1.

suosittaa kehitysyhteistyöstä vastaavalle komission jäsenelle ja komission varapuheenjohtajalle / unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, että a) kannustetaan asianomaisia valtioita ja aseistettuja ei-valtiollisia toimijoita allekirjoittamaan toimintasuunnitelmia lasten suojelemiseksi aseellisissa konflikteissa lasten asemaa aseellisten selkkausten yhteydessä käsittelevän YK:n pääsihteerin erityisedustajan kanssa pitäen samalla mielessä, että tällainen sitoumus ei merkitse näiden aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden tai niiden toiminnan tukemista eikä niiden legitiimiyden tunnustamista; b) annetaan arvoa YK:n sekä kansainvälisten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen pyrkimyksille taivutella aseistetut ei-valtiolliset toimijat suojelemaan lapsia pitäen samalla mielessä, että tämä ei merkitse tukea näiden toimijoiden toiminnalle eikä niiden legitiimiyden tunnustamista; c) otetaan esimerkiksi Cotonoun sopimuksen yhteydessä kolmansien maiden kanssa käytävään poliittiseen vuoropuheluun mukaan tavoite estää ja lopettaa alle 18-vuotiaiden lasten värvääminen ja pakottaminen mukaan väkivaltaisuuksiin sekä varmistaa heidän vapauttamisensa ja uudelleenintegroitumisensa yhteiskuntaan; d) korostetaan, että valtioiden ja aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden on noudatettava kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja kansainvälistä humanitaarista tapaoikeutta, ja tuetaan niitä niiden pyrkimyksissä toteuttaa erityisiä toimenpiteitä siviilien ja etenkin lasten suojelemiseksi pitäen mielessä, että tällainen toiminta ei merkitse näiden aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden tai niiden toiminnan tukemista eikä niiden legitiimiyden tunnustamista; e) muistutetaan, että kansainvälinen humanitaarinen oikeus on oikeudellinen kehys, joka sitoo ei-valtiollisia aseellisia ryhmittymiä, ja että Geneven yleissopimusten yhteinen 3 artikla ja vuonna 1977 tehty toinen lisäpöytäkirja molemmat palvelevat tätä tarkoitusta, kuten suuri joukko muitakin kansainvälisen humanitaarisen tapaoikeuden sääntöjä; selvitetään pikaisesti, ovatko kansainvälisen humanitaarisen oikeuden nykyiset säännöt riittäviä ei-valtiollisten toimijoiden valvomiseksi vai tarvitaanko lisäsääntelyä; f) sitoutetaan suoraan – tai erikoistuneiden, valtiosta riippumattomien järjestöjen ja humanitaaristen järjestöjen välityksellä epäsuorasti – aseistetut ei-valtiolliset toimijat suojelemaan tyttöjä ja poikia tavoitteena helpottaa lasten kärsimyksiä aseellisissa konflikteissa ja kehottaa aseistettuja ei-valtiollisia toimijoita allekirjoittamaan Geneva Call -järjestön laatima sitoumus suojella lapsia aseellisten konfliktien vaikutuksilta; g) tuetaan humanitaarisia järjestöjä, jotka käyvät vuoropuhelua aseistettujen ei-valtiollisten toimijoiden kanssa, jotta lisätään kansainvälisten humanitaaristen normien noudattamista aseellisissa konflikteissa erityisesti lasten suojelemiseksi poliittisin keinoin sekä diplomatian ja rahoituksen avulla; h) kehotetaan EU:n jäsenvaltioita osallistumaan kansainvälisiin toimiin, joilla estetään aseistettuja toimijoita hyökkäämästä kouluihin ja käyttämästä niitä sotilastarkoituksiin, tukemalla Lucensin ohjeistoa koulujen ja yliopistojen suojelemiseksi sotilaskäytöltä aseellisissa konflikteissa;