Alueiden komitean lausunto aiheista:

- Komission tiedonanto "Lisää tutkimusta Euroopan hyväksi - Tavoitteena 3 prosenttia BKT:sta", ja

- Komission tiedonanto "Uutta voimaa eurooppalaiselle tutkimusalueelle - Uudet panostukset, suuntaviivat ja näköalat"

(2003/C 244/03)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon Euroopan komission tiedonannot aiheista "Lisää tutkimusta Euroopan hyväksi - Tavoitteena 3 prosenttia BKT:sta", KOM(2002) 499 lopullinen ja "Uutta voimaa eurooppalaiselle tutkimusalueelle - Uudet panostukset, suuntaviivat ja näköalat" (KOM(2002) 565 lopullinen),

ottaa huomioon Euroopan komission 12. syyskuuta 2002 ja 17. lokakuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon puheenjohtajansa 26. kesäkuuta 2002 ja 5. lokakuuta 2002 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu "kulttuuri ja koulutus" -valiokunnan tehtäväksi,

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista tukevasta Euroopan yhteisön monivuotisesta tutkimuksen, teknologian, kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta 2002-2006" (KOM(2001) 94 lopullinen), CdR 283/2001 fin(1),

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Eurooppalaisen tutkimusalueen alueellinen ulottuvuus" (KOM(2001) 549 lopullinen), CdR 442/2001 fin(2),

ottaa huomioon tutkimuksen kuudennen puiteohjelman nykyisen toteutuksen sekä sen, että puiteohjelmasta on muodostunut vahva osatekijä edistettäessä alueellista ja alueiden välistä tutkimustoimintaa,

ottaa huomioon edistysaskeleet, jotka on jo saavutettu eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamiseksi,

ottaa huomioon sen, että koska eurooppalaista tutkimusaluetta on edelleen vahvistettava ja Barcelonassa maaliskuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston vaatimukset täytettävä, on ryhdyttävä toimiin Euroopan innovaatiopotentiaalin kannustamiseksi, jotta Euroopasta voi vuoteen 2010 mennessä kehittyä maailman kilpailukykyisin osaamisyhteiskunta,

ottaa huomioon "kulttuuri- ja koulutus" -valiokunnan helmikuun 18. päivänä 2003 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 328/2002 rev. 2, jonka esittelijä oli Helma Kuhn-Theis, Saarlandin maapäivien Eurooppa-asiain valiokunnan puheenjohtaja (D, PPE),

hyväksyi 9.-10. huhtikuuta 2003 pitämässään 49. täysistunnossa (huhtikuun 10. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

ALUEIDEN KOMITEAN KANTA JA SUOSITUKSET

Alueiden komitea

1. on komission kanssa samaa mieltä siitä, että eurooppalaiseen tutkimusalueeseen tähtäävästä hankkeesta on tullut viitekehys pohdittaessa tutkimuspoliittisia kysymyksiä ja käytäessä niistä keskustelua Euroopassa.

2. on periaatteessa samaa mieltä komission kanssa siitä, että tutkimusrahoitusta on liian vähän ja että etenkin yksityissektorin tutkimustoimintaa ja sen taloudellista hyödyntämistä kannustetaan riittämättömästi. On pyrittävä erityisesti lisäämään korkeakoulujen sekä yliopistojen ulkopuolisten tutkimuslaitosten ja pk-yritysten osallistumista kuudenteen tutkimuksen puiteohjelmaan. Pk-yritykset muodostavat suuren osan elinkeinoelämästä, ja ne työllistävät lähes kaksi kolmasosaa Euroopan työvoimasta. Lisäksi juuri ne tarvitsevat eniten tukea voidakseen hyödyntää innovointia. Komitea on lähtökohtaisesti samaa mieltä myös siitä, että EU:n jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden toimet sekä julkis- ja yksityisrahoitteiset tutkimus- ja kehittämistoimet on koordinoitava nykyistä paremmin keskenään. Avoimen koordinointimenetelmän soveltamista tutkimus- ja kehittämisalalla tulisi selvittää. Tavoitteena olisi tässä yhteydessä oltava kyseisellä alalla toimivaltaisia viranomaisia edustavien Euroopan laajuisten ja valtakunnallisten poliittisten elinten mahdollisimman laaja osallistuminen. Alhaalta ylöspäin suuntautuva, vapaaehtoisuuteen perustuva lähtökohta on suositeltava tutkimusalan yhteistyössä.

3. huomauttaa, ettei koordinointi saa johtaa yksipuoliseen suuntautumiseen tiettyihin tutkimusaloihin. Eurooppalaisella tutkimusalueella tulisi olla erilaisia ja joustavia tukivälineitä perustutkimusta ja elinkeinoelämää lähellä olevaa tutkimusta varten. Samalla olisi huolehdittava ajoissa niiden välisen arvonlisäketjun muodostumisesta (vertikaalinen integraatio). Etenkin perustutkimus tarvitsee avoimia tukirakenteita, joissa otetaan huomioon alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa. Juuri perustutkimus edellyttää julkisen tahon tukea, sillä yritykset eivät yleensä voi rahoittaa sitä, mutta sitä tarvitaan innovaatioiden perustaksi. Tutkimus- ja kehittämistoiminnan monitasoisten ja monimutkaisten ongelmien ratkaisemiseksi on unionin tason lähtökohtana oltava nykyistä vahvempi monialainen tutkimus (horisontaalinen integraatio). Tutkimuksen kuudenteen puiteohjelmaan sisällytetyt integroidut hankkeet kuvastavat selkeästi vertikaalisen ja horisontaalisen integraation periaatetta.

4. kannattaa ajatusta tutkimuksen sisämarkkinoiden luomisesta ja periaatteessa myös eurooppalaisen tutkimustoiminnan jäsentämistä, jotta yksittäisten jäsenvaltioiden tutkimustoimia sovitetaan yhteen nykyistä paremmin. Komitea toistaa aiemmissa lausunnoissaan jo esittämänsä toteamuksen, etteivät jäsenvaltiot hyväksy unionin tasolle keskitettyä ja unionin tasolla "suunniteltua" tutkimustoimintaa.

5. yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan saavutettu edistys riippuu suoraan siitä, missä määrin jäsenvaltiot voidaan mobilisoida yksittäisillä aihealueilla, ja etenkin siitä, missä määrin ne osallistuvat kyseisillä aihealueilla toteutettaviin toimiin. Näin ollen lisätoimet edellyttävät alueiden entistä laajempaa osallistumista myös eri aihealueilla. Myös alue- ja paikallisyhteisöille on taattava hyvät tutkimuksen perusedellytykset.

6. on samaa mieltä komission kanssa siitä, ettei pelkästään kuudennella puiteohjelmalla voida toteuttaa eurooppalaista tutkimusaluetta, vaan puiteohjelman lisäksi on saatava aikaan omaa dynamiikkaa, joka perustuu puiteohjelmasta riippumattomiin aloitteisiin. Tapauksissa, joissa tarvitaan rakennerahastoihin liittyviä toimia, se edellyttää jäsenvaltioiden, alueiden ja paikallisviranomaisten osallistumista.

Tutkimuspolitiikan esikuva-analyysi (benchmarking)

7. on tyytyväinen komission huomioihin, jotka perustuvat esikuva-analyysin ensimmäisiin tuloksiin. Komissio toteaa, että Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi EU:n on ensinnäkin vahvistettava tutkimustoimintaansa. Toiseksi asianomaisten alueiden aktiivinen osallistuminen on ehdottoman välttämätöntä, mutta tähän mennessä on ollut vaikea tehdä indikaattorien perusteella hyödyllisiä päätelmiä.

Tutkijoiden liikkuvuus

8. korostaa toistamiseen, että myös alueet ovat (tai niiden tulisi olla) valmiita toteuttamaan ehdotettuja (ja osittain jo toteutettuja) toimia tutkijoiden liikkuvuuden lisäämiseksi. Komissio esittää, että liikkuvuutta tulisi edistää "tarjoamalla kaikilla tasoilla riittävästi tietoa ja apua", joksi on ymmärrettävä myös taloudellinen tuki (esim. paluuapurahat). Komitea kannattaa painokkaasti liikkuvuutta edistävien ohjelmien ja niihin sisältyvien kannustinjärjestelmien (paluupalkkiot) käyttöä. Tiedon ja teknologisen huippuosaamisen lisääntyminen palaavien tutkijoiden ansiosta on merkittävä tekijä parannettaessa innovaatio- ja kilpailukykyä EU:n koheesiopolitiikan mukaisesti. Liikkumishaluttomuuteen ja Yhdysvaltoihin sekä muualle maailmaan suuntautuvaan aivovuotoon on varauduttava edelleen. On edelleen tuettava toimia, joiden avulla lisätään naisten osuutta tutkimustoiminnassa ja tiede-elämässä.

Jäsenvaltioiden tutkimusohjelmien verkottaminen, julkisen tutkimusperustan vahvistaminen ja tutkimukseen tehtävien yksityisten investointien lisääminen (tavoitteena kolme prosenttia BKT:sta)

9. katsoo, että vaikka tavoite eli kolme prosenttia BKT:sta on joillekin valtiolle hyvin kunnianhimoinen, sen saavuttamiseen on syytä sitoa tarvittavat määrärahat. Komissio vaatii, että tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtyjen investointien osuutta nostetaan 1,9 prosentista 3 prosenttiin BKT:stä vuoteen 2010 mennessä. Investoinnit ovat jo nyt joissakin jäsenvaltioissa tätä korkeammat (Suomessa 3,67 prosenttia ja Ruotsissa 3,78 prosenttia), mutta 15 jäsenvaltion EU:ssa keskimäärin alle 2 prosenttia (esim. Kreikassa 0,67 prosenttia ja Espanjassa 0,97 prosenttia). Ehdokasvaltioiden keskiarvo on vain 0,7 prosenttia. On kyseenalaista, voivatko valtiot, joiden kansantuote ei niinkään riipu tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtävistä investoinneista, pyrkiä tällaiseen tavoitteeseen, onko teknologinen lähentyminen välttämätöntä Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi ja ovatko suunnitellut keinot (välineet, kannustimet ja puitteet) sopivat ja oikein mitoitetut tavoitteisiin pääsemiseksi. Tietyissä ehdokasmaissa tulisi lisäksi ensin poistaa rakenteelliset puutteet, jotta elinkeinoelämää lähellä oleva tutkimus olisi mahdollista. Olisi selvitettävä, onko 3 prosentin vaatimus liian korkea kyseisille valtioille. Tässä tapauksessa tavoite olisi syytä saavuttaa vaiheittain.

10. kannattaa painokkaasti lähtökohtaa, jonka mukaan tutkimus- ja kehittämistoimintaan tulee investoida nykyistä enemmän, mutta haluaa esittää tämän vaatimuksen myös EU:lle. Alueiden komitea on jo esittänyt kyseisen vaatimuksen lausunnossaan aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista tukevasta Euroopan yhteisön monivuotisesta tutkimuksen, teknologian, kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta 2002-2006", CdR 283/2001. Komitea muistuttaa lausunnossaan ohjelman rahoituksen suhteen siitä, että yhteisö on jo vuonna 1985 päättänyt, että 6 prosenttia yhteisön kokonaisbudjetista varataan puiteohjelman kautta tutkimustarkoituksiin, mutta tätä päätöstä ei ole tähän mennessä pantu toimeen.

11. pitää realistisena komission vaatimusta siitä, että yksityissektorin osuutta tutkimus- ja kehitystoimintaan tehtävistä kokonaisinvestoinneista on korotettava nykyisestä 56 prosentista 66,7 prosenttiin. On kuitenkin muistettava, että yritykset kykenevät investoimaan tutkimus- ja kehittämistoimintaan vain, jos siitä on lyhyellä aikavälillä odotettavissa pysyviä tuloksia. Ongelmallista on perustutkimuksen tai sellaisten keksintöjen tukeminen, jotka edellyttävät pitkää tuotekehittelyä ennen kuin niistä muodostuu kilpailukykyisiä tuotteita tai palveluja (esim. bioteknologian ala, etenkin lääkekehittely). Erityistä sitoutumista olisi tässä yhteydessä tuettava EU:n tukea vahvistamalla. Pienet ja keskisuuret yritykset ovat valmiita yhteistyöhön julkissektorin kanssa vain, jos tutkimusrahoitusta vahvistetaan, jos odotettavissa on konkreettisia ja verraten pian saatavia tuloksia ja jos tukisuuntaviivat mahdollistavat tulosten nykyistä yksinkertaisemman hyödyntämisen. Yksityisten sijoittajien kannustamiseksi on tärkeää pohtia tutkimus- ja kehittämistoiminnan rajoittamista ja määritellä kilpailua edeltävän kehittämistoiminnan sisältö.

12. muistuttaa, että yhteisön tukikehys (joka muodostaa valtiontukien, edullisten lainojen jne. perustan) mahdollistaa tukemisen enintään esittely- ja kokeilulaitteiden kehittämiseen asti. Tukikehyksen liitteessä esitetään tutkimus- ja kehittämistoiminnan määritelmä. Sen mukaan tutkimus- ja kehittämistoimintaan sisältyy "kilpailua edeltävä kehittämistoiminta" ja prototyypit. Liitteen toteamus "jos kyseisiä hankkeita ei voida hyödyntää teollisiin sovelluksiin tai kaupallisiin tarkoituksiin" on selkeä rajoitus tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtäville sijoituksille. Etenkään pk-yritykset, joilla on rajalliset henkilöstö- ja rahoitusvarat, eivät kykene omin voimin kuromaan umpeen kokeiluhankkeen ja markkinoille valmiin tuotteen välistä kuilua. Tätä taustaa vasten esittelytoimien sekä pk-yritysten tukemiseen ja tekniikan hyödyntämiseen tähtäävien toimien vahvistaminen tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa on kannatettavaa.

13. haluaisi jatkaa keskustelua komission toteamuksesta, jonka mukaan Lissabonin strategisen tavoitteen saavuttaminen vaarantuu, jos tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtävien investointien jo nykyisellään suuret erot Yhdysvaltojen ja Japanin investointimääriin nähden kasvavat entisestään. Ero johtuu yksityissektorin tekeminen investointien vähenemisestä EU:ssa. Japanissa yritysten osuus on tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtävistä investoinneista 72 prosenttia, kun vastaava osuus Euroopassa on 56 prosenttia ja Yhdysvalloissa 67 prosenttia. Komissio myöntää, etteivät Japania koskevat luvut ole vertailukelpoisia, sillä Japanin yrityskulttuuri eroaa eurooppalaisesta. Huolimatta suurista tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehdyistä investoinneista ja niiden siirtymisestä yksityissektorille Japanin talous ei ole kuitenkaan oleellisesti parantunut. Vaikka tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehdyt suuret investoinnit ovat talouskehityksen kannalta perusluonteisia, ne eivät takaa talouskehitystä. Tiedonannossa esitettyjä, Yhdysvaltoja koskevia lukuja on suhteutettava. Komission tulisi tutkia eritellysti tutkimus- ja kehitystoimintaan tehtyjä sijoituksia ja etenkin selvittää, miten paljon varoja käytetään varusteluteollisuuden tutkimustoimintaan. Tulisi arvioida, miten suuri vaikutus olisi kyseisten varojen investoinnilla suoraan "siviilitutkimukseen" ilman varusteluteollisuuden kautta tehtyä kiertoa. Tämänsuuntainen kehitys ei saa olla EU:n tavoitteena. EU:ssa tulisi pikemminkin soveltaa omia innovatiivisia tapoja ja asettaa painopisteeksi "siviilitutkimus".

14. kannattaa käsitystä, jonka mukaan on huolestuttavaa, että tutkimus- ja kehittämistoimintaan tehtävät ylikansalliset investoinnit keskittyvät yhä enemmän Yhdysvaltoihin. Tämä on selvä merkki siitä, ettei Eurooppa ole enää houkutteleva paikka harjoittaa tutkimus- ja kehittämistoimintaa. Tämä johtuu yhtäältä ulkoisten rahoituslähteiden huonosta saatavuudesta, paikallisesta infrastruktuurista ja tiedon levittämisestä. Ratkaiseva toimipaikan valintakriteeri on henkilökunnan ja asiakkaiden riittävyys yrityksen ydinosaamisen alalla. Euroopalla on tässä yhteydessä mahdollisuus luoda houkuttelevia sijaintipaikkoja kehittämällä aktiivisesti klustereita. Muita perusteita yritysten siirtymiselle pois Euroopasta ovat ympäristö- ja turvallisuusvelvoitteista johtuvat eurooppalaisten toimipaikkojen kustannukset, sillä korkeampia standardeja on noudatettava. EU:n tulisi vaatia korkeiden ympäristönsuojelustandardien laatimista kaikkialla maailmassa. Eurooppalaisia standardeja ei missään nimessä tule alentaa kannattavuussyistä.

15. on tyytyväinen siihen, että rakennerahastoja hyödynnetään edelleen alueellisen epätasapainon poistamiseksi perusrakenteiden ja koulutusmahdollisuuksien suhteen. Nämä seikat eivät kuitenkaan kuulu tutkimustoiminnan tukemisen piiriin, ja ne on rajattava sen ulkopuolelle. Tutkimustoiminnan tukemisen keskeisenä perusteena on oltava nyt ja jatkossa tieteellinen huippuosaaminen. Etenkin tavoitealueilla voidaan toki lisätä rakennetukea, mikä mahdollistaa rakenteiden ja tutkimustoiminnan tukemisen yhteisvaikutukset. Alueiden komitea on toistuvasti viitannut tähän seikkaan aiemmissa lausunnoissaan(3).

16. eikannata komission esitystä siitä, että tutkimus- ja kehitystoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevien nykyisten yhteisön puitteiden (jotka mahdollistavat tutkimus- ja kehittämistoiminnan tukemisen) voimassaoloaikaa olisi jatkettava vuoteen 2005. Nykyiset puitteet eivät ole omiaan - etenkään pk-yrityksiä ajatellen - lisäämään tutkimuksen tuottamia innovaatioita (vrt. kohta 13).

17. kannattaa tavoitetta, jonka mukaan hallitusten on varmistettava, ettei tutkimus- ja kehittämistoiminnan julkinen rahoitus syrjäytä tuottavampia yksityisen sektorin investointeja. Komitea kannattaa painokkaasti sitä, että pk-yritysten mahdollisuuksia osallistua julkisiin hankintoihin parannetaan. Tämä voisi tapahtua käytännössä siten, että kun suuryrityksille annetaan suurten hankkeiden yhteydessä urakka, ne nimenomaan velvoitettaisiin nivomaan hankkeeseen pk-yrityksiä aliurakoitsijoina. Toinen vaihtoehto olisi useista pk-yrityksistä koostuvien alakohtaisten tutkimusverkostojen luominen, kuten myös tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa esitetään erityisten pk-yrityksiä koskevien toimien yhteydessä.

18. kannattaa vaatimusta kannustaa nykyistä tehokkaammin ja kohdennetummin yksityisen sektorin tutkimus- ja kehittämistoimintaa julkisin varoin. Julkisen tuen rakennetta on tässä yhteydessä ehkä osittain muutettava. Komitea kannattaa siirtymistä perinteisistä ajanmukaisempiin tukitoimiin (esim. huippuosaamisverkostojen luominen).

19. katsoo, että toteamusta "toteutettavalla politiikalla olisi pyrittävä edistämään julkisen ja yksityisen sektorin tutkimuksen verkostoitumista sijainnista riippumatta" on selvennettävä, sillä toisaalta komissio esittää tavoitteeksi "julkisen ja yksityisen sektorin t& k-kumppanuuksien ja klustereiden edistämisen", mikä on toimipaikkakohtaista.

20. pitää periaatteessa tarpeellisena sitä, että kansalliset tutkimus- ja kehittämisohjelmat avataan entistä laajemmin valtioiden väliselle rajanylittävälle yhteistyölle. Tämän on kuitenkin tapahduttava määritellyissä puitteissa vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti. Tässä yhteydessä voidaan pyrkiä koordinointiin muiden toimenpiteiden kanssa.

21. kannattaa sen selvittämistä, millainen asema kansallisilla ja eurooppalaisilla elinkeinoelämän järjestöillä voi olla pyrittäessä parantamaan tiedonsaantia hyviksi havaituista tutkimus- ja kehittämistoiminnan johtamistavoista ja niiden toteuttamisesta. Tässä yhteydessä voidaan ottaa huomioon verkostot tai teknologiapohjaiset yhteenliittymät, joiden vaikutusta yksityiseen tutkimus- ja kehittämistoimintaan ei tule aliarvioida.

22. kannattaa parhaillaan tarkasteltavina olevien, artiklaan 169 perustuvien toimien kehittämistä edelleen etenkin maailmanlaajuisten tartuntatautien (malaria, hiv, tuberkuloosi) torjunnan alalla ja kutsumalla (etenkin asianomaiset) unionin ulkopuoliset maat mukaan kyseisiin toimiin. Useimmat alueet kannattaisivat varmasti sen tutkimista, voidaanko tällaisia toimia soveltaa myös muilla painopistealoilla, kuten nanoteknologiassa tai nanobioteknologiassa.

Toimivat teollis- ja tekijänoikeuksien suojajärjestelmät

23. on tyytyväinen teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamiseen liittyvän oikeusvarmuuden luomiseen unionitasolla sekä kustannusten minimoimiseen. Tätä varten tulisi edistää yhteisten eurooppalaisten standardien nykyistä järjestelmällisempää kehittämistä ja käyttöä varsinkin käyttämällä eurooppalaista patenttia. Ongelmat, kuten jäsenvaltioiden hallintoelinten nivominen, kielierot ja erilaiset kansalliset säännöt, on ratkaistava pikaisesti monenvälisen yhteistyön avulla.

Tutkimus- ja kehittämistoimintaa tukevat rahoitusmarkkinat ja suotuisa verotus(4)

24. on tyytyväinen komission toteamukseen, jonka mukaan eri välineitä on yhdisteltävä, sillä mikään yksittäinen väline ei pysty tarjoamaan täyttä kannustinvalikoimaa. Paras mahdollinen välineiden yhdistelmä ei vaihtele maittain vaan alueittain, joten valinta edellyttää äärimmäistä huolellisuutta (ja kunkin alueen asiantuntemuksen huomioon ottamista). Joissakin tapauksissa saattaa olla tarpeen muuttaa julkisen ja yksityisen sektorin välistä painotusta. Julkisen rahoituksen kokonaismäärän lisäämisestä tulisi mahdollisuuksien mukaan luopua.

25. toteaa lopuksi, että komissio on pyrkinyt ottamaan alueet entistä voimakkaammin huomioon politiikassaan. Menestys riippuu jäsenvaltioista ja alueista, joiden on huolehdittava siitä, että jo toteutetut toimet vaikuttavat koko EU:n alueella. Tämä edellyttää jäsenvaltioiden ja alueiden osallistumista aiheesta käytävään keskusteluun. Näin ollen ensisijaisia toimia koskevaa ehdotusta laadittaessa tulisi edistää alueiden kanssa tehtävää yhteistyötä, jotta eurooppalaiseen tutkimusalueeseen tähtäävää hanketta vahvistettaisiin edelleen.

Bryssel 10. huhtikuuta 2003.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Albert Bore

(1) EYVL C 107, 3.5.2002, s. 111.

(2) EYVL C 278, 14.11.2002, s. 1.

(3) Esim. CdR 442/2002, "Eurooppalaisen tutkimusalueen alueellinen ulottuvuus" KOM(2001) 549 lopullinen.

(4) KOM(2002) 499 lopullinen ainoastaan.