Alustava kokemus ohjelmien toteuttamisesta kentällä ja sidosryhmäpalaute osoittavat, että FEAD-säännöissä on parantamisen varaa. Syyskuussa 2016 komissio esitti varainhoitoasetuksen tarkistamista koskevan ehdotuksen, johon liittyy useita tarkistuksia alakohtaisiin säädöksiin. Ehdotus sisältää myös useita asetusta (EU) N:o 223/2014 koskevia muutoksia, joilla FEAD:n hallinnointia pyritään yksinkertaistamaan edelleen.

Vuonna 2016 komissio aloitti myös FEAD:n väliarvioinnin, jossa pyritään tarkastelemaan FEAD-ohjelmien saavutuksia. Osana tätä arviointia on käynnistetty julkinen kuuleminen, joka on avoin kaikille FEAD:n sidosryhmille ja suurelle yleisölle. Välikertomus valmistuu kesällä 2017. Lopullinen arviointikertomus esitetään Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31. joulukuuta 2018.

Vuonna 2016 komissio perusti FEAD-verkoston, jonka tavoitteena on vahvistaa FEAD:n sidosryhmien valmiuksia kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihdon kautta. FEAD-verkoston ensimmäiseen konferenssiin kesäkuussa 2016 osallistui 200 sidosryhmää kaikista 28 jäsenvaltiosta. Vuoden 2016 loppuun mennessä oli järjestetty kolme FEAD-verkoston kokousta. Kokousten painopisteenä olivat ne FEAD:n eri näkökohdat, joilla pyritään edistämään vähävaraisimpien sosiaalista osallisuutta. Osallistujat esittelivät tapaustutkimuksia ja keskustelivat FEAD-ohjelmien täytäntöönpanoa koskevista yhteisiin kysymyksiin liittyvistä ongelmista ja ratkaisuista. Vuodelle 2017 on suunnitteilla viisi sidosryhmäkokousta.

Vähävaraisimpien sosiaalinen osallisuus on keskeisellä sijalla toimenpideohjelmassa II, mutta se on myös olennainen osa toimenpideohjelmaa I. Aineellisen avun ohella on tarjottava liitännäistoimenpiteitä, jotka on suunniteltu edistämään loppukäyttäjien sosiaalista osallisuutta (esimerkiksi ohjaus asiaankuuluviin palveluihin, ohjeistus tasapainoisesta ruokavaliosta ja neuvonta kotitalouden raha-asioissa). Tällä tavoin toimenpideohjelmalla I täytetään kaikkein heikoimmassa asemassa olevien perushyödyketarpeet ja autetaan heitä integroitumaan jälleen osaksi yhteiskuntaa.

Vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto (FEAD) perustettiin asetuksella (EU) N:o 223/2014. Sen tavoitteena on lieventää unionissa köyhyyden pahimpia muotoja, kuten asunnottomuutta, lasten köyhyyttä ja elintarvikepulaa. Mainitun asetuksen mukaan FEAD:sta voidaan tukea yhteiskunnan kaikkein heikoimmassa asemassa olevia väestöryhmiä jakamalla elintarvikkeita ja perushyödykkeitä (kuten vaatteita, jalkineita ja hygieniatarvikkeita) tai järjestämällä sosiaalista osallisuutta edistävää toimintaa. Näin ollen FEAD:n lisäarvo on se, että siitä tuetaan väestöryhmiä, jotka eivät välttämättä voi saada tukea suoraan muista EU:n rahoitusvälineistä, kuten Euroopan rakenne- ja investointirahastoista (ERI-rahastot).

III Toimenpideohjelmien täytäntöönpanon tila

Rahoituksen toteuttaminen

FEAD-ohjelmien rahoituksen toteutusta vauhditettiin vuonna 2015. FEAD-toimiin sidottiin 21 jäsenvaltiossa 419,3 miljoonaa euroa, kun edellisvuonna niitä oli sidottu 333,5 miljoonaa euroa. Näin ollen kaudella 2014–2015 sidottiin varoja yhteensä 752,7 miljoonaa euroa, mikä vastaa 17:ää prosenttia ohjelmien kokonaismäärärahoista (unionin ja jäsenvaltioiden yhteisrahoitus). Rahoituksen toteutuksen vauhdittaminen näkyi tätäkin selkeämmin tuensaajille suoritetuissa maksuissa: vuonna 2015 tuensaajille maksettiin yhteensä 388 miljoonaa euroa, mikä on neljä kertaa enemmän kuin vuonna 2014 (96,3 miljoonaa euroa). Suurin osa maksuista (97,7 prosenttia) käytettiin elintarvikeavun toimiin.

Ensimmäiset maksupyynnöt toimitettiin komissiolle vuonna 2015. Kolme jäsenvaltiota (Viro, Ranska ja Latvia) ilmoitti tukikelpoisten julkisten menojen kokonaismääräksi 46,3 miljoonaa euroa. Komissio oli 31. joulukuuta 2016 mennessä maksanut yhteensä 732,3 miljoonaa euroa, joista 312,8 miljoonaa euroa välimaksuina.

Käytännön täytäntöönpano (toimenpideohjelma I)

Rahoituksen toteutusta päätettiin vauhdittaa vuonna 2015, koska FEAD-ohjelmien käytännön täytäntöönpanossa oli saavutettu lisäedistystä. Vuoden loppuun mennessä apua oli tarjottu 16:ssa niistä 24 jäsenvaltiosta, jotka olivat valinneet toimenpideohjelman I. Vuonna 2015 jaettiin yhteensä 408 770 tonnia elintarvikkeita, eniten Italiassa (21,4 prosentin osuus). Viisi maata (Espanja, Ranska, Italia, Puola ja Romania) toteutti yli 93 prosenttia elintarvikeavun kokonaismäärästä. Elintarvikkeita jaettiin paketteina 14 jäsenvaltiossa.

Aterioita jakavien maiden lukumäärä nousi vuonna 2015 (vuoden 2014) kahdesta maasta seitsemään (Belgia, Bulgaria, Espanja, Suomi, Italia, Latvia ja Puola). Vuonna 2015 FEAD:sta myönnettiin täyttä tai osittaista tukea noin 47:ää miljoonaa ateriaa varten.

Suurin elintarvikeryhmä olivat maitotuotteet yli puolella kokonaismäärästä. Tärkkelystuotteet olivat toisena. Hedelmät ja vihannekset olivat kolmannella sijalla 10 prosentin osuudella kokonaismäärästä. Komissio toivoo, että hedelmien ja vihannesten osuus elintarvikeavusta kasvaa tasaisesti, koska ne ovat paras terveellisen ruokavalion tae väestöryhmissä, jotka ovat sosioekonomisesti muita heikommassa asemassa.

Esimerkki: Ranskassa jaetut elintarvikkeet: pakastettu voi, auringonkukkaöljy, tuore voi; jauhot, kuskus, makaronivalmisteet, pitkäjyväinen riisi; kevytmaito, maitotiiviste, sokeri, palasokeri; tarhapavut, tarhaherneet, porkkanat, perunasosehiutaleet, linssit (kypsennetyt sipulit, porkkanat jne.), vihannespata, kuoritut tomaatit, ratatouille; kuskusta ja kanaa, pakastettu purjopiirakka, vähärasvaista kalaa ja riisiä à la provençale, perunasose-jauhelihalaatikko; emmental-juusto, sulatejuusto; suklaavanukas, kermakinuskikakku, riisivanukas, maitosuklaa, suklaakeksejä, omenasose ilman lisättyä sokeria, persikoita, kevyt ananaskastike; riisi ja täysjyväviljat, jauhettu kahvi, hilloa; pakastettu kalkkunanleike, pakastettu naudanlihapihvi, kanan koipi-reisipala, pakastettu vähärasvaisen kalan filee, boniitti kokonaisena suolavedessä, sardiineja suolavedessä.

Vuonna 2015 FEAD-varoilla paitsi tuettiin elintarvikehankintoja myös rahoitettiin elintarvikelahjoituksia, mikä auttoi vähentämään elintarvikejätettä. Luxemburgissa jaetuista elintarvikkeista 51 prosenttia oli lahjoituksia, joista FEAD kattoi ainoastaan kumppaniorganisaatioiden kuljetus- ja jakelukustannukset. Luxemburgissa toteutettiin myös tiedotustoimia elintarvikelahjoitusten kannustamiseksi.

Vuonna 2015 kolmessa jäsenvaltiossa tarjottiin ensimmäisen kerran perushyödykkeinä annettavaa apua. Itävallassa jaettiin koulutarvikkeita 33 493 oppilaalle, jotka tulevat muita heikommassa asemassa olevista perheistä. Luxemburgissa yhdistettiin elintarvikkeiden ja perushygieniatarvikkeiden, kuten hiustenpesuaineen ja hammastahnan, jakelu. Loppukäyttäjiä oli Luxemburgissa 9 243. Latviassa jaettiin samankaltaisia hygieniatarvikkeita yhdessä muiden tarvikkeiden, kuten pyykinpesu- ja konetiskiaineiden, kanssa 25 675 loppukäyttäjälle.

Vuonna 2015 FEAD:sta annettiin elintarvikeapua arviolta yli 14 miljoonalle henkilölle (joista 6,7 miljoonaa eli 47,2 prosenttia oli naisia). Arvioiden mukaan loppukäyttäjistä oli enintään 15vuotiaita noin 30 prosenttia (4,1 miljoonaa henkeä) ja vähintään 65-vuotiaita noin 10 prosenttia (1,4 miljoonaa henkeä). Loppukäyttäjistä arviolta 5,5 prosenttia (0,8 miljoonaa henkeä) oli vammaisia, lähes 14 prosenttia (2 miljoonaa henkeä) maahanmuuttajia, ulkomaalaistaustaisia henkilöitä (mukaan lukien pakolaiset ja muut kansainvälistä suojelua saavat) ja vähemmistöihin kuuluvia ja 8,5 prosenttia (1,2 miljoonaa henkeä) asunnottomia.

Kun tarkastellaan yhteisten indikaattoreiden yhteenlaskettuja arvoja, on otettava huomioon, että indikaattorit, jotka koskevat FEAD:n toimenpideohjelmasta I tukea saaneiden henkilöiden lukumäärää, perustuvat kumppaniorganisaatioiden tekemiin arvioihin. Näin voidaan rajoittaa kumppaniorganisaatioille ja loppukäyttäjille aiheutuvaa hallinnollista rasitetta. Arvioiden perustana voi olla esimerkiksi otanta (loppukäyttäjien laskenta tiettyinä päivinä tai tiettyinä viikkoina vuodessa sekä ekstrapolointi). On mahdollista, että joissakin tapauksissa loppukäyttäjät on laskettu useammin kuin kerran kumppaniorganisaatioiden arvioita varten. Lisäksi on mahdollista, että elintarvikeapua saaneet loppukäyttäjät ovat saaneet myös aineellista apua. Tästä syystä FEAD-toimien yhteydessä ilmoitettuja arvoja on pidettävä karkeina arvioina tukitapausten lukumäärästä eikä yksittäisten tuensaajien lukumäärästä. Toisin sanoen on kyse niiden kertojen lukumäärästä, joina FEAD:sta tarjottiin apua muita heikommassa asemassa oleville väestöryhmille.

Loppukäyttäjien kohderyhmä vaihtelee jäsenvaltioittain, koska kukin jäsenvaltio määrittelee itse ”vähävaraisimmat”. Useimmiten loppukäyttäjien kohderyhmä määritellään taloudellisten arviointiperusteiden nojalla. Kansalliset viranomaiset laativat tällöin luettelon loppukäyttäjistä, jotka voivat saada FEAD-tukea. Joissakin maissa loppukäyttäjien tukikelpoisuus määritellään tätä joustavammin. Kumppaniorganisaatiot voivat joissakin tapauksissa päättää ”paikalla”, onko henkilö antamiensa tietojen perusteella tukikelpoinen. Kodittomille tukea voidaan tarjota suoraan kadulla tai ilmaisruokailupaikoissa vaatimatta todisteita henkilöllisyydestä tai muitakaan tietoja. Tällaisissa tapauksissa FEAD-tulosindikaattoreita varten ilmoitettujen arvojen avulla voidaan arvioida ainoastaan, montako kertaa FEAD:sta on annettu apua. Niiden avulla ei voida arvioida, kuinka moni muita heikommassa asemassa oleva henkilö on tosiasiassa saanut tukea.

Yksi FEAD:n pääpiirteistä on se, että sen toimilla pyritään paitsi tarjoamaan aineellista apua myös edistämään muita heikommassa asemassa olevien henkilöiden sosiaalista osallisuutta. Siksi avun ohella on toteutettu erilaisia liitännäistoimenpiteitä. Useimmiten tämä tarkoittaa edelleenkin tiedottamista ja ohjaamista asiaa koskeviin sosiaalipalveluihin. Jäsenvaltiot raportoivat usein myös ohjeistuksen antamisesta tasapainoisesta ruokavaliosta, ruoanvalmistuskurssien järjestämisestä ruoan haaskauksen vähentämiseksi ja neuvojen antamisesta kotitalouden raha-asioiden hoidosta. Joissakin tapauksissa tarjotaan myös psykologista tukea ja apua ongelmien ratkaisemiseen (Luxemburg ja Latvia), lastenkasvatusneuvontaa (Latvia), toimintaohjeita hätätilanteissa (Bulgaria), tukea loppukäyttäjien sosiaalisten taitojen parantamiseksi ja ilmaista oikeusapua (Slovenia) ja tietoa vapaista asunnoista sekä lukutaidon parantamiseen tähtääviä toimia (Ranska). Suomessa liitännäistoimenpiteisiin sisältyi myös erilaisia toimia fyysisen aktiivisuuden lisäämiseksi ja terveiden elämäntapojen edistämiseksi loppukäyttäjien keskuudessa. Lisäksi Suomessa jaettiin ruoanlaitto-ohjeita.

Liitännäistoimenpiteet ovat olennainen osa toimenpideohjelman I täytäntöönpanoa, koska niillä pyritään edistämään loppukäyttäjien sosiaalista osallisuutta. Liitännäistoimenpiteiden tarjoaminen loppukäyttäjille on pakollista, mutta jäsenvaltiot voivat valita, rahoittavatko ne niitä FEAD:sta vai eivät. Vuoden 2015 kertomuksista ilmenee, että liitännäistoimenpiteiden käyttöotossa on vaihtelua: joissakin jäsenvaltioissa loppukäyttäjät osallistuvat niihin aktiivisesti, toisissa taas liitännäistoimenpiteet eivät juurikaan herätä kiinnostusta. Joidenkin loppukäyttäjien epäröinti johtuu siitä, ettei heillä ole aiempaa kokemusta sosiaalista osallisuutta edistävistä toimista. Liitännäistoimenpiteisiin osallistuvien loppukäyttäjien lukumäärän nostaminen on yksi kumppaniorganisaatioiden haasteista ohjelman täytäntöönpanon aikana. Tämä on erittäin tärkeää, sillä liitännäistoimenpiteillä pyritään edistämään loppukäyttäjien sosiaalista osallisuutta ja täydentämään ESR:n toimia.

Käytännön täytäntöönpano (toimenpideohjelma II)

Vuonna 2015 sosiaalista osallisuutta edistävien ohjelmien painopisteenä olivat valmistelevat toimet, myös seurantakomiteoiden perustaminen ja kumppaniorganisaatioiden valinta.

Saksassa toimenpideohjelman II tavoitteena on parantaa seuraavien kohderyhmien sosiaalista osallisuutta: muita heikommassa asemassa olevat EU:n maahanmuuttajat ja heidän lapsensa sekä asunnottomat tai asunnottomuuden uhkaamat henkilöt. Seurantakomitea perustettiin sen jälkeen, kun ohjelma oli hyväksytty vuoden 2015 alussa. Seurantakomitean ensimmäinen alustava kokous pidettiin tammikuussa ja toinen kokous maaliskuussa. Kesäkuussa 2015 seurantakomitea julkaisi ensimmäisen ehdotuspyyntökierroksen, joka kattoi vuodet 2016–2018. Ensimmäisellä kierroksella vastaanotettiin yhteensä 191 hanke-ehdotusta. Yksinkertaistamissyistä ehdotuspyyntöön sisältyi kansallisella tasolla määriteltyjen kiinteiden määrien käyttö.