Komission tiedonanto - Euroopan parlamentin vaalit vuonna 2004 Komission kertomus Euroopan unionin kansalaisten osallistumisesta vaaleihin asuinjäsenvaltiossa (direktiivi 93/109/EY) ja vaaleja koskevista järjestelyistä (päätös 76/787/EY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2002/772/EY, Euratom) {SEC(2006) 1645} {SEC(2006) 1646} {SEC(2006) 1647} /* KOM/2006/0790 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 12.12.2006 KOM(2006) 790 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO Euroopan parlamentin vaalit vuonna 2004 Komission kertomus Euroopan unionin kansalaisten osallistumisesta vaaleihin asuinjäsenvaltiossa (direktiivi 93/109/EY) ja vaaleja koskevista järjestelyistä (päätös 76/787/EY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2002/772/EY, Euratom) {SEC(2006) 1645}{SEC(2006) 1646}{SEC(2006) 1647} KOMISSION TIEDONANTO Euroopan parlamentin vaalit vuonna 2004 Komission kertomus Euroopan unionin kansalaisten osallistumisesta vaaleihin asuinjäsenvaltiossa (direktiivi 93/109/EY) ja vaaleja koskevista järjestelyistä (päätös 76/787/EY sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2002/772/EY, Euratom) JOHDANTO Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa asuinjäsenvaltiossa on keskeinen osa Euroopan unionin kansalaisuutta. Tämä oikeus on kirjattu EY:n perustamissopimuksen 19 artiklan 2 kohtaan, ja se pantiin täytäntöön neuvoston direktiivillä 93/109/EY.[1] Vuonna 2004 järjestettiin Euroopan parlamentin kuudennet suorat vaalit. Vaalit järjestettiin laajentuneen Euroopan unionin 25 jäsenvaltiossa, ja jaossa oli 735 paikkaa. Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneet 10 jäsenvaltiota ilmoittivat kansallisista täytäntöönpanotoimistaan määräaikaan mennessä. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä ei ole vireillä.[2] Jotta voidaan arvioida muiden EU-maiden kansalaisten osallistumista vaaleihin asuinjäsenvaltiossaan ja saada täydelliset tiedot direktiivin soveltamisesta, komissio on pyytänyt jäsenvaltioita toimittamaan vaaleja koskevia tilastotietoja ja laadullisia tietoja yksityiskohtaisella lomakkeella.[3] Tämä kertomus perustuu pääasiassa tietoihin, jotka jäsenvaltiot toimittivat vastauksena kyselyyn. Tässä kertomuksessa arvioidaan direktiivin soveltamista. Komissio ehdottaa arviointinsa perusteella muutoksia direktiivin säännöksiin, jotka koskevat jäsenvaltioiden keskinäistä tietojenvaihtoa, jotta voidaan estää henkilöitä äänestämästä tai asettumasta ehdokkaaksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Muutoksia ehdotetaan myös ehdokkaaksi asettumista koskevaan hallinnolliseen menettelyyn. Komissio on täysin tietoinen siitä, että asianmukaisten hallinnollisten järjestelyjen lisäksi kansalaisten osallistumiseen Euroopan parlamentin vaaleihin vaikuttavat huomattavasti myös useat muut tekijät, kuten tietoisuus EU:n tason poliittisista prosesseista, poliittisten ryhmien aktiivisuus ja viestintäpolitiikka. Komissio aikoo tarkastella näitä kysymyksiä yhdessä Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden ja asianomaisten sidosryhmien kanssa myöhemmässä vaiheessa ennen seuraavia Euroopan parlamentin vaaleja. Edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä, välittömillä vaaleilla annetussa vuoden 1976 säädöksessä[4] , sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksellä 2002/772[5] EY ,ei edellytetä komission antavan kertomusta säädöksen soveltamisesta, mutta komissio haluaa kiinnittää tässä kertomuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston huomion jäsenvaltioiden esiin tuomiin ongelmiin, jotka liittyvät säädöksen täytäntöönpanoon. VUODEN 2004 VAALIEN VALMISTELU Kokoukset jäsenvaltioiden vaaliasiantuntijoiden kanssa Komissio järjesti jäsenvaltioiden vaaliasiantuntijoiden kanssa vuosina 2002 ja 2003 kaksi kokousta direktiivin 13 artiklan täytäntöönpanosta. Kyseisessä artiklassa säädetään järjestelyistä, joilla estetään henkilöitä äänestämästä tai asettumasta ehdokkaaksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Kokouksissa pyrittiin parantamaan 13 artiklan mukaisesti perustetun jäsenvaltioiden tietojenvaihtojärjestelmän toimintavalmiutta ja tehokkuutta. Komission tiedonanto toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava sen varmistamiseksi, että kaikki EU-kansalaiset voivat osallistua vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin Komissio antoi huhtikuussa 2003 erityisen vaaleja koskevan tiedonannon,[6] koska vaalit järjestettiin pian sen jälkeen, kun unioni sai kymmenen uutta jäsenvaltiota, ja haluttiin varmistaa, että kaikki EU-kansalaiset voivat osallistua vaaleihin. Tiedonannolla pyrittiin nopeuttamaan asiaan kannalta merkityksellisen yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa ja varmistamaan, että kaikki kansalaiset merkitään ajoissa vaaliluetteloon sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa. Luxemburgia koskeva poikkeus Komissio antoi tammikuussa 1993 direktiivin 14 artiklan 3 kohdan mukaisen kertomuksen[7] EY:n perustamissopimuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisen poikkeuksen myöntämisestä. Direktiivin 14 artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus rajata äänioikeus EU-valitsijoille, jotka ovat asuneet jäsenvaltiossa määrätyn vähimmäisajan, joka saa olla enintään viisi vuotta. Poikkeuksen myöntäminen edellyttää, että jäsenvaltiossa asuvien äänestysikäisten, muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten osuus on yli 20 prosenttia kaikista kyseisessä jäsenvaltiossa asuvista äänestysikäisistä EU-kansalaisista. Komissio toteaa kertomuksessa, että Luxemburgille myönnetyn poikkeuksen perusteena olevat seikat pätevät edelleen eikä komissio katso tarpeelliseksi ehdottaa mitään muutoksia. Kyprosta koskeva päätös (2004/511/EY) [8] Vuoden 2003 liittymisasiakirjaan liitetyn Kyprosta koskevan pöytäkirjan 10[9] mukaan yhteisön säännöstön soveltamista lykätään niillä Kyproksen alueilla, jotka eivät kuulu Kyproksen tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan. Euroopan parlamentin kauden 2004–2009 vaaleja ei pidetty kyseisillä Kyproksen alueilla, vaikka kansallisen lainsäädännön mukaan vaaleihin voivat osallistua myös ne Kyproksen kansalaiset, jotka asuvat saaren niissä osissa, jotka eivät kuulu Kyproksen tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan. Päätöksessä 2004/511/EY määrätään, että jos Kyproksen kysymyksessä tulee voimaan kokonaisvaltainen ratkaisu, koko Kyproksessa järjestetään ylimääräiset vaalit Kyproksen kansan edustajien valitsemiseksi Euroopan parlamenttiin jäljellä olevaa vuosien 2004–2009 tai myöhempää Euroopan parlamentin vaalikautta varten. Toimenpiteet, joilla varmistetaan edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin vuonna 1976 annetun säädöksen, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksellä 2002/772/EY, 9 artiklan 2 kohdan yhdenmukainen tulkinta (vaalitulosten julkistaminen) Edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin vuonna 1976 annetun säädöksen muuttamisesta tehty neuvoston päätös 2002/772/EY tuli voimaan 1. huhtikuuta 2004. Euroopan parlamentin vaalit järjestettiin vuonna 2004 muutettujen säännösten mukaisesti. Muutetun 9 artiklan 2 kohdassa säädetään vaalitulosten julkistamisen tarkasta ajankohdasta. Jäsenvaltiot eivät saa julkistaa ääntenlaskennan virallisia tuloksia ennen kuin vaalihuoneistot ovat sulkeutuneet siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalaiset äänestävät viimeisinä. Komissio ilmoitti jäsenvaltioille[10] 9 artiklan 2 kohtaa koskevasta tulkinnastaan, jonka mukaan ääntenlaskennan tulokset sai julkistaa aikaisintaan 13. kesäkuuta kello 22.00 Keski-Euroopan aikaa, kun vaalihuoneistot olivat sulkeutuneet viimeisissä jäsenvaltioissa (Italia, Puola ja Slovakia). Komissio myös kielsi vaaliviranomaisia julkistamasta edes alustavia tai osittaisia vaalituloksia ennen kyseistä ajankohtaa. Ensimmäiset Gibraltarilla järjestetyt Euroopan parlamentin vaalit ja oikeuskäytännön kehitykseen vaikuttaneet tapaukset Vuonna 2004 Yhdistynyt kuningaskunta järjesti vuoden 1976 säädöksen mukaisesti Euroopan parlamentin vaalit ensi kertaa Gibraltarilla sen jälkeen, kun se oli antanut kansallisen säädöksen, jonka mukaan Gibraltarilla asuvat äänestäjät voivat osallistua Euroopan parlamentin vaaleihin.[11] Yhteisöjen tuomioistuimen 12. syyskuuta 2006 antamassa tuomiossa[12] vahvistetaan komission näkemys, jonka mukaan Yhdistynyt kuningaskunta oli toiminut voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä jäsenvaltioille annettavan harkintavallan puitteissa antaessaan lainsäädännössään äänioikeuden Gibraltarilla "vaalikelpoisille kansainyhteisöjen kansalaisille", mukaan luettuina tietyt ei-brittiläiset kolmansien maiden kansalaiset. Kyseisessä tuomiossa ja toisessa samana päivänä annetussa tuomiossa[13], joka koskee Aruballa asuvien Alankomaiden kansalaisten äänioikeutta, yhteisöjen tuomioistuin korostaa lisäksi, että Euroopan parlamentin vaalit toimitetaan kussakin jäsenvaltiossa kansallisten säännösten mukaan siltä osin kuin vaalimenettelyä ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla. Jäsenvaltiot voivat määritellä erityisesti sen, keillä on oikeus äänestää ja asettua ehdokkaaksi. Jäsenvaltioiden on kuitenkin noudatettava yhteisöjen tuomioistuimen valvonnassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä, mukaan luettuina sen yleiset periaatteet. OSALLISTUMINEN EUROOPAN PARLAMENTIN VAALEIHIN VUONNA 2004 - DIREKTIIVIN 93/109/EY SOVELTAMINEN Yleiskatsaus Kuten komission K-suunnitelmassa (kansanvalta, kuunteleminen ja keskustelu)[14] todetaan, alhainen äänestysprosentti Euroopan parlamentin vaaleissa on lisännyt tunnetta EU:n poliittisen uskottavuuden puutteesta. Komissio pitää hyvin huolestuttavana sitä, että äänestysprosentti laski edelleen myös vuonna 2004 järjestetyissä vaaleissa. Unionin laajennuttua äänioikeutettujen lukumäärä kasvoi huomattavasti, mutta ainoastaan 45,6 prosenttia heistä äänesti. Äänestysvilkkauden kehitys [pic] Kansalaisten osallistuminen yhteiskunnalliseen toimintaan on tärkeää, ja sitä olisi edistettävä kaikkien toimijoiden eli EU:n toimielinten, jäsenvaltioiden ja kansalaisjärjestöjen yhteistoimilla. Komissio seuraa tiiviisti Euroopan parlamentin yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa toteuttamaa tutkimusta, joka koskee äänestysaktiivisuuden lisäämistä vaaleissa, ja on valmis tarvittaessa osallistumaan sen toteuttamiseen. Vuoden 2004 vaaleissa äänestysvilkkaus lisääntyi eräissä jäsenvaltioissa, mutta väheni selvästi toisissa. EU 15 -maissa äänestysprosentti laski vuoden 1999 49,8 prosentista 49,1 prosenttiin vuonna 2004. EU 10 -maiden keskimääräinen äänestysprosentti oli 26,9. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että joissakin jäsenvaltioissa äänestäminen on pakollista. Äänestysvilkkaus vuonna 2004 (%) Valtio | IT |LT |LU |LV |MT |NL |PL |PT |SE |SI |SK |UK | EU | | Ehdokkaita | 0 |0 |8 |0 |0 |2 |0 |1 |1 |0 |0 |2 | 57 | | Valittuja | 0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |- |0 |0 |0 |0 | 3 | | Laskusuuntaus johtuu useista tekijöistä. Joissakin jäsenvaltioissa on kritisoitu raskasta hallinnollista menettelyä, joka on läpikäytävä jätettäessä ehdokkaaksi asettumista koskeva ilmoitus. Ehdokkaaksi asettumisen edellytyksiä koskevassa direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa säädetään muun muassa, että EU-vaalikelpoisen on esitettävä ehdokkaaksi asettumistaan koskevan ilmoituksen jättämisen yhteydessä myös kotivaltion toimivaltaisten hallintoviranomaisten antama todistus siitä, että hän ei ole menettänyt vaalikelpoisuuttaan kotivaltiossa tai että näillä viranomaisilla ei ole tietoa kyseisen oikeuden menettämisestä. On tullut ilmi tapauksia, joissa ehdokkuutta tavoitteleva muun EU-maan kansalainen ei ole tiennyt, miltä alkuperävaltionsa viranomaiselta kyseisen todistuksen saa. Toinen mahdollinen syy ehdokkaiden vähäiseen määrään liittyy muiden EU-maiden kansalaisten oikeuteen osallistua poliittiseen elämään asuinvaltiossaan. Perusoikeuksia käsittelevä riippumattomien asiantuntijoiden EU-verkosto on antanut lausunnon EU-kansalaisten osallistumisesta asuinjäsenvaltionsa poliittisten puolueiden toimintaan.[16] Jäsenvaltioista 16 antaa muiden EU-maiden kansalaisille oikeuden liittyä jäseneksi kansalliseen puolueeseen ja perustaa uuden puolueen asuinvaltiossaan. Kahdessa jäsenvaltiossa tehdään ero puolueen perustamisen ja puolueeseen liittymisen välillä. Muiden EU-maiden kansalaisille annetaan ainoastaan oikeus liittyä puolueeseen. Seitsemässä jäsenvaltiossa muiden jäsenvaltioiden kansalaisilla ei ole oikeutta liittyä puolueeseen eikä perustaa puoluetta. Jäsenvaltiossa äänestäjäksi rekisteröityneillä muiden EU-maiden kansalaisilla ei silloin ole mahdollisuutta asettua ehdokkaaksi, koska käytännössä valtaosa ehdokkaista on poliittisten puolueiden nimeämiä. Komissio kannustaa jäsenvaltioita antamaan muiden EU-maiden kansalaisille mahdollisuuden liittyä kansallisiin puolueisiin samoin ehdoin kuin oman maan kansalaiset. Tämä helpottaisi selvästi kansalaisten osallistumista asuinvaltionsa poliittiseen elämään ja integroitumista yhteiskuntaan. Lisäksi se rikastaisi poliittista elämää ja vahvistaisi demokratiaa. Eurooppalaiset puolueet voivat myös kannustaa EU-kansalaisia osallistumaan demokraattiseen prosessiin eurooppalaisella ja kansallisella tasolla. Komissio aikoo tutkia edellä mainittujen kansallisten säännösten ja direktiivin yhteensopivuuden. Äänioikeudesta ja vaalikelpoisuudesta ilmoittaminen EU-kansalaisille Vuonna 2002 tehty Eurobarometri-tutkimus[17] osoittaa, että unionin kansalaiset ovat tietoisia siitä, että he ovat äänioikeutettuja ja vaalikelpoisia Euroopan parlamentin vaaleissa asuinjäsenvaltiossaan. Äänestäjällä on kuitenkin oltava riittävästi tietoa käytännön järjestelyistä, jotta hän voi käyttää oikeuksiaan. Tämän vuoksi direktiivin 12 artiklassa säädetään, että jäsenvaltion on ilmoitettava hyvissä ajoin ja asianmukaisella tavalla EU-valitsijoille ja EU-vaalikelpoisille kyseisessä jäsenvaltiossa voimassaolevat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden käyttöä koskevat vaatimukset ja yksityiskohtaiset säännöt. Komission kanta on edelleen se, että jäsenvaltioiden on tiedotettava niiden alueella asuville muiden EU-maiden kansalaisille, kuinka vaalioikeuksia käytetään. Tiedottaminen on näin ollen suunniteltava nimenomaan äänioikeutettujen muiden EU-maiden kansalaisten erityistarpeita silmällä pitäen. Kansalliset viranomaiset ovat käyttäneet monia eri välineitä tiedottaakseen vaaliasioista kansalaisille. Tavallisesti käytetään esitteitä ja lehtisiä, tiedotusvälineiden kautta levitettäviä ilmoituksia tai henkilökohtaisia kirjeitä. Useissa jäsenvaltioissa viranomaiset ovat antaneet maassa asuville muiden jäsenvaltioiden kansalaisille tietoja jäsenvaltion virallisten kielten lisäksi myös muilla kielillä. Kolmessa jäsenvaltiossa, joissa äänestysvilkkaus ylitti 25 prosenttia, muiden EU-maiden kansalaisille lähetettiin äänioikeudesta tiedottava henkilökohtainen kirje, jossa oli liitteenä äänioikeutetun rekisteröitymislomake. Tanskassa viranomaiset lähettivät henkilökohtaisen kirjeen kaikille äänioikeutetuille muiden EU-maiden kansalaisille riippumatta siitä, oliko heidät jo merkitty vaaliluetteloon. Viimeksi mainituille lähetettiin myös rekisteröitymislomake. Irlannissa lähetettiin rekisteröintilomakkeen sisältävä henkilökohtainen kirje kaikille Irlannissa asuville vuoden 1999 vaalien jälkeen äänioikeuden saaneille muiden EU-maiden kansalaisille. Lisäksi toteutettiin tiedotuskampanja, jossa ihmisiä kehotettiin varmistamaan, että he ovat rekisteröityneet. Irlannissa julkaistiin vuonna 2004 sanomalehti-ilmoituksia, joissa tiedotettiin muiden EU-maiden kansalaisille, mukaan lukien hakijamaiden kansalaiset, oikeudesta tulla merkityksi vaalirekisteriin. Ruotsissa vaaliviranomaiset lähettivät kaikille muiden EU-maiden kansalaisille henkilökohtaisen kirjeen, jossa kerrottiin vaalimenettelystä. Kirjeen mukana oli lomake, jossa voi pyytää joko merkitsemistä vaaliluetteloon tai vaaliluettelosta poistamista. Kirjeen mukana oli myös lehtinen, jossa annettiin kahdeksalla kielellä ohjeita liitelomakkeen täyttämiseen. Jäsenvaltiossa asuville muiden EU-maiden kansalaisille lähetettävät henkilökohtaiset kirjeet näyttävät olevan tehokas tiedotusmuoto varsinkin silloin, kun kirjeessä on vastaanottajan tarpeita vastaavia tietoja mahdollisimman monella kielellä. Lisäksi kirjeen liitteenä kannattaa lähettää toimivaltaiselle viranomaiselle palautettava rekisteröintilomake täyttöohjeineen. Komissio kehottaa jäsenvaltioita soveltamaan tätä käytäntöä, jolla voidaan tehokkaasti kannustaa kansalaisia käyttämään äänioikeuttaan. Jotkin jäsenvaltiot ilmoittivat antaneensa tietoja useiden kanavien kautta, mukaan luettuina eri tasoilla julkisia palveluja tarjoavat yksiköt, joilla on paljon kontakteja suureen määrään kansalaisia. Poliittisilla puolueilla on tärkeä rooli erityisesti kannustettaessa henkilöitä asettumaan ehdokkaaksi. Myös EU:n toimielinten olisi annettava kansalaisille tietoa oikeudesta äänestää ja asettua ehdokkaaksi. Kuinka estetään äänestämästä tai asettumasta ehdokkaaksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa? Direktiivin 4 artiklassa EU-kansalaisia kielletään äänestämästä ja asettumasta ehdokkaaksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa samoissa vaaleissa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on 13 artiklan mukaan vaihdettava tietoja EU-kansalaisista, jotka on merkitty vaaliluetteloon tai jotka ovat asettuneet ehdokkaaksi asuinjäsenvaltiossaan. Direktiivin 13 artiklan soveltamista varten on perustettu tietojenvaihtojärjestelmä: kotijäsenvaltio poistaa asuinvaltiosta saamiensa tietojen perusteella omasta vaaliluettelostaan henkilöt, jotka on merkitty vaaliluetteloon asuinvaltiossaan. Komissio on havainnut, että tietojenvaihtojärjestelmä ei ole toiminut toivotulla tavalla vuoden 1994 vaaleista alkaen.[18] Jäsenvaltioiden kanssa on yhteistyössä pyritty toteuttamaan toimia, joilla järjestelmää voidaan tehostaa ja sen toimintaa helpottaa: henkilöitä koskevat tiedot lähetetään kotijäsenvaltiolle vakiomuotoisella lomakkeella, tietojenvaihdon käytännön järjestelyistä on sovittu (levykkeet ja/tai sähköpostiviestit) ja jäsenvaltioille on toimitettu luettelo tiedot vastaanottavista kansallisista viranomaisista. Tietojenvaihtojärjestelmä – kyselyyn saadut vastaukset Kaikista toteutetuista toimista huolimatta lähes kaikki jäsenvaltiot totesivat, että tietojenvaihtojärjestelmän toiminta on puutteellista ja että sen tehokkuutta haittaavat monet ongelmat. Lähes kaikilla jäsenvaltioilla oli vaihdettaviin tietoihin liittyviä ongelmia. Osa jäsenvaltioista ei lähettänyt tietoja (esim. tyttönimi, syntymäaika ja -paikka), joita tarvitaan jotta henkilöt voidaan tunnistaa ja poistaa kotijäsenvaltion vaaliluettelosta. Jotkin jäsenvaltiot ovat toimittaneet prosenttiosuuksia: Espanja on pystynyt tunnistamaan noin 53 prosenttia ilmoitetuista henkilöistä; Puolassa viranomaiset tunnistivat noin 69 prosenttia ilmoitetuista henkilöistä; Latviassa prosenttiosuus oli 73, Tšekissä ja Ruotsissa 75 ja Liettuassa 85. Jäsenvaltioiden enemmistö piti toiseksi suurimpana järjestelmän toimintaa haittaavana ongelmana sitä, että tiedot saapuvat usein niin myöhään, että niiden käsittely edellyttää ylimääräisten resurssien käyttöä. Joskus tietoja ei ehditä ottamaan lainkaan huomioon. Nimien ja osoitteiden tulkinta osoittautui suureksi ongelmaksi Kreikassa, missä viranomaiset eivät erilaisten aakkosten vuoksi pystyneet tunnistamaan tietojenvaihtojärjestelmän kautta ilmoitettuja henkilöitä. Useat jäsenvaltiot ilmoittivat tietojenvaihdon olevan ongelmallista niiden jäsenvaltioiden kanssa, joilla on hajautetut rekisterit. Käytännön ongelmia aiheuttaa laadultaan vaihtelevien, enimmäkseen paperiasiakirjojen valtava määrä, jonka hajautetuista rekistereistä vastuussa olevat viranomaiset tuottavat. Hämmennystä on aiheuttanut myös se, että tietojen lähettämisessä käytettävät menetelmät (sähköposti, levyke jne.) voivat vaihdella jopa saman jäsenvaltion sisällä. Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että komission ja jäsenvaltioiden yhteistoimet, joilla on yritetty tehostaa järjestelmän toimintaa, ovat suurelta osin epäonnistuneet. Ainostaan viiden jäsenvaltion mielestä nykyisellä järjestelmällä pystytään ilman muutoksia estämään äänestäminen useammin kuin kerran samoissa vaaleissa. Toisaalta tietojenvaihtojärjestelmän soveltaminen johti useissa tapauksissa siihen, että EU-kansalaisilta evättiin oikeus äänestää vaaleissa kotijäsenvaltiossaan. Muiden maiden EU-kansalaisia koskevassa tietojenvaihtojärjestelmässä henkilöiden katsottiin haluavan edelleen käyttää äänioikeuttaan entisessä asuinvaltiossaan, vaikka he olivat todellisuudessa jo palanneet kotijäsenvaltioonsa ja käyttäneet oikeuksiaan esimerkiksi äänestämällä paikallisissa vaaleissa.[19] Järjestelmän tarkoituksena on ainoastaan estää ihmisiä äänestämästä tai asettumasta ehdokkaaksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, eikä sillä pystytä havaitsemaan tällaisia yrityksiä. Tästä huolimatta jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella näyttää siltä, että kahteen kertaan äänestäviä tai ehdokkaaksi asettuvia EU-maiden kansalaisia on vähän.[20] Lisäksi nämä tapaukset eivät yleensä liittyneet tahallisiin väärinkäytöksiin vaan erehdyksiin ja väärinkäsityksiin, jotka johtuivat siitä, että säännöksiä ei ymmärretty. Joskus tiedot saatiin kahteen kertaan, koska sekä asuin- että kotijäsenvaltio lähettivät samat tiedot. EDUSTAJIEN VALITSEMISESTA EUROOPAN PARLAMENTTIIN VUONNA 1976 ANNETUN SÄÄDÖKSEN (SELLAISENA KUIN SE ON MUUTETTUNA NEUVOSTON PÄÄTÖKSELLÄ 2002/772/EY) SOVELTAMINEN Vaalitulosten julkistaminen Vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin valmistauduttaessa komissio kiinnitti jäsenvaltioiden huomion siihen, että vaalitulosten julkistamisen ajankohtaa sääntelevää säädöksen 9 artiklan 2 kohtaa on tulkittava yhdenmukaisesti. Enemmistö jäsenvaltioista ei julkistanut vaalituloksia ennen kuin äänestäminen oli saatu päätökseen kaikissa jäsenvaltioissa. Jotkin jäsenvaltiot kuitenkin julkistivat tulokset ennen määräaikaa. Komissio korostaa, että sen näkemyksen mukaan 9 artiklan 2 kohdalla pyritään varmistamaan, että vaalitulosten aikaistettu julkistaminen ei vaikuta kesken olevaan äänestämiseen muissa jäsenvaltioissa. Tällä taataan yleinen äänioikeus, johon kuuluu äänestäjän mielipiteenvapaus. Yleinen äänioikeus on demokratiaan kuuluva perusoikeus, jota on vuoden 1976 säädöksen 1 artiklan 3 kohdan mukaan noudatettava Euroopan parlamentin vaaleissa. Kaksoiskansalaisuus tai moninkertainen kansalaisuus Useat jäsenvaltiot ovat todenneet, että monessa jäsenvaltiossa äänestämistä tai ehdokkaaksi asettumista ei voida estää, jos henkilö on useamman kuin yhden jäsenvaltion kansalainen. Vaikka kaksoiskansalaisuus ei kuulu direktiivin soveltamisalaan, tämä ongelma voi komission mielestä johtaa äänestämiseen useammin kuin kerran, mikä kielletään vuoden 1976 säädöksen 8 artiklassa. PÄÄTELMÄT Ehdotukset direktiivin 93/109/EY muuttamisesta Nykyinen tietojenvaihtojärjestelmä, jolla pyritään estämään äänestäminen ja asettuminen ehdokkaaksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa kerrallaan, ei toimi riittävän hyvin. Suurin ongelma on se, että jotkin jäsenvaltiot eivät pysty toimittamaan rekisteröidyistä EU-kansalaisista riittävästi tietoja, jotta heidän nimensä pystyttäisiin poistamaan kotijäsenvaltion vaaliluettelosta. Menettely on monimutkainen ja se kestää kauan. Komissio on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa yrittänyt tehostaa järjestelmän toimintaa. Useat ongelmat on pystytty ratkaisemaan ainakin osittain, mutta tehtävää riittää edelleen. Viime vaalien jälkeen työmäärä on lisääntynyt, mikä johtuu pääasiassa unionin laajentumisesta ja EU-kansalaisten lisääntyneestä liikkuvuudesta. Toinen ongelma liittyy ehdokkaaksi asettumiseen. Näyttää siltä, että ehdokkuushakemuksen jättäminen asuinvaltiossa edellyttää hankalaa hallinnollista menettelyä, mikä saattaa osaltaan vähentää maassa asuvien muiden EU-maiden kansalaisten halukkuutta asettua ehdokkaaksi. Komissio on mainittujen ongelmien vuoksi tehnyt vaikutustenarvioinnin ja ehdottaa direktiiviin muutoksia. Edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin vuonna 1976 annetun säädöksen (sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksellä 2002/772), täytäntöönpanossa havaitut ongelmat Komissio on havainnut, että vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaalien aikaan joidenkin jäsenvaltioiden tulkinta 9 artiklan 2 kohdasta on johtanut vaalitulosten ennenaikaiseen julkistamiseen. Ongelmia aiheutti myös niiden kansalaisten, joilla on useamman kuin yhden jäsenvaltion kansalaisuus, osallistuminen vaaleihin, koska useampaan kertaan äänestäminen ei ole sallittua. Komissio haluaa kiinnittää Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin neuvoston huomion näihin puutteisiin, jotka saattavat johtaa yhteisön oikeuteen sisältyvien demokratian perusperiaatteiden rikkomiseen. [1] EYVL L 329, 30.12.1993, s. 34. [2] Edellisessä kertomuksessa mainittu rikkomisesta johtuva menettely lopetettiin joulukuussa 2000 sen jälkeen, kun Saksan lainsäädäntöä oli muutettu. [3] Komissio lähetti kyselyn jäsenvaltioille 18. marraskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä; jäsenvaltioiden vastaukset saapuivat komissioon 8.12.2004–25.1.2006 välisenä aikana. Kyselystä on lisätietoja liitteenä olevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. [4] Säädös on 20 päivänä syyskuuta 1976 tehdyn päätöksen N:o 76/787/EHTY, ETY, Euratom, liitteenä (EYVL L 278, 8.10.1976, s. 5). [5] EYVL L 283, 21.10.2002. [6] KOM(2003) 174. [7] KOM(2003) 31. [8] Neuvoston päätös 2004/511/EY, tehty 10 päivänä kesäkuuta 2004, Kyproksen kansan edustajista Euroopan parlamentissa siinä tapauksessa, että Kyproksen ongelma saadaan ratkaistua, EUVL L 211, 12.6.2004, s. 22-23. [9] EUVL 236, 23.9.2003, s. 955. [10] Oikeus-, vapaus- ja turvallisuusasioiden pääosasto lähetti jäsenvaltioille kirjeet 4.5 ja 7.6.2004. [11] Yhdistyneen kuningaskunnan antama säädös perustuu asiaan Matthews v. Yhdistynyt kuningaskunta (18.2.1999 annettu tuomio), jossa Yhdistynyt kuningaskunta sai Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelta kielteisen tuomion, koska Euroopan parlamentin vaaleja ei ollut järjestetty Gibraltarilla. [12] Asia C-145/04, Espanja v. Yhdistynyt kuningaskunta. [13] Asia C-300/04, Eman ja Sevinge (Euroopan parlamentin vaalit Aruballa). [14] Komission panos EU:n tulevaisuutta koskevaan pohdintaan; ”K-suunnitelma”: kansanvalta, kuunteleminen ja keskustelu (KOM(2005) 494 lopullinen). [15] Toisessa jäsenvaltiossa asuvien äänestysikäisten EU-kansalaisten, jotka asuvat jäsenvaltiossa mutta eivät ole sen kansalaisia, osuus jäsenvaltiossa vaaliluetteloon merkityistä muiden jäsenvaltioiden kansalaisista. Molemmat luvut perustuvat kyselyyn tulleisiin jäsenvaltioiden vastauksiin. [16] Viitetiedot: CFR-CDF. Lausunto 1.2005: http://europa.eu.int/comm/justice_home/cfr_cdf/doc/avis/2005_1_en.pdf [17] Eurobarometri nro 133. [18] KOM(1997) 731 lopullinen, s. 23, ja KOM(2000) 843 lopullinen, s. 10. [19] Ks. hakemus Nro 592/2004. [20] Vuoden 2004 vaaleissa tällaisista tapauksista ilmoittivat ainoastaan Saksa (120 henkilöä) ja Luxemburg (4 henkilöä).