Ehdotus: neuvoston direktiivi jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa {SEC(2008) 2858} {SEC(2008) 2859} /* KOM/2008/0775 lopull. - CNS 2008/0220 */





FI Bryssel 26.2.2009 KOM(2008) 775 lopullinen/2 2008/0220 (CNS) CORRIGENDUM Annule et remplace le document COM(2008)775 final du 13.11.2008. Concerne toutes les versions linguistiques. Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa (komission esittämä) {SEC(2008) 2858} {SEC(2008) 2859} PERUSTELUT Ehdotuksen tausta Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Maaliskuussa 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti, että energian toimitusvarmuutta on tehostettava sekä koko EU:n että kunkin jäsenvaltion osalta erityisesti kehittämällä tehokkaampia kriisivalmiusmekanismeja. Neuvosto peräänkuulutti öljyvarastoihin liittyvien yhteisön mekanismien tarkistamista erityisesti siltä osin kuin on kyse öljynsaannista kriisitapauksessa sekä painotti, että yhteisön mekanismien on täydennettävä Kansainvälisen energiajärjestön (IEA) kriisimekanismia. Neuvosto on toimeksiannossaan samalla kannalla kuin komissio, jonka mukaan nykyisen järjestelmän heikkoudet tulisi korjata. Vaikka toistaiseksi yhdenkään jäsenvaltion järjestelmä ei ole osoittautunut kykenemättömäksi toimittamaan tarvittavia määriä kriisitilanteessa eikä esimerkiksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ole todennut yhtäkään niistä riittämättömäksi, yksittäisissä tapauksissa käynnistettyjen rikkomusmenettelyjen määrä ja luonne herättävät kuitenkin epäilyjä nykykäytännöistä. Myös IEA:n ja/tai komission toimista ja/tai arvioinneista saatu välillinen näyttö viittaa siihen, että nykyisessä järjestelmässä on puutteita. Nykyisen järjestelmän analyysi on erityisesti tuonut esille puutteita, jotka voivat estää sitä toimimasta moitteettomasti toimitushäiriön aikana. Nykyisillä järjestelmillä ei pystytä takaamaan, että kriisitilanteen varalta ylläpidettävät varastot ovat täysin käytettävissä ja käyttöönotettavissa tarpeisiin vastaamiseksi. EU:lla ei liioin ole käytössään koordinoituja toimintamenettelyjä, minkä vuoksi sen on käytännössä hyvin vaikea tehdä nopeita päätöksiä ja ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin, jollaisia välttämättä tarvitaan kriisitilanteessa. Parempi mukautuminen IEA:n tunnustamiin kansainvälisiin sääntöihin olisi niin ikään toivottavaa, koska tällä tavoin yhteisön varastojen käytöllä olisi tehokkaampi vaikutus IEA:n toimien puitteissa. Näiden puutteiden vuoksi järjestelmä ei ehkä tuota toivottuja tuloksia kriisitapauksessa, mistä aiheutuu merkittävä vahinkoriski taloudelle. Koska öljyllä on suuri merkitys modernissa taloudessa ja yhteiskunnassa, aiheutuvat kustannukset olisivat mittavat, kuten vaikutusarvioinnista käy ilmi. Näissä olosuhteissa olisi vastuutonta jäädä odottamaan kouraantuntuvaa näyttöä. Nykyinen järjestelmä suosii myös vapaamatkustajia: sellaiset jäsenvaltiot, joiden järjestelmät eivät ehkä ole varmakäyttöisiä, voivat tukeutua luotettavia järjestelyjä käyttöönottaneisiin maihin. Tilanne vaarantaa kuitenkin kriisivalmiuden EU:n mitassa. Nykyisten mekanismien tarkistamisella pyritään tehostamaan järjestelmää ja optimoimaan jäsenvaltioiden hallinnolliset velvollisuudet. Kriisivalmiusjärjestelmän tulee vastata paremmin EU:n tarpeita, kun EU:n täytyy reagoida tehokkaasti ja täysin koordinoidusti mahdollisiin öljytoimitusten häiriöihin. Yleinen tausta Öljy on EU:n tärkein energianlähde, ja unionin talous on läheisesti riippuvainen öljytoimitusten jatkuvuudesta ja luotettavuudesta kohtuullisin hinnoin. Toimitusvarmuudella on erityinen merkitys suuren ja yhä kasvavan tuontiriippuvuuden vuoksi. EU:n on voitava kompensoida tai ainakin rajoittaa mahdollisten toimitushäiriöiden haitallisia vaikutuksia. Kokemus on osoittanut, että öljyn varmuusvarastojen liikkeellelasku on helpoin ja nopein tapa tuoda saantivajauksesta kärsiville markkinoille suuria määriä öljyä tai öljytuotteita, mikä vähentää pulaa ja taloudelle koituvia haitallisia seurauksia. Öljytoimitusten häiriöriski on viimeksi kuluneina vuosina kasvanut monista syistä. Nykyiset maailmanlaajuiset suuntaukset sekä EU:n sisäinen kehitys (toisiaan seuranneet laajentumiset, sisämarkkinoiden toteuttaminen, EU:n oman tuotannon väheneminen jne.) ovat tekijöitä, jotka edellyttävät yhteisön 40 vuotta sitten luodun velvoitevarastolainsäädännön päivittämistä. Komissio ehdotti vuonna 2002 direktiiviä, jonka tarkoituksena oli nostaa kunkin jäsenvaltion velvoitevarastojen määrä 120 päivään ja antaa EU:lle mahdollisuus päättää näiden varastojen käytöstä kriisitilanteiden lisäksi myös sellaisissa tapauksissa, joihin liittyy riski vaarallisesta epävakaudesta markkinoilla. Koska Euroopan parlamentti ja neuvosto kuitenkin painokkaasti vastustivat ehdotusta, komissio päätti peruuttaa sen. Voimassa olevat aiemmat säännökset · Neuvoston direktiivi 2006/67/EY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 2006, jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa (EUVL L 217, 8.8.2006, s. 8). · Neuvoston päätös 68/416/ETY, tehty 20 päivänä joulukuuta 1968, raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistason ylläpitämistä koskevasta jäsenvaltioiden velvoitteesta tehtyjen yksittäisten hallitustenvälisten sopimusten tekemisestä ja täytäntöönpanosta (EYVL L 308, 23.12.1968, s. 19). · Neuvoston direktiivi 73/238/ETY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973, raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä (EYVL L 228, 16.8.1973, s. 1). · Ehdotettu direktiivi korvaisi edellä mainitut kolme säädöstä. Direktiivi 2006/67/EY on kodifioitu versio, jolla korvattiin neuvoston direktiivi 68/414/ETY ja sen muutosdirektiivi 98/93/EY. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotus vastaa kaikilta osin EU:n tavoitteita (mm. sisämarkkinoiden toteuttaminen, jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus sekä Euroopan kestävä kehitys tasapainoisen talouskasvun ja hintavakauden pohjalta). Ehdotus on sopusoinnussa myös ilmasto- ja energiapolitiikan kanssa, jonka yhtenä peruspilarina on energiavarmuus. Kuulemiset ja vaikutusten arviointi Intressitahojen kuuleminen Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Huhti-kesäkuussa 2008 järjestetyssä julkisessa kuulemisessa kartoitettiin sidosryhmien kannat öljyn varmuusvarastoja koskevan lainsäädännön mahdolliseen tarkistamiseen. Kuulemisen pohja-asiakirjassa selvitettiin nykyisen järjestelmän tärkeimmät ongelmat, jotka komission mukaan pitäisi ratkaista, ja ehdotettiin mahdollisia muutoksia nykyiseen lainsäädäntöön. Kannanottoja saatiin useiden yritysten ja toimialajärjestöjen lisäksi 17 jäsenvaltiolta. Verkossa järjestetyn julkisen kuulemisen ohella intressitahoja kuultiin ennen muuta OSG-ryhmässä eli öljyn huoltovarmuusryhmässä (Oil Supply Group) ja Fossil Fuels Forumissa eli ns. Berliinin foorumissa. Tämän jäsennellyn dialogin lisäksi jäsenvaltioita, intressitahoja ja ulkopuolisia asiantuntijoita kuultiin useissa epävirallisissa kokouksissa. Myös IEA toimi olennaisena tiedon ja asiantuntemuksen lähteenä. Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Useimmat intressitahot tukivat pohja-asiakirjassa selostettuja tavoitteita. Yleisesti tuettiin pyrkimyksiä keventää hallintotaakkaa, ottaa käyttöön johdonmukaisia valmiustoimenpiteitä IEA:n menettelyjen täydennykseksi sekä varmistaa lainsäädännön paras mahdollinen noudattaminen tehostamalla tarkastuksia ja valvontaa. Niin jäsenvaltioiden kuin toimialankin mielipiteet kuitenkin jakautuivat ehdotuksista, joiden tarkoituksena on parantaa varastojen käytettävyyttä. Osa intressitahoista vaati, että kaikkien varmuusvarastojen tulisi olla valtion omistuksessa, jotta voitaisiin taata niiden mahdollisimman suuri käytettävyys. Osa toi sen sijaan esiin, että jäsenvaltioiden tulisi voida mukauttaa järjestelmiään oman tilanteensa mukaan. Enemmistö vastaajista vastusti varmuusvarastojen ja kaupallisten varastojen tiukkaa fyysistä erottamista ja suositti sen sijaan yhteisvarastointia (varmuusvarastojen ja kaupallisten varantojen pitämistä samoissa tiloissa ja jopa samoissa säiliöissä) varastojen kustannusten ja sijoituksen optimoimiseksi. Samalla puollettiin kuitenkin tiivistä kirjanpitoa ja tiukkaa valvontaa sen varmistamiseksi, ettei yhteisvarastoituja varmuusvarantoja käytetä kaupallisiin tarkoituksiin. Asiantuntijatiedon käyttö Asiantuntijat osallistuivat vaikutusarvioinnin ja säädösehdotuksen laatimiseen useissa vuosina 2007 ja 2008 järjestetyissä virallisissa ja epävirallisissa konsultaatioissa ja kokouksissa. OSG-ryhmän jäsenet vastasivat kahteen kyselyyn, joista toinen koski öljyn varmuusvarastojen koostumusta ja käytettävyyttä, ja toinen varmuusvarastojen ylläpitoon nykyisten sääntöjen mukaisesti käytettäviä resursseja. Vaikutusarvioinnin ja säädösehdotuksen laatimiseen ei osallistunut ulkoisia toimeksisaajia. Vaikutusten arviointi Ehdotukseen liittyvässä vaikutusarvioinnissa tarkasteltiin neljää eri vaihtoehtoa, joita koskevat päätelmät esitetään seuraavassa. Vaihtoehto 0: Ei toteuteta mitään toimia Tämä vaihtoehto ei takaa EU:n kunnollista valmistautumista kriisitilanteisiin. Skenaario olisi huolestuttava, sillä toimitushäiriöt uhkaavat yleistyä ja pahentua tulevaisuudessa. Vaihtoehto 1: Tehostetaan nykyisen järjestelmän valvonta- ja koordinointimekanismeja Tässä vaihtoehdossa ei muutettaisi nykyisiä velvoitevarastojärjestelyjä, vaan tehostettaisiin varmuusvarastojen käytettävyyden ja kriisimekanismien julkistaa valvontaa. Se toisi joitain parannuksia mutta ei antaisi mahdollisuutta korjata kaikkia nykyisiä puutteita, koska sen myötä ei voitaisi luoda koko EU:n kattavaa luotettavaa ja johdonmukaista järjestelmää. Valvonnan tehostaminen auttaisi havaitsemaan sääntöjenvastaisuudet, mutta varastojen riittämättömyyden taustalla oleviin syihin ei voitaisi puuttua. Vaihtoehto 2: Luodaan keskitetty yhteisön järjestelmä, johon liittyy velvoite varmuusvarastojen ylläpitämisestä valtion/julkisessa omistuksessa Tässä vaihtoehdossa kaikki 90 päivän varmuusvarastot olisivat valtion omistuksessa, erillisen viraston hallinnoimia, mahdollisesti EU:n valvonnassa sekä kaupallisista varastoista erillisiä. Ne olisivat käytettävissä kriisitilanteessa, mutta eräät yhteisvarastointiin liittyvät edut (kuten varastojen vaihtuvuus ja läheisyys kuluttajiin) menetettäisiin. Vaihtoehto toisi suuria muutoksia nykyiseen varastointiin useimmissa jäsenvaltioissa merkittävin julkisin menoin. Se ei olisi perusteltu aiempien kriisien näkökulmasta, ja se voisi olla ristiriidassa suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteiden kanssa. Vaihtoehto 3: Luodaan erityiset EU:n varmuusvarastot tarkistamalla nykyistä järjestelmää Jos jäsenvaltioilla olisi velvoite ylläpitää varmuusvarastoja, joista osa olisi nk. erityisvarastoina valtion tai viraston omistuksessa, käytettävissä olisi kiistatta lisävarastoja kriisitapauksessa. 90 päivän kulutusta huomattavasti vähäisempi varastotaso riittäisi selviytymiseen aiemmin koettujen häiriöiden kaltaisista kriiseistä. Jäsenvaltioilla olisi laaja liikkumavara päättää, miten ne täyttävät muut varastointivelvoitteensa. Tämä vaihtoehto on suhteellisen lähellä ratkaisuja, joita on jo käytössä useimmissa jäsenvaltioissa. Se tarjoaisi kohtuullisen suojan saannin häiriöiden varalta jättäen kuitenkin toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sijaa kansallisille päätöksille. Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Vaikka komissio puoltaa selvästi vaihtoehtoa 3, intressitahojen kuulemisen ja vaikutusten arvioinnin perusteella näyttää kuitenkin siltä, ettei jäsenvaltioita voida tässä vaiheessa velvoittaa erityisvarastojen luomiseen. Niinpä komission ehdotus pohjaa tähän vaihtoehtoon siten, että erityisvarastojen luominen jätetään toistaiseksi jäsenvaltioiden harkintavaltaan. Ehdotuksessa esitetään sääntöjä valvonnan tehostamiseksi ja (jos varastot eivät täytä eräitä kriteerejä) vuotuista raportointia varastojen sijainnista ja omistuksesta, jotta voidaan varmistua niiden käytettävyydestä. Uudelleentarkastelulausekkeen nojalla komissio voisi määrittää tietyn ajan kuluttua, onko niillä jäsenvaltioilla, jotka eivät luo erityisvarastoja, käytössään muita ratkaisuja, jotka tarjoavat riittävät takeet luotettavuudesta. Varastojen muodostaminen erityisistä tuotteista ja niiden ylläpitäminen valtion tai viraston omistuksessa on erittäin toivottavaa, etenkin kun jäsenvaltioiden yleisiä varastointivelvoitteita on määrä lähentää IEA-velvoitteisiin. Tämä lähentäminen johdonmukaistaa yhteisön öljyvarastojärjestelmää ja helpottaa yhteistyötä IEA:n kanssa. Niin ikään se helpottaa velvoitteiden noudattamista ja vähentää hallinnollista rasitetta erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joilla on nykyään kaksinkertaiset velvoitteet johtuen niiden jäsenyydestä sekä EU:ssa että IEA:ssa. Se voi kuitenkin myös väljentää varastointikäytännön eritelmiä, minkä vastapainoksi varmuusvarastojen tulisi ainakin osittain olla valtion omistuksessa ja hallinnassa, kuten on laita esimerkiksi Yhdysvalloissa, Japanissa ja Koreassa. Ehdotettu lainsäädäntö toisi jäsenvaltioille suuremman joustavuuden varastointivelvoitteiden täytäntöönpanosääntöjen määrittelyssä. Ne voisivat siirtää tietyt varastointivelvoitteet toisen jäsenvaltion hoidettaviksi, ja jos jäsenvaltio velvoittaa yritykset pitämään varastoja, nämä voisivat siirtää velvoitteensa keskusvarastointilaitoksen hoidettaviksi. Tämä poistaisi tietyt syrjinnän mahdollisuudet toimijaluokkien väliltä ja korjaisi myös ns. tikettijärjestelmään ja rajoittavien kahdenvälisten sopimusten käyttöön liittyvän ongelman. Ehdotus sisältää säännöt ja menettelyt sekä IEA:n johdolla toteutettavia toimia varten että sellaisia kriisitilanteita varten, joihin ei liity IEA:n toimintaa. EU kykenisi osallistumaan IEA:n toimiin tehokkaammin: IEA:n jäsenvaltiot voisivat osallistua niihin ilman komission nimenomaista lupaa ja komissio koordinoisi IEA:han kuulumattomien EU-maiden toimintaa. Ehdotetut säännöt mahdollistaisivat myös varmuusvarastojen tarkastukset komission toimesta tai nimissä. Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 artiklaan. Toissijaisuusperiaate Ehdotuksen tavoitteet saavutetaan paremmin yhteisön toimilla seuraavista syistä: Energia on julkinen hyödyke. Sisämarkkinoiden olemassaolon vuoksi hyödyt, jotka koituvat varastojen liikkeellelaskusta kriisitilanteessa, eivät rajoittuisi yhteen maahan. Sisämarkkinat ovat takeena sille, että kaikkia liikkeelle laskettuja varastoja voidaan ostaa vapaasti kaikkialla unionin alueella koko EU:ta hyödyttäen. Tästä johtuu, että jos jäsenvaltioiden kriisimekanismit ovat liian erilaisia ja niiden valmius- ja luotettavuustaso vaihtelee, järjestelmä voi olla liian tehoton ja synnyttää myös vapaamatkustajaongelman. Koska öljymarkkinat ovat maailmanlaajuiset, kaikilla öljyn toimitushäiriöillä – syntyivätpä ne yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa taikka EU:n ulkopuolella – on vaikutuksia kaikkiin jäsenvaltioihin. Lisäksi EU:n sisämarkkinamaiden kaltaisissa integroituneissa talouksissa kunkin jäsenvaltion kriisivalmiustaso vaikuttaa koko unionin valmiustasoon. Vähimmäisvaatimusten asettaminen EU:n tasolla voisi helpottaa välttämään ongelmia ja selviytymään kriiseistä. On muistettava, että monet jäsenvaltioista eivät kuulu IEA:han, jolla on mandaatti toimia maailmanlaajuisissa kriiseissä. Euroopan komissio osallistuu IEA:n työhön, mutta koko EU:n osallistuminen sen toimiin voidaan varmistaa vain yhteisön mekanismissa, jossa ovat mukana IEA:han kuulumattomat EU:n jäsenvaltiot. Näistä syistä koordinointi on paras keino ylläpitää öljyn saannin varmuutta korkealla tasolla EU:ssa. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on välttämätöntä sen tavoitteen saavuttamiseksi. Jäsenvaltiot voivat edelleen määritellä hyvin joustavasti varastointivelvoitteiden täytäntöönpanosäännöt ja varastojen koostumuksen ottaen huomioon maantieteellisen sijaintinsa, jalostuskapasiteettinsa ja muut relevantit seikat. Ehdotuksessa ei määritetä yksityiskohtaisesti jäsenvaltioiden varastointijärjestelyjä, vaan siinä rajoitutaan määrittelemään varmuusvarastoihin sovellettavat kriteerit. Ehdotetuilla toimenpiteillä on myös tarkoitus keventää jäsenvaltioille ja taloudellisille toimijoille koituvaa hallinnollista rasitetta. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: direktiivi. Sääntelytavaksi on valittu direktiivi, joka jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön. Direktiivi on sopivin sääntelytapa, koska siinä määritellään tavoitteet selkeästi, mutta jätetään jäsenvaltioille riittävästi liikkumavaraa panna direktiivi täytäntöön kansallisiin olosuhteisiin parhaiten sopivin keinoin. Talousarviovaikutukset Ehdotuksella on jonkin verran vaikutuksia yhteisön talousarvioon. Kyse on erityisesti IT-kustannusten ja komission niin päättäessä varmuusvarastojen tarkastuksiin liittyvien kustannusten kattamisesta. Ehdotuksella ei ennakoida olevan mitään merkittävää välitöntä ja väistämätöntä vaikutusta jäsenvaltioiden talousarvioihin. Lisätiedot Yksinkertaistaminen Öljyn varmuusvarastojen oikeuskehys ja niiden näyttöä koskevat säännöt perustuvat EU:ssa kolmeen erilliseen yhteisön säädökseen. Tämä direktiiviehdotus korvaisi ne yhdellä ainoalla säädöksellä. Lähentäessään varastointivelvoitteita IEA:n sääntöihin tämä ehdotus yksinkertaistaisi myös jäsenvaltioiden hallinnollisia menettelyjä. Uudelleentarkastelulauseke Komissio voi kolmen vuoden kuluttua ehdottaa velvoitetta, jonka mukaan osa kunkin jäsenvaltion varmuusvarastoista olisi pakollisesti valtion tai erityisen viraston omistuksessa. 2008/0220 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [1], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [2], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [3], on kuullut Euroopan tietosuojavaltuutettua [4], sekä katsoo seuraavaa: (1) Raakaöljyn ja öljytuotteiden toimituksilla yhteisöön on jatkuvasti hyvin suuri merkitys erityisesti liikennesektorille ja kemianteollisuudelle. (2) Tuotannon lisääntyvä keskittyminen, öljyvarantojen väheneminen sekä öljytuotteiden maailmanlaajuisen kulutuksen kasvu lisäävät osaltaan toimitusvaikeuksien riskiä. (3) Eurooppa-neuvosto on painottanut, että toimitusvarmuutta on tehostettava sekä koko yhteisön tasolla että jokaisessa jäsenvaltiossa muun muassa tarkastelemalla uudelleen öljyvarastoihin liittyviä yhteisön mekanismeja erityisesti siltä osin kuin on kyse öljynsaannista kriisitapauksessa [5]. (4) Tämä tavoite edellyttää muun muassa yhteisön järjestelmän ja Kansainvälisen energiajärjestön (jäljempänä ’IEA’) järjestelmän lähentämistä toisiinsa. (5) Jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 24 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/67/EY [6] säännösten mukaan varastot määritetään edellisen kalenterivuoden keskimääräisen päivittäisen kotimaankulutuksen perusteella. Kansainvälisestä energiaohjelmasta 18 päivänä marraskuuta 1974 tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’IEA-sopimus’, nojalla asetettavat velvoitteet sen sijaan määritetään öljyn ja öljytuotteiden nettotuonnin perusteella. Tästä syystä ja myös muiden menetelmäerojen vuoksi olisi mukautettava varastointivelvoitteiden laskentamenetelmiä ja yhteisön varmuusvarastojen määritysmenetelmiä niiden lähentämiseksi IEA-sopimuksen soveltamisen yhteydessä käytettäviin menetelmiin. (6) Kotimainen öljyntuotanto voi itsessään parantaa toimitusvarmuutta, minkä vuoksi sillä voitaisiin perustella sitä, että öljyä tuottavat jäsenvaltiot ylläpitävät pienempiä varastoja kuin muut jäsenvaltiot. Tällainen poikkeus ei saa kuitenkaan johtaa merkittävään varastointivelvoitteiden muutokseen verrattuna direktiivin 2006/67/EY mukaisiin velvoitteisiin. Siksi joidenkin jäsenvaltioiden varastointivelvoite olisi asetettava öljyn kotimaankulutuksen eikä tuonnin mukaan. (7) Brysselissä 8 ja 9 päivänä maaliskuuta 207 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmissä tuodaan esiin, että yhteisön on yhä tärkeämpää ja kiireellisempää saada aikaa yhdennetty energiapolitiikka, jossa yhdistyvät Euroopan ja jäsenvaltioiden tason toimet [7]. Tämän vuoksi eri jäsenvaltioissa käytettäviä varastointimekanismeja on yhdenmukaistettava. (8) Öljyvarastojen käytettävyys ja energiansaannin turvaaminen ovat olennaisia yleisen turvallisuuden osatekijöitä jäsenvaltioissa ja yhteisössä. Keskusvarastointiyksiköiden tai -palvelujen käyttö yhteisössä auttaa saavuttamaan nämä tavoitteet. Jos öljyvarastoja voidaan pitää missä tahansa paikassa yhteisössä ja minkä tahansa tätä varten perustetun yksikön tai palvelun toimesta, riittää, että kielletään niiden käyttö kaupallisiin tarkoituksiin, jolloin eri jäsenvaltiot voisivat hyödyntää parhaiten kansallista lainsäädäntöään oman keskusvarastointilaitoksensa perussäännön määrittelemiseksi ja helpottaa näistä varastointitoimista loppukäyttäjille aiheutuvaa taloudellista rasitetta. (9) Kun otetaan huomioon öljyvarastoja koskevan yhteisön lainsäädännön tavoitteet, joidenkin jäsenvaltioiden näiden varastojen osalta esittämät turvallisuushuolet sekä pyrkimys lisätä jäsenvaltioiden välisten solidaarisuusmekanismien tiukkuutta ja avoimuutta, kyseisten ilman välittäviä elimiä toimivien keskuslaitosten toiminta on rajoitettava kansalliselle alueelle. (10) Öljyvarastoja olisi voitava ylläpitää missä tahansa paikassa yhteisössä. Näin ollen varastointivelvoitteiden alaisten taloudellisten toimijoiden on voitava suoriutua näistä velvoitteista siirtämällä ne jonkin keskuslaitoksen hoidettaviksi. Lisäksi jos tämä velvoitteiden siirto tapahtuisi maksua vastaan, joka ei ole korkeampi kuin yhteisön alueelta vapaasti valitun keskuslaitoksen tarjoamien palvelujen kustannukset, syrjivien käytäntöjen riski vähenisi kansallisella tasolla. (11) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki yhteisön lainsäädännön nojalla ylläpidettävät varastot ovat ehdottomasti käytettävissä. Tämän käytettävyyden varmistamiseksi näiden varastojen omistusoikeutta ei saisi rajoittaa tai supistaa. Sellaisten yritysten öljytuotteita, joiden omaisuuteen kohdistuu merkittävä täytäntöönpanotoimenpiteiden riski, ei pitäisi ottaa huomioon. Jos toimijoille on asetettu varastointivelvoite, konkurssi- tai akordimenettelyn aloittamista voidaan pitää osoituksena tällaisesta riskistä. (12) Jäsenvaltioiden ja yhteisön mahdollisuuksia valvoa varastoja on lisättävä johtuen tarpeista, jotka liittyvät valmiustoimenpiteiden käyttöönottoon, kansallisten varastointimekanismien lähentämiseen sekä siihen, että varastojen tasoista on voitava saada parempi yleiskäsitys erityisesti kriisitilanteessa. (13) Koska suuri osa varastoista kuuluu jäsenvaltioille tai kansallisten viranomaisten perustamille keskuslaitoksille, valvonnan ja avoimuuden tasoa voidaan nostaa ainakin kyseiseltä varastojen osalta. (14) Toimitusvarmuuden tehostamiseksi yhteisössä jäsenvaltioiden tai keskuslaitosten omistukseen hankittujen ja jäsenvaltioiden tekemien päätösten nojalla perustettujen varastojen eli ”erityisvarastojen” olisi vastattava tosiasiallisia tarpeita kriisitapauksessa. Lisäksi niillä tulisi olla erillinen oikeudellinen asema, mikä takaa niiden ehdottoman käytettävyyden kriisitilanteessa. Tätä varten asianomaisten jäsenvaltioiden olisi huolehdittava tarvittavin toimenpitein siitä, että nämä varastot suojataan ehdoitta kaikilta täytäntöönpanotoimenpiteiltä. (15) Keskuslaitosten tai jäsenvaltioiden omistuksessa olevat määrät olisi tässä vaiheessa vahvistettava kunkin asianomaisen jäsenvaltion itsenäisesti ja vapaaehtoisesti määrittämälle tasolle. (16) Koska valvonnan ja avoimuuden tasoa on nostettava, jäsenvaltioille on tarpeen asettaa lisävelvoitteita seurata varmuusvarastoja, jotka eivät muodosta osaa erityisvarastoista, sekä joissain tapauksissa velvoitteita toimittaa tietoja varmuusvarastojen käytettävyyttä koskevista toimenpiteistä ja varmuusvarastojen ylläpitojärjestelyjen kehityksestä. (17) Direktiivi 2006/67/EY on merkittävästi myötävaikuttanut öljyvarastojen luomiseen ja organisointiin kussakin jäsenvaltiossa, mutta siinä ei säädetä varastojen erillisestä kirjanpidosta siitä tapauksessa, että ne muodostavat osan kaupalliseen käyttöön tarkoitetuista tai toiminnallista tarkoitusta palvelevista öljyvarastoista. Näissä tapauksissa olisi lisättävä varastoja koskevaa avoimuutta. (18) Direktiivissä 2006/67/EY määritetty varastoyhteenvetojen laatimistiheys ja määräajat, joihin mennessä ne on annettava käyttöön, eivät näytä olevan yhdenmukaisia muualla maailmassa käytössä olevien öljyvarastojärjestelmien kanssa. Euroopan parlamentti on energian hinnan nousun makrotaloudellisia vaikutuksia koskevassa päätöslauselmassa ilmaissut tukevansa raportointitiheyden lisäämistä [8]. (19) Jotta tietoja, jotka jäsenvaltioiden on annettava eri tuoteluokista, ei toimitettaisi useaan kertaan, energiatilastoista […] annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o […] olisi otettava viitekohdaksi tässä direktiivissä tarkoitetuille eri öljytuoteluokille. (20) Toimitusvarmuuden tehostamiseksi, kattavampien markkinatietojen tarjoamiseksi, kuluttajien vakuuttamiseksi öljyvarastojen tilasta ja tiedonkulun optimoimiseksi on tarpeen säätää, että tilastollisten yhteenvetojen laatimista ja toimittamista koskevia sääntöjä voidaan myöhemmin muuttaa ja täsmentää. (21) Samoista syistä olisi vaadittava tilastollisten yhteenvetojen laatimista ja toimittamista myös muista varastoista kuin varmuusvarastoista ja erityisvarastoista sekä säädettävä, että nämä yhteenvedot on toimitettava viikoittain. (22) Biopolttoaineita ja joitain lisäaineita sekoitetaan usein öljytuotteisiin. Näihin tuotteisiin sekoitettuina ne pitäisi voida ottaa huomioon sekä laskettaessa varastointivelvoitetta että ylläpidettävien varastojen tasoja. (23) Komissiolle toimitettavissa yhteenvedoissa voi olla ristiriitaisuuksia tai virheitä. Sen vuoksi komission yksiköiden työntekijöiden tai niiden valtuuttamien henkilöiden olisi voitava tarkastaa varastot sekä jäsenvaltioiden viranomaisten käyttämät asiakirjat. (24) Saaduille tai kerätyille tiedoille olisi suoritettava monimutkainen tietotekninen ja tilastollinen käsittely, joka edellyttää integroitujen menetelmien ja työkalujen käyttöä. Komission on siksi voitava toteuttaa kaikki asianmukaiset toimenpiteet tätä varten erityisesti kehittämällä uusia tietojärjestelmiä. (25) Yksilöiden suojelusta jäsenvaltioiden suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä on voimassa, mitä säädetään yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY [9], ja yksilöiden suojelusta komission suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä on voimassa, mitä säädetään yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 [10]. Näissä säädöksissä edellytetään muun muassa, että henkilötietojen käsittelyllä on legitiimi peruste ja että kaikki tahattomasti kerätyt henkilötiedot poistetaan välittömästi. (26) On suotavaa huolehtia siitä, että asianomaisilla jäsenvaltioilla mahdollisuus täyttää velvoitteet, joita niillä voi olla IEA-sopimukseen tai sen täytäntöönpanotoimenpiteisiin perustuvan varastojen liikkeellelaskua koskevan päätöksen nojalla. (27) Raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä 24 päivänä heinäkuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 73/238/ETY [11] tarkoituksena on tasoittaa tai ainakin lieventää vahingollisia vaikutuksia, joita tilapäisetkin raakaöljyn ja öljytuotteiden saantia vähentävät vaikeudet voisivat aiheuttaa, mukaan lukien tällaisen vähennyksen mahdollisesti aiheuttamat vakavat häiriöt yhteisön taloudelliselle toiminnalle. Tässä direktiivissä olisi säädettävä vastaavista toimenpiteistä. (28) Direktiivin 73/238/ETY tarkoituksena on myös perustaa neuvotteluelin jäsenvaltioiden toteuttamien tai suunnittelemien käytännöllisten toimenpiteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi. Tällaisesta elimestä olisi säädettävä tässä direktiivissä. Jokaisen jäsenvaltion on edelleen tarpeen laatia suunnitelma, jota voidaan käyttää raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksien ilmetessä. Lisäksi kunkin jäsenvaltion on aiheellista huolehtia järjestelyistä kriisitilanteissa toteutettavien organisatoristen toimenpiteiden varalta. (29) Ottaen huomioon tällä direktiivillä käyttöön otettavien uusien mekanismien lukumäärä sekä se, ettei erityisvarastoja varten ole pakollista yhdenmukaista vähimmäistasoa yhteisön tasolla, tämän direktiivin soveltamista olisi arvioitava suhteellisen pian sen voimaantulon jälkeen. (30) Tämä direktiivi kattaa tai korvaa kaikki raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistason ylläpitämistä koskevasta jäsenvaltioiden velvoitteesta tehtyjen yksittäisten hallitustenvälisten sopimusten tekemisestä ja täytäntöönpanosta 20 päivänä joulukuuta 1968 tehdyssä neuvoston päätöksessä 68/416/ETY [12] tarkoitetut kysymykset. Kyseinen päätös on siksi tarpeeton. (31) Koska jäsenvaltiot eivät kykene riittävällä tavalla saavuttamaan ehdotetun toimen tavoitetta eli pitämään öljyn saannin varmuutta korkealla tasolla yhteisössä jäsenvaltioiden väliseen solidaarisuuteen perustuvien luotettavien ja avoimien mekanismien avulla sisämarkkina- ja kilpailusäätöjä noudattaen, vaan se voidaan toiminnan ulottuvuuksien ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. (32) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä on syytä päättää menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [13] mukaisesti. (33) Direktiivit 73/238/ETY ja 2006/67/EY sekä päätös 68/416/ETY olisi sen vuoksi kumottava, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt, joiden tarkoituksena on pitää öljyn saannin varmuus korkealla tasolla yhteisössä jäsenvaltioiden väliseen solidaarisuuteen perustuvien luotettavien ja avoimien mekanismien avulla, ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa sekä ottaa käyttöön tarvittavat menettelytavat mahdollisen vakavan vajauksen korjaamiseksi. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) ’viitevuodella’ kalenterivuotta, jota koskevia kulutus- tai tuontitietoja käytetään laskettaessa ylläpidettävien varastojen velvoitetasoa tai tietyllä hetkellä tosiasiallisesti ylläpidettävien varastojen tasoa; b) ’lisäaineilla’ muita aineita kuin hiilivetyjä, joita lisätään tai sekoitetaan tuotteeseen sen ominaisuuksien muuttamiseksi; c) ’biopolttoaineella’ biomassasta tuotettavia nestemäisiä tai kaasumaisia liikenteessä käytettäviä polttoaineita, jolloin ’biomassalla’ tarkoitetaan maataloudesta (kasvi- ja eläinaineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyvästä teollisuudesta peräisin olevien tuotteiden, jätteiden ja jätetuotteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa; d) ’kotimaankulutuksella’ tietyssä maassa energiakäyttöön ja muuhun kuin energiakäyttöön toimitettujen määrien kokonaismäärää, johon sisältyvät kaikki toimitukset sähkövoimalaitoksille energian muuntamista varten sekä kotitalouksille, teollisuudelle tai liikenteelle loppukulutusta varten; e) ’lainvoimaisella kansainvälisellä päätöksellä varastojen liikkeelle laskemisesta’ voimassa olevaa Kansainvälisen energiajärjestön hallintoneuvoston päätöstä jäsenvaltion öljy- tai öljytuotevarastojen liikkeelle laskemisesta; f) ’keskusvarastointilaitoksella’ yksikköä tai palvelua, jolle voidaan antaa valtuudet toimia ilman välittäviä elimiä tietyn jäsenvaltion alueella erityisvarastojen hankkimiseksi, ylläpitämiseksi tai myymiseksi kyseisellä alueella; g) ’merkittävällä toimitushäiriöllä’ raakaöljyn tai öljytuotteiden toimitusten huomattavaa ja ennakoimatonta alenemista yhteisössä tai jäsenvaltiossa riippumatta siitä, onko sen vuoksi tehty lainvoimainen kansainvälinen päätös varastojen liikkeelle laskemisesta; h) ’kansainvälisen meriliikenteen polttoaineilla’ energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä A olevassa 2.1 kohdassa tarkoitettua aggregaattia; i) ’öljyvarastoilla’ raakaöljyn tai öljytuotteiden varastoja, jotka koostuvat energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä C olevan 3.1 kohdan ensimmäisessä kappaleessa mainituista tuotteista; j) ’varmuusvarastoilla’ öljyvarastoja, joiden ylläpitämiseen jokainen jäsenvaltio velvoitetaan tämän direktiivin 3 artiklassa; k) ’kaupallisilla varastoilla’ talouden toimijoiden hallussa olevia varastoja, joiden ylläpitoon ei velvoiteta tässä direktiivissä; l) ’erityisvarastoilla’ 9 artiklan ehtojen mukaisia öljyvarastoja. Tämän artiklan määritelmiä voidaan täsmentää ja muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 3 artikla Varmuusvarastot – Varastointivelvoitteiden laskeminen 1. Jäsenvaltioiden on annettava tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset varmistaakseen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 20XX [14], että niiden hyväksi ylläpidetään yhteisön alueella pysyvästi öljyvarastoja, joiden kokonaistaso vastaa vähintään 90 päivän nettotuontia tai 70 päivän kulutusta, sen mukaan kumpi näistä määristä on suurempi. 2. Huomioon otettavan nettotuonnin laskentaperustana käytetään edellisen kalenterivuoden päivittäisen tuonnin keskimääräistä raakaöljyekvivalenttia, joka määritetään liitteessä I esitettyjen sääntöjen ja menetelmän mukaisesti. Huomioon otettavan kulutuksen laskentaperustana käytetään edellisen kalenterivuoden keskimääräisen päivittäisen kotimaankulutuksen raakaöljyekvivalenttia, joka vahvistetaan ja lasketaan liitteessä II selostettujen sääntöjen ja menetelmän mukaisesti. 3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, mainitussa kohdassa tarkoitettu nettotuonti ja kulutus määritetään kunkin kalenterivuoden tammikuun 1 päivän ja maaliskuun 31 päivän väliseltä ajalta niiden määrien perusteella, jotka tuotiin ja kulutettiin kuluvaa kalenterivuotta edeltävän toisen kalenterivuoden aikana. 4. Tässä artiklassa tarkoitettuja varastointivelvoitteiden laskentasääntöjä ja -menetelmiä voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 4 artikla Varastojen tason laskeminen 1. Ylläpidettävien varastojen tasot lasketaan liitteessä III esitettyjen menetelmien mukaisesti. Laskettaessa varastojen tasoa, joita ylläpidetään kunkin 9 artiklan mukaisesti valitun luokan osalta, menetelmiä sovelletaan ainoastaan kulloisenkin luokan tuotteisiin. 2. Tietyllä hetkellä ylläpidettyjen varastojen tasoa laskettaessa se kalenterivuosi, jota koskevat tiedot on otettava huomioon, on 3 artiklassa esitettyjen sääntöjen mukaisesti määritetty viitevuosi. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja varastojen tason laskentasääntöjä ja -menetelmiä voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 5 artikla Varastojen käytettävyys 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella sijaitseviin varmuusvarastoihin ja 9 artiklassa tarkoitettuihin erityisvarastoihin on kaikkina aikoina fyysinen pääsy ja että ne ovat kaikkina aikoina käytettävissä. Jäsenvaltioiden on luotava järjestelyt mainittujen varastojen yksilöimistä, kirjanpitoa ja valvontaa varten, jotta niiden olemassaolo voidaan todentaa milloin tahansa. Sellaisista varmuusvarastoista ja erityisvarastoista, jotka muodostavat osan talouden toimijoiden ylläpitämistä varastoista tai jotka on sekoitettu tällaisiin varastoihin, on pidettävä erillistä kirjanpitoa. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet estääkseen varmuusvarastojen ja erityisvarastojen käyttämisen panttina tai muussa vakuustarkoituksessa. Varmuusvarastoille tai erityisvarastoille ei saa asettaa minkäänlaisia taloudellisia tai oikeudellisia rasitteita. 2. Jos on syytä panna täytäntöön 21 artiklassa säädetyt valmiustoimenpiteet, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta jokainen jäsenvaltio, jonka puolesta ne ylläpitävät varmuusvarastoja tai erityisvarastoja omalla alueellaan, voi tällaisissa olosuhteissa päättää kyseisten varastojen käytöstä, kuljetuksesta ja liikkeelle laskemisesta. 6 artikla Varmuusvarastojen rekisteri – Vuosikertomus 1. Jokaisen jäsenvaltion on luotava yksityiskohtainen ja jatkuvasti päivitettävä rekisteri kaikista sen hyväksi ylläpidettävistä varmuusvarastoista, jotka eivät ole 9 artiklassa tarkoitettuja erityisvarastoja. Rekisterin on sisällettävä kaikki tiedot, joiden avulla voidaan määrittää kyseisten varastojen tarkka sijainti, määrät, omistaja sekä tarkka luonne energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä C olevan 3.1 kohdan ensimmäisessä kappaleessa mainittujen luokkien mukaan. Jäsenvaltioiden on 30 päivän kuluessa kunkin kalenterivuoden lopusta toimitettava komissiolle jäljennös kyseisen kalenterivuoden viimeisen päivän varastorekisteristä. Lisäksi jäsenvaltioiden on komission yksikköjen pyynnöstä toimitettava komissiolle jäljennös rekisteristä kahdeksan päivän kuluessa pyynnön esittämisestä; pyyntöjä voidaan esittää kymmenen vuoden ajan päivästä, jota pyydetyt tiedot koskevat. 2. Kunkin jäsenvaltion, joka ei ole sitoutunut ylläpitämään 9 artiklassa tarkoitettuja erityisvarastoja, on laadittava vuosikertomus, jossa selostetaan kyseisen jäsenvaltion kansallisten viranomaisten toteuttamat toimenpiteet sen varmuusvarastojen käytettävyyden varmistamiseksi ja todentamiseksi sekä kansallisten varmuusvarastojen ja sen alueella sijaitsevien muiden jäsenvaltioiden varmuusvarastojen ylläpitämiseen liittyvien institutionaalisten ja organisatoristen järjestelyjen kehitys. Kertomus on toimitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluttua sen kalenterivuoden lopusta, jota se koskee. 7 artikla Keskusvarastointilaitosten perustaminen 1. Jäsenvaltiot voivat perustaa keskusvarastointilaitoksia. Kuitenkin siinä tapauksessa, että jäsenvaltio asettaa varastointivelvoitteita kansallisilla markkinoilla toimiville talouden toimijoille, sillä on velvollisuus perustaa keskusvarastointilaitos. Jäsenvaltio saa perustaa enintään yhden keskusvarastointilaitoksen tai vastaavan yksikön. Se voi perustaa keskusvarastointilaitoksensa mihin tahansa paikkaan yhteisössä. Keskusvarastointilaitos on voittoa tavoittelematon yksikkö tai palvelu, jota ei katsota talouden toimijaksi tämän direktiivin tarkoituksessa. 2. Keskusvarastointilaitoksen päätehtävänä on hankkia, ylläpitää ja myydä öljyvarastoja sen perustaneen jäsenvaltion alueella. Se on ainoa yksikkö tai palvelu, jolle voidaan antaa valtuudet toimia ilman välittäviä elimiä sen perustaneen jäsenvaltion alueella 9 artiklassa tarkoitettujen erityisvarastojen hankkimiseksi, ylläpitämiseksi tai myymiseksi. Lukuun ottamatta erityisvarastojen hankintaa tai myyntiä kukin keskusvarastointilaitos voi sopia talouden toimijoiden kanssa, että se siirtää niille öljyvarastojen hallinnoimiseen liittyviä tehtäviä sillä ehdolla, että tämä tehtävien siirto koskee kyseisen keskusvarastointiyksikön perustaneen jäsenvaltion alueella sijaitsevia öljyvarastoja. Tällä tavoin siirrettyjä tehtäviä ei voi siirtää edelleen. 3. Keskusvarastointiyksikkö ei voi hankkia, perustaa, ylläpitää tai hallinnoida varmuusvarastoja sen perustaneen jäsenvaltion alueen ulkopuolella, jollei kyseisiä tehtäviä ole siirretty sopimuksella jäsenvaltiolle, jonka alueella kyseiset varastot sijaitsevat, tai sen perustamalle keskusvarastointiyksikölle. Jäsenvaltio ei voi hankkia, perustaa, ylläpitää tai hallinnoida varmuusvarastoja alueensa ulkopuolella, jollei kyseisiä tehtäviä ole siirretty sopimuksella jäsenvaltiolle, jonka alueella kyseiset varastot sijaitsevat, tai sen perustamalle keskusvarastointiyksikölle. 4. Kunkin jäsenvaltion on velvoitettava keskusvarastointilaitoksensa: a) julkaisemaan jatkuvasti täydelliset tiedot tuoteluokittain varastojen määristä, joita se voi ylläpitää talouden toimijoita varten 8 artiklan mukaisesti; b) julkaisemaan vähintään kuusi kuukautta etukäteen ehdot, joiden mukaisesti se tarjoaa palvelujaan talouden toimijoille. 8 artikla Talouden toimijoiden toteuttama tehtävien siirto 1. Jokaisen jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että kaikilla talouden toimijoilla, joille se asettaa varastointivelvoitteita 3 artiklasta johtuvien velvoitteidensa täyttämiseksi, on oikeus siirtää valintansa mukaan varastointivelvoitteensa kokonaan tai osittain: a) kyseisen jäsenvaltion keskusvarastointilaitokselle tai b) yhdelle tai useammalle muulle keskusvarastointilaitokselle, joka pystyy ylläpitämään kyseisiä varastoja, tai c) muille talouden toimijoille, joilla on ylimääräisiä varastoja sen jäsenvaltion alueella, joka on asettanut niille varastointivelvoitteita, kyseisten toimijoiden kanssa tehtävän sopimuksen perusteella. Edellä 1 kohdan c kohdassa tarkoitettuja velvoitteita ei voida siirtää edelleen. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kieltääkseen talouden toimijoita siirtämästä varastointivelvoitteitaan millään muulla tavalla. 2. Talouden toimijoiden on käytettävä oikeuttaan siirtää niille asetettu varastointivelvoite vähintään 80 päivää ennen sen ajanjakson alkua, jota kyseinen varastointivelvoite koskee, paitsi jo niille oli ilmoitettu tästä velvoitteesta alle 100 päivää ennen kyseisen ajanjakson alkua. Jos talouden toimijoille ilmoitetaan varastointivelvoitteesta alle 100 päivää ennen sen ajanjakson alkua, jota varastointivelvoite koskee, ne voivat käyttää milloin tahansa oikeuttaan siirtää tämä velvoite. 3. Jäsenvaltion on velvoitettava perustamansa keskusvarastointilaitos ottamaan vastaan objektiivisin, avoimin ja syrjimättömin ehdoin kaikki talouden toimijoiden sille 1 kohdan nojalla osoittamat varastointivelvoitteiden siirtämistä koskevat pyynnöt sen varastointikapasiteetin rajoissa, joka sillä on jäsenvaltionsa alueella, ja enintään tarjottujen palvelujen kustannusten suuruista maksua vastaan. 4. Jäsenvaltion keskusvarastointiyksikkö ei voi kieltäytyä varastointivelvoitteen siirrosta, joka ylittää sen varastointikapasiteetin kyseisen jäsenvaltion alueella, jos sitä pyytää talouden toimija, jolle tämä sama jäsenvaltio on asettanut varastointivelvoitteen. 5. Jos talouden toimija, jolle jäsenvaltio on asettanut varastointivelvoitteen, siirtää sen kyseisen jäsenvaltion keskusvarastointilaitokselle, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat järjestelyt varmistaakseen, että sen keskusvarastointilaitos voi ylläpitää varastoja, tarvittaessa luomalla alueelleen uutta varastointikapasiteettia, joka vastaa siirtopyynnön vaatimuksia. Jos tätä varten on rakennettava tai uudistettava varastointilaitoksia, varastointivelvoitteen asettanut jäsenvaltio tai sen keskusvarastointilaitos voivat vaatia korvausta talouden toimijalta vasta, kun työt on saatettu päätöksen ja kyseiset varastot perustettu. 9 artikla Erityisvarastojen perustaminen 1. Jokainen jäsenvaltio voi antaa peruuttamattoman sitoumuksen kulutuspäivien perusteella määritetyn öljyvarastojen vähimmäistason ylläpitämisestä tämän artiklan ehtojen mukaisesti, jäljempänä ’erityisvarastot’. Edellä 3 artiklan mukaisesti ylläpidettävät varmuusvarastot voivat muodostaa osan tämän artiklan mukaisesti ylläpidettävistä varastoista. 2. Erityisvarastot omistaa jäsenvaltio tai sen perustama keskusvarastointilaitos. 3. Erityisvarastot koostuvat yksinomaan seuraavista tuoteluokista, jotka määritellään energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä B olevassa 4 kohdassa: - jalostamokaasu (nesteyttämätön), - etaani, - nestekaasu, - moottoribensiini, - lentobensiini, - bensiininomainen lentopetroli (teollisuusbensiininomainen lentopetroli tai JP4), - lentopetroli - muu petroli, - dieselöljy (kevyt polttoöljy), - polttoöljy (runsas- tai vähärikkinen), - raskasbensiini ja muu teollisuusbensiini, - voiteluaineet, - bitumi, - parafiinivahat ja - maaöljykoksi. 4. Kunkin jäsenvaltion on yksilöitävä öljytuotteet, joista erityisvarastot koostuvat, 3 kohdassa mainittujen luokkien mukaan. Jäsenvaltion on varmistettava, että sen käyttämät luokat sisältävät tuotteita, joiden yhteenlaskettu kotimaankulutuksen raakaöljyekvivalentti on vähintään 80 prosenttia viitevuoden kotimaankulutuksesta, joka määritetään 3 artiklan sääntöjen ja liitteessä II esitetyn laskentamenetelmän mukaisesti. Erityisvarastot, joita jäsenvaltio sitoutuu ylläpitämään, mitataan jäsenvaltion valitseman kunkin luokan osalta raakaöljyekvivalentin mukaan, joka vastaa keskimääräistä päivittäistä kotimaankulutusta tiettynä määränä päiviä viitevuoden aikana; kyseinen kotimaankulutus lasketaan erikseen kulloisenkin luokan osalta liitteessä II olevassa kolmannessa ja neljännessä kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti. 5. Kunkin jäsenvaltion, joka on päättänyt ylläpitää erityisvarastoja, on toimitettava komissiolle Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistava ilmoitus, jossa täsmennetään niiden erityisvarastojen taso, joita se peruuttamattomasti sitoutuu ylläpitämään kunkin luokan osalta ja pysyvästi. Tätä ilmoitettua tasoa sovelletaan ainoana pakollisena vähimmäistasona samalla tavoin kaikkiin erityisvarastojen luokkiin, joita jäsenvaltio käyttää. Jäsenvaltio voi nostaa kaikkiin erityisvarastojensa luokkiin sovellettavaa vähimmäistasoa, jolloin sen on toimitettava komissiolle Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistava uusi ilmoitus, jossa korotettu vähimmäistaso mainitaan. 6. Jäsenvaltion on viimeistään kunkin ilmoituksen julkaisupäivänä annettava tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset varmistaakseen, että sen erityisvarastoja ylläpidetään ilmoitetulla tasolla pysyvästi niiden jokaisen luokan osalta. 10 artikla Erityisvarastojen hallinnointi 1. Kunkin jäsenvaltion on luotava jatkuvasti päivitettävä yksityiskohtainen rekisteri kaikista sen alueella ylläpidettävistä erityisvarastoista. Rekisterissä on muun muassa oltava kaikki tiedot, joiden avulla voidaan määrittää kyseisten varastojen tarkka sijainti. Jäsenvaltioiden on komission yksikköjen pyynnöstä toimitettava komissiolle jäljennös rekisteristä kahdeksan päivän kuluessa pyynnön esittämisestä; pyyntöjä voidaan esittää kymmenen vuoden ajan päivästä, jota pyydetyt tiedot koskevat. 2. Jos erityisvarastot on sekoitettu muihin öljyvarastoihin, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat järjestelyt estääkseen sekoitustuotteiden siirrot, jolleivät sen jäsenvaltion viranomaiset, jonka alueella varastot sijaitsevat, ole antaneet tähän etukäteen kirjallista lupaa. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet myöntääkseen kaikille alueellaan ylläpidettäville tai kuljetettaville erityisvarastoille ehdottoman vapautuksen täytäntöönpanosta riippumatta siitä, onko kyse niiden omista vai muiden jäsenvaltioiden varastoista. 4. Lukuun ottamatta varastojen hankintaa tai myyntiä kukin jäsenvaltio voi sopia talouden toimijoiden kanssa, että se siirtää niille alueellaan sijaitsevien erityisvarastojen hallinnoimiseen liittyviä tehtäviä. Tällä tavoin siirrettyjä tehtäviä ei voi siirtää edelleen. 11 artikla Erityisvarastoja koskevat sopimukset jäsenvaltioiden ja keskusvarastointilaitosten välillä Jäsenvaltio tai sen keskusvarastointilaitos voi siirtää erityisvarastojensa hallinnoimiseen liittyviä tehtäviä kyseisen jäsenvaltion alueen ulkopuolelle ainoastaan muille jäsenvaltioille tai keskusvarastointilaitoksille. Tällainen tehtävien siirto on määräaikainen, eikä siirrettyjä tehtäviä voi siirtää edelleen. 12 artikla Tehtävien siirtämisen ja sopimusten vaikutus Edellä 7, 8 ja 10 artiklassa tarkoitettu tehtävien siirtäminen ja 11 artiklassa tarkoitetut sopimukset eivät muuta kullekin jäsenvaltiolla tämän direktiivin nojalla kuuluvia velvoitteita. 13 artikla 3 artiklassa tarkoitettujen varastojen tilastolliset yhteenvedot 1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava ja toimitettava komissiolle tilastolliset yhteenvedot 3 artiklan nojalla ylläpidettävien varastojen tasosta liitteessä IV esitettyjen sääntöjen mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteenvetojen laadintasääntöjä, laajuutta ja sisältöä sekä sitä, miten usein ne on laadittava ja missä määräajassa ne on toimitettava, voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. Myös sääntöjä, joiden mukaisesti nämä yhteenvedot toimitetaan komissiolle, voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 3. Jäsenvaltiot eivät voi sisällyttää varmuusvarastoja koskeviin tilastollisiin yhteenvetoihinsa sellaisia raakaöljyn tai öljytuotteiden määriä, joihin kohdistuu takavarikointi- tai täytäntöönpanotoimenpiteitä. Sama koskee myös konkurssi- tai akordimenettelyn kohteena olevien yritysten varastoja. 14 artikla Erityisvarastojen tilastolliset yhteenvedot 1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on laadittava ja toimitettava komissiolle jokaisen tuoteluokan osalta tilastollinen yhteenveto kunkin kalenterikuukauden viimeisenä päivänä olemassa olevista erityisvarastoista ja täsmennettävä siinä, minkä suuruiseen ja kuinka monen päivän keskimääräiseen kulutukseen varastot riittävät viitekalenterivuoden aikana. Jos osaa näistä erityisvarastoista ylläpidetään jäsenvaltion alueen ulkopuolella, sen on täsmennettävä yksityiskohtaisesti muissa jäsenvaltioissa tai keskusvarastointilaitoksissa taikka niiden toimesta ylläpidettävät varastot. Jäsenvaltion on myös mainittava täsmällisesti, ovatko kyseiset varastot kokonaan sen omistuksessa vai ovatko ne kokonaan tai osittain sen keskusvarastointilaitoksen omistuksessa. 2. Lisäksi kunkin asianomaisen jäsenvaltion on laadittava ja toimitettava komissiolle 9 artiklan 4 kohdassa yksilöityjen tuoteluokkien mukaisesti eritelty tilastollinen yhteenveto kunkin kalenterikuukauden viimeisenä päivänä olemassa olevista erityisvarastoista, jotka sijaitsevat sen alueella ja ovat muiden jäsenvaltioiden tai keskusvarastointilaitosten omistuksessa. Jäsenvaltion on mainittava yhteenvedossa kussakin tapauksessa asianomaisen jäsenvaltion tai keskusvarastointilaitoksen nimi sekä kyseiset määrät. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tilastolliset yhteenvedot on toimitettava sitä kalenterikuukautta, jota yhteenveto koskee, seuraavan kalenterikuukauden aikana. 4. Tilastollisista yhteenvedoista on myös toimitettava jäljennökset viipymättä komission yksiköiden pyynnöstä; komissio voi pyytää jäljennöksiä kymmenen vuoden ajan päivästä, jota pyydetyt tiedot koskevat. 5. Tilastollisten yhteenvetojen laajuutta ja sisältöä sekä sitä, miten usein ne on laadittava ja missä määräajassa ne on toimitettava, voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. Myös sääntöjä, joiden mukaisesti kyseiset yhteenvedot toimitetaan komissiolle, voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 15 artikla Kaupallisten varastojen yhteenvedot 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viikoittainen tilastollinen yhteenveto niiden alueella ylläpidettävien kaupallisten varastojen tasoista. Niiden on huolehdittava tällöin arkaluonteisten tietojen suojaamisesta ja jätettävä nimeämättä kyseisten varastojen omistajat. 2. Komissio julkaisee viikoittaisen tilastollisen yhteenvedon kaupallisista varastoista yhteisössä jäsenvaltioiden sille toimittamien yhteenvetojen pohjalta ja kokonaistasoja käyttäen. 3. Komissio vahvistaa 1 ja 2 kohdan soveltamissäännöt 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 16 artikla Tietojen käsittely Komissio huolehtii tarvittavien tietoteknisten resurssien kehittämisestä, sijoittamisesta, hallinnoinnista ja ylläpidosta, jotta voidaan ottaa vastaan, tallentaa ja käsitellä kaikilla tarvittavilla tavoilla tiedot, jotka sisältyvät tilastollisiin yhteenvetoihin ja jotka jäsenvaltiot toimittavat tai komission yksiköt kokoavat tämän direktiivin nojalla, sekä energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] nojalla kerättävät öljyvarastoja koskevat tiedot, jotka tarvitaan tässä direktiivissä edellytettyjen yhteenvetojen laatimiseksi. 17 artikla Biopolttoaineet ja lisäaineet 1. Laskettaessa varastointivelvoitteita 3 ja 9 artiklan mukaisesti ja tosiasiallisesti ylläpidettävien varastojen tasoa biopolttoaineet ja lisäaineet otetaan lukuun ainoastaan siinä tapauksessa, että ne on sekoitettu kyseisiin öljytuotteisiin. 2. Sääntöjä, joiden mukaisesti biopolttoaineet ja lisäaineet otetaan huomioon 1 kohdassa mainittuja varastointivelvoitteita ja varastojen tasoa laskettaessa, voidaan muuttaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. 18 artikla Öljyn ja öljytuotteiden koordinointiryhmä 1. Perustetaan öljyn ja öljytuotteiden koordinointiryhmä, jäljempänä ’koordinointiryhmä’. Koordinointiryhmä osallistuu analyysien tekemiseen öljyn ja öljytuotteiden toimitusvarmuustilanteesta yhteisössä sekä edistää koordinointia ja toimenpiteiden täytäntöönpanoa tällä alalla. 2. Koordinointiryhmä koostuu jäsenvaltioiden edustajista. Sen puheenjohtajana toimii komissio. Asianomaista sektoria edustavat tahot voivat osallistua koordinointiryhmän työhön komission kutsusta. 19 artikla Komission suorittamat tarkastukset 1. Komission yksiköt voivat milloin tahansa päättää tehdä jäsenvaltioissa tarkastuksia varmuusvarastoista ja erityisvarastoista. Komission yksiköt voivat pyytää koordinointiryhmältä neuvoa tarkastusten valmistelussa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tavoitteisiin ei saa kuulua henkilötietojen kerääminen. Tarkastusten aikana löydettyjä tai ilmenneitä henkilötietoja ei kerätä eikä oteta huomioon, ja jos ne kerätään vahingossa, ne tuhotaan viipymättä. 3. Tämän artiklan nojalla kootut tiedot voidaan toimittaa koordinointiryhmälle ja sen työhön osallistuville asianomaista sektoria edustaville tahoille. Komission virkamiehet, sen muu henkilöstö sekä muut henkilöt, jotka työskentelevät komission valvonnassa, koordinointiryhmän jäsenet mukaan lukien, eivät saa ilmaista tietoja, jotka on kerätty tai toimitettu tätä artiklaa sovellettaessa ja jotka luonteensa perusteella ovat salassapitovelvollisuuden alaisia, kuten varastojen omistajien henkilöllisyys. Tätä velvoitetta sovelletaan myös kaikkiin jäsenvaltioiden edustajiin ja asiantuntijoihin sekä asianomaisen sektorin edustajiin, jotka osallistuvat koordinointiryhmän kokouksiin 18 artiklan mukaisesti. 4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että varmuusvarastojen ja erityisvarastojen ylläpidosta ja hallinnoinnista niiden alueella huolehtivat henkilöt tekevät 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten aikana yhteistyötä komission yksiköiden palveluksessa olevien tai niiden valtuuttamien henkilöiden kanssa. 5. Jäsenvaltioiden on tunnustettava komission yksiköiden palveluksessa olevien tai niiden valtuuttamien henkilöiden oikeus toteuttaa kaikki tämän direktiivin mukaisesti ylläpidettäviin varastoihin liittyvät tarkastukset ja huolehdittava erityisesti siitä, että heillä on oikeus tutustua kaikkiin kyseisiä varastoja koskeviin asiakirjoihin ja rekistereihin sekä päästä milloin tahansa tiloihin, joissa varastoja ylläpidetään. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden viranomaiset antavat komission yksiköiden palveluksessa oleville tai niiden valtuuttamille henkilöille kaiken tarvittavan avun tarkastusten suorittamisessa. 7. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että varmuusvarastoihin ja erityisvarastoihin liittyvät tiedot, yhteenvedot ja asiakirjat säilytetään vähintään kymmenen vuoden ajan. 20 artikla Yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä Tällä asetuksella ei kajota eikä millään tavalla vaikuteta yhteisön ja kansallisen lainsäädännön säännösten mukaiseen yksilöiden suojelun tasoon henkilötietojen käsittelyssä eikä sillä varsinkaan muuteta direktiivin 95/46/EY mukaisia jäsenvaltioiden velvollisuuksia niiden suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä eikä asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisia yhteisön toimielinten ja muiden elinten velvollisuuksia niiden käsitellessä henkilötietoja tehtäviensä yhteydessä. 21 artikla Valmiustoimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat merkittävän toimitushäiriön tapauksessa laskea liikkeelle varmuusvarastonsa tai erityisvarastonsa kokonaan tai osittain sekä rajoittaa yleisellä tai erityisellä tavalla kulutusta ennakoidun toimitusvajauksen mukaan, myös asettamalla öljytuotteiden saannissa etusijalle tietyt kuluttajaryhmät. 2. Jäsenvaltioiden on ylläpidettävä kaiken aikaa valmiussuunnitelmia, joita voidaan soveltaa merkittävän toimitushäiriön tapauksessa. Jäsenvaltioiden on säädettävä näiden suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi toteutettavista organisatorisista toimenpiteistä. Jäsenvaltioiden on toimitettava pyynnöstä viipymättä komissiolle jäljennös valmiussuunnitelmistaan ja niihin liittyvistä organisatorisista järjestelyistä. 3. Jos on tehty lainvoimainen kansainvälinen päätös varastojen liikkeelle laskemisesta, kukin asianomainen jäsenvaltio voi käyttää varmuusvarastojaan ja erityisvarastojaan kyseisestä päätöksestä johtuvien kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi. Tällöin jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta välittömästi komissiolle, joka voi kutsua koolle koordinointiryhmän tai kuulla sen jäseniä sähköisesti muun muassa arvioidakseen liikkeellelaskun vaikutukset. 4. Jos raakaöljyn ja öljytuotteiden saannissa esiintyy vaikeuksia yhteisössä tai jossakin jäsenvaltiossa, komissio kutsuu koordinointiryhmän mahdollisimman pian koolle joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Koordinointiryhmä tarkastelee tilannetta. Komissio arvioi, onko kyse merkittävästä toimitushäiriöstä. Jos kyseessä katsotaan olevan merkittävä toimintahäiriö, komissio voi antaa luvan laskea kokonaan tai osittain liikkeelle kyseisten jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten ehdottamat määrät. 5. Jos on tehty lainvoimainen kansainvälinen päätös varastojen liikkeelle laskemisesta, komissiolla on oikeus määrätä jäsenvaltiot laskemaan liikkeelle varmuusvarastonsa ja erityisvarastonsa kokonaan tai osittain. Tätä oikeutta voidaan käyttää vasta, kun koordinointiryhmä on pitänyt kokouksen, jonka asialistalla kyseinen asia oli. 6. Jos sovelletaan 3, 4 ja 5 kohtaa, jäsenvaltioilla on lupa ylläpitää varastoja tilapäisesti alemmalla tasolla kuin tämän direktiivin säännöksissä edellytetään. Näissä tapauksissa komissio määrittää ottaen huomioon erityisesti öljyn ja öljytuotteiden maailmanmarkkinatilanteen, missä ajassa jäsenvaltioiden on palautettava varastonsa pakollisten vähimmäisvaatimusten mukaisiksi. 7. Komission tämän artiklan nojalla tekemät päätökset eivät rajoita asianomaisten jäsenvaltioiden mahdollisia muita kansainvälisiä velvollisuuksia. 22 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista, ja niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 20XX [15] ja niiden mahdollisista myöhemmistä muutoksista viipymättä. 23 artikla Arviointi Komissio tekee kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta arvioinnin sen soveltamisesta ja tarkastelee erityisesti, olisiko kaikki jäsenvaltiot velvoitettava ylläpitämään erityisvarastojen pakollista vähimmäistasoa. 24 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa. 25 artikla Kumoaminen Kumotaan 31 päivästä joulukuuta 20XX [16] alkaen direktiivi 73/238/ETY, direktiivi 2006/67/EY ja päätös 68/416/ETY Viittauksia kumottuihin direktiiveihin ja päätökseen pidetään viittauksina tähän direktiiviin. 26 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 20XX [17]. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 27 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämän direktiivin 15 artiklan 1 ja 2 kohtaa sovelletaan mainitun artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen soveltamissääntöjen voimaantuloajankohdasta alkaen. 28 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Öljytuotteiden tuonnin raakaöljyekvivalentin laskentamenetelmä 3 artiklassa tarkoitettu öljytuotteiden tuonnin raakaöljyekvivalentti lasketaan seuraavasti: Öljytuotteiden tuonnin raakaöljyekvivalentti saadaan laskemalla yhteen toisaalta raakaöljyn, maakaasukondensaattien, jalostamoiden raaka-aineiden ja muiden hiilivetyjen (sellaisina kuin ne määritellään energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä B olevassa 4 kohdassa) nettotuonti korjattuna mahdollisilla varastomuutoksilla ja vähennettynä 4 prosentilla, joka vastaa teollisuusbensiinin saantoa (tai jos teollisuusbensiinin keskisaanto on jäsenvaltion alueella yli 7 prosenttia, vähennettynä teollisuusbensiinin tosiasiallisella nettokulutuksella tai teollisuusbensiinin keskimääräisellä saannolla), sekä toisaalta kaikkien muiden öljytuotteiden kuin teollisuusbensiinin nettotuonti, niin ikään korjattuna varastomuutoksilla ja kerrottuna kertoimella 1,065. Kansainvälisen meriliikenteen polttoaineita ei lasketa mukaan. LIITE II Kotimaankulutuksen raakaöljyekvivalentin laskentamenetelmä 3 artiklassa tarkoitettu kotimaankulutuksen raakaöljyekvivalentti lasketaan seuraavasti: Kyseinen kotimaankulutus määritetään laskemalla yhteen pelkästään seuraavien tuotteiden kotimaankulutus: moottoribensiini, lentobensiini, bensiininomainen lentopetroli (teollisuusbensiininomainen lentopetroli tai JP4), lentopetroli, muu petroli, dieselöljy (kevyt polttoöljy) ja polttoöljy (runsas- tai vähärikkinen) sellaisina kuin ne määritellään energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä B olevassa 4 kohdassa. Kansainvälisen meriliikenteen polttoaineita ei lasketa mukaan. Kotimaankulutuksen raakaöljyekvivalentti saadaan kertomalla tämä summa kertoimella 1,2. LIITE III Ylläpidettävien varastojen tason laskentamenetelmät Ylläpidettävien varastojen taso lasketaan seuraavasti: Mitään varastoja ei voida laskea mukaan useammin kuin kerran. Raakaöljyvarastojen määrää vähennetään 4 prosenttia, mikä vastaa teollisuusbensiinin keskisaantoa. Kansainvälisen meriliikenteen polttoaineiksi tarkoitettuja teollisuusbensiinin ja öljytuotteiden varastoja ei oteta lukuun. Muut öljytuotteet lasketaan mukaan käyttäen jompaakumpaa seuraavista menetelmistä. Jäsenvaltioiden on käytettävä valitsemaansa menetelmää koko kyseisen kalenterivuoden ajan. Jäsenvaltiot voivat: a) joko sisällyttää mukaan kaikki muut energiatilastoista […] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o […] liitteessä C olevan 3.1 kohdan ensimmäisessä kappaleessa mainittujen öljytuotteiden varastot ja laskea niiden raakaöljyekvivalentin kertomalla nämä määrät kertoimella 1,065; b) tai sisällyttää mukaan pelkästään seuraavien tuotteiden varastot: moottoribensiini, lentobensiini, bensiininomainen lentopetroli (teollisuusbensiininomainen lentopetroli tai JP4), lentopetroli, muu petroli, dieselöljy (kevyt polttoöljy) ja polttoöljy (runsas- tai vähärikkinen) ja laskea niiden raakaöljyekvivalentin kertomalla nämä määrät kertoimella 1,2. Laskennassa voidaan ottaa lukuun varastot, jotka ovat: – jalostamojen säiliöissä, – öljyterminaaleissa, – putkistojen säiliöissä, – proomuissa, – rannikkoliikenteen säiliölaivoissa, – satamissa olevissa säiliölaivoissa, – kotimaan laivaliikenteen varastoissa, – varastosäiliöiden pohjalla, – toimintavarastoissa, – suurkuluttajien hallussa lainsäädännön vaatimusten mukaisesti tai muutoin hallitusten valvonnan alaisina. Näitä määriä ei kuitenkaan oteta lukuun erityisvarastojen tasoja laskettaessa, sillä niiden tasot lasketaan erillisinä varmuusvarastoista. Seuraavia varastoja ei lasketa mukaan: a) raakaöljy, jota ei ole vielä tuotettu; b) varastot, jotka ovat: – putkistoissa, – rautateiden säiliövaunuissa, – valtamerilaivoille tarkoitetuissa varastoissa, – huoltoasemilla ja vähittäismyynnissä, – muiden kuluttajien hallussa, – merellä olevissa säiliölaivoissa, – varastoituna sotilaskäyttöön. Varastojen laskennassa jäsenvaltioiden on vähennettävä 10 prosenttia edellä esitetyllä tavalla lasketuista varastoistaan. Tätä vähennystä sovelletaan kaikkiin yksittäisessä laskelmassa lukuun otettaviin määriin. Edellisestä kohdasta poiketen tätä 10 prosentin vähennystä ei sovelleta erityisvarastojen tason laskentaan eikä erityisvarastojen eri luokkien tason laskentaan, jos kyseisiä erityisvarastoja tai luokkia käsitellään varmuusvarastoista erillisinä, erityisesti todennettaessa, noudatetaanko 9 artiklassa edellytettyjä vähimmäistasoja. LIITE IV 3 artiklan nojalla ylläpidettävien varastojen tasoa koskevien tilastollisten yhteenvetojen laatiminen ja toimittaminen komissiolle: säännöt. Jokaisen jäsenvaltion on laadittava ja toimitettava komissiolle joka kuukausi lopullinen tilastollinen yhteenveto kalenterikuukauden viimeisenä päivänä tosiasiallisesti olemassa olevien varastojen tasosta, joka lasketaan joko öljyn nettotuonnin päivien määrän tai öljyn kotimaankulutuksen päivien määrän perusteella, sen mukaan kumpaa 3 artiklan mukaista kriteeriä käytetään. Jäsenvaltion on ilmoitettava yhteenvedossa täsmälliset syyt, miksi laskentaperustana on käytetty tuonnin päivien määrää tai kulutuspäivien määrää, sekä täsmennettävä varastojen laskemiseen käytetty liitteessä III esitetty menetelmä. Jos osaa varastoista, jotka on laskettu mukaan 3 artiklan nojalla ylläpidettävään varastojen tasoon, ylläpidetään jäsenvaltion alueen ulkopuolella, kussakin yhteenvedossa on mainittava yksityiskohtaisesti kyseiset eri jäsenvaltioiden ja keskusvarastointilaitosten ylläpitämät varastot sen ajanjakson viimeisenä päivänä, jota yhteenveto koskee. Jäsenvaltion on myös kaikissa tapauksissa mainittava yhteenvedossa, onko kyse varastoista, joita ylläpidetään yhden tai useamman taloudellisen toimijan siirtämien varastointivelvoitteiden vuoksi, vaiko varastoista, joita ylläpidetään sen itsensä tai sen keskusvarastointilaitoksen pyynnöstä. Jäsenvaltion on kaikkien sellaisten varastojen osalta, joita ylläpidetään sen alueella muiden jäsenvaltioiden tai keskusvarastointilaitosten puolesta, laadittava ja toimitettava komissiolle tuoteluokittain eritelty yhteenveto kunkin kalenterikuukauden viimeisenä päivänä ylläpidetyistä varastoista. Jäsenvaltion on tässä yhteenvedossa mainittava kaikissa tapauksissa asianomaisen jäsenvaltion tai keskusvarastointilaitoksen nimi sekä kyseiset määrät. Edellisissä kolmessa kohdassa tarkoitetut tilastolliset yhteenvedot on toimitettava komissiolle 45 päivän kuluessa sen kuukauden lopusta, jota yhteenvedot koskevat. Lisäksi samat yhteenvedot on pyynnöstä toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa pyynnön esittämisestä; pyyntöjä voidaan esittää kymmenen vuoden ajan päivästä, jota pyydetyt tiedot koskevat. SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS Tämä rahoitusselvityslomake on perusteluosaa täydentävä liite. Perusteluosaan sisältyviä tietoja ei sen vuoksi tarvitse mainita tässä toiseen kertaan. Lomaketta täytettäessä olisi kuitenkin varmistettava, että luettavuus säilyy. Yksittäisiä kohtia selvennetään lomakkeen täyttöohjeissa, joihin on hyvä tutustua ennen lomakkeen täyttämistä. 1. EHDOTUKSEN NIMI: Ehdotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 2. LUOKITTELU TOIMINTOPERUSTEISESSA JOHTAMIS- JA BUDJETOINTIJÄRJESTELMÄSSÄ Toimintalohko(t) sekä toiminto/toiminnot: 06: Energia ja liikenne 06 04: Perinteiset ja uusiutuvat energialähteet 3. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT 3.1. Budjettikohdat (toimintamäärärahat sekä niihin liittyvät teknisen ja hallinnollisen avun määrärahat (entiset BA-budjettikohdat)) ja budjettinimikkeet: 06 01 01: Menot energian ja liikenteen toimintalohkon palveluksessa olevasta henkilöstöstä 06 01 04 03: Perinteiset energialähteet — Hallintomenot 06 04 03: Perinteisten energialähteiden saannin turvaaminen 3.2. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto: Alkaa vuonna 2010 ja kestää toistaiseksi. 3.3. Budjettitiedot (rivejä lisätään tarvittaessa): Budjetti-kohta | Menolaji | Uusi | EFTA osallistuu | Ehdokasmaat osallistuvat | Rahoitus-näkymien otsake | 06 01 01 | Ei-pakoll. | EI-JM | EI | EI | EI | nro 5 | 06 01 04 03 | Ei-pakoll. | EI-JM | EI | EI | EI | nro 1a | 06 04 03 | Ei-pakoll. | JM | EI | EI | EI | nro 1a | 4. YHTEENVETO RESURSSEISTA 4.1. Taloudelliset resurssit 4.1.1. Yhteenveto maksusitoumusmäärärahoista (MSM) ja maksumäärärahoista (MM) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Menolaji | Kohdan nro | | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 ja myöh. | Yht. | Toimintamenot [18] | | | | | | | | | Maksusitoumusmäärärahat (MSM) | 8.1 | a | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,90 | Maksumäärärahat (MM) | | b | 0,05 | 0,20 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,20 | 0,90 | Viitemäärään sisältyvät hallintomenot [19] | Tekninen ja hallinnollinen apu (EI-JM) | 8.2.4 | c | | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 | VIITEMÄÄRÄ YHTEENSÄ | | | | | | | | Maksusitoumusmäärärahat | | a+c | 0,15 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,95 | Maksumäärärahat | | b+c | 0,05 | 0,21 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,21 | 0,95 | Hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään [20] | | | Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot (EI-JM) | 8.2.5 | d | 0,585 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 4,73 | Viitemäärään sisältymättömät hallintomenot lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EI-JM) | 8.2.6 | e | | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 | Toimenpiteen alustavat rahoituskustannukset yhteensä MSM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | | a+c+d+e | 0,735 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 6,03 | MM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | | b+c+d+e | 0,635 | 1,109 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 1,109 | 6,03 | Tiedot yhteisrahoituksesta Jos ehdotukseen liittyy jäsenvaltioilta tai muilta tahoilta (jotka on ilmoitettava) saatavaa osarahoitusta, seuraavassa taulukossa ilmoitetaan kyseisen osarahoituksen arvioitu määrä (rivejä voidaan lisätä, jos rahoitusta saadaan useilta tahoilta): milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Rahoitukseen osallistuva taho | | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 ja myöh. | Yht. | …………………… | f | | | | | | | | MSM YHTEENSÄ yhteisrahoitus mukaan luettuna | a+c+d+e+f | | | | | | | | 4.1.2. Yhteensopivuus rahoitussuunnitelman kanssa x Ehdotus on nykyisen rahoitussuunnitelman mukainen. Ehdotus edellyttää kyseeseen tulevan rahoitusnäkymien otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista. Ehdotus voi edellyttää toimielinten sopimuksen [21] määräysten soveltamista (ts. joustovälineen käyttöä tai rahoitusnäkymien tarkistamista). 4.1.3. Vaikutukset tuloihin x Ehdotuksella ei ole vaikutuksia tuloihin. Ehdotuksella on seuraavat vaikutukset tuloihin: Huom: Tuloihin kohdistuvan vaikutuksen laskutapaa koskevat täsmennykset ja huomautukset esitetään erillisessä liitteessä. milj. euroa (yhden desimaalin tarkkuudella) | | Ennen toteutusta [2009] | | Toteutuksen jälkeen | Budjettikohta | Tulot | | | [2010] | [2011] | [2012] | [2013] | [2014] | [2015] [22] | | a) Absoluuttiset tulot | | | | | | | | | | b) Tulojen muutokset | | | | | | | | | (Taulukossa ilmoitetaan kaikki kyseeseen tulevat tulojen budjettikohdat ja siihen lisätään rivejä, jos toimenpide vaikuttaa useampaan budjettikohtaan.) 4.2. Henkilöresurssit kokoaikaiseksi muutettuna (sisältää virkamiehet sekä väliaikaisen ja ulkopuolisen henkilöstön) – katso erittely kohdassa 8.2.1 Vuositarve | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 ja myöh. | Henkilöstön määrä yhteensä | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 5. OMINAISPIIRTEET JA TAVOITTEET Yksityiskohtainen selvitys ehdotuksen taustasta sisältyy perusteluosaan. Rahoitusselvityksen tässä osassa esitetään vain seuraavat lisätiedot: 5.1. Tarve, johon ehdotuksella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä Direktiivi edellyttää nykyisen IT-infrastruktuurin päivittämistä ja uusien sovellusten kehittämistä (kaupallisten varastojen osalta). IT-infrastruktuurin muutokset on toteutettava viimeistään direktiivin tullessa voimaan. 5.2. Yhteisön osallistumisesta saatava lisäarvo, ehdotuksen johdonmukaisuus muiden rahoitusvälineiden kanssa sekä mahdolliset synergiaedut Direktiivissä asetetaan jäsenvaltioille varastointivelvoite, jonka noudattamista komission on valvottava. Jäsenvaltioiden on toimitettava tiedot varmuusvarastojen tason lisäksi kaupallisten varastojen tasosta. Öljymarkkinat ovat maailmanlaajuiset, ja öljyn tarjonnassa tapahtuvat häiriöt vaikuttavat kaikkiin jäsenvaltioihin. EU vastaa öljyn saannin turvaamisesta, minkä vuoksi sen on huolehdittava siitä, että yhdennettyjen sisämarkkinoiden olosuhteissa kaikki jäsenvaltiot ovat riittävästi valmistautuneita kriisitilanteisiin. Siksi asiaa on käsiteltävä yhteisön tasolla. 5.3. Ehdotuksen tavoitteet ja odotetut tulokset sekä näihin liittyvät indikaattorit toimintoperusteisessa johtamismallissa Ehdotuksen tavoitteena on tehostaa öljyn varmuusvarastojen järjestelmää sekä mekanismeja näiden varastojen käyttämiseksi kriisitilanteessa. Näin ennakoidaan voitavan taata varmuusvarastojen käytettävyys ja huolehtia siitä, että ne voidaan tarpeen tullen ottaa käyttöön, mikä antaa varmemmat takeet öljytoimituksista eurooppalaisille kuluttajille. Direktiivin on tarkoitus vähentää mahdollisesta tarjontahäiriöstä aiheutuvia haitallisia vaikutuksia, kuten polttoainepulaa ja hintojen nousua. Direktiivi myös lisää avoimuutta öljymarkkinoilla, koska kaupallisista varastoista on annettava viikoittaiset tiedot. 5.4. Toteutustapa (alustava) Mitä seuraavista menettelyistä [23] käytetään toiminnan toteuttamisessa? x Keskitetty hallinnointi x komissio hallinnoi suoraan hallinnointivastuu siirretään toimeenpanovirastoille varainhoitoasetuksen 185 artiklassa tarkoitetuille yhteisöjen perustamille elimille kansallisille julkisoikeudellisille yhteisöille tai julkisen palvelun tehtäviä suorittaville yhteisöille Yhteistyössä toteutettava tai hajautettu hallinnointi jäsenvaltioiden kanssa kolmansien maiden kanssa Hallinnointi yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa (tarkennettava) Huomautukset: 6. SEURANTA JA ARVIOINTI 6.1. Seurantamenettely Komissio arvioi direktiivin täytäntöönpanoa kolmen vuoden jälkeen. 6.2. Arviointimenettely 6.2.1. Ennakkoarviointi Ei sovelleta 6.2.2. Väli-/jälkiarviointien perusteella toteutetut toimenpiteet (aikaisemmat kokemukset vastaavasta toiminnasta) Ei sovelleta 6.2.3. Tulevaa arviointia koskevat määräykset ja arviointien suorittamisvälit Ei sovelleta 7. PETOSTENTORJUNTA Erityistoimenpiteitä ei tarvita. Sopimusten ja asiantuntijoille maksettavien korvausten osalta sovelletaan normaalisääntöjä. 8. YKSITYISKOHTAINEN ERITTELY TARVITTAVISTA RESURSSEISTA 8.1. Ehdotuksen tavoitteet ja niihin liittyvät rahoituskustannukset Maksusitoumusmäärärahoina, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) (Sarakkeessa ilmoitetaan tavoitteet, toiminta ja tuotokset) | Tuotosten tyyppi | Keskim. kustannukset | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 ja myöh. | YHTEENSÄ | | | | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | Tuotosten määrä | Kustannukset yht. | TOIMINTA-TAVOITE 1… [24]. | | | | | | | | | | | | | | | | | Toimi 1…. | | | | | | | | | | | | | | | | | – Tuotos 1 | sopimus | | 1 | 0,15 | | | | | | | | | | | 1 | 0,15 | – Tuotos 2 | | | | | | | | | | | | | | | | | Toimi 2…. | | | | | | | | | | | | | | | | | - Tuotos 1 | sopimus | | | | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 15 | 0,75 | Välisumma tav. 1 | | | | | | | | | | | | | | | | | TOIMINTA-TAVOITE 2… | | | | | | | | | | | | | | | | | Toimi 1…. | | | | | | | | | | | | | | | | | – Tuotos 1 | | | | | | | | | | | | | | | | | Välisumma tav. 2 | | | | | | | | | | | | | | | | | TOIMINTA-TAVOITE n | | | | | | | | | | | | | | | | | Välisumma tav. n | | | | | | | | | | | | | | | | | KUSTAN-NUKSET YHTEENSÄ | sopimus | | 1 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 3 | 0,15 | 16 | 0,9 | 8.2. Hallintomenot 8.2.1. Henkilöstön määrä ja jakautuminen Laji | | Toiminnan hallinnointiin tarvittava nykyinen ja/tai uusi henkilöstö (toimien ja/tai virkojen määrä kokoaikaiseksi muutettuna) | | | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | Virka-miehet tai väliaikai-set toimi-henkilöt [25] (XX 01 01) | A*/AD | 1,5 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | | B*, C*/AST | 3 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö [26] | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | Momenteilta XX 01 04/05 rahoitettava muu henkilöstö [27] | | | | | | | YHTEENSÄ | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 8.2.2. Toimintaan liittyvien tehtävien kuvaus · Direktiivin säännösten soveltamisen valvonta, varastoja koskevien tietojen keruu, analyysi ja julkaisu, jäsenvaltioiden valmiusjärjestelmiä koskevat tarkastukset, rikkomusmenettelyt. · Koordinointiryhmän ja komitean (komitologia) kokousten valmistelu, järjestäminen ja jatkotoimenpiteet. · Häiriötapauksessa jäsenvaltioiden toimenpiteiden koordinointi yhdessä Kansainvälisen energiajärjestön kanssa. 8.2.3. Henkilöresurssien lähteet (henkilöstösääntöjen alainen henkilöstö) (Jos lähteitä on useita, ilmoitetaan kustakin lähteestä peräisin olevien virkojen ja/tai toimien määrä) x Korvattavan tai jatkettavan ohjelman hallinnointiin osoitetut tämänhetkiset virat ja/tai toimet – Voimassa olevaan direktiiviin liittyviin tehtäviin on osoitettu 3,5 kokoaikavastaavaa virkaa tai tointa. Vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvässä vuotta n koskevassa menettelyssä jo myönnetyt virat ja/tai toimet x Vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvässä seuraavassa menettelyssä pyydettävät virat ja/tai toimet – Direktiiviehdotuksesta johtuviin lisätehtäviin pyydetään 3,5 uuttaa kokoaikavastaavaa virkaa tai tointa: 1,5 vuodesta 2010 lähtien ja loput 2 vuodesta 2011 lähtien. Hallinnoinnista vastaavan henkilöstön nykyisten virkojen ja/tai toimien uudelleenjärjestely (henkilöstön sisäinen uudelleenjärjestely) Vuodeksi n tarvittavat virat ja/tai toimet, jotka eivät sisälly vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvään, kyseistä vuotta koskevaan menettelyyn 8.2.4. Muut viitemäärään sisältyvät hallintomenot (XX 01 04/05 – Hallintomenot) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Budjettikohta(numero ja nimi) | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015ja myöh. | YHTEENSÄ | 1. Tekninen ja hallinnollinen apu (henkilöstökust. mukaan luettuina) | | | | | | | | Toimeenpanovirastot [28] | | | | | | | | Muu tekninen ja hallinnollinen apu | | | | | | | | – sisäinen | | | | | | | | – ulkoinen | | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 | Tekninen ja hallinnollinen apu yhteensä | | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 | 8.2.5. Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot, jotka eivät sisälly viitemäärään milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Laji | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015ja myöh. | Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt (XX 01 01) | 0,549 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö (ylim. toimihlöt, kans. asiantuntijat, sopimussuhteinen hlöstö jne.)(budjettikohta ilmoitettava) | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot yhteensä (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0,585 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | Laskelma – virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt Tarvittaessa viitataan kohtaan 8.2.1. Vuosi n: 4,5 virkamiestä (122 000 €/virkamies/vuosi) Vuosi n+1 ja myöh. vuodet: 6,5 virkamiestä (122 000 €/virkamies/vuosi) Laskelma – momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö Tarvittaessa viitataan kohtaan 8.2.1. 0,5 kansallista asiantuntijaa (73 000 €/kansallinen asiantuntija/vuosi) 8.2.6. Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 ja myöh. | YHTEENSÄ | XX 01 02 11 01 – Virkamatkat | | | | | | | | XX 01 02 11 02 – Konferenssit ja kokoukset | | | | | | | | XX 01 02 11 03 – Komiteoiden kokoukset [29] | | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 | XX 01 02 11 04 – Selvitykset ja kuulemiset | | | | | | | | XX 01 02 11 05 – Tietojärjestelmät | | | | | | | | 2. Muut hallintomenot yhteensä (XX 01 02 11) | | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 | 3. Muut hallintomenojen kaltaiset menot (eritellään budjettikohdittain) | | | | | | | | Hallintomenot yhteensä lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EIVÄT sisälly viitemäärään) | | | | | | | | Laskelma – Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään Vuodessa on tarkoitus pitää neljä komitean kokousta, joihin osallistuu 27 valtuutettua (keskimäärin 650 €/valtuutettu/kokous): 4 x 27 x 650 = 70 200 €/vuosi. Henkilöstö- ja hallintoresurssien tarve katetaan osuudesta, joka voidaan myöntää hallinnoivalle pääosastolle vuotuisessa määrärahojen jaossa ottaen huomioon talousarviorajoitukset. [1] EUVL C , , s. . [2] EUVL C […], […], s. […]. [3] EUVL C , , s. . [4] EUVL C […], […], s. […]. [5] Eurooppa-neuvoston toimintasuunnitelma (2007–2009) – Euroopan energiapolitiikka, liite I asiakirjassa 7224/07 (Brysselin Eurooppa-neuvosto 8. ja 9. maaliskuuta 2007, puheenjohtajan päätelmät), kohta 3. [6] EUVL L 217, 8.8.2006, s. 8. [7] Asiakirja 7224/07, 36 kohta. [8] Asiakirja 2006/2247, 36 kohta. [9] EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. [10] EYVL L 8, 12.01.2001, s. 1. [11] EYVL L 228, 16.8.1973, s. 1. [12] EYVL L 308, 23.12.1968, s. 19. [13] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. [14] Direktiivin antamisvuotta seuraavan toisen kalenterivuoden joulukuun 31 päivä. [15] Direktiivin antamisvuotta seuraavan toisen kalenterivuoden joulukuun 31 päivä. [16] Direktiivin antamisvuotta seuraavan toisen kalenterivuoden joulukuun 31 päivä. [17] Direktiivin antamisvuotta seuraavan toisen kalenterivuoden joulukuun 31 päivä. [18] Menot, jotka eivät kuulu kyseisen osaston xx lukuun xx 01. [19] Menot, jotka otetaan osaston xx momentille xx 01 04. [20] Menot, jotka otetaan lukuun xx 01 muille momenteille kuin xx 01 04 tai xx 01 05. [21] Katso toimielinten sopimuksen 19 ja 24 kohta. [22] Taulukkoon lisätään sarakkeita, jos toiminnan kesto ylittää kuusi vuotta. [23] Jos käytetään useampaa kuin yhtä menettelyä, tämän kohdan huomautuksissa olisi annettava lisätietoja. [24] Kuten kuvattu kohdassa 5.3. [25] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään. [26] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään. [27] Kyseisen henkilöstön kustannukset sisältyvät viitemäärään. [28] Tässä olisi viitattava asianomaisia toimeenpanovirastoja koskeviin rahoitusselvityksiin. [29] Direktiiviehdotukseen sisältyvät koordinointiryhmä ja komitea (komitologia). --------------------------------------------------