Erityiskertomus nro 9/2003 maataloustuotteiden vientiin sovellettavan tuen määrittämisestä sekä komission vastaukset



Virallinen lehti nro C 211 , 05/09/2003 s. 0001 - 0020



Erityiskertomus nro 9/2003 maataloustuotteiden vientiin sovellettavan tuen määrittämisestä sekä komission vastaukset (annettu EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla) (2003/C 211/01) SISÄLLYS >TAULUKON PAIKKA> LYHENNELUETTELO PO AGRI Maatalouden pääosasto komissiossa WTO Maailman kauppajärjestö FOB Vapaasti aluksessa, Free On Board TIIVISTELMÄ I. Vientitukea maksetaan viejille maataloustuotteiden myymisen mahdollistamiseksi maailmanmarkkinoilla. II. Vientituesta aiheutuu yhteisön talousarvioon merkittävä määrä menoja: menoja oli 5,6 miljardia euroa vuonna 2000 ja 3,4 miljardia euroa vuonna 2001. III. Tämän tarkastuksen tavoitteena oli arvioida menetelmää, jota komissio soveltaa vahvistaessaan vientituen tasot. Tarkastusta varten valittiin neljä vientitukien kannalta tärkeintä tuoteryhmää: liha ja lihatuotteet, maito ja maitotuotteet, viljat sekä sokeri. Näihin neljään tuoteryhmään käytetään yhteensä yli 85 prosenttia vientitukimenoista. IV. Tuen tarkoituksena ei ole viennin maksimoiminen. Markkinoiden hallinnoimiseksi toteutettujen komission toimien tarkoituksena on ennen kaikkea vakaan sisämarkkinatilanteen saavuttaminen sellaisin hinnoin, joiden ansiosta tuotteita ei ole tarpeen ohjata kalliimpaan interventiojärjestelmään. Vientituki on yksi niistä välineistä, joiden avulla tähän tavoitteeseen pyritään. V. Yleensä komission saatavissa oli runsaasti markkinoita koskevia tietoja, mutta ne eivät aina olleet ajantasaisia, kattavia eivätkä puolueettomia. Monesti ei ollut selvää, miten tietoja oli hyödynnetty ja millä tavoin ne olivat vaikuttaneet tosiasiallisesti vahvistettuihin tukitasoihin. Komissio korostaa, että tukitasot asetetaan monivaiheisten arviointien perusteella. Komissio ei kuitenkaan ole määritellyt arvioinneissa käytettäviä, markkinoita koskevia muuttujia. VI. Komissio ei täsmentänyt, millaisia työskentelymenetelmiä se käyttää tukitasoja määrittäessään, eikä perustele asetettuja tukitasoja järjestelmällisesti ja johdonmukaisesti. Komission vastauksessa mainittujen johtotahon suorittamien tarkastusten tukena ei aina ole riittävää todentavaa aineistoa. VII. Vientituen tarkoituksena on kattaa tarkoituksenmukaisessa määrin EU:ssa vallitsevien hintojen ja maailmanmarkkinahintojen välinen erotus. Komissio arvioi erotuksen maitotuotteiden, viljojen ja sokerin osalta viitehintojen tai noteerattujen hintojen perusteella. Naudanlihatuotteiden kohdalla se ei arvioi erotusta, sillä se katsoo, ettei niillä ole maailmanmarkkinahintaa. Useimmiten komission laskelmat osoittavat, että vientituki ei ylitä arvioitua erotusta. Komission arvioista käy kuitenkin ilmi, että huomattavana osana tarkastuksen kattamaa ajanjaksoa tiettyjen maitotuotteiden hinta EU:ssa ilman tukea oli alhaisempi kuin maailmamarkkinahinta. MITÄ VIENTITUET OVAT JA KUINKA TUKITASOT ASETETAAN? 1. Vientitukea maksetaan maataloustuotteiden viejille, jotka toimittavat tuotteita EU:n ulkopuolisiin maihin. Tuen päätarkoituksena on mahdollistaa maataloustuotteiden markkinointi näissä maissa korvaamalla viejille EU:n sisämarkkinoilla vallitsevien hintojen ja niitä alhaisempien, maailmanmarkkinoilla vallitsevien tavanomaisten hintojen erotus. 2. Vientituesta aiheutuvat menot ovat alentuneet WTO-sopimusten tekemisen jälkeen. Tuen tulevaisuus riippuu kansainvälisistä kauppaneuvotteluista. Yhteisön talousarvioon aiheutuu tuesta edelleen merkittäviä menoja: menojen määrä oli 5,6 miljardia euroa vuonna 2000 ja 3,4 miljardia euroa vuonna 2001. Kaavio 1 Vientituen jakautuminen tuoteryhmittäin EMOTR-vuonna 2001 >PIC FILE= "C_2003211FI.000401.TIF"> 3. Talousarvioon aiheutuvien menojen suuruus riippuu kahdesta tekijästä: vietyjen tuotteiden määrästä ja komission eri tuotteille asettamasta vientituen tasosta. Komissio säätelee tuotteiden vientimääriä vientitodistusten avulla. 4. Joidenkin tuotteiden tuki on varsin suuri verrattuna maailmanmarkkinahintaan, ja joissakin tapauksissa, esimerkiksi sokerin osalta, tuki on huomattavasti maailmanmarkkinahinnan edellyttämää korkeampi. Taulukossa 1 verrataan tiettyjä tarkastettuja tukitasoja maailmanmarkkinahintoihin. Taulukko 1 Vientituki verrattuna maailmanmarkkinahintoihin >TAULUKON PAIKKA> Lähde: PO AGRI. 5. Komission maatalouden pääosaston markkinajärjestelyistä vastaavien linjojen, jotka toimivat tuoteryhmäkohtaisesti, tehtäviin kuuluu tehdä ehdotus tukikelpoisten tuotteiden vientitukitasoista. Ehdotukset viedään asianomaisen hallintokomitean (jäsenvaltioiden edustajien) äänestykseen. Jos hallintokomitea äänestää määräenemmistöllä komission ehdotusta vastaan, mitä tapahtuu vain harvoin, ehdotusta käsitellään neuvostossa. Muutoin komissio hyväksyy ehdotetut tukitasot. 6. Joidenkin tuoteryhmien osalta (muun muassa naudanliha ja maitotuotteet) komissio vahvistaa tukitasot säännöllisin väliajoin ilman tarjouskilpailuja. Vahvistamisajankohdasta säädetään kutakin markkinajärjestelyä sääntelevässä asetuksessa; maitotuotteiden tukitasot asetetaan vähintään neljän viikon ja naudanlihan tukitasot vähintään kolmen kuukauden välein. Komissio voi lisäksi muuttaa tukitasoja heti, jos on syytä toteuttaa toimia kiireesti yllättävien tilanteiden vuoksi. Muiden tuoteryhmien (esimerkiksi viljojen ja sokerin) osalta viejien on osallistuttava tarjouskilpailuun, joka koskee vientituen ja kyseisen tukimäärän avulla vietävää tuotteen määrää. Komissio päättää kynnystasosta, ja kaikki sitä alhaisemman vientitukitason sisältävät tarjoukset hyväksytään. TARKASTUKSESSA ESITETYT KYSYMYKSET 7. Tässä kertomuksessa tarkastellaan sitä, miten komissio asettaa vientituen tason. Kertomuksessa pyritään vastaamaan seuraavaan peruskysymykseen: - Asettaako komissio vientituen tason järkevällä, johdonmukaisella ja asianmukaisella tavalla? Lisäksi tarkoituksena on vastata eräisiin tuen asettamisperusteita koskeviin kysymyksiin: - Otetaanko vientitukitasojen vahvistamisessa huomioon kaikki olennaiset tekijät? - Ovatko asettamisen perustana olevat tietolähteet olennaisia, kattavia, luotettavia, valideja ja ajan tasalla? 8. Tässä kertomuksessa esitetyt huomautukset perustuvat komission tavoitteiden ja sen vientituen määrittämiseen käyttämien järjestelmien arvioimiseen sekä hallintokomiteoiden kokouspöytäkirjojen läpikäyntiin, tuen määrittämisestä vastaavien komission toimihenkilöiden haastatteluihin ja vientituen vahvistamista koskevan komission aineiston analysointiin. Yksityiskohtaiseen testaukseen poimittiin 38 tukitason otos tärkeimmistä tuoteryhmistä (viljat, sokeri, naudanliha ja maitotuotteet). Testaus koski seuraavia tuotteita: tavallinen vehnä, valkoinen sokeri, naudanliha, voi, rasvaton maitojauhe ja juusto. Testatut tapahtumat olivat ajanjaksolta 1. tammikuuta 1999-31. heinäkuuta 2001. Tarkastus toimitettiin lokakuun 2001 ja tammikuun 2002 välisenä aikana. Yksityiskohtaiset havainnot toimitettiin komissiolle joulukuun 2001 ja tammikuun 2002 välillä. 9. Tilintarkastustuomioistuin toimitti tätä alaa koskevan tarkastuksen viimeksi vuonna 1990(1). Vientituen tason asettamistavan osalta silloin tehtyjen keskeisten päätelmien mukaan hyödynnetyistä tiedoista, komission tekemistä selvityksistä, päätöksenteosta ja päätöksen perusteista ei ollut olemassa tarpeeksi aineistoa, mistä seurasi, että riippumattoman kolmannen osapuolen toimittaman tarkastuksen tekeminen ja johtotahon toteuttama valvonta olivat lähes mahdottomia. Otteita tilintarkastustuomioistuimen edellisestä tätä aihetta koskevasta tarkastuskertomuksesta vuodelta 1990: - ... Tuen tason määrittämisprosessi perustuu kokonaisuudessaan komission arviointeihin ja harkintaan ... Tämä ei välttämättä olisi huolestuttavaa, jos hyödynnetyistä tiedoista, komission selvityksistä, päätöksenteosta ja prosessin lopputuloksen perusteista olisi olemassa asianmukainen aineisto. - Aineistoa ei kuitenkaan ole riittävästi, mistä aiheutuu vakavia seurauksia kolmansien osapuolten toimittamien riippumattomien tarkastusten ja johtotahojen kannalta. - Tilintarkastustuomioistuin saattoi monien vientitukea koskevien näkökohtien osalta laatia vain hyvin suppean arvioinnin, sillä komission aineisto oli puutteellista. - ... on epäselvää, miten johto voi toimia asiamukaisesti ja eri hallintokomiteat valvoa vaikuttavasti komission työskentelyä. - Vastauksissaan komissio katsoi, että tärkeistä päätöksistä oli saatavilla riittävästi aineistoa ja että johdon toimintamahdollisuuksien asianmukaisuudesta ei ollut epäselvyyttä. 10. Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunta totesi tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusta koskevassa mietinnössään, että julkiseen tilintekovelvollisuuteen liittyvistä syistä komission sisäiset päätöksentekomenettelyt on dokumentoitava ja perusteltava kirjallisesti, niin että valvontaelimet voivat aina seurata komission päätöksenteon perusteita(2). TUEN TARKOITUKSENA ON KORVATA MAAILMANMARKKINAHINTOJEN JA EU:N HINTOJEN VÄLINEN EROTUS SIINÄ MÄÄRIN KUIN SE ON TARPEEN VIENNIN HELPOTTAMISEKSI 11. Eri tuoteryhmien markkinajärjestelyistä annetuissa asetuksissa(3) säädetään, että eri tuotteille voidaan myöntää EU:n sisäisillä markkinoilla vallitsevan hinnan ja maailmanmarkkinahinnan väliseen erotukseen perustuvaa vientitukea siinä määrin kuin se on tarpeen tuotteiden viennin mahdollistamiseksi. Tuen tasoa määritettäessä on mainittua rajoitusta noudattaen otettava huomioon hintojen välinen erotus, sisämarkkinoiden vakaus, WTO:n rajoitukset, markkinoiden tulevaisuudennäkymät ja vientiin liittyvät taloudelliset näkökohdat. KOMISSION KÄSITYS MARKKINOIDEN HALLINNOINNISTA 12. Komissio keskittyy markkinoiden hallinnoinnissa sisämarkkinoiden vakauttamiseen sellaisin hinnoin, joiden ansiosta tuotteita ei ole tarpeen ohjata kalliimpaan interventiojärjestelmään. Vientituen katsotaan olevan yksi niistä välineistä, joiden avulla tähän tavoitteeseen pyritään. Tuen tavoitteeksi ei ole ilmoitettu viennin maksimoimista. 13. Vaikka eri markkinajärjestelyistä vastaavat komission linjat joutuvat vientitukea määrittäessään ottamaan huomioon samankaltaiset säännökset, käytännössä niiden toiminnassa on huomattavia eroja, jotka usein kuvastavat eri markkinoiden luonteen erilaisuutta (eroavaisuuksia käsitellään kohdissa 19-38). Osa komission yksiköistä asettaa tukitasot tarjouskilpailujen kautta, kun taas toiset määrittävät ne suoraan. Tukitasojen tarkistamistiheys vaihtelee viikoittaisesta neljännesvuosittaiseen markkina-alasta riippuen. Viljat ja sokeri saadaan yksivuotisista kasveista, ja niiden maailmanmarkkinahinnat ovat helposti saatavilla päivittäin. Viljojen markkinajärjestelystä vastaavan linjan laskelmat perustuvat spot-hintoihin ja sokerin markkinajärjestelystä vastaavan linjan puolestaan futuurihintoihin. Viljojen markkinajärjestelystä vastaava linja käyttää EU:n sisäisiä hintoja, jotka perustuvat markkinoilta saatuihin tietoihin, mutta sokerin markkinajärjestelystä vastaava linja käyttää samaan tarkoitukseen interventiohintaa. Ainoastaan naudanlihan markkinajärjestelystä vastaavalla linjalla on käytössä järjestelmä, jolla se tarkistaa EU:n sisäiset hinnat paikalla. Maidon, viljojen ja sokerin markkinajärjestelystä vastaavat linjat laskevat EU:n viitehintojen ja maailmanmarkkinahintojen välisen erotuksen, toisin kuin naudanlihan markkinajärjestelystä vastaava linja. Näihin eroavaisuuksiin saattaa olla perustellut syyt, mutta mitään todisteita ei saatu siitä, että johtotahot olisivat analysoineet näitä syitä viime aikoina. KÄYTETTÄVISSÄ OLEVAT TIEDOT 14. Vientitukea määrittäessään komissio toimii markkinoilla, joilla muut toimijat pyrkivät jatkuvasti hyötymään markkinoiden muutoksista. On EU:n edun mukaista varmistaa, että se on jatkuvasti läsnä maailmanmarkkinoilla, jotta rajallinen määrä suuria toimijoita ei vie sen markkinaosuutta. Tämän vuoksi komissiolla on oltava tiiviit yhteydet alan toimijoihin ja ajan tasalla olevat tiedot. 15. Jotta komissio voisi saavuttaa tavoitteensa ja noudattaa säännöstä, jonka mukaisesti vientituki on määritettävä maailmamarkkinahintojen ja EU:n hintojen erotuksen perusteella, komissiolla olisi oltava käytössään tiedot näistä hinnoista ja viennin toteutumisesta. Markkinajärjestelystä vastaavien linjojen saatavilla on runsaasti vientitietoja, koska vientitodistushakemuksiin liittyvät tiedot on toimitettava komissiolle kahdesti viikossa (maitotuotteiden kohdalla joka päivä). Hintatietoja on vaikeampi saada etenkin maailmanmarkkinoiden osalta. Kuten seuraavissa kohdissa on kuvattu, komissio joutuu useimmiten käyttämään tietolähteinä erilaisia alan toimijoita ja julkaisuja. Komission on siis - erityisesti naudanliha- ja maitoaloilla - väistämättä vaikea valvoa, että vientituki noudattelee maailmanmarkkinahintojen ja EU:n hintojen välistä erotusta. 16. Maailmanmarkkinahintoja koskevien tietojen luonne ja lähteet vaihtelevat markkina-aloittain. Viljojen hinnat saadaan ilman eri toimenpiteitä eri toimijoilta, alan järjestöiltä ja tiedotusvälineistä, ja sokerin osalta sovelletaan LIFFE:ssä (London International Financial Futures and Options Exchange) noteerattua hintaa. Useat tärkeimpien maitotuotteiden maailmanmarkkinoilla noteeratuista hinnoista ovat saatavissa esimerkiksi Yhdysvaltain maatalousministeriöstä (USDA). Naudanlihalle ei ole olemassa maailmanmarkkinoiden viitehintoja; tietoja saadaan Yhdysvalloista ja Oseaniasta (Australia ja Uusi-Seelanti), mutta ei EU:n tärkeimpien kilpailijoiden (Etelä-Amerikka ja Intia) osalta. 17. Myös EU:n sisäisistä hinnoista saatavien tietojen laatu ja lähteet vaihtelevat markkina-aloittain. Jäsenvaltiot ilmoittavat naudanlihan ja maitotuotteiden hinnat viikoittain. Komissio tarkistaa naudanlihan hinnan paikalla tietyin väliajoin, mutta maitotuotteiden osalta se tarkastaa ainoastaan, että hinnat ovat realistiset. Osa jäsenvaltioista ei toimita maitotuotteiden hintatietoja lainkaan ja osa toimittaa ne myöhässä, joten käytettävissä olevat tiedot ovat lisäksi epätäydellisiä ja vanhentuneita. Naudanlihan ja maitotuotteiden osalta ilmoitetut hinnat vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen jopa samojen tuotteiden kohdalla, joten EU:ssa sovellettujen hintojen ja maailmanmarkkinahintojen välistä viitteellistä, teoreettista erotusta on vaikea laskea (ks. taulukko 2). Mitään ohjeita ei ole annettu siitä, kuinka vientituen määrittämisessä käytetty EU:n sisäinen hinta olisi laskettava lähtötietojen pohjalta (ks. 23 kohta). 18. Vilja-alalla komissio käyttää alan toimijoilta, julkaisuista ja markkinoilta saatuja tietoja laskeakseen EU:n sisäiset hinnat ja maailmanmarkkinahinnat. EU:n sisäinen sokerin hinta on se, jolla tuotteita ostetaan interventiojärjestelyyn; hinta on pysynyt samana viiden vuoden ajan. Taulukko 2 Jäsenvaltioiden komissiolle ilmoittamat keskihinnat vuonna 2000 >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Maatalousmarkkinat 5/2001 (PO AGRI:n asiakirja). TIETYIN VÄLIAJOIN ASETETTAVAT VIENTITUEN TASOT Naudanliha Markkinoiden ominaispiirteitä 19. Euroopan naudanlihamarkkinoilla on ollut useita kriisejä viime vuosina: Venäjän valuuttakriisi vuonna 1998, dioksiiniongelma vuonna 1999, naudan spongiforminen enkefalopatia (BSE-tauti) vuonna 2000 sekä suu- ja sorkkatauti vuonna 2001. "Tavanomaista markkinatilannetta" ei siis ole ollut. Suurin osa viennistä suuntautuu vähävaraisiin maihin (noin 80 prosenttia Venäjälle). >PIC FILE= "C_2003211FI.000701.TIF"> Useimpien naudanlihatuotteiden tukitasot perustuvat ruhojen hintoihin. WTO on asettanut naudanlihan viennille kiintiöt, mutta nykyisessä suuruudessaan ne eivät rajoita kauppaa.(4) Vientituen tason määrittäminen 20. Yleinen avoimuus vientituen määrittämisessä saattaisi olla haitallista, koska muut toimijat käyttäisivät näitä tietoja ennakoidakseen tai ohjaillakseen komission päätöksiä. Menetelmien olisi silti oltava avoimia komission johtotahoille. Käytettävissä olevan informaation (kuinka suurten määrien osalta tuen vahvistamista on haettu ennalta; EU:n sisäinen naudanlihan hinta, joka perustuu Irlannissa sovellettuihin hintoihin) suhde lopulliseen vahvistettuun tukitasoon on kuitenkin epäselvä. Mitään suuntaviivoja ei ole annettu siitä, millaisten markkinatilanteen muutosten perusteella vientitukimääriä olisi syytä mukauttaa (esimerkiksi sisäinen hintataso, varastot ja vaihtokurssit). Kun tukitasoja mukautetaan, asianomaisten tuotteiden valintaa tai mukautusten laajuutta ei aina perustella selkeästi. Komissio ilmoittaa, että maailmanmarkkinahintojen puuttumisen vuoksi se ei voi laskea niiden ja EU:n hintojen erotusta, joten sen on vaikea pysyä selvillä sopivasta tukitasosta. Vientituesta aiheutuvat menot ovat vähentyneet merkittävästi erityisesti siksi, että Agenda 2000 vaikuttaa EU:n sisäisiin hintoihin, ja siksi, että EU:n on noudatettava maailmakaupasta tehtyyn sopimukseen liittyviä sitoumuksiaan. 21. Tietyn asetetun tukitason vaikuttavuus arvioidaan jälkikäteen seuraamalla jatkuvasti todistushakemusten jättämistä. Asiakirjoista ei kuitenkaan löytynyt seurantaa koskevia merkintöjä, joten on epäselvää, mihin johtotahon valvonta tarkkaan ottaen perustuu ja kuinka tarkastuksia voidaan toimittaa. Maito ja maitotuotteet Markkinoiden ominaispiirteitä 22. Maitotuotemarkkinoilla on suuri joukko tuotteita. Tukea voidaan myöntää noin 400 erilaiselle tuotteelle. Voi, rasvaton maitojauhe ja juusto muodostavat yli 50 prosenttia maitotuotteiden tuetusta viennistä. Voin, täysmaitojauheen ja rasvattoman maitojauheen tukitasot asetetaan tuotekohtaisesti. Useimpien juustolaatujen tuet perustuvat edamjuuston tukitasoon. Naudanlihamarkkinoita haitanneet kriisit ovat vaikuttaneet myös maitotuotteiden vientimarkkinoihin. >PIC FILE= "C_2003211FI.000801.TIF"> Vientituen tason määrittäminen 23. Toisin kuin naudanliha-alasta vastaava komission linja, maitotuotealasta vastaava linja laskee EU:n sisällä ja maailmanmarkkinoilla noteerattujen hintojen välisen erotuksen ja vertaa sitä vientitukeen viikoittain. Käytetty EU:n sisäinen hinta ei ole kaikkien jäsenvaltioiden ilmoittamien markkinahintojen painotettu keskiarvo, vaan tiettyjen jäsenvaltioiden ilmoittamien hintojen aritmeettinen keskiarvo. Jäsenvaltiot on valittu edustavuuden ja tiettyä tuotetta koskevien hintatietojensa ajantasaisuuden perusteella (esimerkiksi voin hinta Saksassa ja Alankomaissa). Jäsenvaltioille ei voialaa lukuun ottamatta ole annettu suuntaviivoja, joissa olisi määritelty, mitkä osatekijät (esimerkiksi kuljetuskustannukset) niiden olisi otettava tässä yhteydessä huomioon. 24. Maailmanmarkkinoilla noteerattuja hintoja koskevasta tärkeimmästä komission tietolähteestä(5) saadaan kaksi hintaa aluetta kohden, alhaisin ja korkein hinta. Komissio käyttää aina alhaisinta hintaa, mikä pienentää laskelmien tuloksena saatua hintojen erotusta (eli teoreettista tukitasoa). 25. Vaikka komissio seuraa kuvatulla tavalla hintojen erotuksen muuttumista, sen laskelmien ja asetetun tukitason välillä ei ole suoraa yhteyttä. Asiakirjoista ei käy ilmi, mitkä muista 11 kohdassa mainituista tekijöistä otetaan huomioon vientituen tasoa asetettaessa ja kuinka tämä tapahtuu. Lasketun teoreettisen hinnan ja tosiasiassa ehdotetun tukitason välisiä eroja ei ole selitetty. 26. Komissio laati selvityksen tarkastuksen kattamalla ajanjaksolla sovelletuista viitehinnoista, ja siitä kävi ilmi, että vientituki noudatteli useimmiten komission arvioimaa EU:n hintojen ja maailmamarkkinahintojen välistä erotusta. Merkittävä määrä oli kuitenkin sellaisia tapauksia, joissa tiettyjen tuotteiden osalta arvioissa EU:n hinta ilman tukea oli alhaisempi kuin maailmanmarkkinahinta. Komissio perustelee tämän viittaamalla tilanteeseen asianomaisilla yhteisön ulkopuolisen maan markkinoilla. Esimerkiksi: a) Ajanjaksolla 14. helmikuuta-21. toukokuuta 2001 rasvattoman maitojauheen teoreettinen hinta EU:ssa ilman tukea oli 17-143 euroa/tonni alhaisempi kuin maailmanmarkkinahinta. Kaavio 2 Rasvattoman maitojauheen teoreettinen hinta EU:ssa verrattuna maailmanmarkkinahintaan >PIC FILE= "C_2003211FI.000802.TIF"> b) Ajanjaksolla 28. maaliskuuta-12. heinäkuuta 2001 täysmaitojauheen teoreettinen hinta EU:ssa ilman tukea oli 22-240 euroa/tonni alhaisempi kuin maailmanmarkkinahinta. Kaavio 3 Täysmaitojauheen teoreettinen hinta EU:ssa verrattuna maailmanmarkkinahintaan >PIC FILE= "C_2003211FI.000901.TIF"> Juuston vientituen määrittämismenetelmä on monimutkainen, sitä sovelletaan epäyhdenmukaisesti ja sitä ei ole päivitetty 27. Vahvistettujen tukitasojen ja markkinahintojen välillä ei ole johdonmukaista yhteyttä. Vuonna 1997 komissio laski vientituen teoreettisen tason useimpien juustolaatujen osalta perustaen laskelmansa juustojen valmistuksessa tarvittavaa määrää vastaavaan maitorasvan ja rasvattoman maitojauheen määrään sekä silloisiin näitä tuotteita koskeviin tukitasoihin. Laskelmia tehtäessä tärkein viitetuote oli edamjuusto, ja useimpia juustoja koskevat teoreettiset tukitasot johdettiin edamin osalta tehdyistä laskelmista. Koska tuloksena saatua edamjuuston teoreettista tukitasoa pidettiin liian korkeana voimassa olleeseen tasoon verrattuna, pitäydyttiin jo voimassa olleessa tasossa. Tukitason osatekijöiden (rasva eli voi ja kuiva-aine eli rasvaton maitojauhe) suhteellinen merkitys tason asettamisessa määriteltiin. Kaikkien muiden juustolaatujen teoreettiset tukitasot johdettiin tämän jälkeen edamjuustoa koskevasta tarkistetusta laskelmasta. Näitä teoreettisia tukitasoja ei kuitenkaan alettu soveltaa yhdenmukaisesti. Joissakin tapauksissa sovellettiin laskelmien tuloksena saatua tukitasoa, kun taas toisissa pitäydyttiin entisessä tasossa. Eräiden juustolaatujen kohdalla tukitasoa korotettiin 10, 15 tai 20 prosenttia. Nämä korotukset poistettiin vuonna 1998. >PIC FILE= "C_2003211FI.000902.TIF"> 28. On siis kyseenalaista, oliko lukuisista yksityiskohtaisista laskelmista paljonkaan käytännön hyötyä. Ainoatakaan varsinaisista teoreettisista tasoista ei sovellettu ja tarkistetuista teoreettisista tukitasoista käytettiin vain osaa (alle puolta). Voin ja rasvattoman maidon tukitasoon liittyvät myöhemmät muutokset eivät ole vaikuttaneet juustojen tukitasoihin. TARJOUSKILPAILUJEN AVULLA ASETETUT TUKITASOT Viljat Markkinoiden ominaispiirteitä 29. Tavallisen vehnän suurin tavarapörssi sijaitsee Chicagossa Yhdysvalloissa. Siellä noteerattujen hintojen katsotaan edustavan parhaiten (maailman) markkinahintoja. Noteeratut hinnat koskevat yleensä futuurisopimuksia (tiettynä ajankohtana tulevaisuudessa toteutettavia sopimuksia). Tavallista vehnää on saatavissa erilaatuisena (ja siis eri hintaisena) leivän valmistukseen tarkoitetusta korkealuokkaisesta vehnästä eläinten ravinnoksi tarkoitettuun heikompilaatuiseen vehnään. Vehnää varten ei ole olemassa koko maailmassa, tai edes EU:ssa, sovellettavaa yhtenäistä laatuluokitusta, vaan jokaisella maalla on oma järjestelmänsä. Tämän vuoksi eri maista peräisin olevat vehnät eivät ole suoraan vertailukelpoisia. >PIC FILE= "C_2003211FI.000903.TIF"> Vientituen tason määrittäminen 30. Vehnän vientituen enimmäistasot asetetaan tarjouskilpailun perusteella. Tason vahvistamiseksi toteutettavat järjestelyt ovat monella tavalla epäselvät: >PIC FILE= "C_2003211FI.001001.TIF"> a) Tavallista vehnää on olemassa eri laatuisena, ja sen hintojen pitäisi kuvastaa laadun ja kysynnän eroja. Tukitaso perustuu periaatteessa ranskalaisen Tout Venant -vehnälaadun ja sitä lähinnä vastaavan EU:n ulkopuolella tuotetun yhdysvaltalaisen Soft Red Winter 2 (SRW2) -laadun EU:n sisäisten hintojen erotukseen. Viidessä tai kuudessa tarkastetussa tapauksessa komissio ilmoitti, että laskelmat perustuivat Tout Venant -vehnää parempiin vehnälaatuihin, jotka kyseisinä ajankohtina vastasivat paremmin SRW2-laatua. b) Komissio ilmoittaa, että Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioihin (AKT-maat) viedään yleensä korkealaatuista vehnää. Komissio laskee siihen sovellettavan vientituen vertaamalla korkealaatuisen EU:ssa tuotetun leipävehnän hintaa Yhdysvalloissa tuotetun SRW2-laadun hintaan maailmanmarkkinoilla myytävän vastaavanlaatuisen leipävehnän hinnan sijasta. Tämä nostaa tukitasoja. Yli 80 prosenttia AKT-maihin vietävästä vehnästä on peräisin Ranskasta. Kahdessa viidestä tarkastetusta AKT-maihin sovelletusta tukitasosta, joiden osalta hyväksyttiin 19000 vehnätonnin tarjoukset, asetettu taso ylitti jopa yhdysvaltalaisen SRW2-laadun maailmanmarkkinahinnan ja ranskalaisen leipävehnän EU:ssa sovelletun hinnan välisen erotuksen. Kun otetaan huomioon tämän vehnän alkuperä, voidaan epäillä, onko se laadultaan komission oletusten mukaista. c) AKT-maihin vietävän tavallisen vehnän tukeen liittyi vuoden 2001 sadonkorjuuseen asti kiinteämääräinen lisämaksu, joka vaihteli tarkastuksen kattamina markkinointivuosina 0,02 eurosta 7,63 euroon tonnilta. d) Komission laskelmat perustuvat vapaasti aluksessa (fob) spot -hintaan (toteutettavan sopimuksen hinta vientituen määrittämispäivänä), eivät futuurihintaan. Maailmanmarkkinahinta ja EU:ssa sovellettava hinta, joiden perusteella teoreettinen tukitaso lasketaan, ovat alan organisaatioiden, tuottajajärjestöjen ja muiden vastaavien tahojen ilmoittamia kyseisen päivän keskiarvoja. Laskelmien yhteys lopulliseen tukitasoon ei kuitenkaan tule selvästi esiin. Kaavio 4 Tavanomaisen vientituen ja AKT-maiden osalta sovelletun vientituen erotus (euroa tonnilta) >PIC FILE= "C_2003211FI.001002.TIF"> Kaavio 5 EU:ssa tuotetun vehnän hinta verrattuna Yhdysvalloissa tuotetun SRW-laadun hintaan >PIC FILE= "C_2003211FI.001003.TIF"> 31. Hyväksyttyä vientituen tasoa korotetaan tiettyjen kuukausien ajaksi. Lisämäärän tarkoituksena on korvata varastointikustannukset ja kannustaa toimijoita viemään satovuoden lopussa jäljellä olevaa viljaa. Koska komissio on jo määrittänyt maailmanmarkkinoilla ja EU:n sisämarkkinoilla sovellettavat fob-hinnat ja vientituki on määritelty näiden kahden hinnan erotukseksi, kuukausiperusteinen lisäkannustin vaikuttaa tarpeettomalta. Sokeri Markkinoiden ominaispiirteitä 32. Sokerimarkkinoita hallinnoidaan muun muassa tuotantokiintiöiden avulla. Tuotantokiintiöt ja AKT-maista tuotavaan sokeriin sovellettavat etuuskiintiöt ovat johtaneet huomattavaan sokerin ylitarjontaan sisämarkkinoilla(6). Ylijäämä (joka johtuu kiintiöiden mukaisesta valkoisen sokerin tuotannosta sekä AKT-maista tuotavasta sokerista) viedään yhteisön ulkopuolelle vientituen avulla. Kiintiöt ylittävä yhteisössä tuotettu sokeri (niin kutsuttu C-sokeri) on vietävä ilman vientitukea. Tässä tuoteryhmässä EU:n tärkein vientituote on valkoinen (jalostettu) sokeri. >PIC FILE= "C_2003211FI.001101.TIF"> Vientituen tason määrittäminen 33. Sokerimarkkinat eroavat muista kolmesta käsitellystä markkina-alasta siinä, että niitä säännellään tiukasti yhteisen markkinajärjestelyn avulla. Näin ollen komissio tietää markkinointivuoden alussa, kuinka paljon sokeria aiotaan viedä, ja voi tämän perusteella laatia vientisuunnitelman koko vuodeksi. Vientituen määrittäminen tapahtuu hyvin avoimesti. Pohjana keinotekoiselle sisäiselle hinnalle komissio käyttää interventiohintaa, jota on mukautettu kiinteämääräisellä summalla ottamalla huomioon fob-kustannukset, kuljetukset, pakkaaminen ja toimijoiden marginaali. Mainittuja osatekijöitä koskevat summat eivät ole muuttuneet viime vuosina, joten laskelmissa käytetty yhteisön sisäinen hintatekijä on aina lähestulkoon sama ja yleisesti tiedossa. >PIC FILE= "C_2003211FI.001102.TIF"> 34. Maailmanmarkkinahintana pidetään LIFFE:ssä noteerattua hintaa. Poiketen vilja-alasta, jolla sovelletaan spot-hintaa (päivän hinta), sokerin osalta sovelletaan futuurihintoja. Yleensä valitaan kahden kuukauden futuurihinta. 35. Aiemmin kyseisten kahden hinnan erotuksesta vähennettiin kiinteämääräinen 0,02 euron summa ja saatiin tällä tavoin tarjousmenettelyissä hyväksyttävä vientituen enimmäismäärä. Näin pyrittiin välttämään liian suuri hintojen erotus. Nykyisin vähennetty summa vaihtelee, joskin vaihteluväli on hyvin pieni. 36. Alan toimijat tunsivat (ja tuntevat) kaikki käytettävät laskentaperusteet ja menetelmät, joten kyseisen menettelytavan soveltaminen merkitsee sitä, että tarjouksen tehneet viejät tietävät tarkkaan ennalta, kuinka korkean vientituen enimmäistason komissio voi hyväksyä. Vaikka vähennettävä summa nykyisin vaihtelee, toimijat voivat edelleen saada selville todennäköisesti hyväksyttävän tukitason. 37. Tuen enimmäistason asettamiseksi sovellettava menetelmä ja menettelyjen osatekijät ovat yleisesti tiedossa ja sokerimarkkinoita dominoi hyvin pieni joukko suuria yrityksiä. Näistä syistä tarjouskilpailuihin perustuva järjestelmä, jonka tarkoituksena on vahvistaa vientituet yhteisön talousarvion kannalta mahdollisimman taloudellisella tavalla, ei toimi todellisen kilpailuttamisen tavoin niin, että toimijoiden välillä syntyisi tarkoituksenmukainen kilpailu. Komission suoraan vahvistama tukitaso ei eroaisi merkittävästi tarjouskilpailuihin perustuvan työläämmän järjestelmän avulla asetetusta tasosta. Lisäksi tarjouskilpailuihin perustuvan järjestelmän toimintaa haittaa interventiohinta, joka muodostaa tarjousten alarajan. Komission kannattaisi harkita kustannus-hyötyanalyysin tekemistä siitä, onko parempi asettaa tukitaso suoraan vai tarjouskilpailujen avulla. 38. Sokerin vientituen taso on korkea. Hyväksytty tuki vaihteli tarkastettujen otosten tapauksessa 40 eurosta 50 euroon sataa kiloa kohti, mikä vastaa suurin piirtein kaksinkertaista maailmanmarkkinahintaa. C-sokeri on vietävä ilman tukea, joten tällaisen (kiintiön ylittävän) tuotannon voitaisiin olettaa olevan vähäistä. C-sokerin tuotanto on kuitenkin viime vuosina vastannut 11-21 prosenttia kiintiön määrästä; joinakin vuosina suunnilleen sama määrä sokeria vietiin vientituen avulla. Vientitukea pitäisi myöntää vain siinä määrin kuin se on tarpeen viennin mahdollistamiseksi(7). Herää siis kysymys, myönnetäänkö kiintiösokerin vientiin liikaa tukea. EMOTR-vuonna 2000 sokerin vientitukea myönnettiin noin 1400 miljoonaa euroa. PÄÄTELMÄT 39. Eri tuoteryhmien markkinajärjestelyistä annetuissa asetuksissa(8) säädetään, että tietyille tuotteille voidaan viennin mahdollistamiseksi myöntää vientitukea, joka perustuu tuotteeseen EU:ssa sovelletun hinnan ja maailmamarkkinahinnan erotukseen. Tuen tasoa määritettäessä huomioon on tätä rajoitusta noudattaen otettava hintojen välinen erotus, sisämarkkinoiden vakaus, WTO:n rajoitukset, markkinoiden tulevaisuudennäkymät ja vientiin liittyvät taloudelliset näkökohdat. Komissio arvioi maitotuotteiden, viljojen ja sokerin EU:ssa sovellettavan hinnan ja maailmanmarkkinahinnan erotuksen viitehintojen tai noteerattujen hintojen perusteella. Naudanlihan kohdalla näin ei tehdä, sillä komissio katsoo, ettei naudanlihalla ole maailmanmarkkinahintaa. Useimmiten komission laskelmat osoittavat, että tuki ei ylitä hintojen erotusta. Komission arvioista käy kuitenkin ilmi, että huomattavana osana tarkastuksen kattamaa ajanjaksoa tiettyjen maitotuotteiden vähimmäishinta EU:ssa ilman tukea oli alhaisempi kuin maailmamarkkinahinta. Komissiolla on käytettävissään suurin osa tarvittavasta informaatiosta, mutta osa tiedoista on epätäydellisiä ja/tai vanhentuneita (ks. 14-18 kohta). Aina ei lisäksi ole mahdollista havaita, mikä yhteys tiedoilla on ehdotettuja tukitasoja koskeviin laskelmiin (ks. 1, 18 ja 25 kohta). Naudanlihan ja maitotuotteiden alalla ehdotettuja tukitasojen perusteita ei ollut dokumentoitu riittävästi. Tukitason asettamismenettelyistä ei ole annettu suuntaviivoja (ks. 20 ja 23 kohta). Markkinajärjestelyistä vastaavien linjojen välillä ei ole koordinointia. Mitään näyttöä ei saatu siitä, että johtotahot olisivat viime aikoina analysoineet komission linjojen erilaisiin käytäntöihin johtaneita syitä (ks. 13 kohta). Komissio ilmoittaa, että johtotahon tarkastuksia toimitetaan, mutta näistä ei ole olemassa järjestelmällistä kirjallista näyttöä. Tilintarkastustuomioistuin joutuu siis tekemään saman yleisen päätelmän kuin edellisessä tätä aihetta koskevassa kertomuksessa: tukitasojen määrittämismenettelyjen ei edelleenkään voida osoittaa olevan johdonmukaiset maitotuotteiden ja naudanlihan - eikä kaikissa tapauksissa viljojenkaan - kohdalla. Riippumattoman kolmannen osapuolen on hyvin vaikeaa suorittaa tarkastusta. Tilintarkastustuomioistuimen nyt toimittaman tarkastuksen johdosta komissio kuitenkin myönsi maatalouden pääosaston vuosittaisessa toimintakertomuksessa, joka esitettiin 1. toukokuuta 2002, että vientitukilaskelmien muuttujien laadun sisäistä valvontaa on lisättävä. 40. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että tarkastuksen tuloksena komissio: a) tarkistaa tukitasojen asettamismenettelyjä(9); b) laatii sisäiset suuntaviivat menettelyjen yhdenmukaistamiseksi ja varmistaakseen tukitasojen muuttamisen oikeaan aikaan; c) tutkii mahdollisuutta tarkistaa säännöllisesti paikalla EU:n sisäiset hinnat, joita jäsenvaltioissa ilmoitetaan sovellettavan maitotuotteisiin (samaan tapaan kuin naudanliha-alalla) (ks. 12 kohta); d) varmistaa, että tukitasoja koskevat ehdotukset on perusteltu selkeästi ja että niiden tueksi on esitetty kaikki olennaiset lähtötiedot; e) kokoaa selkeää näyttöä siitä, että johtotahot tarkastavat vientituen tasoa koskevat ehdotukset; f) harkitsee uudelleen, onko viljojen vientitukea tarpeen korottaa tiettyinä kuukausina ja voitaisiinko korotukset poistaa; g) harkitsee kustannus-hyötyanalyysin tekemistä siitä, onko parempi asettaa tukitaso suoraan vai tarjouskilpailujen avulla; h) tutkii joitakin voimassa olevia tukitasoja varmistaakseen, että ne ovat tarkoituksenmukaisella tasolla (muun muassa sokeriin ja juustoon sovellettavat tasot). Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 5. kesäkuuta 2003 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta Juan Manuel Fabra Vallés presidentti (1) Erityiskertomus nro 2/90 vientituen hallinnoinnista ja valvonnasta (EYVL C 133, 31.5.1990). (2) Talousarvion valvontavaliokunnan mietintö vientituen hallinnoinnista ja valvonnasta (erityiskertomus nro 2/90) (PE 151.096/fin). (3) Asetus (ETY) N:o 1766/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21); asetus (EY) N:o 2038/1999, annettu 13 päivänä syyskuuta 1999, sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 252, 25.9.1999, s. 1); asetus (EY) N:o 1254/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21); asetus (EY) N:o 1255/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48). (4) Valokuvat: Yhdysvaltain maatalousministeriö, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, M. Rostam ja P. J. Kavanagh. (5) USA Dairy News. (6) Ks. myös erityiskertomus nro 20/2000 sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn hallinnoinnista (EYVL C 50, 15.2.2001). (7) Asetus (EY) N:o 2038/1999, annettu 13 päivänä syyskuuta 1999, 18 artikla (EYVL L 252, 25.9.1999, s. 1). (8) Asetus (ETY) N:o 1766/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21); asetus (EY) N:o 2038/1999, annettu 13 päivänä syyskuuta 1999, sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 252, 25.9.1999, s. 1); asetus (EY) N:o 1254/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21); asetus (EY) N:o 1255/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48). (9) Tarkastuksen johdosta komissio on asettanut vientitukea käsittelevän työryhmän. Yksi työryhmän päätehtävistä on tarkastella eri markkina-aloilla sovellettuja järjestelmiä kriittisesti ja ehdottaa tarvittaessa rakenteellisia parannuksia. Komission vastaukset TIIVISTELMÄ II. Liitteenä oleva taulukko, EMOTR:n takuuosaston vientitukimenojen kehitys aloittain (miljoonaa euroa), osoittaa selkeästi vuodesta 1993 vuoteen 2002 tapahtuneen vientitukien osuuden merkittävän vähentymisen maatalouden kokonaistalousarviosta (66 prosenttia). Taulukko EMOTR:n takuuosaston vientitukimenojen kehitys aloittain >TAULUKON PAIKKA> V. Komissio korostaa, että tukien laskennassa tarjouskilpailun yhteydessä tai tarjouskilpailun ulkopuolella käytettävät järjestelyt ovat erilaisia neljällä tarkastelun kohteena olevalla alalla: irtotavaran osalta (vilja-ala, sokeriala) sekä lisäarvoa tuottavien jalostettujen tuotteiden osalta (liha-ala, maitotuoteala). Kunkin alan erityispiirteet esitetään yksityiskohtaisesti kyseisiä tuoteryhmiä koskevissa neuvoston asetuksissa. Tarkan maailmanmarkkinahinnan osoittamisen vaikeus näkyy parhaiten maitotuotealalla (katso 28 kohta). Hintojen välisen suhteen osalta on syytä korostaa, että EU:n sisäisten hintojen ja ulkoisten hintojen välinen ero ei ole täsmällinen. Kyse on pikemminkin hintojen vaihteluväleistä, joiden välinen ero määritetään ottamalla huomioon sisämarkkinoiden tasapaino, kehitysnäkymät sekä talousarviossa määritetyt tai Maailman kauppajärjestön WTO:n kanssa sovitut rajoitukset. Harkinta-ajan ansiosta komissio voi lisäksi ennen tukihakemusten hyväksymistä tarkistaa nopeasti tukea, jos haetut määrät ylittävät tavanomaiset määrät. Vientituet tarkistetaan viimeisimpien saatavilla olevien tietojen avulla, mutta tietyillä aloilla ajantasaisia kauppaa koskevia tietoja on käytännössä mahdotonta saada. Tiedot eivät koskaan voi olla täydellisiä ilman kaikkia sopimuksessa määritettyjä yksityiskohtia, mutta toisaalta toimijoiden ilmoittamat tiedot saattavat olla subjektiivista. Vientituen määrä kannattaa selvästi pyrkiä pitämään jokseenkin vakaana, kun sen määrää ei ole vahvistettu tarjouskilpailulla. VI. Tuen määrän vahvistamista tuetaan analyyseillä, ja hallinnon tarkistukset kuuluvat osana vakiomenettelyyn. Kaikki vahvistamistoimenpiteet valmistellaan kokouksessa, johon osallistuu pääosaston johtaja, ja hallinnointikomitean lausunnon käsittelee kyseisestä alasta vastaavan pääosaston johtaja (katso 40 kohdan d ja e alakohta). Komission yksiköiden 10. heinäkuuta 2002 virallisesti laatimat tukien määrän vahvistamista koskevat työskentelytapojen parannukset vastaavat tilintarkastustuomioistuimen antamia suosituksia. VII. Tukitason vahvistaminen ei voi perustua pelkästään kahden hinnan tai hintaluokan väliseen erotukseen, vaan muitakin tekijöitä on otettava huomioon, kuten markkinoiden tasapaino, WTO-sitoumus, poikkeukselliset tapahtumat sekä odotettavat muutokset EU:n tai maailmanmarkkinoiden tilanteessa. MITÄ VIENTITUET OVAT JA KUINKA TUKITASOT ASETETAAN 2. Liitteenä oleva taulukko, EMOTR:n takuuosaston vientitukimenojen kehitys aloittain (miljoonaa euroa), osoittaa, että vientitukien osuus EMOTR:n takuuosaston menoista on pienentynyt vuoden 1992 lähes 30 prosentista (10,2 miljardia euroa) alle 9 prosenttiin vuonna 2002 (3,4 miljardia euroa). Tukimenojen lasku johtuu vuoden 1992 jälkeen tehdyistä uudistuksista, ja komissio noudattaa tätä toimintalinjaa edelleen. 4. Komissio vahvistaa vientituet eräiden sisäisillä ja ulkoisilla markkinoilla maksettavien hintojen perusteella, mutta muitakin parametrejä on otettava huomioon. Näin ollen vientituen määrän vahvistaminen ei ole tietty täsmällinen matemaattinen laskutoimitus. Taulukon 1 (tukimäärän osuus maailmanmarkkinahinnasta prosentteina) viimeinen sarake osoittaa selkeästi, että yhteisön maataloustuotteiden hintojen vakaana pitäminen edellyttää tuen lisäämistä, kun maailmanmarkkinahinnat laskevat, ja päinvastoin. Tästä seuraa, että alhainen maailmanmarkkinahinta kasvattaa väistämättä vientituen ja maailmanmarkkinahinnan välistä erotusta. 5. Markkinoista vastaavan osaston lisäksi osallisena on myös muita yksiköitä, muun muassa talousarviosta, kansainvälisistä suhteista, kaupan järjestelyistä ja oikeusasioista vastaavat yksiköt sekä ylempi johto. 6. On syytä korostaa, että naudanliha-alalla neuvosto on asettanut etusijalle tukien vahvistamisen säännöllisin väliajoin (asetuksen (EY) N:o 1254/1999 33 artiklan 3 alakohdan mukaisesti). Tarjouskilpailumenettelyä voidaan soveltaa vain rajoitettuja määriä koskevana lisätoimenpiteenä, mutta ainoastaan sellaisten tuotteiden osalta, joihin tällainen menettely sopii. Naudanlihan tuki on vahvistettava vähintään kerran kolmessa kuukaudessa. Kyseisen ajanjakson kuluessa voidaan kuitenkin tehdä muutoksia, jos se on olosuhteiden nojalla perusteltua, useimmiten hallintokomiteamenettelyssä. Seuranta suoritetaan kahdesti viikossa. Maitoa koskee samankaltainen tilanne. Kuukausittaista vahvistamista pidetään toivottavana. Tarjouskilpailua voidaan käyttää irtomyynnissä olevan voin ja rasvattoman maitojauheen yhteydessä. Vientitodistushakemuksia seurataan päivittäin. TARKASTUKSESSA ESITETYT KYSYMYKSET 9. ja 10. Komissio katsoo, että sisäistä päätöksentekomenettelyä ja kirjanpitoa on parannettu tilintarkastustuomioistuimen vuonna 1990 tekemän tarkastuksen jälkeen. Useimmilla aloilla vientituet ovat perustuneet katsauksiin, jotka ovat useimmiten kirjallisia ja jotka sisältävät asiaankuuluvat tiedot; niiden tulokset on arkistoitu. Lisäksi tammikuusta 2003 alkaen näin tehdään kaikkien alojen osalta, ja menettelyssä kirjataan myös vahvistettua tukea (vahvistettuja tukia) ja sen (niiden) määriä koskevat perustelut. 10. Tuen vahvistamisen hallinnollisia menettelyjä on parannettu merkittävästi tilintarkastustuomioistuimen edellisen kertomuksen jälkeen. Päätösten pohjana olevat tosiasiat perustuvat entistä monipuolisempiin tietoihin, joita ovat muun muassa perustuotteiden sisäisten ja ulkoisten hintojen luokat, päivittäiset tiedot ennakkovahvistuksista, eräiden tuotteiden kuukausitavoitteet, kuukausittaiset tiedot EU:n todellisesta viennistä ja merkittävien kilpailijoiden viennistä sekä tiettyjen merkittävien tuontivaltioiden tuonnista ja vaihtokursseista. Näistä ja muista asiaankuuluvista asiakirjoista keskusteltiin viikoittain, ja päätelmistä tiedotettiin asiaa käsittelevälle maatalouden pääosaston henkilöstölle. Kun muutosten tekeminen katsottiin välttämättömäksi, muutosehdotukset laadittiin näissä kokouksissa ja toimitettiin eteenpäin asiaa käsittelevien yksiköiden hyväksyttäviksi. Kaikki kyseiset asiakirjat annettiin tilintarkastustuomioistuimen käyttöön. Vientitukien määrän muuttamisesta laadittiin perustelut sisältävä asiakirja. Koska kaikki tukien määrän muuttamista tai ennallaan säilyttämistä koskevat päätökset julkaistiin, niiden seuraukset heijastuivat aina vientitodistushakemusten määrään, toteutuneeseen vientiin, sisäisten markkinoiden tasapainoon sekä hintoihin. Yksityiskohtaiset ehdotukset ja niiden perustelut esitettiin jäsenvaltioiden edustajille hallintokomiteassa. KOMISSION KÄSITYS MARKKINOIDEN HALLINNOINNISTA 13. On syytä korostaa viljan ja sokerin ja toisaalta maitotuotteiden ja naudanlihatuotteiden välisiä tuotantoeroja. Viljaa ja sokeria tuotetaan irtotavarana kerran vuodessa ja ne varastoidaan myöhemmin myytäväksi sisäisillä tai ulkoisilla markkinoilla. Tuen määrä ei riipu alun perin tuotetusta määrästä. Maitotuotteita ja naudanlihatuotteita - joita kutsutaan myös lisäarvotuotteiksi, koska niihin liittyy yleensä lisäkäsittelyjä - tuotetaan päivittäin, usein uusien sopimusten piirissä, joita on voitu tehdä saatavilla olevien tukien ansiosta. Tukien merkityksestä sisämarkkinoiden aktiivisena hallintavälineenä säädetään maitotuotteista ja naudanlihasta annetuissa neuvoston perusasetuksissa, asetuksen (EY) N:o 1254/1999 33 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklassa. Kaikki tukipäätökset tehdään maatalouden pääosaston korkeimmalla tasolla. Koska tuotteiden luonne, niiden tuotanto eikä niiden kaupan pitäminen ole muuttunut, tukien vahvistamisjärjestelyä ei ole välttämätöntä tarkastella uudelleen. Järjestelyihin liittyviä parametrejä seurataan jatkuvasti. KÄYTETTÄVISSÄ OLEVAT TIEDOT 14. Komission periaatteena ei ole puolustaa yksittäisiä markkinaosuuksia maailmanmarkkinoilla tai missään maailmanmarkkinoilla kilpailevassa maassa. Tästä huolimatta EU:n on kuitenkin tärkeää olla säännöllisesti mukana yhteisön ulkopuolisten maiden kansallisilla markkinoilla, ottaen huomioon, että jonkin aikaa toimimatta olleiden markkinoiden avaaminen uudelleen on taloudellisesti, logistisesti ja hallinnollisesti ongelmallista. Tämän vuoksi maitotuotealan vientipolitiikan lisäaktivointi on komission mielestä tarpeen aika ajoin, jottei EU joutuisi vetäytymään tärkeiltä ja perinteisiltä markkinoilta. Hintatiedot eivät kuitenkaan ole helposti saatavilla. Itse asiassa tietoja ulkoisten markkinoiden vertailukelpoisista hinnoista on vaikeaa kerätä, ja vaikka tietoja olisikin saatavilla, niiden paikkansapitävyys saattaa olla kyseenalaista. 15. Komissio kerää hintatietoja kaikista saatavilla olevista lähteistä. Tämä on ongelmallista sellaisilla aloilla, joilla ei ole todellisia maailmanlaajuisia markkinoita julkistettuine hintoineen. Lisäksi on otettava huomioon tuleva hintakehitys sekä nykyiset hinnat. 16. Kaikkien maitotuotteiden osalta saatavilla on ainoastaan hintaluokat, joiden väliset erot ovat usein hyvin suuret. Ilmoitetut hinnat voivat koskea tämänhetkisiä tai lähitulevaisuudessa tai selkeästi myöhemmin toteutuvia liiketoimia, ja ne voivat liittyä tuotteisiin, joiden ominaisuudet ja esillepano vaihtelevat. Naudanliha-alan vienti- ja tuontihinnat Argentiinasta, Brasiliasta ja Venäjältä ovat olleet saatavissa vuoden 2002 alusta lähtien. 17. Jäsenvaltioiden hinnat ovat tuen määrää vahvistettaessa vain yksi huomioon otettava tekijä. Jäsenvaltioiden välillä on yhtenäismarkkinoista huolimatta hintaeroja, jotka johtuvat useista tekijöistä; niistä voidaan mainita esimerkiksi eläinlääkintäolosuhteiden väliset erot, laajaperäinen tuotanto tai tehotuotanto sekä liha- ja/tai lypsykarjan kasvatus. Loppujen lopuksi hinta muodostuu markkinoiden toimijoiden välisen neuvottelun tuloksena ja ilmaisee tasoa, jolla tarjonta ja kysyntä ovat tasapainossa. Esimerkiksi voin enimmäis- ja vähimmäishinnan ero yhtenäismarkkinoilla on 52,50 euroa/100 kg; Italiassa voin hinta on 80,4 prosenttia interventiohinnasta (263,87 euroa/100 kg) ja Itävallassa 96,4 prosenttia interventiohinnasta (316,38 euroa/100 kg). Keskimääräinen voin hinta on 298,99 euroa/100 kg tai 91,1 prosenttia interventiohinnasta. Hinta lasketaan tiettyjen sääntöjen mukaisesti, voin osalta asetuksen (EY) N:o 2771/1999 mukaisesti ja naudanlihan osalta asetuksen (ETY) N:o 563/82 ja asetuksen (EY) N:o 295/96 mukaisesti. Maitotuotealalla komissio laskee komission asetusten (EY) N:o 2771/1999 ja (EY) N:o 1498/1999 säännösten mukaisesti saatujen tietojen perusteella yhteisön edustavan hinnan käyttäen merkittävimpien viejämaiden hintoja. Sisäinen ohjeisto on laadittu, mutta se voisi ehkä olla luonteeltaan hieman virallisempi. 18. Komission yksiköt ottavat huomioon viimeisimmät jäsenvaltioiden toimittamat hinnat. Myös muita hintoja otetaan huomioon, kuten välittäjien, jalostajien ja meklarien hinnat, jotta voitaisiin laskea markkinoiden todellisuutta paremmin vastaava keskiarvo. On syytä myös korostaa, että hintojen toimittamisesta vastaavat jäsenvaltioiden edustajat osallistuvat itse tukien vahvistamiseen viljan hallintokomiteassa. TIETYIN VÄLIAJOIN ASETETTAVAT VIENTITUEN TASOT 20. Komission mielestä tuen määrän vahvistaminen on naudanliha-alalla riittävän avointa sisäisen päätöksentekoprosessin osalta myös hallintokomiteassa, jotta tuki voidaan vahvistaa asianmukaisesti. Asiaankuuluvat parametrit ja mallilaskelmat sisältävä virallinen sisäinen ohjeisto laadittiin vuoden 2002 lopussa, kuten edellä 9 ja 10 kohtaa koskevissa vastauksissa mainitaan. Ennen kutakin tuen vahvistamispäätöstä tehdään nykyistä ja tulevaa tilannetta koskeva kattava kirjallinen analyysi, jossa arvioidaan markkinaindikaattoreiden (kuten hintojen, osakkeiden, vientitodistushakemusten, hintaennusteiden ja tuotannon) asemaa neuvoston asetusten vaatimuksiin verrattuna. Tässä yhteydessä on huomattava, että Irlannin hinta ei ole ainoa tukien määrän vahvistamisessa käytettävä viitehinta. Vaikka Irlanti on ainoa häränlihan viejä ja erittäin riippuvainen vientimarkkinoista, viitehinta saadaan myös sonnivasikoiden lihan ja naudanlihan keskimääräisen hinnan (yhteisön hinnat) osalta. Markkinoita ei voida hallita ennalta määrätyllä tavalla, vaan se edellyttää laaja-alaista lähestymistapaa, jossa vientituet ovat vain yksi väline. Näin ollen komissio ei mukauta tuen määrää olettaen, että kaikki muut tekijät säilyisivät ennallaan. Esimerkiksi dollarin arvon alennuttua euroon nähden hallinnoinnin kannalta olisi tällöin järjetöntä lisätä välittömästi tuen määrää, sillä arvot vaihtelevat päivittäin, kun kiinteät ja vakaat tuottajahinnat jo katetaan sisäisen kysynnän ja tarjonnan välisellä tasapainolla. Samoin yksittäisten tuottajahintojen muutoksen ei pitäisi sellaisenaan johtaa uuteen tukimäärään, jos dollarin ja euron välinen suhde voi tasoittaa kyseisen muutoksen. Naudanlihan kaupan maailmanmarkkinahintoja ei voida vahvistaa vientikohteiden suuren määrän sekä ympäri maailmaa kaupattavien tuotteiden runsaan valikoiman takia. Seurannassa tarvittavan erotuksen laskeminen on tämän vuoksi mahdotonta. Sen sijaan kahdesti viikossa toteutettavalla todistushakemusten seurannalla voidaan antaa asianmukaiset takuut siitä, ettei tukea myönnetä liikaa. Muiden myyjän ja ostajan väliseen kaupankäyntiin kuuluvien parametrien yhteydessä liian korkea tuen määrä lisäisi laskelmoitujen hakemusten määrää ja tällöin, kuten aikaisemmin on nähty, komissio vastaisi tilanteeseen korjaavilla toimenpiteillä: keskeyttämällä hakemusten käsittelyn ja vähentämällä tukia. Tuen määrän vähentäminen vuodesta 1995 osoittaakin menettelyn tehokkuuden. Yhteenvetona voidaan todeta, että naudanliha-alalla sovellettu avoin menettely on johtanut johdonmukaiseen hallinnointiin, jossa on otettu huomioon kaikki asiaankuuluvat parametrit. 21. Komissio ei ole samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen viimeisestä osasta. Tukien vahvistamiskehyksen muodostavat markkinoiden parametrit ovat asianmukaisesti määriteltyjä. Parametrit määritellään esimerkiksi WTO:n asettaman vientikaton ja määräajoin laadittuihin tuotekohtaisiin taseisiin perustuvien viennin ylijäämäennusteiden mukaisesti. Tarkat tiedot usein vaihtelevista parametreistä, kuten hinnoista ja valuutoista, asetetaan kirjallisesti saataville ennen kutakin tuen määrän vahvistamispäätöstä. Näin mahdollistetaan tarvittava hallinnoinnin valvonta. Menettelyn avoimuuden ansiosta myös menettelyn tarkastukset ovat mahdollisia. On kuitenkin otettava huomioon, että maailmanlaajuisessa markkinoiden hallinnoinnissa tukijärjestelmä on vain yksi käytettävistä välineistä, eikä yhden tietyn parametrin muutos välttämättä johda tuen määrän tarkistamiseen. 23. Paras osoitus vientitukien vastuullisesta hallinnoinnista on tukimäärien merkittävä vähentäminen maito- ja maitotuotealalla viimeisten kahdeksan vuoden aikana. Katso liitteenä oleva taulukko. 24. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 31 artiklan 5 alakohdassa säädetään kolmansista maista tulevaa tuontia koskevista edullisimmista hinnoista, jotka on otettava huomioon. 25. Vientituen vahvistaminen maitotuotealalla on jatkuva prosessi, johon kuuluu viiden päivän harkinta-aika. Kuukausittain vahvistettavia tukia muutetaan tarvittaessa myös vahvistuspäätösten välissä. Huomioon otetaan seuraavat neuvoston asetuksessa säädetyt tekijät: a) vallitseva tilanne ja tulevaisuuden kehityssuunnat yhteisön markkinoilla maidon ja maitotuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta ja maailmanmarkkinoilla maidon ja maitotuotteiden hintojen osalta; b) kysyntä yhteisön markkinoilla; c) maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, joiden tarkoituksena on taata tilanteen tasapaino ja luonnollinen kehitys näiden markkinoiden hintojen ja kaupankäynnin osalta; d) perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat tarjoukset; e) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla; f) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat; g) maidon ja maitotuotteiden vienti sisäisen jalostusmenettelyn mukaisesti. Kaikki nämä tekijät otetaan huomioon tukia vahvistettaessa. Komissio katsoo kuitenkin, että maidon ja maitotuotteiden osalta ei ole olemassa luotettavia maailmanmarkkinahintoja, ainoastaan lukuisia hintanoteerauksia, jotka ovat luonteeltaan subjektiivisia. Näistä syistä komission päivittäinen todistushakemusmäärien seuranta ja niiden vertailu teoreettisessa profiilissa vahvistettuihin määriin on erittäin tärkeä tekijä tuen määrää vahvistettaessa. Markkinoiden tasapaino ja WTO-sitoutumukset on myös otettava huomioon, sillä vakaus vaikuttaa myönteisesti kauppavirtoihin. Tuen määrää ei näin ollen vahvisteta tietyllä matemaattisella laskutoimituksella; katso neuvoston asetus (EY) N:o 1255/1999. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/1999 johdannossa ja 31 artiklassa komissiolle annetaan tietty toimintavapaus arvioida kutakin tilannetta ja tehdä ratkaisunsa tietyn tuen määrän osalta. Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemissa tapauksissa komissio on selvittänyt menettelynsä syyt. Vaikka yksittäisiin asiakirjoihin ei aina ehkä ole merkitty täydellisiä tietoja, komissio on selvittänyt, että kun tarkasteltavana olevalle jaksolle lasketun teoreettisen tukimäärän sijaan on vahvistettu muu määrä, tämä on johtunut vallinneista erittäin merkittävistä olosuhteista. Sisäisiä menettelyjä on parannettu, ja nykyään muutoksien yhteydessä on annettava yksityiskohtainen kuvaus muutoksen syistä sekä laskelmista, joilla muutosta perustellaan. 26. Suurimmalta osin komission laskemat fob-hinnat (vapaasti laivassa) olivat selkeästi korkeampia kuin vastaavien tuotteiden pienimmät hintanoteeraukset maailmanmarkkinoilla. Komissio on jo huomauttanut, että se ottaa vientitukien vahvistamisessa huomioon neuvoston lainsäädännössä säädetyt tekijät. Jos maailmanmarkkinahinnoista ei saada laadullista tietoa, komissio tukeutuu suurelta osin määrällisiin tietoihin, etenkin vertaamalla todistushakemusten määrää WTO-sitoumusten mukaiseen saatavuuteen sekä markkinoiden tasapainon tarpeisiin. Komissio kommentoi 25 kohdassa myös maitotuotteiden suurimpia ja pienimpiä maailmanmarkkinoiden hintanoteerauksia, jotka on julkaistu useissa julkaisuissa. Hintanoteeraukset ovat subjektiivisia, ja niitä on myös käsiteltävä subjektiivisina. Komissio on osoittanut tämän viimeisimmillä saatavissa olevilla tiedoilla, kuten 25 kohdan vastauksesta näkyy. Rasvattoman maitojauheen vienti oli vuonna 2001 lähes 47 prosenttia viiden edeltävän vuoden keskiarvon alapuolella, toisin sanoen 140000 tonnia, kun keskiarvo oli 262400 tonnia. Luonnonvaraisen riistan lihan vienti oli vuonna 2001 lähes 16 prosenttia viiden edeltävän vuoden keskiarvon alapuolella, toisin sanoen 477500 tonnia, kun keskiarvo oli 569000 tonnia. Kyseessä olevien kuukausien aikana myös todistushakemusten määrä oli normaalia vähäisempi tai normaali. Näin ollen komission arviot, joita ei otettu täysimääräisesti huomioon tuen määrän arvioinnissa, olivat epätäsmällisiä, mikä näkyy erittäin alhaisena rasvattoman maitojauheen vientiä koskevien todistushakemusten määränä ja normaalina luonnonvaraisen riistan lihan vientiä koskevien hakemusten määränä. Kyseisellä kaudella alaan vaikuttivat vakavista eläintaudeista, BSE-taudista ja suu- ja sorkkataudista, aiheutuneet ongelmat. Useat yhteisön ulkopuoliset maat kielsivät maitojauheen tuonnin yhteisöstä tai harkitsivat sen kieltämistä. Maaliskuussa 2001 komission yksiköt vahvistivat suu- ja sorkkataudin mahdollisen vaikutuksen maitotuotealaan. Jos tuontirajoituksia asettaneet yhteisön ulkopuoliset maat jatkaisivat rajoituksiaan, rasvatonta maitojauhetta ostettaisiin vuoden 2001 huhti-kesäkuun jaksolla yhteensä 106000 tonnia ja voita yhteensä 52000 tonnia. Määrät olisivat merkittävästi suurempia, jos kaikki yhteisön ulkopuoliset maat kieltäisivät tuotteiden tuonnin EU:sta (toisin sanoen 394000 tonnia rasvatonta maitojauhetta ja 166000 tonnia voita). Näissä olosuhteissa komissio alensi rasvattoman maitojauheen tukea ainoastaan neljä kertaa ja luonnonvaraisen riistan tukea kolme kertaa kyseisellä kaudella. 27. ja 28. Maitotuotealaan on vaikuttanut merkittävästi Venäjän talouskriisi vuonna 1998, dioksiinin aiheuttamat ongelmat Belgiassa vuonna 1999, BSE-kriisi vuonna 2000 sekä suu- ja sorkkataudin puhkeaminen helmikuussa 2001. Juuston vienti Venäjälle putosi vuonna 1997 viedystä 140000 tonnista 71000 tonniin vuonna 1998 ja 21000 tonniin vuonna 1999. Juustoala on monimuotoinen laadun, koostumuksen, esillepanon, pakkaamisen ja hinnoittelun suhteen, eivätkä juustomarkkinat välttämättä ole yhteydessä voin, rasvattoman maitojauheen tai täysmaitojauheen markkinoiden kehitykseen. Juustoalan monimuotoisuuden huomioon ottaen tilintarkastustuomioistuin kuvaa lyhyesti komission ponnisteluja vahvistaa vähimmäisvaatimukset tukikelpoisille juustoille sekä laatia uusi vientitukien laskentamenetelmä vahvistamalla rasvan sekä rasvattoman kiinteän aineksen yksikkömääräiset tuet ja soveltamalla kyseisiä määriä juustossa oleviin rasvan ja rasvattoman kiinteän aineksen määriin. Komissio on tehnyt merkittävästi työtä juustojärjestelmän parantamiseksi, etenkin laatimalla tukikelpoisten juustojen vähimmäisvaatimukset. Kuten tilintarkastustuomioistuin huomauttaa, teoreettisia tukimääriä ei ole käytetty johdonmukaisesti. Tämä johtuu siitä, että juustomarkkinoiden kehitys ja tarpeet eivät ole samoja kuin voin ja rasvattoman maitojauheen osalta. Tästä oli kyse etenkin silloin, kun rasvattoman maitojauheen markkinoiden kehitys johti erittäin alhaisiin tukiin ja kun syyskuusta 2000 lähtien tukia ei myönnetty lainkaan, mutta myös silloin, kun laskelmat olisivat johtaneet voimassa olevien tukimäärien perustelemattomaan nousuun. Helmikuussa 1997 otettiin käyttöön uusi bonus-menetelmä juuston tukien jyrkkien laskujen estämiseksi, erityisesti tiettyjen sellaisten juustojen osalta, jotka sisälsivät runsaasti kuiva-ainetta. Laskettu tuki nousi tilapäisesti 10, 15 tai 20 prosentin bonuksilla, riippuen siitä, sisälsikö juusto 55, 60 vai 65 prosenttia kuiva-ainetta. Bonukset poistettiin lokakuussa 1998. TARJOUSKILPAILUJEN AVULLA ASETETUT TUKITASOT 30. a) Maailmanmarkkinoilla viitehintana on jo kauan käytetty Yhdysvaltain SRW-vehnälajikkeen (US Soft Red Winter) hintaa. Yhteisön markkinoilla Ranskan tuottaman vehnän hinta on edustavin, sillä Ranskan vehnäsato on yli kolmannes EU:n sadosta. Koska vehnän laatu vaihtelee ilmasto-olosuhteiden mukaan, on vertailussa tietenkin otettava huomioon myös eri vehnälajikkeet ja niiden hinnat. Näin ollen tuen vahvistaminen ei voi perustua pelkkään EU:n vehnän (Ranskan vakiovehnälajikkeen) ja Yhdysvaltain SRW-vehnälajikkeen hinnan vertailuun. Lisäksi on otettava huomioon muita tekijöitä, etenkin kilpailevat vehnälajikkeet, jotka ovat peräisin muualta, muun muassa Argentiinasta, Mustaltamereltä, Pakistanista, Intiasta ja Kiinasta. Nämä vehnälajikkeet ovat todellakin päässeet kilpailuasemaan EU:n ja Yhdysvaltain vehnälajikkeiden kanssa. Mainitut muut vientimaat kilpailevat usein vehnälajikkeidemme kanssa halvemmilla hinnoilla vakiinnuttaakseen asemansa maailmankaupassa. b) AKT-maiden markkinat ovat jo pitkään olleet EU:n osalta perinteisiä ja vakaita. EU on sitoutunut EU:n ja AKT-maiden välisissä sopimuksissa takaamaan kyseisten maiden toimitukset edullisemmilla ehdoilla. Markkinointivuoden 2001/2002 jälkeen komissio ei ole enää myöntänyt erityisiä tukia, koska se ei enää ollut markkinaolosuhteiden kannalta perusteltua. c) Tukierot voivat vaihdella markkinointivuodesta toiseen, erityisesti yhteisön markkinoilla ja maailmanmarkkinoilla olevien vehnälajikkeiden laadun vuoksi sekä eri markkinoilla vallitsevan hintojen kirjavuuden vuoksi. Kun Agenda 2000 -ohjelma otettiin käyttöön vuoden 2001 sadonkorjuun jälkeen, ei erityistukia enää ole myönnetty. d) Tuen määrän vahvistamisessa komissio ottaa avistakurssin lisäksi huomioon myös tulevien toimitusten hinnat, jotta vientitodistukset vastaisivat koko voimassaolonsa ajan markkinoiden kehitystä. Tarjouskilpailulla määritetty enimmäistuki ei välttämättä vastaa täysin matemaattisten laskelmien tulosta, vaan siihen sisältyy muita markkinatekijöitä, joista keskustellaan hallintokomiteassa jäsenvaltioiden edustajien kanssa. Lisäksi jäsenvaltioiden edustajat äänestävät tukien vahvistamisesta tarjouskilpailujen yhteydessä. Komiteoiden lausunnot kirjataan perustelut sisältävinä huomautuksina asiakirjoihin, jotka ovat tilintarkastustuomioistuimen saatavilla. 31. Komissio ehdotti Agenda 2000 -ohjelman yhteydessä kuukausittaisten korotusten poistamista, mutta valtionpäämiehet päättivät Berliinissä 24. maaliskuuta 1999 pidetyssä huippukokouksessa säilyttää ne. Komissio esitti ehdotuksensa vielä uudelleen yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen yhteydessä. 32. Sokerin tukijärjestelmän lyhyttä kuvausta on syytä hieman tarkentaa. Kiintiöön kuuluvan valkoisen sokerin tuotannosta ja tuonnista (AKT-maiden sokeri mukaan luettuna) johtuva ylijäämä viedään tuettuna, tosin vain niissä rajoissa, joihin EU on sitoutunut WTO:n maataloussopimuksen nojalla. Jos on toden näköistä, että tiettynä vuotena muodostuu mainitut rajat ylittävä vientiin menevä ylijäämä, komission on pienennettävä tuotantokiintiötä rajat ylittävän määrän verran. Vientitukea myönnetään ainoastaan kiintiöön kuuluvalle sokerille sekä AKT-maiden ja Intian sokerille. Näin ollen muusta tuonnista muodostuva ylijäämä voidaan teoreettisesti kattaa jälleenviemällä vastaava määrä kiintiöön kuuluvaa tai AKT-maiden tai Intian sokeria. 33. Ennen heinäkuuta 2001 varastointimaksut on luokiteltu osaksi hintatukea sisäisten hintojen laskennassa. Näin ollen sisäinen viitehinta ja tuen määrä ovat laskeneet siitä lähtien. 35. ja 36. Tarjoajien välisessä kilpailussa teoreettisen tuen ja enimmäistuen väliä vaihdellaan ottaen huomioon vientiohjelma, hintataso ja maailmanmarkkinoiden kehitys sekä kilpailuaste. Vuosina 2001/2002 mainittu väli oli 0,03-0,730 euroa/100 kg, ja keskiarvo oli 0,073 euroa/100 kg. 36. Vaikka teoreettisen tuen laskelmat ovat tiedossa ja vaikka välin absoluuttinen määrä ja sen vaihtelu voivat olla pieniä tuen määrään verrattuna, tarjoajalle kyseinen väli on kuitenkin onnistumisen kannalta ratkaiseva tekijä. Tavallisesti väli riippuu kaikista tehdyistä tarjouksista, joita ei voi ennustaa. On myös otettava huomioon, että tuettu vienti on joka tapauksessa kannattamattomampaa kuin myynti sisäisillä markkinoilla, joilla hinnat ovat yleensä interventiohintoja korkeammat ja joilla varastointikustannukset saadaan korvatuiksi. Tuettu vienti on myös tukitason alittavan menetelmän seuraus. 37. Vaikka menetelmä on toimijoiden tiedossa, tämäntyyppinen kilpailu jatkuu esteettä. EU:ssa toimiva viejä toimii sokerintuottajan ja -myyjälle taattujen interventiohintojen sekä maailmanmarkkinoiden hintanoteerausten pohjalta, sillä vientisopimuksissa viitataan useimmiten näihin hintoihin. Tarjousjärjestelmä näyttää toimivan asianmukaisesti näillä edellytyksillä - tästä on esimerkkinä erityisesti vientiohjelman sujuva toiminta. Kilpailu oli vuoden 2002 loka-marraskuussa erityisen ankaraa, kun tarjotuista kokonaismääristä ainoastaan noin puolet hyväksyttiin siten, että väli teoreettiseen tukeen oli 0,3 euroa/100 kg. Kysymykseen, tuottaisiko määräajoin vahvistettavien tukimäärien järjestelmä enemmän kokonaismenojen säästöjä kuin tarjouskilpailujärjestelmä, voidaan vastata vain tekemällä tarkempi tutkimus, jossa tarkastellaan kaikkia mahdollisia hallinnollisia seurauksia sekä pohditaan WTO-sitoumusten piiriin kuuluvien määrien ja kaupan valvonnan ongelmaa. Komissio pohtii asianmukaisesti tilintarkastustuomioistuimen suositusta. 38. Kiintiöiden ulkopuolista C-sokeria tuotetaan sen välttämiseksi, ettei kiintiö haitallisten sääolojen vuoksi täytykään - tehokkaimmilla alueilla sen tuotanto on tarkoituksellista. Maailmanmarkkinahinnoista riippuen kyseinen sokeri viedään tai se siirretään seuraavien vuosien sokerikiintiöihin. Tämä ei merkitse sitä, että myös kiintiöön kuuluvaa sokeria voitaisiin viedä pienemmillä (tai tarpeen mukaan suuremmilla) vientituilla, sillä kiintiöön kuuluvasta sokerista on maksettava sokerijuurikkaan vähimmäishinta. Jos kyseistä sokeria ei viedä, sen osalta on tehtävä interventio-osto. Komissio haluaa korostaa, että koko sokerin tukijärjestelmää arvioidaan parhaillaan perusteellisesti. PÄÄTELMÄT 39. Vahvistettava tuen määrä ei voi olla pelkästään kahden hinnan tai hintaluokan välinen erotus. Kuten asiaa koskevissa neuvoston asetuksissa säädetään, on otettava huomioon myös muita tekijöitä, kuten markkinoiden tasapaino, WTO-sitoumus, poikkeukselliset tapahtumat sekä odotettavat muutokset EU:n tai maailmanmarkkinoiden tilanteessa. Komission yksiköt ottavat huomioon viimeisimmät jäsenvaltioiden toimittamat hinnat. Myös muita hintoja otetaan huomioon, kuten välittäjien, jalostajien ja meklarien hinnat, jotta voitaisiin laskea markkinoiden todellisuutta paremmin vastaava keskiarvo. Naudanliha-alan osalta vuoden 2002 lopussa laadittiin luonnos sisäisestä säännöstöstä, joka sisältää asiaankuuluvat parametrit ja mallilaskelmat. Kuten 9 ja 10 kohtaa koskevissa kommenteissa mainitaan, ennen jokaista uuden tukimäärän vahvistamista tehdään kattava kirjallinen analyysi nykyisestä ja tulevasta tilanteesta. Maitotuotealalla komissio laskee komission asetusten (EY) N:o 2771/1999 ja (EY) N:o 1498/1999 säännösten mukaisesti saatujen tietojen perusteella yhteisön edustavan hinnan käyttäen tärkeimpien viejämaiden hintoja. Sisäinen ohjeisto on laadittu, mutta se voisi ehkä olla luonteeltaan hieman virallisempi. Komission asetuksen (EY) N:o 2771/1999 7 artiklassa säädetään, että voin vapaasti tehtaalta -hintoihin on lisättävä kiinteä määrä 2,50 euroa kuljetuskustannuksen kattamiseksi. Kaikki tukipäätökset tehdään maatalouden pääosaston korkeimmalla tasolla. Koska tuotteiden luonne, niiden tuotanto eikä niiden kaupan pitäminen ole muuttunut, tukien vahvistamisjärjestelyä ei ole välttämätöntä tarkastella uudelleen. Järjestelyihin liittyviä parametrejä seurataan jatkuvasti. Kaikki hallintokomitealle tehtävät ehdotukset vientitukien määristä valmistellaan ja niistä keskustellaan pääosaston johtajan tai tämän sijaisen johtamassa kokouksessa, jossa ovat läsnä rahoitus- ja oikeusasioita käsittelevän yksikön edustajat. Vientituen määriä koskevat päätökset vahvistaa asiasta vastaava johtaja, joka on myös hallintokomitean puheenjohtaja, ja ne allekirjoittaa pääosaston johtaja. Kunkin alan yksityiskohtaiset erityispiirteet esitetään viljan osalta asetuksessa (ETY) N:o 1766/92, maitotuotteiden osalta asetuksessa (EY) N:o 1255/1999, naudanlihan osalta asetuksessa (EY) N:o 295/96 ja sokerin osalta asetuksessa (EY) N:o 1260/01. Vuoden 2002 alusta lähtien toiminut koordinointiryhmä on käsitellyt seuraavia asioita: ennakkorahoitusta, eriytettyä tukea, karusellikauppoja (ketjupetokset) sekä tuen vahvistamista koskevaa vähimmäisohjeistoa. SUOSITUKSET 40. a) Tukien yhteensovittamiseksi perustettiin jo helmikuussa 2002 yksiköiden välinen koordinointiryhmä. Ryhmä on erityisesti määritellyt tuen vahvistamisessa noudatettavat vähimmäissäännöt. Säännöt kattavat etenkin velvollisuuden selvittää ja tarkentaa tukien laskentamenetelmiä sekä kirjata tarpeelliset tiedot kunkin asiassa tehdyn päätöksen osalta. b) Säännöstössä kuvataan tuen määrän laskentamenetelmä sekä kyseisellä alalla harjoitettava politiikka. c) Tarkastellessaan naudanliha-alalla sovellettavan hintojen varmentamisjärjestelmän soveltuvuutta maitotuotealalle komissio ottaa huomioon kaikki vientitukien vahvistamiseen liittyvät tekijät, myös hintanoteeraukset. d) Selittävä huomautus, jossa perustellaan tuen määrän muuttamista koskeva ehdotus, on hyväksyttävä korkeammalla tasolla ennen hallintokomitean valmistelevaa kokousta. e) Tuen muuttamista tai muuttamatta jättämistä koskevan päätöksen perusteluista on laadittava asiakirjaan lisättävä huomautus, joka on yksityiskohtainen kuvaus motiiveista ja laskelmista. Kuvaukseen on sisällyttävä päätökseen liittyvät olennaiset tekijät: hinnat, laskelmat, vaihdot, kauppaa koskevat tiedot, taktiset pohdinnat, tavoitteet sekä taso, jolla päätös tehtiin. Kuvauksessa on mainittava myös kaikki päätöksentekoon osallistuvat tasot. f) Komissio ehdottaa neuvostolle väliarvioinnin yhteydessä uudelleen vilja-alan kuukausittaisten korotusten poistamista. g) Komissio suostuu harkitsemaan ajatusta. h) Komissio pohtii asianmukaisesti tilintarkastustuomioistuimen sokeria koskevaa suositusta. Juuston osalta tuen määriä seurataan säännöllisesti.