Alueiden komitean lausunto aiheista:

- "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta", ja

- "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa"

(2001/C 148/01)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission asiakirjan "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta - Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa" (KOM(2000) 347 lopullinen - 2000/0158 COD - 2000/0159 COD),

ottaa huomioon neuvoston 14. syyskuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan ja 175 artiklan 1 kohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheista alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. kesäkuuta 2000 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n "maankäyttö, taajama-asiat, energia, ympäristö" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 4:n lokakuun 4. päivänä 2000 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 269/2000 rev. 1), jonka esittelijä oli Tony McKenna (IRL, AE),

sekä katsoo, että sähkö- ja elektroniikkalaitteiden laaja levinneisyys, kulutuksen kasvu ja teknologinen kehitys ovat merkittävästi lisänneet sähkö- ja elektroniikkalaiteromun (Waste Electrical and Electronic Equipment, WEEE) määrää,

sekä katsoo, että eräissä jäsenvaltioissa on jo annettu sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huoltoa koskevaa lainsäädäntöä; toisista se puuttuu vielä, mikä saattaa aiheuttaa ongelmia kierrätystä, taloudellisten rasitteiden jakautumista ja käytöstä poistettujen laitteiden vastaanottovelvoitetta ajatellen,

sekä katsoo, että ehdotetuilla direktiiveillä pyritään suojelemaan ihmisten terveyttä ja ympäristöä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun vaikutuksilta ottamalla käyttöön huoltojärjestelmiä tarkoituksena estää jätteen syntymistä, supistamaan uusiokäyttöön ja kierrätykseen ohjattavan jätteen mahdollisia vaikutuksia sekä rajoittamaan tiettyjen vaarallisten aineiden käyttöä sähkö- ja elektroniikkalaitteiden valmistuksessa,

sekä katsoo, että direktiiveillä pyritään yhdenmukaistamaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huoltoa koskevia jäsenvaltioiden toimenpiteitä,

hyväksyi 14. ja 15. helmikuuta 2001 pitämässään 37. täysistunnossa (helmikuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

Alueiden komitean näkemykset ja suositukset

1. Yleistä

1.1. Komitea kannattaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevaan direktiiviehdotukseen kuuluvia säännöksiä, joiden tarkoituksena on edistää muovien kierrätystä ja kyseisten laitteiden sisältämien tunnetusti terveydelle haitallisten aineiden korvaamista. Näin tuotantoketju puhdistuu kauttaaltaan, työntekijöiden terveys kohentuu ja ympäristöön joutuvat vaaralliset päästöt pienenevät.

1.2. Alueiden komitean mielestä tuottajan vastuun Euroopan laajuista käyttöönottoa tulisi säännellä yhtenäisesti. Säänneltäessä tuottajan vastuuta eri tavalla EU:n eri jäsenvaltioissa aiheutettaisiin huomattavia kilpailunvääristymiä sisämarkkinoilla. Tuottajan tuotevastuuta tulisikin säännellä sisämarkkinoilla yhtenäisesti.

1.3. Alueiden komitean mielestä tulisi tutkia, olisiko kaavaillut käyttörajoituksia koskevat säädökset tarkoituksenmukaisinta toteuttaa unionitason lainsäädännön avulla. Jos vaarallisten aineiden käyttörajoituksia säännellään monin toisistaan riippumattomin säännöksin, seurauksena on väistämättä epäselvyyttä ja täytäntöönpanovaikeuksia. Lisäksi kaavailtu kolmas direktiivi kyseisten tuotteiden elinkaaresta tulisi mahdollisuuksien mukaan integroida yhdistettyyn direktiiviin.

1.4. Ehdotettujen säädösten vuoksi sähkö- ja elektroniikkalaitteiden valmistajat joutuvat omaksumaan niiden suunnitteluun ja tekniseen toteutukseen uuden toimintamallin, ja direktiivisuositusten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset siirtynevät väistämättä kuluttajan kannettavaksi. Vaikka komitea ymmärtääkin, että tietynasteisia hinnankorotuksia tehdään valmistusprosessin kallistuessa tuotemuutosten ja tuottajille asetettavien vastaanotto- ja jätehuoltovelvoitteiden aiheuttamien lisäkustannusten takia, on kuitenkin ensisijaista, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta aiheutuvat kasvavat jätehuoltokustannukset eivät jää koko väestön kannettavaksi. Lopullinen vastuu jääköön kuitenkin tuottajan ja kuluttajan jaettavaksi.

1.5. Komitea kannattaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevan direktiivin perusajatusta, jonka mukaan kaikkien elektroniikkatuotteiden ja sähkölaitteiden valmistajille kuuluu taloudellinen vastuu tuotteidensa huollosta niiden elinkaaren ajan ja myös sen päätepisteessä. Komitea tähdentää, ettei kansalaisten maksettavaksi tule asettaa veroja, jotka johtuvat sähkö- ja elektroniikkalaitetuottajien tuotteissaan tietoisesti käyttämien vaarallisten aineiden aiheuttamista jätehuoltokuluista.

1.6. Komiteasta on välttämätöntä, että komissio saattaa valmiiksi myös ehdotetun direktiivin sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelusta ja valmistuksesta: tämä on olennaisen tärkeää pyrittäessä ohjaamaan toimialaa sähkö- ja elektroniikkalaiteromun vähentämistä koskevissa periaatekysymyksissä.

1.7. Vaikka komissio ilmoittaa, että ehdotetuille direktiiveille asetettujen tavoitteiden saavuttamisen arvioidaan aiheuttavan tuntuvia kustannuksia, komitea toteaa, että EU:n puitteissa saavutettava hyöty voimavarojen säästönä, kestävän kehityksen edistymisenä, jätehuoltokulujen vähentymisenä sekä uusiokäytöstä ja kierrätyksestä aiheutuvien kustannusten pienentymisenä on pitkällä aikajaksolla säädösten toimeenpanon vaatimia kustannuksia suurempi. Komitea uskoo, että vaikka direktiivistä koituu kuluja, siitä saatava hyöty - ympäristön laadullisena parantumisena ja saastumisriskien vähenemisenä - on katsottava painavammaksi kuin direktiivistä ehkä lyhytaikaisesti seuraavat taloudelliset rasitteet.

1.8. Direktiivit edellyttävät tiivistä rajanylittävää yhteistyötä, sillä valtiolliset rajat eivät yleensä pysäytä sähkö- ja elektroniikkaromusta aiheutuvaa saastumista. Niinpä tarvittaviin ympäristönsuojelutoimenpiteisiin on ryhdyttävä rajan molemmilla puolin kulloinkin kokonaisen alueen hyväksi. Komitea katsoo, että ehdotukset tämänkaltaisen yhteistyön tekemiseksi toimisivat rakentavasti, vaikka ei olekaan mahdollista säännellä oloja EU-alueen ulkopuolella.

1.9. Komitea muistuttaa myös, että Internetissä käytävä vähittäiskauppa (sähköinen kaupankäynti) lisääntyy, ja direktiivissä tulisi varmistaa, ettei valmistajien vastaanottovelvoite vesity yhtenäismarkkinoilla eikä unionin ulkopuolisissa maissa.

2. Huomioita sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevasta direktiivistä

2.1. Alueiden komitea kannattaa ehdotusten tavoitteita ja pääelementtejä. Komitea painottaa alue- ja paikallisviranomaisten panosta kyseisten tavoitteiden toteuttamiseen. Se pahoittelee, että eräistä jäsenvaltioista puuttuu vielä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huoltoa koskeva lainsäädäntö, ja on hyvillään siitä, että nyt ehdotetaan luotavaksi direktiivin avulla EU-tasolle oikeudellisesti sitova kehys. Aina kun jäsenvaltioissa on direktiivien johdosta tarpeen laatia uutta lainsäädäntöä tai muuttaa nykyistä, on tärkeää, että alue- ja paikallisviranomaiset ovat virallisia yhteistyökumppaneita maakohtaisia täytäntöönpano-ohjelmia muokattaessa. Nehän ovat viime kädessä vastuullinen osapuoli varmistamaan, että tuottajat noudattavat direktiivin periaatteita. Direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi on ratkaisevaa, että kyseiset viranomaiset osallistuvat sekä maakohtaisten strategioiden suunnitteluun että niiden toteuttamiseen.

2.2. Alue- ja paikallisviranomaisten osuus on niin ikään tärkeä, jotta taataan, että mahdolliset alueelliset talouserot otetaan huomioon lainsäädäntätyössä. Komitea panee merkille, ettei komission ehdotukseen sisälly jäsenvaltiokohtaisia arvioita mahdollisista talousvaikutuksista. Nyt puheena olevissa kahdessa direktiiviehdotuksessa asetetut tavoitteet rasittavat sekä valtioiden että alueiden talouksia, ja komission olisi hyödyllistä esittää, miten kustannukset katetaan. Kaikkien käytöstä poistettujen sähkö- ja elektroniikkalaitteiden keräyksestä, kuljetuksesta, kierrätyksestä, uudelleenkäytöstä ja hyödyntämisestä aiheutuneiden kustannusten tulee olla viimeistään siirtymäkauden päätyttyä tuottajan vastuulla. Komitea toteaa tyytyväisenä, että ehdotettu direktiivi on luonteeltaan joustava, sillä sen mukaan jäsenvaltioiden on mahdollista ottaa valtakunnalliset ja aluekohtaiset olot huomioon jätteenkeräys- ja -käsittelyjärjestelmiä suunnitellessaan.

2.3. Komitea tähdentää, että osassa jäsenvaltioista syntyy vaikeuksia toteuttaa direktiiviin sisältyviä ehdotuksia, koska niissä ei vielä ole aiheeseen liittyvää oikeudellista säännöstöä. Noin kolmannes jäsenvaltioista ei ole ryhtynyt lainsäädäntään sähkö- ja elektroniikkalaiteromuongelman hoitamiseksi. Tämä hankaloittaa entisestään alue- ja paikallisviranomaisten tilannetta niiden muokatessa järjestelmiä, jotka edistävät direktiivin sisältämien periaatteiden toteutumista. Jäsenvaltiotason oikeudellisen kehyksen puuttuminen saattaa myös kyseenalaistaa direktiivissä asetetut sähkö- ja elektroniikkalaiteromun vähentämistavoitteita koskevat aikarajat.

2.4. Vaikka tavoitteita onkin tarkistettu direktiiviehdotusten aiempiin luonnoksiin nähden, on komitean mielestä tähdellistä kirjata direktiiviin, että jäsenvaltioilla on oikeus ottaa halutessaan käyttöön voimakkaampia toimenpiteitä. Tällä voi olla erityistä merkitystä niille jäsenvaltioille, joissa sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskeva lainsäädäntö on jo kehittynyttä ja joissa valmistajat ovat ehtineet muuttaa suunnittelumenetelmiään sekä pienentää tarvetta käyttää vaarallisia aineita. Sama koskee jäsenvaltioita, joihin on keskittynyt paljon sähkö- ja elektroniikkalaitteiden valmistajia.

2.5. Alueiden komitea katsoo, että komission direktiivissä asettama tavoite kerätä sähkö- ja elektroniikkalaiteromua neljä kiloa vuodessa asukasta kohti ei ole riittävän kunnianhimoinen. Näin ollen alueiden komitea kehottaa komissiota määrittelemään vuosittain tarkistettavan viitearvon, jota on pidettävä vähimmäisrajana. Jotta saavutettaisiin mahdollisimman korkea keräysaste, käytöstä poistettavien laitteiden viimeiset haltijat tulisi velvoittaa toimittamaan romu asianmukaiseen vastaanottopisteeseen.

2.6. Komitea on tyytyväinen direktiivin 8 artiklassa annettuihin määräyksiin, joilla varmistetaan, että laaditaan tuottajien ja käyttäjien (muut kuin yksityistaloudet) välinen sopimus sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämisestä, käsittelystä ja hyödyntämisestä, koska nämä käyttäjät ovat päävastuussa sähkö- ja elektroniikkalaitteiden kasautumisesta yhdyskuntajätteen joukkoon.

2.7. Komitea yhtyy käsitykseen, jonka mukaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun eriytyneiden keräysjärjestelmien avulla varmistetaan tehokkaimmin, että uusiokäyttöä ja kierrätystä koskeviin tavoitteisiin päästään. On kuitenkin syytä korostaa paikallisviranomaisten keskeistä roolia jätteen keräyksessä, käsittelyssä ja sijoittamisessa. Koska paikallisviranomaiset voivat parhaiten taata, että kyseinen toiminta on tehokasta ja määräysten mukaista, on ensiarvoisen tärkeää, että vastuu sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevien erikoisjärjestelmien käytöstä jaetaan. Romun vastaanottoon liittyy kiinteästi kysymys siitä aiheutuvien kulujen hoitovelvollisuudesta. Alueiden komitea katsoo tämän johdosta, että direktiivissä tulisi nimenomaisesti säätää tuottajan velvollisuudesta hoitaa romun vastaanottokulut ja kyseisen vastuun liittämisestä kiinteäksi osaksi tuottajan tuotevastuuta.

2.8. Komitea on sitä mieltä, ettei romuksi - ja siten asianomaiseen sääntelyjärjestelmään - tule laskea sähkö- ja elektroniikkalaitteita, jotka on eroteltu yksinkertaisin lajittelumenetelmin keräyskeskuksissa ja jotka on tarkoitettu käytettäviksi uudelleen tavanomaisen korjauksen jälkeen.

2.9. Komitea panee merkille, että ennen direktiivin voimaantuloa markkinoille saatetuista tuotteista syntynyttä jätettä ("historiallista jätettä") koskee viiden vuoden siirtymäkausi. Siirtymäkautta on lyhennettävä ja siihen on nivottava valmistajan yleistä vastaanottovelvollisuutta koskeva määräaika. Komitea ehdottaa, että direktiivin tarjoamaan mahdollisuuteen kattaa pidempään kestävien tuotteiden kustannukset sisällyttämällä ne kiinteänä osuutena uusien tuotteiden hintaan, yhdistetään kyseisten tuotteiden luettelo, jottei syntyisi epävarmuutta tai epäselvyyttä menettelyyn soveltuvista tuotteista.

2.10. Komitea yhtyy arvioon, että vaikutukset sähkö- ja elektroniikkatuotteiden hintaan ja kysyntään jäävät suppeiksi. Lisäksi yritykset, jotka kykenevät tuottamaan vaarattomampia ja kierrätykseen paremmin soveltuvia tuotteita, hankkivat muita alhaisemmilla kierrätyskustannuksillaan kilpailuetua. Kysymys maksuvelvollisuudesta on joka tapauksessa keskeistä "laajennetussa tuottajan vastuussa" (Extended Producer Responsibility), koska kyseessä on itse asiassa saastuttaja maksaa -periaate laajemmin sovellettuna. Komitea pitää valitettavana, että komissio jättää käsittelemättä kysymyksen tulevia tuotteita koskevasta taloudellisesta vastuusta, ja kehottaa siksi komissiota siirtämään vastuun direktiivin voimaantulon jälkeen markkinoille tulevien kotitalouksissa käytettävien tuotteiden kierrätyksestä keräyspisteiltä asianomaisille yrityksille, tuottajille ja maahantuojille. Tämä asettaa tuottajille taloudellisia houkuttimia ympäristöystävällisempien tuotteiden kehittämiseksi.

2.11. Alueiden komitea kehottaa komissiota edistämään tavoitteena tuotteiden optimaalista kestävyyttä, jossa huomioidaan ympäristöalan teknologinen kehitys. Laitteen ja niiden osat tulisi valmistaa kestäviksi ja helposti purettaviksi, niiden ei tulisi sisältää haitallisia aineita ja ne tulisi voida hyödyntää uudelleen.

2.12. Komitea korostaa, että kuluttajia on erityisen vaikea saada kierrättämään pieniä elektroniikkalaitteita, ja kehottaa siksi komissiota ehdottamaan pakollista keräysjärjestelmää sähkö- ja elektroniikkalaitteille.

2.13. Komitea korostaa, että sähkö- ja elektroniikkalaiteromun huoltoa koskeva ehdotus voi edistää työllisyyttä etenkin kierrätysteollisuudessa. Vaikka direktiivin mahdolliset talousvaikutukset vaihtelevatkin EU:n piirissä alueittain, kielteiset vaikutukset jäävät merkitykseltään vähäisemmiksi kuin niiden toimialojen aikaansaama talouskasvu ja työllisyyden kohentuminen, jotka vaikuttavat sähkö- ja elektroniikkalaiteromun määrällisen minimoinnin, keräyksen, hyötykäytön ja kierrätyksen parissa. Näin toteutuvasta työllisyyden paranemisesta saadaan lisähyötyä, kun pitkäaikaistyöttömien paluu työmarkkinoille helpottuu sekä osuus- ja yhteisötalous vilkastuu kaikissa jäsenvaltioissa.

2.14. Komiteasta on tärkeää, että järjestetään valistusta ja tiedotuskampanjoita kuluttajien valveuttamiseksi täyttämään sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämistä ja hyötykäyttöä koskevat tavoitteet. Se pitää hyödyllisenä kyseisten kampanjoiden toteuttamista tuottajien ja paikallisviranomaisten yhteistyönä.

2.15. Jotta EU:n kilpailukyky turvataan sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tuotannossa yhteisön ulkopuolisiin maihin nähden, on tärkeää, että unioni käyttää vaikutusvaltaansa maailmanlaajuisilla näyttämöillä kannustaakseen muita tuottajamaita kuten Yhdysvaltoja sekä Tyynenmeren reunavaltioita noudattamaan yhteisön esimerkkiä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun vähentämisessä. Tämä on tärkeää yhtäältä siksi, että valmistajat saavat tasavertaiset toimintamahdollisuudet kilpailuun myös sähköisen kaupankäynnin osalta, ja toisaalta siksi, että varmistetaan ympäristön tilan koheneminen maailmanlaajuisesti, varsinkin kun muistetaan, että ympäristön pilaantuminen on vaikutuksiltaan valtioiden rajat ylittävää.

2.16. Vaarallisen jätteen kulkeutuminen yli valtionrajojen on komitean mielestä huolestuttavaa. EU:ssa toimivat tuottajat eivät saa väistää sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämis-, esikäsittely- ja käsittelyvelvollisuuksiaan viemällä tuoteromua yhteisön ulkopuolisiin maihin, joissa keräys- ja käsittelymääräykset eivät ehkä ole yhtä tiukat. Komitea katsoo lisäksi, että myös sähkö- ja elektroniikkalaitteiden vientiä on selvitettävä, ja samoin on tutkittava, miten käytöstä poistettujen laitteiden kerääminen ja käsittely käytännössä hoidetaan tuottaja- ja tuojamaan kesken.

2.17. Alueiden komitean mielestä direktiivissä tulisi ottaa selvemmin huomioon, että sähkö- ja elektroniikkalaitteiden kansainvälinen kauppa muuttuu tulevina vuosina sähköisten viestinten (sähköisen kaupankäynnin) johdosta. Direktiivin tulisi näin ollen sisältää tarkemmat ohjeet sellaisten tuottajien ja myyjien vastuusta, jotka myyvät laitteita suoraan Euroopan markkinoille ja sisämarkkinoilla.

2.18. Alueiden komitea katsoo, ettei vaadittavien lupien määrää tai tarkastuksia, joista on ilmoitettava komissiolle, tulisi enää lisätä nykyisestä. Ehdotuksen mukaiselle sääntelylle ei ole asianmukaisia perusteita, vaan se olisi ristiriidassa kaikkien hallinnon yksinkertaistamiseen tähtäävien ponnistelujen kanssa.

2.19. Alueiden komitean mielestä tiedottamisvaatimukset ja velvollisuus laatia kertomuksia komissiolle tulisi rajata koskemaan vain tiettyjä välttämättömiä tietoja. Ehdotuksen mukaisten vaatimusten toteuttaminen lisäisi kohtuuttomasti hallinnollista työtä.

2.20. Alueiden komitea katsoo, että direktiivillä tulisi varmistaa pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) mahdollisuudet osallistua tulevaisuudessakin hankintakilpailuihin. Tuottajilta, jotka käyttävät velvollisuuksiensa täyttämiseksi ulkopuolisia palveluja, tulisi edellyttää sellaisten hankintamenettelyjen käyttämistä (hankintojen jakamista pieniin osiin), jotka turvaavat pk-yritysten mahdollisuuden osallistua kilpailuihin.

3. Huomioita direktiivistä tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa

3.1. Komitea on tyytyväinen aloitteeseen, jonka yhtenä tavoitteena on nimeltä mainittujen myrkyllisten aineiden korvaaminen. Useat tuottajat ovat jo ryhtyneet tähän työhön, jonka kustannusvaikutukset ovat komitean mielestä suppeat.

3.2. Tapauksissa, joissa vaarallisten aineiden korvaaminen ei ole mahdollista, koska sopivia vaihtoehtoisia aineita ei ole, komitea suosittaa, että tehdään lisäselvityksiä kyseisten aineiden mahdollisista vaikutuksista sekä kiihdytetään tutkimustoimintaa sopivan vaihtoehtoisen aineen löytämiseksi. Komitean mielestä olisi hyödyllistä ryhtyä lisätoimiin, jotta teollisuus saadaan suhtautumaan tuotteidensa ympäristövaikutuksiin vakavammin ja paneutumaan kierrätykseen ja jätteen vähentämiseen jo suunnittelun ensivaiheesta.

3.3. Komitean näkemys on, että jos tiettyjä vaarallisia aineita sijoitetaan edelleen kaatopaikoille, kyseeseen voivat tulla ainoastaan korkeatasoiset valvotut kaatopaikat, jotka ovat direktiivissä 1999/31/EY annettujen teknisten vaatimusten mukaiset. Sama koskee vastaavia aineita, jotka sijoitetaan kaatopaikalle ennen tässä puheena olevan direktiivin voimaantuloa.

3.4. Kyseisten vaarallisten aineiden sijoittamiseen liittyy vaara ympäristön pilaantumisesta sekä niin muodoin terveysongelmia. Komitea katsoo, että huomiota tulee kiinnittää myös siihen, että tiettyjen vaarallisten aineiden esiintyminen uhkaa kierrätyslaitoksissa työskentelevien terveyttä, ja näin korostuu tarve vähentää vaarallisten aineiden esiintymispitoisuuksia. Toimialan työntekijöihin kohdistuvia riskejä saattaa olla tarpeen selvittää tarkemmin.

3.5. Direktiivissä yksilöityjen aineiden rajoituksista komitea toteaa, että olisi hyödyllistä varmistaa, että ehdotettujen vaihtoehtoisten aineiden ympäristö- ja terveysvaikutukset on selvitetty perin pohjin, jotta ne voidaan puolestaan kerätä ja käsitellä asianmukaisesti.

3.6. Direktiivin 6 artiklassa ei suljeta pois mahdollisuutta mukauttaa käyttötarkoitukseltaan rajattuja aineita koskevaa liitettä. Vaikka direktiivissä mainitaan, että kyseistä asiaa on tarkoitus arvioida uudelleen tieteellisten näyttöjen valossa ennen joulukuun 31. päivää 2003, ei käy selväksi, onko käyttötarkoitukseltaan rajoitettujen aineiden luetteloa mahdollista muuttaa entistä rajoittavammaksi, jos tähän oikeuttavaa tieteellistä näyttöä kertyy ennen kyseistä päivämäärää. Komitea katsoo, että liitettä tulisi voida mukauttaa milloin tahansa tarvittavan tieteellisen aineiston kertyessä ja asianmukaisen kuulemisprosessin jälkeen.

3.7. Alueiden komitean mielestä ensin on arvioitava kaikki kyseessä olevien aineiden ja vaihtoehtoisten aineiden ekologiset ja taloudelliset näkökohdat niiden koko elinkaaren osalta. Riskit on tarpeen arvioida tieteellisin tutkimuksin, joissa tarkastellaan aineiden ominaisuuksien lisäksi, altistavatko aineet ihmistä tai ympäristöä ja jos altistavat, millä tavoin ja millaisia seurauksia altistuksesta saattaa aiheutua.

4. Päätelmät

4.1. Komitea on tyytyväinen, että ehdotetuissa direktiiveissä valmistajat velvoitetaan parantamaan tuotteidensa rakennetta, jotta jätettä syntyisi vähemmän ja elektroniikkaromun kerääminen ja käsittely helpottuisi. Tähän tulee päästä korvaamalla vaaralliset aineet ja kehittämällä tehokkaat keräys-, uusiokäyttö- ja kierrätysjärjestelmät. Komitean mielestä direktiivillä tulisi ottaa käyttöön sitova tuottajan vastuu yhteisön tasolla.

4.2. Komitea katsoo, että onnistuminen ehdotusten täytäntöönpanossa edellyttää alue- ja paikallisviranomaisten panosta niin maakohtaisia strategioita suunniteltaessa kuin niitä toteutettaessa, jotta direktiiveissä asetetut tavoitteet saavutetaan.

4.3. Komitea on selvillä siitä, että ehdotuksissa mainittuihin päämääriin pääseminen vaatii jonkin verran varoja, mutta se toteaa, että pitkällä aikajaksolla saavutetaan hyötyä sekä taloutta että ympäristöä ajatellen, kun valmistustekniikkaa sopeutetaan ympäristöä säästävän tuotannon vaatimalla tavalla.

4.4. Komitea toteaa, että ehdotetut tavoitearvot lienevät saavutettavissa kohtuullisin kustannuksin, jos kaikki tarvittavat suuntaviivat valmistuvat lähiaikoina: eritoten ehdotettu direktiivi sähkö- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelusta ja valmistuksesta. Komission tulee seurata jäsenvaltioiden toimia ja erityisesti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ryhtyneet laatimaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevaa lainsäädäntöä.

4.5. Alueiden komitean mielestä on kiirehdittävä tieteellistä tutkimusta vaarallisten aineiden käyttöä koskevien uusien rajoitusten pohjaksi. Ne on lisättävä lainsäädäntöön heti kun riittävä tieteellinen näyttö on saatu ja tärkeimpiä sidosryhmiä kuultu.

Bryssel 14. helmikuuta 2001.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Jos Chabert