Neuvoston säädös, annettu ..., yleissopimuksen tekemisestä Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa (Teksti annettu Coreperin käsiteltäväksi 14 päivänä heinäkuuta 1999)



Virallinen lehti nro C 251 , 02/09/1999 s. 0001



NEUVOSTON SÄÄDÖS, annettu ..., yleissopimuksen tekemisestä Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa (1999/C 251/01) (Teksti annettu Coreperin käsiteltäväksi 14 päivänä heinäkuuta 1999) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan 2 kohdan d alakohdan, sekä katsoo, että unionin tavoitteiden toteuttamiseksi jäsenvaltiot pitävät Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevia sääntöjä jäsenvaltioiden yhteistä etua koskevana asiana, joka kuuluu perussopimuksen VI osastossa tarkoitetun yhteistyön piiriin, ON PÄÄTTÄNYT tehdä yleissopimuksen, jonka teksti on tämän säädöksen liitteenä ja jonka Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten edustajat allekirjoittavat tänä päivänä, ja SUOSITTAA jäsenvaltioille tämän yleissopimuksen hyväksymistä niiden valtiosääntöjen asettamien vaatimusten mukaisesti. Tehty .... Neuvoston puolesta Puheenjohtaja EHDOTUS SÄÄDÖKSEKSI Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisesti tehtäväksi yleissopimukseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa TÄMÄN YLEISSOPIMUKSEN KORKEAT SOPIMUSPUOLET, jotka ovat Euroopan unionin jäsenvaltioita, VIITTAAVAT neuvoston säädökseen yleissopimuksen tekemisestä Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa, HALUAVAT parantaa unionin jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa, HUOMAUTTAVAT, että on jäsenvaltioiden yhteisen edun mukaista toimia niin, että jäsenvaltioiden keskinäistä oikeusapua annetaan nopeasti ja tehokkaasti jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön perusperiaatteita noudattaen, mukaan lukien Roomassa 4 päivänä marraskuuta 1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen periaatteet, ILMAISEVAT luottamuksensa oikeusjärjestelmiensä rakenteeseen ja toimintaan sekä kaikkien jäsenvaltioiden kykyyn taata oikeudenmukainen oikeudenkäynti, OTTAVAT HUOMIOON, että on tärkeää tehdä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välinen yleissopimus, joka täydentää keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 tehtyä eurooppalaista yleissopimusta ja muita tällä alalla voimassa olevia yleissopimuksia, KATSOVAT, että mainittujen yleissopimusten määräyksiä sovelletaan edelleen kaikissa asioissa, joista ei ole määräyksiä tässä yleissopimuksessa, KATSOVAT, että jäsenvaltiot pitävät tärkeänä, että oikeudellista yhteistyötä lujitetaan noudattaen edelleen suhteellisuusperiaatetta, ja TUNNUSTAVAT, että tällä yleissopimuksella ei rajoiteta niitä velvollisuuksia, joita jäsenvaltioilla on yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi sekä sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi ja että on kunkin jäsenvaltion asia määritellä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 33 artiklan mukaisesti, millä edellytyksillä se ylläpitää järjestystä ja suojaa sisäisen turvallisuuden, OVAT SOPINEET SEURAAVISTA MÄÄRÄYKSISTÄ: I OSASTO OIKEUSAPUPYYNNÖT 1 artikla Yleiset määräykset 1. Tällä yleissopimuksella on tarkoitus täydentää seuraavien sopimusten määräyksiä ja helpottaa niiden soveltamista Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä: - keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa 20 päivänä huhtikuuta 1959 tehty eurooppalainen yleissopimus, jäljempänä "eurooppalainen oikeusapusopimus", - eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 17 päivänä maaliskuuta 1978 tehty lisäpöytäkirja, - tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehty yleissopimus, kun on kyse yleissopimuksen osapuolina olevien jäsenvaltioiden välisistä suhteista, ja - rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista ja keskinäistä oikeusapua rikosasioissa Belgian kuningaskunnan, Luxemburgin suurherttuakunnan ja Alankomaiden kuningaskunnan välillä koskevan, 27 päivänä kesäkuuta 1962 tehdyn, ja 11 päivänä toukokuuta 1974 tehdyllä pöytäkirjalla muutetun sopimuksen, jäljempänä "Benelux-sopimus", 2 luku, kun on kyse Benelux-talousliittoon kuuluvien valtioiden välisistä suhteista. 2. Mitä 1 kohdassa määrätään, ei vaikuta jäsenvaltioiden kahdenvälisten tai monenvälisten sopimusten suotuisampien määräysten soveltamiseen eivätkä ne, kuten eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 26 artiklan 4 kohdassa määrätään, vaikuta keskinäisen oikeusavun antamisesta rikosasioissa yhdenmukaisen lainsäädännön tai sellaisen erityisen järjestelmän perusteella sovittuihin järjestelyihin, joka edellyttää keskinäisen oikeusavun vastavuoroista antamista jäsenvaltioiden alueella. 2 artikla Menettelyt, joiden yhteydessä oikeusapua annetaan 1. Keskinäistä oikeusapua annetaan myös silloin, kun on kyse pyynnön esittäneen tai pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion tai molempien kansallisen lainsäädännön mukaan hallintoviranomaisten toimivaltaan kuuluvista, järjestysmääräysten rikkomisena rangaistavista teoista, jos hallintoviranomaisen asiassa antama päätös voidaan saattaa erityisesti rikosasioissa toimivaltaisen tuomioistuimen tutkittavaksi. 2. Keskinäistä oikeusapua annetaan myös rikosoikeudellisissa menettelyissä ja 1 kohdassa tarkoitetuissa menettelyissä, jotka koskevat tekoja tai rikkomuksia, joista oikeushenkilö voidaan asettaa vastuuseen pyynnön esittäneessä jäsenvaltiossa. 3 artikla Rikostutkinta Tämän yleissopimuksen III osastossa "rikostutkinnalla" tarkoitetaan tutkintaa, joka seuraa tiettyä rikollista tekoa ja jonka tarkoituksena on tunnistaa ja pidättää teosta vastuussa olevat henkilöt, ryhtyä syytetoimiin tai ajaa syytettä taikka antaa tuomio heitä vastaan. 4 artikla Pyynnön esittäneen jäsenvaltion ilmoittamien muodollisuuksien ja menettelyjen noudattaminen 1. Silloin kun keskinäistä oikeusapua annetaan, jäsenvaltiot sitoutuvat oikeusapupyyntöjen täyttämiseksi noudattamaan pyynnön esittäneen jäsenvaltion nimenomaisesti ilmoittamia muodollisuuksia ja menettelyjä, jos kyseiset muodollisuudet ja menettelytavat eivät ole pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion lain perusperiaatteiden vastaisia ja jollei tässä yleissopimuksessa toisin määrätä. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on täytettävä oikeusapupyyntö viipymättä ja otettava mahdollisimman tarkoin huomioon pyynnön esittäneen jäsenvaltion ilmoittamat määräajat. Pyynnön esittäneen jäsenvaltion on esitettävä perustelut määräajalle. 2. Jos pyyntöä ei kokonaisuudessaan tai osittain voida täyttää pyynnön esittäneen jäsenvaltion ilmoittamien vaatimusten mukaisesti, pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion viranomaisten on viipymättä ilmoitettava tästä pyynnön esittäneen jäsenvaltion viranomaisille ja mainittava edellytykset, joilla pyyntö voitaisiin täyttää. Pyynnön esittäneen ja pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion viranomaiset voivat tämän jälkeen sopia pyynnön täyttämistavasta asettaen tarvittaessa ehdoksi, että edellä tarkoitetut edellytykset täytetään. 3. Jos on oletettavissa, että pyynnön täyttämiselle asetettua määräaikaa ei voida noudattaa ja jos 1 kohdan kolmannessa virkkeessä tarkoitetuissa perusteluissa ilmoitetaan selvästi, että tästä aiheutuu olennaista haittaa pyynnön esittäneen jäsenvaltion menettelyille, pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion viranomaisten on viipymättä ilmoitettava pyynnön täyttämiseen tarvitsemansa aika. Pyynnön esittäneen jäsenvaltion viranomaisten on ilmoitettava viipymättä, onko pyyntö tästä huolimatta pidettävä voimassa. Pyynnön esittäneen jäsenvaltion ja pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion viranomaiset voivat tämän jälkeen sopia pyyntöä koskevista jatkotoimista. 5 artikla Oikeudenkäyntiasiakirjojen lähettäminen ja tiedoksi antaminen 1. Jäsenvaltio lähettää suoraan postitse toisen jäsenvaltion alueella oleville henkilöille heille tarkoitetut oikeudenkäyntiasiakirjat. 2. Oikeudenkäyntiasiakirjat voidaan lähettää pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten välityksellä ainoastaan siinä tapauksessa, että - sen henkilön osoite, jolle asiakirja on tarkoitettu, on tuntematon tai epävarma, tai - pyynnön esittäneen jäsenvaltion asianomainen oikeudenkäyntilainsäädäntö vaatii muunlaista todistetta asiakirjan tiedoksiannosta vastaanottajalle kuin postitse tapahtuvasta toimittamisesta on mahdollista saada, tai - ei ole ollut mahdollista antaa asiakirjaa tiedoksi postitse, tai - pyynnön esittäneellä jäsenvaltiolla on perusteltua aihetta olettaa, että postitse toimittaminen on tehotonta tai epätarkoituksenmukaista. 3. Jos on aihetta olettaa, että vastaanottaja ei ymmärrä kieltä, jolla asiakirja on laadittu, asiakirja tai ainakin sen pääkohdat on käännettävä sen jäsenvaltion kielelle, jonka alueella vastaanottaja on, tai yhdelle sen kielistä. Jos asiakirjan lähettävä viranomainen tietää, että vastaanottaja osaa ainoastaan jotain muuta kieltä, asiakirja tai ainakin sen pääkohdat on käännettävä kyseiselle kielelle. 4. Jokaiseen oikeudenkäyntiasiakirjaan on liitettävä ilmoitus, jossa todetaan, että vastaanottaja voi saada asiakirjan lähettäneeltä viranomaiselta tai kyseisen jäsenvaltion muilta viranomaisilta tietoja asiakirjaa koskevista oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan. Mitä 3 kohdassa määrätään, sovelletaan myös kyseiseen ilmoitukseen. 5. Eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 8, 9 ja 12 artiklaa sekä Benelux-sopimuksen 32, 34 ja 35 artiklaa sovelletaan. 6 artikla Oikeusapupyyntöjen lähettäminen 1. Oikeusapupyynnöt tehdään ja 7 artiklassa tarkoitettuja tietoja vaihdetaan suoraan niiden oikeusviranomaisten välillä, jotka ovat alueellisesti toimivaltaisia toimittamaan ja panemaan oikeusapupyynnöt täytäntöön, ja ne palautetaan samojen kanavien kautta, jollei tässä artiklassa toisin määrätä. Jäsenvaltion toimivaltainen oikeusviranomainen voi tehdä suoraan toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle oikeusviranomaiselle eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 21 artiklan ja Benelux-sopimuksen 42 artiklan mukaisen toisen jäsenvaltion tuomioistuimessa syyttämistä koskevan pyynnön. 2. Mitä 1 kohdassa määrätään, ei rajoita mahdollisuutta erityistapauksissa lähettää pyyntöjä tai vastauksia a) jäsenvaltion keskusviranomaisen ja toisen jäsenvaltion keskusviranomaisen välillä tai b) jäsenvaltion oikeusviranomaisen ja toisen jäsenvaltion keskusviranomaisen välillä. 3. Jäsenvaltio voi ilmoittaa tämän yleissopimuksen tallettajalle lähetettävässä ilmoituksessa, että sen oikeusviranomaisilla ei ole tai ei yleensä ole valtuuksia panna täytäntöön 1 kohdan mukaisesti suoraan vastaanotettuja tai 2 kohdan b alakohdan mukaisesti keskusviranomaiselta vastaanotettuja pyyntöjä ja että tällaiset pyynnöt ja tiedot on siksi esitettävä jäsenvaltion keskusviranomaisen tai keskusviranomaisten välityksellä ilmoituksessa mainitussa laajuudessa. Jäsenvaltio voi milloin tahansa muuttaa ilmoitustaan tallettajalle annettavalla ilmoituksella, ja jokaisen muutoksen on merkittävä 1 kohdan täytäntöönpanon tehostamista. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö voidaan sen käsittelyn nopeuttamiseksi esittää Kansainvälisen rikospoliisijärjestön (Interpol) tai jonkin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen nojalla annettujen säännösten mukaisesti toimivaltaisen elimen välityksellä. 5. Jos 12 ja 14 artiklan mukaisten pyyntöjen osalta toimivaltainen viranomainen on toisessa jäsenvaltiossa oikeusviranomainen tai keskusviranomainen ja toisessa jäsenvaltiossa poliisi- tai tulliviranomainen, pyyntöjen esittäminen ja niihin vastaaminen voi tapahtua suoraan näiden viranomaisten välillä. Näihin yhteyksiin sovelletaan 4 kohtaa. 6. Kun toimivaltainen viranomainen on 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin menettelyihin liittyvien oikeusapupyyntöjen osalta toisessa jäsenvaltiossa oikeusviranomainen tai keskusviranomainen ja toisessa jäsenvaltiossa hallintoviranomainen, pyyntöjä voidaan esittää ja niihin voidaan vastata suoraan näiden viranomaisten välillä. 7. Jäsenvaltio voi ilmoittaa 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen yhteydessä tai myöhemmin, että 5 kohdan ensimmäinen virke ja/tai 6 kohta ei sido sitä tai että se soveltaa kyseisiä kohtia tietyin ehdoin, jotka sen on täsmennettävä. Tällainen ilmoitus voidaan peruuttaa tai sitä voidaan muuttaa milloin tahansa. 8. Seuraavat pyynnöt tai ilmoitukset tehdään jäsenvaltioiden keskusviranomaisten välityksellä: a) tämän yleissopimuksen 9 artiklassa, eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 11 artiklassa ja Benelux-sopimuksen 33 artiklassa tarkoitetut, vapautensa menettäneen henkilön väliaikaista siirtämistä tai kauttakulkua koskevat pyynnöt; b) eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 22 artiklassa ja Benelux-sopimuksen 43 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset päätöksistä. Pyynnöt eurooppalaisen oikeusapusopimuksen lisäpöytäkirjan 4 artiklassa tarkoitettujen päätösten ja toimenpiteiden jäljennöksistä voidaan kuitenkin osoittaa suoraan toimivaltaisille viranomaisille. 7 artikla Oma-aloitteinen tietojen vaihto 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat oman kansallisen lainsäädäntönsä rajoissa ilman erillistä pyyntöä vaihtaa keskenään tietoja, jotka koskevat sellaisia rikollisia tekoja samoin kuin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja järjestysmääräysten rikkomisia, joista rankaiseminen tai joiden käsittely tietojen toimittamishetkellä kuuluu tietoja saavan viranomaisen toimivaltaan. 2. Tietoja toimittava viranomainen voi kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti asettaa tietoja vastaanottavalle viranomaiselle niiden käyttöä koskevia ehtoja. 3. Tietoja vastaanottava viranomainen on velvollinen noudattamaan näitä ehtoja. II OSASTO TIETTYJÄ OIKEUSAVUN MUOTOJA KOSKEVAT PYYNNÖT 8 artikla Omaisuuden palauttaminen 1. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi pyynnön esittäneen jäsenvaltion pyynnöstä ja rajoittamatta vilpittömässä mielessä toimineiden kolmansien osapuolien oikeuksia antaa rikoksen avulla hankittuja esineitä oikeusapupyynnön esittäneen jäsenvaltion haltuun niiden palauttamiseksi oikealle omistajalleen. 2. Eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 3 ja 6 artiklaa ja Benelux-sopimuksen 24 artiklan 2 kohtaa ja 29 artiklaa sovellettaessa pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi luopua pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle toimitettujen esineiden palautuksesta, jos siten voidaan edistää esineiden palauttamista oikealle omistajalleen. Tällöin ei tule vilpittömässä mielessä toimineiden kolmansien osapuolten oikeuksia loukata. 3. Jos pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio luopuu esineiden palautuksesta 2 kohdan mukaisesti, se ei vetoa luovutettujen esineiden suhteen mihinkään vakuus- tai muuhun oikeuteen vero- tai tullilainsäädännön nojalla, lukuun ottamatta niitä, jotka kohdistuvat oikeaan omistajaan. 9 artikla Vapautensa menettäneen henkilön väliaikainen siirtäminen tutkintaa varten 1. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen sopimuksen nojalla jäsenvaltio, joka on pyytänyt tutkintaa, joka edellyttää sen alueella olevan vapautensa menettäneen henkilön läsnäoloa, voi siirtää kyseisen henkilön väliaikaisesti sen jäsenvaltion alueelle, jossa tutkinnan on määrä tapahtua. 2. Sopimuksessa on oltava henkilön väliaikaisen siirtämisen ehdot ja päivä, johon mennessä henkilö on palautettava pyynnön esittäneen jäsenvaltion alueelle. 3. Kun edellytetään asianomaisen henkilön suostumusta siirtämiseen, ilmoitus suostumuksesta tai jäljennös siitä on toimitettava viipymättä pyynnön vastaanottaneelle jäsenvaltiolle. 4. Aika, joka henkilöä pidetään vapautensa menettäneenä pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, vähennetään asianomaiselle henkilölle pyynnön esittäneen jäsenvaltion alueella määrätystä tai määrättävästä vapaudenmenetysajasta. 5. Sovelletaan eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 11 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä l2 ja 20 artiklan ja Benelux-sopimuksen 33, 35 ja 46 artiklan määräyksiä. 6. Jokainen jäsenvaltio voi 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ilmoitusta antaessaan ilmoittaa, että ennen tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen tekemistä vaaditaan tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettu suostumus tai että se vaaditaan tietyissä, ilmoituksessa tarkemmin mainituissa tilanteissa. 10 artikla Kuuleminen viedeokokouksen avulla 1. Jos jäsenvaltion oikeusviranomaisten on kuultava toisen jäsenvaltion alueella olevaa henkilöä todistajana tai asiantuntijana, mutta kyseisen henkilön ei ole toivottavaa tai mahdollista olla henkilökohtaisesti läsnä ensin mainitussa jäsenvaltiossa, kyseiset viranomaiset voivat pyytää, että kuuleminen tapahtuisi 2-8 kohdan mukaisesti videokokouksen avulla. 2. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on suostuttava videokokouksen avulla tapahtuvaan kuulemiseen, jos videokokouksen käyttö ei ole sen lain perusperiaatteiden vastaista ja jos valtiolla on käytettävissään tällaisen kuulemisen mahdollistavat tekniset välineet. Jos pyynnön vastaanottaneella jäsenvaltiolla ei ole käytettävissään videokokouksen mahdollistavia teknisiä välineitä, pyynnön esittänyt jäsenvaltio voi valtioiden keskinäisellä sopimuksella antaa sellaiset sen käyttöön. 3. Videokokouksen avulla tapahtuvaa kuulemista koskevista pyynnöistä on käytävä ilmi eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 14 artiklassa ja Benelux-sopimuksen 37 artiklassa mainittujen tietojen lisäksi se, miksi todistajan tai asiantuntijan läsnäolo ei ole toivottavaa tai mahdollista, sekä sen oikeusviranomaisen ja niiden henkilöiden nimet, jotka hoitavat kuulemisen. 4. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion oikeusviranomainen toimittaa lainsäädäntönsä mukaisella tavalla asianomaiselle henkilölle kutsun tulla kuulluksi. 5. Kuulemiseen videokokouksen avulla sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion oikeusviranomainen on läsnä kuulemisen aikana, tarvittaessa tulkin avustamana, ja hän huolehtii myös kuultavan henkilöllisyyden toteamisesta sekä siitä, että kuulemisessa noudatetaan pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion lain perusperiaatteita. Jos pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion oikeusviranomainen katsoo, että pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion lain perusperiaatteita rikotaan kuulemisen aikana, sen on toteutettava välittömästi tarpeelliset toimenpiteet, jotta kuulemista jatketaan mainittujen periaatteiden mukaisesti. b) Kuultavan henkilön suojeluun liittyvistä toimenpiteistä voidaan sopia pyynnön esittäneen ja pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kesken. c) Kuulemisen toimittaa suoraan pyynnön esittäneen jäsenvaltion oikeusviranomainen oman kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti tai se toimitetaan kyseisen viranomaisen valvonnassa. d) Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio huolehtii pyynnön esittäneen jäsenvaltion pyynnöstä siitä, että kuultavaa henkilöä avustaa tarvittaessa tulkki. e) Kuultava henkilö voi vedota hänelle joko pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion tai pyynnön esittäneen jäsenvaltion lain mukaisesti hänelle mahdollisesti kuuluvaan oikeuteen kieltäytyä todistamasta. 6. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion oikeusviranomainen laatii kuulemisen päätteeksi pöytäkirjan, jossa ilmoitetaan kuulemispäivä ja -paikka, kuullun henkilöllisyys, kaikkien muiden kuulemiseen osallistuneiden henkilöllisyys ja asema, mahdollisesti vannotut valat tai annetut vakuutukset sekä tekniset olosuhteet, joissa kuuleminen tapahtui, sanotun kuitenkaan rajoittamatta henkilöiden suojelua koskevien toimenpiteiden soveltamista. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toimittaa pöytäkirjan pyynnön esittäneen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 7. Pyynnön esittänyt jäsenvaltio korvaa pyynnön vastaanottaneelle jäsenvaltiolle kulut, jotka aiheutuvat videoyhteyden perustamisesta, videoyhteyden käyttämisestä pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, tämän hankkimien tulkkien palkkioista ja todistajille ja asiantuntijoille suoritettavista korvauksista sekä heidän matkakuluistaan pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, jollei viimeksi mainittu luovu kaikkien tai joidenkin kyseisten kulujen korvaamisesta. 8. Kukin jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jos sen alueella tämän artiklan nojalla kuultava todistaja tai asiantuntija kieltäytyy todistamasta, kun hänellä on todistamisvelvollisuus, tai todistaa totuuden vastaisesti, sen kansallista lakia sovelletaan samalla tavoin kuin jos kuuleminen tapahtuisi kansallisessa menettelyssä. 9. Jäsenvaltiot voivat myös harkintansa mukaan ja toimivaltaisten oikeusviranomaistensa suostumuksella tarvittaessa soveltaa tämän artiklan määräyksiä videokokouksen avulla tapahtuvaan kuulemiseen, jossa syytetty henkilö on mukana. Tässä tapauksessa päätös videokokouksen pitämisestä ja tavasta, jolla videokokous olisi toteutettava, on tehtävä jäsenvaltioiden kesken näiden kansallisten lakien ja asianmukaisten kansainvälisten välineiden mukaisesti, mukaan lukien vuoden 1950 Euroopan ihmisoikeusyleissopimus. Tehdessään 23 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoituksen jäsenvaltio voi ilmoittaa, että se ei sovella kyseistä kohtaa. Kyseinen ilmoitus voidaan peruuttaa milloin tahansa. Kuuleminen toteutetaan ainoastaan syytetyn henkilön suostumuksella. Neuvosto antaa syytettyjen henkilöiden suojelemiseksi mahdollisesti tarvittavat säännöt oikeudellisesti sitovassa välineessä. 11 artikla Todistajien ja asiantuntijoiden kuuleminen puhelinkokouksen avulla 1. Jos jäsenvaltion oikeusviranomaisen on kuultava toisen jäsenvaltion alueella olevaa henkilöä todistajana tai asiantuntijana ensin mainittu jäsenvaltio voi, jos sen kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, pyytää jälkimmäiseltä jäsenvaltiolta apua, jotta kuuleminen voidaan suorittaa puhelinkokouksen avulla 2-5 kohdan mukaisesti. 2. Kuuleminen voidaan suorittaa puhelinkokouksen avulla ainoastaan, jos todistaja tai asiantuntija suostuu siihen, että kuulemisessa käytetään tätä menetelmää. 3. Pyynnön vastaanottaneen valtion on suostuttava kuulemiseen puhelinkokouksen avulla, jos se ei ole sen lain perusperiaatteiden vastaista. 4. Puhelinkokouksen avulla suoritettavaa kuulemista koskevassa pyynnössä on oltava eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 14 artiklassa ja Benelux-sopimuksen 37 artiklassa mainittujen tietojen lisäksi sen oikeusviranomaisen ja niiden henkilöiden nimet, jotka suorittavat kuulemisen, sekä ilmoitus siitä, että todistaja tai asiantuntija on halukas osallistumaan puhelinkokouksen avulla suoritettavaan kuulemiseen. 5. Kuulemista koskevista käytännön järjestelyistä on sovittava asianomaisten jäsenvaltioiden kesken. Järjestelyistä sovittaessa pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion on: - annettava tiedoksi asianomaiselle todistajalle tai asiantuntijalle kuulemisen aika ja paikka, - huolehdittava todistajan tai asiantuntijan henkilöyden toteamisesta, - varmistuttava siitä, että todistaja tai asiantuntija on antanut suostumuksensa siihen, että kuuleminen suoritetaan puhelinkokouksen avulla. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi asettaa hyväksyntänsä ehdoksi 10 artiklan 5 ja 8 kohdan asianomaiset määräykset kokonaan tai osittain. Yleissopimuksen 10 artiklan 7 kohdan määräyksiä sovelletaan soveltuvin osin, jollei toisin sovita. 12 artikla Valvotut läpilaskut 1. Jokainen jäsenvaltio sitoutuu siihen, että sen alueella voidaan sallia toisen jäsenvaltion pyynnöstä tapahtuvat valvotut läpilaskut, kun ne liittyvät luovuttamiskelpoisia tekoja koskevaan rikostutkintaan. 2. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät tapauskohtaisesti päätöksen valvotuista läpilaskuista kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 3. Valvotut läpilaskut tapahtuvat pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion menettelyjen mukaisesti. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset johtavat ja valvovat operaatioita. 13 artikla Yhteiset tutkintaryhmät 1. Molemminpuolisesta sopimuksesta voivat kahden tai useaman jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset muodostaa yhteisen tutkintaryhmän suorittaakseen rikostutkintaa yhdessä tai useammassa ryhmän perustaneista jäsenvaltioista. Tässä artiklassa tarkoitettu yhteinen tutkintaryhmä muodostuu niistä asianomaisten jäsenvaltioiden viranomaisten edustajista, jotka vastaavat rikostutkinnasta tai osallistuvat siihen, ja tutkintaryhmään voi osallistua erityisesti niin oikeusviranomaisten kuin poliisi- ja tulliviranomaisten virkamiehiä. Kansainvälisten järjestöjen tai elinten viranomaiset voivat tarvittaessa osallistua tutkintaryhmään. Yhteinen tutkintaryhmä voidaan perustaa erityisesti, - jos jäsenvaltion on vakavan rikoksen selvittämiseksi suoritettava vaikeaa ja vaativaa tutkintaa, jolla on yhteyksiä toiseen jäsenvaltioon, - jos useat jäsenvaltiot suorittavat tutkintaa, joka tapauksen luonteesta johtuen edellyttää koordinoitua ja keskitettyä toimintaa osallistuvissa jäsenvaltioissa. Yhteisen tutkintaryhmän perustamista koskevan pyynnön voi esittää joku asianomaisista jäsenvaltioista. Tutkintaryhmä perustetaan yhteen niistä jäsenvaltioista, joissa tutkinta olettavasti suoritetaan. 2. Yhteistä tutkintaryhmää koskeva pyyntö sisältää eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 14 artiklassa ja Benelux-yleissopimuksen 37 artiklassa mainittujen tietojen lisäksi tutkintaryhmän kokoonpanoa koskevia ehdotuksia. 3. Yhteinen tutkintaryhmä toimii tutkintaryhmän perustajajäsenvaltioiden alueella seuraavien yleisten edellytysten mukaisesti: a) se perustetaan vain tiettyä tarkoitusta varten ja määräajaksi; b) sen johdossa on sen jäsenvaltion virkamies, jossa tutkintaryhmä toimii. Tämä virkamies koordinoi ja johtaa ryhmän toimintaa kyseisen jäsenvaltion alueella; c) se jäsenvaltio, jonka alueella ryhmä toimii, vastaa ryhmän toiminnan vaatimista järjestelyistä. 4. Toisesta jäsenvaltiosta yhteiseen tutkintaryhmään lähetettyjen virkamiesten on oltava sen jäsenvaltion lainsäädännön alaisia, jossa tutkintaryhmä toimii. He ovat 3 kohdan b alakohdassa mainitun tutkintaryhmän johtajan alaisia ja noudattavat hänen ohjeitaan. 5. Lähetetyillä virkamiehillä on toimintavaltion alueella seuraavat oikeudet: a) heillä on oikeus olla läsnä tutkintaryhmän siinä valtiossa suorittamassa tutkinnassa, jossa toiminta tapahtuu; b) lähetetyille virkamiehille voidaan asianomaisten jäsenvaltioiden välisellä sopimuksella ja sen valtion lainsäädännön mukaisesti, jossa toiminta tapahtuu, yksittäistapauksissa antaa vastattavaksi rikosoikeudellisten toimenpiteiden toteuttamisesta. Valtio, jossa toiminta tapahtuu, voi määrätä toimenpiteiden toteuttamista koskevista edellytyksistä, esimerkiksi että toimenpiteitä toteuttaessa on toimintavaltion lain noudattamisen valvonnasta vastaava viranomainen läsnä, varmistaakseen toimintavaltion lain noudattamisen. 6. Osallistuvat jäsenvaltiot voivat sopia yhteistä tutkintaryhmää perustaessaan muista sen toimintaa koskevista menettelytavoista. Ne voivat erityisesti sopia, että yhteiseen tutkintaryhmään lähetetty virkamies voi yleissopimuksen 6 artiklasta poiketen esittää sen valtion, jossa toiminta tapahtuu, toimivaltaisille viranomaisille oikeusapupyyntöjä, jotka liittyvät yhteisen tutkintaryhmän suorittamaan tutkintaan. 7. Lähetetty virkamies saa 7 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti luovuttaa yhteiselle tutkintaryhmälle rikostutkintaa varten laillisesti käyttöönsä saamansa tiedot. Näiden tietojen käytöstä toimintavaltiossa on voimassa, mitä 7 artiklan 3 kohdassa määrätään. 8. Tietoja, joita virkamies laillisesti saa kuuluessaan toisessa jäsenvaltiossa toimivaan yhteiseen tutkintaryhmään, saadaan käyttää rikosoikeudelliseen tutkintaan lähettävässä jäsenvaltiossa samoin edellytyksin kuin jos tiedot olisi saatu keskinäisen oikeusavun kautta. 9. Tämän artiklan määräykset eivät rajoita muita yhteisten tutkintaryhmien perustamista tai näiden tutkintaryhmien toimintaa koskevia määräyksiä tai järjestelyjä. 14 artikla Peitetutkinta 1. Pyynnön esittänyt jäsenvaltio ja pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voivat sopia osallistumisesta toistensa rikostutkintaan peite- tai väärän henkilöllisyyden turvin toimivien virkamiesten avulla (peitetutkinta). 2. Pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät valtionsa lainsäädäntöä ja menettelyjä noudattaen jokaisessa tapauksessa erikseen pyyntöä koskevan päätöksen. Jäsenvaltiot sopivat lainsäädäntöään ja menettelyjään noudattaen keskenään peitetutkinnan kestosta, sen yksityiskohtaisista edellytyksistä, asianomaisten virkamiesten oikeudellisesta asemasta sekä peitetutkinnan aikana tehdyistä rikkomuksista ja aiheutuneista vahingoista kannettavasta vastuusta. 3. Peitetutkinta suoritetaan sen jäsenvaltion, jonka alueella peitetutkinta suoritetaan, kansallisen lainsäädännön ja menettelyjen mukaisesti. Kyseiset jäsenvaltiot valmistelevat ja valvovat peitetutkintatoimia yhteistyössä, mukaan lukien peite- tai väärän henkilöllisyyden turvin toimivien virkamiesten turvaamiseksi tehdyt järjestelyt. 4. Jäsenvaltio voi 23 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoituksen yhteydessä ilmoittaa, että tämä artikla ei sido sitä. Tällainen ilmoitus voidaan peruuttaa milloin tahansa. III OSASTO TELEKUUNTELU 15 artikla Telekuuntelun osalta toimivaltaiset viranomaiset Sovellettaessa 16, 17 ja 18 artiklan määräyksiä "toimivaltaisella viranomaisella" tarkoitetaan oikeusviranomaista, tai jos oikeusviranomaisilla ei ole tähän liittyvää toimivaltaa, vastaavaa toimivaltaista viranomaista, joka on nimetty 21 artiklan 1 kohdan e alakohdan perusteella ja joka toimii rikostutkinnan alalla. 16 artikla Telekuuntelupyynnöt 1. Jäsenvaltion (pyynnön esittäneen jäsenvaltion) toimivaltainen viranomainen voi kansallisen lainsäädäntönsä vaatimusten mukaisesti esittää rikostutkintaa varten toisen jäsenvaltion (pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion) toimivaltaiselle viranomaiselle pyynnön: a) televiestinnän kuuntelusta ja välittömästä välittämisestä pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle; tai b) televiestinnän kuuntelusta, tallentamisesta ja tallennuksen välittämisestä tämän jälkeen pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle. 2. Pyynnöt, jotka koskevat kuuntelun kohteen käyttämää televiestinnän muotoa voidaan esittää 1 kohdan mukaisesti, jos tämä kohde on: a) pyynnön esittäneessä jäsenvaltiossa ja pyynnön esittänyt jäsenvaltio tarvitsee pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion teknistä apua voidakseen kuunnella viestejä; b) pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa ja kohteen viestejä voidaan kuunnella kyseisessä jäsenvaltiossa; c) kolmannessa jäsenvaltiossa, jolle on ilmoitetttu 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, ja pyynnön esittänyt jäsenvaltio tarvitsee pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion teknistä apua kohteen viestien kuuntelussa. 3. Poiketen siitä, mitä eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 14 artiklassa ja Benelux-sopimuksen 37 artiklassa määrätään, tämän artiklan nojalla esitettyihin pyyntöihin on sisällyttävä: a) maininta pyynnön esittäneestä viranomaisesta; b) varmistus siitä, että laillinen kuuntelumääräys tai -lupa on annettu rikostutkinnan yhteydessä; c) kuuntelun kohteen tunnistamiseksi tarvittavat tiedot; d) tieto tutkittavasta rikollisesta toiminnasta; e) kuuntelun toivottu kesto; ja f) jos mahdollista, riittävät tekniset tiedot pyynnön täyttämistä varten (erityisesti asianmukainen verkkoyhteysnumero). 4. Jos kyseessä on 2 kohdan b alakohdan mukainen pyyntö, siihen on liitettävä myös yhteenveto tapausta koskevista tiedoista. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi tarvittaessa pyytää lisätietoja voidakseen päättää, olisiko pyyntöön suostuttu, jos sen olisi esittänyt kyseisen jäsenvaltion kansallinen viranomainen. 5. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio sitoutuu täyttämään kyseiset pyynnöt 1 kohdan a alakohdan mukaisesti: a) kun kyseessä on 2 kohdan a ja c alakohdan mukainen pyyntö, kun sille on toimitettu 3 kohdan tiedot. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi määrätä kunntelun toteutettavaksi ilman muita muodollisuuksia; b) kun kyseessä on 2 kohdan b alakohdan mukainen pyyntö, kun sille on toimitettu 3 ja 4 kohdassa mainitut tiedot ja pyyntöön suostuttaisiin, jos sen olisi esittänyt kyseisen pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion kansallinen viranomainen. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi asettaa suostumukselleen sellaisia ehtoja, jotka se asettaisi, jos sen olisi esittänyt sen oma kansallinen viranomainen. 6. Jos tietoja ei voida toimittaa välittömästi, pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio sitoutuu täyttämään 1 kohdan b alakohdan mukaiset pyynnöt heti kun sille on toimitettu 3 ja 4 kohdassa mainitut tiedot ja jos pyyntöön suostuttaisiin siinä tapauksessa, että sen olisi esittänyt kyseisen jäsenvaltion kansallinen viranomainen. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi asettaa suostumukselleen sellaisia ehtoja, jotka se asettaisi, jos pyynnön olisi esittänyt sen oma kansallinen viranomainen. 7. Kukin jäsenvaltio voi 23 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoituksen antaessaan ilmoittaa, että 6 kohta velvoittaa sitä ainoastaan silloin, kun se ei voi toimittaa tietoja välittömästi. Tällöin muut jäsenvaltiot voivat soveltaa vastavuoroisuuden periaatetta. 8. Kun kyseessä on 1 kohdan b alakohdan mukainen pyyntö, pyynnön esittänyt jäsenvaltio voi erityisin perustein pyytää myös kuuntelun tulosten kirjallista välittämistä. Pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio harkitsee tällaisia pyyntöjä kansallisen lainsäädäntönsä ja menettelyjensä mukaisesti. 9. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tiedot vastaanottanut jäsenvaltio pitää nämä tiedot luottamuksellisina kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. 17 artikla Kohteen kuuntelu jäsenvaltion omalla alueella kansallisten palvelujen tarjoajien avulla 1. Laillista telekuuntelua varten jäsenvaltioiden on sallittava, että niiden alueella toimivat, useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa telepalveluja tarjoavat kansainväliset teleyritykset ovat niiden alueella sijaitsevan palvelujen tarjoajan kautta suoraan muiden jäsenvaltioiden käytettävissä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset suorittavat rikostutkintaan liittyvän kuuntelun kansallista lainsäädäntöä noudattaen edellyttäen, että kuuntelun kohde on kyseisessä jäsenvaltiossa. 3. Mitä 2 kohdassa määrätään, sovelletaan myös silloin, kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen pyytää 16 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti toista jäsenvaltiota kuuntelemaan henkilöä, joka on täman jäsenvaltion alueella. 4. Kun suoraa kuuntelua ei käytetä, 1 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio, jossa telepalveluja tarjoava kansainvälinen teleyritys sijaitsee, vastaa pyyntöön tavanomaisia muotoja käyttäen. Tässä tapauksessa ilmoitetaan eurooppalaisen oikeusapusopimuksen 2 artiklassa määrätyt perusteet. 18 artikla Kohteiden telekuuntelu muiden jäsenvaltioiden alueella ilman niiden teknistä apua 1. Jos jonkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen antaa televiestinnän kuuntelumääräyksen rikostutkintaa varten ja määräyksessä tarkoitetun kohteen televiestintäosoitetta käytetään toisen jäsenvaltion alueella, jonka teknistä apua ei tarvita kuuntelun suorittamiseen, ensin mainittu jäsenvaltio ilmoittaa jälkimmäiselle kuuntelusta: a) ennen kuuntelua tapauksissa, jolloin viranomainen tietää kuuntelumääräystä annettaessa, että kohde on tuon toisen jäsenvaltion alueella; b) välittömästi sen jälkeen, kun viranomainen saa tietää, että kuunneltava kohde on tuon toisen jäsenvaltion alueella. 2. Kunntelun suorittavan jäsenvaltion on annettava seuraavat tiedot: a) maininta kuuntelumääräyksen antaneesta viranomaisesta; b) vahvistus siitä, että lainmukainen kuuntelumääräys tai -lupa liittyy rikostutkintaan; c) kunneltavan kohteen tunnistamiseksi tarvittavat tiedot; d) tutkinnan kohteena olevaa rikosta koskevat tiedot; ja e) kuuntelun odotettu kesto. 3. Saatuaan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen: a) voi ottaa yhteyttä kuuntelun suorittavan jäsenvaltion toimivaltaiseen viranomaiseen yhteensovittaakseen jo aiemmin käynnistämänsä, kuunneltavaa kohdetta koskevan rikostutkinnan kuuntelun suorittavan jäsenvaltion tekemän rikostutkinnan kanssa; b) voi 96 tunnin kuluessa siitä, kun se sai tiedon kuuntelun suorittavalta jäsenvaltiolta, antaa luvan kuunteluun. Jollei vastausta saada tämän ajan kuluessa, kuuntelun suorittavan jäsenvaltion on keskeytettävä kuuntelu välittömästi, eikä se saa käyttää todistusaineistona rikosoikeudenkäynnissä aineistoa, joka on saatu sen jälkeen, kun se totesi kuuntelun kohteen sijaitsevan kyseisen jäsenvaltion alueella. Jollei jäsenvaltio, jonka alueella kuuntelu suoritetaan, vastaa, sen katsotaan kieltäneen kuuntelun ja sen on myöhemmin esitettävä kieltämiselle perustelut kirjallisessa lausunnossa, jonka on perustuttava yhteen d alakohdassa mainituista syistä; c) jäsenvaltio, jonka alueella kuuntelu suoritetaan, voi pyytää kuuntelun suorittavan jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta yhteenvedon tapauksen tosiseikoista ja muita tietoja. Tässä tapauksessa uusi 96 tunnin jakso alkaa, kun jäsenvaltio, jonka alueella kuuntelu suoritetaan, esittää tämän pyynnön, ja b alakohdan määräyksiä sovelletaan soveltuvin osin; d) voi vaatia, että kuuntelua ei suoriteta tai että se keskeytetään, jos se olisi kielletty sen kansallisen lainsäädännön tai keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen 2 artiklassa mainittujen syiden nojalla. Jos jäsenvaltio esittää tällaisen vaatimuksen, sen on perusteltava päätöksensä kirjallisesti; se voi myös vaatia kuuntelun suorittavaa jäsenvaltiota olemaan käyttämättä aineistoa, joka on saatu kuuntelun tuloksena sen jälkeen, kun kohteen todettiin olevan sen alueella. Jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että vastaus voidaan antaa 96 tunnin kuluessa. 4. Tiedot vastaanottanut jäsenvaltio pitää 2 kohdan mukaiset tiedot luottamuksellisena kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. 5. Jos kuuntelun suorittava jäsenvaltio katsoo, että 2 kohdan nojalla toimitettavat tiedot ovat erityisen luottamuksellisia, ne voidaan toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle erityisen viranomaisen välityksellä, jos asianomaiset jäsenvaltiot ovat sopineet tästä keskenään. 6. Kukin jäsenvaltio voi 23 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoituksen antaessaan tai milloin tahansa sen jälkeen ilmoittaa, että ei ole tarpeen toimittaa sille tässä artiklassa tarkoitettuja kuuntelua koskevia tietoja. 19 artikla Teleoperaattoreiden kuluista vastaaminen Kustannukset, jotka aiheutuvat 16 artiklan mukaisten pyyntöjen täytäntöönpanosta teleoperaattoreille tai palvelun tarjoajille, kuuluvat pyynnön esittäneen jäsenvaltion vastuulle. 20 artikla Kahdenväliset järjestelyt Tämän osaston määräyksillä ei estetä jäsenvaltioita tekemästä kahden- tai monenvälisiä järjestelyjä telekuuntelun nykyisten ja tulevien teknisten mahdollisuuksien hyödyntämisen helpottamiseksi. IV OSASTO LOPPUMÄÄRÄYKSET 21 artikla Ilmoitukset 1. Kukin jäsenvaltio nimeää 23 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoituksen antaessaan ne viranomaiset, jotka eurooppalaisessa oikeusapusopimuksessa ja Benelux-sopimuksessa ilmoitettujen viranomaisten lisäksi ovat toimivaltaisia soveltamaan tätä yleissopimusta sekä jäsenvaltioiden välillä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen välineiden määräyksiä keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa; näitä viranomaisia ovat erityisesti seuraavat: a) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut toimivaltaiset hallintoviranomaiset tai -yksiköt; b) yksi tai useampi keskusviranomainen 6 artiklan soveltamista varten sekä toimivaltaiset viranomaiset 6 artiklan 8 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen pyyntöjen käsittelyä varten; c) poliisi- tai tulliviranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia 6 artiklan 5 kohdan osalta; d) hallintoviranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia 6 artiklan 6 kohdan osalta; ja e) viranomaisen tai viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia l6 ja 17 artiklan sekä 18 artiklan 1-4 kohdan soveltamista varten. 2. Ilmoitukset, jotka on tehty 1 kohdan mukaisesti voidaan muuttaa milloin tahansa joko kokonaan tai osittain samaa menettelyä noudattaen. 22 artikla Varaumat Tähän yleissopimukseen ei voi tehdä varaumia lukuun ottamatta varaumia, joista siinä on erityisesti määrätty. 23 artikla Voimaantulo 1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä tämä yleissopimus valtiosääntöjensä asettamien vaatimusten mukaisesti. 2. Jäsenvaltiot ilmoittavat Euroopan unionin neuvoston pääsihteerille tämän yleissopimuksen hyväksymisen edellyttämän valtiosääntöoikeudellisen menettelyn loppuunsaattamisesta. 3. Tämä yleissopimus tulee voimaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä, kun viimeisenä tämän muodollisuuden suorittava valtio, joka on Euroopan unionin jäsen silloin kun neuvosto antaa säädöksen tämän yleissopimuksen tekemisestä, on antanut 2 kohdan mukaisen ilmoituksen. 4. Tämän yleissopimuksen voimaantuloon asti kukin jäsenvaltio voi 2 kohdan mukaisen ilmoituksen tehdessään tai milloin tahansa sen jälkeen ilmoittaa, että yleissopimusta sovelletaan asianomaisen valtion osalta sen ja samanlaisen ilmoituksen tehneiden muiden jäsenvaltioiden välisissä suhteissa. Tällainen ilmoitus tulee voimaan yhdeksänkymmenen päivän kuluttua sen tallettamispäivästä. 5. Tätä yleissopimusta sovelletaan vain oikeusapupyyntöihin, jotka on tehty sen jälkeen, kun yleissopimus on tullut voimaan tai kun yleissopimusta on alettu soveltaa pyynnön vastaanottaneen ja pyynnön esittäneen jäsenvaltion välillä. 24 artikla Uusien jäsenvaltioiden liittyminen 1. Tähän yleissopimukseen voi liittyä jokainen valtio, josta tulee Euroopan unionin jäsen. 2. Tämän yleissopimuksen teksti, jonka Euroopan unionin neuvosto on laatinut yleissopimukseen liittyvän valtion kielellä, on todistusvoimainen. 3. Liittymisasiakirjat talletetaan tallettajan huostaan. 4. Tämä yleissopimus tulee voimaan jokaisen siihen liittyvän valtion osalta yhdeksänkymmenen päivän kuluttua siitä päivästä, jona asianomainen valtio on tallettanut liittymiskirjansa, tai tämän yleissopimuksen voimaantulopäivänä, jos yleissopimus ei ole vielä tullut voimaan kyseisen yhdeksänkymmenen päivän määräajan päättyessä. 5. Jos tämä yleissopimus ei ole vielä tullut voimaan liittymiskirjan tallettamishetkellä, liittyvään jäsenvaltioon sovelletaan 23 artiklan 4 kohtaa. 25 artikla Tallettaja 1. Euroopan unionin neuvoston pääsihteeri on tämän yleissopimuksen tallettaja. 2. Tallettaja julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tiedot tämän yleissopimuksen hyväksymisistä ja siihen liittymisistä sekä ilmoitukset ja varaumat sekä kaikki muut tähän yleissopimukseen liittyvät ilmoitukset. Tehty ... ssa/ssä ... päivänä ... kuuta yhtenä ainoana alkuperäiskappaleena englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, jonka kullakin kielellä laadittu teksti on yhtä todistusvoimainen, ja se talletetaan Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön arkistoon.