Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euroopan unionin ja Mercosurin sekä Chilen väliset neuvottelut - Taloudellisia ja sosiaalisia näkökohtia"

(2001/C 260/13)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 1. maaliskuuta 2001 pitämässään täysistunnossa työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatia lausunnon aiheesta "Euroopan unionin ja Mercosurin sekä Chilen väliset neuvottelut - Taloudellisia ja sosiaalisia näkökohtia".

Asian valmistelusta vastannut "ulkosuhteet"-jaosto antoi lausuntonsa 28. kesäkuuta 2001. Esittelijä oli José María Zufiaur.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 11. ja 12. heinäkuuta 2001 pitämässään 383. täysistunnossa (heinäkuun 12. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 69 ääntä puolesta ja 4 vastaan 9:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Talous- ja sosiaalikomitea on 90-luvun alusta ollut aktiivisesti mukana vahvistamassa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisiä suhteita, ottanut kantaa alueiden välisten suhteiden keskeisiin näkökohtiin ja suhtautunut myönteisesti aloitteisiin, joilla on pyritty laajentamaan ja tehostamaan suhteita Latinalaisen Amerikan maihin ja niiden muodostamiin alueisiin. TSK on ennen kaikkea vaikuttanut ratkaisevasti näiden kahden alueen kansalaisyhteiskunnan lähentymiseen tekemällä yhteistyötä Latinalaisen Amerikan työmarkkinajärjestöjen kanssa. TSK:n tuoreimmista aloitteista tällä alalla kannattaa mainita lausunto "Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan sekä Karibian suhteet - Alueidenvälinen yhteiskunnallis-taloudellinen vuoropuhelu"(1), joka hyväksyttiin EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden hallitusten ja valtionpäämiesten ensimmäisessä huippukokouksessa 28.-29. kesäkuuta 1999 Rio de Janeirossa, sekä Riossa 23.-25. kesäkuuta 1999 järjestetty EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian kansalaisyhteiskunnan edustajien ensimmäinen tapaaminen.

1.2. TSK on seurannut erityisen huolellisesti EU:n ja Mercosurin sekä Chilen suhteiden kehittymistä. Tästä kiinnostuksesta on osoituksena 15. lokakuuta 1995 hyväksytty lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Euroopan unionin Mercosur-politiikan tehostaminen"(2) sekä 9. syyskuuta 1998 hyväksytty lausunto "Chilen talous- ja yhteiskuntaelämän tila sekä suhteet Mercosuriin ja EU:hun"(3). Lisäksi TSK on jo vuosia vaalinut institutionaalisia suhteita niin Mercosurin kuin Chilen talous- ja yhteiskuntaelämän etuja valvoviin järjestöihin. Kannattaa erityisesti mainita yhteistyösuhteet Mercosurin neuvoa-antavaan talous- ja sosiaalifoorumiin (FCES:iin), jonka kanssa allekirjoitettiin joulukuussa 1997 muistio institutionaalisesta yhteistyöstä. Vilamourassa 23. helmikuuta 2000 pidetyn Mercosurin, Chilen ja Bolivian ulkoasiainministereiden kokouksen yhteydessä TSK ja FCES esittivät kumpikin, että perustettaisiin neuvoa-antava sekakomitea ja kirjattaisiin se assosioitumissopimukseen, josta EU paraikaa neuvottelee Mercosurin kanssa. Neuvotteluosapuolet ovat alkaneet työstää esitystä.

1.3. Mercosurin kanssa tehtiin 15. joulukuuta 1995 alueidenvälistä yhteistyötä koskeva puitesopimus ja Chilen kanssa 21. kesäkuuta 1996 yhteistyöpuitesopimus. Näiden neljännen sukupolven puitesopimusten allekirjoittaminen oli virstanpylväs EU:n suhteissa neljään Mercosurin jäsenmaahan (Argentiinaan, Brasiliaan, Paraguayhin ja Uruguayhin) sekä Chileen, ja se merkitsi laadullista harppausta Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan suhteissa. Sopimusten tavoitteena on käynnistää alueidenvälinen assosioituminen, joka pohjautuu pysyvän poliittisen vuoropuhelun vakiinnuttamiseen, yhteistyön laajentamiseen ja monipuolistamiseen sekä - uutena asiana - kauppavaihdon vastavuoroiseen ja asteittaiseen vapauttamiseen.

1.4. Rio de Janeiron huippukokouksen yhteydessä sovitut neuvottelut Mercosurin ja Chilen kanssa tehtävistä uusista assosioitumissopimuksista käynnistettiin marraskuussa 1999. Lähikuukausina neuvotteluissa päästään ratkaisevaan vaiheeseen, kun heinäkuussa 2001 aloitetaan keskustelu tullitariffien poistamisesta. Merkittävää edistystä odotetaan tapahtuvaksi ennen EU:n ja Latinalaisen Amerikan sekä Karibian maiden toista huippukokousta, joka pidetään 17. ja 18. toukokuuta 2002 Madridissa Espanjan toimiessa EU:n puheenjohtajamaana.

1.5. Kun EU:n, Mercosurin ja Chilen väliset suhteet ovat nyt uudessa vaiheessa, käsillä olevan oma-aloitteisen lausunnon tarkoituksena on analysoida neuvottelujen viitekehystä, kartoittaa syitä, joiden vuoksi osapuolet pyrkivät lujittamaan suhteitaan, tarkastella tiettyjä tärkeitä neuvotteluaiheita ja assosioitumissopimuksen toteutumisen kannalta olennaisia näkökohtia sekä kuvailla neuvotteluosapuolien kantoja keskeisissä kysymyksissä. Lausunnossa syvennytään myös Mercosurin ja Chilen kanssa tulevaisuudessa mahdollisesti solmittavien assosioitumissopimusten sosiaalisiin näkökohtiin.

1.6. Lausunnolla pyritään siis yhtäältä vaikuttamaan siihen, että eurooppalaiset talous- ja yhteiskuntaelämän järjestöt ja koko järjestäytynyt kansalaisyhteiskuntaa olisivat nykyistä paremmin selvillä Mercosurin ja Chilen kanssa käytävien neuvottelujen kulusta. Toisaalta lausunnon avulla voidaan ehkä edistää yhteisön, Mercosurin ja Chilen työmarkkinaosapuolien vuoropuhelua, jota käydään tietyistä yhteiskunnallis-taloudellisesti erityisen merkittävistä neuvotteluaiheista. Lopuksi lausunnolla voidaan auttaa määrittelemään tulevien sopimusten sosiaalinen ulottuvuus ja helpottaa neuvoa-antavan sekakomitean perustamista osana EU:n, Mercosurin ja Chilen tulevia sopimuksia.

2. EU:n ja Mercosurin sekä EU:n ja Chilen suhteiden taustaa ja nykytila

Puitesopimus alueidenvälisestä yhteistyöstä Mercosurin kanssa tuli voimaan 1. heinäkuuta 1999 ja puitesopimus yhteistyöstä Chilen kanssa 24. huhtikuuta 1999. Molempien tarkoituksena on tiivistää suhteita kaupan, talouden ja kehitysyhteistyön aloilla samoin kuin muissa kaikkia osapuolia kiinnostavissa kysymyksissä sekä valmistella assosioitumista (Mercosurin tapauksessa assosioituminen on alueidenvälistä, Chilen osalta poliittista ja taloudellista). Molemmat sopimukset, jotka ovat hyvin samankaltaiset, koostuvat kolmesta pääosasta:

- Poliittinen osa - Osapuolet vakiinnuttavat säännöllisen poliittisen vuoropuhelun, jolla tähdätään neuvottelujen tiivistämiseen molempia osapuolia kiinnostavista alueidenvälisistä ja monenkeskisistä kysymyksistä, ja pyrkivät koordinoimaan katsantokantojaan kansainvälisillä foorumeilla. Poliittinen vuoropuhelu toteutetaan eritasoisten yhteyksien ja neuvonpitojen avulla.

- Taloudellinen osa - Osapuolet sitoutuvat lisäämään ja monipuolistamaan kauppavaihtoaan sekä valmistautumaan sen asteittaiseen vastavuoroiseen vapauttamiseen. Niiden on otettava huomioon tiettyjen tuotteiden arkaluontoisuus ja noudatettava Maailman kauppajärjestön WTO:n sääntöjä. Lisäksi osapuolet sopivat talouden ja kaupan kysymyksiä koskevasta säännöllisestä vuoropuhelusta ja tekevät yhteistyötä mm. sellaisissa asioissa kuin elintarvike- ja teollisuusnormit, laatupolitiikka, tuotteiden vaatimustenmukaisuuden tunnustaminen, tullikysymykset, tilastojen laatiminen ja henkinen omaisuus. Chilen kanssa on lisäksi sovittu yhteistyöstä julkisten hankintojen alalla.

- Kehitysyhteistyö - EU tekee Mercosurin ja Chilen kanssa pääosin taloudellista yhteistyötä, jossa pyritään muun muassa parantamaan kansainvälistä kilpailukykyä, edistämään teknistä ja tieteellistä kehitystä, luomaan lisää entistä laadukkaampia työpaikkoja sekä ylipäätään tiivistämään osapuolten välisiä taloudellisia ja yhteiskunnallisia siteitä. Näiden yleisten tavoitteiden mukaisesti yhteistyössä kiinnitetään erityistä huomiota ympäristönsuojeluun ja sosiaaliseen kehitykseen, ennen kaikkea sosiaalisten perusoikeuksien edistämiseen.

2.1. Poliittinen vuoropuhelu

2.1.1. Vuodesta 1996 EU, Mercosur ja Chile ovat käyneet vakiintunutta poliittista vuoropuhelua. Toistaiseksi on järjestetty viisi ulkoasiainministereiden kokousta. Lisäksi hallitusten ja valtionpäämiehet tapasivat toisensa ennen Rio de Janeiron huippukokousta. Vuodesta 1998 poliittista vuoropuhelua on käyty myös korkeiden virkamiesten tasolla. Chilen (ja Bolivian) liityttyä 1. heinäkuuta 1997 Mercosurin poliittiseen neuvottelumekanismiin (MCCP) EU:n ja Chilen ministeritapaamiset pidetään Mercosur-kokousten yhteydessä.

2.1.2. Portugalissa Vilamourassa 23. helmikuuta 2000 pidetyssä ministerikokouksessa Mercosur, Chile ja Bolivia esittivät nk. poliittisen yhteistyön julistuksen ja toimintaohjelman, johon sisältyy yhteistyöehdotuksia sellaisissa kysymyksissä kuin ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltion edistäminen ja puolustaminen sekä kriisien ehkäisy ja joukko luottamuksen ja turvallisuuden edistämistoimia. Kummankin alueen korkeat virkamiehet tarkastelevat parhaillaan ehdotusta. Santiago de Chilessä 28. maaliskuuta 2001 pidetyssä ministerikokouksessa 21 maan ministerit korostivat, että alueiden tulee vahvistaa ja aktivoida vuoropuheluaan turvatakseen tiiviimmän yhteistyön alueidenvälisissä ja monenkeskisissä asioissa ja etenkin lähentääkseen kansainvälisillä foorumeilla näkemyksiään kaikkia osapuolia kiinnostavista kysymyksistä. Euroopan komission tiedonannossa neuvostolle ja Euroopan parlamentille EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden välisen ensimmäisen huippukokouksen seurannasta asetetaan yhdeksi painopistealaksi vahvistetun yhteistyön mekanismien käyttöönotto kansainvälisillä foorumeilla, joilla käsitellään strategisia kysymyksiä ja muita kaikkia osapuolia kiinnostavia asioita(4).

2.1.3. EU:n, Mercosurin ja Chilen välinen poliittinen yhteistyö on vakiintunut myös parlamenttien tasolla. Asiasta on annettu kaksi julkilausumaa, joissa muotoillaan yhteistyö Euroopan parlamentin ja yhtäältä Mercosurin yhteisen parlamentaarisen valiokunnan (CPC:n) sekä toisaalta Chilen kongressin kanssa.

2.2. Taloudelliset suhteet: kauppa ja investoinnit

2.2.1. Mercosur ja Chile ovat yhdessä EU:n tärkeimmät kauppakumppanit Latinalaisessa Amerikassa. Vuonna 1999 niiden osuus koko Latinalaisen Amerikan EU-kaupan arvosta oli 59 prosenttia (64 % alueen viennistä EU:hun ja 55 % Latinalaisen Amerikan tuonnista Eurooppaan), kun taas EU kävi 3,2 % yhteisön ulkopuolisesta kaupasta Mercosurin ja Chilen kanssa(5). Maanosan muista alueista poiketen nämä viisi eteläistä valtiota ovat perinteisesti käyneet enemmän kauppaa Euroopan kuin USA:n kanssa, ja vuonna 1999 EU oli niille kaikille tärkein Latinalaisen Amerikan ulkopuolinen kauppakumppani. Suurin osa EU-maiden suorista ulkomaisista investoinneista Latinalaiseen Amerikkaan kohdistuu Mercosuriin ja Chileen, ja EU:sta on tullut suurin ulkomaisten sijoitusten lähde Argentiinassa ja Brasiliassa. Vaikka taloussuhteet ovat kehittyneet myönteisesti viime vuosikymmenellä, etenkin kauppasuhteissa esiintyy häiriöitä, jotka estävät EU:ta sekä Mercosuria ja Chileä hyödyntämästä kaikilta osin taloudellisten yhteyksiensä tarjoamaa potentiaalia.

2.2.2. Mercosur on kaiken kaikkiaan EU:n tärkeimpiä yhteisön ulkopuolisia kauppakumppaneita, sen merkittävin markkina-alue Latinalaisessa Amerikassa sekä alueen suurin tavarantoimittaja. EU:n ja Mercosurin kauppavaihto on vuosina 1990-1999 kasvanut merkittävästi, lähes 100 prosenttia. Vuonna 1999 Mercosurin osuus koko Latinalaisen Amerikan EU-kaupasta oli 50,7 %, kun vastaava luku oli vuonna 1990 ainoastaan 44 %. Kasvu johtuu kuitenkin ensisijaisesti Mercosurin lisääntyneestä tuonnista EU-maista - 246 % -, kun taas Mercosurin vienti Eurooppaan lisääntyi vain 30,3 %. Vuodesta 1995 vienti EU:hun on polkenut lähes paikallaan: se on kasvanut vain 5 %. Vuosina 1998 ja 1999 vienti laski noin 10 %. Niinpä vuodesta 1995 Mercosurin EU-kaupan tase on ollut alijäämäinen.

2.2.3. Vienti Eurooppaan on kehittynyt heikosti, samalla kun Mercosurin sisäinen kauppa on laajentunut merkittävästi. EU:n suhteellinen merkitys Mercosurin markkina-alueena on näin pienentynyt. Samaan aikaan vienti USA:han ja Kanadaan on kasvanut etenkin viime vuosina nopeammin kuin vienti EU:hun.

2.2.4. Mercosurissa vallitsevan ja mm. eräiden vientijärjestöjen ilmaiseman näkemyksen mukaan EU-viennin epätyydyttävä kehitys johtuu suurelta osin korkeista tullitariffeista, joita sovelletaan esim. maa- ja kalataloustuotteisiin. Näillä aloilla, jotka edustavat yli 50 %:a ryhmittymän viennistä, Mercosurin viemät tuotteet ovat muita kilpailukykyisempiä. Toinen EU:n kauppapolitiikan aspekti, jota Mercosurin taholta on perinteisesti kritisoitu, ovat tullien ulkopuoliset esteet, jotka vaikuttavat kielteisesti eräiden valmisteiden vientiin. Tässä yhteydessä kannattaa mainita, että kun elintarvikkeet, maatalouden alkutuotteet ja metallivalmisteet muodostavat 72 % Mercosurin myynnistä EU:hun, niiden osuus ryhmittymän kokonaisviennistä on vain 53 %.

2.2.5. Euroopan markkinoiden merkitys Mercosur-maille vähenee, mutta sitä vastoin maiden markkina-arvo eurooppalaisille yrityksille lisääntyy. EU:n viennin tuntuva lisääntyminen 90-luvulla merkitsi sitä, että Mercosur-maat olivat koko Latinalaisessa Amerikassa ainoa alue, jossa EU kasvatti markkinaosuuttaan. Se taas merkitsee, että Mercosurin vahvistuminen talousryhmittymänä on hyödyttänyt suhteellisesti enemmän eurooppalaisia vientiyrityksiä muunmaalaisiin kilpailijoihin nähden.

2.2.6. Vuonna 2000 EU:n ja Mercosurin kauppasuhteiden epätasapaino näyttää kärjistyvän entisestään. Mercosurin viennin suhteellinen kasvu supistuu, ja samalla tämän eteläamerikkalaisen ryhmittymän tuonti EU:sta vähenee huomattavasti, vaikka sen kokonaistuonti ulkomailta kasvoi 7 %. Nämä suuntaukset osoittavat, kuinka tärkeää on kannustaa molempia osapuolia kiinnostavaa alueidenvälistä kauppavaihtoa asianmukaisin välinein.

2.2.7. Tietyistä itsepintaisista kaupan ongelmista huolimatta eurooppalaiset investoinnit ovat Mercosurille yhä ratkaisevampia. Perinteisesti suurin osa - lähes 60 % ajanjaksona 1990-1997 - eurooppalaisista investoinneista Latinalaiseen Amerikkaan on tehty Mercosuriin, lähinnä Argentiinaan ja Brasiliaan. Viime vuosina sijoitustoiminta on keskittynyt yhä voimakkaammin näihin maihin, jotka Chilen ohella saivat osakseen vuonna 1999 lähes 90 % Euroopan suorista investoinneista Latinalaiseen Amerikkaan. Samana vuonna Argentiinaan ja Brasiliaan tehtiin suoria sijoituksia arviolta yli 50 miljardin dollarin arvosta - yli viisi kertaa enemmän kuin vuonna 1995 - ja niistä varsin merkittävä osa oli peräisin eurooppalaisista yrityksistä.

2.2.8. EU:n ja Chilen taloussuhteisiin pätevät osittain samat ominaispiirteet kuin Mercosuriin. Chilen EU-viennin kehitys on 90-luvulla ollut epäsäännöllistä, joskin vuoden 1996 jälkeen sitä on leimannut seisahtuneisuus, mikä kuvastaa Chilen EU-viennin verraten vähälukuisten tuotteiden - ennen kaikkea kuparin - kansainvälisten hintojen heilahteluja. EU:n vienti Chileen kasvoi pysyvästi vuoteen 1998 asti, mikä johtui Chilen talouden voimakkaasta kasvusta. Vuoden 1998 jälkeen vienti on vähentynyt, koska maan talous lamaantui loppuvuonna 1998. Nämä suuntaukset ovat saattaneet kärjistyä vuonna 2000, jolloin vienti Eurooppaan kasvoi vähemmän kuin Chilen kokonaisvienti ja jolloin tuonti EU:sta oli seisahduksissa huolimatta siitä, että ulkomaiset ostot kasvoivat lähes 20 prosenttia.

2.2.9. Tämän seurauksena perinteisesti vankat kauppasuhteet Chilen kanssa ovat heikentyneet. Niitä on tietyssä määrin haitannut Chilen kaupan dynaaminen kehittyminen USA:n sekä uusien aasialaisten ja jopa latinalaisamerikkalaisten kauppakumppaneiden kanssa. Vuosina 1990-1999 EU:n osuus Chilen kokonaisviennistä supistui 38,5 %:sta 26,2 %:iin, samalla kun USA:n ja etenkin Latinalaisen Amerikan osuudet kasvoivat. Unioni, joka oli vuoteen 1993 asti Chilen suurin kauppakumppani, on nykyään toisella sijalla Chilen vientikumppaneiden joukossa ja kolmanneksi tärkein tuontialue. Eurooppalaiset vientiyhtiöt ovat niin ikään menettäneet asemiaan Chilen markkinoilla, vaikkakin suhteellisesti vähemmän. Sen sijaan eurooppalaiset sijoitukset Chileen muodostavat merkittävän osan Chileen viime vuosina tehdyistä suorista ulkomaisista investoinneista.

2.3. Yhteistyö

2.3.1. EU on ensimmäinen virallisen kehitysavun toimittaja niin Mercosuriin kuin Chileen. Näiden viiden maan vuosina 1994-1998 saamasta kehitysavusta lähes 3,5 miljoonaa dollaria eli 56 % oli peräisin Euroopan komissiolta tai EU:n jäsenvaltioista. Verraten pitkälle kehittyneen taloutensa takia Mercosur-maat ja Chile eivät kuitenkaan kuulu Euroopan kehitysyhteistyöstä eniten hyötyviin kohteisiin, ja sekä yhteisö että jäsenvaltiot ovat viime vuosina supistaneet yhteistyömäärärahojaan. Vuosina 1990-1998 nämä viisi maata saivat 21,3 % kaikesta Latinalaiseen Amerikkaan suunnatusta EU:n kehitysyhteistyöavusta (Mercosurin osuus oli 15,8 % ja Chilen 5,5 %).

2.3.2. Viime vuosina yhteisön kehitysyhteistyön taso on kuitenkin jäänyt alle 90-luvun puolivälin lukujen, ja vuonna 1999 näiden viiden maan osuus Euroopan komission yhteistyöhankkeista supistui 9,8 %. Koska näillä viidellä maalla on tiiviit taloussuhteet EU:hun, ne hyötyvät suuresti alueellisista ohjelmista, joiden tarkoituksena on edistää investointiyhteyksiä ja suoraa yhteistyötä molemmilla alueilla yksityisen sektorin taloudellisten toimijoiden kesken (mm. AL-INVEST). Vastavuoroisen edun periaatteen mukaisesti taloudellisella yhteistyöllä on yleensä keskeinen asema yhteisön yhteistyössä Mercosurin ja Chilen kanssa: vuosina 1990-1998 yhteistyömäärärahoista käytettiin taloudelliseen yhteistyöhön Mercosurissa 25 % ja Chilessä 20 %.

2.3.3. Toinen yhteistyölle ominainen merkittävä piirre on EU:n pyrkimys löytää Mercosurista ja Chilestä yhä erilaisempia avun vastaanottajia ja saada kansalaisyhteiskunta entistä aktiivisemmin mukaan yhteistyöhön. Sen lisäksi että laaja-alaisilla yhteistyöohjelmilla pyritään luomaan yhteistyösuhteita monien yhteiskunnallis-taloudellisten toimijoiden ja ylipäätänsä kansalaisyhteiskunnan kanssa, tärkeitä ovat resurssit, joilla pyritään rahoittamaan erilaisten hallituksista riippumattomien järjestöjen toimintaa. Mercosurille ja Chilelle vuosina 1994-1998 myönnetyistä kehitysyhteistyövaroista käytettiin lähes 20 % kansalaisjärjestöjen toteuttamiin toimiin; tässä yhteydessä ei pidä unohtaa muiden eurooppalaisten yhteiskuntaelämän järjestöjen, erityisesti ammattijärjestöjen jo kauan tekemää tärkeää yhteistyötä.

2.3.4. Vuosiksi 2000-2003 EU-Mercosur-yhteistyölle on määritelty seuraavat painopistealat: makrotaloudellinen koordinointi Mercosurin sisällä, perusrakenteiden ja liikenneverkkojen kehittäminen, tiede ja teknologia, rajanylittävä yhteistyö, tietoyhteiskunta ja koulutus. Vuoteen 2006 ulottuvana ajanjaksona yhteistyötä tiivistetään aloilla, jotka vaikuttavat Mercosurin sopeutumiseen sen EU-kaupan liberalisointiin ja omien sisämarkkinoittensa parantamiseen. Koko ajanjaksolle 2000-2006 on kaavailtu, että yhteistyöhön Mercosurin kanssa ryhmittymänä osoitetaan lähes 48 miljoonaa euroa.

2.3.5. Alueellisen integraatioprosessin tukeminen on Mercosurin kanssa tehtävän yhteistyön keskeisiä kysymyksiä. Tässä tarkoituksessa on toteutettu tai toteutetaan parhaillaan ohjelmia sellaisilla aloilla kuin institutionaalinen tuki, tullinormien sekä teknisten ja tilastollisten normien ja standardien mukauttaminen, eläinlääkintä- ja kasvinsuojelunormien hyväksyminen samoin kuin yritysten, lähinnä pk-yritysten valmistaminen yhteismarkkinoihin. Mercosurin sosiaali- ja työllisyysasioiden lujittamiseen liittyvässä hankkeessa, jonka laatimiseen TSK on aktiivisesti osallistunut, edellytetään, että EU tukee Mercosurin alueellisen integraatioprosessin yhteiskunnallisen ja osallistuvan ulottuvuuden kehittämistä lujittamalla rakenteellista vuoropuhelua poliittisten ja yhteiskunnallis-taloudellisten toimijoiden välillä ja vahvistamalla vuoropuheluun sitoutuneiden Mercosur-tahojen instituutioita.

3. EU:n ja Mercosurin sekä EU:n ja Chilen välisten suhteiden lujittamisen näköaloja

3.1. EU:n sekä Mercosurin ja Chilen lähentyminen perustuu varmuuteen siitä, että vastavuoroisuuteen ja tiiviiseen yhteistyöhön pohjautuva liitto on hyödyllinen kaikille osapuolille. Taloussuhteita pitemmälle menevä yhteistyö on kokonaisvaltaista, ja siinä mielletään poliittiset, sosiaaliset ja kulttuuriset siteet perusulottuvuuksiksi. Tässä mielessä EU:n suhteet Mercosuriin ja Chileen voisivat muodostua malliesimerkiksi sekä tulevista yhteyksistä muiden Latinalaisen Amerikan osien kanssa että uudentyyppisestä yhteistyöstä tai "strategisesta liitosta" teollisuusmaiden ja kehitysmaiden välillä moninapaisessa maailmassa. Esimerkki tarjoaa suuret mahdollisuudet varmistaa, että talouden maailmanlaajuistuminen sekä maiden ja alueiden keskinäisen riippuvuuden lisääntyminen edistävät vakautta sekä taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä.

3.2. EU:n kannalta suhteiden vahvistuminen Mercosurin ja Chilen kanssa olisi osoitus sen kyvystä kiteyttää yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkansa YUTP:n tavoitteet sitoviksi sopimuksiksi ja vahvistaa unionin kansainvälistä identiteettiä. Lisäksi Mercosurin kanssa tehtävä sopimus lujittaisi tätä ryhmittymää ja sen asemaa Latinalaisen Amerikan integraation aktiivisena liikkeellepanevana voimana. Se olisi myös merkittävä panos alueelliseen integraatio- ja yhteistyöhankkeeseen, joka muistuttaa monin tavoin Euroopan yhdentymistä. Laajaan yhteistyöhön perustuvan assosioitumisen avulla on vaikutettava kummankin ryhmittymän perustavoitteiden toteuttamiseen. Näitä perustavoitteita ovat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaan yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistaminen ja Mercosurin perustamissopimuksen mukaan taloudellinen kehitys ja sosiaalinen oikeudenmukaisuus.

3.3. Kaupan ja investointivirtojen viime vuosien kehitys on tuonut korostetusti esiin keskinäisten suhteiden mahdollisuudet talouselämän alalla. Kauppavaihto EU:n kanssa ja eurooppalaiset investoinnit ovat ratkaisevan tärkeitä edistettäessä Mercosurin ja Chilen talouskasvua, kasvatettaessa niiden osuutta maailmankaupasta ja kannustettaessa niiden vientisektoreiden monipuolistumista. EU:n näkökulmasta viennin olennainen kasvu etenkin Mercosurin suuntaan sekä alueelle tehtyjen sijoitusten lisääntyminen osoittavat taloussiteiden vahvistumisen myönteiset puolet. Tässä mielessä pk-yritysten vilkas osallistuminen Mercosurin vientiin - lähes 35 % - on erityisen merkittävä asia.

3.4. Mercosur ja Chile muodostavat yhdessä liki 220 miljoonan asukkaan markkina-alueen, jonka BKT ylittää maailman keskiarvon. Argentiinan talouskriisin aiheuttamasta epävarmuudesta huolimatta näyttäisi ennusteiden mukaan siltä, että alueella vuonna 2000 käynnistynyt talouden elpyminen jatkuisi vuosien 1998 ja 1999 kansainvälisen talouskriisin aiheuttaman pysähtyneisyyden jälkeen. Jos ennusteet toteutuvat, myös lähivuosien sijoitusnäkymät ovat suotuisat, koska muiden tekijöiden ohella infrastruktuuri vaatii suuria investointeja. Arvioiden mukaan maanosan eteläinen puolisko tarvitsee vuosittain keskimäärin 20 miljardin dollaria sijoituksia kehittääkseen perusrakenneverkkojaan, alaa, jolta eurooppalaisilla yrityksillä on laajaa kokemusta.

3.5. Assosioitumissopimuksilla Mercosurin ja Chilen kanssa - kaupan vapauttaminen mukaan luettuna - lujitetaan Euroopan läsnäoloa Latinalaisen Amerikan lupaavimmilla ja dynaamisimmilla markkinoilla. Tullien ja muiden kaupan esteiden poistaminen hyödyttää erityisesti pääomahyödykkeiden, koneiden, laitteiden ja kuljetusmateriaalin samoin kuin kemian ja lääketeollisuuden tuotteiden vientiä. Näillä aloilla Mercosur soveltaa nykyään korkeita tullitariffeja, ja eurooppalaiset yritykset ovat erityisen kilpailukykyisiä. Myös palveluala - johon sisältyvät myös pankki- ja vakuutusala, merikuljetukset ja televiestintä - voi hyötyä kaupan vapautumisesta Mercosurin ja Chilen kanssa. Se helpottaa myös eurooppalaisten yritysten sijoittautumista kyseisiin maihin, jotta ne voivat valmistaa tuotteitaan alueen markkinoille ja tuoda maahan tullivapaasti komponentteja tuotantoaan varten.

3.6. Mercosurin ja Chilen kannalta kaupan vapautuminen EU:n kanssa ei merkitse pelkästään Euroopan markkinoille pääsyn helpottumista - lähes 60 % EU:n tuonnista Mercosur-maista on jo tullivapaata, suosituimmuusehtojen mukaista tai yleisen tullietuusjärjestelmän alaista - vaan molempia osapuolia sitovan sopimuksen avulla pyritään myös lisäämään EU:n kauppasuhteiden ennustettavuutta ja vakautta. Maiden kannalta olisi myös erittäin tärkeää poistaa tiettyjen tuotteiden tuontimaksut tai supistaa niitä etenkin maatalous- ja kalastusalalla, koska nämä tuotteet muodostavat suurimman osan EU-viennistä ja ne ovat EU:ssa suhteellisen kilpailukykyisiä. EU:sta tuotujen pääomahyödykkeiden halpeneminen ja eurooppalaisen sijoitustoiminnan voimakkaampi tukeminen vahvistaisivat Mercosurin ja Chilen yritysten kilpailukykyä.

3.7. Eurooppalaisten yritysten sijoitukset Mercosuriin ja Chileen tarjoavat kyseisille yrityksille mahdollisuuden hyötyä alueen markkinoiden kasvusta ja sisällyttää alueen ihmispääoma ja voimavarat tuotantoprosesseihinsa. Yrityksillä on lisäksi tärkeä tehtävä tuotannon kehittämisessä, työpaikkojen luomisessa, teknologian uudistamisessa ja resurssien koulutuksessa. Niinpä eurooppalainen sijoitustoiminta pitäisi myös katsoa myönteiseksi tekijäksi sellaisten sosiaalisen markkinatalouden peruspiirteiden lujittamisessa kuin yhteiskunnallinen vuoropuhelu, jatko- ja ammattikoulutus, asianmukainen sosiaaliturva sekä perusluonteisten työ- ja sosiaalioikeuksien kunnioittaminen, unohtamatta kauppavaihdon ja sijoitustoiminnan yhteiskunnallisia ja ympäristövaikutuksia molemmilla alueilla. Tässä suhteessa olisi noudatettava periaatteita, jotka on mainittu esimerkiksi päätöslauselmassa "EU:n normit eurooppalaisille kehitysmaissa toimiville yrityksille: kohti eurooppalaisia menettelysääntöjä"(6) ja OECD:n jäsenmaiden sekä Argentiinan, Brasilian ja Chilen 27. kesäkuuta 2000 hyväksymissä suuntaviivoissa.

4. Neuvotteluprosessi: avainhaasteet

4.1. Assosioitumisneuvottelut Mercosurin ja Chilen kanssa käydään kahtena muodollisesti erillisenä prosessina mutta rinnakkain. Tätä menettelyä on sovellettu neuvoteltavien sopimusten samankaltaisuuden ja Chilen ja Mercosurin tiiviiden yhteyksien takia. Ne käyvät mm. ilmi vuonna 1996 allekirjoitetusta assosioitumissopimuksesta, jossa sovitaan vapaakauppa-alueen perustamisesta kymmenen vuoden kuluessa ja Chilen osallistumisesta Bolivian kanssa Mercosurin poliittisiin elimiin. Chilen hallitus on niin ikään vakuuttanut aikovansa liittyä Mercosurin varsinaiseksi jäseneksi, vaikka asiasta käytyjä keskusteluja rasittivat joulukuussa 2000 käynnistyneet neuvottelut vapaakauppasopimuksesta Chilen ja USA:n välillä. Mercosurin ja Chilen kanssa käytävien neuvottelujen rinnakkaisuus edellyttää periaatteessa, että ne myös saatetaan yhtä aikaa päätökseen. On kuitenkin mahdollista, että neuvottelut Chilen kanssa edistyvät ripeämmin sisällöllisistä syistä ja siksi, että on helpompi neuvotella yhden maan kuin neljän maan ryhmittymän kanssa. Ei siis kannata sulkea pois mahdollisuutta, että jossain vaiheessa neuvotteluprosessit lähtevät edistymään eri tahdissa.

4.2. Tähänastisten neuvottelukierrosten ansiosta osapuolet ovat onnistuneet lähentämään kantojaan monissa kysymyksissä. Neuvotteluissa Mercosurin kanssa on päästy eteenpäin tulevan sopimuksen oikeudellisen kehyksen ja institutionaalisen rakenteen määrittelyssä ja poliittisen vuoropuhelun tasolla samoin kuin sosiaali- ja kulttuurialan yhteistyötä koskevien lukujen muotoilussa. Chilen kanssa käytävissä neuvotteluissa on myös edistytty huomattavasti sopimuksen institutionaalisen rakenteen ja poliittisten kysymysten osalta sekä monissa yhteistyötä koskevissa luvuissa sellaisilla aloilla kuin tiede ja teknologia, yhteistyö sosiaali-, kulttuuri- ja koulutusasioissa sekä taloudellinen yhteistyö. Kummassakin tapauksessa on keskusteltu mahdollisesta osallistumisesta useisiin EU-ohjelmiin koulutuksen, kulttuurin, energian sekä tieteen ja teknologian aloilla.

4.3. Vaikka neuvotteluprosessit kattavat assosioitumissopimukset kokonaisuudessaan, eniten huomiota on kiinnitetty kaupan vapauttamiseen. EU:n neuvottelumandaatin mukaisesti tullineuvottelut aloitettiin vuoden 2001 jälkipuoliskolla, ja niiden valossa tuleville kauppasopimuksille on laadittu seuraavat perusperiaatteet:

- Sopimuksiin kuuluu tavarakaupan lisäksi kaupan osa-alueiden laaja kirjo: palvelut, investoinnit, henkinen omaisuus, julkiset hankinnat, kilpailupolitiikka ja kauppapoliittiset suojatoimet sekä riitojen ratkaiseminen.

- Mikään ala ei jää kaupan vapauttamisneuvottelujen ulkopuolelle, ja sopimuksen täytyy puolestaan olla WTO:n normien mukainen.

- Tiettyjen tuotteiden arkaluontoisuus otetaan huomioon WTO:n normien mukaisesti.

- Sopimus neuvotellaan "yhtenäisenä sitoumuksena" (single undertaking), jota sovelletaan jakamattomana kokonaisuutena.

4.4. Kauppapolitiikkaa ja osapuolien välisiä etuja koskeva tiedonvaihto on myös auttanut määrittämään alustavat kannat ennen tariffineuvottelujen alkua viidennellä neuvottelukierroksella, joka käytiin heinäkuun alkupuoliskolla 2001 Montevideossa ja Santiago de Chilessä.

4.5. Ensi toimenaan alueidenvälisen kaupan kannustamiseksi EU on käynnistänyt laajan aloitteen, johon kuuluu mm. useita yhteistyön, vaihdon ja kehitysavun toimia sellaisissa asioissa kuin tullinormit, standardit, terveys- ja kasvinsuojelunormit, sähköinen kaupankäynti ja kilpailu. Tällä aloitteella, jonka tarkoituksena on lisätä avoimuutta osapuolien välisissä kauppasuhteissa ja yksilöidä haitalliset esteet, pyritään vastaamaan yksityisen sektorin huolestuneisiin kysymyksiin Atlantin molemmin puolin. Niitä on esittänyt mm. työnantajien Eurooppa-Mercosur-foorumi (Mercosur-Europe Business Forum MEBF). MEBF, joka pyrkii tiivistämään EU:n ja Mercosurin talous- ja kauppasuhteita työnantajayhteisöjen vuoropuhelun ja suoran yhteistyön avulla sekä esittämällä suosituksia hallitusten instansseille. Se on perustanut työryhmiä, joissa käsitellään EU-Mercosur-kaupan tärkeimpiä ulottuvuuksia: markkinoille pääsyä, investointeja, yksityistämistä ja palveluita. Sen lisäksi että tällä aloitteella vaikutetaan konkreettisesti kauppavirtojen edistämiseen, se on väline, jolla yksityinen sektori sidotaan neuvotteluprosessiin ja varmistetaan sen aktiivinen tuki prosessille asetetuille tavoitteille.

4.6. Neuvottelu laajasta ja tasapainoisesta kaupan vapauttamissopimuksesta EU:n ja Mercosurin välillä - ensimmäinen lajiaan kahden tulliliiton välillä - tulee olemaan mutkikas ja hankala. Lukuisat arkaluontoiset tuotteet, joihin molemmat osapuolet soveltavat nykyisin korkeita tulleja, voivat tuottaa vaikeuksia. Mercosurin tapauksessa suurimmat vaikeudet liittyvät useisiin teollisuudenaloihin, joita nykyään suojataan verraten korkeilla tulleilla, ja palvelusektoriin. EU:n taholla neuvottelujen suurimmat vaikeudet koskevat maataloutta, alaa jossa on EU:n kannalta eniten herkkiä tuotteita ja joka samalla edustaa suurinta osaa Mercosurin viennistä. Lisäksi Mercosurin näkökulmasta katsottuna tärkein etu EU-kaupan vapautumisesta piilee nimenomaan elintarvikkeiden ja maataloustuotteiden esteettömässä pääsyssä Euroopan markkinoille.

4.7. Koska Mercosurin maataloustuotannolla on runsaasti kasvupotentiaalia ja sen monet maataloustuotteet ovat erittäin kilpailukykyisiä, eräiden Mercosur-tahojen mielestä maataloustuotteiden kauppaa ei voida vapauttaa täydellisesti muuttamatta EU:n yhteistä maatalouspolitiikkaa YMP:tä. Herkiksi luonnehditut maa- ja kalataloustuotteet muodostavat kuitenkin vain 14 % EU:n tuonnista Mercosur-maista. Lisäksi tiettyjen tekijöiden perusteella on mahdollista arvioida, että tulevaisuudessa voidaan välttää maataloussektorin ongelmien muodostuminen ylitsepääsemättömäksi esteeksi uusille assosioitumissopimuksille.

- YMP:n uudistukset ja Uruguayn kierroksen sisältämät velvoitteet ovat edellyttäneet maataloustukien merkittävää ja pysyvää supistamista EU:ssa. Itse asiassa tämä kehitys on ristiriidassa esimerkiksi USA:n lisääntyvien tukipalkkioiden ja maatalouteen myönnettyjen vientiluottojen kasvavien takuiden kanssa; ne jäävät monenvälisen valvonnan ulkopuolelle. Lisäksi on todennäköistä, että nykyiset, maaliskuussa 2000 käynnistetyt maatalousneuvottelut WTO:n puitteissa samoin kuin EU:n laajentumisprosessi saattavat muiden tekijöiden lisäksi johtaa YMP:n lisätarkistuksiin ja siten tuotantotuen vähentämiseen ja sen korvaamiseen suorilla tuottajatuilla. Samaten Euroopan maataloutta hiljan rasittaneet ongelmat, joista osa on johtunut yhteisön nykyisen säädöstön noudattamatta jättämisestä etenkin BSE:n tapauksessa, voivat vauhdittaa muutoksia maa- ja karjatalouden järjestelmissä.

On pidettävä mielessä, että maatalous on tärkeä työllistäjä sekä Euroopan sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta merkittävä tekijä. Niinpä monitoimisuuden periaatteeseen pohjautuva YMP:n lisäuudistus, jonka suuntaviivoista keskustellaan, saattaisi edistää osapuolten välistä yhteisymmärrystä.

- Toisaalta tullitariffien poistaminen tai alentaminen voisi tarjota uusia vientimahdollisuuksia eurooppalaisille, pitkälle jalostetuille laadukkaille maataloustuotteille, joista nykyään maksetaan korkeita tulleja (esim. maitotuotteet, viinit ja muut alkoholijuomat ja makeisteollisuuden tuotteet). Näiden tilaisuuksien hyväksikäyttö tasapainottaisi osaltaan EU:n nykyistä maatalouskaupan alijäämää Mercosurin kanssa ja lieventäisi kaupan vapautumisen lyhyen aikavälin kielteisiä seurauksia Euroopan maataloudelle.

4.8. Neuvottelujen taustaa

4.8.1. Neuvottelut Mercosurin ja Chilen kanssa käydään mutkikkaassa tilanteessa, jota leimaavat toiset kansainväliset neuvottelut WTO:n puitteissa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikan vapaakauppa-alueesta (ALCA:sta) käytävät neuvottelut.

4.8.2. EU:n neuvottelumandaatin mukaan keskustelut Mercosurin ja Chilen kanssa voidaan viedä päätökseen vasta WTO:n uuden kauppaneuvottelukierroksen jälkeen. Kuitenkin sen jälkeen kun tehtiin epäonnistunut yritys käynnistää uusi monenvälinen kierros Seattlessa marras-joulukuussa 1999 pidetyn WTO:n ministerikokouksen yhteydessä, neuvottelujen näköalat näyttävät epävarmoilta. Vaikka WTO:n neljännessä ministerikokouksessa, joka pidetään Qatarissa 9.-13. marraskuuta 2001, onnistuttaisiinkin käynnistämään uusi maailmanlaajuinen kierros, sitä tuskin saadaan päätökseen ennen vuoden 2004 loppua. Vaikka pidetäänkin kiinni siitä, että Mercosurin ja Chilen kanssa tehtävien sopimusten on oltava yhdenmukaisia WTO:n normien ja osapuolia sitovien muiden monenvälisten sopimusten kanssa, meneillään olevien neuvottelujen venymisestä näin pitkälle saattaisi aiheutua kielteisiä seurauksia. Tässä mielessä on tuotu esiin mahdollisuus muuttaa neuvottelumandaattia. Etenkin Euroopan parlamentti on kahdessa päätöslauselmassaan(7) esittänyt poistettavaksi Mercosurin ja Chilen kanssa käytävien neuvottelujen alistamisen WTO-kierroksen päättymiseen jo senkin takia, että tällainen ehto on syrjivä muihin assosioitumissopimuksiin verrattuna. Myöskään TSK:n mielestä Mercosurin ja Chilen kanssa käytävien neuvottelujen päätösajankohtaa ei pidä sitoa WTO:n neuvottelukierroksen päättymiseen. Sopimukset Chilen ja Mercosurin kanssa on sen sijaan saatava valmiiksi mahdollisimman pian alueidenvälisten suhteiden vahvistamiseksi.

4.8.3. Toisaalta Mercosur ja Chile yhdessä läntisen pallonpuoliskon 29 muun maan kanssa ovat neuvotelleet jo syyskuusta 1998 ALCA:sta. Vaikka neuvottelut ovat vielä teknisessä vaiheessa ja vaikka suhtaudutaan epäilevästi USA:n hallituksen mahdollisuuksiin saada kongressilta valtuudet neuvotella kauppasopimuksista "nopean menettelyn mukaisesti" (fast track), ALCA-prosessi etenee suunnitelmien mukaan. Niinpä Pohjois- ja Etelä-Amerikan kolmannessa huippukokouksessa, joka pidettiin Quebecissä 20. ja 22. huhtikuuta 2001, todettiin, että ALCA:n perustamisesta käytävissä neuvotteluissa on edistytty ja asiasta laaditaan alustavaa sopimusluonnosta. Lisäksi prosessiin osallistuvien 34 maan johtohenkilöt vahvistivat ALCA:n perustamisen aikataulun, josta oli alun perin sovittu vuonna 1994, ja sitoutuivat päättämään neuvottelut viimeistään tammikuussa 2005, jotta sopimus tulisi voimaan 31. joulukuuta 2005 mennessä.

4.8.4. Vaikka monien arvioiden mukaan vapaakauppasopimus EU:n kanssa olisi Mercosur-maille hyödyllisempi kuin ALCA, ryhmittymän valtiot näkevät prosessit toisiaan täydentävinä ja yhdenmukaisina. Samanaikainen osallistuminen vapaakauppaneuvotteluihin maailman kahden suurimman talousryhmittymän kanssa tarjoaa lisäksi Latinalaisen Amerikan maille mahdollisuudet parantaa neuvotteluvoimaansa molemmissa prosesseissa ja minimoida markkinoittensa avautumisen kustannukset. EU:n kannalta yleisamerikkalaisen vapaakauppa-alueen perustaminen ilman kaupan vapauttamissopimuksen allekirjoittamista tärkeimpien eteläamerikkalaisten kauppakumppaneiden kanssa heikentäisi vakavasti EU:n asemia maanosan eteläpuolen talouksissa pohjoisamerikkalaisiin kilpailijoihin nähden ja vauhdittaisi taloussuhteissa jo viime vuosina havaittuja tendenssejä. Onkin syytä muistaa, että assosiaatiosopimusten neuvotteluissa Mercosurin ja Chilen kanssa merkittävänä kannustimena oli välttyä tilanteelta, jossa markkinaosuudet pienentyisivät ALCA:n vuoksi samaan tapaan kuin Meksikon kanssa käytävässä kaupassa kävi Yhdysvaltain, Kanadan ja Meksikon vapaakauppasopimuksen voimaantulon jälkeen.

4.8.5. ALCA on EU:lle taloudelliset rajat ylittävä haaste. Koska USA:lla on enemmän taloudellista, poliittista ja kulttuurista painoarvoa kuin pallonpuoliskon muilla mailla ja vaikka kyseessä on monenvälinen neuvotteluprosessi, Pohjois- ja Etelä-Amerikan vapaakauppa-alueen syntyminen vahvistaa USA:n vaikutusvaltaa Latinalaisessa Amerikassa ja ALCA merkitsee Euroopan vaikutuksen heikkenemistä alueella, etenkin Mercosur-maissa ja Chilessä, joiden siteet Eurooppaan ovat perinteisesti olleet erittäin lujat. Tässä tilanteessa assosioituminen EU:n kanssa, joka mielletään sosiaaliseen markkinatalouteen perustuvaksi yhteiskuntamalliksi, on erityisen merkittävä ja edustaa integroidumpaa alueidenvälistä yhteistyömallia, jolla ei ole hegemoniapyrkimyksiä ja joka edistää maanosan eteläisen osan ja koko Latinalaisen Amerikan integraatioprosessin syventämistä. Kannattaa myös pitää mielessä, että Mercosurissa ja Chilessä vastustetaan ALCA:a monilla aloilla, koska sitä pidetään puhtaasti merkantilistisena aloitteena, joka on ristiriidassa yhteiskunnallisen, poliittisen ja kulttuurisen sekä taloudellisen ja kaupallisen ulottuvuuden kattavan integraatiomallin kanssa.

4.8.6. Mercosurin kannalta keskeinen menestyksen ehto niin EU:n kanssa käytävissä kuin ALCA:n perustamisneuvotteluissa on ryhmittymän sisäinen yhtenäisyys. Brasilian äskettäisen devalvaation seuraukset 1999 ja Argentiinan talouskriisi ovat antaneet Mercosurista hieman huolestuttavan tulevaisuudenkuvan. On selkeästi tuotu esiin tarve syventää jäsenmaiden talouspolitiikan koordinointia, vahvistaa institutionaalisia mekanismeja ja vaikuttaa tulliliiton lujittamiseen. Näissä olosuhteissa on mahdollista, että ALCA:n perustamisprosessi aiheuttaa lisää keskipakoisia seurauksia, jotka uhkaavat ryhmän sisäistä eheyttä ja roolia latinalaisamerikkalaisen integraation dynaamisena edistäjänä. Tällainen perspektiivi on vahvistunut Chilen ja USA:n aloitettua vapaakauppaneuvottelut ALCA-prosessin rinnalla.

4.8.7. Koska assosioitumisella ja EU-Mercosur-yhteistyöllä on konkreettiset tavoitteet, EU:n kanssa käytävissä neuvotteluissa tähdätään täysipainoisesti ryhmän vahvistamiseen, mikä näissä oloissa on tärkeämpää kuin koskaan. Mercosurin tämän hetken keskeisiä painopistealoja on jäsenmaiden talouspolitiikan koordinoinnin parantaminen. Tässä asiassa EU voi antaa merkittävän panoksen Mercosurin vahvistamiseen alueellisena yhtymänä sellaisten kokemusten perusteella kuin Euroopan yhtenäismarkkinat ja talous- ja rahaliitto. Yksi painopistealoista komission tiedonannossa neuvostolle ja Euroopan parlamentille Latinalaisen Amerikan, Karibian ja Euroopan unionin huippukokouksen seurannasta(8) koskee nimenomaan tiiviimmän makrotaloudellisen yhteistyön tukemista pyrittäessä vaikuttamaan alueen taloudelliseen vakauteen ja edistämään alueellista integraatiota talous- ja valuuttasektoreilla.

4.8.8. On tärkeää välttyä siltä, että makrotaloudelliset häiriöt johtavat toimenpiteisiin, jotka vaikuttavat kielteisesti Mercosurin alueelliseen yhdentymiseen ja saavat mahdollisesti aikaan kielteisiä seurauksia kolmansille maille. Tätä tähdennettiin Argentiinan hallituksen päätöksessä nostaa tilapäisesti kulutustavaroiden tuontitulleja 35 % ja poistaa Mercosurin ulkopuolisista maista peräisin olevien pääomahyödykkeiden tullit osana maaliskuun lopulla 2001 käynnistettyä sopeuttamisohjelmaa. Vaikka arvio tämän toimenpiteen - joka vahingoittaa Mercosurin yhteisiä tullimaksuja - seurauksista unionin viennille riippuu sen alakohtaisten seurausten yksityiskohtaisesta tarkastelusta, päätös ilmentää korostetusti, kuinka tärkeää EU:lle on perustaa taloussuhteet vastavuoroisiin ja sitoviin sopimuksiin.

5. Yhteiskunnallinen ulottuvuus ja kansalaisyhteiskunnan osallistuminen

5.1. Yhteyksien syventäminen Mercosurin ja Chilen kanssa on EU:lle strategisesti erittäin merkittävä ulkopoliittinen tavoite ja painopisteala EU:n suhteissa Latinalaiseen Amerikkaan. Meneillään olevat neuvottelut tarjoavat EU:lle tilaisuuden osoittaa halunsa tiivistää suhteitaan alueeseen, jolla on Euroopan kanssa vankat historialliset ja kulttuuriset siteet, sekä mahdollisuuden edistää molempia osapuolia hyödyttävää yhteistyötä yhden maailman merkittävimpiin kuuluvan alueen kanssa. Mercosur-neuvottelut ovat alueidenvälisiä, koska niitä käydään integraatioelinten kesken, ja Mercosurin ja Chilen assosioitumisprosessi on kokonaisvaltainen, joten nyt ollaan solmimassa uudenlaisia alueidenvälisiä suhteita, joista voidaan ottaa esimerkkiä yhä globalisoituneemmassa ja toisistaan riippuvaisemmassa maailmassa.

5.2. TSK:n mielestä sekä Mercosur- ja Chilen-suhteiden lujittamisen nykyvaihe että tulevat assosiaatiosopimukset Mercosurin ja Chilen kanssa tarjoavat ensisijaisen tilaisuuden panna täytäntöön Nizzan Eurooppa-neuvostossa (7.-9. joulukuuta 2000) hyväksytyn Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman määräykset, joissa suositellaan EU:n ulkosuhteiden sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamista. Tässä yhteydessä EU voi omalta osaltaan kehittää merkittävästi Etelä-Amerikan eteläisten osien alueellisen yhdentymisen sosiaalista ulottuvuutta etenkin panemalla täytäntöön Mercosurin vuonna 1998 hyväksymän sosiaali- ja työmarkkina-alaa koskevan julistuksen periaatteet. TSK on myös tyytyväinen aloitteeseen, jolla tuetaan yhteistyöhanketta, joka tähtää Mercosurin sosiaalisen ja työmarkkinaulottuvuuden vahvistamiseen ja joka käynnistetään alueidenvälisen yhteistyön puitesopimuksen nojalla.

5.3. TSK kannattaa kaikilta osin Euroopan komission tiedonantoa neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian huippukokouksen seurannasta. Siinä esitetty tuki yhteiskunnan uhanalaisille ryhmille ja taistelu köyhyyttä vastaan ovat ensisijaisia kysymyksiä yhteistyössä Mercosurin ja Chilen kanssa. Komitea toteaa, että EU:n sekä Mercosurin ja Chilen tavoitteet ovat aukottoman yhdenmukaisia sellaisina kuin ne on ilmaistu esimerkiksi Buenos Airesin peruskirjassa Mercosurin, Bolivian ja Chilen yhteiskunnallisesta sitoumuksesta, jonka kuuden maan presidentit hyväksyivät 30. kesäkuuta 2000. Peruskirjassa tunnustetaan valtion ensisijainen velvollisuus harjoittaa sellaista politiikkaa, joka tähtää köyhyyden torjumiseen ja tukee kansalaisyhteiskunnan toimia tässä asiassa. Kun toisaalta Mercosurin ja Chilen kanssa tehtävään yhteistyöhön varatut unionin määrärahat ovat viime vuosina supistuneet, TSK korostaa tarvetta nostaa EU:n sitoumusten määrää niiden vuosien tasolle, jolloin myönnetyt varat olivat suuremmat, jotta se voisi panostaa tehokkaasti köyhyyden torjuntaan näissä maissa.

5.4. TSK suhtautuu myönteisesti valtionpäämiesten 15. joulukuuta 2000 antamaan julistukseen Mercosurin kuluttajien perusoikeuksista. Julistuksessa valtiot sitoutuvat lukuisiin perusoikeuksiin, joita ovat kuluttajien elämän, terveyden ja turvallisuuden tehokas suojelu ja ympäristön säästäminen, julkisten ja yksityisten palvelujen ja tuotteiden toimittaminen asianmukaisin ja turvallisin ehdoin ja kuluttajien henkilökohtaisten ja yhteisten etujen suojelu helpottamalla kääntymistä oikeus- ja hallintoviranomaisten puoleen. Julistus on huomattava edistysaskel lähennettäessä alueellista integraatiota kansalaisten etuihin ja huolenaiheisiin, ja se vastaa täydellisesti EU:n ponnistuksia markkinoiden yhdentymisen nivomiseksi kuluttajansuojaan ja tarjoaa uusia mahdollisuuksia alueidenväliseen yhteistyöhön.

5.5. Koska TSK katsoo, että kaupan vapauttaminen ja markkinoiden avaaminen ovat taloudellisen ja sosiaalisen kehittämisen perimmäisiä tavoitteita, komitea suosittaa, että tulevissa assosiaatiosopimuksissa Mercosurin ja Chilen kanssa viitataan nimenomaisesti kansainvälisen työjärjestön ILO:n vuoden 1998 periaatejulistuksessa mainittuihin työelämän perusnormeihin. Ne ovat muiden perusluonteisten ihmisoikeuksien sekä demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden ohella uusien sopimusten lähtökohtana olevia periaatteita. Euroopan komission tiedonannossa neuvostolle ja Euroopan parlamentille Latinalaisen Amerikan, Karibian ja Euroopan unionin ensimmäisen huippukokouksen seurannasta annetaan etusija ihmisoikeuksien samoin kuin taloudellisten ja sosiaalisten oikeuksien edistämiselle ja puolustamiselle, joten näiden periaatteiden sisällyttäminen sopimuksiin vahvistaisi suuresti mainittua painopistealaa käytännössä.

5.6. Kansalaisyhteiskunnan eri kerrosten aktiivinen osallistuminen on elintärkeää EU:n sekä Mercosurin ja Chilen välisten suhteiden vahvistamiseksi pysyvästi. Samalla turvataan, että tulevat assosiaatiosopimukset perustuvat vankkoihin yhteyksiin molempien alueiden yhteiskuntien välillä. TSK on iloinen taloudellisten ja sosiaalisten toimijoiden samoin kuin muiden järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan sektoreiden lisääntyvästä osallistumisesta erilaisiin alueidenvälisen yhteistyön ja vuoropuhelun foorumeihin, joista ovat ennen muuta todisteena seuraavat asiakirjat ja tapahtumat:

- Santiago de Chilessä 23. maaliskuuta 2001 pidetyn EU:n ja Rion ryhmän ulkoasianministereiden kokouksen julkilausuma, jossa korostetaan alueiden kansalaisyhteiskuntien välisten yhteyksien ja yhteistyön edistämisen ja tehostamisen merkitystä

- Vilamourassa helmikuussa 2000 pidetyn EU:n, Mercosurin, Chilen ja Bolivian ulkoasiainministereiden kokouksen tiedonanto, jossa tähdennetään kansalaisyhteiskunnan uusien toimijoiden, jäsenten ja voimavarojen panoksen merkitystä sekä alueiden kansalaisyhteiskuntien yhteyksien ja yhteistyön edistämisen tärkeyttä

- Euroopan komission tiedonanto EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian huippukokouksen seurannasta; asiakirjassa todetaan, että kansalaisyhteiskunnan ja taloudellisten toimijoiden vuoropuhelun ja yhteistyön kehittäminen on ensisijaisessa asemassa suhteissa Mercosurin ja Chilen kanssa

- Mercosurin, Bolivian ja Chilen presidenttien viimeisin huippukokous 14. ja 15. joulukuuta 2000; tilaisuudessa tuotiin esiin kansalaisyhteiskunnan osallistumisen merkitys yhdentymisprosessissa ja korostettiin FCES:in roolia

- Euroopan parlamentin 1. maaliskuuta 2001 hyväksymät kaksi päätöslauselmaa, joissa suositetaan, että tulevien assosiaatiosopimusten avulla kansalaisyhteiskunnan on voitava osallistua järjestäytyneesti poliittiseen vuoropuheluun; on järjestettävä säännöllisesti EU:n, Mercosurin ja Chilen järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan konferensseja, ja sen edustajien on voitava osallistua tarkkailijoina ministerikokouksiin ja muihin alueidenvälisen vuoropuhelun ja yhteistyön foorumeihin.

5.7. Jotta EU:n, Mercosurin ja Chilen väliset neuvottelut saataisiin onnistuneesti päätökseen, niiden kulusta on informoitava tiiviisti kansalaisyhteiskuntaa ja etenkin niitä etujärjestöjä, joita neuvotteluissa tehtävät päätökset ensisijaisesti koskevat. Mahdollisimman suurta avoimuutta sekä asianmukaisia mekanismeja kansalaisyhteiskunnan eri sektorien odotusten ja ehdotusten kanavoimiseksi on pidettävä ratkaisevina tekijöinä, joilla vahvistetaan neuvotteluprosessin legitimiteettiä ja optimoidaan neuvottelujen päämäärille annettava yhteiskunnallinen tuki.

5.8. Tässä mielessä TSK on tyytyväinen EU:n, Mercosurin, Bolivian ja Chilen viimeisimmässä, 23. maaliskuuta Santiago de Chilessä pidetyssä ministerikokouksessa hyväksyttyyn sopimukseen, jonka mukaan kannustetaan järjestämään säännöllisiä tapaamisia kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa molemminpuolisten yhteyksien ja yhteistyön edistämiseksi, annetaan näille edustajille tietoa neuvottelujen kulusta ja otetaan vastaan ehdotuksia neuvottelujen kehittämiseksi. TSK esittää myös toivomuksen, että tämän sopimuksen pohjalta tehdään pian konkreettisia aloitteita. TSK suhtautuu niin ikään myönteisesti Euroopan komission kiinnostukseen tarjota järjestäytyneelle kansalaisyhteiskunnalle tilaisuus osallistua neuvotteluprosessiin Mercosurin ja Chilen kanssa. Tämä kanta esitettiin komission 12. lokakuuta 2000 järjestämässä konferenssissa, johon osallistui Euroopan kansalaisyhteiskunnan edustajien laaja kirjo ja jossa ehdotettiin, että tulevaisuudessa tämänkaltaisia aloitteita toteutettaisiin säännöllisesti. TSK kannattaa myös MEBF:n aktiivista lähentämistä Mercosuriin ja ilmaisee tyytyväisyytensä EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian työnantajatahon ensimmäiseen korkean tason tapaamiseen, joka pidettiin 20. ja 21. marraskuuta 2000 Madridissa ja jossa vahvistettiin työnantajajärjestöjen yhteistyön myönteinen merkitys alueidenvälisten neuvottelujen edistämiseksi. Vastaavanlaisia seuranta- ja tukialoitteita on kannustettava muiden talous- ja yhteiskuntaelämän sektorien (työntekijät, kuluttajat, maataloustuottajat) käymien neuvotteluprosessien yhteydessä.

5.9. Tulevilla assosiaatiosopimuksilla Mercosurin ja Chilen kanssa on edistettävä kansalaisyhteiskunnan toimijoiden yhteistyötä ja suoria yhteyksiä ja taattava niille keskeinen asema alueidenvälisten suhteiden kokonaiskentässä. Sen lisäksi että sopimusten institutionaalisen rakenteen puitteissa perustetaan jo hyväksytty neuvoa-antava sekakomitea, yhteiskunnallisten etujärjestöjen on omaksuttava keskeinen ja aktiivinen rooli eri yhteistyöohjelmien ja -toimien täytäntöönpanossa, edistettävä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteita ja vastattava tarpeeseen rajoittaa yhteiskuntasektorien ja alueiden välistä epätasapainoa. Lisäksi on annettava etusija talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden välittömälle toiminnalle, jotta edistettäisiin suoraa yhteistyötä EU:n, Mercosurin ja Chilen kansalaisia edustavien järjestöjen välillä ja näistä tehtäisiin uusien assosioitumissuhteiden päätekijöitä.

Bryssel 12. heinäkuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 169, 16.6.1999.

(2) EYVL C 18, 22.11.1996.

(3) EYVL C 407, 28.12.1998.

(4) KOM(2000) 670 lopullinen, 31. lokakuuta 2000.

(5) Latinalaisen Amerikan kehityspankin (BID) antamat tiedot kaupasta (Periodic Note on Integration and Trade in the Americas, joulukuu 2000) ja Eurostat.

(6) A4-0508/1998, 15.1.1999.

(7) A5-0049/2001 ja A5-0050/2001, 6.2.2001.

(8) KOM(2000) 670 lopullinen, 31.10.2000.

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Seuraava muutosehdotus sai äänestyksessä tuekseen vähintään neljänneksen annetuista äänistä, mutta se hylättiin keskustelussa.

Kohta 4.7

Korvataan seuraavasti:

"Mercosur-maat tuottavat trooppisen ja lauhkean ilmaston maataloustuotteita. Vuonna 1999 Mercosur-maat olivat toimittajina kolmannella sijalla Euroopan unioniin tuotavien lauhkean ilmaston maataloustuotteiden osalta (12 prosenttia tuonnista on peräisin Mercosur-maista ja Chilestä). Tuonti keskittyy tuotteisiin, joilla on heikko suoja tai ei lainkaan suojaa (hedelmät, vihannekset ja öljykasvit). Mercosur-maiden maanviljelijät voivat kuitenkin kehittää tuotantoaan muilla Euroopan unionin tuotannonaloilla, joilla kilpailu on jo nyt kovaa. Näitä tuotantoaloja ovat

- naudanliha-ala, johon kuluttajat ovat menettäneet luottamuksensa

- siipikarja-ala, jossa on kilpailu on kovaa kansainvälisillä markkinoilla

- öljy- ja valkuaiskasviala, jota on kehitettävä, sillä yhteisö on riippuvainen kasviperäisten proteiinien tuonnista.

Lisäksi yhteisön maatalouden ja elintarvikealan viennin mahdollinen kasvu vaikutta hyvin rajalliselta, sillä kyseinen ala on voimakkaassa kehitysvaiheessa Mercosur-maissa. EU:n ja Mercosur-maiden suhteiden maatalousnäkökohdat ovatkin näin ollen tärkeässä asemassa yhteisön maatalouden kannalta.

Mercosur-maiden markkinoiden toiminta ja hallinnointi on hyvin erilaista verrattuna unionin yhteismarkkinoiden tilanteeseen sekä kuluttajien odotuksiin tuotteiden jäljitettävyydestä koko tuotantoketjussa ja laatuluokittelusta.

YMP:n uudistukset ja Uruguayn kierroksella tehdyt sitoumukset ovat supistaneet jatkuvasti merkittävällä tavalla EU:n maataloustukia. Kehitys on ristiriidassa esimerkiksi USA:n myöntämien tukipalkkioiden nousun sekä kyseisten maiden maataloudelle tarjottavien vientiluottojen takuiden lisäämisen kanssa. Nämä toimet eivät ole monenvälisen valvonnan alaisia. YMP:ssa tulee myös ratkaista Euroopan unionin laajentumiseen ja terveyskysymyksiin liittyvät määräajat ja haasteet. Mercosur-maiden kanssa käytävissä keskusteluissa, jotka sisältyvät myös sosiaali- ja ihmisoikeuskysymyksiä käsittelevään laajaan prosessiin, tulee ottaa huomioon muutkin kuin puhtaasti kaupalliset näkökohdat (terveys, tuotanto-olosuhteet, eläinten hyvinvointi) sekä hyväksyä yhteisön maatalous- ja elintarvikemalli. Tämän takia EU:n ja Mercosur-maiden kaupallisten ja maataloussuhteiden kehitys ei saa rajoittua vain kysymykseen markkinoille pääsystä."

Perustelu

Euroopan maatalous kilpailee Mercosur-maiden maataloustuotannon kanssa. Mercosur-maiden tuotannolla ei kuitenkaan ole samoja velvoitteita kuin EU:lla terveyden, ympäristön ja eläinten hyvinvoinnin alalla. Niin kuin suhteissa Mercosur-maihin ei tule keskittyä yksinomaan kaupallisiin näkökohtiin, myöskään maatalousalan neuvottelussa ei tule rajoittua yksinomaan kaupan ehtoihin.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 19, ei-ääniä: 43, tyhjiä: 11.