EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 26.4.2017 COM(2017) 252 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE TYÖSSÄKÄYVIEN VANHEMPIEN JA OMAISIAAN HOITAVIEN TYÖ- JA YKSITYISELÄMÄN TASAPAINOTTAMISEN TUKEMISTA KOSKEVA ALOITE



1. Johdanto Naiset ovat yhä aliedustettuina työmarkkinoilla kaikkialla Euroopan unionissa. Sukupuolten välisestä työllisyyserosta aiheutuu vuosittain 370 miljardin euron taloudellinen menetys. Naiset ovat yhä paremmin koulutettuja, ja yliopistoista valmistuu Euroopassa enemmän naisia kuin miehiä. Kuitenkin monet naiset poistuvat työmarkkinoilta huolehtimaan velvollisuuksistaan vanhempana tai omaisen hoitajana. Nykyiset politiikat eivät ole taanneet äideille ja isille yhtäläisiä mahdollisuuksia käydä töissä ja huolehtia yhdessä lasten ja koko yhteiskunnan hyvinvoinnista. Työvoima supistuu Euroopan unionissa, väestö ikääntyy ja väestörakenteen kehityksestä aiheutuu haasteita. Naisten vähäisempi osallistuminen työmarkkinoille liittyy sitkeään sukupuolten palkkaeroon ja edelleen kasvavaan sukupuolten eläke-eroon, ja se johtaa usein sosiaaliseen syrjäytymiseen ja lisääntyneeseen köyhyyden riskiin. Toimien toteuttamisessa ei ole pelkästään kyse oikeudenmukaisuudesta, sukupuolten tasa-arvosta ja osaamisen optimaalisesta kohdentamisesta, vaan siinä on myös kyse maiden julkisen talouden kestävyydestä. Kyse on sekä sosiaalisesta että taloudellisesta välttämättömyydestä. Tämä aloite on laadittu vastaamaan tähän haasteeseen. Komissio esittää aloitteessa joukon kunnianhimoisia lainsäädäntö- ja muita toimia, joilla nykyaikaistetaan Euroopan unionin nykyistä oikeudellista ja poliittista kehystä tarkoituksena tukea paremmin naisten ja miesten työelämän ja hoitovelvollisuuksien välistä tasapainoa sekä vapaiden ja joustavien työjärjestelyjen entistä tasapuolisempaa käyttöä. EU:n nykyinen perhevapaita ja joustavia työjärjestelyjä koskeva oikeudellinen kehys vahvistettiin 1990-luvulla. Kaksi vuosikymmentä myöhemmin EU:n on otettava oppia saaduista kokemuksista ja odotettua hitaammasta edistymisestä naisten ja miesten yhdenvertaisessa kohtelussa työmarkkinoilla. Samalla on varmistettava, että tämä kehys on johdonmukainen uusien työtapojen ja tulevien kehityssuuntausten kanssa. Sen lisäksi, että tällä aloitteella puututaan naisten aliedustukseen työmarkkinoilla ja tuetaan heidän urakehitystään nykyaikaisella työ- ja yksityiselämän tasapainottamista edistävällä politiikalla, sillä edistetään perussopimuksissa määrättyjä tavoitteita naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta työmarkkinoilla ja heidän yhdenvertaisesta kohtelusta työssä. Sillä myös autetaan työnantajia pitämään työntekijät palveluksessaan, parantamaan työntekijöiden motivaatiota ja tuottavuutta, vähentämään poissaoloja ja välttämään työntekijöiden osaamisen hukkaamista. Yritykset hyötyvät laajemmasta osaamispotentiaalista ja monipuolisemmasta työvoimasta. Nykyaikaisella työ- ja yksityiselämän tasapainottamista edistävällä politiikalla parannetaan työllisyysastetta sekä vähennetään köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä. Tämä tapahtuu Eurooppa 2020 strategian tavoitteissa vahvistettujen EU:n prioriteettien ja komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin poliittisissa suuntaviivoissa määriteltyjen komission ensisijaisten työllisyys- ja kasvutavoitteiden mukaisesti. Tämä aloite on yksi Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin keskeisistä saavutuksista, ja sillä vahvistetaan unionin sosiaalista ulottuvuutta. Sillä myös osaltaan pannaan täytäntöön sukupuolten tasa-arvon edistämistä koskeva komission strateginen toimintaohjelma (2016–2019) ja YK:n kestävän kehityksen tavoite 5. Aloite on jatkoa sille, että komissio veti vuonna 2015 takaisin ehdotuksensa äitiyssuojelusta annetun direktiivin 92/85/ETY tarkistamisesta, missä yhteydessä se sitoutui esittämään uuden aloitteen, jossa näkökulma työssäkäyvien vanhempien ja omaistaan hoitavien elämän parantamiseen on laajempi. 1.1. Taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne: tämänhetkiset haasteet Vaikka naiset eri puolilla Euroopan unionia ovat entistä pätevämpiä ja heidän koulutustasonsa on yleensä korkeampi kuin miehillä, heidän osallistumisensa työmarkkinoille ja näin ollen heidän taloudellinen riippumattomuutensa on edelleen huomattavasti alhaisemmalla tasolla kuin miehillä. Vuonna 2015 20–64-vuotiaiden naisten keskimääräinen työllisyysaste oli EU:ssa 64,3 prosenttia ja samanikäisten miesten 75,9 prosenttia (ero 11,6 prosenttiyksikköä). Ero kasvaa keskimäärin 18,1 prosenttiyksikköön, kun laskelmissa otetaan huomioon kokoaikavastaaviksi muunnetut työllisyysasteet, sillä osa-aikatyö on yleisempää naisten keskuudessa. Kuvio 1: Erot 20–64-vuotiaiden naisten ja miesten työllisyysasteessa ja kokoaikavastaavaksi muunnetussa työllisyysasteessa vuonna 2015 Lähde: Eurostat, OECD Yksi tärkeimmistä työllisyysasteen eroon vaikuttavista tekijöistä on hoitovelvoitteiden epätasainen jakautuminen naisten ja miesten välillä. Sukupuolten välinen työllisyysero kasvaa huomattavasti, kun perheillä on lapsia, mikä on osoitus siitä, että naisilla on vaikeuksia sovittaa yhteen lastenhoitovelvollisuuksiaan ja työtään. Vuonna 2015 niiden naisten keskimääräinen työllisyysaste, joilla oli yksi alle kuusivuotias lapsi, oli 8,8 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin naisten, joilla ei ollut pieniä lapsia. Useissa maissa tämä ero on yli 30 prosenttiyksikköä. Sitä vastoin vanhemmuudella on päinvastainen vaikutus miesten työllisyysasteeseen: se oli 12 prosenttiyksikköä suurempi kuin lapsettomilla miehillä. Joissakin maissa tämä ero oli 18 prosenttiyksikköä. Monet miehet ilmoittivat, että he haluaisivat työskennellä nykyistä vähemmän, koska he katsoivat työnteon häiritsevän perhe-elämää. Joissakin maissa yli 25 prosenttia työmarkkinoiden ulkopuolella olevista naisista on kyseisessä tilanteessa hoitovelvollisuuksien vuoksi. Lisäksi erot ovat tätäkin suurempia 55–64-vuotiaiden kohdalla . Kuvio 2: Vanhemmuuden vaikutus työllisyysasteeseen, kun perheessä on yksi alle kuusivuotias lapsi, vuonna 2015 Lähde: Eurostat

Riittämättömällä työn ja hoitovelvollisuuksien yhteensovittamisella näyttää olevan suhteettoman suuri vaikutus naisiin, sillä monia miehiä ei rohkaista ottamaan perhevapaata ja hyödyntämään joustavia työjärjestelyjä, kun taas monia naisia kannustetaan poistumaan työmarkkinoilta tai vähentämään työtuntejaan. Euroopan unionissa naiset työskentelevät osa-aikaisesti paljon todennäköisemmin kuin miehet (31,3 prosenttia naisista ja 8,3 prosenttia miehistä). Talouden digitalisoituminen muokkaa ihmisten työskentely- ja liiketoimintatapoja ja luo uusia mahdollisuuksia etätyölle, entistä suuremmalle itsenäisyydelle ja joustaville aikatauluille, joiden avulla työ- ja perhe-elämää voidaan sovittaa paremmin yhteen. Liiketoimintamallit muuttuvat, mikä avaa uusia mahdollisuuksia ja vaihtoehtoja työntekoon. Monet alat muuttuvat nopeasti, ja ne tarjoavat uusia mahdollisuuksia, jotka lisäävät mahdollisuuksia itsenäiseen ammatinharjoittamiseen ja uudentyyppiseen toimintaan hylkäämällä perinteiset työskentelymallit. Euroopan työikäinen väestö ikääntyy ja sen määrä pienenee. Tulevaisuudessa väestön ikääntymisen vaikutukset korostuvat entisestään. Kun EU:ssa oli vuonna 2013 neljä työikäistä jokaista yli 65-vuotiasta kohti, niin niitä on ennusteiden mukaan vuonna 2060 vain kaksi. Tällä voi olla suhteettoman suuri vaikutus naisiin, jotka ovat tällä hetkellä todennäköisemmin sairaan tai ikääntyneen omaisensa ensisijaisia hoitajia. Yhteenvetona voidaan todeta, että koska monien naisten tulot ovat alhaisemmat kuin miehillä, he tekevät miehiä useammin osa-aikatyötä ja keskeyttävät työuransa hoitovelvollisuuksien vuoksi, he ovat taloudellisesti riippuvaisempia kumppaneistaan tai valtiosta, mikä vaikuttaa merkittävästi sukupuolten väliseen palkkaeroon (keskimäärin 16 prosenttia EU:ssa) ja sukupuolten väliseen eläke-eroon (keskimäärin 40 prosenttia EU:ssa). Tämän vuoksi naisilla on suurempi riski köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen, mikä vaikuttaa kielteisesti myös heidän lapsiinsa ja perheisiinsä. Tämä näyttö tämänhetkisistä taloudellisista ja yhteiskunnallisista haasteista osoittaa, että tarvitaan paremmin laadittuja työ- ja yksityiselämän tasapainottamista edistäviä politiikkoja, joilla helpotetaan hoitovelvollisuuksien entistä tasapuolisempaa jakamista pariskuntien keskuudessa ja poistetaan esteitä naisten osallistumiselle työmarkkinoille ja heidän urakehitykselleen. 1.2. Vapaat, joustavat työjärjestelyt, hoitopalvelut ja taloudelliset pidäkkeet Sukupuolten tasa-arvon parantaminen työmarkkinoilla edellyttää useiden tekijöiden huomioon ottamista. Maailmanlaajuiset tutkimukset osoittavat, että sekä naiset että miehet pitävät parempana sitä, että naiset ovat palkkatyössä. On näyttöä siitä, että asianmukaisten vapaita koskevien järjestelyjen saatavuudella on suuri vaikutus naisten työllisyyteen. Jos tällaisia järjestelyjä on tarjolla isille (toiselle vanhemmalle) ja he käyttävät niitä, niin myös tällä on huomattava vaikutus naisten osallistumiseen työmarkkinoille, koska järjestelyillä kevennetään jonkin verran äitien hoitovelvollisuuksia ja naisten on helpompi palata työmarkkinoille. Joustavien työjärjestelyjen, kuten etätyön, joustavan tai lyhennetyn työajan tai työn jakamisen saatavuudella, on myös merkittävä rooli. Lastenhoito ja pitkäaikaishoito ovat tärkeitä välineitä, joiden avulla voidaan poistaa työssäkäynnin esteitä erityisesti naisilta. Hoitoinfrastruktuurin saatavuus, saavutettavuus ja kohtuuhintaisuus ovat keskeisiä tekijöitä, jotta vanhemmilla ja omaistaan hoitavilla olisi mahdollisuus jäädä tai tulla työmarkkinoille. Myös vero- ja etuusjärjestelmiin liittyvät pidäkkeet voivat saada kotitalouksien toisen tulonsaajan jättäytymään työmarkkinoiden ulkopuolelle tai pidättäytymään lisäämästä työtuntimääräänsä. Useimmiten kyseinen tulonsaaja on nainen. Korkea verotus ja kotitalouksien toiselle tulonsaajalle maksettavien etuuksien väheneminen yhdessä lastenhoito- ja pitkäaikaishoitopalvelujen korkeiden kustannusten kanssa voivat vahvistaa huomattavasti taloudellisia pidäkkeitä, jotka estävät naisia pysymästä työelämässä tai ottamasta vastaan työtä. 1.3. EU:n lähestymistapa EU käsittelee sukupuolten tasa-arvoon työmarkkinoilla ja työ- ja yksityiselämän tasapainottamisen edistämiseen liittyviä kysymyksiä lainsäädännön, talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson , EU-rahoituksen ja toimintapoliittisten ohjeiden avulla. Nopeasti muuttuvassa ympäristössä tämä ei kuitenkaan riitä. Oikeudellisen kehyksen ajan tasalle saattamiseksi komissio antaa työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevan direktiiviehdotuksen, jossa säilytetään naisten ja miesten nykyiset oikeudet ja käytetään niitä perustana niin naisten kuin miesten oikeuksien parantamiseksi että uusien oikeuksien vahvistamiseksi. Ehdotetussa direktiivissä kunnioitetaan kaikin puolin työntekijöiden ja perheiden yksilöllistä vapautta, eikä sillä estetä jäsenvaltioita soveltamasta halutessaan vielä kunnianhimoisempia normeja. Tässä aloitteessa ehdotetaan myös uusia toimenpiteitä, joilla pyritään lujittamaan äitiysvapaadirektiivin soveltamista, mutta samalla jätetään mainitussa direktiivissä säädetyt oikeudet voimaan. Komissio ehdottaa muita kuin lainsäädäntötoimenpiteitä, joilla puututaan riittävien tai asianmukaisten hoitopalvelujen puutteeseen tai kotitalouksien toisen tulonsaajan työssäkäyntiin kohdistuviin taloudellisiin pidäkkeisiin. Aloitteen tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita niiden kansallisissa uudistuksissa ja muuttaa ajattelutapoja organisaatioiden ja yhteiskunnan tasolla. Kansallisella tasolla on saatu näyttöä siitä, että äitiys- ja vanhempainvapaissa tapahtunut lainsäädännöllinen kehitys on huomattavassa määrin EU:n lainsäädännön käynnistämää. Työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevilla täydentävillä vähimmäisvaatimuksilla, jotka tukeutuvat olemassa olevaan säännöstöön ja joilla rajoitetaan yrityksille (erityisesti pk-yrityksille) aiheutuvaa rasitusta, parannetaan yritysten ja työntekijöiden tasapuolisia toimintaedellytyksiä. Vain EU-tason toimilla voidaan puuttua kansallisten säännösten välisiin eroihin, varmistaa, että jäsenvaltiot etenevät toimissaan samansuuntaisesti ja edistää naisten ja miesten välistä yhdenvertaisuutta työmarkkinoilla. EU-sännöstön nykyaikaistaminen tuo lisäarvoa, koska sillä varmistetaan EU:n kansalaisten – naisten ja miesten – yhdenvertaisen suojelun vähimmäistaso kaikkialla EU:ssa. Lainsäädäntö- ja muut toimenpiteet muodostavat yhdessä nykyaikaisen toimintapoliittisen kehyksen, jolla pyritään 1. lisäämään naisten osallistumista työmarkkinoille ja kaventamaan sukupuolten välisiä eroja, kuten palkka- ja eläke-eroa; 2. antamaan työntekijöille enemmän mahdollisuuksia ja valinnanvaraa tasapainottaa työ- ja hoitovelvollisuuksiaan nykyaikaistamalla tämänhetkistä oikeudellista ja poliittista kehystä ja kiinnittämällä erityistä huomiota miesten rooliin; 3. tukemaan jäsenvaltioiden nykyaikaisia perhepolitiikkoja, mukaan lukien väestörakenteen kehityksestä aiheutuvien haasteiden ja yhteiskunnallisten haasteiden ratkaiseminen; 4. puuttumaan hoitopalveluinfrastruktuurin puutteisiin ja poistamaan kotitalouksien toisen tulonsaajan työntekoa koskevat taloudelliset pidäkkeet.

Aloitteen valmistelussa on hyödynnetty mahdollisia erilaisia lainsäädäntö- ja muita toimenpiteitä koskevaa kattavaa kuulemista ja vaikutustenarviointia. Komissio sai päätökseen kaksivaiheisen kuulemisen EU:n työmarkkinaosapuolten kanssa vuosina 2015 ja 2016. Työmarkkinaosapuolet eivät päässeet yhteisymmärrykseen suorien neuvottelujen aloittamisesta kuulemisen aikana esiin nousseista kysymyksistä. Lisäksi järjestettiin avoin julkinen kuuleminen kansalaisten ja muiden sidosryhmien näkemysten keräämiseksi. Neuvosto kävi keskusteluja työ- ja yksityiselämän tasapainottamisesta joulukuussa 2015, ja Euroopan parlamentti hyväksyi mietinnön työ- ja yksityiselämän tasapainolle suotuisten työmarkkinaolosuhteiden luomisesta ja päätöslauselman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista. Tuloksekkuus riippuu monien toimijoiden, kuten jäsenvaltioiden hallitusten, alueiden, paikallisviranomaisten, työmarkkinaosapuolten, yritysten ja työntekijöiden sitoutumisesta. Erityisesti työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu on avainasemassa sen varmistamisessa, että tätä työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevaa aloitetta kehitetään ja pannaan täytäntöön menestyksekkäästi. 2. Keskeiset toiminta-alueet Tämä aloite sisältää joukon toisiaan vahvistavia toimenpiteitä. Sen lisäksi, että aloite hyödyttää työntekijöitä ja heidän perheitään, lainsäädännöllisten ja poliittisten toimenpiteiden yhdistelmästä koituu paljon hyötyä yrityksille ja koko yhteiskunnalle. Komission vaikutustenarvioinnissa on tarkasteltu, mitä kustannuksia ja hyötyjä ehdotetuista toimenpiteistä arvioidaan koituvan kansalaisille, yrityksille – erityisesti mikroyrityksille – ja koko yhteiskunnalle ajanjaksolla 2015–2055. Analyysistä kävi ilmi, että vaikka ehdotetuista toimenpiteistä aiheutuu lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä kustannuksia pääasiassa menetetyn tuotannon, hakemusten käsittelyn ja työntekijöiden sijaisjärjestelyjen vuoksi, toimenpiteistä koituu pidemmällä aikavälillä yrityksille vain vähän kustannuksia, eikä niiden pitäisi aiheuttaa liiallista rasitusta työnantajille, mikroyritykset mukaan lukien. Koska ehdotetulla toimenpiteiden yhdistelmällä odotetaan olevan merkittävä myönteinen vaikutus jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusasemaan, yrityksille aiheutuvat vähäiset kustannukset voidaan kompensoida kansallisella tasolla kohdennetuilla toimilla, joilla tuetaan nykyaikaista työ- ja yksityiselämän tasapainottamista edistävää politiikkaa säilyttäen samalla kaikin puolin yritysten kilpailukyky. Korkeampi työllisyysaste auttaa myös ratkaisemaan väestön ikääntymisen aiheuttamia haasteita ja parantaa jäsenvaltioiden rahoitusvakautta. 2.1 Perhevapaiden ja joustavien työjärjestelyjen rakenteiden ja sukupuolijakaumaltaan tasapainoisemman käytön parantaminen EU:n lainsäädännössä edellytetään, että jäsenvaltiot mahdollistavat äitiys- ja vanhempainvapaat. Jäsenvaltiot voivat panna täytäntöön muitakin toimenpiteitä, joilla helpotetaan työ- ja yksityiselämän tasapainottamista, naisten entistä aktiivisempaa osallistumista työmarkkinoille ja hoitovelvollisuuksien tasapuolisempaa jakaantumista sukupuolten kesken. Jäsenvaltioiden toteuttamien toimenpiteiden tyyppi ja sisältö vaihtelevat huomattavasti. EU:n lainsäädäntökehyksellä, jossa säädetään naisten ja miesten välisestä yhdenvertaisuudesta työmarkkinoilla, heidän kohtelustaan työssä ja heidän työoloistaan, ei tueta riittävästi vanhempia ja työntekijöitä, joilla on hoitovelvollisuuksia. Lainsäädäntökehyksen rakenteella ei niin ikään kannusteta käytettävissä olevien oikeuksien sukupuolijakaumaltaan tasapainoiseen käyttöön. Vanhempainvapaadirektiivissä säädetään kummankin vanhemman yksilöllisestä oikeudesta neljän kuukauden pituiseen vanhempainvapaaseen lapsen hoitamiseksi, kunnes hän on kahdeksan vuotta vanha. Yksi kuukausi ei ole siirrettävissä vanhempien välillä, ja direktiivissä ei säädetä pakollisesta rahallisesta etuudesta. Tämä rohkaisee pääasiassa kotitalouksien toista tulonsaajaa (useimmiten naista) ottamaan vanhempainvapaata, eikä siihen sisälly riittävästi kannustimia miehille. Näyttö osoittaa, että asianmukainen rahallinen etuus, vapaan joustava käyttö (pätkissä tai osa-aikaisesti) ja se, että vapaata ei voi siirtää vanhempien välillä, vaikuttavat myönteisesti siihen, miten isät (toinen vanhempi) käyttävät vapaata. Ehdotetussa direktiivissä säilytetään vanhempainvapaadirektiivin keskeinen sisältö ja nykyiset oikeudet, kuten vanhempainvapaan kesto ja kunkin vanhemman yksilöllinen oikeus vapaaseen. Siinä otetaan käyttöön sairauspäivärahan suuruinen etuus ja lisätään vanhempainvapaan ottamisen joustavuutta, esimerkiksi laajentamalla lapsen ikään liittyvä vanhempainvapaan otto-oikeus kahdeksasta kahteentoista vuoteen. Neljä kuukautta ei ole siirrettävissä vanhempien välillä. Nykyisin ei ole olemassa erityisiä EU-tason säännöksiä, jotka koskevat oikeutta isyysvapaaseen. Tällaisen oikeuden käyttöönotolla voisi olla huomattava vaikutus hoitovelvollisuuksien jakamiseen naisten ja miesten välillä. Isien osallistuminen lastenhoitoon lisää tyytyväisyyttä elämään sekä parantaa isien fyysistä ja henkistä terveyttä ja lasten kognitiivista ja käyttäytymiskehitystä. Isät, jotka ottavat isyysvapaata lapsen syntymän jälkeen, osallistuvat todennäköisemmin aktiivisemmin lapsen kasvatukseen ja käyttävät myöhemminkin oikeuttaan vanhempainvapaaseen. Ehdotetussa työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevassa direktiivissä otetaan käyttöön 10 päivän pituinen isyysvapaa, jonka aikana maksettava etuus on sairauspäivärahan suuruinen. Jos tarjolla ei ole asianmukaista vapaata, jonka turvin voidaan hoitaa muita huollettavia omaisia, se pahentaa hoitovelvollisuuksien epätasaista jakautumista. EU-tasolla ei ole säädetty vähimmäisnormeista, jotka koskevat työntekijöitä, joilla on huollettavia omaisia, lukuun ottamatta rajoitettua oikeutta ottaa vanhempainvapaadirektiivin nojalla vapaata pakottavista syistä kiireellisissä ja odottamattomissa perhetilanteissa. Ehdotetussa direktiivissä otetaan käyttöön tällainen yksilöllinen oikeus, joka on viisi päivää vuodessa ja jonka aikana maksetaan sairauspäivärahan suuruinen etuus. Tämän avulla voidaan työ- ja hoitotehtäviä sovittaa yhteen paremmin ja parannetaan osaamisen säilymistä työmarkkinoilla – erityisesti naisten osalta. EU:n lainsäädännössä säädetään irtisanomissuojasta ja epäsuotuisan kohtelun suojasta äitiysvapaadirektiivissä, osa-aikatyödirektiivissä, sukupuolten tasa-arvoa koskevassa direktiivissä, miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin annetussa direktiivissä ja vanhempainvapaadirektiivissä. Suojelua on lujitettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Monissa jäsenvaltioissa raportoidaan edelleen raskaana olevien naisten sekä vanhempainvapaata ottavien naisten ja miesten epäedullisesta kohtelusta. Sen vuoksi on tarpeen valistaa paremmin työntekijöitä ja tukea heitä oikeuksiensa käyttämisessä sen varmistamiseksi, että he voivat hyödyntää oikeuksiaan tehokkaammin kansallisella tasolla. Joustavien työjärjestelyjen saatavuudella voidaan välttyä siltä, että työntekijöitä ottavat työtä, jonka vaatimustaso on heidän ammatillista pätevyyttään ja osaamistasoaan alhaisempi, tai että työntekijät jättäytyvät työmarkkinoiden ulkopuolelle voidakseen huolehtia hoitovelvollisuuksistaan. Uusista työntekoon liittyvistä suuntauksia ja tekniikan kehityksestä huolimatta suurimmalla osalla työntekijöistä on EU:ssa edelleen kiinteä työaika eikä heillä ole mahdollisuuksia kaikilta osin hyödyntää joustavia työjärjestelyjä, kuten etätyötä, joustavaa työaikaa ja lyhennettyä työaikaa (osa-aikatyötä). Ehdotetulla direktiivillä täydennetään EU:n nykyistä vanhempainvapaasäännöstöä ja osa-aikatyötä koskevia direktiivejä säätämällä työntekijöiden, joilla on lapsia tai muita huollettavia omaisia, oikeudesta pyytää joustavaa työaikajärjestelyä. Tämä voi parantaa merkittävällä tavalla työntekijöiden työ- ja yksityiselämän tasapainoa, ja se voi vaikuttaa myönteisesti naisten osallistumiseen työmarkkinoille. Komissio toteuttaa seuraavat toimet: Lainsäädäntötoimet Komissio ehdottaa vanhempien ja omaistaan hoitavien työ- ja yksityiselämän välisen tasapainon parantamiseksi direktiiviä, jossa säilytetään erityisesti vanhempainvapaadirektiivissä säädetyt oikeudet ja käytetään niitä perustana uusissa säännöksissä. Seuraavia uusia oikeuksia ehdotetaan: −mahdollisuus käyttää joustavasti (pätkissä tai osa-aikatyön muodossa) oikeutta neljän kuukauden pituiseen vanhempainvapaaseen, jonka aikana maksettava etuus on sairauspäivärahan suuruinen; neljän kuukauden vanhempainvapaata voidaan ottaa siihen saakka, kun lapsi täyttää 12 vuotta, eikä sitä voida siirtää vanhempien välillä, −oikeus 10 työpäivän pituiseen isyyslomaan lapsen synnyttyä, jonka aikana maksettava etuus on sairauspäivärahan suuruinen, −oikeus vuosittain viiden päivän pituiseen vapaaseen työntekijää kohti vakavasti sairaan tai huollettavan omaisen hoitamista varten, jonka aikana maksettava etuus on sairauspäivärahan suuruinen, −alle 12-vuotiaitten lasten vanhempien ja työntekijöiden, joilla on hoitovelvollisuuksia, oikeus pyytää joustavaa työjärjestelyä. Muut kuin lainsäädäntötoimet 1. Komissio jatkaa EU-direktiivien kansallisen täytäntöönpanon seurantaa ja käynnistää tarvittaessa rikkomusmenettelyjä. Se myös varmistaa lainsäädännön paremman täytäntöönpanon ja edistää säännösten noudattamista erityisesti seuraavien toimien avulla: – perusoikeus-, tasa-arvo- ja kansalaisuusohjelmasta myönnettävä tuki (yli)kansallisille hankkeille, joilla pyritään tehostamaan työ- ja yksityiselämän tasapainoa koskevan EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa, tiedotuskampanjat mukaan lukien; – erityinen tutkimus, joka koskee irtisanomissuojan täytäntöönpanoa ja epäedullista kohtelua; tutkimuksen tekee sukupuolten tasa-arvoa käsittelevä oikeusalan eurooppalainen asiantuntijaverkosto, ja siinä arvioidaan tilannetta eri jäsenvaltioissa, – seminaari, joka järjestetään yhteistyössä kansallisten tasa-arvoelinten eurooppalaisen verkoston (EQUINET) kanssa; seminaarin aiheena on tasa-arvoelinten ja muiden asianomaisten työmarkkinoiden valvontaelinten (työsuojelutarkastajien verkostona toimiva johtavien työsuojelutarkastajien komitea (SLIC)) valmiuksien kehittämistoimet, ja siinä keskitytään irtisanomissuojaan. 2. Komissio jatkaa perhevapaiden ja joustavien työjärjestelyjen rakenteiden ja tällaisten vapaiden ja järjestelyjen sukupuolijakaumaltaan tasapainoisen käytön seuraamista osana talouspolitiikan eurooppalaista ohjausjaksoa ja naisten ja miesten tasa-arvoa koskevaa vuosittaista kertomusta. 3. Komissio tehostaa Eurostatin toimesta tapahtuvaa EU-tason tietojen keräämistä siitä, kuinka naiset ja miehet käyttävät perhevapaita ja joustavia työjärjestelyjä; tämä tapahtuu yhteistyössä työllisyyspolitiikkaa käsittelevien komiteoiden (sosiaalisen suojelun komitea (SPC) ja työllisyyskomitea (EMCO)) kanssa ja koordinoidusti Euroopan tasa-arvoinstituutin (EIGE) kanssa. 4. Komissio myöntää rahoitusta: – Komissio rahoittaa osana työllisyyttä ja sosiaalista innovointia koskevaa Euroopan unionin ohjelmaa (EaSI) uusia pilottihankkeita, jotka on tarkoitettu työnantajille, jotta ne voivat kehittää innovatiivisia työjärjestelyjä, kuten perhevapaita ja joustavia työjärjestelyjä (olemassa olevia resursseja hyödyntäen). – Komissio varmistaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, että Euroopan sosiaalirahasto ja muut rakenne- ja investointirahastot tukevat riittävästi työ- ja yksityis-elämän tasapainottamiseen tähtääviä toimenpiteitä. 5. Komissio jakaa parhaita käytäntöjä työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden kanssa osana keskinäisen oppimisen ohjelmaa järjestettävissä seminaareissa, joissa käsitellään −perhevapaiden ja joustavien työjärjestelyjen sukupuolijakaumaltaan tasapuolista käyttöä, −aloitteita, kuten sellaisille työnantajille myönnettävät hyväksynnät ja sertifikaatit, jotka noudattavat hyviä työ- ja yksityiselämän tasapainottamista koskevia käytäntöjä, −sujuva siirtyminen vapaiden ja työnteon välillä (esim. imetysmahdollisuuden tarjoaminen työpaikalla), −perhevapaiden sisällyttäminen eläkekertymään. 2.2 Lastenhoidon ja pitkäaikaishoidon laadun, kohtuuhintaisuuden ja saatavuuden parantaminen Lastenhoitopaikkojen kysyntä on 25 jäsenvaltiossa suurempi kuin tarjonta. Tämä koskee etenkin alle 3-vuotiaita lapsia. Lapsille ja muille huollettaville tarkoitettujen virallisesti järjestettyjen hoitopalvelujen puute voi aiheuttaa sen, että työntekijät, joilla on huollettavia, ja etenkin naiset vähentävät työtuntejaan tai jättäytyvät pois työmarkkinoilta. Vaikka EU asetti vuonna 2002 Barcelonan tavoitteet virallisesti järjestettyjen lastenhoitopalvelujen tarjoamisen parantamiseksi vuoteen 2010 mennessä, useimmat jäsenvaltiot eivät ole vielä saavuttaneet niitä. EU:n keskiarvo on 3 prosenttiyksikköä alle 33 prosentin tavoitteen 0–3-vuotiaiden lasten tapauksessa ja 7 prosenttiyksikköä alle 90 prosentin tavoitteen kolmesta vuodesta kouluikään olevien lasten tapauksessa. Monissa tapauksissa oikeus varhaiskasvatukseen on rajoitettu koskemaan osa-aikaista paikkaa. Kouluajat ja koulujen loma-ajat ovat usein yhteensopimattomia vanhempien kokopäivätyön kanssa. Lisäämällä varhaiskasvatuksen ja kouluajan ulkopuolisen hoidon saatavuutta ja pitkäaikaishoitopalvelujen (kotihoitopalvelut mukaan lukien) tarjontaa huollettaville parannetaan naisten mahdollisuuksia siirtyä työelämään tai pysyä työelämässä. Tällä on myös myönteinen vaikutus lasten kehitykseen, ja sillä vähennetään lapsiin kohdistuvaa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riskiä. Investoiminen varhaiskasvatukseen ja laadukkaaseen hoitoon on myös tunnustettu tuloksekkaana sosiaalisena investointina eriarvoisuuteen puuttumiseksi ja vähäosaisten lasten kohtaamiin haasteisiin vastaamiseksi. Hoitoalalle kohdistuvat investoinnit tarjoavat myös merkittäviä mahdollisuuksia työpaikkojen luomiseen. Pitkäaikaishoitopalvelujen lisääntyminen voi työllisyyteen kohdistuvien vaikutustensa lisäksi vaikuttaa myönteisesti omaistaan hoitavien ja heidän huollettaviensa hyvinvointiin ja terveyteen ja vähentää vanhustenhoidossa ilmenevää fyysistä ja psyykkistä rasitusta, joka on yhä yleisempää väestön ikääntyessä.