Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yhteisössä jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta tapahtuvan maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 881/92 muuttamisesta yhdenmukaisen kuljettajatodistuksen osalta"

(2001/C 193/06)

Neuvosto päätti 7. maaliskuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 71 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta" -jaosto antoi lausuntonsa 2. huhtikuuta 2001. Esittelijä oli Dethmer H. Kielman.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25.-26. huhtikuuta 2001 pitämässään 381. täysistunnossa (huhtikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 60 ääntä puolesta 2:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Ehdotetun asetuksen tarkoituksena on muuttaa asetusta (ETY) N:o 881/92 siten, että otetaan käyttöön yhdenmukainen asiakirja, jolla todistetaan, että kansainvälisessä tavaraliikenteessä olevan ajoneuvon kuljettajalla on oikeus kuljettaa kyseistä ajoneuvoa liikenteenharjoittajan lukuun. Kyseisen asiakirjan puuttuminen on johtanut vakaviin valvontaongelmiin, sillä kuljettajia, jotka ovat usein lähtöisin yhteisön ulkopuolelta, on ryhdytty käyttämään laajalti sääntöjenvastaisesti.

1.2. Ehdotus on seurausta komission elokuussa 1999 jäsenvaltioissa tekemästä selvityksestä, jonka tuloksista on keskusteltu kokouksissa jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ja maanteiden tavaraliikenteen alan työmarkkinaosapuolten kanssa. Yhteisön ulkopuolisista maista lähtöisin olevien kuljettajien työ alkaa usein jäsenvaltion rajalla, jossa ajoneuvoa yleensä kuljettava jäsenvaltion kuljettaja vaihdetaan sääntöjenvastaisessa työsuhteessa olevaan kuljettajaan, joka jatkaa ajoneuvon kuljettamista yhteisön läpi. Nämä kuljettajat saavat huonoa ja pimeästi maksettavaa palkkaa, eivätkä jäsenvaltiot pysty valvomaan heidän työolojaan. Tästä on seurauksena kilpailun vääristyminen.

1.3. Käytäntö on nykyisin mahdollinen, koska kuljettajan työsuhteen sääntöjenmukaisuuden todellinen valvonta on mahdollista vain siinä jäsenvaltiossa, johon liikenteenharjoittaja on sijoittautunut. Puutteelliset tiedot muiden jäsenvaltioiden asiaa koskevista laeista ja määräyksistä sekä asiakirjojen ja niiden laatimiskielien moninaisuus estävät tehokkaan valvonnan.

1.4. Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että ne haluaisivat mielellään saada käyttöönsä keinon, jonka avulla ne voisivat tarkastaa, onko tietyllä kuljettajalla liikenteenharjoittajan sijoittautumisjäsenvaltion antama oikeus kuljettaa ajoneuvoa liikenteenharjoittajan lukuun.

1.5. Työmarkkinaosapuolet ovat lisäksi sitä mieltä, että valvontaa on tehostettava, koska nykyinen tilanne johtaa kilpailun vääristymiseen niiden liikenteenharjoittajien, jotka käyttävät ajajia sääntöjenvastaisesti, ja sellaisten liikenteenharjoittajien välillä, jotka eivät tätä tee tai voi tehdä. Mahdollisuus käyttää sääntöjenvastaisesti palkattuja kuljettajia on usein suurehkoilla kuljetusyrityksillä, jotka tarjoavat säännöllisesti kansainvälisiä kuljetuspalveluja, kun taas pienten tai pelkästään oman maansa sisällä toimivien kuljetusyritysten mahdollisuudet samaan ovat huonot.

1.6. Komission jäsenvaltioissa tekemästä selvityksestä käy lisäksi ilmi, että sääntöjenvastaisessa työsuhteessa olevien kuljettajien työsuhteen ehdot ovat usein huonot. Komission mukaan tämä antaa aihetta huoleen liikenneturvallisuudesta.

1.7. Useimmat jäsenvaltiot sekä työmarkkinaosapuolet kannattavat yhteisön laajuista yksinkertaista mutta ongelmaan lopullisen ratkaisun tuovaa valvontakeinoa, josta aiheutuu suhteellisen vähän hallinnollisia rasitteita. Yhdenmukainen kuljettajatodistus olisi tällainen ratkaisu.

2. Yleistä

2.1. Ehdotuksen tavoitteena on luoda yhteisöön tilanne, jossa jäsenvaltioiden tarkastusviranomaiset voivat tarkastaa tehokkaasti, onko kuljettaja, joka kuljettaa kansainvälisessä kuljetuksessa käytettävää, yhteisössä rekisteröityä ajoneuvoa yhteisön luvan turvin, sääntöjen mukaisessa työsuhteessa. Tavoitteeseen päästään ottamalla yhteisön tasolla käyttöön yhdenmukainen kuljettajatodistus.

2.2. Tarkastukset ovat sitäkin tarpeellisempia nyt, kun on osoittautunut, että Euroopan unionin ulkopuolelta lähtöisin olevia kuljettajia tavataan toistuvasti kuljettamasta yhteisössä rekisteröityjä ajoneuvoja. Valvontaviranomaisten on mahdotonta saada selville, ovatko kuljettajien työsuhteet laillisia sen jäsenvaltion voimassa olevien työsuhdetta koskevien edellytysten mukaan, johon liikenteenharjoittaja on sijoittautunut. Yhdenmukaisen kuljettajatodistuksen tavoitteena on siten palkka- ja työehtoihin perustuvan epäreilun kilpailun estäminen.

2.3. Koska yhteisössä toisen lukuun tavaraa maanteitse kuljettava liikenteenharjoittaja tarvitsee markkinoille pääsyä varten jo yhteisön luvan, on selvää, että kuljettajatodistuksen saanti kytketään yhteisön lupaan. Ehdotetussa asetuksen muutoksessa edellytetään, että kansainvälisessä kuljetuksessa käytettävän ajoneuvon kuljettajalla on yhteisön luvan lisäksi oltava hallussaan kuljettajatodistus. Neuvosto päätti 20. ja 21. joulukuuta 2000 pitämässään kokouksessa, että kyseisen todistuksen tarvitsevat vain kuljettajat, jotka eivät ole EU:n kansalaisia. Tällä pyritään pitämään hallinnolliset rasitteet mahdollisimman pieninä erityisesti tarkastusten toteuttamisen kannalta sekä säilyttämään yritystoiminta mahdollisimman joustavana. Komitea kannattaa todistuksen kytkemistä yhteisön lupaan sekä ministerineuvoston asettamaa rajoitusta siitä, että lupaa tarvitsevat vain EU:ssa rekisteröityä ajoneuvoa kuljettavat kuljettajat, jotka eivät ole EU:n kansalaisia.

2.4. Kuljettajatodistusta ei komission mukaan tarvitse kaikissa tapauksissa pitää mukana ajoneuvossa. Jos esimerkiksi kuljettaja on sama henkilö kuin yhteisön luvan haltija, mikä koskee valtaosaa niin kutsutuista "omistajakuljettajista", pelkkä yhteisön lupa riittää. Kaikissa muissa tapauksissa yhteisön luvan lisäksi tarvitaan kuljettajatodistus, mikäli kuljettaja on jonkun muun maan kuin EU:n jäsenvaltion kansalainen. Komitea kannattaa tätä toimintatapaa, sillä se keventää hallinnollisia rasitteita.

2.5. Komission ehdotus asetuksen (ETY) N:o 881/92 muuttamisesta koskee ainoastaan toisen lukuun harjoitettavaa maanteiden tavaraliikennettä, sillä yhteisön lupa vaaditaan vain kyseistä kuljetusmuotoa varten. Omaan lukuun tehtävät kuljetukset eivät siksi kuulu asetuksen soveltamisalaan, sillä ne eivät kuulu EU:ssa maanteiden tavaraliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskevan järjestelmän piiriin. Omaan lukuun tehtävät kuljetuksetkin voivat kuitenkin olla kansainvälisiä, vaikka niitä on vähän. Komitea katsoo, että mikäli toisen lukuun tehtävissä tavarankuljetuksissa käytettävien yhteisössä rekisteröityjen ajoneuvojen osalta otetaan käyttöön kuljettajatodistus, on selvitettävä, miten voidaan estää omaan lukuun tehtäviin kansainvälisiin kuljetuksiin käytettävien kuljetusajoneuvojen kuljettajiin liittyvät mahdolliset ongelmat. Käsillä olevassa komission ehdotuksessa asiaa ei käsitellä millään tavalla.

2.6. Komissio katsoo, että täytäntöönpanon yksityiskohdat voidaan jättää suurelta osin kunkin jäsenvaltion harkintaan, koska kuljettajatodistuksella todistetaan virallisesti pelkästään, että kuljettajien työsuhdetta koskevaa asiaankuuluvaa jäsenvaltion lainsäädäntöä ja määräyksiä noudatetaan. Yksittäiset jäsenvaltiot voivat siksi itse valita sellaisen täytäntöönpanotavan, joka on hallinnollisesti mahdollisimman kevyt. Komitea pitää tätä käyttökelpoisena ja käytännöllisenä menettelytapana.

2.7. Vaikka EU:n ulkopuolisista maista lähtöisin olevien kuljettajien koulutus on yleisesti ottaen korkeatasoista, pitkät työajat ja ajoneuvojen hyteissä vietettävä pitkä aika (ajoneuvojen hyttejä käytetään lähes aina asuin-, elin- ja nukkumistilana) antavat käytännössä kuitenkin aihetta huoleen kyseisten kuljettajien terveydelle aiheutuvista vaaroista. Komitea kehottaakin kiinnittämään erityistä huomiota näiden tekijöiden mahdollisiin vaikutuksiin liikenneturvallisuuteen.

3. Erityistä

3.1. Kuljettajatodistus myönnetään kuljetusyrityksen pyynnöstä kutakin laillisessa työsuhteessa tai laillisesti yrityksen käyttöön asetettua kuljettajaa varten, joka kuljettaa asianomaisen, omaan maahansa sijoittautuneen yrityksen kansainvälisissä maantiekuljetuksissa käytettäviä ajoneuvoja. Toisin sanoen jäsenvaltiot eivät saa myöntää kuljettajatodistuksia sillä edellytyksellä, että kuljettajaa käytetään ainoastaan ulkomailla. Tätä komitea pitää myönteisenä seikkana. Komitea korostaa muutenkin, että jäsenvaltioiden tulee pitää riittävästi huolta käsitteen "sijoittautuminen" oikeasta ja yhdenmukaisesta tulkinnasta. On estettävä sellaisen tilanteen syntyminen, että jossakin jäsenvaltiossa sijoittautumismaaksi tulkitaan valtio, josta käsin yritystä johdetaan pysyvästi ja todellisesti, ja toisessa sijoittautumiseksi hyväksytään postilokero tai haarakonttori, jonka palveluksessa EU:n ulkopuolisen kansallisuuden omaavat kuljettajat ovat.

3.2. Kuljettajatodistus on muodoltaan hyvin samankaltainen kuin yhteisön lupa. Tällä halutaan korostaan asiakirjojen hyvin läheistä yhteyttä toisiinsa. Kuljettajatodistus annetaan yhteisön luvan tapaan paperilomakkeena eikä esimerkiksi muovikorttina. Näin pyritään säästämään aikaa ja vastaamaan yritysmaailman toiveeseen joustavuudesta. Komitea kannattaa ajatusta.

3.3. Jäsenvaltiot, jotka myöntävät kuljettajatodistukset, voivat määrätä todistusten voimassaoloajasta, jotta järjestelmä voidaan panna täytäntöön joustavasti ottaen huomioon esimerkiksi työsopimuksen kesto. Kuljettajatodistus voidaan myöntää enintään viideksi vuodeksi. Se voidaan uusia, mutta ainoastaan mikäli edellytykset, joilla se myönnettiin, eivät ole muuttuneet. Liikenteenharjoittajan on palautettava kuljettajatodistus välittömästi sen myöntäneelle viranomaiselle, jos edellytykset eivät enää täyty. Komitea kannattaa enimmäisvoimassaoloaikaa, koska siinä noudatetaan yhteisön luvan osalta noudatettavaa käytäntöä.

3.4. Jäsenvaltiot velvoitetaan tarkastamaan säännöllisesti, että edellytykset, joilla todistus on myönnetty, eivät ole muuttuneet. Huolimatta siitä, että järjestelmän täytäntöönpano jää kokonaan jäsenvaltioiden vastuulle, komitea katsoo, että asetukseen (ETY) N:o 3821/85 liittyvän työ- ja lepoaikajärjestelmän valvonnan tapaan yhteisötasolla olisi sovittava suoritettavien tarkastusten vähimmäismäärästä tai -osuudesta.

3.5. Komissio rinnastaa säännösten rikkomisesta johtuvat seuraamukset yhteisön lupaa koskeviin toimiin. Komitea pitää tätä oikeana menettelytapana.

4. Tiivistelmä ja päätelmät

4.1. Komitea kannattaa yleisesti ottaen komission ehdotusta ottaa kansainvälisessä maanteiden tavaraliikenteessä käyttöön kuljettajatodistus, sillä se on suhteellisen yksinkertainen keino torjua yhteisössä sovitun mallin avulla palkkakustannuksien eroista aiheutuvaa epäoikeudenmukaista kilpailua. Se kannattaa neuvoston asettamaa rajoitusta siitä, että todistusta vaaditaan vain kuljettajilta, jotka eivät ole EU:n kansalaisia.

4.2. Komitea toivoo jäsenvaltioilta aiempaa yhdenmukaisempaa tulkintaa käsitteelle "sijoittautuminen", jotta tiedettäisiin, voidaanko kuljettajatodistuksia myöntää pelkästään ns. todellisten sijoittautumisten perusteella, vaiko myös haarakonttoreille tai jopa postilokero-osoitteisiin, joista käsin ei harjoiteta pysyvää ja todellista kuljetustoimintaa.

4.3. Komitea korostaa, että se haluaa kuljettajatodistuksen käyttöönottoon liittyvien hallinnollisten rasitteiden pysyvän mahdollisimman pieninä ja kannattaa sen vuoksi komission ehdotusta kytkeä todistuksen saanti yhteisön lupaan.

4.4. Komissio ehdottaa, että niissä tapauksissa, joissa kuljettaja on sama henkilö kuin yhteisön luvan haltija, mikä koskee valtaosaa niin kutsutuista "omistajakuljettajista", kuljettajatodistusta ei vaadita, vaan pelkkä yhteisön lupa riittää. Komitea kannattaa tätä toimintatapaa, sillä se keventää hallinnollisia rasitteita.

4.5. Koska omaan lukuun tehtäviä kuljetuksia varten ei vaadita yhteisön lupaa, ei siten vaadita myöskään kuljettajatodistusta sellaisen ajoneuvon kuljettajalle, jolla suoritetaan kansainvälisiä kuljetuksia. Komission ehdotuksessa asiaa ei käsitellä mitenkään. Komitean mielestä tällaisille kuljettajille tulisi antaa ohjeet siitä, miten heidän tulee toimia, jos he joutuvat tarkastukseen toisessa jäsenvaltiossa.

4.6. Komitea katsoo, että komission tulisi ilmoittaa kuljettajatodistusten vähimmäismäärä tai -osuus, joka jäsenvaltioiden tulee tarkastaa. Tarkastusten määrän tulisi olla sellainen, että sillä taataan yhtäältä kattavuus ja tehokkuus ja toisaalta sellainen, että siitä ei aiheudu liikaa hallinnollisia rasitteita.

Bryssel, 25. huhtikuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs