Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston suositukseksi ympäristötarkastusten vähimmäisvaatimuksista jäsenvaltioissa"



Virallinen lehti nro C 169 , 16/06/1999 s. 0012 - 0014



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston suositukseksi ympäristötarkastusten vähimmäisvaatimuksista jäsenvaltioissa" (1999/C 169/05) Neuvosto päätti 9. helmikuuta 1999 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 130 s artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 8. huhtikuuta 1999. Esittelijä oli María Candelas Sánchez Miguel sekä apulaisesittelijät Antonello Pezzini ja Maria Luísa Santiago. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. huhtikuuta 1999 pitämässään 363. täysistunnossa (huhtikuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 84 ääntä puolesta, 3 vastaan ja 2 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Yhteisön laajuisten ympäristövaatimusten voimaansaattaminen ja valvonta on annettu läheisyysperiaatteen pohjalta jäsenvaltioiden tehtäväksi. Ympäristörikkomukset lisääntyvät kuitenkin jatkuvasti, joten on pohdittava, tuleeko yhteisön viranomaisten asettaa lisävaatimuksia jäsenvaltioiden lainsäädäntömallien yhdenmukaistamiseksi ja luoda yhteisölle tiedotus- ja valvontajärjestelmiä, joiden avulla tarkkaillaan, miten jäsenvaltiot noudattavat yhteisön ympäristövaatimuksia. 1.2. Todettakoon, että komissio mainitsee jo tiedonannossaan yhteisön ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta(1) jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien yhdenmukaistamistoimenpiteet, joiden lähtökohtana on asettaa ympäristötarkastuksille IMPEL-verkon(2) puitteissa laadittavat vähimmäisvaatimukset. TSK katsoo tiedonannosta antamassaan lausunnossa(3), että tehtävä kuuluu Euroopan ympäristökeskukselle, koska sillä on käytettävissään yksityiskohtaiset tiedot jäsenvaltioiden tilanteesta. 1.3. Komission tekemässä ehdotuksessa käsitellyissä toimenpiteissä korostetaan yhdenmukaistamistarvetta. Ehdotuksen tarkoituksena on asettaa jäsenvaltioissa tehtäville ympäristötarkastuksille vähimmäisvaatimukset alaan kuuluvilla osa-alueilla. IMPELin ehdottamat vaatimukset koskevat tarkastusten tiheyttä, vaadittavia tietoja, tietojen julkaisemista jne. Ehdotuksella pyritään lisäksi asettamaan tulosten levittämiselle vähimmäissäännöt, joissa otetaan erityisesti huomioon kansalaiset yleensä ja etenkin ympäristöjärjestöt. 1.4. On kuitenkin todettava, että ehdotuksen soveltamisalaan kuuluvat ensimmäisessä vaiheessa ainoastaan ilmaa, vettä ja maaperää pilaavat pistekuormituspäästöt, joita säännellään yhteisön lainsäädännöllä (nk. valvonnanalaiset laitokset), mutta eivät hajakuormituslähteet. 1.5. Laitosten tarkastusten yhteydessä varmistetaan, että ne noudattavat yhteisön ympäristölainsäädäntöä sekä jäsenvaltion viranomaisten mahdollisesti antamia määräyksiä. "Ympäristötarkastus" käsittää myös luvanvaraisten laitosten ympäristövaikutusten tarkkailun, jotta voidaan antaa suosituksia toteutettavista toimenpiteistä, mikäli vaatimuksia ei noudateta. 1.6. Huomattakoon, että tarkastuksia on kahdentyyppisiä: tehtyjen suunnitelmien mukaisia rutiiniluonteisia tarkastuksia ja valituksen tai onnettomuuden johdosta tehtäviä muita kuin rutiiniluonteisia tarkastuksia. 1.7. Komission ehdotuksen oikeudellinen perusta on perustamissopimuksen 130 r ja 130 s artikla, joissa viitataan yhteisön ympäristöpolitiikan täytäntöönpanoon, vaikka ehdotukseen olisi voitu soveltaa myös 155, 169 ja 171 artiklaa, joissa komissiolle annetaan toimivalta valvoa yhteisön vaatimusten siirtämistä osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. 1.8. On korostettava, että tarkastustehtävä kuuluu ainoastaan jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tämän vuoksi komissio on päätynyt suositukseen, jossa nykyisille (tai myöhemmin käyttöön otettaville) tarkastuksille asetetaan vähimmäisvaatimukset jäsenvaltioissa, jotta välineellä ei puututtaisi jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen. 2. Ehdotetut toimenpiteet 2.1. Tiedottamiseen (IV kohdan 1 alakohta ja etenkin VI kohdan 2 alakohta) sovelletaan ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annettua direktiiviä 90/313/ETY. TSK:nmielestä tarkastustoimista tiedottamista on painotettava entistä enemmän ja rajattava selkeästi tahot, joilla on oikeus pyytää kyseistä tietoa, koska käytännössä tiedon saanti usein evätään. 2.2. Komitea esittää, että komission ehdottamiin tarkastuksia koskeviin vaatimuksiin (V kohta) lisätään, että tarkastuksista huolehtivien viranomaisten tulisi soveltaa yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMASiin)(4) vapaaehtoisesti liittyneisiin yrityksiin EMASin nykyisiä tarkastusmenetelmiä. Tämä saisi mahdollisimman monet yritykset liittymään kyseiseen järjestelmään, jota eräät EU-maat ovat tähän mennessä käyttäneet hyvin vähän. 2.3. TSK on komission kanssa yhtä mieltä tarkastustoiminnasta laadittuja selvityksiä koskevasta kahdeksannesta suosituksesta, jonka sisältöä komitea pitää myönteisenä, koska sen ansiosta voidaan varmistaa, missä määrin vaatimuksia noudatetaan. Komitea on niin ikään komission kanssa yhtä mieltä ehdotetuista toimenpiteistä silloin kun vaatimuksia ei noudateta. 2.4. Muiden kuin rutiininomaisten tarkastuskäyntien (V kohdan 3 alakohta) osalta on otettava huomioon, että niillä saattaa olla perustavaa laatua oleva ennalta ehkäisevä tehtävä, sillä ympäristöjärjestöjen ja kansalaisten yhteistyön ansiosta vaatimusten noudattamista voidaan valvoa entistä paremmin. Lisäksi olisi otettava huomioon työntekijöitä edustavien tahojen mahdollinen rooli, koska ne kärsivät välittömästi ympäristövaatimusten noudattamatta jättämisen seurauksista ja niillä on enemmän tietoa asiasta kuin muilla kansalaisilla. Tämän vuoksi suosituksen V artiklan 3 kohtaan olisi lisättävä uusi kappale, jossa tarkastuksen kohteena olevien yritysten ja laitosten työntekijöitä edustaville tahoille annetaan oikeus valittaa asiasta. 2.5. Tarkastuskäynneistä laadittavien kertomusten julkaisemista (VI kohdan 2 alakohta) saattaisi parantaa niiden kirjaaminen Euroopan laajuiseen rekisteriin, mitä TSK ehdottaa ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta antamassaan lausunnossa(5). Euroopan ympäristökeskus voisi huolehtia kertomusten julkistamisesta. 2.6. Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että suositukseen on sisällytetty jäsenvaltioiden välinen yhteistyö (III kohdan 2 alakohta), koska tietojen vaihdolla ja jopa yhteisillä tarkastuskäynneillä on enemmän vaikutusta ympäristöön, kun otetaan huomioon, että lukuisat luonnonvarat - kuten vesi, ilma jne. - eivät ole yhden valtion omaisuutta. TSK:n mielestä on tärkeää, että yhteistyö ulotetaan unionin jäsenyyttä hakeneisiin maihin, mikä helpottaa edellytettyä kyseisten maiden ympäristölainsäädännön sopeuttamista yhteisön säännöstöön. 2.7. Komitea katsoo edelleen, että tarkastajien koulutukselle olisi niin ikään asetettava vähimmäisvaatimukset. 3. Päätelmät 3.1. TSK katsoo nyt annettavan suosituksen vaikuttavan myönteisesti ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoon. Komitean mielestä komission on kuitenkin kehitettävä suunnitteilla olevia myöhempiä vaiheita, erityisesti hajakuormituslähteiden tarkastuksia. 3.2. Jotta jäsenvaltioiden tekemien tarkastusten väliset erot supistuisivat, on niin ikään tärkeää taata ympäristötarkastuksia tekeville henkilöille asetettavien vaatimusten - etenkin tutkinnon suorittamisen ja koulutuksen - yhdenmukaisuus samaan tapaan kuin IMPELissä. 3.3. Olisi hyvä, jos komissio voisi puuttua VII kohdassa mainittuun vakavien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkimiseen läheisyysperiaatetta noudattaen ja korjata jäsenvaltioiden tarkastusten mahdolliset puutteet turvautumalla niihin perustamissopimuksen artikloihin, jotka antavat sille mahdollisuuden valvoa yhteisön lainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa. 3.4. TSK:n mielestä on aiheellista tähdentää EMAS-menettelyn ja kyseisten tarkastusten vaatimusten yhdenmukaistamista, jotta ei luotaisi uusia byrokraattisia menettelytapoja, ja ennen kaikkea siksi, että pk-yrityksille annettaisiin tilaisuus noudattaa vaatimuksia vapaaehtoisesti, koska niiden olisi helpompi sopeutua vapaaehtoisiin vaatimuksiin. Molemmista tarkastuksista saatavat tiedot voitaisiin sitä paitsi yhdenmukaistaa helpommin tällä tavoin. 3.5. Samaan tapaan kuin yhteisön ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta antamassaan lausunnossa, TSK katsoo olevan välttämätöntä tähdentää ympäristötarkastuksista kerättyjen tietojen keskittämistä Euroopan laajuiseen rekisteriin, jota Euroopan ympäristökeskus voisi ylläpitää. Rekisteri pidettäisiin erillään suositusehdotuksen VI kohdan 2 alakohdan tarkoittamista jäsenvaltioiden rekistereistä, mikä parantaisi kaikkien ympäristöstä kiinnostuneiden organisaatioiden tiedonsaantia. 3.6. Komitea kannattaa komission ehdotusta, jonka mukaan jäsenvaltiot laativat kahden vuoden kuluttua kertomuksen suosituksen mukaisesta ympäristötarkastustoiminnasta. Samalla tulisi pohtia mahdollisen kehysdirektiivin tarkoituksenmukaisuutta. Bryssel 28. huhtikuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI (1) KOM(96) 500 lopull., 22.10.1996. (2) Euroopan unionin ympäristölainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa edistävä verkko Implementation and Enforcement of Environmental Law. (3) EYVL C 206, 7.7.1997. (4) Neuvoston asetus ETY N:o 1836/93, EYVL L 168, 10.7.1993. (5) EYVL C 206, 7.7.1997.