Euroopan parlamentin päätöslauselma perusoikeuksien edistämisestä ja suojelusta: kansallisten ja yhteisön toimielinten rooli, perusoikeusvirasto mukaan lukien (2005/2007(INI))



Virallinen lehti nro 117 E , 18/05/2006 s. 0242 - 0248



P6_TA(2005)0208 Perusoikeuksien edistäminen ja suojelu Euroopan parlamentin päätöslauselma perusoikeuksien edistämisestä ja suojelusta: kansallisten ja yhteisön toimielinten rooli, perusoikeusvirasto mukaan lukien (2005/2007(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon valtioiden ja hallitusten päämiesten 29. lokakuuta 2004 allekirjoittaman sopimuksen perustuslaista, jonka toiseen osaan sisältyy Euroopan unionin perusoikeuskirja, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan ja perustuslaista tehdyn sopimuksen I-2 ja I-9 artiklan, - ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 13 artiklan ja 192 artiklan 2 kohdan, - ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätökset, - ottaa huomioon komission tiedonannon "Perusoikeuksien virasto — Julkinen kuulemisasiakirja" (KOM(2004)0693), - ottaa huomioon jäsenvaltioiden edustajien 12. ja 13. joulukuuta 2003 pidetyssä Brysselin Eurooppaneuvostossa tekemän päätöksen, jossa korostettiin ihmisoikeuksia koskevien tietojen keruun ja analysoinnin merkitystä EU:n tämän alan politiikan määrittämiseksi, olemassa olevan Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen kehittämiseksi ja sen toimivaltuuksien laajentamiseksi siten, että siitä tulee ihmisoikeusvirasto, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan aloitteesta 25. ja 26. huhtikuuta 2005 pidetyn julkisen seminaarin ("Promoting EU fundamental rights policy: from words to deeds or how to make rights a reality?") tulokset, - ottaa huomioon 20. huhtikuuta 2004 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklasta "Unionin perusarvojen kunnioittaminen ja edistäminen" [1], - ottaa huomioon 28. huhtikuuta 2005 antamansa päätöslauselman vuosittaisesta ihmisoikeusraportista 2004 sekä Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta [2], - ottaa huomioon työjärjestyksen 39 ja 45 artiklan, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön ja ulkoasiainvaliokunnan, kehitysyhteistyövaliokunnan ja perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan lausunnot (A6-0144/2005). EU:n perustuslaillisesta kehyksestä uutta pontta perusoikeuksille 1. katsoo, että perusoikeuksien tehokas suojelu ja edistäminen on Euroopan demokratian perusta ja oleellinen ehto sille, että Euroopan unioni voi lujittaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta; 2. huomauttaa, että perusoikeuskirjan sisällyttäminen perustuslakiin ja EU:n tuleva liittyminen Euroopan ihmisoikeussopimukseen tuovat mukanaan perusteellisia muutoksia ja lisäävät huomattavasti unionin velvollisuutta varmistaa, että perusoikeuksia edistetään aktiivisesti kaikilla politiikan aloilla; 3. katsoo, että Euroopan unioni on vakiintumassa yhä enemmän yhteiset arvot omaavaksi poliittiseksi yhteisöksi ja laajentamassa entisestään alkuperäistä tavoitettaan, joka oli selkeästi markkinapainotteinen; 4. katsoo, että nyt jo useat unionin tavoitteet, kuten vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämiseen, syrjinnän torjuntaan, avoimuuden edistämiseen ja tietojen suojelun varmistamiseen liittyvät tavoitteet, ovat erottamaton osa perusoikeuksien edistämistä; 5. panee merkille unionin toimivallan lisääntymisen synnyttämän tarpeen puolustaa ja valvoa tarkkaan perusoikeuksien ja yksilönvapauksien toteutumista ja sen, että terrorismin uudet muodot ovat lisänneet entisestään tarvetta varmistaa kollektiivinen turvallisuus; katsoo siksi, että yksilönvapauksien ja kollektiivisen turvallisuuden välinen tasapaino on saavutettava tarkoituksenmukaisilla toimintatavoilla, jotta nämä kaksi tavoitetta olisivat yhteensopivia; 6. pitää välttämättömänä panna täytäntöön perustamissopimuksissa ja tulevassa perustuslaissa julistetut arvot; 7. panee merkille, että avoimuus on demokraattinen periaate, joka on oleellisen tärkeä unionin ja sen kansalaisten, yhteisön tuomiovallan ja lainsäädäntövallan, EU:n ja sen jäsenvaltioiden sekä EU:n ja Euroopan neuvoston välisissä suhteissa; 8. panee merkille, että unionilla ja jäsenvaltioilla on yhteistä toimivaltaa ihmisoikeusasioissa ja että siksi niiden on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja perusvapauksia aloilla, joilla ne ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti toimivaltaisia ottaen huomioon edellä mainittu 20. huhtikuuta 2004 annettu päätöslauselma; kehottaa komissiota ryhtymään toimiin kaiken tarvittavan yhteistyön ja avunannon varmistamiseksi jo ennen rikkomismenettelyn käynnistämistä, jotta jäsenvaltiot voisivat ratkaista mahdolliset yhteisön lainsäädännön ja unionin toimien täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat; pitää tietynasteista avoimuutta ehdottoman tärkeänä, kun perusoikeuksiin liittyviä unionin toimia saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä Kohti EU:n perusoikeuspolitiikkaa 9. pitää myönteisenä, että sopimus perustuslaista allekirjoitettiin, siltä osin kuin se tekee tuomioistuimesta täysin toimivaltaisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, Euroopan ihmisoikeussopimukseen liittymisen, perusoikeuskirjan perustuslakiin sisällyttämisen ja Euroopan parlamentin roolia voimistavan yhteispäätösmenettelyn käytön lisäämisen suhteen; 10. katsoo, että perusoikeuksien toteutuminen on unionin kaikkien alojen politiikan päämäärä; toteaa, että siksi EU:n toimielinten olisi aktiivisesti edistettävä ja suojeltava perusoikeuksia ja otettava ne ja niiden merkityksellisyys kaikilla aloilla täysimääräisesti huomioon lainsäädännön valmistelun ja hyväksymisen yhteydessä; 11. pitää poliittisesti erittäin tärkeänä, että perusoikeuksien edistäminen on yksi päämäärä yhteisön ja unionin säännöstöä yksinkertaistettaessa ja uudelleen järjestettäessä; vaatii, että kaikkiin uusiin toimintalinjoihin, lainsäädäntöehdotuksiin ja ohjelmiin sisällytetään perusoikeuksien kunnioittamista koskeva vaikutustenarviointi; katsoo, että tämä arviointi olisi sisällytettävä ehdotuksen perusteluihin; 12. pitää myönteisenä perusoikeuksia, syrjinnän torjuntaa ja yhtäläistä kohtelua käsittelevän komissaariryhmän asettamista; kehottaa komissiota ja etenkin perusoikeuksista vastaavia komission jäseniä kehittämään kattavan ja johdonmukaisen strategian, jolla varmistetaan, että perusoikeuksia kunnioitetaan unionin toimintalinjoissa kaikilla eri aloilla; 13. katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimella on ollut ratkaiseva rooli siinä, että yhteisöstä ja unionista on tullut "yhteisö" ja oikeuksien unioni, ja että tämä on saavutettu muun muassa kansallisten ja yhteisön tuomareiden hedelmällisellä vuoropuhelulla perussopimusten yhteisöjen tuomioistuimelle antaman ennakkoratkaisutehtävän puitteissa; tukee Eurooppa-neuvoston Haagin ohjelmassa tekemää ehdotusta vahvistaa jäsenvaltioiden ylimpien tuomioistuinten välistä vuoropuhelua ja katsoo, että tällaiset aloitteet paitsi osoittavat ylimpien tuomioistuinten tahtoa jakaa kokemuksiaan, myös luovat perustaa eurooppalaiselle oikeusjärjestykselle, jonka vaikuttimena on yhteinen päämäärä suojella perusoikeuksia; 14. muistuttaa, että jäsenvaltioilla ja unionin toimielimillä on laillisuuden varmistamiseksi yhteisöjen tuomioistuimessa etuoikeutettu kanneoikeus, ja katsoo, että parlamentti voi tätä keinoa käyttäen puolustaa kansalaisten oikeuksia, silloin kun joku unionin säädös uhkaa olla perusoikeuksien vastainen; 15. pahoittelee, että unionin ja yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon yhteydessä jäsenvaltiot ovat yhä vastahakoisempia vastavuoroiseen tunnustamiseen ja vetoavat riittämättömään perusoikeuksien suojelun tasoon muissa jäsenvaltioissa; palauttaa tältä osin mieliin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön [3] ja kehottaa niiden jäsenvaltioiden viranomaisia, joille vaatimus on esitetty, esittämään täsmällisiä seikkoja vastahakoisuuden perustelemiseksi sekä vaatimuksen esittäneiden jäsenvaltioiden viranomaisia esittämään mahdollisesti tarvittavat selvennykset. Yhteistyö kansallisten ihmisoikeustoimielinten ja kansallisten parlamenttien kanssa 16. panee merkille, että etenkin YK:n "Pariisin periaatteisiin" viitaten eräissä jäsenvaltioissa on perustettu kansallisia toimielimiä, joiden tehtävänä on suojata ja edistää perusoikeuksia; vaatii muita jäsenvaltioita myös ryhtymään toimiin ja antamaan kansallisille komiteoille ja instituuteille riittävät taloudelliset resurssit ottaen huomioon muun muassa, että näiden elinten yhtenä tehtävänä on tarkastella uudelleen hallitusten ihmisoikeuspolitiikkaa puutteiden ehkäisemiseksi ja parannusten ehdottamiseksi, sillä ongelmien estäminen on tehokkaampaa kuin ongelmien ratkaiseminen; 17. tukee perusoikeuksia koskevan vuoropuhelun perustamista jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien kanssa; 18. katsoo, että tietojen keruu on etusijalla, kuten myös metodologinen työ tietojen vertailemiseksi ja analysoimiseksi; katsoo, että kansalliset toimielimet ovat tässä asiassa ratkaisevassa asemassa; 19. on edelleen vakuuttunut, että perusoikeuksien suojelu on tehokkaampaa kansalaisten ollessa itse tietoisia oikeuksistaan ja pystyessä vaatimaan niiden suojelua niin aikaisin, ettei oikeustoimiin tarvitsee ryhtyä, minkä vuoksi heidän olisi voitava osallistua päätösten muotoiluun ja täytäntöönpanoon; katsoo, että tästä näkökulmasta kansallisten perusoikeuskomiteoiden ja -instituuttien perustaminen voi antaa kansalaisjärjestöille mahdollisuuden muodostaa näkökantansa selvemmin ja kohdentaa paremmin laittomana pidettyä kohtelua koskevat ilmiantonsa ja toimenpidepyyntönsä; toistaa näkemyksensä uudelleen, että kansallisten valtiollisten ja valtioista riippumattomien järjestöjen olisi vaihdettava parhaita käytäntöjä ihmisoikeuksien alalla; 20. katsoo, että komission olisi kiinnitettävä huomiota joissain unionin jäsenvaltioissa toistuviin ja jatkuviin ihmisoikeuksien — etenkin kansalaisoikeuksien, kuten aktiivinen ja passiivinen oikeus osallistua vaalimenettelyihin — loukkauksiin, jotka Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu Alvaro Gil-Robles on tuonut esiin. Perusoikeuksien suojelun heijastuminen unionin ulkopuolelle 21. katsoo, että perusoikeuksien yleismaailmallisen ja jakamattoman luonteen on kannustettava Euroopan unionia ja sen jäsenvaltioita edistämään näiden oikeuksien heijastumista suhteissa kolmansiin maihin, ottaen huomioon etenkin kolmansien maiden kanssa solmittavat assosiaatiosopimukset, ja kansainvälisiin järjestöihin, kuten Yhdistyneet kansakunnat, joka on käynnistänyt uudistusprosessin, jossa perusoikeuksien suojelulla on erityinen sijansa; korostaa, että Euroopan unionin olisi yhteisönä osallistuttava aktiivisesti uudistuksen täytäntöönpanoon ja vahvistettava entisestään ulkoista toimintaansa tällä alalla sekä osallistuttava Yhdistyneiden kansakuntien raportin tekemiseen asiasta; 22. ehdottaa 25. huhtikuuta 2002 komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan unionin tehtävästä ihmisoikeuksien ja demokratisoitumisen edistämisessä kolmansissa maissa antamansa päätöslauselman [4] mukaisesti sellaisten toimielinten välisten käytännesääntöjen laatimista, joilla pyritään saamaan demokratisointia ja ihmisoikeuksia koskeva unionin ulkoinen toiminta entistä johdonmukaisemmaksi ja tasapuolisemmaksi; katsoo, että käytännesääntöjä olisi sovellettava unionin ja niiden yli 120 valtion välisiin suhteisiin, joihin sovelletaan nykyään demokratialauseketta kaikenlaisten niitä yhdistävien sopimusten olennaisena osana; 23. kehottaa komissiota laatimaan ja esittämään parlamentille virastoa koskevan kannanottonsa yhteydessä seikkaperäisen selvityksen tarpeesta luoda vastaava (komission sisäinen tai ulkopuolinen) organisaatio, jonka tehtävänä on hankkia olennaista tietoa ihmisoikeuksista ja demokratiasta maissa, jotka eivät kuulu tämän viraston toiminnan piiriin. Yhteistyö kansainvälisten ihmisoikeusjärjestöjen kanssa 24. palauttaa mieliin, että Euroopan neuvoston monilla seurantamekanismeilla ja ihmisoikeusalan elimillä on merkittävä asema; vaatii, että EU:n toimielimet ja virasto käyttävät hyväkseen näitä kokemuksia, ottavat nämä mekanismit huomioon ja nivovat ne toisiinsa verkostona työskentelyä varten sekä käyttävät Euroopan neuvoston kehittämiä normeja ja muita sen toiminnan merkittäviä tuloksia; on varma, että tämä yhteistyö ei saa johtaa EU:n normien heikentymiseen; 25. katsoo, että yhteistyön käytännön muotoja olisi selvitettävä ja että virastoa koskevassa komission tulevassa lainsäädäntöehdotuksessa olisi oltava konkreettisia ehdotuksia, mukaan lukien täsmälliset selvennykset viraston ja muiden virastojen (Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus, Euroopan tasaarvoinstituutti) toimivallasta sekä rakenteellinen yhteys Euroopan neuvoston ja tulevan perusoikeusviraston välillä, jotta päällekkäisyyksiä vältettäisiin ja jotta virastolle annettaisiin kaikki tarvittavat tiedot ja varmistettaisiin sen tehokkuus. Virasto EU:n ihmisoikeuspolitiikan toiminnallisena välineenä 26. huomauttaa, että viraston perustamisella pitäisi olla jäsenvaltioiden keskinäistä luottamusta lisäävä vaikutus ja sen olisi taattava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan mukaisten periaatteiden jatkuva valvonta, ja katsoo, että viraston olisi toimitettava kaikki tarvittavat tiedot, joiden avulla voidaan kehittää unionin lainsäädäntötoimintaa, valvontatehtävää ja perusoikeuksia koskevaa valistustyötä; 27. vaatii, että virastolle annetaan vahvat toimivaltuudet seurata perusoikeuskirjan täytäntöönpanon kehitystä Euroopan unionissa ja ehdokasvaltioissa; katsoo, että viraston on voitava seurata tilannetta myös kolmansissa maissa, jos ne ovat osallisina unioniin vaikuttavissa ihmisoikeuskysymyksissä, esimerkiksi tapauksissa, joissa epäillään demokratialausekkeen loukkauksia; 28. katsoo, että perusoikeusvirastolla on oltava erityisasema EU:n virastojen joukossa; uskoo, että viraston legitiimiys tehostuu, jos Euroopan parlamentti nimittää sen hallintoelimet ja jos se on vastuussa Euroopan parlamentille ja raportoi asiasta vastaaville parlamentin valiokunnille; on vakuuttunut, että yksi viraston ja unionin toimielinten välisen hyvän vuorovaikutuksen edellytyksistä on viraston riippumattomuus ja uskottavuus; 29. pitää oleellisen tärkeänä, että virasto voidaan kokea kaikin tavoin täysin riippumattomaksi; painottaa, että sillä on oltava riittävästi henkilökuntaa ja budjettivaroja kunnianhimoisen mandaattinsa hoitamiseksi ja että sen henkilöstön on oltava erittäin ammattitaitoista ja tieteellisesti asiantuntevaa sekä ehdottoman nuhteetonta ja luotettavaa; 30. katsoo, että viraston tärkeimpien elinten jäseninä on oltava jäsenvaltioiden arvostetuimpia riippumattomia asiantuntijoita (mahdollisesti myös valtiosääntötuomioistuinten jäseniä) ja korkean tason edustajia EU:n toimielimistä, Euroopan neuvostosta ja kansainvälisistä kansalaisjärjestöistä; korostaa, että sen johtajan on oltava Euroopan parlamentin nimittämä, ihmisoikeusalalla erittäin ansioitunut henkilö; 31. katsoo, että suurin osa tähän päätöslauselmaan sisältyvistä suosituksista, esimerkiksi seuraaviin kohtiin sisältyvät suositukset: - 11: vaikutustenarviointi jokaisesta EU:n lainsäädäntöä ja toimintalinjoja koskevasta aloitteesta käyttämällä mallina komission 27. huhtikuuta 2005 hyväksymää vaikutustenarviointia koskevaa linjausta; - 13: ylimpien tuomioistuinten välisen vuoropuhelun ja yhteistyön edistäminen; - 16, 18 ja 19: direktiivin 2000/43/EY säännösten mukaan perustettujen jäsenvaltioiden perusoikeusinstituuttien ja tasa-arvoa käsittelevien komiteoiden tukeminen tietojen keruussa; - 17: perusoikeuksia yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa käsittelevän pysyvän foorumin perustaminen ja EU:n kehittäminen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi; - 23: EU:n ihmisoikeuspolitiikkaan mahdollisesti vaikuttavia ulkoisia tekijöitä ja Euroopan perusoikeusviraston mahdollista neuvoa-antavaa tehtävää koskevan tutkimuksen rahoittaminen; - 24 ja 25: rakenteellinen toimintayhteistyö ja synergia Euroopan neuvoston kanssa; - 49: EU:n toimielinten tiedotus- ja viestintästrategia tapauksissa, joissa EU:n politiikalla on vaikutuksia perusoikeuksiin; - 26, 27, 28, 32, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 50: mahdolliset puitteet tulevan viraston tehtäville ja mandaatille; - 29, 30, 34, 35, 36, 38: tulevan viraston hallintoelimet ja toimintarakenne; ovat sellaisia, että niillä pyritään takaamaan tietojen keruu, analysointi ja käsittely, jotta voidaan arvioida perusoikeuksien suojelun vaikutusta yhteisön ja unionin käyttäessä toimivaltaansa; katsoo, että niillä pyritään myös parantamaan hallinnollisia ja lainsäädäntömenettelyjä koskevia järjestelyjä ja että ne perustuvat oikeudellisesti erityisesti syrjinnän torjuntaa (EY:n perustamissopimuksen 13 artikla), vapaata liikkumista (EY:n perustamissopimuksen 18 artikla), turvapaikkaoikeutta (EY:n perustamissopimuksen 63 artikla), oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa (EY:n perustamissopimuksen 65 artikla), tietosuojaa (EY:n perustamissopimuksen 286 artikla) ja avoimuutta (EY:n perustamissopimuksen 255 artikla) koskeviin toimiin; 32. katsoo myös, että säädös, jolla määritellään tietojen keruun tehtävä, voi samalla olla oikeusperusta perusoikeuksien viraston luomiselle, jonka tehtävänä on täydentää toimielimiä tässä päätöslauselmassa käsitellyillä aloilla; katsoo, että näissä olosuhteissa olisi sovellettava yhteispäätösmenettelyä Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä, siten että neuvostossa tehdään päätös määräenemmistöllä; 33. kehottaa komissiota esittämään EY:n perustamissopimuksen 192 artiklan mukaisesti lainsäädäntöehdotuksen edellä annettujen ohjeiden perusteella; ehdotuksen pitäisi liittyä nimenomaan unionin politiikan osa-alueisiin, joilla Euroopan parlamentti osallistuu lainsäädäntötyöhön; ottaa huomioon tuomioistuimen oikeuskäytännön tapauksissa, joissa on useampi oikeusperusta, pääasiallisen (ei kuitenkaan yksinomaisen) oikeusperustan olisi oltava EY:n perustamissopimuksen 13 artikla, jonka kautta estetään syrjintää ja suojellaan ihmisarvoa, joka on kaikkien alojen keskeinen ihmisoikeuksia koskeva tekijä; jättää komission päätettäväksi, olisiko kyseessä oltava toimi, joka kuuluu kolmannen pilarin alaan ja jossa viitataan yhteisön toimeen rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen ja poliisiyhteistyöhön liittyvien aloitteiden mukaisesti; 34. katsoo, että viraston olisi toimittava kattojärjestönä, jonka toimialana ovat kaikki ihmisoikeuskysymykset, jotta vältetään se, että eri rakenteet tekevät samaa työtä; 35. katsoo, että virastolla pitäisi olla monikerroksinen rakenne ("verkostojen verkosto"), ja sen pitäisi olla erityinen elin, jolla on monialaisia toimivaltuuksia ja jossa kunkin kerroksen on oltava tärkeä ja kehitettävä osaltaan unionin perusoikeuskulttuuria; katsoo, että viraston pitäisi kerätä kaikkea tarvittavaa tietoa, analyyseja ja kokemuksia Euroopan ja kansallisen tason toimielimiltä, kansallisilta parlamenteilta, hallituksilta ja ihmisoikeusjärjestöiltä, korkeimmilta oikeusasteilta tai perustuslakituomioistuimilta, kansalaisjärjestöiltä ja olemassa olevilta verkostoilta, kuten perusoikeuksia käsittelevien riippumattomien asiantuntijoiden verkostolta ja erityisesti Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskukselta ja sen RAXEN-verkostolta; 36. katsoo, että nykyisten Euroopan ja kansallisen tason ihmisoikeustoimielinten olisi oltava osa "verkostojen verkostoa", sillä virastohan on väline EU:n ihmisoikeuspolitiikan laadun ja johdonmukaisuuden varmistamiseen; tätä varten olisi perustettava kartta Euroopan tason ja kansallisen tason toimielimistä ja toimintaverkostoista; 37. katsoo, että kyseiset puitteet tarjoavat mahdollisuuden luoda tehokkaan verkoston, johon yhdistetään olemassa olevat elimet, välineet ja menettelyt ihmisoikeusviraston perustamisen kautta; 38. katsoo, että ennen uusien perusoikeuksia puolustavien virastojen perustamista on tutkittava jo olemassa olevien virastojen vahvistamista ja niiden mahdollista yhdistämistä niiden toiminnan tehostamiseksi; vaatii tämän vuoksi, että tulevan tasa-arvoinstituutin pitäisi olla kiinteä osa ihmisoikeusvirastoa, jota pidetään "verkostojen verkostona", mutta että sen pitäisi toimia kuitenkin omalla nimellään ja sijaita samassa paikassa, jotta voitaisiin noudattaa järkevää, kustannustehokasta ja johdonmukaista linjaa perustettaessa perusoikeuksia käsitteleviä uusia elimiä; 39. ehdottaa, että viraston rakenteen olisi Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen toimivaltuuksien täydentämiseksi perustuttava perusoikeuskirjaan sisältyviin aihepiireihin kuten ilmaisunvapauteen, kokoontumisvapauteen, yhdistymisvapauteen, ajatuksenvapauteen, oikeuteen osallistua yhtäläisin edellytyksin vaaleihin, oikeuteen saada koulutusta, oikeuteen nauttia vapaudesta, solidaarisuudesta ja sosiaalioikeuksista, lasten oikeuksiin, sukupuolten tasa-arvoon, naisiin kohdistuvan väkivallan torjuntaan, ihmiskauppaan, kansalaisoikeuksiin ja oikeudenmukaisuuteen, turvapaikkaoikeuteen, romanikysymykseen, vähemmistöoikeuksiin sekä kulttuurien, uskontojen ja kielten monimuotoisuuden kunnioittamiseen; katsoo, että silloin, kun on jo olemassa tietyn alan kattava koko unionin laajuinen elin, kyseisen erityisinstituutin olisi vastattava viraston kyseisen alan tehtävistä ja siitä olisi tultava kiinteä osa virastoa; 40. panee merkille, että etnisten ja kansallisten vähemmistöjen suojelu laajentuneessa EU:ssa on suuri ongelma, jota ei saavuteta yksinomaan torjumalla muukalaisvihaa ja syrjintää, ja huomauttaa, että tätä monitahoista ongelmaa on käsiteltävä myös muista näkökulmista; katsoo, että etnisten ja kansallisten vähemmistöjen suojelun tulisi olla yksi viraston erityistehtävistä; 41. vaatii, että tätä uutta välinettä perustettaessa kiinnitetään erityistä huomiota kolmeen keskeiseen tehtävään, jotka kyseinen toimielin joutuu täyttämään (perusoikeuksien edistäminen, perusoikeuksien kunnioittamisen valvonta ja tietoisuuden levittäminen keskeisten toimijoiden eli jäsenvaltioiden, Euroopan unionin toimielinten ja kansalaisten keskuudessa), jotta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan yhteisen alueen strategiset tarpeet täytetään; 42. katsoo, että täyttääkseen kolme tehtäväänsä viraston olisi kerättävä tietoja verkostoistaan ja analysoitava niitä, ja sillä pitäisi olla valtuudet antaa lausuntoja ja suosituksia parlamentille, neuvostolle ja komissiolle; 43. katsoo, että tulevan viraston olisi osana perusoikeuksien edistämistä annettava aktiivista tukea ihmisoikeuspolitiikan päätöksenteolle kahdella tavalla: yksilöimällä ne alueet, joissa lainsäädännön parantamisesta olisi eniten hyötyä sekä tarkkailemalla nykyisen lainsäädännön täytäntöönpanoa ja sen valvontaa; 44. katsoo, että tulevan viraston olisi osana ihmisoikeuksien suojelua laadittava toimialaansa kuuluvien oikeuksien tilanteesta vuosittainen kertomus, jonka se toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle; katsoo lisäksi, että viraston, jolla ei ole oikeudellista toimivaltaa, olisi vastattava toiminnastaan suoraan ja ensisijaisesti Euroopan parlamentille, jonka perusteella Euroopan parlamentti voi tehdä johtopäätöksiä ja laatia suosituksia, ja lisäksi neuvostolle; 45. katsoo, että viraston seurannalla on lisäarvoa, sillä se tarjoaa monialaisen näkemyksen perusoikeuksien suojelusta ja edistämisestä, minkä vuoksi kaikki perusoikeuskirjaan ja perustuslaista tehdyn sopimuksen asiaa koskevaan ensimmäiseen osaan sisältyvät oikeudet olisi otettava mukaan; katsoo kuitenkin, että viraston vuosittaisella toimintaohjelmalla voi olla aihekohtainen painopiste; 46. korostaa, että kyse ei ole eräänlaisen ihmisoikeustuomioistuimen perustamisesta Euroopan unionille; toteaa, että yksittäisten ihmisoikeusrikkomusten käsittely on eri asia kuin sellaisen poliittisen järjestelmän tai sellaisten lainsäädäntövälineiden valvonta, jotka eivät välttämättä ole yleisesti tunnustettujen ihmisoikeusstandardien mukaisia; 47. katsoo, että virastolla pitäisi olla neuvoa-antava rooli koskien Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan määräyksiä ja sen pitäisi tukea parlamentin ja neuvoston toimia ja käyttää verkostojensa tietoja ja asiantuntemusta; 48. vakuuttaa, että viraston on otettava sellaisia konkreettisia askelia, että Euroopan unionin väestö saisi parhaiten selville perusoikeutensa ja että se voisi luoda unioniin perusoikeuskulttuurin, jota puolestaan voitaisiin menestyksekkäästi edistää unionin rajojen ulkopuolella yhtenä sen perusarvoista; 49. katsoo, että tehostettu tiedotus- ja viestintästrategia on välttämätön, jos halutaan saavuttaa ihmisoikeuksien parantamisen tavoitteet ja lisätä tietoisuutta ihmisoikeusasioista (ihmisoikeuksien kunnioittamisen kulttuuri); uskoo, että tavoitteiden saavuttaminen saattaisi helpottua, jos unionin jäsenvaltioiden koulujen opetussuunnitelmiin sisällytettäisiin oppiaine, jossa käsiteltäisiin kansainvälisen yhteisön tunnustamia perusoikeuksia ja ihmisoikeuksia; 50. katsoo, että näiden konkreettisten askelten olisi sisällettävä viraston järjestämää koulutusta ihmisoikeuksien parissa Euroopassa toimiville, sekä kansalaisyhteiskunnan että ammattimaisten elinten edustajille; 51. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman Eurooppa-neuvostolle, neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, kansallisille ihmisoikeuselimille, Euroopan neuvostolle, Etyjille ja YK:lle. [1] EUVL C 104 E, 30.4.2004, s. 408. [2] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0150. [3] Yhdistetyt asiat C-187/01 ja C-385/01, Gözütok ja Brügge, Kok. 2003, s. I-1345. [4] EUVL C 131 E, 5.6.2003, s. 147. --------------------------------------------------