Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta meriliikennealan onnettomuuksien tutkinnan perusperiaatteita ja direktiivien 1999/35/EY ja 2002/59/EY muuttamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamisesta /* KOM/2008/0206 lopull. - COD 2005/0240 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 11.6.2008 KOM(2008) 206 lopullinen 2005/0240 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta meriliikennealan onnettomuuksien tutkinnan perusperiaatteita ja direktiivien 1999/35/EY ja 2002/59/EY muuttamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamisesta 2005/0240 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta meriliikennealan onnettomuuksien tutkinnan perusperiaatteita ja direktiivien 1999/35/EY ja 2002/59/EY muuttamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamisesta 1. ASIAKIRJAN TAUSTA Ehdotus (asiakirja KOM(2005) 590 lopullinen – 2005/0240 (COD)) toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle: | 13.2.2006. | Alueiden komitea antoi lausuntonsa: | 15.6.2006 | Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 13.9.2006 | Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 25.4.2007 | Yhteinen kanta vahvistettiin: | 06.06.2008 | 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) merionnettomuuksia koskevat säännökset ovat riittämättömät. Jotta onnettomuuksia voitaisiin välttää tulevaisuudessa, on olennaisen tärkeää tuntea merionnettomuuksien syyt. Komission ehdotuksen tarkoituksena on edistää järjestelmällisten tutkimusten tekemistä pakollisiksi merkittävimpien merionnettomuuksien jälkeen. Tutkimukset olisi tehtävä yhdenmukaistettujen ja korkealaatuisten normien mukaisesti. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMIOT Osa muutoksista on toimituksellisia; niillä täsmennetään tai selvennetään tekstiä, eivätkä ne muuta säädöksen soveltamisalaa (katso esimerkiksi 1, 3, 6, 10, 11, 12, 14, 16 ja 19 artiklat). Tällaisten muutosten lisäksi on kuitenkin huomattava seuraavat erot yhteisen kannan ja alkuperäisen ehdotuksen välillä: - 2 artiklassa lasketaan 24 metristä 15 metriin pituus, jota pienemmät kalastusalukset jätetään säädöksen soveltamisalan ulkopuolelle. - 4 artiklassa on muotoiltu uudelleen tutkinnan riippumattomuutta koskevat säännökset oikeusviranomaisten toimivallan säilyttämiseksi asettamatta silti kyseenalaiseksi tärkeää vaatimusta tutkinnan riippumattomuudesta. - 5 artiklassa on poistettu vakavien merionnettomuuksien tutkintapakko; ainoastaan hyvin vakavat onnettomuudet on tutkittava järjestelmällisesti, kuten määrätään uusissa merionnettomuuksien jälkeen tehtäviä tutkimuksia koskevassa säännöstössä, joita IMO on hyväksymässä. Kaikki muut merionnettomuudet on arvioitava sen päättämiseksi, onko tutkimus syytä tehdä; hätäkutsut on sen sijaan poistettu tästä arviointimenettelystä. Niiden lukumäärä on niin suuri, että niiden ottaminen mukaan menettelyyn merkitsisi erittäin raskasta taakkaa kansallisille viranomaisille, eikä meriturvallisuuden ole voitu osoittaa parantuneen hätäkutsujen huomioimisen ansiosta. Neuvoston yhteisessä kannassa 5 artiklan 4 kohdassa säädetty tutkintamenettely on rajoitettu tutkinnan suorittamisen pakollisiin periaatteisiin. Neuvosto on lisännyt viittauksen ohjeisiin, jotka komission ja jäsenvaltioiden on määrä laatia menetelmän periaatteiden toteuttamiseksi. - 7 artiklassa täsmennetään sellaisten tutkintaan osallistuvien jäsenvaltioiden oikeuksia, joita asia merkittävässä määrin koskee. - 8 artiklan 1 kohdassa toisaalta muotoillaan uudelleen säännökset, joilla on tarkoitus taata tutkintaelimen riippumattomuus asettamatta tätä riippumattomuutta kyseenalaiseksi; ja toisaalta lisätään erityissäännöksiä, joiden nojalla sellaiset sisämaajäsenvaltiot, joiden lipun alla ei purjehdi aluksia, voivat pelkästään nimetä paikallisen yhteyspisteen osallistumaan tutkintaan. - 9 artiklan säännökset on muotoiltu uudelleen, jotta tietyt jäsenvaltiot voivat jakaa toimivallan viranomaistensa kesken vaarantamatta näihin säännöksiin perustuvia takuita. - 14 artiklan 1 kohdassa annetaan tutkintaelimille mahdollisuus laatia turvallisuustutkimuksesta, joka ei koske hyvin vakavaa merionnettomuutta ja jonka tulokset eivät ole omiaan johtamaan uusien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäisemiseen, yksinkertaistettu raportti, joka julkaistaan 4. KOMISSION YKSITYISKOHTAISET HUOMAUTUKSET 4.1. Komission hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Tarkistus 5 hyväksytään, koska siinä korostetaan, ettei ehdotuksessa tarkoitettujen tutkimusten tarkoituksena ole määrittää vastuita eikä osoittaa syyllisyyttä. Tarkistus olisi kuitenkin komission mielestä muotoiltava uudelleen, jotta ehdotuksessa säilyy periaate, jonka mukaan tutkinnasta vastaavan viranomaisen ei tarvitse pidättyä onnettomuuden ja vaaratilanteen syiden täydellisestä ilmoittamisesta siksi, että syyllisyys tai vastuu voidaan päätellä tuloksista. Tätä juuri tarkoittaa neuvoston uusi muotoilu. 4.2. Komission hyväksymät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistuksista 3 ja 22, joiden tarkoituksena on, että otetaan huomioon IMO:n oikeudellisen komitean 27. huhtikuuta 2006 hyväksymät merenkulkijoiden oikeudenmukaista kohtelua koskevat ohjeet, vain onnettomuuden jälkeen tehtäviä tutkimuksia koskevat osat hyväksytään. Tarkistuksen 9 tarkoitus on parantaa tutkinnan kuluessa muiden valtioiden kanssa tehdyssä yhteistyössä saatujen todistajanlausuntojen luottamuksellisuutta. Tällaista suojaa voidaan harkita, mutta se ei saa olla rajoittavampi kuin suoja, joka todistajanlausunnoille myönnetään siinä valtiossa, jossa ne on otettu vastaan ja jossa oikeusviranomaiset voivat mahdollisesti vaatia niiden luovuttamista ehdotuksen 9 artiklan nojalla. Tarkistus 12, jossa täsmennetään, millaisen ajan kuluessa tutkinta on aloitettava, ja tarkistus 15, jonka tavoitteena on varmistaa tutkintaelinten riippumattomuus oikeustutkinnasta vastaavista elimistä, ovat komission mielestä hyödyllisiä täsmennyksiä alkuperäiseen ehdotukseen. 4.3. Komission hylkäämät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistuksissa 1 ja 14 korostetaan tutkintaelimen resursseja, mutta poistetaan vaatimus niiden pysyvyydestä ja heikennetään niiden riippumattomuutta ja puolueettomuutta koskevia säännöksiä. Tarkistuksissa 2 ja 19 pyrittiin sisällyttämään uusien onnettomuuksien ehkäisemiseksi tarkoitettuja suosituksia komitologiamenettelyssä päätettäviin yhteisiin menettelytapoihin. Nämä menettelytavat eivät ole oikea paikka kyseisille suosituksille. Tarkistuksissa 7 ja 20, joissa täsmennetään komission mahdollisesti antamien suositusten muodostamistapa, annetaan meriturvallisuusvirastolle avustava rooli. Meriturvallisuusvirastolla ei voi olla muuta toimivaltaa kuin se, jonka sen perustamisasetus sille antaa. Tarkistuksella 13 otetaan käyttöön hyödytön ja vaikeasti toteutettava mekanismi jäsenvaltioiden välisten kiistojen ratkaisemiseksi tapauksissa, joissa ne eivät kykene sopimaan siitä, mikä jäsenvaltio johtaisi tutkintaa. Tarkistuksella 16 poistetaan jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille annettu mahdollisuus hankkia tiettyjä tutkinnan aikana saatuja, periaatteessa ankarasti luottamuksellisia tietoja (esimerkiksi todistajien kuulemiset). Tällöin tarkistus jättää huomiotta useiden jäsenvaltioiden tuomarille myöntämät oikeudet. Tarkistuksessa 18 asetetaan komissiolle liian raskas taakka, kun siinä vaaditaan direktiivin täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen toimittamista Euroopan parlamentille joka kolmas vuosi. 5. PÄÄTELMÄT Yksimielisesti hyväksytty yhteinen kanta ei aiheuta alkuperäiselle ehdotukselle muutoksia, joita komissio ei voisi hyväksyä. Komissio valittaa 8 artiklan 1 kohtaan lisättyjä säännöksiä, jotka hyödyttävät sisämaajäsenvaltioita, joiden lipun alla ei purjehdi aluksia, mutta toteaa, että joka tapauksessa näissä valtioissa nimettävän paikallisen yhteyspisteen on oltava riippumaton. Komissio katsoo, ettei yhteisessä kannassa muuteta sen ehdotuksen tavoitteita eikä henkeä, joten se tukee yhteistä kantaa.