Vaikutustenarvioinnissa tarkastellut vaihtoehdot koskevat kohdennettuja mukautuksia EMIR-asetuksen tiettyihin säännöksiin. Toivottuihin tavoitteisiin pääsemiseksi yksilöitiin seuraavat parhaiksi arvioidut toimintavaihtoehdot:

·Eläkejärjestelmien osalta olisi säädettävä uudesta määritysvelvollisuutta koskevasta siirtymäkauden vapautuksesta, koska tähän mennessä ei ole löydetty toteutuskelpoista teknistä ratkaisua, joka mahdollistaisi eläkejärjestelmien osallistumisen keskusvastapuolimääritykseen. Toisin kuin muissa arvioiduissa vaihtoehdoissa, tämä antaa keskusvastapuolille, määritysosapuolille ja eläkejärjestelmille enemmän aikaa etsiä teknisiä ratkaisuja ja toimenpiteitä, joilla helpotetaan niiden tilannetta samalla, kun noudatetaan EMIR-asetuksen tavoitetta, että tuodaan eläkejärjestelmät keskusvastapuolimäärityksen piiriin heti, kun se on toteutettavissa.

·Säännöt, jotka koskevat finanssialan ulkopuolisten vastapuolten tuomista määritysvelvollisuuden ja vakuusvaatimusten piiriin, olisi suhteuttava paremmin ottamalla paremmin huomioon näiden vastapuolten sellaisten johdannaistransaktioiden luonne, joiden määritys olisi pakollinen. Tämä vähentää tiettyjen finanssialan ulkopuolisten vastapuolten kustannuksia, muttei anna aihetta huoleen rahoitusjärjestelmän vakauden kannalta. Jotkut vastapuolet, jotka tällä hetkellä katsotaan finanssialan ulkopuolisiksi vastapuoliksi, mutta jotka toimintansa luonteen vuoksi ovat finanssialalla toimivia vastapuolia (esim. kansallisten kehysten mukaisesti toimivia sijoitusrahastoja), sisällytetään finanssialalla toimivan vastapuolen määritelmään, minkä jälkeen niitä ei enää pidetä finanssialan ulkopuolisina vastapuolina.

·Pienten finanssialalla toimivien vastapuolten luokka olisi määriteltävä siten, että hyvin pienet finanssialalla toimivat vastapuolet, joiden tapauksessa keskusvastapuolimääritys ei niiden toiminnan pienen määrän vuoksi ole taloudellisesti perusteltua, eivät kuulu määritysvelvollisuuden piiriin. Tällä kevennetään näiden hyvin pienten finanssialalla toimivien vastapuolten, joiden johdannaiskaupankäynnin määrä on pientä, hallinnollista rasitusta, mutta lopuilla pienistä finanssialalla toimivista vastapuolista (jotka kuuluvat asianomaisissa teknisissä sääntelystandardeissa määriteltyyn ”luokkaan 3”) on velvollisuus tehdä määritys teknisissä sääntelystandardeissa säädetyn siirtymäajan päätyttyä. Tämä kannustaa keskusvastapuolia, määritysosapuolia ja niiden asiakkaita kehittämään ratkaisuja tällaisten pienten finanssialalla toimivien vastapuolten ottamiseksi mukaan keskusvastapuolimääritykseen.

·Velvollisuus ilmoittaa aiempia ajanjaksoja koskevia tietoja (”takapainottaminen”) olisi poistettava. Tämä vähentää vastapuolten kustannuksia ja rasitteita huomattavasti vakavaraisuusvalvontaa vaarantamatta ja poistaa mahdollisen ylitsepääsemättömän esteen tilanteessa, jossa vastapuoli on velvollinen ilmoittamaan tietoja, joita ei yksinkertaisesti ole saatavilla. Nykytilanteessa sovellettaviin sääntöihin verrattuna toimitettujen tietojen määrä vähenisi hyvin vähän.

·Konsernin sisäiset transaktiot, joihin liittyy finanssialan ulkopuolisia vastapuolia, olisi vapautettava ilmoitusvelvollisuudesta. Tällaisten kauppojen luonne ja rajallinen määrä huomioon ottaen vapautuksella vähennetään huomattavasti sellaisille vastapuolille tietojen ilmoittamisesta aiheutuvia kustannuksia ja rasitteita, joihin vaatimus kohdistuu kaikkein kohtuuttomimmin. Koska vapautuksen myötä ilmoittamatta jäävien tietojen määrä on hyvin pieni, sillä ei ole merkittävää vaikutusta viranomaisten kykyyn valvoa järjestelmäriskiä OTC-johdannaismarkkinoilla.

·Pörssilistattuja johdannaisia koskevien transaktioiden osalta olisi otettava käyttöön keskusvastapuolten yksipuolinen ilmoittaminen. Tällä on se etu, että pörssilistattujen johdannaisten ilmoittamista yksinkertaistetaan merkittävästi ilman haitallisia vaikutuksia johdannaismarkkinoiden avoimuuteen. Vaikka keskusvastapuolten hallinnollinen rasitus lisääntyy hieman, niillä on hyvät valmiudet tähän tehtävään ja ilmoittamisesta aiheutuva kokonaisrasite pienenee, koska pörssilistattujen johdannaisten ilmoittamista koskeva vaatimus poistetaan kaikilta muilta vastapuolilta.

·Muissa transaktioissa kuin pörssilistattuja johdannaisia koskevissa transaktioissa, vastuu, myös oikeudellinen vastuu, pienten finanssialan ulkopuolisten vastapuolten (joihin ei siis sovelleta määritysvelvollisuutta) ja finanssialalla toimivan vastapuolen välisten transaktioiden ilmoittamisessa olisi oltava finanssialalla toimivalla vastapuolella. Tämä vähentää huomattavasti pienten finanssialan ulkopuolisten vastapuolten, joilla tämä rasite on suurin, ilmoitusrasitetta. Tämä ei kuitenkaan vähennä toimitettavia tietoja. Tällä myös sisällytetään EMIR-asetukseen ilmoitussäännöt, jotka ovat hyvin samankaltaiset kuin arvopapereilla toteutettavista rahoitustoimista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2015/2365.

·Ilmoittamista koskevia sääntöjä ja menettelyjä olisi yhdenmukaistettava, ja kauppatietorekisterit olisi velvoitettava varmistamaan tietojen laatu. Tällä parannetaan OTC-johdannaismarkkinoiden avoimuutta, helpotetaan asianomaisten viranomaisten tehtävää valvoa järjestelmäriskiä ja säilytetään mahdollisimman pitkälle yhdenmukaisuus tämän alan kansainvälisten standardien kanssa. Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä tällä lähestymistavalla myös parannetaan ilmoitussääntöjen oikeasuhteisuutta ja vähennetään kustannuksia ja hallinnollista rasitusta.

·EMIR-vaatimusten rikkomisesta kauppatietorekistereille määrättävien sakkojen perusmäärän ylärajaa olisi korotettava. Tämän vaihtoehdon etuna on lisääntynyt tehokkuus ja sakkojen ennaltaehkäisevä vaikutus, mitä valvontaviranomaiset pitävät tarpeellisena, kun halutaan edistää tietojen hyvää laatua ja varmistaa samalla sääntöjen oikeasuhteisuus.

·EMIR-asetuksessa säädettyjen maksukyvyttömyyden hallintaa koskevien välineiden ja kansallisen maksukyvyttömyyslainsäädännön välisiä yhteyksiä olisi selkeytettävä, jotta varmistetaan asiakkaan varojen konkurssioikeudellinen erillisyys maksukyvyttömyystilanteissa.

·EMIR-asetukseen tulisi sisällyttää periaate, jonka mukaan määrityspalveluja tarjotaan reiluin, kohtuullisin ja syrjimättömin kaupallisin ehdoin (FRAND-periaate). Näillä toimenpiteillä puututaan erilaisiin määrityspalveluihin pääsyä koskeviin esteisiin. Sääntelystä johtuvan rasituksen mahdollinen lisääntyminen on perusteltua yleisen edun vuoksi, jotta saadaan keskusvastapuolimääritys toimimaan ja jotta määritysvelvollisuutta noudatetaan.

Vaikutustenarvioinnissa tarkasteltiin myös parhaina pidettyjen vaihtoehtojen kokonaishyötyjä ja kustannuksia, jotta voidaan vähentää markkinaosapuolille säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja hallinnollista rasitusta rahoitusvakautta vaarantamatta.

Vaikka EMIR-asetuksen yleisenä tavoitteena on vähentää järjestelmäriskiä parantamalla OTC-johdannaismarkkinoiden turvallisuutta ja tehokkuutta, tämän aloitteen tavoitteena on saattaa EMIR-asetuksen soveltaminen tehokkaammaksi ja tuloksekkaammaksi. Tiettyjä vaatimuksia suhteuttamalla voidaan myös vähentää markkinaosapuolten sääntelystä ja säännösten noudattamisesta aiheutuvaa rasitusta silloin, kun säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat suuremmat kuin vakavaraisuuden varmistamiselle koituva hyöty. Tällä ei kuitenkaan vaaranneta rahoitusvakautta. Toimenpide on komission paremman sääntelyn agendan mukainen.

Vaikka on olemassa koko joukko rajoitteita kustannussäästöjen tarkan määrän laskemiseksi, vaikutustenarvioinnin mukaan kaikkien parhaina pidettyjen vaihtoehtojen yksinomaan vaikutustenarviointia varten laskettu yhteisvaikutus kustannusten alenemiseen vaihtelee 2,3 miljardista eurosta 6,9 miljardiin euroon, kun kyse on kiinteistä (kertaluonteisista) kustannuksista, ja 1,1 miljardista eurosta 2,66 miljardiin euroon, kun kyse on toimintakustannuksista. Vaikutustenarvioinnin liitteessä 8 esitetään yksityiskohtaisesti olettamukset, joiden perusteella näihin arvioihin päädyttiin, sekä niiden luotettavuuteen vaikuttavat rajoitteet. Kustannussäästöjen määrittämisessä tärkeimmät haasteet liittyivät pääasiassa siihen, että useimpien EMIR-vaatimusten soveltaminen on alkanut vasta hiljattain (esim. määritysvelvollisuudet ja vakuusvaatimukset) ja siihen, ettei joitain vaatimuksia vielä ole alettu soveltaa (esim. luokkaan 3 kuuluvien finanssialalla toimivien vastapuolten määritysvelvollisuus). Sen vuoksi arvioidut kustannussäästöt perustuvat rajoitettuun määrään julkisesti saatavilla olevia tietoja ja anekdoottisiin markkinatodisteisiin, jotka eivät välttämättä anna tarkkaa kuvaa kyseessä olevien vastapuolten monimuotoisuudesta ja erityispiirteistä. Tämä tarkoittaa myös sitä, että arvioidut kustannussäästöt pätevät ainoastaan tämänhetkisessä tilanteessa. Koska laskelmissa on keskitytty kustannussäästöihin, joitakin pieniä mukautuskustannuksia ei myöskään ole arvioitu määrällisesti. Nämä on kuitenkin kuvattu laadullisesti yksityiskohtaisesti vaikutustenarvioinnin liitteessä 7.

Liikeyritykset, pk-yritykset ja mikroyritykset hyötyvät erityisesti i) sääntelyvaatimusten vähentämisestä tapauksissa, joissa säännösten noudattamisesta aiheutuvat suhteettoman suuret kustannukset näyttäisivät ylittävän vakavaraisuuden varmistamiselle koituvat hyödyt ja ii) määrityspalveluihin pääsyn parantamisesta. Raportointivaatimusten yksinkertaistaminen hyödyttää kaikkia vastapuolia, myös pk-yrityksiä. Pienet finanssialan ulkopuoliset vastapuolet hyötyvät myös siitä, että kaupan finanssialalla toimiva vastapuoli vastaa transaktioiden ilmoittamisesta. Uusien FRAND-periaatteiden käyttöönotto taasen tekee määrityspalveluihin pääsyn helpommaksi monille vastapuolille.

Vaikutustenarvioinnin 6 kohdassa esitetään erittely kustannussäästöjen / erittäin vähäisten mukautuskustannusten jakautumisesta kaikkien vastapuolten osalta.

Ensiksikin määritysvelvollisuuden soveltamisalan osalta todettakoon, että määrityssääntöjen entistä oikeasuhteisemmasta soveltamisesta on hyötyä finanssialan ulkopuolisille vastapuolille, sillä suunnitelluilla toimenpiteillä varmistetaan parempi tasapuolisuus, kun määritetään, mitkä finanssialan ulkopuoliset laitokset kuuluvat määritysvelvollisuuden ja vakuusvaatimusten piiriin; tässä yhteydessä ne säästyvät ylimääräisiltä kiinteiltä kustannuksilta, jotka ovat 9,6 miljoonasta eurosta 26,7 miljoonaan euroon. Kun määritellään uudelleen sellaisen pienen finanssialalla toimivan vastapuolen rajat, jonka katsotaan kuuluu määritysvelvollisuuden piiriin, (hyvin) pienet finanssialalla toimivat vastapuolet, joiden osalta keskusvastapuolimääritys ei ole taloudellisesti perusteltua, välttyvät kustannuksilta joiden arvioidaan olevan 509,7 miljoonasta eurosta 1,4 miljardiin euroon. Eläkejärjestelmät, ja eläkevakuutetut välillisesti, vapautetaan määritysvelvollisuudesta uuden siirtymäkauden ajan sillä perusteella, ettei toteutuskelpoista teknistä ratkaisua ole vielä löydetty. On arvioitu, että säästöt toimintakustannuksissa ovat 780 miljoonasta eurosta 1,56 miljardiin euroon. Koska ilmoitusvaatimusten soveltamisalaa muutetaan, kaikkien ilmoitusvelvollisuuden piiriin kuuluvien vastapuolten odotetaan hyötyvän tiettyjen ilmoitusvaatimusten keventämisestä. Tällä tarkoitetaan esimerkiksi ”takapainottamista” koskevan velvollisuuden ja pörssilistattuja johdannaisia koskevan ilmoitusvelvollisuuden poistamista. Erityisesti vapautuksella ilmoitusvelvollisuudesta, joka koskee sellaisten konsernin sisäisten transaktioiden ilmoittamista, joissa toinen vastapuolista on finanssialan ulkopuolinen vastapuoli, ja pieniä finanssialan ulkopuolisia vastapuolia koskevalla vapautuksella ilmoittaa keskinäisistä ja finanssialalla toimivien vastapuolten kanssa toteutetut transaktiot odotetaan voitavan vähentää EMIR-säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia reaalitalouden hyväksi. EMIR-säännösten noudattamisesta yrityksille aiheutuvien kustannusten arvioidaan kokonaisuudessaan vähenevän 350 miljoonasta eurosta 1,1 miljardiin euroon toimintakustannusten osalta ja 1,8 miljardista eurosta 5,3 miljardiin euroon kiinteiden kustannusten osalta.

Toiseksi, OTC-johdannaispositioiden ja vastuiden suuremman avoimuuden avulla viranomaiset voivat tunnistaa mahdolliset ongelmat aikaisemmin ja puuttua riskeihin ajoissa, mikä parantaa finanssimarkkinoiden häiriönsietokykyä. Tästä aiheutuu vain vähäisiä mukautuskustannuksia vastapuolille ja kauppatietorekistereille.

Kolmanneksi, kun pääsy määrityspalveluihin paranee, suuremmalla joukolla markkinaosapuolia, erityisesti reaalitalouden toimijoilla, on mahdollisuus hallita ja suojata riskejään. Kun äkkinäisten häiriöiden ja toiminnan keskeytymisen todennäköisyys vähenee, se vakauttaa liiketoiminnan kehitystä ja parantaa työntekijöiden työsuhdeturvaa. Erityisesti yritysten, jotka kuuluvat edelleen määritysvelvollisuuden piiriin järjestelmäriskiprofiilinsa vuoksi, hyötynevät kiinteiden kustannusten vähennyksestä, joka on 24,8 miljoonasta eurosta 69,5 miljoonaan euroon. Vastaavasti rahoitusjärjestelmän kannalta pienille finanssiyrityksille, jotka kuuluvat määritysvelvollisuuden piiriin, entistä paremmasta pääsystä määrityspalveluihin koituvan hyödyn arvioidaan olevan 32,6 miljoonasta eurosta 91,3 miljoonaan euroa. Nämä arvioidut kustannussäästöt vapauttavat varoja uusiin investointimahdollisuuksiin, mikä hyödyttää pääomamarkkinaunionin tavoitteita ja komission kasvu- ja työllisyysohjelmaa.