KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE Neljäs kertomus jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta /* COM/2013/0310 final */





SISÄLLYSLUETTELO 1........... Johdanto........................................................................................................................ 3 2........... Direktiivin 93/7/ETY soveltamista koskevan kolmannen arviointikertomuksen (2004–2007) päätelmät 3 3........... Kolmannen arviointikertomuksen jälkeinen kehitys........................................................... 4 3.1........ Yritys laatia direktiivin kodifikaatio.................................................................................. 4 3.2........ Return of cultural goods -työryhmä.................................................................................. 4 3.3........ Muut kulttuuriesineisiin liittyvät aloitteet............................................................................ 5 4........... Direktiivin soveltaminen vuosina 2008–2011................................................................... 7 4.1........ Jäsenvaltioiden soveltamiskertomukset............................................................................ 7 4.2........ Arvio direktiivin soveltamisesta........................................................................................ 8 5........... Jatkotoimet..................................................................................................................... 9 Liite............................................................................................................................................ 10 KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE Neljäs kertomus jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 1. Johdanto Maaliskuun 15 päivänä 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/7/ETY[1] vahvistetaan kansallisten viranomaisten hallinnollisen yhteistyön menetelmät ja oikeudellinen menettely, jonka avulla voidaan vaatia tiettyjen jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamista. Direktiivin 93/7/ETY, jäljempänä ’direktiivi’, 16 artiklan mukaan jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle direktiivin täytäntöönpanoa vuosina 2008–2011 koskevat kertomuksensa.[2] Komissio on laatinut niiden perusteella tämän asiakirjan, neljännen arviointikertomuksen direktiivin soveltamisesta.[3] Kertomus on osoitettu Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle. 2. Direktiivin 93/7/ETY soveltamista koskevan kolmannen arviointikertomuksen (2004–2007) päätelmät Kolmannessa arviointikertomuksessa todettiin, että direktiivi on hyödyllinen väline tiettyjen jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisessa ja siten hyödyllinen Euroopan unionin tason väline, jolla tuetaan jäsenvaltioiden kulttuuripääoman suojelua. Jäsenvaltiot kuitenkin pahoittelivat direktiivin sisältyviä rajoituksia, etenkin palauttamiskanteen nostamiselle asetettua lyhyttä määräaikaa. Kertomuksessa todetaan hallinnollisen yhteistyön ja tietojenvaihdon parantuneen sekä jäsenvaltioiden sisällä (esim. kulttuuri-, tulli- ja poliisiviranomaisten välillä) että eri jäsenvaltioissa direktiivistä vastaavien viranomaisten välillä. Siinä huomautettiin kuitenkin, että jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tietojenvaihtoa on vielä parannettava. Jäsenvaltiot katsoivat, että direktiivin vähäinen käyttö (hallinnollisen yhteistyön puitteissa toteutetut toimet ja kansallisiin tuomioistuimiin viedyt tapaukset) johtuu sen liian kapeasta soveltamisalasta sekä palauttamiskanteen nostamista koskevista tiukoista ehdoista. Komissio sitoutui kertomuksessa käynnistämään keskustelun direktiivin mahdollisesta tarkistamisesta. Ensimmäinen vaihe siinä oli työryhmän perustaminen kulttuuriesineiden vientiä ja palauttamista käsittelevän komitean yhteyteen. Työryhmän tehtävänä oli tehdä perusteellinen analyysi direktiivin soveltamisesta. 3. Kolmannen arviointikertomuksen jälkeinen kehitys 3.1. Yritys laatia direktiivin kodifikaatio Direktiivin 93/7/ETY kodifiointi kuului vuonna 2007 komission ohjelmaan yhteisön säännöstön yksinkertaistamiseksi. Kodifikaatioehdotus vedettiin pois ohjelmasta yhteisöjen tuomioistuimen 6. toukokuuta 2008 antaman tuomion seurauksena (asia C-133/06)[4]. Tämän tuomion perusteella oli katsottava, että direktiivin 93/7/ETY kodifikaatioehdotuksen artiklaosa sisältää johdetun oikeudellisen perustan[5]. Näin ollen direktiivin kodifiointia ei voitu jatkaa, koska kyseinen säännös oli poistettava, mikä tarkoittaisi muutosta asiasisältöön ja menisi sen vuoksi puhdasta kodifiointia pidemmälle. 3.2. Return of cultural goods -työryhmä Komissio ryhtyi kolmannen arviointikertomuksen jälkeen tarvittaviin toimiin direktiivin tarkistamiseksi. Ensimmäisenä askeleena komissio perusti vuonna 2009 kulttuuriesineiden palauttamista käsittelevän Return of cultural goods -työryhmän, joka koostui direktiivin soveltamisesta vastaavien kansallisten viranomaisten edustajista. Ryhmän tehtävänä oli i) määrittää direktiivin soveltamiseen liittyvät keskeiset ongelmat ja ii) esittää niihin tehokkaita ratkaisuja direktiivin mahdollista tarkistamista varten. Työryhmä perustettiin kulttuuriesineiden vientiä ja palauttamista käsittelevän komitean yhteyteen. Return of cultural goods -työryhmä totesi päätelmissään vuonna 2011, että direktiiviä 93/7/ETY on tarpeen tarkistaa, jotta kansallisaarteiksi luokiteltujen kulttuuriesineiden palauttamisjärjestelmää voidaan tehostaa. Suurin osa työryhmän jäsenistä kannatti seuraavia mahdollista tarkistamista koskevia ehdotuksia: i) pidennetään palauttamiskanteen nostamiselle asetettua vuoden määräaikaa sekä vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille annettua kahden kuukauden määräaikaa, jonka kuluessa voidaan tarkastaa, millainen toisesta jäsenvaltiosta löytynyt kulttuuriesine on, ii) selvennetään tiettyjä direktiivin säännöksiä sen soveltamisen tehostamiseksi eli annetaan esimerkiksi yhteiset kriteerit, joiden avulla ”tarvittavan huolellisuuden” käsitettä tulkitaan yhdenmukaisesti omistajalle maksettavasta korvauksesta päätettäessä ja iii) pidennetään direktiiviä koskevien kertomusten laatimisväliä. Työryhmän jäsenet esittivät mielipiteensä muista ehdotuksista, jotka koskivat direktiivin soveltamisalaa ja etenkin liitteessä esitettyjen, tiettyjen esineluokkien rahallista arvoa ja/tai ikää koskevien kynnysten poistamista ja liitteen poistamista, tarvittavaa huolellisuutta koskevan todistustaakan asettamista sekä yksityishenkilöiden mahdollisuutta nostaa palauttamiskanne. Lisäksi ryhmän jäsenet painottivat muiden kuin lainsäädäntövälineiden käytön merkitystä toimivaltaisten viranomaisten yhteistyön ja tiedonvaihdon tehostamiseksi ja siten myös kulttuuriesineiden palauttamisen helpottamiseksi. Ryhmän työskentelyn tulokset ja sen yksittäisten jäsenten kannanotot olivat tärkeä tiedonlähde laadittaessa direktiivin 93/7/ETY tarkistamista koskevaa vaikutusten arviointia.[6] Return of cultural goods -työryhmän päätelmät esitettiin kulttuuriesineiden vientiä ja palauttamista käsittelevän komitean 17. kokouksessa 24. lokakuuta 2011. 3.3. Muut kulttuuriesineisiin liittyvät aloitteet Euroopan unionin toimielimet, jäsenvaltiot sekä jotkin kansainväliset järjestöt, kuten Interpol ja Unesco, ovat osoittaneet kasvavaa kiinnostusta kulttuuriesineiden laittoman kaupankäynnin ehkäisemiseen ja torjuntaan. Kulttuuriesineiden viennistä annettu neuvoston asetus kodifioitiin vuonna 2008 (18. joulukuuta 2008 annettu asetus (EY) N:o 116/2009[7]). Vuonna 2011 komissio antoi asetuksen soveltamisesta toisen kertomuksensa, joka kattoi vuodet 2000–2010.[8] Euroopan unionin neuvoston vuonna 2008[9] esittämän pyynnön mukaisesti komissio tilasi tutkimuksen kulttuuriesineiden laittoman kaupankäynnin ehkäisemisestä ja torjumisesta Euroopan unionissa. Vuoden 2011 lopulla päivätyssä tutkimuksen loppuraportissa luetellaan kulttuuriesineisiin sovellettavat kansainvälisen oikeuden ja Euroopan unionin oikeuden välineet sekä kulttuuriesineiden laittoman kaupankäynnin ehkäisemisen esteet ja vaikeudet.[10] Kertomuksessa esitetään joukko suosituksia kyseisen laittoman kaupankäynnin ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Siinä suositellaan esimerkiksi, että otetaan käyttöön kulttuuriesineiden laittoman kaupankäynnin ehkäisemiseen ja torjumiseen Euroopan tasolla osallistuvien hallinnonalojen ja laitosten yhteistyöjärjestelmä, luodaan eurooppalainen internetportaali, ratifioidaan kansainväliset Unescon ja Unidroit’n yleissopimukset,[11] asetetaan velvoite antaa unionin tasolla tietoja myyntipaikkoina toimivista verkkosivustoista, yhdenmukaistetaan kulttuuriesineiden lähettämisessä edellytetyt kansalliset lupa-asiakirjat, luodaan ”passi” Euroopan unionissa vapaasti liikuteltaville esineille ja että tehdään yleiseksi velvoite pitää poliisirekistereitä irtaimesta kulttuuriesineistöstä. Siinä suositellaan myös direktiivin 93/7/ETY tarkistamista palautusten tehostamiseksi sekä kulttuuriesineiden palauttamiseen liittyviä hyviä toimintatapoja koskevan oppaan laatimista. Kyseisen kertomuksen ja muun alalla tehdyn työn perusteella Euroopan unionin neuvosto esitti 13. ja 14. joulukuuta 2011 komissiolle ja jäsenvaltioille kulttuuriesineiden laitonta kaupankäyntiä koskevia suosituksia. Niissä kehotetaan komissiota tukemaan jäsenvaltioita kulttuuriesineiden tehokkaassa suojelussa, jotta kulttuuriesineiden laitonta kaupankäyntiä voidaan ehkäistä ja torjua ja jotta tarvittaessa voidaan edistää lisätoimenpiteiden toteuttamista.[12] Kansainvälinen avoimen koordinointimenetelmän asiantuntijaryhmä tarkasteli kulttuuria koskevan Euroopan toimintasuunnitelman ja kulttuurialan työsuunnitelman 2008–2010 puitteissa taideteosten (kokoelmien) liikkuvuuden parantamista. Yksi tämän avoimen koordinaatioryhmän alaryhmistä, joka keskittyi tarkastelemaan varkauksien ja laittoman kaupankäynnin ehkäisemistä ja tarvittavan huolellisuuden noudattamista, suositteli, että tarvittavan huolellisuuden olennaiset edellytykset olisi määritettävä.[13] Neuvoston hyväksymässä toisessa kulttuurialan työsuunnitelmassa 2011–2014[14] esitetään kolme merkittävää kulttuuriesineisiin liittyvää aloitetta. Ensinnäkin sellaisen asiantuntijaryhmän perustaminen, jonka tehtävänä on valmistella tarvittavat työvälineet, kuten hyviä toimintatapoja koskeva ohjeisto ja kulttuuriesineiden laittoman kaupankäynnin ja varkauksien torjunnassa tarvittavaa huolellisuutta koskevat eettiset säännöt. Tässä yhteydessä on huomattava, että Euroopan unionin neuvosto suositteli 13. ja 14. joulukuuta 2011 pitämässään kokouksessa, että alan toimivaltaisten sidosryhmien olisi osallistuttava tämän asiantuntijaryhmän perustamiseen. Toiseksi kansallisten asiantuntijoiden ryhmä, joka toimii avoimen koordinointimenetelmän puitteissa, alkoi vuonna 2011 tutkia, miten taideteosten lainaamista voitaisiin yksinkertaistaa Euroopan unionissa.[15] Kolmanneksi työsuunnitelmassa esitetään laadittavaksi tutkimusta, joka koskee taideteosten arviointijärjestelmiä niiden valtiontakuiden, vakuutusten ja jaetun vastuun osalta. Lisäksi komissio hyväksyi vuonna 2010 ehdotuksen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 uudelleenlaadinnaksi. Kyseisessä ehdotuksessa esitetään, että esineen sijaintipaikan tuomioistuimet olisivat toimivaltaisia irtaimen omaisuuden esineoikeutta tai omistusoikeutta koskevissa siviilikanteissa. Tämä tuomioistuin, joka on toimivaltainen yleisesti irtainta omaisuutta koskevissa kysymyksissä, käsittelee myös omistajien nostamat kulttuuriesineiden palauttamiskanteet. Uusi asetus[16] vahvistaa osaltaan kulttuuriesineiden suojelua. 4. Direktiivin soveltaminen vuosina 2008–2011 4.1. Jäsenvaltioiden soveltamiskertomukset Jäsenvaltiot ilmoittivat, että niillä ei – ilmiselvistä syistä – ole tietoa kaikista niiden alueelta laittomasti viedyistä kulttuuriesineistä.[17] Niiden on siksi vaikea arvioida, onko laittomasti vietyjen esineiden määrä noussut vai laskenut. Kansallisista kertomuksista voidaan havaita seuraavaa: · Direktiiviä sovelletaan harvoin etenkin palauttamiskanteen nostamisessa (ks. liitteenä oleva taulukko[18]). Jäsenvaltiot perustelevat direktiivin vähäistä käyttöä sen oikeudellisen soveltamisalan rajoituksilla, joita ovat etenkin liitteessä määritetyt luokat ja palauttamiskanteen nostamisen lyhyt määräaika, sekä kansallisten tuomareiden vaikeudet soveltaa yhdenmukaisesti 9 artiklaa palauttamistapauksessa omistajalle maksettavasta korvauksesta päätettäessä. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot mainitsevat palauttamismenettelyyn liittyvät kustannukset sekä vaikeudet löytää toimivaltainen tuomioistuin toisessa jäsenvaltiossa. · Jäsenvaltioiden keskusviranomaisten hallinnollinen yhteistyö ja tietojenvaihto ovat vähitellen parantuneet, ja kehitystä olisi jatkettava direktiivin soveltamisen tehostamiseksi. Suurin osa jäsenvaltioista arvioi muiden jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön ja tietojenvaihdon sujuvan hyvin. Belgia, Bulgaria, Tšekki, Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta katsovat kuitenkin, ettei tällainen yhteistyö ja tietojenvaihto ole riittävää. Esimerkkinä voidaan mainita, että viranomaisten mielestä on tärkeää, että käytössä on hyviä teknisiä tukivälineitä, joiden avulla voidaan pyytää kadonneiden esineiden etsintää ja/tai käyttää useita työkieliä näiden viranomaisten välisissä kontakteissa. · Direktiivin tarkistaminen on tarpeen. Jäsenvaltioiden mukaan direktiivistä pitäisi tehdä tehokkaampi väline niiden alueelta vuodesta 1993 lähtien laittomasti vietyjen kansallisaarteiksi luokiteltavien kulttuuriesineiden palauttamiseksi. Näin ollen ne tukevat Return of cultural goods -työryhmän antamia nykyisen säädöksen tarkistamista koskevia suosituksia. Lisäksi Bulgaria ja Italia korostavat laittomista kaivauksista peräisin olevien arkeologisten esineiden laittomasta kaupankäynnistä aiheutuvia ongelmia, koska näiden esineiden alkuperää ja niiden laittoman viennin ajankohtaa on vaikea todistaa. Nämä jäsenvaltiot pyytävät, että ongelma ratkaistaan direktiivin tarkistuksessa. Jäsenvaltiot vahvistavat lisäksi, että säännöksiä, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, olisi sovellettava ensisijaisen tärkeinä. Direktiivissä säädetyt rajoittavat edellytykset pakottaisivat ne kuitenkin usein turvautumaan kansainvälisiin yleissopimuksiin tai rikosoikeudellisiin menettelyihin kulttuuriesineiden palauttamiseksi.[19] 4.2. Arvio direktiivin soveltamisesta Komissio on jäsenvaltioiden keskusviranomaisten ilmoittamien tietojen pohjalta luetellut liitteessä tapaukset, joihin on sovellettu direktiivin 4 ja 5 artiklaa. Nämä tiedot eivät kuitenkaan aina täsmää, ja ne voivat olla epätäydellisiä. Useimmissa tapauksissa jäsenvaltioiden viranomaisten hallinnollinen yhteistyö liittyy niiden alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden etsimiseen tai löydetystä esineestä ilmoittamiseen. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot, kuten Saksa, Irlanti, Unkari, Liettua, Itävalta, Alankomaat, Puola ja Romania, ilmoittivat toteuttaneensa toimenpiteitä esineen luonteen tarkastamiseksi, sen säilyttämiseksi tai sen estämiseksi, että esine välttää palauttamismenettelyn. Kansallisissa kertomuksissa ilmoitetaan kulttuuriesineiden palautukset, jotka ovat toteutuneet kansallisten viranomaisten välisten neuvottelujen tuloksena. Sovitteluratkaisulla palautettujen esineiden määrä on suurempi kuin oikeusteitse takaisin saatujen esineiden määrä. Molemmat luetellaan liitteessä. Kansallisissa kertomuksissa ilmoitetaan myös kuudesta palauttamispyynnöstä, joista yksi on hylätty. Jotkin direktiivin soveltamisesta vastaavat kansalliset viranomaiset totesivat, että niillä ei ole tietoa palauttamiskanteista. Monet jäsenvaltiot, kuten Belgia, Bulgaria, Italia, Unkari, Puola ja Suomi, korostavat direktiivin rajoituksia pyrittäessä palauttamaan kulttuuriesineitä. Nämä rajoitukset johtuvat etenkin tiettyihin kansallisaarteisiin sovellettavista rahallisista kynnyksistä ja palauttamiskanteen nostamiselle asetetusta vuoden määräajasta. Lisäksi jäsenvaltiot painottavat ongelmia, jotka liittyvät laittomista kaivauksista peräisin olevien arkeologisten esineiden palauttamiseen, koska näiden esineiden alkuperää ja/tai niiden laittoman viennin ajankohtaa on vaikea todistaa (Bulgaria ja Italia). Kansallisissa kertomuksissa painotetaan sujuvan yhteistyön ja tietojenvaihdon merkitystä kaikkien asiaan liittyvien viranomaisten ja etenkin direktiivistä vastaavien viranomaisten välillä. Niissä todetaan jäsenvaltioiden keskusviranomaisten hallinnollisen yhteistyön parantuneen, mutta se on edelleen huonosti jäsenneltyä ja siinä on kielimuurista aiheutuvia ongelmia. Lisäksi kertomuksissa mainitaan puutteita asiaan liittyvien viranomaisten tietojenvaihdossa, mikä heikentää tehokkuutta. 5. Jatkotoimet Kulttuuriesineiden laiton kaupankäynti on Euroopan unionin jäsenvaltioita vaivaava vitsaus. Euroopan unionin neuvosto kehottaa komissiota antamaan jäsenvaltioille tukensa kulttuuriesineiden laittoman kaupankäynnin ehkäisemiseksi. Direktiivin 93/7/ETY tarkistamisprosessi käynnistettiin vuonna 2009. Hanketta koskeva julkinen kuuleminen[20] päättyi 5. maaliskuuta 2012. Direktiivin 93/7/ETY tarkistaminen tarjoaa tilaisuuden parantaa mahdollisuuksia saada takaisin vuodesta 1993 lähtien jäsenvaltion alueelta laittomasti viedyt kansallisaarteiksi luokiteltavat kulttuuriesineet. Tässä yhteydessä komissio analysoi myös sitä, miten direktiivissä säädettyjä tehtäviä hoitavien viranomaisten hallinnollista yhteistyötä ja yhteydenpitoa voidaan helpottaa. xxx Komissio pyytää Euroopan parlamenttia, neuvostoa ja Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa ottamaan huomioon tämän kertomuksen. Liite Sovitteluratkaisuun perustuvia palautuksia, hallinnollisia yhteistyötoimia ja palauttamiskanteita vuosina 2008–2011 koskevat taulukot[21] · Yhteenveto sovitteluratkaisuun perustuvista palautuksista Vuosi || Palauttava valtio || Vaatimuksen esittänyt valtio || Tulos 2008 || Saksa || Tšekki || 1 puinen Pietà-patsas (Močidlec) 2008 || Saksa || Tšekki || 4 puista kirkkoisien patsasta (Semín) 2008 || Saksa || Tšekki || 1 puinen enkelipatsas (Klokočka) 2008 || Espanja || Ruotsi || Arkeologisia esineitä 2009 || Saksa || Tšekki || 1 puinen enkelipatsas, rakkauden allegoria (Česká Skalice) 2009 || Saksa || Tšekki || 1 puinen enkelipatsas (Hněvčeves) 2009 || Itävalta || Tšekki || 1 puinen Pyhän Johannes Nepomukilaisen patsas (Přistoupim) 2009 || Slovenia || Italia || Gorzanisin kirja 2009 || Itävalta || Tšekki || 1 Pyhää Annaa esittävä kirkollinen maalaus (Noutonice) 2009 || Saksa || Kreikka || 90 antiikin ajan esinettä 2010 || Alankomaat || Tšekki || Enkelipatsaita (Hněvotín) (2) 2010 || Saksa || Tšekki || 1 puinen Pyhän Nikolauksen patsas (Libníč) 2010 || Itävalta || Bulgaria || Arkeologisia kolikoita 2010 || Ruotsi || Latvia || Maalauksia 2010 || Ranska || Espanja || Maalaus 2011 || Tšekki || Itävalta || Puuveistos ”Christ Salvator” 2011 || Yhdistynyt kuningaskunta || Kreikka || 6 ikonia 2011 || Viro || Latvia || 3 ikonia 2011 || Yhdistynyt kuningaskunta || Italia || Kaksi käsikirjoitusta 1300- ja 1400-luvuilta, messukirja 1300-luvulta 2011 || Saksa || Itävalta || Käsikirjoituskokoelma 2011 || Saksa || Italia || Käsikirjoitus 2011 || Ranska || Saksa || 2 veistosta · Esineiden etsimistä koskevat pyynnöt (direktiivin 93/7/ETY 4 artiklan 1 alakohta) Vuosi || Vaatimuksen esittänyt valtio || Vaatimuksen kohteena oleva valtio || Tulos || Bulgaria || Belgia || Esineitä ei löydetty || Italia Belgia || Saksa (6) || Esineet löydetty (2) || Saksa || Itävalta || Esineitä ei löydetty 2010 || Unkari Ranska Kreikka Tšekki || Italia || Käsiteltävänä (maalaus) Käsiteltävänä (arkisto) Käsiteltävänä (vanhoja kolikoita) Käsiteltävänä (patsas) 2008 || Liettua || Itävalta || Esine löydetty (menettely käynnissä) 2008 2010 || Belgia Yhdistynyt kuningaskunta || Alankomaat || Esineet löydetty (kirkollisia esineitä) Esineet löydetty (arkeologisia esineitä) 2008–2011 || Saksa Bulgaria || Itävalta || (7) Osa esineistä löydetty, osa ei (2) Esineet löydetty ja palautettu (arkeologisia kolikoita) 2008–2011 || Itävalta || Saksa (3) || Esineet löydetty 2008–2011 || Belgia Bulgaria Tšekki Saksa Ranska Unkari Itävalta Portugali Romania Slovakia Suomi || Kreikka || Esineitä ei löydetty || Bulgaria || Puola || Käsiteltävänä || Puola || Saksa || Esineitä ei löydetty || Bulgaria || Romania || Esineitä ei löydetty || Italia (1) Unkari (3) Tšekki (1) || Yhdistynyt kuningaskunta (5) || Esineet löydetty Yksi esine löydetty, kahta ei löydetty Esineitä ei löydetty 2008–2011 || Kreikka || Kaikki jäsenvaltiot (39 tapausta) || Esineitä ei löydetty · Esineiden löytymistä koskevat ilmoitukset (direktiivin 93/7/ETY 4 artiklan 2 alakohta) Vuosi || Ilmoittava valtio || Ilmoituksen vastaanottanut valtio || Tulos || Saksa (5) || Ranska Bulgaria Italia Espanja Tanska || Positiivinen (kaksi veistosta palautettu) Ei toimenpiteitä Positiivinen (maljakko palautettu) Ei toimenpiteitä Ei toimenpiteitä 2011 || Unkari Kreikka Espanja || Italia || Ei toimenpiteitä (maljakko Apuliasta) Palauttaminen käsiteltävänä (liturgisia esineitä) Positiivinen (vanhoja taideteoksia ja kirjoja palautettu) || Italia || Ranska || Positiivinen (maalaus palautettu) || Viro || Latvia || Positiivinen (3 ikonia palautettu) 2010 2011 2010 || Alankomaat || Ranska Ranska Yhdistynyt kuningaskunta || Palauttaminen käsiteltävänä (patsas) Ei toimenpiteitä (arkisto) Ei toimenpiteitä (arkeologisia esineitä) || Slovenia || Itävalta || Itävalta ei ole tunnistanut ilmoitettua esinettä || Saksa Ranska || Puola || Positiivinen (veistos palautettu) Apua annettu esineiden säilyttämiseksi (10 maalausta) || Suomi || Ranska || Ei toimenpiteitä · Palauttamispyynnöt (direktiivin 93/7/ETY 5 artikla) Vuosi || Vaatimuksen esittänyt valtio || Vaatimuksen kohteena oleva valtio || Esine 2008 || Tšekki || Itävalta || 4 puista pyhimyspatsasta ja 2 pyhäinjäännöslipasta (menettely peruutettu) 2008 || Italia || Saksa || Vanha pronssikypärä (pyyntö hylätty) 2009 || Tšekki || Alankomaat || Pyhän Annan patsas (käsiteltävänä) 2009 || Liettua || Itävalta || Veistos ”Ylösnoussut Kristus” (käsiteltävänä) 2010 || Tšekki || Itävalta || 2 patsasta (käsiteltävänä) 10 patsasta (palautettu) 2011 || Tšekki || Itävalta || 1 Pyhän Johannes Nepomukilaisen patsas (Čímyšl) [1] Jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta 15 päivänä maaliskuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/7/ETY (EYVL L 74, 27.3.1993, s. 74), sellaisena kuin se on muutettuna 17. helmikuuta 1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 96/100/EY (EYVL L 60, 1.3.1997, s. 59) ja 5. kesäkuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/38/EY (EYVL L 187, 10.7.2001, s. 43). [2] Komissio on vastaanottanut 22 jäsenvaltion kertomukset. [3] Komission ensimmäinen kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3911/92 ja jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta, KOM(2000) 325 lopullinen, 25.5.2000. Komission toinen kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta, KOM(2005) 675 lopullinen, 21.12.2005. Komission kolmas kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta, KOM(2009) 408 lopullinen, 30.7.2009. [4] Ks. asia C-133/06, Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto, tuomio 6.5.2008, Kok., s. I-03189, osoitteessa: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:62006CJ0133:FI:HTML [5] Kyse oli säännöksestä, jonka mukaan neuvosto tutkii komission ehdotuksesta joka kolmas vuosi ja tarvittaessa saattaa ajan tasalle liitteessä tarkoitetut rahamäärät. [6] Nämä asiakirjat eivät ole julkisia. [7] EUVL L 39, 10.2.2009, s. 1. [8] Komission kertomus Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kulttuuriesineiden viennistä 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 116/2009 soveltamisesta jäsenvaltioissa, KOM(2011) 382 lopullinen, 27.6.2011. [9] Euroopan unionin neuvoston päätelmät kulttuuriomaisuuden laittoman kaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta, Bryssel 27. ja 28. marraskuuta 2008, http://register.consilium.europa.eu/pdf/fi/08/st14/st14224-re02.fi08.pdf. [10] ”Study on preventing and fighting illicit trafficking in cultural goods in the European Union”, Centre d'Étude sur la Coopération Juridique Internationale CECOJI-CNRS-UMR 6224, Ranska. Tutkimus on saatavilla ranskaksi ja englanniksi: http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/crime/docs/Report%20Trafficking%20in%20cultural%20goods%20EN.pdf#zoom. [11] Unescon yleissopimus kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämiseksi ja ehkäisemiseksi (1970) ja Unidroit’n yleissopimus varastetuista tai laittomasti maasta viedyistä kulttuuriesineistä (1995). [12] Euroopan unionin neuvoston päätelmät kulttuuriesineisiin kohdistuvien rikosten ehkäisemisestä ja torjumisesta, Bryssel, 13. ja 14. joulukuuta 2011, http://register.consilium.europa.eu/pdf/fi/11/st17/st17541.fi11.pdf. [13] http://ec.europa.eu/culture/our-policy-development/working-group-on-museum-activities_en.htm [14] Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät kulttuurialan työsuunnitelmasta vuosiksi 2011–2014, EUVL C 325, 2.12..2010, s. 1. http://ec.europa.eu/culture/our-policy-development/european-agenda_en.htm [15] Ryhmän toimintaan liittyvät asiakirjat ovat saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/culture/our-policy-development/policy-documents/omc-working-groups_en.htm. [16] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012, annettu 12 päivänä joulukuuta 2012, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (EUVL L 351, 20.12.2012, s. 1). [17] Tšekki toimitti kuitenkin tiivistelmän niiden laittomasti vietyjen esineiden määrästä, jotka on löydetty muista jäsenvaltioista (189 tapausta vuodesta 1995 lähtien), sekä sen omalta alueelta löydettyjen laitonta alkuperää olevien esineiden määrästä (243 tapausta vuodesta 1995 lähtien). Myös Italia on toimittanut tietoja laittomasti viedyistä esineistä (10 372 tapausta vuosina 2008–2011). Luvut perustuvat kansallisperinnön suojelusta vastaavan poliisin tekemiin löytöihin. Kyse oli enimmäkseen laittomista kaivauksista peräisin olevista arkeologisista esineistä. Unkari arvioi laittomasti vietyjen esineiden määräksi useita satoja vuodessa. Romanian poliisin mukaan 11 530 kulttuuriesinettä (joista 11 300 on arkeologisia esineitä) on viety laittomasti maan alueelta. Kreikka on ilmoittanut laittomasti viedyistä esineistä, joiden joukossa on 274 ikonia, 44 roomalaisen, bysanttilaisen ja myöhäisbysanttilaisen rakennuksen osaa, maalaus 1900-luvulta, 5 maljakkoa (klassiselta ja roomalaiselta kaudelta), 8 kolikkoa ja 23 liturgista esinettä. Tämä jäsenvaltio ilmoitti, että myöhäisbysanttilaisten ikonien varkaudet ovat lisääntyneet selvästi. [18] Vertailukelpoisten tietojen saamiseksi komissio lähetti direktiivistä vastaaville keskusviranomaisille samankaltaisen kyselylomakkeen kuin se, jota käytettiin edellisten arviointikertomusten valmistelussa. Kyselylomakejärjestelmää tarkistetaan tiedonkeruun helpottamiseksi ja tietojen luotettavuuden parantamiseksi. [19] Bulgaria ja Puola ovat ilmoittaneet saaneensa palautuksia Unescon yleissopimuksen nojalla, ja Romanialle puolestaan on palautettu 235 esinettä Unidroit’n yleissopimuksen turvin. [20] http://ec.europa.eu/culture/news/201112-consultation_en.htm [21] Lähde: direktiivin soveltamista koskevat kansalliset kertomukset. Direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta vastaavat keskusviranomaiset ovat tarkastaneet taulukot. Joitakin tietoja toinen asianomaisista jäsenvaltioista ei kuitenkaan ole vahvistanut. Tiettyyn palautukseen liittyvät toimet saattavat esiintyä useassa taulukossa.