Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Rakennusteollisuuden kilpailukyky"

(98/C 214/06)

Komissio päätti 6. marraskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.

Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 1998. Esittelijä oli Eugène Muller.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 117 ääntä puolesta, ja 2 pidättyi äänestämästä.

1. Yleisiä huomioita

1.1. Komission tiedonanto ansaitsee TSK:n erityisen huomion, koska siinä käsitellään kilpailukykyä Euroopan talouselämän () kannalta tärkeällä toimialalla, joka on hyvin työvoimavaltainen ja jolla toimii valtava määrä erilaisia rakennusalan tuotannollista ja palvelutoimintaa harjoittavia pk-yrityksiä. Tiedonannossa kiinnitetään huomiota rakennusprosessin eri vaiheiden moniin puoliin ja kaikkiin siihen osallistuviin toimijatasoihin. Tiedonanto on annettu tilanteessa, jossa kilpailukyvyn tehostamisen tarve tunnustetaan kaikkialla EU:ssa, työllisyysongelman ratkaisu asetetaan etusijalle kaikissa toimissa ja toimintasuunnitelmissa, rakenteelliset muutokset ovat ilmeiset ja niiden arviointi välttämätöntä yhtenäismarkkinoiden ja laajenemisnäkymien taustaa vasten ja kaikki taloudellisen, yhteiskunnallisen ja teknisen edistyksen ja dynamiikan tarjoamat mahdollisuudet on pikaisesti hahmotettava ja konkretisoitava.

1.2. TSK kannattaa komission lähestymistapaa. Komissio ei vain tyydy erittelemään tarkasteltavana olevia kysymyksiä ja esittelemään erilaisia toimintamahdollisuuksia, vaan muotoilee neljän päätavoitteen () osalta joukon suosituksia, joita tulisi syventää, jotta ne voitaisiin sisällyttää toteutettavaan toimintaohjelmaan. On painotettava myös tiedonannon liitetaulukoissa esitettyjen ja suositettujen "erityistoimien" merkitystä ja nähtävä ne kilpailukyvyn kasvattamistavoitteiden yhteydessä.

1.3. TSK ymmärtää, kuinka vaihtelevia, monimutkaisia ja suuria tiedonannossa esitetyt ongelmat ja toimenpiteet ovat. TSK toteaa, että moninaiset horisontaaliset ja vertikaaliset, näkyvät ja potentiaaliset, interaktiiviset ja erisuuntaiset riippuvuussuhteet saattavat antaa aihetta näkemykseen, ettei yhtenäisen yhteisötasoisen toimintaohjelman laatiminen ole mielekästä. TSK pitää sitä kuitenkin tärkeänä. Niinpä se kehottaa neuvostoa keskittämään määriteltyjen neljän avaintavoitekokonaisuuden ja muotoiltujen ehdotusten osalta huomionsa keskeisiin kysymyksiin ja niihin liittyviin kiireellisimpiin toimiin ja päättämään suuntaviivoista, joiden pohjalta komissio voi lyödä lukkoon realistisen ja innostavan toimintaohjelman, joka toteutettaisiin vaiheittain eri toimivalta- ja vastuutasoilla yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteenkuuluvuutta vahvistaen.

1.4. Tästä näkökulmasta ja ottaen huomioon, että käsillä olevaa tiedonantoa valmisteltaessa komissio on pitkälti kuullut asianosaisia talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirejä TSK toteaa hyväksyvänsä yleisesti ottaen asiakirjan sisällön ja tavoitteet. TSK tuo esiin lausunnossaan ennen kaikkea suuntautumista ja painopistealueita koskevia tarkennuksia, jotka sen mielestä työtä jatkettaessa pitäisi ottaa huomioon. Jatkolle on TSK:n mielestä määriteltävä aikataulu.

1.5. Komitea esittää määriteltyjä neljää avaintavoitekokonaisuutta koskevat suosituksensa lausunnon luvussa neljä "Päätelmät". Päätelmät eivät ole luonteeltaan tyhjentäviä. Prosessin tässä vaiheessa komitea kehottaa neuvostoa ja komissiota nopeasti luomaan kehyksen ja laatimaan suuntaviivat toteutettavalle toimintaohjelmalle.

1.6. Komissio selvittää tarkoin, mitä "rakennusteollisuudella" () tarkasteltavana olevassa tiedonannossa tarkoitetaan. Määritelmän mukaan tähän laajamittaiseen toimintaan osallistuu välittömästi suuri määrä erilaisia toimijoita ja ammattikuntia tai yhteiskunnallis-taloudellisia ryhmittymiä. Näitä tahoja on mahdollisuus kuulla asianmukaisin tavoin ja ne voidaan kutsua mukaan toimintaohjelmaan sisällytettävien toimien suunnitteluun ja toteutukseen. On selvää, että tämä osallistumisoikeus ja -velvoite ei heikennä yrityselämään välittömästi osallistuvien työmarkkinaosapuolten roolia, panosta tai velvollisuuksia (työnantajat ja työntekijät ammatti- ja muine järjestöineen).

2. Kilpailukykyyn vaikuttavat tekijät

2.1. Kilpailukykyyn vaikuttavien tekijöiden selvittäminen ja asiaan liittyvät ongelmat osoittavat, missä määrin ja miten tiiviisti rakennustapahtumaan osallistuvat monet toimijaryhmät sekä EU:n ja jäsenvaltioiden alakohtaiset politiikat ovat sidoksissa toisiinsa. Samalla korostuu, kuinka perusteltua on läheisyysperiaatteen noudattaminen toimialuekohtaisten, kansallisten tai alueellisten erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Tätä kautta saadaan suoraan tai epäsuorasti hyödyllistä tietoa siitä, miten rakennusalaa ja sen tukiorganisaatioita (joiden roolia ei saa aliarvioida) voidaan ja tulee järjestellä, vahvistaa, kannustaa ja kanavoida alan sisältä käsin.

2.2. On totta, että tiedonannossa käsiteltävät kilpailukykyä määräävät tekijät muodostavat vaikeasti eriteltävän kokonaisuuden. Tiedonannon laatijat pyrkivät kuvaamaan ja analysoimaan niitä suoraviivaisesti kymmenessä kohdassa (4.1 4.10). TSK kannattaa valittua lähestymistapaa. Komitea kiittää myös ongelmia monipuolisesti valottavaa selvitystyötä.

2.3. TSK korostaa voivansa olla laajalti yhtä mieltä edellämainituissa kymmenessä kohdassa käsitellyistä kysymyksistä, joten työskentelyn tässä vaiheessa ei näin ollen ole tarvetta lisähuomautuksiin, etenkin kun kilpailukykyyn vaikuttavien tekijöiden ja niiden näkyvien tai potentiaalisten vaikutusten selvitystä jatketaan tiedonannon siinä osassa, jossa käsitellään avaintavoitteita ja harkittavia erityistoimia ja suosituksia. Tähän tiedonannon osaan TSK käyttää eniten aikaa käsillä olevassa lausunnossaan.

3. Suositukset: erityistoimet ja toimintaohjelmaa koskevat ehdotukset

3.1. Komission tiedonanto osoittaa, että on välttämätöntä ja mahdollista laatia ajallisesti ja rakenteellisesti hyvin jäsennelty toimintaohjelma, jossa otetaan määriteltävien uusien toimien ohella huomioon:

jo toteutetut toimet ja niiden vaikutusten arviointi;

usein vaikeasti havaittava vuorovaikutus, joka voi piillä tai syntyä yhtäältä rakennuspolitiikan ja toisaalta yhteisön, jäsenvaltioiden, alueiden tai kuntien noudattamien politiikkojen välille;

julkisten ja yksityisten tahojen toimivallan, toimintamuotojen ja velvollisuuksien moninaisuus;

markkinatilanne ja -kehitys sekä kysynnän ja tarjonnan keskinäissuhde;

alituinen pyrkiminen tehokkaisiin integraatio- ja koordinaatiomuotoihin sekä innostavaan horisontaaliseen ja vertikaaliseen yhteistyöhön koko alalla.

3.2. Komission lähestymistapa voi ongelmien monimutkaisuuden vuoksi vaikuttaa turhan kunnianhimoiselta. Tällainen lähestymistapa on kuitenkin välttämätön asiaan liittyvien haasteiden vuoksi. Lisäksi TSK katsoo, että kyseisten neljän avaintavoitekokonaisuuden avulla on mahdollista yhtenäistää eri näkökulmia ja kanavoida toimintoja.

3.3. TSK panee tyytyväisenä merkille komission pyrkimyksen laatia toimintaohjelma (josta neuvosto päättää) yhteistyössä rakennusalan edustajien kanssa. TSK katsoo tämän edellyttävän ehdottomasti kaikkien kysymykseen tulevien yritystyyppien, erityisesti pk-yritysten ja myös alan palkansaajien edustajien kuulemista. Tiettyjä vakiintuneita yhteistyö- ja neuvottelumuotoja, jotka ovat ominaisia etenkin pienille rakennusyrityksille, pitäisi hyödyntää. TSK haluaa niin ikään päästä mukaan kuulemismenettelyyn.

3.4. Lisäksi vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta, että sen jälkeen kun toiminta-alat on määritelty, toimien toteutusta ja niiden tehokkuutta seurataan valppaasti. Jotta seuranta saadaan tehokkaasti toteutettua, neuvottelu- ja yhteistyöjärjestelmän toimivuus nykyisten päätöksentekorakenteiden ja kaavaillun toimintaohjelman puitteissa on selvitettävä konkreettisesti. On ilmeistä, että sopivat menetelmät politiikan ja toimien koordinoimiseksi sekä saavutettujen tulosten arvioimiseksi ovat olennainen edellytys yhteisen toimintaohjelman tehokkuudelle.

3.5. Ennen mainittujen neljän avaintavoitekokonaisuuden ja ehdotettujen toimenpiteiden käsittelyä TSK katsoo aiheelliseksi tähdentää kahta yleiseltä merkitykseltään tärkeää näkökohtaa.

3.5.1. Tiedonannossa puututaan rakennusalan julkisuuskuvan ongelmiin. TSK on tietoinen tästä ongelmasta ja sen kielteisistä vaikutuksista ja voi vain tukea pyrkimyksiä tilanteen korjaamiseksi. Se katsoo kuitenkin, että lähinnä alakohtaisesti ja jäsenvaltiotasolla toteutettavien tiedotus- ja valveuttamiskampanjoiden kaltaisten kapea-alaisten toimien ohella on asiaan tartuttava kokonaisvaltaisesti siten, että ongelmankäsittelyssä otetaan huomioon kaikki tiedonannossa esitellyt avaintavoitteet.

3.5.2. Kun muistetaan kilpailukykyyn liittyvät moninaiset ongelmat ja rakenteissa, välineissä, ammattitutkinnoissa, resursseissa, työmenetelmissä ja asenteissa odotettavissa olevat lukuisat ja välttämättömät muutokset, TSK korostaa, että on välttämätöntä käydä rehtiä ja rakentavaa vuoropuhelua niin EU:n kuin jäsenvaltioiden tasolla kaikkien alan toimijoiden ja erityisesti työmarkkinaosapuolten kanssa. TSK on vakuuttunut, että kaikkien osapuolten pyrkimys käydä ja harjoittaa parasta mahdollista vuoropuhelua, yhteistyötä ja yhteistoimintaa auttaa löytämään tulevaisuuden toimintakeinot tälle alalle (esim. ammattipätevyys, laatuvaatimukset, rakentamisprosessit, hyvät rakentamiskäytänteet, koordinointi, investoinnit, työn organisointi jne.).

3.6. Ensimmäinen tavoite: rakentamisen laadun parantaminen

3.6.1. Tämä tavoite on johtoajatus pyrittäessä kasvattamaan kilpailukykyä. Se ilmenee erilaisten laatuun liittyvien osatekijöiden muodossa: selkeä käsitys projektisuunnitelmasta ja projektin lopputavoitteen näkökulmasta hankekartoitusta tehtäessä, suunnittelun yksityiskohdat ja eri vaiheet, teknisten lausekkeiden ja sopimusehtojen määrittely, urakkaehtojen, kustannusarvion ja aikataulun noudattaminen, kestävyysstandardien sekä arkkitehtuuria, turvallisuutta, terveellisyyttä, ympäristöä, estetiikkaa, kaupunkisuunnittelua ym. koskevien sääntöjen kunnioittaminen. Näihin laatutekijöihin vaikuttaa ammattitaito, taitotieto, asiantuntemus ja kokemus teknologisissa kysymyksissä, rahoituksessa, johtamisessa, organisoinnissa, koordinaatio-, yhteistyö- ja kulttuurikysymyksissä sekä sosiaalisissa tekijöissä kuten työolot, työsuhdeturva ja yksilöllisten ominaisuuksien arvostus.

3.6.2. Laadun käsite ja keinot laadun saavuttamiseksi pystytään ehkä määrittämään, mutta yhdenmukaisen laatupolitiikan saavuttaminen voi tuntua vaikealta tehtävältä. TSK katsoo, että yhdenmukaisuuteen voidaan päästä ottamalla samanaikaisesti toimintaohjelman laadinnan kanssa huomioon muihin avaintavoitteisiin liittyvät tekijät. Näistä tekijöistä mainittakoon yritysten osaamisen kehittämismenetelmät ja -mahdollisuudet, ammattiin pääsyä koskevat ehdot, työntekijöiden ammattitaidon arvostus, työsopimusehdot, markkinoille pääsyn edellytykset, lainsäädäntökehys, sopimusten avoimuus, tiedonvälityksen ja teknologian siirron tarjoamat mahdollisuudet ja kyky ottaa huomioon asiakkaiden toiveet. Tässä yhteydessä TSK viittaa oma-aloitteisessa lausunnossa "Kestävä kehitys Rakentaminen ja asuminen Euroopassa" () esittämiinsä näkökohtiin.

3.6.3. Tästä laajemmasta näkökulmasta tarkasteltuna liitteen "Laatu"-taulukossa esitetyt toimintasuositukset eivät anna TSK:lle tässä vaiheessa aihetta esittää asiasta lisähuomioita.

3.6.4. On kuitenkin todettava, että laadun käsite laajasti ja kokonaisvaltaisesti ymmärrettynä sisältää teknisten normien ohella sellaisia osatekijöitä kuin terveys, turvallisuus, energia, uusi teknologia, rakentamisen uudet muodot ja menetelmät sekä ympäristö, jotka merkitsevät haastetta yritysten ja kaikkien muiden rakentamisprosessiin osallistuvien toimijoiden luomis- ja innovointikyvylle. Huomattakoon myös, että yleisesti ottaen tiedonannon luvussa 4 esitetyt kilpailukykytekijät tarjoavat niin ikään mahdollisuuden laadun kohottamiseen, mikäli niitä hyödynnetään. Tässä suhteessa mainittakoon esimerkkinä työvoiman pätevöityminen, jota käsitellään jäljempänä tämän lausunnon kohdassa 3.8.

3.6.5. "Tuotantoprosessin laadun" ja "kokonaislaatujohtamisen" välinen ero (tiedonannon kohta 4.1) on hyvin mielenkiintoinen. Toisaalta on nähtävä, että erityyppisiä laatumenetelmiä tai -järjestelmiä sovelletaan yleensä tilanteen mukaan. Joka tapauksessa on korostettava ja edistettävä niin periaatteen kuin käytännön tasolla alan raja-aitojen purkamista ja kaikkien rakentamisprosessiin osallistuvien toimijoiden todellista yhteistyötä, uudenlaisten organisaatio- ja kokonaisjohtamisjärjestelmien toteuttamista sekä suunnittelu- ja koordinaatiovälineiden ja -järjestelmien toimivuutta ennen varsinaisen rakennusprosessin aloittamista ja sen aikana. Parhaiden koordinointi- ja yhteistyömuotojen etsiminen on välttämätöntä, koska näin hankkeiden kustannusarvioita ja määräaikoja voidaan noudattaa tai jopa tiivistää parantaen samalla alan julkisuus kuvaa.

3.6.6. Suunnitellun toimintaohjelman tulee joka tapauksessa edistää sellaisten juridisten ja sopimuksellisten edellytysten aikaansaamista, jotka ovat välttämättömiä valitun järjestelmän toiminnalle, ja tukea valveuttamis-, tiedotus- ja yhteistoiminnan käynnistämistä asianosaisten toimijoiden keskuudessa.

3.6.7. Tiedonannon kohdissa 4.1 ja 4.4 esitettyjen pohdintojen mukaisesti on pyrittävä kannustamaan laadun parantamiseen tähtäävien uusien menetelmien tutkimusta ja kehittämistä. Tällöin tulee ottaa huomioon sellaiset erityistekijät kuin rakennuskohteiden laajuus ja niiden teknisen toteutuksen vaikeusaste, hankkeeseen osallistuvien yritysten toimintakapasiteetti, standardoinnin kehitysaste, alalle tyypillisten ja pk-yritysten ulottuvilla olevien laadunvarmistamismenetelmien ja vapaaehtoisten sertifiointimahdollisuuksien tutkiminen, teknologian ja johtamistaidon tuntemuksen lisääminen, tietotekniikan sekä tätä tukevan insinööritaidon tarkoituksenmukainen käyttö sekä kyseisen tekniikan levitysmahdollisuudet.

3.6.8. Laadun käsite koskee myös rakentamisessa käytettäviä materiaaleja, rakenteita ja esteettisiä arvoja. Komitea on aiemmissa lausunnoissaan käsitellyt näitä kysymyksiä.

3.7. Toinen tavoite: sääntelykehyksen parantaminen

3.7.1. Tiedonannon eri kohdissa (4.6, 4.2, 4.3, 4.10) sekä liitteessä (3. "Tasapuolisen kilpailun varmistaminen" ja 4. "Julkisten viranomaisten aseman nykyaikaistaminen") käsitellään laajasti säädöskehykseen ja markkinoiden toimintaympäristöön liittyviä ongelmia ja esitetään ratkaisuja, jotka koskevat pääasiassa viranomaisia. Viranomaisten aseman nykyaikaistamiseksi esitettyyn erityistoimien luetteloon tulee ehdottomasti kiinnittää poikkeuksellista huomiota. Näissä kysymyksissä TSK yhtyy komission tekemiin ehdotuksiin kaikilta osin.

3.7.2. TSK on aiemmissa standardointimenettelyä, rakennustuotteita, julkisia hankintoja ja ammattipätevyyden tunnustamista koskevissa sekä erityisesti monissa yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmän tuottamissa lausunnoissa käsitellyt lainsäädännöllisiä ongelmia ja erilaisia markkinoiden toimintaa haittaavia esteitä (). TSK on tehnyt komissiolle, jäsenmaille ja asianosaisille toimialoille asiaa koskevia ehdotuksia. Näitä ongelmia on tarkasteltava erityisesti kilpailukyvyn näkökulmasta, sillä se on koko EU:n kehittämisen peruskysymys.

3.7.3. TSK suhtautuu myönteisesti komission pyrkimykseen välttää tekemästä sellaisia lainsäädäntö- ja asetusehdotuksia, jotka vaikuttaisivat jarruttavasti tai muuten kielteisesti tuottavuuden ja kilpailukyvyn paranemiseen.

3.7.4. On myös suotavaa, että komissio jatkaa pääosastojensa kautta pyrkimyksiään koordinoinnin ja yhteistyön lisäämiseksi, jotta yritysten ja kansalaisten odottamia tuloksia saataisiin aikaan niin kilpailukyvyn kehittämisessä kuin muissakin kysymyksissä.

3.7.5. On selvää, että vastuu alan kilpailukyvyn parantamisesta on pääasiassa tuotannollista toimintaa ja konsultointia harjoittavien sekä palveluyritysten harteilla sekä yleisesti ottaen kaikilla toimijoilla, jotka ovat suoranaisesti tekemisissä rakentamisen kanssa. Toisaalta kuitenkin sääntelykysymyksissä viranomaiset kantavat päävastuun. TSK kehottaakin neuvostoa ja komissiota sisällyttämään toimintaohjelman ensi vaiheeseen niin jäsenvaltioiden erityissäännösten kuin yhteisötason sääntelyn osalta selvityksen tarvittavista hallinnollisista helpotuksista, jotka perustuvat toisaalta toistuviin valituksiin ja toisaalta hyvistä käytänteistä saatuihin kokemuksiin. Samanaikaisesti selvityksessä pitäisi tuoda esiin säännöksissä ja sopimusehdoissa tavattavat epäselvyydet ja epämääräisyydet. Selvityksen pitäisi johtaa konkreettisiin parannuksiin.

3.7.6. Hallinnollisten ja lainsäädännöllisten vaikeuksien osalta tiettyihin kannanottoihin, jotka tehdään yleisen edun nimissä tai turvallisuuden, ympäristönsuojelun tai muiden erittäin perusteltujen tekijöiden pohjalta, liittyy vaara, että ne haittaavat tuottavuuden tai kilpailukyvyn parantamiseen tähtääviä pyrkimyksiä sikäli kuin säännöissä ei oteta kylliksi huomioon todellisuutta, jossa kooltaan ja toiminnaltaan erilaiset yritykset toimivat.

3.7.7. Mitä tulee aliurakointijärjestelmään TSK huomauttaa, että ongelmat eivät liity pelkästään pk-rakentajiin. Komitea tietää, että työn tematiikka yleisyrityksissä, julkisella ja yksityisellä sektorilla harjoitetut yhteistyömuodot ja uudenlaisen yhteisurakointijärjestelmän toteuttamismahdollisuudet olisi syytä perusteellisesti tutkia. Komitea korostaa kuitenkin, että on tärkeää ryhtyä pikaisesti toimiin, joilla päästään taloudellisesti tyydyttäviin tilanteisiin ja toimintamuotoihin sekä sovellettavuudeltaan yleisiin ja oikeudellisesti hyväksyttäviin sopimusehtoihin. Näin korjattaisiin sellaisia käytäntöjä, jotka tuottavat harmia etenkin pk-yrityksille ja niissä työskenteleville. Sikäli kuin on mahdollista, olisi myös viipymättä laadittava luettelo jäsenvaltioissa todetuista "hyvistä käytänteistä" ja otettava se huomioon laadittaessa suunniteltua toimintaohjelmaa (esimerkiksi yleisyritysten vastuu teknisissä, verotukseen liittyvissä ja sosiaalisissa kysymyksissä).

3.7.8. Sama syventämisehdotus pätee myös muihin aloihin, joilla tarvittaisiin kiireesti selvitykset esim. seuraavista kysymyksistä:

epätavallisen alhaisten tarjoushintojen käytäntö ja vahingolliset seuraukset;

laadullisen ja sosiaalisen "dumppauksen" menetelmät;

piittaamattomuus turvallisuusmääräyksistä, työoikeudesta ja sosiaalialan säännöistä;

maksuehtojen noudattaminen osapuolesta riippumatta;

takuuaikoihin, vakuutuksiin ja vastuukysymyksiin liittyvien määräysten yhdenmukaistaminen, mikäli ne aiheuttavat kilpailuvääristymiä;

verohelpotusten alalla toteutetut ja suunnitellut hyvät käytänteet;

rakennusalan toteuttamat toimenpiteet sekä erilaiset kumppanuusmuodot yrityksiä koskevissa turvallisuuskysymyksissä, energian säästämisessä, ympäristöaloitteissa ja -velvoitteissa;

"maanalaista taloutta" koskevat voimassaolevat tai suunnitellut määräykset, kun otetaan huomioon liiketoiminnalliset, sosiaaliset, rahoitukselliset, vero- ja sääntelypoliittiset, kilpailukykyyn ja teknologian hyödyntämiseen liittyvät alan erityispiirteet.

3.7.9. Julkisen sektorin tilausten suuri merkitys rakennusalalle on yleisesti tiedossa. Julkishankintamarkkinoiden sääntöihin ja menettelyihin liittyviä ongelmia on käsitelty useissa TSK:n lausunnoissa ja erityisesti lausunnossa julkishankintojen vihreästä kirjasta (). TSK luottaa, että sen antamat lausunnot otetaan huomioon kilpailukykyä koskevassa toimintaohjelmassa.

3.7.10. Viranomaisten rooli on ensiarvoisen tärkeä, mitä tulee keskipitkän tai pitkän aikavälin investointisuunnitelmiin ja niiden toteuttamiseen. Tällaiset investointisuunnitelmat ja -ohjelmat ovat tärkeä keino kasvattaa tulevaisuuteen suuntautuneiden yritysten kilpailukykyä. Jotta vältyttäisiin erilaisilta häiriötekijöiltä kuten yrityksen kaluston ylimitoitukselta tietyn sopimuksen puitteissa, suunnitelmien tulee vastata todellista kysyntää ja todellisia tarpeita ja suuntautua määriteltyihin kohteisiin (suuret infrastruktuurihankkeet, julkiset rakennukset, asuinrakennukset, sosiaalinen asuntotuotanto). Näin on, mikäli rahoitus pystytään järjestämään (mukaan lukien julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeiden käyttäminen) ja kohdentamaan asetettuja tavoitteita vastaavasti. Viranomaisilla tulee myös olla käytettävissään riittävät tekniset ja logistiset välineet ja selkeä oikeusperusta pystyäkseen toteuttamaan suunnitelman eri vaiheet kysynnän ja tarjonnan tasapainon, työllisyyden, teknisen kehityksen ja rakenteellisten sovellusten kannalta sopivalla hetkellä. Tähdennettäköön tässä yhteydessä myös sellaisten toimien välttämättömyyttä, joilla voidaan varmistaa perusrakenteiden, kiinteistöjen ja kulttuuriperinnöksi katsottavien rakennusten hoito ja säilyttäminen. Tämä vaatimus saa erityistä merkitystä aikoina, jolloin julkisen talouden budjettirajoitukset vaikeuttavat uusien investointien toteuttamista ja julkisen ja yksityisen sektorin todellisen kumppanuuden tarve on tavallista ankarampi.

3.7.11. Mitä tulee Euroopan laajuisiin verkkoihin (TEN), niiden valtaisa merkitys Euroopan kilpailukyvylle on osoitettu ja tunnustettu useaan otteeseen Euroopan huippukokouksissa ja erityisesti viimeksi pidetyssä työllisyyttä pohtineessa ylimääräisessä huippukokouksessa (). Verkkojen vaikutus kilpailukykyyn ulottuu rakennusalaa laajemmalle. Itse rakennusvaiheen aikana syntyvien välittömien työpaikkojen lisäksi verkottaminen tuottaa muille talousaloille keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä myönteisiä ja kestäviä seurannaisvaikutuksia kerroinvaikutuksen perusteella [1 = 3. Ks. tiedonannossa mainittu toimialatutkimus ()].

TSK vaatii tästä syystä, että kaikilla tasoilla kiihdytetään TEN-hankkeiden ja niihin liittyvien palvelukeskusten toteutusta erityisesti niiden suositusten mukaisesti, joita komission jäsenen Neil Kinnockin johtama korkean tason asiantuntijatyöryhmä on asiasta tehnyt, ja erityisesti käynnistämällä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeita ja tehostamalla infrastruktuurihankkeisiin tarkoitettujen määrärahojen koordinointia.

3.7.12. Rakennustoiminnan kansainvälistymisestä yli EU:n rajojen TSK on samoilla linjoilla kuin komissio selvityksessään. On todettava, että Euroopan rakennusala käy ankaraa kilpailua etenkin japanilaisten ja amerikkalaisten kanssa, joista toiset pitävät hallussaan maailman johtopaikkaa yritysten koossa, toiset kunnostautuvat insinööritaidon mahtavuudessa.

3.8. Kolmas tavoite: koulutustarjonnan parantaminen

3.8.1. Tämä avaintavoite liittyy tiiviisti laadun parantamistavoitteeseen. Sitä voidaan pitää yllykkeenä ja tukipylväänä kaikelle toiminnalle, jolla pyritään parantamaan kilpailukykyä.

3.8.2. Jotta koulutusta saadaan lisättyä pitkäjännitteisesti ja merkittävästi kuten tiedonannossa esitetään, tarvitaan jatkuvaa vuoropuhelua ja yhteistyötä kaikkien alan toimijoiden ja erityisesti työmarkkinaosapuolten kesken. Asia koskee kaikkia toimintoja ja kaikkia osapuolia kaikilla tasoilla. On kannustettava pätevöitymispyrkimyksiä ja urakehitystä, vahvistettava ammattiylpeyttä, kulttuuri-identiteettiä, vastuuntuntoa ja aloite- ja innovointikykyä, luotava uusia yhteyksiä ja uusia horisontaalisia ja vertikaalisia ryhmätyömenetelmiä. Yhteistoimintapohjalta toimivien yritysten ja laitosten kokemukset voivat tässä suhteessa toimia esimerkkinä.

3.8.3. TSK kannattaa tiedonannon liitteessä mainittuja toimintasuosituksia. Ne vastaavat näkemyksiä, joita on esitetty aikaisemmissa yhteisön ohjelmissa ja aloitteissa, joiden perustana puolestaan on valkoinen kirja "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" (1994), koulutusta käsittelevä valkoinen kirja "Opettaminen ja oppiminen: kohti tietoyhteiskuntaa" (1995) sekä jatko- ja vuorottelukoulutuksesta ja työharjoittelusta määritellyt suuntaviivat. TSK:n monet asiasta antamat lausunnot sisältävät hyödyllisiä havaintoja aiheen tarkastelemiseksi rakennustoimialan ja sen eri toimintalohkojen erityispiirteistä käsin ().

3.8.4. Lienee syytä jälleen kerran korostaa, että hyvin toteutettu koulutus ja ammattikoulutus johtavat ammattitaitoon, jolla on työsuhdeturvan kannalta ratkaiseva merkitys ja joka mahdollistaa sopeutumisen uusiin teknologioihin. Jatkuvasti kehitettävä ja yleisesti tunnustettu ammattipätevyys on laadun ja tuottavuuden edellytys, ja ne taas ovat kilpailukyvyn olennaisia osatekijöitä. Kilpailukyky puolestaan mahdollistaa työolojen ja työntekijöiden sosiaalisen aseman parantamisen tällä hyvin työvoimavaltaisella alalla.

3.8.5. TSK vaatii, että koulutuksen ja ammattipätevyyden kehittämisen ongelmaan rakennussektorilla kiinnitetään erityistä huomiota hahmoteltaessa laadittavan toimintaohjelman suuntaviivoja ja konkreettisia ja koordinoituja toimintamalleja. Kuten hyvin tiedetään, panoksena on toimialan tulevaisuus ja miljoonien ihmisten työpaikat.

3.8.6. Komission hiljan koulutuksesta tekemistä selvityksistä näyttää pilkistävän niin sanottuja "nousevia toimialoja" suosiva asenne. Tämä asenne ei saisi haitata rakennusalan vaatimia ponnisteluja ja alalle suunnattavia investointeja. Rakennusala tunnutaan suljettavan syyttä nouseville toimialoille varattujen ensisijaisten toimien ulkopuolelle, vaikka kyseisiä toimialoja ei osata edes kunnolla määritellä. Tämä huomautus pätee myös CEDEFOPin työsarkaan kuuluviin tehtäviin, sen kun pitäisi syventää tietämystä rakennusalan koulutuskysymyksistä. Tässä suhteessa on tärkeää välttää päällekkäisyyttä tutkimuksia ja selvityksiä tehtäessä.

3.8.7. Toistoon syyllistymisen uhallakin TSK muistuttaa, että rakennusalan asianmukaisten ammattikoulutusmuotojen kehittäminen toimii oivallisena välineenä nuorten sopeuttamiseksi työelämään, että ammatillisen pätevyyden kirjo ulottuu manuaalisesta osaamisesta huipputeknologian hallintaan ja rakentamisprosessin ja sen rahoittamisen kokonaishallintaan, että kyseinen tuotantotyyppi soveltuu yksilöllisen sopeuttamisharjoittelun järjestämiseen, että vaiheittainen ammatillinen pätevöityminen kannustaa etenemään uralla ja kehittää yksilön sisäistä dynamiikkaa ja että ammattitaitoa kehitetään mm. tieto-, seuranta- ja ohjausjärjestelmin, joissa ovat mukana myös työmarkkinaosapuolet, nuorten vanhemmat ja opettajat tehtävänään kyseisten järjestelmien soveltaminen koulutusohjelmiin nuorten työllistämismahdollisuuksien parantamiseksi. "Rakennusalan tiedotus- ja koulutuskeskukset" voivat osaltaan parantaa tiedonsaantia ja auttaa hälventämään tiettyjä kielteisiä ennakkokäsityksiä rakennusalasta.

3.8.8. Tiedonantoon liitetyissä erityistoimia käsittelevissä taulukoissa "Yleinen ja ammatillinen koulutus" on sijoitettu otsikoiden "Laatu", "Teknologia", "Työolosuhteet" ja "Muuta" yhteyteen otsikolla "Henkiseen omaisuuteen suuntautuvien investointien edistäminen".

3.8.9. Tässä suhteessa TSK toivoisi toimivampaa strategiaa aineettomien ja henkisten investointien kehittämiseksi sopivin ja yhdenmukaisin kannustustoimin. Pk-yritysten tukiohjelmissa tosin korostetaan tällaisten sijoitusten merkitystä. On kuitenkin todettava, että investoinnit taitotietoon, kokemusten hankkimiseen, tiedottamisvalmiuksiin, sosiaalisten sitoumusten täyttämiseen, ammatilliseen kehittämiseen ja innovointiin organisaatiohallinnossa eivät yleensä saa osakseen huomiota määriteltäessä tuki- ja avustusjärjestelmien sovelluskriteerejä, arvioitaessa luottamusta ja uskottavuutta, päätettäessä verotuksen poistojärjestelmistä, yritysten luovutus- ja seuraantosäännöistä jne. Aineettomien investointien järkevään arviointiin pitäisi kiinnittää enemmän huomiota, koska niillä on merkitystä useilla tasoilla: ne vaikuttavat esimerkiksi työllisyyteen, rahoitukseen, verotukseen, koulutukseen ja tietoverkkoteknologian käyttöön siten suosien laajamittaista ja hajautettua vuorovaikutteista koulutusta.

3.8.10. Koska koulutus kuuluu pääosin jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien toimivaltaan, läheisyysperiaatteen noudattaminen on itsestään selvää. Toimintaohjelmassa tämä pitäisi ottaa rakentavalla tavalla huomioon.

3.9. Neljäs tavoite: Tutkimus- ja kehitystoiminnan uudelleensuuntaaminen ja vahvistaminen

3.9.1. Talous- ja sosiaalikomitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että tämä avaintavoite on keskeinen tekijä kilpailukyvyn parantamisessa.

3.9.2. Ongelma liittyy useisiin tutkimus- ja kehitystoiminnan puiteohjelmiin, joista TSK on ilmaissut kantansa useissa lausunnoissaan. Rakennusalalla tähän ongelmaan liittyy tiettyjä erityispiirteitä kuten yritysten pienehkö koko, vaikeudet siirtää uutta teknologiaa ajoissa ja järkevästi uusiin kohteisiin sekä alan melko paikallinen/alueellinen luonne, joka hankaloittaa yhteisötasoista lähestymistapaa tutkimus- ja kehitystoiminnassa.

3.9.3. Herää kysymys, ymmärtävätkö toimijat ja tutkijat täysin tutkimus- ja kehitystoiminnan merkityksen uuden teknologian alalla. Jopa komissiossa niin kutsuttujen tulevaisuuden alojen huipputeknologian tutkimus asetetaan usein etusijalle "perinteisten" alojen keskitason teknologian kustannuksella. Kumpaakaan ei saa laiminlyödä, vaan pitää löytää parhaat menettelytavat kaikille aloille, jotka voivat parantaa kilpailukykyä.

3.9.4. Komitean mielestä tutkimus- ja kehitystoiminnan viidennessä puiteohjelmassa otetaan huomioon alan eritystarpeet. Komissio ehdottaa ohjelmassa uutta avaintoimintakokonaisuutta otsikolla "Kilpailukykyinen ja kestävä kasvu: huomisen kaupunki". Tämä avaintoimintakokonaisuus koostuu kolmesta tekijästä. Yksi niistä on "taloudellisten, puhtaiden, tehokkaiden ja kestävien talteenotto-, korjaus- ja rakennustekniikoiden kehittäminen ja esittely erityisesti suuria rakennuskomplekseja varten ja kulttuuriperinnön suojelemiseksi" ().

3.9.4.1. Komitea korostaa tämän avaintoimintakokonaisuuden merkitystä rakennusalalla ja kehottaa antamaan sille sen ansaitseman huomion. Tämän takia se on syytä kirjata tutkimus- ja kehitystoiminnan viidennessä puiteohjelmassa otsikon 3 "Kestävän kasvun toiminta" alle mieluummin kuin otsikon 4 "Energia, ympäristö ja kestävä kehitys" alle. Kun otetaan huomioon rakennusalan merkittävä osuus yhteisön BKT:sta (11 %), voidaan yhteisön rahoitusta alan T& K-hankkeille (alle 5 %) luonnehtia riittämättömäksi.

3.9.5. Rakennusalan tutkimuksen taso kuten itse tutkimuskohteet (rakennusteollisuuden kilpailukyky, ympäristökysymykset, rakennustaiteellisen perinnön säilyttäminen ja sen arvon palauttaminen, työllisyys, energia jne.) pitäisi tehdä paremmin tunnetuiksi. On olemassa vain hyvin karkeita arvioita tutkimuksen tasosta ja tutkimustoiminnan jakautumisesta Euroopassa. Vaikuttaa siis tarpeelliselta kartoittaa kyseinen toiminta jäsenmaissa, jakaa se ryhmiin (esimerkiksi perustutkimukseen, yleistutkimukseen, kilpailukyvyn tutkimukseen jne.) ja luokitella se toimijoiden mukaan (tuotteita valmistavat yritykset, rakennusyritykset, konsulttitoimistot, julkiset tutkimuskeskukset, yliopistot jne.). Lisäksi tulee ottaa käyttöön menetelmiä, joiden avulla voidaan arvioida tutkimuksen tehokkuutta, sen merkitystä alan kilpailukyvylle, kestävän suunnittelun ja rakentamisen parantamista ja hyödyntämistä sekä tuottavuuden kasvua.

3.9.6. Tämän lähestymistavan avulla rakennusteollisuus voisi harjoittaa tutkimustoimintaa vahvojen ja heikkojen puoliensa mukaisesti, yksilöidä paremmin strategiset päälinjat ja edistää vastaavia aloitteita. Mielenkiintoisista ja hyödyllisistä tutkimusaloista ei liene puutetta (esimerkiksi rakennusten suojelu erilaisilta haittatekijöiltä).

3.9.7. Näiden pohdintojen avulla päädytään tiettyihin toteamuksiin, joista yhden komissio on oikeutetusti ottanut esiin. Se liittyy rakentamisprosessin tutkimuksessa havaittuihin heikkouksiin sekä hallinnon ja organisoinnin muotoihin, joista on mainittu tämän lausunnon muissa, erityisesti laatua käsittelevässä luvussa.

3.9.8. Suurin osa tutkimuksesta kohdistuu tuotteisiin ja vähemmän teknologiaan, kun taas itse rakentaminen on kaikkien kilpailukyvyn kasvattamiseen pyrkivien yritysten suuri huolenaihe.

3.9.9. Rakennushankkeen onnistuminen (laatu, hinta, määräajat, inhimillisten voimavarojen hyödyntäminen, ympäristö ja turvallisuus) riippuu oleellisesti eri toimijoiden, urakoitsijoiden ja asiakkaiden, arkkitehtien, insinööri-konsulttien, rakennustarvikkeiden tuottajien, ammattikunnittain jakautuneiden tai keskenään ryhmittyneiden rakennusyritysten, yleisyritysten ja aliurakoitsijoiden välisistä koordinaatiomuodoista, niiden määrittelystä ja toimivuudesta. Vaikka EU:n T& K-puiteohjelmat voivat tuskin ratkaista kaikkia tässä yhteydessä ilmeneviä ongelmia, on kuitenkin sellaisiakin tutkimusaloitteita rakennusprosessin optimoimiseksi, joiden toteuttamista kannattaisi harkita Euroopan tasolla. Tällaisia ovat muun muassa uuden tieto- ja viestintätekniikan soveltamista koskevat tutkimusaloitteet.

3.9.10. Tietyt rakennusteollisuuden alat ovat hyvinkin innovatiivisia ja innovaatiotutkimus kehittyy. Alan epäyhtenäisyys ja vanhoillinen luonne merkitsevät kuitenkin, että ponnisteluja tarvitaan tiedon levittämisessä, teknologian siirrossa, toimintasääntöjen soveltamisessa, tutkimuskeskusten ja yritysten välisten yhteistyösopimusten aikaansaamisessa, uuteen teknologiaan ja innovatiivisiin menettelyihin kannustamisessa.

3.9.11. Viidenteen T& K-puiteohjelmaan sisällytettyjen ja siinä tarkoin määriteltyjen, erityisesti pk-yrityksiä koskevien mahdollisuuksien ja edellä käsiteltyjen kohtien lisäksi TSK kannattaa komission tiedonannon liitteessä esittämiä erityistoimia. Kyseisissä suosituksissa korostetaan koordinoidun toiminnan ja menetelmien tarvetta sekä toimivaltuuksien selkeää määrittelyä alalla, jolla kaivataan EU:n, jäsenvaltioiden ja rakennusalan toimia.

4. Päätelmät

4.1. Edellä esitetyt huomiot ja suuntaviivat sekä tehdyt ehdotukset tulee nähdä rakennusalan toimintaohjelmaa koskevan, odotettavissa olevan neuvoston päätöksen yhteydessä. Päätteeksi TSK kannustaa neuvostoa tekemään rakentavan päätöksen ja korostaa seuraavia seikkoja.

4.2. Toimintaohjelman suunnittelun ja toteuttamisen osalta TSK:

4.2.1. kannattaa ja tukee komission omaksumaa lähestymistapaa; suoraan tai välillisesti asiaan osallisia EU:n talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirejä edustavana elimenä se haluaa osallistua aktiivisesti toimintaohjelmaa koskevaan kuulemismenettelyyn;

4.2.2. korostaa, että ohjelman puitteet ja suuntaviivat on pikaisesti määriteltävä sen toteuttamiseksi EU:n, jäsenvaltioiden ja yritysten tasolla;

4.2.3. tähdentää, että kiireellisyys perustuu konkreettisen toiminnan tarpeeseen EU:n laajentumisen valmistelemiseksi ja helpottamiseksi sekä Luxemburgissa 20. 21. marraskuuta 1997 pidetyn "työllisyyshuippukokouksen" päätelmien vaatimuksiin, mukaan lukien Euroopan investointipankin uusia toimintamuotoja koskevat päätelmät;

4.2.4. korostaa, että esitetyillä neljällä avaintavoitekokonaisuudella voi olla huomattava innostava vaikutus asianosaisiin julkisiin ja yksityisiin rakennuttajiin, urakoitsijoihin (insinööreihin, arkkitehteihin, konsultteihin, koordinaattoreihin), yrittäjiin ja yritysten työntekijöihin;

4.2.5. korostaa, että toimintasuunnitelman suuntaviivojen ja toimintojen tulee tähdätä pitkälle vietyyn horisontaaliseen ja vertikaaliseen yhdentymiseen EU:n alakohtaisten politiikkojen sekä alan toimijoiden työkenttien ja toimivallan keskinäisten riippuvuussuhteiden ja yhteyksien takia;

4.2.6. pitää tarpeellisena aikataulun sisällyttämistä toimintaohjelmaan toimien aloittamiseksi ja toteuttamiseksi päätöksenteon ja ohjailun eri tasoilla siten, että läheisyysperiaatetta voidaan soveltaa rakentavasti ja dynaamisesti;

4.2.7. ehdottaa, että toimintaohjelmaan sisällytetään olennaisena osana neuvottelu- ja yhteistyöperiaatteeseen perustuva mekanismi, jonka avulla varmistetaan ohjelman seuranta ja arviointi, helpotetaan määräaikaista kokemusten vaihtoa ja toteutetaan asiaankuuluvat mukautukset;

4.2.8. muistuttaa asianosaisten talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien ja työmarkkinaosapuolten keskeisestä roolista suunniteltujen toimien tehokkaassa toteuttamisessa;

4.2.9. vaatii asiaan liittyvien perustietojen keräämisen ja ajantasaistamisen tehostamista, jotta päätöksenteko voidaan perustaa todellisiin tilanteisiin ja ongelmiin.

4.3. Toimintaohjelmaan sisällytettävien toimien osalta TSK:

4.3.1. suosittaa avaintavoitteiden viitoittamien linjojen seuraamista alkuvaiheessa;

4.3.2. pitää hyödyllisenä useilla tässä lausunnossa mainituilla aloilla kehitettyjen hyvien käytäntöjen järjestelmällistä kartoittamista, jotta helpotetaan ratkaisujen löytämistä ongelmiin ja vähennetään kalliiden ja usein päällekkäisten tutkimusten ja analyysien tarvetta;

4.3.3. korostaa avaintavoitteiden yhteydessä muun muassa seuraavien alojen merkitystä:

ammatillinen pätevöityminen tarkoituksenmukaisten koulutusjärjestelmien avulla kaikilla tasoilla;

alan julkisuuskuvan, työsopimusehtojen, työn organisoinnin ja työsuojelun parantaminen;

hallinto- ja organisaatiomallien parantaminen rakennusprosessissa;

T& K-toiminnan kattamien ja sellaisten alojen, jotka sen tulisi kattaa, kartoittaminen;

uuden teknologian siirto ja soveltaminen yritysten ja tutkimuskeskusten kiinteiden suhteiden avulla;

sellaisten uusien yhteistyömuotojen edistäminen, jotka ovat omiaan tasoittamaan pienyrityksille tyypillisiä heikkouksia;

julkisia hankintoja ja urakoiden myöntämismuotoja koskevien politiikkojen ja sääntöjen avoimuuden lisääminen;

kilpailukyvyn kasvattamispyrkimyksiä jarruttavien kitkatekijöiden poistaminen sekä edellä olevassa luvussa 3 ja erityisesti kohdassa 3.7.8 esiin nostettujen kysymysten syventäminen;

aineettomien investointien edistäminen erityisesti henkilöstöhallinnossa sekä turvallisuutta, ympäristöä, energiaa ja rahoitusta koskevan uuden tiedon hallinnoinnissa;

pitkän ja keskipitkän aikavälin investointisuunnitelmien tehostaminen ja johdonmukainen toteuttaminen sekä julkis- ja yksityissektorin kumppanuuden tarkoituksenmukaisten muotojen etsintä.

Bryssel, 29. huhtikuuta 1998.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() Komission asiakirjan 2 luvussa mainitut avainluvut: suurin teollisuudenala: 11 % Euroopan unionin BKT:sta; eniten työllistävä teollisuudenala: 8,8 miljoonaa henkeä, 7 % aktiiviväestöstä; 26 miljoonaa työntekijää on suoraan tai epäsuorasti riippuvaisia rakentamisesta; "1 = 3": yksi rakennusalan työpaikka luo epäsuorasti kaksi muuta työpaikkaa; 2 miljoonasta alan yrityksestä 97 % työllistää alle 20 henkeä ja 93 % alle 10.

() Neljä avaintavoitetta ovat: yhtenäisen laatupolitiikan kehittäminen; sääntelykehyksen ja yleisten markkinaolosuhteiden parantaminen; koulutustarjonnan tason ja laadun huomattavan ja kestävän kasvun edistäminen koko alalla; tutkimus- ja kehitystoiminnan uudelleensuuntaaminen ja vahvistaminen muuttuvien tarpeiden mukaisesti.

() Rakennusteollisuus käsitetään sanan laajassa merkityksessä, joka sisältää asuntorakentamisen, muun talonrakentamisen, maa- ja vesirakentamisen ja teollisuusrakentamisen. Lisäksi on otettava huomioon koko toimitusketju perusraaka-aineista monimutkaisiin tuotteisiin ja järjestelmiin. Rakennusprosessiin sisällytetään niin ikään kaikki vaiheet alkuhahmotelmista toteutettavuustutkimuksien, suunnittelun, suorittamisen ja ylläpidon kautta purkuvaiheeseen (mukaanlukien materiaalien talteenotto ja kierrätys sekä jätteiden hävittäminen ja polttaminen).

() EYVL C 355, 21.11.1997.

() Komitean seuraavat lausunnot: "Tekniset standardit ja vastavuoroinen tunnustaminen", EYVL C 212, 22.7.1996; "Vihreä kirja Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä", EYVL C 287, 22.9.1997; "Rajaseutujen pk-yritykset rajanylittävissä liikesuhteissa todettuja ongelmia teknisiin vaatimuksiin liittyvät ongelmat mukaan lukien", EYVL C 206, 7.7.1997.

() EYVL C 287, 22.9.1997.

() Huippukokouksen päätelmien kappaleet 33 ja 40. Komission tiedonanto Yhteisön politiikat ja työllisyys KOM(97) 611, s. 12.

() Toimialatutkimus "Rakennustoimialan strategiat".

() Komitean lausunnot aiheista: Valkoinen kirja koulutuksesta Kasvu, kilpailukyky, työllisyys, EYVL C 295, 22.10.1994; Valkoinen kirja Oppiminen ja opettaminen: kohti kognitiivista yhteiskuntaa, EYVL C 295, 7.10.1996; Komission kertomus mahdollisuuksista saada täydennyskoulutusta Euroopan unionissa, EYVL C 19, 21.1.1998; Komission tiedonanto Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa, EYVL C 95, 30.3.1998.

() KOM(97) 142 lopull., 30.4.1997.