Komission kertomus jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevan yhteisön järjestelmän soveltamisesta vuonna 2000 /* KOM/2001/0327 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevan yhteisön järjestelmän soveltamisesta vuonna 2000 SISÄLLYS 1. Johdanto 2. Kivihiiliteollisuus ja markkinat 2.1. Tuotanto 2.2. Työllisyys 2.3. Kivihiilen kysyntä ja kauppa 3. Euroopan unionin hiilikaivosalueiden tilanne 3.1. Saksa 3.2. Espanja 3.3. Ranska 3.4. Yhdistynyt kuningaskunta 3.5. Muut 4. Kivihiiliteollisuuden hyväksi toteutettujen rahoitustoimien kuvaus 4.1. Saksa 4.2. Espanja 4.3. Ranska 4.4. Yhdistynyt kuningaskunta 5. Riita-asiat 5.1. Kantelut 5.2. Muutoksenhaku 6. Päätelmät 1. Johdanto Jäsenvaltioiden kivihiiliteollisuuden hyväksi toteuttamia toimia koskevasta yhteisön järjestelmästä 28. joulukuuta 1993 tehdyn komission päätöksen N:o 3632/93/EHTY 10 artiklassa komissio velvoitetaan antamaan neuvostolle, Euroopan parlamentille ja neuvoa-antavalle komitealle vuosittain kyseisen päätöksen soveltamista koskeva kertomus. Tässä kertomuksessa tarkastellaan taloudellista tukea, jota Saksa, Espanja, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat myöntäneet kivihiiliteollisuudelleen vuonna 2000. Toimien voidaan katsoa vastaavan yhteismarkkinoiden moitteetonta toimintaa, jos niiden avulla voidaan edistää ainakin yhden seuraavassa mainitun tavoitteen toteutumista: - hiilen maailmanmarkkinahinnat huomioon ottaen edistetään tuotannon taloudellista kannattavuutta, mikä mahdollistaisi tukien pienentämisen; - selvitetään tuotantoyksiköiden toiminnan lopettamiseen tai vähentämiseen liittyviä sosiaalisia ja alueellisia ongelmia; - helpotetaan hiiliteollisuuden mukautumista ympäristönsuojelunormeihin. Jäsenvaltiot toimittivat kyseisen päätöksen 8 artiklan mukaisesti komissiolle hiiliteollisuuden nykyaikaistamista, järkeistämistä ja uudelleenjärjestelyä koskevat suunnitelmansa. Tarkasteltuaan suunnitelmia komissio antoi lausunnon siitä, kuinka hyvin ne vastasivat päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2, 3 ja 4 artiklassa vahvistettuja yleisiä ja erityisiä tavoitteita, Lausunnot esitetään päätöksissä, jotka tehtiin Saksan osalta 13. joulukuuta 1994( [1]), Espanjan osalta 13. joulukuuta 1994( [2]), Ranskan osalta 19. heinäkuuta 1995( [3]) ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta 15. marraskuuta 2000( [4]). Kuten edeltävinä vuosina, jäsenvaltiot antoivat näiden nykyaikaistamis-, järkeistämis- ja uudelleenjärjestelysuunnitelmien perusteella tiedoksi päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti kaikki vuonna 2000 toteutettaviksi suunnitellut rahoitustoimenpiteet. Komissio päätti näistä toimenpiteistä seuraavasti: [1] Päätös 94/1070/EHTY (EYVL L 385, 31.12.1994), s. 18. Saksa on sittemmin muuttanut suunnitelmaa; komissio hyväksyi muutokset 2.12.1998 tehdyllä päätöksellä (99/270/EHTY - EYVL L 109, 27.4.1999, s. 14) ja 21.12. 2000 tehdyllä päätöksellä (jota ei ole vielä julkaistu). [2] Päätös 94/1072/EHTY (EYVL L 385, 31.12.1994), s. 31. Espanja on sittemmin muuttanut suunnitelmaa. Komissio hyväksyi muutokset 3.6.1998 tehdyllä päätöksellä (98/637/EHTY - EYVL L 303, 13.11.1998, s. 57). [3] Päätös 95/465/EHTY (EYVL L 267, 9.11.1995, s. 46). [4] Päätös 2001/114/EHTY (EYVL L 43, 14.2.2001, s. 27). >TAULUKON PAIKKA> Tässä asiakirjassa esitetyt tukimäärät ovat lopullisia määriä, jotka komissio on päätöksen N:o 3632/93/EHTY mukaisesti hyväksynyt vuodelle 2000. Niihin eivät siis sisälly eri syistä mahdollisesti annettavat tuet kuten avustukset, joita jäsenvaltiot ovat myöntäneet EHTY:n perustamissopimuksen 56 artiklassa tarkoitettuina erityisavustuksina sosiaalisin perustein. Tämä asiakirja on viides kyseisen päätöksen 10 artiklassa tarkoitettu kertomus, joka annetaan päätöksen voimaantulon 1. tammikuuta 1994 jälkeen. 2. Kivihiiliteollisuus ja markkinat 2.1. Tuotanto Vuonna 2000 Euroopan unionissa tuotettiin kivihiiltä 86,6 miljoonaa tonnia, eli 13,4 miljoonaa tonnia vähemmän kuin vuonna 1999. Tämä tuotannonlasku vastaa viime vuosien kehityssuuntausta, joka todennäköisesti vahvistuu edelleen, sillä vuoden 2001 tuotannoksi on arvioitu noin 82 miljoonaa tonnia. Taulukko 1 Kivihiilen tuotanto (tuhansina tonneina) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Eurostat; vuositilastot (1992-1999); *=arvio 2.2. Työllisyys Järkeistämistoimenpiteet ja kivihiiliteollisuuden tuotannon supistaminen ovat jälleen vähentäneet useimmissa tuottajamaissa työntekijöiden lukumäärää. Vuonna 2000 vähennettiin 12 000 työpaikkaa, ja työntekijöiden määrä on nyt 92 500; merkittävin supistaminen tehtiin Saksassa, jossa vähennettiin 11 000 työpaikkaa, ja Espanjassa (yli 2 000 työpaikan vähentäminen). Yhdistyneessä kuningaskunnassa aliurakoitsijoiden käyttö yleisesti kivihiilen louhinnassa heikentää tilastojen tarkkuutta. Työvoiman odotetaan edelleen vähenevän vuonna 2001 erityisesti Saksassa. 2.3. Kivihiilen kysyntä ja kauppa Hiilen toimitukset yhteisön sisällä (mukaan lukien nettotuonti), olivat 257 miljoonaa tonnia vuonna 2000, kun ne vuonna 1999 olivat 244 miljoonaa tonnia. Tämä muutos johtuu suurelta osin sähköntuotantoalasta, joka on edelleen kivihiilen pääasiallinen kuluttaja Euroopassa ja jonka osuus kivihiilen kokonaiskulutuksesta on lähes 70 prosenttia. Taulukko 2 Hiilen sisäiset toimitukset yhteensä (tuhansina tonneina) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Eurostat; vuositilastot (1992-1998) ja kuukausitilastot (1999); *=arvio Yhteisön ulkopuolisista maista tuotiin hiiltä vuonna 2000 yli 164 miljoonaa tonnia, joilla korvattiin vähentynyt sisäinen tuotanto. Toisin kuin hiilivetyjen hinta, hiilen hinta kansainvälisillä markkinoilla oli melko vakaa vuonna 2000, ja hinta nousi merkittävästi vasta vuoden viimeisellä vuosineljänneksellä. On myös tärkeää mainita, että tietyillä markkinoiden osa-alueilla yhteisön ulkopuolelta peräisin oleva tuontikivihiili korvaa vähitellen yhä suuremman osan yhteisössä tuotetusta kivihiilestä taloudellisten syiden lisäksi ekologisista syistä, sillä tuontikivihiili saattaa olla parempilaatuista tai sisältää vähemmän ympäristölle haitallisia aineita. Hiilen merikuljetukset eivät myöskään aiheuta suuria ympäristöongelmia. Toisin kuin öljytankkerit, hiiltä kuljettavat alukset eivät saastuta ympäristöä laajassa mitassa haaksirikon tai törmäyksen sattuessa. Lisäksi niihin liittyy pienempi palovaara. Taulukko 3 Kivihiilen tuonti yhteisön ulkopuolisista maista (tuhansina tonneina) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Eurostat; vuositilastot (1992-1999); *=arvio 3. Euroopan unionin hiilikaivosalueiden tilanne 3.1. Saksa Euroopan unionin tärkeimmän hiilentuottajamaan kivihiiliteollisuus keskittyy pääasiassa kahdelle alueelle, Ruhriin ja Saariin. Saksan kolmen suuren hiilentuottajan (Ruhrkohle AG, Saarbergwerke AG, Preussag Anthrazit GmbH) fuusioiduttua( [5]) maan hiilentuotannosta kokonaisuudessaan vastaa vain yksi yritys, Deutsche Steinkohle AG. Tuotanto jakautuu 13:een kaivokseen, jotka työllistävät noin 57 000 henkeä, joista 25 000 työskentelee maanalaisissa kaivoksissa. [5] Ks. asiassa T-156/98 annetun tuomion 5.2 kohta. Saksan hallitus, Nordrhein-Westfalenin ja Saarlandin osavaltiot, ammattiliitot ja kivihiilen tuottajat tekivät 13. maaliskuuta 1997 Saksan kivihiiliteollisuuden tulevaisuutta koskevan sopimuksen. Sopimuksen mukaan nykyistä yli 9,2 miljardin Saksan markan suuruista vuotuista tukea vähennetään vuoteen 2005 mennessä asteittain 5,5 miljardiin Saksan markkaan. Liittohallituksen osuus supistuu vuoden 1998 7,7 miljardista Saksan markasta 3,8 miljardiin Saksan markkaan vuonna 2005. Nordrhein-Westfalenin osavaltion maksama määrä kasvaa 860 miljoonasta Saksan markasta miljardiin Saksan markkaan. Liittohallitus maksaa Saarlandin osuuden aiemman käytännön mukaisesti. Yritysten ilmoittaman suunnitelman mukaan tuotanto vähenee noin 20 prosenttia vuoteen 2002 mennessä ja vähennysten jälkeen työntekijöitä on 56 000. Tuotanto on vain 25 miljoonaa tonnia vuonna 2005, jolloin toiminnassa on enää 10 kaivosta ja niissä 36 000 työntekijää. Hiilen hinnan romahdettua vuoden aikana ennennäkemättömän alhaiseksi ja terästeollisuuden malmin ja koksin kysynnän vähennyttyä Saksan hallitus päätti vauhdittaa rakenteiden uudistamista: toiminta lopetettiin kokonaan vuonna 2000 kolmessa kaivoksessa (Westfalen, Göttelborn-Reden ja Ewald-Hugo), ja Auguste-Victorian ja Blumenthal-Haardin kaivokset yhdistyvät vuonna 2001. Myös Friedrich Heinrich-Rheinlandin ja Niederbergin kaivokset yhdistyvät vuonna 2002, jolloin niiden tuotanto vähenee 29 miljoonaan tonniin. Näiden rakenneuudistusten jälkeen tuotantokustannusten odotetaan supistuvan 242 Saksan markkaan (DEM) hiiliekvivalenttitonnilta vuoden 1992 hintoina ilmaistuna, kun ne vuonna 1992 olivat 288 Saksan markkaa hiiliekvivalenttitonnilta. Tämäkin hinta on kaukana maailmanmarkkinahinnoista, jotka nykyään ovat noin 80 Saksan markkaa hiiliekvivalenttitonnilta. 3.2. Espanja Espanjassa kivihiiltä louhitaan useilla alueilla, joita ovat Asturias (keski- ja länsiosat), Léon (Bierzo-Villablino, Sabero ja Nord), Palencia (Guardo ja Barruelo), Katalonia (Pirenaica), Teruel (Teruel-Mequinenza) ja Sud (Puertollano ja Peñarroya). Espanjan hiilialueet ovat pieniä, maantieteellisesti erillisiä alueita, jotka ovat pitkälti riippuvaisia kaivostoiminnasta. Tällä on suora vaikutus tuotantosuuntien ja teollisuusalojen muuttamisen mahdollisuuksiin ja työllisyyteen. Espanjan kaivosteollisuussuunnitelmaa onkin täydennetty kaivosyhteisöjen vaihtoehtoisen kehityksen suunnitelmalla. Tuotantoa harjoittaa noin 58 yritystä. Yritykset ovat yleensä yksityisiä; Endesan yksityistämisen jälkeen ainoa poikkeus on Hunosa, joka hiljattain vuonna 1998 sulautti itseensä Minas de Figaredon. Yritykset työllistävät noin 17 000 henkeä, mukaan lukien alihankkijoina toimivat. Vain kahdeksan yritystä tuottaa yli miljoona tonnia vuodessa ja kymmenen muuta yritystä yli 100 000 tonnia vuodessa. Komissio antoi 3. kesäkuuta 1998 tehdyllä päätöksellä N:o 98/637/EHTY puoltavan lausunnon kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamis-, järkeistämis- ja uudelleenjärjestelysuunnitelman toisesta osasta, joka kattaa vuodet 1998-2002. Suunnitelman mukaan tuotantoa vähennetään vuosittain siten, että vuonna 2002 se olisi enintään 14,5 miljoonaa tonnia. 3.3. Ranska Ranskassa kivihiilen louhinta keskittyy nykyisin Lothringenin alueelle, jossa toimii kaksi maanalaista tuotantopaikkaa (Merlebach, joka suljetaan lokakuussa 2003 ja La Houve, joka suljetaan heinäkuussa 2005), ja Centre-Midin alueelle, jossa on viisi tuotantopaikkaa ja vain yksi maanalainen kaivos (Gardanne Provencessa). Työntekijöitä on 7 973, joista 3 560 työskentelee maanalaisissa kaivoksissa. Ainoa louhintaa harjoittava yritys, Charbonnages de France, kuuluu julkiselle sektorille. Jo vuosien ajan jatkunut tuotantokapasiteetin vähentäminen, jonka taustalla ovat erityisesti epäsuotuisat geologiset olosuhteet, on johtanut yli 22 000 työpaikan menettämiseen vuosina 1986-2000. Työmarkkinaosapuolten vuonna 1995 tekemän hiilialan kansallisen sopimuksen mukaan sama kehitys jatkuu tulevina vuosina ja hiilen louhinta Ranskassa on tarkoitus päättää lopullisesti vuonna 2005. Ranskan hallitus ei ole voinut vakavien sosiaalisten ja alueellisten ongelmien vuoksi noudattaa päätöksessä N:o 3632/93/EHTY asetettua vuoden 2002 määräaikaa. Tärkeintä kuitenkin on, että Ranskan viranomaiset ovat ymmärtäneet, ettei Ranskan hiiliteollisuus voi tulla kilpailukykyiseksi keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, ja ovat määrätietoisesti sitoutuneet vähentämään tuotantoa edelleen ja sulkemaan tuotantolaitoksia suunnitelmien mukaisesti. Charbonnages de France -yrityksen mukaan tuotantokustannukset ovat 1 267 Ranskan frangia tonnilta, kun vastaava markkinahinta on 275 Ranskan frangia. Tilintarkastustuomioistuimen äskettäisessä kertomuksessa Rankan hallitusta kehotettiin viipymättä jatkamaan kaivosten sulkemisohjelmaa ja todettiin, että 233 miljardia Ranskan frangia on maksettu vuosina 1970-2000. 3.4. Yhdistynyt kuningaskunta Yhdistynyt kuningaskunta oli useiden vuosien ajan Euroopan unionin suurin kivihiilen tuottaja. Alalla on tapahtunut perusteellinen rakennemuutos; erityisesti on mainittava British Coal Corporationin yksityistäminen vuonna 1994. Tämän seurauksena toiminnassa olevien suurten tuotantopaikkojen lukumäärä on vähentynyt 241 yksiköstä vuonna 1976 nykyiseen 18 yksikköön. Lisäksi alalla on viitisenkymmentä pientä kaivosta (joissa kussakin alle 100 työntekijää) ja vaihteleva määrä avolouhoksia. Samana aikana työntekijöiden määrä on supistunut yli 300 000:sta noin 11 500 työntekijään (joista yli 8 000 työskentelee maanalaisissa kaivoksissa) ja tuotanto vähentynyt 125 miljoonasta tonnista alle 32 miljoonaan tonniin. British Coal Corporationin 31.12.1994 päätökseen saadun yksityistämisen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan hiiliteollisuus muodostuu pelkästään yksityisistä yrityksistä. Niistä merkittävin on RJB Mining, johon kuuluu yhteensä 13 kaivosta: Clipstone, Daw Mill, Ellington, Harworth, Kellingley, Maltby, Rotherham Prince of Wales, Riccall-Whitemore Mine, Rossington, Stillingfleet Combine, Thoresby, Welbeck, Wistow Mine [6]). Yritykset Betws Anthracite, Hatfield Coal Company, Goire Tower Anthracite Company, Scottish Coal sekä Blenkinsopp Collieries harjoittavat kukin toimintaa yhdellä tuotantopaikalla. Celtic Energy toimii useilla avolouhoksilla. Koska toiminta on keskitetty tuottavimpiin kaivoksiin ja kannattavuutta on pyritty jatkuvasti ja tehokkaasti parantamaan, yritysten tuotantokustannukset eivät juuri poikkea maailmanmarkkinahinnoista. Vaikka tuottavuus on parantunut huomattavasti, kotimainen tuotanto joutuu kilpailemaan maahan tuodun kivihiilen ja erityisesti maakaasun kanssa. Tuontikivihiiltä suositaan kilpailukykyisen hinnan lisäksi usein myös siksi, että se sisältää vähemmän rikkiä, minkä ansiosta sähköyhtiöiden on helpompi noudattaa tiukkoja päästörajoituksia. Tuontimaakaasu puolestaan tuottaa vähemmän ympäristölle haitallisia aineita, ja yhdistettyä kiertoa käyttävissä kaasuturbiineissa saavutetaan yli 50 prosentin muuntotehokkuus muutettaessa lämpöenergiaa sähköksi. Tilanne paheni entisestään vuosina 1999-2000, koska hiilen hinta laski maailmanmarkkinoilla ja kansallisen valuutan kurssi oli korkea, ja samalla tilanteen voitiin odottaa kärjistyvän, kun maakaasuvoimaloiden rakentamiselle myönnettävien uusien lupien lykkäämiskausi oli päättymässä. Brittihallitus katsoi, että kansallisen kaivosteollisuuden vaikeudet johtuivat suhdanteista ja että oli vielä mahdollista päästä tyydyttävään kannattavuuteen keskipitkällä aikavälillä. Se antoi tiedoksi 26.7.2000 päivätyllä kirjeellä hiiliteollisuuden nykyaikaistamis-, järkeistämis- ja uudelleenjärjestelysuunnitelman ja UK Coal Operating Aid Scheme - tukisuunnitelman, joka oli laadittu 17.4.2000 - 23.7.2002 väliselle kaudelle. Euroopan komissio hyväksyi 15.11.2000 edellä mainitun kansallisen hiiliteollisuuden nykyaikaistamis-, järkeistämis- ja uudelleenjärjestelysuunnitelman, jossa esitetään kokonaisuudessaan enintään 110 miljoonan Englannin punnan suuruista rahoitustukea alan yrityksille. Samanaikaisesti kauppa- ja teollisuusministeri (Secretary of State for Trade and Industry) ilmoitti uusien maakaasuvoimaloiden rakentamislupien rajoittamisen päättymisestä, jonka seurauksena kuusi uutta laitosta saattoi käynnistää toimintansa. [6] Riccall-Whitemoren, Stillingfleetin ja Wistowin kaivoksista käytetään myös nimeä «Selbyn yhtiöt». 3.5. Muut Kivihiilen tuotanto päättyi Belgiassa vuonna 1992 ja Portugalissa vuonna 1994. Muissa Euroopan unionin maissa ei ole merkittävää tuotantoa. 4. Kivihiiliteollisuuden hyväksi toteutettujen rahoitustoimien kuvaus Tässä kertomuksessa tarkastellaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 1 artiklassa määriteltyjä toimia, joita ovat seuraavat: - kaikki viranomaisten suorittamat tuotantoon, markkinointiin tai vientiin liittyvät välittömät ja välilliset toimenpiteet ja tukitoimet, jotka, vaikka niitä ei makseta julkista varoista, antavat taloudellisen edun kivihiiliteollisuuden yrityksille keventämällä niiden tavallisesti suurempia kustannuksia; - kivihiiliteollisuudelle välittömästi tai välillisesti maksetut viranomaisten tukitoimien vuoksi pakollisiksi muuttuneet maksut erottamatta toisistaan valtion tai valtion siihen tehtävään nimeämän julkisen tai yksityisen järjestön myöntämää tukea; - jäsenvaltion kivihiiliyhtiöille maksamat rahoitustoimenpiteisiin kuuluvat tukiosat, joita markkinatalouden tavanomaisessa käytännössä ei pidetä yritykselle maksettuna riskipääomana. Tässä kertomuksessa noudatetaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4, 5, 6 ja 7 artiklan mukaista tukien luokittelua eli toisistaan erotetaan toimintatuki, tuotannon vähentämistuki, poikkeuksellisten kustannusten kattamiseen myönnettävä tuki, tutkimus- ja kehittämistuki sekä ympäristötuki. Komissio on tarkastanut ennen hakemusten päätöksen N:o 3632/93/EHTY 9 artiklan mukaista hyväksymistä, että asianomaiset jäsenvaltiot ovat toimittaneet kaikki vaaditut tiedot. Se on todennut niiden perusteella, ovatko suunnitelmat edellä mainitun päätöksen 2 artiklassa esitettyjen yleisten tavoitteiden ja vaatimusten mukaisia sekä sovellettavien säännösten mukaisia. Näitä ovat erityisesti seuraavat: - Päätöksen 3 artiklan nojalla myönnettävät tuet: tuki saa olla enintään tuotantokustannusten ja maailmanmarkkinahintojen välisen eron suuruinen. Hiiltä ei saa pitää kaupan hintaan, joka on alempi kuin yhteisön ulkopuolisissa maissa tuotettuun vastaavanlaatuiseen hiileen sovellettava hinta. Tuki ei saa vääristää kilpailua käyttäjien välillä ja se mukautetaan vuosittain todellisten kustannusten ja tulojen perusteella. - Päätöksen 4 artiklan nojalla myönnettävät tuet: on esitettävä sulkemis- tai toiminnan supistamissuunnitelma, jota on noudatettava. - Päätöksen 5 artiklan nojalla myönnettävät tuet: tuki ei saa olla suurempi kuin kustannukset, joiden kattamiseen se on tarkoitettu; tukikelpoisia kustannuksia ovat ainoastaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY liitteessä nimenomaisesti mainitut kustannukset. Komissio on ottanut tukia arvioidessaan päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti huomioon sen, että on ehdottoman välttämätöntä vähentää mahdollisimman paljon kaivostoiminnan uudelleenjärjestelystä johtuvia sosiaalisia ja alueellisia ongelmia. Samalla se on tarkastanut, ovatko tuet yhteensopivia yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan kanssa. Jäsenvaltioiden myöntämien tukien jakaminen eri tukiluokkiin antaa suhteellisen selkeän käsityksen kansallisella tasolla toteutetusta hiilialan politiikasta sekä nykyaikaistamisen, järkeistämisen ja uudelleenjärjestelyn edistymisestä. Muistutettakoon vielä, että näihin eivät sisälly mahdolliset vaihtelevista syistä annettavat tuet kuten jäsenvaltioiden EHTY:n perustamissopimuksen 56 artiklassa tarkoitettuina erityisavustuksina sosiaalisin perustein myöntämät avustukset. Taulukko 4 Vuosiksi 1994-2000 hyväksytyt tuet >TAULUKON PAIKKA> Luvut on ilmoitettu miljoonina ecuina/euroina. Valtiontuet, jotka on hyväksytty kansallisena valuuttana, on muunnettu ecuiksi/euroiksi kyseisen varainhoitovuoden keskimääräisen muuntokurssin mukaan. *: Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan nojalla myönnetyt tuet. **: Päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 artiklan nojalla myönnetyt tuet. ***: Päätöksen N:o 2064/86/EHTY mukaiset aikaisemmasta toiminnasta periytyvät velvoitteet sekä päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5, 6 ja 7 artiklan nojalla myönnetyt tuet. Vuoteen 1994 verrattuna voidaan havaita tukien laskeneen ainakin tuotantotuen osalta jonkin verran kivihiilitonnia kohti, mikä vastaa päätöksessä N:o 3632/93/EHTY vahvistettua tukien vähentämisen periaatetta. Tuotannon vähentämistukien kasvu on kuitenkin lisännyt tuen kokonaismäärää, mikä vähentää näiden tulosten todellista merkitystä. Tavoite saada aikaan kansainvälisillä markkinoilla kilpailukykyinen yhteisön kivihiiliteollisuus vaikuttaa yhä etäisemmältä, vaikka tuotantoyritykset ovatkin merkittävästi panostaneet tuottavuuden parantamiseen tekniikkaa ja organisaatiota kehittämällä. Tähän tulokseen on kaksi pääasiallista syytä. Ensinnäkin helpoimmin hyödynnettävissä olevat esiintymät ovat jatkuvasti vähentyneet ja hiiltä on louhittava yhä vaikeammissa geologisissa olosuhteissa ja yhä syvemmällä, joskus jopa yli 1 500 metrin syvyydessä. Lisäksi kaivostyön terveys- ja turvallisuusoloja koskevat sekä ympäristöön liittyvät aiempaa tiukemmat määräykset ovat väistämättä lisänneet kustannuksia, eivätkä tuotantokustannukset ole laskeneet odotetulla tavalla seurantajakson viimeisinä vuosina. Toiseksi kivihiilen hinta maailmanmarkkinoilla on viime vuosina huomattavasti laskenut useista syistä. Monet maailmanmarkkinoilla jo toimivat Euroopan ulkopuoliset tuottajamaat ovat ottaneet käyttöön tehokkaampia louhintamenetelmiä, ja lisäksi niiden etuna ovat edullisemmat geologiset olosuhteet. Tietyt maat, kuten Kiina, jotka aiemmin tuottivat vain kotimaan markkinoita varten, ovat ryhtyneet viemään hiiltä ja omaksuneet lisäksi erittäin aktiivisen kauppapolitiikan. Lisäksi maissa, jotka perinteisesti ovat olleet kivihiilen viejiä, kuten erityisesti Indonesiassa ja Etelä-Afrikassa, vallitsee erityinen suhdannetilanne, jolle ovat luonteenomaisia ainakin jonkinasteinen kansallisen valuutan devalvaatio ja tarve saada valuutta pikaisesti vahvaksi. Yhteenvetona voidaan todeta, että yhteisön kivihiiliteollisuuden tuotantokustannusten ja kivihiilen maailmanmarkkinahinnan, joka on pääasiallinen valtiontukien myöntämisessä käytetty laskentaperusta, välinen ero on vuosien mittaan kasvanut eikä kaventunut toivotulla tavalla. Käytännössä kustannukset ovat vähentyneet merkittävästi vain Portugalissa, jossa kaivostoiminta päättyi kokonaan vuonna 1994, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa edelleenkin tuotanto on vähentynyt jyrkästi ja toiminnassa ovat enää vain tuottavimmat tuotantopaikat, vaikka kaivostoimintaa on edelleen huomattavasti. On merkittävää, että Ranskassa aiotaan lopettaa kaivostoiminta kokonaisuudessaan vuonna 2005. Saksa ja Espanja eivät ole tehneet asiassa lopullisia päätöksiä. Niissä tuotannon lopettaminen etenee vähitellen, mikä johtuu pikemminkin sosiaalisista ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvistä kysymyksistä eikä niinkään realistisista pyrkimyksistä saavuttaa kivihiiliteollisuudessa taloudellinen tasapaino. Seuraavassa esitetään yksityiskohtaisesti eri jäsenvaltioiden myöntämät tuet. 4.1. Saksa Saksassa päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 ja 4 artiklaan perustuvia kivihiiliteollisuuden hyväksi tarkoitettuja rahoitustoimenpiteitä ovat varainhoitovuodesta 1996 alkaen olleet vain terästeollisuudelle tarkoitettua koksihiiltä ja sähköntuotannossa käytettävää höyryhiiltä varten myönnetty tuki sekä kaivosmiehille maksettava tukipalkkio (Bergmannsprämie). Toimenpiteiden tarkoituksena on kattaa ero tuotantokustannusten ja myyntihintojen välillä. Viimeksi mainitut neuvotellaan vapaasti yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan vastaavanlaatuisen kivihiilen maailmanmarkkinoilla vallitsevan tilanteen perusteella. Näin ollen kotitalouksien ja teollisuuden käyttöön tarkoitettu tuotanto on myytävä hinnoilla, jotka kattavat tuotantokustannukset. Komissio on hyväksynyt nämä tuet ottaen asianmukaisesti huomioon kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyistä aiheutuvat sosiaaliset ja alueelliset seuraukset, sillä kyseisillä alueilla on työttömyyttä huomattavasti enemmän kuin muualla maassa. Nämä alueet saavat myös laajasti tukea aluekehitysrahastojen tavoitteen 2 toimintalinjoilta. Tuet on kirjattu liittovaltion talousarvioon, ja siten ne ovat päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 2 kohdan mukaisia. 4.1.1. Vuosi 2000 Vuodeksi 2000 komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 9 180 miljoonaa Saksan markkaa (4 693,7 miljoonaa euroa). Tästä kokonaismäärästä suurimmat tuet ovat seuraavat: - a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 3 847 miljoonaa Saksan markkaa (1 966,9 miljoonaa euroa); - b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 3 138 miljoonaa Saksan markkaa (1 604,4 miljoonaa euroa); - c) päätöksen 3 artiklan mukainen 71 miljoonan Saksan markan (36,3 miljoonaa euron) suuruinen tuki järjestelylle, jolla maanalaisissa kaivoksissa työskentelevä ammattitaitoinen työvoima pyritään pitämään alalla (Bergmannsprämie); - d) päätöksen 5 artiklan mukainen 2 124 miljoonan Saksan markan (1 086 miljoonan euron) suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi. Edellä a kohdassa mainitulla 3 847 miljoonan Saksan markan suuruisella tuella on tarkoitus kattaa tuotantokustannusten ja yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan vastaavanlaatuisen kivihiilen maailmanmarkkinoilla vallitsevan myyntihinnan välinen ero. Edellä mainittu tuki on varattu yksinomaan kattamaan menetykset tuotantoalueilla, jotka täyttävät keskipitkän aikavälin taloudellisen kannattavuuden näkymiä koskevat kriteerit, kuten päätöksen N:o 3632/93/EHTY 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 3 artiklassa todetaan. Edellä b kohdassa mainittua 3 138 miljoonan Saksan markan suuruista tuotannon vähentämistukea maksettiin Westfalenin, Göttelborn-Redenin ja Ewald-Hugon kaivoksille, jotka suljettiin vuonna 2000, Auguste-Victorian ja Blumenthal-Haardin kaivoksille, joiden yhteenliittyminen ja osittainen sulkeminen on suunnitteilla vuonna 2001, sekä Friedrich Heinrich-Rheinlandin ja Niederbergin kaivoksille, joiden osalta toteutetaan sama toimenpide vuonna 2002. Tuella katetaan kaivoksille, jotka on määrätty suljettaviksi vuoden 2002 jälkeen, aiheutuvat menetykset. Edellä c kohdassa mainittu 71 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki on tarkoitettu kattamaan Saksan kivihiiliteollisuuden kaivostyöläisille maksettavat lisäpalkkiot (Bergmannsprämie), joiden suuruus on 10 Saksan markkaa maan alla työskenneltyä työvuoroa kohti. Toimenpiteellä pyritään kannustamaan ammattitaitoista työvoimaa työskentelemään maanalaisissa kaivoksissa ja edistämään tuotannon järkiperäistämistä. Lisäpalkkioilla katetaan välillisesti osa tuotantokustannusten ja odotettujen tuottojen välisestä erotuksesta. Tuki alentaa myös yritysten tuotantokustannuksia samassa suhteessa, ja sitä on näin ollen tarkasteltava päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan mukaisesti. Edellä d kohdassa mainittu 2 124 miljoonan Saksan markan suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi on tarkoitettu kattamaan kustannukset, jotka aiheutuvat tai ovat aiheutuneet teollisuuden uudelleenjärjestelyistä eivätkä liity tavanomaiseen tuotantoon (aikaisemmasta toiminnasta periytyvät velvoitteet) ja joita ovat mm. työntekijöiden varhaiseläkkeelle siirtämisestä maksettavista sosiaalietuuksista aiheutuvat kustannukset, muut poikkeukselliset menot, uudelleen järjestelyjen ja järkiperäistämisen vuoksi työpaikkansa menettäneille työntekijöille ilmaiseksi toimitettavasta hiilestä aiheutuvat kustannukset, lakisääteiseen järjestelmään perustumattomien eläkkeiden ja korvausten maksaminen uudelleen järjestelyjen ja järkiperäistämisen vuoksi työpaikkansa menettäneille työntekijöille ja niille, jotka olivat oikeutettuja kyseisiin maksuihin ja korvauksiin ennen uudelleenjärjestelyjä. Teknisestä ja rahoituksellisesta näkökulmasta katsottuna tuella on tarkoitus kattaa uudelleenjärjestelyn edellyttämät lisätoimet, jotka liittyvät turvallisuuteen maan alla työskenneltäessä, sekä teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä johtuvat poikkeukselliset luontaiset arvonalennukset. Tämä tuki, joka myönnetään päätöksen N:o 3632/93/EHTY 5 artiklan nojalla, mainitaan erikseen päätöksen liitteessä II olevassa a, b, c, d, f ja k kohdassa. Edellä mainituin perustein maksetun määrän kasvu edelliseen vuoteen verrattuna johtuu jo aiemmin mainittujen kolmen tuotantoyksikön, Westfalenin, Göttelborn-Redenin ja Ewald-Hugon kaivosten, sulkemisesta vuoden aikana. 4.1.2. Vuosi 2001 Vuodeksi 2001 komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 8 129 miljoonaa Saksan markkaa (4 156,3 miljoonaa euroa). Tuet hyväksyttiin samalla päätöksellä kuin vuoden 2000 tuet, minkä vuoksi ne mainitaan tässä kertomuksessa, vaikka ne eivät koskekaan tarkasteltavana olevaa vuotta. Niillä on tarkoitus kattaa jo mainitut kustannusluokat. Mainitusta kokonaismäärästä maksettavat suurimmat tuet ovat seuraavat: - a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 3 433 miljoonaa Saksan markkaa (1 755,3 miljoonaa euroa); - b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 1 889 miljoonaa Saksan markkaa (965,8 miljoonaa euroa); - c) päätöksen 3 artiklan mukainen 67 miljoona Saksan markan (34,2 miljoonan euron) suuruinen tuki järjestelylle, jolla maanalaisissa kaivoksissa työskentelevä ammattitaitoinen työvoima pyritään pitämään alalla (Bergmannsprämie); - d) päätöksen 5 artiklan mukainen 2 740 miljoonan Saksan markan (1 400,9 miljoonaa euroa) suuruinen tuki poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi. 4.2. Espanja Komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle vuonna 2000 myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 186 541 miljoonaa Espanjan pesetaa (1 121,1 miljoonaa euroa). Mainitusta kokonaismäärästä maksettavat suurimmat tuet ovat seuraavat: - a) päätöksen 3 artiklan mukainen toimintatuki, joka on suuruudeltaan 48 696 miljoonaa Espanjan pesetaa (292,7 miljoonaa euroa); - b) päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, joka on suuruudeltaan 67 484 miljoonaa de Espanjan pesetaa (405,6 miljoonaa euroa); - c) päätöksen 5 artiklan mukainen 55 209 miljoonan Espanjan pesetan (331,8 miljoonan euron) suuruinen tuki ; tuella katetaan poikkeukselliset sosiaalimenot niiden työntekijöiden hyväksi, jotka ovat menettäneet työpaikkansa Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen ja uudelleenjärjestelyn sekä tuotannon vähentämisen johdosta; - d) päätöksen 5 artiklan mukainen poikkeuksellisia kustannuksia varten myönnetty tuki, joka on suuruudeltaan 15 152 miljoonaa Espanjan pesetaa (91 miljoonaa euroa); tuella katetaan tekniset kustannukset, jotka liittyvät kaivosten sulkemiseen Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen ja uudelleenjärjestelyjen sekä toiminnan vähentämisen yhteydessä. Edellä a kohdassa mainittu 48 696 miljoonan Espanjan pesetan suuruinen toimintatuki on tarkoitettu kattamaan 42 kaivosyhtiön liiketappiot, jotka vuonna 2000 vastasivat yhteensä 11,1 miljoonan tonnin tuotantoa. Espanja ilmoitti kyseisten yritysten tuotantokustannukset vuodelta 1998 osoittaakseen kustannusten kehittymisen vuosina 1994-1998; kokonaisvähennys oli kyseisenä aikana 16,4 prosenttia vuoden 1992 hintoina ilmaistuna. Vähennyksen arvioidaan olevan 11 prosenttia vuonna 2000. Yritysten tai tuotantoyksiköiden tuotantokustannusten kattamiseksi myönnetyt tuet taikka 3 artiklan, 4 artiklan tai niiden molempien nojalla myönnetyt tuet on tarkoitettu kattamaan kokonaan tai osaksi ero tuotantokustannusten ja myyntihinnan välillä. Myyntihinnasta sovitaan vapaasti osapuolten kesken ottaen huomioon maailmanmarkkinoilla vallitseva tilanne. Edellä b kohdassa mainittu tuotannon vähentämistuki, 67 484 miljoonaa Espanjan pesetaa, on tarkoitettu korvaamaan seuraavien yritysten liiketappiot: Hunosa 56 121 miljoonaa Espanjan pesetaa, Mina de la Camocha SA 4 940 miljoonaa Espanjan pesetaa ja 14 muuta yritystä [7], 6 423 miljoonaa Espanjan pesetaa. Näiden 16 yrityksen kokonaistuotantokapasiteetti on noin 3,5 miljoonaa tonnia [8]. [7] ENDESA:n maanalaiset kaivokset 636 miljoonaa Espanjan pesetaa (3 822 436,98 euroa), ENCASUR:n maanalaiset kaivokset 322 miljoonaa Espanjan pesetaa (1 935 258,98 euroa), Antracitas de Guillón 903 miljoonaa Espanjan pesetaa (5 427 139,3 euroa), Coto Minero Jove S.A. 681 miljoonaa Espanjan pesetaa (4 092 892,43 euroa), Inversiones Terrales-Plácido Ubeda 83 miljoonaa Espanjan pesetaa (498 840,05 euroa), Industrial y Comercial Minera (INCOMISA) 154 miljoonaa Espanjan pesetaa (925 558,64 euroa), Mina Escobal 52 miljoonaa Espanjan pesetaa (312 526,29 euroa), Minas de Escucha 356 miljoonaa Espanjan pesetaa (2 139 603,09 euroa), Minas de Valdeloso S.L. 118 miljoonaa Espanjan pesetaa (709 194,28 euroa), Promotora de Minas de Carbón S.A. 445 miljoonaa Espanjan pesetaa (2 674 503,86 euroa), Virgilio Riesco S.A. 189 miljoonaa Espanjan pesetaa (1 135 912,88 euroa), UMINSA-yhtiön Picadin-, Pontedo- ja Arbas-ryhmittymät 600 miljoonaa Espanjan pesetaa (3 606 072,27 euroa), Minero Siderúrgica de Ponferrada S.A:n María-ryhmittymä. 853 miljoonaa Espanjan pesetaa (5 126 633,25 euroa) ja Coto Minero del Sil S.A:n Escandal-ryhmittymä 1 029 miljoonaa Espanjan pesetaa (6 184 414,55 euroa). [8] Pieni osa Espanjan kivihiilituotannosta, noin puoli miljoonaa tonnia, jää ilman valtiontukea. Tietyt useita kaivoksia johtavat yritykset saavat tukea 3 ja 4 artiklan nojalla. Edellä c kohdassa mainitun 55 209 miljoonan Espanjan pesetan suuruisen tuen tarkoituksena on kattaa niille työntekijöille maksettavat korvaukset, jotka ovat joutuneet varhaiseläkkeelle tai jäävät työttömiksi, kun Espanjan kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamista, järkiperäistämistä, uudelleenjärjestelyä ja tuotannon vähentämistä koskeva suunnitelma on toteutettu. Osa tuesta, 36 634 miljoonaa Espanjan pesetaa, on tarkoitettu Hunosalle ja sillä katetaan kulut, jotka aiheutuvat ennen 31.12.1998 työnteon lopettaneiden työntekijöiden siirtämisestä varhaiseläkkeelle. Tuen loppuosa eli 18 575 miljoonaa Espanjan pesetaa on tarkoitettu kattamaan korvaukset työntekijöille, jotka nykyaikaistamisen, järkiperäistämisen, uudelleenjärjestelyn ja tuotannon vähentämisen johdosta lopettavat työnteon muissa yrityksissä. Edellä d kohdassa mainittu 15 152 miljoonan Espanjan pesetan suuruinen tuki on tarkoitettu käyttöomaisuuden arvonalennuksen korvaamiseen niissä hiilialan yrityksissä, jotka on suljettava kokonaan tai osittain. Tuki on myös suunnattu muihin poikkeuksellisiin kustannuksiin, jotka aiheutuvat yksiköiden vähittäisestä sulkemisesta kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyjen yhteydessä. Osa tuesta, 5 193 miljoonaa Espanjan pesetaa, myönnetään Hunosalle. Tuen loppuosa, 9 959 miljoonaa Espanjan pesetaa, on tarkoitettu muille sellaisille yrityksille, jotka sitoutuvat uudelleenjärjestelyihin tai toiminnan vähentämiseen. 4.3. Ranska Euroopan komissio ja Ranskan toimivaltaiset viranomaiset ovat käyneet pitkiä ja vaikeita neuvotteluja Ranskan kivihiiliteollisuudelle vuosina 1997-2000 myönnetystä valtiontuesta. Niillä on ollut eriävät näkemykset siitä, millaisiksi Ranskan ainoan aktiivisesti hiilialalla toimivan yrityksen Charbonnages de Francen tietyt velat olisi luonnehdittava. Komissio on todennut, että Ranskan ilmoittamat tuet, jotka koostuvat valtion yleisestä talousarviosta peräisin olevista suorista korvauksista ja valtionvarojen erityistililtä suoritetuista pääomasiirroista, eivät ole riittäneet kattamaan tavanomaiselle tuotannolle aiheutuneita liiketappioita. Ranskan viranomaisten 25.3.1998 päivätystä kirjeestä käy ilmi, että tavanomaiselle tuotannolle aiheutunut liiketappio on katettu kokonaisuudessaan Charbonnages de Francen rahoitusmarkkinoilta hankkimilla lainoilla. Komissio totesi 26.7.1999 [9] päivätyssä Ranskalle osoitetussa virallisessa huomautuksessa, että kyseisten lainojen edulliset ehdot sekä Charbonnages de Francen ja Ranskan valtion välinen suora yhteys osoittavat Ranskan valtion yrityksen lainoille antamaa äänetöntä takausta, jota ilman yrityksen vaikea rahoitustilanne ja toiminnan todennäköinen lopettaminen vuonna 2005 olisi vaikeutunut ja niiden kustannukset lisääntyneet. Näin ollen komissio katsoi, että kyseiset lainat olivat päätöksessä N:o 3632/93/EHTY tarkoitettua valtiontukea. [9] EYVL C 280, 2.10.1999, s. 3. Tämän jälkeen Ranska yhtyi komission kantaan 26.10.1999 päivätyssä kirjeessä, jossa se myönsi nimenomaan, että Charbonnages de Francen ottamat velat voidaan katsoa Ranskan valtion kustannuksella otetuiksi veloiksi, koska yrityksen hajotessa todennäköisesti vuonna 2005 kaivostoiminnan loppumisen yhteydessä sen velat siirtyvät Ranskan valtiolle. Näin ollen se osa Charbonnages de Francen veloista, jolla on tarkoitus kattaa kokonaisuudessaan vuosien 1997, 1998 ja 1999 liiketappio, jota ei ole katettu suoralla tuella ja pääomansiirroilla, on päätöksen N:o 3632/93/EHTY 1 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, jollaisena se on säännönmukaisesti merkitty valtion budjettiin. Nämä ovat ne syyt, joiden vuoksi tässä ilmoitetaan myös vuosien 1997, 1998 ja 1999 tiedot, vaikka ne eivät suoraan koske tarkasteltavana olevaa vuotta. 4.3.1. Vuosi 1997 Komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle vuonna 1997 myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3, 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 6 323 miljoonaa Ranskan frangia (956,2 miljoonaa euroa). Mainitusta kokonaismäärästä maksettavat suurimmat tuet ovat seuraavat: - Päätöksen 4 artiklan mukainen tuotannon vähentämistuki, enintään 2 454 miljoonaa Ranskan frangia (371,1 miljoonaa euroa), liiketappioiden kattamiseksi. Kyseisten tukien tarkoituksena on kattaa tuotantokustannusten ja myyntihinnan välinen ero. Myyntihinnasta sovitaan vapaasti osapuolten kesken ottaen huomioon yhteisön ulkopuolisissa maissa tuotettuun vastaavanlaatuiseen hiileen maailmanmarkkinoilla sovellettu hinta. Kyseiset tuet kuuluvat yrityksen tuotannon vähentämissuunnitelmaan. Yrityksen toiminnan odotetaan päättyvän lopullisesti vuonna 2005. - Päätöksen 5 artiklan mukainen tuki poikkeuksellisten menojen kattamiseksi, enintään 3 869 miljoonaa Ranskan frangia (585,1 miljoonaa euroa), joka jakautuu seuraavasti: - 631 miljoonaa Ranskan frangia niiden sosiaalietuuksien maksamiseksi, jotka aiheutuvat työntekijöiden siirtämisestä eläkkeelle ennen lakisääteisen eläkeiän saavuttamista; - 154 miljoonaa Ranskan frangia muihin poikkeuksellisiin menoihin uudelleenjärjestelyjen ja järkiperäistämisen vuoksi irtisanottujen työntekijöiden hyväksi; - 47 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin verosäännöksistä, lainsäädännöstä ja hallinnollisista määräyksistä aiheutuviin menoihin; - 143 miljoonaa Ranskan frangia uudelleenjärjestelyjen vuoksi välttämättömiin lisätoimiin; - 10,7 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin aiemmin toiminnassa olleista kaivoksista aiheutuviin menoihin; - 73 miljoonaa Ranskan frangia teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä johtuviin poikkeuksellisiin luontaisiin arvonalennuksiin; - 2 811 miljoonaa Ranskan frangia sosiaalimenojen kattamiseksi tarkoitettujen kustannusten lisäykseen, joka johtuu maksajien ja maksuosuuksien määrän vähenemisestä uudelleenjärjestelyjen vuoksi. 4.3.2 Vuosi 1998 Komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle vuonna 1998 myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 6 592 miljoonaa Ranskan frangia (998,6 miljoonaa euroa). Mainitusta kokonaismäärästä maksettavat suurimmat tuet ovat seuraavat: - tuotannon vähentämistuki, enintään 2 533 miljoonaa Ranskan frangia (383,7 miljoonaa euroa), liiketappioiden kattamiseksi; - poikkeuksellisten menojen kattamiseen tarkoitettu, enintään 4 059 miljoonan Ranskan frangin (614,9 miljoonaa euron) suuruinen tuki, joka jakautuu seuraavasti: - 731 miljoonaa Ranskan frangia niiden sosiaalietuuksien maksamiseksi, jotka aiheutuvat työntekijöiden siirtämisestä eläkkeelle ennen lakisääteisen eläkeiän saavuttamista; - 244 miljoonaa Ranskan frangia muihin poikkeuksellisiin menoihin uudelleenjärjestelyjen ja järkiperäistämisen vuoksi irtisanottujen työntekijöiden hyväksi; - 67 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin verosäännöksistä, lainsäädännöstä ja hallinnollisista määräyksistä aiheutuviin menoihin; - 198 miljoonaa Ranskan frangia uudelleenjärjestelyjen vuoksi välttämättömiin lisätoimiin; - 7 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin aiemmin toiminnassa olleista kaivoksista aiheutuviin menoihin; - 45 miljoonaa Ranskan frangia teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä johtuviin poikkeuksellisiin luontaisiin arvonalennuksiin; - 2 767 miljoonaa Ranskan frangia sosiaalimenojen kattamiseksi tarkoitettujen kustannusten lisäykseen, joka johtuu maksajien ja maksuosuuksien määrän vähenemisestä uudelleenjärjestelyjen vuoksi. 4.3.3 Vuosi 1999 Komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle vuonna 1999 myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 6 459 miljoonaa Ranskan frangia (984,7 miljoonaa euroa). Mainitusta kokonaismäärästä maksettavat suurimmat tuet ovat seuraavat: - tuotannon vähentämistuki, enintään 2 324 miljoonaa Ranskan frangia (354,3 miljoonaa euroa), liiketappioiden kattamiseksi; - poikkeuksellisten menojen kattamiseen tarkoitettu, enintään 4 135 miljoonan Ranskan frangin (630,4 miljoonaa euron) suuruinen tuki, joka jakautuu seuraavasti: - 837 miljoonaa Ranskan frangia niiden sosiaalietuuksien maksamiseksi, jotka aiheutuvat työntekijöiden siirtämisestä eläkkeelle ennen lakisääteisen eläkeiän saavuttamista; - 157 miljoonaa Ranskan frangia muihin poikkeuksellisiin menoihin uudelleenjärjestelyjen ja järkiperäistämisen vuoksi irtisanottujen työntekijöiden hyväksi; - 86 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin verosäännöksistä, lainsäädännöstä ja hallinnollisista määräyksistä aiheutuviin menoihin; - 246 miljoonaa Ranskan frangia uudelleenjärjestelyjen vuoksi välttämättömiin lisätoimiin; - 12 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin aiemmin toiminnassa olleista kaivoksista aiheutuviin menoihin; - 45 miljoonaa Ranskan frangia teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä johtuviin poikkeuksellisiin luontaisiin arvonalennuksiin; - 2 752 miljoonaa Ranskan frangia sosiaalimenojen kattamiseksi tarkoitettujen kustannusten lisäykseen, joka johtuu maksajien ja maksuosuuksien määrän vähenemisestä uudelleenjärjestelyjen vuoksi. 4.3.4 Vuosi 2000 Komissio hyväksyi kivihiiliteollisuudelle vuonna 2000 myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 4 ja 5 artiklan nojalla) yhteensä 6 627 miljoonaa Ranskan frangia (1 010,3 miljoonaa euroa). Mainitusta kokonaismäärästä maksettavat suurimmat tuet ovat seuraavat: - tuotannon vähentämistuki, enintään 2 336 miljoonaa Ranskan frangia (356,1 miljoonaa euroa), liiketappioiden kattamiseksi; - tuotannon vähentämistuki, enintään 220 miljoonaa Ranskan frangia (33,5 miljoonaa euroa), jolla on tarkoitus kattaa Charbonnages de Francen vuosina 1997, 1998 ja 1999 ottamien lainojen koroista vuonna 2000 se osa, joka on tarkoitettu kattamaan kyseisten vuosien liiketappiot, joita ei ole maksettu välittömällä tuella tai pääomasiirroilla; - poikkeuksellisten menojen kattamiseen tarkoitettu, enintään 4 071 miljoonan Ranskan frangin (620,6 miljoonan euron) suuruinen tuki, joka jakautuu seuraavasti: - 870 miljoonaa Ranskan frangia niiden sosiaalietuuksien maksamiseksi, jotka aiheutuvat työntekijöiden siirtämisestä eläkkeelle ennen lakisääteisen eläkeiän saavuttamista; - 70 miljoonaa Ranskan frangia muihin poikkeuksellisiin menoihin uudelleenjärjestelyjen ja järkiperäistämisen vuoksi irtisanottujen työntekijöiden hyväksi; - 83 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin verosäännöksistä, lainsäädännöstä ja hallinnollisista määräyksistä aiheutuviin menoihin; - 331 miljoonaa Ranskan frangia uudelleenjärjestelyjen vuoksi välttämättömiin lisätoimiin; - 10 miljoonaa Ranskan frangia jäljellä oleviin aiemmin toiminnassa olleista kaivoksista aiheutuviin menoihin; - 45 miljoonaa Ranskan frangia teollisuudenalan uudelleenjärjestelystä johtuviin poikkeuksellisiin luontaisiin arvonalennuksiin; - 2 662 miljoonaa Ranskan frangia sosiaalimenojen kattamiseksi tarkoitettujen kustannusten lisäykseen, joka johtuu maksajien ja maksuosuuksien määrän vähenemisestä uudelleenjärjestelyjen vuoksi. 4.4. Yhdistynyt kuningaskunta Komissio hyväksyi edellä 3.4 kohdassa mainitun UK Coal Operating Aid Scheme -nimisen tukisuunnitelman yhteydessä kivihiiliteollisuudelle vuonna 2000 myönnettäväksi (päätöksen N:o 3632/93/EHTY 3 artiklan nojalla) yhteensä 86,9 miljoonaa Englannin puntaa (142,7 miljoonaa euroa). Kyseisten tukien tarkoituksena on kattaa tuotantokustannusten ja myyntihinnan välinen ero. Myyntihinnasta sovitaan vapaasti osapuolten kesken ottaen huomioon yhteisön ulkopuolisissa maissa tuotettuun vastaavanlaatuiseen hiileen maailmanmarkkinoilla sovellettu hinta. Edellä mainitut tuet on maksettu seuraaville kaivoksille: - Longannet, joka kuuluu Mining (Scotland) Ltd -yhtiölle, 17,463 miljoonaa Englannin puntaa, - Maltby, joka kuuluu RJB Mining Plc -yhtiölle, 13,560 miljoonaa Englannin puntaa, - Rossington, joka kuuluu RJB Mining Plc -yhtiölle, 3,207 miljoonaa Englannin puntaa, - Harworth, joka kuuluu RJB Mining Plc -yhtiölle, 14,722 miljoonaa Englannin puntaa, - Selby, joka kuuluu RJB Mining Plc -yhtiölle, 23,187 miljoonaa de Englannin puntaa, - Hatfield, joka kuuluu Hatfield Coal Company Ltd -yhtiölle, 3,932 miljoonaa Englannin puntaa, - Blenkinsopp, joka kuuluu Blenkinsopp Collieries Ltd -yhtiölle, 0,470 miljoonaa Englannin puntaa, - Betws, joka kuuluu Betws Anthracite Co -yhtiölle, 0,870 miljoonaa Englannin puntaa; - Tower, joka kuuluu Tower Colliery Ltd -yhtiölle, 3,589 miljoonaa Englannin puntaa, - kahdelle avolouhokselle, jotka kuuluvat H.J. Banks & Co. Ltd -yhtiölle, 1,364 miljoonaa Englannin puntaa, - tietyille avolouhoksille, jotka kuuluvat Ward Brothers Mining Ltd -yhtiölle, 1,321 miljoonaa Englannin puntaa, - tietyille avolouhoksille, jotka kuuluvat Celtic Energy Ltd -yhtiölle, 2,978 miljoonaa Englannin puntaa, - muille, 0,280 miljoonaa Englannin puntaa. 5. Riita-asiat Tarkasteltavana olevana vuonna ei ole kirjattu uusia riita-asioita. Jäljempänä esitetään vireillä olevien riita-asioiden käsittelyn vaihe. 5.1. Kantelut Viisi ranskalaista yritystä [10] joista yksi oli Thion et Cie, teki 26. elokuuta 1997 komissiolle valtionyhtiö Charbonnages de Francea koskevan kantelun (viite 97/4717), joka koski kyseisen yrityksen saamien valtiontukien väitettyä väärinkohdentamista. Komissio katsoi, ettei kantelu ollut perusteeton ja lähetti Ranskan hallitukselle 20.1.1999 päivätyn EHTY :n perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisen virallisen huomautuksen [11], joka koski vuodesta 1994 alkaen maksettuja valtiontukia, eli sekä varainhoitovuosille 1994, 1995 ja 1996 myönnettyjä tukia, jotka komissio on hyväksynyt säännönmukaisesti [12], että varainhoitovuosille 1997 ja 1998 myönnettyjä tukia. Ranskan hallitus vastasi kyseiseen kirjeeseen 8.4.1999 päivätyllä kirjeellä. Komissio antoi luvan kyseisiin valtiontukiin ja päätti edellä esitetyn perusteella siirtää päätöksensä tekemisen myöhempään ajankohtaan vuodelle 1997 myönnetyn 35 miljoonan Ranskan frangin ja vuosille 1998-2000 myönnetyn 45 Ranskan frangin osalta. [10] Thion & Cie, Maison Balland Brugneaux, Société Nouvelle Vinot Postry, Établissements Lekieffre, Charbogard. [11] EYVL C 99, 10.4.1999, s. 9. [12] Päätös 95/465/EHTY (varainhoitovuosi 1994); päätös 95/579/EHTY (varainhoitovuosi 1995); päätös 96/458/EHTY (varainhoitovuosi 1996). 5.2. Muutoksenhaku Britannialainen yritys RJB Mining Plc on valittanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimeen eräistä komission tekemistä päätöksistä: - Asia T-110/98, joka koskee Saksan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1997 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 10. kesäkuuta 1998 tehtyä päätöstä N:o 98/687/EHTY. Ensimmäisen asteen tuomioistuin hylkäsi 9.9.1999 kanteen siltä osin kuin se perustui kahteen valittajan esittämään kanneperusteeseen, ja kehotti asianosaisia lausumaan asian käsittelyn jatkamisesta (välituomio). Valittaja haki muutosta 9.9.1999 annettuun tuomioon (asia C/427/99-P [13]) kirjelmällä, joka toimitettiin kirjaamoon 8.11.1999. Asian käsittelyä jatkettaessa välituomion jälkeen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antoi 25.7.2000 määräyksen, jolla se hylkäsi valituksen täysin perusteettomana. Valittaja toimitti kirjaamoon 9.10.2000 kirjelmän, jolla se haki uudelleen muutosta 25.7.2000 annettuun määräykseen (asia C-371/00P). [13] EYVL C 20, 22.1.2000, s. 14. - Asia T-111/98, joka koskee Espanjan kivihiiliteollisuudelle vuosiksi 1994, 1995, 1996, 1997 ja 1998 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 3. kesäkuuta 1998 tehtyjä päätöksiä 98/635/EHTY, 98/636/ EHTY ja 98/637/ EHTY. Asian käsittely on keskeytetty siihen asti, kunnes asiassa C-427/99P annetaan lopullinen tuomio. - Asia T-156/98, joka koskee 29. kesäkuuta 1998 tehtyä päätöstä, jolla yritykselle RAG AG myönnettiin lupa hankkia omistukseensa yritykset Saarbergwerke AG ja Preussag Anthrazit GmbH. Ensimmäisen asteen tuomioistuin mitätöi 31.1.2001 kyseisen päätöksen ja arvioi, että komissio ei ollut tutkinut yksityiskohtaisesti mahdollisten ilmoittamattomien valtiontukien vaikutuksia kaupalliseen ja taloudelliseen asemaan. Valittajan mukaan kyseiset tuet määritettiin hankintahinnan perusteella, ja hinnaksi oli kuvaannollisesti vahvistettu yksi Saksan markka, mikä ei anna oikeata kuvaa myydyn teollisuustuotannon todellisesta arvosta [14]. [14] Komission yksiköt lähettivät 4.2.2000 virallisen huomautuksen asiasta Saksan hallitukselle. Saksan hallitus vastasi 5.5.2001 päivätyllä kirjeellä, jossa se totesi, että toimiin ei sisältynyt vuosittain ilmoitettavien valtiontukien lisäksi muuta valtiontukea. ING-BARINGS- yrityksen laatima riippumaton asiantuntijalausunto esitettiin tukemaan väitettä. - Asiat T-12/99 ja 63/99 (suullista käsittelyä ja tuomiota varten yhdistetyt asiat), jotka koskevat Saksan kivihiiliteollisuudelle myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 2. joulukuuta 1998 tehtyä päätöstä 99/270/EHTY sekä Saksan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1999 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 22. joulukuuta 1998 tehtyä päätöstä N:o 99/299/EHTY. Kumpikin asia on parhaillaan ensimmäisen asteen tuomioistuimen käsiteltävänä. - Asia T-64/99: laiminlyöntikanne (EHTYn perustamissopimuksen 35 artikla). Komissio ei ole tehnyt päätöstä siitä, sisältyykö kauppaan, jolla RAG AG hankki määräysvallan yrityksissä Saarbergwerke GmbH ja Preussag Anthrazit GmbH, Saksan viranomaisten myöntämää ilmoittamatta jätettyä valtiontukea. Määräys, jonka mukaan asiassa ei anneta tuomiota (25.7.2000). - Asia T-170/99, joka koskee Espanjan kivihiiliteollisuudelle vuodeksi 1999 myönnetyn valtiontuen hyväksymisestä 4. toukokuuta 1999 tehtyä päätöstä N:o 99/451/EHTY. Asian käsittely on keskeytetty siihen asti, kunnes asiassa C-427/99P annetaan lopullinen tuomio. - Asia C-427/99P. Valittaja on hakenut yhteisöjen tuomioistuimelta muutosta tuomion, joka annettiin 9.9.1999 asiassa T-110/98. Asia on parhaillaan tuomioistuimen käsiteltävänä. - Asia C-371/00P. Valittaja on hakenut yhteisöjen tuomioistuimelta muutosta asiaa T-110/98 koskevaan määräykseen, joka annettiin 25.7.2000. Muutoksenhaun tavoitteena on komission päätöksen 98/687/EHTY kumoaminen. Asia on parhaillaan tuomioistuimen käsiteltävänä. 6. Päätelmät Tuilla, joita tietyt jäsenvaltiot ovat myöntäneet jo useita vuosia, on pääasiassa pyritty rajoittamaan kivihiiliteollisuuden uudelleenjärjestelyjen ja sen toiminnan vähentämisen sosiaalisia ja alueellisia vaikutuksia ja näin välttämään kyseisen toiminnan häviäminen kokonaan hyvin nopeasti. Komissio puolestaan on pyrkinyt varmistamaan päätöksellään N:o 3632/93/EHTY, että tuet myönnetään mahdollisimman avoimesti ja että EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c kohdassa tarkoitetut poikkeukset rajoitetaan mahdollisimman vähiin, jotta kivihiiliteollisuuden rakennemuutokset saataisiin onnistuneesti toteutettua taantuvilla hiilikaivosalueilla. Euroopan kivihiiliteollisuus on useiden valtiontukivuosien jälkeen edelleen vaikeuksissa. Epätasaista kilpailua yhteisön ulkopuolisista maista tuotavan hiilen kanssa ei ole kyetty korvaamaan, vaan pikemminkin päinvastoin tilanne on monissa tapauksissa pahentunut. Toimenpiteillä tuetaan enenevässä määrin hauraita alueita ja sosiaaliryhmiä ja taloudellisen elinkelpoisuuden palauttamisen mahdollisuudet pienenevät koko ajan. >VIITTAUS KAAVIOON> Tämän seurauksena julkisten menojen vähentämispyrkimysten yhteydessä on alettu pohtia jäsenvaltioiden toteuttaman politiikan tulevaisuutta ottaen erityisesti huomioon siitä aiheutuvat korkeat kustannukset. Toisin sanoen tukiohjelmien kustannustehokkuutta on vähitellen alettu kyseenalaistaa, vaikka niiden sosiaalinen ja alueellinen merkitys onkin tunnustettu. Tavanomaiselle tuotannolle tukina maksetut määrät ovat vuodessa noin 60 000 euroa työntekijältä Saksassa, vähän alle 50 000 euroa Ranskassa ja hieman yli 40 000 euroa Espanjassa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa määrät ovat vähäisempiä. Edellä mainitut luvut eivät sisällä poikkeuksellisia kustannuksia eivätkä aikaisemmasta toiminnasta periytyviä velvoitteita, jotka useinkin ovat merkittäviä. Niissä ei myöskään näy valtioiden vastuulleen ottamia erityisiä sosiaalietuuksia. Luvut ovat huomattavasti suuremmat kuin kyseisten työntekijöiden keskipalkka. Kun otetaan huomioon, että tietyt jäsenvaltiot ovat kauan aikaa maksaneet kaivosteollisuudelle tukea ja että kaivostyöläisten työuran pituus on yleensä lyhyempi kuin muilla tuotannon aloilla, voidaan todeta, että suurin osa parhaillaan työssä käyvistä työntekijöistä on suorittanut koko uransa yrityksissä, jotka ovat jatkuvasti saaneet valtiontukea. Toisen sanoen vaikka valtiontuilla on ollut suuri merkitys kyseisinä vuosina, ne ovat olleet kallis väline tulosten saavuttamiseksi. Edellä esitetyistä syistä eri hallitukset ovat päättäneet rajoittaa tukien määrää ja kestoa eri aikatauluja ja menetelmiä noudattaen tarkoituksena vähentää niiden vaikutuksia valtion talousarvioon. Voidaan katsoa, että nämä toimet on saatu päätökseen Belgiassa ja Portugalissa, että ne ovat päättymässä Ranskassa, joka on määrännyt kivihiiliteollisuustoiminnan lopetettavaksi vuonna 2005. Espanja ja Saksa etenevät vähitellen ja pyrkivät vauhdittamaan uudelleenjärjestelysuunnitelmiensa toteuttamista. Kun parhaillaan toteutettavat suunnitelmat on saatettu päätökseen, valtiontuet vähentynevät Euroopan unionissa lähes puoleen siitä määrästä, joka myönnettiin vuonna 1998. Yhdistynyt kuningaskunta on aivan erityinen tapaus: jokin aika sitten keskeytetty valtiontuen myöntäminen on käynnistetty uudelleen vuonna 2000. Hallituksen esittämän suunnitelman mukaan tukien kestoa ja määrää rajoitetaan ja niiden myöntäminen lopetetaan väistämättä vuoteen 2002 mennessä; samanaikaisesti pyritään edelleen saavuttamaan kilpailukyky suhteessa tuontihiileen. Tuen hyväksymistä koskevissa komission päätöksissä asetetut tiukat edellytykset ovat johtaneet kahteen eri suuntaukseen kivihiiliteollisuudessa. Tietyt yritykset ovat vähentäneet tuotantokustannuksiaan merkittävästi useiden uudelleenjärjestelyvuosien jälkeen. Ne saavat päätöksen 3 artiklan mukaista toimintatukea. Näillä yrityksillä on hyvät näkymät jatkaa toimintaansa ja niiden tuotannon pitäisi näin ollen päästä komission äskettäin energian huoltovarmuudesta julkaisemassa vihreässä kirjassa kuvattuun «pylvääseen». Tässä yhteydessä ne omalta osaltaan edistävät nopeaa ja varmaa pääsyä yhteisön kiinteiden polttoaineiden varannoille, joilla peitetään energiamarkkinoiden mahdolliset vajeet. Tiettyjen yritysten nykyaikaistamis- ja järkiperäistämissuunnitelmilla ei puolestaan ole kyetty saavuttamaan asetettuja tavoitteita. Nämä yritykset tai tuotantoyksiköt saavat päätöksen 4 artiklan mukaista tuotannon vähentämistukea. Ne jatkanevat uudelleenjärjestelyjä ja toiminnan vähentämistä lopettaakseen toimintansa kohtuullisessa ajassa. Vaikka huoltovarmuuteen liittyvät kysymykset ovat ensisijaisia, sen perusteella ei suinkaan saa taloudellisten järkiseikkojen kustannuksella pyrkiä säilyttämään kivihiilituotantoa.