Virallinen lehti nro C 167 , 01/06/1998 s. 0199



A4-0138/98 Päätöslauselma Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä (SEC(96)2121 - C4-0025/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission yksiköiden laatiman työasiakirjan Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä (SEC(96)2121 - C4-0025/97), - ottaa huomioon neuvoston 21. marraskuuta 1994 antaman päätöslauselman Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn vahvistamisesta ((EYVL C 343, 6.12.1994, s. 1.)), - ottaa huomioon asianomaisten osapuolien tekemät huomiot asiasta, erityisesti 25. syyskuuta 1997 järjestetyssä kuulemistilaisuudessa esitetyt huomiot, - ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa teollisuuspolitiikasta Euroopan unionissa, - ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön (A4-0138/98), A. katsoo, että teollisuus on edelleen Euroopan kasvun ja hyvinvoinnin perusta; toteaa, että suurin osa Euroopan viennistä on teollisuustuotteita ja että teollisuudella on ratkaiseva merkitys suurimmalle osalle tietointensiivistä palvelualaa sen tuotteiden ostajana, B. katsoo, että teollisuus tuottaa palveluja varten välineet ja menetelmät, joihin niiden tuottavuus perustuu, ja että yritysten kilpailukyky, joka syntyy niiden kyvystä hoitaa nämä strategiset tehtävät, on ratkaisevassa asemassa kasvun kannalta, C. katsoo, että tämä kehitys tuo selvästi esiin sen, että teollisuus ja muu taloudellinen toiminta sekä niiden institutionaalinen ympäristö ovat toisistaan riippuvaisia, D. katsoo näin ollen olevan välttämätöntä, että Euroopassa on tiivis teollisuustuotanto, joka jakautuu tasaisesti kaikille toiminta-aloille, pitäen samalla mielessä, että pienet ja keskisuuret yritykset, jotka ovat merkittäviä kasvun ja työllisyyden kannalta, ja suuryritykset, jotka vievät Eurooppaa aktiivisesti mukaan kaupan globaalistumiskehitykseen, täydentävät toisiaan, E. katsoo, että kilpailukyky edellyttää paitsi erittäin tehokasta teollisuustuotantoa myös yleisinä talouden edellytyksinä vakaita hintoja ja valuuttakursseja, verotusta ja verojärjestelmää, joka ei olennaisesti poikkea kilpailijamaista, toimivaa palkanmuodostusta ja suotuisia puitteita työnantaja- ja työntekijäpuolen todelliselle vuoropuhelulle, F. katsoo, että Euroopan teollisuus edustaa korkealuokkaisia tuotantoprosesseja, ammattitaitoa ja kokemusta sekä laajaa tieteellistä ja teknistä osaamista, jotka ovat välttämättömiä näin suurelle taloudelliselle kokonaisuudelle, G. katsoo, että Euroopan koulutusjärjestelmiä on kuitenkin uudenaikaistettava, yrittäjyyttä ja johtamistaitoja vahvistettava ja korkean tason tutkimusta tehostettava uusien teknologioiden hyödyntämiseksi paremmin ja niiden kehittämiseksi, H. katsoo, että Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn vahvistaminen ja sen tuottavuuden parantaminen pääasiassa työmarkkinoita koskevin joustoin ja leikkaamalla palkkakustannuksia kautta linjan on sekä taloudellisesti että sosiaalisesti huono ratkaisu, I. katsoo, että Euroopan markkinoiden on toimittava paremmin, minkä vuoksi on tehostettava toimia vääristävää valtion tukea ja monopoleja vastaan; on lisättävä kilpailua noudattamalla tarkemmin julkisiin hankintoihin sovellettavia sääntöjä yksityistämällä ja jatkamalla markkinoiden vapauttamista ja sääntelyn purkamista, J. katsoo, että teollisuuden ja yleisemmin ottaen Euroopan koko talouden mukauttaminen uuteen teknologiaan ja taloudelliseen tilanteeseen on Euroopalle valtava haaste, joka vaikuttaa koko yhteiskuntaan ja merkitsee, että poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten päättäjien vastuu kasvaa, etenkin kun tämä yhteiskunnan muutosvaihe on vietävä läpi hyväksyttävissä sosiaalisissa oloissa, jotka vahvistavat Euroopan sosiaalista mallia, K. katsoo, että muutosvauhti on uudesta tekniikasta, uusista kilpailijamaista ja avoimemmista markkinoista johtuen yhä nopeampaa, minkä vuoksi sääntöjen on perustuttava yksinkertaisiin ja pitkällä aikavälillä kestäviin periaatteisiin, jotta joustavuus, jota uuteen aikakauteen sopeutuminen edellyttää, olisi mahdollista; 1. On tyytyväinen, että Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä on julkaistu kertomus, joka tarjoaa hyvän analyyttisen perustan ja tärkeän arviointivälineen Euroopan teollisuuspolitiikkaa varten, ja toivoo, että komissio julkaisee säännöllisesti vastaavan arviointikertomuksen, jossa käytetään samaa analyyttistä perustaa ja jonka avulla on mahdollista seurata Euroopan teollisuuden suorituskyvyn kehitystä ja arvioida toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta; 2. Toteaa, että Euroopan ongelmat on hyvin kartoitettu, minkä vuoksi on aika siirtyä analyysistä tekoihin, jolloin erityisesti jäsenvaltioiden on noudatettava kilpailukyvyn lisäämiseen liittyviä sitoumuksiaan; 3. Panee merkille ristiriitaisuudet komission päätelmissä, joista käy kuitenkin ilmi, että useimmiten esitetyistä kielteisistä arvioista huolimatta Euroopan teollisuuden suorituskyky on edelleen kunnioitettava sen perinteisesti hallitsemilla aloilla (kone- ja metalliteollisuus, kemian- ja lääketeollisuus), vaikkakin se on yleisesti ottaen jäljessä vastaavista japanilaisista ja amerikkalaisista teollisuudenaloista ja vaikka tämä suuntaus ei näytä muuttuneen viime vuosien aikana; 4. Korostaa valuuttakurssien vaihteluiden vaikutusta eurooppalaisten yritysten kilpailukykyyn, olipa kyse Euroopasta vuosina 1992 - 1993 tai dollarista viime vuosikymmenen aikana, ja katsoo tältä osin, että yhteisellä rahalla tulee olemaan vakauttava ja myönteinen vaikutus; 5. Panee merkille, ettei millään alalla ole todellisia kroonisia heikkouksia, ellei oteta lukuun tietotekniikan alaa, joka laahaa sitkeästi jäljessä, tai vähäisemmässä määrin biotekniikan alaa; on kuitenkin huolestunut rakenteellisista ongelmista, jotka vaikuttavat sekä yrityksiin että toimintaympäristöön, kaikenlaisesta kaavoittuneisuudesta sekä yritysten ja eurooppalaisen yhteiskunnan vaikeasta ja hitaasta mukautumisesta teknisiin muutoksiin ja niiden vaikutuksiin; 6. Korostaa Euroopan talouden tuottavuuden ja julkisten ja yksityisten investointien välistä selvää yhteyttä ja toteaa, että investointiasteen alhaisuus oli viime vuosikymmenen aikana selvästi yksi pahimpia heikkouksia; 7. Pohtii, kuinka paljon yrityksiin ja työvoimaan kohdistuva verotus vaikuttaa Euroopassa vallitsevaan tuottavuustasoon, ja toisaalta, kuinka tehokkaita keinoja eurooppalaiset yritykset ovat käyttäneet tuottavuutensa parantamiseksi, ja toteaa samalla, että Yhdysvalloissa, jossa kasvu on ollut vastaavaa kuin Euroopassa, on kuitenkin syntynyt enemmän sekä korkean että alemman lisäarvon työpaikkoja; 8. Huomauttaa, että huolimatta merkittävistä mahdollisuuksista monipuoliseen ja täydentävään tutkimukseen, Euroopassa on saavutettu vain keskinkertaisia tuloksia innovaatioiden alalla - niin elintärkeä kuin se onkin Euroopan kilpailukyvyn kannalta - mikä näkyy patenttien määrän vähenemisenä; 9. Tunnustaa ympäristövaatimusten vaikutuksen kilpailukykyyn tekijänä, joka synnyttää tutkimusta ja innovaatioita ja myötävaikuttaa tuotteiden laadun parantamiseen, mutta katsoo myös, että ympäristövaatimusten tuomat rajoitukset aiheuttavat kustannuksia, joita ei voi hyväksyä tuotantokustannuksiin kuin siinä tapauksessa, että samat kustannukset koskevat myös muita kilpailijoita ja että ne liittyvät yleisemmin kestävän kehityksen edistämiseen; 10. Huomauttaa, että jos ei oteta huomioon talouselämän limittymistä sisämarkkinoilla käytävän kaupan laajentumisen tuloksena, Euroopan teollisille rakenteille ovat edelleen tunnusomaisia erityiset kansalliset ominaispiirteet, jotka näyttävät muuttuvan hyvin hitaasti, mikä kertoo siitä, kuinka vaikeaa Euroopan on päästä sellaista organisaatiomallia kohden, joka on suunnattu kohti markkinoiden globalisoitumista; 11. Katsoo, että komission tekemä analyysi osoittaa, että tarvitaan parempia yleisiä edellytyksiä teollisuuden kilpailukyvyn parantamiseksi ja välttämättömän rakennemuutoksen jouduttamiseksi; 12. Pyytää komissiota näin ollen tekemään ehdotuksia, joilla luodaan todellinen eurooppalainen teollisuuspolitiikka, joka perustuu erityisesti sekä julkisia ja yksityisiä investointeja edistäviin toimiin ja tukimekanismien luomiseen (EHTY:n mallin mukaisesti) sellaisten innovatiivisten teollisuusalojen hyväksi, jotka luovat uusia työpaikkoja ja/tai uudistavat rakenteita, sekä riskipääoman kehittämiseen; 13. Muistuttaa, että unionin teollisuuspolitiikan on suosittava pitkän tähtäimen tavoitteiden huomioonottamista ja edistettävä taloudellista ja sosiaalista yhtenäisyyttä; 14. Pitää tässä mielessä välttämättömänä varmistaa, että liiketoiminnalle luodaan suotuisampi rahoitusympäristö - mikä helpottuu euron käyttöönoton myötä - helpottamalla erityisesti yritysten noteerausta pörssissä, kehittämällä sisäiselle rahoitukselle ja työllisyydelle otollinen verotusrakenne, pyrkimällä monipuolistamaan etenkin pienten ja keskisuurten yritysten rahoituslähteitä ja suosimalla alhaisempia ex post -reaalikorkoja; 15. Pitää tiukasti kiinni periaatteesta, jonka mukaan veropolitiikat on yhteensovitettava ja yhdenmukaistettava, erityisesti niiltä osin kuin on kysymys yritysverotuksen muodoista, joilla pyritään torjumaan kaikenlainen kansallinen ja/tai alueellinen epäoikeudenmukainen verokilpailu, joka johtaisi paitsi yritysten siirtymiseen, myös kuntien verotulojen vähenemiseen tavalla, joka olisi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä haitallista Euroopan taloudelliselle ja sosiaaliselle ympäristölle; 16. Korostaa julkisen vallan merkitystä ja vastuuta kansallisella ja Euroopan tasolla rahoitukseen liittyvissä kysymyksissä ja yritysten käyttöön annettavan liikenne- ja televiestintäinfrastruktuurin rahoituksen tukemisessa, ja toistaa tässä yhteydessä vaatimuksensa, jotka koskevat Euroopan laajuisten verkkojen rahoittamista ja televiestintäinfrastruktuurien rahoittamista, joita tarvitaan uuteen teknologiaan mukauduttaessa; 17. Katsoo, että kansalliset ja eurooppalaiset viranomaiset eivät ole riittävän laajasti pohtineet hallinnon yksinkertaistamista ja yleisemmin ottaen yritysten hallintoympäristön parantamista sen kaikissa muodoissaan (yritysten perustamisesta verotukseen, sosiaalilainsäädännön soveltamiseen ja tilastojen keräämiseen), ja ehdottaa, että ne pyrkivät sovittamaan hallintoviranomaisten roolin paremmin yritysten tarpeisiin «julkisen palvelun tehtävän» mukaisesti; 18. Katsoo tutkimukseen ja kehitykseen liittyen, että teolliseen tutkimukseen kohdennetut julkiset menot on entistä enemmän suunnattava kaupallisiin tarkoituksiin ja ne on säilytettävä entisellä tasollaan; tämä koskee ensisijaisesti yhteisön harjoittamaa tutkimustoimintaa ja kansallista tutkimuspolitiikkaa, joka on viime kädessä yhteensovitettava jäsenvaltioiden välillä, jotta voidaan aikaansaada synergiaa, ottaen huomioon tutkimushankkeiden kriittisen massan jatkuvan kasvun; 19. Rohkaisee voimakkaasti luomaan yksityisiä, julkisia tai muita eurooppalaisia rakenteita (Eureka on vain yksi mahdollisista rakennevaihtoehdoista), joiden avulla teollisuuden osapuolet voivat yhteistyössä toteuttaa suuria tutkimushankkeita; 20. Katsoo, että Euroopan unioni voi edistää huomattavasti teollista yhdentymistä luomalla eurooppalaisia yrityksiä varten aiheelliset juridiset rakenteet; näihin kuuluisi eurooppayhtiön perussäännön käyttöönotto, joka olisi ensimmäinen, psykologisesti tärkeä askel kohti yritysten eurooppalaisen ulottuvuuden tunnustamista; 21. On sitä mieltä, että kilpailupolitiikka kuuluu kiinteästi teollisuuspolitiikkaan siinä mielessä, että se takaa kaikille yrityksille tasapuoliset kehittymisedellytykset; tämän politiikan on oltava sopusoinnussa tutkimus- ja innovaatiopolitiikan kanssa, kun tämä liittyy teollisuusstrategiaan, ja tultava esiin unionin kauppapolitiikassa (kuten äskettäin McDonnell-Douglasin ja Boeingin fuusion yhteydessä); 22. Katsoo, että kilpailupolitiikan on suosittava eurooppalaisten yritysten ryhmittymistä, sikäli kuin tämä edistää niiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla; 23. Katsoo, että sosiaali- ja ympäristöasioita koskevien vähimmäislausekkeiden ottaminen mukaan kahden- ja monenväliseen maailmankauppaan on ehdottoman välttämätöntä, jotta voidaan torjua sosiaalinen ja ympäristöön liittyvä polkumyynti; katsoo myös, että tarvitaan ehdottomasti enemmän ja parempaa koordinointia Euroopan unionin markkinoilla kaupan olevien tuotteiden sertifioinnissa; 24. Katsoo, että markkinoiden avautumisen ja kaupan globaalistumisen vuoksi on välttämätöntä vahvistaa eurooppalaisten yritysten henkiseen omaisuuteen liittyviä oikeuksia hyväksymällä kansainvälisellä tasolla säännöksiä, jotka on luotu yritysten kilpailukykyä edistäviksi taloudellisiksi välineiksi; 25. Katsoo lisäksi, että eurooppalaisten yritysten toimintaa suurilla kansainvälisillä markkinoilla rajoittavat edelleen Maailman kauppajärjestön säännöistä huolimatta lukuisat suorat ja epäsuorat rajoitukset, jotka edellyttävät komissiolta entistä konkreettisempia ja ponnekkaampia toimia, olipa kyseessä rikkomusmenettelyjen järjestelmällinen käynnistäminen, nykyisten sopimusten laajentaminen valtioihin, jotka eivät tällä hetkellä ole niiden piirissä (kuten Kiina), tai kahdenvälisten sopimusten ja etuusjärjestelmien rajoittaminen; 26. Katsoo, että työmarkkinoiden on voitava mukautua ja kehittyä yhteiskunnan mukana ja että eri jäsenvaltioissa työajan lyhentämiseen tähtäävien aloitteiden taloudelliset ja sosiaaliset pitkän aikavälin vaikutukset on analysoitava; 27. On edelleen vakuuttunut siitä, että työvoiman ammattitaito ja sen jatkuva kehittäminen on yksi keino, jolla Eurooppa pystyy poistamaan työttömyyttä kestävällä tavalla; opetusta ja ammatillista koulutusta on muutettava syvällisesti, koska tietoja ja taitoja on uudistettava jatkuvasti, mikä lisää koulutuksen merkitystä liike-elämässä; tämän vuoksi jatkuvaa koulutusta voitaisiin pitää kiinteänä osana työaikaa ja tuoda sen lähemmäksi työpaikkaa; 28. Toivoo, että eurooppalaiset yritykset osoittavat suurempaa kykyä mukautua rakenteellisiin muutoksiin uusia työtapoja kokeilemalla ja osoittavat pystyvänsä saavuttamaan paremman kilpailuaseman Euroopassa ja koko maailmassa; 29. Kiinnittää huomiota siihen, että eurooppalaisten yritysten on entistä rohkeammin otettava huomioon teollisuustuotannon järjestäytymisessä tapahtuvat muutokset, jotka johtuvat sekä kansainvälisestä kilpailusta syntyneistä paineista että uuden teknologian vaikutuksista, ja hyödynnettävä sellaisia yrityshallinnoinnin välineitä, kuten esikuva-analyysiä (benchmarking) tai teollisuusmarkkinointia, joka perustuu yritysten välisiin kumppanuuksiin tuotantoketjun alusta loppuun; 30. Korostaa julkisen sektorin yritysten myönteistä osuutta unionin teollisuuden kilpailukyvyssä ja yleisen edun mukaisten tehtävien toteuttamisessa; 31. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle ja neuvostolle, EY:n teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liitolle (UNICE), talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle.