FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 8.3.2011 
SEK(2011) 280 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
  
TIIVISTELMÄ VAIKUTU STENARVIOINNISTA  
 
Oheisasiakirja 
  
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN  PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, 
EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAAL IKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN 
KOMITEALLE 
  
Euroopan energiatehokkuussuunnitelma 2011  
 
   
SEK(2011) 277 lopullinen SEK(2011) 275 lopullinen SEK(2011) 276 lopullinen SEK(2011) 278 lopullinen SEK(2011) 279 lopullinen 
KOM(2011) 109 lopullinen 
 
FI 2   FI Euroopassa voidaan vähentää primäärienergian käyttöä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä 
yksinkertaisesti toteuttamalla kustannustehokkaita1 energiatehokkuustoimenpiteitä. Tämä 
parantaisi EU:n talouden kilpailukyky ä sekä loisi työpaikkoja ja uusia 
liiketoimintamahdollisuuksia. EU:n kansalaiset ma ksaisivat pienempiä energialaskuja, mikä 
vähentäisi polttoaineköyhien kotitalouksien määrää. Energiatehokkuus tarkoittaa myös 
energiavarojen järkevämpää käyttöä ja tuon tiriippuvuuden vähenemistä.  Lisäksi energian 
kulutuksen pienentyminen vähentää hiilidioksidin ja muiden haitallisten aineiden päästöjä ja 
ekosysteemiin kohdistuvia vaikutuksia se kä parantaa ihmisten elämänlaatua. 
Energiatehokkuus ja säästöt ovat hyödyksi EU:n koko taloudelle, jäsenvaltioille, yrityksille ja 
yksityishenkilöille. 
1. MIKSI TOIMIA TARVITAAN ? 
Keväällä 2007 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa EU:n valtion- ja hallitusten 
päämiehet painottivat tarvetta parantaa EU:n energiatehokkuutta, jotta päästäisiin 
tavoitteeseen vähentää energian kulutusta 20 prosenttia tehtyihin ennusteisiin verrattuna 
vuoteen 2020 mennessä2. 
EU ei kuitenkaan  edisty toivotulla tavalla  kustannustehokkaiden energiansäästöjen 
toteuttamisessa. PRIMES 2009 -energiatehokkuu sskenaariosta käy ilmi, että energian 
kysynnän jatkuvan kasvun suuntaus on katkennut, mutta aikaisempiin ennusteisiin verrattu 
kulutuksen vähentyminen vastaisi siitä huol imatta vain yhdeksää prosenttia vuonna 2020. 
Näin ollen EU ei saavuta 20 pr osentin tavoitettaan ei vätkä siihen liitty vät hyödyt taloudelle, 
yhteiskunnalle ja ympäristölle toteudu, ellei EU kaksinkertaista ponnistelujaan  
energiatehokkuuden alalla.  
Syinä edistymisen takkuamiselle ovat markkinahäir iöt (kuten hintasign aalien riittämättömyys, 
kannustimien ristiriitaisuus, tie don epätasainen jakautumine n, markkinoiden puuttuminen tai 
keskeneräisyys ja korkeat aloituskustannukset) ja  sääntelyn epäonnistuminen (kuten kattavien 
poliittisten puitteiden puuttuminen, sään telyn noudattamisen heikko valvonta ja 
kunnianhimon puute). Lisähaasteena on ns. palu uvaikutus, johon on kuitenkin vaikea puuttua 
EU:n tasolla, koska se liittyy ihmist en käyttäytymiseen ja valinnanvapauteen. 
2. NYKYISET POLITIIKAT EIVÄT RIITÄ  
EU:n ja kansallisella tasolla on  laadittu useita politiikkoja  edellä esitettyjen rajoitusten 
poistamiseksi ja energiatehokkuus hyötyjen toteuttamiseksi.  
Vuonna 2006 laaditussa energiatehokkuuden to imintasuunnitelmassa esitettiin kattava EU:n 
tason  toimintapoliittinen kehys, jossa lueteltiin 85 toimenpidettä ja jonka perusteella on 
annettu yli 20 säädöstä ja otettu käyttöön lukui sia muita kuin sitovia oikeudellisia välineitä. 
Energiatehokkuuden toimintasuunnitelman arvioi nnissa on käynyt ilmi, että suurin osa 
toimenpiteistä on saatettu päätökseen tai niiden toteutus on meneillään. Suunnitelma on 
saavuttanut tavoitteensa kannustaa kunnianhimois ten toimintapolitiikkoje n laatimiseen EU:n 
                                                 
1 Esimerkiksi Fraunhofer ISI et al.  2009 : Tutkimus energiansäästöpotentiaalista EU:n jäsenvaltioissa, 
ehdokasmaissa ja ETA-maissa; Energiatehokkuuden toimintasuunnitelma: Vaikutusten arviointi (SEC(2006) 1174); Lechtenböhmer and Thomas, Wuppertal Institute . 2005: The mid-term potential for 
demand-side energy efficiency in the EU . 
2 7224/1/07 REV 1. 
FI 3   FI tasolla sekä kansallisella ja paikallisella taso lla. Sitä suunniteltaessa ei kuitenkaan pyritty 
saavuttamaan koko energiatehokkuuspotentiaalia, ja tästä syystä sitä se on ajantasaistettava. 
Jäsenvaltioissa  on hyväksytty myös useita toimintapoliti ikkoja, mutta ne eivät riitä kuromaan 
kuilua umpeen. Ensimmäiset kansalliset en ergiatehokkuuden toimintasuunnitelmat, jotka 
jäsenvaltiot ovat toimittaneet energiapalvelu direktiivin nojalla, antavat kattavan kuvan 
politiikoista, joita jäsenvaltiot ovat omaksuneet energiatehokkuus- ja energiansäästöpotentiaalinsa hyödyntämiseksi
3. Komissio teki kansallisista suunnitelmista 
arvioinnin, joka paljasti kussa kin jäsenvaltiossa saavutetun ed istymisen. Arvioinnin mukaan 
monissa kansallisissa suunnitelmi ssa on johdonmukaiset ja kattava t strategiat vä litavoitteiden 
ja lopullisten tavoitteiden saavuttamiseksi, mu tta joissakin niistä ajattelu on jäänyt 
hajanaiseksi ja esitetyt energiatehok kuustoimenpiteet ovat pirstaleisia.  
3. EU ON MERKITTÄVÄSSÄ ASEMASSA  
EU:n oikeudesta toimia energiatehokkuuden ja energiansäästöjen alalla määrätään Euroopan 
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohdassa. Vaikka jäsenvaltioilla on asiassa edelleen suuri vastuu, EU:lle on annettu oikeus toim ia, koska energiatehokkuus ja 
energiansäästöt ovat tärkeitä toteutetta essa EU:n tavoitteita ilmastonmuutoksen 
torjunnan, energiahuollon, kilpailukyvyn ja ympäristönsuojelun aloilla . Näiden 
tavoitteiden saavuttaminen edellyttää koordinoituja toimia ja johdonmukaista energiatehokkuus- ja energiansääs töpolitiikkaa. Näin ollen EU:n  on osallistuttava seuraaviin 
toimiin: 
– Asetetaan vähimmäisvaatimuksia aloilla, jo illa sisämarkkinat ovat vaarassa vääristyä 
jäsenvaltioiden toteuttaessa yksittäisiä toimenpiteitä.  
– Perustetaan yhteiset puitteet, jotka ovat pohjan a johdonmukaisille ja to isiaan lujittaville 
mekanismeille ja jättävät jäsenvaltioiden vastuulle asettaa – avoimesti ja vertailukelpoisesti – konkreettiset tasot, joil le olisi päästävä.  
– Luodaan alusta parhaiden käytäntöjen vai hdolle ja valmiuksien parantamiselle.  
– Edistetään energiatehokkuutta käyttäen EU:n välineitä, es im. rahoitusta, ja otetaan 
energiatehokkuuden näkökohdat asianmukaisesti huomioon muilla politiikan aloilla.  
– Edistetään EU:ta kansainvälisesti energiat ehokkuuden edelläkävijänä – tästä on hyötyä 
myös yrityksille EU:ssa.  
4. T
ÄRKEIMMÄT TAVOITTEET  
EU:n johtajien asettamana EU:n yleisenä toimintapoliittisena tavoitteena on parantaa 
energiatehokkuutta EU:ssa, jotta saavutettaisiin 20 prosentin s äästö energian kulutuksessa 
energiatehokkuutta koskevassa  komission vihreässä kirjassa4 esitettyihin vuotta 2020 
koskeviin ennusteisiin verrattuna. Tämä ta voite on myös linjassa EU:n yleisen 
                                                 
3 Alun perin kansalliset energiatehokkuuden toimintasuunnitelmat piti toimittaa vuoden 2007 puoliväliin 
mennessä, mutta monet niistä viivästyivät ja toimitettiin vuoden 2008 puoliväliin mennessä. 
4 KOM (2005 ) 265: Primäärienergian säästöt, 370 miljoon aa öljyekvivalenttitonnia, vuonna 2020 
verrattuna primäärienergian kulutusta koskevan ennu steen perusskenaarioon. Perustilannetta korjattiin 
vuonna 2007 siten, että otettiin huomioon kaksi uutta jäsenvaltiota.  
FI 4   FI energiapolitiikan kanssa. Energiatehokkuuden parantaminen on olennainen osa uutta 
eurooppalaista energiastrategiaa vuoteen 20205. 
Yleisesti ottaen energiatehokkuus edistä ä osaltaan ilmastopolitiikan tavoitteiden 
saavuttamiseen pyrkiviä laajempia aloitteita se kä piristää talouden el pymistä ja älykästä, 
kestävää ja osallistavaa kasvua , kuten esitetään asiakirjassa Eurooppa 2020:  Älykkään, 
kestävän ja osallistavan kasvun strategia6  
5. ANALYYTTINEN LÄHESTYMISTAPA  
Tämän vaikutustenarvioinnin tavoitteena oli analysoida nykyisten politiikkojen 
saavutukset ja haasteet  sekä energiankulutuksen suuntauks et. Lisäksi pyrittiin arvioimaan, 
onko mahdollista tehdä EU:n tasolla enemmän .  
Analyysi suhteutettiin poliittisen asiakirjan yksityiskohtaisuuden ta soon. Koska konkreettiset 
toimet kehitetään vasta tulevaisuudessa ja niis tä tehdään tarvittaessa vaikutustenarvioinnit, 
tämä arviointi tehtiin pääosin laadullise lta pohjalta. Siinä es itettiin kuitenkin 
mahdollisuuksien mukaan myös määrällisiä esimer kkejä vastaavista politiikoista ja yleisiä 
laskelmia mahdollisista vaikutuksista.  
Analyysissä käsiteltiin ensiksi sitä, mikä on paras tapa lähe styä energiatehokkuuskysymyksiä 
EU:n tasolla, ja toiseksi, minkä tyyppisiä EU:n toimintapolitiikan välineitä tarvitaan tukemaan 
jäsenvaltioita säästöpotentiaalin toteuttamisessa.  
Seuraavat kolme tärkeintä toimintapoliittista vaihtoehtoa analysoitiin: i) asetetaan vain 
tavoitteet ja jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi  kehittää tarvittavat toimintapolitiikat; ii) ei 
aseteta lainkaan tavoitteita, mutta kehitetään  yksityiskohtaiset EU:n toimintapoliittiset 
välineet ja kehotetaan jäsenvaltioita käyttämään ja/tai täydentämään niitä, ja iii) kattavat 
toimintapoliittiset puitteet (joihin sisältyvät päämäärät/tavoitteet) laaditaan jäsenvaltioiden 
tasolla ja EU kehittää toimintapoliittiset välineet jäsenvaltioiden tukemiseksi.  
Tämän jälkeen kunkin sektorin osalta (eli asunto- ja palvelusektorit sekä  liikenne-, teollisuus- 
ja energiasektorit) analysoit iin erityyppiset toiminta poliittiset välineet (eli vapaaehtoiset 
toimet, sääntely, rahoitus, tie toisuuden lisääminen ja koulutu s), jotta selvitettäisiin, onko 
kyseisiä toimia tarpeen soveltaa EU:n tasolla eri sektorien tavoitteiden saavuttamiseksi. Parhaan vaihtoehdon valinta perustui nykyisillä po litiikoilla saavutettuun edistymiseen sekä 
jäljellä olevien esteiden, EU:n lisäar von, mahdollisten vaikutusten, tuloksellisuuden, 
tehokkuuden ja johdonmukaisuuden arviointiin.  
6. P
ÄÄTELMÄT : PARHAANA PIDETTY UUSI TOIMINTAPOLIITTINEN KEHYS  
Parhaana pidetty toimintapoliittinen lähestymistapa 
On olennaisen tärkeää, että jäsenvaltioiden tasolla kehitetään toimintapoliittinen kokonaisuus, 
jolle asetetaan selkeät, yksinkertaiset ja mita ttavissa olevat tavoitteet. EU:n tasolla hyvin 
koordinoidut toimenpiteet voisivat tarjota jäse nvaltioille kehyksen, j onka pohjalta ne voivat 
kehittää omia toimiaan. Komissi o voisi ehdottaa kullakin sekt orilla yksittäisiä toimenpiteitä, 
                                                 
5 KOM(2010) 639 lopullinen. 
6 KOM(2010) 2020 lopullinen. 
FI 5   FI jotka voisivat muodostaa yhteisen kehyksen, ja t ukea jäsenvaltioita niiden omien välineiden 
kehittämisessä.  
Tämä lähestymistapa edistäisi kustannustehokkaan potentiaalin hyödyntämistä, ja sillä 
voitaisiin lieventää suurimpia esteitä, kuten politiikan hajanaisuutta sekä poliittisen 
sitoutumisen ja ennustettavuuden  puutetta. Sillä varmistettais iin, että tarkastellaan eri 
politiikkojen välisiä mahdollisia synergioita.  
Komissio voisi lisäksi tutkia parasta lähestymistapaa asettaa objektiivisia tavoitteita ja 
tällaisten tavoitteiden ja muiden toimintapoliitt isten välineiden (erityisesti ilmastotavoitteiden) 
välistä vuorovaikutusta. Komissio voisi ehdottaa kansallisten  energiatehokkuuden 
toimintasuunnitelmien laatimista avainasiakir joina. Lujitetut ja (kaikkia toimitus- ja 
kysyntäsektoreita koskemaan) laajen netut kansalliset energiatehokkuuden 
toimintasuunnitelmat voisiva t antaa energiateh okkuudelle huomattavaa poliittista näkyvyyttä 
ja edistää prosessia. Lisäksi ehdotetaan paikalli sviranomaisten sitoutumisen lisäämiseksi, että 
komission tukemaa, onnistunutta kaupunginjohtajien sopimuksen (” Covenant of Mayors ”) 
yhteistyömallia jatketaan, jotta se yleistyisi ja sen poten tiaali saataisiin hyödynnettyä. 
Parhaana pidetty etenemistapa asunto- ja palvelusektoreilla 
Analyysissä päädyttiin siihen, että rakennus ten saneeraamisen riittämättömyyteen ei ole 
tarpeen puuttua lujittamalla rakennuksiin l iittyvää nykyistä toimin tapoliittista kehystä 
(vaihtoehto A3a), koska lainsäädäntökehystä  (erityisesti rakennus ten energiatehokkuutta 
koskevaa direktiiviä) on hiljattain tarkistettu kunnianhimoisella tavalla, ja huomio olisi nyt 
kiinnitettävä sen täytäntöönpanoon. Tuotteita koskev ien vaatimusten osalta tilanne on toinen. 
Energiatehokkaiden tuotte iden käytön lisäämiseksi ekologista suunnittelua ja 
energiamerkintöjä olisi laajenne ttava koskemaan uusia tuoteryhm iä, erityisesti palvelualalla, 
ja rakennusmateriaaleja (esim. ikkunoita) (vai htoehto A3b). Tämä antaisi lisätukea hyvin 
energiatehokkaiden tuotteiden ja ma teriaalien markkinoiden luomiselle. 
Rahoitustoimilla on olennainen merkitys korjattaessa korkeiden alkuvaiheen kustannusten 
kattamiseen tarvittavan maksuva lmiuden puutetta ja jossain m äärin ratkaistaessa ongelmaa, 
joka liittyy eturistiriitoih in rakennusten omistajan ja vuokralaise n välillä. EU:n tason rajalliset 
rahoitusvarat voitaisiin osittain kohdentaa site n, että niistä tarjo ttaisiin teknistä apua 
jäsenvaltioille ja paikallisviranomaisille mutta  myös tukea riskinjakoon ja hanketakuisiin 
(vaihtoehto A4a). Talouskriisin aikana ei voida olettaa, että  energiatehokkuuteen osoitetaan 
merkittävää julkista lisärahoitusta, ja onkin olennaista, että näillä välineillä pyritään 
sitouttamaan rahoitusta muista lähteistä. Yksityisten sijoittajien sitoutumista voitaisiin entisestään tukea asettamalla ener gialaitoksille energiansäästövelv oitteita (vaihtoehto D3d) ja 
tukemalla energiapalveluyritysten (ESCO) keh ittämistä (vaihtoehto D5). Myös tiettyjen 
energiatehokkuusehtojen asettami sta julkiselle rahoitustuelle (vaihtoehto A4b) pidetään 
hyödyllisenä. 
Tärkeimpänä esteenä optimaalisten energiasan eerausten suorittamiselle ja optimaalisten 
laitteiden asentamiselle rakennuksiin on huoma ttu olevan jatkuva pätevän rakennusalan 
työvoiman puute, joka johtuu markkinoiden keh ittymättömyydestä. Puute voitaisiin korjata 
EU:n tasolla tukemalla jäsenvaltioita eri väline illä (esim. tutkintoja koskevat kansalliset 
suunnitelmat, opetus- ja koulutus ohjelmat, akkreditointi- ja sertifiointijärjestelmät) ja 
tarjoamalla alustoja parhai den käytäntöjen vaihdolle. 
Myös tietoisuuden (vaihtoehto A5) ja yks ityisten tahojen vapaaehtoisten sitoumusten 
(vaihtoehto A2) lisäämiseen pyrkiviä toimenpiteitä voitaisiin resurssien riittäessä toteuttaa – 
tällaisissa toimenpiteissä EU:n rooli on vähäinen , ja ne jätettäisiin pääosin jäsenvaltioiden tai 
paikallisviranomaisten tehtäväksi.  
FI 6   FI Parhaana pidetty etenemistapa liikennesektorilla 
Energian kulutuksen ennustetaan kasvavan  vuoteen 2020 mennessä liikenteessä enemmän 
kuin muilla aloilla. Käyttämättömän poten tiaalin hyödyntämiseen tarvitaan tukea: 
liikennesektoria on suunnattava tehokkaamp iin ajoneuvoihin, liikennemuotoihin ja 
käyttötapoihin. Tässä vaikutustenarvioinnissa ei kuitenkaan analysoitu mitään liikenteen alan 
vaihtoehtoja, koska tulevassa liikenteen valk oisessa kirjassa pyritään vauhdittamaan hiilen 
käytön vähentämistä ja resurssien käytön tehostamista liikenteen alalla.  
Parhaana pidetty etenemistapa teollisuussektorilla 
Vaikka energiatehokkuutta on parannettu eniten juuri teollisuudessa, potentiaalia on vielä. 
EU:n politiikoilla on jo osin käsitelty joitak in alan mahdollisia ympäristövaikutuksia. Näin 
ollen teollisuuden alalla tavoitteena on tukea vielä käyttämättömien mahdollisuuksien 
hyödyntämistä linjassa nykyisten toimintapoliittisten välineiden (esim. päästökauppajärjestelmä ja uu si teollisuuspäästödirektiivi)  kanssa. Alalla ovat esteinä 
pääasiassa selvien hintasignaalien puute, tiet oisuuden ja koulutuksen puute (erityisesti pk-
yrityksissä) sekä pitkän aikavälin toiminta poliittisen suunnittelun puute, jonka vuoksi riskit 
koetaan todellista suurempina ja yritykset  jättävät investoinnit toteuttamatta. 
Mahdollisista lähestymistavoista tehty analyysi osoitt i, että voitaisiin laatia lisälainsäädäntöä, 
joka olisi edellä mainitun tavoitteen ja nykyisen  toimintapolitiikan mukainen (vaihtoehto C3). 
Tätä varten voitaisiin ehdottaa ekologista suu nnittelua koskevan direktiivin nojalla uusia 
täytäntöönpanotoimia, joilla katett aisiin teollisissa prosesseissa yleisesti käytettyjä tuotteita 
(kuten suuria pumppuja ja uuneja). Erityisvalmis teisten laitteiden ja järjestelmien osalta 
voitaisiin asettaa yleisiä energiatehokkuusv aatimuksia, jotka pantaisiin täytäntöön 
standardisoinnin kautta. Energian  suurkuluttajille voitaisiin lis äksi asettaa tiettyjä energia-
asioiden hallintaan liittyviä vaatimuksia (esim.  energiakatselmukset). Pk -yrityksille voitaisiin 
tarjota tietopaketteja ja apua niiden energi ankulutuksen hallinnassa (vaihtoehto C5).  
Asettamalla energiayhtiöille energiatehokkuusvaa timuksia (vaihtoehto D3d) ja edistämällä 
energiapalveluyrityksiä (ESCO) voitaisiin sa ada käyntiin merkittävi ä hankkeita teollisuuden 
alalla.  
Hyötyä olisi myös tietoisuuden (vaihtoehto C4) ja yksityisten tahojen vapaaehtoisten 
sitoumusten (vaihtoehto C2) lisäämiseen pyrkivistä toimenpiteistä, joita voitaisiin toteuttaa, jos resurssit riittävät. EU:lla on kuitenkin vain vähäinen rooli tällaisissa toimenpiteissä, jotka ovat pääosin jäsenvaltioiden ja paikallisviranomaisten vastuulla.  
Parhaana pidetty etenemistapa energiasektorilla 
Tällä hetkellä tuotantokapa siteetin keskimääräinen tehokkuus on huomattavasti parasta 
saatavilla olevaa teknologiaa huono mpi. Tämä johtuu lähinnä riit tävän selvien hintasignaalien 
puutteesta, kun tehdään uuden kapasiteetin rake ntamista ja vanhan käytöstä poistamista 
koskevia investointipäätöksiä. Päästökauppajärjestelmän kolmanne lla vaiheella on tiettyjä 
vaikutuksia tähän ongelmaan päästökauppaan osal listuvien yksiköiden osalta. Näin ollen ei 
ole tarkoituksenmukaista ehdottaa uusia sään telyvälineitä (vaihtoe hto D3a) tietämättä, 
millaisia konkreettisia vaikutuksia kolmannella vaiheella on. Pienempiä tuotantolaitoksia on kuitenkin yhä enemmän, ja uusien sääntelyvälineiden tarve voitaisiin tutkia niiden energiatehokkuuden varmistamiseksi.  
Tähdelämmön käytön ja energi an talteenoton koko potentiaal ia ei myöskään hyödynnetä. 
Analyysi osoitti, että  voitaisiin kehittää sähkön ja lämm ön yhteistuotannon ja kaukolämmön 
edistämiseen pyrkiviä uusia sääntelytoimenpiteitä jatkoanalyysien ja alan tärkeimmän 
FI 7   FI toimintapoliittisen kehyksen (eli yhteistuot antodirektiivin) mahdollisen uudelleentarkastelun 
pohjalta (vaihtoehto D3b). 
Kansallisilla sääntelyviranomaisilla voisi olla  merkittävä rooli suunnattaessa sähköverkon 
energiatehokkuusinvestointeja sekä ediste ttäessä älykkäitä sähköve rkkoja ja älykkäitä 
mittarijärjestelmiä, joiden avulla varmiste taan mahdollisuudet muokata kulutuspiikkejä ja 
optimoida energian kysyntää ja ta rjontaa. Tällainen rooli voitaisiin luoda antamalla niille lisää 
toimivaltaa (vaihtoehto D3c).  
Energiayhtiöillä on tärkeää tietoa asiakkaiden sa energiankulutuksesta muttei kannustimia 
käyttää sitä asiakkaidensa energiankulu tuksen vähentämiseksi, koska kulutuksen 
väheneminen alentaisi niiden tuloja. Ongelma poistuisi ottamalla käyttöön 
energiansäästövelvoitejärjeste lmiä, joilla varmistettaisiin, et tä kustannustehokkaimmat pitkän 
aikavälin toimenpiteet toteutetaan energialas kua lyhyellä aikavälillä hieman kasvattamalla 
(vaihtoehto D3d). Parhaita tapoj a toteuttaa tämä on tutkittava yksityiskohtaisemmin. Energian 
käytön vähentymisen todistavilla ser tifikaateilla ei pitäisi käydä kauppaa 
päästökauppajärjestelmässä, jotta vältet täisiin negatiivinen vuorovaikutus. 
Energiayhtiöiden johto on yleen sä hyvin tietoine n yhtiöidensä 
energiansäästömahdollisuuksista. Energiapalveluyr itysten alasektorilla tarvitaan kuitenkin 
tietoon, ohjeistukseen ja parhaide n käytäntöjen vaihtoon liittyv ää lisätukea (vaihtoehto D5). 
Voitaisiin myös harkita vapaaehtoisia sopim uksia, jotka johtavat energiansäästöihin 
(vaihtoehto D2). 
Riittävätkö toimenpiteet 20 pros entin tavoitteen saavuttamiseen? 
Parhaina pidetyt vaihtoehdot si sältävät laajan valikoiman tuki välineitä, joilla  lisättäisiin 
energiansäästöpotentiaalin hyödyntämistä ja siihen  liittyviä muita etuja se kä edesautettaisiin 
energiatehokkuusalan markkinoiden kypsymistä. Ka ikkien vaihtoehtojen määrällinen arviointi 
ei ollut mahdollista, mutta niistä, joista se tehtiin, voidaan pä ätellä, että puuttuvat 
energiansäästöt on hyvin mahdollista saada aikaa n. Konkreettiset tulokset riippuvat kuitenkin 
siitä, kuinka kunnianhimoisia sääntely- ja muut aloitteet ovat ja kuinka nopeasti ne 
toteutetaan. Näin ollen suunnitelmasta on tärkeä ä tehdä väliarviointi ja mahdollisesti saattaa 
suunnitelma ajan tasalle, jotta varmistetaan  energiatehokkuuden parantamistoimien jatkuvuus.