Virallinen lehti nro C 085 , 17/03/1997 s. 0186



A4-0005/97 Päätöslauselma itsenäisten ammatinharjoittajien avustavien aviopuolisoiden tilanteesta Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan, - ottaa huomioon 11. joulukuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/613/ETY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatinharjoittajat mukaan lukien, sekä äitiysturvasta ((EYVL L 359, 19.12.1986, s. 56)), - ottaa huomioon 25. kesäkuuta 1993 antamansa päätöslauselman naisten palkattoman työn arvioinnista ((EYVL C 194, 19.7.1993, s. 389)), - ottaa huomioon 21. tammikuuta 1994 antamansa päätöslauselman naisten asemasta maataloudessa yhteisön jäsenvaltioissa ((EYVL C 44, 14.2.1994, s. 210)), - ottaa huomioon komission kertomuksen direktiivin 86/613/ETY täytäntöönpanosta (KOM(94)0163), - ottaa huomioon naisten oikeuksien valiokunnan mietinnön (A4-0005/97), A. ottaa huomioon, että aviopuolisoitaan avustavien naisten ja miesten lukumäärää on tällaisen aseman rekisteröinnin puuttuessa vaikea määrittää, mutta se on Euroopan unionin alueella varmasti useita miljoonia; B. ottaa huomioon, että aviopuolisoiden avustaminen käsitetään usein sekä oikeudellisesti että yleisen mielipiteen mukaan aviolliseksi velvollisuudeksi, josta ei saada korvausta; C. ottaa huomioon, että useimmissa jäsenvaltioissa aviopuolisoitaan avustavien henkilöiden asema ei ole virallisesti tunnustettu, ja he ovat sen vuoksi näkymättömiä; käytännössä heidän asemansa on usein heikompi kuin epätyypillisten työntekijöiden; D. katsoo, että edellä mainittu direktiivi 86/613/ETY ei ole saavuttanut tavoitteitaan myöntää avustaville aviopuolisoille selkeästi määritelty ammatillinen asema ja määritellä heidän sosiaaliturvaoikeutensa; E. katsoo, että tämä johtuu osittain avustavien aviopuolisoiden monimutkaisesta oikeudellisesta asemasta, johon liittyy jäsenvaltioiden vero-, avio-, työ- ja yrityslainsäädäntö sekä sosiaaliturvaan liittyvä lainsäädäntö; F. katsoo, että EU:n tulee antaa sitovampia määräyksiä avustavien aviopuolisoiden vähimmäisturvasta, joiden mukaisesti jäsenvaltioiden on valittava omiin järjestelmiinsä parhaiten soveltuva tapa; G. katsoo, että avustavat aviopuolisot, jotka ovat oikeutettuja sosiaaliturvaan ainoastaan välillisesti aviopuolison maksamien maksujen perusteella, ovat erittäin turvattomassa asemassa, erityisesti silloin, jos aviopuoliso eroaa itsenäisestä ammatinharjoittajasta, jos yritys tai yhtiö menee vararikkoon tai jos itsenäinen ammatinharjoittaja kuolee; H. ottaa huomioon, että avustavien aviopuolisoiden asema vaihtelee aloittain jopa samassa jäsenvaltiossa, ja että vapaiden ammattien harjoittajien avustavia aviopuolisoita eivät usein koske muilla aloilla toimivia aviopuolisoita suojelevat säännökset; I. ottaa huomioon, että vapaaehtoisen sosiaaliturvajärjestelmän vastaanotto on ollut vaisua, myös siellä missä tämä on tehty mahdolliseksi; J. ottaa huomioon, että vapaaehtoisten järjestelmien vaisu vastaanotto johtuu sekä perinteisistä asenteista että oikeudellisista ja hallinnollisista esteistä; 1. Pahoittelee, että itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta annetun, edellä mainitun direktiivin 86/613/ETY vaatimaton sanamuoto on edistänyt itsenäisiä ammatinharjoittajia avustavien aviopuolisoiden työn tunnustamista ja asianmukaista sosiaaliturvaa vain vähän; 2. Pitää suotavana komission aikomusta pitää kokouksia niiden järjestöjen kanssa, joita asia koskee, keskustellakseen avustavien aviopuolisoiden tarpeista ja esittääkseen vuonna 1997 tarkistusta direktiiviin sekä katsoo, että tämä olisi täytynyt tehdä jo joitakin vuosia sitten edellä mainitun direktiivin 86/613/ETY vaatimusten saavuttamiseksi; 3. Vaatii, että tarkistettu direktiivi sitoo jäsenvaltioita enemmän kuin direktiivi 86/613/ETY, koska tämä on ainoa keino, jolla voidaan varmistaa, että lainsäädäntö saavuttaa tavoitteensa; 4. Katsoo, että tarkistettua direktiiviä voitaisiin soveltaa avustavien aviopuolisoiden lisäksi myös itsenäisten ammatinharjoittajien kanssa muunlaisessa kestävässä liitossa oleviin avustaviin kumppaneihin niissä jäsenvaltioissa, jotka tunnustavat tällaiset liitot; 5. Pyytää, että tarkistettuun direktiiviin sisällytetään seuraavat kohdat: - avustavien aviopuolisoiden pakollinen rekisteröinti, jolloin he eivät ole enää näkymättömiä työntekijöitä; - jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että avustavat aviopuolisot voivat hakea vakuutusturvaa, joka kattaa terveydenhuollon, vanhuuseläkkeen, äitiysavustuksen, sijaisen palvelut ja invaliditeetin; - samat edellytykset avustaville aviopuolisoille kuin itsenäisille ammatinharjoittajille päästä ammatilliseen koulutukseen; - avustavien aviopuolisoiden oikeus edustaa yritystään asianmukaisissa ammatillisissa järjestöissä ja/tai äänestää niissä ja tulla valituksi niihin, lukuun ottamatta niitä järjestöjä, joissa näiden elinten jäsenyys edellyttää tutkintoa tai ammatillista pätevyyttä, jollaista avustavalla aviopuolisolla ei ole; 6. Pyytää jäsenvaltioita määrittelemään avustavien aviopuolisoiden oikeudellisen aseman antamalla heille mahdollisuuden valita asemansa palkallisena aviopuolisona, samassa toiminnassa mukana olevana aviopuolisona tai yhteistyötä tekevänä aviopuolisona edellyttäen, että kahdessa jälkimmäisessä tapauksessa asianosainen henkilö on rekisteröitävä ja hänellä on oltava oikeus sosiaaliturvaan, vaikkei hänelle maksettaisi työstä palkkaa; 7. Katsoo, että avustavien aviopuolisoiden sosiaaliturvajärjestelmään liittyvien maksuosuuksien olisi oltava pakollisia, jos sitä edellytetään itsenäisiltä ammatinharjoittajilta; 8. Ottaa huomioon pienten perheyritysten tunteman pelon lisäkustannuksia kohtaan, jos avustavien aviopuolisoiden maksuosuudet tehdään pakollisiksi; 9. Korostaa sen vuoksi joustavuutta ja katsoo, että tulisi antaa mahdollisuus laskea maksuosuudet yrityksen tuloksen perusteella tai kiinteän maksun pohjalta; 10. Suosittelee, että jäsenvaltiot antavat verotusjärjestelmiään koskevia säännöksiä verohoukuttimiksi, jos perheyritykset päättävät liittää avustavat aviopuolisot sosiaaliturvajärjestelmään, ja katsoo, että kaikkien avustavan aviopuolison maksuosuuksien, joko pakollisten tai vapaaehtoisten, olisi oltava yhtiön tai yrityksen verotuksessa vähennyskelpoisia; 11. Tunnustaa, että on tarpeen saada lisää tietoa yrityksissä avustavia henkilöitä koskevan verotusjärjestelmän vaikutuksista, erityisesti avustavan aviopuolison saaman korvauksen verovähennyskelpoisuuden seurauksista niillä kahdella ehdolla, että tämä on tavanomainen korvaus todella suoritetuista palveluista ja että kaikki lain edellyttämät vähennykset ja osuudet on suoritettu; 12. Tunnustaa näiden toimenpiteiden erityisen suuren merkityksen maaseudulla ja muistuttaa mieliin, että suuri osa maataloustuottajien vaimoista on tässä tilanteessa; 13. Pyytää niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole toteuttaneet näitä toimenpiteitä, toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että perheyrityksessä vuosia työskennelleet avustavat aviopuolisot eivät ole epäsuotuisassa asemassa perinnön tai yrityksen jatkamisen osalta tai avioerotapauksissa; 14. Katsoo, että jäsenvaltioiden, jos ne eivät vielä ole niin tehneet, olisi toteutettava toimenpiteitä lasten kasvatuksen tai muiden sukulaisten hoidon vuoksi käytettyjen ajanjaksojen sisällyttämiseksi sosiaaliturvaetuihin oikeuttaviin jaksoihin, jotta ei syrjittäisi niitä, jotka ottavat vastuun perheenjäsentensä hoitamisesta; 15. Kehottaa asianomaisten alojen ammattijärjestöjä ajamaan avustavien aviopuolisoiden asiaa ja pitämään yhteyttä avustavien aviopuolisoiden järjestöihin jäsenvaltion ja Euroopan tasolla; 16. Katsoo, että sekä yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevien ministeriöiden, pk-yritysten ja itsenäisten ammatinharjoittajien että avustavien aviopuolisoiden ja muiden naisten ja miesten yhdenvertaista kohtelua ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia edistävien järjestöjen välillä on tarvetta lisätä koordinointia, jotta avustavien aviopuolisoiden suojelua voidaan edistää; 17. Pyytää painokkaasti ministeriöitä ja erityisesti ammattijärjestöjä lisäämään tietoisuutta niistä vaaroista, jotka sosiaaliturvan puuttuminen avustavilta aviopuolisoilta aiheuttaa, sekä heidän käytettävissään olevista vaihtoehdoista; 18. Suosittaa jäsenvaltioille, että ne yhteistyössä naisia, vapaiden ammattien harjoittajia, itsenäisiä elinkeinonharjoittajia ja pk-yrityksiä edustavien järjestöjen kanssa järjestäisivät kampanjoita, joiden tarkoituksena on välittää näille naisille sekä heidän puolisoilleen tietoja heidän oikeusasemastaan samoin kuin kaikista vapaaehtoisista järjestelyistä, jotka yhtiöoikeuden, avioliitto-oikeuden ja perintöoikeuden perusteella voidaan tehdä heidän oikeudellisen tilanteensa parantamiseksi; 19. Pyytää jäsenvaltioita tekemään erillisiä tilastoja avustavista aviopuolisoista, jotta voidaan osoittaa heidän työnsä arvo perheyrityksissä ja saada selville kullakin alalla toimivien avustavien aviopuolisoiden määrä; 20. Pyytää komissiota käsittelemään avustavien aviopuolisoiden kysymystä erillisessä luvussa, kun se valmistelee seuraavaa kertomusta sosiaalisesta suojelusta Euroopassa; 21. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.