekniikan laitteet (turvallisuus – yleiset vaatimukset) Vuonna 2019 poistettiin 17 standardia, jotka korvattiin tarkistetuilla standardeilla. Kaikkien muiden standardien viitetiedot julkaistiin uudelleen ja sisällytettiin täytäntöönpanopäätökseen, ja näin laadittiin täydellinen viiteluettelo täytäntöönpanopäätöksen johdanto-osan 26 kappaleessa esitetyn mukaisesti. 2.5.3Direktiivin mukainen standardointiprosessi ja sen mahdollinen parantaminen Direktiivin 4 artiklassa säädetään nelivaiheisesta standardointiprosessista: 1. Komissio määrittää päätöksellä ne turvallisuusvaatimukset, jotka standardin on täytettävä. 2. Komissio pyytää eurooppalaisia standardointielimiä laatimaan standardin tai standardeja. 3. Eurooppalaiset standardointielimet hyväksyvät turvallisuusvaatimukset täyttävän standardin. 4. Komissio julkaisee päätöksen standardin viitetiedoista EU:n virallisessa lehdessä. Standardointiprosessin kesto ja monimutkaisuus aiheuttaa väistämättä viivästyksiä, ja sen on todettu olevan raskas ja kaipaavan yksinkertaistamista. Kritiikkiä on esitetty varsinkin vaiheesta 3. Eurooppalaisten standardointielimien suorittaman eurooppalaisen standardin laadintamenettelyn on täytettävä monia vaatimuksia, kuten kaikkien sidosryhmien osallistuminen ja yksimielisyysperiaatteen soveltaminen, jotta standardiluonnoksesta päästäisiin yksimielisyyteen. Toinen yleinen ongelma on se, ettei menettely sopeudu tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen riittävän nopeasti vaan perustuu standardointipyyntöön (vaihe 2). Kun pyyntö on esitetty, tekniset innovoinnit voivat ohittaa sen melko nopeasti, mikä voi aiheuttaa ongelmia, jos standardin laatiminen kestää pitkään. Tämä voi johtaa standardin vanhenemiseen ennen sen viitetietojen antamista.