Ehdotus: neuvoston päätös valtuutuksen antamisesta Itävallalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamista koskevan direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä /* KOM/2002/0470 lopull. */



Virallinen lehti nro 331 E , 31/12/2002 s. 0166 - 0168



Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS valtuutuksen antamisesta Itävallalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamista koskevan direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä (komission esittämä) PERUSTELUT JOHDANTO Itävallan tasavallan hallitus pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17. toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY [1], jäljempänä 'kuudes direktiivi', 27 artiklan nojalla komissiolta valtuutusta soveltaa edellä mainitun direktiivin 21 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna 17. lokakuuta 2000 annetulla direktiivillä 2000/65/EY, 1 kohdan a alakohdasta poikkeavaa toimenpidettä; komission pääsihteeristö rekisteröi pyynnön 7. toukokuuta 2002. Suunnitellun poikkeustoimenpiteen tarkoituksena on tehdä alihankkijoiden suorittamien kiinteistöalan rakennuspalvelujen vastaanottajasta veronmaksuvelvollinen. [1] EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/38/EY (EYVL L 128, 15.5.2002, s. 41). PYYDETTYJEN POIKKEUSTEN TARKOITUSPERÄ Itävallan viranomaiset ilmoittavat kärsineensä huomattavia tulonmenetyksiä rakennusalalla. Kyseiset tappiot syntyvät pääurakoitsijan ja alihankkijan välisessä suhteessa. Alihankkija laskuttaa liikevaihtoveron pääurakoitsijalta mutta ei tilitä sitä veroviranomaisille. Pääurakoitsija voi kuitenkin käyttää vähennysoikeuttaan edellyttäen, että sillä on asianmukaisesti laadittu lasku, joka vastaa tosiasiallisesti suoritettuja palveluja. Itävallan viranomaisten mukaan tämäntyyppisiä petoksia on vaikea torjua soveltamalla yhteisen arvonlisäverojärjestelmän tavanomaisia sääntöjä, koska arvonlisäveron periminen alihankkijalta on osoittautunut monissa tapauksissa käytännössä mahdottomaksi. Itse asiassa erityisesti rakennusalalla on todettu, että asianomaisia alihankkijoita ei useinkaan pystytä paikantamaan seuraavista syistä: joko alihankkijayrityksen on perustanut osakeyhtiön muodossa henkilö, joka ei millään tavalla osallistu yrityksen toimintaan, tai alihankkija toimii jo rekisteröidyn osakeyhtiön varjolla. Vasta perustetun yrityksen toiminta on erittäin vilkasta, mutta laskutettua arvonlisäveroa ei tilitetä, ja jonkin ajan kuluttua yritystä vastaan käynnistetään maksukyvyttömyysmenettely. Tällöin havaitaan, että johtaja-osakkaiden asuinpaikka on tuntematon tai nämä ovat tehneet muuttoilmoituksen ja sitten poistuneet maasta; tosiasialliset johtohenkilöt jäävät näin tuntemattomiksi. KUVAUS PYYDETYISTÄ POIKKEUSTOIMENPITEISTÄ Itävallan pyytämä poikkeus mahdollistaisi kuudennen direktiivin 21 artiklan 1 kohdan a alakohdasta poiketen sen, että suoritettujen palvelujen saajasta tulisi veronmaksuvelvollinen palvelut suorittavan tahon sijaan seuraavien toimintojen osalta: - alihankkijoiden pääurakoitsijalle suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä henkilöstön toimittaminen sen käyttöön, - alihankkijoiden kiinteistöalan rakennustöitä suorittavalle yritykselle suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä henkilöstön toimittaminen sen käyttöön, - alihankkijoiden toiselle alihankkijalle suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä henkilöstön toimittaminen sen käyttöön. Tällöin alihankkijan ei tarvitsisi vaatia arvonlisäveron maksamista suorittamistaan palveluista. Näin ongelma tavoittamattomissa olevan alihankkijan hallussa olevan arvonlisäveron kantamatta jäämisestä saataisiin ratkaistuksi. Kiinteistörakentamisen muihin toimintoihin eli pääurakoitsijan rakennushankkeen toteuttajalle suorittamiin toimintoihin sen sijaan sovellettaisiin tavanomaisia verotussääntöjä. KOMISSION NÄKÖKANTA Mahdollisuudesta poiketa kuudennesta direktiivistä säädetään sen 27 artiklassa; tarkoituksena on tällöin veronkannon yksinkertaistaminen tai tietyntyyppisten veropetosten tai verojen kiertämisen estäminen. Vaikka kyseinen toimenpide yksinkertaistaakin verohallinnon, jolla on hyvin usein vaikeuksia verojen keräämisessä rakennusalan alihankkijoilta, tehtäviä, komissio katsoo, että Itävallan suunnittelemaa toimenpidettä on ensisijaisesti tarkasteltava toimenpiteenä, jonka tavoitteena on tietyntyyppisten veropetosten tai verojen kiertämisen estäminen. Lisäksi Itävallan suunnittelema toimenpide näyttäisi olevan oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään. Niinpä suunniteltua toimenpidettä ei sovellettaisi kaikkiin määrätyn alan (tässä tapauksessa rakennusalan) verollisiin toimintoihin vaan tarkkaan rajattuihin toimintoihin, jotka aiheuttavat huomattavia ongelmia petosten ja verojen kiertämisen muodossa. Näin ollen erityistoimenpide poikkeaa kuudennen direktiivin 21 artiklassa esitetyistä yleisperiaatteista ainoastaan niiltä osin kuin on välttämätöntä toimenpiteen tavoitteen saavuttamiseksi. On vielä painotettava sitä seikkaa, että ehdotettu toimenpide ei vaikuttaisi millään tavalla kannettavan veron määrään, vaan poikkeustoimenpidettä sovellettaessa arvonlisäveron määrä olisi täsmälleen sama kuin se olisi kuudennen direktiivin 21 artiklassa vahvistettuja tavanomaisia sääntöjä sovellettaessa. Tästä syystä komissio ehdottaa, että neuvosto antaisi Itävallalle valtuutuksen soveltaa sen pyytämää 21 artiklan 1 kohdan a alakohdasta poikkeavaa toimenpidettä. Komissio katsoo kuitenkin, että on aiheellista rajoittaa kyseisen toimenpiteen voimassaolo 31. päivään joulukuuta 2007. Tällöin poikkeustoimenpiteen voimassaolon mahdollista jatkamista voidaan arvioida Itävallan kyseisten viiden vuoden aikana saamien kokemusten perusteella. Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS valtuutuksen antamisesta Itävallalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamista koskevan direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä (ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY [2] ja erityisesti sen 27 artiklan 1 kohdan, [2] EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/38/EY (EYVL L 128, 15.5.2002, s. 41). ottaa huomioon komission ehdotuksen [3], [3] EYVL C... sekä katsoo seuraavaa: (1) Itävalta on pyytänyt komission pääsihteeristön 7 päivänä toukokuuta 2002 rekisteröimällä pyynnöllä komissiolta valtuutusta soveltaa direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan a alakohdasta poikkeavaa toimenpidettä. (2) Itävallan pyynnöstä ilmoitettiin muille jäsenvaltioille 21 kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. (3) Direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna 28 g artiklassa, 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että useimmissa tapauksissa arvonlisäveroa on sisäisen järjestelmän mukaan velvollinen maksamaan verovelvollinen, joka suorittaa verollisen tavaroiden luovutuksen tai verollisen palvelun. (4) Itävallan pyytämän poikkeustoimenpiteen tarkoituksena on tehdä palvelujen suorituksen vastaanottajasta arvonlisäverovelvollinen seuraavissa palveluissa: alihankkijoiden joko pääurakoitsijalle, kiinteistöalan rakennustöitä tekevälle yritykselle tai toiselle alihankkijalle suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä henkilöstön toimittaminen tämän käyttöön. (5) Pyydetty toimenpide on ensisijaisesti nähtävä toimenpiteenä, jonka tavoitteena on veropetosten tai verojen kiertämisen estäminen rakennusalalla, mistä esimerkkinä mainittakoon alihankkijat, jotka arvonlisäveron asiakkaaltaan laskutettuaan jättävät sen tilittämättä veroviranomaiselle ja tämän jälkeen katoavat. Samalla se myös yksinkertaistaa verohallinnon, jolla on hyvin usein vaikeuksia verojen keräämisessä rakennusalan alihankkijoilta, tehtäviä ilman, että kannettavan veron määrä muuttuisi. (6) Toimenpide on oikeassa suhteessa tavoiteltuihin päämääriin, koska sitä ei sovellettaisi kaikkiin asianomaisen alan verollisiin toimintoihin vaan tarkkaan rajattuihin toimintoihin, jotka aiheuttavat huomattavia ongelmia petosten ja verojen kiertämisen muodossa. (7) Valtuutus on aiheellista antaa 31 päivään joulukuuta 2007 saakka, mikä mahdollistaa poikkeustoimenpiteen tarkoituksenmukaisuuden arvioinnin sen soveltamisesta saatujen kokemusten perusteella. (8) Poikkeustoimenpide ei vaikuta Euroopan yhteisöjen omiin arvonlisäverovaroihin, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Poiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna 28 g artiklassa, 1 kohdan a alakohdassa säädetään, Itävalta valtuutetaan määräämään tämän päätöksen 2 artiklassa tarkoitettujen palvelujen suorituksen vastaanottaja arvonlisäverovelvolliseksi. 2 artikla Seuraavassa lueteltujen palvelujen suorituksen vastaanottaja voidaan määrätä arvonlisäverovelvolliseksi: 1) alihankkijoiden pääurakoitsijalle, joka toimii rakennushankkeen toteuttajan toimeksiannosta, suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä henkilöstön toimittaminen sen käyttöön, 2) alihankkijoiden kiinteistöalan rakennustöitä suorittavalle yritykselle suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä sen henkilöstön toimittaminen sen käyttöön, 3) alihankkijoiden toiselle alihankkijalle suorittamat kiinteistöalan rakennustyöt sekä henkilöstön toimittaminen sen käyttöön. 3 artikla Tämän päätöksen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2007. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Itävallan tasavallalle. Tehty Brysselissä . Neuvoston puolesta Puheenjohtaja