Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI käyttöoikeussopimusten tekemisestä /* KOM/2011/0897 lopullinen - 2011/0437 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Komissio ilmoitti 13. huhtikuuta 2011 julkaisemassaan tiedonannossa ”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketti: 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja luottamuksen lisäämiseksi” aikomuksestaan esittää käyttöoikeussopimuksia koskeva lainsäädäntöaloite. Käyttöoikeusurakoiden myöntämiseen sovelletaan tällä hetkellä ainoastaan harvoja johdetun oikeuden säännöksiä ja palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin ainoastaan SEUT-sopimuksen yleisiä periaatteita. Tämä puute aiheuttaa vakavia sisämarkkinoiden vääristymiä. Se muun muassa rajoittaa eurooppalaisten yritysten – etenkin pienten ja keskisuurten yritysten – mahdollisuuksia hyödyntää käyttöoikeussopimusten tarjoamia liiketoimintamahdollisuuksia. Oikeusvarmuuden puute aiheuttaa myös tehottomuutta. Tämän aloitteen tarkoituksena on vähentää käyttöoikeussopimusten tekemiseen liittyviä epävarmuustekijöitä, mistä olisi hyötyä viranomaisille ja talouden toimijoille. EU:n oikeudessa ei rajoiteta hankintaviranomaisen tai -yksikön vapautta suorittaa toimivaltaansa kuuluvia yleisen edun mukaisia tehtäviä käyttäen omia resurssejaan. Kun hankintaviranomainen päättää antaa tällaisia tehtäviä ulkopuoliselle yksikölle, on kuitenkin varmistettava, että EU:n kaikille talouden toimijoille annetaan tosiasiallinen pääsy markkinoille. Monia EU:n jäsenvaltioita koskevien ankarien budjettirajoitusten ja taloudellisten vaikeuksien vuoksi julkisten varojen tehokas kohdentaminen on erityisen tärkeää. Asianmukainen oikeudellinen kehys käyttöoikeussopimusten tekemiselle lisäisi julkisia ja yksityisiä investointeja infrastruktuureihin ja strategisesti tärkeisiin palveluihin, jolloin julkisille varoille saataisiin paras mahdollinen vastine. Komission vuonna 2009 antamassa tiedonannossa ”Yksityisten ja julkisten investointien lisääminen elpymisen ja pitkän aikavälin rakennemuutoksen edistämiseksi: julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien kehittäminen” selvitettiin, voitaisiinko käyttöoikeussopimuksia koskevalla lainsäädäntöaloitteella luoda EU:n kehys, jolla tuettaisiin julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia. Tämä luonnos esitetään samanaikaisesti julkisia hankintoja koskevien direktiivien[1] tarkistamisen kanssa. Prosessin lopuksi annetaan erillinen säädös, jolla säännellään käyttöoikeussopimusten tekemistä. Kyseisellä säädöksellä sekä kahdella ehdotuksella, joilla tarkistetaan julkisia hankintoja koskevia direktiivejä (2004/17/EY ja 2004/18/EY), pyritään luomaan nykyaikainen lainsäädäntökehys julkisia hankintoja varten. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Komissio järjesti 12. toukokuuta ja 9. heinäkuuta 2010 välisenä aikana suurelle yleisölle avoimen julkisen verkkokuulemisen. Toinen, 5. elokuuta ja 30. syyskuuta 2010 välisenä aikana pidetty julkinen kuuleminen oli suunnattu liike-elämän edustajille, työmarkkinaosapuolille ja hankintayksiköille. Kuulemisissa saatiin vahvistus sille, että oikeusvarmuuden puuttuminen aiheuttaa ongelmia, ja saatiin myös näyttöä esteistä, joita yritykset kohtaavat pyrkiessään markkinoille. Kuulemisissa ehdotettiin myös asianmukaisten toimien toteuttamista EU:n tasolla. Kuulemisten tulokset ovat saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/concessions_en.htm. Kyseisiä päätelmiä tukevia näkemyksiä on esitetty myös useissa kahdenvälisissä tapaamisissa, joita on pidetty jäsenvaltioiden edustajien, paikallistason edustajien, kyseisillä aloilla toimivien yritysten ja toimialajärjestöjen kanssa. Kuulemisten aikana kerätyt tiedot kirjattiin vaikutustenarviointiraporttiin, jonka vaikutustenarviointilautakunta tutki ja hyväksyi 21. maaliskuuta 2011. Vaikutustenarviointilautakunta esitti suosituksia, jotka liittyivät erityisesti havaittujen ongelmien laajuutta koskevan lisänäytön antamiseen, havaittujen vääristymien seurauksiin, julkisten hankintojen ja käyttöoikeussopimusten erilaiseen kohteluun sekä vaikutusten arvioinnin ja eri vaihtoehtojen vertailun laajentamiseen. Nämä ehdotukset otettiin huomioon vaikutustenarviointiraportin uudistetussa versiossa. Vaikutustenarviointilautakunnan raportista antamat lausunnot on julkaistu yhdessä tämän ehdotuksen, lopullisen vaikutustenarviointiraportin ja siitä tehdyn tiivistelmän kanssa. Raportissa vahvistettiin uuden lainsäädännön tarpeellisuus. Sen mukaan talouden toimijoiden toimintaedellytykset eivät ole tasapuolisia, mikä johtaa usein menetettyihin liiketoimintamahdollisuuksiin. Tämä tilanne aiheuttaa kustannuksia ja vahingoittaa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita kilpailijoita, hankintaviranomaisia ja -yksikköjä sekä kuluttajia. Lisäksi sekä käyttöoikeussopimusten määritelmä että perussopimuksesta johtuvien avoimuuden ja syrjimättömyyden velvoitteiden täsmällinen sisältö ovat epäselviä. Tästä johtuva oikeusvarmuuden puute lisää riskiä siitä, että laittomasti tehdyt sopimukset joudutaan peruuttamaan tai sanomaan varhain irti, ja se vähentää myös viime kädessä viranomaisten halua hyödyntää käyttöoikeussopimuksia tilanteissa, joissa tällainen sopimustyyppi voisi olla hyvä ratkaisu. Vaikka jäsenvaltiot antaisivat lainsäädäntöä, jolla luodaan perussopimusten periaatteisiin perustuva lainsäädäntökehys, oikeusvarmuuden puute, joka liittyy kansallisten lainsäätäjien kyseisistä periaatteista tekemiin tulkintoihin, sekä suuret erot eri jäsenvaltioiden lakien välillä aiheuttaisivat edelleen ongelmia. Se, että aiheesta ei tietyissä tapauksissa ole annettu lainkaan kansallista lainsäädäntöä, on mainittu yhtenä syynä siihen, että sopimuksia on mahdollista tehdä ilman tarjouskilpailua, mikä kasvattaa väärinkäytösten tai jopa korruption riskejä. Parhaana mahdollisena ratkaisuna on pidetty lainsäädäntöä, joka perustuu julkisia käyttöoikeusurakoita koskeviin nykyisiin säännöksiin ja jota täydennetään tietyillä erityissäännöksillä. Rajoittavampi lähestymistapa olisi ulottaa säännökset, joita sovelletaan julkista hankintaa koskeviin sopimuksiin, koskemaan myös käyttöoikeussopimuksia. Tämän vaihtoehdon haittoja pidettiin kuitenkin hyötyjä suurempina, koska se tekisi käyttöoikeussopimusten käytöstä viranomaisten kannalta vähemmän houkuttelevaa. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ · Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 53 artiklan 1 kohtaan sekä 62 ja 114 artiklaan. · Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu EU:n yksinomaiseen toimivaltaan. Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavista syistä: Tietyt kynnysarvot ylittävien julkisten hankintamenettelyjen koordinointi on tärkeä julkisten hankintojen sisämarkkinoita täydentävä keino, jolla taataan, että talouden toimijoilla on tosiasialliset ja yhdenvertaiset mahdollisuudet saada sisämarkkinoilla käyttöoikeussopimuksia. Euroopan laajuisten hankintamenettelyjen avulla voidaan varmistaa julkisten hankintojen avoimuus ja puolueettomuus, mikä johtaa merkittäviin säästöihin ja parantaa hankintojen tuloksia jäsenvaltioiden viranomaisten ja viime kädessä myös Euroopan veronmaksajien hyödyksi. Tähän tavoitteeseen ei päästäisi riittävän hyvin jäsenvaltioiden toimilla, koska ne johtaisivat väistämättä erilaisiin vaatimuksiin ja mahdollisesti ristiriitaisiin menettelyihin ja monimutkaistaisivat sen vuoksi sääntelyä ja aiheuttaisivat tarpeettomia esteitä toiminnan harjoittamiselle rajojen yli. Monet jäsenvaltiot eivät toistaiseksi ole tulkinneet, täsmentäneet tai soveltaneet avoimuutta ja yhdenvertaista kohtelua koskevia perussopimuksen periaatteita siten, että varmistettaisiin, että käyttöoikeussopimukset tehdään asianmukaisesti. Tästä johtuvaa oikeusvarmuuden puutetta ja markkinoiden sulkeutumista ei todennäköisesti saada korjattua ilman asianmukaisella tasolla toteutettuja toimia. Sen vuoksi on tarpeen toteuttaa EU:n tasolla toimia, joilla poistetaan nykyiset esteet EU:n laajuisilta käyttöoikeussopimusmarkkinoilta ja varmistetaan toimintaedellytysten lähentyminen ja yhtäläisyys. Näin voidaan viime kädessä turvata tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus EU:n kaikissa 27 jäsenvaltiossa. Ehdotus on tämän vuoksi toissijaisuusperiaatteen mukainen. · Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska se ei ylitä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi eli sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi vahvistamalla rajallinen määrä käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevia sääntöjä. Vaikutusten arvioinnissa yksilöitiin useita ratkaisuja, joita analysoitiin sen jälkeen sen selvittämiseksi, missä määrin ne mahdollistavat lainsäädännön tavoitteiden saavuttamisen. Analyysi osoitti, ettei tavoitteita voitaisi saavuttaa rikkomusmenettelyillä eikä muilla lainsäädännön ulkopuolisilla välineillä, kuten ei-sitovilla säädöksillä. Lisäksi todettiin, että julkisiin käyttöoikeusurakoihin tällä hetkellä sovellettavat perussäännökset eivät riitä, koska niillä ei voida turvata riittävää oikeusvarmuutta eikä perussopimuksen periaatteiden noudattamista. Samalla katsottiin kuitenkin, että yksityiskohtaisempi lainsäädäntö, joka vastaisi niitä sääntöjä, joita sovelletaan julkista hankintaa koskeviin sopimuksiin, ylittäisi sen, mikä on tarpeen ehdotuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. · Sääntelytavan valinta Koska ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaan sekä 62 ja 114 artiklaan, perussopimus ei anna mahdollisuutta käyttää asetusta, jota sovelletaan sekä tavaroiden että palvelujen hankintaanEhdotettu sääntelytapa on näin ollen direktiivi. Muihin kuin lainsäädäntötoimenpiteisiin kuuluvat vaihtoehdot hylättiin syistä, joita selostetaan yksityiskohtaisesti vaikutusten arvioinnissa. 4. Talousarviovaikutukset Ehdotuksella ei ole talousarviovaikutuksia. 5. Lisätiedot · Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus sisältää uudelleentarkastelulausekkeen, joka koskee taloudellisia vaikutuksia, joita sisämarkkinoihin kohdistuu 5 artiklassa säädettyjen kynnysarvojen soveltamisen vuoksi. · Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Ehdotetun direktiivin odotetaan takaavan avoimuuden, oikeudenmukaisuuden ja oikeusvarmuuden käyttöoikeussopimusten tekemisessä sekä parantavan sen investointimahdollisuuksia. Viime kädessä sen odotetaan laajentavan urakoita ja palveluja sekä parantavan niiden laatua. Direktiiviä sovelletaan sen voimaantulon jälkeen tehtyihin käyttöoikeussopimuksiin. Tämä on niiden tuomioiden mukaista, jotka Euroopan unionin tuomioistuin on antanut sopimusten muuttamisesta, mutta se ei vaikuta tilapäisiin järjestelyihin, jotka voivat osoittautua ehdottoman välttämättömäksi palvelujen jatkuvuuden varmistamiseksi ennen uuden käyttöoikeussopimuksen tekoa. Edellä mainitut hyödyt voidaan saavuttaa soveltamalla käyttöoikeussopimuksiin useita menettelyllisiä vaatimuksia ja tarkennuksia. Niillä pyritään lisäämään oikeusvarmuutta ja parantamaan kaikkien eurooppalaisten yritysten mahdollisuuksia päästä käyttöoikeussopimusten markkinoille. Oikeusvarmuus Direktiivin päätavoitteena on selkeyttää lainsäädäntökehystä, jota sovelletaan käyttöoikeussopimusten tekemiseen, mutta sen tavoitteena on myös rajata tarkasti tämän kehyksen soveltamisala. Käyttöoikeussopimuksia koskevat erityiset velvollisuudet lisäävät oikeusvarmuutta antamalla hankintaviranomaisille ja ‑yksiköille selkeät säännöt, jotka sisältävät käyttöoikeussopimusten tekoa koskevat perussopimuksen periaatteet, sekä antamalla talouden toimijoille sopimuksentekomenettelyä koskevat perustakeet. Määritelmä: Tässä käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevassa direktiiviehdotuksessa esitetään täsmällisempi käyttöoikeussopimusten määritelmä, jossa viitataan selkeästi toiminnallisen riskin käsitteeseen. Siinä tarkennetaan, millaiset riskit katsotaan toiminnallisiksi ja miten merkittävä riski määritellään. Siinä viitataan myös käyttöoikeussopimusten enimmäiskestoon. Perussopimuksen mukaisten velvollisuuksien sisällyttäminen johdettuun oikeuteen: Ehdotuksen mukaan valtaosaa velvollisuuksista, joita tällä hetkellä sovelletaan julkisten käyttöoikeusurakoiden myöntämiseen, sovelletaan myös kaikkiin käyttöoikeussopimuksiin, jotka koskevat palveluja. Ehdotuksessa asetetaan myös monia konkreettisia ja täsmällisempiä vaatimuksia, joita sovelletaan hankintamenettelyn eri vaiheissa perussopimuksen periaatteiden perusteella, sellaisina kuin niitä tulkitaan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Johdettua oikeutta sovelletaan ehdotuksen mukaan myös käyttöoikeussopimusten tekemiseen yleishyödyllisten palvelujen alalla, joka on tällä hetkellä vapautettu kokonaan kyseisen lainsäädännön soveltamisesta. Julkisen sektorin sisäinen yhteistyö: Siitä, kuinka pitkälle viranomaisten välistä yhteistyötä olisi säänneltävä julkista hankintaa koskevilla säännöillä, vallitsee huomattava oikeudellinen epävarmuus. Asiaa koskevaa Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä tulkitaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa ja jopa eri hankintaviranomaisten keskuudessa. Sen vuoksi tässä ehdotuksessa täsmennetään, missä tapauksissa hankintaviranomaisten välisiin hankintasopimuksiin ei sovelleta käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevia sääntöjä. Täsmennys perustuu asiaa koskevassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä esitettyihin periaatteisiin. Muutokset: Käyttöoikeussopimusten muuttamisesta niiden voimassaoloaikana on tullut yhä merkittävämpi ja ongelmallisempi kysymys toimijoille. Käyttöoikeussopimusten muuttamista koskeva erityissäännös sisältää oikeuskäytännössä kehitetyt perusratkaisut ja tarjoaa pragmaattisen ratkaisun siltä varalta, että ennakoimattomat olosuhteet edellyttävät käyttöoikeussopimusten muuttamista niiden voimassaoloaikana. Parempi pääsy käyttöoikeussopimusmarkkinoille Ehdotuksessa on säännökset perustavanlaatuisten parannusten tekemisestä talouden toimijoiden pääsyyn käyttöoikeusmarkkinoille. Säännösten päätarkoituksena on lisätä sopimuksentekomenettelyjen avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta rajoittamalla hankintaviranomaisten ja -yksikköjen päätösten mielivaltaisuutta päätöksissä, jotka koskevat esimerkiksi ennakolta ja jälkikäteen julkaistavia tietoja, menettelytakeita, valinta- ja sopimuksentekoperusteita sekä tarjoajille asetettavia määräaikoja. Lisäksi niillä parannetaan oikeussuojan saatavuutta direktiivin säännösten rikkomisen estämiseksi tai siihen puuttumiseksi. Julkaiseminen Euroopan unionin virallisessa lehdessä: Avoimuuden ja kaikkien talouden toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi ehdotuksessa edellytetään vähintään 5 000 000 euron arvoisten käyttöoikeussopimusten pakollista julkaisemista. Kyseistä kynnysarvoa, jota sovelletaan jo käyttöoikeusurakoihin, aletaan soveltaa myös palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin niiden julkisten kuulemisten ja tutkimusten tulosten perusteella, jotka komissio on toteuttanut valmistellessaan tätä ehdotusta. Kynnysarvon tarkoituksena on varmistaa, että mahdolliset hallinnolliset lisärasitteet ja -kustannukset ovat oikeassa suhteessa hankintasopimuksen arvoon, ja ottaa erityisesti huomioon sellaiset hankintasopimukset, joissa on kyse ilmeisestä rajat ylittävästä edusta. Kynnysarvoa sovelletaan tällaisten hankintasopimusten arvoon, joka lasketaan kyseisissä sopimuksissa määrätyn menetelmän mukaisesti. Palvelujen osalta tämä arvo vastaa kaikkien niiden palvelujen ennakoitua kokonaisarvoa, jotka käyttöoikeusurakoiden saaja suorittaa koko käyttöoikeussopimuksen voimassaoloaikana. Uusissa säännöissä määritellään myös mahdollisille tarjoajille annettavien tietojen vähimmäislaajuus. Määräajat: Ehdotuksessa asetetaan myös vähimmäismääräaika kiinnostuksenilmaisujen esittämiselle käyttöoikeussopimusten tekomenettelyissä. Määräaika on 52 päivää eli sama kuin julkisissa käyttöoikeusurakoissa nykyään. Käyttöoikeussopimuksia varten päätettiin asettaa pitempi määräaika kuin julkista hankintaa koskevia sopimuksia varten, koska käyttöoikeussopimukset ovat yleensä luonteeltaan monimutkaisempia. Valinta- ja poissulkemisperusteet: Ehdotuksessa on säännökset niitä valintaperusteita koskevista velvollisuuksista, joita hankintaviranomaisten tai -yksikköjen on sovellettava tehdessään käyttöoikeussopimuksia. Kyseiset säännöt ovat vähemmän rajoittavia kuin vastaavat säännökset, joita sovelletaan nykyisin julkista hankintaa koskeviin sopimuksiin. Valintaperusteet rajataan kuitenkin niissä tarjoajan taloudelliseen, rahoitukselliseen ja tekniseen kapasiteettiin. Lisäksi niissä rajoitetaan hyväksyttävien poissulkemisperusteiden soveltamisalaa. Käyttöoikeussopimuksen tekoperusteet: Ehdotuksessa asetetaan velvollisuus soveltaa käyttöoikeussopimuksen kohteeseen kytköksissä olevia puolueettomia perusteita, joilla varmistetaan avoimuuden, syrjimättömyyden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden noudattaminen ja taataan, että tarjoukset arvioidaan todellisen kilpailun olosuhteissa, joissa voidaan määrittää hankintaviranomaisen tai -yksikön saama taloudellinen kokonaishyöty. Kyseisillä perusteilla pyritään estämään hankintaviranomaisten ja -yksikköjen päätösten mielivaltaisuus, ja ne on julkaistava ennakolta ja lueteltava alenevassa tärkeysjärjestyksessä. Jäsenvaltiot taikka hankintaviranomaiset tai -yksiköt voivat halutessaan määrätä kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteen käytöstä tai soveltaa sitä tehdessään käyttöoikeussopimuksia. Menettelytakeet: Toisin kuin julkisia hankintoja koskevat direktiivit, ehdotetut säännöt eivät sisällä kiinteää hankintamenettelyjen luetteloa. Tämä ratkaisu mahdollistaa sen, että hankintaviranomaiset ja -yksiköt voivat noudattaa joustavampaa menettelyä tehdessään käyttöoikeussopimuksia. Ne voivat muun muassa valita kansallisia oikeudellisia perinteitään vastaavan menettelyn, joka mahdollistaa sopimuksentekomenettelyn järjestämisen mahdollisimman tehokkaalla tavalla. Ehdotuksessa vahvistetaan kuitenkin useita selkeitä menettelyllisiä suojakeinoja, joita on sovellettava käyttöoikeussopimuksen tekemiseen erityisesti neuvotteluiden aikana. Suojakeinoilla pyritään varmistamaan menettelyn oikeudenmukaisuus ja avoimuus. Muutoksenhakukeinot: Ehdotuksessa on säännökset muutoksenhakua koskevien direktiivien (direktiivit 89/665/ETY ja 92/13/EY, sellaisina kuin ne ovat muutettuina direktiivillä 2007/66/EY) soveltamisalan laajentamisesta kaikkiin kynnysarvon ylittäviin käyttöoikeussopimuksiin, jotta kaikille asianosaisille taataan tehokkaat kanavat, joiden kautta ne voivat riitauttaa käyttöoikeussopimuksen tekoa koskevan päätöksen tuomioistuimessa, ja jotta voidaan asettaa oikeudelliset vähimmäisvaatimukset, joita hankintaviranomaisten tai -yksikköjen on noudatettava. 2011/0437 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI käyttöoikeussopimusten tekemisestä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan sekä 62 ja 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[2], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[3], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Unionin tasolla ei ole voimassa selkeitä sääntöjä, joilla säänneltäisiin käyttöoikeussopimusten tekemistä, mikä aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta, luo esteitä palvelujen vapaalle tarjoamiselle ja vääristää sisämarkkinoiden toimintaa. Tämän vuoksi talouden toimijat, erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset), eivät voi käyttää oikeuksiaan sisämarkkinoilla eivätkä hyödyntää tärkeitä liiketoimintamahdollisuuksia, kun taas viranomaiset eivät välttämättä pysty käyttämään julkisia varoja parhaalla mahdollisella tavalla, jotta EU:n kansalaiset hyötyisivät laadukkaista ja mahdollisimman edullisista palveluista. Käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevalla asianmukaisella lainsäädäntökehyksellä voitaisiin varmistaa unionin kaikille talouden toimijoille todellinen ja syrjimätön pääsy markkinoille sekä oikeusvarmuus, mikä edistäisi julkisia investointeja infrastruktuureihin ja kansalaisille tarjottaviin strategisiin palveluihin. (2) Julkisilla hankinnoilla on olennainen merkitys Eurooppa 2020 -strategiassa[4] yhtenä niistä markkinapohjaisista ohjauskeinoista, joiden avulla voidaan saavuttaa älykäs, kestävä ja osallistava kasvu ja varmistaa samalla julkisten varojen mahdollisimman tehokas käyttö. Käyttöoikeusurakoiden myöntämiseen sovelletaan nykyisin julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY perussääntöjä, kun taas sellaisten palveluja koskevien käyttöoikeussopimusten tekemiseen, joilla on rajatylittävä ulottuvuus, sovelletaan perussopimuksen periaatteita ja erityisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatetta, sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta ja niistä johtuvia periaatteita, kuten yhdenvertaisen kohtelun, syrjimättömyyden ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteita sekä suhteellisuus- ja avoimuusperiaatteita. Kansallisten lainsäätäjien erilaisiin tapoihin tulkita perussopimuksen periaatteita sekä eri jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen välisiin suuriin eroihin liittyy oikeudellisen epävarmuuden riski. Tämä riski on todettu myös Euroopan unionin tuomioistuimen laajassa oikeuskäytännössä, jossa on kuitenkin käsitelty vain osittain joitakin käyttöoikeussopimusten tekoon liittyviä näkökohtia. Tämän vuoksi on tarpeen soveltaa perussopimuksen periaatteita yhtenäisesti käytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa ja poistaa periaatteiden tulkintaerot unionin tasolla sisämarkkinoita vielä nykyään haittaavien vääristymien poistamiseksi. (3) Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa millään tavalla jäsenvaltioiden tai viranomaisten vapauteen päättää urakoiden tai palvelujen suorasta tarjoamisesta yleisölle tai niiden tarjoamisen ulkoistamisesta kolmansille osapuolille. Jäsenvaltioiden tai viranomaisten olisi voitava edelleen määritellä vapaasti tarjottavan palvelun ominaisuudet, mukaan lukien palvelujen laatua tai hintaa koskevat edellytykset, pyrkiessään julkisen politiikkansa mukaisiin tavoitteisiin. (4) Tietyn arvon ylittävien käyttöoikeussopimusten osalta on aiheellista säätää kyseisten sopimusten kansallisten tekomenettelyjen yhteensovittamisen vähimmäistasosta, jotta voidaan turvata käyttöoikeussopimusten avaaminen kilpailulle ja riittävä oikeusvarmuus. Yhteensovittamista koskevat säännökset eivät saisi ylittää sitä, mikä on tarpeen edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava täydentää ja kehittää edelleen kyseisiä säännöksiä, jos ne katsovat sen aiheelliseksi, jotta voidaan paremmin varmistaa, että edellä mainittuja periaatteita noudatetaan. (5) Tiettyjä yhteensovittamista koskevia säännöksiä olisi otettava käyttöön myös vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla tehtävien käyttöoikeusurakoiden ja palveluja koskevien käyttöoikeussopimusten osalta, koska kansalliset viranomaiset voivat vaikuttaa näillä aloilla toimivien yksikköjen toimintaan ja koska on tarpeen ottaa huomioon, että markkinat, joilla kyseiset yksiköt toimivat, ovat luonteeltaan suljettuja, mikä johtuu jäsenvaltioiden myöntämistä erityis- tai yksinoikeuksista, jotka koskevat toimituksia kyseistä palvelua tarjoaviin verkkoihin, näiden verkkojen käyttöön antamista tai toimintaa. (6) Käyttöoikeussopimukset ovat rahallista vastiketta vastaan tehtyjä sopimuksia, jotka tehdään yhden tai useamman talouden toimijan ja yhden tai useamman hankintaviranomaisen tai -yksikön välillä ja joiden tarkoituksena on urakoiden tai palvelujen hankinta, jolloin palvelun tarjoamisen vastikkeena on yleensä hankintasopimuksen kohteena olevien urakoiden tai palvelujen käyttöoikeus. Kyseisten urakoiden tai palvelujen toteuttamiseen sovelletaan erityisiä hankintaviranomaisen tai -yksikön määrittelemiä sitovia velvoitteita, jotka ovat oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoisia. Sitä vastoin tiettyjä valtion asiakirjoja, kuten toimilupia ja muita lupia, joissa valtio tai viranomainen vahvistaa taloudellisen toiminnan harjoittamisedellytykset, ei pitäisi katsoa käyttöoikeussopimuksiksi. Sama koskee tiettyjä sopimuksia, jotka koskevat talouden toimijan oikeutta käyttää tiettyjä julkisia alueita tai varoja, kuten maanvuokrausopimuksia, jolloin valtio tai hankintaviranomainen tai -yksikkö vahvistaa vain yleiset ehdot alueiden tai varojen käytölle muttei hanki erityisiä urakoita eikä palveluja. (7) Käyttöoikeussopimuksen ja julkista hankintaa koskevan sopimuksen käsitteiden tulkintaan liittyvät vaikeudet ovat aiheuttaneet sidosryhmille jatkuvaa oikeudellista epävarmuutta, ja niitä on käsitelty useissa Euroopan unionin tuomioistuimen tuomioissa. Tämän vuoksi käyttöoikeussopimuksen määritelmää olisi selvennettävä, erityisesti viittaamalla olennaisen toiminnallisen riskin käsitteeseen. Käyttöoikeussopimuksen tärkein piirre – rakennettavan kohteen tai palvelun käyttöoikeus – edellyttää aina käyttöoikeussopimuksen saajalle siirtyvää taloudellista riskiä, johon sisältyy se mahdollisuus, ettei urakoiden tai palvelujen toteuttamiseksi tehtyjä investointeja ja niistä aiheutuneita kustannuksia saada takaisin. Käyttöoikeussopimusten tekemistä sääntelevien erityisten sääntöjen soveltaminen ei olisi perusteltua, jos hankintaviranomainen tai -yksikkö vapauttaisi toimeksisaajan mahdollisista tappioista takaamalla tälle vähimmäistulon, joka olisi yhtä suuri tai suurempi kuin kustannukset, joita toimeksisaajalle aiheutuu sopimusvelvoitteiden täyttämisestä. Samalla olisi tehtävä selväksi, että tietyt järjestelyt, jotka hankintaviranomainen tai -yksikkö maksaa kokonaisuudessaan, olisi katsottava käyttöoikeussopimuksiksi, jos se, saako kyseinen toimija urakan tai palvelun toteuttamiseksi tehtyjä investointeja ja niistä aiheutuneita kustannuksia takaisin, riippuu palvelun tai omaisuuserän tosiasiallisesta kysynnästä tai saatavillaolosta. (8) Jos alakohtaisessa asetuksessa säädetään, että käyttöoikeusurakan saajalle annetaan takeet sopimuksen toteuttamisesta aiheutuneiden investointien ja kustannusten saamisesta takaisin, kyseistä sopimusta ei pitäisi katsoa tässä direktiivissä tarkoitetuksi käyttöoikeussopimukseksi. (9) Erityis- tai yksinoikeuksien käsitteellä on keskeinen merkitys tämän direktiivin soveltamisalan määrittämisessä, koska direktiivin säännöksiä sovelletaan sellaisiin yksikköihin, jotka eivät ole 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettuja hankintayksikköjä tai julkisia yrityksiä, vain siinä määrin kuin nämä harjoittavat jotakin direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa tällaisten oikeuksien perusteella. Sen vuoksi on aiheellista selventää, että oikeudet, jotka on myönnetty puolueettomiin perusteisiin perustuvalla menettelyllä ja ennen kaikkea unionin lainsäädännön mukaisesti ja joiden riittävä julkisuus on varmistettu, eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettuja erityis- tai yksinoikeuksia. Tähän lainsäädäntöön olisi sisällyttävä maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/30/EY[5], sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY[6], yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY[7], hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä 20 päivänä toukokuuta 1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/22/EY[8] ja rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23 päivänä lokakuuta 2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007[9]. Koska julkinen toiminta on yhä monimuotoisempaa, on tarpeen määritellä selvemmin itse hankinnan käsite. Käyttöoikeussopimuksia koskevissa unionin säännöissä viitataan urakoiden tai palvelujen hankintaan kyseisten urakoiden tai palvelujen käytöstä koostuvaa vastiketta vastaan. Hankinnan käsite olisi ymmärrettävä laajasti hyötyjen saamisena kyseisistä rakennusurakoista tai palveluista, jolloin hankinta ei aina edellytä omistusoikeuden siirtoa hankintaviranomaisille tai ‑yksiköille. Lisäksi pelkkä toiminnan rahoittaminen, johon liittyy usein velvollisuus korvata saadut määrät, jollei niitä käytetä aiottuihin tarkoituksiin, ei yleensä kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. (10) On myös osoittautunut tarpeelliseksi selventää, mitä yksittäisellä hankinnalla tarkoitetaan, koska kaikkien yksittäistä hankintaa varten tehtyjen käyttöoikeussopimusten yhteenlaskettu arvo on otettava huomioon käytettäessä tässä direktiivissä säädettyjä kynnysarvoja ja koska yksittäistä hankintaa on käsiteltävä ilmoituksessa kokonaisuutena, joka on mahdollisesti jaettu osiin. Yksittäisen hankinnan käsite kattaa kaikki tavarat, rakennusurakat ja palvelut, jotka tarvitaan tietyn hankkeen toteuttamiseksi. Yksittäisen hankkeen olemassaolosta voi olla osoituksena muun muassa se, että hankintaviranomainen suorittaa yleisen ennakkosuunnittelun ja varsinaisen suunnittelun tai että erilaiset hankitut osat palvelevat yhtä taloudellista ja teknistä tarkoitusta tai että ne liittyvät muulla tavoin loogisesti toisiinsa. (11) Jotta varmistettaisiin markkinoiden todellinen avaaminen ja käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevien sääntöjen tasapuolinen soveltaminen vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla, asianomaiset yksiköt olisi määritettävä muulla tavoin kuin niiden oikeudellisen aseman perusteella. Sen vuoksi olisi varmistettava, että julkisella sektorilla ja yksityisellä sektorilla toimivien hankintayksikköjen yhdenvertaista kohtelua ei vaaranneta. Lisäksi olisi varmistettava perussopimuksen 345 artiklan mukaisesti, ettei jäsenvaltioissa voimassa oleviin omistusoikeusjärjestelmiin puututa. (12) Käyttöoikeussopimuksia voidaan tehdä täyttämään useisiin sellaisiin toimintoihin liittyviä tarpeita, jotka saattavat olla erilaisten oikeudellisten järjestelyjen alaisia. Olisi selvennettävä, että oikeudellisen järjestelyyn, jota sovelletaan yhteen käyttöoikeussopimukseen, jolla pyritään kattamaan useita toimintoja, olisi sovellettava sitä toimintaa koskevia sääntöjä, johon se on pääasiassa tarkoitettu. Sen toiminnan määrittäminen, johon käyttöoikeussopimus on pääasiassa tarkoitettu, voi perustua niiden vaatimusten analysointiin, jotka tietyn käyttöoikeussopimuksen on täytettävä, ja analyysin suorittaa hankintayksikkö arvioidakseen kyseisen käyttöoikeussopimuksen arvon ja laatiakseen käyttöoikeussopimusten tekemiseen liittyvät asiakirjat. Tietyissä tapauksissa saattaa olla objektiivisesti katsoen mahdotonta määrittää, mitä toimintaa varten käyttöoikeussopimus on pääasiassa tarkoitettu. Olisi ilmoitettava, mitä sääntöjä tällaisiin tapauksiin sovelletaan. (13) Tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on aiheellista jättää tietyt palveluja koskevat käyttöoikeussopimukset, jotka on tehty sellaisen talouden toimijan kanssa, joka on itse hankintaviranomainen tai -yksikkö, sellaisen yksinoikeuden perusteella, jonka kyseinen toimija on saanut julkaistun kansallisen lain tai hallinnollisen säädöksen mukaisesti ja joka on myönnetty perussopimuksen ja liitteessä III mainittuihin toimintoihin liittyvän verkkoinfrastruktuurin hallintaa koskevan unionin alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti, koska kyseisenkaltaiset yksinoikeudet eivät mahdollista kilpailullisen menettelyn noudattamista sopimuksen tekemisessä. Poikkeuksellisesti ja rajoittamatta tämän direktiivin soveltamisesta tehtävän yleisen poikkeuksen oikeudellisia seurauksia, 8 artiklan 1 kohdassa määriteltyihin käyttöoikeussopimuksiin olisi sovellettava velvollisuutta julkaista tehtyjä käyttöoikeussopimuksia koskeva ilmoitus perustason avoimuuden varmistamiseksi, jollei tällaisen avoimuuden edellytyksistä säädetä alakohtaisessa lainsäädännössä. (14) Direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä tietyt sellaisen hankintayksikköjen sidosyrityksen kanssa tehdyt palveluja koskevat käyttöoikeussopimukset ja käyttöoikeusurakat, jonka pääasiallisena toimintana on kyseisten palvelujen suorittaminen tai rakennusurakoiden tekeminen ryhmälle, johon kyseinen yritys kuuluu, eikä niiden tarjoaminen markkinoilla. Soveltamisalan ulkopuolelle olisi myös jätettävä tietyt palveluja koskevat käyttöoikeussopimukset ja käyttöoikeusurakat, jotka hankintayksikkö on tehnyt sellaisen tämän direktiiviin soveltamisalaan kuuluvia toimintoja harjoittavan, useista hankintayksiköistä koostuvan yhteisyrityksen kanssa, johon se kuuluu. On kuitenkin tarpeen varmistaa, ettei tämä soveltamisalan rajaaminen aiheuta kilpailun vääristymistä hankintayksikköihin sidoksissa olevien yritysten tai yhteisyritysten eduksi. Olisi annettava asianmukaiset säännöt, jotka koskevat erityisesti niitä enimmäismääriä, joiden rajoissa yritykset voivat saada osan liikevaihdostaan markkinoilta ja joiden ylittyessä yritykset menettävät mahdollisuuden tehdä käyttöoikeussopimuksia ilman tarjouskilpailuja, sekä säännöt, jotka koskevat yhteisyritysten rakennetta sekä näiden yhteisyritysten ja niitä muodostavien hankintayksikköjen välisten sidosten vahvuutta. (15) Tätä direktiiviä ei pitäisi soveltaa hankintayksikköjen tekemiin ja liitteessä III tarkoitetun toiminnan toteuttamiseksi tehtyihin käyttöoikeussopimuksiin, jos siinä jäsenvaltiossa, jossa toiminta toteutetaan, kyseinen toiminta on suoran kilpailun kohteena markkinoilla, joille pääsyä ei ole rajoitettu, mikä todetaan direktiivin [nykyinen direktiivi 2004/17/EY] 27 ja 28 artiklan mukaisesti tätä tarkoitusta varten säädetyssä menettelyssä. Tälläisella menettelyllä olisi annettava oikeusvarmuus asianomaisille yksiköille ja luotava asianmukainen päätöksentekomenettely, jolla varmistetaan unionin oikeuden yhdenmukainen soveltaminen kyseisellä alalla lyhyiden määräaikojen kuluessa. (16) Tätä direktiiviä ei sovelleta käyttöoikeussopimusten tekemiseen, kun kansainväliset järjestöt tekevät kyseiset sopimukset omissa nimissään ja omaan lukuunsa. On kuitenkin tarpeen selventää, missä määrin direktiiviä olisi sovellettava kansainvälisten erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvaan käyttöoikeussopimusten tekemiseen. (17) Siitä, kuinka pitkälle viranomaisten välistä yhteistyötä olisi säänneltävä käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevilla säännöillä, vallitsee huomattava oikeudellinen epävarmuus. Asiaa koskevaa Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä on tulkittu eri tavoin eri jäsenvaltioissa ja jopa eri hankintaviranomaisten tai tiettyjen hankintayksikköjen keskuudessa. Sen vuoksi olisi selvennettävä, milloin tällaisten viranomaisten välisiin käyttöoikeussopimuksiin ei sovelleta julkisten käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevia sääntöjä. Tällaisen selventämisen olisi perustuttava asiaa koskevassa unionin oikeuskäytännössä esitettyihin periaatteisiin. Pelkästään se, että molemmat sopimuspuolet ovat itse 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettuja hankintaviranomaisia tai -yksikköjä, ei sinänsä sulje pois käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevien sääntöjen soveltamista. Käyttöoikeussopimusten tekemistä koskevien sääntöjen soveltaminen ei saisi kuitenkaan vaikuttaa viranomaisten vapauteen päättää siitä, miten ne järjestävät julkiseen palveluun liittyvien tehtäviensä hoitamisen. Määräysvallan alaisten yksikköjen kanssa tehdyt käyttöoikeussopimukset tai yhteistyö, johon osallistuvat hankintaviranomaiset tai -yksiköt hoitavat yhdessä julkiseen palveluun liittyviä tehtäviään, olisi sen vuoksi jätettävä sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, jos tässä direktiivissä säädetyt edellytykset täyttyvät. Tällä direktiivillä olisi pyrittävä varmistamaan, että soveltamisalan ulkopuolelle jätetty julkisen sektorin sisäinen yhteistyö ei aiheuta kilpailun vääristymistä yksityisiin talouden toimijoihin nähden. Hankintaviranomaisen osallistuminen tarjoajana julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn ei saisi myöskään aiheuttaa kilpailun vääristymistä. (18) Jotta voidaan varmistaa, että hankintayksikköjen ja -viranomaisten tekemistä tietyn arvon ylittävistä käyttöoikeusurakoista ja palveluja koskevista käyttöoikeussopimuksista tiedotetaan riittävästi, käyttöoikeussopimusta koskevan ilmoituksen julkaisemisen Euroopan unionin virallisessa lehdessä pitäisi olla pakollista ennen tällaisten hankintasopimusten tekemistä. Kynnysarvoissa olisi otettava huomioon käyttöoikeussopimuksiin liittyvä ilmeinen rajatylittävä etu, joka koituu muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille talouden toimijoille. Palveluja koskevan käyttöoikeussopimuksen arvon laskemiseksi on otettava huomioon kaikkien käyttöoikeussopimuksen saajan tarjoamien palvelujen ennakoitu arvo mahdollisen tarjoajan kannalta. (19) Käyttöoikeussopimusten tekeminen ilmoittamatta siitä ennakolta olisi sallittava vain hyvin poikkeuksellisissa olosuhteissa, koska se vaikuttaa haitallisesti kilpailuun. Tällainen poikkeus olisi rajattava tapauksiin, joissa on alusta alkaen ilmeistä, että ilmoittaminen ei lisäisi kilpailua etenkään sen vuoksi, että objektiivisesti katsoen vain yhdellä talouden toimijalla on mahdollisuus käyttöoikeussopimuksen toteuttamiseen. Käyttöoikeussopimuksen tekeminen talouden toimijan kanssa ilmoittamatta siitä ennakolta voidaan katsoa perustelluksi vain objektiivisissa yksinoikeustilanteissa, joissa hankintaviranomainen tai -yksikkö ei ole itse luonut yksinoikeustilannetta tulevaa sopimuksentekomenettelyä varten eikä saatavilla ole riittävästi korvaavia vaihtoehtoja, joiden saatavuus olisi arvioitava yksityiskohtaisesti. (20) Arviointi, jonka komissio on laatinut niin kutsutuista ensisijaisista ja muista kuin ensisijaisista palveluista (”A-palveluista” ja ”B-palveluista”), on osoittanut, että enää ei ole aiheellista rajoittaa hankintalainsäädännön täysimittaista soveltamista rajattuun ryhmään palveluja. Tämän vuoksi tätä direktiiviä olisi sovellettava vain sellaisiin palveluihin (esimerkiksi ateriapalveluihin ja vedenjakelupalveluihin), joista on osoitettu, että niillä voidaan käydä kauppaa rajojen yli. (21) Komission julkista hankintaa koskevien sääntöjen uudistamisesta laatiman arvioinnin tulosten perusteella tämän direktiivin täydellisen soveltamisen ulkopuolelle on aiheelliselta jättää vain ne palvelut, joilla ei ole suurta rajatylittävää ulottuvuutta, toisin sanoen henkilöpalveluina tunnetut palvelut, kuten tietyt sosiaali-, terveys- ja koulutuspalvelut. Näitä palveluja tarjotaan tietyssä kontekstissa, joka vaihtelee suuresti jäsenvaltiosta toiseen erilaisten kulttuuriperinteiden vuoksi. Sen vuoksi näitä palveluja koskevia käyttöoikeussopimuksia varten olisi luotava erityisjärjestely, jossa otetaan huomioon, että kyseisten palvelujen sääntely aloitettiin vasta hiljattain. Velvollisuus julkaista ennakkoilmoitus ja käyttöoikeussopimuksen tekemistä koskeva ilmoitus kaikista käyttöoikeussopimuksista, joiden arvo vastaa vähintään tässä direktiivissä vahvistettuja kynnysarvoja, on asianmukainen tapa antaa liiketoimintamahdollisuuksia koskevia tietoja mahdollisille tarjoajille sekä tehtyjen hankintasopimusten lukumäärää ja tyyppiä koskevia tietoja kaikille kiinnostuneille osapuolille. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön asianmukaiset toimenpiteet, jotka koskevat kyseisiä palveluja koskevien käyttöoikeussopimusten tekemistä ja joilla pyritään varmistamaan avoimuusperiaatteen ja talouden toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen samalla kun hankintaviranomaisille ja -yksiköille annetaan mahdollisuus ottaa huomioon kyseisten palvelujen erityispiirteet. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että hankintaviranomaiset ja -yksiköt voivat ottaa huomioon tarpeen varmistaa palvelujen laatu, jatkuvuus, käyttömahdollisuus, saatavuus ja kattavuus, eri käyttäjäryhmien erityistarpeet, käyttäjien osallistuminen ja vaikutusvallan lisääminen sekä innovointi. (22) Näiden palvelujen kulttuurisidonnaisuuden ja arkaluonteisuuden vuoksi jäsenvaltioille olisi annettava runsaasti harkintavaltaa järjestää palvelujen suorittajien valinta parhaaksi katsomallaan tavalla. Tämän direktiivin säännöt eivät estä jäsenvaltioita soveltamasta palvelujen suorittajien valintaan erityisiä laadullisia perusteita, kuten niitä, jotka on vahvistettu Euroopan unionin neuvoston sosiaalisen suojelun komitean vapaaehtoisessa eurooppalaisessa sosiaalipalvelujen laatukehyksessä. Jäsenvaltiot ja/tai viranomaiset voivat yhä vapaasti tarjota näitä palveluja itse tai järjestää sosiaalipalvelut tavalla, johon ei liity käyttöoikeussopimusten tekoa, kuten pelkästään rahoittamalla näitä palveluja tai myöntämällä toimilupia tai muita lupia kaikille talouden toimijoille, jotka täyttävät hankintaviranomaisen tai -yksikön ennakolta vahvistamat edellytykset, ilman rajoituksia tai kiintiöitä, jos tällaisella järjestelmällä varmistetaan riittävä mainostaminen ja siinä noudatetaan avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita. (23) Jotta kaikki asianomaiset toimijat voivat jättää hakemuksia tai tehdä tarjouksia, hankintaviranomaisilla ja -yksiköillä olisi oltava velvollisuus noudattaa vähimmäismääräaikaa, johon mennessä jätetyt hakemukset otetaan vastaan. (24) Oikeasuhteisten, syrjimättömien ja tasapuolisten valintaperusteiden valinta ja soveltaminen talouden toimijoihin on ensiarvoisen tärkeää, jotta toimijoilla olisi tosiasiallinen mahdollisuus hyödyntää käyttöoikeussopimuksiin liittyviä liiketoimintamahdollisuuksia. Erityisesti ehdokkaan mahdollisuudella käyttää hyväksi muiden yksikköjen voimavaroja voi olla ratkaiseva merkitys sille, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on mahdollisuus osallistua valintaan. Sen vuoksi on aiheellista säätää, että valintaperusteet koskevat yksinomaan toimijoiden teknisiä, rahoitukseen liittyviä ja taloudellisia voimavaroja, että ne ilmoitetaan käyttöoikeussopimusta koskevassa ilmoituksessa ja ettei niissä voida kieltää talouden toimijaa käyttämästä hyväksi muiden yksikköjen voimavaroja riippumatta sen ja näiden yksikköjen välisistä oikeudellisista yhteyksistä, jos toimija osoittaa hankintaviranomaiselle tai -yksikölle, että sillä on käytettävissään tarvittavat voimavarat. (25) Avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi käyttöoikeussopimusten tekoperusteiden olisi aina oltava eräiden yleisten vaatimusten mukaisia. Perusteet olisi ilmoitettava ennakolta mahdollisille tarjoajille, niiden olisi liityttävä sopimuksen kohteeseen ja ne eivät saisi antaa hankintaviranomaiselle tai -yksikölle rajoittamatonta valinnanvapautta. Niillä olisi varmistettava todellisen kilpailun mahdollisuus, ja niihin olisi liitettävä vaatimuksia, jotka mahdollistavat tarjoajan esittäminen tietojen tosiasiallisen tarkistamisen. Noudattaakseen kyseisiä vaatimuksia ja parantaakseen samalla oikeusvarmuutta jäsenvaltiot voivat säätää kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteen käyttämisestä. (26) Jos hankintaviranomaiset ja -yksiköt päättävät tehdä käyttöoikeussopimuksen kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteella, niiden olisi määritettävä taloudelliset ja laadulliset perusteet, joilla ne arvioivat tarjoukset hinta-laatusuhteeltaan parhaan tarjouksen löytämiseksi. Nämä perusteet määritetään käyttöoikeussopimuksen kohteen mukaisesti, koska niillä olisi voitava arvioida kunkin tarjouksen suoritustaso suhteessa teknisissä eritelmissä määritettyyn käyttöoikeussopimuksen kohteeseen sekä kunkin tarjouksen hinta-laatusuhde. (27) Käyttöoikeussopimukset ovat yleensä pitkäkestoisia, monimutkaisia järjestelyjä, joissa toimeksisaaja ottaa kantaakseen vastuita ja riskejä, jotka ovat perinteisesti olleet hankintaviranomaisten ja -yksikköjen kannettavina ja kuuluneet näiden toimivaltaan. Tästä syystä hankintaviranomaisille tai -yksiköille pitäisi jäädä joustovaraa hankintaprosessin järjestämisessä, kuten mahdollisuus neuvotella sopimuksen sisällöstä ehdokkaiden kanssa. Yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden varmistamiseksi kaikissa hankintamenettelyn vaiheissa on kuitenkin syytä säätää tietyistä hankintaprosessin rakennetta koskevista edellytyksistä, kuten neuvotteluista, tiedon levittämisestä ja kirjallisten rekisterien saatavuudesta. On myös tarpeen säätää, ettei käyttöoikeussopimusta koskevan ilmoituksen alkuperäisistä ehdoista pitäisi poiketa, jotta mahdollisia ehdokkaita ei kohdeltaisi epäoikeudenmukaisesti. (28) Hankintaviranomaisten ja –yksikköjen laatimien teknisten eritelmien olisi oltava sellaisia, että käyttöoikeussopimusten tekeminen voidaan avata kilpailulle. Sen vuoksi olisi oltava mahdollista esittää tarjouksia, jotka perustuvat erilaisiin teknisiin ratkaisuihin, jotta saadaan aikaan riittävästi kilpailua. Tekniset eritelmät olisi tämän vuoksi laadittava siten, ettei kilpailua kavenneta keinotekoisesti vaatimuksilla, joilla suositaan tiettyä talouden toimijaa edellyttämällä sen yleensä tarjoamien tavaroiden, palvelujen tai rakennusurakoiden keskeisiä ominaisuuksia. Tämä tavoite voidaan yleensä saavuttaa parhaiten laatimalla tekniset eritelmät toiminnallisten ja suorituskykyä koskevien vaatimusten mukaisesti, mikä edistää innovointia. Jos viitataan eurooppalaisen standardiin tai sellaisen puuttuessa kansalliseen standardiin, hankintaviranomaisten tai -yksikköjen olisi otettava huomioon muihin vastaaviin järjestelyihin perustuvat tarjoukset. Vastaavuuden osoittamiseksi tarjoajia voidaan vaatia esittämään kolmannen osapuolen todentama näyttö; olisi kuitenkin sallittava myös muut asianmukaiset todistuskeinot, kuten valmistajan tekniset asiakirjat, jos kyseisellä talouden toimijalla ei ole mahdollisuutta saada tällaisia todistuksia tai testausraportteja tai se ei voi saada niitä asetettujen määräaikojen kuluessa. (29) Olisi sallittava, että hankintaviranomaiset ja -yksiköt viittaavat teknisissä eritelmissä ja käyttöoikeussopimusten tekoperusteissa tiettyyn tuotantoprosessiin, tiettyyn palvelujen tarjontamuotoon tai tiettyyn prosessiin, joka koskee jotain muuta tuotteen tai palvelun elinkaaren vaihetta, jos nämä liittyvät käyttöoikeussopimuksen kohteeseen. Jotta sosiaaliset näkökohdat voitaisiin ottaa paremmin huomioon käyttöoikeussopimusten teossa, hankkijoiden olisi myös voitava sisällyttää sopimuksentekoperusteisiin ominaisuuksia, jotka koskevat työoloja. Jos hankintaviranomaiset tai -yksiköt käyttävät kokonaistaloudellisesti edullisinta tarjousta, tällaiset perusteet voivat kuitenkin liittyä vain tuotantoprosessiin tai palvelujen suorittamiseen suoraan osallistuvien henkilöiden työoloihin. Tällaiset ominaisuudet voivat koskea vain tuotantoprosesseihin osallistuvan henkilöstön terveyden suojelua tai sopimuksen toteuttamiseen osallistuvien vähäosaisten henkilöiden tai heikossa asemassa olevien ryhmien jäsenten parempaa integroitumista yhteiskuntaan, mukaan lukien vammaiskäytön edellytykset. Sopimuksentekoperusteet, joissa tällaiset ominaisuudet otetaan huomioon, olisi joka tapauksessa rajattava koskemaan niitä ominaisuuksia, joista aiheutuu välittömiä seurauksia henkilöstön jäsenille heidän työympäristössään. Perusteita olisi sovellettava palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY[10] mukaisesti siten, että niiden soveltamisella ei syrjitä suoraan tai välillisesti talouden toimijoita, jotka tulevat muista jäsenvaltioista tai sellaisista kolmansista maista, jotka ovat sopimuspuolina GPA-sopimuksessa tai sellaisissa vapaakauppasopimuksissa, joissa myös unioni on sopimuspuolena. Jos hankintaviranomaiset ja -yksiköt käyttävät kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen perustetta, niiden olisi voitava käyttää sopimuksentekoperusteena kyseisen käyttöoikeussopimuksen toteuttamiseen nimettävän henkilöstön organisointia, pätevyyttä ja kokemusta, koska nämä voivat vaikuttaa käyttöoikeussopimuksen toteuttamisen laatuun ja sen vuoksi myös tarjouksen taloudelliseen arvoon. (30) Sähköiset tieto- ja viestintämuodot voivat yksinkertaistaa suuresti sopimusten julkaisemista ja lisätä käyttöoikeussopimuksiin liittyvien hankintaprosessien tehokkuutta ja avoimuutta. Niistä olisi tultava vakiovälineitä käyttöoikeussopimusten tekomenettelyihin liittyvässä viestinnässä ja tietojenvaihdossa. Sähköisten välineiden käyttö säästää myös aikaa. Tämän vuoksi olisi säädettävä vähimmäisaikojen lyhentämisestä sähköisten välineiden käytön yhteydessä edellyttäen kuitenkin, että tällaiset välineet ovat yhteensopivia unionin tasolla suunnitellun erityisen tiedonsiirtomuodon kanssa. Asianmukaisilla toiminnoilla varustetut sähköiset tieto- ja viestintävälineet voivat myös antaa hankintaviranomaisille ja -yksiköille valmiudet estää, havaita ja korjata hankintamenettelyjen aikana tehtyjä virheitä. (31) Eri jäsenvaltioista olevat hankintaviranomaiset ja -yksiköt voivat olla kiinnostuneita tekemään yhteistyötä ja yhteisiä julkisia käyttöoikeussopimuksia hyödyntääkseen mahdollisimman paljon sisämarkkinoiden potentiaalia, joka tarjoaa mittakaavaetuja ja mahdollistaa riskien ja hyötyjen jakamisen erityisesti innovatiivisissa hankkeissa, joihin liittyy suurempia riskejä kuin yksi hankintaviranomainen tai -yksikkö voi kohtuullisesti kantaa. Sen vuoksi olisi vahvistettava uudet säännöt, jotka koskevat yhteisten käyttöoikeussopimusten tekemistä rajojen yli ja joissa nimetään sovellettava lainsäädäntö, jotta voidaan helpottaa yhteisten julkisten käyttöoikeussopimusten tekemistä rajojen yli. Lisäksi eri jäsenvaltioista olevat hankintaviranomaiset ja ‑yksiköt voivat perustaa yhteisiä oikeushenkilöitä kansallisen tai unionin lainsäädännön mukaisesti. Tällaista yhteisten käyttöoikeussopimusten tekemisen muotoa varten olisi vahvistettava erityiset säännöt. (32) Käyttöoikeussopimuksen toteuttamisen aikana olisi sovellettava kansallisen tason ja unionin tason lakeja, asetuksia ja työehtosopimuksia, jotka ovat voimassa työehtojen ja työturvallisuuden alalla, edellyttäen, että kyseiset säännöt ja niiden soveltaminen ovat unionin oikeuden mukaisia. Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY[11] on vahvistettu vähimmäisedellytykset, joita vastaanottajamaan on noudatettava lähetettyjen työntekijöiden osalta rajatylittävissä tapauksissa, joissa jostakin jäsenvaltiosta olevat työntekijät suorittavat palveluja toisessa jäsenvaltiossa käyttöoikeussopimuksen toteuttamiseksi. (33) Käyttöoikeussopimuksia ei pitäisi tehdä sellaisten talouden toimijoiden kanssa, jotka ovat osallistuneet rikollisjärjestön toimintaan tai syyllistyneet unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan lahjontaan tai petokseen taikka rahanpesuun. Jos talouden toimijat jättävät verot tai sosiaaliturvamaksut maksamatta, tästä olisi seurattava niiden pakollinen poissulkeminen unionin tasolla. Lisäksi hankintaviranomaisille ja ‑yksiköille olisi annettava mahdollisuus sulkea pois ehdokkaat tai tarjoajat sellaisissa tapauksissa, joissa rikotaan vakavasti perussopimuksen mukaisten yleisten etujen suojaamista koskevaa unionin lainsäädäntöä tai kansallista lainsäädäntöä tai joissa talouden toimijan toiminnassa on ollut merkittäviä tai toistuvia puutteita sellaisen yhden tai useamman käyttöoikeussopimuksen toteuttamisessa, jotka kyseinen toimija on tehnyt aiemmin saman hankintaviranomaisen tai -yksikön kanssa. (34) On tarpeen selventää, missä olosuhteissa käyttöoikeussopimukseen sen toteutuksen aikana tehtävät muutokset edellyttävät uutta sopimuksentekomenettelyä, ottaen huomioon asiaa koskeva Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö. Uusi sopimuksentekomenettely vaaditaan, kun alkuperäiseen käyttöoikeussopimukseen tehdään olennaisia muutoksia, jotka osoittavat sopimuspuolten aikovan neuvotella käyttöoikeussopimuksen keskeiset ehdot tai edellytykset uudelleen. Tämä pätee erityisesti silloin, kun muutetut edellytykset olisivat vaikuttaneet menettelyn tulokseen, jos ne olisivat olleet osa alkuperäistä menettelyä. Käyttöoikeussopimuksen voimassaolon poikkeuksellista ja tilapäistä jatkamista, jonka tarkoituksena on ainoastaan varmistaa palvelutarjonnan jatkuvuus uuden käyttöoikeussopimuksen tekemiseen saakka, ei yleensä pitäisi katsoa alkuperäiseen käyttöoikeussopimukseen tehtäväksi olennaiseksi muutokseksi. (35) Hankintaviranomaiset ja -yksiköt saattavat kohdata ulkoisia olosuhteita, joita ne eivät ole osanneet ennakoida käyttöoikeussopimusta tehdessään. Tällöin tarvitaan tietynasteista joustavuutta, jotta käyttöoikeussopimus voidaan mukauttaa näihin olosuhteisiin ilman uutta sopimuksentekomenettelyä. Olosuhteilla, joita huolellinen hankintaviranomainen tai -yksikkö ei olisi voinut ennakoida, viitataan olosuhteisiin, joita ei olisi voitu ennustaa huolimatta siitä, että hankintaviranomainen tai -yksikkö valmisteli alkuperäisen sopimuksen tekemisen kohtuullisen huolellisesti, ottaen huomioon viranomaisen tai yksikön käytettävissä olevat keinot, hankkeen luonne ja ominaisuudet, alan hyvät toimintatavat sekä tarve varmistaa, että resurssit, jotka käytetään valmisteltaessa sopimuksen tekoa, ovat asianmukaisessa suhteessa sopimuksen ennakoitavissa olevaan arvoon. Tätä ei voida kuitenkaan soveltaa tapauksiin, joissa muutos muuttaa koko hankinnan luonteen esimerkiksi siten, että hankittavat rakennusurakat, tavarat tai palvelut korvataan jollakin muulla tai hankintatyyppiä muutetaan perusteellisesti, koska tällaisessa tilanteessa muutoksen voidaan olettaa vaikuttavan tulokseen. (36) Yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteiden mukaisesti tarjoajaa, joka on valittu, ei pitäisi korvata toisella talouden toimijalla kilpailuttamatta käyttöoikeussopimusta uudelleen. Valittu tarjoaja, joka toteuttaa käyttöoikeussopimuksen, saattaa kuitenkin kokea sopimuksen toteuttamisen aikana tiettyjä rakenteellisia muutoksia, kuten puhtaasti sisäisiä uudelleenjärjestelyjä, sulautumisia ja yritysostoja tai maksukyvyttömyyttä, tai se saatetaan korvata sellaisen sopimuslausekkeen perusteella, joka on kaikkien tarjoajien tiedossa ja on yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteiden mukainen. Tällaiset rakenteelliset muutokset eivät saisi automaattisesti johtaa siihen, että kaikki kyseisen yrityksen toteuttamat käyttöoikeussopimukset joutuvat uusien hankintamenettelyjen kohteiksi. (37) Hankintaviranomaisilla tai -yksiköillä olisi oltava mahdollisuus määrätä käyttöoikeuteen tehtävistä muutoksista tarkistuslausekkeilla itse käyttöoikeussopimuksessa, mutta tällaiset lausekkeet eivät saisi antaa niille rajatonta harkintavaltaa. Sen vuoksi tässä direktiivissä olisi säädettävä, missä määrin muutoksista voidaan määrätä alkuperäisessä käyttöoikeussopimuksessa. (38) Nopeisiin tekniikan ja talouden muutoksiin mukautumiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän direktiivin useita muita kuin keskeisiä osia. Sähköisten vastaanottolaitteiden tekniset yksityiskohdat ja ominaisuudet olisi pidettävä ajan tasalla teknologian kehityksen ja hallinnollisten tarpeiden kanssa; lisäksi on tarpeen siirtää komissiolle valta tehdä sähköistä viestintää koskevat tekniset standardit pakollisiksi, jotta voidaan varmistaa teknisten formaattien, prosessien ja sanomanvälityksen yhteentoimivuus sähköisten viestintämuotojen avulla toteutettavissa käyttöoikeussopimusten tekomenettelyissä ottaen huomioon teknologian kehitys ja hallinnolliset tarpeet. Luetteloa unionin säädöksistä, joissa vahvistetaan yhteiset elinkaarikustannusten laskentamenetelmät, olisi lisäksi mukautettava nopeasti, jotta siihen voidaan sisällyttää alakohtaiset toimenpiteet. Näiden tarpeiden täyttämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta pitää kyseinen säädösluettelo ajan tasalla, mukaan lukien elinkaarikustannusten laskentamenetelmät. (39) Jotta voidaan turvata ehdokkaiden ja tarjoajien asianmukainen oikeussuoja käyttöoikeussopimusten tekomenettelyissä ja varmistaa tämän direktiivin säännösten ja perussopimuksen periaatteiden tehokas täytäntöönpano, julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY[12] sekä vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksikköjen hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY[13] säännöksiä olisi sovellettava myös hankintaviranomaisten ja ‑yksikköjen tekemiin palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin ja niiden myöntämiin käyttöoikeusurakoihin. Sen vuoksi direktiivejä 89/665/ETY ja 92/13/ETY olisi muutettava. (40) Tämän direktiivin mukaiseen henkilötietojen käsittelyyn olisi sovellettava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY[14]. (41) Julkista hankintaa koskevassa unionin lainsäädännössä edellytetään, että jäsenvaltiot seuraavat johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti kyseisten sääntöjen täytäntöönpanoa ja toimivuutta unionin lainsäädännön tehokkaan ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Jos jäsenvaltiot nimeävät yhden kansallisen viranomaisen, joka vastaa julkisten hankintojen seurannasta, täytäntöönpanosta ja valvonnasta, kyseisellä viranomaisella voi tämän vuoksi olla samat käyttöoikeussopimuksia koskevat vastuualueet. Yhden elimen, jonka tehtäväkenttä on kattava, olisi varmistettava yleiskäsityksen antaminen keskeisistä täytäntöönpanoon liittyvistä vaikeuksista ja ehdotettava tarkoituksenmukaisia ratkaisuja rakenteellisempiin ongelmiin. Kyseinen elin voi myös antaa välitöntä palautetta politiikan toimivuudesta ja kansallisen lainsäädännön ja käytännön mahdollisista heikkouksista, mikä auttaa löytämään nopeasti ratkaisuja ja parantamaan käyttöoikeussopimusten tekomenettelyjä. (42) On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (43) Komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän direktiivin täytäntöönpanolle, ilmoitusten laatimis- ja lähettämismenettelyille, liitteessä IV–VI tarkoitettujen tietojen lähettämis- ja julkaisemismenettelylle sekä kynnysarvojen muuttamiselle. Tätä täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[15] mukaisesti. Olisi käytettävä neuvoa-antavaa menettelyä annettaessa näitä täytäntöönpanosäädöksiä, jotka eivät vaikuta tästä direktiivistä johtuviin velvollisuuksiin taloudellisesti eivätkä myöskään niiden luonteeseen tai soveltamisalaan. Näillä säädöksillä on päinvastoin puhtaasti hallinnollinen tarkoitus, ja niillä pyritään helpottamaan tällä direktiivillä vahvistettujen sääntöjen soveltamista. (44) Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista [päivämäärä] annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä koskevista toimenpiteistä yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: Käyttöoikeussopimuksia koskeva direktiivi Sisällysluettelo I OSASTO: Määritelmät, yleiset periaatteet ja soveltamisala I LUKU: Määritelmät, yleiset periaatteet ja soveltamisala I JAKSO: määritelmät ja soveltamisala 1 artikla: Kohde ja soveltamisala 2 artikla: Määritelmät 3 artikla: Hankintaviranomaiset 4 artikla: Hankintayksiköt 5 artikla: Kynnysarvot 6 artikla: Käyttöoikeussopimusten ennakoidun arvon laskentamenetelmät 7 artikla: Yleiset periaatteet II OSASTO: POIKKEUKSET 8 artikla: Hankintaviranomaisten ja -yksikköjen tekemiin käyttöoikeusopimuksiin sovellettavat poikkeukset 9 artikla: Erityiset poikkeukset sähköisen viestinnän alalla 10 artikla: Hankintayksikköjen tekemiin käyttöoikeussopimuksiin sovellettavat poikkeukset 11 artikla: Sidosyrityksen kanssa tehtävät käyttöoikeussopimukset 12 artikla: Yhteisyrityksen tai yhteisyritykseen kuuluvan hankintayksikön kanssa tehtävät käyttöoikeussopimukset 13 artikla: Tietojen ilmoittaminen 14 artikla: Suoraan kilpailun kohteena oleviin toimintoihin sovellettava poikkeus 15 artikla: Viranomaisten väliset suhteet III JAKSO: YLEISET SÄÄNNÖKSET 16 artikla: Käyttöoikeussopimuksen kesto 17 artikla: Sosiaalipalvelut ja muut erityiset palvelut 18 artikla: Sekamuotoiset käyttöoikeussopimukset 19 artikla: Useita toimintoja koskevat käyttöoikeussopimukset IV JAKSO: Erityistilanteet 20 artikla: Varatut käyttöoikeussopimukset 21 artikla: Tutkimus- ja kehittämispalvelut II LUKU: Periaatteet 22 artikla: Talouden toimijat 23 artikla: Nimikkeistöt 24 artikla: Luottamuksellisuus 25 artikla: Viestintään sovellettavat säännöt II OSASTO: KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSIA KOSKEVAT SÄÄNNÖT I LUKU: Julkistaminen ja avoimuus 26 artikla: Käyttöoikeussopimuksia koskevat ilmoitukset 27 artikla: Käyttöoikeussopimuksia koskevat jälki-ilmoitukset 28 artikla: Ilmoitusten muoto ja julkaisemistapa 29 artikla: Julkaiseminen kansallisella tasolla 30 artikla: Käyttöoikeussopimuksiin liittyvien asiakirjojen saatavuus sähköisessä muodossa II LUKU: Menettelyn kulku I JAKSO: YHTEISET KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSET, MÄÄRÄAJAT JA TEKNISET ERITELMÄT 31 artikla: Eri jäsenvaltioista olevien hankintaviranomaisten tai -yksikköjen väliset yhteiset käyttöoikeussopimukset 32 artikla: Tekniset eritelmät 33 artikla: Testausraportit, sertifiointi ja muut todistuskeinot II OSASTO: OSALLISTUJIEN VALITSEMINEN JA KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUSTEN TEKEMINEN 34 artikla: Yleiset periaatteet 35 artikla: Menettelytakeet 36 artikla: Ehdokkaiden valitseminen ja laadullinen arviointi 37 artikla: Määräaikojen asettaminen 38 artikla: Käyttöoikeussopimusta koskevien hakemusten toimittamisen määräajat 39 artikla: Käyttöoikeussopimuksen tekoperusteet 40 artikla: Elinkaari ja elinkaarikustannukset III OSASTO KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUSTEN TOTEUTTAMISTA KOSKEVAT SÄÄNNÖT 41 artikla: Alihankinta 42 artikla: Käyttöoikeussopimusten muuttaminen niiden voimassaoloaikana 43 artikla: Käyttöoikeussopimusten irtisanominen IV OSASTO: JULKISTEN HANKINTOJEN ALAN MUUTOKSENHAKUKEINOJA KOSKEVIIN DIREKTIIVEIHIN TEHTÄVÄT MUUTOKSET 44 artikla: Muutokset direktiiviin 89/665/ETY 45 artikla: Muutokset direktiiviin 92/13/ETY V OSASTO: DELEGOITU VALTA, TÄYTÄNTÖÖNPANOVALTA JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 46 artikla: Siirretyn säädösvallan käyttäminen 47 artikla: Kiireellinen menettely 48 artikla: Komiteamenettely 49 artikla: Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 50 artikla: Siirtymäsäännökset 51 artikla: Uudelleentarkastelu 52 artikla: Voimaantulo 53 artikla: Osoitus LIITTEET LIITE I: LUETTELO 2 ARTIKLAN 5 KOHDASSA TARKOITETUISTA TOIMINNOISTA LLIITE II: LUETTELO 40 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUSTA EU:n LAINSÄÄDÄNNÖSTÄ LIITE III: 4 ARTIKLASSA TARKOITETTUJEN HANKINTAYKSIKKÖJEN HARJOITTAMA TOIMINTA LIITE IV: KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSIA KOSKEVIIN ILMOITUKSIIN SISÄLLYTETTÄVÄT TIEDOT LIITE V: KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSIA KOSKEVIIN JÄLKI-ILMOITUKSIIN SISÄLLYTETTÄVÄT TIEDOT LIITE VI: SOSIAALIPALVELUISTA JA MUISTA ERITYISISTÄ PALVELUISTA TEHTYJÄ KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSIA KOSKEVIIN JÄLKI-ILMOITUKSIIN SISÄLLYTETTÄVÄT TIEDOT (27 ARTIKLAN 1 KOHTA) LIITE VII: KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSEN MUUTTAMISTA SEN VOIMASSAOLOAIKANA 42 ARTIKLAN MUKAISESTI KOSKEVIIN ILMOITUKSIIN SISÄLLYTETTÄVÄT TIEDOT LIITE VIII: TIETTYJEN TEKNISTEN ERITELMIEN MÄÄRITELMÄT LIITE IX: JULKAISEMISTA KOSKEVAT TIEDOT LIITE X: 17 ARTIKLASSA TARKOITETUT PALVELUT LIITE XI: LUETTELO 4 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUSTA EUROOPAN UNIONIN LAINSÄÄDÄNNÖSTÄ LIITE XII: TARJOUSTEN JA HAKEMUSTEN SÄHKÖISIÄ VASTAANOTTOLAITTEITA KOSKEVAT VAATIMUKSET LIITE XIII: SOSIAALIPALVELUISTA JA MUISTA ERITYISISTÄ PALVELUISTA TEHTÄVIÄ KÄYTTÖOIKEUSSOPIMUKSIA KOSKEVIIN ENNAKKOILMOITUKSIIN SISÄLLYTETTÄVÄT TIEDOT I OSASTO määritelmäT, yleiset periaatteet ja soveltamisala I LUKU Määritelmät, yleiset periaatteet ja soveltamisala I jakso Määritelmät ja soveltamisala 1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tässä direktiivissä annetaan hankintaviranomaisten ja -yksikköjen noudattamia hankintamenettelyjä koskevat säännöt sellaisten käyttöoikeussopimusten osalta, joiden ennakoitu arvo ei alita 5 artiklassa säädettyjä kynnysarvoja. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan rakennusurakoiden tai palvelujen hankintaan, mukaan lukien tavarat, jotka ovat liitännäisiä käyttöoikeussopimuksen kohteeseen nähden, talouden toimijoilta, jotka jommatkummat seuraavista valitsevat: a) hankintaviranomaiset riippumatta siitä, onko rakennusurakat tai palvelut, mukaan lukien niihin liittyvät tavarat, aiottu julkiseen tarkoitukseen; b) hankintayksiköt edellyttäen, että rakennusurakat tai palvelut, mukaan lukien niihin liittyvät tavarat, on aiottu jonkin liitteessä III tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen. 2 artikla Määritelmät 1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan 1) ’käyttöoikeussopimuksilla’ julkisia käyttöoikeusurakoita, käyttöoikeusurakoita taikka palveluja koskevia käyttöoikeussopimuksia; 2) ’julkisella käyttöoikeusurakalla’ rahallista vastiketta vastaan tehtyä kirjallista sopimusta, joka on tehty yhden tai useamman talouden toimijan sekä yhden tai useamman hankintaviranomaisen välillä ja jonka tarkoituksena on rakennusurakan toteuttaminen, jos toteutettavan rakennusurakan vastikkeena on joko yksinomaan rakennettavan kohteen käyttöoikeus tai tällainen oikeus ja maksu yhdessä; 3) ilmaisulla ’kirjallinen’ sanojen tai numeroiden yhdistelmää, joka voidaan lukea, tuottaa uudelleen ja sen jälkeen antaa tiedoksi. Tämä ilmaisu voi koskea sähköisessä muodossa lähetettyjä ja tallennettuja tietoja; 4) ’käyttöoikeusurakalla’ rahallista vastiketta vastaan tehtyä kirjallista sopimusta, joka on tehty yhden tai useamman talouden toimijan sekä yhden tai useamman hankintayksikön välillä ja jonka tarkoituksena on rakennusurakan toteuttaminen, jos toteutettavan rakennusurakan vastikkeena on joko yksinomaan rakennettavan kohteen käyttöoikeus tai tällainen oikeus ja maksu yhdessä; 5) ’rakennusurakan toteuttamisella’ jonkin liitteessä I tarkoitettuun toimintaan liittyvän rakennustyön tai rakennusurakan toteuttamista tai sen suunnittelua ja toteuttamista yhdessä taikka rakennusurakan tyyppiin tai suunnitteluun ratkaisevaa vaikutusvaltaa käyttävän hankintaviranomaisen asettamia vaatimuksia vastaavan rakennusurakan toteuttamista millä tahansa tavalla; 6) ’rakennusurakalla’ talonrakennus- tai maa- ja vesirakennustöiden kokonaisuutta, joka sellaisenaan riittää täyttämään jonkin taloudellisen tai teknisen tehtävän; 7) ’palveluja koskevalla käyttöoikeussopimuksella’ rahallista vastiketta vastaan tehtyä kirjallista sopimusta, joka on tehty yhden tai useamman talouden toimijan sekä yhden tai useamman hankintaviranomaisen tai -yksikön välillä ja jonka tarkoituksena on muiden kuin 2 ja 4 alakohdassa tarkoitettujen palvelujen suorittaminen, jos suoritettavien palvelujen vastikkeena on joko yksinomaan sopimuksen kohteena olevien palvelujen käyttöoikeus tai tällainen oikeus ja maksu yhdessä; 8) ’ehdokkaalla’ talouden toimijaa, joka on pyytänyt kutsua tai joka on kutsuttu osallistumaan käyttöoikeussopimuksen tekomenettelyyn; 9) ’käyttöoikeussopimuksen saajalla’ talouden toimijaa, jonka kanssa käyttöoikeussopimus on tehty; 10) ’talouden toimijalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai julkista yksikköä taikka tällaisten henkilöiden ja/tai yksikköjen ryhmää, joka tarjoaa markkinoilla rakennustöiden ja/tai -urakoiden toteuttamista, tuotteita tai palveluja; 11) ’tarjoajalla’ talouden toimijaa, joka on jättänyt tarjouksen; 12) ’sähköisellä muodolla’ viestintämuotoa, jossa käytetään sähköteknisiä tietojen käsittely- ja tallennusvälineitä (myös digitaalista kompressiota) ja jossa tietoja levitetään, välitetään ja vastaanotetaan johtimien avulla, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella tavalla; 13) ’käyttöoikeussopimukseen liittyvillä asiakirjoilla’ kaikkia asiakirjoja, jotka hankintaviranomainen tai -yksikkö on tuottanut tai joihin se viittaa kuvatakseen tai määrittääkseen hankinnan tai menettelyn osatekijöitä, mukaan lukien hankintailmoitus, tekniset eritelmät, ehdotetut sopimusehdot, ehdokkaiden ja tarjoajien asiakirjojen esittämismuodot, yleisesti sovellettavia velvollisuuksia koskevat tiedot ja mahdolliset täydentävät asiakirjat; 14) ’elinkaarella’ kaikkia peräkkäisiä ja/tai toisiinsa liittyviä vaiheita, mukaan lukien tuotanto, kuljetus, käyttö ja ylläpito, tuotteen olemassaolon tai rakennusurakan tai palvelun suorittamisen aikana raaka-aineiden ostosta tai resurssien kokoamisesta hävittämiseen, poistamiseen ja viimeistelyyn saakka. 2. Ensimmäisen kohdan 2, 4 ja 7 alakohdassa tarkoitettujen rakennusurakoiden tai palvelujen käyttöoikeus merkitsee olennaisen toiminnallisen riskin siirtymistä käyttöoikeussopimuksen saajalle. Käyttöoikeussopimuksen saajan katsotaan vastaavan olennaisesta toiminnallisesta riskistä silloin, kun käyttöoikeussopimuksen kohteena olevien urakoiden tai palvelujen toteuttamiseksi tehtyjen investointien ja niistä aiheutuneiden kustannusten takaisin saamisesta ei ole varmuutta. Tällainen taloudellinen riski voi olla jompikumpi seuraavista: a) rakennettavan kohteen käyttöön tai palvelun suorittamista koskevaan pyyntöön liittyvä riski; tai b) sen infrastruktuurin saatavuuteen liittyvä riski, jonka käyttöoikeussopimuksen saaja tarjoaa tai jota käytetään palvelujen tarjoamiseen käyttäjille. 3 artikla Hankintaviranomaiset 1. Tässä direktiivissä ’hankintaviranomaisilla’ tarkoitetaan muita valtion viranomaisia, alueellisia tai paikallisia viranomaisia, julkisoikeudellisia laitoksia taikka yhden tai useamman tällaisen viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen muodostamia yhteenliittymiä kuin niitä, jotka tekevät käyttöoikeussopimuksen liitteessä III tarkoitetun toiminnan harjoittamiseksi. 2. ’Alueellisiin viranomaisiin’ kuuluvat kaikki Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1059/2003[16] tarkoitettujen NUTS-tasojen 1 ja 2 hallinnollisten yksikköjen viranomaiset. 3. ’Paikallisiin viranomaisiin’ kuuluvat kaikki asetuksessa (EY) N:o 1059/2003 tarkoitettujen NUTS-tason 3 hallinnollisten yksikköjen tai pienempien hallinnollisten yksikköjen viranomaiset. 4. ’Julkisoikeudellisilla laitoksilla’ tarkoitetaan laitoksia, joilla on kaikki seuraavat ominaisuudet: a) ne on perustettu tyydyttämään tai niiden erityisenä tarkoituksena on tyydyttää yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta; b) ne ovat oikeushenkilöitä; c) niitä rahoittavat pääosin valtion viranomaiset, alueelliset tai paikalliset viranomaiset tai muut julkisoikeudelliset laitokset, tai niiden johto on näiden laitosten valvonnan alainen, tai valtio, alueelliset tai paikalliset viranomaiset taikka muut julkisoikeudelliset laitokset nimittävät yli puolet niiden hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä. Sovellettaessa ensimmäisen alakohdan a alakohtaa sellaisen laitoksen tarkoituksena, joka toimii tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, tavoittelee voittoa ja vastaa toimintansa harjoittamisesta aiheutuneista tappioista, ei ole tyydyttää yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei olisi teollista tai kaupallista luonnetta. 4 artikla Hankintayksiköt 1. Tässä direktiivissä ’hankintayksiköillä’ tarkoitetaan jotakin seuraavista: 1) 3 artiklan 2–4 kohdassa määriteltyjä valtion viranomaisia, alueellisia tai paikallisia viranomaisia, julkisoikeudellisia laitoksia, yhden tai useamman tällaisen viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen muodostamia yhteenliittymiä, 2) tämän artiklan 2 kohdassa määriteltyjä julkisia yrityksiä, 3) yksikköjä, jotka eivät ole hankintaviranomaisia tai julkisia yrityksiä ja jotka toimivat jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen myöntämien erityis- tai yksinoikeuksien perusteella, kun ne tekevät käyttöoikeussopimuksen jonkin liitteessä III tarkoitetun toiminnan harjoittamiseksi. 2. ’Julkisella yrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, jossa hankintaviranomaiset voivat suoraan tai välillisesti käyttää määräysvaltaa omistuksen, rahoitusosuuden tai yritystä koskevien sääntöjen perusteella. Hankintaviranomaisilla katsotaan olevan määräysvalta, jos ne suoraan tai välillisesti: a) omistavat enemmistön kyseisen yrityksen merkitystä pääomasta, b) hallitsevat enemmistöä yrityksen osakkeisiin perustuvasta äänioikeudesta tai c) voivat nimittää yli puolet yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä. 3. ’Erityis- tai yksinoikeuksilla’ tarkoitetaan oikeuksia, jotka jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on lain, asetuksen tai hallinnollisen määräyksen nojalla myöntänyt ja joilla varataan liitteessä III määriteltyjen toimintojen harjoittaminen yhdelle tai useammalle yksikölle, mikä vaikuttaa merkittävästi muiden yksikköjen mahdollisuuksiin harjoittaa tällaista toimintaa. Oikeudet, jotka on myönnetty riittävän julkisuuden varmistavassa menettelyssä objektiivisin perustein, eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettuja erityis- tai yksinoikeuksia. Tällaisia menettelyjä ovat a) direktiivin [2004/18/EY tai 2004/17/EY] tai tämän direktiivin mukaiset hankintamenettelyt, joita edeltää tarjouskilpailukutsu; b) liitteessä XI lueteltujen unionin muiden säädösten mukaiset menettelyt, joilla varmistetaan ennakolta riittävä avoimuus lupien myöntämiseksi puolueettomin perustein. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 46 artiklan mukaisesti liitteessä XI vahvistetun, unionin lainsäädäntöä koskevan luettelon muuttamiseksi, kun tällaiset muutokset osoittautuvat tarpeellisiksi unionin uuden lainsäädännön antamisen tai unionin lainsäädännön kumoamisen vuoksi. 5 artikla Kynnysarvot 1. Tätä direktiiviä sovelletaan seuraaviin käyttöoikeussopimuksiin, joiden arvo on vähintään 5 000 000 euroa: a) käyttöoikeussopimukset, jotka hankintayksiköt tekevät jonkin liitteessä III tarkoitetun toiminnan harjoittamiseksi; b) hankintaviranomaisten tekemät käyttöoikeussopimukset. 2. Muita palveluja kuin sosiaalipalveluja tai muita erityisiä palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin, joiden arvo on vähintään 2 500 000 euroa mutta vähemmän kuin 5 000 000 euroa, on sovellettava velvollisuutta julkaista käyttöoikeussopimuksen tekemistä koskeva ilmoitus 27 ja 28 artiklan mukaisesti. 6 artikla Käyttöoikeussopimusten ennakoidun arvon laskentamenetelmät 1. Käyttöoikeussopimuksen ennakoidun arvon laskentaperusteena käytetään hankintaviranomaisen tai -yksikön arvioimaa maksettavaa kokonaismäärää ilman arvonlisäveroa, mukaan lukien mahdolliset vaihtoehtomuodot ja käyttöoikeussopimuksen keston pidentämiset. 2. Käyttöoikeussopimuksen ennakoitu arvo on laskettava urakoiden tai palvelujen muodostaman kokonaisuuden arvona, vaikka ne olisi hankittu eri sopimuksilla, jos sopimukset kuuluvat yhteen hankkeeseen. Yksittäisen hankkeen olemassaolosta on osoituksena se, että hankintaviranomainen tai -yksikkö suorittaa yleisen ennakkosuunnittelun ja varsinaisen suunnittelun, että erilaiset hankitut osatekijät palvelevat yhtä taloudellista ja teknistä tarkoitusta tai että ne liittyvät muulla tavoin loogisesti toisiinsa. Jos hankintaviranomaisen tai -yksikön on määrä suorittaa ehdokkaille tai tarjoajille palkintoja tai maksuja, se ottaa ne huomioon laskettaessa käyttöoikeussopimuksen ennakoitua arvoa. 3. Käyttöoikeussopimuksen ennakoidun arvon laskentamenetelmää ei saa valita siten, että valinnalla pyritään välttämään tämän direktiivin soveltaminen käyttöoikeussopimukseen. Urakkahanketta tai palvelujen muodostamaa kokonaisuutta ei saa jakaa osiin tämän direktiivin soveltamisen välttämiseksi, jollei siihen ole puolueettomia perusteita. 4. Arvion on pädettävä silloin, kun käyttöoikeussopimusta koskeva ilmoitus lähetetään, tai, jos tällaista ilmoitusta ei aiota lähettää, kun hankintaviranomainen tai -yksikkö aloittaa käyttöoikeussopimuksen tekomenettelyn erityisesti määrittelemällä suunnitellun käyttöoikeussopimuksen olennaiset ominaisuudet. 5. Julkisten käyttöoikeusurakoiden ja käyttöoikeusurakoiden osalta ennakoidun arvon laskennassa on otettava huomioon sekä rakennusurakoiden kustannukset että kaikkien niiden tavaroiden tai palvelujen ennakoitu kokonaisarvo, jotka hankintaviranomaiset tai -yksiköt asettavat toimeksisaajan saataville, jos nämä ovat välttämättömiä rakennusurakoiden toteuttamiseksi. 6. Jos suunniteltu rakennusurakka tai suunniteltu palveluhankinta voi johtaa siihen, että käyttöoikeussopimuksia tehdään samanaikaisesti erillisinä osina, on otettava huomioon kaikkien näiden osien ennakoitu kokonaisarvo. 7. Jos osien yhteenlaskettu arvo on yhtä suuri tai suurempi kuin 5 artiklassa säädetty kynnysarvo, tätä direktiiviä sovelletaan kutakin osaa koskevan sopimuksen tekoon. 8. Hankintaviranomaiset tai -yksiköt voivat tehdä yksittäisiä osia koskevia käyttöoikeussopimuksia soveltamatta tässä direktiivissä olevia sopimuksen tekemistä koskevia säännöksiä, jos kyseisen osan ennakoitu arvo ilman arvonlisäveroa on alle 1 miljoona euroa. Niiden osien yhteenlaskettu arvo, joita koskevat käyttöoikeussopimukset on tehty tällä tavoin soveltamatta tätä direktiiviä, saa kuitenkin olla enintään 20 prosenttia kaikkien niiden osien yhteenlasketusta arvosta, johon ehdotettu rakennusurakka tai ehdotettu palveluhankinta on jaettu. 9. Palveluja koskevien käyttöoikeussopimusten arvo on niiden palvelujen ennakoitu kokonaisarvo, jotka käyttöoikeussopimuksen saajan on tarkoitus suorittaa käyttöoikeussopimuksen koko keston aikana, laskettuna käyttöoikeussopimusta koskevassa ilmoituksessa tai käyttöoikeussopimukseen liittyvissä asiakirjoissa määritettävän objektiivisen menetelmän perusteella. Käyttöoikeussopimuksen ennakoidun arvon laskentaperusteena on tapauksen mukaan käytettävä seuraavia: a) vakuutuspalvelut: suoritettavat vakuutusmaksut ja muunlaiset korvaukset; b) pankkipalvelut ja muut finanssipalvelut: suoritettavat maksut, palkkiot, korot ja muunlaiset korvaukset; c) suunnittelupalvelut: suoritettavat maksut, palkkiot ja muunlaiset korvaukset. 10. Käyttöoikeussopimusten arvoon on sisällytettävä sekä ennakoidut tulot kolmansilta osapuolilta että hankintaviranomaisen tai -yksikön maksamat summat. 7 artikla Yleiset periaatteet Hankintaviranomaisten ja -yksikköjen on kohdeltava talouden toimijoita yhdenvertaisesti sekä toimittava avoimesti ja oikeasuhteisella tavalla. Käyttöoikeussopimuksen tekomenettelyn suunnittelussa ei saa pyrkiä sen jättämiseen tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle tai kilpailun keinotekoiseen kaventamiseen. II jakso Poikkeukset 8 artikla Hankintaviranomaisten ja -yksikköjen tekemiin käyttöoikeusopimuksiin sovellettavat poikkeukset 1. Tätä direktiiviä ei sovelleta palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin, jotka hankintaviranomainen tai -yksikkö on tehnyt sellaisen talouden toimijan kanssa, joka on hankintayksikkö taikka hankintaviranomaisten tai -yksikköjen yhteenliittymä, sellaisen yksinoikeuden perusteella, jonka talouden toimija on saanut sovellettavan julkaistun kansallisen lain, asetuksen tai hallinnollisen määräyksen mukaisesti ja joka on myönnetty perussopimuksen ja liitteessä III mainittuihin toimintoihin liittyvän verkkoinfrastruktuurin hallintaa koskevan unionin alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti. 2. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa säädetään, jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa alakohtaisessa lainsäädännössä ei säädetä avoimuutta koskevista alakohtaisista velvoitteista, sovelletaan 27 artiklan 1 ja 3 kohdan vaatimuksia. 3. Tätä direktiiviä ei sovelleta käyttöoikeussopimuksiin, jotka hankintaviranomainen tai -yksikkö on velvollinen tekemään tai järjestämään sellaisten hankintamenettelyjen mukaisesti, jotka on vahvistettu a) perussopimuksen mukaisesti jonkin jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välillä tehdyssä kansainvälisessä sopimuksessa, joka koskee allekirjoittajavaltioiden yhteisen hankkeen toteuttamiseen tai hyödyntämiseen tarkoitettuja rakennusurakoita, tavaroita tai palveluja, b) joukkojen sijoittamiseen liittyvässä kansainvälisessä sopimuksessa, joka koskee jossakin jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa toimivia yrityksiä, c) kansainvälisen järjestön erityismenettelyssä, d) siten, että kansainvälinen järjestö tai kansainvälinen finanssilaitos rahoittaa käyttöoikeussopimukset kokonaan. Kaikista ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetuista sopimuksista on ilmoitettava komissiolle, joka voi kuulla niistä 48 artiklassa tarkoitettua julkisia hankintoja käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa. Jos kansainvälinen järjestö tai kansainvälinen finanssilaitos yhteisrahoittaa ensimmäisen alakohdan d alakohtaa sovellettaessa huomattavan osan käyttöoikeussopimuksesta, sopimuspuolet päättävät sovellettavista käyttöoikeussopimuksen tekomenettelyistä, joiden on oltava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräysten mukaisia. 4. Jollei perussopimuksen 346 artiklasta muuta johdu, tätä direktiiviä ei sovelleta käyttöoikeussopimusten tekemiseen puolustus- ja turvallisuusaloilla siltä osin kuin jäsenvaltion keskeisten turvallisuusetujen suojaamista ei voida taata tässä direktiivissä vahvistetuilla säännöillä. 5. Tätä direktiiviä ei sovelleta palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin, jotka koskevat a) maan, olemassa olevien rakennusten tai muun kiinteän omaisuuden hankintaa tai vuokrausta millä tahansa rahoitusmuodolla tai näihin liittyviä oikeuksia; tätä direktiiviä sovelletaan kuitenkin finanssipalveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin, jotka tehdään missä tahansa muodossa tehdyn osto- tai vuokrasopimuksen kanssa samanaikaisesti, ennen sitä tai sen jälkeen; b) sellaisten ohjelmien ostoa, kehittämistä, tuotantoa tai yhteistuotantoa, jotka on tarkoitettu radio- ja televisiotoimintaan, joka määritellään minkä tahansa sähköisen verkon välityksellä tapahtuvaksi siirroksi ja levitykseksi, ja jotka ovat radio- ja televisiotoiminnan harjoittajien tekemiä sopimuksia, tai jotka koskevat radio- ja televisiolähetysaikaa ja jotka tehdään radio- ja televisiolähetystoiminnan harjoittajien kanssa; c) välimies- ja sovittelupalveluja; d) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/39/EY tarkoitettujen arvopapereiden tai muiden rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskuun, ostoon, myyntiin tai siirtoon liittyviä finanssipalveluja, keskuspankkipalveluja ja Euroopan rahoitusvakausvälineellä (ERVV) toteutettuja toimia; e) työsopimuksia; f) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1008/2008[17],[18] tarkoitetun liikenneluvan myöntämiseen perustuvia lentoliikennepalveluja; g) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1370/2007[19] tarkoitettuja julkisia henkilöliikennepalveluja. Ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettu radio- ja televisiotoiminta käsittää minkä tahansa sähköisen verkon välityksellä tapahtuvan siirron ja levityksen. 9 artikla Erityiset poikkeukset sähköisen viestinnän alalla Tätä direktiiviä ei sovelleta käyttöoikeussopimuksiin, joiden päätarkoituksena on se, että hankintaviranomaiset voivat antaa yleisiä viestintäverkkoja käyttöön tai harjoittaa kyseistä verkkotoimintaa tai tarjota yleisölle yhtä tai useampaa sähköistä viestintäpalvelua. Tässä artiklassa tarkoitetaan a) ’yleisellä viestintäverkolla’ sähköistä viestintäverkkoa, jota käytetään ainoastaan tai pääasiallisesti sellaisten yleisön saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjontaan, jotka tukevat tiedonsiirtoa verkon liityntäpisteiden välillä; b) ’sähköisellä viestintäverkolla’ siirtojärjestelmiä sekä soveltuvin osin kytkentä- tai reitityslaitteistoa ja muita välineitä – myös verkkoelementtejä, jotka eivät ole aktiivisia – joilla voidaan siirtää signaaleja johtojen välityksellä, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella tavalla, mukaan lukien satelliittiverkot, kiinteät (piiri- ja pakettikytkentäiset, mukaan lukien internet) ja matkaviestinnän maanpäälliset verkot, sähkökaapelijärjestelmät siinä määrin kuin niitä käytetään signaalinsiirtoon, radio- ja televisiolähetyksiin käytetyt verkot sekä kaapelitelevisioverkot riippumatta siitä, minkä tyyppistä informaatiota niissä siirretään; c) ’verkon liityntäpisteellä’ konkreettista pistettä, jossa tilaajalle tarjotaan liittymä yleiseen viestintäverkkoon; verkoissa, joissa käytetään kytkentää tai reititystä, verkon liityntäpiste määritellään tietyn verkko-osoitteen avulla, joka voidaan yhdistää tilaajan numeroon tai nimeen; d) ’sähköisillä viestintäpalveluilla’ tavallisesti korvausta vastaan suoritettuja palveluja, jotka muodostuvat kokonaan tai pääosin signaalien siirtämisestä sähköisissä viestintäverkoissa, mukaan lukien televiestintäpalvelut ja siirtopalvelut radio- ja televisiotoiminnassa käytetyissä verkoissa, mutta jättäen ulkopuolelle sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen avulla siirretyt sisältöpalvelut tai sisältöä toimituksellisessa valvonnassaan pitävät palvelut; kyseinen palvelu ei käsitä myöskään direktiivin 98/34/EY ensimmäisessä artiklassa määriteltyjä tietoyhteiskunnan palveluja, jotka eivät muodostu kokonaan tai pääosin signaalien siirtämisestä sähköisissä viestintäverkoissa. 10 artikla Hankintayksikköjen tekemiin käyttöoikeussopimuksiin sovellettavat poikkeukset 1. Tätä direktiiviä ei sovelleta käyttöoikeussopimuksiin, joita hankintayksiköt tekevät muutoin kuin liitteessä III tarkoitettujen toimintojen harjoittamiseksi tai tällaisten toimintojen harjoittamiseksi kolmannessa maassa siten, ettei unionin sisäistä verkkoa tai maantieteellistä aluetta käytetä fyysisesti. 2. Hankintayksikköjen on ilmoitettava komissiolle tai kansalliselle valvontaelimelle näiden pyynnöstä kaikista toiminnoista, joita ne pitävät soveltamisalaan kuulumattomina. Komissio voi julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä määräajoin tiedoksi luettelot niistä toimintojen luokista, joita se pitää tähän poikkeukseen kuuluvina. Tällöin komissio ottaa huomioon tietojen kaupallisen arkaluonteisuuden, jos hankintayksiköt ovat tietoja antaessaan tästä huomauttaneet. 11 artikla Sidosyrityksen kanssa tehtävät käyttöoikeussopimukset 1. Tätä artiklaa sovellettaessa ’sidosyrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, jonka vuositilinpäätökset konsolidoidaan hankintayksikön vuositilinpäätösten kanssa seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY[20] vaatimusten mukaisesti. 2. Jos on kyse yksiköistä, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, ’sidosyrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, a) jossa hankintayksikkö voi suoraan tai välillisesti käyttää tämän direktiivin 4 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua määräysvaltaa, b) joka voi käyttää määräysvaltaa hankintayksikössä, c) joka on hankintayksikkönä toisen yrityksen määräysvallan alainen omistuksen, rahoitusosuuden tai yritystä koskevien sääntöjen nojalla. 3. Sen estämättä, mitä 15 artiklassa säädetään, ja jos 4 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin käyttöoikeussopimuksiin: a) käyttöoikeussopimukset, jotka hankintayksikkö tekee sidosyrityksen kanssa; b) käyttöoikeussopimukset, jotka yksinomaan useista hankintayksiköistä koostuva, liitteessä III tarkoitettuja toimintoja harjoittava yhteisyritys tekee sellaisen yrityksen kanssa, joka on yhden kyseisistä hankintayksiköistä sidosyritys. 4. Edellä olevaa 3 kohtaa sovelletaan a) palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin, jos vähintään 80 prosenttia sidosyrityksen kolmen viimeksi kuluneen vuoden aikana yleisesti palvelujen alalla saavuttamasta keskimääräisestä liikevaihdosta muodostuu näiden palvelujen suorittamisesta yrityksille, joihin se on sidoksissa, b) käyttöoikeusurakoihin, jos vähintään 80 prosenttia sidosyrityksen kolmen viimeksi kuluneen vuoden aikana yleisesti rakennusurakoiden alalla saavuttamasta keskimääräisestä liikevaihdosta muodostuu näiden urakoiden suorittamisesta yrityksille, joihin se on sidoksissa. 5. Jos sidosyrityksen perustamisajankohdan tai toiminnan aloittamisen ajankohdan vuoksi liikevaihtotietoja kolmelta viimeksi kuluneelta vuodelta ei ole käytettävissä, riittää, että kyseinen yritys osoittaa 4 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun liikevaihdon toteutumisen todennäköiseksi, erityisesti esittämällä tietoja tulevasta liiketoiminnasta. 6. Jos useampi kuin yksi hankintayksikön sidosyritys tarjoaa samaa tai vastaavia palveluja, tavaratoimituksia tai rakennusurakointia, 4 kohdassa tarkoitettuja prosenttiosuuksia laskettaessa on otettava huomioon näiden sidosyritysten suorittamista palveluista, tavaratoimituksista ja rakennusurakoinnista muodostuva kokonaisliikevaihto. 12 artikla Yhteisyrityksen tai yhteisyritykseen kuuluvan hankintayksikön kanssa tehtävät käyttöoikeussopimukset Sen estämättä, mitä 15 artiklassa säädetään, ja edellyttäen, että yhteisyritys on perustettu kyseisen toiminnan harjoittamiseksi vähintään kolmen vuoden ajan ja että yhteisyrityksen perustamisasiakirjassa todetaan yhteisyrityksen perustaneiden hankintayksikköjen kuuluvan siihen vähintään saman ajan, tätä direktiiviä ei sovelleta käyttöoikeussopimuksiin, jotka a) yksinomaan useista hankintayksiköistä koostuva, liitteessä III tarkoitettuja toimintoja harjoittava yhteisyritys tekee yhden tällaisen hankintayksikön kanssa, tai b) hankintayksikkö tekee sellaisen yhteisyrityksen kanssa, johon se itse kuuluu. 13 artikla Hankintayksikköjen ilmoittamat tiedot Hankintayksikköjen on ilmoitettava komissiolle tai kansalliselle valvontaelimelle niiden pyynnöstä seuraavat 11 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 12 artiklan soveltamiseen liittyvät tiedot: a) kyseisten yritysten tai yhteisyritysten nimet; b) kyseisten käyttöoikeussopimusten luonne ja arvo; c) komission tai kansallisen valvontaelimen tarpeelliseksi katsoma selvitys sen osoittamiseksi, että käyttöoikeussopimukset saaneen yrityksen tai yhteisyrityksen ja hankintayksikön väliset suhteet täyttävät 11 tai 12 artiklan vaatimukset. 14 artikla Suoraan kilpailun kohteena oleviin toimintoihin sovellettava poikkeus Tätä direktiiviä ei sovelleta hankintayksikköjen tekemiin käyttöoikeussopimuksiin, jos kyseinen toiminta on [direktiivin 2004/17/EY korvaavan] direktiivin 27 ja 28 artiklan mukaisesti suoran kilpailun kohteena jäsenvaltiossa, jossa käyttöoikeussopimukset toteutetaan. 15 artikla Viranomaisten väliset suhteet 1. Käyttöoikeussopimus, jonka 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettu hankintaviranomainen tai -yksikkö tekee toisen oikeushenkilön kanssa, jää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät: a) tällainen viranomainen tai yksikkö käyttää kyseisessä oikeushenkilössä samanlaista määräysvaltaa kuin omissa toimipaikoissaan; b) vähintään 90 prosenttia kyseisen oikeushenkilön toiminnoista suoritetaan määräysvaltaa käyttävälle hankintaviranomaiselle tai -yksikölle tai muille kyseisen hankintaviranomaisen tai -yksikön määräysvallan alaisille oikeushenkilöille; c) määräysvallan alaisessa oikeushenkilössä ei ole yksityisiä osakkuuksia. Edellä 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetun hankintaviranomaisen tai ‑yksikön katsotaan käyttävän oikeushenkilössä samanlaista määräysvaltaa kuin omissa toimipaikoissaan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, jos sillä on ratkaisevaa vaikutusvaltaa määräysvallan alaisen oikeushenkilön strategisiin tavoitteisiin ja tärkeisiin päätöksiin. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan myös silloin, kun määräysvallan alainen yksikkö, joka on 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettu hankintaviranomainen tai ‑yksikkö, tekee käyttöoikeussopimuksen tätä määräysvaltaa käyttävän yksikön kanssa tai saman hankintaviranomaisen määräysvallan alaisen toisen oikeushenkilön kanssa edellyttäen, että oikeushenkilössä, jonka kanssa julkinen käyttöoikeussopimus tehdään, ei ole yksityistä osakkuutta. 3. Edellä 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettu hankintaviranomainen tai ‑yksikkö, joka ei käytä oikeushenkilössä 1 kohdassa tarkoitettua määräysvaltaa, voi kuitenkin tehdä käyttöoikeussopimuksen sellaisen oikeushenkilön kanssa, jossa se käyttää määräysvaltaa yhdessä muiden hankintaviranomaisten tai -yksikköjen kanssa, soveltamatta tämän direktiivin säännöksiä, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) edellä 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetut hankintaviranomaiset tai ‑yksiköt käyttävät yhdessä samanlaista määräysvaltaa kyseisessä oikeushenkilössä kuin ne käyttävät omissa toimipaikoissaan; b) vähintään 90 prosenttia kyseisen oikeushenkilön toiminnoista suoritetaan 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetulle määräysvaltaa käyttävälle hankintaviranomaiselle tai -yksikölle tai muille saman hankintaviranomaisen tai -yksikön määräysvallan alaisille oikeushenkilöille; c) määräysvallan alaisessa oikeushenkilössä ei ole yksityisiä osakkuuksia. Sovellettaessa a alakohtaa 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen hankintaviranomaisten tai -yksikköjen katsotaan käyttävän yhdessä määräysvaltaa oikeushenkilössä, jos seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät: a) määräysvallan alaisen oikeushenkilön päätöksentekoelimet koostuvat kaikkien 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen määräysvallan käyttöön osallistuvien hankintaviranomaisten tai -yksikköjen edustajista; b) kyseiset 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetut hankintaviranomaiset tai ‑yksiköt voivat yhdessä käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa määräysvallan alaisen oikeushenkilön strategisiin tavoitteisiin ja tärkeisiin päätöksiin; c) määräysvallan alainen oikeushenkilö ei aja sellaisia etuja, jotka poikkeaisivat siihen sidoksissa olevien viranomaisten eduista; d) määräysvallan alainen oikeushenkilö ei saa todellisten kustannusten korvaamisen lisäksi muita etuja hankintaviranomaisten kanssa tehdyistä julkista hankintaa koskevista sopimuksista. 4. Kahden tai useamman 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetun hankintaviranomaisen tai -yksikön välillä tehtyä sopimusta ei katsota tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetuksi käyttöoikeussopimukseksi, jos seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät: a) sopimuksella käynnistetään siihen osallistuvien hankintaviranomaisten tai ‑yksikköjen välinen todellinen yhteistyö, jonka tavoitteena on näillä viranomaisilla olevien julkisiin palveluihin liittyvien tehtävien yhteinen hoitaminen ja johon sisältyy sopimuspuolten keskinäisiä oikeuksia ja velvollisuuksia; b) sopimusta hallitsevat ainoastaan yleiseen etuun liittyvät näkökohdat; c) sopimukseen osallistuvat hankintaviranomaiset tai -yksiköt harjoittavat avoimilla markkinoilla enintään 10:tä prosenttia sopimuksen kannalta merkityksellisistä toiminnoista liikevaihdon perusteella mitattuna; d) sopimukseen ei liity muita siihen osallistuvien hankintaviranomaisten tai –yksikköjen välisiä varojen siirtoja kuin rakennusurakoiden, palvelujen tai tavaroiden todellisten kustannusten korvaamista vastaavat siirrot; e) missään sopimukseen osallistuvassa hankintaviranomaisessa tai -yksikössä ei ole yksityisiä osakkuuksia. 5. Edellä 1–4 kohdassa tarkoitettu yksityisten osakkuuksien poissaolo on todennettava käyttöoikeussopimusta tai sopimusta tehtäessä. Tässä artiklassa säädettyjä poikkeuksia ei enää sovelleta siitä alkaen, kun yksityisiä osakkuuksia tulee mukaan, jolloin voimassa olevat käyttöoikeussopimukset on avattava kilpailulle tavanomaisilla käyttöoikeussopimusten tekomenettelyillä. III jakso Yleiset säännökset 16 artikla Käyttöoikeussopimuksen kesto Käyttöoikeussopimuksen kesto on rajoitettava aikaan, jonka käyttöoikeuden saajan katsotaan tarvitsevan saadakseen takaisin urakoiden tai palvelujen toteuttamiseksi tehdyt investoinnit ja saadakseen kohtuullisen tuoton sijoitetulle pääomalle. 17 artikla Sosiaalipalvelut ja muut erityiset palvelut Liitteessä X lueteltuja sosiaalipalveluja ja muita erityisiä palveluja koskeviin käyttöoikeussopimuksiin, jotka kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan, sovelletaan 26 artiklan 3 kohdan ja 27 artiklan 1 kohdan mukaista velvoitetta. 18 artikla Sekamuotoiset käyttöoikeussopimukset 1. Sopimukset, joiden kohteena on sekä palveluja että tavaroita, on tehtävä tämän direktiivin mukaisesti, jos kyseisen sopimuksen pääkohteena ovat palvelut ja jos on kyse 2 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdassa tarkoitetuista käyttöoikeussopimuksista. 2. Käyttöoikeussopimukset, joiden kohteena on sekä 17 artiklassa tarkoitettuja palveluja että muita palveluja, on tehtävä siihen palvelutyyppiin sovellettavien säännösten mukaisesti, joka on luonteenomainen kyseisen sopimuksen pääkohteelle. 3. Jos on kyse 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista sekamuotoisista sopimuksista, niiden pääkohde on määritettävä vertaamalla kyseisten palvelujen tai tavaroiden arvoja. 4. Jos on kyse sopimuksista, jotka koskevat tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia käyttöoikeuksia ja sellaisia hankintoja tai muita osatekijöitä, jotka eivät kuulu tämän direktiivin eivätkä [direktiivit 2004/17/EY ja 2004/18/EY korvaavien] direktiivien tai direktiivin 2009/81/EY soveltamisalaan, se osuus sopimuksesta, joka muodostaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan käyttöoikeuden, on tehtävä tämän direktiivin säännösten mukaisesti. Jos eri osuudet sopimuksesta ovat objektiivisesti erottamattomat, tämän direktiivin soveltamisesta päätetään kyseisen sopimuksen pääkohteen perusteella. 5. Jos on kyse tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista käyttöoikeussopimuksista ja [direktiivien 2004/18/EY tai 2004/17/EY] tai direktiivin 2009/81/EY[21] soveltamisalaan kuuluvista sopimuksista, se osuus sopimuksesta, joka muodostaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan käyttöoikeuden, on tehtävä tämän direktiivin säännösten mukaisesti. Jos osuudet tällaisista sopimuksista ovat objektiivisesti erottamattomat, tämän direktiivin soveltamisesta päätetään kyseisen sopimuksen pääkohteen perusteella. 19 artikla Useita toimintoja koskevat käyttöoikeussopimukset 1. Käyttöoikeussopimukseen, jolla on tarkoitus kattaa useita toimintoja, on sovellettava siihen toimintaan sovellettavia sääntöjä, jonka toteuttamiseksi se ensisijaisesti tehdään. Yhden käyttöoikeussopimuksen ja usean erillisen käyttöoikeussopimuksen välillä tehtävän valinnan tarkoituksena ei kuitenkaan saa olla sopimusten jättäminen tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. 2. Jos jokin toiminnoista, joiden toteuttamiseksi tämän direktiivin säännösten soveltamisalaan kuuluva käyttöoikeussopimus tehdään, mainitaan liitteessä III ja toista ei mainita kyseisessä liitteessä ja jos on objektiivisesti mahdotonta määrittää, minkä toiminnan toteuttamiseksi käyttöoikeussopimus ensisijaisesti tehdään, käyttöoikeussopimus on tehtävä niiden tämän direktiivin säännösten mukaisesti, joita sovelletaan hankintaviranomaisten tekemiin käyttöoikeussopimuksiin. 3. Jos jokin toiminnoista, joiden toteuttamiseksi sopimus tai käyttöoikeussopimus tehdään, kuuluu tämän direktiivin soveltamisalaan ja toinen ei kuulu tämän direktiivin, [direktiivien 2004/18/EY tai 2004/17/EY] tai direktiivin 2009/81/EY[22] soveltamisalaan ja jos on objektiivisesti mahdotonta määrittää, minkä toiminnan toteuttamiseksi sopimus tai käyttöoikeussopimus ensisijaisesti tehdään, sopimus tai käyttöoikeussopimus on tehtävä tämän direktiivin mukaisesti. IV jakso Erityistilanteet 20 artikla Varatut käyttöoikeussopimukset Jäsenvaltiot voivat varata oikeuden osallistua käyttöoikeussopimusten tekomenettelyihi