Ehdotus: Neuvoston asetus yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2006 /* KOM/2005/0617 lopull. */





FI Bryssel 30.11.2005 KOM(2005) 617 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2006 (komission esittämä) PERUSTELUT Ehdotuksen tausta | 110 | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteetVuotuisia kalastusmahdollisuuksia koskeva asetus (TAC-asetus) on yhteisön tärkein väline yhteisen kalastuspolitiikan mukaisen kalavarojen säilyttämispolitiikan alalla. Siitä on viime vuosina tullut yhä monimutkaisempi. Tämä johtuu elvytyssuunnitelmien mukaisten pyyntiponnistusrajoitusten käyttöönottamisesta sekä tilapäisten toimenpiteiden ja poikkeusten sisällyttämisestä muuhun lainsäädäntöön (kuten teknisiä toimenpiteitä koskevaan asetukseen ja syvänmeren pyyntiponnistuksen rajoittamisesta annettuun asetukseen). Monilajikalastukseen liittyvät näkökohdat lisäävät monimutkaisuutta, koska samassa kalastuksessa pyydettyjen lajien TACit joudutaan asettamaan yhdessä.TAC-asetuksen kattamia useimpia kantoja koskevat tieteelliset lausunnot saatiin ICESiltä 14 päivänä lokakuuta ja komission tieteellis-teknis-taloudelliselta kalastuskomitealta, joka kokoontui 7–11 päivänä marraskuuta. Niiden raportit ovat tämän ehdotuksen pohjana.ICESin lausunnoissa korostetaan jälleen kerran monien yhteisön vesien kalavarojen heikkoa tilaa. Suurinta osaa kannoista hyödynnetään tasoilla, jotka ylittävät potentiaalista enimmäistuottoa vastaavat tasot. Monia kantoja hyödynnetään yli ennalta varautuvien tasojen, ja joitakin tärkeimpiä kantoja, kuten useimpia turskakantoja, hyödynnetään tasoilla, joilla riski lisääntymisen epäonnistumisesta on erittäin korkea.Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 komission edellytetään ehdottavan vuosittain saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia sen varmistamiseksi, että yhteisön kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | 120 | YleistäKalavaroja hyödynnetään monissa tapauksissa liikaa, mikä johtuu monista tekijöistä, joista tärkein on liikakalastus. Neuvosto vahvistaa vuosittain saalisrajoitukset, mutta saaliiden todellinen taso on monissa tapauksissa edelleen korkeampi kuin taso, jolla voidaan taata kestävä tuotto. Tämä johtuu siitä, että saalisrajoitukset vahvistetaan joskus tasoille, jotka ovat liian korkeita kestävyyden takaamiseksi, sekä siitä, että näitä saalisrajoituksia noudatetaan joskus puutteellisesti. Joissakin kalastuksissa on viime vuosina otettu saalisrajoitusten tiukentamiseksi käyttöön pyyntiponnistusrajoituksia ja eräiden kantojen osalta myös monivuotisia elvytyssuunnitelmia, joissa vahvistetaan vuotuiset saalisrajoitukset pyrittäessä kestävyyteen kalastuskuolevuuden asteittaisen alentamisen myötä. Saaliiden ja pyyntiponnistuksen tehokkaan valvonnan puute johtaa kalavarojen ehtymiseen entisestään. Kalavarojen ehtyminen on vastoin yhteisen kalastuspolitiikan tavoitetta, jonka mukaan yhteisössä on saatava aikaan kestävä kalastus. | 139 | Nykyiset säännökset ehdotuksessa käsitellyllä alallaEhdotuksessa käsiteltyä alaa koskevien nykyisten säännösten voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2005. | 140 | Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssaEhdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan yhteisön politiikan kanssa. | Asianomaisten osapuolten kuuleminen ja vaikutusten arviointi | | Asianomaisten osapuolten kuuleminen | 211 | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus osallistujistaEhdotuksessa otetaan huomioon kuulemiset, jotka on jäljempänä esitettyjen perusperiaatteiden perusteella toteutettu jo perustettujen alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien sekä neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean kanssa. | 212 | Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioonAlueelliset neuvoa-antavat toimikunnat korostavat tarvetta varmistaa, että vuosittaisiin TACeihin ja kiintiöihin mahdollisesti tehtävät muutokset ovat asteittaisia, jotta taloudellinen toiminta häiriintyisi lyhyellä aikavälillä mahdollisimman vähän. Kuten jäljempänä annetuissa ehdotuksen yksityiskohtaisissa perusteluissa täsmennetään, asteittaisen mukauttamisen ja kalastusmahdollisuuksien vuotuisten muutosten rajoittamisen periaate on sisällytetty ehdotukseen. | | Asiantuntijalausunnot | 221 | Tieteellisen ja muun asiantuntemuksen alatKalabiologia ja kalataloustiede | 222 | Käytetyt menetelmätRiippumattoman kansainvälisen tieteellisen elimen (ICESin) kuuleminen ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean täysistunnon järjestäminen marraskuussa 2005. | 223 | Pääasialliset järjestöt/asiantuntijat, joita on kuultu- Kansanvälinen merentutkimusneuvosto (ICES), lokakuu 2005.- Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF) | 2244 | Saatujen ja varteenotettujen neuvojen tiivistelmäVakavien riskien ja pysyvien haitallisten seurausten mahdollisuus on mainittu. Kyseisten riskien olemassaolosta vallitsee yksimielisyys. | 225 | STECF vahvistaa ICESin antamat lausunnot ja on joissain tapauksissa täydentänyt niitä. | 226 | Asiantuntijalausuntojen saattaminen yleisesti saatavilleKaikki STECF:n raportit ovat saatavilla kalastuksen pääosaston Internet-sivuilta sen jälkeen, kun komissio on ne virallisesti hyväksynyt. | 230 | Vaikutusten arviointiNeuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaisesti neuvosto vahvistaa saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia koskevat toimenpiteet. Jos ehdotetut toimenpiteet pannaan täytäntöön, ne johtavat yhteisön alusten kokonaiskalastusmahdollisuuksien vähenemiseen.Ehdotus ei koostu ainoastaan lyhyen aikavälin päätöksistä vaan on lisäksi osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka myötä kalastuksen tasoa alennetaan asteittain kohti pitkän aikavälin kestäviä tasoja.Tässä ehdotuksessa noudatettu lähestymistapa johtaa lyhyellä aikavälillä alhaisempiin TACeihin, mutta pyyntimahdollisuudet lisääntyvät, kunhan liikakalastetut kannat elpyvät. Lähestymistavan keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutusten arvioidaan pyyntiponnistuksen alenemisen seurauksena olevan ympäristön osalta vähäisiä. Kalastusalusten lukumäärän ja/tai keskimääräisen pyyntiponnistuksen alusta kohti arvioidaan vähenevän, ja purettujen saaliiden arvioidaan pysyvän muuttumattomina tai kasvavan. | Ehdotuksen oikeudelliset näkökohdat | 305 | Tiivistelmä ehdotetuista toimistaEhdotuksessa vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset, joita sovelletaan yhteisön kalastuksiin sekä kansainvälisiin kalastuksiin silloin, kun yhteisön alukset osallistuvat niihin. Rajoitusten avulla pyritään saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoite, jonka mukaan olisi varmistettava, että yhteisön kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | 310 | OikeusperustaAsetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artikla | 329 | ToissijaisuusperiaateEhdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. | | SuhteellisuusperiaateEhdotus noudattaa suhteellisuusperiaatetta seuraavasta syystä: | 331 | Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko yhteisölle, minkä vuoksi se olisi pantava täytäntöön neuvoston asetuksilla. Kyseisellä neuvoston päätöksellä jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille, mutta jäsenvaltioilla on täysi vapaus jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. | 332 | Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset edellytykset ovat jo olemassa. | | Säädöslajin valinta | 341 | Ehdotettu säädös: asetus. | 342 | Muut säädöslajit eivät soveltuisi seuraavasta syystä:Kyseessä on kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus, joka olisi neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 mukaisesti pantava täytäntöön määräenemmistöllä hyväksyttävällä vuotuisella neuvoston asetuksella. | Vaikutukset talousarvioon | 409 | Ehdotuksella ei ole vaikutusta yhteisön talousarvioon. | Lisätiedot | 510 | Yksinkertaistaminen | 511 | Ehdotuksella yksinkertaistetaan (EU:n tai kansallisten) viranomaisten hallintomenettelyjä. | 513 | Pyyntiponnistuksen hallinnoinnin soveltamista koskevien tietojen toimittamisvaatimuksia on yksinkertaistettu. Jotkut näistä vaatimuksista on esitetty jo muissa asetuksissa (esim. tiedonkeruuasetuksessa), eikä jäsenvaltioiden tarvitse enää toimittaa tietoja säännöllisesti, vaan niiden edellytetään kokoavan tällaiset tiedot ja saattavan ne pyynnöstä komission käyttöön. | | Tarkastus-/tarkistus-/raukeamislauseke | 532 | Ehdotus sisältää tarkistuslausekkeen. | 570 | Ehdotuksen yksityiskohtaiset perustelutKalakannat lajitellaan edellisvuosien tapaan eri luokkiin riippuen niiden suojelun tasosta. Tämä auttaa säilyttämään avoimuuden ja tasapuolisuuden samassa tilanteessa eri puolilla yhteisöä olevien kantojen kohtelussa sekä puolueettomamman lähestymistavan suhteessa jäsenvaltioihin.i) Elvytyssuunnitelmien kattamat kannatEnsimmäiseen luokkaan kuuluvat kannat, joiden osalta neuvosto on laatinut elvytyssuunnitelmia (eli turska ja kummeliturskan pohjoinen kanta). Näiden kantojen TACien olisi noudatettava mainituissa elvytyssuunnitelmissa kuvailtuja pyyntiä koskevia valvontasääntöjä. Pyyntiponnistuksen mukautukset ovat myös osa elvytyssuunnitelmia. Tämä on ensiarvoisen tärkeää. Elvytyssuunnitelmissa vahvistetut TACit ovat tutkijoiden suosittelemia TACeja korkeammat, ja komissio hyväksyi ne ainoastaan sen ansiosta, että neuvosto hyväksyi pitkän aikavälin lähestymistavan. Jos neuvoston hyväksymiä elvytyssuunnitelmia ei noudateta, kalastuksenhoidossa sovellettava pitkän aikavälin lähestymistapa heikkenee.Jotkut turskakannat voivat kuitenkin olla niin alhaisella tasolla (ja todellisia saaliita koskevat tiedot niin heikkotasoisia), että elvytyssuunnitelmien tinkimätön soveltaminen ei ole lainkaan mutkatonta. Kun kyse on elvytettävistä kannoista, joiden osalta komissio on tehnyt elvytyssuunnitelman, jota neuvosto ei kuitenkaan vielä ole hyväksynyt (Biskajanlahden ja Englannin kanaalin länsiosan kielikampela, Pohjanmeren kampelat ja Itämeren turska), ehdotus sisältää TACeja, jotka vastaavat ehdotetun elvytyssuunnitelman mukaista pyyntisääntöä. ii) Muut turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevat kannatEdellä mainittu kompromissi, jossa tutkijoiden suosittelemia TACeja korkeammat TACit hyväksyttiin vastineeksi pitkän aikavälin lähestymistapaan sitoutumisesta (esimerkiksi neuvoston julistuksella), olisi ulotettava koskemaan myös sellaisia turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevia kantoja, joiden osalta TACin nopea alentaminen johtaisi kalastusalan häiriintymiseen ja kohtaisi hyväksymisvaikeuksia neuvostossa. Kuten elvytyssuunnitelmienkin yhteydessä, tämä lähestymistapa on järkevä ainoastaan, jos neuvosto noudattaa tällaisia sitoumuksia tulevina vuosina.Neuvoston viime vuoden joulukuun kalastusneuvoston kokouksessa antaman sitoumuksen mukaisesti turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevien kantojen kalastuskuolevuutta olisi vähennettävä kyseisten kantojen biologiseen romahtamiseen liittyvän uhan lieventämiseksi. Tällainen vähentäminen olisi kuitenkin yhdistettävä tarpeeseen minimoida taloudellisen toiminnan häiriintyminen. TACien alennukset rajoitetaan ehdotuksessa 15 prosenttiin, joka on luku, jota alan toimijat ovat toistuvasti esittäneet saaliiden vuosittaisen vaihtelun kohtuulliseksi rajaksi. Tämä lähestymistapa on kompromissi tieteellisten lausuntojen mukaisen biologisten riskien vähentämistavoitteen ja kalastusalan toivoman TACien vakaustavoitteen välillä. iii) Liikakalastetut kannatKun kyseessä ovat kannat, joita liikakalastetaan verrattuna kestävään tuottoon (jonka vastakohtana on romahtamisvaara), ehdotetut TACit ovat johdonmukaisia kalastuskuolevuuden lisääntymisen estämiseen tähtäävän tavoitteen kanssa, kunnes käydään vuodeksi 2006 suunniteltu neuvottelu keinoista kalastuskuolevuuden vähentämiseksi Johannesburgin täytäntöönpanosuunnitelman mukaisesti (suunnitelman tavoitteena on kantojen hyödyntäminen kestävän enimmäistuoton tasoilla vuoteen 2015 mennessä). Vaikka tämä ehdotus ei rajoita kestävää enimmäistuottoa koskevasta tiedonannosta käytäviä tulevia neuvotteluja, vuoden 2006 TACien ei pitäisi olla ainakaan kyseisen tavoitteen vastaisia.iv) Monilajikalastuksessa saaliiksi saadut kannatEhdotetuissa TACeissa otetaan huomioon monien kalastusten monilajinen luonne. Muiden kaupallisesti merkittävien lajien kanssa saadaan usein saaliiksi haavoittuvia lajeja, mikä otetaan huomioon tiiviissä keskinäisessä yhteydessä oleville lajeille vahvistetuissa TACeissa, joiden tavoitteena on välttää haavoittuvien lajien pyyntiä ja pois heittämistä (tai pimeätä purkamista) sen jälkeen, kun kiintiöt ovat täyttyneet.v) ”Paperikalojen” kannatEhdotuksessa alennetaan edeltävien vuosien tapaan 20 prosentilla niiden kantojen TACeja, joita vajaakalastetaan kaikissa jäsenvaltioissa.vi) Muut kannatEhdotus sisältää eräiden alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa sovittuja saalisrajoituksia. Grönlannin vesien kantoja tai Norjan kanssa jaettuja kantoja koskevat TACit vahvistetaan vasta kun marraskuussa ja joulukuussa käytävät neuvottelut on saatu päätökseen. Kyseiset TACit on merkitty ”pro memoria” (pm). - Pyyntiponnistuksen hallinnointi (liite III)Pyyntiponnistuksen rajoitukset ovat edelleen olennainen osa elvytyssuunnitelmia. Tämän ehdotuksen liitteessä III rajoitetaan kalastusalusten merelläolopäiviä riippuen alusten käyttämästä pyydyksestä ja alueista, joilla ne kalastavat.Tiukimmat rajoitukset ovat koskeneet suuren silmäkoon pyydyksiä käyttäviä troolareita, millä on pyritty vähentämään turskaa perinteisesti kalastavien alusten toimintaa. Vaikka näistä aluksista johtuva turskan kalastuskuolevuus on vähentynyt, Pohjanmeren turskan kalastuskuolevuus on kokonaisuudessaan laskenut vain noin 12 prosenttia, koska turska on levinnyt laajalle ja sitä tarttuu jossain määrin lähes kaikkiin pyydyksiin. Kalastuskuolevuus on saattanut joidenkin pyydysten osalta jopa lisääntyä joillain alueilla. Tämä selittyy osittain sillä, että liitteen III mukaiset ja muut säilyttämistoimenpiteet ovat kannustaneet aluksia ottamaan käyttöön pienempiä silmäkokoja, jotta ne saisivat lisää merelläolopäiviä. Näiden laivastonosien pyyntiponnistuksen lisääntyminen on tasoittanut suuren silmäkoon pyydyksiä käyttävän laivastonosan pyyntiponnistuksen vähentymistä ja näyttää lisänneen pienten turskien poisheittämistä. Tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean äskettäisen raportin mukaan joissakin näistä pienisilmäisillä pyydyksillä harjoitettavista kalastuksista saadaan saaliiksi erittäin merkittäviä määriä turskaa.Vaikka tieteelliset lausunnot eivät tarjoa riittävästi tietoa turskan elvytyssuunnitelman vuosittaisten tavoitteiden soveltamiseksi (biomassan 30 prosentin lisäys), turskan biomassa on selvästi edelleen niin alhaisella tasolla, että pyyntiponnistusta olisi entisestään vähennettävä kaikkien asianomaisten laivastonosien osalta, jotta suunnitelman tavoitteen saavuttamiseen olisi kohtalaiset mahdollisuudet.Eteläistä kummeliturskaa ja keisarihummeria sekä Englannin kanaalin länsiosan kielikampelaa koskevien merelläolopäivien määrä vastaa näille kannoille laadittuja elvytyssuunnitelmia.Isprassa syyskuussa 2005 pidetyssä tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean kokouksessa päädyttiin siihen, että kalastuskieltoalueet eivät ole hyvä vaihtoehto pyyntiponnistuksen vähennyksille, ja mainittu vaihtoehto sai osakseen vain vähän kannatusta syyskuussa 2005 käydyssä neuvoston keskustelussa.Nykyinen pyyntiponnistuksen rajoitusjärjestelmä (aluskohtaisiin satamastapoissaolopäiviin perustuva) on suhteellisen joustamaton, ja aluskohtaisesti myönnettyjen kalastuspäivien lukumäärän vähentämisestä sopiminen on poliittisesti yhä vaikeampaa. Komissio ehdottaa, että neuvosto harkitsisi vuonna 2006 toisenlaista pyyntiponnistuksen rajoitusjärjestelmää, joka perustuisi kunkin kansallisen laivaston kilowattipäivien enimmäismäärään.- Muut kalastuksenhoitoon liittyvät kysymykseti) Syvänmeren kantojen pyyntiponnistuksen hallinnointiNeuvosto hyväksyi joulukuussa 2004 syvänmeren kantojen pyyntiponnistuksen 10 prosentin vähennyksen vuoden 2003 tasoihin verrattuina. Tämä vähennys on kuitenkin pienempi kuin Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) vaatima 30 prosentin vähennys. 20 prosentin lisävähennys on tarpeen sekä yhteisön kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi että niiden syvänmeren kantojen suojelemiseksi, jotka, kuten ICES on usean vuoden ajan painottanut, ovat erittäin alhaisen lisääntymisnopeutensa johdosta äärimmäisen epävakaita ja kiireellistä suojelua vaativia.ii) Lyhytikäisten lajien vuosittainen hallinnointiUhanalaisille kannoille, kuten Biskajanlahden sardellille ja Pohjanmeren tuulenkalalle, luodaan vuosittaiset hallinnointijärjestelmät. Näille kannoille ei ehdoteta alkuvuodeksi 2006 minkäänlaista kalastusta. Kyseiset kalastukset voidaan aloittaa uudestaan nopeutetun komission asetuksen perusteella vain, jos kyseisten kantojen voidaan tieteellisesti osoittaa kasvaneen niin runsaiksi, että ne kestävät kaupallisen kalastuksen.iii) Välimeren kalastusta koskevat poikkeuksetKomissio ehdottaa Välimeren alueen eräisiin kalastuksiin sovellettavien nykyisten poikkeusten jatkamista ainoastaan vuodeksi 2006, kunnes annetaan kalavarojen kestävää käyttöä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä ehdotettu neuvoston asetus, joka hyväksyttäneen vuonna 2006. | Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2006 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 [1] ja erityisesti sen 20 artiklan, ottaa huomioon TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 [2], ottaa huomioon turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2004 [3] ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan, ottaa huomioon pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004 [4] ja erityisesti sen 5 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklassa edellytetään, että neuvosto toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan vesialueille pääsy ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeus sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittaminen, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean laatiman kertomuksen. (2) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaan neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TAC). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken kyseisen asetuksen 20 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. (3) Näiden TACien ja kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset. (4) On tarpeen vahvistaa kalastusta koskevat periaatteet ja tietyt hallintomenettelyt yhteisön tasolla niin, että jäsenvaltiot voisivat varmistaa lippunsa alla purjehtivien alusten hallinnon. (5) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa vahvistetaan kalastusmahdollisuuksien jakamisen kannalta merkitykselliset määritelmät. (6) Toukokuun 6 päivänä 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaisesti on tarpeen osoittaa, mihin kantoihin siinä tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan. (7) Kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö on neuvotellut kalastusoikeuksista Norjan [5], Färsaarten [6], Grönlannin [7] ja Islannin [8] kanssa. (8) Yhteisö on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet tiettyjen lajien osalta pyyntirajoitusten ja muiden säilyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamista. Nämä suositukset olisi sen vuoksi pantava täytäntöön yhteisössä. (9) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) hyväksyi vuosikokouksessaan kesäkuussa 2005 isosilmätonnikalan, boniitin ja keltaevätonnikalan saalisrajoitukset ja sivusaaliiden käsittelyä koskevat tekniset toimenpiteet. Vaikka yhteisö ei ole IATTC:n jäsen, mainitut toimenpiteet on syytä panna täytäntöön IATTC:n lainkäyttövaltaan kuuluvien kalavarojen kestävän hallinnoinnin varmistamiseksi. (10) Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) on vuosikokouksessaan 2005 hyväksynyt taulukot, joissa osoitetaan ICCAT:n sopimuspuolten kalastusmahdollisuuksien liika- tai vajaakäyttö. Tämän johdosta ICCAT on tehnyt päätöksen, jossa todetaan, että Euroopan yhteisö on vuonna 2004 alittanut kiintiönsä useiden kalakantojen osalta. (11) ICCAT:n vahvistamien yhteisön kiintiöiden mukautusten noudattamiseksi on tarpeen jakaa kiintiöiden vajaakäytöstä johtuvat kalastusmahdollisuudet sen mukaan, miten kukin jäsenvaltio on myötävaikuttanut niiden liian alhaiseen käyttöön, muuttamatta tässä asetuksessa määrättyä jakoperustetta, joka koskee TACien vuosittaista jakamista. (12) Kalastusmahdollisuuksia olisi käytettävä asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaisesti: kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87 [9], jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu komission asetus (ETY) N:o 2807/83 [10], yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 [11], tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista 4 päivänä marraskuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1954/2003 [12], tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1626/94 [13], erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94 [14], kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella 22 päivänä maaliskuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004 [15], kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98 [16], Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3880/91 [17], erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1434/98 [18], turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 423/2004 [19], alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2244/2003 [20], kalastusalusten ominaisuuksista 22 päivänä syyskuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2930/86 [21], eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 14 päivänä toukokuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 973/2001 [22], syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002 [23] sekä yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2005 ja 2006 22 päivänä joulukuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2270/2004 [24]. (13) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) lausunnon mukaisesti sardelliin on suuralueella VIII tarpeen soveltaa väliaikaista saalisrajoitusten hallinnointijärjestelmää. (14) ICESin lausunnon mukaisesti ICES-suuralueella IV ja alueella III a on tarpeen soveltaa tuulenkalan väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää. (15) Tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta olisi ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla vähennettävä siirtymätoimenpiteen muodossa entisestään. (16) Asetuksessa (EY) N:o 423/2004 säädettyjen turskaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi ehdotetaan mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisia järjestelyitä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. (17) Tieteelliset lausunnot osoittavat, että Pohjanmeren punakampelakantaa ei kalasteta kestävällä tavalla ja että kalaa heitetään pois hyvin paljon. Tieteelliset lausunnot ja Pohjanmeren alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan lausunnot osoittavat, että on aiheellista mukauttaa kalastusmahdollisuuksia punakampelaa pyytävien alusten pyyntiponnistuksen osalta. (18) Englannin kanaalin länsiosan kielikampelakantojen osalta on tarpeen soveltaa väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää. Kattegatin, Pohjanmeren, Skagerrakin, Englannin kanaalin länsiosan, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolen turskakantojen sekä ICES-alueiden VIII c ja IX a kummeliturska- ja keisarihummerikantojen osalta pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää on tarpeen mukauttaa. (19) Erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi 29 päivänä kesäkuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1434/98 [25] 2 artikla ei riitä turvaamaan, että silli- ja silakkasaaliit noudattaisivat kyseisten lajien osalta vahvistettuja saalisrajoituksia. Sen vuoksi on tarpeen ottaa käyttöön siirtymätoimenpiteet, joilla varmistetaan sillin ja silakan asianmukainen seuranta ja laskenta lajittelemattomina puretuissa saaliissa. (20) Skotlannin ja Irlannin länsipuolisilla syvillä vesillä harjoitettavan verkkokalastuksen alalla vallitseviin kalastuskäytänteisiin liittyy kohtuuttoman pitkien verkkojen käyttö, joka johtaa kohtuuttomaan pitkiin kokemisväleihin ja suuriin poisheitettyjen kalojen määriin. Kadonneet tai tahallaan heitteille jätetyt verkot saattavat jatkaa vuosikausia kalastusta ilman, että niitä nostettaisiin pois. Tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että tämä kalastuskäytäntö uhkaa vakavasti syvänmeren lajeja, minkä vuoksi olisi otettava käyttöön tällaisen kalastuksen kieltäviä siirtymätoimenpiteitä, kunnes pysyvämmät toimenpiteet toteutetaan. (21) Kummeliturskakantojen kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi ja poisheitettyjen määrien vähentämiseksi olisi otettava huomioon valikoivia pyydyksiä koskeva viimeaikainen kehitys panemalla täytäntöön siirtymätoimenpiteitä alueilla VIII a, b ja d. (22) Koillis-Atlantin kalastuskomissio (NEAFC) hyväksyi vuoden 2005 vuosikokouksessaan suosituksen kalastuksen rajoittamisesta tietyillä alueilla herkkien syvänmeren luontotyyppien suojelemiseksi. Yhteisön olisi pantava suositus täytäntöön. (23) Meritursaan säilyttämisen edistämiseksi ja erityisesti nuorten yksilöiden suojelemiseksi on tarpeen vahvistaa vuonna 2006 vähimmäiskoko meritursaille, jotka pyydetään CECAF-alueella sijaitsevien kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilta merialueilta, kunnes annetaan neuvoston asetus kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 [26] muuttamisesta. (24) Koillis-Atlantin kalastuskomissio (NEAFC) antoi marraskuussa 2005 suosituksen, jonka mukaan eräät alukset olisi liitettävä luetteloon aluksista, joiden on vahvistettu harjoittaneen laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta. Olisi varmistettava, että suositukset pannaan täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (25) Välimeren yleinen kalastuskomissio (GFCM) antoi vuoden 2005 vuosikokouksessaan suosituksen eräiden syvänmeren lajeja hyödyntävien kalastusten hallinnoinnista ja suosituksen GFCM:n alusrekisterin perustamisesta yli 15 metrin aluksille, joilla on lupa toimia GFCM:n alueella. Koska yhteisö on GFCM:n sopimuspuoli, nämä suositukset ovat yhteisöä velvoittavia, minkä vuoksi ne olisi pantava täytäntöön. (26) Kalavarojen säilyttämiseksi olisi vuonna 2006 pantava täytäntöön eräitä valvontaa koskevia lisätoimenpiteitä ja kalastuksen teknisiä edellytyksiä. (27) VMS-tietojen käytöstä on annettava säännöksiä, joilla parannetaan pyyntiponnistuksen hallinnoinnin seurannan, tarkastuksen ja valvonnan tehokkuutta ja tuloksellisuutta. (28) Jotta voidaan varmistaa, että kolmansien maiden alusten yhteisön vesiltä pyytämät mustakitaturskasaaliit tulevat asianmukaisesti kirjatuiksi, on tarpeen vahvistaa tällaisia aluksia koskevia valvontasäännöksiä. (29) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaan neuvosto päättää saaliita ja/tai pyyntiponnistuksia koskeviin rajoituksiin liittyvistä ehdoista. Tieteelliset lausunnot osoittavat, että sovittuja TACeja huomattavasti suuremmat saaliit vaarantavat kalastustoimien kestävyyden. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön liitännäisehtoja, jotka johtavat sovittujen kalastusmahdollisuuksien parempaan täytäntöönpanoon. (30) ICCAT hyväksyi vuoden 2004 vuosikokouksessaan tiettyjä Atlantin ja Välimeren laajasti vaeltavien lajien kantoja varten useita teknisiä toimenpiteitä, joilla muun muassa otetaan käyttöön tonnikalan uusi vähimmäiskoko, tiettyjä alueita ja ajanjaksoja koskevia kalastusrajoituksia isosilmätonnikalan suojelemiseksi, urheilu- ja virkistyskalastusta Välimerellä koskevia toimenpiteitä ja näytteenotto-ohjelma altaaseen pantujen tonnikalojen koon arvioimiseksi. Kalakantojen säilyttämisen edistämiseksi on tarpeen panna nämä toimenpiteet täytäntöön vuonna 2006, kunnes annetaan asetus eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 14 päivänä toukokuuta 2001 annetun asetuksen (EY) N:o 973/2001 [27] muuttamisesta. (31) Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) hyväksyi vuoden 2005 vuosikokouksessaan toimenpiteen, jonka mukaan tieteellisiä tarkkailijoita sijoitetaan kaikille yleissopimuksen alueella toimiville, sellaisia lajeja pyytäville aluksille, jotka eivät kuulu muiden toimivaltaisten alueellisten kalastusjärjestöjen säilyttämis- ja hoitojärjestelyjen soveltamisalaan 1 päivästä tammikuuta 2006. Tämä toimenpide on yhteisöä velvoittava, ja siksi se olisi pantava täytäntöön. (32) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi 15–19 päivänä syyskuuta 2003 pidetyssä 25. vuosikokouksessaan grönlanninpallasta koskevan elvyttämissuunnitelman NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Elvyttämissuunnitelmassa esitetään TAC-tason alentamista vuoteen 2007 asti sekä sen tehokkuuden takaavien lisätoimenpiteiden toteuttamista. Mainittua suunnitelmaa on tarpeen toteuttaa jo vuodesta 2006 alkaen siihen asti kun on annettu neuvoston asetus grönlanninpallaskannan elvyttämiseksi toteutettavista monivuotisista toimenpiteistä. (33) NAFO hyväksyi 19–23 päivänä syyskuuta 2005 pidetyssä 27. vuosikokouksessaan hoitotoimenpiteitä eräille aiemmin sääntelemättömille kannoille, nimittäin rauskuille alueilla 3L, 3N ja 3O, punasimpulle alueella 3O ja valkoturskalle alueilla 3N ja 3O. Sen vuoksi on tarpeen panna nämä toimenpiteet täytäntöön ja vahvistaa kiintiöiden jako jäsenvaltioiden kesken. (34) Yhteisölle Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) sopimuspuolena kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden ja CCAMLR-komission niiden mukaisesti hyväksymien toimenpiteiden noudattamista koskevan velvoitteen huomioon ottamiseksi olisi noudatettava CCAMLR-komission kaudeksi 2005–2006 hyväksymiä TACeja ja niitä vastaavia kausirajoituksia. (35) CCAMLR hyväksyi vuonna 2005 pidetyssä 24. vuosikokouksessaan asianomaiset saalisrajoitukset kannoille, joiden kalastaminen on sallittua kaikille CCAMLR:n jäsenille hyväksytyssä kalastuksessa. CCAMLR hyväksyi myös yhteisön kalastusalusten osallistumisen Dissostichus spp. -lajien koekalastukseen suuralueilla FAO 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b ja vahvisti kyseiselle kalastustoiminnalle saalis- ja sivusaalisrajoitukset sekä tietyt tekniset erityistoimenpiteet. Myös näitä rajoituksia ja teknisiä toimenpiteitä olisi sovellettava. (36) Yhteisön kalastajien toimeentulon varmistamiseksi on tärkeää, että nämä pyyntialueet saadaan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 2006. Asian kiireellisyys huomioon ottaen on ehdottoman välttämätöntä myöntää poikkeus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen liitteenä olevan kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa Euroopan unionissa koskevan pöytäkirjan I osan 3 kohdassa tarkoitetusta kuuden viikon määräajasta, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan vuodeksi 2006 eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet sekä niihin liittyvät edellytykset, joiden mukaisesti näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää. Tiettyjen Etelämantereen kantojen osalta kalastusmahdollisuudet ja erityisedellytykset vahvistetaan kuitenkin liitteessä I E esitetyksi kaudeksi. 2 artikla Soveltamisala 1. Jollei toisin säädetä, tätä asetusta sovelletaan: a) yhteisön kalastusaluksiin, jäljempänä ’yhteisön alukset’; ja b) kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin ja kolmansissa maissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä ’kolmansien maiden alukset’, yhteisön vesillä, jäljempänä ’EY:n vedet’. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä asetusta ei sovelleta kalastustoimintaan, jota suoritetaan yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin asianomaisen jäsenvaltion luvalla ja sen alaisuudessa, jos kyseisestä toiminnasta on annettu ennakolta tieto komissiolle ja sille jäsenvaltiolle, jonka vesillä tutkimukset suoritetaan. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä: a) ’suurimmat sallitut saaliit’ tarkoittaa määrää, joka voidaan poistaa kustakin kannasta vuosittain; b) ’kiintiö’ tarkoittaa yhteisölle, jäsenvaltioille tai kolmansille maille myönnettyä kiinteää osuutta TACista; c) ’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; d) ’NAFO-sääntelyalue’ tarkoittaa Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) yleissopimuksen alueen sitä osaa, joka ei kuulu rannikkovaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; e) ’Skagerrak’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; f) ’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; g) ’Cádizinlahti’ tarkoittaa pituuspiirin 7º23'48" W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IX a. 4 artikla Kalastusalueet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä: a) ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueet sellaisina kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 3880/91. Jos alueeseen lisätään ”EY:n vedet”, se tarkoittaa, että kyse on ainoastaan asianomaisen alueen EY:n vesialueesta; b) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAOn pääasiallinen kalastusalue 34) alueet sellaisina kuin ne määritellään muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa asetuksessa (EY) N:o 2597/95 [28]; c) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) alueet sellaisina kuin ne määritellään Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimia koskevien tilastojen toimittamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2018/93 [29]; d) CCAMLR:n (yleissopimus Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä) alueet sellaisina kuin ne määritellään kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella ja asetusten (ETY) N:o 3943/90, (EY) N:o 66/98 ja (EY) N:o 1721/1999 kumoamisesta 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 601/2004 [30]. II LUKU Yhteisön alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 5 artikla Saalisrajoitukset ja niiden jakaminen 1. Yhteisön alusten saalisrajoitukset yhteisön vesillä tai tietyillä yhteisön ulkopuolisilla vesillä ja näiden saalisrajoitusten jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaiset lisäedellytykset vahvistetaan liitteessä I. 2. Yhteisön aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusvyöhykkeellä 10, 17 ja 18 artiklassa säädetyin edellytyksin. 3. Komissio vahvistaa alueella VIII sovellettavan sardellia koskevan TACin liitteessä II vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 4. Komissio vahvistaa yhteisön käytettävissä oleviksi villakuoreen saalisrajoituksiksi alueilla V ja XIV (Grönlannin vedet) 7,7 prosenttia villakuoreen TACista niin pian kuin TAC on vahvistettu. 5. Komissio voi lisätä mustakitaturskakantoja koskevia saalisrajoituksia alueilla I–XIV (EY:n vedet ja kansainväliset vedet) ja sillikantoja koskevia kalastusmahdollisuuksia alueilla I ja II (EY:n vedet ja kansainväliset vedet) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, jos kolmannet maat eivät hoida kyseisiä kantoja vastuullisesti. 6 artikla Jakamista koskevat erityissäännökset 1. Liitteessä I vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (ETY) N:o 2847 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritetut kiintiöiden uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla myönnettävät saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 2. Vuodelle 2007 siirrettävien kiintiöiden pidättämiseksi asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan 2 kohtaa on kyseisen asetuksen säännöksistä poiketen sovellettava kaikkiin kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia. 7 artikla Pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät kantojen hallinnointia koskevat edellytykset 1. Kattegatin, Skagerrakin, suuralueen IV ja ICES-alueiden II a (EY:n vedet), III a, VI a, VII a ja VII d eräiden kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä III a vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 2. ICES-alueiden VIII c ja IX a, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä III b vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 3. Alueen VII e kielikampelakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä III c vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 4. Kaikilla aluksilla, jotka käyttävät liitteissä III a, III b ja III c olevassa 4 kohdassa määriteltyjä pyydystyyppejä ja jotka kalastavat liitteissä III a, III b ja III c olevassa 2 kohdassa luetelluilla alueilla, on oltava asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukaisesti myönnetty erityiskalastuslupa. 5. Skagerrakin, ICES-suuralueen IV ja alueen II a (EY:n vedet) tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä III d vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 6. Komissio vahvistaa ICES-alueiden II a (EY:n vedet), III a ja suuralueen IV tuulenkalan kalastuksen lopullisen pyyntiponnistuksen vuodeksi 2006 liitteessä III d olevassa 6 kohdassa vahvistettujen sääntöjen perusteella. 7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alusten, joilla on syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistukset mitattuina kilowattipäivinä poissa satamasta eivät vuoden 2006 osalta ole yli 70 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta, joka toteutui kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa ja joilla pyydettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002 liitteessä I ja liitteessä III olevassa 15 kohdassa lueteltuja syvänmeren lajeja, lukuun ottamatta kultakuoretta. 8 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos: a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa yhteisön osuutta, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä osuus ole täyttynyt. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavia kaloja voidaan pitää aluksella ja purkaa aluksesta, vaikka jäsenvaltiolla ei olisi kiintiöitä tai vaikka kiintiöt tai osuudet olisivat täyttyneet: a) muihin lajeihin kuuluvat kalat kuin sillit, silakat ja makrillit, kun: i) ne on saatu saaliiksi sekoittuneina muihin kalalajeihin ja saaliit on pyydetty verkoilla, joiden silmäkoko on vähemmän kuin 32 millimetriä asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti; ja ii) saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä; tai b) makrilli, kun: i) niiden saaliiden joukossa on piikkimakrilleja ja sardiineja; ii) niiden osuus on enintään 10 prosenttia aluksella olevien makrillien, piikkimakrillien ja sardiinien kokonaispainosta; ja iii) saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä. 3. Asetuksen (EY) N:o 1434/98 2 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta ICES-suuralueelta IV ja ICES-alueilta II a (EY:n vedet), III a ja VII d pyydettyyn silliin ja silakkaan. 4. Kaikki alukselta puretut määrät on luettava kiintiöön tai, jos yhteisön osuutta ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, yhteisön osuuteen, paitsi jos saalis on pyydetty 2 kohdan säännösten mukaisesti. 5. Kun jonkin jäsenvaltion sillin ja silakan saalisrajoitukset ICES-suuralueilla II (EY:n vedet) ja IV sekä alueilla III a ja VII d on käytetty kokonaan, kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivat ja yhteisössä rekisteröidyt alukset, jotka harjoittavat kalastusta, johon sovelletaan asiaa koskevia pyyntirajoituksia, eivät saa purkaa lajittelemattomia, silliä tai silakkaa sisältäviä saaliita. 6. Sivusaaliiden prosenttiosuus ja niiden käyttö määritellään asetuksen (EY) N:o 850/98 4 ja 11 artiklan mukaisesti. 9 artikla Lajittelemattomat puretut saaliit ICES-suuralueella IV ja ICES-alueilla II a (EY:n vedet), III a ja VII d 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on riittävä näytteenotto-ohjelma, joka mahdollistaa ICES-suuralueelta IV ja ICES-alueilta II a (EY:n vedet), III a ja VII d pyydettyjen lajittelemattomien purettujen saaliiden tehokkaan lajikohtaisen valvonnan. 2. ICES-suuralueelta IV ja ICES-alueilta II a (EY:n vedet), III a ja VII d pyydetyt lajittelemattomat saaliit on purettava ainoastaan satamissa ja purkamispaikoissa, joissa on käytössä 1 kohdassa tarkoitettu näytteenotto-ohjelma. 10 artikla Pääsyrajoitukset 1. Yhteisön alukset eivät saa kalastaa Skagerrakissa 12 meripeninkulman sisällä Norjan perusviivoista. Tanskan tai Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset saavat kuitenkin kalastaa neljän meripeninkulman etäisyydellä Norjan perusviivoista. 2. Yhteisön alukset saavat kalastaa Islannin lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla ainoastaan seuraavat koordinaatit yhdistävien suorien linjojen rajaamalla alueella: Lounaisalue 1. 63°12' N ja 23°05' W pisteen 62°00' N ja 26°00' W kautta, 2. 62° 58′ N ja 22° 25′ W, 3. 63° 06′ N ja 21° 30′ W, 4. 63°03' N ja 21°00' W - siitä 180°00' S; Kaakkoisalue 1. 63° 14′ N ja 10° 40′ W, 2. 63° 14′ N ja 11° 23′ W, 3. 63° 35′ N ja 12° 21′ W, 4. 64° 00′ N ja 12° 30′ W, 5. 63° 53′ N ja 13° 30′ W, 6. 63° 36′ N ja 14° 30′ W, 7. 63° 10′ N ja 17° 00′ W - siitä 180° 00′ S. 11 artikla Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat yhteisön aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä IV. III LUKU Kolmansien maiden alusten saalisrajoitukset ja niihin liittyvät edellytykset 12 artikla Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat kolmansien maiden aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä IV. 13 artikla Lupa Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Norjan, Surinamen, Trinidad ja Tobagon sekä Venezuelan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää yhteisön vesialueilla saaliita liitteessä I asetettujen saalisrajoitusten rajoissa ja 14–16 sekä 19–25 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 14 artikla Maantieteelliset rajoitukset 1. Norjan lipun alla tai Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat kalastaa 200 meripeninkulman vyöhykkeen niissä osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista ICES-suuralueella IV, Kattegatissa ja Atlantin valtamerellä leveyspiirin 43°00′ N pohjoispuolella, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 18 artiklassa tarkoitettua aluetta. 2. Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa Skagerrakissa vähintään neljän meripeninkulman etäisyydellä Tanskan ja Ruotsin perusviivoista. 3. Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Surinamen, Trinidad ja Tobagon sekä Venezuelan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ranskan Guyanan perusviivoista. 15 artikla Kulku yhteisön vesialueiden kautta Yhteisön vesialueiden kautta kulkevien kolmansien maiden kalastusaluksilla pidettäviä verkkoja on säilytettävä seuraavien säännösten mukaisesti siten, että ne eivät ole käyttövalmiita: a) verkot, painot ja vastaavat osat on irrotettava niiden trooliovista, veto- tai hinausköysistä tai -vaijereista; b) kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan. 16 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan kalastusaluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. IV LUKU Yhteisön alusten lisenssijärjestelyt 17 artikla Lisenssit ja niihin liittyvät edellytykset 1. Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 1627/94 annetuissa kalastuslisenssejä ja erityiskalastuslupia koskevissa yleisissä säännöissä säädetään, yhteisön alusten jonkin kolmannen maan vesialueilla harjoittaman kalastuksen edellytyksenä on kyseisen kolmannen maan viranomaisten antama lisenssi. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin yhteisön aluksiin silloin, kun ne kalastavat Norjan vesialueilla Pohjanmerellä: a) alukset, joiden vetoisuus on enintään 200 bruttotonnia; tai b) alukset, jotka kalastavat ihmisravinnoksi muita lajeja kuin makrillia; tai c) Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset vakiintuneen käytännön mukaisesti. 3. Lisenssien enimmäismäärä ja muut niitä koskevat edellytykset on vahvistettava liitteessä V olevassa I osassa esitetyllä tavalla. Jäsenvaltioiden viranomaisten on osoitettava komissiolle lisenssihakemukset, joissa on ilmoitettava kalastustyypit sekä niiden yhteisön alusten, joille lisenssiä haetaan, nimet ja ominaisuudet. Komissio toimittaa hakemukset asianomaisen kolmannen maan viranomaisille. 4. Jos jokin jäsenvaltio siirtää kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä V olevassa I osassa esitetyillä kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen lisenssien siirto ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä V olevassa I osassa vahvistettua lisenssien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. 5. Yhteisön alusten on noudatettava säilytys- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita säännöksiä, joita sovelletaan sillä alueella, jolla ne kalastavat. 18 artikla Färsaaret Yhteisön alukset, joilla on lisenssi harjoittaa yhden lajin kohdennettua kalastusta Färsaarten vesillä, voivat vaihtaa kohdelajia edellyttäen, että ne ilmoittavat tästä ennakolta Färsaarten viranomaisille. V LUKU Kolmansien maiden kalastusalusten lisenssijärjestelyt 19 artikla Lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskeva velvoite 1. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 2847/93 28 b artiklassa säädetään, Norjan lipun alla purjehtivat alle 200 bruttotonnin vetoiset kalastusalukset on vapautettu lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskevasta velvoitteesta. 2. Lisenssi ja erityiskalastuslupa on pidettävä aluksella. Färsaarilla tai Norjassa rekisteröidyt kalastusalukset on kuitenkin vapautettu tästä velvoitteesta. 3. Kolmansien maiden kalastusalukset, joilla on lupa kalastaa 31 päivänä joulukuuta 2005, voivat jatkaa kalastusta 1 päivästä tammikuuta 2006 siihen asti, kun luettelo kalastamaan oikeutetuista kalastusaluksista on toimitettu komissiolle ja komissio on sen hyväksynyt. 20 artikla Lisenssi- ja erityiskalastuslupahakemus Kolmannen maan viranomaisen komissiolle toimittaman lisenssi- tai erityiskalastuslupahakemuksen mukana on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) rekisterinumero; c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot; d) rekisteröintisatama; e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite; f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus; g) koneteho; h) radiokutsutunnus ja -taajuus; i) aiottu kalastusmenetelmä; j) suunniteltu kalastusalue; k) kannat, joita aiotaan pyytää; l) ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan. 21 artikla Lisenssien lukumäärä Lisenssien lukumäärä ja niihin liittyvät erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä V olevan II osan mukaisesti. 22 artikla Mitätöinti ja peruuttaminen 1. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan peruuttaa uusien lisenssien ja erityiskalastuslupien myöntämistä varten. Tällainen mitätöinti tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä. 2. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan kokonaan tai osittain ennen niiden päättymispäivää, jos liitteessä I vahvistettu kyseistä kantaa koskeva kiintiö on täyttynyt. 3. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan, jos tässä asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia ei noudateta. 23 artikla Sääntöjen noudattamatta jättäminen 1. Kolmannen maan kalastusalukselle, joka ei noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita, ei myönnetä lisenssiä tai erityiskalastuslupaa enintään 12 kuukauteen. 2. Komissio toimittaa asianomaisen kolmannen maan viranomaisille niiden kolmannen maan kalastusalusten nimet ja tiedot, joilla ei ole seuraavassa kuussa tai seuraavina kuukausina lupaa kalastaa yhteisön kalastusvyöhykkeellä sääntöjen rikkomisen vuoksi. 24 artikla Lisenssinhaltijan velvollisuudet 1. Kolmansien maiden alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä muita säännöksiä, joita sovelletaan yhteisön alusten harjoittamaan kalastukseen alueella, jolla ne toimivat, erityisesti asetuksia (ETY) N:o 1381/87, (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94, (EY) N:o 88/98, (EY) N:o 850/98 ja (EY) N:o 1434/98. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä VI olevassa I osassa vahvistetut tiedot. 3. ICES-alueella III a kalastavia Norjan lipun alla purjehtivia aluksia lukuun ottamatta kolmansien maiden kalastusalusten on toimitettava komissiolle liitteessä VII vahvistetut tiedot kyseisessä liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 25 artikla Ranskan departementtia Guyanaa koskevat erityissäännökset 1. Ranskan Guyanan vesialueille myönnettävien lisenssien edellytyksenä on, että kolmannen maan kalastusaluksen varustaja sitoutuu sallimaan komission pyynnöstä tarkkailijan tulon alukselle. 2. Kunkin sellaisen kolmannen maan kalastusaluksen päällikön, jolla on eväkalojen tai tonnikalan pyyntilisenssi Ranskan Guyanan vesillä pyyntiä varten, on kunkin matkan jälkeen suoritettavan purkamisen jälkeen toimitettava Ranskan viranomaisille ilmoitus, jossa ilmoitetaan edellisen ilmoituksen jälkeen saaliiksi saadut ja aluksella pidetyt katkarapujen määrät. Tämä ilmoitus tehdään liitteessä V olevan III osassa esitetyn mallin mukaan. Päällikkö vastaa ilmoituksen paikkansapitävyydestä. Ranskan viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ilmoitusten paikkansapitävyyden tarkistamiseksi erityisesti vertaamalla niitä 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kalastuspäiväkirjaan. Tarkistuksen jälkeen toimivaltaisen viranomaisen on allekirjoitettava ilmoitus. Ranskan viranomaisten on lähetettävä komissiolle ennen kunkin kuukauden loppua edellistä kuukautta koskevat ilmoitukset. 3. Ranskan Guyanan vesillä kalastavien kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä liitteessä VI olevassa II osassa esitetyn mallin mukaista kalastuspäiväkirjaa. Komissiolle on toimitettava Ranskan viranomaisten välityksellä jäljennös tästä kalastuspäiväkirjasta 30 päivän kuluessa kunkin kalastusmatkan viimeisestä päivästä. 4. Jos komissiolle ei toimiteta yhden kuukauden ajalta tietoja kolmannen maan kalastusaluksesta, jolla on lisenssi Ranskan Guyanan vesillä kalastusta varten, tämän aluksen lisenssi peruutetaan. VI LUKU NAFO-sääntelyalueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Yhteisön osallistuminen 26 artikla Alusluettelo 1. Ainoastaan ne yli 50 bruttotonnin vetoiset yhteisön alukset, joilla on lippujäsenvaltionsa antamat erityiskalastusluvat ja jotka sisältyvät NAFOn alusrekisteriin, saavat lupien mukaisin edellytyksin kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata ja purkaa aluksesta NAFO-sääntelyalueelta peräisin olevia kalavaroja. 2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle vähintään 15 päivää ennen uuden aluksen NAFO-sääntelyalueelle saapumista sähköisessä muodossa tieto kaikista muutoksista luetteloon sen lipun alla purjehtivista ja yhteisössä rekisteröidyistä aluksista, joilla on lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin on sisällyttävä: a) yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 [31] liitteessä I määritelty aluksen sisäinen numero; b) kansainvälinen radiokutsutunnus; c) aluksen rahtaaja tarvittaessa; d) aluksen tyyppi. 4. Jäsenvaltion lipun alla väliaikaisesti purjehtivien (ilman miehistöä rahdattujen) alusten osalta toimitettaviin tietoihin on lisäksi sisällyttävä: a) päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut lupa purjehtia jäsenvaltion lipun alla; b) päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut jäsenvaltion lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella; c) sen valtion nimi, jossa alus on rekisteröity tai jossa se on ollut aikaisemmin rekisteröitynä, sekä päivämäärä, josta alkaen se ei enää purjehdi kyseisen valtion lipun alla; d) aluksen nimi; e) aluksen virallinen, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama rekisterinumero; f) aluksen kotisatama siirron jälkeen; g) aluksen omistajan tai rahtaajan nimi; h) ilmoitus siitä, että aluksen päällikölle on toimitettu NAFO-sääntelyalueella voimassa olevat säännökset; i) tärkeimmät lajit, joita alus voi pyytää NAFO-sääntelyalueella; j) suuralueet, joilla aluksen voidaan odottaa kalastavan. 2 jakso Tekniset toimenpiteet 27 artikla Silmäkoot 1. Troolien, joiden jossakin osassa on alle 130 millimetrin silmät, käyttö on kielletty liitteessä VIII tarkoitettuihin pohjakalalajeihin kohdennetussa kalastuksessa. Tätä silmäkokoa voidaan pienentää enintään 60 millimetriin silloin, kun pyynti on kohdennettu lyhyteväiseen kalmariin (Illex illecebrosus). Rauskuihin (Rajidae) kohdennetussa kalastuksessa tätä silmäkokoa on suurennettava vähintään 280 millimetriin troolinperässä ja 220 millimetriin kaikissa muissa troolin osissa. 2. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä verkkoja, joiden silmäkoko on vähintään 40 millimetriä. 28 artikla Välineiden kiinnittäminen verkkoihin 1. Muiden kuin tässä artiklassa mainittujen välineiden tai menetelmien, joilla tukitaan verkon silmiä tai pienennetään niiden kokoa, käyttö on kielletty. 2. Troolin perän alle voidaan kiinnittää purjekangasta, verkkoa tai muita materiaaleja sen vahingoittumisen vähentämiseksi tai estämiseksi. 3. Troolin perän yläosaan saa kiinnittää välineitä, jos ne eivät tuki troolin perän silmiä. Yläsuojien käyttö rajoitetaan liitteessä IX mainittuihin. 4. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä lajitteluristikoita, joiden tankojen väli on enintään 22 millimetriä. Katkarapua alueella 3L pyytävät alukset on lisäksi varustettava vähintään 72 senttimetrin pituisilla ketjuilla, kuten liitteessä X määritellään. 29 artikla Sivusaaliit 1. Kalastusalusten päälliköt eivät saa kohdentaa kalastusta lajeihin, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia. Tietyn lajin kohdennetusta kalastuksesta on kyse silloin, kun tätä lajia on prosentuaalisesti eniten minkä hyvänsä yksittäisen nostokerran saaliin painosta. 2. Lajien, joiden osalta yhteisö ei ole vahvistanut kiintiötä NAFO-sääntelyalueen osalle, sivusaaliit, jotka on pyydetty kyseisellä alueella tapahtuneen jonkin lajin kohdennetun kalastuksen yhteydessä, saavat kunkin aluksella olevan lajin osalta olla enintään 2 500 kilogrammaa tai 10 prosenttia aluksella pidetystä kokonaissaaliista, sen mukaan, kumpi määrä on suurempi. NAFO-sääntelyalueen sellaisessa osassa, jossa tiettyjen lajien kohdennettu kalastus on kielletty tai jossa kiintiö ”muut” on täysin käytetty, kunkin liitteessä I D mainitun lajin sivusaaliit saavat kuitenkin olla enintään 1 250 kilogrammaa tai 5 prosenttia. 3. Jos jonkin nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät 2 kohdassa säädetyt rajoitukset, alusten on välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jos jonkin myöhemmän nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät nämä rajoitukset, alusten on taas välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista ja pysyttävä poissa alueelta vähintään 48 tuntia. 4. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on, jos aluksen kaikkien lajien sivusaaliiden kokonaismäärä on yli 5 prosenttia tietyn vetokerran painosta alueella 3M ja yli 2,5 prosenttia alueella 3L, siirryttävä välittömästi vähintään 5 meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. 5. Katkarapusaaliita ei oteta huomioon laskettaessa pohjakalalajien sivusaaliiden määriä. 30 artikla Kalojen vähimmäiskoko 1. NAFO-sääntelyalueelta tulevia kaloja, joiden koko ei vastaa liitteessä XI vahvistettuja vaatimuksia, ei saa jalostaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä eikä tarjota myyntiin, vaan ne on heti palautettava takaisin mereen. 2. Jos jollakin kalastusalueella pyydettyjen alamittaisten kalojen määrä on yli 10 prosenttia kokonaismäärästä, aluksen on ennen kalastuksen jatkamista siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jalostetun kalan, johon sovelletaan vähimmäiskokoa koskevia vaatimuksia ja joka on liitteessä XI esitettyä vastaavaa kokoa pienempi, katsotaan olevan peräisin vähimmäiskokoa pienemmästä kalasta. 3 jakso Valvontatoimenpiteet 31 artikla Tuotteiden merkitseminen ja erillään varastoiminen 1. Kaikki NAFO-sääntelyalueelta pyydetyt jalostetut kalat on merkittävä niin, että kukin asetuksen (EY) N:o 104/2000 1 artiklassa tarkoitettu laji ja tuotekategoria ovat tunnistettavissa. Niissä on myös oltava merkintä, että ne on pyydetty NAFO-sääntelyalueella. 2. Kaikissa alueelta 3L pyydetyissä katkaravuissa sekä kaikissa suuralueelta 2 ja alueilta 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O pyydetyissä grönlanninpallaksissa on oltava merkintä, että ne on pyydetty mainituilta alueilta. 3. Samaa lajia olevat saaliit on varastoitava selvästi erillään muiden lajien saaliista. Kaikki NAFO-sääntelyalueelta pyydetyt saaliit on varastoitava erillään tämän alueen ulkopuolelta pyydetyistä saaliista. Saaliit voidaan varastoida useammassa osassa ruumaa, mutta jokaisessa ruuman osassa, jossa niitä varastoidaan, ne on varastoitava erillään muiden lajien saaliista käyttäen muovia, vaneria, verkkoa jne. 32 artikla Kalastus- ja tuotantopäiväkirja ja varastointisuunnitelma 1. Sen lisäksi, että alusten päälliköiden on toimittava asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6, 8, 11 ja 12 artiklan mukaisesti, heidän on kirjattava kalastuspäiväkirjaan tämän asetuksen liitteessä XII luetellut tiedot. 2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin kuukauden 15 päivää sähköisessä muodossa oleva ilmoitus liitteessä XIII täsmennettyjen kantojen määristä, jotka on purettu aluksista edellisen kuukauden aikana sekä kaikki asetuksen (ETY) N:o 2847/93 11 ja 12 artiklan mukaisesti saadut tiedot. 3. Yhteisön alusten päälliköiden on liitteessä I C lueteltujen lajien saaliiden osalta pidettävä: a) tuotantopäiväkirjaa, johon merkitään kertyvä tuotanto kutakin aluksella olevaa lajia kohden kilogrammoina ilmoitettavana tuotepainona; b) varastointisuunnitelmaa, jossa ilmoitetaan eri lajien sijainti ruumassa. 4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu tuotantopäiväkirja ja varastointisuunnitelma on päivitettävä päivittäin kello 00.00 (UTC) alkaneen ja kello 24.00 (UTC) päättyneen edellisen vuorokauden osalta, ja ne on säilytettävä aluksella, kunnes aluksen saalis on purettu kokonaan. 5. Päälliköiden on annettava tarvittavaa apua tuotantopäiväkirjassa ilmoitettujen määrien ja aluksella varastoitujen jalostettujen tuotteiden todentamiseksi. 6. Jäsenvaltioiden on annettava kahden vuoden välein todistus kapasiteettipiirustusten paikkansapitävyydestä kaikkien niiden yhteisön alusten osalta, joilla on lupa harjoittaa 26 artiklan 1 kohdan mukaista kalastusta. Aluksen päällikön on varmistettava, että tällaisen todistuksen jäljennös jää alukselle, jotta se voidaan esittää pyynnöstä tarkastajalle. 33 artikla Aluksella olevat verkot 1. Yhden tai useamman liitteessä VIII luetellun lajin kohdennetun kalastuksen aikana yhteisön aluksella ei saa olla verkkoja, joiden silmäkoko on pienempi kuin 27 artiklassa säädetty. 2. Kuitenkin yhteisön alukset, jotka saman kalastusmatkan aikana kalastavat muilla alueilla kuin NAFO-sääntelyalueella, voivat säilyttää aluksella verkkoja, joiden silmäkoko on 27 artiklassa säädettyä pienempi, jos verkot on kiinnitetty tukevasti ja varastoitu ja jos ne eivät ole välittömästi käyttövalmiita. Tällaiset verkot on: a) irrotettava trooliovistaan, nosto- tai vetoköysistään tai -vaijereistaan; ja b) kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan, jos ne ovat kannella tai kannen yläpuolella. 34 artikla Jälleenlaivaukset 1. Yhteisön alukset eivät saa osallistua jälleenlaivaustoimiin NAFO-sääntelyalueella, elleivät ne ole saaneet siihen ennakolta lupaa jäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta. 2. Yhteisön alukset eivät saa osallistua kalojen jälleenlaivaustoimiin, joita suoritetaan muun kuin sopimuspuolen sellaisilta aluksilta tai sellaisille aluksille, joiden on havaittu tai muutoin todettu harjoittaneen kalastustoimintaa NAFO-sääntelyalueella. 3. Yhteisön alusten on raportoitava toimivaltaisille viranomaisilleen kustakin jälleenlaivauksesta NAFO-sääntelyalueella. Luovuttavien alusten on laadittava mainittu raportti vähintään 24 tuntia ennakolta ja vastaanottavien alusten viimeistään tunnin kuluttua jälleenlaivauksesta. 4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetussa raportissa on ilmoitettava jälleenlaivauksen kellonaika, maantieteellinen sijainti, aluksesta ja alukseen jälleenlaivattujen kalojen kilogrammoina ilmoitettu pyöristetty kokonaispaino lajeittain sekä jälleenlaivaukseen osallistuneiden alusten kutsutunnus. 5. Vastaanottavan aluksen on tämän lisäksi ilmoitettava aluksella oleva kokonaissaalis ja aluksesta purettava kokonaispaino sekä purkusataman nimi ja purkamisen arvioitu kellonaika vähintään 24 tuntia ennen saaliin purkamista. 6. Jäsenvaltioiden on toimitettava 3 ja 5 kohdassa tarkoitetut raportit viipymättä komissiolle, joka puolestaan toimittaa ne viipymättä NAFOn sihteeristölle. 35 artikla Yhteisön alusten rahtaus 1. Jäsenvaltiot voivat suostua siihen, että niiden lipun alla purjehtivaan kalastusalukseen, jolla on lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella, sovelletaan rahtausjärjestelyä toiselle NAFOn sopimuspuolelle myönnettyjen kiintiön ja/tai kalastuspäivien osittaista tai täysimääräistä käyttöä varten. Rahtausjärjestelyihin ei saa kuitenkaan osallistua aluksia, joiden NAFO tai jokin muu alueellinen kalastusjärjestö on todennut harjoittaneen laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta. 2. Lippujäsenvaltion on rahtausjärjestelyn päättymispäivänä lähetettävä seuraavat tiedot komissiolle, joka välittää ne NAFOn pääsihteerille: a) lippujäsenvaltion suostumus rahtausjärjestelyyn; b) rahtausjärjestelyn kattamat lajit ja rahtaussopimuksessa myönnetyt kalastusmahdollisuudet; c) rahtausjärjestelyn kesto; d) rahtaajan nimi; e) aluksen rahdannut sopimuspuoli; f) toimet, joita jäsenvaltio on toteuttanut varmistaakseen, että sen lipun alla purjehtivat rahdatut alukset noudattavat NAFOn säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koko rahtausajan. 3. Kun rahtausjärjestely päättyy, lippujäsenvaltion on ilmoitettava siitä komissiolle, joka välittää tämän tiedon viipymättä NAFOn pääsihteerille. 4. Lippujäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että: a) alus ei saa rahtausaikana kalastaa lippujäsenvaltiolle myönnettyjä kalastusmahdollisuuksia käyttäen; b) alus ei saa kalastaa useamman rahtaussopimuksen nojalla samaan aikaan; c) alus noudattaa NAFOn säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koko rahtausajan; d) kaikki rahtausjärjestelyjen mukaisesti ilmoitettavat saaliit ja sivusaaliit kirjataan rahdatun aluksen kalastuspäiväkirjaan erillään muista saalistiedoista. 5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kaikki 4 kohdan d alakohdassa tarkoitetut saaliit ja sivusaaliit komissiolle muista kansallisista saalistiedoista erillään. Komissio välittää nämä tiedot viipymättä NAFOn pääsihteerille. 36 artikla Pyyntiponnistuksen seuranta 1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että sen alusten pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion NAFO-sääntelyalueella käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle NAFO-sääntelyalueella olevia lajeja kalastavia aluksiaan koskeva kalastussuunnitelma viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2006 tai sen jälkeen viimeistään 30 päivää ennen kyseisen toiminnan aloittamista. Kalastussuunnitelmassa on ilmoitettava muun muassa tähän kalastukseen osallistuvat alukset ja kyseisten alusten NAFO-sääntelyalueella viettämien kalastuspäivien lukumäärä. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle suuntaa-antavasti alusten suunnitellusta toiminnasta muilla alueilla. 4. Kalastussuunnitelman on edustettava NAFO-sääntelyalueella käytettävissä olevaa kokonaispyyntiponnistusta suhteessa ilmoituksen tekevän jäsenvaltion kalastusmahdollisuuksiin. 5. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 kalastussuunnitelmiensa täytäntöönpanoa koskeva kertomus. Kertomuksissa on ilmoitettava kalastustoimintaan NAFO-sääntelyalueilla tosiasiallisesti osallistuneiden alusten lukumäärä, kunkin aluksen saaliit ja kunkin aluksen kyseisellä alueella kalastukseen käyttämien päivien kokonaismäärä. Katkarapua alueilla 3M ja 3L kalastavien alusten toiminnasta ilmoitetaan erikseen kunkin alueen osalta. 4 jakso Tiedonkeruuta koskevat erityisvaatimukset 1. Jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan otettava käyttöön tiedonkeruuta koskevat erityisvaatimukset, joita sovelletaan seuraavilla alueilla kalastaviin jäsenvaltioiden aluksiin: Alue Koordinaatti 1 Koordinaatti 2 Koordinaatti 3 Koordinaatti 4 | Orphan Knoll | 50.00.3047.00.30 | 51.00.3045.00.30 | 51.00.3047.00.30 | 50.00.3045.00.30 | CornerSeamounts | 35.00.0048.00.00 | 36.00.0048.00.00 | 36.00.0052.00.00 | 35.00.0052.00.00 | NewfoundlandSeamounts | 43.29.0043.20.00 | 44.00.0043.20.00 | 44.00.0046.40.00 | 43.29.0046.40.00 | New EnglandSeamounts | 35.00.0057.00.00 | 39.00.0057.00.00 | 39.00.0064.00.00 | 35.00.0064.00.00 | 2. Edellä 1 kohdan mukaisesti kerättävät tiedot on koottava pyydysten laskukerroittain, ja niihin olisi mahdollisuuksien mukaan sisällyttävä seuraavat seikat: a) lajikoostumus lukumäärinä ja painona; b) saaliin jakautuminen pituuden mukaan kokoluokkiin; c) otoliitit; d) pyydysten laskupaikan leveys- ja pituusaste; e) pyydykset; f) kalastussyvyys; g) kellonaika; h) pyynnin kesto; i) veto aloitettu (liikkuvien pyydysten osalta); j) muut biologiset näytteet, jotka koskevat mahdollisuuksien mukaan esim. sukukypsyyttä. 3. Edellä 1 kohdan mukaisesti kootuista tiedoista on raportoitava jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotka lähettävät ne edelleen NAFOn sihteeristölle mahdollisimman pian kunkin kalastusmatkan jälkeen. 5 jakso Pohjankatkarapua koskevat erityissäännökset 37 artikla Pohjankatkaravun kalastus Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle päivittäin sen lipun alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen alusten sellaiset pohjankatkarapusaaliit (Pandalus borealis), jotka on pyydetty NAFO-sääntelyalueen alueella 3L. Tämän lajin kalastuksen on aina tapahduttava yli 200 metrin syvyydessä, ja sitä saa harjoittaa kerrallaan vain yksi alus jäsenvaltiota kohden. 6 jakso Grönlanninpallaksen elvyttämissuunnitelmaa koskevat erityissäännökset 38 artikla Grönlanninpallasta koskeva kielto Yhteisön alukset eivät saa pyytää grönlanninpallasta NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O eivätkä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa aluksesta kyseisellä vyöhykkeellä pyydettyä grönlanninpallasta, jollei niiden lippujäsenvaltio ole myöntänyt niille erityiskalastuslupaa. 39 artikla Alusluettelo 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteisön alukset, joille on määrä antaa 38 artiklassa tarkoitettu erityiskalastuslupa, sisältyvät luetteloon, jossa mainitaan näiden alusten nimi ja asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteessä I määritelty sisäinen numero. Jäsenvaltio saa myöntää erityiskalastusluvan vain silloin, kun alus on merkitty NAFOn alusrekisteriin. 2. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle 1 kohdassa säädetty luettelo sekä kaikki siihen myöhemmin tehtävät muutokset atk-muodossa. 3. Edellä 1 kohdassa säädettyyn luetteloon tehdyt muutokset on toimitettava komissiolle vähintään viisi päivää ennen sitä päivää, jona kyseiseen luetteloon viety uusi alus saapuu suuralueelle 2 ja alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Komissio toimittaa luettelon muutokset viipymättä NAFOn sihteeristölle. 4. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimet jakaakseen grönlanninpallasta koskevan kiintiönsä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon kuuluvien alusten kesken. Jäsenvaltioiden on annettava kiintiöiden jako komissiolle tiedoksi 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 40 artikla Ilmoitukset 1. Edellä 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön alusten päälliköiden on toimitettava lippujäsenvaltiolle seuraavat ilmoitukset: a) yhteisön aluksella pidetyt grönlanninpallaksen määrät sen saapuessa suuralueelle 2 ja alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämä ilmoitus on toimitettava aikaisintaan 12 tuntia ja viimeistään 6 tuntia ennen kyseisen aluksen kutakin saapumista tälle alueelle; b) grönlanninpallaksen viikoittaiset saaliit. Tämä ilmoitus on toimitettava ensimmäisen kerran viimeistään aluksen suuralueelle 2 ja alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O saapumista seuraavan seitsemännen päivän päättyessä tai, kalastusmatkan kestäessä yli seitsemän päivää, viimeistään maanantaina niiden saaliiden osalta, jotka on pyydetty suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O edeltävänä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen viikon kuluessa; c) yhteisön aluksella pidetyt grönlanninpallaksen määrät sen poistuessa suuralueelta 2 ja alueilta 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämä ilmoitus on toimitettava aikaisintaan 12 tuntia ja viimeistään 6 tuntia ennen kyseisen aluksen kutakin poistumista tältä alueelta, ja siinä on ilmoitettava kalastuspäivien lukumäärä ja kokonaissaaliit kyseisellä alueella; d) kunkin jälleenlaivauksen yhteydessä lastatut ja puretut grönlanninpallaksen määrät sinä aikana, jonka alus viipyy suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Nämä ilmoitukset on toimitettava 24 tunnin kuluessa jälleenlaivauksen päättymisestä. 2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdan a, c ja d alakohdan mukaiset ilmoitukset saatuaan toimitettava ne komissiolle. 3. Kun 2 kohdan mukaisesti ilmoitettujen grönlanninpallaksen saaliiden on todettu käyttäneen 70 prosenttia jäsenvaltioiden kiintiöistä, alusten päälliköiden on toimitettava 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut ilmoitukset kolmen päivän välein. 41 artikla Nimetyt satamat 1. On kiellettyä purkaa aluksesta grönlanninpallaksen määriä muualla kuin NAFO-sopimuspuolten nimeämissä satamissa. Grönlanninpallaksen purkaminen aluksesta muiden kuin sopimuspuolten satamissa on kiellettyä. 2. Jäsenvaltioiden on nimettävä satamat, joissa grönlanninpallasta voidaan purkaa, ja määriteltävä asiaa koskevat tarkastus- ja valvontamenettelyt, mukaan luettuina ehdot ja edellytykset grönlanninpallaksen määrien kirjaamiseksi ja ilmoittamiseksi kunkin purkamisen yhteydessä. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta luettelo nimetyistä satamista ja 15 päivän kuluessa sen jälkeen selvitys 2 kohdassa tarkoitetuista purkamiseen liittyvistä tarkastus- ja valvontamenettelyistä. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 4. Komissio toimittaa kaikille jäsenvaltioille viipymättä luettelon 2 kohdassa tarkoitetuista nimetyistä satamista sekä muiden NAFOn sopimuspuolten nimeämistä satamista. 42 artikla Tarkastukset satamassa 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikille aluksille, jotka saapuvat nimettyyn satamaan purkamaan aluksesta ja/tai jälleenlaivaamaan NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O pyydettyä grönlanninpallasta, tehdään tarkastus satamassa NAFOn satamatarkastusjärjestelmän mukaisesti. 2. Saaliiden purkaminen ja/tai jälleenlaivaus 1 kohdassa tarkoitetuista aluksista on kiellettyä, kunnes tarkastajat ovat saapuneet paikalle. 3. Kaikki aluksesta puretut määrät on punnittava lajeittain ennen niiden kuljetusta kylmävarastoon tai muuhun määräpaikkaan. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava asianomainen satamassa suoritettua tarkastusta koskeva kertomus NAFOn sihteeristölle ja lähetettävä siitä jäljennös komissiolle seitsemän työpäivän kuluessa tarkastuksen suorittamisesta. 43 artikla Muiden kuin sopimuspuolten aluksia koskeva saaliiden purkamisen ja jälleenlaivauksen kielto Jäsenvaltioiden on varmistettava, että grönlanninpallaksen purku ja jälleenlaivaus muiden kuin NAFO-sopimuspuolten kalastusaluksista, jotka ovat harjoittaneet kalastustoimintaa NAFO-sääntelyalueella, kielletään. 44 artikla Kalastustoiminnan seuranta Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 kertomus 38–43 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanosta, mukaan luettuina tiedot kalastuspäivien kokonaismäärästä. 7 jakso Punasimppua koskevat erityissäännökset 45 artikla Punasimpun kalastus 1. Yhteisön alusten, jotka kalastavat punasimppua NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 tai alueilla IF, 3K ja 3M, päälliköiden on joka toinen maanantai ilmoitettava joko sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii, tai sen jäsenvaltion, jossa alus on rekisteröity, toimivaltaisille viranomaisille kyseisillä alueilla edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson aikana pyydetyt punasimpun määrät. Kun kertyneet saaliit ovat saavuttaneet 50 prosenttia TACista, ilmoitus on tehtävä viikoittain kunakin maanantaina. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle joka toinen tiistai ennen kello 12.00 edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson osalta niiden lipun alla purjehtivien ja niiden alueella rekisteröityjen alusten NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 ja alueilla IF, 3K ja 3M pyytämien punasimppusaaliiden määrät. Kun kertyneet saaliit ovat saavuttaneet 50 prosenttia TACista, ilmoitus on tehtävä viikoittain. VII LUKU CCAMLR-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Rajoitukset ja alustietoja koskevat vaatimukset 46 artikla Kiellot ja saalisrajoitukset 1. Liitteessä XIV mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta. 2. Liitteessä XV vahvistettuja uusien kalastusten ja koekalastusten saalis- ja sivusaalisrajoituksia sovelletaan mainitussa liitteessä ilmoitetuilla suuralueilla. 47 artikla CCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettujen yhteisön alusten tietoja koskevat vaatimukset 1. Asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevien tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on 1 päivästä elokuuta 2006 alkaen toimitettava komissiolle seuraavat tällaisia aluksia koskevat tiedot: a) aluksen IMO-tunnistenumero (jos on); b) aiempi lippuvaltio (jos on); c) kansainvälinen radiokutsutunnus; d) aluksen omistajan/omistajien nimi ja osoite sekä edunsaajaomistajan/ -omistajien nimi ja osoite, jos ne ovat tiedossa; e) alustyyppi; f) rakennuspaikka ja -aika; g) pituus; h) seuraavanlaiset värivalokuvat aluksesta: i) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden oikea puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen; ii) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden vasen puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen; iii) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen perä ja joka on otettu suoraan takaa; i) alukselle asennetun satelliittiseurantalaitteiston väärinkäytöltä suojatun toiminnan varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet. 2. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä elokuuta 2006 alkaen ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan myös seuraavat CCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevat tiedot: a) aluksen käyttäjän nimi ja osoite, jos tämä on eri kuin omistaja; b) aluksen päällikön ja tarvittaessa kalastuksesta vastaavan päällikön nimi ja kansallisuus; c) kalastusmenetelmän tai -menetelmien tyyppi; d) leveys (metriä); e) bruttovetoisuus; f) aluksen viestintätyypit ja -numerot (Inmarsat-A-, -B- ja -C-numerot); g) miehistön tavanomainen vahvuus; h) pääkoneen tai pääkoneiden teho (kW); i) kantavuus (tonnia), kalaruumien lukumäärä ja vetoisuus (m³); j) muut aiheellisiksi katsottavat tiedot (esim. jääluokka). 2 jakso Koekalastus 48 artikla Koekalastukseen osallistuminen 1. Espanjan lipun alla purjehtivat ja Espanjassa rekisteröidyt alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 artiklan säännösten mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueilla 58.4.1, 58.4.2 sekä alueiden 58.4.3a ja 58.4.3b niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. 2. Ainoastaan yksi kalastusalus saa kerrallaan kalastaa alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b. 3. Kokonaissaaliita ja sivusaaliita koskevat rajoitukset suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoista tutkimusta harjoittaville yksiköille (SSRU) kullakin alueella vahvistetaan liitteessä XV. Kalastus on lopetettava SSRU-alueella, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn saalisrajan, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 4. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. Alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus sallitaan kuitenkin ainoastaan vähintään 550 metrin syvyydessä. 49 artikla Ilmoitusjärjestelmät Edellä 48 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuviin kalastusaluksiin sovelletaan seuraavia saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmiä: a) asetuksen (EY) N:o 601/2004 12 artiklassa säädetty viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä sillä poikkeuksella, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle saalis- ja pyyntiponnistusilmoitukset kahden työpäivän kuluessa kunkin ilmoitusjakson päättymisestä, jotta ne voidaan toimittaa CCAMLR:lle viipymättä. Suuralueiden 88.1 ja 88.2 ja alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta ilmoitukset tekevät pienimuotoista tutkimusta harjoittavat yksiköt; b) asetuksen (EY) N:o 601/2004 13 artiklassa säädetty kuukausittainen yksityiskohtainen saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä; c) poisheitetyn Dissostichus eleginoides- ja Dissostichus mawsoni -lajin kokonaismäärä ja paino on ilmoitettava, hyytelömäisessä tilassa olevat kalat mukaan luettuina. 50 artikla Erityisvaatimukset 1. Edellä 48 artiklassa tarkoitettu koekalastus on toteutettava Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella tapahtuvaan kalastustoimintaan sovellettavista teknisistä toimenpiteistä 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 600/2004 [32] 8 artiklan mukaisesti ottaen huomioon toimenpiteet, joita sovelletaan merilintujen tahattoman kuolevuuden vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksen yhteydessä. Näiden toimenpiteiden lisäksi: a) kalanjätteiden poisheittäminen on kiellettyä tässä kalastuksessa; b) alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 koekalastukseen osallistuvat alukset, jotka noudattavat CCAMLR:n pitkänsiiman painotusta koskevia pöytäkirjoja (A, B tai C), vapautetaan yölaskuvaatimuksesta; alusten, jotka saavat saaliiksi yhteensä enemmän kuin kolme (3) merilintua, on kuitenkin siirryttävä välittömästi yölaskuun asetuksen (EY) N:o 601/2004 8 artiklan mukaisesti; c) koekalastukseen suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b osallistuvien alusten, jotka saavat saaliiksi yhteensä enemmän kuin kolme (3) merilintua, on lopetettava kalastaminen välittömästi, eivätkä ne saa enää kalastaa tavanomaisen kalastuskauden ulkopuolella kauden 2005/2006 jäljellä olevana aikana. 2. Koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 osallistuviin kalastusaluksiin on sovellettava seuraavia lisävaatimuksia: a) aluksia kielletään päästämästä mereen: i) öljyä tai polttoainetta tai öljypitoisia jäämiä MARPOL 73/78 -yleissopimuksen (kansainvälinen yleissopimus aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä) liitteessä I sallittuja lukuun ottamatta; ii) jätteitä; iii) elintarvikejätettä, joka ei läpäise verkkoa, jonka aukot ovat enintään 25 millimetrin suuruiset; iv) siipikarjanlihaa tai muita siipikarjan osia (munankuoret mukaan luettuina); v) jätevettä 12 meripeninkulman sisällä rannikosta tai kelluvasta jäätiköstä, tai jätevettä, kun alus kulkee alle neljän solmun vauhtia; tai vi) jätteenpolttotuhkaa; b) suuralueille 88.1 ja 88.2 ei saa tuoda elävää siipikarjaa tai muita eläviä lintuja, ja kuluttamatta jäänyt kynitty siipikarja on vietävä pois suuralueilta 88.1 ja 88.2; c) Dissostichus spp. -lajien kalastus suuralueilla 88.1 ja 88.2 kielletään 10 meripeninkulman sisällä Ballenysaarten rannikosta. 51 artikla Laskukerran määritelmä 1. Tässä jaksossa laskukerralla tarkoitetaan yhden tai useamman pitkänsiiman laskemista yhdessä kalastuspaikassa. Laskukerran tarkka maantieteellinen sijainti saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoittamista varten määritellään käytetyn pitkänsiiman tai käytettyjen pitkiensiimojen keskipisteenä. 2. Jotta laskukerta voitaisiin nimetä tutkimuslaskukerraksi, a) kukin tutkimuslaskukerta on suoritettava vähintään viiden meripeninkulman etäisyydellä muista tutkimuslaskukerroista, ja tämä etäisyys on mitattava kunkin tutkimuslaskukerran maantieteellisestä keskipisteestä; b) kullakin laskukerralla on laskettava vähintään 3 500 ja enintään 10 000 koukkua; siinä voidaan käyttää samalla paikalla laskettuja useita erillisiä siimoja; c) pitkänsiiman kullakin laskukerralla siiman on oltava vedessä vähintään kuusi tuntia mitattuna siimanlaskun loppuun saattamisesta siimannoston aloittamiseen. 52 artikla Tutkimussuunnitelmat Edellä 48 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tutkimussuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tutkimussuunnitelma on pantava täytäntöön seuraavasti: a) ensimmäisen kerran SSRU-alueelle saavuttaessa tehtävät ensimmäiset kymmenen laskukertaa eli ensimmäinen sarja nimetään tutkimuslaskukerroiksi, ja niiden on täytettävä 51 artiklan 2 kohdassa vahvistetut edellytykset; b) seuraavat kymmenen laskukertaa tai kymmenen tonnin saalis riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensiksi, nimetään toiseksi sarjaksi. Toisen sarjan laskukertojen aikana harjoitettava kalastus voi päällikön harkinnan mukaan kuulua osana tavanomaiseen koekalastukseen. Nämä laskukerrat voidaan kuitenkin nimetä tutkimuslaskukerroiksi edellyttäen, että ne ovat 51 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaiset; c) jos päällikkö haluaa jatkaa kalastusta SSRU-alueella laskukertojen ensimmäisen ja toisen sarjan päätökseen saattamisen jälkeen, aluksen on aloitettava kolmas sarja, jonka tuloksena kaikissa kolmessa sarjassa tehdään yhteensä 20 tutkimuslaskukertaa. Laskukertojen kolmas sarja on saatettava päätökseen saman SSRU-alueelle tehdyn kalastusmatkan aikana kuin ensimmäinen ja toinen sarja; d) kun kolmannen sarjan 20 tutkimuslaskukertaa on saatettu päätökseen, alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella; e) suuralueilla 88.1 ja 88.2 sijaitsevilla SSRU-alueilla A, B, C, E ja G, joiden kalastuskelpoinen alue on alle 15 000 km2, ei sovelleta b, c ja d alakohtaa, ja kymmenen tutkimuslaskukerran päätökseen saattamisen jälkeen alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella. 53 artikla Tiedonkeruusuunnitelmat 1. Edellä 48 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tiedonkeruusuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tiedonkeruusuunnitelmassa on annettava seuraavat tiedot: a) sijainti ja veden syvyys noston jokaisen siiman kummassakin päässä; b) laskemis-, vedessäolo- ja nostoajat; c) pinnalla irtipäässeiden kalojen määrä ja laji; d) laskettujen koukkujen määrä; e) syöttityyppi; f) tarttumisprosentti; g) koukkutyyppi; ja h) merenkäynti ja pilvisyys sekä kuun vaihe siimoja laskettaessa. 2. Kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on kerättävä kunkin tutkimuslaskukerran osalta; kaikki kalat enintään 100 kalasta koostuvassa tutkimuslaskukerrassa on mitattava, ja vähintään 30 kalan suuruiselle otokselle on tehtävä biologinen tutkimus. Jos kaloja saadaan yli 100, niihin on sovellettava satunnaisotantaa. 54 artikla Merkintäohjelma Kunkin 48 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvan aluksen on pantava täytäntöön merkintäohjelma seuraavasti: a) Dissostichus spp. -lajeihin kuuluvista kaloista on kauden aikana merkittävä ja päästettävä takaisin mereen yksi yksilö jokaista elopainotonnia kohden CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti. Alukset saavat lopettaa merkitsemisen vasta kun 500 yksilöä on merkitty tai kun ne poistuvat kalastusalueelta merkittyään yhden yksilön jokaista pyydettyä elopainotonnia kohden; b) ohjelma on kohdistettava kaiken kokoisiin yksilöihin, jotta saavutettaisiin merkintävaatimus, joka on yksi yksilö jokaista pyydettyä elopainotonnia kohden. Kaikille takaisin mereen päästetyille yksilöille on tehtävä kaksinkertainen merkintä, ja mereen päästämiset olisi toteutettava mahdollisimman laajalla maantieteellisellä alueella; c) kaikkiin merkkeihin on painettava selkeästi yksilöllinen sarjanumero ja palautusosoite siten, että merkkien alkuperä voidaan selvittää, jos merkittyjä yksilöitä joutuu uudelleen saaliiksi; d) uudelleenpyydettyjä merkittyjä yksilöitä (eli pyydettyjä kaloja, joissa on aiemmin kiinnitetty merkki) ei saa päästää takaisin, vaikka ne olisivat olleet vapaudessa vain vähän aikaa; e) kaikista uudelleenpyydetyistä merkityistä yksilöistä on otettava biologiset näytteet (pituus, paino, sukupuoli, sukurauhasten kehitysaste) ja jos mahdollista digitaalinen valokuva sekä otettava talteen otoliitit ja irrotettu merkki. f) kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä on toimitettava CCAMLR:lle sähköisesti CCAMLR-muodossa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun alus lopetti tämän kalastuksen; g) kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä ja uudelleenpyydetyistä lajeista on myös toimitettava sähköisesti CCAMLR-muodossa asianomaiselle alueelliselle merkintätietokeskukselle CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti. 55 artikla Tieteelliset tarkkailijat Kullakin 48 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvalla kalastusaluksella on koko kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan ajan oltava vähintään kaksi tieteellistä tarkkailijaa, joista toisen on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tarkkailija. VIII LUKU Loppusäännökset 56 artikla Tieteellisiä tarkoituksia varten pyydettyjen meren eliöiden myynti Tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisiin tieteellisiin tutkimuksiin pyydettyjä meren eliöitä voidaan myydä, varastoida, pitää esillä ja tarjota myyntiin, jos: a) liitteissä I–III vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia ei ole käytetty kokonaan, tai b) ne myydään suoraan muihin tarkoituksiin kuin ihmisravinnoksi. 57 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot lähettävät asetuksen (ETY) N:o 2847/93 15 artiklan 1 kohdan ja 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissiolle tietoja pyydettyjen kantojen puretuista määristä, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja kantojen koodeja. 58 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2006. Ennen 1 päivää tammikuuta 2006 alkaviksi ajanjaksoiksi vahvistettujen CCAMLR-alueen TACien osalta sovelletaan 46 artiklaa niiden jaksojen alusta, joina TACeja sovelletaan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä […] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. [2] EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3. [3] EUVL L 70, 9.3.2004, s. 8. [4] EUVL L 150, 30.4.2004, s. 1. [5] EYVL L 226, 29.8.1980, s. 48. [6] EYVL L 226, 29.8.1980, s. 12. [7] EYVL L 29, 1.2.1985, s. 9. [8] EYVL L 161, 2.7.1993, s. 1. [9] EYVL L 132, 21.5.1987, s. 9. [10] EYVL 276, 10.10.1983, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1965/2001 (EYVL L 268, 9.10.2001, s. 23). [11] EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1954/2003 (EUVL L 289, 7.11.2003, s. 1). [12] EYVL L 289, 7.11.2001, s. 1. [13] EYVL L 171, 6.7.1994, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 813/2004 (EUVL L 150, 30.4.2004, s. 32). [14] EYVL L 171, 6.7.1994, s. 7. [15] EUVL L 97, 1.4.2004, s. 16. [16] EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 602/2004 (EUVL L 97, 1.4.2004, s. 30). [17] EYVL L 365, 31.12.1991, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 448/2005 (EUVL L 74, 19.3.2005, s. 5). [18] EYVL L 191, 7.7.1998, s. 10. [19] EUVL L 70, 9.3.2004, s. 8. [20] EUVL L 333, 20.12.2003, s. 17. [21] EYVL L 274, 25.9.1986, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3259/94 (EYVL L 339, 29.12.1994, s. 11). [22] EYVL 137, 19.5.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 831/2004 (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 33). [23] EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6. [24] EUVL L 396, 31.12.2004, s. 4. [25] EYVL L 191, 7.7.1998, s. 10. [26] EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1. [27] EYVL L 137, 19.5.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 831/2004 (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 33). [28] EYVL L 270, 13.11.1995, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003. [29] EYVL L 186, 28.7.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003. [30] EUVL L 97, 1.4.2004, s. 16. [31] EUVL L 5, 9.1.2004, s. 25. [32] EUVL L 97, 1.4.2004, s. 1. --------------------------------------------------