FI Euroopan unionin virallinen lehti C 244/4

KOMISSION KERTOMUS

Yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuus (Kertomus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY soveltamisesta)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2008/C 244/03)

1. JOHDANTO

Siitä lähtien, kun SAFA-ohjelma (ulkomaisten ilma-alusten turvallisuuden arviointiohjelma) perustettiin Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) ja Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöelimen (JAA) alaisuuteen vuonna 1996, ohjelma on yhä selkeämmin osoittautunut edelläkävijäksi paitsi eurooppalaisen myös kansainvälisen ilmailuturvallisuuden edistäjänä. Näin siitäkin huolimatta, että ohjelma on monin tavoin ilmeisen rajallinen, esimerkiksi työvoima- ja teknisten resurssien saatavuuden osalta ja että itse asematasotarkastukset — koko ohjelman kulmakivi — ovat luonteeltaan rajallisia.

Euroopan yhteisö (EY) on alusta saakka antanut täyden tukensa SAFA-ohjelmalle ja osallistunut siihen aktiivisesti SAFA:n ohjauskomitean jäsenenä ja tarjoamalla Euroopan komission kautta varoja JAA:n käyttöön.

Osana yhteisön kokonaisstrategiaa yhtenäisen ja korkean siviili-ilmailun turvallisuuden tason vakiinnuttamiseksi ja ylläpitämiseksi Euroopassa yhteisö hyväksyi 21. huhtikuuta 2004 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuudesta (1) eli niin sanotun SAFA-direktiivin.

Vaikka jäsenvaltioille tästä direktiivistä aiheutuvista yhteisöön liittyvistä velvoitteista voitaisiin suurelta osin huolehtia sillä, että ne osallistuvat ECAC:n SAFA-ohjelmaan — jonka hallinnoinnista vastaa JAA — ohjelmalla ei ole Euroopan yhteisön sitovaa oikeusperustaa, vaan se perustuu siihen osallistuvia ECAC:n jäsenvaltioita edustavien pääjohtajien sitoumukseen. ”Ulkomaisten” ilma-alusten tarkastuksia sovellettiin aluksi ilma-aluksiin, joita ei käytetä tai liikennöidä sen valtion toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa, jossa tarkastus tehdään.

ECAC:n SAFA-ohjelmaan osallistuminen on ollut Euroopan unionin (EU) jäsenvaltioille vapaaehtoista. Direktiivissä 2004/36/EY sen sijaan vahvistetaan niille selkeä oikeudellinen velvollisuus tarkastaa lentoasemilleen laskeutuvat kolmansien maiden ilma-alukset sekä osallistua suoritettuja asematasotarkastuksia koskevien tietojen keruuseen ja vaihtamiseen. Tässä tapauksessa ’kolmannen maan ilma-aluksella’ tarkoitetaan ilma-alusta, jota ei käytetä tai liikennöidä EU:n jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa. Direktiivi ei kuitenkaan estä EU:n jäsenvaltioita tarkastamasta muiden jäsenvaltioiden ilma-aluksia.

SAFA-direktiivin 13 artiklassa säädetään, että komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 30. huhtikuuta 2008 kertomuksen siitä, miten se on tätä direktiiviä soveltanut. Artiklassa tarkennetaan lisäksi, että komission kertomukseen voi tarvittaessa liittyä ehdotuksia direktiivin muuttamiseksi. Tässä kertomuksessa on ensisijaisesti tarkoitus esitellä, miten hyvin direktiivin tavoite on saavutettu ja miten paljon direktiivin käyttöönotto on vaikuttanut ilmailuturvallisuuden lisääntymiseen Euroopassa.

Kokonaiskuvan muodostamiseksi tässä kertomuksessa myös kuvataan ja arvioidaan SAFA-ohjelman hallinnoinnissa ja kehityksessä vuoden 2004 jälkeen tapahtuneita muutoksia sekä pyritään selvittämään, missä määrin direktiivin sääntelykehys on vaikuttanut näihin muutoksiin. Tämä määrällinen ja laadullinen työ edellyttää perusteellista selvitystä jo toteutetuista komission lainsäädäntöohjelmassa tai suunnitelluista toimenpiteistä.

2. TÄYTÄNTÖÖNPANO

Oikeudelliset näkökohdat

Direktiivissä 2004/36/EY EU:n jäsenvaltioille annettiin kaksi vuotta aikaa toteuttaa direktiivin säännösten täytäntöönpanoon tähtäävät kansalliset toimenpiteet. Direktiivin 11 artiklassa asetettiin EU:n viidelletoista silloiselle jäsenvaltiolle määräajaksi 30. huhtikuuta 2006, ja unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneille kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle säädettiin siirtymäkausia direktiivin täytäntöönpanoa varten.

Jäljempänä olevasta taulukosta 1 ilmenee, että vaikka merkittävä määrä jäsenvaltioita ei ottanut ajoissa käyttöön asianmukaisia täytäntöönpanotoimenpiteitä, jäsenvaltioilla ei ollut suuria ongelmia direktiivin säännösten täytäntöönpanossa — kahta vähäistä poikkeusta lukuun ottamatta. Syynä tähän oli pääasiassa se, että tärkeimmistä direktiiviin sisältyvistä velvoitteista oli jo suurelta osin huolehdittu ECAC:n SAFA-ohjelmaan osallistumisen puitteissa.

Taulukko 1

Täytäntöönpano jäsenvaltioissa

Jäsenvaltio Täytäntöönpanon määräaika Määräajan laji Rikkomusmenettely käynnistetty ilmoittamatta jättämisen vuoksi Nykytilanne Itävalta 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 27.6.2007 Belgia 30.4.2006 Tavanomainen määräaika Bulgaria 1.1.2007 Tavanomainen määräaika Kypros 30.4.2006 Siirtymäkausi Tšekkin tasavalta 30.4.2006 Siirtymäkausi X Menettely päätetty 12.10.2006 Tanska 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 12.10.2006 Irlanti 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 11.12.2007 Viro 30.4.2006 Siirtymäkausi Suomi 30.4.2006 Tavanomainen määräaika Ranska 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 21.3.2007 Saksa 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 12.10.2006 Kreikka 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 17.10.2007 Unkari 30.4.2006 Siirtymäkausi X Menettely päätetty 27.6.2007 Italia 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 31.1.2008 Latvia 30.4.2006 Siirtymäkausi X Menettely päätetty 12.10.2006 Liettua 30.4.2006 Siirtymäkausi Luxemburg 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Täytäntöönpanon laiminlyönti todettu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä 1.4.2008 Malta 30.4.2006 Siirtymäkausi X Menettely päätetty 27.6.2007 Alankomaat 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 12.12.2006 Puola (2) 30.4.2006 Siirtymäkausi X Tapauksen arviointi kesken (siirretty Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi 28.11.2007) Portugali 30.4.2006 Tavanomainen määräaika Romania 1.1.2007 Tavanomainen määräaika Slovakia 30.4.2006 Siirtymäkausi Slovenia 30.4.2006 Siirtymäkausi X Menettely päätetty 12.12.2006 Espanja 30.4.2006 Tavanomainen määräaika Ruotsi 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 12.12.2006 Yhdistynyt kuningaskunta 30.4.2006 Tavanomainen määräaika X Menettely päätetty 12.10.2006

Toiminnalliset näkökohdat

Lentojen määrä ylittää selvästi tarkastuskapasiteetin lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi SAFA-asematasotarkastuksia voidaan tehdä vain pistokokeina. Tähän saakka pistokokeita on tehty joko satunnaisesti tai ne voivat perustua — esimerkiksi Euroopan lentoturvallisuusviraston EASA:n tietokannan säännöllisistä analyyseistä saataviin — tietoihin, jotka antavat syytä epäillä tiettyjä kohteita kansainvälisten turvallisuusvaatimusten vastaisuudesta. Tällöin tarkastus voidaan päättää kohdentaa tiettyjen perusteiden mukaisesti (ks. luku 5.2) tai Euroopan komission suositusten tai kansallisten toimintaperiaatteiden ja -linjojen perusteella.

3. DIREKTIIVIN VAIKUTUKSET

Direktiivin 2004/36/EY tärkein vaikutus oli, että sen myötä yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten tarkastamisesta tuli jäsenvaltioiden oikeudellinen velvollisuus.

Tämän lisäksi direktiivin myötä yhteisössä otettiin käyttöön yhtenäinen kansainvälisten turvallisuusstandardien täytäntöönpanon toimintamalli, kun yhteisön lentoasemille laskeutuvien kolmansien maiden ilma-alusten asematasotarkastuksia koskevat säännöt ja toimintatavat yhtenäistettiin. Direktiivi myös edistää ohjelmaan osallistuvien tarkastajien ja henkilökunnan koulutuksen yhdenmukaistamista, ohjelman ja sen välineiden parantamiseen liittyvien menettelyjen ja ehdotusten kehittämistä sekä kerättyjen tietojen raportointia.

Lisäksi direktiivi on:

— vaikuttanut kiistatta jäsenvaltioiden suorittamien SAFA-asematasotarkastusten määrän huomattavaan lisääntymiseen (ks. taulukko 2 jäljempänä),

— edistänyt ja helpottanut ilmailuturvallisuuteen liittyvien tietojen vaihtoa paitsi jäsenvaltioiden, komission ja EASA:n välillä myös ulkomaisten siviili-ilmailuviranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen välillä,

— todettu tehokkaaksi pelotteeksi suhteessa turvallisuusnormeja mahdollisesti laiminlyöviin lentoliikenteen harjoittajiin, joiden lentoja suuntautuu yhteisön alueelle.

Lisäksi direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon on todettu olennaisesti tukeneen asetuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston (EY) N:o 2111/2005 (3) säädetyn yhteisössä toimintakieltoon asetettujen lentoliikenteen harjoittajien luettelon eli niin sanotun mustan listan laatimista.

Kyseisen asetuksen voimaantulon seurauksena SAFA-asematasotarkastusraporttien sekä tarkastuksista johtuvia jäsenvaltioiden toimenpiteitä koskevien kertomusten merkitys onkin lisääntynyt, sillä niitä on pidetty ensisijaisena perusteena tutkimuksille, joiden seurauksena useita lentoliikenteen harjoittajia on ehdotettu ja lopulta myös sisällytetty yhteisön mustalle listalle.

Taulukko 2

Vuosittaisten SAFA-tarkastusten määrä maittain

EU:n jäsenvaltiot 2002–2007

2002 2003 2004 2005 2006 2007 Kertomuksia yhteensä 1 Belgique/België 104 92 74 73 84 100 527 2 България 7 7 3 Česká republika 32 28 18 39 40 24 181 4 Danmark 51 50 50 60 60 60 331 5 Deutschland 1 065 992 840 793 786 845 5 321 6 Eesti 10 6 11 18 30 31 106 7 Éire/Ireland 45 52 50 41 59 24 271 8 Ελλάδα 28 3 7 44 105 182 369 9 España 50 4 43 368 1 518 1 513 3 496 10 France 1 129 1 277 1 536 1 468 1 888 2 357 9 655 11 Italia 625 879 854 883 3 241 12 Κύπρος/Kıbrıs 2 9 11 13 Latvija 4 2 3 2 21 32 14 Lietuva 3 1 7 21 24 14 70 15 Luxembourg 4 4 15 2 25 16 Magyarország 2 2 9 36 8 3 60 17 Malta 4 9 13 10 9 45 18 Nederland 113 154 182 243 267 277 1 236 19 Österreich 42 243 285 20 Polska 60 25 111 141 115 135 587 21 Portugal 9 35 100 39 22 205 22 România 28 40 35 108 104 133 448 23 Slovenija 5 8 6 8 8 18 53 24 Slovensko 12 7 4 6 12 41 25 Suomi/Finland 24 7 51 56 113 125 376 26 Sverige 54 52 60 62 102 101 431 27 United Kingdom 194 213 224 197 251 233 1 312 Yhteensä 3 013 3 030 3 993 4 793 6 517 7 376 28 722

4. YHTEISÖN TOIMIVALLAN KÄYTTÄMINEN JA VASTUUN SIIRTÄMINEN EASA:LLE

ECAC:n jäsenvaltiot keskustelivat ECAC:n pääjohtajien 125. kokouksessa SAFA-ohjelman tulevaisuudesta ja sopivat periaatteesta, jonka mukaan ohjelma siirretään yhteisön toimielimille (eli Euroopan komissiolle ja EASA:lle); samalla korostettiin, miten tärkeää on säilyttää ohjelman yleiseurooppalainen ulottuvuus ottamalla käyttöön mekanismi, joka sallii EU:n ulkopuolisten ECAC:n jäsenvaltioiden osallistumisen ohjelmaan myös jatkossa.

Ensimmäinen varsinainen askel tämän edistämiseksi otettiin, kun annettiin komission asetus (EY) N:o 768/2006 (4) direktiivin 2004/36/EC 8 artiklassa tarkoitetulla komiteamenettelyllä. Kyseisessä asetuksessa säädetään, että EASA:lle siirretään SAFA-ohjelmaan liittyviä (ja tähän asti JAA:lle kuuluneita) tehtäviä, ensisijaisesti vastuu SAFA-tietokannasta, joka muodostaa koko ohjelman rungon, sekä muita täydentäviä toimia, joilla varmistetaan yhteisten standardien soveltaminen asematasotarkastusten suorittamisessa ja niihin liittyvässä koulutuksessa.

Siirto toteutettiin asteittain vuoden 2006 kuluessa ja se saatiin päätökseen kyseisen vuoden loppuun mennessä. Komissio panee tyytyväisenä merkille siirtoprosessin juohevan koordinoinnin kahden yksikön välillä, mikä on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon ne käytännölliset, tekniset ja logistiset esteet, joita sisältyy tämänkaltaisen siirron toteuttamiseen siten, että SAFA-järjestelmän toiminta häiriintyy mahdollisimman vähän.

4.1 Euroopan yhteisön (EY) SAFA-ohjelma — 1. tammikuuta 2007

EY:n SAFA-ohjelman hallinnointi ja jatkokehittäminen siirtyi siis 1. tammikuuta 2007 kokonaisuudessaan Euroopan komissiolle, jota EASA avustaa.

Ohjelman yleiseurooppalaisen ulottuvuuden säilyttämiseksi EASA on sopinut kunkin EU:n ulkopuolisen ECAC:n jäsenvaltion kanssa yhteisön lentoasemia ja kunkin yksittäisen valtion alueella olevia lentoasemia käyttävien ilma-alusten turvallisuutta ja tietojärjestelmän hallinnointia koskevien tietojen keruuta ja vaihtoa koskevista työjärjestelyistä, joilla varmistetaan, että näiden maiden osallistuminen ohjelmaan jatkuu.

EU:n 27 jäsenvaltiota mukaan luettuina EY:n SAFA-ohjelmassa on näin ollen yhteensä 42 osallistujavaltiota: Alankomaat, Albania, Armenia, Azerbaidžan, Belgia, Bosnia ja Hertsegovina, Bulgaria, Espanja, Georgia, Irlanti, Islanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Malta, Moldovan tasavalta, Monaco, Norja, Puola, Portugali, Ranska, Ruotsi, Romania, Saksa, Serbia, Slovakia, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Tanska, Tšekkin tasavalta, Turkki, Ukraina, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta.

ECAC/JAA-edeltäjänsä tavoin myös EY:n SAFA-ohjelman olennainen periaate on, että jokaisessa SAFA-ohjelman osallistujavaltiossa ilma-aluksille (EU-valtioissa kolmansien maiden ilma-aluksille ja EU:n ulkopuolisissa ECAC-valtioissa ulkomaisille ilma-aluksille) voidaan tehdä asematasotarkastuksia. Näissä tarkastetaan pääasiassa ilma-aluksen asiakirjat ja käsikirjat, ohjaamomiehistön lupakirjat, ilma-aluksen silmämääräinen kunto sekä matkustamon pakolliset turvalaitteet ja niiden kunto. Tarkastukset perustuvat Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) vaatimusten liitteisiin 1 (henkilöstön lupakirjat), 6 (lentotoiminta) ja 8 (lentokelpoisuus). Näissä tarkastuksissa noudatetaan menettelyä, joka on yhteinen kaikille osallistujavaltioille. Myös tarkastusten tuloksista laadittavat kertomukset tehdään yhteisen mallin mukaisesti. Jos tarkastuksissa todetaan merkittäviä sääntöjenvastaisuuksia, ilma-aluksen käyttäjään ja asianomaiseen ilmailuviranomaiseen (ilma-aluksen käyttäjän valtion tai rekisterivaltion viranomainen) otetaan yhteyttä korjaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi sekä tarkastetun ilma-aluksen että sellaisten muiden ilma-alusten osalta, joihin sääntöjenvastaisuus voi liittyä, jos se on yleisluonteinen. Kaikki tarkastuskertomusten tiedot sekä niihin liittyvät lisätiedot (kuten luettelo tarkastuksen johdosta aloitetuista ja loppuunsaatetuista toimista) keskitetään EASA:n perustamaan ja hallinnoimaan tietokantaan Kölnissä Saksassa.

EY:n SAFA-ohjelman keskeiset osat voidaan tiivistää seuraavasti:

— ohjelmaa sovelletaan kaikissa 42:ssa SAFA:n osallistujavaltiossa koko Euroopan laajuisesti,

— tarkastusten tulosten laaja jakelu toteutetaan keskitetyn tietokannan kautta,

— lähestymistapa on alhaalta ylöspäin, sillä ohjelma perustuu ennen kaikkea ilma-alusten asematasotarkastuksiin,

— olennaisena tavoitteena on varmistaa, että kansainvälisellä tasolla kaikkiin tarkastettaviin ilma-aluksiin yhtenäisesti sovellettavia ICAO:n vaatimuksia noudatetaan.

Toiminnallinen rakenne

Kuten direktiivissä 2004/36/EY ja sen täytäntöönpanoasetuksessa (EY) N:o 768/2006/EY säädetään, ohjelman toiminnalliseen rakenteeseen kuuluu kaksi pääelintä:

— neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3922/91 perustettu lentoturvallisuuskomitea: ensimmäinen toiminnallinen osa, jonka vastuulle komissio uskoo direktiivin 2004/36/EY täytäntöönpanossa tarvittavien yhtenäisten toimenpiteiden toteuttamisen, erityisesti mainitun direktiivin 8 ja 12 artiklassa säädetyn tarkastus- ja raportointijärjestelyn. Näiden toimenpiteiden tavoitteena on EY:n SAFA-ohjelman tehokkuuden edistäminen,

— EASA: toinen toiminnallinen osa, joka huolehtii tietokantaan liittyvistä toiminnallisista tehtävistä, minkä lisäksi se, kuten asetuksessa (EY) N:o 768/2006 säädetään, tekee komissiolle ja lentoturvallisuuskomitealle ehdotuksia EY:n SAFA-ohjelmaa koskevista parannustoimenpiteistä ja ohjelman kehittämisestä sekä huolehtii sopivien analyysivälineiden avulla tietokantaan syötettyjen raporttien oikea-aikaisesta analysoinnista,

Komissio on lisäksi lentoturvallisuuskomitean puitteissa perustanut eurooppalaisen SAFA-ohjausryhmän, joka koostuu kunkin 42 osallistujamaan edustajista. Tässä ryhmässä kansalliset asiantuntijat toimivat neuvoa-antavassa roolissa komission ja/tai lentoturvallisuuskomitean pyynnöstä, ja sen lisäksi ryhmä toimii korvaamattoman arvokkaana viestintäkanavana yhteisön ja EU:n ulkopuolisten osallistujavaltioiden välillä, mikä korostaa komission sitoutuneisuutta ohjelman yleiseurooppalaisen ulottuvuuden säilyttämiseen ja vahvistamiseen.

5. EY:N SAFA-OHJELMAN LUJITTAMINEN

Sen jälkeen, kun direktiivi 2004/36/EY ja siihen olennaisesti liittyvä mustaa listaa koskeva asetus (EY) N:o 2111/2005 olivat tulleet voimaan ja SAFA-ohjelma oli siirretty kokonaisuudessaan komission toimivaltaan — mikä ei ollut vielä tiedossa, kun direktiivi hyväksyttiin — komissiolle tuli nopeasti selväksi, että mainitun direktiivin säännöksiä oli kiireellisesti tarkistettava, jotta ohjelman häiriötön toiminta ja kehitys voitaisiin varmistaa.

Tämän vuoksi komissio teki vuoden 2007 aikana kaksi uusia lainsäädäntöehdotusta, joista ensimmäinen koski asematasotarkastusten suorittamiskäytäntöjä ja toinen jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten ensisijaista kohdentamista (katso kohdat 5.1 ja 5.2 jäljempänä). Lentoturvallisuuskomiteassa käydyn laajan keskustelun ja Euroopan parlamentin tekemän lopullisten tekstien tarkastelun jälkeen komissio hyväksyi uudet säädökset 16. huhtikuuta 2008 (5).

Muista ohjelmaa koskevista parannuksista ja ohjelman kehittämisestä kerrotaan jäljempänä kohdissa 5.3 ja 5.4.

5.1 Komission direktiivi direktiivin 2004/36/EY liitteen II muuttamisesta

Alun perin hyväksytyssä muodossaan direktiivin 2004/36/EY liite II sisälsi vain hyvin yleisiä perusteita, joista kävivät ilmi jäsenvaltioiden asematasotarkastusten suorittamista ja raportointia koskevien entistä kattavampien menettelyiden yleiset kehykset.

Kun otetaan lisäksi huomioon, että SAFA-ohjelman puitteissa suoritettujen asematasotarkastusten tulosten merkitys kasvoi, kun komissio alkoi pitää niitä yhtenä tärkeänä perusteena päätöksille lentoliikenteen harjoittajien sisällyttämisestä yhteisön mustalle listalle, kyseistä liitettä oli muutettava myös jäsenvaltioiden asematarkastusten yhtenäisten toteuttamis- ja raportointimenetelmien keskeisten osien laillisen aseman vahvistamiseksi (ja niiden saattamiseksi täytäntöönpanokelpoisiksi). Muutetussa direktiivin liitteessä kiinnitetäänkin huomiota useisiin viime kuukausien aikana havaittuihin tarpeisiin:

1) Tarve sisällyttää liitteeseen EY:n SAFA-asematasotarkastusmenettelyiden käsikirjan muodostavat keskeiset osat. Tähän käsikirjaan sisällytetään vain ne säännökset, jotka on tehtävä jäsenvaltioille pakollisiksi (sisällyttämällä säännökset direktiivin liitteeseen II). Liitettä voivat soveltaa myös EU:n ulkopuoliset osanottajavaltiot EASA:n kanssa sovittujen työjärjestelyjen kautta. Nämä keskeiset osat koskevat seuraavia seikkoja: — SAFA-tarkastajien pätevyyttä ja koulutusta koskevat vaatimukset, — EY:n SAFA-ohjelmaan keskeisesti kuuluvat turvallisuusvaatimukset, — tarkastusmenettelyt, — havaintojen luokittelu, — asematasotarkastuksen tuloksista johtuvat seurantatoimet.

2) Tarve korvata alkuperäiseen liitteeseen kuuluva SAFA-tarkistuslista nykyisen SAFA-menettelyt-asiakirjan viimeisimmällä versiolla.

3) Tarve laatia erityinen säännös, jonka myötä osanottajavaltioissa saa kulua enintään 15 työpäivää siitä, kun asematasotarkastus suoritetaan, siihen, kun kyseistä tarkastusta koskeva raportti syötetään keskitettyyn tietokantaan. Näin parannetaan EASA:n syötetyistä raporteista säännöllisin väliajoin suorittaman analyysin paikkansapitävyyttä ja käyttökelpoisuutta.

4) Tarve ottaa käyttöön vakiomuotoinen tarkastustodistus, josta osa luovutetaan tarkastettavan ilma-aluksen asianmukaiselle henkilökunnan edustajalle allekirjoitettua tarkastustodistuksen vastaanottoilmoitusta vastaan.

5) Tarve muotoilla uudelleen useita alkuperäisen tekstin kohtia liitteen selkeyden ja luettavuuden parantamiseksi.

Muutetun liitteen mukaan EASA täydentää näitä keskeisiä osia laatimalla ohjeita, joita jäsenvaltioiden on sovellettava. Tätä tarkoitusta varten EASA:n on vahvistettava jäsenvaltioiden kuulemiseksi avoin menettely, jossa hyödynnetään jäsenvaltioiden ilmailualan sääntelyviranomaisten asiantuntemusta ja johon asianomaisten osapuolten asiantuntijat voivat tarvittaessa osallistua. Se voi perustaa tätä varten työryhmän.

5.2 Komission asetus direktiivin 2004/36/EY täytäntöönpanosta yhteisön lentoasemia käyttävien ilma-alusten asematasotarkastusten ensisijaisen kohdentamisen osalta

Komissio on toistuvasti tuonut esille pyrkimyksensä käyttää kaikkia sen saatavilla olevia ilmailuturvallisuuteen liittyvän tiedon kokoamisessa tarvittavia välineitä, jotta EY:n SAFA-ohjelman puitteissa käytössä olevia rajallisia voimavaroja voitaisiin hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti. Toimenpide antaa komissiolle mahdollisuuden pyytää muodollisesti ”laadullista kohdentamista”, jonka mukaan osa jäsenvaltioiden suorittamista asematasotarkastuksista on ensisijaisesti kohdennettava eräiden asetuksessa säädettyjen vaatimusten perusteella havaittuihin kohteisiin, joiden epäillään olevan alttiita turvallisuuspuutteille.

Komissio uskoo, että tämän toimenpiteen avulla voidaan rajoittaa SAFA-asematasotarkastusohjelman sattumanvaraisuutta, sillä se helpottaa mahdollisesti vaarallisten kohteiden tunnistamista ja näihin kohteisiin liittyvän tiedon keruuta. Sen avulla voidaan mahdollisesti myös määritellä entistä tarkemmin tapauksia mustaa listaa koskevan asetuksen (EY) N:o 2111/2005 nojalla tehtäviä päätöksiä varten.

5.3 Määrällinen kohdentaminen

Taulukosta 2 (s. 7) käy ilmi, että vaikka yhteisön alueella suoritettujen SAFA-asematasotarkastusten kokonaismäärä on vuoden 2001 jälkeen yli kaksinkertaistunut, on yksittäisten jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten määrissä valtavia eroja.

Komissio on täysin tietoinen siitä, että jäsenvaltioiden välillä on usein suuria eroja myös työvoima- ja aineellisissa resursseissa, mutta se katsoo kuitenkin, että resurssien saatavuudesta huolimatta useiden jäsenvaltioiden ilmoittamat vuosittaisten tarkastusten määrät ovat lähes mahdottomia hyväksyä. Yksittäisten jäsenvaltioiden tapauksessa tämä koskee:

— suoritettujen tarkastusten lukumäärää sinänsä,

— suoritettujen tarkastusten lukumäärää, kun sitä verrataan kuhunkin yksittäiseen jäsenvaltioon tai kustakin yksittäisestä jäsenvaltiosta suuntautuvaan liikennemäärään.

Komissio on toistuvasti painottanut, että tilanteen on kohennuttava. Yhdessä EASA:n ja jäsenvaltioiden kanssa komissio tutkii, miten voitaisiin vahvistaa vähimmäislukumäärä kunkin jäsenvaltion vuosittain suorittamille tarkastuksille. Lukumäärää laskettaessa otetaan luonnollisesti huomioon useita eri muuttujia, kuten lentojen, kansainvälisten lentoasemien ja tähän asti muissa jäsenvaltioissa tehtyjen tarkastusten määrä.

5.4 EASAN toimivallan laajentaminen — Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 216/2008

Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät 20. helmikuuta 2008 asetuksen (EY) N:o 216/2008 yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta sekä neuvoston direktiivin 91/670/ETY, asetuksen (EY) N:o 1592/2002 ja direktiivin 2004/36/EY (6) kumoamisesta (jäljempänä ’EASA-asetus’). Asetuksessa säädetään direktiivin 2004/36/EY (sekä sen täytäntöönpanosääntöjen) korvaamisesta EASA-asetuksen mukaisesti hyväksytyillä säännöillä seuraavasti:

Tämän huhtikuun 8 päivänä 2008 voimaan tulleen asetuksen 10 artiklassa säädetään toimenpiteistä, joista aiemmin säädettiin direktiivissä 2004/36/EY. Lisäksi 10 artiklan 5 kohdassa säädetään, että tähän artiklaan liittyvistä täytäntöönpanotoimenpiteistä voidaan päättää komiteamenettelyllä (”… päätetään asetuksen 65 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen”).

Asetuksen 69 artiklassa säädetään myös direktiivin 2004/36/EY kumoamisesta asetuksen 10 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden voimaantulosta alkaen ja rajoittamatta direktiivin 2004/36/EY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanosääntöjen soveltamista.

Lisäksi mainitaan, että 10 artiklaan sisältyviä periaatteita sovelletaan vasta asianomaisissa toimeenpanosäännöissä yksilöidyistä päivistä lukien, kuitenkin viimeistään 8 päivästä huhtikuuta 2012.

6. SAFA:N ”YHDISTELMÄRAPORTTI” (7)

Direktiivin 2004/36/EY 6 artiklan 2 kohdassa säädetään, että komissio julkaisee vuosittain yhdistelmäraportin, joka on yleisön ja toimialan edustajien saatavilla ja sisältää erittelyn kaikista yhteisön lentoasemia käyttäville ilma-aluksille suoritettujen asematarkastusten raporteista vastaanotetuista tiedoista. Eritelmän on oltava selkeä ja helposti ymmärrettävä, ja siitä on käytävä ilmi, onko lentomatkustajille aiheutunut kohonnut turvallisuusriski. Eritelmään sisältyvien tietojen lähdettä ei saa mainita.

Komissio hyväksyi ja julkaisi helmikuussa 2008 ensimmäisen yhdistelmäraportin, jossa eriteltiin aikavälillä 30. huhtikuuta 2006 — 31. joulukuuta 2006 suoritetut asematasotarkastukset. Vuonna 2008 siirrytään laatimaan raportti kokonaisen vuoden osalta. Se kattaa ajanjakson 1. tammikuuta — 31. joulukuuta 2007 eli ensimmäisen kokonaisen vuoden sen jälkeen, kun vastuu SAFA-ohjelman hallinnoinnista ja kehittämisestä on siirtynyt ECAC:lta ja JAA:lta yhteisön toimivaltaan. Tämän jälkeen raportti laaditaan vuosittain.

Komissio katsoo, että avoimuuden ja vastuullisuuden lisäämiseksi suhteessa kaikkiin ohjelmaan osallistuviin, kyseisessä asiakirjassa mainittuihin toimijoihin samoin kuin Euroopan parlamenttiin ja yleisesti kansalaisiin direktiivin 2004/36/EY 6 artiklan 2 kohdassa määrättyjä rajoituksia tulisi lieventää, jotta kyseisistä vuosiraporteista saataisiin täsmällisempää tietoa eri toimijoiden turvallisuustasosta.

7. PÄÄTELMÄT

Viime vuosina tehdyistä SAFA-tarkastuksista saadut kokemukset osoittavat, että niiden perusteella voidaan muodostaa yleinen käsitys ulkomaisten ilma-alusten käyttäjien turvallisuudesta. Käsitys on kuitenkin rajoittunut siinä mielessä, että kokonaiskuva yksittäisten ilma-alusten tai niiden käyttäjien turvallisuudesta puuttuu, koska eräitä seikkoja on vaikea arvioida tarkastusten yhteydessä (esimerkiksi miehistöyhteistyö tai lentokelpoisuuden perusteellinen selvittäminen). Tämä johtuu siitä, että tarkastuksiin käytettävissä oleva aika on rajallinen, mikä puolestaan rajoittaa tarkastuksessa saatavien tietojen yksityiskohtaisuutta.

Tietty ilma-alus tai käyttäjä voidaan arvioida perusteellisesti vain, jos se on vastuullisen ilmailuviranomaisen (eli ilma-aluksen käyttäjän valtion tai rekisterivaltion viranomaisen) jatkuvassa valvonnassa. EY:n SAFA-ohjelmasta saatavia tietoja voidaan tässä yhteydessä käyttää hyödyksi seuraavin tavoin:

— ensinnäkin niiden perusteella voidaan ennakoida mahdollisia negatiivisia turvallisuussuuntauksia: yhtä käyttäjää koskevat useat tai toistuvat havainnot ovat osoitus mahdollisista rakenteellisista heikkouksista sekä kyseisen käyttäjän laadunvalvonnassa että sille luvan antaneen valtion vastuullisten kansallisten siviili-ilmailuviranomaisten toteuttaman turvallisuusvalvonnan tasossa; samanlaisia negatiivisia suuntauksia voidaan havaita myös joidenkin ilma-alustyyppien osalta,

— toiseksi SAFA-ohjelman tarkastukset voivat välittömästi edistää yksittäisen tarkastetun ilma-aluksen turvallista käyttöä: tarkastusviranomaiset voivat varmistaa, että korjaavat toimet toteutetaan viipymättä ennen kuin ilma-aluksella suoritetaan mitään toimintoja.

Kaikkia suoritettuja tarkastuksia koskevat tiedot ovat muiden käytettävissä, jolloin tietystä ilma-aluksesta, ilma-alustyypistä, käyttäjästä tai kaikista tietystä valtiosta kotoisin olevista käyttäjistä voidaan saada parempi kokonaiskuva. SAFA:n keskitetty tietokanta on näin ollen erityisen hyödyllinen siksi, että se edistää tämänkaltaisen tiedon nopeaa leviämistä kaikissa EY:n SAFA-ohjelman osanottajavaltioissa.

Lisäksi asetuksen (EY) N:o 2111/2005 (EY:n musta listaa koskeva asetus) voimaantulon jälkeen SAFA-tarkastusten merkitys on lisääntynyt, sillä komissio voi pitää niiden tuloksia yhtenä perusteena tehdessään päätöksiä lentoliikenteen harjoittajien sisällyttämisestä yhteisön luetteloon. Tarkastusten tulokset onkin otettu huomioon ensimmäisen yhteisön luettelon vahvistamisen yhteydessä maaliskuussa 2006 sekä myöhemmin luettelon säännöllisissä päivityksissä.

Yhteenvetona tämän kertomuksen päätelmistä voidaan todeta seuraavaa:

— Direktiivin 2004/36/EY myötä yhteisössä otettiin käyttöön yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten säännöllisiä asematasotarkastuksia koskeva pakollinen järjestely sekä luotiin perusta näiden tarkastusten suorittamista, niistä raportointia ja niiden jatkotoimenpiteitä koskeville yhdenmukaisille toimintatavoille, samoin kuin niitä koskevien tietojen vaihtamiselle jäsenvaltioiden, komission ja EASA:n välillä.

— Muutamia vähäisiä poikkeuksia lukuun ottamatta jäsenvaltioissa ei ole ollut suuria ongelmia direktiivin säännösten saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja niiden täytäntöönpanossa.

— Kun vastuu SAFA-ohjelman hallinnoinnista ja kehittämisestä siirtyi ECAC:lta ja JAA:lta yhteisön toimivallan piiriin, syntyi kiireellinen tarve direktiiviä täydentävän lainsäädännön luomiselle. Tämän lainsäädännön ripeällä täytäntöönpanolla on voitu tehdä mahdolliseksi ohjelman häiriötön siirtäminen.

— Yhteisön asematasotarkastusjärjestelyä vahvistavista keskeisistä osista on direktiivin liitteen II muutoksen myötä tehty oikeudellisesti sitovia, minkä avulla niitä koskevat käytännöt on voitu yhtenäistää sekä jäsenvaltioissa että muissa viidessätoista SAFA:n osanottajavaltiossa. Kyseisen toimenpiteen myötä asematasotarkastusraporttien yleisen laadun odotetaan kohentuvan, mikä on erityisen merkityksellistä silloin, kun tarkastukset ovat yhteydessä yhteisön asetuksella (EY) N:o 2111/2005 vahvistettuun lentoliikenteen harjoittajien mustaan listaan.

— Käyttöön otetuissa täytäntöönpanosäädöksissä ilmoitetaan asematasotarkastusten kohdentamista koskevat säännöt ja vaatimukset. Niiden mukaan asematasotarkastukset tulee ensisijaisesti kohdentaa sellaisiin kohteisiin, joiden on vahvistettujen perusteiden mukaan syytä epäillä muodostavan uhan ilmailun turvallisuudelle.

— Vaikka yhteisössä suoritettujen SAFA-asematasotarkastusten määrä on vuoden 2001 jälkeen yli kaksinkertaistunut, yksittäisten jäsenvaltioiden suorittamien asematasotarkastusten määrissä on valtavia eroja. Tämän vuoksi komissio tutkii, onko yksittäisen jäsenvaltion suorittamien tarkastusten määrälle mahdollista vahvistaa vähimmäiskiintiö.

— Nyt kun asetus (EY) N:o 216/2008 yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta on hyväksytty, direktiivi 2004/36/EY on tarkoitus — viimeistään 8. huhtikuuta 2012 kumota — ja korvata asetuksen 10 artiklalla ja 10 artiklan 5 kohdan nojalla annetuilla vastaavilla täytäntöönpanosäännöillä. Tässä yhteydessä ohjelman hallinnointia ja kehittämistä koskevia EASA:n vastuualueita aiotaan laajentaa huomattavasti.

(1) EUVL L 143, 30.4.2004, s. 76.

(2) Puola on 13. maaliskuuta 2008 ilmoittanut uudistetuista täytäntöönpanotoimista, joita arvioidaan parhaillaan komission oikeudellisessa yksikössä.

(3) EUVL L 344, 27.12.2005, s. 15.

(4) EUVL L 134, 20.5.2006, s. 16.

(5) EUVL L 109, 19.4.2008, s. 7 ja 17.

(6) EUVL L 79, 19.3.2008, s. 1.

(7) EUVL C 42, 15.2.2008, s. 1.