Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Työllisyys, kilpailukyky ja talouden maailmanlaajuistuminen"

(97/C 158/06)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 28. maaliskuuta 1996 työjärjestyksensä 28 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Työllisyys, kilpailukyky ja talouden maailmanlaajuistuminen".

Asian valmistelusta vastannut talous-, raha- ja valuutta-asiain jaosto antoi lausuntonsa 14. helmikuuta 1997. Esittelijänä oli Ursula Konitzer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 344. täysistunnossaan 19. maaliskuuta 1997 seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 104 ääntä puolesta, 27 ääntä vastaan, ja 11 pidättyi äänestämästä.

Tiivistelmä

Maailmanlaajuistuminen on kuljetus- ja viestintäalojen teknisten uudistusten ja edistysaskelten ansiosta tapahtuvaa tavaroiden ja palvelujen tuotannon syvää kansainvälistä yhteennivoutumista. Maailmanlaajuistumista tukevat kansainväliset rahoitusmarkkinat, jotka mahdollistavat sekunneissa talouden reaalivirrat pitkälti ylittävän liikevaihdon. Maailmanlaajuinen kaupan esteiden purkaminen, kansainväliset organisaatiot (WTO) ja alueelliset liittoumat täydentävät maailmanlaajuistumista.

Tällä kehityksellä on luonnollisesti kulttuurinen merkitys, mutta sen tuloksena on ennen kaikkea tavaroiden ja palvelujen tuotannon kansainvälinen monipuolistuminen. Kun jatkuvasti etsitään pikaisia voittomahdollisuuksia maailmanlaajuisilta valuutta- ja joukkovelkakirjalainamarkkinoilta, on vaarana epäjatkuvuus, joka uhkaa kansallisia maksujärjestelmiä ja reaalitalouden vakautta.

Yritysten välisessä kilpailussa maailmanlaajuistuminen aiheuttaa erityisen muutoksen: yritysten on yhä vähemmän oltava kilpailukykyisiä yhdellä elinkeinoalueelle. Elinkeinoalueet sitä vastoin kilpailevat yhä enemmän kansainvälisesti liikkuvasta pääomasta. Työllisyyden turvaamiseksi alueiden on oltava vireitä, houkuteltava sijoituksia ja luotava työpaikkoja kapasiteettia lisäämällä.

Mitä tämä tarkoittaa Euroopan kannalta? Maailmanlaajuistuminen on haaste, joka on arvioitava myönteiseksi. Sitä olisi kuitenkin tuettava kansainvälisellä strategialla, johon kaikki toimijat osaltaan vaikuttavat jäsenvaltioissa ja EU:n tasolla. On nimittäin mahdollista, että maailmanlaajuistumisella on epäsymmetrinen vaikutus. Yhtäältä poliittiset instituutiot toimivat paikallisella, alueellisella ja valtiollisella tasolla, ja niiltä puuttuu maailmanlaajuinen viestintärakenne. Toisaalta ylikansalliset yritykset toimivat maailmanlaajuisesti liiketoimien yhä matalampien kustannusten vuoksi. Työnhakijat jäävät eristyksissä oleville toiminta-alueille (alueelliset ja paikalliset palkkaneuvottelut), kun taas työnantajapuoli ottaa päätöksissään huomioon maailmanlaajuiset perusteet. On siis vältettävä vaara, että elinkeinoalueiden välinen kilpailu johtaa matalilla palkoilla ja valtion menojen ylisuurilla leikkauksilla aiheutettuun ostovoiman menetykseen ja kysynnän alenemiseen, taantumaan, lamaan ja nykyistä suurempaan työttömyyteen. Protektionismin ja eristäytymisen välttämiseksi tarvitaan ylikansallisesti suuntautunutta kilpailupolitiikkaa, kansallisia määräyksiä vastaavia kansainvälisiä määräyksiä, kuten kartellikieltoa, kuluttajan- ja ympäristönsuojelua sekä omistamisesta johtuvia sosiaalisia velvoitteita. Talous- ja sosiaalikomitea vaatii myös ihmisoikeuksien, työntekijöiden oikeuksien ja ympäristönsuojelun maailmanlaajuisia vähimmäisstandardeja samoin kuin talouspoliittista toimivaltaa ylikansallisille organisaatioille, kansainvälisesti toimivaltaisia työehtosopimusneuvottelujärjestelmiä sekä sosiaalista vuoropuhelua. Koska Euroopalla on sosiaalis-taloudellisen laskukierteen myötä eniten menetettävää, on kansainväliseen yhteistyöhön tähtäävien aloitteiden lähdettävä Euroopasta. Eräät yritykset ovat jo osoittaneet oikean tien. OECD:ssä parhaillaan neuvoteltava monenvälinen sopimus sijoituksista on lähtökohtana komission lisäaloitteille.

Lausunnossa pyritään edelleen mittaamaan maailmanlaajuistumisen ulottuvuutta. Useimmilla aloilla puhutaan maailmanlaajuistumisesta, mutta ilmiö on yleisempi tietyillä sektoreilla. Vaikka rajanylittävät sijoitukset ovat viime vuosina kasvaneet nopeammin kuin pääomanmuodostus kokonaisuudessaan, ei ole kyse työpaikkojen epäterveestä siirrosta teollisuusmaista kehitysmaihin.

Maailmanlaajuistuminen ei siis ole Euroopan nykyisten ongelmien syy. On pikemminkin kysyttävä, millaisten suhteellisten etujen perusteella Eurooppa voi myydä mitäkin tuotetta ja palvelua kansainvälisillä markkinoilla. Komitea mainitsee tässä yhteydessä suhteellisena etuna erityisesti Euroopan sosiaalimallin. Esimerkiksi sosiaaliturvajärjestelmää ei tulisi nähdä pelkästään kulutekijänä. Sosiaalimalli luo yksimielisyyttä, voimakasta sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja yhteiskuntarauhaa eli siis vakautta, joka on Euroopan merkittävä etu. Tämä olisi edelleen otettava huomioon kasvustrategioissa.

Matalapalkkamaiden kilpailuun komitealla on selkeä kanta: kyseiset maat ostavat Euroopalta enemmän kuin me niiltä. Euroopan sisäistä rakennemuutosta on muotoiltava aktiivilla työllisyys- ja työmarkkinapolitiikalla. Tuotantoprosessien siirron vuoksi Euroopassa vapautuvaa heikosti tuottavaa työvoimaa on koulutettava ja siirrettävä aloille, joilla Euroopalla on suhteellisia kilpailuetuja.

Talous- ja sosiaalikomitea ei pidä palkkapolitiikan ylikuormittamista eli matalia palkkoja työpaikkojen luomiseksi tarkoituksenmukaisena. Myöskään sosiaalipalvelujen purkamisesta ei voi odottaa myönteisiä seurauksia. Pikemminkin olisi varottava siitä aiheutuvia jännitteitä ja tunnustettava, että joissakin jäsenvaltioissa työntekijöiden oikeuksien järjestelmällinen kaventaminen ja ammattiliittojen heikentäminen johtaa vain entistä voimakkaampiin jännitteisiin. Toisinaan lyhytaikaiset kilpailuedut vaikuttavat siis kielteisesti tuottavuuteen. Sosiaalimalli kuuluu kotoperäiseen kasvuvoimaan, jota Euroopan on hyödynnettävä nykyistä selkeämmin yhdessä pk-yritysten parannettujen puite-ehtojen ja perusrakenteen (Euroopan laajuisten verkkojen) laajentamisen kanssa. Tämän lisäksi on poistettava vanhentuneet byrokraattiset esteet ja kannustettava pääoman käyttöä riskirahoitukseen. Myös henkilöresursseja on hyödynnettävä nykyistä paremmin uusien tuotteiden ja palveluiden edistämiseksi ja viime kädessä uusien markkinoiden avaamiseksi. Tämän vuoksi komitea kannattaa dynaamista innovaatiostrategiaa. Yritysten nykyistä paremmat johtamistavat ja työntekijöiden entistä laajempi osallistuminen innovaatioprosessiin on elintärkeää. Lopuksi komitea korostaa, että sisämarkkinoiden viimeistely, käynnistetty talous- ja rahaliitto sekä Euroopan sosiaalimalli tarjoavat Euroopalle parhaat perusedellytykset siirtyä ensi vuosisadalle.

Johdanto

Maailmanlaajuistuminen on päivittäinen puheenaihe, ja tiedotusvälineistä tuskin löytyy soveltuvampaa kiistanaihetta. Toisten keskusteluun osallistujien mukaan talouden maailmanlaajuistuminen on syynä kaikkiin nykyisiin ongelmiimme työllisyyskriisistä ja sosiaalipalvelujen purkamisesta ympäristö- ja jakeluongelmiin ja aina valtion velkaantumiseen asti. Toiset taas mieluiten poistaisivat maailmanlaajuistumisen käsitteen poliittisesta sanastosta ja näkevät sen takana vain etupoliittista tuho- ja kauhuskenaarioiden esiinmanaamista.

Tämä talous- ja sosiaalikomitean oma-aloitteinen lausunto kulkee keskitietä. Komitea suhtautuu maailmanlaajuistumiseen vakavasti ja osoittaa siitä olevan sekä etua että haittaa. Komitea korostaa myös nykyistä voimakkaamman kansainvälisen yhteistyön tarvetta. Maailmanlaajuistumisen kehitystä on kuitenkin tarkasteltava oikeissa mitoissa. Maailmanlaajuistumisprosessin voidaan todistaa olevan käynnissä, mutta emme kuitenkaan elä vielä täysin maailmanlaajuisessa taloudessa. Tämän havainnon perusteella talous- ja sosiaalikomitea ehdottaa Euroopan taloudelle asianmukaista kilpailukykypolitiikkaa.

Talous- ja sosiaalikomitea on vakuuttunut siitä, että maailmanlaajuistumisesta käytävän ajankohtaisen poliittisen keskustelun voimakkuutta voi ymmärtää vain, jos ottaa huomioon, että ennen kaikkea Euroopan unionin työllisyysongelmat ovat edelleen ratkaisematta. Tämän vuoksi komitea haluaa tällä oma-aloitteisella lausunnolla erityisesti osoittaa maailmanlaajuistumisen, kilpailukyvyn ja työllisyyden välisen yhteyden.

1. Taloudellis-teoreettiset perusteet

1.1. Maailmanlaajuistumisprosessi

1.1.1. Edessämme on uudenlaisia teknisiä, taloudellisia ja yhteiskunnallisia haasteita.

1.1.2. Teknologiset uudistukset avaavat ihmiskunnalle aivan uusia mahdollisuuksia. Yhä lyhyemmässä ajassa voi matkustaa maapallon etäisimpiin kolkkiin. Esimerkiksi yliäänikone lentää Pariisista tai Lontoosta New Yorkiin vain kolmessa tunnissa. Tavaroiden ja ihmisten kuljetus maapallon toiselle puolelle halpenee. Tietokoneet, mikrosirut ja satelliitit ovat mullistaneet viestinnän. Uutinen voidaan lähettää mistä tahansa minne tahansa muutamassa sekunnissa. Viestintä maailman kaukaisempien seutujen välillä on yhä edullisempaa. Yritysten on siis teknisesti mahdollista ja yhä edullisempaa ylittää kansalliset rajat.

1.1.3. Tätä teknologista kehitystä täydentää kansainvälinen politiikka. Gattin johdonmukainen kehittäminen Maailman kauppajärjestöksi (WTO) ja siihen liittyvä maailmanlaajuinen kaupan esteiden purkaminen ja kansallisvaltioiden liittyminen yhtenäisiksi talousalueiksi (EU, NAFTA ja ASEAN) helpottaa myös yrityksiä ylittämään kansalliset rajat.

1.1.4. Teknologisen kehityksen ja kaupan kansainvälisen vapauttamisen seurauksena kansainvälisten liiketoimien kustannukset laskevat. Kun niiden kustannukset laskevat, välimatkat pienenevät ja kansallisten rajojen taloudellinen merkitys katoaa. Esimerkkinä tästä on Euroopan sisämarkkinoiden kehitys.

1.1.5. Tämän suuntauksen seurauksena voidaan luultavasti odottaa elintason nousua. Liiketoimien kustannusten vähenemisen myötä voidaan parantaa kansainvälistä työnjakoa. Jalostusarvoketjut voidaan yhä enemmän jakaa maailmanlaajuisesti siten, että kulloisellekin valmistusprosessille varmistetaan parhaat edellytykset.

1.1.6. Tämä prosessi voi edelleen olla sektoreittain hyvin erilainen. Yksinkertaistetusti sanoen alueet, joilla on hyvä perusrakenne ja ammattitaitoista työvoimaa ja jotka ovat sosiaalisesti yhtenäisiä, erikoistuvat esimerkiksi korkean teknologian tuotteisiin, tieto- ja viestintäjärjestelmäpalveluihin, tutkimusta vaativiin tuotantoprosesseihin ja viestintäsuuntautuneisiin valmistusmenetelmiin. Maissa, joilla ei ole tämänkaltaisia voimavaroja, käytetään esimerkiksi yksinkertaisia valmistusmenetelmiä tai niihin sijoitetaan raaka-ainetuotantoa. Tämä on aina ollut kansainvälisen kaupan perusta, mutta kansainvälisessä työnjaossa on kuitenkin havaittavissa uusi piirre: tuotannon tai palvelun yksittäiset vaiheet voidaan useammin hajauttaa maailman eri alueille.

1.1.7. Tämä kansainvälisen työnjaon muoto voidaan tehokkaimmin toteuttaa kansainvälisesti toimivissa yrityksissä, joissa tuotanto- ja myyntipaikat voivat sijaita liikkeenjohdon toimipaikasta erillään. Nämä yritykset, jotka ovat syntyneet liiketoimien alentuneiden kustannusten johdosta, voivat siirtää tuotantoa, kauppaa ja palveluita maailmanlaajuisesti alueille, joilla on yritysten kannalta parhaimmat edellytykset. Talouden maailmanlaajuistumiselle on siten tunnusomaista siirtyminen yksittäisten kansantalouksien kauppaan perustuvista ohuista yhteyksistä ylikansallisten yritysten vahvoihin, tuotantoon perustuviin kansainvälisiin siteisiin (). Tuotannon ja palvelujen maailmanlaajuista integraatiota kuvaamaan on luotu uusia käsitteitä kuten global sourcing, global village ja global factory.

1.1.8. Tätä kehitystä tukevat maailmanlaajuistuneet rahoitusmarkkinat. Uutta viestintäteknologiaa käyttäen ne voivat sekunneissa hyödyntää nopeasti syntyviä sijoitusmahdollisuuksia maailmanlaajuisesti. Liikevaihdon määrä ylittää moninkertaisesti reaalitalouden virrat. Perinteisten pankkijärjestelmien lisäksi kauppaa määräävät yhä enemmän rahastot. Tämä kehitys yhdistettynä moninaisten ja monimutkaisten ns. "johdettujen rahoitusinnovaatioiden" käyttöönottoon edistää reaalitaloudesta pitkälti irrallisten rahoitusvirtojen vaarallista omaehtoisuutta. Kun jatkuvasti etsitään pikaisia voittomahdollisuuksia maailmanlaajuisilta valuutta- ja joukkovelkakirjalainamarkkinoilta, on vaarana epäjatkuvuus, joka uhkaa kansallisia maksujärjestelmiä ja reaalitalouden vakautta.

1.1.9. Maailmanlaajuistumiseen kuuluu luonnollisesti muitakin tekijöitä, kuten yritysten sisäisen organisaation muutos hierarkkisista rakenteista vaakatason päätöksentekoon ja yhteiskunnan alalla eri kulttuurien nykyistä tiiviimpi nivoutuminen toisiinsa. Tämän kehityksen taloudellisena sisältönä on kuitenkin edelleen tavaroiden ja palvelujen tuotannon kansainvälinen hajauttaminen.

1.1.10. Ylikansallisten yritysten kautta tapahtuva maailmanlaajuistuminen tarkoittaa ainakin, että maailmanmitassa kysyttyjen tavaroiden tuotantoon tarvittava kokonaispanos laajasti ymmärrettynä pienenee. Tämä on myönteinen kehityssuunta. Maailmanlaajuistumisprosessia ei tämän vuoksi voi eikä tule peruuttaa. Politiikkaa koskevissa ehdotuksissaan talous- ja sosiaalikomitea pohtii kuitenkin, miten kaikki asianomaiset saisivat osansa tämän kehityksen hedelmistä.

1.2. Kilpailukyky ja työllisyys

1.2.1. Edellä kuvatun maailmanlaajuistumisen myötä kilpailukyvyn käsite muuttuu. Aiemmin maa, alue tai elinkeinoalue oli kansainvälisesti kilpailukykyinen, kun siellä olevat paikalliset yritykset voivat tarjota tuotteitaan kilpailukykyiseen hintaan kansainvälisten markkinoiden tietyillä lohkoilla ja samalla hyödyntää täysin taloudellisia voimavarojaan, etenkin työvoimaa. Tämän seurauksena alue, jossa nämä yritykset sijaitsivat, kukoisti.

1.2.2. Maailmanlaajuistumisen edetessä, kansantalouden liitto "paikallisten" yritysten kanssa löyhtyy. Alueiden kukoistus riippuu yhä vähemmän niille sijoittuneiden yritysten kilpailukyvystä. Elinkeinoalueet pikemminkin kilpailevat toisten, eri puolilla maailmaa sijaitsevien elinkeinoalueiden kanssa. Ylikansallisten yritysten yhteys "kotimaisiin" sijaintipaikkoihinsa löyhtyy, sillä ne voivat investoida maailmanlaajuisesti. Alueiden on kilpailtava tästä kansainvälisesti liikkuvasta pääomasta.

1.2.3. Tämän logiikan mukaisesti elinkeinoalueet ovat kansainvälisesti kilpailukykyisiä silloin, kun niiden onnistuu luoda edellytykset, joilla saadaan tuotantoa omalle alueelle. Kokonaiset talous-, yhteiskunta- ja ympäristönsuojelujärjestelmät kilpailevat siten kansainvälisesti liikkuvasta pääomasta. Korkean ja kasvavan työttömyyden aikana alueet yrittävät houkutella investointeja ja luoda työpaikkoja sijoituksista johtuvan, parantuneen kapasiteetin avulla.

1.2.4. Millä perusteella investointipäätös tehdään? "Alueemme työllisyyden" tavoitetta vasten on eroteltava kaksi yritysten päätöksentekoon vaikuttavaa vastakkaista perustetta: ensinnäkin ylikansallisen yrityksen saattaa olla yritystaloudellisista syistä välttämätöntä sijoittaa tuotantonsa kulloistenkin markkinoidensa läheisyyteen. Monet suorainvestoinnit tehdäänkin tietylle alueelle, jotta yritykset voivat olla läsnä itse paikalla. Mikäli markkinoiden läheisyys ei vaikuta ratkaisevasti markkinamenestykseen, sijaintipaikan valinnassa pätevät toiset perusteet: tuotannon, kuljetuksen ja kaupan tehokkuus ja tuottavuus laajasti ymmärrettynä. Tavaroiden tuotanto tai tuotantovaihe sijoitetaan lopulta sille alueelle, jossa tuote tai palvelu voidaan tuottaa kannattavimmin. Pääoma etsii toisin sanoen parhaan isännän.

1.2.5. Ensimmäinen peruste johtaa siihen, että markkinoiden läheisyyttä etsivillä ylikansallisilla yrityksillä on aina jonkin verran investointipohjaa omalla alueellaan. Toinen peruste on puolestaan tiiviisti sidoksissa alueen kilpailukykyyn. Maailmanlaajuistumisen edetessä tuotantoedellytykset on itse paikalla muodostettava sellaisiksi, että ylikansalliset yritykset saavat omalla alueellaan vähintään yhtä paljon voittoa kuin muilla mahdollisilla elinkeinoalueilla, joille ne kuvatun maailmanlaajuistumisen vuoksi voisivat aivan yhtä hyvin sijoittaa varojaan. Tässä lausunnossa pohditaan näitä edellytyksiä. Tässä kohden tyydytään vain toteamaan: vaikuttavia tekijöitä on runsaasti. Lisäksi näiden tekijöiden yhteisvaikutuksella on merkitystä voimakkaiden keskinäisten riippuvuussuhteiden vuoksi.

2. Maailmanlaajuisesti suuntautunut eurooppalainen politiikka

2.1. Yleisiä mahdollisuuksia ja riskejä

2.1.1. Maailmanlaajuistuminen on historiallinen tapahtumasarja, joka tarjoaa mahdollisuuden kaikille osallisille, jos siihen liitetään poliittinen myönteisyys. Kaikki toimijat jäsenvaltioissa ja Euroopan unionin tasolla vaikuttavat osaltaan maailmanlaajuistumiseen, jonka käsittelyyn tarvitaan tietoista strategiaa. Tähän strategiaan kuuluu ensinnäkin "maailmanlaajuisesti suuntautunut eurooppalainen politiikka", jolla tarkoitetaan vahvistettua kansainvälistä yhteistyötä. Toiseksi talous- ja sosiaalikomitea suosittaa sellaista kilpailukykypolitiikkaa, joka on sopusoinnussa Euroopan historian ja yhteisen kulttuuriperinnön kanssa.

Tässä kohdassa talous- ja sosiaalikomitea esittää pitävänsä ylikansallista poliittista aloitetta välttämättömänä. Ajatukset siitä, miten Eurooppa voi kohdata maailmanlaajuistumisen haasteen Euroopan talouden kilpailukyvyn kestävällä strategialla, on esitetty luvussa 4.

2.1.2. Talous- ja sosiaalikomitean maailmanlaajuisesti suuntautunutta politiikkaa koskevien suositusten perusteena on vaara, että maailmanlaajuistuminen tapahtuu epäsymmetrisesti. Maailmanlaajuistumisen leviämisen myötä yritysten toimintalinjat yhtenäistyvät koko maailmassa, mistä ylipäätään aiheutuu elinkeinoalueiden kilpailu nykyisessä muodossaan. Talouspolitiikka on sitä vastoin edelleen pitkälti kansallisesti suuntautunutta. Nykyiset ylikansalliset organisaatiot ovat vaikuttaneet ennen kaikkea siihen, että yritysten kansainvälisen hajauttamisen kulut alenevat. Samalla on kuitenkin laiminlyöty tämän prosessin talouspoliittisen järjestelyn kansainvälinen koordinointi (esim. kilpailunäkökulmasta). Nykyiset talouspoliittiset instituutiot toimivat edelleenkin pääasiassa alueellisesti tai jopa vain kansallisesti. Edellytysten luomisen, eli siis kulloistenkin vero-, ympäristönsuojelu- ja sosiaaliturvajärjestelmien muodon sekä työsuhteen ehtojen sääntelyn yhteydessä ylikansallisilla yrityksillä on vastassaan talouspoliittiset instituutiot, joilla ei ole käytössään samanlaista maailmanlaajuista organisaatio- ja viestintärakennetta. Sama koskee työvoimaa: ongelmana ei ole, että palkkaneuvottelut käydään alueellisesti tai paikallisesti. Epäsymmetria ilmenee pikemminkin siten, että työnhakijat toimivat alue- ja paikallistasolla, kun taas työnantajapuoli voi tehdä päätöksensä koko maailman kattavien laskelmien perusteella.

2.1.3. Maailmanlaajuistumisen myötä syntyvässä epäsymmetriassa piilee suuri vaara. Yritysten kuluttajien suosiosta käymän entistä kiivaamman, maailmanlaajuisilla markkinoilla kaikkien hyväksi tapahtuvan kilpailun sijasta havaitaankin, että "maailmanlaajuiset toimijat" kasvattavat ja laajentavat markkinavoimaansa. Tämä kuitenkin rajoittaa kilpailumekanismia, joka on markkinatalouden perusta. Tästä aiheutuu usein ilmaistu huoli, että kilpajuoksu johtaa perikatoon.

Seuraavanlainen hahmotelma on mahdollinen: kilpaillessaan tuotannon saamisesta alueet tarjoavat itseään alihintaan antaakseen ylikansallisille yhtiöille parhaat (lyhyen aikavälin!) edellytykset. Talouselämä, valtio, osavaltiot ja alueet yrittävät tehdä aluettaan kilpailukykyiseksi painostamalla alentamaan palkkoja sekä sosiaali- ja ympäristömaksuja. Nykyistä matalammat palkat ja valtion menojen liian suuret leikkaukset aiheuttavat kuitenkin samalla, että tulot pienenevät, ostovoima laskee ja kysyntä vähenee. Tämä johtaa taantumaan, lamaan ja työttömyyteen. Pitkällä aikavälillä sosiaalinen ja aineellinen perusrakenne huononee, mikä puolestaan vaikuttaa kielteisesti kilpailukykyyn. Tämä on taas peruste lisäleikkauksille. Vanhat vaatimukset eristäytymisestä ja protektionismista oman elinkeinoalueen suojelemiseksi saavat taas poliittista jalansijaa. Maailmanlaajuistumisen epäsymmetrian eteneminen estää siis kaikkia saamasta vapaakaupasta yhtäläistä hyötyä. Ei maailmanlaajuistuminen sinällään vaan sen epäsymmetrinen kehitys aiheuttaa, että työ- ja sosiaaliolot sekä ympäristönsuojelu yhdenmukaistuvat heikoimmalle tasolle. Tähänastisten kokemusten perusteella tämä hahmotelma on vielä teoreettinen. Talous- ja sosiaalikomitea on kuitenkin huolestunut siitä, että alueet osallistuvat tällaiseen alitarjontakilpailuun.

2.1.4. Kansainvälistä kilpailukykyä koskevassa pitkän aikavälin EU-politiikassa tämä laskukierre on pyrittävä kääntämään suuntautumalla ylikansallisesti. Päämääränä on oltava luoda kansallisia määräyksiä vastaavia kansainvälisiä määräyksiä kuten kartellikielto, kuluttajan- ja ympäristönsuojelu sekä omaisuudesta johtuvat sosiaaliset velvoitteet. On vakiinnutettava perustavanlaatuiset ihmisoikeudet, työntekijäin oikeudet ja ympäristönsuojelu maailmanlaajuisesti. Kansainvälisille organisaatioille on annettava talouspoliittista toimivaltaa. Jotta työmarkkinoiden neuvottelutasapaino palautuu, on luotava kansainvälisesti toimivaltaisia työehtosopimusneuvottelujärjestelmiä sekä sosiaalista vuoropuhelua.

2.1.5. Tällaisen monikansallisen talouspoliittisen aloitteen on lähdettävä Euroopasta. Euroopan unioni on alue, jolla on korkea sosiaalinen suojataso. Tämän vuoksi sillä on laskukierteen myötä hyvin paljon menetettävää. Euroopassa on myös yli nelikymmenvuotinen kokemus sisämarkkinoiden talouspoliittisesta järjestelystä sekä sosiaali- ja ympäristöpoliittisesta puitelainsäädännöstä. Unionin olisi siis jo omien elintärkeiden etujensa perusteella pyrittävä neuvottelemaan muiden kansainvälisten alueiden kanssa ja vaadittava kansainvälisesti koordinoitua talous- ja sosiaalipolitiikkaa läheisyysperiaate huomioon ottaen.

2.1.6. Euroopassa on myös oivallettu, että "pitkän aikavälin talouskehityksen näkymät riippuvat vääjäämättä ympäristön säilyttämisestä ja että kestävän kehityksen on oltava kaikissa valtioissa tärkeimpiä kansallisia ja kansainvälisiä tavoitteita" (). Ympäristön polkumyynnin välttämiseksi Euroopan unionin olisi ensimmäisenä ponnisteltava kansainvälisten puitteiden asettamiseksi ympäristöstandardeille sekä avun antamiseksi niille maille, joissa standardit ovat vielä verrattain kehittymättömät. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa tässä yhteydessä Rio de Janeirossa kesäkuussa 1992 pidetyssä YK:n ympäristökonferenssissa hyväksytyn ja 170 valtion allekirjoittaman lista 21:n johdonmukaista soveltamista. Lista 21 sisältää konkreettisia toimintaohjelmia 21. vuosisadalle teollisuus- ja kehitysmaita varten sekä tärkeitä määräyksiä mm. köyhyyden vastaisesta taistelusta, kaupasta ja ympäristöstä, jäte-, kemikaali-, ilmasto- ja energiapolitiikasta sekä teollisuus- ja kehitysmaiden rahoitus- ja teknologiayhteistyöstä.

2.1.7. Talous- ja sosiaalikomitea on vakuuttunut, että tällainen kansainvälinen aloite havahduttaa kaikki toimijat. Nykyinen voimattomuuden ja avuttomuuden tunne ratkaistavien ongelmien, kuten työllisyyskriisin, edessä johtuu osittain siitä, että maailmanlaajuistumiseen yritetään vastata irrallisilla kansallisilla tai alueellisilla strategioilla. Nykyistä voimakkaampi kansainvälinen yhteistyö on talous- ja sosiaalikomitean mielestä soveltuvampi väline maailmanlaajuistumisen mahdollisten epätoivottavien seurausten välttämiseksi.

2.1.8. Tässä mielessä talous- ja sosiaalikomitea suhtautuu erityisen myönteisesti siihen, että eräät kaukonäköiset yritykset ovat jo aloittaneet maailmanlaajuisten tieto- ja viestintärakenteiden luomisen työntekijöiden edustajia varten. Myönteisinä esimerkkeinä voidaan mainita National Westminster Bank Lontoossa sekä Volkswagen AG Wolfsburgissa. Talous- ja sosiaalikomitea korostaa tässä yhteydessä ammattijärjestöjen erityistä roolia työntekijöiden kansainvälisen solidaarisuuden rakentamisessa ja viittaa Euroopan parlamentin julistukseen ().

2.1.9. Maailmantaloudella on edessään suuria ongelmia ja haasteita. Vallitsee kasvava tietoisuus siitä, etteivät "Bretton Woods -instituutiot" ja YK:n nykyinen järjestelmä pysty riittävästi vastaamaan maailmanlaajuistumisen haasteisiin. Kipeimmin tarvitaan koordinointia. Konkreettisen uudistusehdotuksen on tehnyt maailmanlaajuinen hallintokomitea (). Sen lähtökohtana on "talousasioiden turvallisuusneuvoston" perustaminen YK:hon ja Bretton Woods -instituutioiden uudistaminen mm. siten, että äänestyssäännöt vastaavat paremmin nykyistä taloudellista todellisuutta.

Talousasioiden turvallisuusneuvoston vastuu kattaisi talous-, sosiaali- ja ympäristökysymykset. Se perustettaisiin turvallisuusneuvoston rinnakkaisjärjestöksi, mutta poikkeaisi siitä kokoonpanoltaan. Se olisi G7:ää ja Bretton Woods -instituutioita edustavampi ja sillä olisi neuvoa-antava rooli. Yksi sen päätehtävistä olisi varmistaa kansainvälisen valuuttarahaston, maailmanpankin ja WTO:n toiminnan poliittinen johdonmukaisuus.

Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa näitä ajatuksia ja haluaa viedä niitä eteenpäin.

2.2. OECD:n monenvälinen sopimus sijoituksista: esimerkkitapaus

2.2.1. Talous- ja sosiaalikomitean vaatimukset kansainvälisesti yhteensovitetuista talouspoliittisista määräyksistä olisi toteutettava esimerkiksi monenvälisistä sopimuksista mm. OECD:ssä tai WTO:ssa parhaillaan käytävissä neuvotteluissa.

2.2.2. Ajankohtainen esimerkki on monenvälinen sopimus sijoituksista, josta neuvotellaan OECD:ssä. Oivallus, että rajan ylittävät sijoitukset ovat maailmanlaajuistumisen kantava voima, sai OECD-maiden ministerit aloittamaan nämä neuvottelut viime vuoden toukokuussa. Sopimuksen tavoitteena on helpottaa rajanylittäviä sijoituksia suoja- ja menettelymääräyksin, jotta maailmanlaajuistumista viedään eteenpäin ().

2.2.3. Edellisessä kohdassa mainitun sopimuksen suhteen talous- ja sosiaalikomitea uskoo, että jos halutaan pysäyttää maailmanlaajuisen kehityksen epäsymmetria, tähän sopimukseen on liitettävä oleelliset työ-, sosiaali- ja ympäristönsuojelumääräykset. Pelkkä rajanylittävien sijoitusvirtojen vapauttaminen johtaa siihen, että yritysten on entistä helpompi irtautua kansallisesta sääntelystä ja hajauttaa toimintaansa kansainvälisesti. Vapauttaminen ei välttämättä tarkoita, että hyvinvointi kasvaa odotetusti, mutta sellainen monenvälinen sopimus sijoituksista, jonka investointimääräyksissä on otettu huomioon sosiaaliset seikat () voi olla esimerkki maailmanlaajuistumisen tehokkaasta talouspoliittisesta suuntauksesta.

3. Maailmanlaajuistumisen ulottuvuus

3.1. Ensimmäisessä osassa teoreettisesti hahmoteltuun maailmanlaajuistumissuuntaukseen voi vastata vain vetoamalla kansainvälisen yhteistyön parantamisen puolesta. Maailmanlaajuistumisen erityispiirteenä mainittiin edellä, että tuotanto ja palvelut hajaantuvat eri maihin. Tässä kohden tarkastellaan kansainvälisen integraation laajuutta aiheen todellisen polttavuuden arvioimiseksi.

3.2. Tämän integraation mittausindikaattoreita ovat yritysten rajanylittävät suorasijoitukset (foreign direct investment, FDI). Rajanylittävän suorasijoitusvirran kasvu nopeuttaa pääoman, teknologian ja taitotiedon kansainvälistä siirtoa ja ennustaa integraation etenevän tulevaisuudessa. Rajanylittävien sijoitusten määrästä ilmenee puolestaan ulkomailla jo oleva pääomakanta sekä miten pitkälle tuotannon integraatio on edennyt. Tässä yhteydessä otetaan yleensä huomioon ulkomaille suuntautuvat sijoitukset ja ulkomailla olevien sijoitusten määrä (). Taulukosta 1 ilmenevät nämä tunnusluvut maailmantalouden kansainvälistymisen muihin osoittimiin verrattuna.

3.3. Maailmanlaajuisesti on todettavissa, että kansainvälistymisen tunnusluvut kasvoivat nopeasti erityisesti vuosien 1986 ja 1990 välillä. Tulot kasvoivat tänä aikana vuosittain alle 11 %, kun taas maailmanlaajuinen vienti kasvoi yli 14 %. Rajanylittävät sijoitusvirrat kasvoivat kuitenkin paljon voimakkaammin, vuosien 1986 ja 1990 välisenä aikana vuosittain lähes 30 %. Myös ulkomailla oleva pääomakanta kasvoi vaikuttavat 20 %, kun taas maailmanlaajuinen kokonaispääomakanta yhteensä vain noin 10 %. 1990-luvun alussa kaikki esitetyt tunnusluvut kuitenkin romahtivat yleisen taantuman johdosta. Tänäkin aikana rajanylittävien sijoitusten kasvu ylittää kuitenkin tulojen, kaupan ja pääomanmuodostuksen kasvun.

3.4. Tämä vaikutelma vahvistuu, kun tarkastellaan, miten laajasti suurimmat kansainväliset yritykset ovat hajauttaneet toimintojaan. Taulukossa 2 on tilannekatsaus vuodelta 1993. Sen mukaan johtoasemassa oleva Royal Dutch Shell pitää yli kahta kolmasosaa kokonaispääomastaan ulkomailla, saa miltei puolet liikevaihdostaan ulkomailta ja työllistää yli 70 % työntekijöistään ulkomailla. Koska taulukon sijoitukset perustuvat absoluuttisiin arvoihin, seuraavilta sijoilta löytyy vieläkin vaikuttavampia tämänkaltaisia suhdelukuja.

3.5. Ulkomaille ja kotimaahan suuntautuvia sijoitusvirtoja vertaamalla ilmenee taulukosta 3, että luvut kasvavat yleisesti ja että eniten integraatiota tapahtuu teollisuusmaiden välillä. Esimerkiksi vuonna 1994 teollisuusmaiden osuus oli 60 % kotimaahan suuntautuvista sijoituksista ja 85 % ulkomaille suuntautuvista sijoituksista. On myös havaittavissa, että kehitysmaihin suuntautuu sijoituksia tosin kaksi tai kolme kertaa enemmän kuin niistä ulkomaille, mutta sijoitukset ovat kuitenkin suhteellisen pieni osa kokonaismäärästä (noin kolmannes vuonna 1994). Teollisuusmaiden usein ilmaisema huoli työpaikkojen viemisestä kehitysmaihin näyttää näiden lukujen valossa liioitellulta.

3.6. Kaavio 1 on tilannekatsaus rajanylittävien sijoitusten määrästä kolmella johtavalla talousalueella. Siitä käy ilmi, että Euroopan integraatio Yhdysvaltojen kanssa on paljon pidempää kuin Japanin kanssa. Samalla kuitenkin ilmenee, että pääomakannan osalta ei ole epätasapainoa sen enempää Japanin kuin Yhdysvaltojenkaan kanssa.

3.7. Kaaviossa 2 määritellään vieraspääomavirtojen merkitys kulloisellekin kotimaiselle kokonaissijoitukselle. Tämä selventää maailmanlaajuistumisen väitettyä laajuutta. Jopa nousukausina 1986 ja 1990 vieraspääoman osuus oli vain hieman yli 5 % kokonaispääomanmuodostuksesta kehittyneissä kansantalouksissa. Miltei 95 % pääomasta muodostui siis yritysten sijoituksista kotimaassaan ().

3.8. Yhteenveto: maailmanlaajuistumisella, kun sillä tarkoitetaan tuotannon maailmanlaajuista integraatiota, on suuret kasvuluvut. Tältä pohjalta voidaan haluttaessa havaita suuntaus talouden kansainvälistymiseen. Tilanteen asiallinen analyysi osoittaa kuitenkin, että pelko valtavasta työpaikkojen siirtämisestä on lopulta perusteeton (). Tuotantolaitoksia ei siirretä yksipuolisesti kehitysmaihin eivätkä maailman muut kehittyneet alueet ole yksipuolisesti houkuttelevia.

4. Euroopan talouden kilpailukyvystä

4.1. Johdanto

4.1.1. Määrällinen analyysi osoitti, että maailmanlaajuistuminen on prosessi, joka on edennyt jo vuosia, mutta sen laajuus on vielä verrattain pieni. Alueellisella politiikalla on edelleen laaja toiminta-alue, jota on hyödynnettävä. Kansainvälisten liiketoimien kustannusten poistuminen on hitaasti etenevä prosessi, joka ei vaikuta kaikkiin aloihin samalla tasolla. Se vaihtelee kansainvälisesti täysin integroituneista markkinoista (esim. valuuttamarkkinat) talouden aloihin, jotka ovat täysin suojattuja kansainväliseltä kilpailulta (esim. tietyt palvelualat).

4.1.2. Monet Euroopan ongelmat olisivat samanlaisia ilman kuvattua maailmanlaajuistumistakin tai ovat ylipäätään kotoperäisiä. Eurooppalainen (ylikansallisista yrityksistä erillinen) talous on edelleen olemassa, ja on kysyttävä, millaisin tuottein se voi osallistua menestyksekkäästi kansainväliseen kauppaan.

Tämä johtaa kysymykseen mitä suhteellisia etuja Euroopalla on. Vastattuaan seuraavassa tähän kysymykseen talous- ja sosiaalikomitea kehottaa vahvistamaan näitä etuja.

4.1.3. Yleisesti ottaen Euroopan edut perustuvat työvoiman koulutustasoon sekä vielä nyt hyvään aineelliseen ja sosiaaliseen perusrakenteeseen. Näiden suhteellisten etujen kehitys on tiiviisti yhteydessä eurooppalaiseen yhteiskuntamalliin. Talous- ja sosiaalikomitea on vakuuttunut siitä, että eurooppalaisen yhteiskuntamallin työllisyyttä edistävien tekijöiden dynaaminen edelleen kehittäminen siten, että säilytetään työmarkkinaosapuolten yhteisymmärrys, on ehdoton edellytys Euroopan talouden kilpailukykystrategialle (). Tässä yhteydessä talouspolitiikka ei saa rajoittua näkemään yhteiskuntajärjestelmää ja sen instituutioita taloudellisen ilmaston perustana eikä sosiaaliturvajärjestelmää vain kansainvälisen kilpailukyvyn kulutekijänä. Ratkaisevaa on pikemminkin tunnustaa sosiaalinen taso edellytyksenä mitä moninaisimpien mahdollisuuksien kehitykseen ja aktivoimiseen. Tämä on entistä tärkeämpää, sillä teollisuusmaat ovat siirtymässä teollisesta yhteiskunnasta tieto-, palvelu- ja kulttuuriyhteiskuntaan. Taloudellisesta näkökulmasta Euroopan yhteiskuntamalli ja siihen liittyvä laaja sosiaalinen yhtenäisyys, yhteiskuntarauha ja tästä johtuva vakaus on Euroopalle tyypillinen tuotantotekijä ja siten sijaintipaikkaetu, jota on hyödynnettävä johdonmukaisesti. Sosiaalijärjestelmän laajasti ymmärrettynä kehittäminen edelleen on investointia, ja se mahdollistaa talouden kehittämisen, uudistuksen ja ajanmukaistamisen sekä talouden rakennemuutoksen kitkattoman edistämisen.

4.2. Kilpailu ns. matalapalkkamaiden kanssa

4.2.1. Kaikilla tuotantoaloilla työntekijöiden korkeasta koulutustasosta sekä laajasta sosiaalisen hyvinvoinnin järjestelmästä johtuvaa tuotantovoimaa ei voi ilman muuta siirtää vastaavasti tuottavuuteen. Kyseessä ovat sellaiset tuotantoalat, joita siirretään kansainvälisen työnjaon puitteissa yhä enemmän matalamman palkkatason maihin. Näkökanta, jonka mukaan matalapalkkamaat varastavat työpaikkamme, on tässä yhteydessä kuitenkin väärä. Edellä osoitettiin, etteivät kansainväliset sijoitusvirrat kehitysmaihin nähden ole epätasapainossa. Lisäksi Euroopan kauppatase näiden maiden kanssa on ylijäämäinen. Tämä tarkoittaa ensinnäkin, että näissä maissa tuotannon viennistä saatava tulo siirtyy sisäiseen kasvuun ja kasvattaa siten paikallista kysyntää. Toiseksi Euroopan talous vastaa tähän tilanteeseen kilpailukyvyllään eli harjoittaa vientiä vastatakseen kysyntään ja muuttaa sen siis eurooppalaiseksi tuotannoksi.

4.2.2. Tämän suhteen on suositeltava politiikkaa, jossa toteutetaan välttämättömäksi käynyt Euroopan sisäinen rakennemuutos aktiivin työllisyys- ja työmarkkinapolitiikan avulla. Tällä tavoin tuotantoprosessien siirron vuoksi vapautunut Euroopan heikosti tuottava työvoima on ammattipätevyyttä parantamalla integroitava muille aloille, joilla Euroopalla on suhteellisia kilpailuetuja. Rakennemuutoksesta johtuvat makrotaloudelliset kasvuvaikutukset mahdollistavat muun muassa sen, että aloilla, joilla ei markkinoida tavaroita sekä palvelualoilla syntyy uusia työllisyysmahdollisuuksia. Siinä määrin kuin kansainvälinen kauppa edistää kasvua, nämä alat auttavat vahvistamaan työmarkkinoiden tasapainoa.

4.3. EU:n, Naftan ja Aseanin () keskinäinen hintakilpailu

4.3.1. Monilla talouden aloilla teollisuusmaiden yritykset kilpailevat ankarasti maailmanmarkkinaosuuksista. Tämän johdosta Euroopan talouden kilpailukyvyn analyysi keskittyy hintojen kilpailukykyyn. Yksinkertaistettuna: teollisuusmailla on periaatteessa samankaltaisia varustukseen perustuvia etuja ja ne toimivat siis maailmanlaajuisesti samoilla markkinoilla. Tämän vuoksi tarvitaan eurooppalaista talouspoliittista strategiaa, joka mahdollistaa ensinnäkin menestymisen kilpailussa maailmanmarkkinaosuuksista ja toiseksi joustavan reagoinnin uusiin markkinamahdollisuuksiin äärimmäisen dynaamisella toimintakentällä.

4.3.2. Komission tässä yhteydessä perustaksi asettama kilpailukyvyn määrittely kuuluu seuraavasti: "Valtio on kilpailukykyinen, kun sen tuottavuus kasvaa vähintään yhtä voimakkaasti kuin siihen kehitystasoltaan verrattavissa olevan kumppanuusvaltion tuottavuus ja kun sen ulkomaankaupan tasapaino voidaan ylläpitää avoimen markkinatalouden ehdoilla sekä säilyttämällä korkea työllisyys". Liitteestä ilmenee, että Eurooppa täyttää kaikki nämä vaatimukset korkeaa työllisyyttä lukuunottamatta (taulukko 5). Tasapainoisen vaihtotaseen osalta (samoin taulukko 5) Euroopan tuottavuus kasvaa yhtä paljon kuin Japanin ja nopeammin kuin Yhdysvaltojen (taulukko 6).

4.3.3. Korkean työllisyyden toteuttamiseksi keskustellaan monin paikoin palkka-asteikon väljentämisestä entisestään, jotta myös heikosti tuottavat alat saatetaan markkinakelpoisiksi. Talous- ja sosiaalikomitean käsityksen mukaan tämä voi tosin teoriassa johtaa "työttömyystilastojen kaunistumiseen", muttei kuitenkaan asianomaisten elämäntilanteen vastaavaan parantumiseen. Jos tällaiseen työllisyyden parantamiseen ei liitetä matalapalkka-alojen työntekijöille tarkoitettuja täydentäviä siirtomaksuja, ongelma vain siirtyy toisaalle. Yhteiskunnallisen haasteen "köyhyys työttömyyden vuoksi" sijasta on tällöin selvittävä ongelmasta "köyhyys työstä huolimatta". Taulukosta 7 ilmenee myös, että reaaliset yksikkökohtaiset palkkakulut ovat laskeneet EU:ssa jatkuvasti vuodesta 1975 lähtien, kun ne ovat Yhdysvalloissa pysyneet ennallaan ja Japanissa jopa nousseet huomattavasti. Kuten toisaalla on jo todettu (), talous- ja sosiaalikomitea ei katso palkkapolitiikan ylikuormittamisen johtavan tavoitteeseen.

4.3.4. Lyhytaikainen kustannusten vähentäminen sosiaalipalveluja (laajimmassa mielessä) edelleen rajusti leikkaamalla ei myöskään paranna kilpailukykyä kestävästi. Herää pikemminkin kysymys, eikö talouden tuottavuus myös laske tästä aiheutuvien lisääntyvien sosiaalisten jännitteiden vuoksi. Tällaista suuntausta vahvistaa joissakin jäsenvaltioissa toteutettu systemaattinen työntekijöiden oikeuksien kaventaminen ja ammattiyhdistysten heikentäminen. Tämän seurauksena erityisesti mahdollisuus selkkausten järjestäytyneeseen ratkaisuun rajoittuu, ja talous- ja sosiaalikomitea pitää tätä uhkana demokraattiselle järjestelmälle. Komitea päättelee tästä, että Euroopan kilpailukyky kestää köyhyyttä aiheuttavaa politiikkaa yhtä huonosti kuin itse työttömyyttä. Lyhytaikaiset kilpailuedut, jotka saadaan, kun kustannuksia alennetaan heikentämällä sosiaalipalveluja entisestään ja painostamalla palkanalennuksiin, vaikuttavat tällaisten toimien kokonaisyhteiskunnallisten seurausten vuoksi kielteisesti talouden tuottavuuteen ja muuttuvat vastaavasti kilpailuhaitoiksi.

4.3.5. Talous- ja sosiaalikomitea ehdottaa päinvastaista strategiaa. Euroopan olisi kestävällä ja ympäristöystävällisellä kilpailukykystrategialla panostettava sisäsyntyiseen kasvuvoimaan. Eurooppalaista yhteiskuntamallia dynaamisesti kehittämällä, mihin liittyy inhimillisten voimavarojen parantaminen, luodaan vakaa kehys, jonka yhteydessä sisämarkkinoiden mahdollisuuksia voidaan hyödyntää. Perusrakenteen, kuten Euroopan laajuisten verkostojen, nykyistä laajemmalla kehittämisellä luodaan erityisesti pk-yrityksille ilmasto, jossa ne voivat käyttää työllistämismahdollisuuksiaan. Pääoman käyttö riskirahoitukseen edistää uutta luovia yrityksiä, teknistä edistystä ja innovaatiota. Tämän Euroopan sisäsyntyisen kasvuvoiman ansiosta kokonaistuotanto voi nousta kustannusten jäädessä ennalleen, mikä tarkoittaa kilpailukyvyn parantumista myönteisin työllisyysvaikutuksin. Odotettavista kasvuvaikutuksista seuraa myös, ettei työtä säästävä tekninen kehitys johda työttömyyden lisääntymiseen.

4.3.6. Talous- ja sosiaalikomitea katsoo myös, että poliittisilla toimilla on pelivaraa tehostettaessa Euroopan unionin markkinoita. Vanhentuneet byrokraattiset esteet ja määräykset, jotka tarpeettomasti haittaavat markkinoiden joustavuutta, olisi poistettava. Äskettäisistä ponnistuksista huolimatta uutta luovilla yrityksillä on yhä liian vähän rahoitusmahdollisuuksia. Vero- ja rahapoliittiset vaatimukset huomioon ottaen pääoman käyttöä riskirahoitukseen on kannustettava.

4.3.7. Tässä yhteydessä talous- ja sosiaalikomitea toteaa, että yritysten on ponnisteltava nykyistä enemmän herättääkseen työvoimansa piileviä tuottavuusreservejä. Euroopan talouden kilpailukykyä voidaan kokonaisuudessaan kohottaa, jos työntekijöiden taitoja hyödynnetään tehokkaasti yrityksen tasolla kehittämällä osallistumis- ja neuvottelurakenteita, murtamalla perittyjä hierarkioita ja vakiinnuttamalla uusia johtamistapoja. Vasta tämän jälkeen edellä kuvattua Euroopan sosiaalimallin tuotantovoimaa hyödynnetään täysin ().

4.4. Hintakilpailusta ideakilpailuun

4.4.1. Tähän asti on keskitytty pohtimaan, miten Euroopan hintakilpailukyky voidaan taata nykyisillä talouden aloilla. Kehittyneen talousjärjestelmän tehokkuus ilmenee kuitenkin erityisesti myös kyvystä avata uusia markkinoita. Euroopan haasteena on siis hyödyntää inhimillisiä voimavaroja taloudessa kehittääkseen uusia tuotteita ja ongelmanratkaisumalleja sekä tuottaakseen ja viedäkseen korkealaatuisia tuotteita ja palveluja.

4.4.2. Siinä määrin kuin Euroopan talous onnistuu siirtämään tutkimuksen ja kehityksen tuloksia tuote- ja tuotantoprosessi-innovaatioon, se on tuottoisaa jo ennen kuin tuotantomahdollisuuksien lisääntymisestä johtuva hintakilpailu edes alkaa. Tämä tuotto luo puitteet korkealle elintasolle ja korkeille sijoituksille, jotka puolestaan voivat olla innovaation perusta. Tutkimustuloksia ja innovaatioita ei kuitenkaan saada aikaan pakolla. Toisin kuin tavaran tai palvelun standardisoidussa tuotannossa, jossa olemassa olevalla teknologialla oletettava tuotos voidaan päätellä panostekijöiden rakenteesta ja tasosta, talouden innovaatiokykyyn vaikuttavat suuressa määrin aineettomat tekijät ja niiden yhteisvaikutus. Tässä kohden pohditaan siis kilpailukyvyn muotoa, jossa "ympäristö" on rakentunut siten, että tuloksena on innovaatiota kannustava ilmasto.

4.4.3. Vihreässä kirjassaan innovaatiosta () komissio osoitti, että Euroopan innovaatioilmastossa ei kaikki ilmeisesti ole kohdallaan. Asiakirjassa tutkitut tilastot osoittavat, että tieteelliset suoritukset Euroopassa ovat tosin huippuluokkaa, mutta tutkimus- ja kehitystulosten siirtämisessä teollisiksi tai kaupallisiksi tuotteiksi on runsaasti parantamisen varaa. Tähän sovellusten puutteeseen liittyy tutkimukseen ja kehitykseen käytetty muutenkin alhainen panos esim. Yhdysvaltoihin tai Japaniin verrattuna.

4.4.4. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä tämän alan kilpailukyvyssä on vakavia puutteita ja komitea kaipaakin voimakasta poliittista toimintaa. Komitea pitää komission kertomusta poikkeuksellisen asiantuntevana asiakirjana ja kannattaa varauksetta siinä esitettyjä suosituksia ().

"Euroopan on toimittava määrätietoisesti. On tähdättävä älyyn ja henkisiin investointeihin. On kehitettävä opetusta, elinikäistä koulutusta, luovuutta, tutkimustulosten hyödyntämistä, tekniikan ja kaupan kehityksen ennakoimista. On myös parannettava yritysten hallintoa, niiden avautumista ja otettava työntekijät mukaan innovaatioprosessiin, jotta kaikki tarpeellinen asiantuntemus saataisiin liikkeelle. Innovaatiota suosiva ympäristö on rakennettava rahoitukselle (riskipääoma, pörssimarkkinat) sekä henkiseen omaisuuteen liittyvien oikeuksien, säännöksien ja standardien tosiasialliselle käytölle" ().

4.4.5. Talous- ja sosiaalikomitea huomauttaa, että komission ehdottama innovaation avulla aikaansaatava kilpailukykypolitiikka ei ole ristiriidassa hintakilpailukykypolitiikan kanssa, jota kuvattiin edellisessä osassa. Komission innovaatiota koskevien ehdotusten lainaukset sekä talous- ja sosiaalikomitean ehdotukset hintakilpailukyvystä täydentävät toisiaan ja muodostavat yhdessä eurooppalaisten yritysten kokonaisvaltaisen ja yhtenäisen kilpailukykystrategian.

5. Näkymiä

5.1. Euroopan unionin on katsottava eteenpäin. Maailmanlaajuistumiseen pyritään tietoisesti, ja se tarjoaa mahdollisuuden kaikille. Talous- ja sosiaalipolitiikassa tarvitaan kuitenkin uudenlaista kansainvälistä aloitetta, jotta maailmanlaajuistumisen vaaroja voidaan rajoittaa ja siitä saadut tulokset jakaa oikeudenmukaisesti. Maailmanlaajuisia laskelmia tekeviä yrityksiä silmällä pitäen on luotava edellytykset neuvottelukykyisten kansainvälisten elinten puitteissa tehtäville poliittisille päätöksille. Tämä on rohkeasti sanottu kaikkien toimijoiden kannalta, sillä se vaatii uudenlaista suuntautumista.

Vanhat keinot eivät kuitenkaan toimi; jo nyt vaaditaan protektionismia. Talous- ja sosiaalikomitea vastustaa tätä päättäväisesti. Uudenlainen kansainvälinen yhteistyö ei ole utopiaa. Se on tulevaisuudennäkymä, ja talous- ja sosiaalikomitea on näyttänyt lähtökohdat. Kaikkia toimijoita kehotetaan toimimaan vaikutuspiirissään kansainvälisen yhteistyön edistämiseksi.

5.2. Euroopan unionilla on hyvä perusta ensi vuosisadalle siirryttäessä. Tämän perustan muodostavat yhtäältä sisämarkkinoiden viimeistely sekä tuleva talous- ja rahaliitto sekä toisaalta taisteluin saavutettu sosiaalinen suoja olemassaoloa uhkaavien vaarojen varalta. Mikään näistä hankkeista ei saa luhistua. Taloudellisen integraation ohella myös sosiaalista integraatiota on edistettävä kilpailukykyisen talouden hengessä. Rajoittaminen ja syrjiminen ovat heikon politiikan ilmaus; sosiaalinen yhtenäisyys ja kaikkien mukaan ottaminen sitävastoin edistää voimakasta taloutta ja tervettä yhteiskuntaa. "Ihmisläheinen yhteiskunta on uuden kasvun edellytys. Tällainen yhteiskunta koostuu vastuuntuntoisista kansalaisista, jotka ovat solidaarisia kanssaihmisiään kohtaan paikallisella ja kansallisella tasolla. Historia velvoittaa heitä ja he tuntevat voimakasta yhteenkuuluvuutta" ().

Bryssel, 19. maaliskuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() Tämänsuuntaista argumentaatiota tukee YK:n World Investment Report 1993, sivulta 161 lähtien. Ylikansallisilla yrityksillä ei välttämättä tarkoiteta suuria konserneja. Juuri liiketoimien kustannusten pienentymisen johdosta myös pk-yritykset voivat yhä enemmän toimia kansainväliseltä pohjalta.

() Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille kaupasta ja ympäristöstä, KOM(96) 54 lopull.

() Euroopan parlamentin päätöslauselma ihmisoikeuksien kunnioituksesta EU:ssa 1994, erityisesti yhdistymis- ja kokoontumisvapautta käsittelevät kohdat.

() "Our Global Neighbourhood" (Commission on Global Governance), Lontoo, 1995.

() Vrt. TSK:n oma-aloitteinen lausunto "Suoriin investointeihin sovellettavien sääntöjen maailmanlaajuinen yhdenmukaistaminen", jossa neuvotteluja arvioidaan perinpohjaisesti. Esittelijänä oli Vasco Cal. EYVL N:o C 153, 28.5.1996

() Tässä olisi viitattava ILO:n yleissopimuksiin. TSK on jo useaan otteeseen ilmaissut kantansa asiasta. Sosiaalilausekkeiden osalta vrt. lausunto aiheesta "Kansainvälisen kaupan maailmanlaajuinen haaste: Markkinoillepääsyä koskeva strategia Euroopan unionin osalta", erityisesti kohta 5, esittelijä Jan van Dijk, EYVL N:o C 56, 24.2.1997 Ympäristönsuojelumääräysten ankkuroimisesta monenvälisellä tasolla vrt. oma-aloitteinen lausunto "Kansainvälinen kauppa ja ympäristö", esittelijä Joop Koopman, EYVL N:o C 56, 24.2.1997

() Taseteoreettisesti ulkomaille ja kotimaahan suuntautuvien sijoitusten sekä niiden määrän olisi oltava vastavuoroisesti yhtäpitäviä maailmanlaajuisesti. Tietojen keruusta johtuvien erojen vuoksi eroja kuitenkin ilmenee.

() Taulukossa 4 suhteutetaan lisäksi ulkomaankaupan laajuus bruttokansantuotteeseen. Yllättävästi käy ilmi, että ulkoeurooppalaiset vienti ja tuonti muodostivat 30:nä viime vuotena tasaisesti vain noin 10 % bruttokansantuotteesta.

() Vastikään julkaistussa tutkimuksessa ILO tulee siihen tulokseen, että vain 5 6 prosenttia työllisyydestä riippuu maailmanlaajuisesti suoraan tai epäsuorasti ylikansallisista yrityksistä ja tekee seuraavan johtopäätöksen: "On epäilemättä selvää, että ylikansallisten yritysten kokonaispanos työllisyyteen ei vaikuta merkittävältä tällä hetkellä", World Employment 1995: ILO Report, Geneve 1995, s. 45. Maailmanlaajuisesti lähes 50 prosenttia työntekijöistä työskentelee maatalouden piirissä. Yhdistettynä teollisuuden ja palvelualojen työllisyyteen edellä mainittu luku siis kaksinkertaistuu 10 12 prosenttiin.

() EU:n perustamissopimuksen B artiklassa asetetaan tavoitteeksi "edistää tasapainoista ja kestävää taloudellista ja sosiaalista edistystä lujittamalla taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ".

() Erityisesti YK:n kauppa- ja kehityskonferenssi (Unctad) käyttää tästä kolmikosta termiä "triadi".

() Vrt. lausunto aiheesta "Taloudellinen vuosikatsaus 1996", esittelijä Ursula Konitzer, kohdat 3.3.1 3.3.3, EYVL N:o C 204, 15.7.1996

() Vrt. myös TSK:n lausunto "Uuden teknologian vaikutukset työllisyystilanteeseen", EYVL N:o C 66, 3.3.1997, s. 78

() Euroopan unionin tiedote, täydennysosa 5/95, nojautuu asiakirjaan KOM(95) 688 lopull., 20.12.1995

() Vrt. TSK:n lausunto aiheesta "Vihreä kirja innovaatiosta", esittelijä Ulla Sirkeinen, apulaisesittelijä Ursula Konitzer, EYVL N:o C 212, 22.7.1996

() Euroopan unionin tiedote, täydennysosa 5/95, s. 5.

() Valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" johdannosta, Euroopan komissio, 1993.

LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

>TAULUKON PAIKKA>

Graph 1: FDI stock among Triad members and their clusters, 1993 (Billions of dollars)

Graph 2: The ratio of FDI flows to gross fixed capital formation, by regions, annual average, 1982-1987 and 1988-1993 (Percentage)

LIITE 2 talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Seuraavat muutosehdotukset, jotka saivat vähintään neljänneksen kannatuksen, hylättiin keskustelussa.

Kohta 2.1.3

Muutetaan kuulumaan seuraavasti:

"Maailmanlaajuistumisen myötä syntyvä epäsymmetria on huolestuttavaa. Maailmanlaajuisten markkinoiden mahdollisesti mukanaan tuoman, yritysten kesken asiakkaiden suosiosta käytävän entistä kiivaamman ja kaikkia hyödyttävän kilpailun lisäksi 'maailmanlaajuiset toimijat' voivat lisätä markkinaosuuttaan ja vaikutustaan eri markkinoihin. Tämän seurauksena kilpailulla voi olla ei-toivottuja vaikutuksia. Seuraavanlainen hahmotelma on mahdollinen: pyrkiessään houkuttelemaan tuotannon lisäämisen edellyttämiä sijoituksia yksittäiset alueet yrittävät luoda monikansallisten yritysten kannalta mahdollisimman hyvät toimintaedellytykset. Tämä merkitsee, että alueen viranomaiset pyrkivät parantamaan alueen tarjoamien toimintaedellytysten kilpailukykyä. Tämä aiheuttaa palkkojen kilpailukykyyn sekä sosiaali- ja ympäristömenojen alhaisuuteen kohdistuvia paineita. Maailmanlaajuistuminen ei itsessään ole ongelma, vaan sen epäsymmetriset seuraukset, jotka parantavat sijoitusten kannattavuutta kohdistamalla painetta työmarkkinoihin sekä sosiaali- ja ympäristöoloihin. Useat EU:n alueet ovat hyötyneet yritysten maailmanlaajuisten strategioiden mukaisista sijoituksista. Siitä, että alueelle saattaisikin tietyissä oloissa olla tästä enemmän haittaa kuin hyötyä ollaan kuitenkin yhä enemmän huolestuneita. Talous- ja sosiaalikomitea on huolissaan siitä, että alueet saattavat tuntea houkutusta lähteä mukaan keskinäiseen alitarjontakilpailuun."

Perustelu

Tavoitteena on perustaa väite laajalti hyväksyttyyn analyysiin maailmanlaajuistumisen viimeaikaisten kehityssuuntien vaikutuksesta ja vähentää sensuuntaisen arvostelun vaaraa, että nykyisessä versiossa esitetty kumulatiivinen reaktio olisi liioiteltu.

Äänestystulos

Puolesta: 45, vastaan: 63, pidättyi äänestämästä: 15.

Kohta 2.1.4

Muutetaan kuulumaan seuraavasti:

"Tätä huolta voitaisiin pyrkiä hälventämään kansainvälistä kilpailukykyä koskevalla pitkän aikavälin EU-politiikalla. Sopimusten pitävyyden varmistaminen on ilmeisen vaikeaa. Maailmanlaajuisista standardeista, koskivatpa ne kuluttajansuojaa, työntekijöiden oikeuksia tai ympäristönsuojelua, on vaikeampi sopia ja niiden noudattamista vaikeampi valvoa kuin kansallisia tai EU-standardeja."

Perustelu

Tavoitteena on perustaa väite laajalti hyväksyttyyn analyysiin maailmanlaajuistumisen viimeaikaisten kehityssuuntien vaikutuksesta ja vähentää sensuuntaisen arvostelun vaaraa, että nykyisessä versiossa esitetty kumulatiivinen reaktio olisi liioiteltu.

Äänestystulos

Puolesta: 41, vastaan: 66, pidättyi äänestämästä: 11.