FI

Bryssel 4.7.2006

KOM(2006) 359 lopullinen

KOMISSION VALMISTELUASIAKIRJA

Euroopan unionissa tuomittuja kolmansien maiden kansalaisia koskevan hakemiston toteutettavuudesta

KOMISSION VALMISTELUASIAKIRJA

Euroopan unionissa tuomittuja kolmansien maiden kansalaisia koskevan hakemiston toteutettavuudesta

1. Tämä asiakirja on osa valmistelutyötä, jonka tarkoituksena on arvioida, millaisia vaikutuksia mahdollisella säädösehdotuksella EU:ssa tuomittuja kolmansien maiden kansalaisia (tai henkilöitä, joiden kansalaisuus ei ole tiedossa) koskevan hakemiston perustamisella olisi. Tällaisen ehdotuksen valmistelu on vain osa sitä työtä, jota EU:n tasolla tehdään rikostuomiotietojen saatavuuden parantamiseksi. Valmisteluasiakirjan ensimmäisessä osassa kerrotaan muista asiaa koskevista toimista. Toisessa osassa esitetään hakemistoa koskevan toteutettavuustutkimuksen tärkeimmät päätelmät. Asiakirjan kolmannessa ja samalla viimeisessä osassa käsitellään tärkeimpiä kysymyksiä, joista on keskusteltava perusteellisemmin. Tarkoituksena on, että vastaukset liitteenä olevaan kyselyyn helpottavat jäsenvaltioiden tilanteen ymmärtämistä ja ovat keskustelun pohjana.

2. Mahdollisista säädösehdotuksista tehdään perusteellinen vaikutustenarviointi, jolla on 27. huhtikuuta 2005 annetun komission tiedonannon [1] mukaan muun muassa tarkoitus arvioida ehdotusten vaikutusta perusoikeuksiin, etenkin perusoikeuskirjassa esitettyihin yksityisyyden suojaan ja henkilötietojen suojaan.

1. Taustaa

3. Rikostuomioita koskevan tietojenvaihdon parantaminen kuuluu EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin. Marraskuussa 2004 hyväksytyssä Haagin ohjelmassa [2] komissiota pyydetään tekemään asiaa koskevia ehdotuksia. Nämä tavoitteet esitetään komission ja neuvoston 2. ja 3. kesäkuuta 2005 hyväksymässä yhteisessä toimintasuunnitelmassa.

4. Tuomioita koskevien tietojen vaihdosta on säännökset keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa vuonna 1959 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen [3] (Euroopan neuvosto) 13 ja 22 artiklassa. Niissä määrätään rikosrekisteriotteiden toimittamisen ehdoista yleissopimuksen osapuolten välillä ja velvoitetaan toimittamaan muille osapuolille tiedot jälkimmäisten kansalaisille annetuista tuomioista. Tiedot olisi toimitettava vähintään kerran vuodessa. Käytännössä nämä mekanismit eivät kuitenkaan tuota kovin luotettavia tuloksia. Kansalaisuusvaltion hallussa olevat tiedot ovat harvoin täydelliset. Lisäksi sellaisten valtioiden kansalaisten osalta, jotka eivät ole vuoden 1959 yleissopimuksen osapuolia, yleissopimuksen 22 artiklan mukainen tietojen keskittäminen kansalaisuusvaltioon ei toimi. EU:ssa ei ole muuta keinoa saada selville, onko kolmansien maiden kansalaisia jo aiemmin tuomittu muissa jäsenvaltioissa, kuin tiedustelemalla asiaa kaikista jäsenvaltioista. Jos esimerkiksi Saksa asettaa kolmannen maan kansalaisen syytteeseen, ainoa tapa saada selville, että syytetty on jo aiemmin tuomittu samanlaisesta rikoksesta Tanskassa, on tiedustella asiaa 24 jäsenvaltiolta.

5. Käytössä olevien mekanismien puutteita on selostettu 25. tammikuuta 2005 hyväksytyssä komission valkoisessa kirjassa [4], jossa puutteita analysoidaan ja tehdään ehdotuksia tilanteen parantamiseksi. Siinä muun muassa ehdotettiin, että täydellisten ja luotettavien tietojen saamiseksi tietyn henkilön rikosrekisteristä käännyttäisiin kansalaisuusvaltion sijasta tuomiojäsenvaltion puoleen. Tämä edellyttää kuitenkin, että luodaan järjestelmä, jolla voidaan helposti selvittää, missä jäsenvaltioissa kyseinen henkilö on tuomittu. Tätä tarkoitusta varten valkoisessa kirjassa esitetään puitteet tulevalle rikostuomioita koskevalle tietokonepohjaiselle tietojenvaihtojärjestelmälle, jonka avulla voitaisiin helposti ja luotettavasti selvittää, missä jäsenvaltioissa henkilö on aiemmin tuomittu. Järjestelmän perustana olisi tuomion saaneista henkilöistä laadittavan EU:n hakemiston perustaminen (vain henkilön tunnistamiseen tarvittavat tiedot) ja kansallisten rikosrekisterien vieminen tietoverkkoon.

6. Oikeus- ja sisäasiain neuvosto keskusteli valkoisen kirjan ehdotuksista 14. huhtikuuta ja määritteli jatkotoimenpiteitä seuraavasti:

- Päätettiin, että EU:n kansalaisten tuomioita koskevien tietojen saamiseksi turvaudutaan edelleen kansalaisuusjäsenvaltioon. Tämä periaate on Saksan, Ranskan, Espanja ja Belgian välisen rikosrekisterien verkottamishankkeen ydin. Valkoisessa kirjassa esille tuotujen puutteiden korjaamiseksi oli kuitenkin perusteellisesti uudistettava olemassa olevia mekanismeja, ja sen vuoksi komissio teki joulukuussa 2005 ehdotuksen puitepäätökseksi rikosrekisteritietojen vaihdon järjestämisestä ja sisällöstä jäsenvaltioiden välillä [5]. Ehdotuksella pyritään varmistamaan, että kansalaisuusjäsenvaltio pystyy antamaan tyhjentävät tiedot kansalaistensa rikosrekisteristä toisen jäsenvaltion sitä pyytäessä. Siinä määritetään myös puitteet tietokonejärjestelmälle, jonka avulla tietoja rikostuomioista voidaan välittää jäsenvaltioille nopeammin ymmärrettävässä ja helppokäyttöisemmässä muodossa. Ehdotus sisältää parannukset, jotka esitettiin rikosrekisteritietoja koskevassa aiemmassa päätöksessä. Komissio teki sitä koskevan ehdotuksen lokakuussa 2005 ja neuvosto teki päätöksen 21. marraskuuta 2005 [6].

- Kuten edellä on selostettu, täydellisiä tietoja kolmansien maiden kansalaisten (tai henkilöiden, joiden kansalaisuus ei ole tiedossa) EU:ssa saamista tuomioista ei voida saada kansalaisuusvaltiosta. Jäsenvaltiot kannattivat valkoisessa kirjassa esitettyä ratkaisua eli kolmansien maiden kansalaisiin rajatun hakemiston laatimista tuomituista henkilöistä ja pyysivät komissiota tekemään asiasta säädösehdotuksia. Vuoden 2004 lopussa ja vuoden 2005 aikana tehtiin ensimmäinen valkoisessa kirjassa ehdotettuun ratkaisuun perustuva toteutettavuustutkimus. Tutkimuksen tulokset esiteltiin jäsenvaltioille 14. maaliskuuta 2005 pidetyssä asiantuntijakokouksessa. Neuvoston kokoonnuttua 14. huhtikuuta 2005 tutkimusta täydennettiin tutkimalla tarkemmin kolmansien maiden kansalaisiin rajoittuvan hakemiston erityisvaatimuksia.

- Huhtikuun 14. päivä kokoontunut neuvosto toisti, että tuomioita koskeva tietojenvaihto on tarpeen perustaa jäsenvaltioiden rikosrekisterijärjestelmien kahdenväliseen viestintään. Tuleviin tehtäviin kuuluu näin ollen EU:n vakiomallin laatiminen tietojenvaihdolle, jotta voidaan voittaa vaikeudet, joita kieli ja oikeusjärjestelmien erot aiheuttavat. Asiasta tehdään parhaillaan selvitystä, joka koskee sekä EU:n kansalaisia että kolmansien maiden kansalaisia.

2. EU:ssa tuomittuihin kolmansien maiden kansalaisiin rajoittuvan hakemiston tehtävä ja tekninen toteutettavuus

2.1. Rajatun hakemiston tehtävä

7. Hakemiston tehtävä on tarkkaan määritetty: sen avulla henkilön rikostaustasta tietoa tarvitseva jäsenvaltio saa välittömästi tiedon siitä, millä muilla jäsenvaltioilla on hallussaan tietoja kyseisestä henkilöstä. Järjestelmän toiminta edellyttää seuraavaa:

– Tuomiojäsenvaltio toimittaa hakemistoon tiedot, joiden perusteella tuomitut kolmansien maiden kansalaiset (tai henkilöt, joiden kansalaisuus ei ole tiedossa) voidaan tunnistaa. Vain tuomitun tunnistamiseen tarvittavat tiedot ilmoitetaan hakemistoon, ei rikosrekisterin sisältöä. Vanhentuneiden tietojen poistamiseen olisi oltava päivitysmekanismi. Päätös rajoittaa hakemisto kolmansien maiden kansalaisiin (ja henkilöihin, joiden kansalaisuus ei ole tiedossa) edellyttää, että jäsenvaltioiden on mahdollista ilmoittaa hakemistoon tiedot vain näistä henkilöistä.

– Kansallinen rikosrekisterijärjestelmä, joka haluaa tietää, onko kolmannen maan kansalaisella rikosrekisteri, voi konsultoida hakemistoa henkilötietojen avulla. Tietokannasta saadaan vastaukseksi yksinkertainen hakutulos, joka kertoo, missä jäsenvaltio(i)ssa henkilö on merkitty rikosrekisteriin.

– Rikosrekisteriotepyynnöt hoidetaan kahdenvälisesti. Rikosrekisteristä vastaava viranomainen pyytää otetta vastaavalta viranomaiselta siinä jäsenvaltiossa, jolla on hallussaan tietoa kyseisestä kolmannen maan kansalaisesta.

2.2. Rajatun hakemiston toteutettavuutta koskevan tutkimuksen tulokset

8. Toteutettavuustutkimuksen [7] tulokset osoittavat, että eurooppalaisen tuomittujen rekisterin täydellinen hakemisto tai vain kolmansien maiden kansalaisiin rajattu hakemisto eivät järjestelmän monimutkaisuuden suhteen juurikaan poikkeaisi toisistaan. Toiminnoissa ja tekniikassa ei ole mitään ratkaisevaa eroa. Vaikutukset kansallisella tasolla tarvittavaan organisaatioon, keskusjärjestelmän kansalliseen rajapintaan yhdistävän infrastruktuurin toimivuuteen ja ehdotettuihin kahdenvälisiin tietojenvaihtomekanismeihin ovat vähäiset.

9. Tärkein ero on järjestelmän koko. Rajattu hakemisto vaatii vähemmän tallennus- ja käsittelykapasiteettia kuin täydellinen hakemisto. Tutkimuksen johtopäätös on, että rajatun hakemiston kustannukset ovat todennäköisesti noin 40 prosenttia alhaisemmat kuin täydellisen hakemiston. Alustavassa tutkimuksessa arvioitiin, että täydelliseen hakemistoon perustuvan rekisterin kehittäminen maksaisi noin 4 miljoonaa euroa [8]. Kustannuserot johtuvat lähinnä laitteistoa ja verkkoinfrastruktuuria koskevista eroista, sillä rajattu hakemisto vaatii vähemmän tallennustilaa, pienempää tietojenkäsittelytehoa ja pienemmän kaistanleveyden.

10. On syytä muistaa, että nämä arviot koskevat vain verkkoon liitettävän hakemiston ja turvallisen viestintäkanavan tarjoamista. Jäsenvaltioiden on mukautettava oma tietokoneinfrastruktuurinsa niin, että se voi olla yhteydessä hakemistoon (myöhemmin annettavien liitäntäspesifikaatioiden perusteella), ja kehitettävä tarpeitaan palveleva käyttöliittymä. Tutkimuksessa ei arvioida näitä kustannuksia [9].

3. Avainkysymys: Miten varmistetaan rajatun hakemiston toimivuus?

11. Ei ole mielekästä perustaa hakemistojärjestelmää, jonka antamiin tietoihin ei voida luottaa. Hakemiston toimivuus edellyttää, että hakemistoon henkilöiden tunnistamiseksi kirjatut tiedot ovat riittävän luotettavia. Riittävän luotettavuuden puuttuminen johtaisi kestämättömiin tilanteisiin. Jos tiettyjä tuomioita ei löydy järjestelmästä, se ei tarjoa täydellisiä tietoja, kuten on tavoitteena. Toisekseen tuomio voidaan liittää erehdyksessä väärään henkilöön, jolle tästä olisi erityistä haittaa.

3.1. Nykyiset EU:n tason ATK-järjestelmät

12. EU:n tasolla on useita mittavia ATK-järjestelmiä ja käynnissä olevia hankkeita, jotka on syytä ottaa tässä yhteydessä huomioon:

– Schengenin tietojärjestelmän (SIS) avulla jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saavat henkilöjä ja omaisuutta koskeviin ilmoituksiin liittyviä tietoja automaattista pyyntömenettelyä käyttäen. Sitä käytetään erityisesti rikosasioissa tehtävän poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön yhteydessä, kansallisen alueen ja ulkorajavalvonnan yhteydessä sekä viisumien ja oleskelulupien myöntämisen yhteydessä. Järjestelmä on ollut käytössä maaliskuusta 1995. Nykymuodossaan SIS ei sisällä biometrisiä tietoja. Toisen sukupolven SIS (SIS II), johon myös uudet jäsenvaltiot liitetään, mahdollistaa biometristen tietojen tallentamisen mutta ei niiden käyttöä hakuperusteena. Se tarjoaa kuitenkin keskitetyn hakumahdollisuuden henkilön nimen perusteella, mikä lisää hakujen tarkkuutta. SIS II otetaan käyttöön maaliskuussa 2007.

– Europolin tietojärjestelmään on tarkoitus keskittää kaikki jäsenvaltioissa järjestäytyneestä rikollisuudesta käytettävissä oleva tieto. Yksittäisistä henkilöistä kirjataan järjestelmään muun muassa henkilöllisyys, fyysiset tuntomerkit, sormenjäljet, DNA-profiili ja rikos, jonka vuoksi henkilö on kirjattu järjestelmään (rikosepäily, tuomio jne.). Europolin tietojärjestelmän ohjelmisto on ollut käytettävissä kaikissa 25 jäsenvaltiossa 10. lokakuuta 2005 alkaen. Kukin jäsenvaltio syöttää järjestelmään tietoja, joista Europolin kansallinen yksikkö vastaa.

– Komissio teki 12. lokakuuta 2005 ehdotuksen puitepäätökseksi saatavuusperiaatteen mukaisesta tietojenvaihdosta [10]. Ehdotuksella pyritään saamaan yhdessä jäsenvaltiossa käytettävissä olevat tietyntyyppiset lainvalvontatiedot myös muissa jäsenvaltioissa vastaavaa toimivaltaa käyttävien viranomaisten tai Europolin käytettäviksi. Siinä ehdotetaan, että saatavilla oleviin tietoihin on pääsy suoraan verkossa tai, jos tietoihin ei ole suoraa pääsyä, niitä annetaan pyynnöstä, kun pyydetyt tiedot on ensin jäljitetty jäsenvaltioiden toimittamien hakemistotietojen perusteella. Tällaista tietoa ovat DNA-profiilit, sormenjäljet, ballistiset tiedot, ajoneuvojen rekisteröintitiedot, puhelinnumerot ja muut viestintätiedot sekä väestörekistereissä olevat nimet. Tässä yhteydessä on mainittava myös 27. toukokuuta 2005 Prümissä Saksassa allekirjoitettu Saksan, Belgian, Espanjan, Ranskan, Luxemburgin, Alankomaiden ja Itävallan välinen yleissopimus rajat ylittävän yhteistyön tehostamisesta erityisesti terrorismin, rajat ylittävän rikollisuuden ja laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Sopimuksella, jota ei ole vielä ratifioitu, otetaan muun muassa käyttöön pitkälle meneviä toimenpiteitä, kuten hakemistojärjestelmä ja suora pääsy kansallisiin tietokantoihin, erityisesti sormenjälkiä ja DNA-profiileja koskevan tietojenvaihdon parantamiseksi.

– Viisumitietojärjestelmällä (VIS) pyritään parantamaan konsuliyhteistyötä ja keskuskonsuliviranomaisten välistä konsultointia sekä yhteisen viisumipolitiikan hallinnointia sisäiseen turvallisuuteen kohdistuvien uhkien torjumiseksi ja edullisen viisumikohtelun etsimisen (ns. viisumishoppailu) estämiseksi. Lisäksi sillä pyritään helpottamaan tarkastuksia sekä ulkorajojen tarkastuspisteissä että jäsenvaltioiden alueella ja tällä tavoin helpottamaan petostentorjuntaa. Se helpottaa myös laittomien maahanmuuttajien tunnistamista ja palauttamista sekä ns. Dublin II -asetuksen (EY N:o 343/2003) [11] soveltamista. Järjestelmän toiminta alkaa vuoden 2006 lopulla. VIS sisältää biometrisiä ja aakkosnumeerisia tietoja. Biometrisiä tietoja on mahdollista käyttää hakuperusteena. Komissio teki 24. marraskuuta 2005 ehdotuksen neuvoston päätökseksi sisäisestä turvallisuudesta vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten ja Europolin pääsystä tekemään hakuja viisumitietojärjestelmästä (VIS) terrorismirikosten ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi, havaitsemiseksi ja tutkimiseksi [12].

– Eurodacin tarkoituksena on auttaa määrittämään, mikä jäsenvaltio on Dublinin asetuksen mukaan vastuussa kolmannen maan kansalaisen jossakin jäsenvaltiossa tekemän turvapaikkahakemuksen käsittelystä. Tietokanta sisältää vain biometrisiä tietoja (sormenjälkiä) ja mahdollistaa turvapaikanhakijoiden ja laittomien maahanmuuttajien sormenjälkien vertailun.

3.2. Vaihtoehdot

13. Jos päädytään rekisteriin, jossa on rajattu hakemisto, on määritettävä, minkä tyyppisiä tietoja rekisteriin kirjatuista henkilöistä pitäisi sisältyä hakemistoon, jotta se olisi tehokas hakuväline. Seuraavat seikat on otettava huomioon:

– Kansalliset rikosrekisterijärjestelmät syöttävät tietoja hakemistoon. Useimpiin niistä sisältyy ainoastaan aakkosnumeerista tietoa (eli tekstiä). Ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kyproksen rekistereissä on myös sormenjäljet. Näyttää kuitenkin siltä, että myös sellaisissa maissa, joiden rikosrekistereihin ei tallenneta sormenjälkiä, tutkinnan/syytteeseenpanon varhaisemmassa vaiheessa otetaan toisinaan sormenjäljet (esim. poliisin toimesta).

– Kolmansien maiden kansalaisten henkilöllisyyden toteaminen kansallisella tasolla riittävällä varmuudella on vaikeampaa kuin EU:n kansalaisten henkilöllisyyden toteaminen (henkilöasiakirjoja ei ole, väärä henkilöllisyys jne.). Kolmannen maan kansalaisen henkilöllisyydestä kansalliseen rikosrekisteriin merkityt aakkosnumeeriset tiedot (jotka siirretään hakemistoon, kun se on perustettu) ovat joissakin tapauksissa epäluotettavia.

14. On useita toimintavaihtoehtoja, joita on arvioitava etenkin suhteellisuus- ja välttämättömyysperiaatteen valossa. Näitä vaihtoehtoja analysoidaan tarkemmin mahdollista säädösehdotusta edeltävässä vaikutustenarvioinnissa.

15. Vaihtoehto 1: Vain aakkosnumeerista tietoa sisältävä hakemisto. Tähän vaihtoehtoon liittyvät riskit ovat: i) puutteelliset tiedot henkilön aiemmista tuomioista (esim. koska hänet on tuomittu toisella nimellä); ii) tuomion kirjaaminen väärälle henkilölle. Koska hakemisto on vain väline, jonka avulla sen käyttäjä voi määrittää, missä tietty henkilö on aiemmin tuomittu, jälkimmäistä riskiä on mahdollista pienentää varmistamalla, että tietojenvaihdossa mukana olevat jäsenvaltiot tarkistavat henkilön henkilöllisyyden huolellisesti (tarvittaessa biometristen tietojen perusteella). Vaihtoehto ei kuitenkaan takaa sitä, että saadaan kaikki tiedot.

16. Vaihtoehto 2: Biometrisiä tietoja sisältävä hakemisto. Vaihtoehto on kalliimpi (EU:n tasolla [13], mutta myös jäsenvaltioille, joiden on voitava syöttää biometrisiä tietoja hakemistoon). Siihen liittyy myös erilaisia tietosuojakysymyksiä kuin vaihtoehtoon 1. Biometristen tietojen käyttövaihtoehtoja on kaksi:

· Biometrisiä tietoja voitaisiin tallentaa hakemistoon, ja niitä käytettäisiin vain henkilöllisyyden varmistamiseen. Näin ollen ei olisi mahdollista tehdä tietokannasta hakuja biometrisiä hakuperusteita käyttäen. SIS II tulee toimimaan tällä tavoin.

· Hakemistoon voitaisiin lisätä hakukone, jonka avulla on mahdollista hakea biometrisiä tietoja. Näin saataisiin kaikki tiedot ja vältettäisiin tuomion lukeminen virheellisesti henkilön tiliin.

17. Vaihtoehto 3: Hakemisto, joka sisältää biometrisiä tietoja tietyistä vakavista rikoksista. Eräät jäsenvaltiot ovat valinneet kansallisella tasolla tämän vaihtoehdon ja perustaneet erillisiä rekisterejä, joissa on biometrisiä tietoja tietyntyyppisistä rikoksista (tekemättä eroa EU:n kansalaisten ja kolmansien maiden kansalaisten välillä). Tämän vaihtoehdon kohdalla olisi sovittava, mitä rikostyyppejä hakemisto kattaa.

18. Vaihtoehto 4: Ei perusteta hakemistoa. Jäsenvaltio turvautuisi perinteisiin oikeudellisen ja poliisiyhteistyön mekanismeihin määrittääkseen, onko kolmannen maan kansalainen aiemmin tuomittu jossakin muussa jäsenvaltiossa. Tulevaisuudessa tietyntyyppisten tietojen – etenkin DNA-profiilien ja sormenjälkien – vaihtoa lainvalvontaviranomaisten välillä voitaisiin helpottaa soveltamalla saatavuusperiaatetta (ks. 12 kohta).

19. Tarkoituksena on, että vastaukset liitteenä olevaan kyselyyn helpottavat eri jäsenvaltioiden tilanteen ymmärtämistä ja ovat pohjana keskustelulle eri vaihtoehdoista.

LIITE

Kysely jäsenvaltioille

I. Poliisin keräämät tiedot

1. Onko rikostutkinnan yhteydessä pidätettävien henkilöiden kansalaisuuden selvittäminen yleensä vaikeaa?

(...) Kyllä – noin (...) prosentissa tapauksista

(...) Ei

2. Onko rikostutkinnan yhteydessä pidätettävien henkilöiden henkilöllisyyden selvittäminen yleensä vaikeaa?

(...) Kyllä – noin (...) prosentissa tapauksista

(...) Ei

3. Jos on, mistä syystä?

(...) Henkilöllä ei ole henkilöasiakirjoja

(...) Esitetyt asiakirjat eivät ole luotettavia

(...) Henkilö kieltäytyy esittämästä tai ei pysty (esim. kielivaikeuksien vuoksi) esittämään todisteita henkilöllisyydestään

(...) Muu, mikä? (...)

4. Miten selvitätte henkilöllisyyden tällaisessa tapauksessa?

5. Mitä biometrisiä tietoja keräätte pidätetyiltä?

(...) Sormenjäljet

(...) Valokuvat

(...) DNA

(...) Muu, mikä? (...)

6. Jos todetaan, että pidätetty ei ole EU:n kansalainen vaan kolmannen maan kansalainen, otatteko aina yhteyttä kyseiseen kolmanteen maahan varmentaaksenne hänen henkilöllisyytensä ja hänen henkilökohtaista tilannettaan koskevat lausunnot?

(...) Kyllä – noin (...) prosentissa tapauksista

(...) Ei

7. Jos kyllä, onko vastaus tyydyttävä?

(...) Kyllä – noin (...) prosentissa tapauksista

(...) Ei, siksi, että (...)

8. Onko biometrisiä tietoja mahdollista kerätä poliisitutkintavaiheen jälkeen tai kun henkilö on tuomittu?

(...) Kyllä. Täsmentäkää. (...)

(...) Ei

II. Poliisitutkintavaiheen jälkeen käytettävissä olevat tiedot

9. Toimitetaanko poliisitutkintavaiheen aikana kerätyt tiedot henkilöllisyydestä (myös biometriset tiedot) automaattisesti syyttäjäviranomaisille?

(...) Kyllä

(...) Ei

(...) Vain osittain. Täsmentäkää (...)

10. Kun henkilö on tuomittu, siirretäänkö hänen henkilöllisyydestään poliisitutkintavaiheessa kerätyt tiedot automaattisesti henkilön rikosrekisteriin?

(...) Kyllä

(...) Ei

(...) Vain osittain. Täsmentäkää (...)

11. Jos ei:

– Onko tietojen siirtäminen oikeudellisista syistä mahdotonta?

(...) Kyllä. Täsmentäkää (...)

(...) Ei

– Onko rikosrekisterissä poliisitietoihin johtava linkki tai viittaukset, joiden avulla tiedot on helppo saada?

(...) Kyllä

(...) Ei

12. Kun asetatte toisen maan kansalaisen syytteeseen, pyydättekö aina tietoja kansallisesta rikosrekisteristä tarkistaaksenne, onko henkilöä tuomittu aiemmin?

(...) Kyllä – noin (...) prosentissa tapauksista

(...) Ei

13. Jos kyllä, minkälaisia ongelmia olette kohdanneet?

14. Jos tuomittu käyttää peitenimeä, merkitäänkö siitä tiedot rikosrekisteriin?

(...) Kyllä

(...) Ei

15. Jos jossakin menettelyn vaiheessa kerätään biometrisiä tietoja, säilytetäänkö niitä tietokannassa, josta voi tehdä hakuja?

(...) Kyllä

(...) Ei

16. Jos vastaus kysymykseen 15 oli ’kyllä’, koskevatko tietokannat vain tietyntyyppisiä rikoksia (esim. seksuaalirikoksia)?

(...) Kyllä. Täsmentäkää (...)

(...) Ei

17. Kokoatteko tilastoja tuomioista, joita on langetettu maassanne kolmansien maiden kansalaisille? Jos kokoatte, minkälaisia?

[1] Komission tiedonanto: Perusoikeuskirjan noudattaminen komission lainsäädäntöehdotuksissa. Menetelmä järjestelmällistä ja tiukkaa valvontaa varten. KOM (2005) 172 lopullinen, 27.4.2005.

[2] EUVL C 53, 3.3.2005, s. 1.

[3] http://conventions.coe.int/Treaty/Commun/ListeTraites.asp?CM=8&CL=ENG

[4] Valkoinen kirja rikostuomioita koskevasta tietojenvaihdosta ja tuomioiden vaikutuksesta Euroopan unionin alueella, KOM(2005)10.

[5] KOM(2005) 690.

[6] Neuvoston päätös 2005/876/YOS, tehty 21 päivänä marraskuuta 2005, rikosrekisteritietojen vaihtamisesta, EUVL L 322, 9.12.2005, s. 33.

[7] Toimitetaan pyynnöstä.

[8] Toteutettavuustutkimuksen oletuksena oli, että mittakaavaetujen saamiseksi hakemiston kehittämisessä olisi perustana SIS II -järjestelmässä käytettävä tekninen alusta, vaikka järjestelmät ovatkin erilaisia ja niiden tiedot ja pääsy tietoihin aivan erillisiä. Skenaarion, johon ei sisälly biometristen tietojen tallennusta, arvioidaan tutkimuksessa maksavan 4 miljoonaa euroa ja skenaarion, johon biometristen tietojen tallennus sisältyy, 2 miljoonaa euroa enemmän. Hakutoiminnon toteuttaminen merkitsee lisäkustannuksia.

[9] Komission tiedonantoon KOM(2005) 122 sisältyy ehdotus neuvoston päätökseksi rikosoikeutta koskevan erityisohjelman perustamisesta vuosiksi 2007–2013 osana perusoikeuksien ja oikeusasioiden yleisohjelmaa. Jos ehdotus hyväksytään, se muodostaa oikeusperustan, joka antaa mahdollisuuden tukea rikosrekisteritietojen vaihtoon tarkoitetun eurooppalaisen tietokonepohjaisen järjestelmän kehittämistä ja toteuttamista EU:n talousarviosta ja jopa tukea suoraan kansallisten rikosrekisterien uudistamista.

[10] Ehdotus neuvoston puitepäätökseksi saatavuusperiaatteen mukaisesta tietojenvaihdosta, KOM(2005) 490, 12.10.2005.

[11] EUVL L 50, 25.2.2003.

[12] KOM(2005) 600.

[13] Ks. alaviite 8.

--------------------------------------------------