[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 24.5.2006 KOM(2006) 249 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Ihmisarvoista työtä kaikille Yhteisön osallistuminen ihmisarvoisen työn toimintaohjelman maailmanlaajuiseen täytäntöönpanoon {SEK(2006) 643} 1. Johdanto Syyskuussa 2005 kokoontuneessa Yhdistyneiden kansakuntien huippukokouksessa, jossa käsiteltiin vuosituhatjulistuksen jatkotoimia, vahvistettiin oikeudenmukaisen globalisaation tarve. Kokouksessa kirjattiin yhdeksi kansallisten ja kansainvälisten politiikkojen tavoitteeksi edistää kaikkien ihmisten mahdollisuutta tehdä tuottavaa ja ihmisarvoista työtä. Tällä tavalla korostettiin työn ja sen laadun keskeistä merkitystä köyhyyden torjunnassa ja kehityksen edistämisessä; pienistä edistysaskeleista huolimatta puolet maailman työtä tekevistä ihmisistä saa palkkaa alle 2 dollaria päivässä eikä puolella maailman väestöstä ole minkäänlaista sosiaaliturvaa[1]. Ennen huippukokousta komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti olivat vaatineet globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamista ja kaikkien ihmisten ihmisarvoisen työn mahdollisuuksien edistämistä Kansainvälisen työjärjestön ILO:n alaa koskevan strategian mukaisesti[2]. Ihmisarvoisen työn edistäminen on kuulunut ILO:n toimintaohjelmaan vuodesta 2000 lähtien. Ihmisarvoisen työn toimintaohjelman tavoitteena on ”antaa kaikille miehille ja kaikille naisille todelliset mahdollisuudet tehdä ihmisarvoista ja tuottavaa työtä vapaissa, oikeudenmukaisissa, turvallisissa ja ihmisarvon mukaisissa olosuhteissa”. Hallitukset ja työmarkkinaosapuolet ovat hyväksyneet tämän ihmisarvoista työtä koskevan toimintasuunnitelman ILO:n puitteissa, ja siinä on kyse joukosta yleisiä suuntaviivoja, jotka eivät ole sidoksissa mihinkään tiettyyn kehityksen malliin. Samat tavoitteet sisältyvät Globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomission (CMDSM) vuonna 2004 antamiin suosituksiin. Ihmisarvoisen työn toimintaohjelma perustuu kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan, jossa yhdistyvät vapaasti valittu tuottava työ, työoikeus, sosiaaliturva, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu ja sukupuolinäkökohdan huomioon ottaminen[3]. Näin ollen se kattaa myös ”sosiaaliset perusoikeudet” eli sosiaalisten oikeuksien vähimmäismäärän, jonka kansainvälinen yhteisö on vahvistanut ja jonka täytäntöönpanoa unioni jo tukee. Mutta ohjelmalla on pidemmälle menevät tavoitteet: oikeuksien vähimmäismäärän turvaamisen lisäksi kehitystä pyritään ohjaamaan sellaisten arvojen ja toiminta- ja hallintoperiaatteiden suuntaisesti, joissa taloudellinen kilpailukyky yhdistyy sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen. Talouden kilpailukyvyn yhdistäminen sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen on eurooppalaisen kehittämismallin keskeinen periaate. Ihmisarvoisen työn aktiivinen edistäminen on olennainen osa Euroopan sosiaalista toimintaohjelmaa ja EU:n toimia, joilla se pyrkii ilmentämään eurooppalaisia arvoja ja levittämään tietoa taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen integroidusta mallista[4] ja siitä saadusta kokemuksesta. Sitoutuessaan edistämään toimintaohjelmaa, jonka tavoitteena on kaikkien ihmisten mahdollisuus ihmisarvoiseen työhön, komissio on täysin tietoinen eri puolilla maailmaa vallitsevien taloudellisten ja yhteiskunnallisten tilanteiden erityispiirteistä ja eroista. Se pitää tärkeänä strategista ja vaiheittain etenevää lähestymistapaa, jossa on keskeistä kumppaneiden omavastuu ja jossa toimitaan kansallisten ja alueellisten olosuhteiden ja prioriteettien mukaisesti. Tässä tiedonannossa komissio esittää suuntaviivoja, joita noudattamalla EU:n politiikoilla ja toimilla voidaan paremmin edistää ihmisarvoisen työn toimintaohjelmaa. Suuntaviivoissa edellytetään EU:n toimielinten, jäsenvaltioiden ja kaikkien asiaan liittyvien toimijoiden välisen yhteistyön tiivistämistä. Ihmisarvoisen työn toimintaohjelman täytäntöönpano on keskeinen teema heinäkuussa 2006 järjestettävässä YK:n talous- ja sosiaalineuvoston korkean tason ryhmän kokouksessa. Ihmisarvoisen työn toimintaohjelmaa viedään tällä tavalla eteenpäin kansainvälisellä tasolla, ja komissio aikoo olla siinä täysimääräisesti mukana. 2. Kehitykseen, hallintoon ja saavutuksiin vaikuttava tekijä Globalisaatio, teknologian kehittyminen ja väestömuutokset aiheuttavat merkittäviä muutoksia tuotantojärjestelyihin ja palvelujen tarjoamiseen kaikkialla maailmassa samoin kuin työllisyyden rakenteeseen ja työn jakautumiseen. Tämän kehityksen myötä kansainvälisestä kaupasta saatava hyöty voidaan ulottaa koskemaan useampia maita ja sosiaalisia ryhmiä ja sen ansiosta kaikilla voi olla mahdollisuus saada ihmisarvoista työtä. Taloudellinen kasvu ei kuitenkaan välttämättä synnytä uusia ja paranna olemassa olevia työpaikkoja, mikä vähentäisi köyhyyttä. Monien kehitysmaiden taloutta hallitsee epävirallinen sektori laadultaan epätyydyttävine työpaikkoineen, ja näille talouksille on edelleen luonteenomaista työmarkkinoiden kaksijakoisuus varsinkin siellä, missä suurin osa väestöstä on riippuvaista omavaraisviljelystä. Erityisesti naisia ja nuoria on paljon epävirallisen talouden piirissä, ja heidän tulevaisuudennäkymänsä tulojen, koulutuksen ja sosiaaliturvan suhteen ovat kehnot. Myös virallisella sektorilla työvoimapalvelujen sekä työmarkkinoiden ja sosiaaliturvajärjestelmien hallinnoinnin heikkoudet vähentävät valmiuksia muutoksenhallintaan. Nousevan talouden maissa kasvu ei riitä vähentämään merkittävien kansanosien köyhyyttä. Tuotannon kasvu ei aina johda palkkojen nousuun. Huonolaatuisten työpaikkojen määrä ja epävirallisen talouden osuus pysyvät suurina. Kaikissa näissä maissa ja pienemmässä määrin myös teollisuusmaissa epävirallisen sektorin työntekijät jäävät työoikeuden ja sosiaalisen suojelun ulkopuolelle. Ihmisarvoisen työn edistäminen vaatii johdonmukaisen ja maailmanlaajuisen lähestymistavan. On tietysti pyrittävä poistamaan räikeimmät sosiaalisten perusoikeuksien loukkaukset kuten lapsityövoiman käyttö, mutta lisäksi ja ennen kaikkea on muutettava kehityksen suunta. Kokemus on osoittanut, että lapsityövoiman poistaminen edellyttää myös toimia työmarkkinoilla, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja sosiaaliturvatoimia (esimerkiksi avustuksia, jotka poistavat lasten työssäkäynnin tarpeen ja suosivat koulutuksen hankkimista). Köyhyyden torjumiseen ei riitä se, että myönnetään toimeentulotukia tai odotetaan kasvun ja kansainvälisten yritysten paikalle tulon vaikutuksia. On luotava olosuhteet, jotka houkuttelevat kotimaisia ja kansainvälisiä investointeja, joilla luodaan paikallisia työpaikkoja. Lisäksi on parannettava hallintoa, myös työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulla, ja yksilöitävä ihmisarvoista työtä koskevat epäkohdat, luotava oikeuspuitteet ja sääntely, joilla suojellaan työntekijöitä ja taataan naisten ja miesten välinen tasa-arvo, on kehitettävä luotettavia sosiaaliturva- ja koulutusjärjestelmiä sekä elinikäisen oppimisen järjestelmiä, on varmistettava yritysten oikeusturva, vähennettävä korruptiota ja luotava tasapuoliset kilpailusäännöt. Myös yrityksissä toivotaan ihmisarvoisen työn edistämistä mainituilla tavoilla, sillä niiden mielestä asiaa koskevat velvollisuudet eivät kuulu pelkästään työnantajille, vaan myös viranomaisten on hoidettava omat velvollisuutensa[5]. Ihmisarvoisen työn edistämisessä kiinnitetään huomiota työllisyyteen, työn laatuun ja sosiaalipolitiikan asiaankuuluviin aloihin, jolloin toimitaan paitsi oikeudenmukaisuuden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden myös talouden suorituskyvyn hyväksi. Yhteiskunnallisten tavoitteiden vahvistamista ei missään tapauksessa voida käyttää protektionistisiin tarkoituksiin. Tavoitteena on yleinen yhteiskunnallinen edistys ja sen oikeudenmukainen jakautuminen kaikkien hyödyksi. 3. EU:n politiikkojen velvoitteita ja suuntaviivoja EU on sitoutunut panemaan aktiivisesti täytäntöön vuosituhatjulistusta. Unioni edistää osaltaan maailmanlaajuista kasvua ja kestävää kehitystä etenkin kauppapolitiikan sekä kehitysyhteistyön ja ulkomaanavun kautta. Sosiaalisia perusoikeuksia koskevien yleissopimusten vahvistaminen ja soveltaminen käytäntöön kaikissa maailman maissa saa EU:n tuen[6]. Se voi edistää ihmisarvoista työtä etenkin asettamalla kokemuksensa ja asiantuntijaosaamisensa kansainvälisten järjestöjen käyttöön ja kehittämällä poliittista vuoropuhelua kolmansien maiden ja alueiden kanssa. Komissio on jo tehnyt tähän tähtääviä konkreettisia aloitteita, joita ovat muun muassa yhteistyön tiivistäminen ILO:n kanssa, kaupan alan yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) toteuttaminen, kehitysyhteistyötä koskevan eurooppalaisen konsensuksen aikaansaaminen sekä työtä koskevan vuoropuhelun käynnistäminen Aasian ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. 3.1. Ihmisarvoinen työ: unionin velvoite Historiansa kuluessa EU on kehittänyt taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen mallin, joka jäsenvaltioiden erilaisista olosuhteista riippumatta perustuu yhteisiin arvoihin ja periaatteisiin sekä erityisesti perustamissopimukseen sisältyvään tavoitteeseen taloudellisen kehityksen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämisestä rinnakkain. Työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia koskeva yhteisön säännöstö sisältää niiden kansainvälisten sääntöjen ja toimien keskeiset periaatteet, joihin ihmisarvoisen työn käsite pohjautuu, ja menee monelta osin niitä pidemmälle. ILO:n vaatimukset ovat sekä jäsenvaltioiden että Euroopan tason monien politiikkojen, lainsäädäntöjen ja yhteisten sopimusten taustalla. Lisäksi ILO:n vaatimukset ja toimet täydentävät yhteisön säännöstöä niiltä osin, joita yhteisön lainsäädäntö ja yhteisöpolitiikat eivät kata – tai kattavat vain osittain – kuten työsuojeluhallinto ja -valvonta, järjestäytymisvapaus, kollektiivinen neuvotteluoikeus ja sosiaaliturvaa koskevat vähimmäisvaatimukset. Jäsenvaltiot ovat jo ratifioineet useita ILO:n yleissopimuksia, jotka koskevat muun muassa sosiaalisia perusoikeuksia, työsuojeluvalvontaa, työsuojeluhallintoa, työllisyyttä, sosiaaliturvaa ja palkkoja[7]. Monet maat ovat sitoutuneet vahvistaman uudempia yleissopimuksia (työterveys ja -turvallisuus, työehdot). ILO:n aivan äskettäin tekemä konsolidoitu merityöntekijöitä koskeva yleissopimus (2006) on erittäin merkityksellinen Euroopan työmarkkinajärjestöjen vuoropuhelua sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden tulevaa lainsäädäntötyötä silmällä pitäen. On tärkeää, että jäsenvaltiot jatkavat etenkin ajantasaistettujen yleissopimusten ratifiointia ja soveltamista. Komissio tukee ja helpottaa tarpeen mukaan tätä prosessia kulloinkin kyseessä olevien vastuualueiden ja yhteisön politiikkojen mukaisesti. Ihmisarvoisen työn toimintaohjelman tavoitteiden ohella Lissabonin strategia ja Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma muodostavat laajemmat poliittiset puitteet, joiden varassa voidaan määrätietoisesti parantaa työllisyyttä, yhdenvertaisia mahdollisuuksia ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. 3 .2. Tieto lisää vakuuttavuutta ja toimintaa Tarkastellakseen lähemmin ihmisarvoiseen työhön liittyviä näkökohtia, parantaakseen kumppanimaiden valmiuksia ja kehittääkseen asianmukaisia indikaattoreita komissio tekee yhteistyötä ILO:n, YK:n ja muiden organisaatioiden kanssa muun muassa seuraavilla tavoilla: - tunnistetaan alan hyvät käytännöt ja saavutettu menestys, - tarkastellaan entistä syvällisemmin ihmisarvoista työtä ja sen kytköksiä muihin politiikan aloihin, - kehitetään menetelmiä, joilla voidaan mitata kaupan vapautumisen sekä maailmanlaajuisten – vapaat tuotantoalueet mukaan luettuna – tuotanto- ja jakelujärjestelmien vaikutuksia ihmisarvoiseen työhön; laajennetaan ILO:n kanssa parhaillaan toteutettavaa pilottihanketta, jossa tutkitaan kaupankäynnin vaikutuksia ihmisarvoiseen työhön, - tutkitaan tarkemmin kaupankäynnin vaikutusta kestävään kehitykseen (SIA), - parannetaan ulkomaanapua koskevien tarkastelujen, käytännön toimien ja ohjelmatyön välisiä yhteyksiä; lisätään kumppanimaiden ja -alueiden kanssa yhdessä tehtäviä tarkasteluja, jotta voidaan paremmin valita ensisijaiset tavoitteet ja hyödyntää ulkomaanapu. Tässä yhteydessä on tärkeää hyödyntää EU:n tutkimuspolitiikkaa sekä tiedon lisäämiseksi että sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen tukemiseksi. Komissio tukee sosiaalisia perusoikeuksia koskevien yleissopimusten vahvistamista ja soveltamista sekä ihmisarvoisen työn kansallisten ohjelmien, joista on sovittu ILO:n puitteissa, tai vastaavien kansallisiin kehitysstrategioihin liittyvien toimintasuunnitelmien täytäntöönpanoa. Komissio tekee yhteistyötä ILO:n, YK:n ja muiden kansainvälisten organisaatioiden kanssa parantaakseen ihmisarvoisen työn toimintaohjelman täytäntöönpanon analysointia ja kehittääkseen siihen sopivia indikaattoreita. Komissio tehostaa ihmisarvoista työtä koskevaa koulutusta ja tiedotusta kolmansien maiden lähetystöissään ja järjestää alueseminaareja toimijoiden valmiuksien vahvistamiseksi. 3.3. EU:n ulkopolitiikkojen parempi hyödyntäminen Laajentuminen Liittymistä tavoittelevien hakijamaiden on sisällytettävä koko yhteisön säännöstö kansallisiin lainsäädäntöihinsä. Ihmisarvoista työtä koskevaa toimintaohjelmaa edistetään hakijamaissa yhteisön säännöstön integroimisen lisäksi liittymistä edeltävällä strategialla. On syytä korostaa toimintaohjelman suurta merkitystä hakijamaille ottaen huomioon EU:n sitoutuminen pyrkimykseen ihmisarvoisesta työstä sekä joidenkin ILO:n yleissopimusten ja strategioiden yhteisön lainsäädäntöä täydentävä luonne. Näin ollen komissio tukee aloitteita, jotka koskevat seuraavia seikkoja: - järjestäytymisvapauden ja kollektiivisen neuvotteluoikeuden edistäminen, jotta toimijoiden valmiudet työmarkkinajärjestöjen välisen itsenäisen vuoropuhelun käymiseen paranevat, - työsuojeluhallinnon ja -valvonnan sekä sosiaaliturvahallinnon rakenteiden vahvistaminen, - työterveyttä ja -turvallisuutta koskevien ennakoivien strategioiden kehittäminen. Naapuruussuhteita sekä alueellisia ja kahdenvälisiä suhteita koskeva politiikka Naapuruussuhteet Ihmisarvoisen työn toimintaohjelma on merkittävä myös Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluville maille, jotka ovat sitoutuneet asteittaiseen lähentymisprosessiin unionin kanssa, vaikka niillä ei olekaan velvollisuutta saattaa voimaan yhteisön säännöstöä. Naapuruuspolitiikalla osallistutaan ihmisarvoisen työn edistämiseen seuraavin tavoin: - niiden sosiaalisia perusoikeuksia, työllisyyttä, sosiaaliasioita ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia koskevien uudistusten täytäntöönpano, joihin on sitouduttu osana EU:n ja asianomaisten maiden sopimia toimintasuunnitelmia, - säännöllinen poliittinen vuoropuhelu kyseisistä asioista kumppanuus-, yhteistyö- ja assosiaatiosopimuksilla luotujen institutionaalisten rakenteiden puitteissa, - Välimeren eteläpuolisten maiden sosiaalisen suojelun järjestelmien vahvistamiseksi Barcelonan prosessin yhteydessä marraskuussa 2005 sovitun viisivuotissuunnitelman toteuttaminen, - toimintaohjelman huomioon ottaminen maita ja alueita koskevissa strategia-asiakirjoissa, temaattisessa ohjelmatyössä ja muissa yhteistyövälineissä; asianomaisten maiden mahdollinen osallistuminen tiettyihin yhteisön ohjelmiin ja yhteistyöhön yhteisön erillisvirastojen kanssa myöhemmin määriteltävien sääntöjen mukaisesti. Alueelliset ja kahdenväliset suhteet Komissio on äskettäin määritellyt uudelleen strategiset kumppanuutensa Latinalaisen Amerikan sekä Karibian ja Afrikan maiden kanssa. Niihin on sisällytetty ihmisarvoista työtä koskevia näkökohtia, joita komissio aikoo panna aktiivisesti täytäntöön. Komissio tiivistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevaa yhteistyötä Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden kanssa. Se on laatinut työohjelmat Chilen ja Andien yhteisön maiden kanssa ja valmistelee lisää kahdenvälistä yhteistyötä esimerkiksi Brasilian ja Meksikon kanssa. Komissio kannustaa ja tukee kaikkien latinalaisamerikkalaisten maiden keskinäistä, asianomaisia kysymyksiä koskevaa yhteistyötä. Komissio aikoo toteuttaa Afrikan unionin kanssa alueellisen integraation sosiaalista ulottuvuutta ja ihmisarvoista työtä koskevaa yhteistyötä ja Etelä-Afrikan kanssa kahdenvälistä yhteistyötä. Se ottaa ihmisarvoisen työn huomioon Cotonoun sopimuksen puitteissa ja alueellisissa strategioissa (Afrikka, Karibia, Tyynimeri). Komissio aikoo ottaa nämä kysymykset esille myös Aasian maiden kanssa käytävissä poliittisissa vuoropuheluissa. Se käynnisti vuonna 2005 vuoropuhelun Kiinan kanssa muun muassa työllisyyteen, työlainsäädäntöön, työmarkkinajärjestöjen vuoropuheluun, sosiaaliturvaan ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvistä kysymyksistä. Se on myös aloittanut työllisyyden alan yhteistyön Intian ja ASEM-maiden kanssa ihmisarvoisen työn toteuttamiseksi maailmanlaajuisesti. Komissio tukee työmarkkinajärjestöjen välistä vuoropuhelua EU:n tukemien Euroopan ulkopuolisten alueiden yhdentymisprosesseissa. Kehitysyhteistyö Joulukuun 20. päivänä 2005 vahvistettu EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus on perusasiakirja, jossa ensimmäistä kertaa vaaditaan Euroopan instituutioita ja jäsenvaltiota parantamaan toimiensa koordinointia, johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä. Asiakirjassa tunnustetaan sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja työllisyys yhteisön toiminta-alueeksi ja määrätään, että yhteisön ja jäsenvaltioiden on edistettävä kaikkien mahdollisuuksia ihmisarvoiseen työhön. Komissio tukee temaattisen ohjelmatyön sekä maa- ja aluekohtaisen ohjelmatyön puitteissa seuraavia toimia: - ihmisarvoisen työn sisällyttäminen kehitystä ja köyhyyden poistamista koskeviin kansallisiin ja alueellisiin strategioihin, - sen vaiheittain etenevä huomioon ottaminen talousarviosta rahoitettavissa tukitoimissa, - toimivaltaisten viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden valmiuksien parantaminen, - pienten ja keskisuurten yritysten kehittäminen, - työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan ottaminen mukaan kehitystä ja köyhyyden poistamista koskeviin kansallisiin ja alueellisiin strategioihin, - ulkomaanavun lisääminen yhteiskunnallisiin muutostoimiin niissä kolmansissa maissa ja niillä alueilla, jotka ovat sitoutuneet kaupan vapauttamiseen, - poliittisen johdonmukaisuuden edistäminen ja yhteistyö asiaan kuuluvien kansainvälisten ja alueellisten organisaatioiden kanssa. Asetuksessa (EY) N:o 2110/2005 vahvistetaan yhteisön tuesta rahoitettavien hankintasopimusten toimeksiannon saajien velvollisuus noudattaa sosiaalisia perusoikeuksia. Komissio aikoo laajentaa tämän säännöksen koskemaan myös Euroopan kehitysrahastosta rahoitettavia hankintasopimuksia. Komissio kehottaa jäsenvaltioita ja muita lahjoittajia soveltamaan samaa käytäntöä. Liitteessä II esitetään esimerkkejä ihmisarvoista työtä edistävistä toimista, joita voidaan kehittää ulkoisen avun ohjelmatyön puitteissa kyseessä olevien maiden olosuhteet ja tarpeet huomioon ottaen. Kaupankäynnin vaikutus kestävään kehitykseen Kaupan vapautumisen pitäisi osaltaan auttaa saavuttamaan nopean kasvun, täystyöllisyyden, köyhyyden vähenemisen ja ihmisarvoisen työn edistämisen tavoitteita. Yhteisön kauppapolitiikan ensisijainen väline sosiaalisten perusoikeuksien edistämiseksi on uusi yleinen tullietuusjärjestelmä (GSP) ja siihen kuuluva kestävää kehitystä ja hyvää hallintoa koskeva erityinen kannustin GSP + (2006–2008). Uudella GSP:llä on jo ollut merkittävää vaikutusta esimerkiksi sosiaalisia perusoikeuksia koskevan ILO:n yleissopimuksen vahvistamisen vauhdittajana. Komissio aikoo vastaisuudessa hyödyntää vielä enemmän kaupallista painoarvoaan sosiaalisten normien ja ihmisarvoisen työn edistämiseksi kahden- tai monenvälisissä kauppaneuvotteluissa. Komissio aikoo erityisesti - niveltää paremmin toisiinsa GSP:n, GSP +:n ja yhteisön ulkoisen avun, - ottaa huomioon yhteiskunnallisen ulottuvuuden ja ihmisarvoisen työn sekä SIA-tutkimusten suositukset kahdenvälisissä ja alueellisissa kauppaneuvotteluissa (mukaan luettuina talouskumppanuussopimukset (EPA) AKT-maiden, Mercosurin, Persianlahden yhteistyöneuvoston, MED:in ja Keski-Amerikan maiden kanssa), - hyödyntää EU:n politiikkoja ja välineitä ulkoisen avun antamiseksi ihmisarvoisen työn edistämiseen avoimen kauppajärjestelmän yhteydessä, - soveltaa edelleen kaupankäynnin, sosiaalisten oikeuksien ja työllisyyden vuorovaikutukseen perustuvaa lähestymistapaa, joka esitettiin vuonna 2004 kauppapolitiikan uudelleentarkastelujärjestelmiä koskevissa ehdotuksissa, ja kannustaa muita WTO:n jäsenmaita sen soveltamiseen, - edistää WTO:n, UNCTAD:in, ILO:n ja muiden asian kuuluvien organisaatioiden välistä yhteistyötä. 3.4. Kansainvälisen ja monenvälisen hallintomallin edistäminen Kansainvälisen ja monenvälisen hallinnon vahvistaminen on välttämätöntä globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden edistämiseksi ja sen varmistamiseksi, että ihmisarvoisen työn toimintaohjelma sisältyy kumppaneiden toimintasuunnitelmiin. Osana taloudellista ja yhteiskunnallista yhteistyötä Komissio tukee äskettäin aloitettuja kansainvälisen rahoituslaitoksen (IFI), ILO:n, YK:n ja WTO:n välisiä vuoropuheluita, joissa käsitellään niiden toimintalinjojen keskinäistä täydentävyyttä ja johdonmukaisuutta sekä talouskasvun, investointien, kaupankäynnin ja ihmisarvoisen työn riippuvuutta toisistaan. Komissio pyytää kyseisiä järjestöjä ja G8-maita osaltaan edistämään ihmisarvoista työtä toimintalinjojensa, strategioidensa ja välineidensä suunnittelulla ja toteuttamisella. Komissio tiivistää yhteistyötä ILO:n kanssa. Komissio osallistuu vuoden 2005 huippukokouksen tuottavaa ja ihmisarvoista työtä koskevien päätelmien täytäntöönpanoon liittyvään YK:n työskentelyyn ja varsinkin YK:n talous- ja sosiaalineuvoston korkean tason ryhmän työskentelyyn heinäkuussa 2006. Taloudellisiin syihin perustuvan maahanmuuton parempi hallinta Muuttoliikkeiden hallitsemiseen tarvitaan alkuperä-, kauttakulku- ja määrämaiden ja -alueiden sekä kansainvälisten järjestöjen välistä yhteistyötä (ILO, IOM, YK). Komissio hyväksyi vuonna 2005 taloudellisiin syihin perustuvaa laillista maahanmuuttoa koskevan toimintasuunnitelman. Komissio tukee pyrkimyksiä kansainvälistä muuttoliikettä koskevan yhtenäisen lähestymistavan aikaan saamiseksi. Tällaisia ovat esimerkiksi kansainvälisen muuttoliikkeen maailmanlaajuisen komission kertomus (2005) ja siirtotyöläisiä koskeva ILO:n toimintasuunnitelma (2004). Komissio on mukana valmistelemassa YK:n korkean tason vuoropuhelua muuttoliikkeestä ja kehityksestä (2006). Jotta EU:n maahanmuuttopolitiikka tukisi kehitystä, on helpotettava rahallisen tuen myöntämistä lähtömaihin ja tuen kohdistamista kyseisiä maita kehittäviin toimiin, saatava maastamuuttajat aktiivisiksi, tuettava kiertosiirtolaisuutta, pienennettävä ”aivovuodon” kielteisiä vaikutuksia ja rajoitettava vastuullisesti sellaista työvoiman hankintaa, joka estää niiden alojen kehittymistä, joilla on pula pätevästä työvoimasta, kuten terveydenhuoltoalalla[8]. Lisäksi on autettava kyseisten maiden viranomaisia hallitsemaan paremmin muuttovirtoja, suojelemaan maahanmuuttajia hyväksikäytöltä ja kohtelemaan paremmin alueellaan oleskelevia maahanmuuttajia. Laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjunta ovat osa näitä ponnisteluja. Lisäksi komissio tarjoaa maiden ja alueiden viranomaisten käyttöön pitkän kokemuksensa työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta ja oikeuksien edistämisestä, maahanmuuttopolitiikasta ja maahanmuuttajien kotouttamisesta. 3.5. Yhteistyö kansalaisjärjestöjen ja yritysten kanssa Työmarkkinaosapuolet, niiden välinen vuoropuhelu ja kumppanuudet Komissio tukee - työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen teknisten valmiuksien vahvistamista, - niiden instituutioiden, järjestelmien ja käytäntöjen kehittämistä, joilla pyritään helpottamaan ja vahvistamaan sekä työmarkkinaosapuolten kahdenvälistä vuoropuhelua että kolmikantavuoropuhelua, - työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan ottamista paremmin mukaan maailmanlaajuiseen hallintoon (WTO, IFI) samaan tapaan kuin OECD:n neuvottelumallissa, - kansainvälisten työehtosopimusten ja maailmanlaajuisten puitesopimusten tekemistä. Yritysten yhteiskuntavastuu Komissio tunnustaa yritysten yhteiskuntavastuun täydentävän merkittävällä tavalla lainsäädäntöä, kollektiivisia neuvotteluja ja työehtojen valvontaa. Komissio katsoo, että yritysten yhteiskuntavastuuseen liittyvien menettelysääntöjen ja muiden sen välineiden on oltava kansainvälisesti (OECD, ILO) sovittujen välineiden mukaisia. Komissio jatkaa yritysten yhteiskuntavastuun edistämistä. Se kehottaa yrityksiä, Eurooppalaista liittoutumaa yritysten yhteiskuntavastuun edistämiseksi[9] sekä muita asianomaisia toimijoita kehittämään aloitteita, joilla voidaan osaltaan edistää kaikkien ihmisten mahdollisuutta tehdä ihmisarvoista työtä. 4. Päätelmät Ihmisarvoisen työn edistäminen kuuluu EU:n pyrkimyksiin tuoda esiin ja jakaa arvojansa ja kokemuksiansa. EU ja sen jäsenvaltiot olivat mukana vahvistamassa tätä tavoitetta Yhdistyneiden kansakuntien vuoden 2005 huippukokouksen päätelmiin. Komissio aikoo työskennellä määrätietoisesti tavoitteen saavuttamiseksi tiiviissä yhteistyössä asianomaisten toimijoiden, maiden ja alueiden sekä kansainvälisten ja alueellisten organisaatioiden kanssa. Se kehottaa muita Euroopan toimielimiä, jäsenvaltioita, työmarkkinaosapuolia ja kaikkia muita toimijoita tekemään työtä yhdessä, jotta kaikki maailman ihmiset saisivat tehdä ihmisarvoista työtä. Tavoitteeseen pääsemiseksi komissio hyödyntää ulkopolitiikkaansa, kehitysapuansa ja kauppapolitiikkaansa. Se vaatii sosiaalisten perusoikeuksien kunnioittamisen lisäksi sitä, että kaikissa maissa edistetään ihmisarvoista työtä tavoitteet korkealle asettavilla ohjelmilla. Komissio laatii yhdessä kansainvälisten organisaatioiden kanssa indikaattoreita toteutettujen toimien seurantaa varten. Komissio laatii yhteenvedon tämän tiedonannon jälkeisistä toimista kesään 2008 mennessä. [1] Global Employment Trends , 2006, ILO; CMDSM:n raportti, 2004, ILO. [2] KOM(2004) 383, neuvoston päätelmät globalisaation sosiaalisesta ulottuvuudesta, 3.3.2005, asiakirja 6286/05; Euroopan parlamentin kertomus, A 6-0308/2005, 15.11.2005; talous- ja sosiaalikomitean lausunto, 9.3.2005 ja alueiden komitean lausunto, 23.2.2005; Eurooppa-neuvoston päätelmät, joulukuu 2004 ja kesäkuu 2005. [3] Tärkeimmät ihmisarvoiseen työhön liittyvät viiteasiakirjat: katso liitteet I ja III. [4] Eurooppalaiset arvot globaalistuvassa maailmassa, KOM(2005) 525. [5] Decent work – How to Operationalize It : the Employers’ Perspective , 2002 – IOE (International Organization of Employers). [6] KOM(2001) 416, neuvoston päätelmät, 21.7.2003 ja 3.3.2005; Euroopan parlamentin kertomus, heinäkuu 2003 ja marraskuu 2005. [7] http://www.ilo.org/ilolex/french/newratframeF.htm [8] Komission tiedonanto ”Muuttoliikkeen ja kehityksen yhteys: käytännönläheisiä suuntaviivoja” KOM(2005) 390, 1.9.2005. [9] Vrt. KOM(2006) 136.