KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE EU:N TALOUSARVION SUOJAAMINEN VUODEN 2013 LOPPUUN SAAKKA /* COM/2014/0618 final */





Sisällysluettelo 1........... TIIVISTELMÄ JA PÄÄTELMÄT.. 3 2........... TAVOITE JA TAUSTA.. 4 2.1....... Tavoite.. 4 2.2....... Tausta.. 5 2.3....... Rahoitusoikaisu- ja takaisinperintämenettely.. 6 2.4....... Rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien muut seuraukset. 7 3........... Rahoitusoikaisut ja takaisinperinnät vuonna 2013.. 7 3.1....... Yleistä.. 7 3.2....... Rahoitusoikaisut. 9 3.3....... Takaisinperintä.. 12 4........... Kumulatiiviset rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet vuoden 2013 loppuun mennessä.. 13 4.1....... Yleistä.. 13 4.2....... Rahoitusoikaisut. 14 4.3....... Takaisinperintä.. 25 5........... NETTOMÄÄRÄISET RAHOITUSOIKAISUT JA OHJELMAKAUTTA 2014–2020 VARTEN SUUNNITELLUT PARANNUKSET.. 26 5.1....... Tausta.. 26 5.2....... Vuoden 2013 nettomääräiset rahoitusoikaisut: vaikutus EU:n talousarvioon 27 5.3....... Vaikutus jäsenvaltioiden talousarvioihin.. 28 5.4....... Maatalous. 28 5.5....... Koheesiopolitiikka.. 31 6........... ENNALTAEHKÄISEVÄT TOIMENPITEET.. 35 6.1....... Maatalous. 35 6.2....... Koheesiopolitiikka.. 37 7........... JÄSENVALTIOIDEN OMASTA ALOITTEESTAAN TOTEUTTAMAT KORJAAVAT TOIMENPITEET.. 39 7.1....... Maatalous. 39 7.2....... Koheesiopolitiikka.. 40 8........... MUU TAKAISINPERINTÄ.. 41 8.1....... Ennakkomaksujen takaisinperintä.. 41 8.2....... Omiin varoihin perustuviin tuloihin liittyvä takaisinperintä.. 41 1. TIIVISTELMÄ JA PÄÄTELMÄT Tämän Euroopan unionin (EU) talousarvion suojaamista koskevan tiedonannon tarkoituksena on antaa yksityiskohtainen kuvaus niiden ennaltaehkäisevien ja korjaavien mekanismien toiminnasta, joilla EU:n talousarviota suojataan laittomilta ja sääntöjenvastaisilta menoilta, ja esittää parhaat arviot kyseisten mekanismien avulla saavutetuista tuloksista. Ennaltaehkäisevät toimenpiteet ja tehtävät määräytyvät EU:n talousarvion toteutustavan mukaan. Esimerkiksi maksumääräaikojen kulumisen ja/tai maksujen keskeyttämistä käytetään laajalti koheesiopolitiikan alalla, ja se on nyt otettu käyttöön myös maatalousmenojen osalta. Korjaavat toimenpiteet, eli rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet, ovat seurausta EU:n talousarviosta rahoitettujen menojen tukikelpoisuuden valvonnasta ja tarkastuksista, joiden toteuttajina ovat komissio ja jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoitavien osa-alueiden tapauksessa myös jäsenvaltiot. Ohjelmien monivuotisen luonteen, valvontajärjestelmän toiminnan ja oikaisumekanismien ja -menettelyjen monimutkaisuuden vuoksi oikaisut toteutetaan yleensä useita vuosia sen jälkeen, kun puutteet tai sääntöjenvastaisuudet on havaittu. Tässä tiedonannossa käsitellään pääasiassa komission toteuttaman valvonnan tuloksia, mutta 7 jaksossa annetaan numerotietoja myös jäsenvaltioiden toimittamien tarkastusten tuloksena toteutetuista rahoitusoikaisuista ja takaisinperintätoimista. Rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien ensisijaisena tarkoituksena on varmistaa, että EU:n varoja käytetään säännösten mukaisesti. Yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja sisäisiin ja ulkoisiin politiikkoihin liittyvät rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet johtavat siihen, että aiemmin maksetut sääntöjenvastaiset määrät palautetaan EU:n talousarvioon (nettomääräiset rahoitusoikaisut). Koheesiopolitiikan alalla havaitut sääntöjenvastaiset määrät on tähän asti yleensä oikaistu korvaamalla ne uusilla lähtökohtaisesti säännönmukaisilla menoilla, jolloin varoja ei palaudu EU:n talousarvioon. Koska nettomääräisiä rahoitusoikaisuja on maatalouden alalla käytetty onnistuneesti jo useiden vuosien ajan, lainsäätäjä katsoi, että tämänkaltaista mekanismia olisi sovellettava myös koheesiopolitiikan alalla ohjelmakaudella 2014–2020. Seuraavassa on esitetty keskeiset luvut komission toteuttamien korjaavien toimenpiteiden vaikutuksesta varainhoitovuonna 2013: Vuonna 2013 vahvistetut (päätetyt tai hyväksytyt) rahoitusoikaisut ja takaisin perittävät määrät olivat yhteensä 3,4 miljardia euroa eli 2,3 prosenttia kyseisen vuoden talousarviosta suoritetuista maksuista. Ks. taulukko 3.1. Vuonna 2013 toteutuneet määrät olivat samaa suuruusluokkaa: 3,3 miljardia euroa eli 2,2 prosenttia talousarviosta suoritetuista maksuista. Ks. taulukko 3.1; Kumulatiiviset määrät antavat kuitenkin paremman kuvan komission käyttämien oikaisumekanismien merkityksestä, koska niissä voidaan ottaa huomioon se, että suurin osa EU:n menoista on monivuotisia, ja ne mahdollistavat kertaluonteisten tapahtumien vaikutusten tasaamisen. Vahvistetut ja päätetyt rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet olivat kasvussa kaudella 2009–2013. Kyseisellä kaudella vahvistettu keskimääräinen määrä oli 2,9 miljardia euroa eli 2,2 prosenttia EU:n talousarviosta keskimäärin suoritetuista maksuista, ja kaudella toteutunut keskimääräinen määrä 2,7 miljardia euroa eli 2,1 prosenttia EU:n talousarviosta keskimäärin suoritetuista maksuista. Ks. kuvio 4.1; Maataloustukirahaston osalta oikaisujen vuosittainen keskimäärä kaudella 1999–2013 oli 1,5 prosenttia menoista; ks. 4.2.2 kohta; · EAKR:n ja ESR:n kauden 2000–2006 (jonka osalta lähes kaikki ohjelmat on saatu päätökseen) varojen osalta voidaan todeta, että yksinomaan komission valvontaan perustuvien rahoitusoikaisujen yhteenlaskettu osuus oli vuoden 2013 loppuun mennessä 4,5 prosenttia myönnetyistä määrärahoista (tämä osuus nousee 5,1 prosenttiin, jos huomioon otetaan jäsenvaltioiden ilmoittamat, niiden omaan valvontaan perustuvat rahoitusoikaisut). Ks. 4.2.4 kohta. Tässä tiedonannossa esitetyt luvut osoittavat, miten myönteisiä tuloksia sekä komission että jäsenvaltioiden toteuttamilla monivuotisilla ennaltaehkäisevillä ja korjaavilla toimenpiteillä voidaan saavuttaa. Lopputuloksena näistä toimenpiteistä on, että EU:n talousarviota suojataan asianmukaisesti menoilta, jotka ovat vastoin sovellettavaa lainsäädäntöä (ks. myös komission yhteenvetokertomus vuodelta 2013 ja erityisesti sen 4.1 kohta[1]). Tässä esitettyjen rahoitusoikaisuihin ja takaisinperintätoimiin liittyvien merkittävien määrien olisi lisäksi katsottava vahvistavan sen, että molemmat osapuolet ovat sitoutuneet varmistamaan, että EU:n veronmaksajien rahat käytetään lainsäädännössä asetettujen vaatimusten mukaisesti. 2. TAVOITE JA TAUSTA 2.1. Tavoite Tämä tiedonanto EU:n talousarvion suojaamisesta laaditaan vuosittain vastauksena Euroopan parlamentin vuoden 2011 vastuuvapausmenettelyn yhteydessä esittämään pyyntöön, ja se on siksi osoitettu neuvoston lisäksi myös Euroopan parlamentille. Se toimitetaan lisäksi Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle. Tätä tiedonantoa olisi tulkittava yhdessä EU:n vuoden 2013 tilinpäätöksen liitetiedossa 6, komission yhteenvetokertomuksessa ja kyseeseen tulevien pääosastojen vuotuisten toimintakertomusten asianomaisissa osissa esitettyjen numerotietojen kanssa. Tämän tiedonannon tarkoituksena on antaa (1) yleiskatsaus lainsäädäntöön sisältyvistä mekanismeista, jotka määrittävät sen, miten EU:n elinten ja jäsenvaltioiden havaitsemat hallinnolliset virheet, sääntöjenvastaisuudet tai petosepäilyt[2] todetaan ja käsitellään, ja (2) paras arvio rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien kokonaismääristä[3] vuodelta 2013 sekä kumulatiivisista määristä, jotta voidaan kuvata reaalisesti, a. miten EU:n talousarviota suojataan säännösten vastaisilta menoilta, ja b. miten jäsenvaltiot osallistuvat suojaamiseen ja millaisia vaikutuksia niihin kohdistuu. Edellä mainittujen tietojen lisäksi tämä tiedonanto sisältää tietoja oikaisuista, joita jäsenvaltiot ovat tehneet omien tarkastustensa perusteella koheesiopolitiikan (vain ohjelmakausi 2007–2013) ja maatalouden aloilla. Lisäksi annetaan tietoja maksettuihin mutta tuensaajalta käyttämättä jääneisiin ennakoihin (ennakkomaksuihin) ja EU:n talousarvioon tuloutettaviin omiin varoihin liittyvistä takaisin perityistä määristä. 2.2. Tausta Siinä merkittävässä työssä, jota sekä komissio että jäsenvaltiot tekevät hallitakseen EU:n talousarviosta rahoitettavien toimien laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen liittyviä riskejä, ja tämän työn perusteella toteutettavissa toimissa noudatetaan Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta (SEUT-sopimus[4]), varainhoitoasetusta[5] ja sen soveltamissääntöjä[6] sekä alakohtaisia säädöksiä. Komissio suojaa EU:n talousarviota eli EU:n varainkäyttöä aiheettomilta ja sääntöjenvastaisilta menoilta pääasiassa kahdella tavalla, jotka ovat (1) ennaltaehkäisevät toimenpiteet ja (2) oikaisumenettelyt (lähinnä jäsenvaltioille määrätyt rahoitusoikaisut ja vähemmässä määrin varojen takaisinperintä EU:n varojen saajilta). Rahoitusoikaisuilla varmistetaan, että menot, joita vastaavat maksut on suoritettu sovellettavan lainsäädännön vastaisesti, suljetaan unionin rahoituksen ulkopuolelle sen varmistamiseksi, että EU:n varoja käytetään lainsäädännössä asetettujen vaatimusten mukaisesti. Rahoitusoikaisuja tarkasteltaessa olisi erotettava toisistaan - koheesiovaroja koskevat rahoitusoikaisut: näistä suurin osa on jäsenvaltioiden hyväksymiä määriä, jotka ne vähentävät komissiolle ilmoittamistaan menoista ja jotka korvataan sääntöjenmukaisilla menoilla; näitä määriä ei palauteta EU:n talousarvioon; - maatalousvaroja koskevat rahoitusoikaisut: nämä ovat määriä, jotka komissio perii lopullisesti takaisin ja joita jäsenvaltiot eivät voi korvata muilla menoilla. Nämä määrät katsotaan EU:n talousarviossa käyttötarkoitukseensa sidotuiksi tuloiksi ja niillä pienennetään maksuosuuksia, joita jäsenvaltiot suorittavat maatalousmenojen rahoittamiseksi. Niitä kutsutaan sen vuoksi nettomääräisiksi rahoitusoikaisuiksi. Suurin osa EU:n menoista, kuten koheesio- ja tutkimusmenot ja maaseudun kehittämismenot, liittyy monivuotisiin ohjelmiin. Tämä otetaan varainhoitoasetuksen 32 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti huomioon ennaltaehkäiseviä ja korjaavia toimenpiteitä suunniteltaessa ja toteutettaessa sekä näiden toimenpiteiden tuloksia arvioitaessa. Rahoitusoikaisuja ja takaisinperintätoimia toteutetaan ohjelman elinkaaren kaikissa vaiheissa sen jälkeen, kun menoja on aiheutunut ja/tai maksuja on suoritettu. Koheesiopolitiikan alalla suurin osa oikaisuista tehdään ohjelmakauteen 2000–2006 sovellettavan lainsäädännön vuoksi hankkeen/ohjelman päättämisajankohtana, joka saattaa olla useiden vuosien kuluttua siitä, kun ensimmäinen meno on aiheutunut ja/tai ensimmäinen maksu on suoritettu. Ohjelmien toteutusjaksolla tehtävien rahoitusoikaisujen osuus on ennaltaehkäisevien toimenpiteiden ansiosta kuitenkin kasvanut ohjelmakaudella 2007–2013. Näin ollen voidaan olettaa, että ohjelmien päättämisvaiheessa tehtävien rahoitusoikaisujen osuus on aiempaa pienempi. Ohjelmakaudella 2014–2020 tämä suuntaus voimistuu edelleen tiettyjen alakohtaisissa asetuksissa käyttöön otettujen säännösten ansiosta. Nämä säännökset liittyvät tilinpäätökseen ja nettomääräisiin rahoitusoikaisuihin. Maaseudun kehittämisen alalla nettomääräisiä rahoitusoikaisuja voidaan tehdä ohjelman koko elinkaaren ajan. Rahoitusoikaisuilla ja takaisinperinnällä on erityisen tärkeä merkitys silloin, kun tarkastellaan monivuotisia jäännösvirhetasoja. Tämä johtuu siitä, että kyseisissä virhetasoissa otetaan huomioon sekä havaitut virhetasot että toteutetut rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet ohjelmien ja hankkeiden koko keston ajalta. Näin ollen ne osoittavat sääntöjenvastaisten menojen todellisen vaikutuksen ja toimivat keskeisinä indikaattoreina arvioitaessa, miten valvonta- ja tarkastusjärjestelmien avulla voidaan ohjelmien elinkaaren aikana hallita EU:n talousarviosta rahoitettavien toimien laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen liittyviä riskejä (ks. komission yhteenvetokertomus vuodelta 2013 ja erityisesti sen 4.1 kohta). 2.3. Rahoitusoikaisu- ja takaisinperintämenettely Rahoitusoikaisujen tekemisessä ja takaisinperinnässä noudatetaan erikseen määrättyä johdonmukaista menettelyä[7]: Komissio tai muu EU:n elin (OLAF, tilintarkastustuomioistuin) tekee tarkastuksen paikalla tai asiakirja-aineistoon perustuvan arvioinnin EU:n tai jäsenvaltion laatimasta tarkastuskertomuksesta. Paikalla toimitetun tarkastuksen tai asiakirja-aineistoon perustuvan arvioinnin tuloksena havaitaan mahdollisia järjestelmäpuutteita ja/tai komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tai lopulliselle tuensaajalle arvion sääntöjenvastaisten menojen määrästä osana virallista kuulemismenettelyä (kesken olevat rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet). Kuulemisen jälkeen ja kun jäsenvaltiot tai lopulliset tuensaajat ovat mahdollisesti toimittaneet lisää tarkastusevidenssiä, rahoitusoikaisu tai takaisinperintätoimi vahvistetaan, eli jäsenvaltio hyväksyy sen tai komissio antaa sitä koskevan päätöksen. Viimeisenä vaiheena on havaittujen aiheettomasti maksettujen menojen lopullinen oikaisu (toteutetut rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet) jollakin niistä menetelmistä, joista säädetään alakohtaisessa lainsäädännössä. Komission ilmoittamat rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet ovat seurausta sen edellä kuvatusta valvonta- ja tarkastustoiminnasta. Yhteistyössä hallinnoitavilla politiikanaloilla jäsenvaltioilla on velvollisuus toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, ja ne tekevät tämän velvollisuutensa mukaisesti omia tarkastuksia ja oikaisuja (ks. 7 jakso). Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoitavia EU:n varoja suojataan molempien osapuolten tahoilta jatkuvasti. Tässä tiedonannossa esitettyjä lukuja tarkasteltaessa on tärkeää ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoitavien varojen tapauksessa lukuihin sisältyvät sekä komission havaintoihin perustuvat yksittäistapauksia koskevat oikaisut että ekstrapoloidut ja kiinteämääräiset oikaisut. Komissio tekee ekstrapoloituja ja kiinteämääräisiä oikaisuja ohjelmien tasolla. Niistä säädetään varainhoitoasetuksen 80 artiklan 4 kohdassa: "Jos tällaisia [aiheettomasti maksettuja] määriä ei voida määrittää tarkasti, komissio voi soveltaa ekstrapoloituja tai kiinteämääräisiä oikaisuja alakohtaisten sääntöjen mukaisesti." Tällaisia oikaisuja tehdään silloin, kun tietyn toimenpiteen tai ohjelman kattavassa kansallisen viranomaisen hallinto- ja valvontajärjestelmässä havaitaan puutteita. Ne toteutetaan soveltamalla kiinteää prosenttiosuutta kyseeseen tulevista menoista saatuihin maksatushakemuksiin siihen asti, kun jäsenvaltio on toteuttanut korjaavat toimet ja havaitut puutteet on korjattu. Tällaisia kiinteämääräisiä oikaisuja ei näin lasketa edunsaajien tasolla havaittujen yksittäisten sääntöjenvastaisuuksien perusteella, vaan oikaisun määrä on suhteessa havaittujen puutteiden vakavuuteen. 2.4. Rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien muut seuraukset Nykyinen lainsäädäntö tarjoaa komission ja jäsenvaltioiden käyttöön lukuisia välineitä ja valvontamekanismeja. Edellä esitettyjen merkittävien määrien lisäksi tehdään rahoitusoikaisuja, jotka jäsenvaltiot hyväksyvät komission harjoittaman valvonnan seurauksena. Korjaavilla toimintasuunnitelmilla voi olla ennaltaehkäisevä vaikutus sellaisiin tuensaajille jo aiheutuneisiin menoihin, jotka on kirjattu kansallisella tasolla todentamisviranomaisen tileihin mutta joita ei ole vielä ilmoitettu komissiolle. Tällaisten menojen tapauksessa (koheesiopolitiikan) todentamisviranomainen voi soveltaa komission pyytämää rahoitusoikaisua ennen menojen ilmoittamista. Määrät voivat olla merkittäviä etenkin ekstrapoloitujen tai kiinteämääräisten oikaisujen tapauksessa silloin, kun puutteet liittyvät useita hankkeita kattaviin hallinto- ja valvontajärjestelmiin. Tämä komission valvonnan ennaltaehkäisevä vaikutus ei aina näy virallisissa tiedoissa, vaikka siihen liittyvät määrät voivat olla merkittäviä ja vaikka se parantaa EU:n talousarvion suojaa. Toisena esimerkkinä ovat varoituskirjeet, joita pääosastot lähettävät, jos järjestelmissä havaitaan puutteita ennen maksatushakemuksen esittämistä komissiolle. Pääosastojen pääjohtajat lähettävät varoituskirjeet omasta aloitteestaan eivätkä minkään lainsäädäntöön sisältyvän nimenomaisen vaatimuksen seurauksena. Ne toimivat tällöin komission valtuuttamina toimivaltaisina tulojen ja menojen hyväksyjinä. Tällaisilla varoituskirjeillä saattaa olla EU:n talousarvion suojaamisen kannalta samanlainen ennaltaehkäisevä vaikutus kuin oikaisuilla, mutta niiden tapauksessa Euroopan komissio ja/tai jäsenvaltio ei ilmoita rahoitusoikaisua. Takaisinperintä tuensaajilta voi olla seurausta myös komission yksiköiden maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämisen aloilla tekemistä tarkastuksista ja rahoitusoikaisuista. Jos jäsenvaltio perii sääntöjenvastaiset määrät takaisin viljelijöiltä ennen kuin komissio päättää tehdä rahoitusoikaisun, ne palautetaan EU:n talousarvioon ja vähennetään rahoitusoikaisusta. Määriä, jotka on peritty takaisin lopullisilta tuensaajilta rahoitusoikaisun toteuttamisen jälkeen, ei tarvitse palauttaa EU:n talousarvioon. Järjestelmä kannustaa näin jäsenvaltioita perimään takaisin sääntöjenvastaiset maksut ilman aiheetonta viivästystä. Lisäksi, jos komissio katsoo, että määrien periminen takaisin lopullisilta tuensaajilta kestää jäsenvaltiolta liian kauan, se voi käynnistää kyseistä jäsenvaltiota vastaan rikkomusmenettelyn. Tämä mahdollisuus tarjoaa komissiolle vielä yhden valvontakeinon sen lisäksi, että EU:n talousarvio on mahdollisesti jo suojattu alkuperäisellä rahoitusoikaisulla. Yhteisen maatalouspolitiikan alalla on lisäksi käytössä erityismekanismi. Sen mukaan 50 prosenttia sellaisista aiheettomasti suoritetuista maksuista, joita jäsenvaltiot eivät ole perineet takaisin tuensaajilta neljän vuoden (oikeudenkäynnin tapauksessa kahdeksan vuoden) kuluessa, katetaan automaattisesti kansallisesta talousarviosta. Tämä on kansallisille viranomaisille vahva kannustin saattaa takaisinperintämenettelyt ajoissa päätökseen. Jäsenvaltiot ovat tämän jälkeen edelleen velvollisia perimään takaisin jäljellä olevan 50 prosentin osuuden, joka on palautettava EU:n talousarvioon. Komissio voi myös veloittaa jäsenvaltiolta koko perimättä olevan määrän (eikä vain 50:tä prosenttia), jos se katsoo, että jäsenvaltion viranomaiset ovat syyllistyneet laiminlyönteihin takaisinperintämenettelyssä tietyissä yksittäistapauksissa. 3. Rahoitusoikaisut ja takaisinperinnät vuonna 2013 3.1. Yleistä Tässä jaksossa (sekä 4 ja 5 jaksossa) ilmoitetut rahoitusoikaisut ovat seurausta komission valvontatoimista, joiden yhteydessä on todettu tarve tehdä oikaisuja, joista jäsenvaltiot eivät ole tehneet päätöstä aikaisemmin (minkä seurauksena ne ovat rikkoneet velvollisuuttaan, joka koskee niillä olevaa ensisijaista vastuuta varmistaa, että tarvittava rahoitusoikaisu tehdään). Rahoitusoikaisujen ja takaisinperinnän kohteena olevat määrät määräytyvät ensisijaisesti edellisinä vuosina havaittujen sääntöjenvastaisuuksien määrän mukaan. Komissio tai jäsenvaltiot saattavat useiden vuosien pituisella jaksolla tekemissään tarkastuksissa havaita uusia puutteita tai sääntöjenvastaisuuksia, mikä kasvattaa rahoitusoikaisujen ja takaisin perittävien määrien osuutta. Valvontajärjestelmän monivuotisen luonteen sekä oikaisumekanismien ja -menettelyjen monimutkaisuuden vuoksi oikaisut toteutetaan yleensä useita vuosia sen jälkeen, kun puutteet tai sääntöjenvastaisuudet on havaittu. Rahoitusoikaisujen luonteen ja niiden kohteena olevien menojen monivuotisuuden vuoksi on yleensä hyödyllisempää tarkastella kumulatiivisia lukuja (ks. 4 jakso). Jos kuitenkin tarkastellaan ainoastaan vuotta 2013 ja jotta saataisiin käsitys vuonna 2013 vahvistettujen ja toteutettujen rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien osuudesta, olisi otettava huomioon, että summista suurin osa liittyy järjestelmäpuutteisiin ja menneisiin vuosiin ja että ensin mainittujen osuus on 2,3 prosenttia ja jälkimmäisten osuus 2,2 prosenttia kaikista talousarviosta suoritetuista maksuista (lisätietoja on esitetty jäljempänä olevissa kohdissa). Taulukko 3.1: Yhteenveto rahoitusoikaisuista ja takaisinperintätoimista vuodelta 2013 || || || || || || || || || || milj. euroa || Politiikanala || Maksut EU:n talous­arviosta yhteensä vuonna 2013 || Kesken olevat rahoitus­oikaisut yhteensä vuoden 2013 lopussa || Vahvistetut rahoitus­oikaisut yhteensä vuonna 2013 || Vahvistetut takaisin­perinnät yhteensä vuonna 2013 || Vahvistetut yhteensä vuonna 2013 || Osuus EU:n talous­arviosta suorite­tuista maksuista, % || Toteutetut rahoitusoikai­sut yhteensä vuonna 2013 || Toteutetut takaisinperin­nät yhteensä vuonna 2013 || Toteutetut yhteensä vuonna 2013 || Osuus EU:n talousarviosta suoritetuista maksuista, % || Maatalous || || || || || || || || || || || Maataloustukirahasto || 45 011 || 3 258 || 843 || 227 || 1 070 || 2,4 % || 481 || 155 || 636 || 1,4 % || Maaseudun kehittäminen || 12 960 || 660 || 247 || 139 || 386 || 3,0 % || 230 || 129 || 359 || 2,8 % || Koheesiopolitiikka** || || || || || || || || || || || EAKR || 31 133 || 1 459 || 337 || 1 || 338 || 1,1 % || 622 || - || 622 || 2,0 % || Koheesiorahasto || 11 906 || 148 || 220 || - || 220 || 1,8 % || 277 || - || 277 || 2,3 % || ESR || 13 776 || 583 || 834 || 40 || 874 || 6,3 % || 842 || 40 || 882 || 6,4 % || KOR/EKTR || 566 || 18 || 10 || 24 || 34 || 6,0 % || 4 || 23 || 27 || 4,8 % || EMOTR:n ohjausosasto || 192 || - || 1 || 2 || 3 || 1,6 % || 14 || 2 || 16 || 8,3 % || Muut || 116 || - || - || 16 || 16 || 13,8 % || - || 16 || 16 || 13,8 % || Välisumma, yhteinen hallinnointi || 115 660 || 6 126 || 2 492 || 449 || 2 941 || 2,5 % || 2 469 || 365 || 2 834 || 2,5 % || Sisäisen politiikan alat || 16 986 || 1 || 3 || 393 || 396 || 2,3 % || 3 || 398 || 401 || 2,4 % || Ulkoisen politiikan alat || 7 055 || Ei sovelleta || Ei sovelleta || 93 || 93 || 1,3 % || Ei sovelleta || 93 || 93 || 1,3 % || Hallinto || 8 693 || Ei sovelleta || Ei sovelleta || 6 || 6 || 0,1 % || Ei sovelleta || 6 || 6 || 0,1 % || YHTEENSÄ || 148 394* || 6 127 || 2 495 || 941 || 3 436 || 2,3 % || 2 472 || 862 || 3 334 || 2,2 % || * Määrä ei sisällä Kroatialle otsakkeesta "Korvaukset" maksettua 75 miljoonan euron summaa. * * Vahvistettujen rahoitusoikaisujen 1 402 miljoonan euron kokonaismäärästä 514 miljoonaa euroa liittyi ohjelmakauteen 2007–2013, 714 miljoonaa euroa ohjelmakauteen 2000–2006 ja loput 174 miljoonaa euroa ohjelmakauteen 1994–1999; koheesiopolitiikkaan liittyvien toteutettujen rahoitusoikaisujen 1 759 miljoonan euron kokonaismäärästä 693 miljoonaa euroa liittyi ohjelmakauteen 2007–2013, 889 miljoonaa euroa ohjelmakauteen 2000–2006 ja loput 177 miljoonaa euroa ohjelmakauteen 1994–1999. Vuonna 2013 saatettiin päätökseen ohjelmakauden 2000–2006 suurimmat ja monitahoisimmat ohjelmat, minkä vuoksi kyseistä vuotta koskevat määrät ovat merkittäviä. Ohjelmakauteen 2007–2013 liittyvät määrät ovat suhteessa pienempiä komission toteuttamien ennaltaehkäisevien toimien ansiosta (ks. 6 jakso). Määriä arvioitaessa olisi kuitenkin otettava huomioon se, että eniten oikaisuja tehdään edelleen ohjelmien päättämisvaiheessa. Vahvistettujen rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien kokonaismäärä oli 20 prosenttia suurempi vuonna 2013 kuin vuonna 2012 (rahoitusoikaisut lisääntyivät 15 prosenttia ja takaisinperintätoimet 35 prosenttia). Toteutetut rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet vähenivät vuosien 2012 ja 2013 välisenä aikana 4,4 miljardista eurosta 3,3 miljardiin euroon. Vähennys johtuu siitä, että vuonna 2012 toteutettiin merkittävä 1,8 miljardin euron rahoitusoikaisu, joka koski Espanjassa kaudella 2000–2006 toteutettuja koheesio-ohjelmia. Toteutetut rahoitusoikaisut vähenivät tämän vuoksi 34 prosenttia vuonna 2013 (3,7 miljardista eurosta 2,5 miljardiin euroon). Tätä vähennystä kompensoi osittain kuitenkin toteutettujen takaisinperintätoimien kasvu 27 prosentilla vuonna 2013 (0,7 miljardista eurosta 0,9 miljardiin euroon). 3.2. Rahoitusoikaisut 3.2.1 Kesken olevat rahoitusoikaisut 31.12.2013 Kesken olevien nettomääräisten rahoitusoikaisujen määrä perustuu maatalouden ja maaseudun kehittämisen tapauksessa arvioon määrästä, jonka jäsenvaltiot todennäköisesti palauttavat EU:n talousarvioon sääntöjenmukaisuustarkastusten seurauksena. Koheesiopolitiikan alalla kesken olevien rahoitusoikaisujen ilmoitettu määrä perustuu komission ja tilintarkastustuomioistuimen tai OLAFin tarkastushavaintoihin, joiden perusteella komission pääosastot toteuttavat jatkotoimia osana asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa käytävää kuulemismenettelyä. Kuvio 3.2.1.1: Kesken olevat rahoitusoikaisut yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin alalla 31.12.2013; jakautuminen rahastoittain Koska kauden 2007–2013 ohjelmia rahoitetaan useasta rahastosta, EAKR:n määrät sisältävät myös koheesiorahaston määrät kyseisellä kaudella. Kuvio 3.2.1.2: Kesken olevat rahoitusoikaisut yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin alalla 31.12.2013; jakautuminen jäsenvaltioittain Maataloustukirahastoon liittyvät tapaukset ovat 2 387 miljoonaa euroa. Tästä summasta 1 697 miljoonaa euroa koskee Ranskaa. Esitetyt määrät ovat alustavia arvioita, jotka komissio on laatinut EU:n talousarvioon ennen sääntöjenmukaisuustarkastusten päättymistä kohdistuvasta riskistä. Komissio ottaa kuitenkin annettujen säännösten mukaisesti huomioon kaiken jäsenvaltioiden toimittaman päinvastaisen näytön ennen lopullisen arvionsa tekemistä. Nettomääräisen rahoitusoikaisun lopullinen määrä saattaa sen vuoksi olla pienempi esimerkiksi silloin, kun komissio on tehnyt ensimmäisen arvionsa soveltamalla kiinteämääräistä oikaisua, mutta jäsenvaltio on tämän jälkeen toimittanut lisänäyttöä, jonka perusteella arviota on voitu tarkentaa. Kesken olevien oikaisujen arvioidut määrät voivat tämän vuoksi olla suurempia kuin komission päättämät lopulliset nettomääräiset rahoitusoikaisut. Lisäksi olisi otettava huomioon, että käynnissä olevilla sääntöjenmukaisuustarkastuksiin liittyvillä menettelyillä on merkittävä vaikutus jäsenvaltiokohtaiseen jakaumaan, koska kyseiset menettelyt koskevat yleensä vain muutamaa jäsenvaltiota kerrallaan. Tämä johtuu siitä, että tarkastuskohteet valitaan riskianalyysin perusteella, joten tarkastukset kohdistetaan niihin jäsenvaltioihin, joihin liittyy suurin riski. Taulukossa 4.2.2 on esitetty maataloustukirahastoa koskevien määrien pitkän aikavälin jaottelu jäsenvaltioittain. EAKR:a koskevat määrät liittyvät pääasiassa ohjelmakauteen 2000–2006 ja eräiden avoimien kysymysten ratkaisuun, joita on liittynyt ohjelmien toteuttamiseen Italiassa (966 miljoonaa euroa), Irlannissa (142 miljoonaa euroa), Espanjassa (119 miljoonaa euroa) ja Kreikassa (65 miljoonaa euroa). ESR:n tapauksessa suurin osa vuoden 2013 lopussa kesken olevista rahoitusoikaisuista liittyy kauden 2000–2006 ohjelmien päättämiseen ja rahoitusoikaisuihin, joita komissio on ehdottanut ohjelmien päättämistä koskevissa kirjeissään mutta joita jäsenvaltiot eivät vielä ole hyväksyneet. Määristä suurin osa liittyy Italiaan (388 miljoonaa euroa) ja Espanjaan (141 miljoonaa euroa). 3.2.2 Vuonna 2013 vahvistetut rahoitusoikaisut Jäljempänä esitetyt tiedot ja kartat koskevat ainoastaan vuotta 2013. Sekä oikaisujen kokonaismäärä että jakautuminen jäsenvaltioittain voi vaihdella merkittävästi vuodesta toiseen. Tämän vuoksi valvonta- ja tarkastusjärjestelmien oikaisukapasiteetin tarkoituksenmukainen arviointi edellyttää menojen luonteen mukaisesti monivuotista lähestymistapaa (ks. 4 jakso). Kartta ja taulukko 3.2.2: Vuonna 2013 vahvistetut yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin alaan kuuluvat rahoitusoikaisut suhteessa EU:lta saatuihin maksuihin; jakautuminen jäsenvaltioittain Jäsenvaltio || EU:n talousarviosta vuonna 2013 saadut maksut (miljoonaa euroa) || Vahvistetut rahoitus­oikaisut vuonna 2013 (miljoonaa euroa) || Vuonna 2013 vahvistetut rahoitus­oikaisut suhteessa EU:n talous­arvio­sta vuonna 2013 saatuihin maksuihin, % Belgia || 1 144 || 18 || 1,6 % Bulgaria || 1 829 || 5 || 0,3 % Tšekki || 4 771 || 146 || 3,1 % Tanska || 1 066 || 12 || 1,1 % Saksa || 11 179 || 37 || 0,3 % Viro || 914 || 0 || 0,0 % Irlanti || 1 607 || 26 || 1,6 % Kreikka || 6 866 || 138 || 2,0 % Espanja || 12 408 || 458 || 3,7 % Ranska || 12 170 || 222 || 1,8 % Kroatia || 2 || 1 || 43,4 % Italia || 11 091 || 370 || 3,3 % Kypros || 178 || 0 || 0,0 % Latvia || 1 003 || 23 || 2,3 % Liettua || 1 718 || 14 || 0,8 % Luxemburg || 67 || 0 || 0,4 % Unkari || 5 676 || 158 || 2,8 % Malta || 125 || 0 || 0,1 % Alankomaat || 1 321 || 82 || 6,2 % Itävalta || 1 546 || 4 || 0,2 % Puola || 15 782 || 175 || 1,1 % Portugali || 5 948 || 17 || 0,3 % Romania || 5 409 || 278 || 5,2 % Slovenia || 726 || 23 || 3,2 % Slovakia || 1 943 || 63 || 3,3 % Suomi || 1 243 || 7 || 0,5 % Ruotsi || 1 174 || 1 || 0,2 % Yhdist. kk || 4 554 || 214 || 4,7 % INTERREG || 2 199 || 1 || 0,0 % YHTEENSÄ || 115 660 || 2 492 || 2,2 % Kartassa on esitetty kunkin jäsenvaltion osalta vahvistettujen rahoitusoikaisujen osuus suhteessa EU:n talousarviosta vuonna 2013 saatuihin maksuihin. Vaaleanharmaalla merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on pienempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 2,2 prosenttia. Punaisella merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on suurempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 2,2 prosenttia. 3.2.3 Vuonna 2013 toteutetut rahoitusoikaisut Taulukko ja kartta 3.2.3: Vuonna 2013 toteutetut yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin alaan kuuluvat rahoitusoikaisut suhteessa EU:lta saatuihin maksuihin; jakautuminen jäsenvaltioittain Jäsenvaltio || EU:n talous­arviosta vuonna 2013 saadut maksut (miljoonaa euroa) || Vuonna 2013 toteutetut rahoitus­oikaisut (miljoonaa euroa) || Vuonna 2013 toteute­tut rahoitus­oikaisut suhteessa EU:n talous­arviosta vuonna 2013 saatuihin maksui­hin, % Belgia || 1 144 || 24 || 2,1 % Bulgaria || 1 829 || 19 || 1,0 % Tšekki || 4 771 || 76 || 1,6 % Tanska || 1 066 || 12 || 1,1 % Saksa || 11 179 || 39 || 0,3 % Viro || 914 || 10 || 1,1 % Irlanti || 1 607 || 9 || 0,6 % Kreikka * || 6 866 || –18 || –0,3 % Espanja || 12 408 || 717 || 5,8 % Ranska || 12 170 || 96 || 0,8 % Kroatia || 2 || 1 || 43,4 % Italia || 11 091 || 381 || 3,4 % Kypros || 178 || 0 || 0,0 % Latvia || 1 003 || 24 || 2,3 % Liettua || 1 718 || 8 || 0,5 % Luxemburg || 67 || 0 || 0,1 % Unkari || 5 676 || 160 || 2,8 % Malta || 125 || 0 || 0,1 % Alankomaat || 1 321 || 47 || 3,5 % Itävalta || 1 546 || 1 || 0,1 % Puola || 15 782 || 195 || 1,2 % Portugali || 5 948 || 31 || 0,5 % Romania || 5 409 || 284 || 5,3 % Slovenia || 726 || 23 || 3,2 % Slovakia || 1 943 || 73 || 3,8 % Suomi || 1 243 || 6 || 0,4 % Ruotsi || 1 174 || 22 || 1,9 % Yhdist. kk kuningaskunta || 4 554 || 228 || 5,0 % INTERREG || 2 199 || 1 || 0,0 % YHTEENSÄ || 115 660 || 2 469 || 2,1 % Kartassa on esitetty kunkin jäsenvaltion osalta toteutettujen rahoitusoikaisujen osuus suhteessa EU:n talousarviosta vuonna 2013 saatuihin maksuihin. Vaaleanharmaalla merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on pienempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 2,1 prosenttia. Punaisella merkityillä jäsenvaltioilla tämä osuus on suurempi kuin keskimääräinen osuus, joka on 2,1 prosenttia. * Kreikan negatiivinen prosenttiosuus johtuu vuonna 2013 tehdystä oikaisusta, joka koskee aikaisemmin ilmoitettuja määriä. Ilman tätä oikaisua Kreikan osuus olisi ollut 2,1 prosenttia ja kaikkien oikaisujen osuus 2,3 prosenttia. 3.3. Takaisinperintä Edellä olevassa taulukossa 3.1 on esitetty vuonna 2013 vahvistettuja ja toteutettuja takaisinperintätoimia koskevat luvut, joista käy ilmi, että vahvistettuja toimia oli 941 miljoonan euron ja toteutettuja toimia 862 miljoonan euron arvosta vuonna 2013. Kuten jäljempänä esitetyistä taulukoista 4.3.1 ja 4.3.2 käy ilmi, takaisinperinnän kohteena olevat määrät ovat kasvaneet merkittävästi vuodesta 2012. Tämä johtuu pääasiassa kyseisten määrien kasvusta sisäisten politiikkojen aloilla. 4. Kumulatiiviset rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet vuoden 2013 loppuun mennessä 4.1. Yleistä Kumulatiiviset määrät antavat hyödyllistä tietoa komission käyttämien oikaisumekanismien merkityksestä, etenkin koska niissä otetaan huomioon ohjelmien ja hankkeiden monivuotisuus ja ne mahdollistavat kertaluonteisten tapahtumien vaikutusten tasaamisen. Seuraavissa kuvioissa esitetään viimeksi kuluneiden viiden vuoden aikana vahvistettujen ja toteutettujen rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien kehitys. Kuvio 4.1: Rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet vuosina 2009–2013 Vuosina 2009–2013 vahvistetyt rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet || Vuosina 2009–2013 toteutetut rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet Komission kaudella 2009–2013 vahvistamien rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien vuotuinen keskimäärä oli 2,9 miljardia euroa eli 2,2 prosenttia EU:n talousarviosta kyseisellä kaudella suoritettujen maksujen keskimäärästä, joka oli 131 miljardia euroa (yhteistyössä hallinnoitavat varat: 2,6 miljardia euroa eli 2,5 prosenttia maksujen keskimäärästä, joka oli 101 miljardia euroa; kaikki muut hallinnointitavat: 353 miljoonaa euroa eli 1,2 prosenttia maksujen keskimäärästä, joka oli 30 miljardia euroa). Vahvistetut määrät ovat vähäisessä kasvussa, mikä osoittaa, että monivuotisella valvontakehyksellä voidaan tehokkaasti suojata EU:n talousarviota pidemmällä aikavälillä. Kaudella 2009–2013 toteutettujen rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien määrä oli keskimäärin 2,7 miljardia euroa eli 2,1 prosenttia EU:n talousarviosta kyseisellä kaudella suoritettujen maksujen keskimäärästä. Edellä esitetyn mukainen kasvava suuntaus johtuu ohjelmakauden 2000–2006 päättämisestä, koska merkittävä osuus rahoitusoikaisuista ja takaisinperintätoimista toteutetaan vasta ohjelmakauden päätösvaiheessa (ks. jäljempänä). 4.2. Rahoitusoikaisut 4.2.1 Yleiskatsaus Taulukko 4.2.1: Vahvistetut rahoitusoikaisut ja toteutusaste, kumulatiiviset tiedot vuoden 2013 loppuun asti miljoonaa euroa || Meno || Ohjelmakausi || Maatalous­tukirahas­toa koskevat päätökset, kumula­tiivinen || Vahvistetut rahoitus-oikaisut yhteensä vuoden 2013 lopussa || Rahoitusoi­kaisut, joita ei ollut vielä toteutettu vuoden 2013 loppuun mennessä || Toteutettu/ vahvistettu vuoden 2013 lopussa || Vahvistetut rahoitus-oikaisut vuoden 2012 lopussa || Ohjel­ma­kausi 1994–1999 || Ohjel­ma­kausi 2000-2006 || Ohjel­ma­kausi 2007-2013 || Maatalous || 0 || 112 || 374 || 9 148 || 9 634 || 1 001 || 89, 6 % || 8 525 || Maataloustuki­rahasto || - || - || - || 9 148 || 9 148 || 920 || 90,0 % || 8 286 || Maaseudun kehittäminen || 0 || 112 || 374 || Ei sovelleta || 486 || 82 || 83,2 % || 239 || Koheesio­politiikka || 2 719 || 7 729 || 1 741 || Ei sovelleta || 12 189 || 756 || 93,8 % || 10 786 || EAKR || 1 788 || 5 188 || 667 || Ei sovelleta || 7 643 || 477 || 93,8 % || 7 305 || Koheesiorahasto || 271 || 688 || 245 || Ei sovelleta || 1 204 || 113 || 90,7 % || 984 || ESR || 560 || 1 678 || 820 || Ei sovelleta || 3 057 || 65 || 97,9 % || 2 224 || KOR/EKTR || 100 || 102 || 9 || Ei sovelleta || 211 || 102 || 51,8 % || 201 || EMOTR:n ohjausosasto || 0 || 73 || 0 || Ei sovelleta || 73 || 0 || 100,0 % || 72 || Muut || - || - || - || Ei sovelleta || 4 || 0 || 100,0 % || 2 || Yhteensä || 2 719 || 7 840 || 2 116 || 9 148 || 21 827 || 1 757 || 91,9 % || 19 313 || Koheesiopolitiikan eri ohjelmakaudet osoittavat selkeästi sen, että EU:n talousarviosykli on monivuotinen. Vuosien 2000–2006 ohjelmakauden päättämisprosessi on lopuillaan, joten rahoitusoikaisujen määrä on huomattavasti muiden kausien, etenkin kauden 2007–2013, määriä suurempi. Tämän viimeksi päättyneen kauden rahoitusoikaisujen määrän odotetaan kuitenkin kasvavan edelleen tulevina vuosina, kun sen ohjelmia aletaan päättää (maksujen 95 prosentin kynnysarvo on lähes saavutettu osassa ohjelmista). Oikaisujen määrän odotetaan kuitenkin olevan tuloksekkaiden ennaltaehkäisevien toimenpiteiden ansiosta aikaisempaa pienempi. Etenkin maksumääräaikojen kulumisen keskeyttäminen ja maksujen keskeyttäminen ovat osoittautuneet mekanismeiksi, joiden avulla jäsenvaltioita on tehokkaasti kannustettu parantamaan hallinto- ja valvontajärjestelmiään yhteistyössä komission yksiköiden kanssa. 4.2.2 Maatalous: rahoitusoikaisut maataloustukirahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä Komissio on tehnyt vuodesta 1999 yhteensä 9 148 miljoonan euron arvosta maataloustukirahastoon liittyviä rahoitusoikaisuja (jotka ovat seurausta 43 hyväksytystä päätöksestä). Oikaisujen vuosittainen keskimäärä kaudella 1999–2013 oli 1,5 prosenttia menoista. Määrät pannaan yleensä täytäntöön automaattisesti sen jälkeen, kun komissio on tehnyt niistä päätöksen, ellei jäsenvaltiolle ole annettu mahdollisuutta maksaa erissä. Taulukko 4.2.2: Maataloustukirahaston tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä päätetyt kumulatiiviset rahoitusoikaisut vuodesta 1999 vuoden 2013 loppuun; jakautuminen jäsenvaltioittain || miljoonaa euroa Jäsenvaltio || EU:n talousarviosta saadut maataloustuki­­rahas­toon liittyvät maksut || Saatujen maksujen osuus maksujen kokonais­määrästä, % || Maataloustukirahastoon liittyvät kumulatiiviset rahoitusoikaisut vuoden 2013 lopussa || Prosentteina suhteessa EU:n talousarviosta saatuihin maksuihin || Prosentteina suhteessa rahoitus-oikai­sujen kokonais­määrään Belgia || 11 638 || 1,9 % || 42 || 0,4 % || 0,5 % Bulgaria || 1 980 || 0,3 % || 37 || 1,9 % || 0,4 % Tšekki || 4 742 || 0,8 % || 6 || 0,1 % || 0,1 % Tanska || 16 345 || 2,7 % || 183 || 1,1 % || 2,0 % Saksa || 82 340 || 13,5 % || 186 || 0,2 % || 2,0 % Viro || 523 || 0,1 % || 0 || 0,0 % || 0,0 % Irlanti || 19 474 || 3,2 % || 48 || 0,2 % || 0,5 % Kreikka || 38 139 || 6,3 % || 2 328 || 6,1 % || 25,4 % Espanja || 85 336 || 14,0 % || 1 457 || 1,7 % || 15,9 % Ranska || 133 217 || 21,9 % || 1 272 || 1,0 % || 13,9 % Kroatia || 0 || 0,0 % || - || Ei sovelleta || Ei sovelleta Italia || 68 953 || 11,3 % || 1 757 || 2,5 % || 19,2 % Kypros || 338 || 0,1 % || 10 || 2,9 % || 0,1 % Latvia || 749 || 0,1 % || 0 || 0,0 % || 0,0 % Liettua || 2 089 || 0,3 % || 8 || 0,4 % || 0,1 % Luxemburg || 435 || 0,1 % || 5 || 1,2 % || 0,1 % Unkari || 7 279 || 1,2 % || 45 || 0,6 % || 0,5 % Malta || 27 || 0,0 % || 0 || 1,1 % || 0,0 % Alankomaat || 16 371 || 2,7 % || 212 || 1,3 % || 2,3 % Itävalta || 10 459 || 1,7 % || 11 || 0,1 % || 0,1 % Puola || 16 755 || 2,8 % || 92 || 0,6 % || 1,0 % Portugali || 10 278 || 1,7 % || 193 || 1,9 % || 2,1 % Romania || 4 782 || 0,8 % || 97 || 2,0 % || 1,1 % Slovenia || 629 || 0,1 % || 10 || 1,5 % || 0,1 % Slovakia || 2 077 || 0,3 % || 2 || 0,1 % || 0,0 % Suomi || 7 916 || 1,3 % || 26 || 0,3 % || 0,3 % Ruotsi || 10 542 || 1,7 % || 116 || 1,1 % || 1,3 % Yhdistynyt kuningaskunta || 55 077 || 9,1 % || 1 007 || 1,8 % || 11,0 % Yhteensä || 608 491 || 100,0 % || 9 148 || 1,5 % || 100,0 % Edellä olevassa taulukossa esitetään jäsenvaltioiden EU:n talousarvioon takaisin maksamat rahoitusoikaisut jäsenvaltioittain. Rahoitusoikaisujen kokonaismäärä on pysynyt melko vakaana vuositasolla, ja se on ajan mittaan kehittynyt myönteisesti sekä absoluuttisina määrinä että menoihin suhteutettuina osuuksina. Seuraavassa kuviossa on esitetty rahoitusoikaisujen kokonaismäärä jäsenvaltioittain sekä rahoitusoikaisujen prosenttiosuus EU:n talousarviosta saaduista maksuista. Yhdeksällä jäsenvaltiolla maksuihin suhteutettu rahoitusoikaisujen osuus on suurempi kuin keskiarvo, joka on 1,5 prosenttia, ja niiden rahoitusoikaisut muodostavat 75 prosenttia rahoitusoikaisujen kokonaismäärästä. Tässä yhteydessä olisi kuitenkin otettava huomioon, että nämä yhdeksän jäsenvaltiota saivat 44 prosenttia kaikista EU:n talousarviosta suoritetuista maksuista. Kuvio 4.2.2: Maataloustukirahaston tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyyn liittyvät jäsenvaltioiden kumulatiiviset rahoitusoikaisut vuodesta 1999 vuoden 2013 loppuun suhteessa EU:n talousarviosta saatuihin maksuihin 4.2.3 Maatalous: puutteita jäsenvaltioiden valvontajärjestelmissä Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto seuraa tarkkaan sellaisia jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä olevia olennaisia puutteita, joita jäsenvaltiot, kyseinen pääosasto, tilintarkastustuomioistuin ja/tai OLAF (petostutkinta) ovat havainneet, siihen asti, kun se on saanut luotettavat todisteet siitä, että puutteet on korjattu jäsenvaltion toteuttamilla asianmukaisilla toimenpiteillä, aikaisemmin ilmoitetut sääntöjenvastaiset menot on oikaistu ja uusi järjestelmä on osoittautunut luotettavaksi käytännössä. Esimerkkinä voidaan mainita, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto havaitsi vuonna 2013 Puolan tukijärjestelmissä vakavia rakenteellisia puutteita, jotka liittyivät hedelmien ja vihannesten tuottajaorganisaatioiden esihyväksyntään. Rahastoon kohdistuva taloudellinen riski katetaan jo maksettujen määrien tapauksessa sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyllä, jonka yhteydessä aiheettomasti maksetut EU:n varat peritään takaisin. Puolaa on lisäksi pyydetty toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimet. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto seuraa näiden toimien toteuttamista. Lisäksi viinialalla annettiin kansallisen tukiohjelman soveltamisesta kahdet suuntaviivat (helmi- ja huhtikuussa 2013) alalla havaittujen puutteiden korjaamiseksi. Suorien tukien tapauksessa 15:ssä Espanjan maksajavirastossa ja Kreikassa on havaittu toistuvia puutteita, jotka koskevat tietyntyyppisen laidunmaan virheellistä määrittelyä tukikelpoiseksi. Espanjassa puutteiden korjaamiseksi toteutetut toimet tarkastettiin vuoden 2013 puolivälissä ja todettiin, ettei niillä ratkaistu ongelmaa kokonaisuudessaan. Tämän vuoksi Espanjan laatimaa täytäntöönpanosuunnitelmaa seurataan entistä tarkemmin ja rahoitusoikaisujen tekemistä jatketaan. Kreikassa viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään (LPIS), joka perustettiin vuonna 2008, kuului alueita, joille ei pitäisi niiden luonteen vuoksi myöntää yhteisen maatalouspolitiikan alaan kuuluvaa tukea. Rahoitusoikaisujen lykkäämistä koskevan päätöksen edellytyksenä oli, että Kreikka puuttuu tilanteeseen toimintasuunnitelmalla. Vuosia 2009–2012 ja näiden jälkeisiä vuosia koskevien maksatushakemusten osalta on käynnissä tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevia menettelyjä, joista on seurauksena nettomääräisiä rahoitusoikaisuja. Lisäksi, koska korjaavia toimia ei toteutettu määräajassa, laidunmaata koskevaan puutteeseen liittyvien nettomääräisten rahoitusoikaisujen lykkäämisestä tehty päätös kumottiin ja Kreikan viranomaisille lähetettiin 24. kesäkuuta 2014 maksujen keskeyttämistä koskeva ilmoitus, jossa asetettiin selkeä määräaika jäljellä olevien tavoitteiden saavuttamiselle. Portugali sai vuonna 2013 toteutettua kattavan toimintasuunnitelman, jolla se korjasi vakavat LPIS-GIS-järjestelmän laatuun liittyvät puutteet, ja Ranskan osalta käynnistettiin laaja toimintasuunnitelma viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän (LPIS) päivittämiseksi ja täydentämiseksi. Suunnitelma on tarkoitus saada toteutettua hakuvuoteen 2016 mennessä. Portugalin tapauksessa sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyllä varmistettiin yli 100 miljoonan euron takaisinperintä. Takaisin perityt varat ovat varainhoitovuosia 2007–2009 koskevia nettomääräisiä rahoitusoikaisuja. Näiden vuosien jälkeisiä vuosia koskevat sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyt ovat sen sijaan edelleen käynnissä. Ranskan osalta on kesken useita merkittäviä, vuosia 2008–2010 koskevia rahoitusoikaisuja, joihin liittyvä tilien tarkastus- ja hyväksymismenettely on jo edennyt pitkälle. Helmikuussa 2014 tehty tarkastuskäynti osoitti, että vaikka toimintasuunnitelman toteuttaminen on yleisesti ottaen edennyt aikataulussa, eräät välitavoitteet ovat jääneet saavuttamatta. Tämän vuoksi Ranskaa on pyydetty puuttumaan tilanteeseen ja samalla sitä on pyydetty toimittamaan tarkempia tietoja, jotta maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto voisi seurata tilannetta entistä paremmin käytännössä. On syytä huomata, että Ranskassa toteutettiin menestyksekkäästi toimintasuunnitelma, joka kattoi tukioikeuksien hallinnan ja täydentävien ehtojen järjestelmän. Yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän (IACS) ja viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän (LPIS) laadun seuranta, joka kattaa myös tarvittavan opastuksen ja tuen, kuuluu nykyisin maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosastoon perustetulle uudelle yksikölle, joka aloitti toimintansa vuonna 2014. Tapauksissa, joissa virhetasot nousivat mukautusten seurauksena yli 5 prosenttiin, laadittiin toimintasuunnitelmia sen jälkeen, kun tilintarkastustuomioistuin oli katsonut, että eräät valvontajärjestelmät eivät olleet vaikuttavia tai että ne olivat vain osittain vaikuttavia (esimerkiksi Romaniassa, Bulgariassa ja Portugalissa), tai kun maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto oli tarkastuksissaan todennut toimintasuunnitelmien tarpeen tai kun oli todettu, ettei toimitettujen valvontatilastojen perusteella saatu riittävää varmuutta (esim. Kreikka, Alankomaat). Esimerkiksi sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston sääntöjenmukaisuustarkastuksissa että tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksissa havaittiin merkittäviä järjestelmäpuutteita Romaniassa. Nämä puutteet liittyvät toimenpiteeseen 312, joka koskee mikroyritysten perustamiseen ja kehittämiseen myönnettävää tukea. Romanian viranomaiset toteuttivat maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pyynnöstä toimintasuunnitelman tilanteen parantamiseksi. Lisäksi tähän toimenpiteeseen liittyvät komission maksut Romanialle keskeytettiin vuonna 2013. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston Romanian viranomaisten kanssa tekemän jatkuvan työn tuloksena todettiin toukokuussa 2014, että maksujen suorittamista voitaisiin jatkaa, joskin myös toimenpidettä 312 koskevan toimintasuunnitelman toteuttamista on jatkettava. Maksujen jatkamisen edellytykseksi asetettiin Romanian viranomaisten hyväksyntä sille, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto seuraa tilannetta tarkkaan riskien vähentämiseksi. Vahvistus siitä, että toimenpiteen 312 toteuttamiseen liittyvät järjestelmäpuutteet on korjattu, saadaan kuitenkin lopullisesti vasta tulevaisuudessa tehtävän tarkastuksen jälkeen. EU:n talousarviota suojataan tässä tapauksessa sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyillä, joiden seurauksena tehdään nettomääräisiä rahoitusoikaisuja ja peritään varoja takaisin. Lisäksi Romanian maaseudun kehittämisohjelmia seurataan samaan aikaan erittäin tarkkaan. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston Bulgariassa tekemissä maaseudun kehittämistä koskevissa tarkastuksissa paljastui vakavia puutteita hallinnollisissa tarkastuksissa ja lisäksi puutteita paikalla toimitettavissa tarkastuksissa. Keskeiset puutteet liittyivät julkisia hankintoja koskeviin tarkastuksiin, kustannuksiin, jotka eivät olleet tukikelpoisia tai jotka olivat kohtuuttomia, paikalla tehtävien tarkastusten kattavuuteen sekä ennakoiden aikaiseen maksamiseen ja suureen määrään. Ennakoiden suurta määrää tarkasteltaessa olisi otettava huomioon sitoumusten purkamista koskeva n + 2 -sääntö. Bulgarian viranomaisia on pyydetty selittämään, miksi ennakoita oli tarpeen maksaa niin aikaisessa vaiheessa ja niin paljon. Nämä selvitykset otetaan asianmukaisesti huomioon tehtäessä päätelmää siitä, onko n + 2 -sääntöä mahdollisesti kierretty ja tarvitaanko rahoitusoikaisua. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston lähetettyä kaikille jäsenvaltioille ensimmäisen kirjeen vuoden 2013 alussa otettiin käyttöön menettely virhetason vähentämistä koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien laadintaa ja seurantaa varten. Jäsenvaltiot toimittivat toimintasuunnitelmansa tiiviissä yhteistyössä maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston yksiköiden kanssa. Lisäksi sekä vuonna 2013 että vuonna 2014 järjestettiin kolme seminaaria, joissa tarkasteltiin kulloistakin tilannetta ja annettiin ohjeistusta. 4.2.4 Koheesiopolitiikka: EAKR ja ESR, ohjelmakausi 2000–2006 Koska ohjelmakauden 2000–2006 päättäminen on lopuillaan, korjaavien toimenpiteiden kokonaistuloksia ja käytettyjen varojen kokonaismäärää voidaan verrata tarkoituksenmukaisella tavalla, jolloin saadaan kattava kuva oikaisumekanismien vaikutuksesta. Pelkästään komission valvontatyöhön perustuvien rahoitusoikaisujen määrä EAKR:n ja ESR:n varojen osalta oli vuoden 2013 lopussa 8,8 miljardia euroa. Tämä on noin 4,5 prosenttia määrärahoista (196,9 miljardia euroa) vuoden 2013 lopussa. Rahoitusoikaisujen osuus nousee 5,1 prosenttiin, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden ilmoittamat rahoitusoikaisut, jotka perustuvat niiden omaan tarkastustoimintaan. Komission ohjelmien päättämisvaiheessa tekemien rahoitusoikaisujen osuus on noin kolmasosa kaikista komission kyseisen ohjelmakauden osalta tekemistä rahoitusoikaisuista. Nämä oikaisut sisältävät vuoden 2013 lopussa kesken olevat rahoitusoikaisut, joiden osuus on 0,8 prosenttia määrärahoista (1 502 miljoonaa euroa) ja jotka sisältyvät jäsenvaltioille lähetettyihin ohjelmien päättämistä koskeviin virallisiin kirjeisiin mutta joita jäsenvaltiot eivät vielä ole hyväksyneet. Näiden tietojen avulla saatetaan ajan tasalle tiedot, jotka kyseiset pääosastot ovat toimittaneet Euroopan parlamentille 12. huhtikuuta 2013 annetussa kertomuksessa EAKR:n ja ESR:n osalta tehdyistä kauden 2000–2006 ohjelmia koskevista oikaisuista ("Financial corrections carried out for ERDF and ESF on 2000-2006 programmes”)[8]. Taulukko 4.2.4: Ohjelmakausi 2000–2006 — EAKR:oon ja ESR:oon liittyvät vahvistetut ja kesken olevat rahoitusoikaisut 31.12.2013; jakautuminen jäsenvaltioittain || miljoonaa euroa Jäsenvaltio || EAKR:n ja ESR:n rahoitusosuus || Rahoitusosuus suhteessa rahoitusosuuksien kokonaismäärään, % || Vahvistetut rahoitus­oikaisut || Kesken olevat rahoitus­oikaisut (päättämis­kirjeet lähetetty) || Kautta 2000–2006 koskevat rahoitus­oikaisut yhteensä || Rahoitus­oikaisut suhteessa EAKR:n ja ESR:n rahoitus­osuuteen, % || Määrättyjen rahoitus­oikaisujen osuus kaikista rahoitus­oikaisuista Belgia || 1 945 || 1,0 % || 15 || 0 || 16 || 0,8 % || 0,2 % Tšekki || 1 456 || 0,7 % || 5 || 6 || 11 || 0,8 % || 0,1 % Tanska || 570 || 0,3 % || 1 || - || 1 || 0,1 % || 0,0 % Saksa || 26 960 || 13,7 % || 50 || 0 || 50 || 0,2 % || 0,6 % Viro || 305 || 0,2 % || 2 || - || 2 || 0,5 % || 0,0 % Irlanti || 3 067 || 1,6 % || 21 || 142 || 163 || 5,3 % || 1,9 % Kreikka || 20 211 || 10,3 % || 1 154 || 66 || 1 221 || 6,0 % || 13,9 % Espanja || 40 686 || 20,7 % || 3 246 || 260 || 3 506 || 8,6 % || 40,0 % Ranska || 14 825 || 7,5 % || 332 || 23 || 355 || 2,4 % || 4,1 % Italia || 27 501 || 14,0 % || 1 229 || 1 354 || 2 582 || 9,4 % || 29,5 % Kypros || 53 || 0,0 % || - || - || - || 0,0 % || 0,0 % Latvia || 518 || 0,3 % || 4 || - || 4 || 0,8 % || 0,1 % Liettua || 773 || 0,4 % || 3 || - || 3 || 0,3 % || 0,0 % Luxemburg || 71 || 0,0 % || 2 || - || 2 || 2,6 % || 0,0 % Unkari || 1 695 || 0,9 % || 12 || - || 12 || 0,7 % || 0,1 % Malta || 57 || 0,0 % || - || - || - || 0,0 % || 0,0 % Alankomaat || 2 702 || 1,4 % || 44 || - || 44 || 1,6 % || 0,5 % Itävalta || 1 647 || 0,8 % || 0 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,0 % Puola || 7 032 || 3,6 % || 180 || - || 180 || 2,6 % || 2,1 % Portugali || 18 178 || 9,2 % || 190 || - || 190 || 1,0 % || 2,2 % Slovenia || 215 || 0,1 % || 2 || - || 2 || 0,9 % || 0,0 % Slovakia || 1 245 || 0,6 % || 44 || 1 || 45 || 3,6 % || 0,5 % Suomi || 1 789 || 0,9 % || 0 || - || 0 || 0,0 % || 0,0 % Ruotsi || 1 634 || 0,8 % || 12 || - || 12 || 0,7 % || 0,1 % Yhdistynyt kuningaskunta || 16 129 || 8,2 % || 293 || 1 || 294 || 1,8 % || 3,4 % Interreg || 5 645 || 2,9 % || 26 || 41 || 67 || 1,2 % || 0,8 % Yhteensä || 196 911 || 100,0 % || 6 866 || 1 895 || 8 761 || 4,5 % || 100,0 % Neljällä jäsenvaltiolla oikaisujen osuus on suurempi kuin keskiarvo, joka on 4,5 prosenttia. Näiden jäsenvaltioiden oikaisujen osuus on 85 prosenttia oikaisujen kokonaismäärästä ja niiden saaman rahoituksen osuus 47 prosenttia rahoitusosuuksien kokonaismäärästä. Olisi huomattava, että suuri osa niistä ongelmista, jotka ovat komission näiden jäsenvaltioiden osalta ilmoittamien rahoitusoikaisujen taustalla, on jo ratkaistu. Tämä koskee erityisesti esimerkiksi Espanjan osalta ilmoitettuja EAKR:oon liittyviä 2,6 miljardin euron rahoitusoikaisuja (nämä oikaisut liittyvät puutteisiin, joita komissio havaitsi Espanjan hallinto- ja valvontajärjestelmissä kaudella 2000–2006 ja jotka on nyt korjattu, joten ne eivät vaikuta kauden 2007–2013 toimenpideohjelmiin) ja Kreikan osalta ilmoitettuja EAKR:oon liittyviä 1,1 miljardin euron rahoitusoikaisuja (nämä oikaisut ovat tulosta toimenpiteistä, jotka toteutettiin julkisia rakennusurakoita koskeviin tarjouskilpailuihin ja sopimusten täytäntöönpanoon ennen vuotta 2005 liittyneiden puutteiden korjaamiseksi). Italian ja Irlannin osalta ilmoitetuista oikaisuista suurin osa on kesken olevia rahoitusoikaisuja, joita komissio on esittänyt ohjelmien päättämisvaiheessa mutta jotka jäsenvaltio on kiistänyt ja joista se on antanut komissiolle lisätietoja. Italian tapauksessa merkittävä osa näistä oikaisuista liittyy keskeneräisiin hankkeisiin. ESR:n tapauksessa työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston tavoitteena on päästä tilanteeseen, jossa yhä suurempi osa virheistä voidaan niiden korjaamisen sijaan kokonaan välttää. Tämä on erityisen tärkeää, kun on kyse jäsenvaltioista, joiden osalta on viime vuosina tehty suurimmat rahoitusoikaisut. Näihin jäsenvaltioihin kuuluvat muun muassa Espanja, Italia ja Romania (ks. taulukot 4.2.4 ja 4.2.5 jäljempänä). Kun otetaan huomioon, että Espanjan ohjelmista on toistuvasti esitetty runsaasti varaumia, työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto päätti vuonna 2011 käynnistää Espanjassa ESR:n tuen täytäntöönpanosta vastaavia viranomaisia varten laaditun toimintasuunnitelman, jolla pyritään erityisesti kannustamaan viranomaisia hyödyntämään kaikkia EU:n sääntelyn tarjoamia yksinkertaistamismahdollisuuksia täysimääräisesti ja poistamaan tarpeettoman tiukat kansalliset tukikelpoisuussäännöt (joita sovelletaan muun muassa työllisyystukiohjelmiin). Toimintaohjelman puitteissa sovittujen toimien tehokasta toteutusta valvomaan perustettiin työryhmä, joka koostuu tarkastajista ja maantieteellisistä alueista vastaavista virkamiehistä. Vastaavia toimia on toteutettu Italian osalta. Myös muiden jäsenvaltioiden kanssa on tehty läheistä yhteistyötä havaittujen toistuvien ongelmien perimmäisten syiden poistamiseksi. Tällaisiin jäsenvaltioihin kuuluu esimerkiksi Romania, jonka viranomaisten kanssa komissio on tehnyt yhteistyötä parantaakseen niiden hallinto- ja valvontajärjestelmiä sekä edellisen että tulevan ohjelmakauden osalta. Kun tilannetta tarkastellaan laajemmasta näkökulmasta, ohjelmakauden 2014–2020 parannetulla sääntelykehyksellä pitäisi olla mahdollista tehostaa Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) täytäntöönpanoa uudella ohjelmakaudella. Tämä uusi kehys sisältää etenkin toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta koskevan varmuuden saamiseksi vuosittain toimitettavat asiakirjat sekä mahdollisuuden tehdä vakavien puutteiden tapauksessa nettomääräisiä rahoitusoikaisuja. Samalla jatketaan maksumääräaikojen kulumisen ja maksujen keskeyttämiseen nykyisin sovellettavaa tiukkaa käytäntöä sekä jäsenvaltioiden määrätietoista kannustamista kaikkien yksinkertaistamismahdollisuuksien hyödyntämiseen. Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto aikoo lisäksi hyödyntää viime vuosina käynnistämiään toimia auttaakseen näitä jäsenvaltioita parantamaan järjestelmiään saatavilla olevien parhaiden käytänteiden avulla. Kuvio 4.2.4: EAKR:n ja ESR:n ohjelmakautta 2000–2006 koskevat jäsenvaltioiden vahvistetut ja kesken olevat kumulatiiviset rahoitusoikaisut 31.12.2013 suhteessa jäsenvaltioiden saamiin rahoitusosuuksiin 4.2.5 Koheesiopolitiikka: EAKR/koheesiorahasto ja ESR, ohjelmakausi 2007–2013 Koska kauden 2007–2013 ohjelmat eivät ole vielä päättämisvaiheessa, on selvää, että niitä koskevat oikaisujen tähänastiset kumulatiiviset määrät ovat paljon pienempiä kuin kauden 2000–2006 vastaavat määrät. Tämä johtuu siitä, että suurimmat rahoitusoikaisut tehdään ohjelmien päättämisen yhteydessä. Tämän vuoksi voidaan olettaa, että jäljempänä esitetyt määrät kasvavat tulevina vuosina. Tässä yhteydessä olisi myös otettava huomioon jäsenvaltioiden ohjelmakauden 2000–2006 osalta tekemät oikaisut (ks. tämän kertomuksen 7 jakso). Taulukko 4.2.5: EAKR:n/koheesiorahaston sekä ESR:n ohjelmakautta 2007–2013 koskevat vahvistetut ja kesken olevat rahoitusoikaisut 31.12.2013; jakautuminen jäsenvaltioittain || miljoonaa euroa Jäsenvaltio || EAKR:sta/ koheesio­rahastos­ta ja ESR:sta maksettu rahoitus­osuus kaudella 2013–2007 || Rahoitus­osuus suhteessa rahoitus­osuuksien kokonais­määrään, % || Vahvistetut rahoitus­oikaisut || Kesken olevat rahoitus­oikaisut (päättämis­kirjeet lähetetty) || Kautta 2007–2013 koskevat rahoitus­oikaisut yhteensä || Rahoitusoikaisut suhteessa EAKR:n/koheesio­rahaston ja ESR:n rahoitusosuuteen, % || Määrättyjen rahoitus­oikaisujen osuus kaikista rahoitus­oikaisuista Belgia || 2 063 || 0,6 % || 10 || 0 || 10 || 0,5 % || 0,5 % Bulgaria || 6 674 || 1,9 % || 8 || 8 || 16 || 0,2 % || 0,8 % Tšekki || 26 540 || 7,6 % || 285 || 2 || 287 || 1,1 % || 15,0 % Tanska || 510 || 0,1 % || 0 || - || 0 || 0,0 % || 0,0 % Saksa || 25 488 || 7,3 % || 19 || 0 || 19 || 0,1 % || 1,0 % Viro || 3 403 || 1,0 % || 10 || - || 10 || 0,3 % || 0,5 % Irlanti || 751 || 0,2 % || 21 || 0 || 21 || 2,8 % || 1,1 % Kreikka || 20 210 || 5,8 % || 144 || - || 144 || 0,7 % || 7,5 % Espanja || 34 649 || 10,0 % || 276 || 39 || 316 || 0,9 % || 16,5 % Ranska || 13 449 || 3,9 % || 26 || 0 || 27 || 0,2 % || 1,4 % Kroatia || 858 || 0,2 % || - || - || - || 0,0 % || 0,0 % Italia || 27 923 || 8,0 % || 72 || 0 || 72 || 0,3 % || 3,7 % Kypros || 612 || 0,2 % || - || - || - || 0,0 % || 0,0 % Latvia || 4 530 || 1,3 % || 23 || - || 23 || 0,5 % || 1,2 % Liettua || 6 775 || 2,0 % || 0 || - || 0 || 0,0 % || 0,0 % Luxemburg || 50 || 0,0 % || 0 || - || 0 || 0,0 % || 0,0 % Unkari || 24 908 || 7,2 % || 174 || - || 174 || 0,7 % || 9,1 % Malta || 840 || 0,2 % || - || - || - || 0,0 % || 0,0 % Alankomaat || 1 660 || 0,5 % || - || - || - || 0,0 % || 0,0 % Itävalta || 1 204 || 0,3 % || 2 || 7 || 9 || 0,7 % || 0,5 % Puola || 67 186 || 19,3 % || 205 || 3 || 208 || 0,3 % || 10,9 % Portugali || 21 412 || 6,2 % || 1 || 26 || 28 || 0,1 % || 1,4 % Romania || 19 058 || 5,5 % || 358 || 5 || 362 || 1,9 % || 18,9 % Slovenia || 4 101 || 1,2 % || 14 || 1 || 15 || 0,4 % || 0,8 % Slovakia || 11 496 || 3,3 % || 102 || 30 || 132 || 1,1 % || 6,9 % Suomi || 1 596 || 0,5 % || 0 || - || 0 || 0,0 % || 0,0 % Ruotsi || 1 626 || 0,5 % || 1 || - || 1 || 0,1 % || 0,1 % Yhdistynyt kuningaskunta || 9 891 || 2,8 % || 36 || 7 || 43 || 0,4 % || 2,2 % Rajat ylittävä || 7 987 || 2,3 % || 0 || - || 0 || 0,0 % || 0,0 % Yhteensä || 347 450 || 100,0 % || 1 790 || 128 || 1 918 || 0,6 % || 100,0 % Koska kauden 2007–2013 ohjelmia rahoitetaan useista rahastoista, taulukossa ei ole erotettu toisistaan EAKR:oon ja koheesiorahastoon liittyviä määriä. Kahdeksalla jäsenvaltiolla oikaisujen osuus on suurempi kuin keskiarvo, joka on 0,6 prosenttia. Näiden jäsenvaltioiden oikaisujen osuus on 75 prosenttia rahoitusoikaisujen kokonaismäärästä ja niiden saaman rahoituksen osuus 40 prosenttia rahoitusosuuksien kokonaismäärästä. Kuvio 4.2.5: EAKR:n/koheesiorahaston ja ESR:n ohjelmakautta 2007–2013 koskevat jäsenvaltioiden vahvistetut ja kesken olevat kumulatiiviset rahoitusoikaisut 31.12.2013 suhteessa jäsenvaltioiden saamiin rahoitusosuuksiin EAKR:n/koheesiorahaston ja koheesiorahaston tapauksessa komissio hoiti valvontatehtävänsä tinkimättä myös vuonna 2013 varmistamalla, että jäsenvaltiot korjaavat hallinto- ja valvontajärjestelmissään havaitut puutteet. Tavoitteena oli havaita kaikki merkittävät olennaiset riskit ja puuttua niihin, jotta voidaan varmistaa, että EU:n talousarviota suojataan asianmukaisesti ja jäännösriski saadaan hyväksyttävälle tasolle ohjelmien päätösvaiheeseen mennessä. Tämän ansiosta kokonaistilannetta saatiin parannettua ohjelmakauden 2007–2013 osalta kauteen 2000–2006 verrattuna. Lisäksi komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteuttamilla toimilla saatiin varmistettua, että koheesiomenojen virhetasojen kehitys ajanjaksolla oli myönteinen. Ensinnäkin kansallisia hallinto- ja valvontajärjestelmiä on kehitetty siten, että niillä voidaan entistä paremmin ehkäistä, havaita ja korjata virheet ennen kuin menot ilmoitetaan komissiolle. Komission yksiköt tekivät runsaasti työtä hallinnoinnin ja tarkastuksen aloilla parantaakseen jäsenvaltioiden vastuulla olevia ensimmäisen tason tarkastuksia. Lisäksi ohjelmakautta 2007–2013 koskevissa asetuksissa säädetään tarkastusviranomaisten velvollisuudesta käyttää toimia tarkastaessaan tilastollista otantaa. Komissio myös valvoi kattavasti tarkastuksia ja antoi niistä runsaasti ohjeistusta, mikä johti merkittävään valmiuksien kehittämiseen. Nämä seikat yhdessä auttoivat parantamaan jäsenvaltioiden vuosittain komissiolle tarkastuskertomuksissaan ilmoittamien virhetasojen luotettavuutta. Kyseisiä virhetasoja käytetään hallinto- ja valvontajärjestelmien vaikuttavuutta mittaavina indikaattoreina komission varmistusprosessissa. Komission tarkastustyössä voitiin sen vuoksi keskittyä varmuuden hankkimiseen tarkastusviranomaisten työn asianmukaisuudesta ja niihin tarkastusviranomaisiin, joiden osalta tilanne oli heikoin tai joiden tarkastusten alaan kuului suurin osa EU:n varoista. Lisäksi komissio seuraa havaittuja puutteita jatkuvasti ja valvoo, että tarkastusviranomaisen työn laatu on tyydyttävää silloin kun ohjelmalle on myönnetty lupa käyttää yhtenäistä tarkastusmallia. Tarkastusviranomaisten kanssa tehtävällä tiiviillä yhteistyöllä varmistetaan, että ongelmat havaitaan ja ratkaistaan jo kansallisella tasolla. Yhteistyöllä autetaan lisäksi parantamaan komission varmistusprosessia. Komissio tekee lisäksi omia, paikan päällä toimitettavia riskipohjaisia tarkastuksia, joita voidaan tehdä myös tuensaajien tasolla, jos se katsoo, että tietyt puutteet (etenkin EAKR:oon/koheesiorahastoon liittyvien julkisten hankintojen ja valtiontukikysymysten kaltaisilla monimutkaisilla osa-alueilla) saattaisivat muutoin jäädä havaitsematta tai että ne havaittaisiin liian myöhään. Näihin tarkastuksiin kuuluu myös korjaavista toimista laadittujen toimintasuunnitelmien toteutuksen varmistaminen silloin, kun on kyse maksujen keskeytyksistä ja rahoitusoikaisuista. Näiden tarkastusten avulla parannetaan sellaisten ohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmiä, joista on esitetty varaumia, ja varmistetaan näin, että komissiolle jo ilmoitetut ja jatkossa ilmoitettavat menot ovat laillisia ja sääntöjenmukaisia. Ne tarjoavat lisäksi komissiolle muita tarkastuksia välittömämmän varmuuden lähteen. Parannettuja ongelmien havaitsemisvalmiuksia on hyödynnetty ennakoivasti jäsenvaltioiden hallintojärjestelmien tehostamiseksi samalla kun on toteutettu tarvittavat rahoitusoikaisut. Jos ohjelmissa on havaittu merkittäviä hallinnollisia puutteita, komissiolla on vuodesta 2008 ollut lakisääteinen mahdollisuus keskeyttää tällaisten ohjelmien maksumääräaikojen kuluminen ja/tai maksut, ja jos suorittamatta olevia maksuja ei ole, pääjohtajat ovat voineet päättää laatia varoituskirjeen. Näiden mahdollisuuksien järjestelmällisellä ja johdonmukaisella käytöllä on varmistettu, että EU:n varoista ei ole korvattu menoja, joihin liittyy suuri riski, ja kannustettu tehokkaasti jäsenvaltioita parantamaan nopeasti hallinto- ja valvontajärjestelmiään. Maksumääräajan kulumisen ja maksujen keskeyttäminen peruutetaan vasta sitten, kun on saatu kohtuullinen varmuus siitä, että tarvittavien toimenpiteiden, myös rahoitusoikaisujen, toteuttamisessa on edistytty (ks. 6 jakso). Samaan aikaan EU:n ja jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten yhteistyöllä on voitu varmistaa, että tarvittavista rahoitusoikaisuista päästään helpommin yhteisymmärrykseen ja että ne toteutetaan paremmin. Näin EU:n talousarviota voidaan asianmukaisesti suojata sääntöjenvastaisilta menoilta, myös käyttämällä kiinteämääräisiä oikaisuja. Jäsenvaltiot ovat puolestaan voineet käyttää näiden rahoitusoikaisujen kohteena olleet EU:n varat muihin hankkeisiin. Näillä oikaisuilla on kuitenkin edelleen merkittäviä taloudellisia ja poliittisia vaikutuksia asianomaisissa jäsenvaltioissa, koska sääntöjenvastaiset menot on rahoitettava kansallisista varoista, jos niitä ei saada perittyä takaisin tuensaajilta. Myös aluepolitiikan pääosasto on toteuttanut toimia lisävalmiuksien kehittämiseksi kauden 2007–2013 ohjelmia varten lieventääkseen riskejä, joita jäsenvaltioissa ja ohjelmissa edelleen on hallintoviranomaisten tasolla. Vuoden 2013 alussa perustettiin uusi hallintovalmiuksien kehittämiseen keskittyvä osaamiskeskus, jonka tehtävänä on tukea EAKR:n ja koheesiorahaston varojen hallinnoinnista vastaavia viranomaisia. Osaamiskeskus on muun muassa laatinut julkisia hankintoja koskevan toimintasuunnitelman yhteistyössä sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosaston ja ERI-rahastojen kanssa. Lisäksi toteutetaan toimia, joilla pyritään parantamaan valtiontukisääntöjen asianmukaista täytäntöönpanoa, ja kehitteillä on varoja hallinnoivien viranomaisten välinen foorumi, jonka avulla on tarkoitus varmistaa nykyisin kentällä käytössä olevien parhaiden käytänteiden tehokas hyödyntäminen. ESR:n osalta vuonna 2013 tapahtunut kehitys vahvistaa pitkän aikavälin suuntauksen, jonka mukaan työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston menoihin kohdistuu yhä pienempi virheriski, vaikka maksujen määrä on kasvanut huomattavasti. Edellä mainittujen EAKR:lle ja koheesiorahastolle yhteisten kehityssuuntausten lisäksi virheiden esiintymistodennäköisyys on vähentynyt huomattavasti sen jälkeen, kun ESR:oon liittyvät menot on ollut mahdollista ilmoittaa käyttämällä yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja. Tämä menetelmä on viime vuosina otettu yhä laajemmin käyttöön, koska komissio on voimakkaasti kannustanut jäsenvaltioita hyödyntämään kaikki kauden 2007–2013 rakennerahastoasetuksissa tarjotut yksinkertaistamismahdollisuudet, joita on edelleen kehitetty ohjelmakautta 2014–2020 varten. Samaan aikaan komissio on tehnyt aktiivisesti läheistä yhteistyötä useiden jäsenvaltioiden kanssa, jotta nämä poistaisivat tarpeettoman monimutkaiset kansalliset tukikelpoisuussäännöt ja tekisivät tätä varten tarvittavat muutokset kansalliseen lainsäädäntöönsä. Tämä koskee erityisesti Espanjaa ja Italiaa. Koska katsottiin, että hallinto- ja valvontajärjestelmiä oli edelleen varaa kehittää ja eri politiikanaloilla käytössä olevia järjestelmiä lähentää, ohjelmakautta 2014–2020 varten hyväksyttiin parannettu sääntelykehys. Komissiolla on nyt entistä paremmat mahdollisuudet käyttää nettomääräisiä rahoitusoikaisuja koheesiopolitiikan alalla ja jäsenvaltioiden vastuuvelvollisuutta on lisätty. Nämä kaksi seikkaa ovat jatkossa tärkeimpiä muutosta eteenpäin vieviä tekijöitä (katso 5 jakso). 4.3. Takaisinperintä Seuraavissa taulukoissa esitetään vahvistettujen ja toteutettujen takaisinperintätoimien kohteena olevat määrät kaudella 2009–2013. Nämä määrät ovat kasvussa molemmissa ryhmissä. Taulukko 4.3.1: Vahvistetut takaisinperintätoimet vuosina 2009–2013 miljoonaa euroa || Vuodet || Yhteensä 2009–2013 || Yhteensä 2008-2012 Takaisinperintä || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 Maatalous || || || || || || || Maataloustukirahasto || 163 || 178 || 174 || 162 || 227 || 905 || 1 038 Maaseudun kehittäminen || 25 || 114 || 161 || 145 || 139 || 585 || 446 Koheesiopolitiikka || 102 || 24 || 50 || 22 || 83 || 280 || 228 Sisäisen politiikan alat || 100 || 188 || 270 || 252 || 393 || 1 202 || 849 Ulkoisen politiikan alat || 81 || 137 || 107 || 107 || 93 || 524 || 463 Hallinto || 9 || 5 || 8 || 7 || 6 || 35 || 30 Yhteensä || 480 || 646 || 770 || 695 || 941 || 3 530 || 3 053 Taulukko 4.3.2: Toteutetut takaisinperintätoimet vuosina 2009–2013 miljoonaa euroa || Vuodet || Yhteensä 2009–2013 || Yhteensä 2008-2012 Takaisinperintä || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 Maatalous || || || || || || || Maataloustukirahasto || 148 || 172 || 178 || 161 || 155 || 814 || 1 015 Maaseudun kehittäminen || 25 || 114 || 161 || 166 || 129 || 595 || 466 Koheesiopolitiikka || 102 || 25 || 48 || 14 || 81 || 270 || 219 Sisäisen politiikan alat || 100 || 162 || 268 || 229 || 398 || 1 157 || 799 Ulkoisen politiikan alat || 81 || 136 || 77 || 99 || 93 || 486 || 425 Hallinto || 9 || 5 || 2 || 9 || 6 || 31 || 25 Yhteensä || 464 || 614 || 734 || 678 || 862 || 3 353 || 2 949 5. NETTOMÄÄRÄISET RAHOITUSOIKAISUT JA OHJELMAKAUTTA 2014–2020 VARTEN SUUNNITELLUT PARANNUKSET 5.1. Tausta Talousarvion toteutustapa ja politiikanala vaikuttavat siihen, miten eri oikaisumekanismit vaikuttavat EU:n talousarvioon. Oikaisumekanismeilla päästään kuitenkin aina samaan lopputulokseen eli niillä varmistetaan, että EU:n talousarviota suojataan säännösten vastaisilta menoilta. Nettomääräisen rahoitusoikaisun tapauksessa asianomainen jäsenvaltio ei voi käyttää oikaisuja vastaavia ja takaisin perittyjä määriä uudelleen, vaan se menettää kyseiset varat. Näin ollen EU:n rahoitusosuus kyseisistä menoista pienenee. Etenkin yhteisen maatalouspolitiikan tapauksessa oikaisut johtavat siihen, että aiemmin maksetut määrät palautetaan EU:n talousarvioon käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina. Kautta 2007–2013 koskevassa lainsäädännössä säädetään koheesiopolitiikan osalta, että oikaistut määrät voidaan tietyin edellytyksin käyttää uudestaan muiden tukikelpoisten hankkeiden rahoittamiseen, jotta ohjelman tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Nettomääräiset rahoitusoikaisut, jotka johtavat siihen, että aiemmin maksetut määrät palautetaan EU:n talousarvioon, olivat koheesiopolitiikan alalla yleensä poikkeusmenettely. Koska nettomääräisiä rahoitusoikaisuja oli käytetty maatalouspolitiikassa tuloksekkaasti jo useiden vuosien ajan, lainsäätäjä päätti, että ne olisi otettava laajemmin käyttöön myös koheesiopolitiikassa uudella ohjelmakaudella 2014–2020. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon, ettei komissio ilmoita tietoja nettomääräisistä rahoitusoikaisuista (maatalouspolitiikan varoja lukuun ottamatta) kuin aikaisintaan vuonna 2016. Tämä johtuu ohjelmien toteutusaikataulusta (ensimmäiset ohjelmia koskevat tilit on esitettävä viimeistään 15. helmikuuta 2016). 5.2. Vuoden 2013 nettomääräiset rahoitusoikaisut: vaikutus EU:n talousarvioon Taulukko 5.2: Rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien vaikutus EU:n talousarvioon Politiikanala || Vuonna 2013 toteutetut yhteensä (milj. euroa) || Säännösten vastaisten menojen sulkeminen EU:n rahoituksen ulkopuolelle (Kyllä/Ei) || Korvaaminen EU:n talousarvioon (Kyllä/Ei) || Vaikutus EU:n talousarvioon || Kyseeseen tulevat keskeiset menopuolen talousarvio­luvut Maatalous: || 995 || || || || Maataloustukirahastoa koskevat rahoitusoikaisut || 481 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || 05 02 05 03 Maataloustukirahaston takaisinperinnät || 155 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || 05 02 05 03 Maaseudun kehittämistä koskevat rahoitusoikaisut || 230 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || 05 04 Maaseudun kehittämistä koskevat takaisinperinnät || 129 || Kyllä || Kyllä* || - || - Koheesiopolitiikka: || 1 839 || || || || Peruutuksina toteutetut rahoitusoikaisut || 775 || Kyllä || Ei || - || - Takaisinperintänä toteutetut rahoitusoikaisut || 489 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || 13 03 13 04 04 02 11 06 Rahoitusoikaisut, jotka on toteutettu purkamalla sitoumus / tekemällä vähennys ohjelman päättyessä || 494 || Kyllä || Kyllä** || - || - Takaisinperintä || 81 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || 13 03 13 04 04 02 11 06 Muut politiikanalat: || 500 || || || || Rahoitusoikaisut, jotka on toteutettu purkamalla sitoumus / tekemällä vähennys ohjelman päättyessä || 1 || Kyllä || Ei** || - || - Takaisinperintänä toteutetut rahoitusoikaisut || 2 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || 18 03 Takaisinperintä || 497 || Kyllä || Kyllä || Käyttötarkoituk­seensa sidotut tulot || Useita lukuja YHTEENSÄ || 3 334 || || || || * Maaseuturahastoa koskevan nykyisen lainsäädäntökehyksen mukaan takaisin perittävät määrät kompensoidaan maksuilla, joilla vapautetaan sellaiset määrät, jotka voidaan käyttää uudelleen kyseisessä jäsenvaltiossa; ohjelmien päätösvaiheessa (vuoden 2015 jälkeen) varoja ei voida enää käyttää uudelleen, vaan niistä on annettava perintämääräys. Sapardin ja maaseudun väliaikaisen kehittämisvälineen tapauksessa takaisinperintä toteutetaan perintämääräyksellä, koska ohjelmat ovat tällä hetkellä päätösvaiheessa. * * Erityisesti koheesiopolitiikkaan, mutta myös muihin politiikanaloihin, nykyisin sovellettavan lainsäädäntökehyksen mukaan rahoitusoikaisut voivat johtaa menojen/määrärahojen vähentämiseen (EU:n talousarvioon palautuvan todellisen rahavirran sijaan) ainoastaan, - jos jäsenvaltiot eivät pysty esittämään riittävästi tukikelpoisia menoja; - ohjelmien päättämisen jälkeen, kun oikaisun kohteena olevien menojen korvaaminen muilla menoilla ei ole enää mahdollista; - jos komission kanssa ei päästä asiasta yhteisymmärrykseen. Nettomääräiset rahoitusoikaisut johtavat tuloihin, jotka saadaan aiheettomasti maksettujen määrien palauttamisesta, ja kyseiset tulot käsitellään käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina[9]. Kahta poikkeusta lukuun ottamatta varainhoitoasetuksessa[10] ei ole erityissäännöksiä siitä, miten nettomääräisen rahoitusoikaisun tuottama käyttötarkoitukseensa sidottu tulo on käytettävä. Varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen 7 artiklassa säädetään kuitenkin, että talousarvion selvitysosasta on käytävä ilmi, mihin budjettikohtiin käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja vastaavia määrärahoja voidaan ottaa. Yhteenvetona voidaan todeta, että käyttötarkoitukseensa sidotut tulot otetaan määrärahoiksi niihin budjettikohtiin tai rahastoihin, joista meno alun perin maksettiin, ja ne voidaan käyttää uudelleen mutta niitä ei ole kohdennettu tietyille jäsenvaltioille. 5.3. Vaikutus jäsenvaltioiden talousarvioihin Kun kyse on yhteistyössä hallinnoitavista varoista, kaikki rahoitusoikaisut ja takaisinperintätoimet vaikuttavat niiden toteuttamistavasta riippumatta jäsenvaltioiden talousarvioihin. On syytä korostaa, että vaikka varoja ei palautettaisikaan EU:n talousarvioon, rahoitusoikaisujen vaikutus on jäsenvaltion tasolla aina negatiivinen. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltion on korvattava tukikelvottomat menot tukikelpoisilla toimilla, jotta se ei menettäisi EU:n rahoitusta. Tämä tarkoittaa sitä, että jäsenvaltio kustantaa omista varoistaan (kansallisesta talousarviosta) taloudelliset seuraamukset (vaihtoehtokustannukset), jotka aiheutuvat ohjelmaa koskevien EU:n sääntöjen mukaisesti tukikelvottomaksi katsotun menon osalta menetetystä EU:n osarahoituksesta, ellei se peri kyseisiä määriä takaisin yksittäisiltä tuensaajilta. Tämä ei aina ole mahdollista. Näin on esimerkiksi silloin, kun on kyse (ohjelmaa hallinnoivan kansallisen viranomaisen toiminnan puutteiden vuoksi) ohjelmatasolla tehtävistä kiinteämääräisistä oikaisuista, jotka eivät suoraan liity yksittäisiin sääntöjenvastaisuuksiin hanketasolla. 5.4. Maatalous 5.4.1 Tilanne vuoteen 2013 Rahoitusoikaisut, joita komissio kohdistaa jäsenvaltioihin sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn päätyttyä, ovat yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehyksen mukaisesti olleet sekä maataloustukirahaston että maaseuturahaston tapauksessa nettomääräisiä oikaisuja aina ensimmäisestä tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevasta päätöksestä lähtien. Näin on myös jatkossa. Maataloustukirahaston tapauksessa komissio antaa vuosittain sääntöjenmukaisuustarkastusten tuloksena kahdesta neljään päätöstä, jotka kattavat joukon yksittäisiä rahoitusoikaisuja. Vuonna 2013 komissio hyväksyi neljä tällaista päätöstä, jotka koskivat yhteensä 147:ää yksittäistä nettomääräistä rahoitusoikaisua, joiden yhteismäärä oli 1,1 miljardia euroa (2,4 prosenttia yhteistä maatalouspolitiikkaa varten vuodeksi 2013 budjetoiduista menoista) (katso taulukossa 3.1 esitetyt vahvistetut määrät). Näistä rahoitusoikaisuista 70 prosenttia koskee neljää jäsenvaltiota, jotka ovat Kreikka, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Puola. Tilanne voi kuitenkin muuttua vuosittain sen mukaan, miten kansallisten ja alueellisten valvontajärjestelmien laatu kehittyy. Rahoitusoikaisuja toteutettiin vuonna 2013 yhteensä 636 miljoonaa euroa. Maataloustukirahaston rahoitusoikaisut toteutetaan vähentämällä oikaisujen määrät komission asianomaiselle jäsenvaltiolle suorittamista kuukausittaisista maksuista rahoitusoikaisua koskevan komission päätöksen antamista seuraavana toisena kuukautena. Maaseuturahaston tapauksessa jäsenvaltiot palauttavat oikaisujen määrän EU:n talousarvioon. Maaseuturahastoa koskeviin rahoitusoikaisuihin perustuvia käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja saatiin vuonna 2013 yhteensä 212 miljoonaa euroa. Näiden lisäksi saatiin 18 miljoonaa euroa maaseudun väliaikaiseen kehittämisvälineeseen liittyviä vastaavia tuloja. Jäsenvaltioiden talousarvioihin kohdistuvan paineen helpottamiseksi otettiin käyttöön vaihtoehto, joka mahdollistaa tietyn suuruisten oikaisujen täytäntöönpanon kolmessa vuosierässä, jos jäsenvaltio tätä pyytää. Oikaisujen täytäntöönpano erissä on tähän mennessä hyväksytty Bulgarian, Kreikan, Portugalin, Romanian, Espanjan ja Liettuan osalta. Lisäksi, jos sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyssä havaitaan tai voidaan havaita aiheettomasti maksettuja määriä, jäsenvaltioilta vaaditaan jatkotoimina lopullisiin tuensaajiin kohdistettuja perintätoimenpiteitä. Tuensaajilta takaisin perityt sääntöjenvastaiset määrät olivat vuonna 2013 maataloustukirahaston tapauksessa yhteensä 94 miljoonaa euroa ja maaseudun kehittämisen tapauksessa yhteensä 103 miljoonaa euroa (ks. myös 7.1 kohta). 5.4.2 Kaudeksi 2014–2020 suunnitellut parannukset Painopiste riskialttiissa menoissa Tilintarkastustuomioistuimen vuosien 2011 ja 2012 tarkastuslausumissa raportoimien korkeiden virhetasojen vuoksi maaseuturahaston tarkastusten määrää lisättiin huomattavasti vuonna 2013 (35 tarkastusta) ja jälleen vuonna 2014 (45 tarkastusta), jolloin se oli kaksinkertainen vuoden 2012 määrään (23 tarkastusta) verrattuna. Tästä on ollut seurauksena myös se, että jotkin jäsenvaltiot tarkastetaan vuosittain, kunnes kaikki vakavat puutteet on korjattu. Vuodet 2014–2020 kattava tarkastusstrategia perustuu parannettuun riskianalyysiin jasäännöllisesti päivitettävään kolmivuotiseen ohjelmaan. Näin varmistetaan, että menot katetaan entistä paremmin, jolloin myös tarkastuksista saadaan kattavampia, ja että tarkastukset kohdistetaan etenkin jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä oleviin vakaviin ja/tai systeemisiin puutteisiin. Tarkastukset keskitetään edelleen riskialtteimpiin aloihin, joilla noudatetaan järjestelmätarkastukseen perustuvaa lähestymistapaa. Ei harkintavaltaa ja vähemmän kiinteämääräisiä oikaisuja Jokaisesta EU:n talousarvioon kohdistuvasta todetusta riskistä seuraa aina nettomääräinen rahoitusoikaisu, koska komissio on säännösten mukaan velvollinen jättämään kaikki todetut sääntöjenvastaiset menot EU:n rahoituksen ulkopuolelle. Sekä maataloustukirahaston että maaseuturahaston nettomääräisiin rahoitusoikaisuihin sovelletaan yhteisestä maatalouspolitiikasta annettua uutta horisontaaliasetusta, jossa menettelyä on tiukennettu aiemmasta siten, että rahoitusoikaisujen määrän määritysmenetelmä ja -kriteerit vahvistetaan nyt delegoidussa säädöksessä. Sekä varainhoitoasetuksessa että yhteiseen maatalouspolitiikkaan sovellettavassa uudessa horisontaaliasetuksessa säädetään erityyppisten nettomääräisten rahoitusoikaisujen ensisijaisuusjärjestyksestä, jonka mukaan kiinteämääräisiä oikaisuja saa käyttää vain, jos oikaisuja ei voida laskea tai ekstrapoloida kohtuullisin toimenpitein. Lyhyempi sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettely Komissio jatkaa toimia, joiden tarkoituksena on yksinkertaistaa menettelyä kokonaisvaltaisesti. Ensinnäkin yhteiseen maatalouspolitiikkaan sovellettavassa uudessa horisontaaliasetuksessa kuvataan tarkkaan rahoitusoikaisujen peräkkäisten vaiheiden luonne, sisältö ja järjestys sekä erityyppiset rahoitusoikaisut. Toiseksi delegoidun säädöksen (rahoitusoikaisujen laskentamenetelmä ja -kriteerit) ja täytäntöönpanosäädösten (sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn yksityiskohdat ja pakolliset määräajat) säännöksillä on tarkoitus yksinkertaistaa lainsäädäntökehystä edelleen ja vähentää tarpeettomien viivästysten riskiä. Kolmanneksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto aikoo tältä entistä vahvemmalta pohjalta tehostaa seurantaa, jonka avulla se valvoo sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen edistymistä, varmistaakseen määräaikojen tinkimättömän noudattamisen. Komission vastuulla olevan valvonnan lisääminen Yhteisen maatalouspolitiikan sääntelyä on parannettu rahoituskautta 2014–2020 varten. Parannuksiin kuuluvat muun muassa seuraavat: yksi valvonta- ja arviointijärjestelmä molempia pilareita varten, sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn yksinkertaistaminen/nopeuttaminen, nettomääräisten rahoitusoikaisujen soveltamiskriteerien ja -menetelmien parempi määrittely sekä uusi malli, jonka mukaisesti todentamisviranomaisen on hankittava varmuus ilmoitettujen menojen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta käyttämällä edustavia otoksia. Yksinkertaistetut maksujärjestelmät Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto jatkaa työtään virheiden perimmäisten syiden selvittämiseksi (tätä varten on perustettu tilapäinen erityistyöryhmä). Lisäksi se pyrkii edelleen kannustamaan vähemmän virheille alttiiden yksinkertaistettujen maksujärjestelmien mahdollisimman laajaan käyttämiseen. 5.4.3 Yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvät maksumääräaikojen ja maksujen keskeytykset yhdenmukaistetaan koheesiopolitiikan varoihin sovellettavien menettelyjen kanssa Yhteisen maatalouspolitiikan varoihin sovellettavat maksumääräaikojen ja maksujen keskeyttämistä koskevat uudet säännökset tulivat voimaan uuden horisontaaliasetuksen myötä vuonna 2014. Näissä uusissa säännöksissä annetaan komissiolle tehokkaammat valtuudet keskeyttää EU:n rahoitus silloin kun on havaittu riskejä sääntöjenvastaisista maksuista. Komissio voi näin ollen pienentää kuukausittaisia maksuja (maataloustukirahasto) tai välimaksuja (maaseuturahasto) tai keskeyttää ne, jos "yksi tai useampi kyseisen kansallisen valvontajärjestelmän keskeinen osa puuttuu kokonaan tai ei toimi tehokkaasti havaittujen vakavien tai pysyvien puutteiden vuoksi" (tai sääntöjenvastaisten maksujen takaisinperintäjärjestelmässä on vastaavanlaisia vakavia puutteita) ja - puutteet ovat luonteeltaan jatkuvia ja ovat olleet syynä vähintään kahteen rahoitusoikaisupäätökseen, tai - komissio katsoo, ettei kyseinen jäsenvaltio pysty toteuttamaan tarvittavia korjaavia toimenpiteitä lähitulevaisuudessa noudattaen selkeitä edistymistä mittaavia indikaattoreita sisältävää toimintasuunnitelmaa, joka on laadittu komissiota kuullen. Maataloustukirahastoon sovellettavien uusien sääntöjen mukaan kuukausimaksuja jäsenvaltioille voidaan jatkaa, kunnes maksujen keskeyttämispäätöksen edellytykset täyttyvät, sillä kuukausimaksujen suoritusaikataulu ei mahdollista määräajan kulumisen keskeyttämistä. Maaseuturahaston tapauksessa uudessa yhteisiä säännöksiä koskevassa asetuksessa annetaan kuitenkin valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle (ts. pääjohtajalle) mahdollisuus nopeana ja reaktiivisena lisäkeinona keskeyttää välimaksujen määräaikojen kuluminen silloin, kun on syytä epäillä tukien laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta. Ehkäisevien toimenpiteiden (maaseuturahaston tapauksessa määräajan kulumisen keskeyttäminen ja molempien rahastojen tapauksessa maksujen keskeyttäminen) ja nettomääräisten rahoitusoikaisujen ansiosta komissio pystyy toimimaan nopeasti ja tehokkaasti ja suojaamaan EU:n talousarviota. Keskeyttämisen aikana ei suoriteta uusia maksuja tai suoritettaviin maksuihin tehdään arvioitua riskiä vastaava vähennys. Jo suoritetut sääntöjenvastaiset maksut peritään kokonaisuudessaan takaisin nettomääräisten rahoitusoikaisujen kautta. 5.5. Koheesiopolitiikka 5.5.1 Tilanne vuoteen 2013 saakka Nettomääräiset rahoitusoikaisut, jotka johtavat siihen, että aiemmin maksetut määrät palautetaan EU:n talousarvioon, olivat koheesiopolitiikan alalla sovellettavan sääntelyn vuoksi yleensä poikkeusmenettely. Kuten taulukosta 5.2 kuitenkin käy ilmi, vuonna 2013 rahoitusoikaisujen ja takaisinperintätoimien tuloksena jäsenvaltioilta saaduista varoista 570:tä miljoonaa euroa käsiteltiin koheesiopolitiikan alalla käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina. Tämä on huomattavasti enemmän kuin vuonna 2012 (jolloin vastaava summa oli 63 miljoonaa euroa). Kehitys johtuu useista tekijöistä. ESR:n tapauksessa perintämääräyksellä toteutettuja rahoitusoikaisuja oli vuonna 2013 yhteensä 282 miljoonaa euroa. Lisäksi vuonna 2013 toteutettiin takaisinperintätoimia, jotka liittyivät lähinnä kauden 1994–1999 ohjelmien päättämiseen (153 miljoonaa euroa) ja monimutkaisimpien, Espanjaa koskevien kauden 2000–2006 ohjelmien päättämiseen (82 miljoonaa euroa). EAKR:n ohjelmakauden 1994–1999 tapauksessa jäsenvaltioiden takaisin maksamat määrät kasvoivat vuosien 2012 ja 2013 välisenä aikana 0,5 miljoonasta 22 miljoonaan euroon. Kasvu johtui lähinnä muutamien Italiaan (14,6 miljoonaa euroa) ja Belgiaan (7,5 miljoonaa euroa) liittyvien vanhojen ohjelmien päättämisestä. EAKR:n ohjelmakauden 2000–2006 osalta ilmoitetut määrät kasvoivat vuosien 2012 ja 2013 välisenä aikana 34 miljoonasta 170 miljoonaan euroon. Kasvu johtui lähinnä Italiaan (82 miljoonaa euroa) ja Espanjaan (80 miljoonaa euroa) liittyvien EAKR-ohjelmien päättämisestä. Loput määristä liittyvät EMOTR:n ohjausosastoon ja KOR:oon/EKTR:oon. 5.5.2 Kaudeksi 2014–2020 suunnitellut parannukset Ohjelmakautta 2014–2020 varten tehtiin merkittävä muutos: yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen 145 artiklan 6 kohdassa asetettujen edellytysten täyttyessä komission on annettava päätös nettomääräisen rahoitusoikaisun soveltamisesta. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltiolta on poistettu nykyinen mahdollisuus hyväksyä oikaisu ja käyttää EU:n varat uudelleen. Ennen ohjelmakautta 2014–2020 tällaisia nettomääräisiä rahoitusoikaisuja sovellettiin koheesiopolitiikan alalla vain poikkeustapauksissa. Ensinnäkin velvollisuus määrätä nettomääräisiä rahoitusoikaisuja ohjelmakaudella 2014–2020 on uusi lisäkannustin, jonka ansiosta jäsenvaltiot saadaan parantamaan hallinto- ja valvontajärjestelmiään, koska kyseiset oikaisut vähentävät kohteena olevalle jäsenvaltiolle varattuja määrärahoja silloin, kun EU:n tarkastuksissa havaitaan aikaisemmin jäsenvaltion tasolla havaitsematta, ilmoittamatta ja korjaamatta jääneitä vakavia puutteita. Lisäksi kaudella 2014–2020 sovellettavilla uusilla varainhoidon valvontamenettelyillä kannustetaan tehokkaasti jäsenvaltioita huolehtimaan oikea-aikaisesta, vaikuttavasta ja toimivasta valvonnasta, joka kattaa hallinnolliset ja muut tarkastukset, ennen ohjelmien vuotuisten tilien todentamista. Ohjelmista vastaavien viranomaisten olisi ohjelmien tilejä, johdon vahvistuslausumaa ja tarkastuslausuntoa laatiessaan saatava kyseisen valvonnan avulla kohtuullinen varmuus siitä, että kaikki olennaiset sääntöjenvastaisuudet on korjattu ja että mahdolliset hallinto- ja valvontajärjestelmän millä tahansa tasolla esiintyvät vakavat puutteet on korjattu tai että niitä ollaan korjaamassa. Tarkastusviranomaisilla on entistä tärkeämpi tehtävä kunkin ohjelman vuosittaisen tarkastuslausunnon antajina. Nämä lausunnot perustuvat tileihin kirjattujen menojen vuotuiseen jäännösvirheriskiin, joka saadaan kun todentamisviranomaisten todentamiin menoihin on tehty tarvittavat oikaisut ja joka perustuu kaikkiin ennen tilinpäätöstä tehtyihin tarkastuksiin. Komission pääosastot arvioivat ja validoivat jäsenvaltioiden ilmoittamat jäännösvirhetasot laatiessaan vuotuisia toimintakertomuksiaan. Uudessa varainhoitoprosessissa kunkin tilivuoden helmikuun 15. päivä[11] on määräaika, joka on asetettu nettomääräisiä rahoitusoikaisuja koskevan uuden säännöksen soveltamiselle edellisen tilivuoden menoihin. Jäsenvaltioiden on kyseiseen päivämäärään mennessä toimitettava komissiolle ohjelman tilit, johdon vahvistuslausuma, tarkastuslausuma ja tarvittavat kertomukset. Tämä tarkoittaa sitä, että kaikki kansallinen valvonta- ja tarkastustyö on saatava päätökseen ennen kyseistä määräaikaa, jotta jäsenvaltiot voivat todentaa tilinpäätöksiin sisältyvien menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden. Ennen kunkin vuoden helmikuun 15. päivää todettuja sääntöjenvastaisuuksia/puutteita koskevat rahoitusoikaisut Ennen kunkin vuoden helmikuun 15. päivää todettuja sääntöjenvastaisuuksia koskeviin rahoitusoikaisuihin sovelletaan ohjelmakaudella 2014–2020 samankaltaisia sääntöjä kuin ohjelmakaudella 2007–2013. Tavoitteena on, että on edelleen jäsenvaltioiden edun mukaista, että ne havaitsevat ja korjaavat sääntöjenvastaisuudet itse ja jättävät ilmoittamatta komissiolle sääntöjenvastaiset menot ja välttävät näin EU:n varojen menettämisen. Kansallisissa tarkastuksissa havaitut sääntöjenvastaiset menot on poistettava komissiolle kunkin vuoden helmikuun 15. päivään mennessä toimitettavista tileistä. Jos jäsenvaltio on tehnyt näin, se voi käyttää oikaisuja vastaavat määrät ohjelmaan sisältyviin uusiin tukikelpoisiin toimenpiteisiin, kuten ohjelmakaudella 2007–2013. Jos menoja koskevissa tarkastuksissa, joita EU tekee ennen todennettujen tilien toimittamista komissiolle, todetaan rahoitusoikaisuja edellyttäviä sääntöjenvastaisuuksia, voidaan toimia seuraavilla kahdella tavalla samaan tapaan kuin ohjelmakaudella 2007–2013: 1) Jos jäsenvaltio on samaa mieltä rahoitusoikaisusta ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, se voi käyttää oikaisua vastaavan määrän uusiin tukikelpoisiin toimenpiteisiin (yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen 145 artiklan 4 kohta) 2) Jos jäsenvaltio ei ole samaa mieltä rahoitusoikaisusta, komissio antaa rahoitusoikaisupäätöksen yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen 145 artiklassa säädetyn kuulemismenettelyn jälkeen. Tällainen rahoitusoikaisu on aina nettomääräinen, ja ohjelman ja jäsenvaltion määrärahoihin tehdään suhteellinen vähennys. Jäsenvaltio ei tällaisessa tapauksessa saa oikaisua vastaavaa määrää uudelleen käyttöön. Laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta koskeva arvio, jonka komissio tekee kunkin vuoden helmikuun 15. päivään mennessä toimitettujen tilien, tarkastuslausunnon ja muun asiakirja-aineiston perusteella Jäsenvaltioilta vaadittavaa vuotuista raportointia ja nettomääräisiä rahoitusoikaisuja koskevan uuden säännöksen käyttöönotto aiheuttaa muutoksia siihen, miten komissio hoitaa tähän liittyvät tehtävänsä. Komissio arvioi tarkastuslausunnot (järjestelmien toimintaan liittyvät näkökohdat sekä menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden) ja vuotuiset tarkastuskertomukset, myös niissä ilmoitetut virhetasot, sekä johdon vahvistuslausumat ja vuotuiset yhteenvedot kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut helmikuun 15. päivään mennessä toimitettavat asiakirjat. Komissio tekee näiden asiakirjojen pohjalta riskinarvioinnin ja laatii tarkastussuunnitelmansa. Tässä suunnitelmassa määritetään tarvittavat riskiperusteiset tarkastukset, joiden kohteena ovat erikseen valitut riskialttiit ohjelmat. Komissio tekee riskiperusteiset tarkastuksensa sen kalenterivuoden loppuun mennessä, jona jäsenvaltio toimittaa tarkastuslausunnot, johdon vahvistuslausumat ja näihin liittyvät asiakirjat. Se tutkii, myös yksittäisten toimenpiteiden tasolla, asiakirja-aineistoon kohdistuvien ja paikan päällä toimitettavien tarkastusten sekä kansallisten tarkastusten kohteena olleiden otosten uudelleen tarkastamisen avulla, ovatko ilmoitetut tiedot luotettavia ja tarjoavatko ne näin riittävän perustan laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta koskevalle varmuudelle. Ensisijaisesti pyritään tarkastamaan sellaiset ohjelmat, joilla on olennainen vaikutus komission asianomaisesta rahastosta kyseisenä tilivuonna suorittamiin maksuihin. Ensisijaisten tarkastuskohteiden valinnassa käytettävissä riskiperusteisissa kriteereissä otetaan huomioon myös jäsenvaltioiden viranomaisten aikaisemmat tulokset. EU:n tarkastuksissa helmikuun 15. päivän jälkeen havaitut sääntöjenvastaisuudet, jotka ovat osoitus vakavasta puutteesta Jos helmikuun 15. päivän jälkeen tehdyissä EU:n (komissio OLAF mukaan luettuna tai tilintarkastustuomioistuin) tarkastuksissa havaitaan sääntöjenvastaisuuksia, jotka ovat osoitus asianomaiseen varainhoitovuoteen vaikuttavasta vakavasta puutteesta, komissiolla on velvollisuus tehdä muodollinen päätös rahoitusoikaisun soveltamisesta, jos asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät. Komissiolla ei tällöin ole asiassa harkintavaltaa. Tuloksena oleva rahoitusoikaisu on tällaisessa tilanteessa aina nettomääräinen. Tämä tarkoittaa, että ohjelman määrärahoihin ja kyseisen jäsenvaltion kokonaismäärärahoihin tehdään automaattisesti oikaisun määrää vastaava vähennys silloinkin, kun jäsenvaltio hyväksyy kuulemismenettelyssä tarkastustulokset ja rahoitusoikaisun. Jäsenvaltiolla ei tällöin ole mahdollisuutta käyttää nettomääräistä rahoitusoikaisua vastaavaa määrää uudelleen toisen ohjelman tarpeisiin. Asetuksen mukaan komission on sovellettava nettomääräistä rahoitusoikaisua seuraavien edellytysten täyttyessä: - EU:n tarkastuksissa havaitut sääntöjenvastaisuudet ovat osoitus siihen tilikauteen vaikuttavasta vakavasta puutteesta, jonka osalta jäsenvaltio on toimittanut johdon vahvistuslausuman ja tarkastuslausunnon, joissa ongelma on jäänyt toteamatta. - Jäsenvaltio ei ole helmikuun 15. päivän jälkeen ja ennen EU:n tarkastuksissa tehtyä havaintoa todennut ongelmaa (ja tarvittavia toimenpiteitä) muissa komissiolle toimitetuissa tarkastuskertomuksissa tai se ei ole toteuttanut asianmukaisia korjaavia toimenpiteitä. Silloin kun nettomääräisen rahoitusoikaisun tekemisen edellytykset täyttyvät, jäsenvaltiolla on oikeus esittää huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa[12] ja se voi myös esittää lisää tarkastusevidenssiä kuulemismenettelyssä ennen kuin komissio antaa rahoitusoikaisupäätöksen. Lisäksi riippumatta siitä, hyväksyykö jäsenvaltio tarvittavaa rahoitusoikaisua koskevan komission kannan, komission on annettava muodollinen päätös enintään kuuden kuukauden kuluessa jäsenvaltion kanssa järjestetystä kuulemisesta. Yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen mukaan komissiolla on valta antaa delegoidussa säädöksessä yksityiskohtaiset säännöt hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan arviointiperusteista, joihin kuuluvat muun muassa vakavien puutteiden keskeiset tyypit, sovellettavan rahoituskorjauksen tason määritysperusteet sekä kiinteämääräisten ja ekstrapoloitujen rahoitusoikaisujen soveltamisperusteet. Tämä delegoitu säädös hyväksyttiin 3. maaliskuuta 2014 (komission delegoitu asetus (EU) N:o 480/2014), ja se perustuu kehykseen, jota sovelletaan hallinto- ja valvontajärjestelmille asetettujen keskeisten vaatimusten arviointiin ja kiinteämääräisten oikaisujen tason määrittämiseen. Komissiolla on sen vuoksi käytössään vahvempi oikeusperusta kuin edellisellä ohjelmakaudella, jolloin sovellettiin vastaavanlaisia, mutta oikeudellisesti sitomattomaan ohjeistukseen sisältyneitä sääntöjä. Lisäksi kaikki ohjelmien sidosryhmät tuntevat hyvin arviointiperusteet ja kiinteämääräisten oikaisujen tasot etukäteen. Delegoidussa säädöksessä omaksutun lähestymistavan mukaan komissio arvioi järjestelmään sovellettavien keskeisten vaatimusten täyttymisen ja tekee arvionsa perusteella päätelmän vakavan puutteen olemassaolosta silloin, kun vähintään yksi järjestelmään sovellettavista pääasiallisista keskeisistä vaatimuksista tai kaksi muista keskeisistä vaatimuksista täyttyy vain osittain tai jää kokonaan täyttymättä. Komissio soveltaa tällaisissa tapauksissa kiinteämääräistä rahoitusoikaisua, ellei jäsenvaltio pysty neljän kuukauden kuluessa antamaan ekstrapoloidun oikaisun perustaksi riskistä tarkempaa arviota, joka perustuu kyseessä olevista menoista poimitun asianmukaisen ja edustavan otoksen tarkastukseen. Kiinteämääräisten oikaisujen tapauksessa sovellettavat prosenttiosuudet ovat samat kuin edellisillä ohjelmakausilla, eli 5, 10, 25 ja 100 prosenttia. Tämä lähestymistapa on vahvistettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Kaikissa rahoitusoikaisujen soveltamista koskevissa päätöksissä on kuitenkin otettava huomioon suhteellisuusperiaate ja EU:n talousarvioon kohdistuva jäännösriski, kuten yhteisiä säännöksiä koskevassa asetuksessa edellytetään. Näin ollen jos delegoidun säädöksen mukaisesti määritetyn kiinteän osuuden soveltaminen olisi suhteellisuusperiaatteen vastaista, komissio soveltaa pienempää prosenttiosuutta. Toistuvien puutteiden tapauksessa sovellettavat korotetut oikaisut Jos EU:n tarkastuksissa havaitaan jo tehdyistä rahoitusoikaisuista huolimatta edelleen samoja puutteita kuin aikaisemmin, komissio voi delegoituun säädökseen sisällyttämänsä säännöksen nojalla määrätä ensimmäistä rahoitusoikaisua suuremman rahoitusoikaisun. Tämä viestii selkeästi jäsenvaltioille sen, että niiden on varmistettava hallinto- ja valvontajärjestelmiensä nopea ja pysyvä mukauttaminen sen jälkeen kun vakava puute on havaittu. Muiden jo voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen jatkaminen Ohjelmakautta 2014–2020 koskevaan parannettuun sääntelykehykseen sisältyvät edellä kuvatut kaksi uutta mahdollisuutta, eli mahdollisuus määrätä nettomääräisiä rahoitusoikaisuja ja uusi vaatimus, joka koskee varmuuden saamiseksi vuosittain toimitettavaa asiakirjakokonaisuutta, yhdistetään maksumääräaikojen ja maksujen keskeyttämisessä nykyisin noudatettavaan tiukkaan käytäntöön ja määrätietoisiin toimiin, joilla kannustetaan kaikkien yksinkertaistamismahdollisuuksien käyttöön. Näin pyritään parantamaan edelleen koheesiopolitiikan täytäntöönpanoa uudella ohjelmakaudella. 6. ENNALTAEHKÄISEVÄT TOIMENPITEET 6.1. Maatalous Maatalouden alalla jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön rakenteita ja menettelyjä EU:n talousarvion suojaamiseksi komission nettomääräisten rahoitusoikaisujen muodossa toteuttamien korjaavien toimien lisäksi. Kuten edellä 5.4.3 kohdassa todettiin, yhteisen maatalouspolitiikan alalla tulee uuden horisontaaliasetuksen mukaisesti vuonna 2014 voimaan uusi maksumääräaikojen ja maksujen keskeytystä koskeva sääntelykehys. Lisäksi jäsenvaltioiden tasolla on otettu käyttöön seuraavassa kuvattu pakollinen hallintorakenne. · Menojen hallinnointi ja valvonta on annettu tehtäväksi maksajavirastoille, joiden on oltava jäsenvaltion hyväksymiä ennen kuin ne aloittavat toimintansa. Hyväksymisessä noudatetaan EU:n lainsäädäntöön sisältyviä kattavia hyväksymisperusteita. Ulkopuolinen tarkastuselin arvioi tarkkaan sen, täyttääkö maksajavirasto kyseiset perusteet, ja kansallinen toimivaltainen viranomainen valvoo jatkuvasti maksajaviraston toimintaa. Lisäksi käytössä on selkeät menettelyt ongelmien käsittelemistä ja ratkaisemista varten. · Kunkin maksajaviraston päällikön on laadittava vuotuinen vahvistuslausuma, joka koskee viraston tilien täydellisyyttä, oikeellisuutta ja totuudenmukaisuutta, sekä annettava vahvistuslausuma tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta. Nämä lausumat todentaa riippumaton todentamisviranomainen, jonka on annettava niistä lausunto. Niissä jäsenvaltioissa, joissa on vain yksi maksajavirasto, maksajaviraston johtajan antama vahvistuslausuma ja todentamisviranomaisen antama todistus ja lausunto muodostavat varainhoitoasetuksen 53 artiklan b alakohdassa tarkoitetun ”vuotuisen yhteenvedon”. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön ennakkotarkastusjärjestelmiä ja varoittavia seuraamuksia: · Jokaiseen maataloustukirahastosta tai maaseuturahastosta rahoitettuun tukiohjelmaan kohdistetaan hallinnon ennakkotarkastuksia ja paikan päällä toimitettavia tarkastuksia. Jos tuensaajan havaitaan rikkoneen sääntöjä, sovelletaan varoittavia seuraamuksia. Näiden valvontajärjestelmien soveltamisesta vastaavat maksajavirastot. Järjestelmät kattavat kaikille tukiohjelmille yhteiset piirteet sekä kunkin tukiohjelman erityispiirteitä vastaavat erityissäännöt. Ne on suunniteltu siten, että niiden avulla voidaan tehdä täysin kattavat hallinnolliset ennakkotarkastukset kaikille tukihakemuksille, tarvittaessa muiden tietokantojen kanssa tehtävät ristiintarkistukset mukaan luettuina, sekä paikalla toimitettavat tarkastukset ennakkomaksuille sellaisen o