Euroopan parlamentin päätöslauselma Bhopalista



Virallinen lehti nro 226 E , 15/09/2005 s. 0361 - 0364



P6_TA(2004)0114 Bhopal Euroopan parlamentin päätöslauselma Bhopalista Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon työjärjestyksen 115 artiklan 5 kohdan, A. ottaa huomioon, että vuonna 2004 tulee kuluneeksi 20 vuotta Bhopalin tragediasta, joka oli historian pahin teollisuusonnettomuus, B. ottaa huomioon, että yöllä 2. joulukuuta 1984 yli 35 tonnia myrkyllisiä kaasuja pääsi ilmaan tuholaismyrkkytehtaalta Bhopalissa, jonka omisti yhdysvaltalaisen monikansallisen yrityksen Union Carbide Corporationin (UCC) intialainen tytäryhtiö Union Carbide India Limited (UCIL); kaasupäästö koostui pääasiassa vähintään 24 tonnista äärimmäisen myrkyllistä metyyli-isosyanaattia, C. ottaa huomioon, että seuraavien 2—3 päivän aikana yli 7000 ihmistä kuoli, lukuisat muut loukkaantuivat ja viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana noin 15000—30000 ihmistä on kuollut kaasulle altistumisesta johtuvista sairauksista; ottaa huomioon, että Madhya Pradeshin hallituksen kaasuonnettomuuden seurausten lievittämisestä ja kunnostamisesta vastaavan osaston vuoden 2003 kertomuksen mukaan lokakuuhun 2003 mennessä korvauksia oli myönnetty 15248 kuolemantapauksessa ja 554895 loukkaantumis- tai vammautumistapauksessa, D. ottaa huomioon, että tällä hetkellä yli 100000 kaasulle altistunutta ihmistä kärsii edelleen kroonisista ja heikentävistä sairauksista, joiden hoito on yleensä tehotonta, mikä tarkoittaa, että he joutuvat elämään yhteiskunnan hylkiöinä puutteessa ja kurjuudessa, mistä on syntynyt heitä kuvaava käsite "elävät kuolleet", E. ottaa huomioon, että Union Carbide ei selvästikään noudattanut samoja turvallisuusnormeja Bhopalin tehtaan suunnittelussa ja toiminnassa kuin USA:ssa ja erityisesti siltä puuttui Bhopalissa perusteellinen hätäsuunnitelma tai -järjestelmä, jolla paikallista väestöä olisi varoitettu vuodoista, huolimatta niinkin aikaisin kuin 1982 annetuista varoituksista, jotka koskivat Bhopalin tehtaan suuria turvallisuusongelmia, F. ottaa huomioon, että Union Carbiden jälkeensä jättämät kemikaalit myrkyttävät vieläkin vedenottoverkostoa aiheuttaen syöpää ja synnynnäisiä epämuodostumia, G. ottaa huomioon, että vuonna 1999 paikallisen pohja- ja lähdeveden testaus lähellä onnettomuuspaikkaa paljasti, että elohopeapitoisuudet olivat 20000—6 miljoonaa kertaa normaalia suuremmat; vedestä löydettiin myös syöpää ja aivovaurioita sekä synnynnäisiä epämuodostumia aiheuttavia kemikaaleja; trikloorieteeniä (kemikaalia, jonka on havaittu haittaavan sikiön kehittymistä) löytyi 50 kertaa suurempina pitoisuuksina kuin Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluviraston turvallisuusrajat sallivat, H. ottaa huomioon, että siitä saakka kun Dow Chemicals osti Union Carbiden vuonna 2001 yli 10 miljardilla dollarilla uudet omistajat ovat kieltäytyneet siivoamasta Bhopalin tehtaan aluetta, joka edelleen jatkaa saastuttamista, ja kieltäytyneet rahoittamasta onnettomuuden uhrien terveydenhoitoa, I. ottaa huomioon, että 20 vuotta myöhemmin eloonjääneet odottavat edelleen oikeudenmukaista korvausta, asianmukaista terveydenhoitoa ja perusteellista taloudellista ja sosiaalista kuntouttamista, J. ottaa huomioon, että vuonna 1989 Union Carbide ja sen intialainen tytäryhtiö suostuivat maksamaan 470 miljoonaa dollaria Intian valtion kanssa sovittuna oikeudellisena korvauksena kaikkien vaateiden kattamiseksi, minkä Intian korkein oikeus vahvisti, ja summa maksettiin kokonaisuudessaan Intian hallitukselle välittömästi korkeimman oikeuden päätöksen jälkeen, K. ottaa huomioon, että 470 miljoonaa dollaria, sen jälkeen kun siitä oli maksettu lakimiesten palkkiot ja väitetyt lahjukset korruptoituneille intialaisille viranomaisille, kutistui naurettavan pieneen kullekin katastrofin uhrille maksettavaan 300 dollarin summaan, joka ei kata edes lääkekuluja, L. ottaa huomioon, että Intian korkein oikeus määräsi heinäkuussa 2004 Intian hallituksen vapauttamaan kaikki muut uhreille oikeudessa myönnetyt korvaukset; M. ottaa huomioon, että vuosien mittaan 105000 uhrille tarkoitetut rahat on jaettu yli viisi kertaa korkeimman oikeuden korvauksen määrän laskemisessa käyttämää kuolleiden, loukkaantuneiden ja vammautuneiden määrää suuremmalle joukolle, mikä on ollut erittäin epäoikeudenmukaista uhreille, ja että tämänkin lopulta pieneksi jääneen korvauksen maksaminen alkoi vasta 1992, N. ottaa huomioon, että Intian hallitus ei ole tehnyt paljoakaan ihmisten suojelemiseksi uudelta altistumiselta ja loukkaantumiselta ja edelleenkään ei ole arvioitu tuhoja tai tehty kunnostamissuunnitelmaa, O. katsoo, että korvaussopimuksen mukaisesti Intian hallitus on ottanut vastatakseen Bhopalin asukkaiden terveydenhoidosta mahdollisten tulevien sairauksien varalta, P. ottaa huomioon, että terveydenhuoltojärjestelmän heikko laatu on merkinnyt sitä, että useimmat eloonjääneistä ovat joutuneet kuluttamaan suurimman osan korvausrahoistaan yksityiseen terveydenhoitoon, Q. ottaa huomioon, että huolimatta toukokuussa 2004 annetusta korkeimman oikeuden tuomiosta, jossa määrättiin puhtaan veden toimittamisesta yhteisöihin, jotka ovat kärsineet saastuneesta vedestä, Madhya Pradeshin hallitus ei ole vieläkään pannut tuomiota kokonaan täytäntöön, R. tunnustaa, että sekä UCC/Dow että Intian ja Madhya Pradeshin hallitukset epäonnistuivat omien velvollisuuksiensa täyttämisessä, kun ne eivät pystyneet estämään kaasuvuotoa ja vastaamaan täysin sen seurauksista eivätkä estämään ja pysäyttämään ympäristön ja veden jatkuvaa saastumista myrkyllisten ja vaarallisten aineiden päästöistä; 1. ilmaisee vilpittömimmän myötätuntonsa menehtyneiden ihmisten omaisille ja kaasumyrkytyksen jälkivaikutuksista edelleen kärsiville ja vaatii parempia korvauksia ja hoitoja onnettomuuden uhreille; 2. tuomitsee sen, että asukkaat eivät edelleenkään saa läheskään tarvitsemaansa päivittäisen puhtaan veden määrää samalla, kun lakimiehet väittelevät edelleen siitä, kenen pitäisi kantaa vastuu onnettomuuden uhreista; 3. kehottaa Intian ja Madhya Pradeshin hallituksia a) varmistamaan, että Bhopalin tehtaan alue todella siivotaan ja puhdistetaan saasteista välittömästi ja tehokkaasti, b) varmistamaan, että onnettomuudesta kärsineille yhteisöille toimitetaan säännöllisesti riittävä määrä puhdasta vettä korkeimman oikeuden päätöksen mukaisesti, ja varmistamaan, että kaikille eloonjääneille järjestetään asianmukainen ja kaikkien saatavilla oleva terveydenhuolto, c) harkitsemaan uudelleen onnettomuuden uhreille vuoden 1989 ratkaisun jälkeen annettavia korvauksia ja täydentämään riittämättömiä summia korkeimman oikeuden vuoden 1991 päätöksen mukaisesti; 4. on syvästi pahoillaan, että Union Carbiden ja Intian hallituksen välillä vuonna 1989 sovittu ratkaisu ei ole vaikuttanut milloinkaan myönteisellä tavalla kaasumyrkytyksen uhreihin eikä siinä ole kiinnitetty huomiota onnettomuuden ympäristövaikutuksiin; 5. painottaa sitä, että eloonjääneiden kaikki yritykset saada oikeutta USA:n ja Intian tuomioistuimissa ovat toistaiseksi epäonnistuneet; 6. kehottaa laatimaan riippumattoman tutkimuksen Bhopalin nykyisestä tilanteesta mahdollisesti YK:n ihmisoikeustoimikunnan alaisuudessa niin, että tutkimuksen tekijät vierailevat Intiassa tutkiakseen UCIL/UCC:n toiminnan ja Bhopalin onnettomuuden vaikutukset pohjaveden ja ympäristön saastumiselle ja sitä kautta onnettomuudesta kärsineiden yhteisöjen ihmisoikeuksille; 7. tukee joulukuussa 2001 käynnistettyä Maailman terveysjärjestön aloitetta parantaa kansainvälisen kemikaaliturvallisuusohjelman (IPCS) kautta sekä kansallista että maailmanlaajuista valmiutta ja kykyä vastata kemiallisiin onnettomuuksiin kehittämällä varhaisen varoituksen järjestelmä sekä ohjelma kapasiteetin vahvistamiseksi jäsenvaltioissa; 8. korostaa, että huonot työolot, kunnollisen turvallisuusjärjestelmän puute ja täysin epäasianmukainen riskinarviointi Bhopalin tehtaalla, jotka kaikki olivat tehtaan toiminnasta vastaavan johdon sekä Intian viranomaisten tiedossa, olivat onnettomuuden pääasialliset syyt; 9. katsoo, että työpaikan terveyden ja turvallisuuden varmistamisen pitäisi olla kaikille kehitysmaihin investoiville yrityksille ennakkoehtona, mikäli tällaisia onnettomuuksia aiotaan välttää tulevaisuudessa; 10. pyytää komissiota tutkimaan, millä tavoin Euroopan unioni voisi auttaa puhdistamaan tehtaan alueen lopullisesti ja kokonaan saasteista ja varmistamaan sillä välin juomaveden saannin; 11. panee tyytyväisenä merkille komission lainsäädäntöehdotukset (KOM(2003)0644), joilla annetaan lisää tietoja tällä hetkellä käytössä olevista noin 30000 kemikaalista; 12. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, YK:n ihmisoikeustoimikunnalle, Intian ja Madhya Pradeshin hallituksille ja Dow Chemical -yhtiölle. --------------------------------------------------