KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE jäsenvaltioiden vesiviljelyä koskevien tilastojen toimittamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 788/96 kumoamisesta 9 päivänä heinäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 762/2008 täytäntöönpanosta /* COM/2012/0422 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE jäsenvaltioiden vesiviljelyä koskevien tilastojen toimittamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 788/96 kumoamisesta 9 päivänä heinäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 762/2008 täytäntöönpanosta 1. Johdanto Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 9. heinäkuuta 2008 jäsenvaltioiden vesiviljelyä koskevien tilastojen toimittamista koskevan asetuksen (EY) N:o 762/2008[1], jäljempänä ’vesiviljelytilastoasetus’. Asetuksen soveltaminen alkoi 1. tammikuuta 2009, ja sillä kumottiin neuvoston asetus (EY) N:o 788/96[2]. Asetuksen tavoitteena on laajempien tietojen tuottaminen vesiviljelyalan ja sen tuotannon seurantaan, joka on tärkeää alan merkittävän roolin vuoksi EU:ssa. Asetuksen 11 artiklassa edellytetään seuraavaa: ”Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011 ja sen jälkeen joka kolmas vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle arviointikertomuksen tämän asetuksen mukaisesti laadituista tilastoista ja erityisesti niiden merkityksestä ja laadusta. Kertomuksessa esitetään myös tilastotietojen keräämistä ja laatimista varten perustetun järjestelmän kustannustehokkuusanalyysi ja yksilöidään parhaita käytäntöjä jäsenvaltioiden työmäärän vähentämiseksi ja tietojen käyttökelpoisuuden ja laadun parantamiseksi.” Tässä kertomuksessa selostetaan jäsenvaltioiden ja ETA-maiden yhdessä komission kanssa saavuttamaa edistystä mainitun asetuksen säännösten osalta. Asetuksen 6 artiklassa vaaditaan lisäksi, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yksityiskohtainen menetelmäraportti, jossa kuvataan, miten tiedot on kerätty ja tilastot koottu. Siihen sisältyvät yksityiskohtaiset tiedot käytetyistä otantamenetelmistä, estimointimenetelmistä ja tietolähteistä (muista kuin tutkimuksista) sekä arvio näin saatujen estimaattien laadusta. Tämä kertomus perustuu jäsenvaltioiden arvioissaan toimittamiin tietoihin. Vesiviljelytietojen keruun kustannustehokkuus arvioitiin (yhdessä muiden tilastoalojen kanssa) osana Eurostatin toteuttamaa yhteisön tilasto-ohjelman 2008–2012[3] kattamien alojen kustannustehokkuusanalyysiä. Tiedot analyysiä varten kerättiin syyskuussa 2010 kaikille jäsenvaltioille, Islannille, Norjalle ja Sveitsille ohjelmatyötä ja koordinointia käsittelevän työryhmän puitteissa esitetyllä kyselylomakkeella. 2. Kattavuus ja sisältö Asetuksessa edellytetään tietojen toimittamista neljältä alueelta, jotka ovat a) vuotuinen vesiviljelytuotanto (määrä ja yksikköarvo), b) siirtoviljelyn vuosittaiset tulokset (määrä ja yksikköarvo), c) hautomoiden ja poikaslaitosten vuosituotanto, d) vesiviljelyalan rakennetta koskevat tiedot. Tiedot on toimitettava vuosittain lukuun ottamatta rakennetta koskevia tietoja (tuotantomenetelmät), jotka toimitetaan kolmen vuoden välein. Vuosi 2008 oli ensimmäinen vuosi, jolta tiedot oli toimitettava (viitevuosi), ja niiden oli oltava perillä Eurostatissa viimeistään 31. joulukuuta 2009. Asetuksen mukaan jäsenvaltiot voivat lykätä sen täytäntöönpanoa tai niille voidaan myöntää poikkeus joidenkin tai kaikkien vaatimusten osalta. Seitsemälle jäsenvaltiolle (CZ, DE, EL, AT, PT, PL ja SI) myönnettiin siirtymäaika uuden asetuksen täytäntöönpanoa varten, ja ne toimittavat tietoja viitevuodesta 2011 alkaen. Kolmelle jäsenvaltiolle (AT, CZ ja LU) myönnettiin 31. joulukuuta 2012 asti poikkeuksia, joiden mukaan ne joko eivät toimita lainkaan tietoja (LU) tai toimittavat ainoastaan estimaatit joidenkin tietoluokkien osalta kattavien validoitujen tilastotietojen sijasta. 2.1 Tietojen kerääminen ja lähteet Useimmissa jäsenvaltioissa tiedot kerätään vuosittain kaikilta rekisteröidyiltä vesiviljelyä harjoittavilta tuottajilta käyttäen postitse tai sähköisesti lähetettäviä kyselylomakkeita. Vaatimus vesiviljelyn tuotantoyritysten rekisteröinnistä sisältyy eläinten terveyttä koskevaan EU:n lainsäädäntöön.[4] Vastaamatta jättämisen on todettu yleensä olevan vähäistä monissa jäsenvaltioissa, ja viranomaisten on suhteellisen helppoa ottaa tietojen toimittajiin yhteyttä myöhemmin. Jotkin jäsenvaltiot ilmoittavat käyttävänsä toimialalähteistä saatavia hallinnollisia tietoja. Muutamissa maissa eläinlääkintälaitokset ja kalastusosastot tekevät yhteistyötä rekisteritietojen ja toimitettujen tietojen vertaamiseksi. 2.2 Tiedonkeruujärjestelmät jäsenvaltioissa Kuvaus ei sisällä kaikkien jäsenvaltioiden tiedonkeruuta joissakin maissa voimassa olevien siirtymäjärjestelyjen ja asetuksen soveltamista koskevien poikkeusten vuoksi. Belgia Belgian suhteellisen vähäisen tuotannon vuoksi maalta edellytetään nykyisin vain yleisluontoisten arvioiden toimittamista, kuten on mahdollista vesiviljelytilastoasetuksen 3 artiklan nojalla. Belgiaa koskevaa menetelmäraporttia ei ole vielä toimitettu. Bulgaria Bulgarian kalastus- ja vesiviljelyalan kansallinen virasto ylläpitää vesiviljelytilojen kansallista rekisteriä ja edellyttää yritysten pitävän kirjaa myynnistään niin, että ne voivat tehdä kuukausittain myyntiä koskevan ilmoituksen ja toimittaa tilastollisissa ilmoituslomakkeissa vaaditut tiedot tilastoja varten. Tietolähteitä verrataan säännönmukaisesti toisiinsa niiden validiteetin varmistamiseksi, ja myöhässä (enemmän kuin 30 vuorokautta) olevia tietoja pyydetään uudelleen. Myös kalastus- ja vesiviljelyviraston tarkastajat tarkistavat tietoja tarkastuskäyntien yhteydessä. Kypros Maatalous-, luonnonvara- ja ympäristöministeriön kalastus- ja merentutkimusosasto on vastuussa Kyproksen vesiviljelytilastoista, ja tietojen toimittamisesta säädetään kansallisessa lainsäädännössä. Tiedonkeruu tapahtuu pääasiassa tilastollisen laskennan avulla, minkä lisäksi tehdään tarkastuksia paikan päällä ja haastatellaan vesiviljely-yritysten johtajia tai omistajia. Lisätietoja saadaan hyväksynnöistä, joita tarvitaan kannan istuttamiseksi lammikoihin tai uoma-altaisiin, kansallisten eläinlääkintäviranomaisten toimittamista vientitiedoista sekä kalanrehun tuontitiedoista. Näitä eri tietolähteitä verrataan keskenään, ja jos ristiriitaisuuksia havaitaan, kalastus- ja merentutkimusosaston vesiviljely-yksikkö selvittää asiaa tarkemmin. Tanska Tanskan maatalousministeriön alainen kalastushallinto kerää tietoja kaupallisten vesiviljelytuotantolaitosten vuosiraporteista ja niille tehdyistä tilastokyselyistä. Tämä kattaa koko tuotannonalan, eikä otantamenetelmiä käytetä. Tiedot tallennetaan kalastushallinnon ylläpitämään vesiviljelyrekisteriin. Laatu varmistetaan tarkistamalla vastausten täydellisyys sekä useilla muilla validointimenetelmillä. Erityistä huomiota kiinnitetään tuotannon määrää ja arvoa koskeviin tietoihin. Tanska on tuonut esiin, että lukumääräisten tietojen kerääminen hautomoilta ja poikaslaitoksilta on ongelmallista, minkä vuoksi vuosilta 2008 ja 2009 toimitettiin elopainoluvut ja likiarvoiset muuntokertoimet. Eräiden muiden jäsenvaltioiden tavoin Tanska on myös tuonut ilmi nuorten vesieläinten määritelmään liittyviä ongelmia ja väittää, että määritelmien väliset erot jäsenvaltioiden välillä voivat paisuttaa hautomoita ja poikaslaitoksia koskevia lukuja. Viro Viron tilastotoimisto vastaa vesiviljelytietojen keruusta ja julkaisemisesta. Tiedot kerätään kaikille toiminnassa oleville vesiviljelylaitoksille tehtävän kyselyn avulla. Kysely kattaa kaupallisen tuotannon, jalostuksen, myynnin ja välituotannon sekä kulutuksen. Kaikkia vesiviljelyasetuksessa vaadittuja muuttujia ei kerätä, sillä jotkin hautomoiden ja poikaslaitosten lajikohtaista tuotantoa koskevat tiedot on estimoitava. Tietoja verrataan ympäristöministeriön istutustietoihin ja vesiviljelyalan julkaisemiin tietoihin. Ristiriitaisuudet tarkistetaan tietojen toimittajalta puhelimitse tai sähköpostitse. Mikrotietojen saantia tarkistamista varten estävät kuitenkin luottamuksellisuuteen liittyvät rajoitukset. Vastauskato on yleensä pieni – vuonna 2008 vain 6 prosenttia – ja tietojen yleistä tasoa pidetään korkeana. Virossa on havaittu ongelma, joka koskee tuotantotilojen välillä myydyn tuotannon kaksinkertaista laskentaa. Kaksinkertaisen myynnin poistamiseksi nähdään paljon vaivaa, mutta lisäparannuksiin myönnetään olevan aihetta. Irlanti Irlannin merikalastuslautakunta (Bord Iascaigh Mhara) vastaa tietojen keruusta ja niiden toimittamisesta Eurostatille. Tietojen laadusta on vastuussa Irlannin merikalastuksen suojeluviranomaisen alainen tutkimustoiminnan suunnittelu- ja arviointiyksikkö. Irlanti ei ole vielä toimittanut menetelmäraporttiaan. Operatiivinen yhteydenpito on kuitenkin käynnissä. Espanja Espanjan ympäristö-, maaseutu- ja meriympäristöasioiden ministeriön (MARM) tilasto-osasto vastaa vesiviljelytietojen keruusta ja käsittelystä ja tekee yhteistyötä Andalusian autonomisen alueen (meriviljely) ja Baskimaan autonomisen alueen (kaikenlainen vesiviljely) kanssa. MARM:llä on toimivalta kerätä muita autonomisia alueita koskevat tiedot. Tiedot kerätään kyselylomakkeilla ja haastatteluilla. Tietojen johdonmukaisuus suhteessa edellisvuonna toimitettuihin tietoihin tarkistetaan, ja jos ristiriitaisuuksia havaitaan, tietojen toimittajalta pyydetään selvitys. Suurin osa tiedoista kerätään vesiviljelylaitoksille tehtävällä kyselyllä, joka kattaa koko tuotannonalan Espanjassa; maan viranomaiset pitävät tutkimuksen luotettavuutta hyvänä. Lisäksi Galician simpukantuottajiin kohdistetaan ositettua otantaa. Espanjassa on todettu ongelmaksi hintojen ja asianmukaisten muuntokertoimien (yksilöiden lukumäärä elopainotonnia kohti) määrittäminen luonnosta pyydetyille tuotantoketjun panoksille. Kotilonilviäisiä varten ei ole määritetty kerrointa. Ranska Ranskassa tietojen keruun ja käsittelyn suorittaa maatalous-, elintarvike-, kalastus-, maaseutu- ja aluesuunnitteluministeriön merikalastus- ja vesiviljelyosasto. Myös kalastus- ja vesiviljelytilastotoimisto osallistuu tietojen käsittelyyn ja toimittaa tiedot edelleen Eurostatille. Tiedonkeruu tapahtuu sekä kaupallisen että ei-kaupallisen vesiviljelytuotannon harjoittajille joka vuosi postitse toimitettavan kattavan kyselyn avulla. Vesiviljely-yksiköistä ei nykyisin pidetä kansallista rekisteriä, ja vesiviljelyn harjoittajien luettelon ylläpitämiseen käytetään useita eri lähteitä, erityisesti tuotannonalaa edustavia elimiä. Vastaamatta jättäneiltä pyydetään tietoja uudelleen, ja tärkeimpien yritysten tiedot saatetaan kerätä puhelinkyselyllä. Puuttuvia tietoja korvataan käyttämällä saman maantieteellisen alueen samanlaisia laitoksia koskevia tietoja. Tietojen validointiin kuuluu poikkeavien havaintojen haku, tietojen sisäinen vertailu ja vertaaminen aiemmin toimitettuihin tietoihin. Unkari Unkarissa maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaava ministeriö on pääasiallisesti vastuussa vesiviljelyalan hallinnoinnista, ja maatalouden tutkimus- ja tiedotuslaitos huolehtii tietojen keruusta ja käsittelystä. Tiedot kerätään vuosittain postitse toimitettavalla kyselylomakkeella. Lainsäädännössä vaadittujen tuotanto-, istutus- ja rakennetietojen lisäksi kerätään tietoa onginnasta kalalammikoilla, koska kyseinen toiminta on melko merkittävää. Tiedot validoidaan vastaanotettaessa vertaamalla niitä kunkin lajin ja ikäluokan vahvistettuihin vähimmäis- ja enimmäismääriin. Suhteellisen pienen tilastoinnin perusjoukon vuoksi mahdollisia poikkeavuuksia voidaan selvittää tarkemmin puhelimitse. Unkarin järjestelmään on nyt koottuna useita vuosia koskevat tiedot, joten eri vuosien välinen tarkistusvertailu on mahdollista. Lisäksi tehdään alueiden välisiä vertailuja. Unkarin ilmoituksen mukaan maan tiedonkeruu- ja analysointijärjestelmä on riittävä tämänhetkisiin tarpeisiin nähden. Italia Maatalousministeriö (Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali) on vastuussa vesiviljelytietojen alueellisen keräämisen koordinoinnista. Kaikkien rekisteröityneiden vesiviljely-yritysten laskenta tehdään vuosittain vaadittujen tilastotietojen keräämistä varten. Estimaatioita ei tehdä. Italiassa on tuotu esiin joitakin uudemman asetuksen tulkintaan liittyviä kysymyksiä, kuten asetuksessa (EY) N:o 762/2008 olevan ”tuotannon” käsitteen erot verrattuna sitä edeltäneeseen asetukseen. Epävarmuutta ovat aiheuttaneet myös tuotantomenetelmien erilaiset määritelmät ja vesiviljelyrakenteiden ”potentiaalinen tuotantokapasiteetti”. Latvia Tilastokeskus kerää tietoja kaikista taloudellista toimintaa harjoittavista vesiviljely-yrityksistä, myös tuotannon myynnistä (määrä ja arvo), istutukseen tarkoitetusta tuotannosta, tuotannon rakenteesta ja työllisyydestä. Maatalousministeriön kalastusosasto vastaa tietojen yhtenäisyyden varmistamisesta ja raportoinnista Euroopan komissiolle. Kysely kattaa koko tuotannonalan, eikä estimointia käytetä. Latvian järjestelmässä ei ole havaittu erityisiä puutteita. Liettua Maatalousministeriön kalastusosasto (vesiviljely- ja sisävesijaosto) on vastuussa primaaritietojen keruusta ja validoinnista. Ne kokoaa ja niitä jakaa Liettuan tilastokeskus. Tiedot kerätään kaksi kertaa vuodessa postikyselynä, ja ristiriitaisuudet selvitetään pyytämällä lisätietoja puhelimitse. Mitään erityisiä estimointimenetelmiä ei käytetä, ja tietojen laadun ilmoitetaan olevan hyvä. Malta Kansallisen tilastotoimiston alainen maatalous- ja kalastusyksikkö on vastuussa vesiviljelytietojen keräämisestä ja niiden lähettämisestä Euroopan komissiolle. Tämä hoidetaan vuotuisella kyselyllä, joka kattaa kalakannat, kaupan (panoksen ja tuotoksen), välituotekäytön ja rakennetiedot. Maltan tuotannonala on melko pieni, sillä se käsittää vain kuusi yritystä, joista viisi on erikoistunut tonnikalan lihotustoimintaan. Toimitetut tiedot käydään huolellisesti läpi ja niitä verrataan elävien kalojen myyntiä ja kansainvälistä kauppaa koskeviin tietoihin. Tärkeimmät Maltan ilmoittamat ongelmat liittyvät otannan perusjoukon pieneen kokoon ja erityisesti lomakkeen täyttämisestä aiheutuvaan rasitteeseen ja tietojen luottamuksellisuuden kunnioittamiseen. Alankomaat Vesiviljelytietojen keräämiseen ja käsittelyyn osallistuvat maatalous-, luonto- ja elintarvikeministeriö, kalastustuotelautakunta ja tilastokeskus. Äyriäisten (simpukoiden ja ostereiden) tuotanto on Alankomaille taloudellisesti erittäin tärkeää, mutta suurin osa yrityksistä on pieniä ja monet niistä ovat kokeilevia. Tietoja saadaan useista eri lähteistä, joita ovat muun muassa Alankomaiden kalankasvattajaliitto, kalastustuotelautakunnan simpukkavirasto sekä Alankomaiden simpukankasvattajaliitto. Vesiviljelytuottajat merkitään kalastustuotelautakunnan rekisteriin, ja ne toimittavat tiedot kyselylomakkeella. Simpukoiden tuotanto- ja hintatiedot sekä vesiviljelyn että pyynnin osalta saadaan huutokaupoista. Kumpaakin tuotantotapaa koskevat tiedot kuitenkin eritellään, joten kaksinkertaista laskentaa tai virheellistä raportointia ei esiinny. Tiedot osterintuotannosta ovat peräisin viranomaiselimiltä. Kalanviljelyä koskevat tilastotiedot tarkistetaan vertaamalla niitä tuotantoyksiköiden ilmoitettuun kapasiteettiin ja rehunmyyntiin. Romania Romaniassa vesiviljelytietojen keruusta ja käsittelystä vastaa kalastus- ja vesiviljelyalan kansallinen virasto. Kaikki vesiviljelyä harjoittavat yksiköt rekisteröidään ja lisensoidaan. Rekisteriin merkitään sekä hallinnollisia tietoja että tarkat tiedot tuotantomenetelmistä, yksikön rakenteesta, pääasiallisesti viljellyistä lajeista jne. Tuotannon määristä ja arvosta sekä tuotteiden käyttötavoista kerätään tiedot kuukausittain. Tietoja keräävät kansallisen viraston aluetoimistot, ja niiden kokoamisesta, validoinnista ja levittämisestä huolehtii keskusvirasto. Slovakia Slovakian tilastolaitos vastaa tietojen keruusta, käsittelystä ja levittämisestä. Tiedot kerätään hyväksytyille vesiviljelytuottajille postitse tehtävän kyselyn avulla. Kysely on täysin kattava, eikä estimointeja tehdä. Kyselyvastausten mahdolliset poikkeamat tarkistetaan puhelimitse. Slovakia on ilmoittanut ongelmasta, joka koskee maan taimenentuotantoa. Taimenia kasvatetaan yleensä lammikoissa, joiden vesi vaihtuu nopeasti, eli jotka eivät täysin vastaa vesiviljelyasetuksen mukaista lammikon määritelmää. Suomi Suomessa vesiviljelytietojen keruu ja käsittely kuuluu riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen vastuualueeseen. Tiedot kerätään tilastollisella kyselylomakkeella, joka lähetetään kaikille vesiviljelyrekisterissä oleville tuotantoyksiköille. Vastaamatta jättäneiltä pyydetään säännönmukaisesti tietoja uudestaan, ja joissakin tapauksissa kyseisille yksiköille tehdään ylimääräinen puhelinkysely. Vuotta 2009 koskevat vastaukset saatiin 76 prosentilta rekisteröidyistä tiloista, ja vastaamatta jättäneitä koskevat estimoinnit tehtiin osittamalla tulokset ja soveltamalla ositekohtaisia kertoimia. Sovelletut hinnat ovat laitoksen kokoamia keskimääräisiä ensimyyntihintoja. Ruotsi Kansallinen tilastolaitos on vastuussa vesiviljelytietojen keruusta, käsittelystä ja kokoamisesta ja niiden toimittamisesta Euroopan komissiolle. Laitos hoitaa tehtävän Ruotsin kalastusviraston puolesta. Tiedot kerätään vuosittain tehtävällä postikyselyllä, jolla kerätään tietoa tuotannosta (määrä ja arvo), tuotantoympäristöstä ja ‑menetelmistä sekä tuotannonalan rakenteesta. Vastaamatta jättäneiltä ja ristiriitaisia tietoja toimittaneilta pyydetään lisätietoja postitse (lähettämällä korvaavat kyselylomakkeet) ja puhelinhaastatteluilla. Vastaamatta jättäminen on vähäistä ja kaikki merkittävimmät tuottajat ovat tiedossa, joten tietoja pidetään olennaisilta osin täydellisinä. Käsittelyvirheiden määrää ei pidetä merkittävänä. Yhdistynyt kuningaskunta Yhdistyneessä kuningaskunnassa vesiviljelytilastot kerää kukin aluehallinto erikseen: Englannissa ja Walesissa Centre for Environment, Fisheries and Aquaculture (CEFAS), Skotlannissa Marine Scotland Science (MSS) ja Pohjois-Irlannissa Department for Agriculture and Rural Development (DARD). Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevat aggregaatit kokoaa CEFAS. Kyseisiin tietoihin eivät sisälly Kanaalisaaria ja Mansaarta koskevat tiedot. Englannissa ja Walesissa tiedot kerää kalojen terveyttä tutkivan laitoksen henkilökunta kiertävän vuoron periaatteella tehtävien tarkastuskäyntiensä yhteydessä. Skotlannissa tietojenkeruu tapahtuu vuotuisella kyselyllä, joka lähetetään kaikille rekisteröidyille tuotantoyksiköille, ja Pohjois-Irlannissa vesiviljelytuottajille lähetetään postitse ilmoitus, jossa niitä pyydetään toimittamaan tiedot vesiviljelyasetuksen liitteissä vahvistetussa muodossa. Kalateollisuuden kanssa yhteistyö toimii ilmoitetun mukaan hyvin ja tuotannonalan kattavuus sekä vastaamisaste on lähes 100 prosenttia. Myös äyriäisiä koskevia tietoja pidetään täydellisinä, mutta edelleen on joitakin määrittelyyn liittyviä ongelmia, kuten niiden alueiden sisällyttäminen, joille on istutettu simpukan mätiä (toukkia). Määrällisiä tietoja ei estimoida, mutta hintatietoja estimoidaan useiden eri lähteiden perusteella. ETA-maat Islanti Islannin kalastus- ja maatalousministeriön kalastusosasto on vastuussa vesiviljelytietojen keruusta ja käsittelystä. Islannin tilastolaitos vastaa tietojen lähettämisestä Euroopan komissiolle. Tiedot kerätään vuosittain tehtävällä sähköisesti toimitettavalla kyselylomakkeella, jolla annetaan tietoja tuotannosta ja myynnistä, tuotantomenetelmistä ja ‑ympäristöstä sekä yksikön rakenteesta. Saman yrityksen eri tuotantoyksiköiden on annettava tiedot erikseen. Tiedot tarkistetaan yhteistyössä Islannin eläinlääkintä- ja elintarvikehallinnon kanssa; viimeksi mainittu edellyttää myös kaikkien vesiviljelytilojen rekisteröintiä. Puuttuvien tietojen toimittamista tai poikkeavuuksien korjaamista varten otetaan yhteyttä tietojen toimittajiin. Kysely kattaa koko tuotannonalan, eikä otantamenetelmiä käytetä. Useita erilaisia tietojen tarkistusmenetelmiä on käytetty, mutta koska tiedonkeruujärjestelmä on otettu käyttöön hiljattain, vielä ei voida antaa lopullista lausuntoa tietojen laadusta. Norja Kalastusosaston tilastoyksikkö yhdessä tilastolaitoksen kanssa vastaa tietojen keruusta ja julkaisemisesta. Laadunvarmistuksen ja tietojen toimittamisen Euroopan komissiolle hoitaa kalastusosasto. Kansallisen lainsäädännön mukaan kaikkien kaupallista tai tutkimustoimintaa harjoittavien vesiviljelytuottajien on toimitettava hallinnon vaatimat tiedot. Paperilomakkeelle täytettäviä kyselylomakkeita on viisi erilaista tuotantotyypin ja tuotettujen lajien mukaan. Laatutarkastuksia tehdään tiedot vastaanotettaessa, ja käsittelyn aikana suoritetaan myös sekundaarista validointia. 2.2 Tietojen laatu Suurin osa tietojen toimittajista ilmoittaa tuotannonalan kattavuuden olevan täydellinen ja tietojen laadun hyvä. Vain muutamat maat tuovat esiin tietojen laatuun liittyviä ongelmia. Islanti korostaa, että maan tiedonkeruujärjestelmä on uusi, minkä vuoksi tietojen laatua on vaikea arvioida täsmällisesti. Monien muiden maiden tapaan Islanti toteaa pyrkivänsä parantamaan laatua jatkuvasti. Toimitettuja tuotantotietoja voidaan verrata aikaisemman vesiviljelyasetuksen nojalla toimitettuihin tietoihin (ks. liite), joten toimitettujen raporttien laatua on mahdollista arvioida objektiivisesti. Eurostatille toimitetut raportit noudattavat SDMX-standardin (Statistical Data and Metadata Exchange) tietovaatimuksia ja ‑määritelmiä, joten kun tiedot vastaanotetaan, niille voidaan tehdä perustarkastukset suhteessa tietoja koskevaan malliin. Eurostat kehittää pidemmälle menevää ”toisen tason” validointia, jolla tarkistetaan tietojen johdonmukaisuus vuodesta toiseen ja havaitaan mahdolliset poikkeavat havainnot sekä tarkistetaan tietojen sisäinen johdonmukaisuus eli esimerkiksi se, sopivatko ilmoitetut lajit yhteen ilmoitetun tuotantoympäristön ja ‑menetelmän kanssa. Aggregoidulla tasolla tietojen johdonmukaisuus vuodesta toiseen vaikuttaa hyvältä. Yksityiskohtaisemmalla eli tuotantotyyppien ja lajien tasolla johdonmukaisuus kuitenkin heikkenee monessa tapauksessa. Joissakin jäsenvaltioissa esimerkiksi raportoidut lajit vaihtelevat. Tämä saattaa johtua osittain siitä, että joskus raportointi tehdään suvuittain tai lajiryhmittäin eikä yksityiskohtaisesti lajeittain. Ihmisravinnoksi tarkoitetun mädin tuotantotiedot puuttuvat joissakin tapauksissa, joissa kyseistä tuotantoa tiedetään satunnaisen näytön perusteella esiintyvän, esimerkiksi Italiassa. Hautomoiden ja poikaslaitosten tuotantoa koskevat maakohtaiset ja lajiryhmäkohtaiset aggregoidut tiedot näyttävät useimpien maiden osalta luotettavilta ja ovat johdonmukaisia niiden kahden vuoden välillä, joina tietoja on toimitettu. Yksittäisten lajien tasolla johdonmukaisuus on paljon heikompi, mutta se johtuu luultavasti raportoinnin täsmällisyyden parantumisesta ja karttuneesta kokemuksesta. Vuonna 2008 käytetään ilmiselvästi enemmän yleisiä lajikoodeja erityisesti nilviäisiä koskevassa raportoinnissa. Joissakin tapauksissa tietojen täsmällisyys näyttää kuitenkin heikentyneen. Esimerkiksi raportoitujen lajien määrä on vähentynyt varsinkin Romanian osalta, joka ilmoitti ainoastaan diadromisten kalalajien tuotannosta vuonna 2009. Tanska pystyi toimittamaan tiedot pelkästään painomäärinä (kg) eikä miljoonina yksilöinä ja pyrkii korjaamaan asian. Eräiden maiden osalta eri vuosien välillä on joitakin suuria eroja. Esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta ilmoittaa sekä mädin että nuorten yksilöiden tuotannon vähentyneen huomattavasti. Muutamat jäsenvaltiot, kuten Saksa ja Tanska, ovat pyytäneet nuorten yksilöiden määritelmän selventämistä asetuksessa. Sitä ei ole varsinaisesti määritelty, mutta sen katsotaan tarkoittavan samaa kuin FAO:n vesiviljelykyselylomakkeella eli toukkia, kalanpoikasia, nuoria yksilöitä jne. Valtaosa jäsenvaltioista toimitti ainakin osittain hautomoiden ja poikaslaitosten tuotannon käyttöä koskevia yksityiskohtaisia tietoja, jotka ovat vapaaehtoisesti toimitettavia. Espanja ilmoitti siirtoviljelyn tuloksia koskeviin tietoihin liittyvästä ongelmasta, joka koskee yksilöiden määrän muuttamiseen elopainoksi tarkoitettuja muuntokertoimia, ja totesi, että joidenkin nilviäisten osalta luotettavia lukuja ei ole. Tämä vaikuttaa vuoden 2008 lukuihin (ensimmäinen tarkasteltu viitevuosi). Tuotannonalan rakenteesta toimitetaan tiedot kolmen vuoden välein, ja siksi niitä on hankalampi validoida vertaamalla muihin vuosiin. FAO on kerännyt joitakin tietoja, ja vaikka ne eivät – etenkään vesiviljelyasetuksen tarkistamista edeltävien vuosien osalta – ole täydellisiä, on voitu tarkistaa joidenkin tietojen johdonmukaisuus kyseisiin raportteihin nähden. Muutamissa raporteissa on ollut sisäistä epäjohdonmukaisuutta: esimerkiksi tuotantomenetelmä ei sovi yhteen ilmoitetun lajin kanssa tai ilmoitettu yksikkö on yhteensopimaton tuotantotyypin kanssa. Jotkin jäsenvaltiot eivät vielä ole vastanneet rakennetietojen laatuun liittyviin tiedusteluihin, mikä estää kyseisten tietojen julkaisemisen. Muutamat jäsenvaltiot ilmoittivat luottamuksellisia tietoja, millä on ollut vaikutusta täydellisten tietojen julkaisemiseen. Vesiviljelytilastoihin liittyvää luottamuksellisuutta koskevien kysymysten käsittelysääntöjä (salassapitosäännöstö) laaditaan parhaillaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Sääntöjen ansiosta Eurostat voi hallinnoida tietoja tehokkaammin tulevaisuudessa ja tilastosalaisuuden säilyminen varmistetaan. 3. tietojen käyttö (tietojen levittäminen) Jäsenvaltioiden raportit asetetaan saataville maksutta Eurostatin tiedotustietokannassa osoitteessa http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/statistics/search_database. Lisäksi tiedot julkaistaan Eurostatin taskukirjoissa, viimeisimmäksi kirjassa Agriculture and fishery statistics - Main results - 2009-10' (ISBN: 978-92-79-20424-1). 4. Tärkeimmät havainnot: tulosanalyysi Yhteisön tilasto-ohjelmaan 2008–2012 kuuluvia aloja koskevaa Eurostatin kustannustehokkuusanalyysiä varten toimittivat tietoja 21 jäsenvaltiota ja Norja. Niistä maista, jotka siirtymäjärjestelyjen vuoksi eivät toimita vesiviljelytietoja, yli puolet arvioi Eurostatille vastaamisesta aiheutuvan rasitteen pieneksi ja loput keskinkertaiseksi. Koska kaikki jäsenvaltiot eivät tällä hetkellä toimita tietoja, yksityiskohtaisempi kustannus-hyötyanalyysi ei tässä vaiheessa ole tarkoituksenmukainen. Kyseisiä tietoja pyydetään jäsenvaltioilta kalastustilastoja käsittelevän työryhmän ja maiden menetelmäraporttien kautta. Vesiviljelytilastoasetuksen lisäksi Euroopan unionissa on myös monia muita vesiviljelyalaa koskevien tietojen keruuta ja toimittamista koskevia vaatimuksia, joita varten on jo perustettu seuranta- ja raportointi-infrastruktuuri. Tämä selittää osittain sen, miksi tilastoraportoinnin aiheuttamaa rasitetta ei pidetä jäsenvaltioissa erityisen raskaana. Vesiviljelytilastoasetus myös kattaa monia samoja muuttujia kuin ne, joita FAO pyytää omassa vesiviljelykyselylomakkeessaan. FAO hyväksyy samat tiedot kuin mitkä lähetetään Eurostatille, millä vältetään kaksinkertainen raportointi. EU:n vaatimuksiin sisältyy vesiviljely-yritysten rekisterien kehittäminen eläinten terveyttä koskeviin tarkoituksiin (kuten edellä todetaan) sekä taloudellisten tietojen ja biologisten tietojen toimittaminen tietojen keruuta koskevista yhteisön puitteista annetun asetuksen[5] mukaisesti. Mainitussa asetuksessa edellytetään joidenkin tuotanto- ja rakennetietojen toimittamista, mutta niiden laajuus ja kattavuus ovat erilaiset kuin vesiviljelytilastoasetuksen puitteissa kerättyjen tietojen. Yhteenveto tilastotietojen keruun tuloksista esitetään tämän kertomuksen liitteissä. EU:n vesiviljelytuotantoa vesiviljelytilastoasetuksen käyttöönoton jälkeisinä vuosina koskevat tiedot ovat saatavissa kaikista jäsenvaltioista, sillä ne jäsenvaltiot, joille on myönnetty lykkäystä vesiviljelytilastoasetuksen täytäntöönpanoa varten, toimittavat edelleen aikaisemmassa asetuksessa (asetus (EY) N:o 788/96) edellytetyt tiedot sekä FAO:lle toimitettavat tiedot. Vuonna 2009 tuotantomäärä EU:ssa oli liki 1,3 miljoonaa tonnia, josta 77 prosenttia oli peräisin merialueilta: 52 prosenttia Atlantilta ja 24 prosenttia Välimereltä ja Mustaltamereltä. Neljä maata eli Espanja, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Italia vastasivat yli 66 prosentista EU:n tuotannosta vuonna 2009. Suurin tuottaja oli Espanja, jonka osuus oli yli 268 tuhatta tonnia (22 %), ja seuraavina olivat Ranska yli 236 tuhannella tonnilla (21 %), Yhdistynyt kuningaskunta lähes 197 tuhannella tonnilla (15 %) ja Italia yli 162 tuhannella tonnilla (13 %). Norjan tuotanto oli liki 962 tuhatta tonnia, mikä vastaa yli 74:ää prosenttia koko EU:n tuotannosta. Vuonna 2009 nilviäisten (pääasiassa välimerensimpukoiden ja sinisimpukoiden) osuus oli yli puolet tuotannon kokonaismäärästä. Viljellyistä merikaloista lohi, kultaotsasargi ja meribassi olivat tuotantomäärältään merkittävimmät, ja taimenet ja karppi olivat tärkeimmät makean veden lajit. Muutamat jäsenvaltiot ilmoittavat taloudellisesti merkittävästä ihmisravinnoksi tarkoitetun kalan mädin tuotannosta, jonka määrä kyseisissä maissa yhteensä on hieman alle 1 000 tonnia ja arvo yli 22 miljoonaa euroa. Taimenen mädin tuotannon osuus oli lähes 98 prosenttia tuotantomäärästä mutta alle puolet tuotannon arvosta. Sammenmädin eli kaviaarin osuus tuotannosta on alle 2 prosenttia mutta yli puolet tuotannon ilmoitetusta arvosta. Siirtoviljelyä koskevia tietoja toimitti kahdeksan jäsenvaltiota. Merkittävimmät lajit ovat simpukat (sinisimpukka ja välimerensimpukka) ja tonnikala. Hautomoiden ja poikaslaitosten tuotantomääristä maittain toimitetut tiedot ovat pitkälti kokonaistuotantoa vastaavien tietojen mukaisia eli suurimmat tuottajat ovat Espanja ja Ranska. Useimmissa asianomaisissa jäsenvaltioissa vesiviljelytilastoista vastaa maatalousministeriö (tai siihen liittyvät elimet) eikä kansallinen tilastolaitos. 5 Päätelmät ja suositukset Koska monissa jäsenvaltioissa on vielä voimassa asetuksen (EY) N:o 762/2008 täytäntöönpanoa koskevia siirtymäjärjestelyjä, tietojen tuottamiseen liittyvien kustannusten ja hyötyjen kattava arviointi ei toistaiseksi ollut mahdollista. Tarkempi arviointi suoritetaan siirtymäkauden lopussa kalastustilastoja käsittelevän työryhmän tuella. Tietoja pyydetään menetelmäraporttien laajennuksena. Jäsenvaltiot pitävät raportointivelvollisuudesta nykyisin johtuvaa rasitetta pienenä tai keskinkertaisena. Suurin osa jäsenvaltioista toimitti raporteissaan riittävän yksityiskohtaisen selostuksen menetelmistään niiden arviointia varten. Useimmissa maissa tehdään vuosittain postikysely, joka kattaa kokonaan kaupallisen tuotannon. Lukujen tuottamiseen käytetään melko vähän estimointia. Koska kaikki jäsenvaltiot eivät vielä toimita tietoja vesiviljelytilastoasetuksen nojalla, täydelliset luvut EU:n vesiviljelytiedoista oli mahdollista koota ainoastaan tuotannon osalta. Muutamissa jäsenvaltioissa on tullut esiin ongelmia täydellisten tietojen keräämisessä uusien vaatimusten mukaisesti käyttämällä kyseisten maiden tiedonkeruujärjestelmiä, mutta maat pyrkivät ratkaisemaan ongelmat yhdessä Eurostatin kanssa ja omien, jatkuvaa parantamista tavoittelevien prosessiensa puitteissa. Aggregoidun tason tietojen laatu vaikuttaa melko korkeatasoiselta tuotantotietojen sekä hautomoiden ja poikaslaitosten panoksen osalta, mutta laatu ei ole yhtä hyvä yksityiskohtaisemmalla tasolla, ja tietojen johdonmukaisuuden varmistamiseksi tulevaisuudessa on tehtävä enemmän työtä. Elinkaaren vaiheiden määrittelyyn liittyviä ongelmia on tarkasteltava. Tietojen laatuun liittyviä kysymyksiä on ratkaisematta joissakin jäsenvaltioissa erityisesti rakennetietojen osalta. Niitä käsitellään jäsenvaltioiden kanssa kahdenvälisesti. Eurostat on ottamassa käyttöön uusia tietojärjestelmiä, jotka kiinnittävät huomion laatuongelmiin varhaisessa vaiheessa, jolloin ne voidaan korjata nopeammin ja tiedot voidaan julkaista. Joitakin rakennetietoja toimitetaan vuosittain FAO:lle Eurostatin keräysvuosien välillä, ja kyseisiä raportteja olisi käytettävä Eurostatille toimitettavien rakenneraporttien tarkistamiseen. Eurostatissa kehitetään salassapitosäännöstöä jäsenvaltioiden asiantuntijoista koostuvassa työryhmässä. Säännöstössä määritetään, miten Eurostat käsittelee tietoja niiden luottamuksellisuuden säilyttämiseksi ja miten tietoja voidaan vaihtaa komission yksiköiden sekä muiden intressitahojen, kuten FAO:n, kanssa. Liite – taulukot ja kaaviot Taulukko 1: Vesiviljelytuotanto yhteensä – lukuun ottamatta hautomoita ja poikaslaitoksia Kaavio 1: EU:n vesiviljelytuotanto kullakin FAO-pääkalastusalueella – 2009 Kaavio 2: EU:n vesiviljelytuotanto lajiryhmittäin – 2009 Taulukko 2: Siirtoviljelyn (capture based aquaculture) tulos EU:ssa Taulukko 3: Hautomoiden ja poikaslaitosten tuotanto EU:ssa . Taulukko 4 – EU:n tuotannonalan rakenne vuonna 2008 [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 762/2008, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2008, jäsenvaltioiden vesiviljelyä koskevien tilastojen toimittamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 788/96 kumoamisesta, EUVL L 218, 13.8.2008, s. 1. [2] Neuvoston asetus (EY) N:o 788/96, annettu 22 päivänä huhtikuuta 1996, jäsenvaltioiden vesiviljelytuotantoa koskevien tilastojen toimittamisesta, EYVL L 108, 1.5.1996, s. 1. [3] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1578/2007/EY, tehty 11 päivänä joulukuuta 2007, yhteisön tilasto-ohjelmasta vuosiksi 2008–2012 (EUVL L 344, 28.12.2007, s. 15). [4] Neuvoston direktiivi 2006/88/EY, annettu 24 päivänä lokakuuta 2006, vesiviljelyeläimiin ja niistä saataviin tuotteisiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista sekä vesieläinten tiettyjen tautien ehkäisemisestä ja torjunnasta (EUVL L 328, 24.11.2006) ja komission päätös, tehty 30 päivänä huhtikuuta 2008, neuvoston direktiivin 2006/88/EY täytäntöönpanosta siltä osin kuin kyse on internetpohjaisesta tietosivusta, jonka avulla saatetaan sähköisesti saataville tietoja vesiviljelyn tuotantoyrityksistä ja luvan saaneista jalostuslaitoksista (EUVL L 138, 28.5.2008, s. 12). [5] Neuvoston asetus (EY) N:o 199/2008, annettu 25 päivänä helmikuuta 2008, kalatalousalan tietojen keruuta, hallintaa ja käyttöä koskevista yhteisön puitteista sekä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevien tieteellisten lausuntojen tukemisesta (EUVL L 60, 5.3.2008, s. 1).