FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/4

Alkuperänimityksen ja maantieteellisten merkintöjen suojasta annetun asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

(2005/C 151/04)

Tämä julkaiseminen sisältää oikeuden vastustaa rekisteröintiä mainitun asetuksen 7 ja 12 d artiklassa tarkoitetulla tavalla. Väitteet hakemusta vastaan on tehtävä jäsenvaltion, WTO:n jäsenvaltion tai 12 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä noudattaen hyväksytyn kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen välityksellä kuuden kuukauden kuluessa julkaisemisesta. Julkaiseminen perustellaan seuraavilla tekijöillä ja erityisesti 4 kohdan 6 alakohdalla, joiden mukaan hakemus katsotaan perustelluksi asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 tarkoitetulla tavalla.

YHTEENVETO

NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92

”MONTES DE GRANADA”

EY N:o: ES/00169/8.11.2000

SAN ( X ) SMM ( )

Tämä yhteenveto on laadittu ainoastaan tiedotustarkoituksiin. Erityisesti asianomaisen SAN:n tai SMM:n tuottajia kehotetaan yksityiskohtaisten tietojen saamiseksi tutustumaan eritelmän täydelliseen toisintoon, joka on saatavissa tuottajaryhmittymältä, kansallisilta viranomaisilta tai Euroopan komission toimivaltaisista yksiköistä (1).

1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen:

Nimi: Subdirección General de Sistemas de Calidad Diferenciada — Dirección General de Alimentación — Secretaria General de Agricultura y Alimentación del Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación de España Osoite: Infanta Isabel, 1, E — 28071 MADRID Puh.: 34 — 91 347 53 94 Faksi: 34 — 91 347 54 10

2. Hakijaryhmittymä:

2.1 Nimi: ASOCIACIÓN PARA LA CALIDAD DEL ACEITE DE OLIVA VIRGEN DE LOS MONTES DE GRANADA 2.2 Osoite: c/Doctor López Font, Bajo 7, 18004 Granada — ESPAÑA Puh.: 958 — 52 26 16 Faksi: 958 — 53 52 45 2.3 Kokoonpano: tuottaja/jalostaja (X) muu ( )

3. Tuotelaji:

EKSTRA-NEITSYTOLIIVIÖLJY. Luokka 1.5- Rasvat.

4. Tavaraerittely:

(yhteenveto 4 artiklan 2 kohdan edellytyksistä)

4.1 Tuotteen nimi: ”Montes de Granada”

4.2 Tuotteen kuvaus: Ekstra-neitsytoliiviöljy, joka tehdään pääasiallisten oliivipuulajien (Picual, Lucio ja Loaime) ja toissijaisten oliivipuulajien (Escarabajuelo, Negrillo de Iznalloz, Hojiblanca ja Gordal de Granada) tietyllä alueella viljeltyjen oliivipuiden (Olea europea) terveistä ja kypsistä hedelmistä.

Öljy tehdään puristamalla pääasiallisia ja toissijaisia oliivilajikkeita sekaisin, joten kyseessä on monilajikkeinen oliiviöljy, jonka makua eri lajikkeiden sekoitukset parantavat. Aistinvaraisissa ominaispiirteissä korostuu voimakas maku, joka saadaan hallitsevasta Picual-lajikkeesta (vihreä väri ja happamuus, joka vaihtelee keskitasosta voimakkaaseen ja hedelmän aromi), jota pehmennetään Lucio ja Loaime -lajikkeilla sekä toissijaisilla lajikkeilla, joista saadaan tuoreita, eri hedelmiä muistuttavia makeita aromeja ja kullan väri.

Alueella tuotetuilla ekstra-neitsytoliiviöljyillä on hedelmäinen maku ja aromi, joka muistuttaa äskettäin puristettuja tuoreita ja kypsiä oliiveja ja joilla on hieman karvas vivahde ja kohtuullinen tiiviys, joka vaihtelee puristetun oliivin kypsyyden mukaan. Sen happamuusaste on alhainen ja väri vaihtelee vihreän eri asteissa voimakkaan vihreästä vihertävänkeltaiseen.

Rasvapitoisuudessa korostuu korkea oliivihappopitoisuus, joka on yleensä enemmän kuin 80 prosenttia ja saattaa yltää jopa 83 prosenttiin. Tuotteella on myös voimakas kertatyydyttymättömien ja monityydyttymättömien happojen pitoisuus (12–20), joten se on erittäin sopiva ruokavalioille. Tuote on kemiallisesti erittäin vakaa. Tämä ominaisuus saadaan suurimmaksi osaksi karvaan maun antavista osista, jotka lisäävät tuotteen säilyvyyttä verrattuna muihin neitsytoliiviöljyihin.

4.3 Maantieteellinen alue: Alue sijoittuu Granadan provinssissa sijaitsevan Montes de Granadan luonnolliseen piiriin ja siihen kuuluvat seuraavat kunnat: Alamedilla, Alfacar, Alicún de Ortega, Benalúa de las Villas, Calicasas, Campotéjar, Cogollos Vega, Colomera, Darro, Dehesas de Guadix, Deifontes, Diezma, Fonelas, Gobernador, Guadahortuna, Güevéjar, Huélago, Iznalloz, La Pezan pohjoisosa Fardesjokeen saakka, Montejícar, Montillana, Morelábor, Nívar, Pedro Martínez, Piñar, Torrecardela ja Villanueva de las Torres, Moclinin alue ja siitä itään aina Velillosjoen seuduille saakka, nämä mukaan luettuina, Alboloten ja Atarfen alue sekä pohjoisosat, joihin kuuluu Cubillas- ja Colomerajokien luonnollinen alue ja niiden väliin sijoittuva alue.

4.4 Alkuperätodisteet:

Kirjaaminen sääntelyneuvoston rekisteriin

Oliivit ovat peräisin sääntelyneuvoston asianmukaiseen rekisteriin kirjatuilta oliiviviljelmiltä, jotka sijaitsevat rajoitetulla maantieteellisellä alueella. Öljy saadaan sääntelyneuvoston asianmukaiseen rekisteriin kirjatuista öljypuristamoista, jotka sijaitsevat rajatulla maantieteellisellä alueella. Öljy pakataan myös sääntelyneuvoston asianmukaiseen rekisteriin kirjatuissa pakkaamoliikkeissä, jotka sijaitsevat kyseisellä rajatulla maantieteellisellä alueella.

Rekisteröintihakemus on vapaaehtoinen, ja sen voi tehdä kuka tahansa luonnollinen tai oikeushenkilö, jonka viljelmät, öljypuristamot tai pakkaamot sijaitsevat kyseisellä rajatulla maantieteellisellä alueella. Sääntelyneuvosto antaa hakijalle tiedoksi tämän oikeudet ja velvollisuudet ja toimittaa yksityiskohtaisen kuvauksen teknisistä vaatimuksista ja edellytyksistä.

Kun hakemus on muodollisesti tehty, hakijan viljelmille tai laitoksille tehdään alustava tarkastus, jossa vahvistetaan paikan olevan tavaraerittelyn ja säännösten mukainen. Sääntelyneuvosto hyväksyy lopullisen kirjaamisen asianmukaiseen rekisteriin sen jälkeen, kun hakemus, alustavan tarkastuksen kertomus ja muut vaaditut asiakirjat on toimitettu.

Tarkastus

Sääntelyneuvoston rekisteriin kirjatut oliiviviljelmät, öljypuristamot ja pakkaamot tarkastetaan säännöllisesti tavaraerittelyn ja säännösten mukaisuuden varmistamiseksi.

Rekisteröity öljypuristamo tai pakkaamo tekee yhden erän tarkastushakemuksen, jonka perusteella sääntelyneuvosto ottaa asianmukaisen näytteen. Tämän jälkeen varastot sinetöidään, kunnes öljy pakataan tai myydään irtotavarana.

Tuote-erän on täytettävä hyväksymistä varten tavaraerittelyssä, säännöstössä ja laatukäsikirjassa esitetyt hallinnolliset, tekniset ja säännönmukaiset vaatimukset. Sääntelyneuvosto ratkaisee erän tarkastuksen hyväksymisen arkistoihinsa säilöttyjen analyysitulosten ja muiden asiakirjojen perusteella.

Sen jälkeen kun tuote-erä on hyväksytty, se pakataan sääntelyneuvoston valvonnassa yksinomaan pakkaamoissa, jotka on kirjattu asianmukaiseen rekisteriin ja jotka sijaitsevat kyseisellä rajatulla maantieteellisellä alueella. Pakkauksissa on alkuperänimityksen tunniste ja nimi ”Montes de Granada” sekä tunnus, ja siihen on merkitty kullekin pakkaukselle erikseen annettava juokseva numero.

4.5 Valmistusmenetelmä: Neitsytoliiviöljyn valmistusprosessissa noudatetaan seuraavia vaiheita oliivien tuotannosta oliivilehdoissa öljyn valmistukseen:

Oliivintuotanto.

Viljely aloitetaan tavallisesti syys- ja talvisateiden aikaan. Taimet istutetaan 50 senttimetrin syvyisiin vakoihin. Pinta-ala vaihtelee iän mukaan: vanhimmilla viljelmillä puukohtaiset pinta-alat ovat 12 neliömetrin suuruisia ja vinoruutuviljelmillä 8 neliömetrin suuruisia. Taimikohtaisia varsia voi olla kaksi, kolme tai neljä. Uusimpien viljelmien koko on noin viisi neliömetriä ja niissä on vain yksi varsi taimea kohti.

Vuosittaiset viljelymenetelmät ovat seuraavat:

Maanmuokkaus, jonka tarkoituksena on poistaa rikkaruohot sekä maaperän lohkeamat ja murtumat, jottei kosteus haihtuisi eikä maa tiivistyisi. Kasvikatosviljelmissä ei tarvita maanmuokkausta, ja sitä käytetään jonkin verran.

Lannoittaminen ja kasvinsuojeluaineiden käyttö vaihtelee maaperän sekä tuholaisten ja tautien esiintyvyyden mukaan. Käyttöön vaikuttavat myös ilmastotekijät.

Kastelu. Alueen oliivilehdot ovat yleensä kuivaa maata, noin 95 prosenttia pinta-alasta. Viimeisimpien kuivuuskausien jälkeen (1995) joillakin viljelmillä on otettu käyttöön kastelujärjestelmä tuotannon säännönmukaistamiseksi. Viljelmiä kastellaan maaliskuusta syyskuuhun sademäärien mukaan.

Oksastuksella poistetaan tuottamattomat oksat ja varret oliivipuun kasvun tasapainottamiseksi.

Sadonkorjuu ja kuljetus. Oliivien keruu aloitetaan niiden kypsyttyä parhaimmilleen joulukuun alussa tai puolivälissä kypsyyden mukaan. Puissa olevien oliivien keruumenetelmät ovat perinteinen käsinkeruu kopistelemalla ja koneellistettu keruu täristämällä, jolloin hedelmät eivät vahingoitu. Maahan pudonneet oliivit kerätään ja kuljetetaan erikseen omille käsittelylinjoilleen, sillä ne eivät kelpaa alkuperänimityksellä suojatun oliiviöljyn valmistukseen. Oliivit kuljetetaan puristamoon aina hyvin huolellisesti nimenomaan keruupäivänä.

Neitsytoliiviöljyn valmistus.

Maahan pudonneet ja puista kerätyt oliivit käsitellään eri linjoilla koko valmistusvaiheen ajan:

Oliivien vastaanotto, puhdistus, punnitseminen ja pesu ovat osa hedelmien luokittelua, ja näissä vaiheissa niistä poistetaan lehdet, oksat, pöly ja muut ulkopuoliset roskat.

Jauhamisen ja puristamisen tarkoituksena on oliivin rikkominen ja öljyn irrottaminen oliivin sisältä.

Kiinteän ja nestemäisen aineksen erottamisen ja nestemäisten ainesten toisistaan erottamisen tarkoituksena on erottaa öljy oliivin muista osa-aineksista.

Öljyn varastointi kellareihin: kun öljy on puristettu, se säilytetään kellareissa olevissa ruostumattomissa terässäiliöissä. Tilojen valoa ja lämpötilaa valvotaan pakkausvaiheeseen asti.

Pakkaaminen. Öljy on pullotettava tuotantoalueella. Tämän pullottamista koskevan vaatimuksen tarkoituksena on suojata tuotteen laatu ja aitous sekä näin myös alkuperänimityksen maine. Kaikki tuottajat hyväksyvät tämän velvollisuuden täysin, eikä ole epäilystäkään, etteikö tarkastuksia, joita tehdään tuotantoalueella suojatulla alkuperänimityksellä suojatun öljyn tuottajien vastuulla, tehtäisi huolellisesti ja järjestelmällisesti ja etteivätkö tarkastuksista huolehtisi ammattilaiset, jotka tuntevat tuotteen ominaisuudet erittäin hyvin. Tarvittavia tarkastuksia, joiden tavoitteena on taata tuotteen korkea laatu, olisi vaikea järjestää tehokkaasti tuotantoalueen ulkopuolella.

4.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

Historiallinen yhteys

Yhteys on tunnistettu alueelta tehdyistä arkeologisista löydöistä sekä nimeä, piiriä ja tuotetta koskevista kirjallisista viitteistä.

Vanhin kirjallinen löydös on peräisin 1500-luvulta, ja se kertoo vuoristomaista ja oliivinviljelystä Montes de Granadan alueella. Kyseessä on tunnusten jakoa käsittelevä asiakirja, jossa on huomautus ”… jokaiselle yhteisölle kuului myös oliivilehto-osuus…” (PEINADO SANTAELLA, 1989; La repoblación de la tierra de Granada: Los Montes, Universidad de Granada).

Maaseutuväestön määrä väheni 1600-luvulla useista eri syistä, joista tärkeimpiä oli kristinuskoon kääntyneiden maurien karkotus. Tämän vuoksi myös viljanviljely väheni, ja se korvattiin viinin- ja oliivinviljelyllä, mikä käy ilmi HENRIQUEZ DE JORQUERAn Granadan vuosikirjoista. Samalta vuosisadalta on myös toinen kirjallinen löytö vuodelta 1634, ja siinä mainitaan oliivipuut nimellä ”Olivas de Marca”, joka viittaa suuriin puihin, joista sai korkealaatuisen sadon (LIBRO DE APEOS DE COGOLLOS VEGA, Real Chancillería de Granada). Vieläkin on jäljellä yli 500 vuotta vanhoja puita, jotka kuuluvat Loaime-lajikkeeseen. Loaime-nimi tulee arabian kielestä (MARTINEZ ROBLES, 1833; COLMEIRO, 1865; PATAC et al., 1954; MINISTERIO DE AGRICULTURA, 1976 b; BARRANCO y RALLO, 1984).

Asiakirja-aineistoa on myös 1700-luvulta, ja siinä viitataan Granadan provinssin Kastilian neuvostolle esittämään hakemukseen saada raivata yhteensä 5 749 hehtaaria maata. Määrään on lisättävä laittomasti raivattu osuus, joka mukaan luettuna kokonaishehtaarimääräksi tuli 14 103 hehtaaria. Loppujen lopuksi Granada ylsi vuonna 1799 yhdeksännelle sijalle öljyntuotannossa 120 600 kvintaalin määrällä (LICERAS RUIZ, 1993).

Tärkeä historiallinen asiakirja on peräisin 1800-luvun puolivälistä (DICCIONARIO GEOGRAFICO ESTADISTICO E HISTORICO, PASCUAL MADOZ, 1845. Uusintapainos: BOSQUE MAUREL, 1987). Tässä asiakirjassa todetaan kyseisen alueen oliivilehtojen erinomainen laatu ja puista saadun öljyn herkullisuus sanatarkasti seuraavasti: ”MONTES DE GRANADA… vaikka alueen vesivarannot ovat vähäiset, Cubillas-, Benalúa- ja Moclínjokien vettä käytetään kasteluun, ja maa tuottaa monenlaista viljaa, kirkasta ja herkullista öljyä, viiniä ja kaikenlaisia siemeniä…”.

Edellä mainituista kirjallisista näytteistä Benalúasta ja Moclínista sekä Colomeran alueelta käy ilmi, että kyseisenä vuosisatana kyseiset kunnat olivat kehittäneet pisimmälle oliivinviljelyn sekä neitsytoliiviöljyn valmistuksen, mikä voidaan päätellä alueella olevista vanhoista oliivipuristamoista, jotka perustettiin 1700- ja 1800-luvuilla. Colomerassa on vielä tallella Molino de Galenos -puristamo, jonka jauhamisjärjestelmä on käsikäyttöinen. Molino de La Puente -puristamossa käytettiin vesivoimaa ja Molino de Las Niñas -puristamon voimanlähteenä olivat vetoeläimet (lähde: la Ruta del Legado Andalusí).

Vuosien 1913 ja 1933 välille ajoittuu espanjalaisen oliivin kulta-aika, jolloin viljelmät kasvoivat ja kehittyivät merkittävästi ja niiltä saatiin erinomaista ekstra-neitsytoliiviöljyä. Samana aikana Montes de Granadan oliivilehdot kehittivät tuotteensa menekkiä ja ohittivat Andalusian muiden provinssien menekinlaajentamisvauhdin. Espanjan sisällissodan aikana kyseisen piirin oliivilehdot kehittyivät voimakkaasti, ja niiden pinta-ala lisääntyi 50 prosenttia. Niinpä useat nykyisistä oliivilehdoista ovat iältään 40—50 vuotta vanhoja. Vuonna 1957 julistettiin oliivilehtojen pinta-alan säilyttäminen kansallisen edun mukaiseksi, koska niiden avulla säilytettiin myös maatalousmaata. 1960-luvulla oliivilehtojen pinta-ala kaksinkertaistui Granadassa 62 202 hehtaarista 118 365 hehtaariin. Montes de Granadan alueella oliivinviljelyalan osuus on 77,5 prosenttia tuotantomaasta.

Luonnollinen yhteys

Oliivilehdot sopeutuvat parhaiten tämän pinnanmuodostukseltaan, maaperältään, ilmastoltaan ja vesistöltään omaperäisen ja äärimmäisen alueen karuihin olosuhteisiin.

Alueen maisemassa korostuu vuoristoylänkö, jonka korkeuden vaihtelut ovat 750 metristä 900 metriin. Vuorilinja kulkee idästä länteen ja on korkeimmillaan 1 400—2 000 metriä. Taajamien keskikorkeus on 900 metriä merenpinnan yläpuolella. Maisema on yleensä jyrkempi kalkkimassiivien tienoilla ja muilla vastaavilla alueilla, joilla pinnanmuodostus on myös vaihteleva vuorenrinteineen ja kalkki-, savimerkeli- ja merkeliharjuineen ja -kukkuloineen. Kuljettaessa kohti itää maisema pehmenee, ja siitä alkaa muodostua 1 200 metrin korkuinen ylänkö, jonka rikkoo piirin itäisimmässä osassa sijaitseva Fardesjoen laakso, joka samalla muodostaa piirin luonnollisen itäisen rajan. Maisema muuttuu muodoltaan tyypilliseksi Kaakkois-Espanjan kuivaksi vuoristoalueeksi.

Montesin alueen maaperä on tyypillisen vaihteleva, eikä tietyntyyppistä selvää maalajia erotu vaan pikemminkin eri lajien yhdistelmiä. Maaperää hallitsee tiettyjen kalkkikivilajien murska. Siinä on paljon vuoristosta irronnutta savimerkeliä, joten se sisältää erittäin suuria määriä kalsiumkarbonaattia (yli 40 prosentin pitoisuus). Maataloudessa harjoitettu maanmuokkaus on myöhemmin muuttanut maaperää.

Alueen ilmasto vastaa Välimeren alueen mannerilmastoa, ja siinä korostuvat huomattavat lämpötilan vaihtelut. Päivä- ja yölämpötilat sekä kesä- ja talvilämpötilat korkeimmillaan ja alimmillaan poikkeavat toisistaan suuresti. Vuosittainen keskisademäärä vaihtelee 400 millimetristä 600 millimetriin. Määrä on vieläkin pienempi kuivuuskausina. Talvet ovat pitkiä ja kylmiä. Lunta sataa usein ja lämpötila putoaa pakkasen puolelle. Kesät ovat pitkiä ja lämpimiä. Korkeimmillaan lämpötila voi olla jopa 40 °C.

4.7 Valvontaelin:

Nimi: CONSEJO REGULADOR DE LA DENOMINACION DE ORIGEN ”MONTES DE GRANADA”. Osoite: Plaza de la Constitución, 4, — 18550 IZNALLOZ, — GRANADA Puh.: 958 — 39 70 07 Faksi: 958 — 39 70 07

Alkuperänimikkeen ”Montes de Granada” sääntelyneuvosto on standardin EN 45011 vaatimusten mukainen.

4.8 Merkintä: Merkintä ”Denominación de Origen Montes de Granada” on pakollinen. Sääntelyneuvosto myöntää merkinnän. Kussakin pakkauksessa on sääntelyneuvoston myöntämä numeroitu vastaetiketti.

4.9 Kansalliset vaatimukset:

— Joulukuun 2 päivänä 1970 annettu laki nro 25/1970: Estatuto de la Viña, del Vino y de los Alcoholes (laki viinitarhoista, viinistä ja alkoholista).

— Maaliskuun 28 päivänä 1972 annettu asetus 835/1972 lain nro 25/1970 soveltamisesta.

— Tammikuun 25 päivänä 1994 annettu määräys Espanjan lainsäädännön yhteensovittamisesta maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2081/1992 kanssa.

— Lokakuun 22 päivänä 1999 annettu kuninkaallinen asetus nro 1643/99, jossa säädetään yhteisön suojattujen alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen rekisteriin kirjaamista koskevien hakemusten jättämismenettelystä.

(1) Euroopan komissio — Maatalouden pääosasto — Maataloustuotteiden laatupolitiikka — B-1049 Bryssel.