Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta /* KOM/2001/0573 lopull. - COD 2001/0241 */



Virallinen lehti nro 051 E , 26/02/2002 s. 0234 - 0257



Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT A. Johdanto 1. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on kumota asetus (ETY) N:o 3820/85 ja korvata se uudella asetuksella (jäljempänä 'asetus'). Ehdotuksella pyritään ensisijaisesti laatimaan selvä, johdonmukainen teksti, jolla voidaan selventää, yksinkertaistaa ja ajantasaistaa asetuksen (ETY) N:o 3820/85 nykyisiä sääntöjä. Komissio on ollut jo pitkään tietoinen siitä, että asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännösten tulkinnassa ja soveltamisessa on esiintynyt vaikeuksia. Asetuksen voimaantulon jälkeen kansallisten asiantuntijoiden kanssa pidetyissä kokouksissa sekä yksittäisten henkilöiden, maanteiden tavara- ja henkilöliikenteen alan yhdistysten ja toimivaltaisten viranomaisten kanssa käydyssä kirjeenvaihdossa on tullut selvästi esille, että asetuksen säännöksiä on ollut vaikea tulkita yhdenmukaisesti. 2. Voimassa oleva asetus (ETY) N:o 3820/85 sisältää yhteisön yhteiset säännöt, joissa vahvistetaan vuorokautisen ja kaksiviikkoisen ajoajan enimmäispituudet sekä vuorokautisen ja viikoittaisen lepoajan vähimmäispituudet. Säännöt, jotka koskevat kaikkia maanteiden tavara- ja henkilöliikenteessä käytettävien ajoneuvojen kuljettajia, antavat mahdollisuuden tiettyihin vapautuksiin ja poikkeuksiin. Asetuksella säännellään hyvin monenlaista toimintaa: sen soveltamisalaan kuuluvat maanteiden kansainvälinen ja kansallinen, sekä pitkän että lyhyen matkan henkilö- ja tavaraliikenne kuten myös omaan lukuunsa ja toisten lukuun ajavien kuljettajien toiminta riippumatta siitä, ovatko he itsenäisiä kuljettajia vai työnantajan palveluksessa. Asetuksen tavoitteena on yhdistää yhtenäiset perussäännökset suureen joustavuuteen, joka antaa mahdollisuuden pidentää enimmäisajoaikaa ja lyhentää vähimmäislepoaikoja eräillä ennalta määrätyillä ehdoilla. 3. Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 säädetään myös siitä, missä tilanteissa yhteisön ja sen ulkopuolisten maiden väliseen kansainväliseen tieliikenteeseen sovelletaan AETR-sopimuksen [1] määräyksiä. Rajan vetämisestä on kuitenkin tullut kiistakysymys, koska asetuksessa ei oteta huomioon kaikkia mahdollisuuksia eivätkä tuomioistuimen tuomiotkaan [2] ole aina selventäneet näitä kysymyksiä riittävästi. [1] Kansainvälisessä maantieliikenteessä toimivien ajoneuvojen miehistöjen työstä 1. heinäkuuta 1970 tehty eurooppalainen sopimus (AETR). [2] Asia C-313/92, Van Swieten BV, Kok. 1994, s. I-2177. 4. Nykyisiä ajo- ja lepoaikasäännöksiä on tarpeellista muuttaa ottaen huomioon, että digitaaliset ajopiirturit otetaan piakkoin käyttöön. Tämä edellyttää sääntöjä, joiden noudattamista voidaan valvoa asianmukaisesti tällä uudella järjestelmällä ja joita voidaan soveltaa koko unionissa ilman tulkintaeroja. Sen vuoksi komissio ehdottaa järjestelmää, joka perustuu nykyiseen järjestelmään mutta josta on poistettu ajoaikojen, lepoaikojen ja taukojen tarkkaa laskemista vaikeuttaneet tekijät. 5. Asetuksen (ETY) N:o 3820/85 voimaantulosta on kulunut viisitoista vuotta, joiden aikana tieliikenneala on muuttunut merkittävästi. Kansallisten ja paikallisten julkisten palvelujen piiriin kuulunutta toimintaa on yksityistetty. Joillakin aloilla kaupallinen kilpailu on lisääntynyt ja ajoneuvoihin on tehty teknisiä parannuksia. Lisäksi kokemus on osoittanut, että ajoneuvot, jotka on vapautettu asetuksen säännöksistä sillä perusteella, että niitä käytetään ainoastaan lyhyillä matkoilla tai suppealla alueella (kuten hinausajoneuvoja), eivät ole välttämättä täyttäneet näitä vaatimuksia. Tästä syystä ajoneuvoja koskevat vapautukset ja kansalliset poikkeukset on supistettu ehdotuksessa minimiin, ja ne on hyväksytty ainoastaan ajoneuvon keveyden tai pienen koon, ajoneuvolla ajettujen matkojen lyhyyden tai yleisen edun perusteella. 6. Koska maantieliikenne vahvistaa edelleen asemaansa unionin hallitsevana liikennemuotona ja koska yhteisön säännöt toimivat sosiaalialalla yhteisinä normeina, joita vahvistaa merkittävän uuden valvontalaitteen, digitaalisen ajopiirturin, käyttöönotto, katsotaan olevan asianmukaista, että komissiota avustaa näiden sääntöjen toimivuuden valvonnassa jäsenvaltioiden asiantuntijoista koostuva pysyvä komitea. Tällainen komitea voi seurata tieliikenteen kehitystä ja neuvoa, miten lainsäädäntöä voidaan parantaa, sekä avustaa komissiota sen laatiessa lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevia kaksivuotiskertomuksia ja selvittäessä, onko sääntöjä sovellettu oikein ja yhdenmukaisesti. Komiteasta olisi merkittävää apua unionin tulevan laajentumisen yhteydessä, koska se helpottaisi tieliikennealan kehityksen seuraamista. B. Kuuleminen 7. Asetukseen (ETY) N:o 3820/85 liittyviä tulkintavaikeuksia on vuosien kuluessa pyritty arvioimaan kuulemalla näistä asioista eri osapuolia. Komissio järjesti 4. ja 5. lokakuuta 1995 kansallisten asiantuntijoiden kokouksen, jonka tavoitteena oli yhtenäistää ajo- ja lepoaikoja koskevan lainsäädännön soveltamista ja tulkintaa jäsenvaltioissa. Kokouksen jälkeen kaikille jäsenvaltioille lähetettiin joitakin erityisen yksityiskohtaisia aihepiirejä koskeva kyselylomake. Vuonna 1998 jäsenvaltioille lähetettiin toinen, asetuksen säännösten tehokasta ja yhtenäistä soveltamista koskeva kyselylomake, jonka tulokset on soveltuvin osin sisällytetty käsillä olevaan ehdotukseen. Komissio on ottanut ehdotuksessaan huomioon näissä kyselyissä ilmenneitä seikkoja. Ymmärrettävän ja täytäntöönpanokelpoisen lainsäädännön tarvetta on painotettu jatkuvasti. 8. Täytäntöönpanoasiantuntijoiden ryhmä, joka neuvoi komissiota digitaaliseen ajopiirturiin liittyvissä kysymyksissä, on saanut tehtäväkseen tarkastella voimassa olevaa lainsäädäntöä säännösten nykyisten tulkintaerojen sekä voimassa olevista säännöistä tehdyn perusteellisen ruotsalaisen tutkimuksen valossa; kyseisessä tutkimuksessa selvitetään, miten kyseisiä sääntöjä sovelletaan laskennallisesti digitaalisen ajopiirturin käytön yhteydessä [3]. Ryhmää on avustanut tässä uudessa tehtävässä tietokoneistetun laskennan ja matematiikan asiantuntija. Komission ehdotus perustuu asiantuntijaryhmän esittämiin alustaviin tuloksiin. Lisäksi ryhmän parhaillaan käymät keskustelut tarjoavat lähtökohdan alan tulevan täytäntöönpanolainsäädännön ajantasaistamiselle, josta komissio aikoo tehdä uuden ehdotuksen myöhemmin vuonna 2001. [3] Serafimovski and Widebaeck On the Interpretation of the Council Regulation (EEC) 3820/85: A Report for the Swedish National Road Administration. Technical report: L4i-99/441. 9. Komissio on ottanut huomioon, että liikenneneuvosto sopi 2. lokakuuta 2000 pitämässään kokouksessa asetuksen (ETY) N:o 3820/85 teknisestä muuttamisesta ja vastasi siten puheenjohtajavaltiona tuolloin toimineen Ranskan esittämään kyselyyn. Selvyyden vuoksi ja viittausten helpottamiseksi on laadittu täysin uusi, täydellinen säädösteksti. Se sisältää teknisiä muutoksia, jotka tarjoavat vankan perustan nykyaikaisen teknisen valvontalaitteen - digitaalisen ajopiirturin - tehokkaalle ja yhtenäiselle käytölle koko unionissa. Keskeistä ongelmaa - tehokkaan täytäntöönpanon varmistamista - ei voida ratkaista tekemällä asetukseen (ETY) N:o 3820/85 ainoastaan joitakin vähäisiä muutoksia. 10. Sääntöjen tehokas ja yhdenmukainen täytäntöönpano on ollut jatkuvana huolenaiheena tieliikennealalla. Asia on otettu vuosien aikana esille kokouksissa, joita työmarkkinaosapuolet ovat pitäneet yhteisön tasolla. Työnantajat katsovat, että tehokkaalla ja yhdenmukaisella täytäntöönpanolla varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset niiden keskuudessa. Ammattiyhdistykset ovat puolestaan vakaasti sitä mieltä, että tehokas ja yhdenmukainen täytäntöönpano on ainoa keino varmistaa työntekijöiden lakisääteiset oikeudet. 11. Euroopan parlamentti, joka on käsitellyt voimassa olevan lainsäädännön soveltamista koskevaa komission kaksivuotiskertomusta, on käyttänyt tilaisuutta hyväkseen ilmaistakseen olevansa vieläkin huolestunut siitä, että valvontatoimien taajuus ja tehokkuus vaihtelevat suuresti koko unionissa. Parlamentin jäsenen Mathieu Groschin laatimassa liikennepolitiikkaa ja sosiaalilainsäädännön yhden mukaistamista koskevassa valiokunta-aloitteisessa mietinnössä [4] komissiota kehotetaan varmistamaan, että alalla ryhdytään perusteellisiin valvontatoimiin ja otetaan käyttöön tehokkaat seuraamukset. Mietinnön mukaan jäsenvaltioiden olisi annettava yhteisen määräajan kuluessa yksityiskohtainen kertomus toimenpiteiden soveltamisesta, jotta tieliikennealan sosiaalikysymyksistä saataisiin hyvä yleiskäsitys. [4] PE 228.428/lopullinen. 12. Työmarkkinaosapuolia kuultiin asetukseen tehtävistä tärkeimmistä muutoksista 11. joulukuuta 2000, 16. tammikuuta 2001 ja 5. helmikuussa 2001. Niiden näkemyksiä ja myöhemmin esittämiä kirjallisia kommentteja on tarkasteltu ja otettu soveltuvin osin huomioon asetukseen ehdotetuissa muutoksissa. C. Oikeusperusta 13. Oikeusperustasta on määrätty nimenomaisesti perustamissopimuksen 71 artiklassa (yhteispäätösmenettely). D. Tavoite ja soveltamisala 14. Ehdotuksen tavoitteena on selventää ja yksinkertaistaa voimassa olevaa lainsäädäntöä ja helpottaa siten sen ymmärtämistä ja täytäntöönpanoa. Asetuksen soveltamisala on määritelty selvästi antamalla aikaisempaa tarkemmat säännökset siitä, milloin on sovellettava AETR-sopimusta ja milloin itse asetusta, sekä ilmoittamalla kahden tärkeimmän voimassa olevan vapautuksen pohjalta, mitä tavara- ja henkilöliikenteessä käytettäviä ajoneuvoluokkia asetus koskee. Kyseiset luokat ovat tavaraliikenteessä käytettävät yli 3,5 tonnin painoiset ajoneuvot ja henkilöliikenteessä käytettävät yli yhdeksän hengen kuljettamiseen sopivat ajoneuvot. Lisäksi ehdotuksella pyritään mukauttamaan muut voimassa olevat vapautukset ja poikkeukset tieliikennealalla tapahtuneisiin muutoksiin ja laajentamaan siten asetuksen soveltamisalaa unionin tieliikennealalla. 15. Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 on jo annettu hyvin paljon liikkumavaraan kuljettajien ajoaikojen, lepoaikojen ja taukojen osalta. Tällainen joustavuus on kuitenkin vähentänyt täytäntöönpanon tehokkuutta. Ehdotukseen ei ole sisällytetty voimassa olevia korvaussäännöksiä, koska korvaamista on yleensä ollut vaikea laskea tarkasti ja se on ollut helppo jättää huomiotta. Ehdotukseen on jätetty liikkumavaraa, mutta siinä on myös helpotettu laskemista yksinkertaistetuilla säännöksillä, joita on aikaisempaa helpompi ymmärtää ja panna täytäntöön. Ehdotuksessa pidennetään tavanomaista vuorokautista lepoaikaa ja asetetaan täytäntöönpano kelpoiset aikarajat lepoaikojen lyhentämiselle, mutta tämän vastapainoksi siinä annetaan mahdollisuus joihinkin lyhennettyihin vuorokautisiin ja viikoittaisiin lepoaikoihin ilman korvausta. 16. Ehdotuksen toisena tavoitteena on selventää lopullisesti kaikkia asetuksessa käytettyjä käsitteitä, jotta asetus ei jättäisi tilaa erilaisille tulkinnoille. Näiden erilaisten tulkintojen vuoksi yhteisöjen tuomioistuin on joutunut käsittelemään monia asetukseen liittyviä asioita, ja säännöksiä on sovellettu vaihtelevalla tavalla kuljettajiin, jotka ovat ajaneet unionin halki esimerkiksi Ruotsista Portugaliin. 17. Direktiivin 93/104/EY (työaikadirektiivin) [5], sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/34/EY [6], 17 a artiklassa asetetaan liikkuvassa työssä olevien työntekijöiden työaikaa koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat myös tieliikennealan työntekijöitä. Kyseisen artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liikkuvassa työssä olevilla työntekijöillä on oikeus "riittävään lepoon". Ehdotettu asetus sisältää aikaisempaa tarkemmat säännökset tieliikennealalla liikkuvassa työssä olevien työntekijöiden "riittävästä levosta". [5] EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18. [6] EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41. 18. Ehdotuksen pääasiallisena tavoitteena on täytäntöönpanon tehostaminen. Tämän tavoitteen mukaisesti siinä ilmoitetaan aikaisempaa selvemmin työantajien ja työntekijöiden velvollisuudet, millä pyritään kannustamaan molempia osapuolia noudattamaan toiminnassaan asetuksen säännöksiä. 19. Koska on kyse asetuksesta, jonka piiriin kuuluu unionissa eri oikeudenkäyttöalueita, sen täytäntöönpanoa vaikeuttavat jatkuvasti sellaiset tilanteet, joissa yhden jäsenvaltion viranomaiset havaitsevat, että säännöksiä on rikottu toisessa jäsenvaltiossa. Voimassa olevan asetuksen mukaan jäsenvaltiot voivat itse päättää, jättävätkö ne tällaiset rikkomiset huomiotta vai määräävätkö ne niistä seuraamuksia ja ilmoittavat niistä sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa säännöksiä on rikottu. Tämä on huomattava takaportti asetuksen täytäntöönpanossa. Komissio ehdottaa positiivista toimenpidettä, joka antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden rangaista kuljettajaa, jonka on todettu rikkoneen asetuksen säännöksiä toisessa jäsenvaltiossa. Toimenpidettä perustellaan sillä, että sääntöjä rikkonut kuljettaja voi olla vaaraksi liikenneturvallisuudelle siinä jäsenvaltiossa, jossa hänet on otettu kiinni, ja että sisämarkkinoiden olisi oltava yhtenäinen, pirstoutumaton alue myös silloin, kun on kyse yhteisten sääntöjen rikkomisesta. Tällaiset rikkomiset voivat olla luonteeltaan siviilioikeudellisia, hallinnollisia tai rikosoikeudellisia. 20. Ehdotuksella pyritään ratkaisemaan sellaisiin kuljettajiin liittyvä ongelma, jotka ajavat sekä asetuksen soveltamisalaan kuuluvia että sen ulkopuolelle jääviä ajoneuvoja, jolloin heidän ajo- ja lepoaikojensa rekisteröinti jää puutteelliseksi. Tämä tilanne aiotaan korjata velvoittamalla kuljettajat rekisteröimään kaikki vuorokautisen ajoajan kuluessa suoritetut ajot, vaikka osa tällaisesta ajosta suoritettaisiin asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävällä kulkuneuvolla. 21. Komissio haluaa varmistaa, että asetuksen täytäntöönpanoa tehostetaan ja yhdenmukaistetaan, tieliikennealan kehitystä seurataan riittävästi koko unionissa ja alalla edistetään hyviä toimintatapoja. Tästä syystä se katsoo olevan tarpeellista perustaa pysyvä komitea, jonka avulla voidaan nopeasti ja määrätietoisesti päästä yhteisymmärrykseen asetuksen soveltamisesta ja päättää siihen liittyvistä kysymyksistä. E. Yksittäiset säännökset 22. Ehdotetun asetuksen säännöksiä selitetään jäljempänä. (Ehdotus sisältää myös vertailutaulukon, jossa voimassa olevan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 teksti ja ehdotuksen säännökset esitetään rinnakkain.) 23. Ehdotuksen 1 artiklassa esitetään selvästi asetuksen säännösten kolme tavoitetta, jotka on otettu suoraan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 johdanto-osan ensimmäisestä kappaleesta. Nämä tavoitteet ovat kilpailun yhdenmukaistaminen sekä työolojen ja liikenneturvallisuuden parantaminen. 24. Ehdotuksen 2 artiklassa muotoillaan uudelleen asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 määritelty soveltamisala lisäämällä siihen tavara- ja henkilöliikenteessä käytettävät kaksi pääasiallista ajoneuvoluokkaa, joita käsitellään voimassa olevan asetuksen 4 artiklassa (asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävä liikenne). Lisäksi 2 artiklassa ilmoitetaan, milloin on sovellettava itse asetusta ja milloin AETR-sopimusta [7], sekä laajennetaan niiden soveltamisaloja yhteisöjen tuomioistuimen asiasta antaman tuomion [8] perusteella. [7] Katso alaviite 1. [8] Asia C-313/92, Van Swieten BV, Kok. 1994, s. I-2177. 25. Ehdotuksen 3 artiklassa ajantasaistetaan useita vapautuksia. Muutoksista on tiivistelmä liitteenä olevassa vertailutaulukossa. Jäljempänä olevissa asetuksen (ETY) N:o 3820/85 4 artiklaan tehtyjen muutosten selityksissä noudatetaan artiklan kohtien nykyistä numerointia. 26. Useita asetukseen (ETY) N:o 3820/85 sisältyviä vapautuksia on poistettu kokonaan tai siirretty toiseen, loogisempaan paikkaan. - Nykyiset 4 artiklan 1 ja 2 kohta on sisällytetty ehdotuksessa asetuksen soveltamisalaa koskevaan 2 artiklaan. - Nykyinen 4 artiklan 6 kohta on siirretty ehdotuksessa kansallisia poikkeuksia koskevaan 13 artiklaan. Kyseisen kohdan väärinkäyttö on ollut hyvin yleistä, mitä osoittaa se, että yhteisöjen tuomioistuinta on usein pyydetty antamaan tuomioita kyseiseen vapautukseen liittyvissä asioissa. Monissa tapauksissa on ollut kyse liikenteenharjoittajista, jotka olivat vielä vuonna 1985 julkisen sektorin omistamia tai tukemia mutta joista on sittemmin tullut yksityisiä yrityksiä. Nykyään on alkanut tulla esille kilpailuun ja liikenneturvallisuuteen liittyviä kysymyksiä, joita ei esiintynyt vielä silloin, kun asetusta (ETY) N:o 3820/85 laadittiin. Koska 4 artiklan 6 kohdassa on kyse asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävästä liikenteestä, jäsenvaltiot eivät voi antaa kansallisia säännöksiä, joilla väärinkäyttöä voitaisiin vähentää. Sen vuoksi kyseinen kohta on siirretty ehdotuksessa 13 artiklan 1 kohdan g alakohtaan, jotta jäsenvaltiot voisivat asettaa tarvittavia rajoituksia, sillä kyseinen artikla antaa mahdollisuuden kansallisiin poikkeuksiin. Lisäksi ehdotuksessa on otettu huomioon joillakin aloilla vallitsevat kilpailupaineet, minkä vuoksi siihen ei ole otettu mukaan niitä 4 artiklan 6 kohdassa mainittuja aloja, joilla palveluntarjonta on nykyään vahvasti yksityisen sektorin hallussa. Kyseiset alat ovat kaasu- ja sähköala, lennätin- ja puhelinpalvelut, postinkuljetus, radio- ja televisiolähetykset sekä radio- ja televisiolähettimien tai -vastaanottimien paikantaminen. - Nykyinen 4 artiklan 13 kohta koskee maidon keräämiseen maatiloilta tarkoitettuja ajoneuvoja. Jäähdytettyjen ajoneuvojen tulo markkinoille ja kaupallisen kilpailun alkaminen ovat johtaneet siihen, ettei näitä ajoneuvoja koskeva täyspoikkeus enää ole perusteltu. Paikallistasolla tarjotut palvelut, joilla on vain vähäinen vaikutus markkinoihin, voivat kuulua 13 artiklan b kohdassa tarkoitettuihin kansallisiin poikkeuksiin, joihin nykyisin kuuluvat maatalouskäytössä enintään 50 kilometrin etäisyydellä ajoneuvon tavanomaiselta sijaintipaikkakunnalta käytettävät ajoneuvot. 27. Joitakin asetuksen (ETY) N:o 3820/85 4 artiklan mukaisia vapautuksia on muutettu sen vuoksi, että ne on haluttu rajoittaa toimintaan, jossa käytetään erikoisajoneuvoja suhteellisen lyhyellä etäisyydellä. Lisäksi muutoksilla on pyritty ottamaan huomioon, että kyseisten palvelujen tarjonnasta vastaa yhä useammin yksityinen sektori. - Pelastuspalvelussa ja puolustusvoimissa käytettäviä ajoneuvoja koskevaa nykyistä 4 artiklan 5 kohtaa on täsmennetty, jotta asetuksen soveltamisala voitaisiin ulottaa tällaisten julkisten organisaatioiden liepeillä harjoitettavaan toimintaan. Hätätilanteissa voitaisiin myöntää ja myönnettäisiinkin tällaisia ajoneuvoja koskevia lyhytaikaisia poikkeuksia nykyisen 4 artiklan 7 kohdan nojalla tai väljentämällä sääntöjä kansallisella tasolla nykyisen 13 artiklan 2 kohdan nojalla. - Sairaanhoidon erikoisajoneuvoja koskevaan 4 artiklan 8 kohtaan tehdyllä lisäyksellä kyseinen vapautus rajoitetaan koskemaan valtion omistamia tai vuokraamia ajoneuvoja. Rajoitusta perustellaan sillä, että näiden ajoneuvojen käyttöön liittyvä kilpailu on lisääntynyt jäsenvaltioissa. - Nykyisen 4 artiklan 9 kohdan mukaisia vapautuksia on vaadittu hampurilaisten myynnissä käytettävien suurten autojen kaltaisille ajoneuvoille, joiden käyttö liittyy varsin etäisesti sirkuksiin ja huvipuistoihin. Sen vuoksi on aiheellista rajoittaa kyseinen vapautus koskemaan ainoastaan sirkus- ja huvipuistojen laitteita kuljettavia erikoisajoneuvoja. Koska kuljetukset, joissa tällaisia erikoisajoneuvoja käytetään, ovat liitännäistoimintaa ja pakostakin hitaita, niihin ei kohdistu kilpailupaineita eivätkä ne vaaranna liikenneturvallisuutta. - Asetuksen (ETY) N:o 3820/85 4 artiklan 10 kohdan mukaisen hinausajoneuvoja koskevan vapautuksen väärinkäyttö on laajalle levinnyttä: hinausajoneuvoilla ajetaan yleensä pitkiä matkoja sekä kotimaassa että ulkomailla noudattamatta asetuksessa asetettuja liikenneturvallisuus vaatimuksia. Mahdollisuus jättää hinausajoneuvot asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle rajoitetaan sen vuoksi koskemaan tällaisten ajoneuvojen käyttöä enintään 50 kilometrin etäisyydellä niiden tavanomaisesta sijainti paikkakunnasta. Ei ole mitään pakottavaa syytä jättää kansallisessa ja kansainvälisessä toiminnassa käytettäviä ajoneuvoja asetuksen säännösten soveltamisalan ulkopuolelle. - Ei-kaupalliseen tavarankuljetukseen tarkoitettuja ajoneuvoja koskevaan nykyiseen 4 artiklan 12 kohtaan tehdyllä muutoksella kyseinen vapautus rajoitetaan koskemaan suhteellisen pieniä ajoneuvoja. Suurten ajoneuvojen kuljettajilla on oltava ammattiajokortti, ja heidän on noudatettava asetuksen säännöksiä. Sanan "yksityiseen" poistaminen johtuu tulkintavaikeuksista, joita esiintyy esimerkiksi silloin, kun on kyse hyväntekeväisyystoiminnassa käytettävistä ajoneuvoista. 28. Osa voimassa olevan asetuksen mukaisista vapautuksista on sisällytetty ehdotukseen sellaisenaan: - Nykyisen 4 artiklan 3 kohdan mukainen vapautus, joka koskee enintään 50 kilometrin pituisella reitillä harjoitettavaa säännöllistä henkilöliikennettä, on sisällytetty ehdotukseen sillä perusteella, että matkat ovat lyhyitä ja tällaisen liikenteen sisällyttäminen asetuksen soveltamisalaan voisi aiheuttaa sille kohtuuttomia kustannuksia ja häiriöitä. Täytäntöönpanoviranomaisten ryhmän esille ottamat vaikeudet, joita voi esiintyä silloin, kun kuljettaja ajaa sekä asetuksen soveltamisalaan kuuluvia että sen ulkopuolelle jääviä ajoneuvoja, on otettu huomioon ehdotuksen 6 artiklan 6 kohdassa. - Nykyisen 4 artiklan 4 kohdan mukainen vapautus on säilytetty, koska kyseisillä ajoneuvoilla ei ajeta pitkiä matkoja. - Nykyisen 4 artiklan 7 kohdan mukainen vapautus on säilytetty, koska hätä- ja pelastusajoneuvoja käytetään elintärkeissä palveluissa, joihin ei liity kilpailua. - Nykyisen 4 artiklan 11 kohdan mukainen vapautus on säilytetty, koska testaamiseen tarvittaviin ajoneuvoihin ei yleensä voida asentaa valvontalaitteita. 29. Ehdotuksen 4 artiklaan on otettu asetuksen (EEC) N:o 3820/85 sisältämät määritelmät, joita on joissakin tapauksissa laajennettu tai tarkennettu: - Artiklan 1 kohdassa määritellään "tieliikenne" uudelleen, jotta asetuksen soveltamisalaan kuuluisi sekä yleisillä että muilla teillä ajaminen, kuten yksityisalueella ajaminen. - Artiklan 2 kohdassa muutetaan voimassa olevia "moottoriajoneuvon" ja "vetoauton" määritelmiä, millä pyritään estämään vapautusten vaatiminen sellaisille ajoneuvoille, jotka kulkevat osittain kiskoilla mutta pääasiassa maanteillä. - Artiklan 3 kohdassa tehdään pieni mutta merkittävä muutos "kuljettajan" määritelmään. Sillä varmistetaan, että kuljettajat, jotka ovat mukana ajoneuvoryhmässä ja vaihtavat ajoneuvoa aloittaakseen ajamisen, kuuluvat edelleen asetuksen soveltamisalaan. - Artiklan 4 kohdassa määritellään "tauon" käsite, jota käytetään asetuksen (ETY) N:o 3820/85 7 artiklan 4 kohdassa. Voimassa olevassa asetuksessa esitetyn määritelmän jälkimmäinen puolisko on sisällytetty uuteen, yksinkertaiseen "muun työn" määritelmään, joka esitetään 5 kohdassa. Täytäntöönpanoviranomaisten ryhmän ehdottamaa selventävää "tauon" määritelmää ei ole sisällytetty ehdotukseen, koska kumpikaan työmarkkinaosapuoli, jota asiasta kuultiin, ei pitänyt sitä tarpeellisena yksinkertaistamisena. - Artiklan 5 kohdassa esitetään täytäntöönpanoviranomaisten ryhmän ehdottama yksinkertainen "muun työn" määritelmä, jota on täydennetty nykyisessä 7 artiklan 4 kohdassa esitetyllä selityksellä. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 15 artiklan 3 kohdan b alakohdassa käytetään vastaavasti käsitettä "muut työskentelyajat" ajanjaksoluokkana, joka on rekisteröitävä ajopiirturilla. - Artiklan 6 kohdassa esitetään yksinkertaistettu "lepoajan" määritelmä. - Artiklan 7 ja 8 kohdassa esitetään "vuorokautisen lepoajan" ja "viikoittaisen lepoajan" määritelmät, jotka sisältyvät asetuksen (ETY) N:o 3820/85 8 artiklaan. Ehdotettuihin määritelmiin ei liity enää korvaussäännöksiä. Tällaisten säännösten ja kaikkien niihin liittyvien muunnosten täytäntöönpanon valvonta on osoittautunut hyvin vaikeaksi, jollei mahdottomaksi. Korvausmahdollisuuden poistamisen vastapainoksi tavanomaista vuorokautista lepoaikaa on pidennetty 12 tuntiin. Mahdollisuus vuorokautisen lepoajan lyhentämiseen on säilytetty joustavuuden vuoksi, samoin kuin mahdollisuus lyhentää viikoittainen lepoaika 24 tuntiin. Ehdotukseen ei ole kuitenkaan sisällytetty voimassa olevassa asetuksessa annettua mahdollisuutta lyhentää viikoittainen lepoaika 36 tunnin lepoajaksi, jos se pidetään ajoneuvon tavanomaisella paikkakunnalla tai kuljettajan asuinpaikkakunnalla, koska tätä mahdollisuutta on käytetty melkeinpä säännönmukaisesti tavanomaisen 45 tunnin viikoittaisen lepoajan sijasta. Näiden määritelmien tarkoituksena on tasapainottaa yhdessä ehdotuksen sisältämien muiden toimenpiteiden kanssa säännösten joustavuus ja täytäntöönpanokelpoiset lepoajat. - Artiklan 9 kohdassa esitetään yksinkertaistettu "viikon" määritelmä. Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 käytetyn käsitteen on todettu johtavan täytäntöönpanovaikeuksiin, koska kalenteriviikko ei välttämättä ala silloin, kun viikoittainen lepoaika päättyy, ja koska viikoittainen ajoaika lasketaan kahden viikoittaisen lepoajan väliseksi ajoajaksi. Kansallisten täytäntöönpano viranomaisten ryhmä on kannattanut yksinkertaisempana vaihtoehtona paluuta joustavaan työviikkoon, jossa otetaan huomioon ainoastaan kaksi viikoittaista lepoaikaa. - Artiklan 10 ja 11 kohdassa määritellään "vuorokautinen ajoaika" ja "viikoittainen ajoaika", jotka vastaavat suurelta osin asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 esitettyjä määritelmiä. Ehdotuksen määritelmissä ilmoitetaan selvästi, mitä kumpikin ajoaika käsittää. - Artiklan 12 kohtaan on otettu "suurimman sallitun painon" määritelmä asetuksesta (ETY) N:o 3820/85. - Artiklan 13 kohdassa ajantasaistetaan "säännöllisen henkilöliikenteen" määritelmää yhteisön uusimman lainsäädännön mukaisesti. - Artiklan 14 kohdassa määritellään "monimiehityksen" käsite, millä pyritään välttämään epäselvyydet ja ottamaan huomioon tapaukset, joissa ajoneuvossa on useampia kuin kaksi kuljettajaa. - Artiklan 15 kohdassa määritellään "kuljetusyrityksen käsite", millä pyritään tarkentamaan 10 ja 19 artiklan uusien säännösten soveltamisalaa. Määritelmä perustuu suureksi osaksi neuvoston direktiivin 96/26/EY 1 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa esitettyyn määritelmään. 30. Asetuksen (ETY) N:o 3820/85 5 artiklan säännöksiä, jotka koskevat kuljettajien alaikärajoja, ei ole sisällytetty ehdotukseen. Asetuksessa ei itse asiassa pitäisi olla tällaisia säännöksiä. Samoja asioita käsitelläänkin kuljettajien koulutusta koskevassa uudessa direktiiviehdotuksessa [9]. Autonapumiehiä ja lipuntarkastajia koskevat säännökset on sisällytetty selvennetyssä muodossa ehdotuksen 5 artiklaan. [9] KOM(2001) 56 lopullinen. 31. Ehdotuksen 6 artikla sisältää tarkistetussa ja määritellyssä muodossa samat ajoaikoja koskevat perussäännökset kuin asetus (ETY) N:o 3820/85. - Ehdotuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan vuorokautinen ajoaika saa olla enintään 9 tuntia, mutta sitä voidaan pidentää kahdesti viikon aikana enintään 10 tuntiin. - Ehdotuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaan viikko ei ole tässä yhteydessä vakiopituinen ajanjakso vaan joustava, kahden peräkkäisen viikoittaisen lepoajan välinen ajanjakso. Viikon pituus voi olla enintään 144 tuntia tai 6 päivää, joiden kuluessa voidaan ajaa vuorokautisia ajoaikoja. Tässä 2 kohdassa, jossa viikon enimmäispituudeksi vahvistetaan 144 tuntia, ilmaistaan selvemmin sama asia kuin asetuksen (ETY) N:o 3820/85 pitemmässä ja epäselvemmässä 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa. - Ehdotuksen 6 artiklan 3 kohdassa ilmoitetaan selvyyden vuoksi, että viikoittainen ajoaika saa olla enintään 56 tuntia, mitä ei ilmoiteta voimassa olevassa asetuksessa. Johdonmukaisuuden vuoksi 56 tuntia on ajoajan enimmäispituus yhden viikon aikana. - Ehdotuksen 6 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan, että kahden peräkkäisen joustavan viikon aikana kertynyt yhteen laskettu ajoaika saa olla enintään 90 tuntia. - Ehdotuksen 6 artiklan 5 kohdassa täsmennetään, ettei ajoajan voida katsoa alkavan silloin, kun kuljettaja ylittää Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisen tai jäsenvaltion ja unionin ulkopuolisen maan välisen rajan. Kyseinen kohta on lisätty myös siinä tarkoituksessa, että sillä helpotettaisiin uusien säännösten sisällyttämistä yrityksen vastuuta koskevaan 10 artiklaan. - Ehdotuksen 6 artiklan 6 kohdassa käsitellään sellaisiin kuljettajiin liittyvää ongelmaa, jotka ajavat sekä asetuksen soveltamisalaan kuuluvia että sen ulkopuolelle jääviä ajoneuvoja. Esimerkkinä voidaan mainita kuljettajat, jotka ajavat kaupunkien säännöllisessä henkilöliikenteessä käytettäviä ajoneuvoja (voimassa olevan asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaan tällaiset ajoneuvot eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan), mutta voivat ajaa työssään myös pitempiä matkoja. Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 heitä ei velvoiteta rekisteröimään sellaista työtä, jossa he käyttävät asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviä ajoneuvoja. Voimassa olevan asetuksen mukaisessa ajoaikojen rekisteröinnissä ei siis tarvitse ottaa huomioon tätä ylimääräistä ajamista, minkä vuoksi ajoajoille asetetut ylärajat voidaan ylittää käytännössä. - Komissio oli aluksi sitä mieltä, että tällaiseen sekä asetuksen soveltamisalaan kuuluvien että sen ulkopuolelle jäävien ajoneuvojen kuljettamiseen liittyvä ongelma voitaisiin ratkaista - kuten täytäntöönpanoviranomaisten ryhmä oli painokkaasti suosittanut - ulottamalla asetus koskemaan myös sellaisia ajoneuvoja, jotka eivät kuulu voimassa olevan asetuksen soveltamisalaan, kuten enintään 50 kilometrin pituisilla reiteillä käytettävät ajoneuvot. Alan edustajat osoittivat kuitenkin asiasta myöhemmin käydyissä keskusteluissa, että tämä aiheuttaisi saavutettuun etuun nähden suhteettoman suuria kustannuksia ja häiriöitä nykyiselle liikenteelle. Toisena vaihtoehtona oli kieltää kuljettajia ajamasta saman päivän aikana sekä asetuksen soveltamisalaan kuuluvia että sen ulkopuolelle jääviä ajoneuvoja, mutta tätäkään ratkaisua alan edustajat eivät pitäneet käyttökelpoisena. Lopulta ehdotukseen sisällytettiin säännös, jonka tavoitteena on parantaa liikenneturvallisuutta ja edistää tieliikennealan turvallisia työskentelytapoja velvoittamalla sellaiset henkilöt rekisteröimään koko ajoaikansa, jotka saman päivän aikana kuljettavat asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviä ajoneuvoja ja ryhtyvät sen jälkeen ajamaan asetuksen soveltamisalaan kuuluvia matkoja. Tämä ratkaisu on yhteisöjen tuomioistuimen tähän liittyvässä asiassa hiljattain antaman tuomion mukainen [10]. [10] Asia C-297/99, Skills Motor Coaches Ltd, 18.1.2001. 32. Ehdotukseen ei ole otettu mukaan nykyisessä 6 artiklan 1 kohdan neljännessä ja viidennessä alakohdassa sallittua erityispoikkeusta, joka koskee tilapäistä kansainvälistä henkilöliikennettä ja jonka mukaan kuljettajan viikoittaista lepoaikaa voidaan siirtää enintään 13 päivää siitä, kun hän on pitänyt edellisen viikoittaisen lepoaikansa. Tällaisten säännösten soveltamista on vaikea valvoa, eikä niillä edistetä hyvää liikenneturvallisuutta eikä asianmukaisia työoloja. Lisäksi poikkeus voidaan ulottaa koskemaan myös kansallista henkilöliikennettä, mikä mutkistaa aikojen laskemista entisestään. Viikoittaista lepoa koskevat tarkistetut säännöt antavat kuitenkin mahdollisuuden lyhentää viikoittaista lepoaikaa 24 tuntiin sillä ehdolla, että kuljettaja pitää tavanomaisen 45 tunnin pituisen viikoittaisen lepoajan 13 päivän kuluttua edellisestä tavanomaisesta viikoittaisesta lepoajastaan. Näiden erityissäännösten poistamisen voidaan katsoa edistävän liikenneturvallisuutta varsinkin, kun otetaan huomioon viimeaikaiset järkyttävät, kuolonuhreja vaatineet linja-auto-onnettomuudet sekä nykyisten säännösten väärinkäyttöä koskevat valitukset. Jos tavoitteena on ottaa käyttöön säännöstö, joka voidaan panna tehokkaasti ja yhdenmukaisesti täytäntöön koko unionissa ja jonka avulla voidaan hyödyntää kaikkia digitaalisen ajopiirturin tarjoamia mahdollisuuksia, sääntöjen on ehdottomasti oltava yksinkertaisia, niihin sisältyvä liikkumavara on rajattava selvästi ja tieliikennealan toimijoiden ja jäsenvaltioiden täytäntöönpanoviranomaisten on voitava ymmärtää niitä helposti. 33. Ehdotuksen 7 artikla koskee taukoja. Sillä pyritään korjaamaan voimassa olevassa asetuksessa oleva epäkohta, joka antaa kuljettajalle mahdollisuuden ajaa laillisesti jopa yhdeksän tuntia pitämättä muuta kuin yhden 15 minuutin tauon. Ehdotetun 7 artiklan mukaan kuljettaja voi ajaa enintään seitsemän ja puoli tuntia, joiden aikana hänen on pidettävä vähintään 30 minuutin tauko. Päätös vahvistaa ajotauon vähimmäispituudeksi 30 minuuttia perustuu liikenneturvallisuusnäkökohtiin ja käytännön syihin, koska 15 minuutin tauko on niin lyhyt, ettei kuljettaja ehdi sen aikana rentoutua ja virkistyä riittävästi. Tämä päätös on sekä sosiaalisten että liikenneturvallisuusnäkökohtien kannalta aikaisempaa parempi ratkaisu, ja se jättää sekä kuljettajille että työnantajille riittävästi liikkumavaraa. Lisäksi 7 artiklaan sisältyy voimassa olevan asetuksen keskeinen säännös, jonka mukaan neljän ja puolen tunnin ajon jälkeen on pidettävä vähintään 45 minuutin tauko. Ehdotuksen selkeys edistää sen noudattamista ja mahdollistaa sääntöjen yhdenmukaisen täytäntöönpanon. 34. Ehdotuksen 8 artiklalla yksinkertaistetaan voimassa olevia lepoaikasäännöksiä ja täsmennetään joitakin asetuksen (ETY) N:o 3820/85 keskeisiä säännöksiä käyttämällä määriteltyjä käsitteitä. - Ehdotuksen 8 artiklan 2 ja 3 kohdassa ilmoitetaan selvästi, että kuljettajan on pidettävä tarkistettu tavanomainen 12 tunnin vuorokautinen lepoaika viimeistään 24 tunnin kuluttua edellisestä vuorokautisesta tai viikoittaisesta lepoajasta. Lyhennetty viikoittainen lepoaika on edelleen vähintään 9 tuntia, ja sellainen voidaan pitää kolmesti viikossa. Lyhennetyn vuorokautisen lepoajan korvaamiseen ja vuorokautisen vähimmäislepoajan pidentämiseen liittyvää kompromissia on käsitelty edellä määritelmien yhteydessä (kohdassa 29, jossa käsitellään ehdotuksen 4 artiklan 7 ja 8 kohtaa). - Ehdotuksen 8 artiklan 4 kohdassa pyritään täsmentämään, mitä lepoaikoja kuljettajien on noudatettava, kun ajoneuvossa on monimiehitys, ja ottamaan huomioon lepoajan uusi vähimmäispituus muuttamatta kuitenkaan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 perusajatusta. - Ehdotuksen 8 artiklan 5 kohdalla varmistetaan, ettei lyhennettyjä viikoittaisia lepoaikoja voida käytännössä pitää rajattomasti. Kyseisessä kohdassa asetetaan vaatimus, jonka noudattamista voidaan valvoa ja joka jättää kuitenkin riittävästi liikkumavaraa. Ehdotuksella parannetaan kuljettajien sosiaalista tilannetta ja se hyödyttää viime kädessä myös työnantajia, koska sillä poistetaan lyhennetyn viikoittaisen lepoajan korvaamista koskeva vaatimus. - Ehdotuksen 8 artiklan 6 kohdassa muutetaan hieman voimassa olevan asetuksen tekstiä. Ehdotuksen mukaan kuljettajat voivat käyttää makuusijan lisäksi myös muita nukkumismahdollisuuksia, kunhan ne sopivat tähän tarkoitukseen. Muutoksella otetaan huomioon ajoneuvojen rakenteen ja varusteiden kehittyminen viimeksi kuluneiden viidentoista vuoden aikana. 35. Ehdotuksen 9 artiklalla pyritään vakioimaan lautan ja junan käyttöä koskeva sääntö, jota on sovellettu eri jäsenvaltioissa eri tavalla. Kun kuljettaja seuraa lautalla tai junassa kuljetettavaa ajoneuvoa ja pitää samalla vuorokautisen lepoajan, häntä pyydetään usein siirtämään ajoneuvo tänä aikana kyseiseen kulkuneuvoon tai pois kyseisestä kulkuneuvosta. Ottaen huomioon käytännöllisyys- ja liikenneturvallisuus näkökohdat ei liene haitaksi kuljettajalle, että hänen sallitaan keskeyttää lepoaikansa täysipituisen 12 tunnin vuorokautisen lepoajan kuluessa, jos keskeytys ei kestä kauempaa kuin tunnin. 36. Ehdotuksen 10 artiklaan on sisällytetty selvennetyssä muodossa asetuksen (ETY) N:o 3820/85 vastaava artikla, jossa kielletään tietyntyyppiset palkkiot. Ehdotukseen on kuitenkin lisätty myös muita säännöksiä. Voimassa olevan artiklan tarkoituksena on saattaa yritys vastuuseen rikkomisista, jotka ovat suoranainen seuraus painostuksesta, säännöistä ja kannustimista, joilla kuljettajaa rohkaistaan työskentelemään ja ajamaan pitkiä ajanjaksoja. Kokemus on kuitenkin osoittanut, ettei artiklaa yleensä voida panna täytäntöön lähinnä sen vuoksi, että tuomioistuimessa on mahdotonta esittää riittäviä todisteita, jotka osoittaisivat, vaarannetaanko palkkioilla liikenneturvallisuutta. Yritys voi siis välttyä joutumasta syytteeseen siitä, että kuljettaja on rikkonut säännöksiä, vaikka se on ratkaisevasti vaikuttanut niiden rikkomiseen. Alkuperäinen artikla on kuitenkin sisällytetty ehdotuksen 10 artiklan 1 kohtaan, koska siinä on haluttu tähdentää tämän näkökulman merkitystä. 37. Ehdotuksessa on pyritty löytämään nykyistä käytännöllisempi, yhtenäisempi ja tehokkaampi ratkaisu täytäntöönpano-ongelmaan täydentämällä voimassa olevia säännöksiä useilla uusilla kohdilla. - Ehdotuksen 10 artiklan 2 kohdassa työnantajalle asetetaan suoranainen velvollisuus varmistaa asetuksen noudattaminen. Kohta sisältää voimassa olevan asetuksen 15 artiklan, mutta lisäksi siinä selvennetään, mitä velvollisuuksia yrityksillä on, sekä edellytetään, että yritys valvoo kyseisen asetuksen ja asetuksen (ETY) N:o 3821/85 noudattamista tarkastuksin, joita tehdään säännöllisesti eikä ajoittain. Yritykset, jotka vastaavat kuljettajan työajan suunnittelusta, olisi saatettava vastuuseen sellaisesta aikataulusta, joka ei ole asianmukainen ja/tai jossa kuljettajalle ei ole jätetty riittävästi joustovaraa viivästyksiä varten. Lisäksi olisi huolehdittava siitä, ettei kuljettajien tarvitse pelätä vastatoimia, kun he joutuvat pysähtymään ajettuaan lakisääteistä enimmäisajoaikaa vastaavan jakson. - Ehdotuksen 10 artiklan 3 kohdalla pyritään varmistamaan, että jokainen jäsenvaltio pitää oikeudenvastaisena tekona sitä, että kuljettaja rikkoo asetuksen säännöksiä koko sen alueella tai osalla siitä. Kyseisen kohdan mukaan rikkomisena on pidettävä myös sitä, että kuljettaja ajaa jäsenvaltion alueella rikottuaan asetuksen sääntöjä jonakin ajankohtana viimeisimmän viikoittaisen lepoajan jälkeen. Jäsenvaltion alueella ajamista on siis pidettävä rikkomisena, vaikka sääntöjä olisi rikottu edellisellä viikolla kyseisen jäsenvaltion alueen ulkopuolella. Viikoittainen lepoaika on valittu näiden säännösten lähtökohdaksi, koska on aiheellista olettaa, että pitkien ajanjaksojen ajaminen ilman riittävää lepoa on vaaraksi liikenneturvallisuudelle siinä jäsenvaltiossa, jossa tarkastus tehdään tienvarrella. Tässä yhteydessä lainkäyttövalta kuuluu kyseiselle jäsenvaltiolle sillä perusteella, että tekoon eli ajoneuvon kuljettamiseen ilman riittävää lepoa on syyllistytty sen alueella. Jos tämä säännös otetaan yleisesti käyttöön kaikissa jäsenvaltioissa, se voi osoittautua aikaisempaa tehokkaammaksi keinoksi valvoa asetuksen täytäntöönpanoa. Nykyisenä käytäntönä on, että jäsenvaltio, jonka alueella rikkominen todetaan, ilmoittaa asiasta sille jäsenvaltiolle, jossa lainrikkojan kotipaikka sijaitsee, mutta tämä käytäntö on liian hankala eivätkä jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset noudata sitä yhdenmukaisesti. Lisäksi se antaa liikenteenharjoittajille ja kuljettajille mahdollisuuden tuhota tai muuttaa todisteita rikkomisen salaamiseksi. - Ehdotuksen 10 artiklan 4 kohdalla pyritään varmistamaan, että kuljetusyritys voidaan saattaa vastuuseen sääntöjen rikkomisesta, johon kuljettaja on syyllistynyt kyseisen yrityksen hyväksi. Lainkäyttövalta kuuluu sille jäsenvaltiolle, johon yritys on sijoittautunut, vaikka rekisteröidyt tiedot osoittaisivat, että kuljettaja ei ole pitänyt riittävän pituista lepoaikaa toisen jäsenvaltion alueella. Täytäntöönpanoviranomaisten kokemukset ovat osoittaneet, että huomattava osa sääntöjen rikkomisista ja petoksista johtuu suoranaisesti siitä, että yritykset asettavat kuljettajille kohtuuttomia paineita. Yritykset voivat usein välttyä seuraamuksilta, toisin kuin kuljettajat. Ne voivat jopa pyytää kuljettajia väärentämään rekisteröityjä tietoja estääkseen paljastumisen. Tämä tilanne ei kannusta noudattamaan voimassa olevia sääntöjä. - Ehdotuksen 10 artiklan 5 kohdan mukaan kuljetusyritys voi esittää puolustuksekseen kahta seikkaa. Ensimmäinen niistä on luonnollisesti se, että kuljettaja ei ole noudattanut työnantajaltaan saamiaan ohjeita. Toiseksi yritys voi puolustautua sillä, ettei se ole tiennyt kuljettajan kaikista ajoajoista. - Ehdotuksen 10 artiklan 6 kohdan mukaan kuljettaja on velvollinen toimittamaan työnantajalleen riittävät tiedot, joiden perusteella se voi noudattaa asetuksen II luvun sääntöjä. Täytäntöönpanoon on nimittäin liittynyt huomattavia vaikeuksia sellaisissa tapauksissa, joissa kuljettaja on työskennellyt useamman kuin yhden kuljetus yrityksen palveluksessa. Erityisesti silloin, kun on kyse kuljettajia välittävistä toimistoista, on aiheellista huolehtia siitä, että jokaisella yrityksellä on riittävät tiedot, joiden perusteella se voi noudattaa asetuksen säännöksiä. 38. Ehdotuksen 11 ja 12 artiklaan on sisällytetty asetuksen (ETY) N:o 3820/85 vastaavat säännökset, joiden sanamuotoa on kuitenkin pyritty selventämään ja yksinkertaistamaan. 39. Ehdotuksen 13 artikla sisältää kansallisia poikkeuksia koskevat säännökset. Artiklan 1 kohta on otettu asetuksen (ETY) N:o 3820/85 13 artiklan 2 kohdasta. Kyseisen kohdan sisällyttämisellä on pyritty varmistamaan, että asetuksen tavoitteet asetetaan edelleen ensi sijalle ja että sitä sovelletaan kaikkiin mahdollisiin poikkeuksiin eikä ainoastaan yhteen nimenomaiseen tapaukseen. 40. Ehdotuksesta on jätetty pois useita voimassa olevassa asetuksessa sallittuja poikkeuksia (13 artiklan 1 kohdan a, d, e, f ja k alakohdassa sallitut poikkeukset). Muita poikkeuksia on muutettu (nykyinen 13 artiklan 1 kohdan b, c, g, i ja j alakohta) tai otettu mukaan sellaisenaan (nykyinen 13 artiklan 1 kohdan h alakohta, jossa on kyse saaria koskevasta poikkeuksesta). Ehdotukseen on myös lisätty yksi poikkeus. Jäljempänä kuvataan, miten asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 sallitut kansalliset poikkeukset on otettu ehdotuksessa huomioon. Artiklojen, kohtien ja alakohtien numeroinnissa noudatetaan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 numerointia. Poikkeukset, joita ei ole sisällytetty ehdotukseen: - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan a alakohta: Poikkeusta ei ole sisällytetty ehdotukseen liikenneturvallisuussyistä ja kyseisessä alakohdassa tarkoitetuissa minibusseissa matkustavien henkilöiden turvallisuuden vuoksi. Täten on otettu huomioon täytäntöönpanoviranomaisten ryhmän yksimielinen päätös, jonka mukaan poikkeus olisi jätettävä pois, ja erityisesti niiden jäsenvaltioiden edustajien kokemukset, joissa kyseistä poikkeusta sovelletaan parhaillaan. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan d alakohta: Koska vaikuttaa siltä, että kyseistä toimintaa harjoitetaan pääasiallisesti yksityiseltä pohjalta, tällainen poikkeus ei ole enää aiheellinen. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan e alakohta: Kyseinen poikkeus on sisällytetty uuteen säännökseen (ehdotuksen 13 artiklan 1 kohdan b alakohtaan). Jos markkinat sijaitsevat yli 50 kilometrin etäisyydellä, sovelletaan tavanomaisia kuljetussääntöjä. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan f alakohta: Alakohdassa tarkoitettuja ajoneuvoja käytetään nykyään harvoin, ja monet ehdotetut muutokset voivat käsittää myös kyseiset ajoneuvot. Useat yritykset, jotka vaativat tätä poikkeusta, käyttävät pitkillä matkoilla suuria ajoneuvoja, minkä vuoksi niiden olisi kuuluttava asetuksen soveltamisalaan. Sellaisiin ajoneuvoihin, joita käytetään lyhyellä etäisyydellä niiden tavanomaisesta sijaintipaikkakunnasta, voidaan soveltaa ehdotuksen 13 artiklan 1 kohdan c alakohtaa. Kummassakaan tapauksessa ajoneuvon kuljettaminen ei saa olla sen kuljettajan päätyönä, eikä kuormaa saa kuljettaa kaupallisessa eikä kilpailutarkoituksessa. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan k alakohta: Kyseinen poikkeus sisältyy ehdotuksessa 13 artiklan 1 kohdan b alakohtaan. Muutetut poikkeukset: - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan b alakohta: Poikkeusta on selvennetty ja se on rajoitettu koskemaan viranomaisten omistamia tai ilman kuljettajaa vuokraamia ajoneuvoja, millä pyritään estämään se, että alihankkijat ja toistensa kilpailijoiksi katsotut henkilöt tai yritykset käyttävät kyseistä poikkeusta väärin (asia Anders Sjöberg [11], Euroopan yhteisöjen tuomioistuin). [11] Asia C-387/96, Anders Sjöberg, Kok. 1998, s. I-1225. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan c alakohta: Täytäntöönpanoviranomaiset olivat hyvin huolestuneita siitä, että maanviljelyä tai puutarhanhoitoa harjoittavat yritykset käyttävät väärin tätä poikkeusta, joka niille nykyään sallitaan. Uudelleen muotoillun poikkeussäännöksen tavoitteena on jättää alan yrityksille riittävästi liikkumavaraa ja rajoittaa samalla liikenteen harjoittamista maatalousajoneuvoilla. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan g alakohta: Poikkeus on rajoitettu koskemaan enintään 7 500 kilogramman painoisia ajoneuvoja sellaisiin poikkeuksiin sovellettavien yleisten periaatteiden mukaisesti, joissa on asianmukaista asettaa painorajoitus. Muilta osin kyseinen poikkeus säilyy ennallaan. Voimassa olevan asetuksen viimeinen virke on poistettu, koska jäsenvaltiot eivät ole ilmeisesti koskaan käyttäneet kyseistä säännöstä. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan i alakohta: Säännökseen tehdyllä muutoksella pyritään edistämään ympäristöä säästävien liikennemuotojen käyttöä paikallisessa toiminnassa. Säännökseen on lisätty liikenneturvallisuussyistä painoa ja etäisyyttä koskevat rajoitukset, joilla pyritään varmistamaan, ettei säännöksessä tarkoitetuilla ajoneuvoilla kuljeta pitkiä matkoja ilman valvontaa, sekä edistämään tällaisten ajoneuvojen käyttöä esimerkiksi kaupunkien keskustoissa. - Nykyinen 13 artiklan 1 kohdan j alakohta: Säännöksen on lisätty ehto, jolla pyritään varmistamaan, ettei poikkeusta käytetä väärin taloudellisen hyödyn saamiseksi. Lisätty poikkeus: - Voimassa olevan asetuksen 4 artiklan 6 kohdan mukaisesta valtion yleishyödyllisiä laitoksia koskevasta poikkeuksesta on tehty kansallinen poikkeus. Se on siirretty ehdotuksessa pois asetuksen 4 artiklasta, jossa se kuuluu yleisiin ja ehdottomiin vapautuksiin. Monet yleishyödylliset laitokset eivät ole enää valtion valvonnassa, ja niihin liittyy kaupallisia etuja, joita laitokset voivat pitää tärkeämpinä kuin liikenneturvallisuusnäkökohtia. Poikkeus on sisällytetty ehdotukseen kansallisena poikkeuksena, jotta jäsenvaltiot voisivat tarvittaessa väljentää sääntöjä omalla alueellaan, jos tällaisilla säännöillä ei vaaranneta ehdotuksen 1 artiklan säännösten noudattamista. Kyseiseen lisäykseen ei ole otettu mukaan sellaisia yleishyödyllisiä laitoksia, jotka kuuluvat nykyään yksityiselle sektorille. 41. Ehdotukseen on sisällytetty uusi 14 artikla, jonka avulla pyritään erottamaan selvästi toisistaan sellaiset poikkeukset, joita jäsenvaltiot voivat yksinkertaisesti ottaa käyttöön alueellaan (nykyinen 13 artiklan 1 kohta), ja tilanteet, joissa poikkeuksista on kuultava komissiota tai joissa niihin on saatava ennakolta komission lupa (nykyinen 13 artiklan 2 kohta). Nykyiset säännökset on sisällytetty uuteen artiklaan lähes sellaisenaan, mutta niistä on poistettu sana "olennaisesti", koska sen käyttöä pidetään tässä yhteydessä tarpeettomana. 42. Kokonaan asetuksen ulkopuolelle jäävä suurin ajoneuvoryhmä ovat kaupunkiliikenteen linja-autot eli säännöllinen henkilöliikenne, jonka reittien pituus ei ylitä 50 kilometriä. Komissio on tietoinen siitä, että tämä ala on ensisijaisesti luonteeltaan paikallinen ja että siihen on sen vuoksi sovellettava toissijaisuusperiaatetta. Alan sääntelyä on kuitenkin monissa jäsenvaltioissa vapautettu, minkä vuoksi on olemassa riski, että voittoihin pyritään tieturvallisuustekijöiden ja työolojen kustannuksella. Tästä syystä uudessa 15 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden yleisestä velvollisuudesta luoda tällä alalla sovellettavat ajoaikoja, taukoja ja lepoaikoja koskevat asianmukaiset säännöt. 43. Jäsenvaltioiden täytäntöönpanoviranomaiset olivat yksimielisesti sitä mieltä, että voimassa olevan asetuksen 16 artikla on vanhentunut. Artiklan mukaan säännöllisessä kansallisessa ja rajaliikenteeseen kuuluvassa kansainvälisessä henkilöliikenteessä voidaan käyttää aikataulu- ja työvuorolistajärjestelmää sen sijaan, että ajo- ja lepoajat rekisteröitäisiin ajopiirturin avulla. Koska useimmat, jolleivät kaikki, tämäntyyppisessä toiminnassa käytettävät ajoneuvot on jo varustettu ajopiirtureilla, ne jäävät automaattisesti tämän vaihtoehdon soveltamisalan ulkopuolelle nykyisen 14 artiklan 7 kohdan perusteella. Toisaalta reittien pituudet ovat tällaisessa liikenteessä sellaisia, että asetuksen säännösten soveltamista on ollut vaikea valvoa tarkasti, kun liikenteessä on käytetty tätä vaihtoehtoista järjestelmää, minkä vuoksi järjestelmää on ollut helppo käyttää väärin. Sen vuoksi ehdotetaan, että vaihtoehtoinen järjestelmä poistetaan vähitellen käytöstä 31. joulukuuta 2006 mennessä. 44. Lyhyt kolmen vuoden siirtymäkausi, joka koskee aikataulu- ja työvuorolista järjestelmään piiriin kuuluvaa liikennettä, antaa yrityksille, jotka käyttävät yhä tätä vaihtoehtoista järjestelmää, mahdollisuuden varustaa ajoneuvonsa ajopiirtureilla. Lisäksi ehdotuksen 16 artiklan 3 kohdan a alakohdassa on säännös, jonka mukaan työvuorolistaan on siirtymäkauden aikana merkittävä tiedot lähinnä edeltävien 28 päivän ajalta eli pitemmältä ajalta kuin nykyään vaaditaan. Vaadittua ajanjaksoa on pidennetty sen vuoksi, että tiedot vastaisivat digitaalisen ajopiirturin avulla saatuja tietoja. 45. Ehdotuksen 17 artiklassa on tehty lisäys säännöksen, jonka mukaan komission on laadittava asetuksen soveltamisesta kaksivuotiskertomuksia. Lisäyksellä komissio velvoitetaan käsittelemään kertomuksissa myös asetuksen (ETY) N:o 3821/85 soveltamista. Tämä on looginen ja tarpeellinen lisäys ottaen huomioon, että lähitulevaisuudessa siirrytään digitaalisen ajopiirturin käyttöön, jolloin tarvitaan seikkaperäistä selvitystä sen käyttöönoton vaikutuksista tieliikennealalla. 46. Ehdotuksen 18 artiklalla pyritään ajantasaistamaan ja yksinkertaistamaan nykyistä 17 artiklan 1 kohtaa. 47. Ehdotuksen 19 artikla koskee seuraamuksia. Siihen on sisällytetty vakiolauseke, jota käytetään nykyään seuraamusten vaikutuksille asetetuista vaatimuksista. Lisäksi se sisältää uuden säännöksen, jonka tavoitteena on varmistaa, että jäsenvaltioiden määräämissä seuraamuksissa noudatetaan tiettyä johdonmukaisuutta, jolla tarkoitetaan sitä, että vakavan rikkomisen havaitseminen voi johtaa vakavaan ja välittömään seuraamukseen. 48. Ehdotuksen 20 artiklassa täydennetään nykyistä 17 artiklan 2 kohtaa. Lisätyillä säännöksillä pyritään parantamaan jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa ja välttämään ongelmia non bis in idem -periaatteen mukaisesti. Artiklassa edellytetään pikemminkin tiedonvaihtoa kuin keskinäisen oikeusavun antamista. 49. Ehdotukseen on sisällytetty nykyinen 17 artiklan 3 kohdan ensimmäinen luetelmakohta, jolla pyritään helpottamaan ja edistämään jäsenvaltioiden täytäntöönpanoviranomaisten välistä säännöllistä tiedonvaihtoa. Tällaista tiedonvaihtoa voidaan käydä esimerkiksi silloin, kun kuljetusyritys on rikkonut sääntöjä ja rikkoo niitä luultavasti tulevaisuudessakin. 50. Ehdotuksen 21 artiklaan on otettu asetuksen (ETY) N:o 3820/85 3 artiklan säännös, jonka mukaan yhteisö voi neuvotella kolmansien maiden kanssa asetuksen täytäntöönpanosta. Tämä tulee tarpeelliseksi erityisesti AETR-sopimuksen yhteydessä sen jälkeen, kun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tarkistus on hyväksytty. 51. Ehdotuksen 22 ja 23 artiklalla perustetaan pysyvä neuvoa-antava komitea, jonka tehtävänä on avustaa komissiota asetuksen täytäntöönpanon valvonnassa. Ehdotuksen mukaan ryhmä koostuu jäsenvaltioiden hallitusten edustajista, jotka voivat seurata kehitystä, edistää yhteisymmärryksen syntymistä lainsäädännön täytäntöönpanosta sekä avustaa komissiota lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevien kaksivuotiskertomusten laadinnassa (tähän prosessiin kaikki jäsenvaltiot eivät ole toistaiseksi osallistuneet täysipainoisesti). Koska ehdotuksen ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että asetusta tulkitaan ja sovelletaan yhdenmukaisesti, on katsottu olevan tehokkainta päättää sen täytäntöönpanoa koskevista kysymyksistä tällaisen komitean puitteissa. Komission näkemyksenä on, että komitealla olisi oltava selvät yhteydet yhteisön tasolla kokoontuviin työmarkkinaosapuoliin. 52. Ehdotuksen 24 ja 25 artiklassa on säännökset asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta ja muutosten voimaantulopäivästä. F. Yhteisön tason toiminnan perusteet Mitkä ovat suunnitellun toimen tavoitteet yhteisön velvoitteiden kannalta* 53. Komission ehdotuksen tavoitteena on parantaa ja yhdenmukaistaa yhteisön voimassa olevan lainsäädännön tulkintaa, soveltamista ja täytäntöönpanoa selventämällä, yhdenmukaistamalla ja ajantasaistamalla yhteisiä sääntöjä ja ottamalla käyttöön toimenpiteitä, joilla voidaan tehostaa ja yhtenäistää valvontaa ja seuraamuksia koko yhteisössä. Kuuluuko suunniteltu toimi yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan* 54. Toimi kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan (perustamissopimuksen 71 artikla). Mikä on ongelman ulottuvuus yhteisössä (esim. montako jäsenvaltiota asia koskee ja miten asia on ratkaistu tähän mennessä)* 55. Asia koskee kaikkia jäsenvaltioita sekä kaikkia tieliikennealan yrityksiä ja kuljettajia kaikissa jäsenvaltioissa. On todettu, että jäsenvaltioiden erilaiset tavat tulkita asetusta (ETY) N:o 3820/85 ja panna se täytäntöön voivat synnyttää epävarmuutta kansainvälisessä tieliikenteessä sovellettavien sääntöjen kansallisista tulkinnoista ja vaikeuttaa jäsenvaltioiden täytäntöönpano viranomaisten työtä niiden pyrkiessä panemaan yhteisön säännökset yhdenmukaisesti ja tehokkaasti täytäntöön. Kaikkien jäsenvaltioiden täytäntöönpanoviranomaisten edustajat ovat havainneet samat ongelmat, jotka liittyvät vapautuksia ja kansallisia poikkeuksia koskevien säännösten soveltamisalan määrittelyyn. Lisäksi on otettava huomioon, että tieliikenneala on vuodesta 1985 kehittynyt koko yhteisössä siihen suuntaan, että julkisia palveluja tarjoavat yhä useammin yksityiset liikenteenharjoittajat. Tämä on synnyttänyt kilpailua ja voi vaikuttaa liikenneturvallisuuteen ja työoloihin, minkä vuoksi nykyisiä vapautus- ja poikkeussäännöksiä olisi tarkistettava. Miten asia voidaan ratkaista tehokkaimmin: yhteisön vai jäsenvaltioiden toiminnan avulla* 56. Yhteisön säännösten soveltamista voidaan vahvistaa, parantaa ja yhdenmukaistaa ainoastaan yhteisön tasolla toteutettavalla yhteisellä toiminnalla. Mitä todellista lisäarvoa komission ehdottama toiminta tuottaa ja mitkä olisivat toimen toteuttamatta jättämisen seuraukset* 57. Ehdotuksen tavoitteena on helpottaa yhteisön yhteisten sääntöjen yhdenmukaista tulkintaa, soveltamista ja täytäntöönpanoa. Sillä ajantasaistetaan ja selvennetään voimassa olevan asetuksen vapautus- ja poikkeussäännöksiä ja otetaan käyttöön uusia säännöksiä, joilla voidaan tehostaa yhtenäismarkkinoilla harjoitettavaa valvontaa. Ehdotus antaa täytäntöönpanoviranomaisille ja yrityksille selvemmän käsityksen asetuksen säännöksistä, ja lisäksi se antaa mahdollisuuden käyttää säännösten soveltamisessa uutta digitaalista ajopiirturia. Toimien toteuttamatta jättäminen johtaisi tilanteeseen, jossa sääntöjen soveltaminen olisi epätyydyttävää, kirjavaa ja epävarmaa ja jossa ei otettaisi huomioon markkinoilla tapahtuneita muutoksia eikä uusia vaatimuksia, kuten digitaalisen ajopiirturin käyttöönottoa. Mitä toimintakeinoja yhteisöllä on käytettävissään* 58. Ehdotuksella pyritään selventämään ja ajantasaistamaan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tekstiä, jota ei ole muutettu kovinkaan paljon viimeksi kuluneiden 15 vuoden aikana. Tätä tavoitetta ei voida saavuttaa millään muulla toiminnalla. 2001/0241 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [12], [12] EYVL C ..., ..., s. ... ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [13], [13] EYVL C ..., ..., s. ... ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [14], [14] EYVL C ..., ..., s. ... noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [15], [15] EYVL C ..., ..., s. ... sekä katsovat seuraavaa: 1) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetulla asetuksella (ETY) N:o 3820/85 [16] pyrittiin yhdenmukaistamaan sisämaan liikennemuotojen välistä kilpailua erityisesti tieliikenteen alalla sekä parantamaan työoloja ja liikenneturvallisuutta tieliikenteen osalta. Näiden alojen kehitys on turvattava ja sitä on laajennettava. [16] EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1. 2) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY [17], sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY [18], 17 a artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että liikkuvassa työssä olevilla työntekijöillä on oikeus "riittävään lepoon". [17] EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18. [18] EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41. 3) Asetuksen (ETY) N:o 3820/85 [19] tiettyjä säännöksiä, jotka liittyvät yhteisön sisällä kansallisessa ja kansainvälisessä tieliikenteessä toimivien kuljettajien ajoaikoja, taukoja ja lepoaikoja koskeviin sääntöihin, on ollut vaikea tulkita, soveltaa ja panna täytäntöön yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, koska säännökset on muotoiltu väljästi. [19] EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1. 4) On suotavaa, että kyseiset säännöt pannaan tehokkaasti ja yhdenmukaisesti täytäntöön, jotta saavutettaisiin niiden tavoitteet ja jotta sääntöjen soveltaminen ei menettäisi uskottavuuttaan. Sen vuoksi tarvitaan aikaisempaa selvemmät ja yksinkertaisemmat säännöt, joita sekä tieliikennealan yritysten että täytäntöönpanoviranomaisten olisi nykyistä helpompi ymmärtää, tulkita ja soveltaa. 5) Tämän asetuksen säännökset, jotka koskevat työoloja, eivät saa vaikuttaa työmarkkinaosapuolten oikeuteen antaa työehtosopimuksilla tai muulla tavalla määräyksiä, jotka ovat työntekijöille edullisempia kuin kyseiset säännökset. 6) On suotavaa, että tämän asetuksen tarkka soveltamisalaa määritellään selvästi yksilöimällä pääasialliset ajoneuvoluokat, joita se koskee. 7) Kaikki keskeiset käsitteet olisi määriteltävä seikkaperäisesti tulkinnan helpottamiseksi ja asetuksen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. 8) Kansainvälisessä maantieliikenteessä toimivien ajoneuvojen miehistöjen työstä 1 päivänä heinäkuuta 1970 tehdyn eurooppalaisen sopimuksen (AETR), sellaisena kuin se on muutettuna, määräyksiä olisi sovellettava edelleen sellaisilla ajoneuvoilla harjoitettavaan maanteiden tavara- ja henkilöliikenteeseen, jotka on rekisteröity jäsenvaltiossa tai AETR-sopimuksen sopimuspuolena olevassa maassa, koko matkan osalta, kun matka tehdään yhteisön ja sopimuspuolena olevan maan välillä tai tällaisen maan kautta. 9) Jos ajoneuvo on rekisteröity maassa, joka ei ole AETR-sopimuksen sopimuspuoli, määräyksiä sovelletaan ainoastaan yhteisön alueella tehtyyn matkan osaan. 10) Koska asiat, joista AETR-sopimuksessa määrätään, kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, yhteisöllä on toimivalta neuvotella AETR-sopimuksesta ja tehdä kyseinen sopimus. 11) Jos yhteisön sisäisten sääntöjen muuttaminen kyseisellä alalla edellyttää vastaavaa muutosta AETR-sopimukseen, jäsenvaltiot toimivat yhdessä AETR-sopimuksessa määrättyä menettelyä noudattaen saadakseen tällaisen muutoksen kyseiseen sopimukseen. 12) Vapautuksia koskevaa luetteloa olisi ajantasaistettava, jotta se heijastaisi tieliikennealalla viimeksi kuluneiden viidentoista vuoden aikana tapahtunutta kehitystä. 13) Ajoaikoja koskevia perussääntöjä on selvennettävä ja yksinkertaistettava, jotta ne voitaisiin panna tehokkaasti ja yhdenmukaisesti täytäntöön digitaalisen ajopiirturin avulla tieliikenteen valvontalaitteista annetun asetuksen (ETY) N:o 3821/85 [20], sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2135/98 [21], mukaisesti. [20] EYVL L 370, 31.12.1985, s. 8. [21] EYVL L 274, 9.10.1998, s. 1. 14) On käynyt ilmi, että voimassa olevat säännöt antavat mahdollisuuden suunnitella vuorokautiset ajoajat ja tauot siten, että kuljettaja voi ajaa liian kauan ilman täysipituista taukoa, mikä heikentää liikenneturvallisuutta ja huonontaa kuljettajien työoloja. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön pidennetty vähimmäistauko, joka on pidettävä aikaisempaa lyhyemmin väliajoin. 15) On todettu, että nykyinen vuorokautisten ja viikoittaisten lyhennettyjen lepoaikojen korvaamisjärjestelmä on niin joustava ja vaihteleva, että sitä on mahdotonta valvoa käytännössä. Järjestelmän yksinkertaistamiseksi olisi löydettävä uusi tasapaino, jonka avulla säilytetään joustavuus mutta parannetaan samalla kuljettajan tilannetta ja joka mahdollistaa tietokoneistetun laskennan. Tavanomaista vuorokautista lepoaikaa olisi pidennettävä, eikä lepoaikojen jakamista tulisi sallia. Lyhennettyjä lepoaikoja ei tulisi korvata, ja lyhennettyjen viikoittaisten lepoaikojen pitäminen tulisi sallia ainoastaan yhden kerran kahden täysipituisen viikoittaisen lepoajan välillä. 16) Yhteisössä harjoitettavassa tieliikenteessä käytetään usein osalla matkaa lauttaa tai rautatietä. Sen vuoksi olisi annettava selvät ja asianmukaiset säännökset tällaista liikennettä koskevista vuorokautisista lepoajoista ja tauoista. 17) Ottaen huomioon, että rajojen yli harjoitettava tavara- ja henkilöliikenne lisääntyvät, liikenneturvallisuuden ja tehostetun täytäntöönpanon kannalta on suotavaa, että teiden varsilla tehtävien tarkastusten piiriin kuuluvat toisissa jäsenvaltioissa ja yhteisön ulkopuolisissa maissa käytetyt ajo- ja lepoajat. 18) Kuljetusyrityksen vastuuta koskevia säännöksiä olisi sovellettava ainakin sellaisiin kuljetusyrityksiin, jotka ovat oikeushenkilöitä tai luonnollisia henkilöitä, eikä säännösten tulisi estää oikeuskäsittelyjä sellaisia luonnollisia henkilöitä vastaan, jotka ovat tekijöinä, yllyttäjinä tai avunantajina tämän asetuksen rikkomisessa. 19) Kuljettajien, jotka tekevät työtä usealle kuljetusyritykselle, on toimitettava jokaiselle niistä riittävät tiedot, jotta kyseiset yritykset voivat täyttää tämän asetuksen mukaiset velvollisuutensa. 20) Jäsenvaltioilla on edelleen oltava oikeus toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä sosiaalisen kehityksen edistämiseksi ja liikenneturvallisuuden parantamiseksi. 21) Kansallisten poikkeusten olisi heijastettava tieliikennealan muutoksia, ja ne olisi rajoitettava sellaisiin tekijöihin, joihin ei nykyään kohdistu kilpailupaineita. 22) Jäsenvaltioiden olisi laadittava säännöt ajoneuvoille, joita käytetään säännöllisessä henkilöliikenteessä enintään 50 kilometrin pituisilla reiteillä. Tällaisten sääntöjen olisi annettava sallittuja ajoaikoja ja pakollisia taukoja ja lepoaikoja koskeva asianmukainen suoja. 23) Tehokkaan täytäntöönpanon kannalta on suotavaa, että kaikkea säännöllistä kansallista ja kansainvälistä henkilöliikennettä valvotaan käyttämällä tavanomaisia valvontalaitteita. 24) Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia, sekä varmistettava niiden täytäntöönpano. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Yleisesti jäsenvaltioiden käytettävissä oleviin seuraamuksiin olisi kuuluttava mahdollisuus takavarikoida ajoneuvo silloin, kun todetaan vakava säännösten rikkominen. 25) Selvän ja tehokkaan täytäntöönpanon kannalta on suotavaa yhdenmukaistaa säännökset, jotka koskevat kuljetusyritysten ja kuljettajien vastuuta tämän asetuksen säännösten rikkomisesta. Tämä vastuu voi johtaa jäsenvaltioissa rikosoikeudellisiin, siviilioikeudellisiin tai hallinnollisiin seuraamuksiin. 26) Perustamissopimuksen 5 artiklassa esitettyjen toissijaisuus- ja suhteellisuus periaatteiden mukaan jäsenvaltiot eivät voi saavuttaa riittävällä tavalla tavoitetta, joka on selvien yhteisten sääntöjen asettaminen tieliikenteessä toimivien kuljettajien ajo- ja lepoajoista, vaan tavoite voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, koska sen saavuttaminen edellyttää koordinoitua kansainvälistä toimintaa. Tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi. 27) Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [22] 2 artiklan mukaan tämän asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. [22] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 28) Asetus (ETY) N:o 3820/1985 olisi selvyyden ja järkiperäistämisen vuoksi kumottava ja korvattava tällä asetuksella, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU Johdantosäännökset 1 artikla Tässä asetuksessa vahvistetaan maanteiden tavara- ja henkilöliikenteessä toimivien kuljettajien ajoaikoja, taukoja ja lepoaikoja koskevat säännöt sisämaan liikennemuotojen välisen kilpailun yhdenmukaistamiseksi erityisesti tieliikenteen alalla sekä työolojen ja liikenneturvallisuuden parantamiseksi. 2 artikla 1. Tätä asetusta sovelletaan maanteiden a) tavaraliikenteeseen, jossa ajoneuvon suurin sallittu paino, mahdollinen perävaunu tai puoliperävaunu mukaan luettuna, on yli 3,5 tonnia, b) henkilöliikenteeseen, jossa käytettävät ajoneuvot on rakennettu tai pysyvästi mukautettu yli yhdeksän hengen kuljettamiseen, kuljettaja mukaan luettuna, ja tarkoitettu tällaiseen käyttöön. Asetusta sovelletaan yhteisössä rekisteröityihin ajoneuvoihin, kun a) niitä käytetään tieliikenteessä ainoastaan yhteisön alueella tai b) niitä käytetään yhteisön ja sellaisen kolmannen maan välisessä tieliikenteessä, joka ei ole kansainvälisessä maantieliikenteessä toimivien ajoneuvojen miehistöjen työstä tehdyn eurooppalaisen sopimuksen (AETR) sopimuspuoli, tai tällaisen maan kautta kulkevassa tieliikenteessä. 2. AETR-sopimusta sovelletaan: a) koko matkaan, kun tieliikenteessä käytetään jäsenvaltiossa tai AETR-sopimuksen sopimuspuolena olevassa maassa rekisteröityjä ajoneuvoja ja matka tehdään yhteisön ja sopimuspuolena olevan maan välillä taikka tällaisen maan kautta; tai b) yhteisössä kuljettavaan koko matkaan, kun tieliikenteessä käytetään sellaisessa kolmannessa maassa rekisteröityjä ajoneuvoja, joka ei ole AETR-sopimuksen sopimuspuoli. 3 artikla Tätä asetusta ei sovelleta liikenteeseen, jossa käytetään seuraavanlaisia ajoneuvoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 6 kohdan soveltamista: 1. säännöllisessä henkilöliikenteessä käytettävät ajoneuvot, kun kyseisen liikennereitin pituus on enintään 50 kilometriä; 2. ajoneuvot, joiden suurin sallittu nopeus on enintään 30 kilometriä tunnissa; 3. puolustusvoimien, väestönsuojelun, palokunnan ja yleisestä järjestyksestä vastaavien laitosten omistamat tai ilman kuljettajaa vuokraamat ajoneuvot; 4. hätä- tai pelastusajoneuvot; 5. valtion omistamat tai ilman kuljettajaa vuokraamat sairaanhoidon erikoisajoneuvot; 6. sirkusten ja huvipuistojen laitteita kuljettavat erikoisajoneuvot; 7. hinausajoneuvot, joita käytetään enintään 50 kilometrin etäisyydellä niiden tavanomaisesta sijaintipaikkakunnasta; 8. tekniikan kehittämiseen sekä korjausten ja kunnossapidon testaamiseen tarvittavat ajoneuvot ja uudet tai uudistetut ajoneuvot, joita ei ole vielä laskettu liikenteeseen; 9. ei-kaupalliseen tavarankuljetukseen tarkoitetut ajoneuvot, joiden suurin sallittu paino on enintään 7 500 kilogrammaa. 4 artikla Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 1. "tieliikenteellä" kaikkia tiematkoja, jotka tehdään henkilöiden tai tavaroiden kuljettamiseen käytettävillä kuormatuilla tai kuormaamattomilla ajoneuvoilla; 2. "ajoneuvolla" seuraavien määritelmien mukaista moottoriajoneuvoa, vetoautoa, perävaunua tai puoliperävaunua: - "moottoriajoneuvo": moottorikäyttöinen tiellä kulkeva ajoneuvo, jota käytetään tavallisesti henkilöiden tai tavaran kuljettamiseen ja joka ei pysyvästi kulje kiskoilla; - "vetoauto": moottorikäyttöinen tiellä kulkeva ajoneuvo, joka ei pysyvästi kulje kiskoilla ja joka on erityisesti suunniteltu vetämään, työntämään tai käyttämään perävaunuja, puoliperävaunuja, laitteita tai koneita; - "perävaunu": ajoneuvo, joka on tarkoitettu kytkettäväksi moottoriajoneuvoon tai vetoautoon; - "puoliperävaunu": etuakseliton perävaunu, joka on kytketty niin, että huomattava osa sen painosta ja sen kuorman painosta kohdistuu vetoautoon tai moottoriajoneuvoon; 3. "kuljettajalla" henkilöä, joka kuljettaa ajoneuvoa vaikka vain lyhyen ajan tai on mukana jossakin ajoneuvossa toimiakseen tarvittaessa kuljettajana; 4. "tauolla" aikaa, jonka kuluessa kuljettaja ei saa tehdä muuta työtä; 5. "muulla työllä" muuta toimintaa kuin lepoa, taukoa ja ajamista. "Muuna työnä" ei myöskään pidetä liikkuvassa ajoneuvossa, lautalla tai junassa vietettyä odotus- tai muuta aikaa, jota ei käytetä ajoneuvon kuljettamiseen; 6. "lepoajalla" yhtäjaksoista aikaa, jonka kuljettaja saa käyttää haluamallaan tavalla; 7. "vuorokautisella lepoajalla" vuorokautista aikaa, jonka kuljettaja saa käyttää haluamallaan tavalla ja joka käsittää "tavanomaisen vuorokautisen lepoajan" tai "lyhennetyn vuorokautisen lepoajan": - "tavanomaisella vuorokautisella lepoajalla" tarkoitetaan yhtäjaksoista, vähintään 12 tuntia kestävää lepoaikaa; - "lyhennetyllä vuorokautisella lepoajalla" tarkoitetaan yhtäjaksoista lepoaikaa, joka kestään vähintään 9 tuntia mutta vähemmän kuin 12 tuntia; 8. "viikoittaisella lepoajalla" viikoittaista aikaa, jonka kuljettaja saa käyttää haluamallaan tavalla ja joka käsittää "tavanomaisen viikoittaisen lepoajan" tai "lyhennetyn viikoittaisen lepoajan": - "tavanomaisella viikoittaisella lepoajalla" tarkoitetaan yhtäjaksoista, vähintään 45 tuntia kestävää lepoaikaa; - "lyhennetyllä viikoittaisella lepoajalla" tarkoitetaan yhtäjaksoista, vähintään 24 tuntia kestävää mutta vähemmän kuin 45 tuntia kestävää lepoaikaa, joka pidetään muualla kuin ajoneuvon tavanomaisella sijaintipaikkakunnalla tai kuljettajan asuinpaikkakunnalla; 9. "joustavalla viikolla" yhden viikoittaisen lepoajan päättymisen ja sitä seuraavan viikoittaisen lepoajan alkamisen välistä ajanjaksoa; 10. "vuorokautisella ajoajalla" kahden peräkkäisen vuorokautisen lepoajan tai yhden vuorokautisen ja yhden viikoittaisen lepoajan välillä kertynyttä yhteen laskettua ajoaikaa; 11. "viikoittaisella ajoajalla" viikon aikana kertynyttä yhteen laskettua ajoaikaa; 12. "suurimmalla sallitulla painolla" täyteen kuormatun ajoneuvon suurinta sallittua painoa; 13. "säännöllisellä henkilöliikenteellä" neuvoston asetuksen (EY) N:o 684/92 [23] 2 artiklassa tarkoitettua kansallista ja kansainvälistä liikennettä; [23] EYVL L 74, 20.3.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 11/98 (EYVL L 4, 8.1.1998, s. 1). 14. "monimiehityksellä" seuraavaa: kuljettaja kuuluu ajoneuvon monimiehitykseen, jos ajoneuvossa on kahden peräkkäisen vuorokautisen lepoajan välisinä tai yhden vuorokautisen ja yhden viikoittaisen lepoajan välisinä kaikkina ajoaikoina vähintään yksi kuljettaja hänen lisäkseen; 15. "kuljetusyrityksellä" tieliikennettä harjoittavaa, voittoa tavoittelevaa tai tavoittelematonta luonnollista henkilöä, oikeushenkilöä, henkilöyhdistystä tai ryhmää, joka ei ole oikeushenkilö, sekä tieliikennettä harjoittavaa julkisen viranomaisen alaista elintä riippumatta siitä, onko se itse oikeushenkilö tai onko viranomainen, jonka alainen se on, oikeushenkilö. II LUKU Miehistö, ajoajat, tauot ja lepoajat 5 artikla 1. Lipuntarkastajien alaikäraja on 18 vuotta. 2. Autonapumiesten alaikäraja on 18 vuotta. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin alentaa autonapumiesten alaikärajan 16 vuoteen, jos a) kyseistä tieliikennettä harjoitetaan yhdessä jäsenvaltiossa enintään 50 kilometrin etäisyydellä ajoneuvon tavanomaisesta sijaintipaikkakunnasta, mukaan luettuna paikallishallintoalueet, joiden keskus sijaitsee kyseisellä alueella; b) ikärajaa alennetaan ammatillista koulutusta varten ja c) noudatetaan kyseisen jäsenvaltion kansallista työlainsäädäntöä. 6 artikla 1. Vuorokautinen ajoaika saa olla enintään yhdeksän tuntia. Vuorokautista ajoaikaa voidaan kuitenkin pidentää enintään kahdesti joustavan viikon aikana ja enintään kymmeneen tuntiin. 2. Joustava viikko saa olla enintään 144 tuntia. 3. Viikoittainen ajoaika saa olla enintään 56 tuntia. 4. Kahden peräkkäisen joustavan viikon aikana kertynyt yhteen laskettu ajoaika saa olla enintään 90 tuntia. 5. Vuorokautisiin ja viikoittaisiin ajoaikoihin on sisällyttävä koko ajoaika, joka on ajettu yhteisön tai kolmannen maan alueella. 6. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan ajoneuvon kuljettajan, joka lisäksi ajaa kahden vuorokautisen lepoajan välisenä tai yhden vuorokautisen ja yhden viikoittaisen lepoajan välisenä aikana ajoneuvoa, joka kuuluu 3 artiklan vapautussäännösten tai 13 ja 14 artiklan poikkeussäännösten soveltamisalaan, on rekisteröitävä koko vuorokautinen ajoaika. 7 artikla 1. Kuljettajan on pidettävä enintään kolmen tunnin ajon jälkeen vähintään 30 minuutin tauko, jos hänen lepoaikansa ei ala silloin. 2. Tämä tauko voidaan kuitenkin pitää enintään neljän ja puolen tunnin ajon jälkeen, jos taukoa pidennetään vähintään 45 minuuttiin ja jos kuljettajan lepoaika ei ala silloin. 8 artikla 1. Kuljettajan on pidettävä vuorokautiset ja viikoittaiset lepoajat. 2. Kuljettajan on pidettävä uusi vuorokautinen lepoaika viimeistään 24 tunnin kuluttua edellisen vuorokautisen tai viikoittaisen lepoajan päättymisestä. Jos vuorokautinen lepoaika, joka sisältyy kyseiseen 24 tunnin ajanjaksoon, on vähintään 9 tuntia mutta vähemmän kuin 12 tuntia, kyseinen vuorokautinen lepoaika on katsottava lyhennetyksi vuorokautiseksi lepoajaksi. 3. Kuljettaja voi pitää joustavan viikon aikana enintään kolme lyhennettyä vuorokautista lepoaikaa. 4. Monimiehitykseen kuuluvan kuljettajan on 2 kohdasta poiketen pidettävä uusi vuorokautinen lepoaika 30 tunnin kuluessa vuorokautisen lepoajan päättymisestä. 5. Kuljettajan on aloitettava uusi tavanomainen viikoittainen lepoaika vähintään 13 peräkkäisen 24 tunnin pituisen ajanjakson kuluttua edellisen tavanomaisen viikoittaisen lepoajan päättymisestä. 6. Vuorokautiset ja viikoittaiset lepoajat voidaan pitää ajoneuvossa, jos siinä on asianmukaiset nukkumismahdollisuudet jokaista kuljettajaa varten ja ajoneuvo on pysäköitynä. 9 artikla 1. Kun kuljettaja seuraa lautalla tai junassa kuljetettavaa ajoneuvoa ja pitää tavanomaisen vuorokautisen lepoajan, kyseinen lepoaika voidaan 8 artiklasta poiketen keskeyttää ainoastaan yhden kerran muun toiminnan vuoksi, joka saa kestää yhteensä enintään yhden tunnin. 2. Edellä 1 kohdassa mainittuna tavanomaisena vuorokautisena lepoaikana kuljettajalla on oltava käytettävissään vuode tai makuusija. III LUKU Yrityksen vastuu 10 artikla 1. Kuljetusyritys ei saa maksaa kuljettajille, jotka ovat sen palkattuja työntekijöitä tai annettu sen käyttöön, ajomatkan ja/tai kuljetettujen tavaroiden määrän perusteella palkkioita edes lisäpalkkioiden tai palkanlisien muodossa, jos palkkio on sellainen, että se vaarantaa liikenneturvallisuuden. 2. Kuljetusyrityksen on järjestettävä 1 kohdassa tarkoitettujen kuljettajien työ siten, että kuljettajat voivat noudattaa tämän asetuksen II luvun ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 säännöksiä. Kuljetusyrityksen on annettava kuljettajalle asianmukaiset ohjeet ja tarkastettava säännöllisesti, että tämän asetuksen II luvun ja asetuksen (ETY) N:o 3821/85 säännöksiä noudatetaan. 3. Kuljettaja, joka rikkoo II luvussa vahvistettuja sääntöjä jäsenvaltion koko alueella tai osalla siitä, syyllistyy rikkomiseen. Jäsenvaltion alueella ajaminen katsotaan rikkomiseksi, jos kyseisiä sääntöjä on rikottu jonakin ajankohtana kuljettajan viimeisimmän viikoittaisen lepoajan jälkeen, vaikka kuljettaja ei olisi ollut kyseisen jäsenvaltion alueella silloin, kun sääntöjä on rikottu. 4. Jäsenvaltioon sijoittautuneet kuljetusyritykset ovat vastuussa 3 kohdassa tarkoitetuista rikkomisista, joihin kuljettajat ovat syyllistyneet kyseisten yritysten hyväksi, vaikka kuljettaja ei olisi ollut kyseisen jäsenvaltion alueella silloin, kun rikkominen tapahtui. 5. Kuljetusyrityksellä ei ole 4 kohdan mukaista vastuuta, jos se osoittaa, että: a) rikkominen johtui siitä, että kuljettaja ei noudattanut kuljetusyrityksen hänelle antamia ohjeita; tai b) se ei tiennyt eikä voinut saada kohtuullisella tavalla selville, että kuljettaja oli usean työnantajan palveluksessa tai käytettävissä ja oli sen vuoksi saanut useat ohjeet ja tästä syystä rikkonut II luvussa vahvistettuja sääntöjä. 6. Kuljettajan, joka on useamman kuin yhden kuljetusyrityksen palveluksessa tai käytettävissä, on toimitettava kullekin yritykselle riittävät tiedot, jotta ne voivat noudattaa II luvun säännöksiä. IV LUKU Poikkeukset 11 artikla Jäsenvaltio voi soveltaa pitempiä vähimmäistaukoja ja -lepoaikoja tai lyhyempiä enimmäisajoaikoja kuin 6-9 artiklassa säädetään, kun on kyse tieliikenteestä, jota harjoitetaan kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröidyillä ajoneuvoilla ja ainoastaan sen alueella. 12 artikla Saadakseen ajoneuvon sopivaan pysähdyspaikkaan kuljettaja voi poiketa 6-9 artiklan säännöksistä siinä määrin kuin on tarpeen henkilöiden, ajoneuvon tai kuorman turvallisuuden varmistamiseksi, jos hän ei siten vaaranna liikenneturvallisuutta. Kuljettajan on tehtävä tällaisen poikkeamisen luonteesta ja syystä merkintä valvontalaitteen piirturilevyyn tai työvuorolistaan. 13 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat omalla alueellaan tai yhteisen sopimuksen mukaan toisen jäsenvaltion alueella myöntää poikkeuksia 5-9 artiklan säännöksistä seuraavanlaisilla ajoneuvoilla harjoitettavaan liikenteeseen, jos tällaiset poikkeukset eivät vaaranna 1 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista: a) viranomaisten omistamat tai ilman kuljettajaa vuokraamat ajoneuvot, joita käytetään sellaisessa tieliikenteessä, jolla ei kilpailla yksityisten kuljetusyritysten kanssa; b) maanviljelyä, puutarhanhoitoa, metsätaloutta, kasvatusta tai kalastusta harjoittavien yritysten ajoneuvot, joita käytetään tavarankuljetukseen enintään 50 kilometrin etäisyydellä yrityksen sijaintipaikkakunnasta; c) ajoneuvot, joiden suurin sallittu paino on enintään 7 500 kilogrammaa ja joita käytetään sellaisten materiaalien tai laitteiden kuljetukseen, joita kuljettaja tarvitsee työnsä yhteydessä enintään 50 kilometrin etäisyydellä yrityksen sijaintipaikkakunnasta, jos tällaisen ajoneuvon kuljettaminen ei ole sen kuljettajan päätyö; d) ajoneuvot, joita käytetään yksinomaan pinta-alaltaan enintään 2 300 neliö kilometrin suuruisilla saarilla, joita moottoriajoneuvoliikenteen käytettävissä oleva silta, kahlaamo tai tunneli ei yhdistä valtion muuhun osaan; e) tavaraliikenteessä käytettävät ajoneuvot, joiden käyttövoimana on maa- tai nestekaasu taikka sähkövoima ja joiden suurin sallittu paino, perävaunu tai puoliperävaunu mukaan luettuna, on enintään 7 500 kilogrammaa ja joita käytetään enintään 50 kilometrin etäisyydellä yrityksen sijaintipaikkakunnasta; f) ajokortin saamiseksi annettavaan ajo-opetukseen käytettävät ajoneuvot, jos ajoneuvoa ei käytetä kaupallisessa tavara- tai henkilöliikenteessä; g) ajoneuvot, joita käytetään viemärilaitoksen toiminnassa, tulvantorjunnassa, vesilaitoksen toiminnassa, maanteiden kunnossapidossa ja valvonnassa taikka jätteiden keruussa tai kuljetuksessa. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan nojalla myönnetyistä poikkeuksista, ja komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille. 14 artikla Jäsenvaltiot voivat komission luvalla myöntää poikkeuksia tämän asetuksen 6-9 artiklan säännösten soveltamisesta poikkeuksellisissa olosuhteissa harjoitettavalle liikenteelle, jos tällaiset poikkeukset eivät vaaranna 1 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. Kiireellisissä tapauksissa ne voivat myöntää enintään 30 päivän ajaksi poikkeuksen, josta on ilmoitettava komissiolle välittömästi. Komissio ilmoittaa muille jäsenvaltioille kaikista tämän artiklan nojalla myönnetyistä poikkeuksista. 15 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ajoneuvojen kuljettajiin sovelletaan kansallisia sääntöjä, jotka antavat sallittuja ajoaikoja ja pakollisia taukoja ja lepoaikoja koskevan asianmukaisen suojan. V LUKU Valvontamenettelyt ja seuraamukset 16 artikla 1. Kun on kyse ajoneuvoista, joita ei ole varustettu asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukaisesti valvontalaitteilla, tämän artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2006 saakka: a) säännölliseen kansalliseen henkilöliikenteeseen ja b) säännölliseen kansainväliseen henkilöliikenteeseen, jonka reitin päätepisteet ovat linnuntietä enintään 50 kilometrin etäisyydellä kahden jäsenvaltion välisestä rajasta ja jonka reitin pituus on enintään 100 kilometriä. 2. Kuljetusyrityksen on laadittava liikenteen aikataulu ja miehistön työvuorolista, joista on kunkin kuljettajan osalta käytävä ilmi kuljettajan nimi, asuinpaikkakunta sekä etukäteen määrätyt ajoajat, muu työ, tauot ja varallaoloaika. Jokaisella 1 kohdassa tarkoitettuun liikenteeseen määrätyllä kuljettajalla on oltava mukanaan ote työvuorolistasta sekä aikataulun jäljennös. 3. Työvuorolistaa koskevat vaatimukset ovat seuraavat: a) työvuorolistaan on merkittävä kaikki 2 kohdassa tarkoitetut tiedot vähintään lähinnä edeltävien 28 päivän ajalta, b) kuljetusyrityksen johtajan tai hänen valtuuttamansa henkilön on allekirjoitettava työvuorolista ja c) kuljetusyrityksen on säilytettävä työvuorolista vuoden ajan sen voimassaolon päättymisestä. Kuljetusyrityksen on annettava siitä ote kuljettajille, jotka sitä pyytävät. Työvuorolista on pyydettäessä esitettävä ja luovutettava valtuutetulle tarkastusviranomaiselle. 17 artikla Jotta komissio voisi laatia joka toinen vuosi kertomuksen tämän asetuksen ja asetuksen (ETY) N:o 3821/85 soveltamisesta sekä tässä säännellyn alan kehityksestä, jäsenvaltioiden on toimitettava sille tarvittavat tiedot komission päätöksen 93/173/ETY [24] mukaisella vakiolomakkeella. [24] EYVL L 72, 25.3.1993, s. 33. Tietojen on oltava komissiolla viimeistään kyseisen kaksivuotiskauden päättymistä seuraavan vuoden syyskuun 30 päivänä. Komissio toimittaa kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille 13 kuukauden kuluessa kyseisen kaksivuotiskauden päättymisestä. 18 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän asetuksen soveltamisen edellyttämät toimenpiteet. 19 artikla Jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt, jotka koskevat tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia, sekä varmistettava niiden täytäntöönpano. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Ne voivat olla luonteeltaan siviilioikeudellisia, hallinnollisia tai rikosoikeudellisia. Seuraamuksiin on kuuluttava mahdollisuus takavarikoida ajoneuvo, kun on kyse vakavasta rikkomisesta. 20 artikla 1. Jäsenvaltioiden on avustettava toisiaan tämän asetuksen soveltamisessa ja sen noudattamisen valvonnassa. Niiden on ilmoitettava jäsenvaltiolle, johon kyseinen kuljetusyritys on sijoittautunut, II luvussa vahvistettujen sääntöjen rikkomisesta alueellaan tai sen ulkopuolella, mukaan luettuna sääntöjen rikkominen ennen viimeisintä viikoittaista lepoaikaa. Tiedot on toimitettava kohtuullisen ajan kuluessa, ja niihin on sisällyttävä tiedot määrätyistä seuraamuksista. 2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on säännöllisesti lähetettävä toisilleen kaikki käytettävissä olevat tiedot: a) II luvussa vahvistettujen sääntöjen rikkomisista, kun niihin ovat syyllistyneet ulkomailla asuvat henkilöt, sekä kaikista niistä määrätyistä seuraamuksista; b) seuraamuksista, joita jäsenvaltiossa sovelletaan siellä asuviin henkilöihin, jotka ovat rikkoneet kyseisiä sääntöjä muissa jäsenvaltioissa. 21 artikla Yhteisön on aloitettava kolmansien maiden kanssa neuvottelut, jotka mahdollisesti ovat tarpeen tämän asetuksen panemiseksi täytäntöön. 22 artikla Komiteamenettelyt 1. Komissiota avustaa asetuksen (ETY) N:o 3821/85 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu komitea; komitea muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja sen puheenjohtajana toimii komission edustaja. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä kyseisen päätöksen 7 ja 8 artiklan mukaisesti. 23 artikla Täytäntöönpanotoimenpiteet 1. Jäsenvaltiot voivat saattaa komission käsiteltäväksi kaikki tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat kysymykset. Asianmukaiset päätökset on tehtävä 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. 2. Jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan komissio: a) tutkii tapaukset, joissa esiintyy eroja asetuksen säännösten soveltamisessa ja täytäntöönpanossa; b) selventää asetuksen säännöksiä ja varmistaa yhteisen lähestymistavan; c) tekee ajoaikoja, taukoja ja lepoaikoja koskevissa erityistapauksissa päätöksen 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. Komissio ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille, neuvostolle ja jäsenvaltioille. 3. Jäsenvaltio voi saattaa komission päätöksen neuvoston käsiteltäväksi yhden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 226 artiklan soveltamista. Erityistilanteissa neuvosto voi päättää asiasta toisin määräenemmistöllä kahden kuukauden kuluessa. VI LUKU Loppusäännökset 24 artikla Kumotaan asetus (ETY) N:o 3820/85. 25 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan tammikuusta 2004 alkaen. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä [...] Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE Vertailutaulukko Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS >TAULUKON PAIKKA> 1 BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT B2-704A 2 NUMEROTIEDOT 2.1 Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): 40 000 euroa 2.2 Toimenpiteen soveltamisaika: määräämätön - vuosittaiset menot 2.3 Monivuotinen kokonaismenoarvio: a) Maksusitoumusmäärärahojen/maksumäärärahojen aikataulu (rahoitustuki) (vrt. kohta 6.1.1) >TAULUKON PAIKKA> b) Tekninen ja hallinnollinen apu ja tukimenot (vrt. kohta 6.1.2) >TAULUKON PAIKKA> c) Henkilöstö- ja muiden hallintomenojen kokonaisvaikutus rahoitukseen (vrt. kohdat 7.2 ja 7.3) >TAULUKON PAIKKA> 2.4 Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa |X| Ehdotus on tehdyn ohjelmasuunnitelman mukainen. | | Ehdotus edellyttää rahoitusnäkymien kyseisen otsakkeen ohjelmasuunnitelman muuttamista, | | ja tämä voi edellyttää toimielinten sopimuksen määräysten soveltamista. 2.5 Vaikutukset tuloihin [25] [25] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. |X| Ei vaikuta tuloihin (kyseessä ovat toimenpiteen toteuttamiseen liittyvät tekniset näkökohdat). TAI | | Vaikutukset tuloihin ovat seuraavat: Huomautus: Tuloihin kohdistuvan vaikutuksen laskutapaa koskevat täsmennykset ja huomautukset on liitettävä tähän rahoitusselvitykseen erillisellä lehdellä. >TAULUKON PAIKKA> (Kaikki asianomaiset budjettikohdat ilmoitetaan ja taulukkoon lisätään tarvittaessa rivejä, jos toimenpide kohdistuu useampaan budjettikohtaan.) 3. BUDJETTITIEDOT >TAULUKON PAIKKA> 4. OIKEUSPERUSTA EY:n perustamissopimuksen 71 artikla 5. KUVAUS JA PERUSTELUT 5.1 Yhteisön toiminnan tarve [26] [26] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. 5.1.1 Toiminnan tavoitteet Neuvoa-antavan komitean tarkoituksena on * varmistaa, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat asetusta ja panevat sen täytäntöön yhdenmukaisella tavalla * edistää mielipiteiden vaihtoa tieliikenteen kehityksestä tällä alalla ja * ottaa esille asetukseen liittyviä kysymyksiä, joita voidaan käsitellä perusteellisemmin ja tehokkaammin komiteassa kuin muulla tavalla. Tavoitteena on, että sääntöjen soveltaminen tehostuu ja yhdenmukaistuu koko unionissa ja että alan kehitykseen sovelletaan ennakoivaa lähestymistapaa. 5.1.2 Ennakkoarviointiin liittyvät toimenpiteet Asiaa koskevia kysymyksiä on määrä käsitellä komitean sisäisissä kokouksissa. 5.1.3 Jälkiarvioinnin perusteella toteutetut toimenpiteet Komitean näkemyksiä tehtyjen päätösten vaikutuksista on määrä arvioida sen sisäisissä kokouksissa. 5.2 Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Kohdeyleisö (hyödynsaajien määrä ilmoitetaan, jos mahdollista): Yleensä tieliikennealan yritykset Euroopan unionissa ja erityisesti maanteiden tavara- ja henkilöliikenteessä toimivat kuljettajat. - Ohjelmakauden (mitattavissa olevat) erityistavoitteet: Neuvoa-antava komitea avustaa seuraavissa tehtävissä: * kaksivuotiskertomusten laatiminen; komission on laadittava tällaisia kertomuksia asetuksen 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti; tiedot, joita jäsenvaltiot ovat toimittaneet kertomuksia varten, ovat tähän saakka olleet hajanaisia ja viivästyneitä, mikä on vähentänyt kertomusten vaikutusta ja arvoa * selvän yhteisen kannan määrittäminen sääntöjen soveltamiseen ja täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa * parannusten ehdottaminen yhteisön lainsäädäntöön nykyisen toiminnan perusteella ja * sellaisten kehityssuuntien osoittaminen, jotka vaikuttavat asetuksen ja siihen liittyvän lainsäädännön täytäntöönpanoon. Resurssit, joita komitea tarvitsee sihteeristöä ja kokousjärjestelyjä varten, ilmoitetaan jäljempänä kohdissa 6 ja 7. Kustannukset katetaan nykyisistä budjettikohdista. 5.3 Toteutusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt Komission päätöksen 1999/468/EY mukainen neuvoa-antava komitea. 6. RAHOITUSVAIKUTUKSET 6.1 Kokonaisrahoitusvaikutus, B osa (koko ohjelmakaudeksi) (Alla olevassa taulukossa ilmoitettujen kokonaismäärien laskutapa on esitettävä taulukossa 6.2 esitetyn jaottelun avulla.) 6.1.1 Rahoitustuki Maksusitoumusmäärärahat milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 6.2 Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B osa (koko ohjelmakaudeksi) [27] [27] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. (Jos toimia on useita, on ilmoitettava kuhunkin toimeen kuuluvista konkreettisista toimenpiteistä tarkat tiedot suoritteiden laajuuden ja kustannusten arviointia varten.) Maksusitoumusmäärärahat milj. euroa >TAULUKON PAIKKA> Laskutapa on tarvittaessa selitettävä. 7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN 7.1 Vaikutus henkilöstöön >TAULUKON PAIKKA> 7.2 Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus >TAULUKON PAIKKA> Määrät ilmaisevat kyseisistä toimista 12 kuukauden aikana aiheutuvia kokonaiskustannuksia, koska toimenpide kestää määräämättömän ajan. 7.3 Muut toimesta johtuvat hallintomenot >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja. (1) Mainittava komitean laji sekä ryhmä, johon se kuuluu. >TAULUKON PAIKKA> (Arvioidessaan toimeen tarvittavia hallinnollisia ja henkilöresursseja pääosastojen ja yksiköiden on otettava huomioon alustavasta talousarvioesityksestä käydyissä periaatekeskusteluissa ja sitä hyväksyttäessä tehdyt komission päätökset. Tämä tarkoittaa, että pääosastojen on mainittava, että henkilöstötarpeet voidaan täyttää alustavan talousarvioesityksen hyväksymisen yhteydessä määrätyn alustavan määrärahajaottelun asettamissa rajoissa. Jos tässä käsiteltyjä toimia ei ole poikkeuksellisesti voitu ennakoida alustavaa talousarvioesitystä laadittaessa, komissiota on pyydettävä päättämään, voidaanko ehdotetun toimen toteuttaminen hyväksyä ja jos, niin miten: määrärahojen tapauskohtaisella uudelleenjaolla, lisätalousarviolla vai talousarvioesitykseen tehtävällä oikaisukirjeellä.) 8. SEURANTA JA ARVIOINTI 8.1 Seurantajärjestelmä Käynnissä. 8.2 Arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot Neljännesvuosittain pidettävien kokousten jälkeen. 9. PETOSTEN TORJUNTATOIMET Asiantuntijoiden kustannusselvitykset tarkistetaan komission sääntöjen mukaisesti. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) Ehdotuksen nimi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta. Asiakirjan viitenumero Ehdotus 1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate* Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö pohjautuu perustamissopimuksen 71 artiklaan. Tieliikennealan organisointi kuuluu niihin keskeisiin tekijöihin, jotka vaikuttavat yhteisen liikennepolitiikan toteuttamiseen. Ottaen huomioon maantieliikenteen hallitseva asema yhteisön yleisimpänä liikennemuotona, markkinoiden avautuminen sekä tarve varmistaa, ettei liikenteenharjoittajien välinen kilpailu vääristy, on käynyt yhä tärkeämmäksi asettaa yhtenäiset tieliikennealaa koskevat normit, joita tulkitaan samalla tavalla koko yhteisössä. Tämä on erityisen tärkeää ottaen huomioon Keski- ja Itä-Euroopan maiden tuleva liittyminen unioniin. Selventämällä ja yksinkertaistamalla unionissa noudatettavia ajo- ja lepoaikasääntöjä, joita sekä yritysten että täytäntöönpanoviranomaisten on sovellettava, parannetaan liikenneturvallisuutta ja kyseisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien kuljettajien työoloja. Lisäksi ehdotetussa säädöksessä otetaan huomioon, että voimassa olevia sääntöjä olisi muutettava siten, että ne antavat laskennalliset mahdollisuudet hyödyntää täytäntöönpanossa uutta valvontalaitetta - digitaalista ajopiirturia. Tällä edistetään kyseisten sääntöjen noudattamista. Ehdotus perustuu tieliikennealan yrityksiltä, yksityisiltä henkilöiltä, yhdistyksiltä ja hallitusten asiantuntijoilta vuosien mittaan saatuun palautteeseen. Kaikki nämä tahot ovat katsoneet, että täytäntöönpanojärjestelmää olisi parannettava. Lisäksi ehdotus perustuu kansallisista asiantuntijoista koostuvan työryhmän päätelmiin. Kyseinen työryhmä tarkastelee parhaillaan lainsäädäntöä siltä kannalta, miten se voidaan panna täytäntöön digitaalisen ajopiirturin avulla. Vaikutukset liiketoimintaan 2. Mitä yrityksiä ehdotus koskee* - Yritystoiminnan alat Ehdotus koskee kaikkia kuljettajia, jotka ajavat seuraavia asetuksen soveltamisalaan kuuluvia ajoneuvoja: a) ajoneuvot, joiden suurin sallittu paino on yli 3,5 tonnia ja b) ajoneuvot, joita käytetään yli yhdeksän hengen kuljettamiseen, kuljettaja mukaan luettuna. Ehdotus koskee siis useimpia maanteiden tavara- ja henkilöliikennettä harjoittavia yrityksiä. - Yritysten koko (pienten ja keskisuurten yritysten osuus) Eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten vuonna 1995 laatiman raportin mukaan maanteiden henkilöliikenteessä on noin 1,2 miljoonaa työpaikkaa, toisen lukuun harjoitettavassa tavaraliikenteessä noin 2,1 miljoonaa työpaikkaa ja omaan lukuun harjoitettavassa tavaraliikenteessä 3-3,5 miljoonaa työpaikkaa. Eurostatin hiljattain antaman raportin (4/2000) mukaan yksi tieliikennealan yritys työllistää unionissa keskimäärin 3,3 henkeä. Tieliikenteen alalla on siis erittäin paljon pieniä ja keskisuuria yrityksiä. - Ovatko yritykset keskittyneet yhteisön tietylle maantieteelliselle alueelle* Työntekijöiden määrän perusteella puolet jäsenvaltioista on sellaisia, joissa yritykset työllistävät keskimäärin 1-5 henkeä. Nämä jäsenvaltiot sijaitsevat pääasiallisesti unionin reuna-alueilla, kuten Ruotsi, Suomi ja Irlanti, tai kuuluvat Välimeren maihin, kuten Espanja, Italia ja Kreikka. Yritysten työntekijöiden keskimäärä on suurin Benelux-maissa, Ranskassa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotetun direktiivin säännöksiä* Liikenteenharjoittajan on organisoitava yrityksensä siten, että yrityksessä noudatetaan enimmäisajoaikoja, taukoja ja vähimmäislepoaikoja koskevia sääntöjä. Niille liikenteenharjoittajille, jotka ovat jo organisoineet toimintansa vaaditulla tavalla, ei pitäisi aiheutua suuria muutoksia, koska vuorokautista ajoaikaa koskevat perussäännöt pysyvät ennallaan. Lepoaikoja ja taukoja koskeviin sääntöihin on kuitenkin tehty muutoksia, joilla on pyritty tasapainottamaan joustavuuden tarve ja asianmukaisten työolojen takaaminen kuljettajille. Lisäksi ehdotus sisältää lakisääteisen vaatimuksen, jonka mukaan työnantajan on huolehdittava siitä, että asetusta noudatetaan yrityksessä, ja työnantaja on kuljettajan kanssa vastuussa sääntöjen rikkomisesta. 4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset* - Työllisyyteen* Uusia sääntöjä laadittaessa on pyritty helpottamaan sääntöjen ymmärtämistä ja täytäntöönpanoa. Sen ansiosta yritykset voivat noudattaa lainsäädäntöä entistä laajamittaisemmin, ja työolot paranevat. Lainkuuliaisten liikenteenharjoittajien asema vahvistuu, ja niiden markkinaosuudet voivat hyvinkin kasvaa. Edistämällä sääntöjen noudattamista pyritään varmistamaan, ettei liiallinen väsymys heikennä kuljettajan ajokykyä, mikä parantaa liikenneturvallisuutta ja voi parantaa myös palvelun laatua. - Investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen* Kun liikenteenharjoittajat ja kuljettajat ymmärtävät, että yksinkertaistettujen sääntöjen soveltamista on aikaisempaa helpompi valvoa, heillä on entistä suuremmat syyt välttää niiden rikkomista, ja yritys voi olla motivoituneempi panostamaan logistiikkaan aikaa ja rahaa. - Yritysten kilpailukykyyn* Asetuksen tavoitteena on luoda yhteiset säännöt, joita tulkitaan yhdenmukaisesti koko unionissa. Siten sillä tasapuolistetaan toimintaedellytyksiä ja vähennetään epävarmuutta siitä, miten sääntöjen noudattamista valvotaan kansainvälisten matkojen aikana unionin eri osissa. Lisäksi ehdotuksella pyritään varmistamaan, että yritykset, jotka rikkovat lakia ja voivat sen vuoksi myydä palvelujaan halvemmalla hinnalla kuin kilpailijansa, eivät enää uskalla toimia tällä tavalla. 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin ryhmiin verrattuna lievemmät tai erilaiset vaatimukset tms.)* Ehdotus ei sisällä tällaisia erityistoimenpiteitä, koska suurin osa asetuksen soveltamisalaan kuuluvista yrityksistä on pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka ovat perillä nykyisistä säännöistä. Kuuleminen 6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteet. Ehdotus perustuu jäsenvaltioiden edustajien kanssa käydyistä keskusteluista tehtyihin päätelmiin. Edustajat, joihin kuuluu täytäntöönpanoviranomaisia ja alan politiikasta vastaavia virkamiehiä, ovat saaneet komissiolta tehtäväkseen tarkastella ajo- ja lepoaikoja koskevaa lainsäädäntöä. Toimenpiteiden tavoitteena on selventää voimassa olevia sääntöjä, jotta alan yritykset ja täytäntöönpanoviranomaiset voisivat ymmärtää niitä nykyistä paremmin, sekä helpottaa uusien digitaalisten ajopiirturien käyttöä, sillä nämä laitteet ovat pian pakollisia kaikissa uusissa ajoneuvoissa. Ehdotuksessa on otettu huomioon alan yritysten, yhdistysten, yksittäisten henkilöiden sekä hallituksia edustavien ja oikeusalan asiantuntijoiden voimassa olevasta asetuksesta esittämä kritiikki. Tekemällä säännöistä mahdollisimman helppotajuisia ja selviä on pyritty ottamaan huomioon eri tahojen yksimielinen näkemys siitä, että sääntöjen täytäntöönpanoa on parannettava. Ehdotuksesta on kuultu myös työmarkkinaosapuolia 11. joulukuuta 2000, 16. tammikuuta 2001 ja 5. helmikuuta 2001. Niiden ehdotetuista säännöksistä esittämät näkemykset on merkitty muistiin ja otettu ehdotuksen viimeistelyssä huomioon. Lisäksi ehdotuksessa on otettu huomioon eri eturyhmien kuten AUTF:n, UITP:n, IRUn ja EFT:n edustajien myöhemmin esittämät näkemykset.