Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus muita kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinten sivutuotteita koskevista terveyssäännöistä (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) /* KOM/2001/0748 lopull. - COD 2000/0259 */



Virallinen lehti nro 103 E , 30/04/2002 s. 0058 - 0183



Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS muita kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinten sivutuotteita koskevista terveyssäännöistä (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) PERUSTELUT A. Menettely Komissio toimitti lokakuussa 2000 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden terveyssäännöistä (KOM(2000) 574-C5-0539/2000-2000/0259(COD)) hyväksyttäväksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä yhteispäätösmenettelyä käyttäen. Ehdotus oli Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä 12. kesäkuuta 2001. Parlamentti teki ehdotukseen 92 tarkistusta, joista komissio hyväksyi 86 kokonaisuudessaan, osittain, ehdollisesti tai uudelleenmuotoilun jälkeen. Edellisen vuoksi komissio on laatinut tämän muutetun ehdotuksen. Lisäykset ja muutokset on esitetty lihavoituina ja alleviivattuina, poistot taas lihavoituina ja yliviivattuina. Uudelleenmuotoilujen taustalla on useimmiten neuvoston käsittely tai halu varmistaa ehdotuksen sisäinen johdonmukaisuus. Seuraavassa mainitaan vain laajat tekstimuutokset. B. Muutosten selitykset 1. Lajinsisäisen kierrättämisen kieltäminen Komissio ja neuvosto pitävät hyvinä Euroopan parlamentin tarkistuksia 1, 9, 18, 60, 79, 80 ja 94 sekä niitä tarkistusten 45, 62 ja 71 osia, joissa pyritään ulottamaan lajinsisäisen kierrättämisen kielto myös muihin eläimiin kuin nisäkkäisiin, joiden osalta kannibalismi on ollut kielletty vuodesta 1994. Tarkistukset on sisällytetty ehdotukseen vastaavia artikloja ja liitteitä muuttamalla. Tieteellinen ohjauskomitea samoin kuin eräät jäsenvaltioiden tieteelliset elimet - kuten Yhdistyneen kuningaskunnan SEAC - ilmoittivat nekin hiljattain suhtautuvansa myönteisesti kieltoon ennalta ehkäisevänä toimenpiteenä. Kuten BSE-epidemian kehittymisestä on käynyt ilmi, lajinsisäinen kierrättäminen voi lisätä mahdollisen tartunnanaiheuttajan kierrättämisen riskiä, kun lajirajaa ei tarvitse ylittää. 2. Jäljitettävyys Euroopan parlamentti esittää tarkistuksissaan 27, 46, 48-50, 76, 83, 84 ja 86 sekä osissa tarkistuksista 26, 35 ja 71 lisävaatimuksia, joilla parannettaisiin tuotteitten jäljitettävyyttä tai vahvistetaan komission ehdotuksessa luonnehdittuja jäljitettävyysvaatimuksia. Nämä on otettu huomioon muuttamalla vastaavia artikloja ja liitteitä. Vaatimus prosessoimattoman luokkaan 1 kuuluvan aineksen merkitsemisestä - joka esitetään tarkistuksessa 24 lisättäväksi 4 artiklaan ja tarkistuksen 45 eräässä osassa lisättäväksi 7 artiklaan - on kuitenkin otettu huomioon vain erityisen riskiaineksen osalta. Näin siksi, ettei ruhojen merkitsemisestä saada lisähyötyjä eikä se olisi linjassa vastikään hyväksytyn TSE-asetuksen kanssa, jossa poiketaan tällaisesta vaatimuksesta. Samoista syistä ei ole otettu huomioon myöskään vaatimusta prosessoimattoman luokkaan 2 kuuluvan aineksen merkitsemisestä - vaatimus esitetään tarkistuksessa 31 ja tarkistuksen 35 eräässä osassa lisättäväksi 5 artiklaan ja tarkistuksen 45 eräässä osassa lisättäväksi 7 artiklaan. Lisäksi merkintä hajun ja denaturoinnin avulla voidaan hyväksyä vain periaatteessa, koska tässä vaiheessa ei ole vielä löydetty asianmukaista ja turvallista merkintätapaa, jolla olisi nämä ominaisuudet. 3. Ristikontaminaatio Euroopan parlamentin tarkistukset 28, 37, 44, 51, 54, 55, 57, 58, 61, 70, 73, 75, 77, 78, 93 ja 97 sekä osa tarkistuksesta 45, joissa esitetään uusia ja tiukempia vaatimuksia ristikontaminaation välttämiseksi, on otettu huomioon muuttamalla vastaavia artikloja ja liitteitä. Komission ehdotuksessa esitetään jo täydellistä erottamista kerättäessä ja kuljetettaessa eläinjätettä, jota ei ole tarkoitettu elintarvikkeeksi, ja rehunvalmistuslaitosten täydellistä erottamista laitoksista, joissa käsitellään hävitettäväksi tarkoitettua eläinjätettä. 4. Hautaamista ja polttamista koskeva poikkeus Euroopan parlamentin tarkistukset 29, 38, 63 ja 69, joissa esitetään ruhojen ja erikseen määritellyn riskiaineksen hautaamista ja polttamista koskevaa poikkeusta vaikeapääsyisillä alueilla ja kun kyseessä on laajalle levinnyt eläinkulkutauti, jos on olemassa terveysriskien leviämisen vaara tai jos hävittämislaitokset ylikuormittuvat, on otettu huomioon 2, 4 ja 5 artiklassa ja uudessa 21 a artiklassa. 5. Polttolaitokset / Hävittämismenetelmien tarkistus Kyseeseen tulevissa artikloissa, uudessa 9 a artiklassa ja liitteessä XII on otettu huomioon Euroopan parlamentin tarkistukset 52 ja 99 sekä ne osat tarkistuksista 25, 26, 35 ja 43, joissa asetetaan kansanterveyteen liittyvät vaatimukset polttolaitoksille, jotka eivät kuulu jätteenpoltosta annetun direktiivin 2000/76/EY soveltamisalaan, ja joissa esitetään lainsäädännöllistä mahdollisuutta tarkistaa hyväksyttyjä hävitysmenetelmiä uusien tieteellisten tietojen perusteella. 6. Ruokajäte Euroopan parlamentin tarkistus 15 ja ne osat tarkistuksista 16 ja 103, joissa esitetään ruokajätteen sisällyttämistä asetuksen soveltamisalaan, on otettu huomioon muuttamalla kyseeseen tulevia artikloja. Neuvoston käymien keskustelujen mukaisesti on kuitenkin asetettu seuraavat edellytykset: - Ruokajäte kuuluu asetuksen soveltamisalaan vain silloin, kun se on tarkoitettu erityistarkoituksiin, jotta vältettäisiin päällekkäisyydet ympäristölainsäädännön kanssa eikä estettäisi uusien ympäristönsuojeluun liittyvien sääntöjen kehittämistä biohajoavalle jätteelle. - Ruokajäte kansainvälisistä liikennevälineistä kuuluu korkeimpaan riskiluokkaan 1, ja se hävitetään yhteisön voimassa olevan lainsäädännön vaatimusten mukaisesti. - Ruokajätteen määritelmään kuuluu myös kotitalouksien keittiöjäte. Näin halutaan varmistaa johdonmukaisuus klassista sikaruttoa ja eläinten ravitsemusta koskevan tulevan lainsäädännön kanssa. - Ruokajätteiden käytön jatkaminen ruokinnassa kielletään. Ensinnäkin käytäntö on vastoin lajien sisäistä kierrätystä koskevaa kieltoa ja rehun ainesosien täyttä jäljitettävyyttä koskevaa vaatimusta, joita molempia parlamentti on vaatinut voimakkaasti. Toiseksi hiljattainen dioksiinikriisi ja nykyiset suu- ja sorkkatautiesiintymät osoittavat riittävällä tavalla, miksi tällainen ruokintakäytäntö ei ole asianmukainen. Kiellolla halutaan varmistaa johdonmukaisuus klassista sikaruttoa ja eläinten ravitsemusta koskevan tulevan lainsäädännön kanssa. Edellisen vuoksi huomioon ei ole otettu Euroopan parlamentin tarkistusta 102 eikä tarkistuksen 103 osaa, joissa ehdotetaan 6 artiklaan muutosta, jonka mukaan ruokajätteitten käyttö ruokinnassa sallittaisiin edelleen. 7. Lanta ja kielto levittää eloperäisiä lannotteita laitumelle Euroopan parlamentin tarkistukset 90 ja 91, joissa selvennetään, että lannan myyntiä varten tarkoitetusta yhdenmukaistetusta terveystodistuksesta säädetään komiteamenettelyn mukaisesti, on otettu osittain huomioon muuttamalla liitettä VI. Vaatimus sisällyttää todistus asetuksen liitteeseen on turha, koska todistus sisältyy jo liitteeseen, eikä sitä sen vuoksi ole otettu huomioon. Samaa liitettä VI muuttamalla on otettu huomioon tarkistuksen 92 se osa, jossa annetaan mahdollisuus hyväksyä lannalle tieteellisten tietojen perusteella vastaava käsittelymenetelmä. Tätä ei missään tapauksessa estetä komission ehdotuksessa. On kuitenkin ennenaikaista viitata vastaavuustaulukkoon ennen tiedekomitean arviointia, joten taulukkoon viittaavaa tarkistuksen 92 kohtaa ei ole otettu huomioon. Huomioon ei ole otettu tarkistuksesta 62 sitä 20 artiklaan kohdistuvaa osaa, jossa jätetään kiinteä tai hajonnut lanta laitumellelevittämiskiellon ulkopuolelle. Lanta on kaikissa muodoissaan jo jätetty kiellon ulkopuolelle, eikä ole mitään perusteita sulkea hajonnutta lantaa valkuaisperäisen aineksen levittämistä laitumelle koskevien yleisten suuntaviivojen ulkopuolelle. Ehdotukseen on lisätty uusi "laitumen" määritelmä, joka asiallisesti rajoittaa kieltoa levittää eloperäisiä lannoitteita tuotantoeläinten laitumelle. Yksityiskohtaiset säännöt kiellon täytäntöönpanolle voidaan vahvistaa pysyvässä komiteassa tieteellisten neuvojen saamisen jälkeen, jolloin voidaan sallia tiettyjen eloperäisten lannoitteitten levittäminen myös laitumelle, kunhan alue pidetään laiduntamisen ulkopuolella tietyn ajan lannoittamisen jälkeen. 8. Käsittelystandardit ennen polttoa Euroopan parlamentin tarkistus 53, jossa edellytetään painekeittostandardien käyttöä eläinten sivutuotteisiin silloinkin, kun siitä saatava materiaali poltetaan, on otettu huomioon muuttamalla 4 ja 5 artiklaa. Komissio ehdottaa kuitenkin - johdonmukaisuuden säilyttämiseksi TSE-asetuksen kanssa ja neuvostossa käytyjen keskustelujen mukaisesti -, että prosessia käytetään ennen polttamista, jos toimivaltainen kansallinen viranomainen sitä vaatii. Näin jäsenvaltiot voisivat vaatia käsittelyä, kun esimerkiksi tarvitaan pitkä varastointikausi ennen polttamista. On huomattava, että monilla muillakin parlamentin tarkistuksilla voitaisiin säilyttää tämä joustavuus. 9. Renderoidut rasvat Muuttamalla 2, 5, ja 18 artiklaa on otettu huomioon Euroopan parlamentin tarkistusten 35 ja 61 ne osat, joissa kielletään luokkaan 2 kuuluvasta aineksesta saatujen renderoitujen rasvojen käyttö rasvajohdannaisten valmistuksessa kosmetiikka- ja lääketeollisuutta varten. Huomioon ei sen sijaan ole otettu liitteeseen V ehdotettua tarkistusta 88, koska märehtijöistä saatujen tuotteiden - myös renderoitujen rasvojen - tuontia koskevista rajoituksista TSE-riskin vuoksi säädetään TSE-asetuksessa. 10. Voimaantulopäivä Euroopan parlamentti ehdottaa, että asetuksen voimaantulopäivää aikaistetaan ja että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle raportin asetuksen soveltamisesta. Nämä toisiinsa kytkeytyvät tarkistukset (68 ja 64) on otettu huomioon muuttamalla 38 ja 35 artiklaa, joista jälkimmäisessä nimenomaan käsitellään ilmoittamista kansallisista säännöksistä. Teksti on muotoiltu uudelleen neuvoston kannan mukaisesti, ja johdanto-osaan on lisätty uusi 23 kappale, jossa viitataan kyseisiin muutoksiin. 11. Erikseen määritelty riskiaines Euroopan parlamentin tarkistus 21, jossa viitataan TSE-asetukseen, on otettu huomioon muuttamalla 4 artiklaa. 12. Vienti Euroopan parlamentin tarkistukset 30 ja 39, joissa kielletään luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen vienti, on otettu huomioon muuttamalla 4 ja 5 artiklaa. On kuitenkin huomattava, että tiettyjä eläinperäisiä tuotteita, kuten metsästysmuistoja, jotka on saatu luokkaan 1 kuuluvasta aineksesta, lantaa ja käsiteltyä lantaa, eloperäisiä lannoitteita ja rasvajohdannaisia, jotka kuuluvat luokan 2 aineksiin tai jotka on johdettu niistä, viedään tällä hetkellä kolmansiin maihin (ja tuodaan niistä) yhteisön lainsäädännössä vahvistetuin edellytyksin, jotka on muotoiltu uudelleen liitteessä VI. Sen vuoksi selvennetään, etteivät muutokset rajoita kyseisten tuotteitten vientiä. Tarkistus 59 ja se osa tarkistuksesta 61, jossa selvennetään, että tuotteiden markkinoille saattamista koskevia vaatimuksia sovelletaan myös niiden vientiin, on otettu huomioon muuttamalla vastaavasti 17 ja 18 artiklaa. 13. Kylmäsäilytys Euroopan parlamentin tarkistusten 72 ja 96 ne osat, jotka koskevat luokkaan 3 kuuluvan käsittelemättömän aineksen kylmäsäilytystä varastoinnin ja kuljetuksen aikana, on otettu huomioon muuttamalla liitteitä II ja VIII. Komissio ehdottaa kuitenkin neuvostossa käytyjen keskustelujen mukaisesti, että kylmäsäilytysvaatimus rajoitetaan koskemaan ainoastaan ainesta, jota ei käsitellä 24 tunnin kuluessa teurastuksesta. On huomattava, että tämä raja on jo vahvistettu EY:n lainsäädännössä tiettyihin elintarvikkeisiin tarkoitetun käsittelemättömän aineksen osalta. 14. Luokkaan 2 lisättävä aines Euroopan parlamentin tarkistus 34, jolla lisätään luokkaan 2 kuuluviksi tuotteet, jotka eivät täytä tuontivaatimuksia, on otettu huomioon muuttamalla 5 artiklaa. Ehdotuksessa selvennetään kuitenkin, että tätä sovelletaan - johdonmukaisuuden säilyttämiseksi liitteiden ja voimassa olevan yhteisön lainsäädännön kanssa -, ellei tuotteita jälleenlähetetä tai niiden tuontia hyväksytä yhteisön lainsäädännön mukaisin rajoituksin. 15 Muita aiheita Erinäisiä johdanto-osan kappaleita koskevat Euroopan parlamentin tarkistukset 2, 3, 6, 8, 13 ja 14 on otettu ehdotuksessa huomioon. Johdanto-osan 14 kappaletta koskevan tarkistuksen 11 osa, jolla poistetaan viittaus tuottavuuden lisäämiseen, on otettu huomioon, mutta tarkistuksen toista osaa ei, sillä alkuperäinen viittaus perustamissopimukseen on oikea. Erinäisiä johdanto-osan kappaleita koskevia tarkistuksia 4, 10 ja 12 ei ole otettu huomioon, koska ei ole asianmukaisen lainsäädännän mukaista sisällyttää säädöksen johdanto-osaan kappaleita ilman vastaavaa tekstiä säädösosassa eikä myöskään poistaa johdanto-osasta kappaleita tai niiden osia silloin, kun säädösosassa on niitä vastaavia tekstikohtia. Huomioon on sen sijaan otettu Euroopan parlamentin tarkistus 16, jolla sisällytetään asetuksen soveltamisalaan munasolut, alkiot ja siemenneste. Tekstissä kuitenkin selvennetään aineksen kuuluvan soveltamisalaan vain hävittämistä varten silloin, kun sitä ei enää tarvita lisääntymistarkoituksiin. Artikloja ja liitteitä muuttamalla on otettu huomioon erinäisiä seikkoja koskevat Euroopan parlamentin tarkistukset 40, 41, 47, 56, 65, 66, 67, 74, 81, 82, 87, 89 ja 98, koska ne vastaavat täysin asetuksen perustavoitteita. 2000/0259 (COD) Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS muita kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinten sivutuotteita koskevista terveyssäännöistä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, [1] [1] EYVL C ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, [2] [2] EYVL C ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, [3] [3] EYVL C noudattavat perustamissopimuksen [4] 251 artiklassa säädettyä menettelyä [4] EYVL C sekä katsovat seuraavaa: 1) Eläinlääkintäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä, käsittelyssä ja markkinoille saattamisessa sekä taudinaiheuttajien ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä rehuissa sekä direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta on annettu 27 päivänä marraskuuta 1990 neuvoston direktiivi 90/667/ETY. [5] Direktiivissä 90/667/ETY vahvistetaan periaate, että kaikkea eläinjätettä voidaan sen alkuperästä riippumatta asianmukaisen käsittelyn jälkeen käyttää rehuaineiden tuotantoon. [5] EYVL L 363, 27.12.1990, s. 51. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla. 2) Tieteellinen ohjauskomitea on antanut asiasta lukuisia lausuntoja. Mainittujen tieteellisten lausuntojen tärkein päätelmä on, että ihmisravinnoksi kelpaamattomista eläinten sivutuotteiden pääsyä eläinten ravintoketjuun ei tulisi sallia. 3) Toteutettavat toimenpiteet olisi esitettyjen tieteellisten lausuntojen perusteella jaoteltava selvästi eläinten sivutuotteiden ominaisuuksien mukaan. On tarpeen rajoittaa mahdollisuus käyttää tiettyjä eläinperäisiä aineksia koskemaan ainoastaan sellaisia tuotteita, joiden katsotaan soveltuvan käytettäviksi ihmisravinnoksi. Lisäksi on lakkautettava nykyinen mahdollisuus kierrättää eläimistä saatavia sivutuotteita rehuna lajin sisällä. Eläinten sivutuotteitten käyttöön ja hävittämiseen olisi luotava vaihtoehtoisia menetelmiä rehuaineitten tuotannon tilalle. 4) Viime vuosina saadun kokemuksen perusteella olisi selvennettävä direktiivin 90/667/ETY ja jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY [6] välinen suhde sekaannusten ja eturistiriitojen välttämiseksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kesken. Erityisesti jos eläimistä saatava sivutuote hävitetään tai hyödynnetään, sitä olisi käsiteltävä jätteenä sen varmistamiseksi, että se hävitetään tai hyödynnetään siten, että direktiivin 75/442/ETY 4 artiklan tavoitteet saavutetaan ja ihmisten terveyttä ja ympäristöä suojellaan. Tämän asetuksen ei pitäisi vaikuttaa voimassa olevan ympäristölainsäädännön soveltamiseen eikä estää uusien ympäristönsuojeluun liittyvien sääntöjen laatimista erityisesti biohajoavan jätteen osalta. [6] EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY, EYVL L 135, 6.6.1996, s. 32. 5) Komission ja Euroopan parlamentin Brysselissä 1 ja 2 päivänä heinäkuuta 1997 järjestämässä lihaluujauhoa käsitelleessä kansainvälisessä tiedekonferenssissa käynnistettiin keskustelu lihaluujauhon tuotannosta ja ruokinnasta eläimille. Konferenssissa todettiin, että tämän alan tulevat toimintaperiaatteet kaipaavat edelleen pohdintaa. Komissio viimeisteli vuoden 1997 marraskuussa lihaluujauhoa koskevan kuulemisasiakirjan käynnistääkseen mahdollisimman laajan julkisen keskustelun yhteisön rehulainsäädännön tulevaisuudesta. Tämän kuulemisen jälkeen vaikuttaa siltä, että yleisesti tunnustetaan, että direktiiviä 90/667/ETY on tarpeen muuttaa sen yhdenmukaistamiseksi uusien tieteellisten tietojen kanssa. 5 a) Euroopan parlamentti kehotti 16 päivänä marraskuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa [7] kieltämään eläinten rehun tuotannon ja ruokintakäytännöt, joihin sisältyy eläinten jäännösten kierrättämistä naudoille, lampaille, vuohille ja kaikille muille eläimille, mukaan luettuna siipikarja ja kala, kunnes jäsenvaltiot kykenevät takaamaan olemassa olevien BSE:n ehkäisyä koskevien EU:n säädösten täytäntöönpanon (käsittely: 133 ºC, 3 baaria ja 20 minuuttia, suuririskisten aineiden taattu erottelu jne.) ja kunnes tämän asetuksen mukainen kuolleiden eläinten ruhojen erottelu on tullut voimaan. [7] EYVL C 223, 8.8.2001. s. 281. 5 b) Euroopan parlamentti korosti 16 päivänä marraskuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa, että "eläinten rehuja valmistavan teollisuuden on ilmoitettava avoimesti ainekset, joita käytetään Euroopan unionissa tuotettavissa ja kaupan pidettävissä eläinten rehuissa". 5 c) BSE-epidemian ja sen leviämisen syynä on eläinperäisen jauhon saastuminen, joka olisi voitu välttää, jos jäsenvaltiot olisivat soveltaneet yhteisön tasolla tehtyjä päätöksiä. 6) Vuoden 1996 lokakuun jälkeen komission elintarvike- ja eläinlääkintävirasto on tehnyt tarkastuskäyntejä jäsenvaltioissa arvioidakseen tärkeimpien BSE:n riskitekijöiden esiintymistä ja hallintaa sekä BSE:n valvontamenettelyjä. Osa arvioinnista koski kaupallista renderointia ja muita eläinjätteen hävityksessä käytettyjä keinoja. Näiden tarkastusten jälkeen tehtiin yleiset päätelmät ja laadittiin joitakin suosituksia, jotka koskivat erityisesti eläinten sivutuotteiden jäljitettävyyttä. 7) Taudinaiheuttajien ja/tai jäämien leviämisriskin välttämiseksi eläinten sivutuotteet olisi eroteltava, käsiteltävä ja varastoitava hyväksytyssä ja valvotussa laitoksessa, jonka asianomainen jäsenvaltio on nimennyt, tai muutoin hävitettävä sopivalla tavalla. Tietyissä tapauksissa, erityisesti, jos se on perusteltua kuljetusmatkan, -ajan tai kapasiteettiin liittyvien ongelmien vuoksi, nimetty käsittely-, poltto- tai rinnakkaispolttolaitos voi sijaita toisen jäsenvaltion alueella. 7 a) Ne eläinten sivutuotteet, joiden käyttö eläinrehussa on sallittua, on eroteltava eläinryhmittäin kaikissa käsittelyn, varastoinnin ja kuljetuksen vaiheissa. 8) Käsittelylaitosten valvonnasta olisi annettava erityiset säännöt, joissa viitataan erityisesti yksityiskohtaisiin menettelyihin käsittelymenetelmien validoimiseksi ja laitosten itse suorittamaan tuotannon valvontaan. 9) Olisi oltava mahdollista poiketa säädetyistä prosesseista tiettyjen käytäntöjen huomioon ottamiseksi. 10) Jäsenvaltioissa olisi tehtävä yhteisön tarkastuksia sen varmistamiseksi, että terveysvaatimuksia noudatetaan yhdenmukaisesti. Näihin tarkastuksiin olisi kuuluttava myös auditointimenettely. 11) Terveyskysymyksiä koskeva yhteisön lainsäädäntö perustuu luotettaviin tieteellisiin tietoihin. Tätä varten komission päätöksillä 97/404/EY [8] ja 97/579/EY [9] perustettuja asianomaisia tiedekomiteoita olisi kuultava tarvittaessa. [8] EYVL L 169, 27.6.1997, s. 85. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2000/443/EY, EYVL L 179, 18.7.2000, s. 13. [9] EYVL L 237, 28.8.1997, s. 18. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2000/443/EY. 12) Eläinten sivutuotteiden prosessointia ja hävittämistä rahoitetaan jäsenvaltioissa hyvin monin eri tavoin. Jotta maataloustuotteiden kilpailun edellytyksiin ei vaikutettaisi, yhteisön tasolla on tarpeen suorittaa arviointi ja tarvittaessa toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet. 13) Edellä esitetyn perusteella eläinten sivutuotteisiin sovellettavien yhteisön sääntöjen perinpohjainen tarkastus on tarpeen. 14) Muuksi kuin ihmisravinnoksi tarkoitetut eläinten sivutuotteet (erityisesti jalostettu eläinvalkuainen, sulatettu rasva, lemmikkieläinten ruoat, vuodat ja nahat, villa jne.) kuuluvat perustamissopimuksen liitteessä I olevaan tuoteluetteloon. Näiden tuotteiden markkinoille saattaminen on tärkeä tulolähde osalle maatalousväestöä. Tämän alan järkiperäisen kehityksen varmistamiseksi kyseisille tuotteille olisi vahvistettava eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevat säännöt yhteisön tasolla. Eläintautien merkittävän leviämisriskin vuoksi olisi eriteltävä erityisvaatimukset tiettyjen eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamisessa erityisesti sellaisilla alueilla käytävää kauppaa varten, joilla on hyvä terveystilanne. 15) Sen varmistamiseksi, että kolmansista maista tuodut tuotteet ovat hygieniavaatimuksiltaan vähintään samoja kuin yhteisössä tuotetut tai vastaavia, kolmansien maiden ja niiden laitosten osalta on otettava käyttöön hyväksyntäjärjestelmä, johon liitetään yhteisön tarkastusmenettely sen varmistamiseksi, että hyväksyntäedellytyksiä noudatetaan. Kolmansista maista voidaan tuoda lemmikkieläinten ruokaa ja lemmikkieläinten ruoan raaka-aineita erilaisin edellytyksin kuin mitä yhteisössä tuotettuun tällaiseen ainekseen sovelletaan. Tämä koskee erityisesti takeita neuvoston direktiivin 96/22/EY [10] mukaisesti kiellettyjen aineiden jäämistä. Sen varmistamiseksi, että tällainen lemmikkieläinten ruoka ja raaka-aineet käytetään ainoastaan tarkoitetulla tavalla, on tarpeen vahvistaa tarkoituksenmukaiset valvontatoimenpiteet poikkeusluvan saanutta ainesta varten. [10] EYVL 125, 23.5.1996, s. 3. Komission ehdotuksessa KOM(2000) 320 esitetty muutos. 16) Eläinperäisten tuotteiden saateasiakirja on sopivin keino antaa määräpaikan toimivaltaisille viranomaisille vakuutus siitä, että lähetys vastaa tämän asetuksen säännöksiä. Terveystodistus olisi säilytettävä tiettyjen tuontituotteiden käyttötarkoituksen varmistamiseksi. 17) Mainittuja tavoitteita käsittelee eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevista vaatimuksista sellaisten tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa, joita eivät koske direktiivin 89/662/ETY ja, taudinaiheuttajien osalta, direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I luvussa mainittujen erityisten yhteisön säädösten kyseiset vaatimukset 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/118/ETY. [11] [11] EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49. Direktiiviä on viimeksi muutettu komission päätöksellä 1999/724/EY, EYVL L 290, 12.11.1999, s. 32. 18) Neuvosto ja komissio ovat tehneet useita päätöksiä direktiivien 90/667/ETY ja 92/118/ETY täytäntöönpanemiseksi. Lisäksi direktiiviä 92/118/ETY on muutettu huomattavasti, ja uusia muutoksia on tarkoitus tehdä. Näin ollen muuksi kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden alaa säännellään nykyään useilla yhteisön säädöksillä. Tämän vuoksi on tarpeen yksinkertaistaa kyseisiä tuotteita koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. 19) Tällainen yksinkertaistaminen johtaa myös suurempaan avoimuuteen muuksi kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinperäisiä tuotteita koskevien erityisten terveyssääntöjen osalta. Erityisten hygieniasääntöjen yksinkertaistaminen ei saa johtaa sääntelyn purkamiseen. Tämän vuoksi on tarpeen pitää yllä ja varmistaa kansanterveyden ja eläinten terveyden suojelu ja tiukentaa muuksi kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinperäisiä tuotteita koskevia yksityiskohtaisia terveyssääntöjä . 20) Kyseisten tuotteitten olisi kuuluttava täsmällisen valvonnan, myös yhteisön tarkastusten, sekä eläinlääkärintarkastusten ja suojatoimenpiteiden, joista säädetään eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/425/ETY, [12] piiriin. [12] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY. 21) Yhteisöön tuotavat tuotteet olisi tarkastettava tehokkaasti. Tämä voidaan toteuttaa toteuttamalla tarkastukset, joista säädetään kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkinnällisten tarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 18 päivänä joulukuuta 1997 annetussa neuvoston direktiivissä 97/78/EY [13]. [13] EYVL L 24, 30.1.1998, s. 9. 22) Sen vuoksi olisi kumottava direktiivi 90/667/ETY, tiettyjen eläinryhmien ruokintaa varten paikallisesti kaupan pidettävien tietyn tyyppisten eläinjätteiden käsittelyyn Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa sovellettavista eläinlääkintää ja eläinten terveyttä koskevista säännöistä 22 päivänä kesäkuuta 1995 tehty neuvoston päätös 95/348/EY [14] ja eläinjätteen prosessoimisessa sovellettavista toimenpiteistä tarttuvilta spongiformisilta enkefalopatioilta suojaamiseksi ja komission päätöksen 97/735/EY muuttamisesta 19 päivänä heinäkuuta 1999 tehty neuvoston päätös 1999/534/EY [15]. [14] EYVL L 202, 26.8.1995, s. 8. [15] EYVL L 204, 4.8.1999, s. 37. 23) Tässä asetuksessa vahvistettujen uusien terveysvaatimusten täytäntöönpano edellyttää yrityksiltä toiminnan mukauttamista, joten vaatimusten täytäntöönpanemiseen olisi varattava aikaa. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi ilmoitettava komissiolle tämän asetuksen noudattamiseksi asetuksen voimaantulosta lähtien toteuttamistaan toimenpiteistä, jotta komissio voi saamiensa tietojen perusteella laatia Euroopan parlamentille ja neuvostolle raportin ja sen mukana tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia. 24) Tekniikan ja tieteen kehityksen huomioon ottamiseksi olisi varmistettava tiivis ja tehokas yhteistyö komission ja jäsenvaltioiden välillä neuvoston päätöksellä 68/361/ETY [16] perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean puitteissa. [16] EYVL L 255, 18.10.1968, s. 23. 25) Koska tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [17] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen, [17] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Soveltamisala 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan a) eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevat säännöt eläinten sivutuotteiden keräämiselle, kuljetukselle, varastoinnille, esikäsittelemiselle, käsittelylle, käytölle ja hävittämiselle, jotta estetään näistä tuotteista aiheutuvat riskit eläinten terveydelle tai kansanterveydelle b) säännöt eläinten terveydestä ja kansanterveydestä eläimistä saatavien, muuksi kuin elintarvikkeiksi tarkoitettujen sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden saattamiselle markkinoille, kaupalle ja tuonnille. 2. Rajoittamatta asiaa koskevien eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevien sääntöjen soveltamista tätä asetusta ei sovelleta a) raakaan lemmikkieläinten ruokaan, joka tulee vähittäismyymälöistä tai jota säilytetään myyntipisteiden yhteydessä sijaitsevissa tiloissa, jos leikkaus ja varastointi suoritetaan ainoastaan kuluttajille toimittamiseksi suoraan paikalla b) nestemäiseen maitoon tai ternimaitoon, joka hävitetään tai käytetään alkuperätilalla c) sellaisten luonnonvaraisten eläinten ruhoihin tai ruhonosiin, joiden ei epäillä kantavan ihmisiin tai eläimiin tarttuvaa tautia d) raakaan paikalla käytettävään lemmikkieläinten ruokaan, joka on saatu alkuperätilalla ainoastaan viljelijän ja hänen perheensä omaan elintarvikekäyttöön teurastetuista eläimistä kansallisen lainsäädännön mukaisesti e) ruokajätteeseen lukuun ottamatta seuraavia: i) kansainvälisistä liikennevälineistä peräisin oleva ruokajäte ii) eläinten ruokintaan tarkoitettu ruokajäte iii) biokaasulaitoksessa tai kompostoinnissa käytettäväksi tarkoitettu ruokajäte f) lisääntymistarkoituksiin tarkoitettuihin munasoluihin, alkioihin ja siemennesteeseen. 3. Tämä asetus ei vaikuta kansalliseen eläinlääkintälainsäädäntöön, jota sovelletaan tiettyjen tautien hävittämiseen ja torjuntaan. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä ja liitteessä I vahvistettuja määritelmiä: 1) Eläimistä saatavat sivutuotteet: eläinten kokonaiset ruhot tai ruhonosat taikka 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitetut eläinperäiset tuotteet, joita ei ole tarkoitettu elintarvikkeiksi, mukaan lukien munasolut, alkiot, siemenneste ja ruokajäte. 2) Luokkaan 1 kuuluva aines: 4 artiklassa tarkoitetut eläimistä saatavat sivutuotteet. 3) Luokkaan 2 kuuluva aines: 5 artiklassa tarkoitetut eläimistä saatavat sivutuotteet. 4) Luokkaan 3 kuuluva aines: 6 artiklassa tarkoitetut eläimistä saatavat sivutuotteet. 5) Eläimet: kaikki selkärangalliset tai selkärangattomat eläimet (mukaan lukien kalat, matelijat ja sammakkoeläimet). 6) Tuotantoeläimet: kaikki eläimet, joita pidetään, lihotetaan tai jalostetaan elintarvikkeiden (liha, maito, munat,) villan, turkisten, sulkien ja höyhenten, nahkojen tai muiden eläinperäisten tuotteiden tuottamiseksi. 7) Luonnonvaraiset eläimet: eläimet, joita ihminen ei hoida, lukuun ottamatta kaloja. 8) Lemmikkieläimet: sellaiseen lajiin kuuluvat eläimet, jota ihminen tavallisesti ruokkii ja pitää muussa kuin tuotantotarkoituksessa muttei käytä ravinnoksi. 9) Toimivaltainen viranomainen: jäsenvaltion keskusviranomainen, joka varmistaa tämän asetuksen vaatimusten noudattamisen, tai viranomainen, jolle tämä toimivalta on siirretty. 10) Markkinoille saattaminen: kaikki toimet, joiden tarkoituksena on toimittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia eläimistä saatavia sivutuotteita tai näistä sivutuotteista johdettuja tuotteita kolmannelle niiden myymiseksi tai siirtämiseksi muulla tavoin maksua vastaan tai maksutta kolmannelle ja varastointia kolmannelle toimittamista varten riippumatta siitä, tapahtuuko toimenpide jäsenvaltiossa, jäsenvaltioiden välillä tai jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä tai päinvastoin. 11) Kauppa: perustamissopimuksen 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltioiden välinen tavarakauppa. 12) Tuottaja: kuka tahansa, jonka toiminnan tuloksena saadaan eläinten sivutuotteita. 13) Käsittelylaitos: eläinten sivutuotteita käsittelevä laitos. 14) Luokan 1 käsittelylaitos: laitos, jossa luokkaan 1 kuuluvaa aineista käsitellään ennen sen lopullista hävittämistä tai jatkokäsittelyä. 15) Luokan 2 käsittelylaitos: laitos, jossa luokkaan 2 kuuluvaa aineista käsitellään ennen sen lopullista hävittämistä tai jatkokäsittelyä. 16) Luokan 3 käsittelylaitos: laitos, jossa luokkaan 3 kuuluvaa ainesta käsitellään rehuaineeksi. 17) Käsittelymenetelmät: Liitteessä III olevassa III luvussa luetellut menetelmät. 18) Luokan 2 öljykemian laitos: laitos, jossa käsitellään renderoitua rasvaa, joka on johdettu luokkaan 2 kuuluvasta aineksesta liitteessä IV olevassa III luvussa määritellyillä edellytyksillä. 18 a) Luokan 3 öljykemian laitos: laitos, jossa käsitellän luokkaan 3 kuuluvasta aineksesta johdettua renderoitua rasvaa. 19) Tuhkaksi polttaminen: eläinten sivutuotteiden tai niistä johdettujen tuotteiden hävittäminen polttolaitoksessa. 20) Rinnakkaispoltto: eläinten sivutuotteiden tai niistä johdettujen tuotteiden hävittäminen rinnakkaispolttolaitoksessa. 21) Polttolaitos: direktiivin 2000/76/EY [18] 3 artiklan 4 kohdassa määritelty käsittelypaikka. [18] EYVL L 332, 28.12.2000, s. 91.[KOM(1998) 558 lopullinen]. 21 a) Suurkapasiteettinen polttolaitos: polttolaitos, jonka käsittelykapasiteetti on vähintään 50 kg eläinten sivutuotetta tunnissa. 21 b) Pienkapasiteettinen polttolaitos: polttolaitos, jonka käsittelykapasiteetti on alle 50 kg eläinten sivutuotetta tunnissa. 22) Rinnakkaispolttolaitos: Direktiivin 2000/76/EY 3 artiklan 5 kohdassa määritelty käsittelypaikka. 23) Kaatopaikka: neuvoston direktiivissä 1999/31/EY [19] määritelty käsittelypaikka. [19] EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1. 24) Biokaasulaitos: laitos, jossa eloperäinen aines hajotetaan biologisesti anaerobisissa olosuhteissa biokaasun tuotantoa ja keräystä varten. 25) Kompostointilaitos: laitos, jossa eloperäinen aines hajotetaan biologisesti aerobisissa olosuhteissa. 26) Tekniset tuotteet: eläimistä saatavista tietyistä sivutuotteista johdetut tuotteet, joita ei ole tarkoitettu elintarvikkeiksi tai eläinten ruokintaan. Tähän kuuluvat parkitut ja käsitellyt vuodat ja nahat, metsästysmuistot, käsitelty villa, karva, harjakset, sulat ja höyhenet ja niiden osat, mehiläistuotteet, hevoseläinten seerumi, verituotteet, farmaseuttiset tuotteet, luutuotteet posliinitavaroita varten, gelatiini ja liima, käsitelty lanta jne. 27) Tekninen laitos: laitos, jossa valmistetaan teknisiä tuotteita. 28) Luokan 1 tai luokan 2 väliasteen laitos: laitos, jossa käsittelemätöntä luokkaan 1 tai luokkaan 2 kuuluvaa ainesta esikäsitellään ja/tai väliaikaisesti varastoidaan tarkoituksena kuljettaa aines edelleen lopulliseen määräpaikkaansa; laitosta voidaan käyttää tiettyihin alustaviin käsittelytoimiin, kuten märehtijöiden vuotien ja nahkojen poistamiseen ja post mortem -tarkastusten tekemiseen. 29) Luokan 3 väliasteen laitos: laitos, jossa käsittelemätöntä luokkaan 3 kuuluvaa ainesta lajitellaan ja/tai leikataan ja/tai jäähdytetään tai jäädytetään suurehkoiksi kappaleiksi ja/tai väliaikaisesti varastoidaan tarkoituksena kuljettaa aines edelleen lopulliseen määräpaikkaansa. 30) Keräyskeskukset: tilat, joissa kerätään ja esikäsitellään tiettyjä eläinten sivutuotteita, jotka on tarkoitus käyttää 21 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen eläinluokkien ruokinta-aineena. 31) Varastointilaitos: laitos, joka ei ole neuvoston direktiivin 95/69/EC [20] soveltamisalaan kuuluva laitos tai välittäjä ja jossa käsiteltyjä eläinten sivutuotteita väliaikaisesti varastoidaan ennen niiden lopullista käyttöä tai hävittämistä. [20] EYVL L 332, 30.12.1995, s. 15. 32) Käsittelemättömät eläinten sivutuotteet: eläinten sivutuotteet, jos ne on vain jäähdytetty tai esikäsitelty muulla tavalla, joka ei ole riittävä tappamaan taudinaiheuttajia turvallisesti. 33) Jalostettu eläinvalkuainen: eläinvalkuainen, joka on saatu yksinomaan luokkaan 3 kuuluvasta aineksesta ja joka on käsitelty niin, että se soveltuu käytettäväksi suoraan rehuaineena, eloperäisenä lannoitteena, maanparannusaineena taikka rehussa tai lemmikkieläinten ruoassa. Tähän jalostettuun eläinvalkuaiseen kuuluu kalajauho, lihajauho, luujauho, lihaluujauho, verijauho, kuiva rasvan sulatuksessa syntyvä proteiinijäännös, sulka- ja höyhenjauho, sorkka- ja kaviojauho, sarvijauho ja muut vastaavat tuotteet, mukaan luettuina näitä tuotteita sisältävät seokset. 34) Rehuaine: tuotantoeläimille tarkoitettu eläinperäinen rehu. Siihen kuuluvat jalostetut eläinvalkuaiset, renderoitu rasva, kalaöljy, gelatiini, hydroloidut proteiinit, dikalsiumfosfaatti, maito ja maitotuotteet. 35) Eloperäiset lannoitteet ja maanparannusaineet: eläinperäiset ainekset, joita käytetään joko erikseen tai yhdessä kasvien ravinnonsaannin, maaperän fyysisten ja kemiallisten ominaisuuksien sekä biologisen toiminnan säilyttämiseksi tai parantamiseksi; siihen voi sisältyä biokaasun tuotannosta tulevaa kompostia tai mädätysjätteitä. 36) Erä: tuotemäärä, joka on tuotettu, valmistettu tai pakattu käytännössä katsottuna samoin edellytyksin. 37) Renderoitu rasva: luokkaan 2 tai 3 kuuluvan aineksen jalostuksesta saatava rasva. 38) Rasvan sulatuksessa syntyvä proteiinijäännös: proteiineja sisältävä rasvan sulatuksen jäännös rasvan ja veden osittaisen erottamisen jälkeen. 39) Lemmikkieläinten ruoka: lemmikkieläinten ruoka, joka voi sisältää luokkaan 3 kuuluvaa ainesta. 40) Puruluut: lemmikkieläimille tarkoitetut parkitsemattomat syötävät tuotteet, jotka on valmistettu sorkka- ja kavioeläinten vuodista ja nahoista tai muusta eläinaineksesta. 41) Lemmikkieläinten ruokia valmistava laitos: laitos, jossa valmistetaan lemmikkieläinten ruokia, lemmikkieläinten ruokien ainesosia tai puruluita ja jossa tiettyjä eläimistä saatavia sivutuotteita käytetään tällaisten lemmikkieläinten ruokien, lemmikkieläinten ruokien ainesosien tai puruluiden valmistuksessa. 42) Lanta: sorkkaeläinten, hevoseläinten ja/tai siipikarjan ulosteet ja/tai virtsa, kuivikkeiden kanssa tai ilman, sekä guano. 43) Tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat (TSE:t): kaikki TSE:t ihmisellä esiintyviä lukuun ottamatta. 44) Erikseen määritelty riskiaines: tiettyjen spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä ja valvontaa koskevista säännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 [21] liitteessä V tarkoitettu aines. [21] EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1. 45) Ruokajäte: kaikki jäteruoka ravintoloista, pitopalveluista ja keittiöistä keskuskeittiöt ja kotitalouksien keittiöt mukaan luettuina. 46) Syrjäiset alueet: alueet, joilla karjaa on niin vähän ja joilla tarvittavat laitokset ovat niin kaukana, että keräyksen ja kuljetuksen järjestäminen olisi kohtuuttoman vaikeaa verrattuna hävittämiseen paikallisesti. 47) Laidun: ruohokasvien peittämä maa-alue, jota tuotantoeläimet käyttävät laiduntamiseen. 3 artikla Yleiset velvoitteet Eläinten sivutuotteet ja niistä johdetut tuotteet on tämän asetuksen mukaisesti kerättävä, kuljetettava, varastoitava, käsiteltävä, käsiteltävä, hävitettävä, saatettava markkinoille, tuotava kolmansista maista ja käytettävä. II LUKU ELÄINTEN SIVUTUOTTEIDEN LUOKITTELU, KERÄYS, KULJETUS JA VÄLIVARASTOINTI 4 artikla Luokkaan 1 kuuluva aines 1. Luokkaan 1 kuuluva aines sisältää seuraavat sivutuotteet tai tällaisia sivutuotteita sisältävän aineksen: a) seuraavien eläimien kaikki ruumiinosat, vuodat ja nahat mukaan lukien: i) eläimet, joilla epäillään asetuksen (EY) N:o 999/2001 mukaisesti olevan jokin TSE-tartunta tai joissa TSE:tä on virallisesti vahvistettu esiintyvän, mukaan lukien eläimet, jotka on teurastettu TSE:n hävittämistoimenpiteiden yhteydessä ii) eläimet, lukuun ottamatta tuotantoeläimiä ja luonnonvaraisia eläimiä, mukaan lukien erityisesti lemmikkieläimet, eläintarhoissa olevat eläimet ja sirkuseläimet iii) koe-eläimet, siten kuin ne määritellään neuvoston direktiivin 86/609/ETY [22] 2 artiklassa [22] EYVL L 358, 18.12.1986, s. 1. iv) luonnonvaraiset eläimet, joita ihminen ei hoida ja joiden epäillään olevan jonkin ihmisiin tai eläimiin tarttuvan taudin tartuttamia b) i) erikseen määritelty riskiaines ii) erikseen määriteltyä riskiainesta sisältävät kokonaiset kuolleitten eläinten ruhot, kun erikseen määriteltyä riskiainesta ei hävittämishetkellä ole poistettu c) sellaisista eläimistä, joille on annettu direktiivin 96/22/EY nojalla kiellettyjä aineita, johdetut tuotteet ja eläinperäiset tuotteet, jotka sisältävät neuvoston direktiivin 96/23/EY [23] liitteessä I olevan B ryhmän 3 kohdassa lueteltujen ympäristösaasteiden ja muiden aineiden jäämiä, jos tällaiset jäämät ylittävät yhteisön lainsäädännössä sallitun tason tai, jos tällaista yhteisön lainsäädäntöä ei ole, kansallisessa lainsäädännössä sallitun tason [23] EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10. d) kaikki eläinaines, joka on kerätty käsiteltäessä sellaisista luokan 1 käsittelylaitoksista ja muista laitoksista tulevaa jätevettä, joissa erikseen määriteltyä riskiainesta poistetaan, mukaan lukien seulontajätteet, hiekanpoistosta saatava aines, rasva- ja öljyseokset, liete sekä näiden tilojen viemäriputkista poistettu aines e) kansainvälisistä liikennevälineistä peräisin oleva ruokajäte f) luokkaan 1 kuuluvan aineksen seokset luokkaan 2 ja/tai 3 kuuluvan aineksen kanssa. 2. Luokkaan 1 kuuluva aines on viipymättä 7 artiklan mukaisesti kerättävä ja kuljetettava ja, ellei 21 ja 21 a artiklasta muuta johdu, sen jälkeen kun mahdollinen erikseen määritelty riskiaines on pysyvästi merkitty asetuksen (EY) N:o 999/2001 mukaisesti a) hävitettävä suoraan jätteenä polttamalla se tuhkaksi 9 a artiklan mukaisesti hyväksytyssä polttolaitoksessa b) käsiteltävä 10 artiklan nojalla hyväksytyssä käsittelylaitoksessa käyttämällä jotakin liitteessä III olevassa III luvussa tarkoitetuista käsittelymenetelmistä 1-5 taikka toimivaltaisen viranomaisen vaatiessa menetelmää 1, jolloin syntyvä aines on merkittävä pysyvästi - hajumerkinnällä, jos se on teknisesti mahdollista - liitteessä IV olevan I luvun mukaisesti ja hävitettävä lopullisesti jätteenä polttamalla tuhkaksi tai rinnakkaispolttamalla 9 a artiklan mukaisesti hyväksytyssä poltto- tai rinnakkaispolttolaitoksessa c) edellä 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua ainesta lukuun ottamatta käsiteltävä 10 artiklan nojalla hyväksytyssä käsittelylaitoksessa ensimmäisellä käsittelymenetelmällä, ja syntyvä aines on merkittävä pysyvästi - hajumerkinnällä, jos se on teknisesti mahdollista - liitteessä IV olevan I luvun mukaisesti ja toimitettava haudattavaksi jätteenä direktiivin 1999/31/EY nojalla hyväksytylle kaatopaikalle d) hävitettävä muulla tavalla, joka on hyväksytty 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianomaisen tiedekomitean kuulemisen jälkeen. 3. Luokkaan 1 kuuluvan aineksen välikäsittely ja/tai -varastointi on tehtävä ainoastaan 9 artiklan mukaisesti hyväksytyissä luokan 1 väliasteen laitoksissa. 4. Edellä olevan 2 kohdan a-d alakohdassa tarkoitettuja hävittämismenetelmiä tarkistetaan tieteellisen kehityksen perusteella käyttäen 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä sen jälkeen, kun asiaankuuluvaa tiedekomiteaa on kuultu. 5. Luokkaan 1 kuuluvaa ainesta lukuun ottamatta liitteessä VI tarkoitettuja tällaisesta aineksesta saatuja tuotteita ei saa viedä kolmansiin maihin. 5 artikla Luokkaan 2 kuuluva aines 1. Luokkaan 2 kuuluva aines sisältää seuraavat sivutuotteet tai tällaisia sivutuotteita sisältävän aineksen: a) kaikkien eläinlajien lanta ja nisäkkäiden ruuansulatuskanavan sisältö b) kaikki eläinaines, joka on kerätty käsiteltäessä muista kuin 4 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetuista teurastamoista tai luokan 2 käsittelylaitoksista tulevia jätevesiä, mukaan lukien seulontajätteet, hiekanpoistosta saatava aines, rasva- ja öljyseokset, liete sekä näiden tilojen viemäriputkista poistettu aines c) eläinperäiset tuotteet, jotka sisältävät direktiivin 96/23/EY liitteessä I olevan B ryhmän 1 ja 2 kohdassa lueteltujen eläinlääkkeiden ja saasteiden jäämiä, jos tällaiset jäämät ylittävät yhteisön lainsäädännössä sallitun tason d) eläinperäiset tuotteet, jotka eivät ole luokkaan 1 kuuluvaa ainesta, jotka on tuotu kolmansista maista ja joiden osalta todetaan yhteisön lainsäädännössä säädetyissä tarkastuksissa, etteivät ne täytä yhteisöön tuontia koskevia eläinlääkinnällisiä vaatimuksia, paitsi jos kyse on jälleenlähetyksestä tai tuonti hyväksytään yhteisön lainsäädännössä säädettyjen rajoitusten nojalla e) luokkaan 2 kuuluvan ja luokkaan 3 kuuluvan aineksen seos f) muut eläinten sivutuotteet kuin luokkaan 1 kuuluva aines tai luokkaan 3 kuuluva aines. 2. Luokkaan 2 kuuluva aines on viipymättä 7 artiklan mukaisesti kerättävä ja kuljetettava ja, jollei 21 ja 21 a artiklasta muuta johdu, a) suoraan hävitettävä tuhkaksi polttamalla tai rinnakkaispolttamalla 9 a artiklan mukaisesti hyväksytyssä poltto- tai rinnakkaispolttolaitoksessa b) käsiteltävä 10 artiklan mukaisesti hyväksytyssä käsittelylaitoksessa käyttämällä jotakin liitteessä III olevassa III luvussa tarkoitetuista käsittelymenetelmistä 1-5 taikka toimivaltaisen viranomaisen vaatiessa menetelmää 1, jolloin syntyvä aines on merkittävä pysyvästi - hajumerkinnällä, jos se on teknisesti mahdollista - liitteessä IV olevan I luvun mukaisesti ja i) hävitettävä lopullisesti jätteenä joko tuhkaksi polttamalla tai rinnakkaispolttamalla 9 a artiklan mukaisesti hyväksytyssä poltto- tai rinnakkaispolttolaitoksessa , tai ii) mahdollinen renderoitu rasva on käsiteltävä edelleen rasvajohdannaisiksi käytettäväksi eloperäisinä lannoitteina, maanparannusaineena tai muussa teknisessä käyttötarkoituksessa kosmetiikkaa, lääkkeitä ja lääkinnällisiä laitteita lukuun ottamatta 11 artiklan mukaisesti hyväksytyssä luokan 2 öljykemian laitoksessa c) käsiteltävä 10 artiklan mukaisesti hyväksytyssä käsittelylaitoksessa liitteessä III olevassa III luvussa tarkoitetulla ensimmäisellä käsittelymenetelmällä, jolloin syntyvä aines on merkittävä pysyvästi - hajumerkinnällä, jos se on teknisesti mahdollista - liitteessä IV olevan I luvun mukaisesti, ja i) jos tuloksena on valkuaispitoinen aines, käytettävä eloperäisenä lannoitteena tai maanparannusaineena niiden edellytysten mukaisesti, joita on voitu vahvistaa 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä käyttäen ja sen jälkeen, kun on kuultu asiaankuuluvaa tiedekomiteaa ii) muunnettava biokaasu- tai kompostointilaitoksessa, joka on hyväksytty 12 artiklan mukaisesti, tai iii) hävitettävä jätteenä hautaamalla kaatopaikalla direktiivin 1999/31/EY mukaisesti d) jos kyseessä on kalaperäinen aines, siitä on tehtävä säilörehua tai se on kompostoitava 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistettavien sääntöjen mukaisesti e) jos kyseessä on lanta, ruuansulatuskanavan sisältö tai 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista teurastamoista kerätty aines i) se on käytettävä käsittelemättömänä raaka-aineena biokaasu- tai kompostointilaitoksessa taikka esikäsiteltävä tätä tarkoitusta varten hyväksytyssä teknisessä laitoksessa ii) jonka ei epäillä voivan levittää vakavia tartuntatauteja, on levitettävä maahan tämän asetuksen mukaisesti f) hävitettävä muulla tavalla, joka on hyväksytty 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianomaisen tiedekomitean kuulemisen jälkeen. 3. Luokkaan 2 kuuluvan aineksen, lantaa lukuun ottamatta, välikäsittely ja/tai -varastointi on tehtävä ainoastaan 9 artiklan mukaisesti hyväksytyissä luokan 2 väliasteen laitoksissa. 4. Edellä olevan 2 kohdan a-f alakohdassa tarkoitettuja hävittämismenetelmiä tarkistetaan tieteellisen kehityksen perusteella käyttäen 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä sen jälkeen, kun asiaankuuluvaa tiedekomiteaa on kuultu. 5. Luokkaan 2 kuuluvaa ainesta lukuun ottamatta liitteessä VI tarkoitettuja tällaisesta aineksesta saatuja tuotteita ei saa viedä kolmansiin maihin. 6 artikla Luokkaan 3 kuuluva aines 1. Luokkaan 3 kuuluva aines sisältää seuraavia sivutuotteita tai tällaisia sivutuotteita sisältävää ainesta: a) kaikki teuraseläinten osat, jotka on todettu ihmisravinnoksi kelpaaviksi yhteisön lainsäädännön mukaisesti, mutta joita ei ole kaupallisista syistä tarkoitettu ihmisravinnoksi b) kaikki teuraseläinten osat, jotka on todettu ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi, mutta joissa ei ole merkkejä ihmiseen tai eläimiin tarttuvista taudeista ja jotka on johdettu ihmisravinnoksi kelpaavista ruhoista yhteisön lainsäädännön mukaisesti c) vuodat, nahat, sorkat, kaviot, sarvet, sianharjakset, höyhenet ja sulat, jotka ovat peräisin teurastamoissa teurastetuista eläimistä, joille on tehty ante mortem -tarkastus ja jotka on tarkastuksessa todettu kelpoisiksi ihmisravinnoksi teurastamista varten yhteisön lainsäädännön mukaisesti d) veri, joka on saatu teurastamoissa teurastetuista eläimistä, joille on tehty ante mortem -tarkastus ja jotka on tarkastuksessa todettu kelpoisiksi ihmisravinnoksi teurastamista varten yhteisön lainsäädännön mukaisesti e) eläimistä saatavat sivutuotteet, jotka on johdettu elintarvikkeiksi tarkoitettujen tuotteiden tuotannosta, mukaan luettuina luut, joista on poistettu rasva, ja rasvan sulatuksessa syntyvä proteiinijäännös f) eläinperäiset elintarvikkeet tai eläinperäisiä tuotteita sisältävät elintarvikkeet lukuun ottamatta ruokajätettä, jotka on alun perin tarkoitettu ihmisravinnoksi mutta ohjattu eläinten ravinnoksi kaupallisista syistä tai sellaisten valmistuksessa tai pakkauksessa esiintyneiden ongelmien tai muiden vikojen vuoksi, jotka eivät aiheuta riskiä ihmisille tai eläimille g) sellaisista eläimistä peräisin oleva raakamaito, joissa ei ole kliinisiä merkkejä tuotteen välityksellä ihmisiin tai eläimiin tarttuvista taudeista h) avomereltä kalajauhon valmistusta varten pyydetyt kalat tai muut merieläimet, lukuun ottamatta merinisäkkäitä i) tuoreet kalan sisälmykset, joita saadaan kalatuotteita ihmisravinnoksi valmistavalta tehtaalta j) kuoret, hautomoiden sivutuotteet ja säröillä olevien munien sivutuotteet, jotka ovat peräisin eläimistä, joissa ei ole ilmennyt kliinisiä merkkejä jostakin kyseisen tuotteen välityksellä ihmisiin tai eläimiin tarttuvasta taudista k) veri, vuodat, nahat, sorkat, kaviot, höyhenet, sulat, villa, sarvet, karva ja turkikset, jotka ovat peräisin eläimistä, joissa ei ole ilmennyt kliinisiä merkkejä jostakin kyseisen tuotteen välityksellä ihmisiin tai eläimiin tarttuvasta taudista l) muu ruokajäte kuin 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettu ruokajäte. 2. Luokkaan 3 kuuluva aines on viipymättä 7 artiklan mukaisesti kerättävä ja kuljetettava kylmäkuljetuksena liitteen II mukaisesti ja, ellei 21 tai 21 a artiklasta muuta johdu, a) suoraan hävitettävä tuhkaksi polttamalla tai rinnakkaispolttamalla 9 a artiklan mukaisesti hyväksytyssä poltto- tai rinnakkaispolttolaitoksessa b) käsiteltävä 15 artiklan mukaisesti hyväksytyssä käsittelylaitoksessa c) käsiteltävä 16 artiklan mukaisesti hyväksytyssä teknisessä laitoksessa d) käytettävä raaka-aineena 16 artiklan mukaisesti hyväksytyssä lemmikkieläinten ruokia valmistavassa laitoksessa e) käsiteltävä 10 artiklan mukaisesti hyväksytyssä käsittelylaitoksessa tai 15 artiklan mukaisesti hyväksytyssä käsittelylaitoksessa, ja tuloksena oleva aines on hävitettävä lopullisesti jätteenä joko tuhkaksi polttamalla tai rinnakkaispolttamalla 9 a artiklan mukaisesti hyväksytyssä poltto- tai rinnakkaispolttolaitoksessa tai toimitettava direktiivin 1999/31/EY nojalla hyväksytylle kaatopaikalle f) muunnettava 12 artiklan mukaisesti hyväksytyssä biokaasu- tai kompostointilaitoksessa, taikka g) kun kyse on 1 kohdan l alakohdassa tarkoitetusta ruokajätteestä, muunnettava biokaasulaitoksessa tai kompostoitava 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla menettelyllä vahvistettavien sääntöjen mukaisesti tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti, kunnes kyseiset säännöt vahvistetaan. 3. Luokkaan 3 kuuluvan aineksen välikäsittely ja/tai -varastointi on tehtävä ainoastaan 9 artiklan mukaisesti hyväksytyissä luokan 3 väliasteen laitoksissa. 7 artikla Keräys ja kuljetus 1. Eläinten sivutuotteet ja niistä saadut käsitellyt tuotteet on kerättävä, kuljetettava ja merkittävä liitteen II mukaisesti. Eläinten sivutuotteiden kolme luokkaa on pidettävä tarkasti ja täysin erillään koko käsittely-, keräys- ja kuljetusprosesttin aikana, ja a) edellä 4 ja 5 artiklassa tarkoitettu luokkien 1 ja 2 aines ja siitä saadut tuotteet on merkittävä pysyvästi - hajumerkinnällä, kun se on teknisesti mahdollista - liitteessä IV olevan I luvun mukaisesti b) luokan 3 aines on aina varastoitava ja kuljetettava kylmässä tai pakastettuna liitteiden II ja VIII mukaisesti sekä pidettävä erillään eläinlajeittain eroteltuna. 2. Kuljetettaessa eläinten sivutuotteita ja käsiteltyjä tuotteita mukana on seurattava kaupallinen asiakirja tai tämän asetuksen säännösten vaatiessa terveystodistus. Kaupallisen asiakirjan tai terveystodistuksen on oltava vaatimusten mukainen, ja niitä on säilytettävä liitteessa II täsmennettävän ajan. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava asianmukaisin järjestelyin, että luokkien 1 ja 2 aineksen kerääminen ja kuljetus suoritetaan liitteen II mukaisesti. 8 artikla Kirjanpito 1. Eläinten sivutuotteita mistä tahansa tiloista lähettävien tuottajien on pidettävä jokaisesta lähetyksestä kirjaa, josta selviää a) päivämäärä, jona aines vietiin pois tiloista b) aineksen ja mahdollisen merkintäaineen määrä ja kuvaus c) määräpaikka, johon se lähetettiin d) kuljettajan nimi. 2. Eläinten sivutuotteita kuljettavan henkilön on hakuhetkellä kirjattava a) tilojen, josta aines haettiin, osoite b) päivämäärä, jona aines haettiin c) aineksen ja mahdollisen merkintäaineen määrä ja kuvaus d) määräpaikka, johon aines on tarkoitus viedä. 3. Eläinten sivutuotteita vastaanottavan henkilön on pidettävä saapuvista lähetyksistä kirjaa, josta selviää a) päivämäärä, jona aines tuotiin b) tilojen, josta aines lähetettiin, osoite c) aineksen ja mahdollisen merkintäaineen määrä ja kuvaus d) kuljettajan nimi ja osoite. 4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot on säilytettävä toimivaltaisia viranomaisia varten vähintään kaksi vuotta. 9 artikla Väliasteen laitokset ja varastointilaitokset 1. Luokkien 1, 2 ja 3 väliasteen laitoksilla ja varastointilaitoksilla on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. 2. Saadakseen hyväksynnän luokan 1 tai luokan 2 väliasteen laitoksen on a) täytettävä liitteessä VIII olevan I luvun vaatimukset b) käsiteltävä ja varastoitava luokkaan 1 tai luokkaan 2 kuuluva aines liitteessä VIII olevan II luvun B osan mukaisesti c) oltava toteuttanut 22 artiklassa säädetyn laitoksen omavalvonnan d) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa 23 artiklan mukaisesti. 3. Saadakseen hyväksynnän luokan 3 väliasteen laitoksen on a) oltava fyysisesti erillään luokkien 1 ja 2 ainesta käsittelevistä laitoksista ja täytettävä liitteessä VIII olevan I luvun vaatimukset b) käsiteltävä ja varastoitava luokkaan 3 kuuluva aines liitteessä VIII olevan II luvun A osan mukaisesti c) oltava toteuttanut 22 artiklassa säädetyn laitoksen omavalvonnan d) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa 23 artiklan mukaisesti. 4. Saadakseen hyväksynnän varastointilaitoksen on a) täytettävä liitteessä VIII olevan III luvun vaatimukset b) varastoitava käsitellyt eläinten sivutuotteet liitteessä VIII olevan III luvun 3 kohdan mukaisesti c) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa. 9 a artikla Poltto- ja rinnakkaispolttolaitosten hyväksyntä 1. Käsiteltyjen tuotteiden polttaminen ja rinnakkaispolttaminen on suoritettava direktiivin 2000/76/EY säännösten mukaisesti. Eläinten sivutuotteiden polttaminen ja rinnakkaispolttaminen on suoritettava direktiivin 2000/76/EY säännösten mukaisesti taikka tämän asetuksen säännösten mukaisesti, jos laitos ei kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan. Poltto- ja rinnakkaispolttolaitokset on hyväksyttävä direktiivin 2000/76/EY mukaisesti tai tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti. 2. Jotta suurkapasiteettinen poltto- tai rinnakkaispolttolaitos, joka ei kuulu direktiivin 2000/76/EY soveltamisalaan, saisi toimivaltaisen viranomaisen hyväksynnän, laitoksen on täytettävä seuraavat vaatimukset: a) liitteessä XII olevassa I luvussa asetetut yleiset vaatimukset b) liitteessä XII olevassa II luvussa asetetut toimintavaatimukset c) liitteessä XII olevassa III luvussa asetetut jätevesipäästöjä koskevat vaatimukset d) liitteessä XII olevassa IV luvussa asetetut polttojätettä koskevat vaatimukset e) liitteessä XII olevassa V luvussa asetetut lämpötilamittauksia koskevat vaatimukset f) liitteessä XII olevassa VI luvussa asetetut poikkeuksellisia käyttöolosuhteita koskevat vaatimukset. 3. Jotta pienkapasiteettinen poltto- tai rinnakkaispolttolaitos, joka ei kuulu direktiivin 2000/76/EY soveltamisalaan, saisi toimivaltaisen viranomaisen hyväksynnän, laitoksen on täytettävä seuraavat vaatimukset: a) Laitosta käytetään ainoastaan kuolleiden lemmikkieläinten ja/tai luokkien 2 ja 3 aineksen hävittämiseen. b) Jos laitos sijaitsee tilalla, sitä käytetään ainoastaan kyseiseltä tilalta peräisin olevan aineksen hävittämiseen. c) Laitos täyttää liitteessä XII olevassa I luvussa asetetut yleiset vaatimukset. d) Laitos täyttää siihen soveltuvat liitteessä XII olevassa II luvussa asetetut toimintavaatimukset. e) Laitos täyttää liitteessä XII olevassa IV luvussa asetetut polttojätettä koskevat vaatimukset. f) Laitos täyttää liitteessä XII olevassa V luvussa asetetut lämpötilamittauksia koskevat vaatimukset. g) Laitos täyttää liitteessä XII olevassa VI luvussa asetetut poikkeuksellisia käyttöolosuhteita koskevat vaatimukset. 3. Hyväksyntä on peruutettava välittömästi, kun hyväksymisen perusteena olevat vaatimukset eivät enää täyty. 4. Edellä olevissa 2 ja 3 kohdassa asetettuja vaatimuksia voidaan muuttaa tieteellisen kehityksen perusteella käyttäen 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä sen jälkeen, kun asiaankuuluvaa tiedekomiteaa on kuultu. III LUKU LUOKAN 1 JA 2 KÄSITTELYLAITOSTEN, BIOKAASULAITOSTEN, KOMPOSTOINTILAITOSTEN JA ÖLJYKEMIAN LAITOSTEN HYVÄKSYMINEN 10 artikla Luokan 1 ja luokan 2 käsittelylaitosten hyväksyminen 1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä joko koko alueelleen tai osalle alueestaan yksi tai useampi luokan 1 ja luokan 2 käsittelylaitos luokkaan 1 tai luokkaan 2 kuuluvan aineksen keräämistä ja käsittelyä varten. Jäsenvaltio voi myös hyväksyä käytettävän toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevaa luokan 1 tai luokan 2 käsittelylaitosta sovittuaan asiasta kyseisen jäsenvaltion kanssa. 2. Toimivaltaisen viranomaisen hyväksynnän saadakseen luokan 1 ja luokan 2 käsittelylaitosten on a) täytettävä liitteessä III olevan I luvun vaatimukset b) käsiteltävä, käsiteltävä ja varastoitava luokkaan 1 tai luokkaan 2 kuuluva aines liitteessä III olevan II luvun ja liitteessä IV olevan I luvun mukaisesti c) oltava toimivaltaisten viranomaisten varmentama liitteessä III olevan V luvun mukaisesti d) oltava toteuttanut 22 artiklassa säädetyn laitoksen omavalvonnan e) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa 23 artiklan mukaisesti f) laadittava ja toteutettava käytetyn prosessin kriittisten kohtien valvonta- ja tarkastusmenetelmiä g) varmistettava, että käsitellyt tuotteet täyttävät liitteessä IV olevan I luvun vaatimukset. 3. Hyväksyntä on peruttava viipymättä, kun hyväksymisen perusteena olevat vaatimukset eivät enää täyty. 11 artikla Öljykemian laitosten hyväksyminen 1. Öljykemian laitoksilla on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. 2. Saadakseen hyväksynnän luokan 2 öljykemian laitoksen on a) käsiteltävä luokan 2 aineksesta johdetut renderoidut rasvat liitteessä IV olevassa III luvussa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti b) laadittava ja toteutettava käytetyn prosessin kriittisten kohtien valvonta- ja tarkastusmenetelmiä c) pidettävä toimivaltaista viranomaista varten kirjaa b alakohdan mukaisesti saaduista tiedoista d) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa sen varmistamiseksi, että laitoksen hoitaja tai johtaja noudattaa tämän asetuksen vaatimuksia. 3. Saadakseen hyväksynnän luokan 3 öljykemian laitoksen on käsiteltävä ainoastaan luokan 3 aineksesta johdettua renderoitua rasvaa ja täytettävä luokan 2 öljykemian laitokselle asetetut vaatimukset 2 kohdan mukaisesti. 4 Hyväksyntä on peruttava viipymättä, kun hyväksymisen perusteena olevat vaatimukset eivät enää täyty. 12 artikla Biokaasu- ja kompostointilaitosten hyväksyminen 1. Eläinten sivutuotteita muuntavilla biokaasu- ja kompostointilaitoksilla on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. 2. Saadakseen hyväksynnän biokaasu- ja kompostointilaitoksen on a) täytettävä liitteessä IV olevan II luvun vaatimukset b) käsiteltävä ja muunnettava eläimistä saatavat sivutuotteet liitteessä IV olevan II luvun A jakson mukaisesti c) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa d) kehitettävä ja otettava käyttöön kriittisten kohtien valvontaan ja tarkastamiseen käytettävät menetelmät e) varmistettava, että mädätysjätteet täyttävät liitteessä IV olevassa II luvun D jaksossa vahvistetut mikrobiologiset vaatimukset. 3. Hyväksyntä on peruttava viipymättä, kun hyväksymisen perusteena olevat vaatimukset eivät enää täyty. 13 artikla Käsiteltyjen eläimistä saatavien sivutuotteiden lähettäminen poltto- tai rinnakkaispolttolaitokseen tai kaatopaikalle 1. Käsiteltyjä eläinten sivutuotteita saa lähettää hävitettäviksi tuhkaksi polttamalla tai rinnakkaispolttamalla taikka kaatopaikalle ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) Käsitellyt eläinten sivutuotteet on i) kuljetettava sinetöidyissä katetuissa säiliöissä tai ajoneuvoissa, joihin on merkitty selkeästi tapauksen mukaan ilmaisu "ei eläinten ruokintaan - ainoastaan poltettavaksi tuhkaksi / rinnakkaispoltettavaksi / kaatopaikalle" ii) lähetettävä ainoastaan direktiivin ../.../EY nojalla hyväksyttyyn poltto- tai rinnakkaispolttolaitokseen taikka direktiivin 1999/31/EY nojalla hyväksytylle kaatopaikalle. b) Alkuperäpaikan toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava määräpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle jokaisen lähetyksen lähettämisestä. c) Määräpaikan toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava alkuperäpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle kunkin lähetyksen saapumisesta. d) Määräpaikan toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että nimetyt laitokset tai kaatopaikat käyttävät lähetyksen ainoastaan sallittuihin tarkoituksiin ja pitävät täydellistä kirjanpitoa, joka osoittaa tämän asetuksen noudattamisen. 2. Käsiteltyjä eläinten sivutuotteita saa lähettää toiseen jäsenvaltioon hävitettäviksi tuhkaksi polttamalla tai rinnakkaispolttamalla ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) Määräjäsenvaltio on antanut luvan mainitun aineksen vastaanottoon. b) Käsitellyt eläinten sivutuotteet täyttävät seuraavat vaatimukset: i) niiden mukana seuraa liitteessä VII säädetty virallinen todistus ii) ne kuljetetaan sinetöidyissä katetuissa säiliöissä tai ajoneuvoissa, joihin on merkitty selkeästi alkuperä-, määrä- ja kauttakulkujäsenvaltion kielillä tapauksen mukaan ilmaisu "ei eläinten ruokintaan - ainoastaan poltettavaksi tuhkaksi / rinnakkaispoltettavaksi / kaatopaikalle" iii) ne toimitetaan suoraan poltto- tai rinnakkaispolttolaitokseen. c) Jäsenvaltioiden, jotka lähettävät käsiteltyjä eläinten sivutuotteita toisiin jäsenvaltioihin, on ilmoitettava määräpaikan toimivaltaisille viranomaisille Animo-järjestelmällä jokaisen lähetetyn lähetyksen määräpaikka, ja Animo-viestissä on oltava sanat "ei eläinten ruokintaan - ainoastaan tuhkaksi poltettavaksi tai rinnakkaispoltettavaksi". d) Määräjäsenvaltioiden on ilmoitettava Animo-järjestelmällä alkuperäpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle jokaisen lähetyksen saapumisesta. e) Määräjäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella olevat nimetyt laitokset käyttävät lähetyksen ainoastaan sallittuihin tarkoituksiin ja pitävät täydellistä kirjanpitoa, joka osoittaa tämän asetuksen noudattamisen. IV LUKU JALOSTETTUJEN ELÄINVALKUAISTEN JA MUIDEN REHUAINEIDEN, LEMMIKKIELÄINTEN RUOKIEN, PURULUIDEN JA TEKNISTEN TUOTTEIDEN SAATTAMINEN MARKKINOILLE 14 artikla Yleiset säännöt eläinten terveydestä 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liitteissä V ja VI tarkoitettuja eläimistä saatavia sivutuotteita ja niistä johdettuja tuotteita ei lähetetä sellaisella vyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta, joihin kohdistuu rajoitus siellä esiintyvän sellaisen taudin vuoksi, jolle eläinlaji, josta tuote on johdettu, on altis, tai sellaisesta laitoksesta tai sellaiselta vyöhykkeeltä, josta siirrot tai jonka kanssa käytävä kauppa aiheuttaisivat riskin jäsenvaltioiden eläinten terveystilanteelle tai jäsenvaltioiden alueille, ellei ole kyse tämän asetuksen mukaisesti kaupan käytävistä tuotteista. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on varmistettava, että tuotteet saadaan eläimistä a) jotka tulevat tilalta, alueelta tai alueen osasta, tai kun kyseessä on vesiviljelytuotteet, viljelylaitoksesta, vyöhykkeeltä tai vyöhykkeen osasta, johon ei kohdistu näihin eläimiin ja tuotteisiin sovellettavia eläinten terveydentilan vuoksi asetettavia rajoituksia ja erityisesti yhteisön lainsäädännön mukaisia taudintorjuntatoimenpiteitä tai neuvoston direktiivissä 91/119/EY [24] lueteltujen vakavien tartuntatautien vuoksi asetettavia rajoituksia [24] EYVL L 62, 15.3.1993, s. 69. b) joita ei ole teurastettu laitoksessa, jossa teurastushetkellä oli eläimiä, joilla on tai joilla epäiltiin olevan jokin sellainen tauti, jota koskevat a alakohdassa tarkoitetut säännöt. 3. Noudattaen 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja taudintorjuntatoimenpiteitä on sallittua saattaa markkinoille sellaisia eläinten sivutuotteita ja liitteissä V ja VI tarkoitettuja niistä johdettuja tuotteita, jotka tulevat alueelta tai alueen osasta, johon kohdistuu eläinten terveydentilan vuoksi asetettavia rajoituksia, mutta jotka eivät ole saastuneita tai joiden ei epäillä olevan saastuneita, edellyttäen että a) tuotteet on saatu, käsitelty, kuljetettu ja varastoitu erillään tai eri aikana kuin tuotteet, jotka täyttävät kaikki eläinten terveyttä koskevat vaatimukset b) tuotteille on tehty riittävä käsittely eläinten terveyttä koskevan ongelman poistamiseksi tämän asetuksen mukaisesti sen jäsenvaltion, jossa eläinten terveysongelma todettiin, tähän tarkoitukseen hyväksymässä laitoksessa c) tuotteet on asianmukaisesti tunnistettu d) tuotteet ovat liitteessä V ja VI vahvistettujen erityisten edellytysten tai 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisia. Ensimmäisessä alakohdassa poikkeavia edellytyksiä voidaan vahvistaa erityisissä tilanteissa 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tällaisissa päätöksissä on otettava huomioon kaikki toimenpiteet, jotka koskevat eläimiä tai niillä tehtyjä kokeita ja taudin erityispiirteisiin kyseisellä lajilla ja yksilöitävä kaikki tarvittavat toimenpiteet eläinten terveyden suojelemiseksi yhteisössä. 15 artikla Luokan 3 käsittelylaitosten hyväksyminen 1. Luokan 3 käsittelylaitoksilla on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. 2. Saadakseen hyväksynnän luokan 3 käsittelylaitoksen on a) oltava fyysisesti erillään luokkien 1 ja 2 ainesta käsittelevistä laitoksista ja täytettävä liitteessä III olevan I ja II luvun ja liitteen V vaatimukset b) esikäsiteltävä, käsiteltävä ja varastoitava vain luokkaan 3 kuuluva ainesta liitteen V mukaisesti c) oltava toimivaltaisten viranomaisten varmentama liitteessä III olevanV luvun mukaisesti d) oltava toteuttanut 22 artiklassa säädetyn laitoksen omavalvonnan ja oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa 23artiklan mukaisesti e) varmistettava, että käsitellyt tuotteet täyttävät liitteessä V olevan I luvun vaatimukset. 3. Hyväksyntä on peruttava viipymättä, kun hyväksymisen perusteena olevat vaatimukset eivät enää täyty. 16 artikla Lemmikkieläinten ruokia valmistavien laitosten ja teknisten laitosten hyväksyminen 1. Lemmikkieläinten ruokia valmistavilla laitoksilla ja teknisillä laitoksilla on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. 2. Hyväksynnän saadakseen lemmikkieläinten ruokia valmistavan laitoksen tai teknisen laitoksen on a) sitouduttava liitteessä VI laitoksessa tuotetuille tuotteille vahvistettujen erityisvaatimusten perusteella i) noudattamaan tässä asetuksessa vahvistettuja erityisiä tuotantoedellytyksiä ii) laatimaan ja toteuttamaan käytetyn prosessin kriittisten kohtien valvonta- ja tarkastusmenetelmiä iii) tuotteista riippuen ottamaan näytteitä toimivaltaisen viranomaisen hyväksymässä laboratoriossa tehtävää määritystä varten tässä asetuksessa vahvistettujen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi iv) pitämään kirjaa ii ja iii alakohdan mukaisesti saaduista tiedoista toimivaltaista viranomaista varten; tarkastusten ja kokeiden tulokset on säilytettävä vähintään kahden vuoden ajan v) tiedottamaan toimivaltaiselle viranomaiselle, jos iii alakohdassa tarkoitetun laboratoriotutkimuksen tulos tai jokin muu sen hallussa oleva tieto tuo esiin vakavan eläinten terveyteen liittyvän tai kansanterveydellisen vaaran vi) lähettämään ainoastaan tuotteita, joiden mukana seuraa kaupallinen asiakirja, jossa tarkennetaan tuotteen laatu, tuotantolaitoksen nimi ja sen eläinlääkinnällinen hyväksyntänumero b) oltava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa sen varmistamiseksi, että laitoksen hoitaja tai johtaja noudattaa tämän asetuksen vaatimuksia. 3. Hyväksyntä on peruttava viipymättä, kun hyväksymisen perusteena olevat vaatimukset eivät enää täyty. 17 artikla Jalostetun eläinvalkuaisen ja muiden rehuaineiden saattaminen markkinoille ja maastavienti Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jalostetut eläinvalkuaiset ja muut rehuaineet saatetaan markkinoille tai viedään maasta ainoastaan, jos a) ne on valmistettu 15 artiklan mukaisesti hyväksytyssä ja valvotussa luokan 3 käsittelylaitoksessa siten, että lajinsisäinen kierrätys voidaan välttää b) ne on valmistettu yksinomaan 6 artiklan 1 kohdan a-j alakohdassa luetellusta, luokkaan 3 kuuluvasta aineksesta c) ne on käsitelty, jalostettu, varastoitu ja kuljetettu liitteen V mukaisesti d) ne täyttävät liitteessä V vahvistetut vaatimukset. 18 artikla Lemmikkieläinten ruokien, puruluiden ja teknisten tuotteiden saattaminen markkinoille ja maastavienti 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lemmikkieläinten ruuat, puruluut ja tekniset tuotteet tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja lukuun ottamatta saatetaan markkinoille tai viedään maasta ainoastaan, jos a) ne täyttävät liitteessä VI vahvistetut erityisvaatimukset b) ne tulevat 16 artiklan mukaisesti hyväksytyistä ja valvotuista laitoksista. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käsitellyistä tuotteista tuotetut eloperäiset lannoitteet tai maanparannusaineet lannasta ja ruoansulatuskanavan sisällöstä tuotettuja lukuun ottamatta saatetaan markkinoille tai viedään maasta ainoastaan, jos ne täyttävät vaatimukset, jotka mahdollisesti on asetettu 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä käyttäen ja asianmukaisen tiedekomitea kuulemisen jälkeen. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luokan 2 aineksesta johdetut tuotteet saatetaan markkinoille tai viedään maasta ainoastaan, jos a) ne on valmistettu 11 artiklan mukaisesti hyväksytyssä luokan 2 öljykemian laitoksessa sellaisista renderoiduista rasvoista, jotka ovat peräisin luokan 2 aineksen käsittelystä 10 artiklan mukaisesti hyväksytyssä luokan 2 käsittelylaitoksessa jotakin käsittelymenetelmistä 1-5 käyttäen b) niiden käsittely, prosessointi, varastointi ja kuljetus on suoritettu liitteen IV mukaisesti c) ne täyttävät liitteessä IV asetetut erityiset vaatimukset. 19 artikla Suojatoimenpiteet Direktiivin 90/425/ETY 10 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen liitteiden V ja VI soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin. 20 artikla Käyttörajoitukset 1. Eläinten sivutuotteitten ja niistä johdettujen tuotteitten seuraavat käyttötavat ovat kiellettyjä: a) Eläintä ei saa ruokkia saman eläinlajin ruhoista tai ruhonosista peräisin olevilla käsitellyillä eläinproteiineilla. b) Muita tuotantoeläimiä kuin turkiseläimiä ei saa ruokkia ruokajätteellä eikä ruokajätteestä johdetulla rehuaineksella. c) On kiellettyä levittää laitumelle muita eloperäisiä lannoitteita ja maanparannusaineita kuin lantaa. 2. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat säännöt valvontatoimia koskevat säännöt mukaan lukien vahvistetaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä käyttäen. Kalojen ja turkiseläinten kohdalla voidaan myöntää poikkeus 1 artiklan a kohdasta samaa menettelyä käyttäen ja asianmukaisen tiedekomitean kuulemisen jälkeen. V LUKU POIKKEUKSET 21 artikla Poikkeukset 1. Jäsenvaltiot voivat sallia toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa a) eläinten sivutuotteiden käytön diagnostisiin, koulutuksellisiin ja tutkimuksellisiin tarkoituksiin b) eläinten sivutuotteiden käytön eläinten täyttämistarkoituksiin 16 artiklan mukaisesti tätä tarkoitusta varten hyväksytyissä teknisissä laitoksissa c) liitteessä IX vahvistettujen sääntöjen mukaisesti luokkaan 2 kuuluvan aineksen käytön edellyttäen, että aines on saatu eläimistä, joita ei ole tapettu tai jotka eivät kuolleet ihmisiin tai eläimiin tarttuvan taudin esiintymisen tai tällaisen taudin epäilyn vuoksi, ja 6 artiklan 1 kohdan a-j alakohdassa tarkoitetun, luokkaan 3 kuuluvan aineksen käytön seuraavien eläinten ruokintaan: i) eläintarhojen eläimet ii) sirkuseläimet iii) muut matelijat kuin eläintarhojen eläimet tai sirkuseläimet iv) turkiseläimet v) uhanalaisiin lajeihin kuuluvat luonnonvaraiset eläimet vi) minkä tahansa lajien luonnonvaraiset eläimet silloin kun se on tarpeen vaikeassa ravitsemustilanteessa tai dokumentointitarkoituksessa vii) hyväksyttyjen kennelien koirat tai ajokoirat viii) kalansyötiksi kasvatetut toukat. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksien käytöstä ja annettava tiedoksi järjestelyt, jotka ne ovat ottaneet käyttöön varmistaakseen, että tällaisia eläinten sivutuotteita ei käytetä muihin tarkoituksiin. 3. Jokaisen jäsenvaltion on laadittava luettelo käyttäjistä sekä 1 kohdan c alakohdan mukaisesti hyväksytyistä ja rekisteröidyistä keräyskeskuksista omalla alueellaan. Jokaiselle käyttäjälle ja keräyskeskukselle on annettava virallinen numero tarkastustarkoituksia varten ja asianomaisten tuotteiden alkuperän selvittämiseksi. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava käyttäjiä ja keräyskeskuksia, ja sillä on oltava pääsy kaikkiin tilojen osiin 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi. Jos tällaisessa tarkastuksessa ilmenee, että kyseiset vaatimukset eivät täyty, toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin. 4. Soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä tarkastustoimenpiteistä voidaan antaa 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 21 a artikla Eläinten sivutuotteiden hävittämistä koskevat poikkeukset 1. Toimivaltainen viranomainen voi tarvittaessa päättää seuraavaa: a) Kuolleet lemmikkieläimet 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja lukuun ottamatta voidaan hävittää suoraan jätteenä hautaamalla. b) Seuraavat syrjäisiltä alueilta peräisin olevat eläinten sivutuotteet voidaan hävittää suoraan jätteenä hautaamalla paikan päällä: i) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettu luokan 1 aines ii) luokan 2 aines iii) luokan 3 aines. c) Eläinten sivutuotteet voidaan hävittää jätteenä polttamalla tai hautaamalla paikan päällä, jos kyse on kansainvälisen eläintautiviraston A-listan taudin puhkeamisesta ja jos toimivaltainen viranomainen kieltää kuljetukset lähimmälle poltto- tai käsittelylaitokselle terveysriskien leviämisen aiheuttaman vaaran vuoksi tai koska laaja tautiepidemia ylikuormittaa laitoksia. 2. Edellä 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetun luokan 1 aineksen osalta ei myönnetä poikkeuksia. 3. Edellä 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettu luokan 1 aines voidaan polttaa tai haudata tämän artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan mukaisesti ainoastaan, kun toimivaltainen viranomainen hyväksyy käytetyn menetelmän ja valvoo sen toteuttamista sekä on vakuuttunut, että se torjuu kaikki riskit TSE-tautien leviämisestä. 4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle a) edellä 1 kohdan b alakohdassa säädettyjen mahdollisuuksien hyödyntämisestä luokkien 1 ja 2 aineksen osalta b) alueista, jotka ne luokittelevat syrjäisiksi alueiksi 1 kohdan b alakohdan soveltamista varten sekä luokittelun perusteet. 5. Toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin a) varmistaakseen, ettei eläinten sivutuotteitten polttaminen tai hautaaminen vaaranna eläinten tai ihmisten terveyttä b) estääkseen eläinten sivutuotteitten hylkäämisen, valvomattoman sijoittamisen ja muun valvomattoman käsittelyn. 6. Tämän artiklan täytäntöönpanoa varten voidaan vahvistaa yksityiskohtaiset järjestelyt 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä käyttäen. VI LUKU VÄLIASTEEN LAITOKSISSA JA KÄSITTELYLAITOKSISSA SUORITETTAVA VALVONTA JA TARKASTUKSET 22 artikla Laitoksen omavalvonta 1. Väliasteen laitosten ja käsittelylaitosten hoitajien ja omistajien tai heidän edustajiensa on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän asetuksen vaatimusten noudattamiseksi. Mainittujen tahojen on otettava käyttöön, toteutettava ja pidettävä yllä pysyvä menettely, joka on laadittu käyttäen vaara-analyysin ja kriittisten kohtien valvonnan järjestelmää (HACCP). Niiden on erityisesti a) tunnistettava laitoksensa kriittiset kohdat ja valvottava niitä b) kehitettävä ja otettava käyttöön tällaisten kriittisten kohtien seurantaan ja tarkastamiseen käytettävät menetelmät c) otettava käsittelylaitoksissa edustavia näytteitä kustakin käsitellystä erästä tässä asetuksessa tuotteille asetettujen vaatimusten ja yhteisön lainsäädännössä sallittujen fysikaalis-kemiallisten jäämien enimmäismäärien noudattamisen tarkastamiseksi d) tallennettava b ja c alakohdassa tarkoitettujen tarkastusten ja testien tulokset ja säilytettävä niitä vähintään kaksi vuotta toimivaltaisia viranomaisia varten e) otettava käyttöön järjestelmä, joka mahdollistaa jokaisen toimitetun erän valmistusajan selvittämisen. 2. Jos 1 kohdan c alakohdan mukaisesti otetuista näytteistä tehdyn testin tulos ei ole tämän asetuksen mukainen, käsittelylaitoksen hoitajan on a) ilmoitettava tästä viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle b) selvitettävä syyt siihen, ettei tulos täytä vaatimuksia c) varmistettava, ettei saastunutta tai saastuneeksi epäiltyä ainesta siirretä laitoksesta ennen toimivaltaisen viranomaisen välittömässä valvonnassa tapahtuvaa uudelleenkäsittelyä eikä ennen kuin uudet viralliset näytteet on otettu tämän asetuksen säännösten noudattamiseksi. 3. Soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä tämän artiklan täytäntöönpanosta voidaan antaa 33 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 23 artikla Viralliset tarkastukset 1. Toimivaltaisen viranomaisen on säännöllisin väliajoin suoritettava tarkastuksia ja valvontaa väliasteen laitoksissa tai käsittelylaitoksissa liitteessä III olevan IV luvun mukaisesti. 2. Tarkastusten ja valvonnan tiheys riippuu laitoksen koosta, valmistettujen tuotteiden tyypistä, riskinarvioinnista ja järjestelmän vaarojen analysointi ja kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi tarjoamista takeista. 3. Jos toimivaltaisen viranomaisen suorittamassa tarkastuksessa ilmenee, että kaikki tämän asetuksen vaatimukset eivät täyty, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava asianmukaisia toimia. Siinä tapauksessa, että tämän artiklan säännöksiä ei mikrobiologisten vaatimusten ja tarkastusten osalta ole noudatettu, valmistajan on a) toimitettava viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle yksityiskohtaiset tiedot näytteen laadusta sekä erästä, josta näyte on peräisin b) käsiteltävä ja uudelleenkäsiteltävä saastunut erä toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa c) lisättävä näytteenottoa ja tuotannon tarkkailua d) tutkittava valmiista tuotteesta otettuun näytteeseen liittyvät käsittelemättömien eläinten sivutuotteiden tiedot e) suoritettava laitoksessa tarvittava sterilointi ja puhdistus. 4. Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan täytäntöönpanosta voidaan antaa 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 24 artikla Tarkastusten ja mikrobiologisten analyysien tiheys 1. Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 22 ja 23 artiklassa tarkoitettujen tarkastusten suoritustavasta ja tiheydestä annetaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2. Mikrobiologisten määritysten vertailumenetelmät annetaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 25 artikla Luettelo hyväksytyistä laitoksista Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo alueellaan olevista 9-12, 15 ja 16 artiklan mukaisesti hyväksytyistä laitoksista. Jokaiselle laitokselle on annettava virallinen numero, jolla laitos ja sen toiminnan laatu tunnistetaan. Jäsenvaltion on toimitettava tämä luettelo ja sen päivitykset muille jäsenvaltioille ja komissiolle. VII LUKU YHTEISÖN TARKASTUKSET JÄSENVALTIOISSA 26 artikla Yhteisön tarkastukset 1. Komission asiantuntijat voivat tehdä yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa paikan päällä suoritettavia tarkastuksia, mikäli tämän asetuksen yhdenmukainen soveltaminen niin vaatii. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastukset tehdään, on annettava asiantuntijoille kaikki heidän tehtäviensä suorittamiseen tarvitsemansa apu. Komissio ilmoittaa tarkastusten tuloksista toimivaltaisille viranomaisille. 2. Tämän artiklan täytäntöönpanemista koskevat säännöt, erityisesti siltä osin kuin ne koskevat kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön menettelytapoja, annetaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. VIII LUKU TIETTYJEN ELÄINTEN SIVUTUOTTEIDEN JA NIISTÄ JOHDETTUJEN TUOTTEIDEN YHTEISÖÖN TUONNISSA SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET 27 artikla Yleiset säännökset Liitteessä V tarkoitettujen tuotteiden ja liitteessä VI tarkoitettujen lemmikkieläinten ruokien, puruluiden ja teknisten tuotteiden tuontiin kolmansista maista sovellettavat säännökset eivät saa olla suotuisampia tai vähemmän suotuisia kuin kyseisten tuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen yhteisössä sovellettavat säännökset. Kuitenkin tiettyjä direktiivin 96/22/EY nojalla kiellettyjä aineita, johdettujen lemmikkieläinten ruokien ja tällaisten ruokien tuotannossa käytettävien raaka-aineiden tuonti kolmansista maista sallitaan, kunhan raaka-aine on merkitty, erityisedellytyksillä, jotka vahvistetaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 28 artikla Kiellot Muiden kuin tämän asetuksen mukaisten eläinten sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden tuonti yhteisöön kielletään. 29 artikla Yhteisön sääntöjen noudattaminen 1. Liitteissä V ja VI tarkoitettuja tuotteita saa tuoda yhteisöön ainoastaan, jos ne täyttävät 2-5 kohdassa säädetyt vaatimukset. 2. Jollei liitteissä V ja VI nimenomaisesti toisin säädetä, niissä tarkoitettujen tuotteiden on oltava lähtöisin kolmannesta maasta tai kolmannen maan osasta, joka kuuluu 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen laadittavaan ja ajan tasalla pidettävään luetteloon. Tämä luettelo voidaan yhdistää muihin luetteloihin, jotka on laadittu kansanterveydellisiin ja eläinten terveyttä koskeviin tarkoituksiin. Näitä luetteloita laadittaessa on kiinnitettävä erityistä huomiota a) kolmannen maan lainsäädäntöön b) kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen ja tarkastuslaitosten organisaatioon, näiden laitosten toimivaltaan ja niihin kohdistuvaan valvontaan sekä niiden mahdollisuuksiin valvoa tehokkaasti lainsäädännön täytäntöönpanoa c) terveysvaatimuksiin, joita sovelletaan yhteisöön tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, valmistukseen, käsittelyyn, varastointiin ja lähettämiseen d) takeisiin, jotka kolmas maa voi antaa kyseessä olevien terveysvaatimusten noudattamisen osalta e) kolmannesta maasta peräisin olevan tuotteen kaupan pitämisestä ja tehdyistä tuontitarkastuksista saatuun kokemukseen f) kolmannessa maassa tehtyjen yhteisön tarkastusten tuloksiin g) kolmannen maan karjan, muiden kotieläinten ja luonnonvaraisten eläinten terveystilanteeseen, ottaen huomioon erityisesti eksoottiset eläintaudit ja maan yleinen terveystilanne siltä osin kuin se voi aiheuttaa riskin kansanterveydelle tai eläinten terveydelle yhteisössä h) kolmannen maan toimittamien, sen alueella esiintyviä tarttuvia eläintauteja koskevien tietojen säännöllisyyteen ja nopeuteen, erityisesti kansainvälisen eläintautiviraston (OIE) eläintautiluetteloissa A ja B lueteltujen tautien osalta tai, vesiviljeltyjen eläinten osalta, OIE:n vesiviljeltyjen eläinten terveyssäännöstössä lueteltujen ilmoitettavien tautien osalta i) tarttuvien eläintautien ehkäisyä ja torjuntaa koskeviin kolmannen maan säännöksiin ja niiden täytäntöönpanoon, mukaan lukien sen muista maista tuontia koskevat säännöt. 3. Liitteessä V tarkoitettujen tuotteiden on oltava lähtöisin laitoksista, jotka sisältyvät yhteisön luetteloon, joka laaditaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen kolmannen maan komissiolle toimittaman sellaisen tiedonannon perusteella, jossa vakuutetaan laitoksen täyttävän yhteisön vaatimukset ja sen olevan kolmannen maan virallisen tarkastuslaitoksen valvonnassa. Hyväksyttyä luetteloa muutetaan seuraavasti: a) komissio ilmoittaa jäsenvaltioille asianomaisen kolmannen maan ehdottamista muutoksista yritysluetteloon viiden päivän kuluessa ehdotettujen muutosten vastaanottamisesta b) jäsenvaltioiden on lähetettävä kirjalliset huomautuksensa komissiolle seitsemän työpäivän kuluessa a alakohdassa tarkoitettuun yritysluetteloon ehdotettujen muutosten vastaanottamisesta c) jos ainakin yksi jäsenvaltio on toimittanut kirjallisen huomautuksen, komissio antaa siitä tiedon jäsenvaltioille viiden työpäivän kuluessa ja ottaa sen käsittelyyn pysyvän eläinlääkintäkomitean seuraavassa kokouksessa, jotta siitä tehtäisiin päätös 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen d) jos jäsenvaltioilta ei saada yhtään huomautusta ii alakohdassa tarkoitetussa määräajassa, jäsenvaltioiden katsotaan hyväksyneen luettelon muutokset. Komissio ilmoittaa tästä jäsenvaltioille viiden työpäivän kuluessa, ja tuonti sallitaan tällaisista laitoksista viiden työpäivän kuluttua siitä, kun jäsenvaltiot ovat vastaanottaneet kyseisen tiedon. 4. Liitteessä VI tarkoitettujen tuotteiden on oltava lähtöisin laitoksista, jotka kolmannen maan toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt ja rekisteröinyt. 5. Jollei liitteissä V ja VI toisin säädetä, kyseisissä liitteissä tarkoitettujen tavaralähetysten mukana on oltava liitteessä X olevan mallin mukainen terveystodistus, jossa todistetaan, että tuotteet täyttävät kyseisissä liitteissä vahvistetut edellytykset ja että ne ovat lähtöisin nämä edellytykset täyttävistä laitoksista. 30 artikla Vastaavuus 1. Jäljempänä 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan tehdä päätös tunnustaa, että kolmannen maan, kolmannen maan ryhmän tai kolmannen maan alueen yhteen taikka useampaan liitteissä V ja VI tarkoitettujen tuotteiden luokkaan tuotannossa, valmistuksessa, käsittelyssä, varastoinnissa ja kuljetuksessa soveltamat terveystoimenpiteet ovat takeiltaan yhteisössä sovellettavia vastaavat, jos kolmas maa antaa tästä objektiiviset todisteet. Päätöksessä esitetään edellytykset eläinten sivutuotteiden tuonnille kyseisestä alueesta, maasta tai maiden ryhmästä. 2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettuihin edellytyksiin kuuluvat a) sen terveystodistuksen luonne ja sisältö, jonka on seurattava tuotteen mukana b) yhteisöön tuontiin sovellettavat erityiset terveysedellytykset c) tarvittaessa niistä alueista tai laitoksista, joista tuonti on sallittua, laadittavien luettelojen laatimis- ja muutosmenettelyt. 3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi annetaan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 31 artikla Yhteisön suorittamat tarkastukset ja auditoinnit 1. Komission asiantuntijat voivat tapauksen mukaan yhdessä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa tehdä tarkastuksia paikalla a) laatiakseen luettelon kolmansista maista tai niiden osista ja päättääkseen tuontiedellytyksistä b) tarkastaakseen seuraavien noudattamisen: i) kolmansien maiden yhteisön luetteloon kuulumisen edellytykset ii) tuontiedellytykset iii) edellytykset toimenpiteiden vastaavuuden tunnustamiselle iv) yhteisön lainsäädännön mukaisesti laaditut hätätoimenpiteet. Komissio nimeää näistä tarkastuksista vastuussa olevat jäsenvaltioiden asiantuntijat. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset tehdään yhteisön puolesta, ja yhteisö vastaa niistä aiheutuvista kuluista. 3. Komissio voi vahvistaa 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten suoritustiheyden ja suoritustavan 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 4. Jos 1 kohdassa tarkoitetussa tarkastuksessa todetaan vakava terveyttä koskevien sääntöjen rikkominen, komissio kehottaa viipymättä kolmatta maata toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet tai keskeyttää tuotteiden lähetykset ja ilmoittaa tästä viipymättä jäsenvaltioille. IX LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 32 artikla Liitteiden muuttaminen ja siirtymäkauden toimenpiteet Sen jälkeen, kun asianmukaista tiedekomiteaa on kuultu kaikista seikoista, joilla voi olla vaikutusta eläinten tai ihmisten terveyteen, liitteitä voidaan muuttaa ja täydentää ja asianmukaisia siirytmäkauden toimenpiteitä voidaan hyväksyä 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 33 artikla Sääntelymenettely 1. Komissiota avustaa päätöksen 68/361/ETY 1 artiklalla perustettu pysyvä eläinlääkintäkomitea. 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/486/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 ja 8 artikla. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on viisitoista päivää. 34 artikla Tiedekomiteoiden kuuleminen Asianmukaisia tiedekomiteoita on kuultava kaikista tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvista seikoista, joilla voi olla vaikutusta eläinten terveyteen tai kansanterveyteen. 35 artikla Kansallisista säännöksistä ilmoittaminen 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä asetuksessa tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 2. Jäsenvaltioiden on erityisesti ilmoitettava vuoden kuluessa asetuksen voimaantulosta komissiolle toimenpiteistä, joilla ne varmistavat tämän asetuksen noudattamisen. Saamiensa tietojen perusteella komissio laatii raportin Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja liittää siihen tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia. 36 artikla Säännöt rahoituksesta Komissio laatii kertomuksen siitä, miten eläinten sivutuotteiden käsittely ja hävittäminen rahoitetaan jäsenvaltioissa erityisesti luokkaan 1 ja luokkaan 2 kuuluvan aineksen osalta, ja liittää siihen asianmukaiset ehdotukset. 37 artikla Kumoaminen Kumotaan direktiivi 90/667/ETY sekä päätös 95/348/EY ja päätös 1999/534/EY. Viittauksia kumottuun direktiiviin 90/667/ETY pidetään viittauksina tähän asetukseen. 38 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan kuuden kuukauden kuluttua sen voimaantulosta . Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I Määritelmät Gelatiini: luonnollinen, liukoinen ja hyytelöivä tai ei-hyytelöivä proteiini, jota saadaan eläinten (myös kalojen ja siipikarjan) luista, vuodasta, nahasta ja jänteistä valmistetun kollageenin osittaisella hydrolyysilla. Hydroloidut proteiinit: kollageenin hydrolyysilla saadut polypeptidien, peptidien ja aminohappojen seokset. Vuodat ja nahat: kaikki nahkakudos ja nahanalainen kudos. Parkitus: vuotien kovettaminen käyttämällä kasviparkitusaineita, kromisuoloja tai muita aineita kuten alumiinisuoloja, rautasuoloja, piihapon suoloja, aldehydejä ja kinoneja tai muita synteettisiä kovetteita. Jalostettu lemmikkieläinten ruoka: muu kuin raaka lemmikkieläinten ruoka, jolle on tehty käsittely sen vakauden varmistamiseksi. Purkitettu lemmikkieläinten ruoka: lämpökäsitelty lemmikkieläinten ruoka ilmatiiviisti suljetuissa säiliöissä. Ilmatiiviisti suljettu säiliö: säiliö, joka on suunniteltu ja tarkoitettu suojaamaan pieneliöiden sisäänpääsyltä. Raaka lemmikkieläinten ruoka: lemmikkieläinten ruoka, jolle ei ole tehty mitään muuta säilyttävää käsittely kuin jäähdytys, jäädytys tai pakastus tai vastaavat käsittelyt säilyvyyden varmistamiseksi. Kalajauho: merieläimistä, merinisäkkäitä lukuun ottamatta, johdettu jalostettu eläinvalkuainen. Veri: tuore kokoveri. Verituotteet: Verestä tai verifraktioista johdetut tuotteet, verijauhoa lukuun ottamatta. Niihin sisältyvät: kuivattu/jäädytetty/nestemäinen plasma, kuivattu kokoveri, kuivatut/jäädytetyt/nestemäiset punasolut tai niiden fraktiot ja sekoitukset. Verijauho: Verituotteet, jotka on johdettu veren lämpökäsittelystä liitteessä V olevan II luvun mukaisesti ja tarkoitettu eläinten ravinnoksi tai lannoitteiksi. Tekniseen tai farmaseuttiseen käyttöön tarkoitetut verituotteet: Verituotteet, jotka on tarkoitettu teknisiin tai farmaseuttisiin tarkoituksiin. In vitro -analyysissä käytetyt tuotteet: pakattu, verivalmistetta sisältävä tuote (muu kuin luovutetut elimet tai veri), joka on valmis käytettäväksi yksin tai yhdistelmän osana reagenssina, reagenssituotteena, kalibrointireagenssina, testipakkauksena tai muuna järjestelmänä ja joka on tarkoitettu käytettäväksi ihmisestä tai eläimistä otettujen näytteiden in vitro -tutkimukseen yksinomaan tai pääasiallisesti fysiologisen tilan, terveydentilan, sairauden tai geneettisen epänormaaliuden analysoimiseksi tai turvallisuuden ja yhteensopivuuden määrittämiseksi reagenssien kanssa. Laboratorioreagenssit: pakattu, lopullisen käyttäjän kannalta käyttövalmis tuote, joka sisältää verituotteen ja joka on valmistettu laboratoriokäyttöön käytettäväksi yksin tai yhdistelmän osana reagenssina tai reagenssituotteena. Käsittelemätön villa, karva ja harjakset: lampaanvilla, märehtijöiden karva ja sianharjakset, joita ei ole pesty tehdasmaisesti tai saatu parkitsemisen avulla. Käsittelemättömät sulat ja höyhenet ja niiden osat: sulat ja höyhenet ja niiden osat, joita ei ole käsitelty höyryllä tai jollakin muulla menetelmällä sen varmistamiseksi, että taudinaiheuttajat eivät välity. Mehiläistuotteet: hunaja, mehiläisvaha, emoaine, kittivaha ja siitepöly, jota ei ole tarkoitettu elintarvikkeeksi eikä teolliseen käyttöön. LIITE II Hygieniavaatimukset eläinten sivutuotteiden keräykselle ja kuljetukselle 1. On toteutettava kaikki mahdolliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että luokkaan 1, luokkaan 2 ja luokkaan 3 kuuluva aines ja tällaisesta aineksesta johdetut tuotteet ovat tunnistettavissa ja säilyvät tarkoin erillään ja tunnistettavissa keräyksen ja kuljetuksen aikana. 2. Eläinten sivutuotteet on kerättävä sopiviin säiliöihin tai ajoneuvoihin ja kuljetettava niissä siten, että vuotoja ei tapahdu. Säiliön tai ajoneuvon on oltava asianmukaisesti peitetty. Kylmäkuljetusajoneuvojen on oltava suunniteltu siten, että vaadittu lämpötila voidaan säilyttää koko kuljetuksen ajan. 3. Ajoneuvo, peitteet ja uudelleen käytettävät säiliöt on puhdistettava ja desinfioitava jokaisen käyttökerran jälkeen ja säilytettävä puhtaina. 4. Jos eläinten sivutuotteita ei kuljeteta irtotavarana, niiden alkuperä, nimi, laatu sekä sanat "Eläinten sivutuote - ei ihmisravinnoksi" on merkittävä säiliöön, pakkaukseen tai muuhun pakkausmateriaaliin kiinnitettävään etikettiin vähintään 2 cm korkein kirjaimin. 5. Kuljetuksen aikana a) käsittelemättömien ja käsiteltyjen eläinten sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden mukana on seurattava joko i) kaupallinen asiakirja, jossa osoitetaan - päivämäärä, jona aines vietiin pois tiloista - aineen kuvaus, tämän asetuksen mukainen luokka mukaan luettuna, luokan 3 aineksen ja siitä johdettujen, eläinten ravintona käytettäväksi tarkoitettujen käsiteltyjen tuotteiden osalta eläinlaji sekä tapauksen mukaan korvamerkin numero - muun aineksen kuin lannan osalta aineksen laatu osoitettuna ilmaisulla "Eläinten sivutuote - ei ihmisravinnoksi" - aineksen määrä - aineksen lähtöpaikkakunta - kuljettajan nimi ja osoite - vastaanottajan nimi ja osoite ja rekisterinumero - tapauksen mukaan I) alkuperälaitoksen hyväksyntä- tai rekisterinumero II) käsittelyn luonne ja käsittelytavat. Kaupallinen asiakirja on toimitettava kolmena kappaleena (1 alkuperäiskappale ja kaksi jäljennöstä). Alkuperäiskappaleen on oltava lähetyksen mukana sen lopulliseen määräpaikkaan asti, ja vastaanottajan on säilytettävä se itsellään. Tuottajan ja kuljettajan on kummankin säilytettävä itsellään yksi jäljennös. tai ii) tai kun tässä asetuksessa erityisesti niin edellytetään, toimivaltaisen viranomaisen myöntämä ja allekirjoittama terveystodistus. Edellä i alakohdassa tarkoitettu kaupallinen asiakirja ja ii alakohdassa tarkoitettu terveystodistus on säilytettävä vähintään kaksi vuotta toimivaltaisia viranomaisia varten. Edellä i alakohdassa tarkoitetun kaupallisen asiakirjan tai ii alakohdassa tarkoitetun terveystodistuksen malli voidaan vahvistaa 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 6. Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet käsittelemättömien ja käsiteltyjen eläinten sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden siirtojen valvomiseksi tarkastamalla, että vaaditut tiedot ja asiakirjat seuraavat kyseisten tuotteiden mukana koko kuljetuksen ajan määräpaikkaan asti, ja tarvittaessa sinetöimällä kuorma. 7. Eläinten sivutuotteet on kuljetettava sopivassa lämpötilassa, jotta vältetään riskit eläinten tai ihmisten terveydelle. 8. Rehuaineen tai lemmikkieläinten ruoan valmistukseen tarkoitettu käsittelemätön luokan 3 aines on kuljetettava jäähdytettynä tai pakastettuna, ellei sitä käsitellä 24 tunnin kuluessa kuljetuksen alkamisesta. 9. Kylmäkuljetuksiin käytettävien ajoneuvojen on oltava sellaisia, että lämpötila pysyy sopivana koko kuljetuksen ajan. LIITE III Yleiset hygieniavaatimukset eläinten sivutuotteiden käsittelylaitoksille I LUKU Yleiset edellytykset eläinten sivutuotteiden käsittelylaitoksille 1. Tilojen ja laitteiden on täytettävä ainakin seuraavat vaatimukset: a) Käsittelylaitoksen on oltava asianmukaisella tavalla erotettu yleisestä kulkuväylästä ja muista kiinteistöistä, kuten teurastamoista. Luokkiin 1 tai 2 kuuluvien eläimistä saatavien sivutuotteiden käsittelyssä käytetyt tilat eivät saa olla samassa paikassa kuin teurastamo, elleivät ne sijaitse rakennuksen täysin erillään sijaitsevissa osissa. Ulkopuolisia ihmisiä tai eläimiä ei saa päästää laitokseen. b) Käsittelylaitoksessa täytyy olla toisistaan riittävällä tavalla erotettu "puhdas" ja "likainen" alue. Likaisella alueella on oltava eläinten sivutuotteiden vastaanottoa varten katettu tila, ja sen on oltava helposti puhdistettavissa ja desinfioitavissa. Lattioiden on oltava sellaiset, että ne tekevät nesteiden poisvalumisen helpoksi. Käsittelylaitoksessa on oltava henkilökunnalle tarkoituksenmukaiset käymälät, pukuhuoneet ja pesutilat. c) Käsittelylaitoksella on oltava riittävä toimintakyky ja lämpimän veden ja höyryn tuotanto eläinten sivutuotteiden käsittelemiseksi. d) Likaisella alueella on tapauksen mukaan oltava laitteet eläinten sivutuotteiden hienontamista ja käsittely-yksikköön siirtämistä varten. e) Kaikkien laitteiden, joilla eläinten sivutuotteita käsitellään, on toimittava II luvun vaatimusten mukaisesti. Silloin kun vaaditaan lämpökäsittelyä, laitteissa on oltava seuraavat varusteet - mittarit lämpötilan mittaamiseksi tosiaikaisesti ja tarvittaessa myös painemittarit kriittisissä kohdissa - tallentimet, joihin mittaustuloksia voidaan tallentaa jatkuvasti - riittävä turvajärjestelmä, joka estää liian alhaisen käsittelylämpötilan. f) Tehtaalle tuotavan käsiteltävän aineksen purkaminen, kyseisen tuotteen käsittely ja käsiteltävän tuotteen varastointi on suoritettava selvästi erillään toisistaan, jotta voidaan estää lopputuotteiden uudelleen saastuminen vastaanotettavista, käsittelemättömien eläinten sivutuotteista. 2. Käsittelylaitoksessa on oltava riittävät laitteet niiden säiliöiden tai astioiden, joissa eläinten sivutuotteet vastaanotetaan, ja ajoneuvojen, joissa ne kuljetetaan - laivoja lukuun ottamatta - puhdistusta ja desinfiointia varten. 3. Ajoneuvojen pyörien desinfioimiseksi ajoneuvojen lähtiessä käsittelylaitoksen likaisesta osasta on oltava riittävät välineet. 4. Käsittelylaitoksella on oltava toimivaltaisen viranomaisen vaatimukset täyttävä jäteveden poistojärjestelmä. 5. Käsittelylaitoksella on oltava oma laboratorio tai sen on käytettävä ulkopuolista laboratoriota. Laboratoriossa on oltava tarvittava varustus olennaisten analyysien suorittamiseksi, ja sen on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä. II LUKU Yleiset hygieniavaatimukset 1. Eläinten sivutuotteet on esikäsiteltävä mahdollisimman pian niiden saavuttua laitokseen. Ne on varastoitava sopivalla tavalla kunnes ne käsitellään. 2. Eläinten sivutuotteiden kuljetukseen käytettävät säiliöt, vastaanottokalusto ja ajoneuvot on puhdistettava, pestävä ja desinfioitava jokaisen käyttökerran jälkeen. Käsittelemättömän ain