P9_TA(2021)0500

Naisten ja miesten tasa-arvo Euroopan unionissa vuosina 2018–2020

Euroopan parlamentin päätöslauselma 15. joulukuuta 2021 naisten ja miesten tasa-arvosta Euroopan unionissa vuosina 2018–2020 (2021/2020(INI))

(2022/C 251/02)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 ja 3 artiklan, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 6, 8, 10, 83, 153 ja 157 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 ja 23 artiklan,

— ottaa huomioon vuonna 1948 annetun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen,

— ottaa huomioon vuodesta 1975 lähtien annetut Euroopan unionin direktiivit naisten ja miesten yhdenvertaisen kohtelun eri näkökohdista, eli miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19. joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY (1), miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatinharjoittajat mukaan lukien, ja itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten suojeluun raskauden ja synnytyksen perusteella 11. joulukuuta 1986 annetun direktiivin 86/613/ETY (2), toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19. lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (3), miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta tavaroiden ja palvelujen saatavuuden ja tarjonnan alalla 13. joulukuuta 2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/113/EY (4), miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5. heinäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (5), BUSINESSEUROPEN, UEAPME:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta 8. maaliskuuta 2010 annetun neuvoston direktiivin 2010/18/EU (6) ja miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin sekä neuvoston direktiivin 86/613/ETY kumoamisesta 7. heinäkuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/41/EU (7),

— ottaa huomioon vuonna 1949 tehdyn YK:n yleissopimuksen ihmisten kaupan ja toisten prostituutiosta hyötymisen tukahduttamisesta,

— ottaa huomioon YK:n kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman ja kestävän kehityksen tavoitteet, erityisesti tavoitteen 5 ja sen alatavoitteet ja indikaattorit,

— ottaa huomioon Euroopan neuvoston yleissopimuksen naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ehkäisemisestä ja torjumisesta (Istanbulin yleissopimus),

— ottaa huomioon neljännessä naisten maailmankonferenssissa 15. syyskuuta 1995 hyväksytyn Pekingin julistuksen ja toimintaohjelman sekä YK:n erityisistunnoissa Peking + 5, Peking + 10, Peking + 15 ja Peking + 20 hyväksytyt asiakirjat, joissa arvioidaan konferenssien tuloksia,

— ottaa huomioon 18. joulukuuta 1979 tehdyn kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan YK:n yleissopimuksen,

— ottaa huomioon Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen nro 100, joka koskee samanarvoisesta työstä miehille ja naisille maksettavaa samaa palkkaa,

— ottaa huomioon Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen nro 156, joka koskee perheenhuoltovelvollisuuksia omaavien mies- ja naistyöntekijöiden samanlaisia mahdollisuuksia ja yhdenvertaista kohtelua,

— ottaa huomioon 5. maaliskuuta 2020 annetun komission tiedonannon ”Tasa-arvon unioni: sukupuolten tasa-arvostrategia 2020–2025” (COM(2020)0152),

— ottaa huomioon 12. marraskuuta 2020 annetun komission tiedonannon ”Tasa-arvon unioni: hlbtiq-henkilöiden tasa-arvoa koskeva strategia 2020–2025” (COM(2020)0698),

— ottaa huomioon 5. maaliskuuta 2021 annetun komission yksiköiden valmisteluasiakirjan ”2021 Report on gender equality in the EU” (SWD(2021)0055),

— ottaa huomioon 24. maaliskuuta 2021 annetun komission tiedonannon ”Lasten oikeuksia koskeva EU:n strategia (2020–2025)” (COM(2021)0142),

— ottaa huomioon parlamentin sisäasioiden pääosaston kansalaisoikeuksien sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden politiikkayksikön 30. syyskuuta 2020 julkistaman tutkimuksen covid-19-kriisin ja sen jälkeisen ajan sukupuolistuneista vaikutuksista,

— ottaa huomioon Euroopan tasa-arvoinstituutin laatiman tasa-arvoindeksin vuodelta 2019 ja vuodelta 2020,

— ottaa huomioon 9. kesäkuuta 2015 antamansa päätöslauselman EU:n naisten ja miesten tasa-arvostrategiasta vuoden 2015 jälkeen (8),

— ottaa huomioon 14. kesäkuuta 2017 antamansa päätöslauselman tarpeesta unionin strategialle sukupuolten välisen eläke-eron poistamiseksi ja torjumiseksi (9),

— ottaa huomioon 17. joulukuuta 2020 antamansa päätöslauselman tarpeesta erityiseen sukupuolten tasa-arvoa käsittelevään neuvoston kokoonpanoon (10),

— ottaa huomioon 21. tammikuuta 2021 antamansa päätöslauselman sukupuolten tasa-arvoa koskevasta EU-strategiasta (11),

— ottaa huomioon 21. tammikuuta 2021 antamansa päätöslauselman covid-19-kriisistä ja sen jälkeisestä ajasta sukupuolinäkökulmasta tarkastellen (12),

— ottaa huomioon 11. helmikuuta 2021 antamansa päätöslauselman naisten oikeuksiin liittyvistä tulevista haasteista Euroopassa yli 25 vuotta Pekingin julistuksen ja toimintaohjelman jälkeen (13),

— ottaa huomioon 24. kesäkuuta 2021 antamansa päätöslauselman seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien tilanteesta EU:ssa naisten terveyden osalta (14),

— ottaa huomioon työjärjestyksen 54 artiklan,

— ottaa huomioon naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietinnön (A9-0315/2021),

A. ottaa huomioon, että naisten oikeudet ovat ihmisoikeuksia ja siten yleismaailmallisia ja jakamattomia, kuten Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa ja perusoikeuskirjassa on vahvistettu; ottaa huomioon, että sukupuolten tasa-arvoa ja naisten oikeuksien edistämistä ja suojelua koskeva taistelu on aidosti kollektiivinen tehtävä, joka edellyttää EU:n toimielimiltä ja jäsenvaltioilta nopeampaa edistymistä ja ripeämpiä toimenpiteitä; katsoo, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden on pyrittävä torjumaan sukupuoleen perustuvaa eriarvoisuutta ja syrjintää, edistettävä sukupuolten tasa-arvoa ja taattava naisten ja miesten yhtäläiset oikeudet ja kohtelu kaikessa moninaisuudessaan sekä varmistettava, että heillä on yhtäläiset valtuudet ja mahdollisuudet vaikuttaa yhteiskuntaan ja omaan elämäänsä; toteaa, että Euroopan tasa-arvoinstituutin mukaan EU on ainakin 60 vuoden päässä täydellisen sukupuolten tasa-arvon saavuttamisesta; ottaa huomioon, että sukupuolten tasa-arvoa ei ole vielä saavutettu EU:ssa ja että edistyminen tähän suuntaan on edelleen hidasta, pysähtynyt tai jopa heikentynyt tietyillä alueilla ja tietyissä maissa; ottaa huomioon, että EU:n tasa-arvoindeksin lukema on noussut vain 4,1 prosenttiyksikköä vuodesta 2010 ja 0,5 prosenttiyksikköä vuodesta 2017 (15); ottaa huomioon, että jäsenvaltiot saivat vuonna 2020 keskimäärin 67,9 pistettä sadasta;

B. katsoo, että naisilla on oltava samat mahdollisuudet saavuttaa taloudellinen riippumattomuus kuin miehillä; ottaa huomioon, että vaikka naisten työllisyysaste on noussut, sukupuolten epätasa-arvo työmarkkinoilla on edelleen huolestuttavan totta ja merkittävä haaste, sillä pandemiaan liittyvillä työmarkkinoiden suuntauksilla on merkittävämpi vaikutus naisiin kuin miehiin (16); ottaa huomioon, että työikäisten miesten työllisyysaste 27 jäsenvaltion EU:ssa vuonna 2019 oli 79 prosenttia, mikä ylitti naisten työllisyysasteen 11,7 prosenttiyksiköllä; toteaa työmarkkinoille osallistumisen osalta, että miehistä osa-aikaisesti työskentelee EU:ssa 8 prosenttia ja naisista 31 prosenttia, mikä paljastaa jatkuvan eriarvoisuuden; ottaa huomioon, että sukupuolten välinen ero kokopäivätyötä vastaavissa työsuhteissa on kasvanut kahdeksassa jäsenvaltiossa vuodesta 2010 lähtien; ottaa huomioon, että sukupuolen mukaisen alakohtaisen eriytymisen ja segregaation kyseenalaistamisessa työmarkkinoilla on edistytty liian vähän; ottaa huomioon, että työllisyysero on erityisen suuri heikossa sosioekonomisessa asemassa olevilla naisilla, kuten yksinhuoltajaäideillä, naispuolisilla hoivatyöntekijöillä, vammaisilla naisilla, maahanmuuttaja- ja pakolaisnaisilla, erilaisista rodullisista ja etnisistä taustoista tulevilla ja uskonnollisiin vähemmistöihin kuuluvilla naisilla, naisilla, joilla on alhainen koulutustaso, hlbtiq-naisilla sekä nuorilla ja ikääntyneillä naisilla;

C. ottaa huomioon, että EU:ssa naisille maksetaan keskimäärin 14 prosenttia pienempää tuntipalkkaa kuin miehille ja että sukupuolten palkkaero vaihtelee jäsenvaltioissa 3,3 prosentista 21,7 prosenttiin; ottaa huomioon, että huolimatta siitä, että miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaate on ollut osa EU:n säännöstöä vuodesta 1957 ja läsnä huomattavassa määrässä kansallista lainsäädäntöä, ja huolimatta toteutetuista toimista ja käytetyistä resursseista näiden erojen kaventamiseksi edistyminen on ollut erittäin hidasta ja palkkaerot ovat jopa kasvaneet useissa jäsenvaltioissa; ottaa huomioon, että hoitovelvoitteidensa vuoksi huomattavasti useammat naiset (8,9 miljoonaa) kuin miehet (560 000) työskentelevät osa-aikaisesti; toteaa, että pitkäaikaishoidon kasvava tarve ja hoitopalvelujen puute lisäävät sukupuolten välistä eriarvoisuutta perheissä ja työelämässä; ottaa huomioon, että Eurostatin tietojen mukaan naisten työttömyys kasvoi 6,9 prosentista huhtikuussa 7,9 prosenttiin elokuussa 2020, kun taas miesten työttömyys kasvoi samana aikana 6,5 prosentista 7,1 prosenttiin;

D. ottaa huomioon, että naiset kohtaavat moniperusteista eriarvoisuutta ja syrjintää, joka liittyy muun muassa rotuun, etniseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, seksuaaliseen suuntautumiseen, sukupuoli-identiteettiin ja sukupuolen ilmaisuun, uskontoon tai vakaumukseen sekä oleskeluoikeuteen ja vammaisuuteen, ja katsoo, että on toteutettava toimia, joilla puututaan kaikkiin syrjinnän muotoihin, jotta sukupuolten tasa-arvo saavutetaan kaikkien naisten osalta; katsoo, että EU:n toimissa ei ole tähän mennessä noudatettu moniperusteista lähestymistapaa, vaan keskitytty ainoastaan syrjinnän yksilölliseen ulottuvuuteen, ja näin vähätelty syrjinnän institutionaalisia, rakenteellisia ja historiallisia ulottuvuuksia; katsoo, että moniperusteisen analyysin soveltaminen antaa mahdollisuuden ymmärtää rakenteellisia esteitä ja se tarjoaa myös näyttöä, jonka avulla voidaan luoda vertailuarvoja ja määrittää etenemisreitti kohti strategisia ja tehokkaita toimia järjestelmällisen syrjinnän, syrjäytymisen ja sosiaalisen eriarvoisuuden torjumiseksi;

E. ottaa huomioon, että sukupuolten tasa-arvoa EU:ssa koskevassa komission vuoden 2021 kertomuksessa todetaan, että covid-19-pandemia on vaikuttanut voimakkaan kielteisesti naisten elämään ja lisännyt sukupuolten välistä eriarvoisuutta lähes joka suhteessa; ottaa huomioon, että pandemian torjunnan eturintamassa olevista sosiaali- ja terveysalan työntekijöistä noin 70 prosenttia on naisia, esimerkiksi sairaanhoitajia, lääkäreitä tai siivousavustajia; ottaa huomioon, että pandemian moninaiset vaikutukset naisiin vaihtelevat sukupuoleen perustuvan väkivallan ja perheväkivallan ja häirinnän lisääntymisestä palkattomaan hoito- ja kodinhoitoon liittyvien vastuiden lisääntymiseen ja että naiset hoitavat edelleen suurimman osan kotitalouteen ja perheeseen liittyvistä tehtävistä etenkin silloin, kun naiset ovat etätyössä, työttömiä tai osa-aikatyössä; toteaa lisäksi, että naiset, erityisesti terveydenhuollon työntekijät, hoivatyöntekijät ja muiden naisvaltaisten ja epävarmojen alojen työntekijät, kärsivät taloudellisista haitoista työmarkkinoilla, ja että seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien saatavuus on rajoitettua; ottaa huomioon, että pandemian taloudelliset vaikutukset uhkaavat pysäyttää ja kääntää naisten taloudellisessa riippumattomuudessa kuluneen vuosikymmenen aikana saavutetun edistyksen; ottaa huomioon, että naisten työllisyys on vähentynyt pandemian aikana jyrkemmin kuin vuoden 2008 taantuman aikana (17), millä on merkittäviä seurauksia naisille ja heidän perheilleen ja laajemmin taloudelle, mukaan lukien mahdollisuuksien, vapauksien, oikeuksien ja hyvinvoinnin väheneminen; ottaa huomioon, että sukupuolten välisiä eroja koskevassa vuoden 2021 Gender Gap -raportissa todetaan, että sukupuolten välisen kuilun kiinni kuromiseen tarvittava aika on pandemian seurauksena kasvanut kokonaisella sukupolvella eli 99,5 vuodesta 135,6 vuoteen (18);

F. ottaa huomioon, että viime vuosikymmenen aikana on keskitytty ennennäkemättömällä tavalla sukupuolten tasa-arvoon urheilussa, mutta ei aina parhaista syistä ja tarkoituksista, etenkään kun on kyse naisten oikeuksista käytännössä;

G. ottaa huomioon, että Euroopan tasa-arvoinstituutti määrittelee naisiin kohdistuvan sukupuolistuneen väkivallan kaikenlaiseksi väkivallaksi, joka kohdistetaan naiseen hänen naiseutensa vuoksi tai joka kohdistuu suhteellisesti useimmin naisiin; ottaa huomioon, että kaikenlainen naisiin kohdistuva väkivalta (fyysinen, seksuaalinen, psykologinen, taloudellinen tai verkkoväkivalta) on ihmisoikeusloukkaus, naisiin kohdistuvan syrjinnän äärimmäinen muoto ja yksi suurimmista esteistä sukupuolten tasa-arvon saavuttamiselle; ottaa huomioon, että sukupuolistunut väkivalta perustuu sukupuolten välisen vallan epätasa-arvoiseen jakautumiseen, patriarkaalisiin rakenteisiin ja sukupuolistereotypioihin, jotka ovat johtaneet miesten määräävään asemaan ja syrjintään naisia kohtaan ja jotka voivat olla ilmentymältään, intensiteetiltään ja muodoltaan erilaisia; katsoo, että sukupuolistuneesta väkivallasta vapaa yhteiskunta on tunnustettava tasa-arvon ehdottomaksi edellytykseksi;

H. ottaa huomioon, että 33 prosenttia Euroopan naisista on kokenut fyysistä ja/tai seksuaalista väkivaltaa ja että lukemattomat naiset kokevat seksuaalista väkivaltaa ja häirintää lähisuhteissa ja julkisessa elämässä (19); ottaa huomioon, että raportit useista jäsenvaltioista osoittavat, että sukupuolistunut väkivalta lisääntyi huolestuttavasti covid-19-pandemian aikana; ottaa huomioon, että Maailman terveysjärjestön mukaan jotkin jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että pandemian aikana lähisuhdeväkivallan kohteeksi joutuneiden naisten soittamat hätäpuhelut ovat lisääntyneet 60 prosenttia (20); ottaa huomioon, että Europolin raportin mukaan verkossa tapahtuva lasten seksuaalinen hyväksikäyttö on lisääntynyt dramaattisesti EU:ssa (21); ottaa huomioon, että eristämisen vaikutukset sosiaaliseen, taloudelliseen, psyykkiseen ja demokraattiseen elämään ovat olleet suhteettoman vakavia haavoittuvassa asemassa olevien ihmisten ja naisten osalta, erityisesti kun on kyse väkivallalle altistumisesta, lisääntyneestä taloudellisesta riippuvuudesta ja eriarvoisuudesta työpaikalla sekä hoivaroolien eroista; ottaa lisäksi huomioon, että sulkutoimet vaikeuttivat avun hakemista lähisuhdeväkivallan uhreille, koska he olivat usein samassa tilassa hyväksikäyttäjiensä kanssa ja koska heillä oli rajallinen mahdollisuus käyttää tukipalveluja; toteaa, että riittämättömät tai puutteelliset tukirakenteet ja -resurssit ovat pahentaneet nykyistä ”varjopandemiaa”;

I. ottaa huomioon, että kaikkialla Euroopassa on huolestuttavia sukupuolten tasa-arvoa vastustavia ja antifeministisiä liikkeitä, jotka hyökkäävät naisten oikeuksia vastaan, asettavat kyseenalaisiksi saavutukset ja edistyksen ja heikentävät siten demokraattisia arvoja; ottaa huomioon, että sukupuolten tasa-arvoa koskevan politiikan ja naisten oikeuksien vastustamisesta on tulossa vakava huolenaihe;

J. toteaa, että ihmiskauppa on vahvasti sukupuolittunut ilmiö ja että lähes kolme neljäsosaa ilmoitetuista uhreista EU:ssa on naisia ja tyttöjä, jotka ovat joutuneet ihmiskaupan uhreiksi pääasiassa seksuaalista hyväksikäyttöä varten; toteaa, että ihmiskauppa on kasvava osa järjestäytynyttä rikollisuutta ja loukkaa ihmisoikeuksia; toteaa, että 78 prosenttia kaikista ihmiskaupan kohteeksi joutuneista lapsista on tyttöjä ja 68 prosenttia ihmiskaupan kohteeksi joutuneista aikuisista on naisia;

K. toteaa, että seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien saatavuus, mukaan lukien seksuaali- ja ihmissuhdekasvatus, perhesuunnittelu, ehkäisymenetelmät sekä turvallinen ja laillinen abortti, ovat olennaisen tärkeitä pyrittäessä saavuttamaan sukupuolten tasa-arvo ja poistamaan sukupuolistunutta väkivaltaa; katsoo, että tyttöjen ja naisten itsemääräämisoikeus ja heidän kykynsä tehdä vapaita ja riippumattomia päätöksiä omasta kehostaan ja elämästään ovat heidän taloudellisen riippumattomuutensa ja siten sukupuolten tasa-arvon ja sukupuolistuneen väkivallan poistamisen ennakkoedellytys; katsoo, että ei voida hyväksyä sitä, että nykyisin useat jäsenvaltiot pyrkivät rajoittamaan seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien saatavuutta erittäin rajoittavilla laeilla, jotka johtavat sukupuoleen perustuvaan syrjintään ja kielteisiin seurauksiin naisten terveydelle;

L. ottaa huomioon, että köyhyys tai sosiaalisen syrjäytymisen riski vaikuttaa EU:ssa paljon enemmän naisiin kuin miehiin, erityisesti naisiin, jotka kohtaavat rakenteellisista tekijöistä, sukupuolinormeista ja stereotypioista johtuvaa moniperusteista syrjintää; ottaa huomioon, että sukupuolten välinen ansioero on kasvanut 17 jäsenvaltiossa vuodesta 2010 lähtien ja sukupuolten välinen tuloero on kasvanut 19 jäsenvaltiossa, mikä on johtanut yleisesti ansioihin ja tuloihin liittyvän sukupuolten eriarvoisuuden lisääntymiseen EU:ssa (22); toteaa, että 40,3 prosenttia EU:n yksinhuoltajatalouksista oli köyhyys- tai syrjäytymisvaarassa vuonna 2019 (23); ottaa huomioon, että naiset ovat suuremmassa vaarassa joutua köyhyyteen ja epävarmoihin työsuhteisiin ja että vaarassa olevat työskentelevät usein matalapalkkaisissa työpaikoissa, joissa palkat eivät riitä ylittämään köyhyysrajaa eivätkä poistamaan epävarmoja työoloja;

M. ottaa huomioon, että on tärkeää taata oikeus samaan palkkaan samanarvoisesta työstä, ja toteaa, että tämä oikeus on vahvistettu perussopimuksissa;

N. ottaa huomioon, että sukupuolten palkkaero on EU:ssa 14,1 prosenttia ja että jäsenvaltioiden välillä on eroja; ottaa huomioon, että sukupuolten palkkaerolla on monia seurauksia, erityisesti 29,5 prosentin (24) ero vastaavissa eläkeoikeuksissa, mikä johtaa sukupuolten väliseen eläke-eroon ja siihen, että ikääntyneet naiset ovat suuremmassa köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa; ottaa huomioon, että tämä johtuu ura- ja työllisyyseroista, jotka ovat muodostuneet naisten hoivavelvollisuuksien ja/tai osa-aikatyön kautta ajan myötä, ja tästä johtuvista seurauksista taloudellisten resurssien, kuten etuuksien ja eläkkeiden, saatavuudelle; ottaa huomioon, että oikeutta samaan palkkaan tai samanarvoiseen työhön ei aina taata, mikä on edelleen yksi suurimmista haasteista, joihin on vastattava palkkasyrjinnän torjumiseksi (25); toteaa, että sukupuolten palkkaeron korjaamiseksi on tärkeää, että vanhempainvapaat jaetaan tasapuolisesti miehille ja naisille; ottaa huomioon, että vaikka työ naisvaltaisilla aloilla, kuten hoiva-, siivous-, vähittäiskauppa- ja koulutusaloilla on välttämätöntä ja sosioekonomisesti erittäin arvokasta, se on usein vähemmän arvostettua ja heikommin palkattua kuin työ miesvaltaisilla aloilla; ottaa huomioon, että tämän vuoksi on kiireellisesti arvioitava uudelleen palkkojen riittävyyttä naisvaltaisilla aloilla;

O. toteaa, että Euroopan unionissa vammaisista naisista vain 20,6 prosenttia on kokoaikatyössä mutta vammaisista miehistä 28,5 prosenttia; toteaa lukujen osoittavan, että keskimäärin 29,5 prosenttia vammaisista naisista EU:ssa on köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa, kun vammaisten miesten keskuudessa vastaava luku on 27,5 prosenttia;

P. toteaa, että sukupuolistereotypiat vaikuttavat edelleen työn jakautumiseen kotona, koulutuksessa, työpaikalla ja yhteiskunnassa; toteaa, että palkaton hoivatyö ja työ kotona, joiden tekijät ovat useimmiten naisia, aiheuttaa suhteettoman rasitteen naisille, joilla tässä suhteessa on keskeinen rooli; ottaa huomioon, että covid-19-pandemia on paljastanut eurooppalaisten hoitokotien ja koko alan, joka työllistää enimmäkseen naisia, järkyttävän tilan; toteaa, että omaishoitajat tekevät 80 prosenttia EU:ssa tehdystä hoivatyöstä ja heistä 75 prosenttia on naisia (26); ottaa huomioon, että ennen covid-19-pandemian puhkeamista naiset tekivät viikoittain palkatonta hoiva- ja kotityötä keskimäärin 13 tuntia enemmän kuin miehet; ottaa huomioon, että hoitovastuun epätasaista jakautumista jäsenvaltioissa pahentaa se, että riittävien ja helposti saatavilla olevien hoitopalvelujen, myös lasten ja ikääntyneiden julkisten hoitopalvelujen, saatavuus on vähäistä tai puuttuu kokonaan, mikä johtaa poissaolojaksoihin työmarkkinoilta ja lisää sukupuolten välisiä palkka- ja eläke-eroja; ottaa huomioon, että 7,7 miljoonaa 20–64-vuotiasta naista oli vuonna 2019 poissa EU:n työmarkkinoilta, koska he huolehtivat lapsista tai muista hoitoa tarvitsevista henkilöistä, kun miesten vastaava lukumäärä oli 450 000; katsoo, että investoinnit yleispalveluihin, myös hoitopalveluihin, voivat lieventää hoitovastuun epätasaista jakautumista ja parantaa naisten kykyä osallistua vapaasti työmarkkinoille; ottaa huomioon, että jokaisella on sukupuolesta riippumatta oikeus tehdä työtä ja tasapainottaa työ- ja yksityiselämänsä;

Q. ottaa huomioon, että toimenpiteet työ- ja yksityiselämän välisen tasapainon saavuttamiseksi ovat tärkeitä, jotta varmistetaan hoitovastuun tasapuolinen jakautuminen naisten ja miesten välillä ja puututaan tulo- ja työllisyyseroihin; ottaa huomioon, että työ- ja yksityiselämän välisen tasapainon saavuttaminen riippuu korkealaatuisten ja kohtuuhintaisten hoitopalvelujen saatavuudesta ja saavutettavuudesta; ottaa huomioon, että kaikki äitiysetuudet olisi taattava ja niitä olisi ylläpidettävä ja jäsenvaltioiden olisi pantava täysimääräisesti täytäntöön työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskeva direktiivi (27); ottaa huomioon, että tarvitaan julkisia politiikkatoimia hoivan ja imetyksen suojelemiseksi ja edistämiseksi rajoittamatta kuitenkaan naisten valintoja;

R. ottaa huomioon, että komissio hyväksyi 5. maaliskuuta 2020 sukupuolten tasa-arvostrategiansa vuosiksi 2020–2025 ja että strategiassa hahmotetaan kunnianhimoiset puitteet sukupuolten tasa-arvon edistämiselle EU:ssa; ottaa huomioon, että politiikkatoimilla on edistettävä tehokkaammin sukupuolten tasa-arvoa; ottaa huomioon, että kasvava työttömyys, epävarmuuden lisääntyminen, matalapalkkaisuus ja budjettileikkaukset myös julkisissa palveluissa, erityisesti terveydenhuollossa ja koulutuksessa vaikuttavat suhteettoman voimakkaasti naisiin; toteaa, että parlamentti on kehottanut komissiota laatimaan konkreettisen etenemissuunnitelman, joka sisältää aikataulut, tavoitteet, vuosittaisen tarkistus- ja seurantamekanismin, selkeitä ja mitattavissa olevia onnistumista kuvaavia indikaattoreita sekä kohdennettuja lisätoimia; katsoo, että politiikkojensa, ohjelmiensa ja jäsenvaltiosuhteidensa kautta, myös kun on kyse tiiviistä yhteistyöstä kansallisten elvytysrahastojen kanssa, EU:n olisi arvioitava huolellisesti, miten voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot ottavat asianmukaisesti huomioon covid-19-pandemian sukupuoliulottuvuuden;

S. ottaa huomioon, että naisten osuus EU:n kansallisten parlamenttien edustajanpaikoista molemmissa kamareissa on lisääntynyt 24 prosentista vuonna 2010 32 prosenttiin vuonna 2020; ottaa huomioon, että naisten osuus kansallisten hallitusten ministereistä on kasvanut 26 prosentista vuonna 2010 32 prosenttiin vuonna 2020; ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja, sillä vain seitsemän jäsenvaltiota on saavuttanut sukupuolten tasapuolisen edustuksen hallituksen kokoonpanossa; toteaa, että alue- ja paikallistasolla muutosvauhti on edelleen erittäin hidas, sillä vain 29 prosenttia edustajista oli naisia vuonna 2019, ja Unkarissa, Slovakiassa ja Romaniassa alue-edustustojen jäsenistä yli 80 prosenttia on miehiä;

T. ottaa huomioon, että oikeutta samaan palkkaan samanarvoisesta työstä ei useissa olosuhteissa taata, vaikka se olisi sisällytetty lainsäädäntöön; ottaa huomioon, että tällaisen syrjinnän perimmäisiin syihin on puututtava joko suojelemalla ja parantamalla työntekijöiden oikeuksia tai tehostamalla yritysten valvontaa erityisesti kansallisten työsuojeluviranomaisten toimesta; ottaa huomioon, että työehtosopimusneuvottelut ovat avain sukupuolten epätasa-arvon kehityksen suunnanvaihtoon ja epätasa-arvon poistamiseen;

U. toteaa, että sukupuolten tasa-arvolla on läheinen yhteys vihreään ja digitaaliseen siirtymään ja että kestävä kehitys sekä vihreän ja digitaalisen siirtymän tehokas hallinta edellyttävät naisten osallistumista päätöksentekoon, jotta saadaan aikaan tasapuolinen ja oikeudenmukainen siirtymä, jossa ketään ei jätetä jälkeen; toteaa, että kaikkiin ilmastotoimiin ja digitaalipolitiikkoihin on sisällytettävä sukupuoleen liittyvä ja moniperusteinen näkökulma;

V. ottaa huomioon, että miesten mukanaolon ja isyyden vaikutukset perheisiin osoittavat, että hoivatyöhön osallistuvat miehet ovat tärkeitä lasten optimaalisen kehityksen kannalta ja voivat parantaa työ- ja yksityiselämän tasapainoa ja auttaa korjaamaan sukupuolten eriarvioisuutta ihmissuhteissa; toteaa, että miesten osallistuminen voi auttaa ehkäisemään perheväkivaltaa ja edistää oikeudenmukaisempia yhteiskuntia;

W. ottaa huomioon, että sitkeässä istuvat sukupuolistereotypiat sekä miesten ja poikien rooleihin liittyvät odotukset voivat saada heidät haluttomiksi osoittamaan myönteisiä tunteita ja saada heidät kätkemään kielteiset tunteet, kuten surun ja ahdistuksen, mikä voi johtaa siihen, että miehet ja pojat ilmaisevat enemmän aggressiota ja vihaa kuin naiset; toteaa, että tämä voi saada miehet ja pojat todennäköisemmin harjoittamaan väkivaltaa, kuten sukupuolistunutta väkivaltaa;

X. ottaa huomioon, että sukupuolten epätasapaino on pysyvä ilmiö keskuspankeissa, jotka ovat talouden päätöksenteon kulmakiviä ja jotka muokkaavat yhteiskunnallista poliittista ja taloudellista todellisuutta; katsoo, että kaikkia jäsenvaltioiden keskuspankkeja johtaa nykyisin mies, ja että viime vuonna EU:n kansallisten keskuspankkien keskeisten päätöksentekoelinten johtopaikoista vain neljäsosa (24,6 prosenttia) oli naisilla;

Y. ottaa huomioon, että Euroopan tasa-arvoinstituutti on päätellyt, että jäsenvaltioiden tulokset sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisessa ovat heikentyneet vuodesta 2012; toteaa, että vaikka hallitusten sitoutuminen sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamiseen julkishallinnossa on hieman lisääntynyt, sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen rakenteiden saatavuus on heikentynyt ja sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen välineiden käyttö ovat vähentyneet;

Tasa-arvoinen talous

1. korostaa, että työnteko-oikeuden kunnioittaminen sekä samapalkkaisuus ja yhtäläinen kohtelu ovat olennaisia edellytyksiä naisten yhtäläisille oikeuksille, taloudelliselle riippumattomuudelle ja uran toteutumiselle; korostaa, että naisten yhtäläiset mahdollisuudet ja suurempi osallistuminen työmarkkinoille lisäävät taloudellista vaurautta Euroopassa; katsoo, että sukupuolten välisen epätasa-arvon torjumisen on oltava keskeinen näkökohta työpaikalla; muistuttaa, että naiset ovat yliedustettuina matalapalkkaisten ja vähimmäispalkkaa saavien joukossa, osa-aikatyössä ja epävarmoissa työsuhteissa; tunnustaa kaikkien naisten ja miesten yhtäläisen oikeuden kohtuulliseen palkkaan, joka turvaa tyydyttävän elintason heille ja heidän perheilleen; vaatii siksi, että epävarmojen työsuhteiden torjuntaa olisi parannettava siten, että kaikki työntekijät saavat kohtuullisen palkan, joka on riittävä turvaamaan heille ja heidän perheilleen kohtuullisen elintason, lakisääteisten vähimmäispalkkojen asettamista koskevien mekanismien tai työehtosopimusten avulla noudattaen periaatetta, jonka mukaan jokaiseen vakituiseen työhön on liityttävä tosiasiallinen työsuhde, jossa tunnustetaan ja vahvistetaan oikeudet työpaikalla; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita edistämään toimintapolitiikkoja, joilla pyritään poistamaan epävarmat työsuhteet ja tahdonvastainen osa-aikatyö, jotta voidaan parantaa naisten tilannetta työmarkkinoilla; kannustaa jäsenvaltioita puuttumaan yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa miesten ja naisten väliseen eriarvoisuuteen toimintapolitiikoilla, joilla parannetaan kaikkien työntekijöiden työn arvostusta, palkkoja ja työoloja sekä heidän perheidensä elinoloja;

2. korostaa tarvetta kiinnittää erityistä huomiota maitaan kansainvälisissä ja eurooppalaisissa kilpailuissa edustavien ammatti- ja huipputason urheilijoiden tilanteeseen ja oikeuksiin sekä heidän urheilu-uransa aikana että sen jälkeen; kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että lapsilla ja nuorilla on täysi oikeus osallistua urheiluun, ja torjumaan kasvavaa sosiaalista jakoa urheilun saavutettavuudessa;

3. on huolissaan vuosien 2020 ja 2021 2020 tasa-arvoindeksin tuloksista; korostaa, että yli kolmasosa jäsenvaltioista sai alle 60 pistettä vuonna 2018 ( 28 ) ; pitää valitettavana, että tasa-arvon saavuttamisessa on edistytty hitaasti ja että kaikki jäsenvaltiot eivät pidä sitä poliittisen päätöksenteon painopisteenä; pitää valitettavana, että Slovenia on taantunut sukupuolten tasa-arvon alalla ja että sen pisteet laskivat 0,1 pistettä vuonna 2019; kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan käytännön toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että naisilla on yhtäläiset mahdollisuudet päästä työmarkkinoille ja työhön ja saada asianmukaiset työolot, mukaan lukien työ, jossa on samat oikeudet ja sama palkka sekä oikeudenmukaiset korvaukset erityisesti naisvaltaisilla aloilla; tunnustaa työmarkkinaosapuolten ja työehtosopimusneuvottelujen roolin eriarvoisuuden torjumisessa ja poistamisessa edistämällä sukupuolten tasa-arvoa ja puuttumalla naisiin heidän kaikessa moninaisuudessaan kohdistuvaan palkkasyrjintään ja kehottaa noudattamaan oikeudellisesti ja tosiasiallisesti periaatetta, jonka mukaan samasta tai samanarvoisesta työstä maksetaan samaa palkkaa;

4. suhtautuu myönteisesti komission ehdotukseen palkkauksen avoimuutta koskevista sitovista toimenpiteistä tärkeänä aloitteena puolustaa ja soveltaa miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatetta, mutta korostaa, että pelkästään palkkauksen avoimuudella ei voida puuttua palkkaeron taustalla olevaan syvälle juurtuneeseen sukupuolten väliseen eriarvoisuuteen; kehottaa jäsenvaltioita määrittelemään selkeät tavoitteet sukupuolten palkka- ja eläke-erojen kaventamiseksi; korostaa tarvetta sisällyttää tähän toimintasuunnitelmaan moniperusteinen näkökulma sekä tiettyihin ryhmiin kuuluvien naisten kohtaaman syrjinnän erilaiset realiteetit ja kokemukset;

5. korostaa, että on tärkeää, että jäsenvaltiot määräävät määrätietoisia toimenpiteitä, myös seuraamuksia, jos yritykset eivät noudata sukupuoleen perustuvaa syrjintää ja sukupuolivinoumia torjuvaa työlainsäädäntöä; korostaa, että on varmistettava ehdollisuus myönnettäessä EU:n varoja yrityksille, jotka eivät takaa työntekijöiden oikeuksia erityisesti syrjimällä naisia lainsäädännön vastaisesti; kehottaa komissiota ja neuvostoa varmistamaan, että kaikissa talousarviomäärärahoissa vuosien 2021–2027 monivuotisessa rahoituskehyksessä noudatetaan naisten ja miesten tasa-arvon periaatetta sekä edistetään sukupuolinäkökulman valtavirtaistamista ja sukupuolitietoista budjetointia kaikissa EU:n politiikoissa; kehottaa sisällyttämään tasa-arvoindeksin sosiaali-indikaattoreiden tulostauluun ja tarjoamaan sukupuolen mukaan eriteltyjä tietoja nykyisistä indikaattoreista, jotta maakohtaisiin haasteisiin voidaan vastata paremmin; kehottaa tukemaan naisten taloudellista riippumattomuutta edistäviä toimia kaikkien EU:n ohjelmien ja rakennerahastojen avulla, esimerkiksi Euroopan sosiaalirahaston strategisella täytäntöönpanolla, jolla olisi edistettävä sukupuolten tasa-arvoa, parannettava naisten pääsyä ja paluuta työmarkkinoille sekä torjuttava naisten työttömyyttä, köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä sekä kaikenlaista syrjintää; kehottaa komissiota ehdottamaan Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston kautta ennakoivia toimenpiteitä naisten työllisyyden tukemiseksi maaseutualueilla;

6. korostaa, että on tärkeää varmistaa, että jokaisella on sukupuolesta riippumatta oikeus tehdä työtä ja yhteensovittaa työ- ja yksityiselämänsä; kehottaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita tukemaan edelleen äitiys- ja isyysetuuksia parantamalla tasa-arvoisen ja täysin palkallisen loman jaksoja, jotta miehet voivat osallistua yhtä lailla palkattomaan työhön, hoitovastuu mukaan lukien, ottaen samalla huomioon Maailman terveysjärjestön suosituksen; kehottaa takaamaan käytännössä oikeuden joustavaan työjärjestelyyn äitiys-, isyys- ja vanhempainloman jälkeen, jotta molemmat vanhemmat voivat tasapuolisesti jakaa ja tasapainottaa työn ja hoitovastuun; kehottaa tukemaan näitä toimia investoimalla nykyaikaiseen, laadukkaaseen ja paikalliseen infrastruktuuriin ja rahoittamalla palveluja ja lähihoitajia, jotta varmistetaan yleinen varhaiskasvatus ja lastenhoito, myös julkisten palvelujen avulla;

7. panee merkille, että covid-19-pandemia on vaikuttanut voimakkaasti naisten ja erityisesti työssäkäyvien naisten elämään; panee merkille, että kohtuuttoman suuri osa pandemian aiheuttamasta taakasta kohdistui etätyötä tekeviin naisiin, joiden elämästä tuli vaikeampaa, kun he joutuivat yhdistämään työn, lastenhoidon ja kotityöt; huomauttaa, että monien naisten menot kasvoivat samalla kun palkka pieneni;

8. korostaa, että naisten työllisyysastetta on nostettava EU:ssa; kehottaa toteuttamaan toimia, joilla saadaan aikaan työpaikkoja ja palkankorotuksia, torjutaan tehokkaasti työttömyyttä ja edistetään kokoaikaista työtä kaikille naisille; kehottaa kehittämään nykyisiä kansallisia järjestelmiä ja painottamaan siinä erityisesti työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja työehtosopimusneuvotteluja ja edistämään niiden sitovuutta, elvyttämään työllisyyttä ja torjumaan epävarmoja työsuhteita; panee merkille, että miehiin ja naisiin kohdistuu erilaisia riskejä työssä, ja korostaa siksi, että on tärkeää soveltaa sukupuolinäkökulman huomioon ottavaa lähestymistapaa työterveyteen ja -turvallisuuteen varmistamalla, että työaika järjestetään siten, että taataan sekä miehille että naisille yhtäläinen päivittäinen ja viikoittainen lepoaika, tauot ja lomat ja varmistetaan asianmukaiset työolot; kehottaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita kannustamaan työnantajia toteuttamaan perheystävällisiä toimenpiteitä, kuten mahdollisuutta lyhentää miesten ja naisten työaikoja, jotta voidaan taata lasten hoito ja koulutus;

9. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita soveltamaan paremmin periaatetta, jonka mukaan miehille ja naisille maksetaan samasta tai samanarvoisesta työstä sama palkka kaikilla talouden aloilla; kehottaa tätä varten luomaan sukupuolineutraaleja työn arviointivälineitä ja luokituskriteerejä tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa ja kunnioittaen niiden itsenäisyyttä sekä työehtosopimuksia ja kansallisia työmarkkinaperinteitä ja -malleja, jotka voivat osaltaan parantaa työn arvostusta ja saavuttaa siten oikeudenmukaisempi palkka naisvaltaisilla aloilla;

10. kehottaa EU:ta esittämään politiikkatoimia, ohjelmia, rahoitusta ja suosituksia, joilla edistetään siirtymistä hoivatalouteen, jotta voidaan edetä kohti yhteiskuntia, joissa elämä ja kaikkien hyvinvointi asetetaan etusijalle ja joissa sekä palkatun että palkattoman hoivatyön arvo asetetaan talouksiemme keskiöön ja vastataan samalla sosiaalisiin vaikutuksiin, joita aiheutuu hoitovastuussa oleville;

11. kehottaa toteuttamaan toimenpiteitä, joilla vahvistetaan sekä miesten että naisten yrittäjyyttä EU:ssa edistämällä verotukseen, talouteen ja rahoitukseen liittyviä toimenpiteitä; katsoo, että näiden toimenpiteiden toteuttaminen on tärkeä aloite, jonka avulla voidaan luoda uusia työpaikkoja ja vähentää yrittäjille aiheutuvaa taloudellista taakkaa;

12. korostaa, että on äärimmäisen tärkeää poistaa verotukseen liittyvät sukupuoleen perustuvat vääristymät ja muut eriarvoisuudet, ja katsoo, että tämä on otettava huomioon verojärjestelmissä, myös henkilökohtaistissa tuloverojärjestelmissä; kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että veropolitiikalla, myös verotuksella, torjutaan ja poistetaan sosioekonomista eriarvoisuutta ja sukupuolten epätasa-arvoa niiden kaikissa ulottuvuuksissa;

13. huomauttaa, että covid-19-pandemia on tuonut esiin naispuolisten intellektuellien (tutkijat, arkkitehdit ja muut) epävarman tilanteen, sillä vakaiden työsuhteiden puuttuessa he ovat joutuneet erityisesti kärsimään; korostaa, että on toteutettava poikkeuksellisia toimenpiteitä jäsenvaltioiden rajoitustoimenpiteiden seurausten lieventämiseksi ja että on tärkeää toteuttaa rakenteellisia toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon tasa-arvo työssä ja jokapäiväisessä elämässä ja jotka vahvistavat naisten oikeuksia;

14. korostaa sosiaalialalla työskentelevien naisten roolia; toteaa, että pandemia on lisännyt heidän työtaakkansa ja että alhaiset palkat, lisääntynyt hyväksikäyttö (erityisesti maahanmuuttajanaisten) ja sellaisten henkilöiden palkkaaminen, joilla ei ole koulutusta tai pätevyyttä suoritettaviin tehtäviin, heikentävät sosiaalialalla työskentelevien naisten työ- ja elinoloja; korostaa, että on tärkeää parantaa työoloja ja palkkaa, noudattaa työaikoja ja käyttää työehtosopimusneuvotteluja työolojen noudattamisen takaamiseksi;

Sukupuolistuneen väkivallan kitkeminen

15. muistuttaa tapauksista, joissa naisia on kohdeltu epätasa-arvoisesti ja häiritty työelämässä, ja painottaa, että on torjuttava naisiin kohdistuvaa hyväksikäyttöä, eriarvoisuutta, syrjintää ja väkivaltaa, sekä toteaa, että työpaikkakiusaaminen johtaa siihen, että naiset jäävät valitsemansa uran ulkopuolelle, ja vahingoittaa vakavasti naisten psyykkistä ja fyysistä terveyttä; toteaa, että naiset joutuvat miehiä todennäköisemmin seksuaalisen häirinnän kohteiksi; kehottaa jäsenvaltioita ja EU:ta ratifioimaan Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen nro 190, jotta voidaan noudattaa väkivallan ja häirinnän lopettamista työelämässä koskevia maailmanlaajuisia normeja, ja kotitaloustyöntekijöitä koskevan yleissopimuksen nro 189, jonka on ratifioinut vain kahdeksan maata ja jonka tarkoituksena on antaa oikeudellinen tunnustus kotitaloustyölle, ulottaa oikeudet koskemaan kaikkia kotitaloustyöntekijöitä, erityisesti epävirallisessa taloudessa työskenteleviä naisia, sekä estää rikkomukset ja väärinkäytökset; kehottaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita laatimaan Me Too -lainsäädäntöä, jolla torjutaan seksuaalista häirintää työpaikalla; kehottaa jäsenvaltioita, työnantajia ja ammattiyhdistyksiä varmistamaan, että niillä on käytössä asianmukaiset menettelyt vahingollista ilmapiiriä luovien sukupuoleen perustuvan syrjinnän, seksuaalisen häirinnän ja sukupuolistuneen väkivallan ehkäisemiseksi, ja että ne suojelevat sukupuolistuneen väkivallan uhreja ja varmistavat sukupuolistunutta väkivaltaa koskevan vastuuvelvollisuuden työpaikoilla tai organisaatioissaan;

16. tuomitsee kaikenlaisen väkivallan, joka kohdistuu naisiin ja tyttöihin kaikessa heidän monimuotoisuudessaan; painottaa olevansa sitoutunut sukupuolistuneen väkivallan torjumiseen; kehottaa EU:ta ja jäsenvaltioita, myös Bulgariaa, Tšekkiä, Unkaria, Latviaa, Liettuaa ja Slovakiaa, ratifioimaan ja/tai panemaan asianmukaisesti täytäntöön Istanbulin yleissopimuksen, jossa muiden kysymysten ohella korostetaan yhteiskuntamme sukupuolirooleja koskevia väärinkäsityksiä, kuten ”perinteisiä perhearvoja”, ja pyritään torjumaan sortavaa suhtautumista naisiin; muistuttaa, että yleissopimusta olisi pidettävä vähimmäisstandardina, ja toistaa painokkaasti aiemman kehotuksensa kattavasta lainsäädännöstä, joka kattaa kaikki sukupuolistuneen väkivallan muodot, parhaana keinona tällaisen väkivallan lopettamiseksi;

17. toteaa, että miesten ja naisten välinen väkivalta lisääntyy kaikenlaisissa hätätilanteissa, niin talouskriiseissä, konflikteissa kuin epidemioissakin; toteaa, että covid-19-pandemiaan liittyvien sulkutoimien, joihin sisältyi liikkumisrajoituksia ja sosiaalista eristämistä, aiheuttama eriarvoisuus sekä taloudellinen ja sosiaalinen paine johtivat naisiin kohdistuvan väkivallan lisääntymiseen; huomauttaa, että monet naiset olivat suljettuina koteihinsa yhdessä väkivallantekijänsä kanssa; panee merkille, että yleisesti ottaen perheväkivalta lisääntyi jopa 30 prosenttia joissakin jäsenvaltioissa ensimmäisten sulkutoimien aikana ( 29 ) ; kehottaa jäsenvaltioita laatimaan ja panemaan täytäntöön tehokkaita toimintapolitiikkoja ja toimenpiteitä naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi ja toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että poliisi ja muut viranomaiset tunnistavat ja jäljittävät hyväksikäyttöön syyllistyneet, jotta voidaan auttaa ehkäisemään väkivaltaa ja kuolemantapauksia sekä tarjoamaan suojaa, tukea ja korvauksia väkivallan uhreiksi joutuneille naisille, ja varmistamaan, että jäsenvaltiot lisäävät resursseja ja huolehtivat resurssien asianmukaisuudesta ja toimivat tehokkaammin; korostaa, että tarvitaan erityisiä ohjelmia väkivallan uhrien suojelemiseksi ja seuraamiseksi sekä toimenpiteitä, joilla vahvistetaan sosiaalista tukea ja parannetaan oikeussuojan ja turvakotien sekä ennaltaehkäisevän, hoitavan ja kuntouttavan mielenterveydenhuollon saatavuutta;

18. suhtautuu myönteisesti komission aikomukseen ehdottaa toimenpiteitä naisiin kohdistuvan kyberväkivallan torjumiseksi; katsoo, että naisiin ja tyttöihin kohdistuvan verkkoväkivallan rajatylittävä luonne edellyttää EU:n yhteisiä vastatoimia; korostaa, että jäsenvaltioiden on laadittava ohjelmia, joilla tuodaan paremmin esiin perheväkivallan, rikosten uusimisen ja naismurhien riski ja ehkäistään niitä sekä toteutetaan toimenpiteitä kaikenlaisen verkkoväkivallan poistamiseksi; korostaa kiireellistä tarvetta suojella naisia ja tyttöjä väkivallalta verkossa ja verkon ulkopuolella ja muistuttaa, että naisiin kohdistuva väkivalta voi esiintyä monissa erilaisissa muodoissa; toteaa, että naisiin kohdistuva väkivalta on sukupuoleen perustuvana väkivaltana luonteeltaan rakenteellista ja että se on yksi niistä keskeisistä sosiaalisista mekanismeista, joilla naiset pakotetaan alistettuun asemaan miehiin nähden; panee merkille, että tämäntyyppisestä väkivallasta ei edelleenkään raportoida eikä siihen reagoida riittävästi;

19. korostaa, että miesten naisiin kohdistama väkivalta alkaa poikien tyttöihin kohdistamasta väkivallasta; korostaa, että kattava, ikätasoon soveltuva seksuaali- ja ihmissuhdekasvatus on avainasemassa, jotta voidaan estää sukupuolistunutta väkivaltaa ja antaa lapsille ja nuorille taidot, joita he tarvitsevat luodakseen turvallisia suhteita ilman seksuaalista, sukupuolistunutta ja parisuhdeväkivaltaa; kehottaa jäsenvaltioita panemaan täytäntöön ennaltaehkäiseviä ohjelmia, mukaan lukien nuorille suunnatut koulutustoimenpiteet, jotka toteutetaan ottaen huomioon nuorten panos sellaisista asioista kuin turvallisten ja terveellisten suhteiden luomisen edellyttämät taidot, pinttyneet ennakkokäsitykset hoitovastuun epätasaisesta jakaantumisesta, naisten ja miesten tasa-arvo, keskinäinen kunnioitus, väkivallaton konfliktien ratkaiseminen ihmissuhteissa, sukupuolistunut naisiin kohdistuva väkivalta ja oikeus henkilökohtaiseen koskemattomuuteen;

20. korostaa, että sukupuolten eriytyminen koulutuksessa, erityisesti yhden sukupuolen hallitseva asema tietyissä taidoissa, on lisääntynyt hieman vuodesta 2010 lähtien, ja tilanne on huonontunut 13 jäsenvaltiossa ja muissa tapauksissa pysynyt lähes ennallaan ( 30 ) ; korostaa, että tämä on edelleen merkittävä este sukupuolten tasa-arvon toteutumiselle EU:ssa; kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että kaikki ihmiset voivat täysimittaisesti hyödyntää yhtäläisiä mahdollisuuksia niin, että he voivat kehittää itseään ilman, että sukupuoleen perustuvat rakenteet, ennakkoluulot ja stereotyyppiset käsitykset ovat esteenä; kehottaa jäsenvaltioita torjumaan seksismiä ja haitallisia sukupuolistereotypioita koulutusjärjestelmissään sekä luonnontieteiden, teknologian, insinööritieteiden ja matematiikan (STEM) ura-aloihin liittyvää työmarkkinoiden sukupuolittunutta segmentoitumista investoimalla naisten viralliseen ja epäviralliseen koulutukseen ja arkioppimiseen sekä elinikäiseen oppimiseen ja ammatilliseen koulutukseen, jotta varmistetaan naisten pääsy laadukkaisiin työpaikkoihin ja mahdollisuus kouluttautua uudelleen ja parantaa osaamistaan työmarkkinoiden tulevia tarpeita varten ja jotta estetään työmarkkinoiden haitallinen eriytyminen sukupuolen mukaan;

21. korostaa, että seksuaalinen hyväksikäyttö on vakava väkivallan ja hyväksikäytön muoto, josta kärsivät enimmäkseen naiset ja lapset; muistuttaa erityisesti, että EU:ssa lähes kolme neljäsosaa kaikista ihmiskaupan uhreista on naisia ja tyttöjä, joita kaupataan pääasiassa seksuaalista hyväksikäyttöä varten; korostaa, että seksuaalista hyväksikäyttöä varten käytävä ihmiskauppa, erityisesti naisten ja lasten kauppa, on orjuuden muoto ja loukkaa ihmisarvoa; korostaa, että ihmiskauppa lisääntyy maailmanlaajuisesti ja että sitä ruokkii yhä tuottoisampi järjestäytynyt rikollisuus; korostaa, että ihmiskauppaan on tärkeää soveltaa sukupuolisensitiivistä lähestymistapaa, ja painottaa, että jäsenvaltioiden on varmistettava riittävä rahoitus sosiaaliselle ja psykologiselle tuelle ja julkisten palvelujen saatavuus ihmiskaupan tai seksuaalisen hyväksikäytön uhreille sekä tarjottava erityispalveluita, joilla huolehditaan haavoittuvassa asemassa olevien naisten ja tyttöjen sosiaalisesta osallisuudesta; kehottaa jäsenvaltioita panemaan ihmiskaupan vastaisen direktiivin ( 31 ) täysimääräisesti täytäntöön ja lopettamaan kiireellisesti mahdollisten uhrien vangitsemisen tai karkottamisen; korostaa kuitenkin, että seksuaalinen hyväksikäyttö ja seksuaalisessa tarkoituksessa tapahtuva ihmiskauppa perustuvat kysyntään ja että niiden torjumiseksi on keskityttävä ennaltaehkäisevään työhön ja kysynnän lopettamiseen; vaatii, että kaiken seksuaalirikoksia koskevan lainsäädännön on perustuttava suostumuksen käsitteeseen; korostaa, että vain vapaaehtoisia seksuaalisia tekoja olisi pidettävä laillisina; kehottaa komissiota asettamaan etusijalle seksuaalista hyväksikäyttöä varten tapahtuvan ihmiskaupan ehkäisemisen, myös tiedotus-, valistus- ja koulutuskampanjoiden avulla, hyväksymällä toimenpiteitä ja ohjelmia kysynnän hillitsemiseksi ja vähentämiseksi sekä hyväksymällä tulevaisuudessa asiaa koskevaa lainsäädäntöä;

22. korostaa, että sukupuolistuneella väkivallalla on yhtymäkohtia monien sorron muotojen kanssa; painottaa, että vammaiset naiset ja tytöt kokevat väkivaltaa eri muodoissa 2–5 kertaa muita naisia ja tyttöjä todennäköisemmin; korostaa, että EU:n on vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen osapuolena toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että vammaiset naiset ja tytöt voivat nauttia täysimääräisesti ja yhdenvertaisesti kaikista ihmisoikeuksista ja perusvapauksista; panee merkille, että vammaisten henkilöiden oikeuksien komitea suositteli vuonna 2015, että EU:n olisi edistettävä tämänsuuntaisia toimiaan muun muassa ratifioimalla Istanbulin yleissopimus;

23. pitää myönteisenä kaikkien vapauksien yksiselitteistä puolustamista kaikkialla maailmassa ja tuomitsee toimenpiteet, jotka heikentävät oikeuksia, vapauksia ja takeita, sekä kaikenlaiset, mihin tahansa seikkaan perustuvat ennakkoluulot ja kaikenlaisen syrjinnän; kehottaa torjumaan tehokkaasti sukupuolistunutta väkivaltaa, mukaan lukien nuorille suunnatuilla ja heidän panoksensa huomioon ottavilla koulutustoimilla, sekä varmistamaan, että kaikki nuoret saavat kattavaa seksuaali- ja lisääntymisterveyteen ja -oikeuksiin sekä ihmissuhteisiin liittyvää koulutusta; kehottaa toteuttamaan lisätoimia sukupuolistereotypioiden torjumiseksi muun muassa keskittymällä miehiin ja poikiin ja kyseenalaistamalla vahingolliset suhteet ja sukupuolinormit; kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan selkeämpiä näihin vahingollisiin normeihin kohdistettuja toimenpiteitä, koska sukupuolistereotypiat ovat yksi sukupuolten epätasa-arvon perimmäisistä syistä ja vaikuttavat kaikkiin yhteiskunnan osa-alueisiin; korostaa, että on tärkeää puuttua erityisesti haavoittuvassa asemassa olevien naisten köyhyyteen ja kasvavaan eriarvoisuuteen;

24. korostaa, että kaikissa sukupuolten tasa-arvon saavuttamiseen tähtäävissä strategioissa on otettava huomioon kaikki naisiin kohdistuvan väkivallan muodot, mukaan lukien naisten saamien oikeuksien sekä seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien heikentyminen ja niiden loukkaaminen; muistuttaa, että terveydenhuollon ja terveydenhoitopalvelujen, myös julkisten palvelujen, saatavuutta, turvallisen, laillisen ja maksuttoman abortin saatavuutta sekä psykologisen tuen saatavuutta väkivallan uhreina olleille naisille olisi pidettävä ensisijaisina; korostaa, että seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien loukkaaminen, kuten turvallisen ja laillisen abortin epääminen, on naisiin ja tyttöihin kohdistuvan väkivallan muoto; korostaa, että naisten ja tyttöjen itsemääräämisoikeus ja heidän kykynsä tehdä vapaita ja riippumattomia päätöksiä omasta kehostaan ja elämästään ovat ennakkoedellytyksiä heidän taloudelliselle riippumattomuudelleen ja siten sukupuolten tasa-arvolle ja sukupuolistuneen väkivallan poistamiselle; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lisäämään tukeaan ihmisoikeuksien puolustajille, seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja -oikeuksia edistäville terveydenhoitopalvelujen tarjoajille, naisten oikeuksien ja seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien alan kansalaisjärjestöille, jotka ovat keskeisiä toimijoita sukupuolten kannalta tasa-arvoisessa yhteiskunnassa ja tärkeitä seksuaali- ja lisääntymisterveyspalvelujen tarjoajia ja niitä ja lisääntymisterveysmarkkinoita koskevan tiedon levittäjiä;

Terveys, koulutus, osallisuus ja köyhyys

25. korostaa, että seksuaali- ja lisääntymisterveydenhuollon ja muun terveydenhuollon saatavuus naisille on perusoikeus, jota on tuettava eikä sitä saa millään tavoin heikentää tai poistaa; muistuttaa, että seksuaali- ja lisääntymisterveyteen ja -oikeuksiin liittyvät palvelut ovat olennaisia terveydenhuoltopalveluja, joiden olisi oltava kaikkien, myös maahanmuuttaja- ja pakolaisnaisten, saatavilla; tuomitsee sellaisten sukupuolten tasa-arvoa ja feminismiä vastustavien liikkeiden toimet Euroopassa ja maailmanlaajuisesti, jotka hyökkäävät järjestelmällisesti naisten ja hlbtiq+-henkilöiden oikeuksia, mukaan lukien seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja -oikeudet, vastaan; kehottaa komissiota tuomitsemaan jyrkästi naisten oikeuksien, seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien sekä hlbtiq+-henkilöiden oikeuksien taantumisen joissakin jäsenvaltioissa ja käyttämään kaikkia käytettävissään olevia valtuuksia vahvistaakseen toimia tämän taantumisen torjumiseksi, mukaan lukien EU:n naisten oikeuksien puolustajille ja naisten oikeuksia ajaville järjestöille sekä seksuaali- ja lisääntymisterveyden ja -oikeuksien sekä hlbtiq+-henkilöiden parissa työskenteleville järjestöille annettavan tuen vahvistaminen;

26. korostaa, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä toimintapolitiikkoja, joissa painotetaan erityisesti terveydenhuoltojärjestelmien ja -palvelujen parantamista sekä tautien ehkäisyä ottaen huomioon myös sukupuolisensitiiviset näkökohdat takaamalla esteetön ja laadukas terveydenhuolto ja varmistamalla, että käytettävissä on tarvittavat resurssit tärkeimpien kansanterveydellisten ongelmien, kuten tämänhetkisestä pandemiasta johtuvien ongelmien, torjumiseksi; korostaa, että terveyserot kasautuvat heikosti koulutetuille naisille ja vammaisille naisille, joilla molemmilla ryhmillä on sekä heikko terveys että huonot mahdollisuudet saada terveyspalveluja; korostaa, että covid-19-pandemiaan liittyvät sulkutoimet ovat rajoittaneet terveydenhuollon saatavuutta joissakin jäsenvaltioissa ja että konsultaatioita, hoitoja ja diagnooseja ei ole aina annettu; kehottaa jäsenvaltioita vahvistamaan terveydenhuoltojärjestelmiä, myös julkisia palveluja, jotta voidaan nopeuttaa peruutettujen konsultaatioiden, hoitojen ja diagnoosien saantia;

27. suhtautuu myönteisesti Barcelonan tavoitteiden tulevaan uudelleentarkasteluun ja korostaa tarvetta saavuttaa ne ja tarjota varhaiskasvatusta ja lastenhoitoa, julkinen esiopetus mukaan luettuna; korostaa tarvetta tarjota varhaiskasvatus- ja hoitopalveluja, jotka ovat aidosti kaikkien lasten saatavilla ja joilla on keskeinen rooli naisten työmarkkinoille osallistumisen lisäämisessä, erityisesti covid-19-pandemiasta saatujen kokemusten valossa; toteaa, että on tarpeen luoda ja laajentaa vanhusten ja vammaisten tukipalveluja sekä kehittää pitkäaikaishoitopalveluja; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita saavuttamaan nämä tavoitteet, jotka ovat keskeisiä sukupuolten tasa-arvon ja tasavertainen tulonsaaja / tasavertainen huoltaja -mallin edistämisen kannalta;

28. korostaa, että köyhyys tai sosiaalinen syrjäytyminen on painottunut tiettyihin naisryhmiin, kuten yksinhuoltajaäidit, yli 65-vuotiaat naiset, vammaiset naiset sekä heikosti koulutetut ja maahanmuuttajataustaiset naiset; korostaa, että on tärkeää torjua köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä sekä sen monitahoisia syitä; kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan erityisiä toimenpiteitä ikääntyneiden ja eläkkeellä olevien naisten köyhyysriskin ehkäisemiseksi ja torjumiseksi, kun otetaan huomioon väestön ikääntyminen ja ikääntyneiden naisten osuus heikossa tai haavoittuvassa asemassa olevien keskuudessa; katsoo, että on välttämätöntä puuttua työ- ja yksityiselämän tasapainoon ja kuroa umpeen sukupuolten välinen eläke-ero takaamalla kaikille naisille oikeudenmukainen eläke ja mahdollisuus käyttää yleisiä ja yhteisvastuullisia sosiaaliturvajärjestelmiä sekä panemalla paremmin täytäntöön samapalkkaisuuden periaate, jotta voidaan kuroa umpeen sukupuolten välinen palkkaero ja estää sen kasvaminen naisten työurilla; on erittäin huolissaan siitä, että sukupuolten välinen köyhyysero on kasvanut 21 jäsenvaltiossa vuodesta 2017 lähtien ( 32 )

29. korostaa, että edelleen ajatellaan virheellisesti, että naisten asunnottomuus on suhteellisen vähäinen sosiaalinen ongelma Euroopassa; huomauttaa, että naisten asunnottomuuden luonnetta ja laajuutta koskevia perustietoja on vähän, mikä vähentää tämän ongelman näkyvyyttä; korostaa, että on tärkeää tunnustaa sukupuolistunut väkivalta ja sukupuoleen perustuvat trauman kokemukset naisten asunnottomuuden perimmäisenä syynä sekä tarkastella laajempia yhteiskunnallisia ongelmia, jotka liittyvät laajempiin sosioekonomisiin ja rakenteellisiin esteisiin, kuten köyhyyteen, kohtuuhintaisten asuntojen puutteeseen ja muihin rakenteellisiin tekijöihin; kehottaa EU:ta ja sen jäsenvaltioita sisällyttämään sukupuolinäkökulman asunnottomuutta koskeviin politiikkoihin ja käytäntöihin ja laatimaan erityisstrategian naisten asunnottomuuden torjumiseksi sekä varmistamaan, että palvelut toimivat asianmukaisesti ja tehokkaasti niin, että ne vastaavat asunnottomien naisten tarpeita;

30. muistuttaa tarpeesta torjua syrjinnän moniperusteisia muotoja, jotka kohdistuvat erityisesti syrjäytyneisiin ryhmiin, kuten vammaiset naiset, mustat naiset, maahanmuuttajat, etniseen vähemmistöön kuuluvat naiset ja romaninaiset, ikääntyneet naiset, yksinhuoltajaäidit, hlbtiq+-henkilöt ja kodittomat naiset; korostaa, että EU:n politiikoissa ja aloitteissa on vastattava heidän tarpeisiinsa ja huolenaiheisiinsa; kehottaa komissiota laatimaan erityisiä moniperusteisen kehyksen täytäntöönpanoa koskevia suuntaviivoja ja esittämään EU:n toimintasuunnitelman, joka sisältää erityistoimenpiteitä, joilla parannetaan moniperusteista syrjintää kohtaavien naisten sosioekonomista tilannetta ja torjutaan köyhyyden ja epävarman työn naisistumista;

Tasa-arvo jokapäiväisessä elämässä

31. toteaa, että on olennaisen tärkeää varmistaa laaja joukko tehokkaita, asianmukaisia ja kohdennettuja toimenpiteitä syrjivien asenteiden ja käytäntöjen torjumiseksi, yhtäläisten mahdollisuuksien ja samapalkkaisuuden saavuttamiseksi ja sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi siten, että keskitytään erityisesti covid-19-pandemian vaikutuksiin, edistetään parhaiden käytäntöjen vaihtoa syrjinnän torjumiseksi ja annetaan naisille mahdollisuus käyttää kansalaisoikeuksiaan ja poliittisia oikeuksiaan yhdenvertaisesti ja osallistua täysimääräisesti yhteiskuntamme kaikkiin osa-alueisiin; korostaa tarvetta varmistaa riittävät investoinnit yleishyödyllisiin palveluihin ja julkisiin palveluihin, erityisesti terveydenhuoltoon, koulutukseen ja liikenteeseen, naisten riippumattomuuden, tasa-arvon ja emansipaation edistämiseksi; kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan erityisiä sosiaalisia ja sukupuolinäkökohdat huomioon ottavia toimia, joilla torjutaan sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden riskiä erityisesti haavoittuvassa asemassa olevien naisten asumisen, liikenteen ja energian saatavuuden osalta;

32. on erittäin huolissaan siitä, ettei Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaan eikä siihen liittyviin ilmasto- ja ympäristöaloitteisiin sisälly sukupuolinäkökulmaa; kehottaa komissiota täyttämään velvoitteensa sisällyttää sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistaminen kaikkiin EU:n politiikkoihin, myös EU:n ympäristö- ja ilmastopolitiikkoihin: kehottaa lisäämään näihin politiikkoihin perusteellisen sukupuolianalyysin sen varmistamiseksi, että niillä puututaan sukupuolten eriarvoisuuteen ja muihin sosiaalisen syrjäytymisen muotoihin; kehottaa komissiota laatimaan etenemissuunnitelman ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen COP 25-kokouksessa hyväksytyn uudistetun sukupuolten tasa-arvon edistämistä koskevan toimintasuunnitelman sitoumusten täyttämiseksi ja nimeämään sukupuolten tasa-arvoa ja ilmastonmuutosta käsittelevän EU:n pysyvän yhteyspisteen, jolla on riittävät talousarvioresurssit, sekä toteuttamaan ja seuraamaan sukupuolten tasa-arvon huomioon ottavia ilmastotoimia EU:ssa ja maailmanlaajuisesti;

33. korostaa naisten merkittävää panosta työllisyyden, kulttuurin, koulutuksen, tieteen ja tutkimuksen aloilla; toteaa, että kulttuuri- ja taidealalla työskentelevien naisten, mikro- ja pienyrityksiä johtavien naisten sekä maatiloilla työskentelevien naisten ja maaseutuyhteisöissä asuvien naisten elinolot ovat heikentyneet merkittävästi covid-19-pandemian aikana tapahtuvan liike- ja kulttuuritoiminnan keskeyttämisen vuoksi;

34. kehottaa jäsenvaltioita vahvistamaan mahdollisimman pian yhteisen kannan uskonnosta tai vakaumuksesta, vammaisuudesta, iästä tai sukupuolisesta suuntautumisesta riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanoa koskevasta ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi ( 33 ) , jonka käsittely on pysähtynyt sen jälkeen, kun parlamentti hyväksyi sen huhtikuussa 2009;

35. palauttaa mieliin sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen merkityksen järjestelmällisenä lähestymistapana sukupuolten tasa-arvon saavuttamiseksi; on sen vuoksi tyytyväinen komission perustamaan tasa-arvotyöryhmään; korostaa avoimuuden ja naisten oikeuksia edistävien järjestöjen ja taustoiltaan erilaisten kansalaisjärjestöjen osallistumisen merkitystä;

36. katsoo, että on olennaisen tärkeää edistää naisten osallistumista urheilutoimintaan ja urheilurakenteisiin ja niiden kehittämiseen; toteaa, että on puututtava eriarvoisuuteen, joka koskeen naisten pääsyä urheiluun ja siitä palkitsemista;

37. kehottaa jäsenvaltioita ja neuvostoa perustamaan sukupuolten tasa-arvoa käsittelevän neuvoston virallisen kokoonpanon, jotta luodaan tasa-arvoasioista vastaavia ministereitä varten erityinen keskustelufoorumi sen varmistamiseksi, että sukupuolten tasa-arvoon liittyvistä kysymyksistä keskustellaan korkeimmalla poliittisella tasolla, ja jotta helpotetaan sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamista kaikissa EU:n politiikoissa;

38. korostaa sukupuolitietoisen budjetoinnin merkitystä sukupuolinäkökulman valtavirtaistamisen periaatteen soveltamiseksi kaikissa talousarviomenettelyissä;

39. korostaa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen havaintoja siitä, että komissio ei ole vielä täyttänyt sitoumustaan soveltaa sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamista EU:n talousarviossa; kehottaa siksi komissiota panemaan täytäntöön tilintarkastustuomioistuimen suositukset vahvistaa sukupuolitietoista budjetointia tukevaa institutionaalista kehystä, tekemään sukupuolianalyysejä tarpeista ja vaikutuksista ja päivittämään paremman sääntelyn suuntaviivojaan, keräämään ja analysoimaan olemassa olevia sukupuolen mukaan eriteltyjä tietoja ja raportoimaan niistä järjestelmällisesti EU:n rahoitusohjelmia varten, hyödyntämään sukupuoleen liittyviä tavoitteita ja indikaattoreita edistymisen seuraamiseksi, kehittämään järjestelmän, jolla seurataan sukupuolten tasa-arvon tukemiseen osoitettuja ja käytettyjä varoja, ja raportoimaan vuosittain sukupuolten tasa-arvon alalla saavutetuista tuloksista;

40. suhtautuu myönteisesti sitoumukseen ottaa sukupuolten tasa-arvo huomioon elpymis- ja palautumistukivälineessä, joka on suurin osa Next Generation EU -välinettä; pitää kuitenkin erittäin valitettavana, että näiden rahastojen sukupuolivaikutusten seuranta ja tuloksiin perustuvien jatkotoimien toteutus on vaikeaa, koska sukupuolisidonnaisia indikaattoreita ja tavoitteita ei ole; kehottaa siksi komissiota käyttämään sukupuolen mukaan eriteltyjä tietoja ja indikaattoreita erityisesti elpymis- ja palautumistulostaulussa, arvioimaan toteutettujen toimenpiteiden ja tulosten sukupuolivaikutuksia jäsenvaltioiden uudistuksia ja investointiohjelmia koskevien kansallisten suunnitelmien arvioinnin yhteydessä ja määräämään, että elpymis- ja palautumistukivälineen ja eurooppalaisen ohjausjakson hallinnassa on noudatettava sukupuolten tasapuolista edustusta;

41. pitää valitettavana uuden sukupuolten tasa-arvoa koskevan EU-strategian ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman välistä heikkoa yhteyttä; kehottaa komissiota vahvistamaan ilmastonmuutospolitiikan ja sukupuolten tasa-arvon välistä yhteyttä tulevissa ehdotuksissaan;

42. kehottaa komissiota ottamaan sukupuolten tasa-arvon huomioon kaikessa päätöksenteossa ja tekemään sukupuolivaikutusten arviointeja uutta politiikkaa laadittaessa, jotta voidaan varmistaa entistä johdonmukaisemmat ja näyttöön perustuvat EU:n politiikkatoimet, joilla unioni vastaa sukupuolten tasa-arvoon liittyviin haasteisiin; kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan vastaavat toimenpiteet kansallisella tasolla;

o

o o

43. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.

(1) EYVL L 6, 10.1.1979, s. 24.

(2) EYVL L 359, 19.12.1986, s. 56.

(3) EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.

(4) EUVL L 373, 21.12.2004, s. 37.

(5) EUVL L 204, 26.7.2006, s. 23.

(6) EUVL L 68, 18.3.2010, s. 13.

(7) EUVL L 180, 15.7.2010, s. 1.

(8) EUVL C 407, 4.11.2016, s. 2.

(9) EUVL C 331, 18.9.2018, s. 60.

(10) Hyväksytyt tekstit, P9_TA(2020)0379.

(11) Hyväksytyt tekstit, P9_TA(2021)0025.

(12) Hyväksytyt tekstit, P9_TA(2021)0024.

(13) Hyväksytyt tekstit, P9_TA(2021)0058.

(14) Hyväksytyt tekstit, P9_TA(2021)0314.

(15) Tasa-arvoindeksi 2020 -raportti.

(16) Eurostat, May 2021 Euroindicator: Euro area unemployment at 7,9 %, EU at 7,3 %, 1. heinäkuuta 2021.

(17) Tasa-arvoindeksi 2020.

(18) Maailman talousfoorumi, Global Gender Gap Report 2021, 31. maaliskuuta 2021.

(19) Maailman terveysjärjestö, Violence Against Women Prevalence Estimates, 2018: Global, regional and national prevalence estimates for intimate partner violence against women and global and regional prevalence estimates for non-partner sexual violence against women, 2021.

(20) Maailman terveysjärjestön Euroopan aluejohtajan Hans Henri P. Klugen lausunto lehdistölle, 7. toukokuuta 2020.

(21) Europol, Exploiting isolation: Offenders and victims of online child sexual abuse during the COVID-19 pandemic, 19. kesäkuuta 2020.

(22) Eurostat, Gender pay gap statistics, helmikuu 2021.

(23) Eurostat, EU children at risk of poverty or social exclusion, maaliskuu 2020.

(24) Komissio, 2021 report on gender equality in the EU.

(25) Komissio, 2021 report on gender equality in the EU.

(26) Eurocarers, The gender dimension of informal care, 2017.

(27) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/1158, annettu 20 päivänä kesäkuuta 2019, vanhempien ja omaistaan hoitavien työ- ja yksityiselämän tasapainottamisesta ja neuvoston direktiivin 2010/18/EU kumoamisesta (EUVL L 188, 12.7.2019, s. 79).

(28) Kaikki sijat tasa-arvoindeksissä (EU-28 ja keskiarvo): Ruotsi (83,9), Tanska (77,4), Ranska (75,1), Suomi (74,7), Alankomaat (74,1), Yhdistynyt kuningaskunta (72,7), Irlanti (72,2), Espanja (72,0), Belgia (71,4), Luxemburg (70,3), EU:n keskiarvo (67,9), Slovenia (67,7), Saksa (67,5), Itävalta (66,5), Italia (63,5), Malta (63,4), Portugali (61,3), Latvia (60,8), Viro (60,7), Bulgaria (59,6), Kroatia (57.9), (Kypros 56,9) Liettua (56,3), Tšekki (56,2), Puola (55,8), Slovakia (55,5), Romania (54,4), Unkari (53) ja Kreikka (52,2).

(29) Gama, A., Pedro, A. R., de Carvalho, M. J. L., Guerreiro, A. E., Duarte, V., Quintas, J., Matias, A., Keygnaert, I. ja Dias, S., ”Domestic Violence during the COVID-19 Pandemic in Portugal”, Portuguese Journal of Public Health, 2020, 38 (Suppl. 1), s. 32–40.

(30) Euroopan tasa-arvoinstituutti, Gender segregation in education, training and the labour market: Review of the implementation of the Beijing Platform for Action in the EU Member States, 2017.

(31) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/36/EU, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2011, ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta sekä ihmiskaupan uhrien suojelemisesta ja neuvoston puitepäätöksen 2002/629/YOS korvaamisesta (EUVL L 101, 15.4.2011, s. 1).

(32) Tasa-arvoindeksi 2020 -raportti.

(33) Komission ehdotus, annettu 2. heinäkuuta 2008 (COM(2008)0426).