EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 26 07 1996 
KOM(96) 245 lopull. 
KERTOMUS 
JÄSENVALTIOIDEN 
MYYNNINVALVONTA 
JÄRJESTELMISTÄ 
(komission esittämä) 

SISÄLLYSLUETTELO 
JOHDANTO 5 
1 LUKU VEROTON MYYNTI YHTEISÖN SISÄISESSÄ 
KAUPASSA - PUITTEET 7 
1 jakso. Tilanne ennen vuotta 1993 7 
2 jakso. Tullivalvonnan ja matkustajaliikenteessä sallitun verottoman 
tuonnin poistaminen 7 
3 jakso. Neuvoston päätös verottoman myynnin säilyttämisestä 
yhteisön sisäisessä kaupassa 30 päivään kesäkuuta 1999 
saakka 8 
4 jakso. Valvontanäkökohtia 9 
5 jakso. Arvorajan korottaminen 10 
2 LUKU JÄSENVALTIOIDEN MYYJÄVALVONTAJÄRJESTEL­
MÄT 12 
1 jakso. Alustavia huomautuksia 12 
2 jakso. Neuvoston suuntaviivat 12 
3 jakso. Jäsenvaltioiden myyjävalvontajärjestelmien kuvaus 13 
• Lentoasemat 14 
• Lentokoneet 14 
• Laivat 15 
4 jakso. Jäsenvaltioiden valvontamenetelmien kuvaus 15 
1 
• Lentoasemat 15 
• Lentokoneet 16 
• Laivat 16 
• Yleisiä huomioita 16 
5 jakso. Arviointi 16 
• Lentoasemat 16 
• Lentokoneet 18 
• Laivat 19 
• Yleisiä huomioita 20 
3 LUKU YHTEISÖN SISÄINEN VEROTON MYYNTI VUODESTA 
1993 22 
1 jakso. Alustavia huomautuksia 22 
2 jakso. Yleinen kehitys: veroton myynti ecuina2 1992-1993 23 
3 jakso. Taloudellinen arviointi: veroton myynti kansallisessa valuu­
tassa ja ecuina 1992-1993 24 
4 jakso. Arviointi 26 
PÄÄTELMÄT 28 
LIITE 1 KYSELY VEROTTOMAN MYYNNIN KANSALLISESTA 
VALVONNASTA YHTEISÖN SISÄISESSÄ MATKUSTA­
JALIIKENTEESSÄ 31 
LIITE 2 VEROTTOMAAN MYYNTIIN LIITTYVIÄ YHTEISOI-
KEUDEN ARTIKLOJA 37 
LIITE 3 "OHJEET VEROTTOMAN MYYNNIN VALVONNASTA 
YHTEISÖN ALUEELLA" MINISTERINEUVOSTON 14 
PÄIVÄNÄ JOULUKUUTA 1992 TEKEMÄN PÄÄTÖKSEN 
MUKAISESTI 43 
LIITE 4 KYSELYLOMAKKEET VEROTTOMAN MYYNNIN 
TILASTOTIETOJA VARTEN 49 
LIITE 5 ERI JÄSENVALTIOISSA SOVELLETTAVAT MYYJÄVAL-
VONTAJÄRJESTELMÄT KOMISSION KYSELYYN 
SAATUJEN VASTAUSTEN PERUSTEELLA 59 
LIITE 6 ERI JÄSENVALTIOISSA SOVELLETUT MYYJÄVAL-
VONTAJÄRJESTELMÄT KOMISSION OSASTOJEN 
TEKEMILLÄ TARKASTUSMATKOILLA SAATUJEN 
TIETOJEN MUKAAN 73 
LIITE 7 JÄSENVALTIOIDEN ILMOITUKSIA ARVIOINEEN 
TILASTOLLISEN TUTKIMUKSEN TULOKSET 93 

JOHDANTO 
1. Kun sisämarkkinat perustettiin 1 päivänä tammikuuta 1993, poistettiin samalla 
verovalvonta Euroopan yhteisön sisäisiltä rajoilta. Tavaroiden siirtämistä jäsenvaltiosta 
toiseen ei enää veroteta. Siksi kaikki matkustajien verottomat tuontiluvat on poistettu 
lukuun ottamatta joidenkin valmisteveron alaisten tavaroiden tuontita Tanskaan, 
Suomeen ja Ruotsiin. Periaatteessa jokainen Euroopan unionin asukas voi ostaa minkä 
tahansa tavaran henkilökohtaiseen käyttöön missä tahansa yhteisön alueella. 
Arvonlisävero ja valmistevero maksetaan tavallisesti siinä maassa, jossa tavara hankitaan 
(vaikka on olemassa erityiset säännöt kaukomyynnistä, esim. postimyynnistä, ja näissä 
tapauksissa vero maksetaan tavallisesti ostajan jäsenvaltiossa). 
2. Verottomat ostokset eivät sovi sisämarkkinoiden perusperiaatteisiin. Ne voivat aiheuttaa 
vakavia kilpailuvääristymiä verottomia ja verollisia tuotteita myyvien myyntipisteiden 
välille. Siksi jäsenmaat sallivat verottomat ostokset omalla alueellaan vain, jos ne saavat 
varmuuden siitä, että tavarat ostetaan maasta lähdettäessä. Verottomat myymälät 
ovatkin yleensä rajalla tai maasta lähtevän kuljetusvälineen lähtöpaikassa. 
3. Tällaisissa olosuhteissa tavarat katsottiin ostetuiksi vientiin, ja verosta vapauttaminen 
sopi yhteen yleisen vientivapautuksen kanssa. Täytyy kuitenkin muistaa, että 
maahantuontijäsenvaltiolla oli oikeus verottaa verottomasti ostettuja tavaroita, jos niiden 
arvo tai määrä ylitti tietyn rajan. Koska rajavalvonnan poistaminen on yksi 
sisämarkkinoiden keskeisiä piirteitä, ei enää ole mahdollisuutta verottaa maahan tuotavia 
tavaroita, eikä rajalla voi enää myöskään valvoa arvoa tai määrää koskevien rajoitusten 
noudattamista. 
4. Ministerineuvosto katsoi kuitenkin, ettei yhteisön sisäistä verotonta kauppaa pidä 
lopettaa heti 1 päivänä tammikuuta 1993. Päätös perustuu useampiin syihin: tarvitaan 
esimerkiksi rahoitusta sellaisten muutosten tekemiseen lentoasemilla, että kansainväliset 
lennot voidaan erottaa kotimaisista tai yhteisön sisäisistä lennoista, ja sellaisten 
laivayhtiöiden tukemiseen, jotka hoitavat tärkeitä yhteyksiä. Siksi neuvosto myönsi 
siirtymävaiheen 30 päivään kesäkuuta 1999 saakka, jotta kaikki verottomaan kauppaan 
liittyvät liiketoiminnan sektorit ehtivät valmistautua uuteen tilanteeseen. Yhteisö joutui 
näin ollen määrittelemään, kenellä on oikeus hyötyä verottomista ostoksista, miten 
järjestely voidaan toteuttaa ilman rajavalvontaa ja millaisia valvontamenetelmiä voidaan 
ottaa käyttöön kilpailuvääristymien rajoittamiseksi. 
5. Koska tarkoituksena oli ainoastaan myöntää siirtymäkausi eikä luoda uusia tilaisuuksia 
verottomiin ostoksiin, neuvosto pyrki ainoastaan jatkamaan nykyistä menettelyä. Se salli 
jäsenvaltioiden verottomien myymälöiden myynnin yhteisön sisäisillä lennoilla ja kahden 
jäsenvaltion välisillä laivamatkoilla, kun matkustaja kuljettaa tavarat mukanaan. 
Neuvosto salli verottoman myynnin myös Englannin kanaalin tunnelin kummassakin 
päässä, jotta tunnelin kautta kulkijat olisivat tasaveroisessa asemassa laivoilla 
matkustavien kanssa. Arvonlisäveroa ja valmisteveroa koskevat järjestelyt selvitetään 
yksityiskohtaisesti direktiiveissä 91/680/ETY (jolla liitetään myös 28k artikla direktiiviin 
77/388/ETY) ja 92/12/ETY (28 artikla). 
6. Kun kohdemaassa ei ollut valvontaa, täytyi keksiä uusi valvontamenetelmä. Myyjä on 
ainoa, joka pystyy vaikuttamaan verovapauden oikeaan soveltamiseen, vaikka toisaalta 
on myyjän edun mukaista myydä mahdollisimman paljon. Periaatteessa valvontatoimet 
ovat aina jääneet suureksi osaksi jäsenvaltioiden vastuulle. Siksi neuvosto onkin tehnyt 
pelkästään poliittisen päätöksen vähimmäisvalvonnasta, jota jäsenmaiden on 
noudatettava ja joka perustuu myyjän harjoittamaan valvontaan sekä verohallinnon 
myyjään kohdistuvaan valvontaan. Valvontamenetelmien on aina noudatettava voimassa 
olevia arvoon ja määrään kohdistuvia matka- ja matkustajajaksoisia rajoituksia. 
Neuvosto kehotti komissiota esittämään kertomuksen myyjävalvontajärjestelmien 
toimivuudesta jäsenvaltioissa. Tämä kertomus on vastaus neuvoston kehotukseen. 
7. Ministerineuvosto palasi kysymykseen ostosten verovapaudesta vuonna 1994 
muuttaessaan kolmansista maista tulevia matkustajia koskevia tuontimääräyksiä. Itse 
asiassa tämä sallittu veroton tuonti oli viitekehyksenä määriteltäessä yhteisön sisäisten 
ostosten verovapauksien rajoja. Kolmansista maista tuleville sallitun verovapaan tuonnin 
arvon nostaminen 45 ecusta 175 ecuun olisi automaattisesti nostanut myös yhteisön 
sisäisiä raja-arvoja. Kun tarkoituksena kuitenkin on ainoastaan pitää yllä verotonta 
kauppaa lisäämättä sitä, ja kun samanaikaisesti otetaan huomioon, että 45 ecun raja ei 
riitä ylläpitämään verottoman kaupan vuotta 1993 edeltänyttä reaalitasoa, neuvosto 
päätti korottaa rajan 90 ecuun. Korotus tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1994. 
Neuvosto pyysi komissiota laatimaan kertomuksen uuden rajan soveltamisesta 
käytännössä ja mahdollisesta tarpeesta muuttaa rajaa tulevaisuudessa. Koska pyyntö 
selvästi liittyy jäsenvaltioiden käyttämien valvontamenetelmien toimintaan, komissio 
tarkastelee tässä kertomuksessa molempia. 
8. Valmistaessaan tätä kertomusta komissio on käyttänyt seuraavia tietolähteitä: 
• jäsenvaltioiden vastaukset komission laatimaan kyselylomakkeeseen (liite 1) 
• komission virkailijoiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten kansallisten viranomaisten 
kanssa yhteistyössä hankkimat tiedot 
• jäsenvaltioiden komission pyynnöstä toimittamat tilastotiedot verottomasta myynnistä 
• verottomia myymälöitä edustavien yhdistysten toimittamat tiedot. 
9. Suurinta osaa tiedoista on käsitelty useaan otteeseen jäsenvaltioiden valtuuskuntien 
kanssa komission erityistyöryhmässä. 
10. Koska suurin osa tiedoista on koottu ennen vuotta 1995, tämä kertomus ei käsittele 
kolmen uuden jäsenmaan tilannetta, vaikka niitä pyydetäänkin ilmaisemaan selkeä 
kantansa tämän kertomuksen sisältöön. 
1 LUKU 
VEROTON MYYNTI YHTEISÖN SISÄISESSÄ KAUPASSA - PUITTEET 
1 jakso. Tilanne ennen vuotta 1993 
11. Ennen vuotta 1993 puitteet verovapaille ostoksille matkustajaliikenteessä asetettiin 
kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin 
liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja 
hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta annetussa neuvoston direktiivissä 
69/169/ETY. Toisesta jäsenvaltiosta ja kolmansista maista saapuvat matkustajat 
erotettiin toisistaan. 
12. Yhteisön sisällä matkustaville myönnettiin suuremmat verohelpotukset tavaroista, jotka 
oli ostettu veroineen toisesta jäsenvaltiosta. Kolmansista maista ostetuille tavaroille 
myönnettiin pienemmät helpotukset. Ero kuvasti yhteisön jäsenvaltioiden suurempaa 
integraatiota ja kiinnitti erityistä huomiota siihen, että kaikissa jäsenvaltioissa on suurin 
piirtein samanlaiset välilliset verot, kun taas samaa ei voi sanoa kolmansista maista. 
13. Ostokset, jotka tehdään toisessa jäsenvaltiossa (kirjaimellisesti) sijaitsevassa 
tullivapaassa myymälässä, eivät sijoitu kumpaankaan edellä mainituista luokista. Tavarat 
on ostettu verottomina, mutta ei kolmannesta maasta. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin 
ei halunnut asettaa toisesta jäsenvaltiosta tulevaa matkustajaa huonompaan asemaan kuin 
kolmannesta maasta tuleva verovapaita ostoksia tehnyt matkustaja ja vahvisti siksi 
usealla päätöksellä, että kolmansiin maihin sovellettavaa tuontilupaa on sovellettava 
myös yhteisön alueelta verottomasti ostettuihin tavaroihin. 
14. Verottomat ostokset perustuivat aikaisemmin verotussyistä "tuonnin" ja "viennin" 
käsitteisiin. Kauppa vapautettiin verosta jos tuotteet oli aiottu vientiin. Vapautusta ei 
tarvinnut edes osoittaa asiakirjoin, koska ostotilanne (lentoasemien kansainvälisellä 
alueella, laivalla, jne.) osoitti, että ostaja oli lähdössä maasta tavaroineen. Tämä käsite oli 
perimmältään sama kuin se jota sovellettiin (ja sovelletaan vieläkin kolmansien maiden 
osalta) maan alueella sijaitsevien myyntipisteiden verottomaan myyntiin, kun ne myyvät 
tavaraa maasta poistuville matkustajille. Ainoa ero oli jälkimmäisessä tapauksessa se, 
että matkustaja joutui näyttämään tavallisesti tullin leimaaman kirjallisen varmistuksen 
viennistä. Toiseen jäsenvaltioon tullessaan matkustaja joutui tuikuttamaan kaikki 
tuomansa tavarat ja periaatteessa maksamaan veroa niistä. Siinä vaiheessa sovellettiin 
matkustajan tuontilupamääräyksiä, ja veroton tuonti sallittiin säädetyissä rajoissa. 
15. Järjestelmä edellytti verotettavaa tuontitapahtumaa ja tullin mahdollisuutta tarkastaa 
matkustajan tullausilmoituksen oikeellisuus. 
2 jakso. Tullivalvonnan ja matkustajaliikenteessä sallitun 
verottoman tuonnin poistaminen 
16. Yksi sisämarkkinoiden perussaavutuksia oli valvonnan poistaminen yhteisön sisäisiltä 
rajoilta. Verojen osalta tämä merkitsi "tuonnin" ja "viennin" käsitteiden loppua 
jäsenvaltioiden välillä. Näin ollen tavaroiden siirtyminen jäsenvaltiosta toiseen ei enää 
automaattisesti merkitse verottamista. 
17. Yksi tärkeä tavoite on siten saavutettu: yksityishenkilöt saavat ostaa tavaraa 
henkilökohtaiseen käyttöön mistä tahansa jäsenvaltiosta ja kuljettaa sen mukanaan mihin 
tahansa toiseen jäsenvaltioon joutumatta tuikuttamaan tavaroita rajalla tai maksamaan 
veroa. Siinä suhteessa periaate verottamisesta alkuperämaassa on toteutunut 
käytännössä. Joitakin poikkeuksia tosin on, esimerkiksi Tanskan, Ruotsin ja Suomen 
siirtymävaiheen järjestelyt, uusien autojen verotussäännökset ja muutamat 
kaukomyyntijärjestelyt, mutta ne eivät aseta periaatetta sinänsä kyseenalaiseksi. 
Verosäännökset määräävät verotuksesta määränpäänä olevassa jäsenvaltiossa, jossa 
lopullinen kuluttaminen todennäköisesti tapahtuu, vain silloin kun ostokset tehdään 
muusta kuin henkilökohtaisesta, esimerkiksi kaupallisesta syystä. 
18. Tässä uudessa tilanteessa, jossa tuontiveroa ei jouduta maksamaan yhteisön sisäpuolella, 
ei ole enää tarpeen soveltaa matkustajalle sallittua verotonta tuontia koskevia 
määräyksiä. Veroton myynti siis loppuu. 
3 jakso. Neuvoston päätös verottoman myynnin säilyttämisestä 
yhteisön sisäisessä kaupassa 30 päivään kesäkuuta 1999 
saakka 
19. Veroton myynti ei ole pelkkä ylimääräinen etu yhteisön sisällä matkustaville, vaan se 
vaikuttaa muuhunkin. Lentoasemien verottomat myymälät ovat lentoasemaviranomaisille 
tärkeä tulolähde, ja joissakin tapauksissa viranomaiset jopa noitavat myymälöitä 
kokonaan tai osittain. Näin voidaan välillisesti rahoittaa lentoaseman infrastruktuureja 
kansallisen budjetin ulkopuolelta, pitää lentoasemamaksut alhaisina ja edistää siten 
matkailua. Laivayhtiöt saavat suuren osan tuloistaan verottomasta myynnistä, ja 
matkalippujen hinnat voidaan pitää alhaisempina kuin ne muuten olisivat. Kaikki nämä 
rahoitusedut ovat peräisin jäsenvaltioiden päätöksestä vapauttaa verovapaiden 
myymälöiden myynti välillisistä veroista. 
20. Mukauttaessaan välillisen verotuksen sääntöjä sisämarkkinoiden perusvaatimukseen 
rajavalvonnan poistamisesta jäsenvaltiot eivät olleet kuitenkaan valmiita muuttamaan 
verovapaiden myymälöiden tilannetta. Siksi neuvosto paatti jatkaa tilannetta tilapäisesti 
vuoden 1999 kesäkuun loppuun saakka. Päätöksen vaikuttimena oli "halu lievittää sekä 
asianosaisiin aloihin kohdistuvia yhteiskunnallisia vaikutuksia että erityisesti niitä 
vaikeuksia, joita mahdollisesti esiintyisi raja-alueilla jäsenvaltioiden välisen kaupan 
tuontiveron poistamisen ja verottoman viennin sallimisen seurauksena"1. Edellä mainitut 
verottoman myynnin rahoitusedut saattoivat myös vaikuttaa asiaan. 
21. Tämän päätöksen jälkeen lainsäädännöllinen kehys piti sopeuttaa uuteen veroajatteluun 
vuodesta 1993 lähtien. Kun matkustaja ei enää harjoittanut tuontia, verosta 
vapauttamista ei voinut soveltaa matkustajaan eli ostajaan. Samaan tulokseen kuin 
ostajan verosta vapauttamisen tapauksessa päästäisiin kuitenkin, jos verosta 
vapauttaminen olisi myyjän käsissä. Vapautus ei voisi enää perustua tavaroiden vientiin 
Asiaa koskevien direktiivien johdanto-osan kappaleet. 
toiseen jäsenvaltioon, koska sellaista vientiä ei enää ole olemassa verotettavana 
tapahtumana. Siksi vapautusta koskevat ehdot piti määritellä uudelleen. 
22. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin (direktiivi 77/388/ETY) 28k artiklassa, lisättynä 
direktiivin 91/680/ETY 1(22) artiklalla ja (valmisteverosta annetun) direktiivin 
92/12/ETY 28 artiklalla, valtuutetaan jäsenvaltiot vapauttamaan verosta verovapaiden 
myymälöiden tuotteet, joita matkustajat kuljettavat toiseen jäsenvaltioon 
henkilökohtaisissa matkatavaroissaan yhteisön alueella tapahtuvilla lennoilla tai 
laivamatkoilla, niissä rajoissa, jotka koskevat myös kolmansista maista yhteisöön tulevia 
matkustajia (katso direktiivin 69/169/ETY 1 artikla). Vapautus kattaa myös Englannin 
kanaalin tunnelin pääteasemien verovapaiden myymälöiden tavarat, joita saavat ostaa 
asiakkaat, joilla on voimassa oleva lippu näiden kahden pääteaseman välistä matkaa 
varten. Asianomaisten artikloiden tarkka sanamuoto on esitetty liitteessä 2. 
23. Vaikka neuvosto yritti saada aikaan tilanteen, joka vastaisi mahdollisimman täsmällisesti 
tilannetta ennen vuotta 1993, kaksi huomattavaa muutosta on tehty. Toinen on 
järjestelyjen ulottaminen Englannin kanaalin tunnelin pääteasemien verovapaisiin 
myymälöihin, koska haluttiin ottaa huomioon uusi yhteys Ranskan ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan välillä liikennöivien laivojen rinnalla. Toinen muutos liittyy niiden 
verovapaiden tuotteiden määrään, jotka matkustajalla on oikeus ostaa. Tuonnin 
yhteydessä se määräytyi tuontiajankohtana voimassa olevien arvo- ja määrärajoitusten 
mukaisesti. Neuvosto ei muuttanut näitä rajoja, mutta uudet säännöt sallivat 
matkustajien tuoda maahan myös matkan ensimmäisellä osuudella ostettuja verovapaita 
tavaroita, jotka entisen järjestelmän mukaan piti joko kuluttaa toisessa jäsenvaltiossa tai 
liittää niihin tavaroihin, jotka matkustajalla oli oikeus tuoda verottomasti. Erityisesti 
päivämatkojen osalta tämä voi vaikuttaa niin, että aikaisemmin sovelletut tuontimäärät 
saattavat kaksinkertaistua. Tämän välttäminen olisi kuitenkin vaatinut hyvin 
monimutkaiset ja epäkäytännölliset säännöt. 
24. Päätös siirtymävaiheen ulottamisesta vuoteen 1999 sallii asianomaisille 
(lentoasemaviranomaisille, lentoyhtiöille, laivayhtiöille, verovapaiden tuotteiden 
tuottajille ja verovapaiden myymälöiden omistajille) riittävästi aikaa valmistautua 
tilanteeseen, jossa yhteisön sisäistä verotonta myyntiä ei enää ole. Kaikki jäsenvaltiot 
käyttävät hyväkseen tätä mahdollisuutta, mutta kaksi rajoittaa verovapauden sovelluksen 
valmisteveron alaisiin tavaroihin. 
4 jakso. Valvontanäkökohtia 
25. Läheisyysperiaatteen mukaisesti yhteisön oikeuden soveltaminen ja asianmukaisten 
valvontamenetelmien ottaminen käyttöön jää yleensä jäsenvaltion tehtäväksi. Direktiivin 
77/388/ETY 28k artiklassa ja direktiivin 92/12/ETY 28 artiklassa vaaditaan sen vuoksi 
jäsenvaltioita ainoastaan ryhtymään tarpeellisiin toimiin artikloissa mainittujen 
vapautusten oikeaksi ja selkeäksi soveltamiseksi ja välttelyn, laiminlyöntien ja 
väärinkäytösten estämiseksi. 
26. Koska verottomuuden valvonnan tehokkuus ei välttämättä vaikuta sen maan etuun, joka 
valvonnasta huolehtii, vaan saattaa olla tärkeämpää matkustajan määränpäänä olevalle 
jäsenvaltiolle, jossa verottomat tavarat kulutetaan, neuvosto ja komissio ilmoittivat 
pöytäkirjaan lisätyssä lausunnossa, että tietyntasoinen valvonta on taattava koko 
yhteisössä. Rajatarkastuksiin uudelleen turvautumisen estämiseksi päätettiin keskittää 
valvonta lähinnä myyjään. 
27. Kun verosta vapauttamista sovelletaan myynnin yhteydessä, myyjä on ainoa henkilö joka 
voi varmistaa sen, ettei kauppa ylitä arvo- tai määrärajoituksia. Näin on kuitenkin asian 
laita ainoastaan niiden tavaroiden osalta, jotka hän itse myy. Varotoimi ei kata saman 
ostajan saman matkan aikana tekemiä useampia ostoksia. Siksi kaikkien 
valvontajärjestelmien täytyy keskittyä estämään toistuvat ostot verovapailla alueilla tai 
jopa useammalla eri alueella (esimerkiksi lentoasemalla ja lentokoneessa). On ilmeistä, 
että myyjällä ei voi olla kaikkea tarpeellista tietoa ilman lisämekanismia sellaisen tiedon 
hankkimiseksi. Lisäksi järjestelmä asettaa myyjän hyvin vaikeaan tilanteeseen, koska 
verottoman myynnin rajoitusten noudattaminen on ristiriidassa hänen kaupallisen etunsa 
kanssa. 
28. Tämän haasteen kohtaamiseksi neuvosto hyväksyi 14 päivänä joulukuuta 1992 
asiakirjan, jonka nimi oli "Jäsenvaltioiden sopimat suuntaviivat verottoman myynnin 
valvonnasta yhteisön alueella". Suuntaviivoissa määritellään vähimmät mahdolliset 
valvontatoimet ja perustuivat kaksitasoiseen valvontajärjestelmään. Ensimmäinen taso 
koskee myyjän itsensä toteuttamaa valvontaa, ja toinen veroviranomaisten myyjään 
kohdistamia valvontatoimia. 
29. Nämä suuntaviivat eivät ole oikeudellisesti sitovia, mutta on selvää, että ne ovat tämän 
kertomuksen pohjana, kun käsitellään jäsenvaltioiden toteuttamien valvontatoimien 
arviointia. Suuntaviivat liitteessä 3. 
5 jakso. Arvorajan korottaminen 
30. 31 päivään maaliskuuta 1994 saakka jäsenvaltioilla oli oikeus sallia verovapaita ostoksia 
seuraavissa rajoissa, joita sovellettiin myös kolmansista maista tuleviin matkustajiin: 
31. Seuraavasta taulukosta käyvät ilmi määrälliset rajoitukset: 
10 
Tupakkatuotteet Alkoholijuomat Hajuvedet ja toalettivedet 
200 savuketta 1 litra väkeviä alkoholijuomia tai 50 g hajuvettä 
vahvaa likööriä, jonka 
tai tilavuusprosentti on yli 22%, ja 
100 pikkusikana tai 250 ml toalettivettä 
1 tai 2 litraa väkeviä alkoholijuomia, 
joiden tilavuusprosentti on alle 22%, 
50 sikaria 
tai 
tai 
2 litraa väkevää viiniä ja 
250 g tupakkaa kuohuviiniä 
ja 
2 litraa mietoa viiniä 
32. Arvorajoitus oli alun perin 45 ecua, ja se koskee kaikkia tavaroita, joita ei koske 
määrärajoitus. 
33. Antamalla direktiivin 94/4/EY neuvosto korotti kolmansista maista tulevien matkustajien 
arvorajoitusta 45 ecusta 175 ecuun ja määräsi yhteisön sisäisen verottoman myynnin 
arvorajoitukseksi 90 ecua. 
34. Ensimmäistä kertaa yhteisössä asetettiin erilaiset arvorajoitukset kolmansista maista 
tuleville matkustajille ja yhteisön sisäiselle verottomalle myynnille. Tämä ero on nyt 
oikeutettu, koska on ruvettu soveltamaan erilaisia käsitteitä. Kolmansista maista tulevien 
matkustajien osalta pätee edelleen vapautus tuontitullista, kun taas yhteisön sisäinen 
veroton myynti hyötyy myyjän tavaran saamasta verovapautuksesta. Tämä heijastelee 
sisämarkkinoiden perustamista, sillä kaikkiin yhteisöostajiin sovelletaan samaa 
verokäytäntöä, vaikka he tulisivat toisesta jäsenvaltiosta. 
35. Ensi näkemältä päätös korottaa yhteisön sisäistä arvorajoitusta ei ole yhdenmukainen 
neuvoston alun perin ottaman kannan kanssa, nimittäin sen, että sallitaan vain 
siirtymäkausi jonka aikana verotonta myyntiä saa pitää yllä mutta ei lisätä. Korotuksen 
puolesta esitettiin kuitenkin joukko perusteluja: 
• ecun raja ei salli myyjien pitää yllä samaa reaalitasoa kuin ennen vuotta 1993 
• koska jäsenvaltioiden yhteisönsisäistä tuontivalvontaa vähennettiin merkittävästi 
ennen vuotta 1993, sovellettavaa arvorajaa noudatettiin entistä harvemmin ja 
palaaminen sen tiukkaan soveltamiseen olisi aiheuttanut tyytymättömyyttä 
matkustajien ja kauppiaiden keskuudessa 
• hallinnolliset kustannukset ja taakat, joihin myyjän oli alistuttava myyjävalvonnan 
toteuttamiseksi, olivat suhteettoman suuria tavaroiden alhaiseen arvoon nähden 
36. Kaikkia näitä syitä harkittiin laajasti, ja neuvosto pyysi komissiota tutkimaan, pitäisikö 
harkita uutta arvorajan muutosta. 
11 
2 LUKU 
JÄSENVALTIOIDEN MYYJÄVALVONTAJÄRJESTELMÄT 
1 jakso. Alustavia huomautuksia 
37. Jos veroton myynti sallitaan ainoastaan erityisolosuhteissa ja erityistilanteissa, rajoitukset 
perustuvat EY-lainsäädäntöön ja antavat siten yhteisen kehyksen kaikille jäsenvaltioille. 
Käytännössä tämän kehyksen käyttö riippuu kuitenkin hyvin paljon maantieteellisistä ja 
paikallisista olosuhteista. Veroton myynti sallitaan ainoastaan lentoasemilla ja satamissa, 
lentokoneissa lentojen aikana tai laivalla laivamatkojen aikana ja Englannin kanaalin 
tunnelin pääteasemilla. Jokaisella näistä on omat piirteensä ja jokainen muodostaa oman 
luokkansa, jossa on omat käytäntönsä. Lisäksi vesillä liikkumisen on tapahduttava 
ainoastaan jäsenvaltioiden välillä ja matkan pituus voi vaihdella melkoisesti. 
38. Jäsenvaltiot ovat toteuttaneet verotonta myyntiä eri tavoin. Jotkut jäsenvaltiot sallivat 
ostokset, jotka ylittävät verovapauden rajan, kunhan verosta tehdään asianmukaisesti 
tiliä, toiset taas kieltävät sellaisen myynnin. Jotkut jäsenvaltiot sallivat verovapaiden ja 
veroa maksavien myyntipisteiden toiminnan samalla alueella, mutta toiset eivät tarjoa 
tällaista mahdollisuutta. Toisinaan kaikkia verovapaita liikkeitä hoitaa yksi ainoa yhtiö, 
joka voi olla joko yksityisessä omistuksessa tai osittain tai kokonaan valtion omistama. 
Toisinaan kaikilla myymälöillä on eri omistaja. 
39. Kaikki nämä erot viittaavat siihen, että jäsenvaltiot päättävät verottoman myynnin 
tarvitsemasta valvonnasta itse, samoin kuin tavallisesti kotimcUien verohelpotusten 
osalta. Tilanne on kuitenkin toinen, koska veroton myynti koskee jo määritelmällisesti 
tavaraa, joka viedään toiseen jäsenvaltioon, ja jos sitä ei valvota tehokkaasti se voi 
aiheuttaa vääristymiä, jotka ovat haitallisia jäsenvaltion vähittäiskauppiaille. Sen vuoksi 
neuvosto laati vähimmäisvalvonnasta suuntaviivat, jotka eivät kuitenkaan ole 
lainvoimainen velvoite jäsenvaltioille. Lisäksi suuntaviivojen sisältö jättää riittävästi 
joustavuutta niin, että jokainen jäsenvaltio voi mukailla jokaista tilannetta varten oman 
valvontaj ärjestelmänsä. 
2 jakso. Neuvoston suuntaviivat 
40. Jäsenvaltioiden on perustettava valvontajärjestelmänsä liitteen 3 suuntaviivoille. Samalla 
ne ovat perusta järjestelmien arvioinnille tässä kertomuksessa. 
41. Suuntaviivoissa esitetään ensinnäkin itsestään selvä periaate: myyjän täytyy ottaa 
huomioon kaikki verosta vapauttamisen olosuhteet ja noudattaa määrää ja arvoa 
koskevia rajoituksia. 
42. Ongelma on, miten myyjä voidaan asettaa sellaiseen asemaan, että hän varmistaa kaikki 
asianomaiset tekijät määritellessään verosta vapauttamista ja erityisesti sen mittasuhteita. 
Hän voi periaatteessa käyttää kahta tietolähdettä: matkustajaa ja toista 
liikkeenharjoittajaa. 
12 
43. Matkustaja on ainoa joka voi antaa tietoja matkansa ehdoista: hänellä on voimassa oleva 
matkalippu, hänen matkansa välitön määränpää on toisessa jäsenvaltiossa, jne. Jos 
matkustaja ei jo ole kuljetusvälineessä ja jos kaikki nämä kohdat eivät ole selviä, on 
tavallista, että matkustaja näyttää lippunsa tai maihinnousukorttinsa liikkeenharjoittajalle. 
44. Tilanne mutkistuu, kun käsitellään tietoja matkustajan tekemistä aikaisemmista 
ostoksista, jotka on otettava huomioon laskettaessa verostavapauttamisoikeuden jäljellä 
olevaa osaa. Matkustaja voi näyttää laskun, mutta kuinka hänet voidaan velvoittaa 
siihen? Helpointa on merkitä asianomaiset tiedot lippuun tai maihinnousukorttiin, jonka 
saattaa joutua näyttämään milloin hyvänsä. Suuntaviivat suosivat tätä käytäntöä ja 
määräävät, että lipun tai kortin tilalle voi saada myös erillisen ostolipukkeen. 
Vaihtoehtona olisi varmistaa että tiedot yksittäisen matkustajan verovapaista ostoksista 
tallennetaan siten, että kaikki liikkeenharjoittajat pääsevät tietoon käsiksi. Siinä 
tapauksessa riittäisi, että seuraava liikkeenharjoittaja tunnistaisi matkustajan esimerkiksi 
lentokoneen paikkanumeron perusteella. 
45. Valitaanpa kumpi vaihtoehto hyvänsä, jäsenvaltion täytyy toteuttaa ainakin yksi 
järjestelmä, joka varmistaa, että asianmukaiset tiedot ovat myyjän käytettävissä. 
46. Lisäksi on jäsenvaltion viranomaisten myyjään kohdistama valvonta. Tällainen valvonta 
vaatii ensinnäkin tilinpitoa ja merkintöjä kaikesta myyjän myymästä tavarasta. 
Käytännössä myyjän on kuitenkin mahdotonta säilyttää todisteita yksittäisen kaupan 
olosuhteista, sillä se vaatisi lipun kopion tai muun asiakirjan säilyttämistä, ja sellainen 
olisi mahdotonta lisäämättä kaupankäynnin vaatimaa aikaa huomattavasti. Siksi 
suuntaviivoissa mainitaan toinenkin keino, yleinen seuranta, jossa veroviranomaiset 
vertaavat kaikkea verotonta myyntiä tietyn matkan matkustajien kokonaismäärään tai 
tietyn ajanjakson aikana tehtyjen matkojen matkustajien kokonaismäärään. 
Kokonaismyynti ei saa missään olosuhteissa ylittää sallittua rajaa matkustajien määrällä 
kerrottuna. Kun otetaan huomioon, että kaikki matkustajat eivät tavallisesti osta 
verovapaita tavaroita, lukua voisi vielä säätää. Siten viranomaiset voisivat ainakin 
tarkistaa myyjän omien valvontajärjestelyjen yleisen luotettavuuden. 
47. Kahden jäsenvaltion välisissä laivamatkoissa voi ilmaantua erityistekijöitä, esimerkiksi 
laivayhtiö voi olla vastuussa kummankin valtion viranomaisille. Tämä alue täytyi kattaa 
jäsenvaltioiden kahdenvälisin järjestelyin, joilla määritellään valvonta ja sen käytännön 
toteutus. 
48. Yhteistyön mahdollisuus kahden eri jäsenvaltion välillä on ollut aiheena suuntaviivojen 
huomautukseen, että jäsenvaltioiden pitäisi käyttää mahdollisimman hyvin hyödykseen 
yhteisön määräyksiä hallinnollisesta yhteistyöstä ja molemminpuolisesta avunannosta. 
3 jakso. Jäsenvaltioiden myyjävalvontajärjestelmien kuvaus 
49. On jo selitetty, että tilanne vaihtelee suuresti sen mukaan, missä veroton liike sijaitsee. 
Suurimpien erojen huomioon ottamiseksi tässä kertomuksessa noudatetaan kolmijakoa: 
• myynti lentoasemilla 
• myynti lentokoneissa 
13 
• myynti laivassa 
50. Tämä jakso rajoittuu kuvailemaan jäsenvaltioiden yleistä lähestymistapaa valvontaan. 
Yksityisjaksoisempaa tietoa yksittäisten jäsenvaltioiden tilanteesta löytyy Liitteestä 6, 
jossa tehdään yhteenveto erityisesti tiedonhankkimismatkojen tuloksista. 
• Lentoasemat 
51. On olemassa erilaisia tilanteita: matkustajat voivat ostaa tavaraa verottomasti useammin 
kuin kerran samasta myymälästä, he voivat ostaa useammasta eri liikkeestä lentoasemilla 
ja jopa ostaa ensin lentoasemalta ja sitten vielä lentokoneesta. Kaikki nämä verottomat 
ostospaikat joutuvat noudattamaan yhdelle matkustajalle yhtä matkaa kohti asetettuja 
rajoituksia. Siksi yhden myyjän käyttämän järjestelmän pitäisi periaatteessa kattaa 
matkustajan kaikki mahdollisuudet ostaa tavaraa verottomasti. Järjestelmä, jossa myyjä 
seuraa ainoastaan yksittäisiä kauppoja, ei riitä täyttämään edellä esitettyjä vaatimuksia. 
Tavallisesti myyjät tuntevat voimassa olevat rajoitukset ja ilmoittavat ostajille niistä. 
Myyjät eivät yleensä ylitä rajoja yksittäisissä kaupoissa. 
52. Estääkseen moninkertaisen, yksittäiselle matkustajalle asetetun matkakohtaisen 
rajoituksen ylittävän verottoman myynnin lentoasemilla toimivat myyjät käyttävät 
yleensä maihinnousukorttia tai vastaavaa kuljetusasiakirjaa. Myyjä leimaa 
maihinnousukortin myynnin yhteydessä estääkseen toistuvan myynnin samassa 
myyntipisteessä ja moninkertaisen myynnin muissa myyntipisteissä. 
53. Leimausmenettely eroaa eri jäsenvaltioissa. Useimmissa jäsenvaltioissa 
maihinnousukortin leima ilmoittaa vain, että matkustaja on tehnyt vercttoman ostoksen. 
Joissakin jäsenvaltioissa merkintä sisältää myytyjen tavaroiden arvon ja/tai määrän. 
Yhdessä jäsenvaltiossa kiinnitetään myyntikuitti korttiin niin, että seuraavat myyjät 
voivat tarkistaa, onko matkustajalla jäljellä oikeutta verovapaisiin ostoksiin (samassa tai 
toisissa myyntipisteissä). Yksi jäsenvaltio ei käytä leimausmenettelyä ollenkaan. Tässä 
tapauksessa myyjän valvonta perustuu ainoastaan yksittäisten kauppojen valvontaan eikä 
estä ylimääräisten ostosten tekemistä. Joissakin jäsenvaltioissa jokainen kauppa 
rekisteröityy kassakoneeseen ja yhdistetään matkustajan tietoihin, esimerkiksi lennon ja 
istumapaikan numeron mukaan. Samassa tai toisessa myymälässä saman 
tietojärjestelmän piirissä tehtyjä ostoksia voidaan sitten verrata keskenään. Joissakin 
jäsenvaltioissa on kehitetty tietokonejärjestelmiä ja -ohjelmistoja (joko 
liikkeenharjoittajat tai tulli) myyjävalvonnan asianmukaisen soveltamisen 
varmistamiseksi, kun taas toiset luottavat täysin "perinteisiin" valvontamenettelyihin. 
Joissakin maissa kauppiaille asennetaan tietokonejärjestelmä, joka liitetään tullin 
verkostoon. 
• Lentokoneet 
54. Lentokoneessa tapahtuvan verottoman myynnin valvomiseksi jäsenvaltiot eivät yleensä 
käytä maihinnousukorttia tai vastaavaa asiakirjaa. Jäsenvaltioiden mukaan sellaisten 
asiakirjojen käyttö olisi vaikeaa, koska matkustajat eivät useinkaan säilytä korttiaan 
koneeseen noustuaan. 
55. Lentoasemien verottomissa myymälöissä tapahtuva myynti eroaa koneessa tapahtuvasta.; 
Siksi jäsenvaltiot valvovat lentokoneita rajoitetummin. Verottoman myynnin määrä on 
14 
lentokoneessa rajoitettu jo myynnin luonteen takia. Lentokoneen miehistö valvoo 
myyntiä ja noudattaa myynnin määrääjä arvoa koskevia rajoituksia. 
56. Juuri mikään jäsenvaltioista ei käytä järjestelmää, jossa lentokentän verottoman myynnin 
ja lentokoneessa tapahtuvien lisäostosten välillä on yhteys (tilanne on sama satamien 
verottomassa kaupassa ja laivalla tapahtuvassa myynnissä). Jotkut jäsenvaltiot valvovat 
kuitenkin verovapaita lisäostoksia käyttämällä ennakkotilausjärjestelmää tai 
ostolipuketta, joka on esitettävä ja leimattava aina tehtäessä verovapaita ostoksia. 
Ennalta tilattaessa maihinnousukortti on valmiiksi leimattu jo annettaessa. 
• Laivat 
57. Myyjien käyttämien valvontajärjestelmien kuva on hajanaisempi laivoissa. 
Maihinnousukortin yhteydessä jaetaan yleensä ostolipuke. Siinä on tiedot valmisteveron 
alaisten tavaroiden määrärajoituksista, ja siihen merkitään tällaiset ostokset. Toinen 
ostos voidaan tehdä ainoastaan, jos ostaja voi kuitin avulla osoittaa, ettei rajoitus vielä 
ylity. Arvorajoitustapauksissa valvontaraja on usein löyhempi, sillä näistä ostoksista ei 
tule merkintää, vaan valvonta tapahtuu siten, ettei yksittäinen ostos ylitä arvorajaa. 
58. Lyhyillä matkoilla käytetään harvoin ostolipuketta. Ainoa valvontakeino on tiedottaa 
yleisölle sallituista rajoista, ja myyjä voi harjoittaa itsehillintää rajoittamalla jokaisen 
ostajan verottomat ostokset sallittuun määrään. Ostolipukejärjestelmän käyttämistä ei 
näissä tilanteissa kannateta, koska lipukkeita voi vaihtaa matkustajien kesken, jolloin 
verovapaiden ostosten matkustajakohtainen rajoittaminen ei onnistu. 
59. Komission tietojen mukaan kahdenvälinen sopimus laivalla tapahtuvasta verottomasta 
myynnistä näyttää toistaiseksi toteutuneen vain yhdessä tapauksessa. 
4 jakso. Jäsenvaltioiden valvontamenetelmien kuvaus 
• Lentoasemat 
60. Periaatteessa jäsenvaltiot valvovat lentoasemien verotonta myyntiä keskittymällä 
liikkeenharjoittajien kirjanpitoon. Käytännössä tämä sisältää useita erilaisia 
valvontamuotoja. Jäsenvaltioiden valvontaoikeus koskee kuitenkin vain verottomien 
myyntipisteiden tai -yritysten ostamia ja myymiä tuotteita. Tällainen valvonta perustuu 
normaaliin av-valvontaan ja on sen mukaista. Tietoja myynnistä yksittäisille asiakkaille, 
valvonnan nimenomaiselle kohteelle, ei yleensä ole saatavilla. Joissakin tapauksissa on 
saatavilla kausittaisia tai päivä- tai lentokohtaisia tietoja, jotka sisältävät myös tietoa 
myynnistä yksittäisille asiakkaille. Eräissä jäsenvaltioissa verotonta myyntiä harjoittavien 
on toimittava tulli- ja/tai valmisteverovarastojärjestelmän mukaan. Näiden järjestelmien 
avulla myyjien taloudellista tilaa ja kykyä varmistaa, että verotonta myyntiä koskevia 
säännöksiä kunnioitetaan, voidaan jossain määrin valvoa. Eräät tällaisia tapauksia 
koskevat kirjanpitosäännökset antavat yleensä mahdollisuuden seurata tavaroiden siirtoa 
varastosta ja varastoon. 
61. Eräät jäsenvaltiot valvovat myymälöitä ja niiden asiakkaita myyntipaikalla 
(pistotarkastuksin). Toisin sanoen, valvonta tapahtuu verottomissa myymälöissä ja niiden 
ympäristössä. 
15 
62. Jäsenvaltioiden enemmistö soveltaa yleisiä seurantajärjestelmiä verottoman myynnin 
ehtoihin. Yleiset seurantajärjestelmät perustuvat myynnin päivittäisiin tai kuukausittaisiin 
yhteenvetoihin ja sisältävät myyntitapahtumien päivämäärät, lentojen numerot, tuotteiden 
koodit, määrän ja arvon, joskus jopa yksittäisten matkustajien mukaan eriteltyinä. 
Joissakin jäsenvaltioissa tämä tieto toimitetaan tietoverkon välityksellä, toisissa taas 
muilla tavoin. 
• Lentokoneet 
63. Yleensä jäsenvaltiot soveltavat lentokoneissa tapahtuvaan myyntiin samoja 
valvontamenetelmiä kuin lentoasemillakin. Valvonta keskittyy myyjän kirjanpitoon ja 
sisältää muun muassa luvanvaraiset tulli- ja/tai valmistevero varastot, sekä satunnaisia 
että jälkitarkastuksia ja yleisen seurantajärjestelmän. Useimmat jäsenvaltiot valvovat 
joko itse lentoyhtiön tai tavarantoimittajien varastoja tai molempia. Yleinen 
seurantajärjestelmä on suunniteltu niin, että sen avulla voidaan selvittää 
lentokonemyynnin kokonaismäärä, jota voidaan verrata esimerkiksi tavaran siirtoihin 
pois varastoista. Tärkeintä ei kuitenkaan ole myynnin kokonaismäärän suhde 
matkustajien kokonaismäärään, vaan se, että kunkin matkustajan verottomat ostokset on 
rajattu sallittuihin määriin. On myös olemassa järjestelmä, joka luetteloi verottomia 
ostoksia tehneet matkustajat. 
• Laivat 
64. Laivoilla tapahtuvaan myyntiin sovelletaan samoja valvontamenetelmiä kuin myyntiin 
lentoasemilla ja lentokoneissa. Yksi jäsenvaltio mainitsee käyttävänsä satunnaisia 
tarkastuksia (matkustajien pistotarkastuksia) matkustajien nous+essa alukseen tai 
poistuessa siitä. Joissakin tapauksissa verrataan matkakohtaisia myyntiluetteloita, 
yksittäisille matkaajille annettuja ostolipukkeita ja matkustajamääriä. 
• Yleisiä huomioita 
65. Jokaisessa jäsenvaltiossa on säädetty rangaistuksia myyjille, jotka eivät noudata 
myyjävalvontaa koskevia määräyksiä. Joissakin tapauksissa myös tuotteita myyviä 
yrityksiä voidaan sakottaa. 
5 jakso. Arviointi 
66. Tämä jakso sisältää nykytilanteen analyysin ja koskee komission lopullisia päätöksiä 
verottomasta järjestelmästä ja sen yleisestä toteutuksesta eri jäsenvaltiossa. 
Tämä jakso osoittaa myös, että, ottaen huomioon verottoman myynnin jatkumisen 
sisämarkkinoilla, on olemassa joukko (muitakin) seikkoja, jotka haittaavat verottoman 
myynnin tehokasta valvontaa yhteisön sisäisessä matkustajaliikenteessä tai osoittavat sen 
tehottomuuden. 
• Lentoasemat 
67. Useimmat jäsenvaltiot perustavat myyjien toteuttaman valvonnan, ainakin lentoasemien 
verottoman myynnin osalta, maihinnousukortin käyttöön. Näin ne täyttävät vaatimuksen,* 
16 
jonka mukaan niiden on otettava käyttöön järjestelmä verottoman myynnin valvomiseksi. 
Muuten jäsenvaltioiden välillä ei ole samankaltaisuutta, ja maihinnousukortin käyttöä ja 
sen tehokkuutta valvonnassa on arvioitava kriittisemmin. 
68. On selvää, että maihinnousukortti olisi hyödyllinen valvontakeino, jos sitä tai mitä 
tahansa asiakirjaa, olisi käytettävä kaikissa verottomissa ostoksissa ja jos kaikki ostokset 
merkittäisiin siihen sallitut rajat ylittävien verottomien ostosten estämiseksi. 
69. Korttia käytetään eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Tosin kaikissa sitä käytetään eri tavalla 
kuin periaatteessa pitäisi, eikä sitä hyödynnetä täysin. Kortin rajattu käyttö näyttää 
perustuvan käytännön syihin. On selvää, että kun korttiin ei merkitä ostettujen tuotteiden 
arvoa ja/tai määrää, järjestelmän kyky estää toistuvat tai moninkertaiset 
myyntitapahtumat on rajallinen. Yksittäinen leima kortissa, menetelmä, joka tuntuu 
olevan käytössä useimmissa jäsenvaltioissa, osoittaa vain, että jotakin on ostettu. Se ei 
estä verotonta (lisä)myyntiä, joka ylittää sallitut rajat. Myyjät ja myymälähenkilökunta 
näyttävät noudattavan jonkinlaista kuria verottoman myynnin rajoittamisessa sallittuihin 
määriin. Kuten aiemmin on mainittu, tämä ei riitä moninkertaisen tai toistuvan 
verottoman myynnin estämiseen. Komission mukaan nämä keinot ovat riittämättömiä 
neuvoston suuntaviivoissaan asettaman tavoitteen saavuttamiseksi. 
70. Jäsenvaltioiden myyjiin kohdistaman valvonnan osalta on muistettava, ettei mikään 
valvontajärjestelmä ole periaatteessa yhtä tehokas kuin myyjien toteuttama valvonta. 
Ensimmäisen vaiheen menetelmänä myyjävalvonnan pitäisi periaatteessa kyetä estämään 
kaikki sallitut rajat ylittävät verottomat ostokset. Jos se ei tähän pysty, lienee turha 
olettaa jäsenvaltion valvontajärjestelmän siihen kykenevän. Siksi jäsenvaltioiden on 
hyväksyttävä tai hylättävä riittämättöminä eräät järjestelmät myyjien valvomiseksi, ennen 
kuin tarkastavat, sovelletaanko näitä menetelmiä suunnitellusti, ja ennen kuin tarkastavat 
kattavammin voidaanko myyjävalvonnan sanoa täyttävän siihen kohdistuvat odotukset. 
Tämä lopputarkistus tehdään jälkikäteen, joten se ei voi korvata sellaista 
myyjävalvontajärjestelmää, joka on suunniteltu matkustajien yksittäisten ostosten 
valvontaan. 
71. Näistä järjestelmistä voidaan esittää erinäisiä huomioita. Silloin tällöin jokin jäsenvaltio 
mainitsee myyjien ja matkustajien myyntipaikalla tehtävät tarkastukset 
(pistotarkastukset). Tällainen valvonta voikin olla erittäin tehokasta mutta sen on 
tapahduttava valvovan jäsenvaltion alueella hyvää tapaa noudattaen. Se ei saa vaarantaa 
kansainvälisiltä markkinoilta saatavaa tuloa. Myyjän, joka on järjestelmässä valvonnan 
tärkein tekijä, valvonnassa pelkkä toimivaltaisten viranomaisten tekemän tarkastuksen 
uhka, josta tiedotetaan laajalti, saattaa osoittautua hyvin tehokkaaksi. Tällainen ryysinen 
valvonta voisi olla lisätekijä hyvin toimivassa myyjävalvontajärjestelmässä. Sen avulla 
voidaan esimerkiksi havaita poikkeuksellisia määriä muissa jäsenvaltioissa verottomasti 
myytyjä tuotteita eräiltä yhteisön sisäisiltä lennoilta saapuvilla matkustajilla. Matkustajien 
valvonnan suhteen komissio haluaa painottaa, että matkustajat eivät ole vastuussa 
myyjävalvonnan tehokkuudesta eivätkä velvollisia maksamaan veroa rajoitukset 
ylittävistä verottomista ostoksistaan. 
72. Jäsenvaltioiden yleensä käyttämässä järjestelmässä liikkeenharjoittajien on saatava 
viranomaisten hyväksyntä ennen verottoman myynnin aloittamista (kuten 
varastointijärjestelyissä). Jäsenvaltiot soveltavat kirjanpidon valvontaa, johon yleensä 
sisältyy tulli- tai varastointijärjestelyjä valvontaohjeineen. Tällaisen valvonnan heikkous 
17 
on, ettei sen avulla voida juuri verrata myyntitietoja yksittäisiin matkustajiin. Koko 
järjestelmä perustuu myyjältä saadun tiedon laatuun. Siksi se antaa vain hyvin 
yleisluontoisen käsityksen tiettynä aikana tapahtuneesta verottomasta myynnistä ja 
todellisesta verottomasta myynnistä verottomiin ostoksiin oikeutetuille. 
Seurantajärjestelmiä tulisi parantaa tarpeen mukaan niin, että niiden avulla saataisiin 
paremmin selville yksittäisten matkustajien tekemät verottomat ostokset ja verottoman 
myynnin kokonaismäärä. 
• Lentokoneet 
73. Yleinen lähestymistapa näyttää perustuvan siihen olettamukseen, että lentokoneessa 
tapahtuvan myynnin liian ankara valvonta saattaa vääristää kilpailua lentoaseman 
myymälöiden kanssa, joilla on ensi kosketus matkustajiin. Tätä perustetta ei voida 
kuitenkaan hyväksyä, sillä se on valvonnan tavoitteiden vastainen. 
74. Yleensä maihinnousukortin käyttöä pidetään soveltumattomana lentokonemyynnin 
valvontaan. Peruste vaikuttaa olevan lähinnä käytännöllinen eikä periaatteellinen. 
Maihinnousukortin käyttöä pidetään epäkäytännöllisenä, koska matkustajat eivät aina 
säilytä korttejaan tai koska pelkkä korttien leimaaminen ilman arvoa tai määrää 
osoittavaa merkintää rajoittaa menetelmän käyttökelpoisuutta. Toisaalta korttien 
soveltumattomuutta perustellaan lentokonemyynnin pienellä määrällä. 
75. Nämä ovat jokseenkin erikoisia perusteita. Jos matkustaja ei säilytä 
maihinnousukorttiaan verottomia ostoksia varten, on kyseenalaista, haluaako hän ostaa 
verottomasti. Valvontamenetelmän puutteellinen soveltaminen ei riitä syyksi siitä 
luopumiseen. Päinvastoin, se on syy parantaa järjestelmää. Maihinnousukortin sisältämiä 
tietoja on siis lisättävä. Sitä paitsi, lentojen pienet myyntimäärät eivät suinkaan koske 
kaikkia verottomia tuotteita. 
76. Lentokonemyynti eroaa kaikesta muusta verottomasta myynnistä sikäli, että se on 
viimeinen tilaisuus verottomiin ostoksiin. Jos lentokonemyynnin ja lentoasemamyynnin 
välillä olisi kunnollinen yhteys (ks. selvitys jäljempänä), ja jos kullekin matkustajalle 
annettaisiin vain yksi tilaisuus ostaa verottomasti, koneen miehistö voisi valvoa 
verottomille ostoksille asetettujen rajoitusten noudattamista eivätkä moninkertaiset tai 
toistuvat myyntitapahtumat olisi mahdollisia. 
77. Melkeinpä jokaisesta jäsenvaltiosta puuttuu järjestelmä, joka kytkee lentoasemamyynnin 
lentokonemyyntiin. Ainoa ratkaisu toistuvaan lentoasemamyyntiin on, kuten edellä on jo 
mainittu, maihinnousukortin tai vastaavan asiakirjan oikea käyttö ja/tai rekisteröinti, joka 
kattaa kaikki matkustajan tekemät verottomat ostokset ja kaikki verottomat 
myyntipisteet. Maihinnousukortin oikea käyttö ratkaisisi myös moninkertaisen myynnin 
ongelman. Eräissä jäsenvaltioissa käytetään ennakkotilausjärjestelmää. Tämä saattaisi 
olla tehokas järjestelmä, jos siinä käytettävä asiakirja leimataan riittävällä tavalla ja, 
edellyttäen, että se sisältää tarpeelliset tiedot, jos sitä vaaditaan (uusia) verottomia 
ostoksia tehtäessä lentokenttä tai lentokoneessa. Vaikka muutamat jäsenvaltiot näyttävät 
soveltavan tätä järjestelmää osittain, niin ainakaan komission tietojen mukaan yksikään ei 
sovella sitä kokonaisuudessaan. 
78. Myös lentokonemyynnin osalta jäsenvaltioiden valvonta koskee erityisesti myyjien 
kirjanpitoa ja seurantajärjestelmiä. Edellä lentoasemamyynnin yhteydessä esitetyt 
18 
huomiot tällaisen valvonnan rajoituksista pätevät lentokonemyyntiinkin. Sitä tosin 
voidaan valvoa tehokkaammin, sillä myyntiä harjoittaa vain yksi yritys, lentoyhtiö. 
Tämän vuoksi joissakin jäsenvaltioissa on käytössä menetelmä, jossa verrataan 
koneeseen tuotujen tuotteiden kokonaismäärää lennon aikana myytyyn määrään. Tietoa 
yksittäisten matkustavaisten ostoista on kuitenkin harvoin saatavilla, joten tällainenkin 
valvonta on varsin yleisluonteista. 
79. Ratkaisua vaativa ongelma on, että Eurooppa-neuvoston säädösten soveltaminen 
kansainvälistä liikennettä harjoittaviin lentoyhtiöihin ja erityisesti niihin, jotka lentävät 
kolmansiin maihin tuntuu olevan jäsenvaltioille hankalaa. Tämä koskee myös tapauksia, 
joissa kolmansien maiden lentoyhtiöt tekevät ensin välilaskun yhteisön alueella ja 
jatkavat sitten toiselle yhteisön alueella olevalle kentälle. 
• Laivat 
80. Joissakin tapauksissa myyjävalvonta perustuu ostolipukkeen käyttöön, sen ohella, että 
henkilökunnalle annetaan ohjeet olla myymättä enempää kuin rajoitukset sallivat. 
Yleensä ostolipuke osoittaa verottomien ostosten sallitun määrän. Lipukkeita ei 
kuitenkaan käytetä osoittamaan arvoon perustuvia ostorajoituksia. 
81. Päinvastoin kuin lentomatkailussa käytettävissä maihinnousukorteissa, ostolipukkeissa ei 
ole matkustajan nimeä. Ostolipukejärjestelmän haittapuolena onkin, että matkustajat 
voivat vaihtaa lipukkeita keskenään. Tämä on eräs syy, miksi niitä ei lainkaan käytetä 
eräillä laivalinjoilla, joilla on erittäin suuri matkustajatiheys. Lipukkeesta on voitava 
nähdä, onko sitä käytetty, jotta seuraavan ostoksen myyjä voi pyytää tositetta edellisestä 
ostoksesta tarkistaakseen, ettei verottomille ostoksille sallittuja rajoituksia ylitetä. 
Järjestelmä ei kuitenkaan ole vedenpitävä, sillä matkustaja voi toki esittää väärän kuitin 
tai käyttää toisen matkustajan ostolipuketta. Lipukkeita voidaan myös väärentää ja niillä 
voidaan käydä mustanpörssin kauppaa. 
82. Lyhyillä matkoilla tehtävien ostosten ja arvon perusteella rajattujen tuotteiden ostamisen 
valvonnan puuttumisen sekä ostolipukejärjestelmän puutteellisuuden (vaihdettavuus, 
myytyä määrää koskevan tiedon puuttuminen ja valvonnan täydellinen puuttuminen 
eräissä tapauksissa) vuoksi on hyvin epävarmaa, voidaanko rajoitukset ylittävä veroton 
myynti estää hyväksyttävällä tavalla. Näiden puutteiden takia laivoilla tapahtuva veroton 
kauppa on erittäin arka väärinkäytöksille. 
83. Vaikuttaa siltä, etteivät jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät korjaa laivoilla sovellettavan 
valvonnan puutteita. Kuten edellä on mainittu, kyseiset valvontajärjestelmät ovat 
etäämpänä itse valvottavasta kuin myyjävalvonta, sillä niiden tavoitteena ei ole estää 
yksittäisiä, sallitut rajat ylittäviä ostoksia. 
84. Komission tietoon on tullut; että eräät laivayhtiöt myyvät lyhyitä päivämatkoja toisiin 
jäsenvaltioihin erittäin halvalla. Matkustajat eivät aina poistu laivasta noustakseen maihin 
toisessa jäsenvaltiossa. Näiden matkojen ainoa tarkoitus näyttää olevan antaa tilaisuus 
verottomaan myyntiin. 
85. Joissakin jäsenvaltioissa laivayhtiöt ja kansalliset viranomaiset valittavat toisten yhtiöiden 
ja toisten jäsenvaltioiden viranomaisten toteuttaman myyjien valvonnan puutteesta 
kyseisten maiden välisessä liikenteessä, sillä tämä puute voi vääristää kilpailua. 
19 
86. Neuvoston suuntaviivoissa mainittuja kahdenvälisiä sopimuksia ollaan vasta 
kehittelemässä. Komission käsityksen mukaan tämä osoittaa, että jäsenvaltiot eivät täytä 
neuvoston suuntaviivojen velvoitusta. 
87. Jäsenvaltioiden soveltama valvonta muistuttaa lentoasema- ja lentokonemyynnin 
valvontaa. Se perustuu ennen kaikkea kirjanpidon ja varastojen valvontaan. Aiemmin 
esitetyt huomiot pätevät jälleen. Joissakin jäsenvaltioissa on kehitetty käytössä olevaan 
myyjävalvontajärjestelmään sopivia tietokonejärjestelmiä ja -ohjelmia, toisissa taas 
tukeudutaan "perinteisempiin" keinoihin. Joissakin valtioissa kauppojen 
tietokonejärjestelmät ovat yhteydessä tullin verkkoon, toisissa taas eivät. Laivoilla ja 
lentokoneissa tapahtuvan myynnin samankaltaisuus (molemmissa myyjiä vain yksi) on 
johtanut siihen, että myös laivamyyntiä valvotaan vertaamalla verotonta 
kokonaismyyntiä matkustajamäärään. Tässäkin tapauksessa valvonnan tulosta voidaan 
arvioida vain yleisluonteisesti, eivätkä nämä järjestelmät siksi voi estää verottomille 
ostoksille asetettujen rajoitusten ylittämistä yksittäisten matkustajien osalta. 
88. Tässä esitetyn perusteella on selvää, että myyjävalvoimassa sovelletut menetelmät eivät 
riitä neuvoston asettamien tavoitteiden saavuttamiseen. 
• Yleisiä huomioita 
89. Verottomien kauppojen (ja verollistenkin) omistajien taloudellisten etujen ja niiden 
samanaikaisen valvontavelvollisuutensa välille saattaa syntyä ristiriita. 
90. On muistettava, että yleisölle osoitetut myyjävalvontaa koskevat ilmoitukset, joissa 
useimmiten ilmoitetaan määrä- ja arvorajat, ovat tulkinnanvaraisia tai niiden antama tieto 
on puutteellista. Esimerkiksi laivayhtiöiden ilmoitukset vaihtelevat erinomaisesta 
huonoon jopa yhden ja saman yhtiön puitteissa. Yleensä matkustajille tiedotetaan 
verottomien ostosten rajoituksista sopivasti sijoitetuin kyltein tai hinnastoin. 
Arvorajoituksia koskeva tiedottaminen on yleensä vajavaisempaa, usein sitä ei ole 
ollenkaan tai se sisältää ainoastaan ilmoituksen rajoitusten olemassaolosta kertomatta 
niiden sisältöä. 
91. Joissakin tapauksissa tuotteille ilmoitetaan vain yksi hinta riippumatta siitä onko ne 
myyty verottomina vai verollisina. Tässä järjestelmässä arvonlisävero määräytyy sekä 
verottomien että verollisten ostojen perusteella. Toisin sanoen sekä matkustajat, joilla on 
oikeus tehdä verovapaita ostoja, että matkustajat, joilla tätä oikeutta ei ole, maksavat 
tietämättään arvonlisäveroa saman keskimääräisen prosentin mukaan. On ilmeistä, että 
näin laskemalla ei oikeata veromäärää saada selville. Ostaja ei tiedä myyntihinnan 
sisältämän veron määrää. 
Tällainen valvonta ei yleensä eroa varastonpitäjän valvonnasta. Itse asiassa, se ainoastaan 
tarkistaa, että varastosta tai verottomalta alueelta pois siirretyn tavaran määrä kirjataan 
oikein. Itse verottoman myynnin ehtojen toteutumista ei kuitenkaan valvota. Tällainen 
menettely ei ole sopusoinnussa arvonlisäverotuksen perusperiaatteiden kanssa. 
92. Yhteisön tasolla myyjävalvonnan käyttö vaihtelee huomattavasti jopa yhden ainoan 
jäsenvaltion alueella. Koska jäsenvaltiot ovat riippuvaisia toisten jäsenten harjoittamasta 
valvonnasta, erot valvonnan tehokkuudessa ovat johtaneet syytöksiin kilpailun, 
vääristämisestä. 
20 
93. komissio pyysi usean kansainvälisen laiva- ja ilmailuliikenteen ja verottoman myynnin 
harjoittajien järjestön mielipidettä myyjävalvonnasta. Järjestöjen käsitykset vaihtelivat 
jossain määrin, lähinnä siksi, että valvonta koskee hyvin monenlaisia tuotteita ja siksi, 
että järjestöjen tarpeet eroavat toisistaan. 
94. Joka tapauksessa komission halutaan varmistavan, että kaikki yhteisön myyjät ja 
myyntipisteet harjoittavat valvontaa, joka on ainakin jossain määrin yhteneväistä 
kilpailun vääristymien ja matkustajien keskuudessa syntyvien väärinymmärrysten 
estämiseksi. 
95. Alan kehittyminen poikkeaa neuvoston suuntaviivoista, jotka laadittiin ainoastaan 
verottomien myyntipisteiden toiminnan väliaikaiseksi ylläpitämiseksi vuoden 1993 
tasolla. Kehitys on ollut seuraavan laista: 
• uusia verottoman myynnin muotoja on otettu käyttöön (esimerkiksi lentolipun ja 
majoituksen sekä verottomia "tuotepaketteja" sisältäviä erikoisjärjestelyjä, ja 
ennakkoon pakattuja tuotteita), (ks. liite 6, luku 2, jakso 2); 
• eräitä olemassaolevia verottoman myynnin alueita on laajennettu (ks. liite 6, luku 2); 
• eräät verottomat myymälät ovat lisänneet valikoimaansa (sähkölaitteet, radiot, 
laatutekstiilit ja niin edelleen), (ks. liite 6, luku 2, jakso 5); 
• uusia verottomia ja verollisia kauppoja on avattu tai avataan piakkoin (ks. liite 6, luku 
2, jaksot 1 ja 7). 
96. Tässä yhteydessä komissio toistaa kantansa, jonka mukaan se vastustaa uusien 
verottomien myyntipisteiden perustamista yhteisössä alalle ominaisen järjestelmän 
puitteissa, ja että kaikkien osapuolten on pidettävä tämänhetkistä tilannetta erityisenä ja 
ajallisesti rajattuna poikkeuksena sisämarkkinoiden säännöistä. 
21 
3 LUKU 
YHTEISÖN SISÄINEN VEROTON MYYNTI VUODESTA 1993 
1 jakso. Alustavia huomautuksia 
97. Kauppiaiden vuoden 1993 ensimmäisen puoliskon kokemusten mukaan myyjävalvonta 
näyttää toimivan. Kauppiaat ovat kuitenkin huolestuneita myynnin ja tulojen laskusta 
(keskimäärin ainakin 10 prosenttia) lisääntyneestä matkustajamäärästä huolimatta. Tätä 
voidaan kauppiaiden mukaan pitää osoituksena siitä, että myyjävalvonta on ainakin 
osittain osoittautunut rajoittavammaksi kuin sitä aiempi saapuvien matkustajien 
tullitarkkailu. 
98. Jäsenvaltioilta pyydettiin tilastotietoja vuosien 1992 ja 1993 verottomasta myynnistä, 
jotta komissio voisi selvittää myyjävalvonnan taloudellisen vaikutuksen verottomaan 
kauppaan. Selvityksen tulosten pääpiirteet on esitetty tässä luvussa. Täydelliset analyysiä 
varten tiivistetyt tiedot ja niiden yksityiskohtainen arviointi on liitteessä 7. 
99. komission saamat tiedot verottomien myymälöiden liikevaihdosta, matkustajamääristä, 
liikkeenharjoittajien ja myyntipisteiden määrästä ja myyntipisteiden yhteenlasketusta 
pinta-alasta ovat puutteellisia. Eräät jäsenvaltiot eivät toimittaneet kaikkea pyydettyä 
tietoa, erityisesti myyntipaikkaa koskevaan kysymykseen ei vastattu (BE, DK, IRL, NL, 
PT ja UK). Espanja ei toimittanut kaikkea yksityiskohtaista tietoa vaan ilmoitti 
lentoasemien osalta ainoastaan kokonaismäärät ja laivojen osalta vain vuoden 1993 
tiedot. Ranska ilmoitti vain kokonaismäärät ja erottelun ranskalaisiin ja ulkomaisiin 
tuotteisiin, vaikka sitä ei pyydetty. Tanska ei kyennyt toimittamaan täydellisiä 
lentoasema- ja lentokonemyyntiä koskevia tietoja. Kolme jäsenvaltiota ei lainkaan 
palauttanut komission lähettämää kyselylomaketta (DE, IT ja LU). 
Tässä yhteydessä on myös huomattava, että lentokenttämyynti sisältää tiedot niin muihin 
jäsenvaltioihin kuin kolmansiin maihin matkustavien osalta. Mitä taas tulee lentokone- ja 
lauttamyyntiin, niin jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin sisältyvät ainoastaan 
myyntitiedot yhteisön sisäisiltä lennoilta ja yhteisön sisäisiltä lauttareiteiltä. 
100. komissio ei pysty tarkistamaan saamansa tiedon luotettavuutta tai täydellisyyttä. Edellä 
mainitut puutteet johtuvat useista eri syistä, kuten siitä, ettei kyseistä tietoa kerätä 
lainkaan tai ettei sitä ole saatavilla merkittävien konkurssien tai organisaatio-ongelmien 
takia. Saksan ja Luxemburgin puuttuvat tiedot eivät vaikuta johtopäätöksiin, sillä niissä 
alv lasketaan kiinteän verokannan mukaan. Niinpä komissio arvioi, että sen taloudellista 
analyysiä varten saama tieto riittää eri jäsenvaltioissa ja myyntipisteissä tapahtuvan 
verottoman myynnin kehityssuunnan selvittämiseen. 
101. Seuraavan analyysin tavoitteena on myös selvittää tärkeimmät syyt tilastojen osoittaman 
verottoman myynnin kehitykseen. Kaikkia yleisiä myyntiin vaikuttavia tekijöitä ei 
kuitenkaan voida ottaa huomioon. Näitä ovat esimerkiksi kaupan ja teollisuuden 
tavanomainen suhdannevaihtelu ja muutokset kuluttajien maussa. Analyysi keskittyy 
verottoman myynnin kehityksen ja siihen liittyvän matkustaja- ja myymälämäärän kasvun 
välisen yhteyden sekä valuuttakurssien vaihtelun mahdollisen merkityksen selvittämiseen-
Inflaatiota ei oteta huomioon suoraan. Vaikka valuuttakurssit jossain määrin heijastavat 
22 
inflaatiota, tätä pidetään vähämerkityksisenä tässä yhteydessä, ainakin vuosien 1992 ja 
1993 osalta. Tilastojen perusteella todennetun huomattavan vaikutuksen, jota ei voida 
selittää mainituilla tekijöillä, odotetaan liittyvän myyjävalvonnan käyttöönottoon. Tästä 
lähestymistavasta seuraa, että ecuihin ja kansalliseen valuuttaan perustuvan analyysin 
välillä on menetelmäero. 
2 jakso. Yleinen kehitys: veroton myynti ecuina21992-1993 
102. Komission saamien tietojen perusteella veroton lentoasemamyynti kasvoi vuodesta 1992 
vuoteen 1993 noin 6 prosenttia (laskettu seitsemän maan tietojen perusteella; ml. sekä 
yhteisön sisäinen myynti että myynti kolmansiin maihin matkustaville), lentokonemyynti 
noin 3 prosenttia (laskettu seitsemän maan tietojen perusteella; ainoastaan myynti 
yhteisön sisällä) ja laivamyynti noin 25 prosenttia (laskettu kuuden maan tietojen 
perusteella; ainoastaan myynti yhteisön sisällä)3. Satamien myynti ei juuri muuttunut 
(laskettu kahden maan perusteella) 
Luvut osoittavat ecuina lasketun verottoman myynnin kasvaneen myyjävalvonnan 
käyttöönotosta huolimatta. Myynti on kasvanut lentoasemilla, joilla myyjävalvonta on 
ilmeisen helppo ottaa käyttöön, ja varsinkin laivoilla. Syy on ilmeisesti se, että laivoilla 
myyjävalvonta ei ole kovinkaan tiukkaa tai sitä ei ole ollenkaan. Satamamyynnin vähäistä 
kasvua ei voida arvioida, sillä joistakin kyseisen kahden jäsenvaltion satamista saatavilla 
oleva tieto ei ole tarpeeksi kattavaa. 
103. Käytettävissä olevien tietojen perusteella veroton myynti ecuina muuttui vuodesta 1992 
vuoteen 1993 -10,3% Belgiassa, +0,6% Tanskassa, -4,6% Espanjassa, +1% Irlannissa, -
9,4% Portugalissa, +30,7% Yhdistyneessä kuningaskunnassa, +9,2% Kreikassa, -10,4% 
Ranskassa ja +2,5% Alankomaissa. Toisin sanoen, kolmessa jäsenvaltiossa veroton 
myynti laski huomattavasti vuodesta 1992 vuoteen 1993 (noin 10 prosenttia BE, FR ja 
PT), Espanjassa veroton myynti laski hieman, kolmessa jäsenvaltiossa verottomasta 
myynnistä saatu liikevaihto pysyi suurinpiirtein muuttumattomana (DK, IRL ja NL) ja 
kasvoi merkittävästi kahdessa jäsenvaltiossa (EL ja UK). 
104. Eri jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja myyntipaikkakohtaisessa myynnissä 
(esimerkiksi lentokonemyynti laski 13 prosenttia Portugalissa ja kasvoi 235 prosenttia 
Kreikassa). Joihinkin tapauksiin on selkeä syy. Kreikan osalta kokonaiskasvu johtuu 
lähinnä lentokonemyynnin lisääntymisestä. Koska matkustajien määrä on muuttunut vain 
vähän, on myynnissä täytynyt tapahtua merkittävä muutos. Ranskassa myynti on 
laskenut suhteellisen jyrkästi, lähinnä yhteisön sisäisestä liikenteestä johtuen (-22,3 
prosenttia). Silti myynti on laskenut kolmansienkin maiden osalta, tosin ei yhtä jyrkästi, 
mikä osoittaa, että myyjävalvonta ei ole laskun merkittävin syy. 
105. Jäsenvaltioiden tiedot tuoteryhmäkohtaisesta verottomasta myynnistä osoittavat, ettei 
minkään tuoteryhmän myynti ole kasvanut poikkeuksellisen paljon. Kaikkien tuotteiden 
ecumyynnin kasvu vaihteli 9:n ja 16:n prosentin välillä (kahdeksan jäsenvaltion tietojen 
2 Käytetyt vaihtokurssit: 30. syyskuuta 1992 ja 30. syyskuuta 1993 
3 Tässä yhteydessä on huomattava, että lentokone- ja lauttamyynli koskee vain yrityksiä, joilla on 
päätoimipaikka kyseisessä jäsenvaltiossa. 
23 
perusteella). Ranskan tilanne on jossain määrin poikkeava. Eri tuoteryhmien myynti 
vaihtelee myyntipaikan mukaan. Kasvu oli merkittävintä lentokone- ja laivamyynnissä. 
3 jakso. Taloudellinen arviointi: veroton myynti kansallisessa 
valuutassa ja ecuina 1992-1993 
106. Oheinen taulukko on yhteisön vuosien 1992 ja 1993 verottoman myynnin taloudellisen 
arvioinnin tilastoperusta. Prosentuaalinen muutos on laskettu: 
• kokonaismyynnistä kansallisena valuuttana ja ecuina; 
• myynnistä matkustajaa kohti ainoastaan ecuina. 
Taulukko sisältää jäsenvaltiokohtaisen tiedon jokaisesta myyntipaikasta. 
1 (1) 
JVa 
BE 
DK 
EL 
ES 
BRL 
NL 
PT 
UK (2) (3) (4) 
Lentoasemat*1 
Muu­
tos 
kan­
salli­
sessa 
val.d 
(%) 
-10,18 
+22,16 
+16,22 
+5,87 
+4,93 
-1,10 
+2,05 
+17,60 Muutos 
ecuina/ 
mate 
(%) 
-21 
+11 
-1 
-7 
-4 
-10 
-9 
+14 Muu­
tos 
ecuina 
(%) 
-11 
+21 
+7 
-5 
-4 
+3 
-9 
+19 (5) (6) (7) 
Lentokoneet0 
Muutos 
kansal­
lisessa 
val.d 
(%) 
-4,22 
+29,79 
+209,27 
+13,39 
+42,61 
-15,80 
-2,60 Muutos 
ecuina/ 
mat.e 
(%) 
-30,10 
-1,51 
+227,36 
-5,25 
+26,91 
-16,04 
-23,97 Muutos 
ecuina 
(%) 
-5,62 
+28,53 
+235,05 
+1,77 
+31,04 
-12,66 
-13,11 (8) (9) (10) 
Lautat0 
Muutos 
kansal­
lisessa 
val.d 
(%) 
-5,59 
+9,91 
+15,05 
+14,03 
+9,05 
+51,81 Muutos 
ecuina/ 
mat.e 
(%) 
-7,96 
+6,22 
+17,68 
+9,34 
+12,76 
+32,79 Muu­
tos 
ecui­
na 
(%) 
-6,97 
+0,01 
+6,04 
+4,78 
+13,13 
+53,76 
107. Verottoman lentoasemamyynnin muutos, vuodesta 1992 vuoteen 1993 kansallisessa 
valuutassa (sarake 2) ja ecuina (sarake 4), näyttää vaihtelevan jäsenvaltiosta toiseen: 
Jäsenvaltio. 
Sisältää myynnin yhteisön sisällä ja kolmansiin maihin matkustaville. 
Vain myynti yhteisön sisäisillä lennoilla tai lauttareiteillä. 
Kansallisessa valuutassa. 
Matkustaja. 
24 
108. Joissain maissa valuuttakursseilla oli - ainakin jossain määrin - vaikutusta verovapaan 
lentokenttämyynnin kehittymiseen (EL, ES, IRL ja PT), kun taas toisissa mitään 
merkittävää vaikutusta ei ollut havaittavissa. Mikäli tällainen vaikutus on olemassa, on 
lisäys kansallisessa valuutassa suurempi kuin ecuina tai jopa myynnin lasku ecuissa 
mitattuna on mahdollinen. Tämä on valuuttakurssin laskun johdonmukainen seuraus, 
mikä jo sellaisenaan voi olla osasyy myös kokonaiskasvuun. Verrattaessa saraketta 3 
[muutos ecuina matkustajaa kohden] sarakkeeseen 4 [absoluuttinen muutos] ei esiinny 
mitään yhtä selvää trendiä. Irlannin, Espanjan ja Portugalin kohdalla ei voida havaita 
lainkaan tai vain vähäistä eroa näiden lukujen välillä, mikä näyttäisi osoittavan, että 
verovapaan myynnin kasvu on yhteydessä matkustajamäärän kasvuun. Kreikan, Belgian, 
Yhdistyneen kuningaskunnan, Tanskan ja Alankomaiden kohdalla myynti matkustajaa 
kohti laskettuna on kehittynyt negatiivisemmin kuin mitä absoluuttisista luvuista voisi 
päätellä. 
Vain neljä jäsenvaltiota toimitti erilliset tiedot myynnistä muihin jäsenvaltioihin 
matkustaville. Ne on koottu seuraavaan taulukkoon: 
(1) 
Jäsen­
valtio 
BE 
EL 
IRL 
r (2) 
Myynti 
yhteisön 
sisällä 1992 
(kansallisena 
valuuttana) 
2.093.790.244 
11.922.295.077 
36.076.977 
117.576.077 (3) 
Myynti 
yhteisön 
sisällä 1993 
(kansallisena 
valuuttana) 
1.642.015.562 
13.702.175.556 
37.555.866 
129.984.163 (4) 
Muutos 
-22% 
+15% 
+4% 
+11% (5) 
Matkusta­
jat 1992 
(yhteisön 
sisällä) 
4.478.437 
3.085.179 
13.721.009 (6) 
Matkusta­
jat 1993 
(yhteisön 
sisällä) 
4.941.906 
3.141.186 
14.211.040 (7) 
Yhteisön 
sisäisen 
myynnin 
muutos 
matkustajaa 
kohti 
(ecuina) 
-4% 
-6% 
+8% (8) 
Yhteisön 
sisäisen 
kokonais- j 
myynnin 
muutos 
(ecuina) ; 
i 
-23% 
+6% 
-4% 
+12% 
i 
109. Veroton myynti lentoasemilla maittain vuodesta 1992 vuoteen 1993 kansallisena 
valuuttana (sarake 4) ja ecuina (sarake 8) poikkeavat toisistaan Kreikan ja Irlannin osalta 
(ensisijaisesti johtuen valuuttakurssimuutoksista), mutta eivät osoita suurtakaan 
vaihtelua Belgian ja Yhdityneen kuningaskunnan kohdalla. Kun katsotaan saraketta 7 
[muutos ecuina matkustajaa kohti] ja verrataan sitä sarakkeen 8 lukuihin [absoluuttinen 
muutos] käy ilmi ainoastaan Kreikan kohdalla huomattavan suuri ero, mikä on täysin 
sopusoinnussa edellä todetun yleisen trendin kanssa. Näin ollen ei ole perusteltua väittää, 
että verovapaan myynnin yleisessä kehitystrendissä kyseisenä ajankohtana ei heijastuisi 
oikein yhteisön sisäisen myynnin osuus. 
Valuuttakurssien muutosten mahdollinen vaikutus lentokonemyyntiin näkyy kun vertaa 
kohdassa 106 esitetyn taulukon vuoden 1992 ja 1993 myyntiä kansallisessa valuutassa 
(sarake 5) ecumyyntiin (sarake 7). Vertailun perusteella Belgiassa, Tanskassa ja 
Alankomaissa ei ole tapahtunut merkittävää muutosta kun taas Espanjassa, Irlannissa ja 
Portugalissa muutos on suurempi kansallisessa valuutassa kuin ecuina laskettuna 
25 
(vaikuttaa siltä, että se on myös lisännyt lentokonemyyntiä). Matkustajamäärää ja sen 
suhdetta verottomaan lentoasemamyyntiin kuvaavat sarakkeet 6 [muutos ecuina 
matkustajaa kohti] ja 7 [absoluuttinen muutos] näyttävät osoittavan, että useimmissa 
maissa matkustajat ovat muuttaneet ostokäyttäytymistään huomattavasti. Kun yleinen 
verottoman lentoasemamyynnin matkustajakohtainen lasku on suurempi kuin 
absoluuttinen, Tanskan osalta suhde on päinvastainen. 
110. Kolmessa maassa, Tanskassa, Irlannissa ja Kreikassa verottoman laivamyynnin kasvu on 
suurempi kansallisessa valuutassa (sarake 8) kuin ecuina (sarake 10). Tämä saattaa 
viitata devalvaation verottoman myynnin kasvuun johtavaan vaikutukseen maassa, jonka 
valuutan arvo laskee. Luvut sarakkeissa 9 [muutos ecuina matkustajaa kohti] ja 10 
[absoluuttinen muutos] osoittavat, että Belgiassa myynnin absoluuttinen lasku vastaa 
matkustajakohtaisen myynnin kasvua. Toisin sanoen, Belgia on kärsinyt suuremmasta 
verottoman kaupan hidastumisesta kuin luvut sellaisenaan osoittavat. Myös Tanskassa, 
Irlannissa ja Espanjassa matkustajakohtainen kasvu on suurempi kuin absoluuttiset luvut 
osoittavat. Vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jonka markkinaosuus on tässä 
suhteessa suurin, on matkustajakohtainen kasvu absoluuttista pienempi. Yli 30 prosentin 
kasvu on kuitenkin huomattavan suuri. 
4 jakso. Arviointi 
111. Saatavilla olevan tiedon perusteella tehty yhteisön alueella tapahtuneen verottoman 
ecumyynnin tilastollinen tutkimus osoittaa selvästi myynnin kasvaneen vuodesta 1992 
vuoteen 1993. Kasvu jakaantuu maantieteellisesti ja myyntipaikkojen (kulkuvälineiden) 
välillä on suuria eroja, kun taas tuoteryhmillä ei tässä ole juurikaan merkitystä. 
112. On ilmiselvää, etteivät eri jäsenvaltioissa sovelletut myyjävalvontajärjestelmät estä 
verotonta myyntiä kehittymästä eri tavoin. Lentokoneissa ja erityisesti laivoilla 
harjoitettu valvonta on kautta yhteisön olennaisesti heikompaa kuin lentoasemilla. 
Matkustajat ovat ilmeisen hyvin selvillä näistä eroista ja sovittavat ostoksensa niiden 
mukaan. 
113. Matkustajaliikenne kokonaisuudessaan kasvoi vuodesta 1992 vuoteen 1993 ja suosi 
siten verottoman myynnin kasvua. Matkustajakohtaisten ostosten osalta vain lautoilla on 
merkittävää myynnin kasvua, minkä voidaan katsoa olevan yhteydessä 
myyjävalvontatoimenpiteisiin. Muut selitykset tälle nousulle eivät ole yhtä vakuuttavia, 
sillä ei ole uskottavaa, että alkoholijuomien, tupakkatuotteiden, hajuvesien, toalettivesien 
ja ylellisyystuotteiden menekki olisi lisääntynyt tänä aikana. 
114. Joissakin maissa kansallisen valuutan arvon laskulla oli verotonta myyntiä lisäävä 
vaikutus. Tällä hetkellä valuuttakursseilla ei kuitenkaan ole merkittävää vaikutusta 
verottoman myynnin kehitykselle. 
115. Verottoman myynnin kehityksen vuodesta 1992 vuoteen 1993 sekä matkustajaliikenteen 
ja valuuttakurssien kehityksen perusteella voidaan tilastoista päätellä, että 
myyjävalvonnan käyttöönotto ei ole vaikuttanut kielteisesti verottomien tavaroiden 
kauppaan. Vaikka kielteinen vaikutus havaittiinkin joissakin erityisissä tapauksissa, sillä 
ei ollut ratkaisevaa merkitystä. Saatavilla olevan tiedon perusteella on ilmeistä, että. 
26 
veroton myynti on yleisesti ottaen kasvanut vuodesta 1993.Voidaan siis päätellä, etteivät 
nämä menetelmät ole riittävän tehokkaita estämään rajoitukset ylittävä veroton myynti 
116. Neuvoston 14 päivänä joulukuuta 1992 tekemän päätöksen valossa tilastoanalyysillä on 
kaksi keskeistä tulosta: verotonta myyntiä harjoittavalle sektorille on annettu tavoitteen 
mukainen tilaisuus ylläpitää liiketoimintaa siirtymäkauden ajan, eikä siis ole syytä nostaa 
enempää arvorajoitusta 90:stä ecusta. 
27 
PÄÄTELMÄT 
117. Päätelmissään 14 päivänä joulukuun 1992 neuvosto kehotti komissiota "arvioimaan 
jäsenvaltioiden valvontaa, erityisesti sikäli kuin se kohdistuu toistuvan myynnin 
estämiseen". 
118. Tämä kertomus osoittaa, että tilanne on monessa jäsenvaltiossa varsin huono. Vain 
harvat jäsenvaltiot ovat varmistaneet, että käytetty järjestelmä antaa myyjille 
mahdollisuuden tarkistaa matkustajan edelliset samalla matkalla tekemät verottomat 
ostokset matkustajan tehdessä lisäostoksia. Käytännössä yksikään jäsenvaltio ei anna 
myyjille riittävää tietoa matkustajien aiemmista ostoksista, jotta mahdollinen jäljellä 
oleva verottomien ostosten kiintiö voitaisiin käyttää, tai huolehdi siitä, että kyseinen tieto 
siirtyy lentokentältä koneeseen toistuvien ostosten valvomiseksi. Täten mikään käytössä 
oleva järjestelmä ei takaa, että verottomuudelle asetettuja rajoituksia noudatetaan. Kuten 
raportissa on osoitettu, tällä on ilmeinen vaikutus jäsenvaltioihin, sillä verottomasti 
ostetut tuotteet viedään verottomina toisiin jäsenvaltioihin. Tämä laskee kotimaista 
myyntiä ja siten verokertymää. 
119. Jäsenvaltioiden veroviranomaiset yleensä valvovat myyjiä, mutta tämän valvonnan 
tehokkuus on kyseenalaista. Vaikuttaakin siltä, ettei se juuri eroa varastojen pitäjien 
harjoittamasta valvonnasta, sillä se takaa vain sen, ettei tavaraa siirretä varastosta tai 
verottomalta alueelta kirjaamatta. Veronviranomaiset eivät kuitenkaan valvo, 
ylläpidetäänkö verottomuuden edellyttämiä vaatimuksia myöhemminkin. 
120. Yleisen seurantajärjestelmän tulos ei todennäköisesti ole realistinen niin kauan kuin 
oletetaan, että jokainen matkustaja käyttää koko verottoman ostokiintiönsä. 
121. Laivaliikenteen, erityisesti lauttaliikenteen, osalta on korostettava, ettei komissiolle ole 
ilmoitettu ainoastakaan kahdenvälisestä sopimuksesta, ja käytännössä vain yksi tällainen 
sopimus näyttäisi olevan voimassa. 
122. Tästä voidaan päätellä, etteivät jäsenvaltiot suhtaudu kovin vakavasti velvollisuuteensa 
valvoa riittävän tehokkaasti. Ne eivät itse asiassa täytä edes neuvoston 
vähimmäisvaatimuksia. Tämä varmistaa komission neuvostossa käytyjen neuvottelujen 
aikana esittämän epäilyksen, että rajatarkastusten puuttuessa tehokas valvonta on 
mahdotonta sisämarkkinoilla. 
123. Riittävän valvonnan puuttuminen saattaa vääristää kilpailua verottomien ja verollisten 
myyntipisteiden välillä, mutta se voi olla erityisen haitallista niiden liikennemuotojen 
väliselle kilpailulle, joissa voidaan harjoittaa verotonta myyntiä ja niiden, joissa ei voida. 
Komission ohella myös jokaisen jäsenvaltion on ensisijaisesti puututtava juuri tähän. 
124. Vallalla oleva käytäntö on omiaan vähentämään yhteisön omien varojen 
arvonlisäveropohjaa. Sekä kilpailun vääristyminen että haitalliset tulovaikutukset voivat 
tarvittaessa saada komission käyttämään oikeuttaan varmistaa riittävän 
vähimmäisvalvonnan olemassaolo. 
125. Raportti osoittaa myös, että verottomien myymälöiden liikevaihto ei heikentynyt uuden, 
verotusjärjestelmän myötä. Se osoittaa, että arvorajoitukseu korottaminen oli 
28 
verottoman myynnin siirtymävaiheen tavoitteiden mukaista, ja että se edelleenkin riittää 
takaamaan samojen tavoitteiden saavuttamisen myös tulevaisuudessa. Verottoman 
myynnin huomattava kasvu heikkenee todennäköisesti eräillä sektoreilla jäsenvaltioiden 
ottaessa käyttöön tehokkaampia valvontakeinoja. Niinpä arvorajoituksen korottamista 
tai laskemista ei pidetä perusteltuna. 
126. Vaikka tilanne on huomattavan huolestuttava, on muistettava, että veroton myynti 
yhteisön sisällä matkustaville on tarkoitus lopettaa runsaassa kolmessa vuodessa. Siksi 
on ehkä ymmärrettävää, että jäsenvaltiot eivät katso tiukempaa valvontaa tarpeelliseksi, 
vaikka komissio onkin sitä mieltä, että niiden tulisi edelleen pyrkiä tehostamaan 
valvontaa. 
127. Komissio haluaa myös korostaa olevansa pettynyt siihen, etteivät yritykset eivätkä 
jäsenvaltiot ole sen tietämän mukaan tähän mennessä ryhtyneet tarvittaviin 
toimenpiteisiin valmistautuakseen tilanteeseen vuoden 1999 kesäkuun jälkeen, jolloin 
verottoman myynnin on neuvoston päätöksen mukaisesti loputtava. 
29 

LIITE 1 
KYSELY VEROTTOMAN MYYNNIN KANSALLISESTA 
VALVONNASTA YHTEISÖN SISÄISESSÄ 
MATKUSTAJALIIKENTEESSÄ 
31 

KYSELY VEROTTOMAN MYYNNIN KANSALLISESTA 
VALVONNASTA YHTEISÖN SISÄISESSÄ 
MATKUSTAJALIIKENTEESSÄ 
Tämä kysely jakautuu neljään jaksoon. Kolme ensimmäistä jaksoa käsittelevät myyntiä 
lentoasemilla, lentokoneissa ja laivoilla. Olkaa hyvä ja kuvatkaa tarvittaessa selvästi kuhunkin 
jaksoon mahdollisesti kuuluvien eri järjestelmien erot, esimerkiksi erot pienten ja suurten 
lentoasemien järjestelmien välillä. Neljäs jakso käsittelee kuhunkin kolmeen aiempaan jaksoon 
liittyviä yleisiä kysymyksiä. 
Vastausten perusteella olisi voitava muodostaa kuva siitä, kuinka hyvin valvontajärjestelmänne 
kykenee estämään matkustaja- tai matkakohtaista myyntiä ylittämästä arvoltaan ja määrältään 
yhteisön lainsäädännössä asetettuja rajoituksia. Vastausten olisi lisäksi annettava komissiolle 
riittävät tiedot näiden valvontajärjestelmien toimivuutta koskevan kertomuksen laatimiseksi 
neuvostolle. 
Olkaa hyvä ja liittäkää vastaukseenne myös jäljennökset kaikista laeista, hallinnollisista 
määräyksistä tai kiertokirjeistä sekä julkisista ilmoituksista ja muista tavoista, joilla direktiivin 
91/680/ETY 28 k artiklan ja direktiivin 92/12/ETY 28 artiklan säännökset sekä neuvoston 14 
päivänä joulukuuta 1992 hyväksymät ohjeet on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. 
1. Myynti lentoasemilla 
1. Kuvailkaa soveltamaanne valvontajärjestelmää yleisesti. 
2. Kertokaa erityisesti miten on estetty moninkertainen myynti eri verottomien tavaroiden 
myyntipisteissä tai toistuva myynti samassa pisteessä. Miten estetään se, ettei konetta 
vaihtaville kauttakulkumatkustajille, jotka ovat jo tehneet ostoksia lähtölentoasemalla tai 
lentokoneessa ensimmäisellä yhteisön sisäisellä lento-osuudella, enää myydä verottomia 
tavaroita myöhemmin? 
3. Käytetäänkö järjestelmässänne maihinnousukorttia tai vastaavaa matkustajalle 
annettavaa asiakirjaa moninkertaisen ja toistuvan myynnin estämiseksi? 
• Jos käytetään, vastatkaa seuraaviin kysymyksiin: 
• Mitä merkintöjä korttiin tehdään? 
• Mikä vaikutus merkinnöillä on? Estävätkö ne myöhemmän myynnin? 
• Voivatko toimivaltaiset viranomaiset käyttää korttia tai vastaavaa asiakirjaa 
myöhemmin valvontatarkoituksiin? 
• Tehdäänkö kortissa ero yleisen arvorajan alaisten tuotteiden ja määrällisesti 
rajoitettujen tuotteiden välillä? Tehdäänkö viimemainittujen tuotteiden osalta ero eri 
tuoteryhmien (tupakkatuotteiden, väkevien alkoholijuomien, aperitiivien, viinien, 
hajuvesien ja toalettivesien) välillä? 
33 
4. Miten järjestelmänne toimintaa valvotaan? Mitä seuraamuksia myyjälle on sääntöjen 
rikkomisesta? 
5. Onko käytössä yleinen kokonaismyynnin seurantajärjestelmä? Jos on, mitkä ovat 
järjestelmän perusperiaatteet? Mitä sen avulla pyritään osoittamaan, todistamaan tai 
valvomaan? 
6. Kertokaa mahdollisista ongelmista, joita on esiintynyt valvontajärjestelmän toiminnassa 
kansallisella tai yhteisön tasolla, ja arvioikaa niiden merkitystä. 
2. Myynti lentokoneissa 
1. Kuvailkaa soveltamaanne valvontajärjestelmää yleisesti. 
2. Kertokaa erityisesti miten on estetty myynti tai myyntirajoitusten ylittyminen matkustajaa 
ja matkaa kohti, jos matkustajat ovat jo ostaneet verottomia tuotteita lentoasemalla tai 
lentomatkan aikaisemmalla osuudella. 
3. Käytetäänkö järjestelmässänne maihinnousukorttia tai vastaavaa matkustajalle 
annettavaa asiakirjaa moninkertaisen ja toistuvan myynnin estämiseksi? 
• Jos käytetään, vastatkaa seuraaviin kysymyksiin: 
• Mitä merkintöjä korttiin tehdään? 
• Mikä vaikutus merkinnöillä on? Estävätkö ne toistuvan myynnin? 
• Voivatko toimivaltaiset viranomaiset käyttää korttia tai vastaavaa asiakirjaa 
myöhemmin valvontatarkoituksiin? 
• Tehdäänkö kortissa ero yleisen arvorajan alaisten tuotteiden ja määrällisesti 
rajoitettujen tuotteiden välillä? Tehdäänkö viimemainittujen tuotteiden osalta ero eri 
tuoteryhmien (tupakkatuotteiden, väkevien alkoholijuomien, aperitiivien, viinien, 
hajuvesien ja toalettivesien) välillä? 
4. Miten järjestelmänne toimintaa valvotaan? Mitä seuraamuksia myyjälle on sääntöjen 
rikkomisesta? 
5. Onko käytössä yleinen seurantajärjestelmä? Jos on, mitkä ovat järjestelmän 
perusperiaatteet? Mitä sen avulla pyritään osoittamaan, todistamaan tai valvomaan? 
6. Kertokaa mahdollisista ongelmista, joita on esiintynyt valvontajärjestelmän toiminnassa 
kansallisella tai yhteisön tasolla, ja arvioikaa niiden merkitystä. 
3. Myynti lautoilla 
1. Kuvailkaa soveltamaanne valvontajärjestelmää yleisesti. 
2. Kertokaa erityisesti miten on estetty moninkertainen myynti eri verottomien tavaroiden 
myyntipisteissä lautalla tai toistuva myynti samassa pisteessä. 
34 
3. Käytetäänkö järjestelmässänne lauttayhtiön lippuun yhdistettyä tai muuta menettelyä 
toistuvan myynnin estämiseksi? 
• Jos käytetään, vastatkaa seuraaviin kysymyksiin: 
• Mitä merkintöjä lippuun tehdään? 
• Mikä vaikutus merkinnöillä on? Estävätkö ne toistuvan myynnin? 
• Voivatko toimivaltaiset viranomaiset käyttää lippua myöhemmin 
valvontatarkoituksiin? 
• Tehdäänkö lipussa ero yleisen arvorajan alaisten tuotteiden ja määrällisesti 
rajoitettujen tuotteiden välillä? Tehdäänkö viimemainittujen tuotteiden osalta ero eri 
tuoteryhmien (tupakkatuotteiden, väkevien alkoholijuomien, aperitiivien, viinien, 
hajuvesien ja toalettivesien) välillä? 
4. Miten järjestelmänne toimintaa valvotaan? Mitä seuraamuksia myyjälle on sääntöjen 
rikkomisesta? 
5. Onko käytössä yleinen seurantajärjestelmä? Jos on, mitkä ovat järjestelmän 
perusperiaatteet? Mitä sen avulla pyritään osoittamaan, todistamaan tai valvomaan? 
6. Onko maanne ja muiden jäsenvaltioiden välillä kahdenvälisiä järjestelyjä, joiden 
tarkoituksena on taata riittävä valvonta maanne ja näiden jäsenvaltioiden välisessä 
lauttaliikenteessä? 
• Jos on, vastatkaa seuraaviin kysymyksiin: 
• Minkä jäsenvaltioiden kanssa järjestelyjä on voimassa? 
• Mitä toimenpiteitä järjestelyihin kuuluu? 
• Liittäkää mukaan jäljennös järjestelyistä. 
7. Kertokaa mahdollisista ongelmista, joita on esiintynyt valvontajärjestelmän toiminnassa 
kansallisella tai yhteisön tasolla, ja arvioikaa niiden merkitystä. 
4. Yleisiä kysymyksiä 
1. Mihin toimenpiteisiin jäsenvaltiossanne on ryhdytty sen varmistamiseksi, että matkustajat 
saavat verottomien tavaroiden myyntipisteissä tiedon sovellettavista tavaroiden määrään 
ja arvoon liittyvistä rajoituksista? Jakaako kauppa myös tällaista tietoa? Vaaditaanko 
sitä? Jos mahdollista, liittäkää mukaan esimerkkejä kaupan ja viranomaisten 
tiedotusmateriaalista. 
2. Oletteko turvautunut hallinnollista yhteistyötä ja keskinäisen avun antamista koskeviin 
yhteisön säännöksiin? Jos olette, tuottiko se toivotun tuloksen? Kuvailkaa lyhyesti. 
3. Miten arvioitte yleistä lähestymistapaa ja valvonnan soveltamista yhteisön tasolla 
kokonaisuutena? 
35 

LIITE 2 
VEROTTOMAAN MYYNTIIN LIITTYVIÄ YHTEISOIKEUDEN 
ARTIKLOJA 
37 

VEROTTOMAAN MYYNTIIN LIITTYVIÄ YHTEISOIKEUDEN 
ARTIKLOJA 
Direktiivin 77/388/ETY (VAT) 28 k artikla 
(sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 94/4/EY 2 artiklalla) 
Seuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999: 
1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa verosta verovapaiden myymälöiden suorittamat yhteisön 
sisäisellä lennolla tai merimatkalla toiseen jäsenvaltioon matkustavan matkustajan 
henkilökohtaisissa matkatavaroissa kuljetettavien tavaroiden luovutukset. 
Tässä artiklassa tarkoitetaan: 
a) 'verovapaalla myymälällä' lentoasemalla tai satamassa sijaitsevaa toimipaikkaa, joka 
täyttää toimivaltaisten viranomaisten säätämät, erityisesti 5 kohdan mukaiset, 
edellytykset, 
b) 'toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla' matkustajaa, jolla on ilma- tai 
vesikuljetusasiakirja, jossa välittömäksi määräpaikaksi mainitaan toisessa 
jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema tai satama, 
c) 'yhteisön sisäisellä lennolla tai merimatkalla' ilma- tai vesikuljetusta, joka alkaa 3 
artiklassa tarkoitetun maan alueelta ja jonka tosiasiallinen saapumispaikka sijaitsee 
toisen jäsenvaltion alueella. 
Verovapaiden myymälöiden suorittamiin tavaroiden luovutuksiin on rinnastettava 
tavaroiden luovutukset, jotka suoritetaan ilma- tai vesialuksessa yhteisön sisäisen 
matkustajakuljetuksen aikana. 
Tätä vapautusta on sovellettava myös Englannin kanaalin tunnelin jommalla kummalla 
pääteasemalla sijaitsevien myymälöiden sellaisille matkustajille suorittamiin tavaroiden 
luovutuksiin, joilla on voimassa oleva matkalippu näiden kahden pääteaseman 
väliselle matkalle. 
2. Edellä 1 kohdassa säädettyä vapautusta voidaan soveltaa ainoastaan sellaisiin tavaroiden 
luovutuksiin: 
a) joiden yhteisarvo ei henkilöä ja matkaa kohden ylitä 90 ecua. 
Poiketen siitä, mitä 28 m artiklassa säädetään, jäsenvaltiot määräävät yllä mainitun 
summan vasta-arvon kansallisina valuuttoina direktiivin 69/169/ETY 7 artiklan 2 
kohdan mukaisesti. 
Jos useiden tavaroiden tai useiden tavaroiden luovutusten kokonaisarvo henkilöä ja 
matkaa kohti on näitä enimmäisarvoja suurempi, vapautus voidaan myöntää näihin 
arvoihin s sakka ottaen huomioon, ettei tavaran arvoa voida jakaa osiin; 
39 
b) jotka käsittävät sellaiset määrät henkilöä ja matkaa kohti, jotka eivät ole suuremmat 
kuin ne enimmäismäärät, jotka yhteisön voimassa olevissa säännöksissä asetetaan 
kolmansien maiden ja yhteisön väliselle matkustajaliikenteelle. 
Edellisessä alakohdassa tarkoitettujen määrällisten rajoitusten rajoissa suoritettujen 
tavaroiden luovutusten arvoa ei oteta huomioon a alakohtaa sovellettaessa. 
3. Jäsenvaltioiden on myönnettävä verovelvolliselle 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun 
arvonlisäveron vähennys tai palautus, jos tavaroita ja palveluja käytetään verovelvollisen 
suorittamien tämän artiklan perusteella verosta vapautettujen tavaroiden luovutusten 
tarpeisiin. 
4. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 16 artiklan 2 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, on 
sovellettava tätä säännöstä myös maahantuonteihin, yhteisöhankintoihin ja tavaroiden 
luovutuksiin, jotka on tarkoitettu verovelvollisen tämän artiklan perusteella verosta 
vapautettujen tavaroiden luovutusten tarpeisiin. 
5. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artiklassa säädettyjen 
vapautusten oikean ja yksinkertaisen soveltamisen varmistamiseksi sekä mahdollisten 
veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksi. 
40 
Direktiivin 92/12/ETY (valmistevero) 28 artikla 
Seuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999: 
1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa valmisteverosta verottomien tavaroiden myymälöiden 
luovuttamat tuotteet, jotka yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla toiseen 
jäsenvaltioon matkustava matkustaja kuljettaa henkilökohtaisissa matkatavaroissaan. 
Tässä säännöksessä tarkoitetaan: 
a) verottomien tavaroiden myymälällä lentoasemalla tai satamassa sijaitsevaa liikettä, 
joka täyttää toimivaltaisten julkisten viranomaisten erityisesti tämän artiklan 3 kohdan 
soveltamiseksi määräämät edellytykset; 
b) toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla matkustajaa, jolla on ilma- tai 
meriteitse tapahtuvaa kuljetusta varten annettu kuljetusasiakirja, jossa mainitaan 
välittömänä määräpaikkana toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema tai satama; 
c) yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla ilma- tai meriteitse tapahtuvaa 
kuljetusta, joka alkaa yhden jäsenvaltion alueelta ja jonka tosiasiallinen 
saapumispaikka on toisen jäsenvaltion alueella. 
Verottomien tavaroiden myymälöiden luovuttamiin tuotteisiin on rinnastettava ilma-
tai vesialuksessa yhteisön sisäisen matkustajakuljetuksen aikana luovutettavat 
tuotteet. 
Tämä valmisteverovapautus koskee myös tuotteita, joita Englannin kanaalin alittavan 
tunnelin kahdella pääteasemalla sijaitsevat verottomien tavaroiden myymälät 
luovuttavat matkustajille, joilla on näiden pääteasemien välistä matkaa varten annettu 
kuljetusasiakirja. 
2. Edellä 1 kohdassa säädetty valmisteverovapautus koskee ainoastaan tuotteita, joiden 
määrät henkilöä ja matkaa kohti eivät ole suurempia kuin voimassa olevissa kolmansien 
maiden ja yhteisön välistä matkustajaliikennettä koskevissa yhteisön säännöksissä 
vahvistetut enimmäismäärät. 
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artiklassa säädettyjen 
valmisteverovapautuksien oikean ja yksinkertaisen soveltamisen varmistamiseksi sekä 
veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksi. 
41 
Neuvoston direktiivin (69/169/ETY) 1 artikla 
(sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 94/4/EY 1 artiklalla) 
1. Kolmansien maiden ja yhteisön välisessä matkustajaliikenteessä on sovellettava 
maahantuonnissa kannettavia liikevaihto- ja valmisteveroja koskevaa vapautusta 
matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyviin tavaroihin, jos kyse on muusta 
kuin kaupallisesta maahantuonnista ja näiden tavaroiden kokonaisarvo on enintään 175 
laskentayksikköä henkilöä kohti. 
2. Jäsenvaltiot voivat 15 vuotta nuorempien matkustajien osalta alentaa tämän vapautuksen 
90 laskentayksikköön. 
3. Jos useiden tavaroiden kokonaisarvo henkilöä kohti on suurempi kuin 1 kohdassa 
säädetty tai vastaavasti 2 kohdan mukaisesti vahvistettu määrä, vapautus on 
myönnettävä näiden määrien rajoissa sellaisten tavaroiden osalta, joihin erikseen tuotuina 
olisi sovellettu mainittua vapautusta, ottaen huomioon, ettei yksittäisen tavaran arvoa 
voida jakaa. 
42 
LIITE 3 
"OHJEET VEROTTOMAN MYYNNIN VALVONNASTA YHTEISÖN 
ALUEELLA" MINISTERINEUVOSTON 14 PÄIVÄNÄ JOULUKUUTA 
1992 TEKEMÄN PÄÄTÖKSEN MUKAISESTI 
43 

"OHJEET VEROTTOMAN MYYNNIN VALVONNASTA YHTEISÖN 
ALUEELLA" MINISTERINEUVOSTON 14 PÄIVÄNÄ JOULUKUUTA 
1992 TEKEMÄN PÄÄTÖKSEN MUKAISESTI 
ECOFIN-neuvosto 
14 päivänä joulukuuta 1992 
Aihe: Ohjeet verottoman myynnin valvonnasta yhteisön alueella 
Kokouksessaan 9 päivänä joulukuuta 1992 pysyvien edustajien komitea päätti ehdottaa, että 
14 päivänä joulukuuta pitämässään kokouksessa neuvosto hyväksyisi esityslistansa A-kohtana 
seuraavat päätelmät: 
Neuvosto palauttaa mieleen direktiivejä 91/680/ETY ja 92/12/ETY hyväksyttäessä 
esittämänsä kannanoton, jonka mukaan tarvitaan yhteisön tason tehokkaita toimia verottoman 
myynnin valvomiseksi asianmukaisella tavalla yhteisössä sekä muistuttaa yhteisestä kannasta, 
jonka mukaan tätä varten tarvitaan ohjeita. 
Neuvosto korostaa, että sen mielestä on tärkeätä varmistaa riittävien valvontajärjestelmien 
olemassaolo kaikissa jäsenvaltioissa, jotta voidaan taata matkustajien ja yritysten tasavertainen 
kohteluja ottaa samalla huomioon tarve suojella kunkin jäsenvaltion taloutta. 
Neuvosto edellyttää, että kukin jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet korjatakseen 
sellaiset sille osoitetut puutteet, jotka voivat johtaa säännösten kiertämiseen, noudattamatta 
jättämiseen tai väärinkäyttöön. 
Neuvosto katsoo, että kunkin jäsenvaltion olisi ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin sen 
varmistamiseksi, että matkustajille ilmoitetaan sovellettavista määrä- ja arvorajoituksista 
tullittomien ja verottomien tavaroiden myyntipisteissä. 
Neuvosto katsoo, että huolehtimalla tarvittavasta valvonnan vähimmäistasosta jäsenvaltiot 
noudattavat näiden päätelmien liitteessä esitettyjä periaatteita. 
Neuvosto kehottaa komissiota tarkastelemaan kertyneen kokemuksen valossa jäsenvaltioiden 
valvonnan toimivuutta ja erityisesti sitä, miten tehokkaasti moninkertainen ja toistuva myynti 
on estetty. Neuvosto kehottaa komissiota mahdollisimman pian ja viimeistään 31 päivään 
joulukuuta 1993 mennessä antamaan neuvostolle kertomuksen tämän valvonnan toiminnasta ja 
tarvittaessa ehdottamaan toimenpiteitä. 
45 
LIITE 
Jäsenvaltioiden kesken sovitut ohjeet verottoman myynnin 
valvonnasta yhteisön alueella 
1. Johdanto 
Neuvoston direktiivien 91/680/ETY (arvonlisävero) ja 92/12/ETY (valmistevero) 
säännökset sallivat arvonlisä- ja valmisteverosta vapaan myynnin yhteisön alueella 
matkustaville tietyin ehdoin 30 päivään kesäkuuta 1999 saakka. 
Yhteisön lainsäädännön perusperiaate, jota on noudatettava, on se, että yksittäinen myyjä 
ei saa myydä yksittäiselle matkustajalle tavaroita arvonlisä- ja valmisteverottomasti 
enempää kuin mitä kyseisten direktiivien säännöksissä sallitaan. Koska jäsenvaltiot eivät 
rajavalvonnan poistumisen takia voi valvoa tällaista myyntiä matkustajan saapuessa 
jäsenvaltioon, niiden on varmistettava, että arvonlisä- ja valmisteverottomien tavaroiden 
myyjä noudattaa myynnin enimmäismääriä koskevia yhteisön sääntöjä. 
Valmisteveroihin liittyvät säännökset koskevat yhteisön tasoisen yhdenmukaistamisen 
piiriin kuuluvia tuotteita sekä hajuvesiä ja toalettivesiä. 
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi valvontajärjestelmän on sisällettävä jäljempänä kuvatut 
osat. 
Valvonta perustuu siihen, että myyjät itse valvovat myyntiä yksittäisille ostajille ja 
viranomaiset valvovat myyjien suorittamaa myyntiä. 
2. Myyjävalvonta 
(a) Kukin yksittäinen myyjä saa myydä yksittäiselle yhteisön alueella matkustavalle 
tavaroita vain siten, että niiden arvo (tai määrä) ei ylitä kyseisessä direktiivissä 
sallittua enimmäisrajaa. Kynnysarvot ylittävä myynti on arvonlisäveron ja/tai 
valmisteveron alaista. 
Tämän periaatteen noudattamisen varmistamiseksi kunkin jäsenvaltion on otettava 
käyttöön järjestelmä, joka estää enimmäismäärien ylittymisen yksittäisille ostajille 
tapahtuvassa myynnissä. 
(b) Lisäksi voidaan ottaa käyttöön kutakin yksittäistä verottomien tavaroiden 
myyntipistettä koskeva yleinen seurantajärjestelmä. 
(c) Jäsenvaltiot varmistavat, että kukin myyjä pitää tiliä ja kirjaa myynnistä sellaisella 
tavalla, että viranomaiset voivat tutkia ja varmistaa kunkin myyjän suorittaman 
myynnin luonteen ja määrän. Viranomaisten on voitava varmistaa, että 
myynti rajoituksia ei ole ylitetty yksittäisissä tapauksissa ja että myyjät toimittavat b 
kohdassa tarkoitettua yleistä seurantajärjestelmää varten tarvittavat tiedot. 
46 
2.1. Myynti lentoasemilla ja lentokoneissa 
Valmisteveron alaisten tavaroiden osalta jäsenvaltioiden on soveltuvin osin säädettävä 
myyjien velvollisuudesta osoittaa, että he ovat myyneet tavaroita yksittäiselle 
matkustajalle. Osoittaminen voi tapahtua esimerkiksi kullekin matkustajalle annettavan 
maihinnousukortilla tai muun asiakirjan avulla. 
2.2. Myynti lautoilla 
Jäsenvaltioiden välisillä lauttamatkoilla tapahtuvan arvonlisä- ja valmisteverottoman 
myynnin osalta kyseiset jäsenvaltiot luovat kahdenväliset järjestelyt, joilla voidaan 
varmistaa riittävä valvonta lauttareiteillä. Nämä kahdenväliset järjestelyt mahdollistavat 
ennen kaikkea toimenpiteet, joilla varmistetaan, että yksittäisille matkustajille tapahtuva 
myynti ei ylitä mainituissa kahdessa direktiivissä säädettyjä arvo- tai määrärajoituksia. 
Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltiot luovat, mikäli tarkoituksenmukaista, lauttayhtiön 
matkalippuihin perustuvan tai muun menettelyn, jolla rajoitusten noudattaminen voidaan 
varmistaa. 
3. Ohjeiden soveltaminen 
Edellä kuvatut ohjeet ovat vähimmäisvaatimus, jota jäsenvaltioiden on noudatettava 
neuvoston direktiivin 91/680/ETY 28 k artiklan 5 kohdassa ja neuvoston direktiivin 
92/12/ETY 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen arvonlisä- ja valmisteverotonta myyntiä 
koskevien rajoitusten noudattamisen valvomiseksi. 
Soveltamiensa arvonlisä- ja valmisteverottoman myynnin asianmukaisen valvonnan 
varmistamiseen tähtäävien valvontatoimien lisäksi jäsenvaltiot voivat soveltuvissa 
tapauksissa vedota hallinnollista yhteistyötä ja keskinäisen avun antamista koskeviin 
yhteisön säännöksiin. 
47 

LIITE 4 
KYSELYLOMAKKEET VEROTTOMAN MYYNNIN TILASTOTIETOJA 
VARTEN 
49 

KYSELYLOMAKKEET VEROTTOMAN MYYNNIN TILASTOTIETOJA 
VARTEN 
Lomake I. Veroton myynti lentoasemilla 
Ilmoittakaa tällä lomakkeella jäsenvaltiossanne sijaitsevien tärkeimpien kansainvälisten 
lentoasemien myynnin kokonaismäärät. 
1. Lentoasemat 
2. Lentoasemilta lähteneiden matkustajien määrä 
I i 
Kohde 1992 1993 
Muu jäsenvaltio 
Kolmannet maat 
I Yhteensä 
51 
3. Verottoman myynnin liikevaihto 
Tavararyhmät4 
Alkoholijuomat 
Tupakkatuotteet 
Hajuvedet ja toalettivedet 
Muut tavarat 
Yhteensä 1992 
Yhteensä EY:n sisäinen5 1993 
Yhteensä EY.n sisäinen5 
4. Myyntipisteiden lukumäärä ja pinta-ala 
1992 1993 
| Myyntipisteiden lukumäärä 
S Liikkeenharjoittajien lukumäärä 
| Myyntipisteiden yhteenlaskettu 
| pinta-ala 
" • • —— •^——A—^^H—P««—•» m i ii i ii ii ——•MI^H . I 
4 Jos mahdollista, erotelkaa eri tuotelajit. Muussa tapauksessa ilmoittakaa kokonaismäärä. 
5 Jos saatavilla. 
52 
Lomkake II. Veroton myynti lentokoneissa 
Ilmoittakaa tällä lomakkeella niiden lentoyhtiöiden kokonaismyynti, joiden päätoimipaikka 
sijaitsee jäsenvaltiossanne. 
1. Lentoyhtiöt 
2. Kuljetettujen matkustajien lukumäärä 
E1992 1993 
ittujen lentoyhtiöiden 
kuljettamien matkustajien määrä 
EY:n sisäisillä lennoilla (joiden 
lähtö- tai määräpaikka on 
jäsenvaltiossanne) 
53 
3. Lentoyhtiöiden verottomasta myynnistä muodostunut liikevaihto EY:n 
sisäisillä lennoilla (joiden lähtö- tai määräpaikka on jäsenvaltiossanne) 
• " ~j 
Tavararyhmät4 1992 1993 
Alkoholijuomat 
Tupakkatuotteet 
• 
Hajuvedet ja toalettivedet 
Muut tavarat 
Yhteensä 
i 3=ma • . 'i. "' i i ' IM ' ' i =J 
54 
Lomake III. Veroton myynti lautoilla 
Ilmoittakaa tällä lomakkeella niiden lauttaliikenteen harjoittajien kokonaismyynti, joiden 
päätoimipaikka sijaitsee jäsenvaltiossanne ja jotka harjoittavat säännöllistä meriliikennettä 
jäsenvaltionne ja muiden jäsenvaltioiden välillä. 
1. Reitit ja liikenteen harjoittajat 
2. Kuljetettujen matkustajien lukumäärä 
iJiujiunJBaBaa^^^a^BBBsaesssmm i i. .i.^ -r ^eag^i.i„.Lj,..i^aegarri"Ti1 T. =sss==>. . . . ===== < •-•• — •„ ,., . _j — •i-_..i-u.. p-.i.--... •• - , i.i.. •• •••i... - ,•••••• 
1992 1993 
Mainittujen lauttaliikenteen 
harjoittajien kuljettamien 
matkustajien määrä säännöllisillä 
reiteillä jäsenvaltionne ja muiden 
jäsenvaltioiden välillä 
55 
3. Liikenteen harjoittajien verottomasta myynnistä muodostunut liikevaihto 
säännöllisillä reiteillä jäsenvaltionne ja muiden jäsenvaltioiden välillä 
Tavararyhmät4 1992 1993 
Alkoholijuomat 
Tupakkatuotteet 
Hajuvedet ja toalettivedet 
[Muut tavarat 
Yhteensä 
56 
Lomake IV. Veroton myynti satamissa 
Ilmoittakaa tällä lomakkeella niiden myyntipisteiden kokonaismyynti, jotka sijaitsevat 
jäsenvaltionne satamissa ja joissa matkustajat voivat tehdä ostoksia ennen merimatkalle lähtöä. 
1. Satamat 
2. Mainituista satamista lähteneiden matkustajien lukumäärä 
I 1992 1993 
Mainituista satamista muihin 
jäsenvaltioihin lähteneiden 
matkustajien määrä 
1 ' ' 
57 
3. Muihin jäsenvaltioihin lähteville matkustajille tapahtuneesta verottomasta 
myynnistä näissä myyntipisteissä muodostunut liikevaihto 
—~—• —•—————~.——— • ,i _^_^_, ., , i i 
Tavararyhmät4 1992 1993 
Alkoholijuomat 
Tupakkatuotteet 
Hajuvedet ja toalettivedet 
"——~~~™———~~~"~-_ . ——^———^————————————— 
Muut tavarat 
Yhteensä 
4. Myyntipisteiden ja liikkeenharjoittajien lukumäärä 
1992 1993 
8 Myyntipisteiden lukumäärä 
Liikkeenharjoittajien lukumäärä 
58 
LIITE 5 
ERI JÄSENVALTIOISSA SOVELLETTAVAT 
MYYJAVALVONTAJARJESTELMAT KOMISSION KYSELYYN 
SAATUJEN VASTAUSTEN PERUSTEELLA 
59 

ERI JÄSENVALTIOISSA SOVELLETTAVAT 
MYYJAVALVONTAJARJESTELMAT KOMISSION KYSELYYN 
SAATUJEN VASTAUSTEN PERUSTEELLA 
JOHDANTO 
Komissio laati aluksi kyselyn myyjien valvontaa koskevien järjestelmien soveltamisesta ja 
lähetti sen jäsenvaltioille sekä ammatillisille järjestöille. 
Verotonta myyntiä käsittelevä tilapäinen työryhmä käsitteli ja selvensi kyselyyn saatuja 
vastauksia kokouksessaan 28 päivänä kesäkuuta 1993. 
Jäljempänä oleva selvitys on yhteenveto jäsenvaltioiden vastauksista sekä mainitussa 
kokouksessa tehdyistä vastausten selvennyksistä. 
Arviointiperusteina käytetään yhteisön alueella tapahtuvan verottoman myynnin valvontaa 
koskevia ohjeita, joista jäsenvaltiot ovat sopineet ECOFIN-neuvoston kokouksessa 14 päivänä 
joulukuuta 1992. 
Yleinen lähestymistapa "myyjävalvontaan" selviää seuraavasta lainauksesta, joka on peräisin 
mainituista ohjeista: 
"Kukin yksittäinen myyjä saa myydä yksittäiselle yhteisön alueella matkustavalle tavaroita vain 
siten, että niiden arvo (tai määrä) ei ylitä kyseisessä direktiivissä sallittua enimmäisrajaa. 
Kynnysarvot ylittävä myynti on arvonlisäveron ja/tai valmisteveron alaista. 
Tämän periaatteen noudattamisen varmistamiseksi kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön 
järjestelmä, joka estää enimmäismäärien ylittymisen yksittäisille ostajille tapahtuvassa 
myynnissä." 
Tästä seuraa, että myyjävalvontajärjestelmässä on kaksi tarkastuskohtaa: myyjän itsensä 
suorittama tarkastus sekä viranomaisten suorittama tarkastus, jonka tarkoituksena on selvittää 
toimiiko myyjän valvontajärjestelmä asianmukaisesti. 
61 
1 LUKU 
MYYNTI LENTOASEMILLA 
1 jakso. Myyjien suorittama valvonta 
Neuvosto päätti laatia periaatteet, joita jäsenvaltioiden on noudatettava tarvittavan valvonnan 
vähimmäistason turvaamiseksi. 
Myyjien vastuulla on rajoittaa verottomien tavaroiden myynti yhteisön alueella matkustaville 
asianomaisten direktiivien sallimiin enimmäismääriin ja-arvoihin. Tällä alueella kysymykseen 
ulevien valmisteveron alaisten tavaroiden erityisluonteen takia neuvosto on päättänyt 
äsmentää ostoksia koskevien tarkastusten tekotapaa. 
Myyjien suorittaman valvonnan pääpiirteet eri jäsenvaltioissa 
Kahdessa jäsenvaltiossa (DE ja LU) myyjä valvoo vain valmisteveron alaisten tavaroiden 
myyntiä. Arvonlisäverottomia ostoksia ei voi tehdä. 
Kahdestatoista jäsenvaltiosta yhdessätoista myyjien suorittama valvonta perustuu 
maihinnousukorttiin tai vastaavaan asiakirjaan, joka matkustajien on esitettävä kassalla. 
Jos matkan välitön määränpää on toisessa jäsenvaltiossa, myyjän on rajoitettava myynti 
asianomaisten määrä- ja arvorajojen mukaisesti. 
Kun ostos on tehty, myyjä leimaa maihinnousukortin toistuvien (samojen tuotteiden osto 
samasta myyntipisteestä) tai moninkertaisten (samojen tuotteiden osto useista 
myyntipisteistä) ostojen estämiseksi. 
Menettelytavat kuitenkin eroavat toisistaan eri jäsenvaltioissa 
Useimmissa jäsenvaltioissa maihinnousukortin leima ainoastaan osoittaa, että veroton 
myynti on tapahtunut. 
Yhdessä jäsenvaltiossa (PT) annettava myyntikuitti osoittaa myytyjen tavaroiden määrän ja 
arvon. Kuitti kiinnitetään maihinnousukorttiin, joten seuraavat myyjät voivat todeta ovatko 
lisäostokset vielä sallittuja. 
Kolmessa jäsenvaltiossa (DE, EL ja IT) maihinnousukortin tai vastaavan selitykset 
osoittavat myytyjen tavaroiden arvon ja/tai määrän. 
Viimeksi mainitussa ryhmässä yksi jäsenvaltio (DE) erottelee eri tavararyhmät 
(tupakkatuotteet, väkevät alkoholijuomat, viinit, muut). 
Yksi jäsenvaltio (NL) katsoo, että yleisen valvonnan lisäksi ei tarvita erityisiä toimenpiteitä 
toistuvan ja moninkertaisen myynnin valvomiseksi. 
Alankomaat ei ole vakuuttunut siitä, että leima maihinnousukortissa lisäisi 
valvontamekanismin tehokkuutta. 
Maihinnousukortin käytön tarpeettomuutta valvonnassa perustellaan seuraavasti: 
62 
1. Maihinnousukorttia ei aina enää käytetä matkalle lähdettäessä. 
2. Merkintöjen tekeminen maihinnousukorttiin vain lisää kauppiaiden hallinnollista 
työmäärää eikä tehosta valvontaa. 
3. Kokemusten mukaan lentoasemilla tapahtuu harvoin toistuvaa myyntiä. 
Koska Alankomaat ei pidä maihinnousukorttia käyttökelpoisena, se on ottanut käyttöön 
yleisen seurantajärjestelmän eli valvontajärjestelmän, jolla varmistetaan, että määrä- tai 
arvorajoja ei ylitetä yksittäisellä lennolla. Toisin sanoen Alankomaat keskittyy 
viranomaisten suorittamaan myyjien valvontaan (katso 2 jakso). 
• Yksikään jäsenvaltio ei ole ilmoittanut toimenpiteistä toistuvan myynnin estämiseksi 
sellaisille kauttakulkumatkustajille, jotka ovat jo ostaneet verottomia tavaroita 
lähtöpaikkansa lentoasemalta tai lentokoneessa yhteisön sisäisen lentomatkansa 
ensimmäisellä osuudella. 
• Yksikään jäsenvaltio ei myöskään ilmoittanut käyttävänsä maihinnousukorttia jälkeenpäin 
tapahtuvaan valvontaan. 
Päätelmä 
Jäsenvaltioiden kyselyyn antamien vastausten perusteella ja sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat 
käsitelleet ja tarkentaneet vastauksia verotonta myyntiä käsittelevässä tilapäisessä 
työryhmässä, voidaan tehdä seuraava päätelmä: 
Kahdestatoista jäsenvaltiosta yksitoista on sitä mieltä, että maihinnousukortin leimaamista olisi 
pidettävä myyjien suorittaman valvonnan vähimmäistasona. 
Alankomaiden näkökantaa voidaan tässä suhteessa pitää riittämättömänä. Pelkkä yleinen 
seurantajärjestelmä maihinnousukortin leimaamisen vaihtoehtona ei täytä yksittäisten 
verottomien ostosten valvonnan vaatimuksia. 
Vaikka selitysten käyttö maihinnousukortissa ei ole pakollista, sanotaan ohjeissa, että 
jäsenvaltioiden "on otettava käyttöön järjestelmä, joka estää enimmäismäärien ylittymisen 
yksittäisille ostajille tapahtuvassa myynnissä" ja että sen lisäksi voidaan käyttää yleistä 
seurantajärjestelmää. 
Näin ollen yleinen seurantajärjestelmä ei voi korvata jäsenvaltioiden velvoitetta ottaa käyttöön 
sellainen järjestelmä, joka estää yhteisön lainsäädännössä säädetyt rajat ylittävän, toistuvan ja 
moninkertaisen myynnin yksittäisille ostajille. 
Suurin osa jäsenvaltioista on sitä mieltä, että maihinnousukortin leimaaminen ei tarjoa riittäviä 
valvontamahdollisuuksia, ellei kortin selityksistä käy ilmi myytyjen tavaroiden arvo ja määrä. 
Tällainen käytäntö on jo voimassa Kreikassa ja Italiassa, ja Saksassa eritellään myytyjen 
valmisteveron alaisten tuotteiden tuoteryhmä. 
On totta, että yhteen ainoaan maihinnousukortin leimaan perustuvalla valvontajärjestelmällä on 
heikkoutensa. Leima kertoo, että "jotakin" on ostettu, mutta ei ilmaise tavaroiden määrää tai 
arvoa. 
63 
Nämä jäsenvaltiot painottavat kuitenkin sitä, että "vähimmäistasoa" ankarampi myyjien 
suorittaman valvonnan järjestelmä voidaan hyväksyä vain, jos sitä sovelletaan samalla tavalla 
kaikissa jäsenvaltioissa. 
Muutoin voidaan esittää väitteitä kilpailun vääristymisestä. 
2 jakso. Jäsenvaltioiden viranomaisten suorittama myyjien 
valvonta ja sääntöjen rikkomisesta myyjille aiheutuvat 
seuraamukset 
Jäsenvaltioiden viranomaisten suorittaman myyjien valvonnan yleiskuvaus 
• Periaatteessa kaikki jäsenvaltiot noudattavat samoja valvontamenettelyjä, mutta niille 
annettu tärkeysjärjestys vaihtelee. Valvonta keskittyy tavallisesti myyjän kirjanpitoon. 
Joissakin jäsenvaltioissa valvonta perustuu verottomien tavaroiden myymälöissä 
käytettävään kirjanpito-ohjelmistoon. Yleensä tehdään myös tarkastuksia paikan päällä sekä 
(enemmän tai vähemmän säännöllisiä) pistokokeita (jotka kohdistuvat myyjiin ja heidän 
asiakkaisiinsa). 
• Useimmissa jäsenvaltioissa myyjä näyttää vastaavan valmiste- tai arvonlisäveron 
maksamisesta ja voi saada toimivaltaisten viranomaisten määräämän rangaistuksen. 
• Kahdestatoista jäsenvaltiosta kuudessa verottomien tavaroiden myymälät ovat hyväksyttyjä 
tulli- ja/tai valmisteverovarastojen pitäjiä. Siksi ne ovat velvollisia noudattamaan määrättyjä 
kirjanpitosääntöjä, jotka yleensä edellyttävät, että tavaroiden vientiä varastoon ja ottoa 
sieltä voidaan seurata. 
• Tanskassa kaikkien myyjien on saatava viranomaisten hyväksyntä, johon liittyy 
asianmukaisten kirjanpitosääntöjen noudattaminen (myynti ja varastot). 
• Kaikissa jäsenvaltioissa on säädetty jonkinlaisista seuraamuksista liikkeenharjoittajille, jotka 
eivät noudata valvontasääntöjä. Yhdeksässä jäsenvaltiossa kahdestatoista toimilupa voidaan 
peruuttaa (määräajaksi tai kokonaan) jos sääntöjä rikotaan karkeasti tai toistuvasti. 
Kreikassa myynti henkilöille, joilla ei ole oikeutta ostaa verottomasti (kuten miehistön 
jäsenille) voi aiheuttaa syytteen nostamisen kiellon alaisen tavaran kauppaa koskevien 
säännösten nojalla. 
• Valvonnan säännöllisyys vaihtelee viikottaisista satunnaisiin tarkastuksiin. Useimmissa 
jäsenvaltioissa viranomaiset tekevät tarkastuksia säännöllisesti kuukausittain ja lisäksi 
tarpeen mukaan. 
• Seitsemässä jäsenvaltiossa kahdestatoista sovelletaan yleistä seurantajärjestelmää, jotta 
saataisiin kuva siitä, noudattavatko myyjät yleisesti verottoman myynnin ehtoja. Tällä 
tavalla tulli saa varmuuden siitä, että valmisteveron alaisten tuotteiden kokonaismyynti ei 
ylitä tietylle lennolle sallittua enimmäismäärää, ja järjestelmän avulla voidaan laskea myyjän 
arvonlisäverovelvollisuus rajat ylittävän myynnin osalta. Nämä järjestelmät eroavat 
toisistaan huomattavasti. Ne voivat perustua päivittäisiin tai kuukausittaisiin 
myyntiyhteenvetoihin, niihin voi sisältyä erilaisia tietoja (kuten kutakin matkustajaa koskeva 
päivämäärä, lennon numero, koodi, myytyjen tavaroiden määrä ja arvo), ja tiedot voidaan-
64 
välittää viranomaisille automaattisesti tietoverkkojen kautta tai muutoin luovuttamalla. 
Italiassa vielä harkitaan yleisen seurantajärjestelmän käyttöönottoa. 
65 
2 LUKU 
MYYNTI LENTOKONEISSA 
1 jakso. Myyjien suorittama valvonta 
Myyjien suorittaman valvonnan pääpiirteet eri jäsenvaltioissa 
• Yleisesti ottaen jäsenvaltioissa ei käytetä maihinnousukorttia tai vastaavaa asiakirjaa 
lentokoneessa tapahtuvan myynnin valvomiseksi. Jäsenvaltioiden mukaan tämä johtuu 
pääasiassa siitä, että useimmiten matkustajilla ei enää ole asiakirjaa mukanaan koneessa, ja 
useimpien lentoyhtiöiden mielestä ei ole tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön erillistä 
valvontakorttia (tositetta), joka matkustajilla olisi oltava mukanaan koko matkansa ajan. 
• Vaikka maihinnousukorttia tai muuta asiakirjaa kuten tositetta ei käytetä, jäsenvaltiot 
painottavat, että niiden mielestä käytössä olevat toimenpiteet ovat riittäviä perusteettoman 
myynnin estämiseksi lentokoneissa. 
Seuraavat toimenpiteet ovat käytössä: 
• Rajoituksista huolehditaan pääasiassa miehistölle annetuilla ohjeilla ja lentokoneessa 
olevilla esitteillä, joilla matkustajille kerrotaan rajoituksista (esimerkiksi ES, IRL, IT, 
NL, PT ja UK). 
• Lennoista laaditaan myyntiluettelolta tai myynti kirjataan mikrotietokoneelle 
varustettuna verottomia tavaroita ostaneiden matkustajien nimellä ja/tai paikkanumerolla 
(esimerkiksi FR ja UK). 
• Rajoitusten noudattamisesta huolehditaan ennakkotilauksien avulla. Jos matkustaja on 
tilannut tavaroita ennakolta, hänen maihinnousukorttinsa leimataan, kun se annetaan 
matkustajalle, eikä hän voi tehdä verottomia ostoksia sekä koneessa että lentoasemalla. 
• Jäsenvaltioiden soveltamista valvontajärjestelmistä, jotka ottaisivat huomioon sekä 
lentokoneessa että lentoaseman verottomien tavaroiden myymälöissä tehtyjen ostosten 
yhteismäärän, voidaan todeta seuraavaa: 
Tällaisen yhteisvalvonnan puute, joka johtuu lentoasemalla ja lentokoneessa tapahtuvan 
myynnin yhteensovittamisen puutteesta, johtaa siihen, että todellisuudessa sovittuja 
rajoituksia noudatetaan myyntipistekohtaisesti mutta ei matkakohtaisesti. 
Näyttää siltä, että jäsenvaltiot eivät sovella sellaista myyjien harjoittaman valvonnan 
järjestelmää, joka yhdistäisi lentoasemalla ja lentokoneissa tapahtuvan myynnin, eikä niillä 
siten ole menettelyjä moninkertaisen myynnin estämiseksi (lentoasemalla ja lentokoneessa). 
Poikkeuksena on Tanska, jossa tilauslentoyhtiöt käyttävät ennakkotilausjärjestelmää 
(maihinnousukortti leimataan ennen kuin tavarat toimitetaan koneessa). 
Lisäksi jäsenvaltiot ovat sitä mieltä, että valvontajärjestelmä, joka yhdistäisi lentoasemalla ja 
lentokoneessa tapahtuvan myynnin on pieneen riskiin nähden turha (sillä koneeseen voi 
tuoda vain rajallisen määrän verottomia tuotteita, koneessa tapahtuvaa myynnin liikevaihto' 
66 
on suhteellisen pieni ja käytettävissä oleva aika on rajoitettu), ja valvonnan järjestäminen 
olisi sekä taloudellisesti että hallinnollisesti hankalaa. 
Jäsenvaltiot katsovat, että niille riittää sellainen järjestelmä, joka takaa, että arvo- ja 
määrärajoituksia noudatetaan itse lentokoneessa tapahtuvan myynnin osalta. 
• Yhteisön säännösten mukaisesti jäsenvaltiot eivät (ainakaan periaatteessa) salli verotonta 
myyntiä miehistön jäsenille yhteisön sisäisillä lennoilla. 
Päätelmä 
Kaikki jäsenvaltiot ovat antaneet kotimaisille lentoyhtiöilleen ohjeet noudattaa rajoituksia 
vaikka valvontajärjestelmää ei olisikaan. 
Suurin osa jäsenvaltioista katsoo, että lentokoneessa tapahtuvan verottoman myynnin 
erityisluonne tekee maihinnousukortin tai tositteen käytön tarpeettomaksi. Näkökanta 
perustuu yleensä käytännön syihin. On kuitenkin tarpeen korostaa, että lopputuloksena näyttää 
olevan se, että lentokoneessa tapahtuvaa verotonta myyntiä valvotaan heikommin kuin 
lentoasemalla tapahtuvaa myyntiä ja että valvontayhteyden puuttuminen näiden 
myyntipisteiden väliltä edelleen heikentää valvontaa tällaisessa liikenteessä. 
Jäsenvaltiot pitävät rajoitusten ylitystä lentokoneessa tapahtuvassa myynnissä vähemmän 
merkityksellisenä kuin lentoasemilla tapahtuvassa myynnissä, kun otetaan huomioon 
lentokoneessa kuljetettavan tavaramäärän ja ostoksiin käytettävissä olevan ajan rajallisuus. 
Erityisiin toimenpiteisiin ei ole ryhdytty rajoitusten ylittymisen estämiseksi sellaisissa 
tapauksissa, joissa matkustaja on jo tehnyt ostoksia lentoasemalla (moninkertainen osto). 
Yhtä jäsenvaltiota lukuun ottamatta ei siis ole olemassa sellaista myyjän suorittaman valvonnan 
järjestelmää, joka yhdistäisi sekä lentoasemalla että lentokoneessa tapahtuvan myynnin. 
Joidenkin jäsenvaltioiden mielestä lentokoneessa ja lentoasemalla tapahtuvan myynnin 
yhdistävä valvontajärjestelmä olisi hyödyllinen mutta liian työläs, kun otetaan huomioon 
myyntiin liittyvät pienet riskit ja järjestelmän synnyttämät hallinnolliset hankaluudet. 
2 jakso. Jäsenvaltioiden viranomaisten suorittama myyjien 
valvonta ja sääntöjen rikkomisesta myyjille aiheutuvat 
seuraamukset 
Jäsenvaltioiden viranomaisten suorittaman myyjien valvonnan yleiskuvaus 
• Lentokoneessa toimivien myyjien valvonta on periaatteessa samanlaista kuin lentoasemilla 
tapahtuvaan myyntiin kohdistuva. (Se kohdistuu kirjanpitoon ja asemaan hyväksyttynä tulli-
tai valmistevero varastona ja siinä käytetään muun muassa jälkikäteen tehtäviä pistokokeita 
ja yleistä seurantajärjestelmää.) Lentoyhtiö on yleensä vastuussa ylimääräisestä myynnistä 
suoritettavista veroista. 
• Kreikassa valvonta perustuu kahteen lentoyhtiön laatimaan kirjauskorttiin. Toisessa kortissa 
esitetään kaikista koneessa kuljetettavista tavaroista niiden kuvaus, koodi, määrä ja hinta ja 
toisessa paluulennon jälkeen laadittavassa kortissa ilmoitetaan ensimmäisen kortin 
67 
mukaisesti lennon aikana myytyjen tavaroiden määrät. Korteista ilmenee tavaroiden määrä 
lähtöhetkellä ja paluulennon jälkeen. 
Espanjassa valvonta perustuu lentoyhtiön kirjanpitoon, jossa voidaan tehdä ero eri 
tulolähteiden välillä (jolloin voidaan erottaa lentokoneessa tapahtunut myynti lentoasemalla 
tapahtuneesta). Asianmukaisten rajoitusten rikkomisesta on seuraamuksena pääasiassa 
myyjän maksettavaksi tuleva sakko. 
Ranskassa myyjän tulisi kirjanpitonsa tueksi säilyttää lentoasiakirjat, joista ilmenee 
lentosuunnitelma ja jotka annetaan silloin, kun tavarat tuodaan koneeseen, sekä 
matkakohtaiset luettelot myydyistä verottomista tavaroista. Näissä luetteloissa näkyy 
verottomia tavaroita ostaneiden matkustajien nimet. 
Irlannissa liikettä, joka toimittaa verottomia tavaroita lentoyhtiölle sekä lentoyhtiötä itseään 
voidaan rangaista esimerkiksi peruuttamalla lupa varastoida/myydä verottomia tavaroita. 
Luxemburgissa mikään lentoyhtiö ei myy verottomia tavaroita lentokoneessa 
Luxemburgista lähtevillä yhteisön sisäisillä lennoilla. 
Useimmissa jäsenvaltioissa noudatetaan riittäviä toimenpiteitä varastojen valvomiseksi. 
Alankomaissa valvonta keskittyy tavarantoimittajiin, joilla ei ole lupaa ottaa varastosta 
tavaraa enempää kuin todellinen ostokäyttäytyminen edellyttää. 
Italiassa (kuten EL ja NL) viranomaiset valvovat myyjiä yleisen seurantajärjestelmän avulla 
jälkikäteen. Yleinen seurantajärjestelmä mahdollistaa lentokoneessa tapahtuneen 
kokonaismyynnin määrittämisen; yksittäisten matkustajien ostosten määrää sinänsä ei 
valvota. 
68 
3 LUKU 
MYYNTI LAUTOILLA 
1 jakso. Myyjien suorittama valvonta 
Neuvoston kaksi tärkeintä perustetta sen hyväksyessä ohjeet verottomien tavaroiden 
myynnistä lautoilla olivat seuraavat: 
• Lautalla tapahtuvassa myynnissä verotulojen menetyksen ja väärinkäytösten riski on 
suurempi kuin lentokoneessa, kun matkustajilla on enemmän aikaa tehdä verottomia 
ostoksia. 
• Valvonnan olisi perustuttava jäsenvaltioiden kahdenvälisiin järjestelyihin. 
Myyjien suorittaman valvonnan pääpiirteet eri jäsenvaltioissa 
• Yleisesti ottaen lautoilla sovellettava valvonta ei eroa paljonkaan lentoasemien verottomien 
tavaroiden myymälöiden valvonnasta. 
Toisin kuin lentoasemilla, joilla itse maihinnousukortti leimataan verottomia tavaroita 
myytäessä, lautoilla käytetään useammin maihinnousukortin tai vastaavan asiakirjan lisäksi 
erillistä tositetta (esimerkiksi verottomien tavaroiden ostolupaa), jossa annetaan (varsinkin) 
määrällisiin rajoituksiin liittyviä tietoja. 
Tositteeseen merkitään tehdyt ostokset. Samaan ryhmään kuuluvia tavaroita ei sen jälkeen 
enää voi ostaa, paitsi jos matkustaja voi aiemman ostonsa kuitin perusteella todistaa, että 
enimmäismäärää ei vielä ole saavutettu. 
Arvorajoitusten alaisten tuotteiden kohdalla valvonta on usein löyhempää. 
• Yksikään jäsenvaltio ei ole ilmoittanut käyttävänsä maihinnousukorttia tai tositetta 
jälkivalvontatarkoituksiin. 
• Niissä jäsenvaltioissa, joissa ei käytetä maihinnousukorttia tai vastaavaa asiakirjaa, 
esimerkiksi tositetta tai kuittia, sovittujen rajoitusten noudattamisesta huolehditaan 
pääasiassa miehistölle annetuin ohjein ja varastoja valvomalla. 
Lyhyillä matkoilla, joihin kuitenkin kuuluu lukuisia eri osuuksia ja joilla matkustaa paljon 
ihmisiä (kuten Dover-Calais -reitillä) käytetään harvoin tositteita. 
Dover-Calais -reitillä valvonta tapahtuu myyntipisteissä ja jälkikäteen kirjanpitovalvontana. 
Lyhyen ajan ja suuren matkustajamäärän takia tositejärjestelmää ei käytetä. Viranomaisten 
ja myyjien välillä on sovittu toistuvan myynnin estämisestä siten, että myyjät ovat luvanneet 
olla myymättä enempää kuin rajoitukset sallivat. 
69 
Kahdenväliset järjestelyt 
• Koska neuvoston ohjeissa sanotaan, että jäsenvaltioiden välisillä lauttalinjoilla tapahtuvan 
arvonlisä- ja valmisteverottoman myynnin osalta jäsenvaltioiden on luotava kahdenväliset 
järjestelyt riittävän valvonnan varmistamiseksi, jäsenvaltioilta kysyttiin ovatko ne luoneet 
tällaisia järjestelyjä ja millaista myyjien suorittamaa valvontaa järjestelyt sisältävät. 
• Vaikka monet jäsenvaltiot ilmoittivat parhaillaan neuvottelevansa kahdenvälisistä 
järjestelyistä kävi ilmi, että verotonta myyntiä käsittelevän tilapäisen työryhmän (19 päivänä 
syyskuuta 1994 pidettyyn) toiseen kokoukseen mennessä eli 20 kuukautta ohjeista 
sopimisen jälkeen vain yksi muodollinen sopimus oli solmittu. 
Lisäksi ainoa järjestely Tanskan ja Saksan välillä koskee vain valmisteveroja eikä lainkaan 
arvonlisäveroa. Siksi se ei sovellu esimerkiksi muiden valtioiden välisille järjestelyille. 
• Edellä mainitussa kokouksessa jäsenvaltioita pyydettiin toimittamaan komissiolle 
jäljennökset kaikista solmittavista muodollisista sopimuksista, jotta komissio voi tiedottaa 
niistä muille jäsenvaltioille. 
Komissio ei tähän päivään mennessä ole saanut tietoonsa yhtään muodollista sopimusta. 
Komission tietojen mukaan vain Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat lähettäneet 
ehdotusluonnokset kahdenvälisistä järjestelyistä heinäkuun lopulla 1994 niille jäsenvaltioille, 
joihin Yhdistyneestä kuningaskunnasta on lauttayhteyksiä. 
2 jakso. Jäsenvaltioiden viranomaisten suorittama myyjien 
valvonta ja sääntöjen rikkomisesta myyjille aiheutuvat 
seuraamukset 
Jäsenvaltioiden viranomaisten suorittaman myyjien valvonnan yleiskuvaus 
• Lautoilla toimivien myyjien valvonta on periaatteessa samanlaista kuin lentoasemilla 
tapahtuvaan myyntiin kohdistuva. (Se kohdistuu kirjanpitoon ja asemaan hyväksyttynä tulli-
tai valmistevero varastona, ja siinä käytetään muiden muassa jälkikäteen tehtäviä 
pistotarkastuksia ja yleistä seurantajärjestelmää.) Lauttayhtiö on yleensä vastuussa rajat 
ylittävästä myynnistä suoritettavista veroista. 
• Kreikassa suoritetaan kuukausittaisia tai (tarpeen mukaan) satunnaisia tarkastuksia, jotka 
perustuvat yhteenvetoihin toteutuneesta myynnistä matkoittain ja tuotteittain sekä määrän 
ja arvon mukaan. Myyntitilannetta verrataan verottomien tavaroiden myyntipisteen kullekin 
matkustajalle antamiin myyntikuitteihin ja matkustajien määrään. 
• Irlannissa valvonta perustuu yksityiskohtaisiin varastotietoihin, kunkin myyntitilauksen 
kaksoiskappaleisiin, kuukausittaiseen ilmoitukseen matkustajien kokonaismäärästä ja heille 
myytyjen tavaroiden määrästä tuoteryhmittäin sekä kuukausittaiseen, tuoteryhmittäiseen 
varastokirjanpitoon. 
• Alankomaissa valvonta perustuu matkan aikana tehtäviin pistokokeisiin sekä lauttayhtiön 
ylläpitämään järjestelmään. 
70 
• Portugali näyttää olevan ainoa jäsenvaltio, jossa tällaisella liikenteellä ei juuri ole 
merkitystä. 
• Yhdistyneessä kuningaskunnassa viranomaiset valvovat myyjien suorittaman valvonnan 
toimivuutta Dover-Calais -reitillä samalla tavalla kuin lentoasemilla ja lentokoneissa 
tapahtuvaa myyntiä (mukaan lukien yleisen seurantajärjestelmän käyttö). Muut myyjät 
ylläpitävät tilastoja ja kirjanpitoa, jotka voidaan tarkastaa milloin tahansa. 
71 

LIITE 6 
ERI JÄSENVALTIOISSA SOVELLETUT 
MYYJAVALVONTAJARJESTELMAT KOMISSION OSASTOJEN 
TEKEMILLÄ TARKASTUSMATKOILLA SAATUJEN TIETOJEN 
MUKAAN 
73 

ERI JÄSENVALTIOISSA SOVELLETUT 
MYYJAVALVONTAJARJESTELMAT KOMISSION OSASTOJEN 
TEKEMILLÄ TARKASTUSMATKOILLA SAATUJEN TIETOJEN 
MUKAAN 
1 LUKU 
YLEISKATSAUS 
1 jakso. Alustavat huomautukset 
Heinäkuussa 1994 komission XXI-pääosaston virkailijat tekivät tiedonkeruumatkoja 
yhdeksään jäsenvaltioon (BE, DK, DE, EL, ES, FR, IT, NL ja UK) 
• täydentääkseen kyselyjen avulla saatuja tietoja ja asianomaisten kansainvälisten järjestöjen 
lausuntoja sekä 
• tarkastaakseen myyjävalvontajärjestelmien toimivuutta. 
Matkoilla keskityttiin lähinnä tietyn valvontajärjestelmän käytännön soveltamiseen liittyviin 
teknisiin seikkoihin. 
Yleensä matkoihin sisältyi neuvotteluja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten ja 
lentoasema- ja satamahallinnon edustajien kanssa sekä tapaamisia verottomien tavaroiden 
myymälöiden liikkeenharjoittajien kanssa ja vierailuja myyntipisteissä. 
2 jakso. Sovellettujen järjestelmien eroja 
Kaikilla jäsenmailla on käytössä jonkinlainen myyjävalvontajärjestelmä. Järjestelmissä on 
kuitenkin huomattavia eroja, joita voidaan luonnehtia seuraavasti. 
• Jotkut jäsenvaltiot (kuten EL) eivät salli enimmäisrajat ylittävää myyntiä (vaikka ylittävältä 
osalta maksetaan arvonlisävero), kun taas toiset jäsenvaltiot (ES, FR ja NL) sallivat 
tällaisen myynnin, kun alv maksetaan. 
• Jotkut jäsenvaltiot sallivat sekä verottomien että verollisten tavaroiden myymälöiden 
sijoittumisen samalle myyntialueelle (ES, FR ja IT), mutta toiset eivät (EL). 
• Muutamat jäsenvaltiot sallivat miehistön jäsenten tehdä verottomia ostoksia, toiset eivät. 
Alankomaissa miehistön jäseniin sovelletaan niin sanottua ennakkotilausjärjestelmää, 
Saksassa taas vain muiden kuin saksalaisten lentoyhtiöiden miehistön sallitaan tehdä 
verottomia ostoksia. 
• Joissakin jäsenvaltioissa verotonta myyntiä maalla harjoittaa vain yksi yritys (EL: 
lentoasemilla ja satamissa; ES: lentoasemilla), mutta useimmissa yrityksiä on muutamia. 
• Joissakin jäsenvaltioissa verotonta myyntiä harjoittavat yritykset ovat valtion omistamia tai 
(osittain) valtion valvomia, joissakin taas täysin yksityisiä. 
75 
• Muutamissa jäsenvaltioissa on (joko myyjien tai tullin toimesta) kehitetty ohjelmistoja ia 
tietojenkäsittelyjärjestelmiä, joiden avulla voidaan varmistaa, että sovelletut 
valvontajärjestelmät toimivat asianmukaisesti. Muualla luotetaan "perinteisiin" 
valvontamenettelyihin. Joissakin maissa myymälöiden tietojärjestelmät on liitetty tullin 
verkostoon, toisissa taas ei. 
• Useimmissa jäsenvaltioissa ei ole maalla (lentoasemalla) tai satamassa ja lentokoneessa tai 
laivassa tapahtuvan myynnin välistä valvontayhteyttä; joissakin taas on ainakin osittainen 
yhteys (DK ja UK). 
• Vain muutamat jäsenvaltiot suorittavat pistokokeita. Yhdessä jäsenvaltiossa (NL) 
laatustandardeja, asiakaspalvelua, matkustajille suunnattua tiedotusta ja verottoman 
myynnin rajoitusten noudattamista valvoo yksityinen yritys. 
• Verottomien tavaroiden myynti- tai ostorajoitusten ylittämisestä aiheutuvat seuraamukset 
näyttävät eroavan suuresti eri maissa. 
3 jakso. Yleiset ongelmat 
Myyjävalvontajärjestelmä perustuu myyjien itsensä suorittamaan myynnin rajoittamiseen. On 
selvää, että tämä (tavallaan paradoksaalinen) tilanne aiheuttaa ongelmia varsinkin kun 
verottomien tavaroiden myymälän ylläpitokustannukset ovat korkeat ja ylellisyystuotteiden 
esillä pito valmistajien vaatimalla tavalla aiheuttaa myös huomattavia kustannuksia. 
Valvonta tapahtuu usein myymäläkohtaisesti, joten toistuvat ostot muista myymälöistä ovat 
mahdollisia. Lisäksi verottomien tavaroiden myymälöissä ja lentokoneissa tapahtuvan myynnin 
välillä ei ole yleensä mitään valvontayhteyttä. Itse valvonta perustuu perinteisiin menetelmiin 
kuten hyväksyttyjen tullivarastojen valvontaan, varastojen inventointiin (verottomien 
tavaroiden myymälöissä olevien tavaramäärien selvittämiseksi), tulliselvitysten tarkastukseen ja 
lentokoneessa tapahtuvan myynnin kirjaamiseen. Kaikki nämä toimenpiteet suoritetaan 
useimmiten jälkikäteen. Ilmeisestikään ei ole olemassa todella kattavaa yleistä 
valvontajärjestelmää (tai niitä on hyvin harvoja). 
Matkustajat saavat yleensä tietoa verottomien ostosten määrällisistä rajoituksista, tiedotus 
tapahtuu asianmukaisten julisteiden tai hinnastojen avulla. Tiedot arvorajoituksista ovat 
yleensä epäselvempiä ja joskus niitä ei anneta lainkaan tai mainitaan vain rajoitusten 
olemassaolosta kertomatta niiden sisällöstä. 
Siellä täällä näytetään vielä kehittelevän uusia verottoman myynnin muotoja ottamatta 
huomioon neuvoston säännöksiä, joiden tarkoituksena on sallia vain vuonna 1993 olemassa 
olevien verottomien tavaroiden myymälöiden toiminta määräaikaisesti. 
Säännöksistä huolimatta 
• käyttöön on otettu uusia verottoman myynnin muotoja (esimerkiksi kokonaisuuksia, joihin 
kuuluu lentolippu, majoitus ja "paketti" verottomia tavaroita, sekä 
"ennakkotilausjärjestelmiä") 
• joitakin (olemassaolevia) myyntialueita on laajennettu 
76 
• jotkut verottomien tavaroiden myymälät ovat laajentaneet tuotevalikoimaansa (esimerkiksi 
sähkölaitteisiin, radioihin ja laatutekstiileihin), ja 
• joitakin uusia verottomien tai verollisten tavaroiden myymälöitä on avattu tai sellaisten 
avaamista suunnitellaan. 
Tällä hetkellä on vaikea arvioida onko tämä kehitys osoitusta vähittäisestä ja välttämättömästä 
muutoksesta, jolla ala sopeutuu ja valmistautuu uuteen tilanteeseen, jossa myydyistä tavaroista 
joudutaan maksamaan vero, vai onko tarkoituksena vahvistaa nykyisiä asemia (alan 
taloudellinen merkitys, tehdyt investoinnit). 
77 
2 LUKU 
ERI JÄSENVALTIOITA KOSKEVAT HAVAINNOT 
1 jakso. Belgia 
Alustavat huomautukset 
Matka suuntautui Brysselin Zaventemin lentoasemalle sekä Oostendeen (satamat). Matkaan 
sisältyi tapaamisia tulli- ja veroviranomaisten, Brysselin lentoaseman terminaaliyhtiön, 
verottomien tavaroiden myymälöitä hoitavan huomattavan yksityisen yrityksen sekä 
Sabena-lentoyhtiön edustajien kanssa. Lisäksi valtuuskunnalle esiteltiin Zaventemin 
lentoasemalla voimassa olevia valvontamenettelyjä. On pantava merkille, että 
lentokenttätilojen laajennustyö (ml. myymälätilat) oli parhaillaan käynnissä tarkastusmatkan 
aikana. 
Zaventemin lentoasema 
Myyjien suorittama valvonta 
Myyjät leimaavat asiakkaidensa lentolipun erittelemättä tehtyä ostosta sen enempää. 
Noudatettavat määrälliset rajoitukset osoitetaan kassoilla. Verottomien tavaroiden 
myymälöiden hintalapuissa on yleensä sekä veroton että verollinen hinta, joten asiakas tietää 
miten paljon arvonlisä- tai valmisteveroa hänen on maksettava, jos ostosten arvo ylittää 90 
ecua. 
Myynti miehistön jäsenille ei ole sallittua yhteisön sisäisillä lennonia. Lentoasemalla on 
kuitenkin erityinen "miehistömyymälä", joka toimittaa tavaroita lentoyhtiöille ja jota 
lentokenttäviranomaiset eivät voi valvoa. 
Lentokoneessa tapahtuvan myynnin osalta myyjien on Belgiassakin saatava hyväksytyn tulli- ja 
valmistevero varaston pitäjän asema. Tulliviranomaiset valvovat näitä varastoja tarkasti. 
Lentokoneessa Sabenalla on ATK-järjestelmä, jonka avulla voidaan varmistaa, että sellaisille 
ostoksille, joiden arvo ylittää 90 ecun rajan, lasketaan Belgian arvonlisävero. Näin ollen 
Belgian arvonlisävero lasketaan vaikka lento alkaisi jostain muusta jäsenvaltiosta. Esitteissä 
ilmoitetaan sekä veroton että verollinen hinta. Kopiot lentokoneessa tapahtuneen myynnin 
kuiteista luovutetaan tullille. Lentokoneessa ja maalla tapahtuneen myynnin välillä ei ole 
valvontayhteyttä. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Saadakseen lentokenttäviranomaisilta (pakollisen) luvan verottomien tavaroiden myymälän 
pitämiseen liikkeenharjoittajan on saatava jokaiselle myyntipisteelle hyväksytyn tullivaraston 
(ja alv/valmisteverovaraston) asema. 
Myyjien valvonnan suorittavat pääasiassa arvonlisäverohallinnon valtuuttamat 
tulliviranomaiset; alv-osaston virkailijat suorittavat tarkastuksia vain kolmen-viiden vuoden 
välein. Valvontaan tarkoitettua yleistä seurantajärjestelmää ei ole. Sen sijaan valvonta perustuu 
kunkin liikkeenharjoittajan kirjanpitoon ja asianomaisiin tulliasiakirjoihin (laskuihin, asiakkaan. 
78 
lennon numeron osoittaviin kassakuitteihin, luetteloihin). Silloin tällöin tulliviranomaiset 
suorittavat pistokokeita. 
Vierailun aikana käsiteltyjä erityisongelmia 
Belgian viranomaisten mukaan vierailuajankohtaan mennessä ei ollut todettu suuria 
väärinkäytöksiä. Vain kolmansien maiden lentoyhtiöillä näyttää olevan vaikeuksia noudattaa 
rajoituksia varsinkin kolmannesta maasta alkaneen tai kolmanteen maahan suuntautuvan 
lennon yhteisön sisäisellä osuudella. 
Liikkeenharjoittajat suunnittelevat uudenlaisia myyntijärjestelyjä kuten "noutojärjestelmää" 
(asiakkaat tilaavat tuotteet lähtiessään maasta ja saavat ne palatessaan takaisin) ja verollista 
myyntiä palattaessa. Brysselin lentoaseman terminaaliyhtiön ja merkittävän verottomien 
tavaroiden myyntiä harjoittavan yksityisen yhtiön edustajat toivat esiin, että he ovat aikeissa 
järjestää liiketoimintansa uudelleen sopeutuakseen uusiin myyjävalvontajärjestelyihin 
(muuttamalla myymälöiden ulkonäköä, määrittelemällä eri tuotteiden hyllytilat uudelleen, 
monipuolistamalla tuotevalikoimaa ja ottamalla käyttöön uusia myyntimuotoja). 
Vaikka jokaisesta tuotteesta ja jakelukanavasta ei ole saatavilla tarkkoja lukuja, näyttää siltä, 
että - huolimatta matkustajaliikenteen lisääntymisestä - verottoman myynnin liikevaihto on 
huomattavasti pienentynyt "myyjävalvonnan" käyttöönoton jälkeen. 
Myyjien mukaan matkustajat eivät yleensä tahdo ymmärtää sitä, että rajoituksia sovelletaan 
yhteisön sisäisillä matkoilla mutta ei kolmansiin maihin suuntautuvilla matkoilla. Lisäksi nämä 
rajoitukset sotketaan usein tupakka- ja alkoholituotteita koskeviin "TTC-rajoituksiin", joita 
sovelletaan Belgian maantieliikenteessä. 
Satamat ja rautatieasemat 
Belgian viranomaiset valvovat vain Belgian lauttayhtiön (Régie Maritime Transport, eli 
Oostende Lines) aluksia. Verottomien tavaroiden myymälöitä hoitaa yksityinen yhtiö. Tärkein 
valvontakeino on maihinnousukortti. Valvontamenettelyjä aiotaan parantaa asianmukaisella 
yhteistyöllä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kanssa. Liikkuvat valvontaryhmät 
ovat kuitenkin havainneet, että Oostenden satamassa on tapahtunut verottomaan myyntiin 
liittyviä väärinkäytöksiä. 
79 
2 jakso. Tanska 
Alustavat huomautukset 
Matkaan sisältyi tapaamisia veroministeriön virkailijoiden kanssa Kööpenhaminassa ja 
tulliviranomaisten kanssa Kööpenhaminan lentoasemalla, käyntejä verottomien tavaroiden 
myyntipaikoilla ja vapaamuotoisia keskusteluja verottomien tavaroiden myymälöiden 
liikkeenharjoittajien kanssa, tapaaminen tulliviranomaisten kanssa Nyköpingissä sekä 
kenttäkäyntinä lauttamatka Tanskan Rödbyhavenista Saksan Puttgardeniin. 
Viimeksi mainitun matkaosuuden arviointi perustuu Nyköpingin tulliviranomaisilta ja vierailun 
aikana tehdyllä lauttamatkalla saatuihin tietoihin. (Mainitut tulliviranomaiset vastaavat 
myyjävalvonnasta lautalla.) Lauttamatka kestää tavallisesti yhden tunnin. Useimmat 
matkustajat näyttävät tekevän matkan vain ostaakseen verottomia tavaroita. Päivittäisiä 
edestakaisia lauttavuoroja on 44. 
Kööpenhaminan lentoasema 
Myyjien suorittama valvonta 
Kööpenhaminan ainoassa verottomien tavaroiden myyntipisteessä matkustajien on esitettävä 
maihinnousukorttinsa valvontapisteessä. Myyjä leimaa maihinnousukortin osoittaakseen, että 
tavaran luovutus on tapahtunut. Myytyjen tavaroiden laatua ei ilmoiteta. Jos arvorajoituksen 
alaisten tavaroiden myynti ylittää verottomuuden rajan, myyjä maksaa arvonlisäveron, ja tämä 
ilmenee kuitista. Asiakkaan maksama hinta ei kuitenkaan muutu. Vain tilauslennoilla 
tapahtuvaan myyntiin on olemassa valvontayhteys. Kööpenhaminan 'e-itoasemalta lähteviin 
lentoihin sovelletaan erityistä ennakkotilausjärjestelmää. Järjestelmän mukaan verottomat 
tavarat luovutetaan koneessa. Matkustajan maihinnousukortti leimataan siten jo ennen kuin 
hän saa tilaamansa tavarat. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Tulliviranomaisten suorittamaan myyjien valvontaan ei kuulu erityisiä matkustajien ostojen 
pistotarkastuksia. Pistotarkastuksia tehdään kuitenkin kassakuittien perusteella sen 
tarkastamiseksi, ovatko yksittäiset matkustajat ylittäneet rajoituksia sekä yhteisön sisäisiltä 
lennoilta palaaville miehistön jäsenille (joille veroton myynti ei ole sallittua). Todellista yleistä 
seurantajärjestelmää ei ole. 
Vierailun aikana käsiteltyjä erityisiä ongelmia 
Vierailun aikana käsitellyistä ongelmista kaksi ansaitsee erityismaininnan: Tanska on tehnyt 
Ruotsin ja Norjan kanssa sopimuksen, jolla verotonta myyntiä rajoitetaan näiden maiden 
maahantuontirajoitusten mukaisesti. SAS:n edustajat valittivat kolmansien maiden epäreilusta 
kilpailusta, kun nämä eivät noudata rajoituksia yhteisön alueella lennettävillä osuuksilla kun 
lento suuntautuu kolmansista maista Tanskan kautta toiseen jäsenvaltioon. 
80 
Myyjävalvonta lauttareitillä Tanskan Rödbyhavenista Saksan Puttgardeniin 
Myyjien suorittama valvonta ja jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien 
valvonta 
Astuessaan laivaan matkustajat saavat valvontakortin. Kortissa eritellään kaksi tavararyhmää 
(alkoholi ja tupakka). Tanskassa ei mainita päivämäärää, Saksassa mainitaan. Kortin käyttö 
perustuu molempien maiden paikallisten viranomaisten suulliseen sopimukseen. Lautan 
verottomien tavaroiden myymälässä valvontakortin vastaava kenttä leimataan, kun 
matkustajalle myydään tupakkatuotteita tai alkoholijuomia, joiden alkoholipitoisuus on yli 
22%. Vaikutti siltä, että matkustajakohtaisia rajoituksia yleensä noudatettiin, vaikkakaan ei ole 
olemassa keinoja seurata muiden kuin alkoholi- ja tupakkatuotteiden myyntiä. Silloin tällöin 
tulliviranomaiset tekevät pistokokeita myyntikuittien perusteella. 
Tanskalaisten, jotka lähtevät maasta korkeintaan 36 tunniksi, pitäisi tehdä erityisellä 
lomakkeella "oma ilmoitus", jossa he ilmoittavat sellaisten hankkimiensa tavaroiden määrät, 
jotka ylittävät Tanskan soveltamat rajoitukset. Tällaisia omia ilmoituksia tehdään melko vähän. 
81 
3 jakso. Saksa 
Alustavat huomautukset 
Matkaan sisältyi vierailu Hampurin lentoasemalle (sekä keskusteluja verottomien tavaroiden 
myymälöiden liikkeenharjoittajien kanssa) ja tapaaminen Saksan viranomaisten kanssa 
Hampurin lentoaseman tullitoimistossa. 
Myyjien suorittama valvonta 
Myyjien itsensä suorittama valvonta tapahtuu seuraavasti: Matkustajan on esitettävä 
maihinnousukorttinsa kassalla. Kortti leimataan. Leima on jaettu neljään osaan alkoholijuomia, 
tupakkatuotteita, hajuvesiä ja erityisiä Saksan valmisteveron alaisia tuotteita varten. Myyjä 
merkitsee myynnin vastaavaan kohtaan ja syöttää lennon numeron kassakoneeseen. Jokaista 
maihinnousukorttia kohti annetaan erillinen kassakuitti. Matkan aikaan myymälöiden 
ohjelmisto oli tarkoitus vaihtaa niin, että rajoitukset ylittäville määrille ei voisi antaa 
kassakuittia (Kreikan tapaan). 
Yksi Saksan järjestelmän merkittävimmistä erikoisuuksista on se, että kaikesta myynnistä 
(myös määrällisten rajoitusten alaisten tavaroiden myynnistä) yhteisön sisäisille matkustajille 
maksetaan arvonlisävero. Myynti lentokoneissa ja lautoilla on vapaata arvonlisäverosta siltä 
osin kuin se ei ylitä arvo- ja määrärajoituksia. Hinnat lentoasemilla ovat kuitenkin samat 
yhteisön sisällä sekä kolmansiin maihin matkustaville. Yhteisön alueella matkustaville myytyjen 
tavaroiden arvonlisäveron maksaa myyjä lennon numeron sisältävien kassakuittien perusteella. 
Valvontayhteyttä lentokoneessa ja lentoasemalla tapahtuneen myynnin välillä ei ole. Myynti 
muiden kuin saksalaisten lentoyhtiöiden miehistölle on sallittua yhteisö" sisäisillä lennoilla, ja 
sen hoitavat catering-yhtiöt. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Tulliviranomaisten suorittamassa myyjien valvonnassa ei käytetä kattavaa yleistä 
seurantajärjestelmää. Pistotarkastuksia suoritetaan kassakuittien perusteella, jotta nähtäisiin 
ovatko yksittäiset matkustajat ylittäneet rajoituksia. Väärinkäytöksiä ei ole todettu. Vuonna 
1993 Hampurin lentoaseman verottomien tavaroiden myynnin liikevaihto oli huomattavasti 
vuoden 1992 lukuja pienempi vaikka matkustajamäärä oli hiukan kasvanut. 
82 
4 jakso. Kreikka 
Alustavat huomautukset 
Matkaan sisältyi neuvotteluja tulliviranomaisten (valtiovarainministeriöstä) ja verottomien 
tavaroiden myyntiä harjoittavan HDFS.n edustajien kanssa sekä tapaamisia kauppiaiden kanssa 
sekä matkoja kentälle. HDFS on valtion valvoma yksityinen elin, johon kuuluvat kaikki 
Kreikan verottomien tavaroiden myymälät lukuun ottamatta yhtä, joka sijaitsee (entisen) 
Jugoslavian vastaisella rajalla. Kreikassa on yhteensä 22 verottomien tavaroiden myymälää, 
jotka sijaitsevat lentoasemilla, satamissa ja raja-asemilla. Risteilyaluksilla ei Kreikassa 
harjoiteta verotonta myyntiä. 
Myyjien suorittama valvonta 
Ateenan lentoasemalla myyjillä on käytössään tietokonejärjestelmä, jonka tarkoituksena on 
estää myyntirajoitusten ylittyminen. HDFS on kehittänyt tämän järjestelmän yhteistyössä 
veroviranomaisten kanssa. Myyjät syöttävät kassajärjestelmään matkustajan määränpään, 
lennon numeron ja istumapaikan numeron. Jos yläraja (arvon tai määrän mukaan) ylittyy, 
lisämyynti samalle asiakkaalle estyy. Tulliviranomaisten niin halutessa keskitetystä 
tietojenkäsittelyjärjestelmästä voidaan tulostaa päivittäinen luettelo kaikesta myynnistä. 
Koska miehistön jäsenillä ei ole maihinnousukortteja, he eivät voi tehdä verottomia ostoksia. 
Verottomien tavaroiden myymälöissä ja lentokoneissa tapahtuvan myynnin välillä ei ole 
valvontayhteyttä. Lentokoneissa tapahtuvaa myyntiä valvotaan kuitenkin riittävästi myytyjen 
tavaroiden yksityiskohtaisen luetteloinnin avulla. Kreikan viranomaisten mukaan tämä myynti 
on lisäksi melko vähäistä (lennon aika- ja tilarajoitusten johdosta). 
Edellä kuvattua järjestelmää sovelletaan soveltuvin osin myös myyntiin laivoilla (risteilyjä 
lukuun ottamatta). 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Tulliviranomaiset tekevät yksityiskohtaisia tarkastuksia kuukausittain. Verovalvontaa 
suoritetaan kolmen tai neljän kuukauden välein. Tulli seuraa valmisteverosäännösten 
noudattamista jatkuvasti hyväksytyssä tullivarastossa, josta tavarat myydään. 
Vierailun aikana käsiteltyjä erityisiä ongelmia 
Liikkeenharjoittajat valittivat tapaamisissa edellä kuvatun tietokonejärjestelmän käyttöönoton 
vaatimia suuria investointeja. Matkustajat eivät yleensä tahdo ymmärtää myyntirajoitusten ja 
valvonnan tarpeellisuutta. Lisäksi valvonta hidastaa läpimenoa kassalla. Tämän seurauksena 
verottomien tavaroiden myymälöiden vuotuinen liikevaihto on pienentynyt, vaikka 
matkustajien määrä on lisääntynyt. 
83 
5 jakso. Espanja 
Alustavat huomautukset 
Espanjan matka suuntautui Barcelonan lentoaseman kautta Palma de Mallorcan lentoasemalle. 
Matkan aikana tavattiin edustajia ALDEASA:sta (valtion valvoma yksityinen yritys, jolla on 
lupa harjoittaa verottomien tavaroiden myyntiä kaikilla Espanjan lentoasemilla) ja 
merkittävästä tilauslentoyhtiöstä sekä keskusteltiin lentokenttä- ja tulliviranomaisten kanssa 
Palmassa ja vierailtiin myyntialueilla Palmassa ja pikaisesti Barcelonassa. 
Palma valittiin matkakohteeksi siksi, että se on erittäin tärkeä lomaliikenteen (pääasiassa 
tilauslentojen) lentoasema, jonka kautta kulkee noin 12 miljoonaa matkustajaa vuosittain. 
Lentoaseman verottomasta myynnistä noin 96% tapahtuu lentoasemakeskuksessa. 
Palma de Mallorca 
Myyjien suorittama valvonta 
Liikkeenharjoittajien soveltama valvontajärjestelmä toimii seuraavasti: Asiakkaat näyttävät 
verottomien tavaroiden myymälässä maihinnousukorttinsa, joka leimataan myymälää hoitavan 
yhtiön yksinkertaisella kumileimasimella. Myyjä ilmoittaa asiakkailleen voimassa olevista 
rajoituksista. Määrälliset rajoitukset osoitetaan kassoilla. Kaikkien myyjien kassapäätteet on 
liitetty tietokonejärjestelmään, joka "estää" myynnin jos se aiheuttaisi rajoitusten ylittymisen. 
Järjestelmää ei kuitenkaan ole liitetty lentokenttäviranomaisten tietojärjestelmään (kun 
sitävastoin "tavallisten" myymälöiden järjestelmä on). Lentokoneessa ja lentoasemalla 
tapahtuvan myynnin välillä ei ole valvontayhteyttä. 
Miehistön jäsenet eivät voi tehdä verottomia ostoksia. Lentokoneessa myyntiä ei valvota 
(lukuun ottamatta yleistä kirjausta). Laivoilla suoritettavasta verottomien tavaroiden myynnistä 
ei ole saatavilla yksityiskohtaisia tietoja. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Tulliviranomaisten suorittama myyjien valvonta perustuu pääasiassa tullin ja verotuksen 
tarpeisiin suoritetuista toimenpiteistä (hyväksyttyjen tullivarastojen inventointi, ilmoitukset, 
lentokoneessa tapahtuvan myynnin kirjaaminen). Yhtiön varastot tarkastetaan 
yksityiskohtaisesti vuosittain. Määriteltyä pistotarkastusmenettelyä ei ole. 
Vierailun aikana käsiteltyjä erityisiä ongelmia 
Liikkeenharjoittajien ja lentokenttäviranomaisten mukaan vuonna 1999 voimaan tulevat 
muutokset eivät vaikuta lentoaseman myymälöiden (jotka eivät enää silloin myy tavaroita 
verottomasti) liikevaihtoon, jos hinnoittelu sopeutetaan tilanteeseen ja voitonjako tuottajien, 
lentokenttäviranomaisten ja kauppiaiden välillä uudistetaan. 
Keskusteluissa lentokenttäviranomaisten ja liikkeenharjoittajien kanssa tuli esille seuraavia 
ongelmia: 
84 
• On olemassa (pääasiassa tiettyjen tilauslentoyhtiöiden tarjoamia) erityisjärjestelyjä, jotka 
sisältävät lentolipun, majoituksen ja "paketin" verottomia tavaroita. Tätä järjestelmää on 
tarpeen tarkastella kilpailun vääristymisen kannalta. 
• Matkustajat eivät yleensä hyväksy heihin kohdistuvia rajoituksia. Verottomien tavaroiden 
myymälöiden henkilökunta kokee yhä vaikeammaksi tehdä työtään. 
• Muutamat tilauslentoyhtiöt soveltavat entistä enemmän niin sanottuja 
"ennakkotilausjärjestelmiä" (katso Tanskan osuus). 
• Palma de Mallorcan lentokenttää oltiin parhaillaan laajentamassa, joten verottomien 
tavaroiden myymälöiden valikoimat ovat kasvaneet. 
Barcelona 
Vierailu Barcelonan lentoasemalle osoitti, että myyjävalvontajärjestelmän soveltamisessa on 
vielä tiettyjä ongelmia. Joissakin tapauksissa liikkeenharjoittaja ei pyytänyt maihinnousukorttia. 
Niinpä tavaroiden verottoman ja verollisen myynnin ero ei aina ollut selvä enempää myyjälle 
kuin asiakkaallekaan. 
85 
6 jakso. Ranska 
Alustavat huomautukset 
Matka suuntautui Pariisin Orlyn lentoasemalle ja siihen sisältyi neuvotteluja Ranskan 
tulliviranomaisten kanssa, keskusteluja verottomien tavaroiden myymälöiden 
liikkeenharjoittajien kanssa sekä tutustuminen tilanteeseen paikan päällä. 
Myyjien suorittama valvonta 
Ostaakseen verottomia tavaroita matkustajan on esitettävä maihinnousukorttinsa, ja 
liikkeenharjoittaja tarkistaa määräpaikan, lennon numeron ja matkustajan henkilöllisyyden. 
Näyttää kuitenkin siltä, että tämä järjestely ei estä toistuvaa myyntiä matkustajalle muissa 
Orlyn lukuisissa verottomien tavaroiden myymälöissä. Kassapäätteitä ei ole liitetty keskitettyyn 
tietokoneeseen. Myynti miehistön jäsenille ei ole sallittua yhteisön sisäisillä eikä kolmansiin 
maihin suuntautuvilla lennoilla. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Lentoaseman verottomien tavaroiden myymälöiden on anottava lupa ennenkuin ne voivat 
aloittaa toimintansa. Ne saavat luvan vain jos ne suostuvat toimimaan hyväksyttynä 
tullivarastona tulli- ja verotarkoituksia varten. 
Pyynnöstä tulliviranomaiset saavat luettelon viikottaisesta myynnistä myymäläkohtaisesti. 
Eräänlainen kirjanpitotarkastus suoritetaan puolivuosittain. Valmisteverojen osalta suoritetaan 
direktiivissä 92/12/ETY säädetyt tavanomaiset toimenpiteet. Määriteltyjä pistotarkastuksia ei 
ole. Lentokoneessa ja lentoasemalla tapahtuvan myynnin välillä ei myöskään ole 
valvontayhteyttä, mutta se ei ole merkittävä ongelma lentokoneessa tapahtuvan myynnin 
pienen liikevaihdon takia. 
86 
7 jakso. Italia 
Alustavat huomautukset 
Matka suuntautui Milanon Linaten lentoasemalle. Matkan aikana käytiin neuvotteluja Italian 
tulliviranomaisten sekä lentokentän verotonta myyntiä koskevan luvan haltijan, sveitsiläisen 
DUFRITAL s.p.a:n ja ALITALIA-lentoyhtiön edustajien kanssa ja tutustuttiin 
myyntipaikkoihin. Linaten lentoasema keskittyy pääasiassa liikelentoihin, ja siksi suuri osa 
verottomasta myynnistä liittyy yhteisön sisäiseen liikenteeseen. Verottomien tavaroiden 
myymälät sijaitsevat Italiassa yleensä satamissa ja lentoasemilla. Verollisia myymälöitä on 
avattu rautatieasemilla (Milano) ja niiden avaamista sopiviin paikkoihin moottoriteiden varsille 
harkitaan. 
Myyjien suorittama valvonta 
Verottomien tavaroiden myymälöiden liikkeenharjoittajat valvovat verottoman myynnin 
määrällisiä rajoituksia suoraan kassapäätteillä. Jos rajoituksen alaisten tavaroiden 
enimmäisarvo ylittyy, myyjä maksaa arvonlisäveron kaikista tavaroista. Asiakas ei huomaa 
tätä, sillä hinta ei muutu. Myymälässä suoritetuista verottomista ostoista tehdään merkintä 
asiakkaan maihinnousukorttiin. Valvontayhteyttä lentokoneessa tapahtuvaan myyntiin ei ole. 
Yhteisön sisäisten tai kolmansista maista tulevien lentojen miehistö ei voi tehdä verottomia 
ostoksia. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Tulliviranomaisilla on oikeus suorittaa matkustajien tekemiin ostoksiin kohdistuvia 
pistotarkastuksia. Sen vuoksi kuitti kiinnitetään aina teipillä tavarat sisältävään pussiin. 
Verottomien tavaroiden myymälöissä käytettävät kassapäätteet on liitetty suoraan 
keskustietokoneeseen, ja viranomaiset voivat saada tulosteen myynnistä milloin tahansa. 
Kauppiaiden on joka tapauksessa toimitettava viranomaisille joka ilta luettelo, josta ilmenee 
liikevaihto ja kunkin myynnin arvonlisävero. Joka toinen vuosi viranomaiset inventoivat 
varaston saadakseen tarkan kuvan verottomien tavaroiden myymälöissä olevista tavaroista. 
Tämän katsotaan riittävän myös lentokoneissa tapahtuvan myynnin (epäsuoraksi) valvonnaksi. 
Luettelo kaikesta verottomasta myynnistä lentokoneissa toimitetaan kuitenkin Roomaan 
lentoyhtiölle, joka huolehtii arvonlisäveron maksamisesta rajoitukset ylittäneen myynnin osalta. 
Italian viranomaisten antamien tietojen mukaan edellä kuvattua valvontajärjestelmää 
sovelletaan jokseenkin samalla tavalla myös verottomaan myyntiin lautoilla. 
Vierailun aikana käsiteltyjä erityisiä ongelmia 
Myyjävalvontajärjestelmän käyttöönoton jälkeen alkoholijuomien ja savukkeiden myynnin 
liikevaihto on pienentynyt huomattavasti, kun taas hajuvesien myynti on pysynyt vakaana. 
Matkustajat ovat tyytymättömiä rajoituksiin ja valittavat läpimenon hidastumista kassoilla. 
Myyjävalvonnan soveltaminen voi vaihdella huomattavasti Italian eri lentoasemilla ja Italian 
ulkopuolella, ja italialaiset liikkeenharjoittajat ovat huolissaan kilpailun vääristymisestä. Lisäksi 
Italiassa suunnitellaan joidenkin uusien verottomien tavaroiden myymälöiden perustamista 
huolimatta neuvoston säännöksistä, joiden mukaan verotonta myyntiä jatketaan vain 
väliaikaisesti. 
87 
8 jakso. Alankomaat 
Alustavia huomautuksia 
Matkan aikana vierailtiin Amsterdamin Schipholin lentoasemalla ja tavattiin tulli- ja 
lentokenttäviranomaisia sekä keskusteltiin verottomien tavaroiden myymälöiden 
liikkeenharjoittajien kanssa ja vierailtiin myyntialueella. 
Myyjien suorittama valvonta 
Myyjät käyttävät soveltuvaa tietokoneohjelmaa, jonka tulli on tarkastanut ennakolta. Lennon 
numero ja verottomia tavaroita ostavien matkustajien määrä on syötettävä kassapäätteelle. 
Myyjät kysyvät aina asiakkaidensa maihinnousukorttia (mutta eivät leimaa sitä). Rajoitukset 
koskevat vain toiseen jäsenvaltioon matkustavia, eivät yhteisön ulkopuolelle meneviä. Samoin 
(ainakin helmikuusta 1994 lähtien) myynti yhteisön sisäisten lentojen miehistölle ei ole sallittua, 
mutta kolmansiin maihin suuntautuvien lentojen miehistö voi tehdä ennakkotilauksen 
verottomista tavaroista, jotka sitten toimitetaan koneessa. Toiseen jäsenvaltioon matkustavat 
voivat ostaa verottomia tavaroita (arvoon ja määrään kohdistuvien) rajoitusten mukaisesti tai 
enemmän. Jälkimmäisessä tapauksessa myyjä vastaa arvonlisäveron maksamisesta ilman että 
matkustajan maksama hinta muuttuu. 
Verottomien tavaroiden myymälöiden kassapäätteet on kytketty suoraan 
keskustietokoneeseen, joka laskee rajoitukset ylittävästä myynnistä maksettavan 
arvonlisäveron. Keskustietokoneesta saadaan sitten tulostettua luettelo myynnistä lennon 
numeron mukaan. 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta ja sääntöjen 
rikkomisesta myyjälle aiheutuvat seuraamukset 
Tulliviranomaisten suorittama myyjien valvonta alkaa jo ennen hyväksytyn tullivaraston 
aseman myöntämistä myyjän kirjanpidon ja hallinnon avoimuuden tarkastuksella. Kahdesti 
vuodessa tulli suorittaa kenttätarkastuksen kyselemällä tietyn lennon (koneeseen nousevilta) 
matkustajilta mitä he ovat ostaneet verottomasti. Vuoden 1993 yleiskatsauksen mukaan noin 7 
prosenttia kyselyyn osallistuneista matkustajista näytti ylittäneen määrälliset ostorajoitukset. 
Silloin tällöin tullivirkailijat yrittävät ostaa sallittuja rajoja enemmän, mutta kukaan myyjä ei 
näytä rikkovan määräyksiä. 
Neljästi vuodessa yksityinen yritys (joka toimii tulliviranomaisten puolesta) tarkastaa 
laatutasoa, asiakaspalvelua, asiakkaille annettavia tietoja sekä verottoman myynnin rajoitusten 
noudattamista. Lisäksi suoritetaan jälkikäteen hallinnollista valvontaa, jossa verrataan tietyllä 
lennolla suoritettujen myyntien lukumäärää ja myytyjen tavaroiden määrää lennolla 
matkustavien määrään ja verottomaan osto-oikeuteen. Jos kauppias rikkoo oikeuttaan myydä 
verottomia tavaroita, hänen lupansa peruutetaan. Tällainen peruuttaminen perustuu siihen, että 
myyjä rikkoo lentokenttäviranomaisten kanssa tekemäänsä sopimusta, jonka mukaan hänen on 
noudatettava verotonta myyntiä koskevia säännöksiä. 
88 
Vierailun aikana käsiteltyjä erityisiä ongelmia 
• Alankomaissa ei leimata maihinnousukorttia, mutta lentokenttäviranomaiset sanovat, että 
matkustajien ostokäyttäytymistä koskevat viranomaisten suorittamat tutkimukset ja 
käytännön kokemus näyttävät osoittavan, että toistuva myynti on harvinaista. 
Lentokenttäviranomaisten suorittamien vuosittaisten ostokäyttäytymisen ja ostomäärien 
tarkastusten mukaan suuria muutoksia ostokäyttäytymisessä ei ole havaittavissa verrattuna 
ennen vuotta 1993 vallinneeseen tilanteeseen. Kokonaisliikevaihto ja liikevaihto 
matkustajaa kohti on kuitenkin pienentynyt vaikka matkustajaliikenne kokonaisuudessaan 
on kasvanut. Tämän kehityksen sanotaan johtuvan myyjävalvonnan käyttöönotosta. 
• Tulliviranomaiset ilmoittivat, että tietyillä muista jäsenvaltioista tulevilla lennoilla on 
esiintynyt määrärajoitusten ylityksiin liittyviä ongelmia. 
• Myyjien mukaan matkustajat eivät tahdo ymmärtää miksi rajoituksia sovelletaan yhteisön 
sisäisillä lennoilla mutta ei kolmansiin maihin suuntautuvilla matkoilla. 
89 
9 jakso. Yhdistynyt kuningaskunta (ja kanaalin Ranskan puoleinen 
rannikko) 
Alustavia huomautuksia 
Matkan aikana tutkittiin Englannin kanaalin ylitystä lautalla Calais'sta Doveriin ja 
kantosiipialuksella Ramsgatesta Oostendeen. Matkaan sisältyi neuvotteluja tulliviranomaisten 
kanssa Doverissa ja Calais'ssa sekä tapaamisia verottomien tavaroiden myymälöiden 
liikkeenharjoittajien sekä kaupan alan edustajien kanssa. Vierailuja tehtiin ilmatyynyalusten 
sataman verottomiin myymälöihin, kanaalitunnelin terminaaliin, kantosiipialusten sataman 
verottomaan myymälään, Calais-Dover-lautalle ja Ramsgate-Oostende-kantosiipialukselle. 
Calais (Ranska) 
Myyjien suorittama valvonta 
Calais-Dover-reittiä lukuun ottamatta myyjävalvonta perustuu tositejärjestelmään, jossa 
annetaan tiedot määrällisistä rajoituksista. Tositteeseen tehdään merkintä myyntihetkellä. 
Saman tuoteryhmän tavaroita ei enää sen jälkeen saa myydä, ellei matkustaja voi edellisen 
oston kuitilla todistaa, että rajaa ei ole vielä saavutettu. 
Dover-Calais-reitillä ei käytetä tositejärjestelmää lyhyen matka-ajan ja suuren 
matkustajamäärän takia (noin 16 miljoonaa matkustajaa vuodessa). Toisin kuin siellä, missä 
käytetään tositejärjestelmää, täällä valvonta tapahtuu yleisen seurantajärjestelmän avulla. 
Lisäksi kassanhoitajan on kussakin myyntipisteessä varmistettava, ettei asianmukaisia 
verottomien tavaroiden ostorajoituksia ylitetä. Tämän reitin kahdella lautalla on verottomien 
tavaroiden myymälöitä, joita hoitaa ranskalaisen SNCF:n tytäryhtiö ja joita valvovat Ranskan 
viranomaiset. 
Miehistön jäsenet eivät voi tehdä verottomia ostoksia. 
Ilmatyynyalusten satamassa on verottomien tavaroiden myymälöitä, jotka ovat Ranskan 
lupamenettelyn ja valvonnan alaisia lähtöpisteessä. Maihinnousukortti leimataan tavaraa 
myytäessä. Sataman myyjävalvontaa (jonka hoitaa Ranska) ja ilmatyynyaluksella tapahtuvan 
myynnin valvontaa (j°ka on Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten luvan ja valvonnan 
alaista) ei ole yhdistetty, mutta vierailun aikaan Yhdistynyt kuningaskunta oli aikeissa lähettää 
virallisen pyynnön kahdenvälisen järjestelyn aikaansaamiseksi. 
Vierailuajankohtana kanaalitunnelin terminaalin irlantilaisten hoitamiin verottomien tavaroiden 
myymälöihin oltiin perustamassa uutta myyjävalvontajärjestelmää, jonka muoto oli vielä silloin 
epäselvä. 
Dover ja Ramsgate (Yhdistynyt kuningaskunta ) 
Myyjien suorittama valvonta 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovelletaan myyjien itsensä suorittamassa valvonnassa kahta 
menetelmää. 
90 
1. Ensimmäisessä menetelmässä käytetään tositteita, ja sitä sovelletaan kaikilla lauttareiteillä 
(Dover-Calais-reitillä vain ilmatyynyaluksella matkustettaessa, ei lauttamatkoilla) 
Tositejärjestelmä toimii seuraavasti: Lähtöhallissa kullekin matkustajalle annetaan 
matkustajalippu ja erillinen tosite (verottomien tavaroiden ostolupa). Tositteessa on 
värikoodi ja siitä ilmenee päivämäärä ja verottomien tavaroiden sallitut ostomäärät. (Lisäksi 
liikkeenharjoittajat käyttävät sitä usein markkinointitarkoituksiin.) Myyntihetkellä 
tositteeseen tehdään merkintä, ja asiakas voi ostaa tavaroita myöhemmin vain jos hän voi 
aikaisemman ostonsa kuitilla todistaa, että asianomaista ostorajaa ei ole vielä saavutettu 
Myös ilmatyynyaluksen lähtösatamassa on verottomien tavaroiden myymälä Tässä 
myymälässä tehdyt ostokset merkitään tositteeseen, ja aluksella voi tehdä ostoksia vain jos 
ostosten enimmäismäärät eivät ole täynnä. Näin ollen satamassa ja ilmatyynyaluksella 
tapahtuvan myynnin välillä on valvontayhteys. 
2. Toinen tapa on liikkeenharjoittajien ja tulliviranomaisten välinen herrasmiessopimus ja 
perinteiset valvontamuodot. Dover-Calais-lautalla noudatetaan tätä tapaa, sillä 
tositejärjestelmä ei ole järkevä suuren matkustajamäärän (noin 16 miljoonaa vuodessa) ja 
lautalla vietetyn lyhyen ajan takia ja koska vain noin 30 prosenttia matkustajista käyttää 
mahdollisuutta ostaa verottomia tavaroita. (Siten noin 70 prosenttia annetuista tositteista 
voisi joutua kiertoon eräänlaisilla "pimeillä markkinoilla" tai tulla yksinkertaisesti heitetyksi 
menemään ja ne voitaisiin poimia uudelleen käyttöön.) Noudatettavista rajoituksista 
kerrotaan selvästi. Valvonnan suorittaa kassanhoitaja, joka pyytää todisteita (siitä, kuinka 
monen asiakkaan/matkustajan puolesta ostoksia tehdään), jos verottomien ostosten raja 
saavutetaan vähintään kolminkertaisesti. Lisäksi kassoilla käy liikkeenharjoittajan, 
kilpailevien liikkeenharjoittajien ja tullin tarkastajia, jotka tarkkailevat järjestelmän 
toimivuutta. 
Myynti miehistön jäsenille ei ole sallittua. Myynti voi ylittää 90 ecun arvorajan; tällöin myyjä 
vastaa arvonlisäveron maksamisesta ilman että se näkyy matkustajan maksamassa hinnassa. 
Yhdistyneen kuningaskunnan lauttayhtiöt ovat arvonlisäverovelvollisia Ranskassa 
(haarakonttorin tai veroedustajan kautta), jotta ne voivat maksaa arvonlisäveron myynnistä 
lauttamatkalla Calais'sta Doveriin, sillä periaatteessa tavaroita on hankittava siitä 
jäsenvaltiosta, jossa matkan lähtöpaikka sijaitsee. Ranskalaiset lauttayhtiöt eivät ole 
arvonlisäverovelvollisia Yhdistyneessä kuningaskunnassa eivätkä maksa veroa paluumatkalla 
(Dover-Calais) suoritetusta myynnistä. Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset 
käyvät neuvotteluja asiasta. Noin 50 prosenttia meno- ja paluumatkalla kerätyistä 
arvonlisäveroista maksetaan Ranskan viranomaisille. 
Kanaalitunnelin verottomien tavaroiden myymälöissä ei käytetä tositejärjestelmää. Sen sijaan 
on sovittu yleisestä seurantajärjestelmästä (mutta tilintarkastuksia ei vielä ole tehty, sillä 
järjestelmä ei vielä ole täysin toiminnassa). Satamien verottomassa myynnissä käytetään 
tositejärjestelmää ja myyjävalvontaa, joka yhdistää satamassa ja aluksilla (ilmatyyny- ja 
kantosiipialuksilla) tapahtuneen myynnin. 
91 
Jäsenvaltion viranomaisten suorittama myyjien valvonta 
Viranomaiset valvovat myyjien toimintaa yleisen seurantajärjestelmän avulla vain niillä reiteillä, 
joilla ei käytetä tositejärjestelmää, kuten esimerkiksi Dover-Calais-reitillä. Liikkeenharjoittajien 
on toimitettava viranomaisille kuukausi-ilmoitukset, joista ilmenee myynti tuoteryhmittäin sekä 
kuljetettujen matkustajien määrä. Tositereiteillä käytetään tullin luomaa 
tilintarkastusvalvontaa. Tulliviranomaiset arvioivat sovellettavaa myyjävalvontajärjestelmää 
kesäkuussa 1993. Johtopäätöksenä oli, että merkittävää määräysten kiertoa, rikkomista tai 
väärinkäyttöä ei tapahtunut. Liikkeenharjoittajat näyttävät noudattavan rajoituksia erittäin 
tarkasti. 
92 
LIITE 7 
JÄSENVALTIOIDEN ILMOITUKSIA ARVIOINEEN TILASTOLLISEN 
TUTKIMUKSEN TULOKSET 
93 

JÄSENVALTIOIDEN ILMOITUKSIA ARVIOINEEN TILASTOLLISEN 
TUTKIMUKSEN TULOKSET 
JOHDANTO 
Komissio on pyytänyt jäsenvaltioilta tilastotietoja verottomasta myynnistä. Yhdeksän 
jäsenvaltiota (BE, DK, EL, ES, FR, IRL, NL, PT ja UK) on vastannut kirjeeseen toimittamalla 
komissiolle neljä tietolomaketta (katso liite 6), joissa pyydettiin ilmoittamaan seuraavat tiedot: 
• matkustajien lukumäärä 
• verottomasta myynnistä saatu liikevaihto (eriteltynä eri tuoteryhmittäin, alkoholijuomat, 
tupakkatuotteet, hajuvedet ja toalettivedet, muut tuotteet) 
• myyntipisteiden lukumäärä 
• liikkeenharjoittajien lukumäärä ja soveltuvin osin 
• myyntipisteiden kokonaispinta-ala. 
Nämä tiedot tuli antaa verottomasta myynnistä 
1. lentoasemilla (kokonaismyynti ja myynti yhteisön sisällä matkustaville) 
2. lentokoneissa (yhteisön sisäisillä lennoilla sellaisten lentoyhtiöiden toimesta, joiden 
päätoimipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa) 
3. lautoilla (yhteisön sisäisillä reiteillä sellaisilla lautoilla, joiden varustamoiden 
päätoimipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa) 
4. satamissa (muihin jäsenvaltioihin matkustaville). Koska vain yksi jäsenvaltio pystyi 
toimittamaan täydelliset tiedot tällaisista myynneistä, ei näitä tietoja analysoida enempää. 
Jäljempänä esitettävän tilastotietojen taloudellisen analyysin tavoitteena on 
• tutkia tarkemmin väitettä, jonka mukaan kyseessä oleva myynti on myyjävalvonnan 
käyttöönoton jälkeen jyrkästi pienentynyt (liikkeenharjoittajat ja vastaavien yhdistysten 
edustajat esittivät tällaisen väitteen usein jäsenvaltioihin tehtyjen matkojen aikana); 
• selvittää onko myynnin kehityksessä havaittavissa tiettyjä kehityssuuntia myyjävalvonnan 
käyttöönoton jälkeen, ja jos on, millaisia; 
• saada kuva kehityksen mahdollisista alueellisista ja eri myyntipaikkojen (lentoasemat, lautat, 
lentokoneet) välisistä eroista; 
• löytää edes joitakin syitä havaitulle kehitykselle. 
Ei tietenkään ole mahdollista ottaa huomioon kaikkia tekijöitä, jotka vaikuttavat verottoman 
myynnin kehitykseen tiettyjen tuotteiden osalta ja tietyissä maissa ja paikoissa. On olemassa 
95 
liian paljon sellaisia tekijöitä, joita ei kysytty eikä ilmoitettu komission kyselyssä. (Tällaisia 
ovat esimerkiksi "normaalit" kaupan vaihtelut, alakohtaiset muutokset ja kuluttajatottumusten 
muutokset, jotka kaikki voivat vaihdella jäsenvaltioittain.) Inflaatiota ei ole otettu suoraan 
huomioon. Vaikka vaihtokurssit jossakin määrin heijastelevat inflaatiota, sen merkitys 
oletetaan tässä suhteessa vähäiseksi ainakin vuosien 1992 ja 1993 osalta. 
Siksi jäljempänä esitettävä analyysi keskittyy seuraaviin kysymyksiin: 
• Onko verottoman myynnin kehityksessä vuosina 1992-1993 havaittavissa tiettyä suuntausta 
myyntipaikkakohtaisesti? 
• Onko verottoman myynnin kehityksessä vuosina 1992-1993 havaittavissa tiettyä suuntausta 
maakohtaisesti? 
• Onko verottoman myynnin kehityksessä vuosina 1992-1993 havaittavissa tiettyä suuntausta 
tuoteryhmäkohtaisesti? 
• Voidaanko verottoman myynnin maa- tai paikkakohtainen kehitys vuosina 1992-1993 
selittää vastaavilla muutoksilla liikkeenharjoittajien tai myyntipisteiden määrässä tai 
myyntipisteiden kokonaispinta-alassa? 
• Voidaanko kysynnän muutokset selittää kyseisten maiden valuuttakurssien muutoksilla? 
Tilastotiedot näihin kysymyksiin vastaamiseksi esitetään jäljempänä olevassa analyysissä. 
Koska tällaisessa kertomuksessa ei ole mahdollista yksityiskohtaisesti erotella verottoman 
myynnin kehitystä yhdeksässä jäsenvaltiossa kunkin neljän tuoteryhmän ja neljän eri 
myyntipaikan osalta laskettuna kahdessa valuutassa (kansallisena valuuttana ja ecuina6), 
arvioidaan tässä ensin yleistä kehitystä myyntipaikan, jäsenvaltion ja tuoteryhmän mukaan ja 
annetaan sitten yksityiskohtaisempi selvitys yleisten havaintojen pohjalta. 
Komissiolle luovutetut tiedot eivät aina täytä tilastollisesti pätevien päätelmien tekemisen 
edellyttämiä vaatimuksia. Kansallisista ominaispiirteistä johtuen lomakkeilla annetut vastaukset 
vaihtelevat joskus melko lailla eivätkä aina ole vertailukelpoisia. (Joskus esimerkiksi annetaan 
vain kokonaisluvut, joskus taas vain yhden vuoden tiedot.) Tämä on otettava huomioon, kun 
analyysin tuloksista tehdään johtopäätöksiä. 
Käytetyt vaihtokurssit: 30. syyskuuta 1992 ja 30. syyskuuta 1993 
96 
1 LUKU 
VEROTTOMAN MYYNNIN KEHITYS YHTEISÖSSÄ 
1 jakso. Alustavat huomautukset 
• On mahdotonta antaa yksityiskohtaista ja aukotonta kuvaa verottoman myynnin 
kehittymisestä koko yhteisön alueella vuosina 1992-1993, sillä kaikki jäsenvaltiot eivät 
vastanneet komission kyselyyn ja ne jotka vastasivat antoivat epätäydellisiä lukuja (eri 
syistä, esimerkiksi koska lukuja ei ollut saatavissa ja joissakin tapauksissa tietoja ei enää 
ollut saatavilla yllättävien vararikkojen (Tanskassa) tai organisaatiovaikeuksien takia). Siksi 
seuraava analyysi ei voi paljastaa absoluuttisia "kovia totuuksia", mutta se kuvaa kyllä 
taustalla olevia suuntauksia hyvin. 
• Tässä luvussa esitettyjen taulukoiden ja lukujen perusteet selviävät seuraavasta taulukosta: 
97 
Jäsenvaltio 
BE 
DE 
DK7 
EL 
ES 
JFR 
IRL 
rr 
LU 
NL 
PT 
OK Lentoasemilla 
Täydelliset Veroton myynti 
Lentokoneissa Lautoilla 
Täydelliset Täydelliset Satamissa 
-/-
Lukuja ei ole saatavilla, sillä vastausta ei ole saatu. Koska Saksa perii arvonlisäveroa 
verottomien tavaroiden myymälöiden myynnistä, ei lukujen puuttuminen aiheuta 
merkittäviä ongelmia. 
Täydelliset 
Täydelliset 
Prosenttiosuus ja 
kokonaismäärä Täydelliset, 
mutta vain 
kokonaisluvut 
Täydelliset 
Täydelliset Täydelliset 
Täydelliset 
Täydelliset 
vuodelta 1993 -/-
Täydelliset 
Barcelona 
Kokonaismäärät ranskalaiset ja ulkomaiset tuotteet eriteltyinä 
Täydelliset Täydelliset 
(kokonaisluvut) Täydelliset -/-
Lukuja ei ole saatavilla, sillä vastausta ei ole saatu. 
Lukuja ei ole saatavilla, sillä vastausta ei ole saatu. Koska Luxembourg perii 
arvonlisäveroa verottomien tavaroiden myymälöiden myynnistä, ei lukujen 
puuttuminen aiheuta merkittäviä ongelmia. 
Täydelliset 
Täydelliset 
Täydelliset Täydelliset 
Täydelliset 
-/-Täydelliset 
-/-
Täydelliset -/-
-/-
-/-
Taulukko 1. Komissiolle palautettujen tietojen täydellisyys 
Ilmaisu "täydelliset" tarkoittaa, että 
• kaikki maan asiaankuuluvat myyntipaikat on otettu huomioon 
• luvut on annettu kaikista tavararyhmistä 
• luvut on annettu molemmilta vuosilta 1992 ja 1993. 
Taulukot jaksoissa 2-4 kuvaavat verotonta myyntiä jostakin tietystä näkökulmasta katsottuna 
(myyntipaikan mukaan, maittain, tavararyhmittäin). On huomattava, että tiedot lentokoneissa 
ja lautoilla tapahtuneesta myynnistä koskevat ainoastaan yhteisön sisäistä liikennettä. 
Kööpenhaminan osalta ei ole täydellisiä tietoja, sen vuoksi niitä ei ole otettu huomioon laadittaessa 
taulukkoa. 
98 
Lentokenttiä koskeviin myyntitietoihin sisältyy myös myynti kolmansiin maihin matkustaville. 
Tämä johtuu siitä, että vain harvat jäsenvaltiot ilmoittivat erikseen yhteisön sisällä 
matkustaville suoritettua myyntiä koskevat luvut. (Nämä tiedot käsitellään tämän liitteen 
luvussa 2). 
2 jakso. Veroton myynti myyntipaikan mukaan ecuina 
Analyysin yleisen lähtökohdan mukaisesti ensimmäinen komission käyttöön annettujen 
tilastotietojen perusteella tutkittava kysymys on se, miten veroton myynti on kehittynyt eri 
myyntipaikoilla ja kokonaisuudessaan. 
Seuraava taulukko perustuu (korkeintaan) seitsemän maan8 (verottoman myynnin) lukuihin, 
eivätkä tiedoissa ole mukana Espanja (vain osittain9), Ranska, Italia, Saksa, Luxemburg 
eivätkä Kööpenhaminan lentoasemat. 
Myyntipaikka 
Lentoasemat 
Lentokoneet 
Lautat 
Yhteensä 1992 
989.688.422 
46.062.852 
447.339.638 
1.483.090.912 1993 
1.050.156.959 
47.543.582 
556.774.704 
1.654.475.245 Muutos 
+6,11% 
+3,21% 
+24,46% 
+11,56% 
Taulukko 2. Verottoman myynnin kehitys myyntipaikoittain (myynnin kokonaismäärät ecuina yhteisön 
sisäisessä sekä yhteisön ja kolmansien maiden välisessä matkustajaliikenteessä) 
Taulukon luvut osoittavat, että 
• veroton myynti on lisääntynyt myyjävalvonnan käyttöönotosta huolimatta; ja että 
• veroton myynti on lisääntynyt lentoasemilla mutta varsinkin lautoilla, mikä saattaa johtua 
siitä, että myyjävalvonta on laivoilla yleensä löyhää tai sitä ei sovelleta lainkaan. 
Tuloksia arvioitaessa on kuitenkin otettava huomioon, että neljän jäsenvaltion luvut puuttuvat 
ja että laskelmat on tehty ecuina. Siksi on vielä varmistettava, onko kehityssuunta sama myös 
kansallisena valuuttana laskettuna ja ovatko vaihtokurssit tai Euroopan valuuttayksikön 
koostumus vääristäneet lukuja. Tätä tarkastellaan 2 luvussa. 
Seuraava vaihe on tutkia, onko veroton myynti kehittynyt eri tavoin eri maissa. 
3 jakso. Veroton myynti maittain ecuina 
Verotonta myyntiä Kreikan lentokoneissa kuvaavat luvut on muodostettu kertomalla saadut tiedot 
kahdella, koska tiedot koskivat ainoastaan vuoden jälkimmäistä puoliskoa. 
Verotonta myyntiä lautoilla koskevat luvut koskivat ainoastaan vuotta 1993, joten niitä ei ole otettu 
huomioon. 
99 
Analyysin tämän osan tarkoituksena on vastata kysymykseen miten veroton myynti on 
komissiolle toimitettujen tilastotietojen perusteella arvioituna kehittynyt eri jäsenvaltioissa ja 
johtuvatko erot erilaisista myyjävalvontajärjestelmistä10. 
Seuraavassa taulukossa on yhteenveto eri jäsenvaltioiden viranomaisten toimittamista, vuosien 
1992 ja 1993 verotonta myyntiä koskevista tiedoista maittain11. 
Jäsenvaltio 
BE 
DK 
EL 
IES 
FR 
1 IRL 
NL 
FT 
UK Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 
Yhteensä 1992 
104.881.409 
177.019.597 
92.888.368 
152.136.565 
314.678.877 
89.578.783 
262.541.616 
37.899.950 
571.308.511 1993 
94.019.025 
178.171.573 
101.498.967 
145.017.367 
281.941.458 
90.475.830 
269.133.939 
34.310.496 
746.811.814 Muutos I 
-10,36% j 
+0,65% 
+9,27% 
-4,68% 
-10,40% 
+ 1,00% 
+2,51% 
-9,47% 
+30,72% 
Taulukko 3. Verottoman myynnin kehitys jäsenmaittain (myynnin kokonaismäärät ecuina yhteisön sisäisessä 
sekä yhteisön ja kolmansien maiden välisessä matkustajaliikenteessä) 
Luvut osoittavat, että 
• kolmessa jäsenvaltiossa veroton myynti väheni huomattavasti vuodesta 1992 vuoteen 1993 
(noin 10 prosenttia BE, FR ja PT), Espanjassa myynnin väheneminen oli lievempää 
• kolmessa jäsenvaltiossa verottomasta myynnistä kertynyt liikevaihto oli lähes sama sekä 
vuonna 1992 että 1993 (DK, IRL ja NL) 
• kahdessa jäsenvaltiossa veroton myynti lisääntyi huomattavasti vuodesta 1992 vuoteen 
1993 (EL ja UK) 
• eri jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja myynnin kehityksessä samalla myyntipaikalla 
(esimerkiksi lentokoneessa myynti väheni Portugalissa 13 prosenttia mutta lisääntyi 
Kreikassa 235 prosenttia). 
Kreikan kokonaismyynnin lisääntyminen johtuu pääasiassa lentokoneissa tapahtuneen myynnin 
lisääntymisestä. Kun otetaan huomioon, että matkustajamäärä on tarkasteluaikana lisääntynyt 
10 On huomattava, että lentokoneissa ja lautoilla tapahtunut myynti koskee yrityksiä, joilla on 
päätoimipaikka kyseisessä jäsenvaltiossa. .. 
Verotonta myyntiä Kreikan lentokoneissa kuvaavat luvut on muodostettu kertomalla saadut tiedot 
kahdella, koska tiedot koskivat ainoastaan vuoden jälkimmäistä puoliskoa. 
100 
vain vähän (1.266.695 matkustajasta 1.301.810 matkustajaan) näyttää selvältä, että 
verottomassa myynnissä on tapahtunut merkittävä siirtymä. Arvioon on kuitenkin 
suhtauduttava varovasti, sillä vastaavat luvut Kreikan lautoilta ovat epätäydelliset ja niiden 
hyödyntämiseksi oli käytettävä arvioita. 
Ranskan luvut osoittavat verottoman myynnin vähentyneen suhteellisen jyrkästi. Tämä johtuu 
ennen kaikkea myynnin vähenemisestä yhteisön sisäisessä matkustajaliikenteessä 
tarkasteluaikana (162.042.108 ecusta 125.809.440 ecuun eli 22,36 prosenttia12). Myös 
veroton myynti matkustajaliikenteessä Ranskan ja kolmansien maiden välillä on vähentynyt, 
mutta ei yhtä jyrkästi. Valitettavasti käytettävissä ei ole lukuja matkustajamäärästä, 
myyntipisteiden lukumäärästä, liikkeenharjoittajien lukumäärästä ja myyntipisteiden 
kokonaispinta-alasta, joten kattavaa arviota kehityksen syistä ei voi tehdä. 
Myyjävalvontamenettelyjen määräävästä vaikutuksesta ei kuitenkaan voida olla varmoja, sillä 
ainakin EU:n ja kolmansien maiden väliseen matkustajaliikenteeseen liittyvän myynnin kehitys 
osoittaa, että muitakin syitä laskuun täytyy olla. 
Suurin osa yhteisön verottoman myynnin lisääntymisestä (joka on määritelty edellä) on peräisin 
myynnin 30 prosentin kasvusta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä lisäys on 
absoluuttisesti suurempi kuin muutamissa muissa jäsenvaltioissa tapahtunut myynnin 
väheneminen. Kun otetaan huomioon vastaavat lentoasemien ja lauttojen matkustajamäärät 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa, saadaan verottoman myynnin lisäykseksi henkilöä kohti 
ecuina 32,79 prosenttia (lautat) ja 14 prosenttia (lentoasemat), mikä osoittaa, että verottoman 
myynnin lisääntyminen johtuu osittain matkustajaliikenteen lisääntymisestä kokonaisuutena 
(tarkempia tietoja 2 luvussa; valitettavasti Yhdistyneen kuningaskunnan lentoasemien lukuja ei 
ole käytettävissä). 
Näitäkin tuloksia arvioitaessa on kuitenkin otettava huomioon se, että neljän jäsenvaltion luvut 
puuttuvat ja että summat on laskettu ecuina. Siksi on vielä varmistettava, onko kehityssuunta 
sama myös kansallisena valuuttana laskettuna ja ovatko vaihtokurssit tai Euroopan 
valuuttayksikön koostumus vääristäneet lukuja (katso 2 luku). 
4 jakso. Veroton myynti tavararyhmittäin ecuina 
Analyysin tämän osan tarkoituksena on vastata kysymykseen miten veroton myynti on 
komissiolle toimitettujen tilastotietojen perusteella arvoituna kehittynyt eri jäsenvaltioissa 
tavararyhmittäin. 
Seuraavassa taulukossa on yhteenveto eri jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista tältä kannalta: 
12 Hanskan ilmoittamat luvut eivät sisältäneet lentokonemvvntiä. 
101 
Tavararyhmä 
Alkoholijuomat Paikka 
Lentokone 
Lautta 
Lentoasema 
Yhteensä 
Yhteensä Ranska mukaan lukien 
Tupakkatuotteet Lentokone 
Lautta 
Lentoasema 
Yhteensä 
Yhteensä Ranska mukaan lukien 
Hajuvedet Lentokone 
Lautta 
Lentoasema 
Yhteensä 
Yhteensä Ranska mukaan lukien 
Muut tavarat Lentokone 
Lautta 
Lentoasema 
Yhteensä 
Yhteensä Ranska mukaan lukien 1992 
3.041.970 
138.731.608 
199.463.600 
341.237.178 
401.432.640 
8.905.785 
137.592.930 
191.399.489 
337.898.204 
395.337.772 
12.713.394 
59.011.765 
228.409.888 
300.135.047 
391.852.391 
13.861.828 
112.003.335 
370.257.754 
496.122.917 
601.449.420 1993 
3.539.345 
182.126.334 
201.383.590 
387.049.269 
438.035.778 
12.961.983 
186.631.961 
186.117.166 
385.711.110 
439.358.683 
13.022.946 
68.942.102 
240.756.251 
322.721.299 
404.710.367 
12.943.062 
119.074.308 
421.775.087 
553.792.457 
649 110.765 Muutos 
+16,35% 
+31,28% 
+0,96% 
+13,43% 
+9,12% 
+45,55% 
+35,64% 
-2,76% 
+14,15% 
+11,14% 
+2,43% 
+16,83% 
+5,41% 
+7,53% 
+3,28% 
-6,63% 
+6,31% 
+13,91% 
+11,62% 
+7,92% 
Taulukko 4. Verottoman myynnin kehitys tavararyhmittäin (myynnin kokonaismäärät ecuina yhteisön 
sisäisessä sekä yhteisön ja kolmansien maiden välisessä matkustajaliikenteessä)13 
Verottoman myynnin lisäys ei ecuina laskettuna jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella 
ole koitunut minkään yksittäisen tavararyhmän eduksi (kaikkien ryhmien kasvu on 9-14 
prosenttia ilman Ranskaa, ja vaikka mukaan otettaisiin Ranskan kokonaisluvut yhteisön 
sisäisen sekä yhteisön ja kolmansien maiden välisen liikenteen osalta on lisäys silti merkittävä). 
13 Ranskaa koskevat luvut perustuvat Ranskan virallisiin tilastoihin, joten niissä erotellaan tuotteet 
alkuperänsä mukaan (Ranska tai ulkomaat). Tämän vuoksi lukuja ei voida esittää taulukossa.' 
Ainoastaan kokonaismäärät voidaan esittää täydentävinä tietoina. 
102 
Eri tavararyhmien myyntiluvut vaihtelevat ostopaikan mukaan (kasvu on suurinta 
lentokoneissa ja lautoilla). Lisätutkimukset eivät tässä suhteessa tunnu tarpeellisilta: 
myyjävalvontajärjestelmät eivät ilmeisestikään ole vaikuttaneet myyntilukuihin, vaikka arvon ja 
määrän mukaan rajoitettuja tavaroita koskevat valvontajärjestelmät eroavat jonkin verran 
toisistaan. 
5 jakso. Päätelmä 
Verottoman myynnin suuntaus koko yhteisön alueella on selvästi nouseva (ecuina laskettuna). 
Tämä johtuu pääasiassa muutamassa jäsenvaltiossa tapahtuneesta kehityksestä, sillä 
suhteellisesti suurimmassa osassa jäsenvaltioita myyntiluvut ovat pysyneet vakaina tai 
laskeneet. Eri tavararyhmien välillä ei voitu todeta merkittäviä eroja, mutta veroton myynti 
näyttää lisääntyneen pääasiassa lautoilla. 
103 
2 LUKU 
VEROTTOMAN MYYNNIN KEHITYS MYYNTIPAIKAN MUKAAN 
Tässä analyysissä keskitytään seuraaviin avainlukuihin (mikäli saatavilla): 
• kokonaismyynti kansallisena valuuttana ( 1992 ja 1993) 
• kokonaismyynnin muutos prosentteina (1992/1993) 
• matkustajien lukumäärä (1992 ja 1993) 
• kokonaismyynnin (ecuina) muutos prosentteina matkustajaa kohti 
• kokonaismyynnin (ecuina) muutos prosentteina 
Seuraavissa jaksoissa käsitellään näitä tietoja myyntipaikan mukaan (mikä näyttää olevan 
kiinnostavin aihe myyjävalvonnan kannalta). 
1 jakso. Veroton myynti lentoasemilla kansallisena valuuttana 
Luvun 1 taulukko 2 osoittaa, että veroton myynti on hiukan lisääntynyt ecuina laskettuna. 
Vaikka otetaan huomioon, että kehitys Ranskassa oli laskeva ja että Italian luvut puuttuvat14, 
voidaan yleisenä johtopäätöksenä sanoa, että ainakaan merkittävää myynnin vähenemistä ei 
lentoasemilla ole tapahtunut vuodesta 1992 vuoteen 1993. Nyt voidaankin kysyä, onko tähän 
tulokseen vaikuttanut myyjävalvonnan käyttöönotto vaiko muut seikat kuten vaihtokurssien tai 
matkustajamäärien muutokset. Seuraavassa taulukossa on esitetty joitakin lukuja tämän 
kysymyksen selvittämiseksi. 
14 Myös Saksan ja Luxemburgin tiedot puuttuvat, mutta näissä maissa ar\>onlisäveroa peritään joka' 
tapauksessa. 
104 
(1) 
Jäsen­
valtio 
BE 
DK 
EL 
ES 
IRL 
NL 
PT 
UK 
B (2) 
Kokonais­
myynti 1992 
(kansallisena 
valuuttana) 
3.262.646.613 
40.923.139 
18.702.567.579 
20.152.105.000 
46.207.247 
476.449.100 
5.820.592.000 
295.550.658 (3) 
Kokonais­
myynti 1993 
(kansallisena 
valuuttana) 
2.930.494.311 
49.992.499 
21.736.643.472 
21.336.566.000 
48.483.862 
471.210.200 
5.940.101 
347.568.461 (4) 
Kokonais­
myynnin 
muutos 
(kansalli­
sena 
valuut­
tana) 
-10% 
+22% 
+16% 
+6% 
+5% 
-1% 
+2% 
+18% (5) 
Lähtevien 
matkusta­
jien 
lukumäärä 
1992 (yht.) 
4.672.186 
369.038 
6.893.769 
16.850.960 
6.684.887 
9.546.070 
4.685.965 
29.610.495 (6) 
Lähtevien 
matkusta­
jien 
lukumäärä 
1993 (yht.) 
5.203.062 
401.373 
7.446.528 
17.287.620 
6.723.915 
10.862.006 
4.663.813 
30.951.629 (7) 
Myyn­
nin 
muutos 
/mat­
kustaja 
(ecuina 
) 
-21% 
+11% 
-1% 
-7% 
-4% 
-10% 
-9% 
+14% (8) 
Koko­
nais­
myynnin 
muutos 
(ecuina) 
-11% 
+21% 
+7% 
-5% 
+4% 
+3% 
-9% 
+19% 
Taulukko 5. Veroton myynti lentoasemilla (myynti muihin jäsenvaltioihin ja kolmansiin maihin matkustaville) 
Kun verrataan lentoasemien verottoman myynnin muutosta maittain vuosina 1992 ja 1993 
kansallisena valuuttana (sarake 4) ja ecuina (sarake 8), voidaan havaita kaksi vaikutusta: 
Joidenkin maiden kohdalla valuuttakurssit jossain määrin vaikuttivat verovapaan myynnin 
kehitykseen lentokentillä (EL, ES, IRL ja PT), joissain muissa taas mitään merkittävää 
vaikutusta ei ollut havaittavissa. Mikäli tällainen vaikutus on ollut, on kasvu kansallisena 
valuuttana mitattuna suurempi kuin ecuina, tai myynti on jopa saattanut laskea ecuina 
mitattuna. Tämä onkin luonnollinen seuraus valuutan arvon laskusta, mikä puolestaan voi olla 
koko kasvun syy. 
Vertaamalla saraketta 7 [muutos ecuina matkustajaa kohti] ja saraketta 8 [absoluuttinen 
muutos] saadaan kuva siitä, mikä vaikutus matkustajamäärien muutoksella on ollut 
verottomaan myyntiin lentoasemilla. Tässäkään ei voida havaita koko yhteisön kattavaa 
suuntausta. Irlannin, Espanjan ja Portugalin kohdalla ei ole lainkaan tai vain vähän eroa näiden 
lukujen välillä, mikä näyttäisi osoittavan, että verovapaan myynnin kasvu on yhteydessä 
matkustajamäärän kasvuun. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Tanskassa kasvu ei ole yhtä 
huomattavaa matkustajaa kohti laskettuna, mutta myös Kreikassa, Belgiassa ja Alankomaissa 
matkustajakohtainen kehitys on negatiivisempaa kuin mitä absoluuttisista luvuista voisi 
päätellä. 
Yleisesti ottaen voidaan sanoa, että matkustajaliikenne lentoasemilla lisääntyi tarkasteluaikana, 
mikä on eduksi kaupalle olipa se sitten verotonta tai (myöhemmin) verollista. 
Vain neljä jäsenvaltiota pystyi toimittamaan erikseen tiedot myynnistä muihin jäsenvaltioihin 
matkustaville. Nämä tiedot on esitetty seuraavassa taulukossa. 
105 
(1) 
Jäsen-
j valtio 
BE 
EL 
IRL 
UK (2) 
Myynti 
yhteisön 
sisällä 1992 
(kansallisena 
valuuttana) 
2.093.790.244 
11.922.295.077 
36.076.977 
117.576.077 (3) 
Myynti 
yhteisön sisällä 
1993 
(kansallisena 
valuuttana) 
1.642.015.562 
13.702.175.556 
37.555.866 
129.984.163 (4) 
Yhteisön 
sisäisen 
myynnin 
muutos 
(kansalli­
sena 
valuut­
tana) 
-22% 
+15% 
+4% 
+11% (5) 
Matkusta­
jien 
lukumäärä 
1992 
(yhteisön 
sisällä) 
4.478.437 
3.085.179 
13.721.009 (6) 
Matkusta­
jien 
lukumäärä 
1993 
(yhteisön 
sisällä) 
4.941.906 
3.141.186 
14.211.040 (7) 
Yhteisön 
sisäisen 
myynnin 
muutos 
/mat­
kustaja 
(ecuina) 
-4% 
-6% 
+8% (8) 
Yhteisön 
sisäisen 
myynnin 
muutos 
(ecuina) 
-23% 
+6% 
-4% 
+ 12% 
Taulukko 5a. Verovapaa myynti lentokentillä muihin jäsenvaltioihin matkustaville 
Lentoasemien verottoman myynnin muutoksen vertailu maittain vuosina 1992 ja 1993 
kansallisena valuuttana (sarake 4) ja ecuina (sarake 8) paljastaa merkittäviä eroja Kreikan ja 
Irlannin kohdalla - oletettavasti johtuen näiden maiden valuuttojen ulkoisen arvon 
heikkenemisestä kuten edellä jo ilmeni - kun sitä vastoin Belgian ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan kohdalla vastaavia eroja ei ole havaittavissa. Vertaamalla saraketta 7 [muutos 
ecuina matkustajaa kohti] ja saraketta 8 [absoluuttinen muutos] havaitaan suurehko ero 
ainoastaan Kreikan kohdalla, mikä on täysin yhtäpitävää Kreikan kohdalla todetun yleisen 
suuntauksen kanssa. Käytettävissä olevien tietojen rajallisuudesta johtuen ei voida tehdä 
mitään yleisiä johtopäätöksiä. Kuitenkin niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka toimittivat tietoja, 
näyttäisi siltä, että yhteisön sisäistä myyntiä koskevat luvut pohjimmiltaan seuraisivat samaa 
linjaa kuin koko myyntiä koskevat luvut. 
2 jakso. Veroton myynti lentokoneissa yhteisön sisäisillä lennoilla 
Ensimmäinen, ecumääräisiin lukuihin perustuva tilastollinen tutkimus osoitti, että myynti 
lentokoneissa lisääntyi. Tämä kehitys voi johtua uusista myyjävalvontajärjestelmistä (jotka 
näyttävät toimivan heikosti lentokoneissa) tai vaihtokurssien tai matkustajamäärien 
muutoksista. Seuraavan taulukon avulla pyritään vastaamaan tähän kysymykseen. On 
muistettava, että kutakin jäsenvaltiota koskevat luvut viittaavat yhteisön sisäisillä lennoilla 
tapahtuneeseen myyntiin sellaisten lentoyhtiöiden osalta, joiden päätoimipaikka on kyseisessä 
jäsenvaltiossa. 
106 
(1) 
Jäsen­
valtio 
BE 
DK 
EL 
ES 
IRL 
NL 
PT (2) 
Myynti 
yhteensä 1992 
(kansallisena 
valuuttana) 
244,482.166 
396.000 
15385.140.300 
908.768.220 
5.047.669 
45.411.287 
828.878.510 
J-i — ' U-UI—B=g (3) 
Myynti 
yhteensä 1993 
(kansallisena 
valuuttana) 
234.169.623 
514.000 
1.191.111.290 
1.030.477.563 
7.198.306 
38.234.430 
807.298.150 (4) 
Muutos 
^,22% 
+29,79% 
+209,27% 
+13,39% 
+42,61% 
-15,80% 
-2,60% (5) 
Matkustaja 
-määrä 
1992 
(yhteisön 
sisällä) 
1.550.854 
23.410 
1.266.695 
2.368.138 
4.563.861 
3.998.390 
1.601.888 (6) 
Matkusta­
jamäärä 
1993 
(yhteisön 
sisällä) 
2.093.949 
30.550 
1.301.810 
2.543.750 
4.712.446 
4.159.570 
1.830.854 (7) 
Muutos 
/matkus­
taja 
(ecuina) 
-30,10% 
-1,51% 
+227,36% 
-5,25% 
+26,91% 
-16,04% 
-23,97% (8) | 
Muutos 
(ecuina) 
-5,62% 
+28,53% 
+235,05% 
+1,77% 
+31,04% 
-12,66% 
-13,11% 
Taulukko 6. Veroton myynti lentokoneissa 
Tapahtuneiden valuuttakurssimuutosten mahdollisia vaikutuksia voidaan selvittää vertaamalla 
toisiinsa lentokoneissa vuosina 1992 ja 1993 tapahtuneen verottoman myynnin muutoksia 
kansallisena valuuttana (sarake 4) ja ecuina (sarake 8). Belgian, Tanskan ja Alankomaiden 
luvuissa ei voida havaita merkittäviä eroja. Espanjassa, Irlannissa ja Portugalissa kansallisena 
valuuttana laskettu muutos on ecumääräistä suurempi. Varsinkin Espanjassa ja Irlannissa 
valuutan arvon aleneminen näyttää lisänneen verotonta myyntiä lentokoneissa. 
Kuljetettujen matkustajien määrän ja lentokoneissa tapahtuneen verottoman myynnin 
kehityksen vuorovaikutusta voidaan tutkia sarakkeiden 7 [muutos ecuina matkustajaa kohti] ja 
8 [absoluuttinen muutos] avulla. Vertailu näyttää osoittavan, että joissakin maissa matkustajat 
ovat muuttaneet ostokäyttäytymistään huomattavasti. Veroton myynti lentokoneissa on 
vähentynyt huomattavasti enemmän matkustajaa kohti kuin absoluuttisesti Tanskaa lukuun 
ottamatta. Tässä vaiheessa on vaikea sanoa johtuuko kehitys sovellettavien 
myyjävalvontajärjestelmien toiminnasta vai muista syistä kuten markkinoinnista tai 
mainonnasta. 
3 jakso. Veroton myynti lautoilla kansallisena valuuttana 
Seuraavaksi tarkastellaan sitä, voidaanko 1 luvussa esitettyä väitettä verottoman myynnin 
merkittävästä lisääntymisestä lautoilla perustella silloinkin, kun laskelmat tehdään kansallisen 
valuutan mukaan (ecun sijasta) ja kun otetaan huomioon matkustajaliikenteen kehitys 
kyseisenä aikana. Seuraavassa taulukossa esitetään asiaan liittyviä lukuja. 
15 Verotonta myyntiä Kreikan lentokoneissa kuvaavat luvut on muodostettu kertomalla saadut' tiedot 
kahdella, koska tiedot koskivat ainoastaan vuoden jälkimmäistä puoliskoa. 
107 
(1) 
Jäsen­
valtio 
BE 
DK 
EL 
ES 
IRL 
NL 
UK (2) 
Myynti 
yhteensä 
1992 
(kansallisena 
valuuttana) 
752.294.000 
1.310.129.894 
3.184.660.486 
15.936.159 
60.982.000 
154.800.000 (3) 
Myynti 
yhteensä 
1993 
(kansallisena 
valuuttana) 
710.255.000 
1.323.109.019 
3.663.831.486 
2.863.099 
18.172.800 
66.502.000 
235.000.000 (4) 
Muutos 
-5,59% 
+9,91% 
+15,05% 
+14,03% 
+9,05% 
+51,81% (5) 
Matkusta­
jamäärä 
1992 
2.167.652 
1.710.628 
708.535 
1.630.260 
1.906.708 
19.000.000 (6) 
Matkus­
tajamäärä 
1993 
1.867.897 
1.610.558 
638.445 
294.195 
1.562.346 
1.913.009 
22.000.000 (7) 
Muutos 
/mat­
kustaja 
(ecui­
na) 
+7,96% 
+6,22% 
+17,68% 
+9,34% 
+12,76% 
+32,79% (8) 
Muutos 
(ecui­
na) 
-6,97% 
+0,01% 
+6,04% 
+4,78% 
+13,13% 
+53,76% 
Taulukko 7. Veroton myynti lautoilla 
Kun verrataan kansallisena valuuttana (sarake 4) ja ecuina (sarake 8) ilmaistua verottoman 
myynnin muutosta lautoilla vuosina 1992 ja 1993, voidaan päätellä, miten vaihtokurssien 
muutokset ovat vaikuttaneet verottomaan myyntiin lautoilla. Kolmen maan, Tanskan, Irlannin 
ja Kreikan, kohdalla näissä luvuissa on merkittäviä eroja. Niissä kaikissa myynnin 
lisääntyminen on suurempi kansallisena valuuttana ilmaistuna kuin ecuina. Tämä voi viitata 
devalvaation verotonta myyntiä lisäävään vaikutukseen maassa, jonka valuutta on heikentynyt. 
Toinen "luonnollinen" syy lautoilla tapahtuneeseen verottoman myynnin kasvuun voi olla 
matkustajamäärän lisääntyminen. Sarakkeiden 7 [muutos ecuina matkustajaa kohti] ja 8 
[absoluuttinen muutos] luvut osoittavat, että vaikka Belgiassa absoluuttinen myynti on 
vähentynyt, on myynti matkustajaa kohden lisääntynyt, toisin sanoen veroton myynti on 
Belgiassa vähentynyt jopa enemmän kuin pelkät luvut näyttävät ensi näkemältä osoittavan. 
Myös Tanskassa, Irlannissa ja Kreikassa kasvu matkustajaa kohti on suurempi kuin 
absoluuttinen kasvu. Vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jonka markkinaosuus tällä alueella 
on suurin, kasvu matkustajaa kohti on pienempi kuin absoluuttinen kasvu. Silti yli 30 prosentin 
kasvu on erittäin suuri. 
Lopuksi voidaan todeta, että verottoman myynnin kasvu lautoilla suhteessa 
matkustajaliikenteeseen on ollut vielä suurempi kuin mitä ecumääräiset laskelmat 1 luvussa 
osoittivat. Vaihtokursseilla näyttää joissakin maissa olleen tietty (myyntiä lisäävä, myönteinen) 
vaikutus myyntiin, mutta lukujen perusteella ei voida tehdä kiistattomia johtopäätöksiä tästä 
seikasta. 
108 
4 jakso. Johtopäätökset 
Vaikka lähtötiedot olivat puutteellisia, tilastollinen tutkimus ecuina lasketun verottoman 
myynnin kehityksestä yhteisön alueella osoittaa selkeästi, että kokonaismyynti kasvoi vuodesta 
1992 vuoteen 1993, ja että kehitys vaihteli maantieteellisesti. Lisäksi havaittiin merkittäviä 
eroja eri myyntipaikkojen (matkustusmuotojen) välillä, kun taas tavararyhmällä ei ollut tässä 
suhteessa suurta merkitystä (myynti kehittyi suunnilleen samalla tavalla kaikissa 
tavararyhmissä). "Myyjävalvonnan" kannalta voidaan tuloksista tehdä sellainen päätelmä, että 
eri maissa sovellettavat myyjävalvontajärjestelmät näyttävät sallivan verottoman myynnin 
kehittymisen eri tavoin ja että koko yhteisön alueella valvonta lentokoneissa ja varsinkin 
lautoilla on huomattavasti löyhempää kuin maalla lentoasemilla. Matkustajat huomaavat 
tietenkin nämä erot ja muuttavat ostokäyttäytymistään vastaavasti (esimerkiksi ostamalla 
savukkeet lentokoneesta lentoaseman sijaan). 
Ensimmäisten tulosten perusteella vaihtokurssien ja matkustajamäärien vaikutukset ovat 
ilmeisesti melko pienet. Muutamia vähäisiä poikkeuksia lukuun ottamatta lukujen laskeminen 
kansallisina valuuttoina tai suhteessa matkustajamääriin vuosina 1992 ja 1993 ei muuttanut 
aiemmin (maittain tai myyntipaikoittain) määriteltyä suuntausta. 
Matkustajaliikenne kokonaisuutena lisääntyi vuodesta 1992 vuoteen 1993 edistäen samalla 
verottoman myynnin kasvua. Kuitenkin tarkasteltaessa myyntiä matkustajaa kohti, vain 
lautoilla tapahtuneessa myynnissä on huomattavaa kasvua, mikä voidaan yhdistää 
myyjävalvontamenettelyihin. Muut selitykset tälle muutokselle eivät ole vakuuttavia, sillä ei ole 
todennäköistä, että alkoholijuomien, tupakkatuotteiden, hajuvesien, toalettivesien ja 
ylellisyystuotteiden kysyntä olisi tuona aikana yleisesti kasvanut. 
Devalvaatio näyttää joissakin maissa lisänneen verotonta myyntiä tietyssä määrin, mutta sillä ei 
voida sanoa olleen kehityssuuntaa muuttavaa vaikutusta. 
109 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 245 lopuUinen 
ASIAKIRJAT 
FT 09 02 
Luettelonumero : CB-CO-96-323-FI-C 
ISBN 92-78-05935-8 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
UD