Komission ehdottama teksti EKP:n ehdottamat muutokset (1)

Muutos 1

Johdanto-osan 6 kappale

”(6) Sähköisiin maksuihin liittyvät turvallisuusriskit ovat kasvaneet viime vuosina, mikä johtuu sähköisten maksujen muuttumisesta teknisesti monimutkaisemmiksi, niiden määrän jatkuvasta kasvusta eri puolilla maailmaa ja uusien maksupalvelutyyppien ilmaantumisesta. Koska turvalliset ja varmat maksupalvelut ovat hyvin toimivien maksupalvelumarkkinoiden kannalta keskeinen edellytys, maksupalveluiden käyttäjillä olisi oltava riittävä suoja niihin liittyviä riskejä vastaan. Maksupalvelut ovat olennaisia ratkaisevan tärkeiden talouden ja yhteiskunnan toimintojen ylläpitämiselle, ja sen vuoksi maksupalveluntarjoajat, kuten luottolaitokset, on luokiteltu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin [pls insert number of NIS Directive after adoption] (2) 3 artiklan 8 kohdan mukaisiksi markkinatoimijoiksi.” ”(6) Sähköisiin maksuihin liittyvät turvallisuusriskit ovat kasvaneet viime vuosina, mikä johtuu sähköisten maksujen muuttumisesta teknisesti monimutkaisemmiksi, niiden määrän jatkuvasta kasvusta eri puolilla maailmaa ja uusien maksupalvelutyyppien ilmaantumisesta. Koska turvalliset ja varmat maksupalvelut ovat hyvin toimivien maksupalvelumarkkinoiden kannalta keskeinen edellytys, maksupalveluiden käyttäjillä olisi oltava riittävä suoja niihin liittyviä riskejä vastaan. Maksupalvelut ovat olennaisia ratkaisevan tärkeiden talouden ja yhteiskunnan toimintojen ylläpitämiselle, ja sen vuoksi maksupalveluntarjoajat, kuten luottolaitokset, on luokiteltu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin [pls insert number of NIS Directive after adoption] (2) 3 artiklan 8 kohdan mukaisiksi markkinatoimijoiksi.”

Perustelu Ks. muutos 31.

Muutos 2

Johdanto-osan 7 kappale

”(7) Direktiivissä [pls insert number of NIS Directive after adoption] säädetään jäsenvaltioiden tasolla toteutettavista yleisistä toimenpiteistä, joiden lisäksi maksutapahtumiin liittyviin turvallisuusriskeihin olisi puututtava myös maksupalveluntarjoajien tasolla. Maksupalveluntarjoajien toteuttamien turvatoimien on tarpeen olla oikeassa suhteessa kyseisiin turvallisuusriskeihin. Olisi otettava käyttöön säännöllinen raportointimekanismi, jotta voidaan varmistaa, että maksupalveluntarjoajat antavat toimivaltaisille viranomaisille vuosittain ajantasaistettuja tietoja turvallisuusriskiensä arvioinnista ja (lisä)toimenpiteistä, jotka ne ovat toteuttaneet kyseisten riskien torjumiseksi. Sen varmistamiseksi, että muille maksupalveluntarjoajille ja maksujärjestelmille aiheutuvat vahingot, kuten huomattavan häiriön ilmeneminen maksujärjestelmässä, ja käyttäjille aiheutuvat vahingot pidetään mahdollisimman vähäisinä, on olennaista, että maksupalveluntarjoajilla on velvollisuus raportoida merkittävistä turvapoikkeamista viipymättä Euroopan pankkiviranomaiselle.” ”(7) Direktiivissä [pls insert number of NIS Directive after adoption] säädetään jäsenvaltioiden tasolla toteutettavista yleisistä toimenpiteistä, joiden lisäksi mMaksutapahtumiin liittyviin turvallisuusriskeihin olisi puututtava myös maksupalveluntarjoajien tasolla. Maksupalveluntarjoajien toteuttamien turvatoimien on tarpeen olla oikeassa suhteessa kyseisiin turvallisuusriskeihin. Olisi otettava käyttöön säännöllinen raportointimekanismi, jotta voidaan varmistaa, että maksupalveluntarjoajat antavat toimivaltaisille viranomaisille vuosittain ajantasaistettuja tietoja turvallisuusriskiensä arvioinnista ja (lisä)toimenpiteistä, jotka ne ovat toteuttaneet kyseisten riskien torjumiseksi. Sen varmistamiseksi, että muille maksupalveluntarjoajille ja maksujärjestelmille aiheutuvat vahingot, kuten huomattavan häiriön ilmeneminen maksujärjestelmässä, ja käyttäjille aiheutuvat vahingot pidetään mahdollisimman vähäisinä, on olennaista, että maksupalveluntarjoajilla on velvollisuus raportoida merkittävistä toiminta- ja turvapoikkeamista viipymättä Euroopan pankkiviranomaiselle tässä direktiivissä tarkoitetun kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, joka arvioi poikkeaman merkityksen muiden viranomaisten kannalta ja välittää kyseisen arvion perusteella poikkeamailmoitusta koskevat merkitykselliset tiedot EPV:lle ja EKP:lle, joka ilmoittaa ne muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja EKPJ:lle.”

Perustelu Ks. muutos 31.

Muutos 3

Johdanto-osan 18 kappale

”(18) Direktiivin 2007/64/EY hyväksymisen jälkeen erityisesti verkkomaksujen alalle on ilmaantunut uudentyyppisiä maksupalveluita. Markkinoille on kehittynyt erityisesti kolmansia palveluntarjoajia, jotka tarjoavat maksutoimeksiantopalveluita kuluttajille ja kauppiaille ottamatta välttämättä haltuunsa siirrettäviä varoja. Kyseiset palvelut helpottavat maksujen suorittamista sähköisessä kaupankäynnissä luomalla ohjelmistosillan kauppiaan verkkosivun ja kuluttajan verkkopankkipalvelun välille verkkomaksujen käynnistämiseksi tilisiirtojen tai suoraveloitusten perusteella. Kolmannet palveluntarjoajat tarjoavat sekä kauppiaille että kuluttajille edullisen vaihtoehdon korttimaksuille ja antavat kuluttajille mahdollisuuden tehdä verkko-ostoksia, vaikka heillä ei olisi luottokorttia. Kolmannet palveluntarjoajat eivät kuitenkaan tällä hetkellä kuulu direktiivin 2007/64/EY soveltamisalaan, ne eivät välttämättä ole toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa eivätkä noudata direktiivin 2007/64/EY vaatimuksia. Tämä nostaa esiin monia oikeudellisia kysymyksiä, jotka liittyvät esimerkiksi kuluttajansuojaan, turvallisuuteen ja vastuuseen sekä myös kilpailuun ja tietosuojaan. Uusilla säännöillä olisi sen vuoksi ratkaistava nämä kysymykset.” ”(18) Direktiivin 2007/64/EY hyväksymisen jälkeen erityisesti verkkomaksujen alalle on ilmaantunut uudentyyppisiä maksupalveluita. Markkinoille on kehittynyt erityisesti kolmansia palveluntarjoajia, jotka tarjoavat maksutoimeksiantopalveluita tai tilitietopalveluita kuluttajille ja kauppiaille sekä muille maksupalvelunkäyttäjille ottamatta välttämättä haltuunsa siirrettäviä varoja. Kyseiset Maksutoimeksiantopalvelut helpottavat maksujen suorittamista sähköisessä kaupankäynnissä luomalla ohjelmistosillan kauppiaan verkkosivun ja kuluttajan verkkopankkipalvelun välille verkkomaksujen käynnistämiseksi tilisiirtojen tai suoraveloitusten perusteella. käynnistämällä asiakkaan pyynnöstä maksutoimeksiannon toisen maksupalveluntarjoajan pitämältä asiakkaan tililtä esimerkiksi kuluttajan verkkopankkipalveluun luotavan yhteyden tai maksuvälineen myöntämisen välityksellä. Tilitietopalveluilla maksajalle tarjotaan koottuja tietoja yhden tai useamman maksupalveluntarjoajan pitämästä yhdestä tai useammasta maksajan tilistä. Kolmannet palveluntarjoajat voivat myös tarjota sekä maksutoimeksianto- että tilitietopalveluita. Kolmannet palveluntarjoajat tarjoavat sekä kauppiaille että kuluttajille edullisen vaihtoehdon kortti perinteisille maksuille ja antavat kuluttajille mahdollisuuden tehdä verkko-ostoksia, vaikka heillä ei olisi luottokorttia. Kolmannet palveluntarjoajat eivät kuitenkaan tällä hetkellä kuulu direktiivin 2007/64/EY soveltamisalaan, ne eivät välttämättä ole toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa eivätkä noudata direktiivin 2007/64/EY vaatimuksia. Tämä nostaa esiin monia oikeudellisia kysymyksiä, jotka liittyvät esimerkiksi kuluttajansuojaan, turvallisuuteen ja vastuuseen sekä myös kilpailuun ja tietosuojaan. Uusilla säännöillä olisi sen vuoksi ratkaistava nämä kysymykset.”

Perustelu EKP ehdottaa, että kaikentyyppiset kolmannet palveluntarjoajat kuvataan samassa johdanto-osan kappaleessa; tästä syystä 18 ja 26 kappale on yhdistetty ja kappaleeseen on lisätty maininta pankki- tai luottokortteja tai muita maksuvälineitä myöntävistä kolmansista palveluntarjoajista. Viimeksi mainitun lisäyksen vuoksi ehdotetaan, että esimerkki, jossa mainitaan tällaisten korttien vaihtoehto, poistetaan. Lisäksi muutoksessa tuodaan esiin mahdollisuus siitä, että tilitietopalvelujen ohella voidaan tarjota myös maksutoimeksiantopalveluita.

Muutos 4

Johdanto-osan 26 kappale

”(26) Teknologisen kehityksen myötä viime vuosina on ilmaantunut myös monia täydentäviä palveluita, kuten tilitieto- ja tilien koontipalveluita. Myös näiden palveluiden olisi kuuluttava tämän direktiivin soveltamisalaan, jotta kuluttajat saavat riittävän suojan ja oikeusvarmuutta suhteessa asemaansa.” ”(26) Teknologisen kehityksen myötä viime vuosina on ilmaantunut myös monia täydentäviä palveluita, kuten tilitieto- ja tilien koontipalveluita. Myös näiden palveluiden olisi kuuluttava tämän direktiivin soveltamisalaan, jotta kuluttajat saavat riittävän suojan ja oikeusvarmuutta suhteessa asemaansa.”

Perustelu Tämä johdanto-osan kappale on yhdistetty johdanto-osan 18 kappaleen kanssa (ks. muutos 3).

Muutos 5

Johdanto-osan 51 kappale

”(51) On tarpeen vahvistaa perusteet, joiden mukaan kolmansilla palveluntarjoajilla on mahdollisuus tutustua sellaisiin tietoihin ja käyttää sellaisia tietoja, jotka koskevat toisen maksupalveluntarjoajan pitämällä maksupalvelunkäyttäjän tilillä olevien varojen saatavuutta. Sekä kolmannen palveluntarjoajan että maksupalvelunkäyttäjän tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan olisi täytettävä erityisesti tässä direktiivissä vahvistetut tai tarkoitetut taikka EPV:n ohjeisiin sisältyvät välttämättömät tietosuoja- ja turvallisuusvaatimukset. Maksajien olisi annettava kolmannelle palveluntarjoajalle nimenomainen lupa tutustua maksutiliinsä, ja niitä olisi informoitava asianmukaisesti tällaisen käytön laajuudesta. Sellaisten muiden maksupalveluntarjoajien kehittymisen mahdollistamiseksi, jotka eivät voi ottaa vastaan talletuksia, luottolaitosten on tarpeen antaa niille tietoja varojen saatavuudesta, jos maksaja on antanut suostumuksen tällaisten tietojen välittämiseen maksuvälineen myöntäneelle maksupalveluntarjoajalle.” ”(51) On tarpeen vahvistaa perusteet, joiden mukaan kolmansilla palveluntarjoajilla on mahdollisuus tutustua sellaisiin tietoihin ja käyttää sellaisia tietoja, jotka koskevat toisen maksupalveluntarjoajan ylläpitämällä maksupalvelunkäyttäjän tilillä olevien varojen saatavuutta. Sekä kolmannen palveluntarjoajan että maksupalvelunkäyttäjän tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan olisi täytettävä erityisesti tässä direktiivissä vahvistetut tai tarkoitetut taikka EPV:n ohjeisiin sisältyvät välttämättömät tietosuoja- ja turvallisuusvaatimukset. Maksajien upalvelunkäyttäjien olisi annettava kolmannelle palveluntarjoajalle nimenomainen lupa tutustua maksutiliinsä, ja niitä olisi informoitava asianmukaisesti tällaisen käytön laajuudesta. Sellaisten muiden uusien maksupalveluntarjoajien kehittymisen mahdollistamiseksi, jotka eivät voi ottaa vastaan talletuksia pidä hallussaan maksajan varoja, luottolaitosten maksajan tiliä pitävien maksupalveluntarjoajien on tarpeen antaa niille kolmansille palveluntarjoajille tietoja varojen saatavuudesta, jos maksaja upalvelunkäyttäjä on antanut suostumuksen tällaisten tietojen välittämiseen kolmannelle palveluntarjoajalle maksuvälineen myöntäneelle maksupalveluntarjoajalle.”

Perustelu Asianomaisia osapuolia koskeva toimituksellinen selvennys.

Muutos 6

Johdanto-osan 52 kappale

”(52) Maksupalvelunkäyttäjien ja -tarjoajien oikeuksia ja velvoitteita olisi mukautettava asianmukaisesti aina, kun käytetään maksutoimeksiantopalvelua, sen ottamiseksi huomioon, että tapahtumaan osallistuu kolmas maksupalveluntarjoaja. Erityisen tasapainoisen vastuunjaon tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan ja tapahtumaan osallistuvan kolmannen palveluntarjoajan välillä olisi pakotettava ne ottamaan vastuu määräysvallassaan olevista tapahtuman osista ja annettava selkeät viitteet vastuussa olevasta osapuolesta, jos ilmenee ongelmia. Petoksen tai riidan tapauksessa kolmannella palveluntarjoajalla olisi oltava erityinen velvoite antaa maksajalle ja tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle tapahtumien viitetiedot ja kyseiseen tapahtumaan liittyvää toimilupaa koskevat tiedot.” ”(52) Maksupalvelunkäyttäjien ja -tarjoajien oikeuksia ja velvoitteita olisi mukautettava asianmukaisesti aina, kun käytetään maksutoimeksiantopalvelua, sen ottamiseksi huomioon, että tapahtumaan osallistuu kolmas maksupalveluntarjoaja. Erityisen tasapainoisen vastuunjaon tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan ja tapahtumaan osallistuvan kolmannen palveluntarjoajan välillä olisi pakotettava ne ottamaan vastuu määräysvallassaan olevista tapahtuman osista ja annettava selkeät viitteet vastuussa olevasta osapuolesta, jos ilmenee ongelmia. Petoksen tai riidan tapauksessa kolmannella palveluntarjoajalla olisi oltava erityinen velvoite antaa maksajalle upalvelunkäyttäjille ja tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle tapahtumien viitetiedot ja kyseiseen tapahtumaan liittyvää toimilupaa koskevat tiedot todiste siitä, että maksupalvelunkäyttäjät on todennettu.”

Perustelu Ks. muutokset 19 ja 24.

Muutos 7

Johdanto-osan 57 kappale

”(57) Tässä direktiivissä olisi annettava kuluttajien suojaamiseksi säännöt palautuksesta, kun toteutettu maksutapahtuma ylittää kohtuullisena pidettävän summan. Maksajalle aiheutuvan taloudellisen haitan ehkäisemiseksi on tarpeen varmistaa, että palautuksen tilillepanon arvopäivä on viimeistään päivä, jona kyseinen summa on veloitettu. Kun on kyse suoraveloituksista, maksupalveluntarjoajien olisi voitava myöntää asiakkailleen vielä tätä edullisempia ehtoja, ja asiakkailla olisi oltava ehdoton oikeus palautukseen kaikista riitautetuista maksutapahtumista. Tämä ehdoton oikeus palautukseen, jolla taataan korkein mahdollinen kuluttajansuojan taso, ei ole kuitenkaan perusteltu silloin, kun kauppias on jo täyttänyt sopimusvelvoitteensa ja kyseinen tavara tai palvelu on jo kulutettu. Jos käyttäjä esittää maksutapahtumaa koskevan palautusvaatimuksen, palautusoikeudet eivät saisi vaikuttaa maksajan vastuuseen suhteessa maksunsaajaan maksun perustana olevan oikeussuhteen nojalla, esimerkiksi tilatuista, kulutetuista tai laillisesti veloitetuista tavaroista tai palveluista, eikä käyttäjien oikeuteen peruuttaa maksutoimeksianto.” ”(57) Tässä direktiivissä olisi annettava kuluttajien suojaamiseksi säännöt palautuksesta, kun toteutettu maksutapahtuma ylittää kohtuullisena pidettävän summan. Maksajalle aiheutuvan taloudellisen haitan ehkäisemiseksi on tarpeen varmistaa, että palautuksen tilillepanon arvopäivä on viimeistään päivä, jona kyseinen summa on veloitettu. Kun on kyse suoraveloituksista, maksupalveluntarjoajien olisi voitava myöntää asiakkailleen vielä tätä edullisempia ehtoja, ja asiakkailla olisi oltava ehdoton oikeus palautukseen kaikista riitautetuista maksutapahtumista. Tämä ehdoton oikeus palautukseen, jolla taataan korkein mahdollinen kuluttajansuojan taso, ei ole kuitenkaan perusteltu silloin, kun kauppias on jo täyttänyt sopimusvelvoitteensa ja kyseinen tavara tai palvelu on jo kulutettu Tietynlaisten tavaroiden tai palvelujen osalta ehdoton palautusoikeus ei ole kuitenkaan aina tarkoituksenmukainen. Sen vuoksi voidaan harkita palautusoikeudettoman suoraveloituksen käyttöönottoa, mutta vain komission laatimaan luetteloon sisältyvien tavaroiden ja palvelujen osalta ja vain maksajan nimenomaisella suostumuksella. Jos käyttäjä esittää maksutapahtumaa koskevan palautusvaatimuksen, palautusoikeudet eivät saisi vaikuttaa maksajan vastuuseen suhteessa maksunsaajaan maksun perustana olevan oikeussuhteen nojalla, esimerkiksi tilatuista, kulutetuista tai laillisesti veloitetuista tavaroista tai palveluista, eikä käyttäjien oikeuteen peruuttaa maksutoimeksianto.”

Perustelu Palautusoikeuksien saattaminen riippuvaisiksi taustalla olevasta hankinnasta aiheuttaa yksityisyyteen liittyviä ongelmia sekä tehokkuuteen ja kustannuksiin liittyviä ongelmia. Tämän ehdotuksen hyväksyminen tarkoittaisi todennäköisesti, ettei nykyiseen SEPA-suoraveloitusjärjestelmään kuuluvia rajoittamattomia palautusoikeuksia enää sallittaisi, mikä johtaisi kuluttajaehtojen heikentymiseen. EKP ehdottaa, että kaikissa kuluttajien suoraveloituksissa otetaan käyttöön pääsääntöisesti ehdoton palautusoikeus, joka on voimassa kahdeksan viikkoa. Velalliset ja velkojat voisivat erikseen ja nimenomaisesti sopia, että palautusoikeudet eivät koske luetteloon sisältyviä tavaroita tai palveluja, jotka on tarkoitettu välittömästi käytettäviksi. Komissio voisi laatia tällaisen luettelon delegoidulla säädöksellä.

Muutos 8

Johdanto-osan 80 kappale

”(80) Tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi komission olisi voitava tukeutua EPV:n asiantuntemukseen ja tukeen, ja EPV:n tehtävänä olisi oltava laatia ohjeita ja teknisiä sääntelystandardeja maksupalveluihin liittyvistä turvallisuusnäkökohdista ja jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä, joka koskee palveluiden tarjoamista ja toimiluvan saaneiden maksulaitosten perustamista muissa jäsenvaltioissa. Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä kyseiset tekniset sääntelystandardit. Nämä erityistehtävät ovat täysin EPV:n aseman ja vastuiden mukaiset, sellaisina kuin ne määritellään EPV:n perustamisesta annetussa asetuksessa (EU) N:o 1093/2010.” ”(80) Tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi komission olisi voitava tukeutua EPV:n asiantuntemukseen ja tukeen, ja EPV:n tehtävänä olisi oltava laatia tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa ohjeita ja teknisiä sääntelystandardeja maksupalveluihin liittyvistä turvallisuusnäkökohdista ja jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä, joka koskee palveluiden tarjoamista ja toimiluvan saaneiden maksulaitosten perustamista muissa jäsenvaltioissa. Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä kyseiset tekniset sääntelystandardit. Nämä erityistehtävät ovat täysin EPV:n aseman ja vastuiden mukaiset, sellaisina kuin ne määritellään EPV:n perustamisesta annetussa asetuksessa (EU) N:o 1093/2010.”

Perustelu Maksupalveluja koskevat turvallisuusnäkökohdat kuuluvat myös keskuspankkien toimivaltaan. EKP on solminut vapaaehtoisuuteen perustuvat tiiviit yhteistyösuhteet maksupalveluntarjoajien valvontaviranomaisiin SecuRe Pay Forumin välityksellä. Tämä menestyksekäs yhteistyö olisi virallistettava. Nykyiseen ehdotukseen ei sisälly teknisiä sääntelystandardeja, joten niitä koskeva maininta on poistettu.

Muutos 9

2 artikla

”1. Tätä direktiiviä sovelletaan unionissa maksajan että maksunsaajan maksupalveluntarjoaja sijaitsevat tai maksutapahtuman yksinään toteuttava maksupalveluntarjoaja sijaitsee unionissa. Tämän direktiivin 78 artiklaa ja III osastoa sovelletaan myös maksutapahtumiin, jos vain yksi maksupalveluntarjoajista sijaitsee unionissa, niiden maksutapahtuman osien osalta, jotka toteutetaan unionissa. 2. Tämän direktiivin III osastoa sovelletaan minkä tahansa valuutan määräisiin maksupalveluihin. Tämän direktiivin IV osastoa sovelletaan euromääräisiin tai euroalueen ulkopuolisen jäsenvaltion valuutan määräisiin maksupalveluihin.” ”1. Tätä direktiiviä sovelletaan unionissa tarjottaviin maksupalveluihin, jos sekä maksajan että maksunsaajan maksupalveluntarjoaja sijaitsevat tai maksutapahtuman yksinään toteuttava maksupalveluntarjoaja sijaitsee unionissa. Tämän direktiivin 78 artiklaa ja III ja IV osastoa, 72 artiklaa ja 74 artiklan 1 kohtaa lukuun ottamatta, sovelletaan myös maksutapahtumiin, jos vain yksi maksupalveluntarjoajista sijaitsee unionissa, niiden maksutapahtuman osien osalta, jotka toteutetaan unionissa. 2. Tämän direktiivin III ja IV osastoa sovelletaan minkä tahansa valuutan määräisiin maksupalveluihin. Tämän direktiivin IV osastoa sovelletaan euromääräisiin tai euroalueen ulkopuolisen jäsenvaltion valuutan määräisiin maksupalveluihin.”

Perustelu Jotta maksupalvelujen käyttäjille voitaisiin tarjota kattava suoja, avoimuutta ja tilillepanon arvopäivää koskevia säännöksiä sekä säännöksiä maksupalvelujen tarjoamista ja käyttöä koskevista oikeuksista ja velvollisuuksista olisi sovellettava maksutapahtumiin, jos vain yksi maksupalveluntarjoajista sijaitsee unionissa niiden maksutapahtuman osien osalta, jotka toteutetaan unionissa.

Muutos 10

4 artiklan 32 kohta

”32. ’maksutoimeksiantopalvelulla’ maksupalvelua, joka mahdollistaa pääsyn kolmannen maksupalveluntarjoajan tarjoamalle maksutilille, jolloin maksaja voi osallistua aktiivisesti maksutoimeksiannon käynnistämiseen tai kolmannen maksupalveluntarjoajan ohjelmistoon tai jolloin maksaja tai maksunsaaja voi käyttää maksuvälineitä toimittaakseen maksajan valtakirjat tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle;” ”32. ’maksutoimeksiantopalvelulla’maksupalvelua, joka lla mahdollistaa pääsyn kolmannen s maksupalveluntarjoajan käynnistää maksajan pyynnöstä tarjoamalle maksutilille toimeksiannon jolloin maksaja voi osallistua aktiivisesti maksutoimeksiannon käynnistämiseen tai kolmannen maksupalveluntarjoajan ohjelmistoon tai jolloin maksaja tai maksunsaaja voi käyttää maksuvälineitä toimittaakseen maksajan valtakirjat tililtä, jota ylläpitävälle toisen maksupalveluntarjoajalle n pitämältä maksajan tililtä;”

Perustelu Määritelmä on pidettävä mahdollisimman yksinkertaisena ja joustavana, jotta se kattaa myös kaikki tulevaisuuden ratkaisut. Määritelmään ei pitäisi sisällyttää vaatimuksia erityisistä teknologioista tai viittauksia niihin.

Muutos 11

4 artiklan 33 kohta

”33. ’tilitietopalvelulla’ maksupalvelua, jolla maksupalvelunkäyttäjälle annetaan koottuja ja käyttäjäystävällisessä muodossa olevia tietoja yhdestä tai useammasta maksutilistä, jota yksi tai useampi tiliä ylläpitävä maksupalveluntarjoaja ylläpitää maksupalvelunkäyttäjälle;” ”33. ’tilitietopalvelulla’kolmannen maksupalveluntarjoajan tarjoamaa maksupalvelua, jolla ssa maksupalvelunkäyttäjälle annetaan koottuja ja käyttäjäystävällisessä muodossa olevia tietoja yhdestä tai useammasta maksutilistä, jota yksi tai useampi tiliä ylläpitävä maksupalveluntarjoaja ylläpitää maksupalvelunkäyttäjälleannetaan koottuja tietoja yhden tai useamman muun maksupalveluntarjoajan pitämästä yhdestä tai useammasta maksupalvelunkäyttäjän maksutilistä;”

Perustelu Määritelmä on pidettävä mahdollisimman yksinkertaisena ja joustavana, jotta se kattaa myös kaikki tulevaisuuden ratkaisut. Määritelmään ei pitäisi sisällyttää vaatimuksia erityisistä teknologioista tai viittauksia niihin.

Muutos 12

4 artiklan 39–43 kohta (uusi)

Ei tekstiä ”39. ’maksutapahtumien hyväksymisellä’ maksupalvelua, jonka maksunsaajan kanssa sopimuksen tehnyt maksupalveluntarjoaja tarjoaa maksajan maksuvälineellä käynnistettyjen maksunsaajan maksutapahtumien hyväksymiseksi ja käsittelemiseksi ja joka johtaa varojen siirtämiseen maksunsaajalle; palveluun voi kuulua myös tunnistus- ja hyväksymispalveluja sekä muita palveluja, jotka liittyvät maksunsaajalle päätyvien rahavirtojen hallintaan, riippumatta siitä, pitääkö maksupalveluntarjoaja varoja hallussaan maksunsaajan puolesta; 40. ’maksuvälineiden myöntämisellä’ maksupalvelua, jossa maksupalveluntarjoaja tarjoaa suoraan tai välillisesti maksajalle maksuvälineen maksajan maksutapahtumien käynnistämistä, käsittelemistä ja viimeistelemistä varten; 41. ’tilisiirrolla’ kansallista tai rajatylittävää maksupalvelua, jolla maksajan maksutiliä pitävä maksupalveluntarjoaja hyvittää maksunsaajan maksutiliä maksajan maksutililtä toteutettavalla maksutapahtumalla maksajan antaman määräyksen perusteella; 42. ’rajatylittävällä maksulla’ sähköisesti käsiteltävää maksutapahtumaa, jonka on käynnistänyt maksaja tai joka on käynnistetty maksunsaajan välityksellä, jos maksajan ja maksunsaajan maksupalveluntarjoajat sijaitsevat eri jäsenvaltioissa; 43. ’kansallisella maksulla’ sähköisesti käsiteltävää maksutapahtumaa, jonka on käynnistänyt maksaja tai maksunsaaja taikka joka on käynnistetty maksunsaajan välityksellä, jos maksajan ja maksunsaajan maksupalveluntarjoajat sijaitsevat samassa jäsenvaltioissa.”

Ehdotukseen on lisättävä maksuvälineiden myöntämisen ja maksutapahtumien hyväksymisen määritelmät, jotta voidaan varmistaa, että kaikki maksupalvelujen tarjoajat kuuluvat ehdotetun direktiivin soveltamisalaan liitteessä I säädetyllä tavalla. Kyseiset määritelmät olisi yhtenäistettävä maksutapahtumista veloitettavista toimitusmaksuista annettavaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta koskevan ehdotuksen kanssa (COM(2013) 550/3); 2013/0265. Tilisiirron määritelmä olisi sisällytettävä ehdotukseen, koska se on yksi keskeisistä maksuvälineistä edellä mainitussa asetusehdotuksessa. Lisätty määritelmä perustuu SEPA-asetukseen. Rajatylittävän maksun ja kansallisen maksun määritelmillä selkeytetään ehdotettua direktiiviä.

Muutos 13

9 artiklan 1 kohdan johdantokappale

”1. Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava maksulaitosta, joka tarjoaa jotakin maksupalvelua ja harjoittaa samanaikaisesti 17 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua muuta liiketoimintaa, suojaamaan maksupalvelunkäyttäjiltä tai toisen maksupalveluntarjoajan kautta maksutapahtumien toteuttamista varten saadut varat jommallakummalla seuraavista tavoista:” ”1. Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava maksulaitosta, joka tarjoaa jotakin maksupalvelua ja harjoittaa samanaikaisesti 17 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua muuta liiketoimintaa, suojaamaan maksupalvelunkäyttäjiltä tai toisen maksupalveluntarjoajan kautta maksutapahtumien toteuttamista varten saadut varat jommallakummalla seuraavista tavoista:”

Perustelu EKP ehdottaa suojaamista koskevien vaatimusten yhdenmukaistamistavoitteen mukaisesti vaihtoehtoista tekstiä sen varmistamiseksi, että maksupalvelunkäyttäjän varat suojataan asianmukaisesti kaikissa maksulaitoksissa riippumatta siitä, harjoittavatko kyseiset laitokset muuta liiketoimintaa.

Muutos 14

12 artiklan 1 kohta

”1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat peruuttaa maksulaitokselle myönnetyn toimiluvan, ainoastaan, jos laitos on jossakin seuraavista tilanteista: […] (c) se ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä tai jättää ilmoittamatta toimivaltaiselle viranomaiselle tässä suhteessa tapahtuneesta merkittävästä kehityksestä;” ”1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat peruuttaa maksulaitokselle myönnetyn toimiluvan, ainoastaan, jos laitos on jossakin seuraavista tilanteista: […] c) se ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä tai jättää ilmoittamatta toimivaltaiselle viranomaiselle tässä suhteessa tapahtuneesta merkittävästä kehityksestä taikka jättää toimittamatta tarkan tilastoraportoinnin;”

Perustelu Tarkkojen tilastotietojen toimittaminen on maksulaitoksiin liittyvän riskin seurannan kannalta ensiarvoisen tärkeää.

Muutos 15

25 artiklan 2 kohta

”2. Lisäksi jäsenvaltioiden on sallittava, että toimivaltaiset viranomaiset vaihtavat tietoja seuraavien tahojen kanssa: a) muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa maksulaitosten toimilupien myöntämisestä ja valvonnasta; b) Euroopan keskuspankki ja jäsenvaltioiden kansalliset keskuspankit, jotka toimivat raha- ja valvontaviranomaisina, ja tilanteen mukaan muut viranomaiset, jotka vastaavat maksu- ja selvitysjärjestelmien valvonnasta; c) muut asiaankuuluvat viranomaiset, jotka on nimetty tämän direktiivin, direktiivin 2005/60/EY ja muun maksupalveluntarjoajiin sovellettavan unionin lainsäädännön, kuten rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen sovellettavan lainsäädännön, nojalla; d) EPV sen edistäessä valvontamekanismien yhdenmukaista ja johdonmukaista toimintaa asetuksen (EU) N:o 1093/2010 1 artiklan 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.” ”2. Lisäksi jäsenvaltioiden on sallittava, että toimivaltaiset viranomaiset vaihtavat tietoja seuraavien tahojen kanssa: a) muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa maksulaitosten toimilupien myöntämisestä ja valvonnasta; b) Euroopan keskuspankki ja jäsenvaltioiden kansalliset keskuspankit, jotka toimivat raha- ja valvontaviranomaisina, ja tilanteen mukaan muut viranomaiset, jotka vastaavat maksu- ja selvitysjärjestelmien valvonnasta; c) muut asiaankuuluvat viranomaiset, jotka on nimetty tämän direktiivin, direktiivin 2005/60/EY ja muun maksupalveluntarjoajiin sovellettavan unionin lainsäädännön, kuten rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen sovellettavan lainsäädännön, nojalla; d) EPV sen edistäessä valvontamekanismien yhdenmukaista ja johdonmukaista toimintaa asetuksen (EU) N:o 1093/2010 1 artiklan 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla. , sekä tarvittaessa; e) Europol, joka vastaa unionin lainvalvontavirastona jäsenvaltioiden toimivaltaisten poliisiviranomaisten yhteisen toimintatavan tukemisesta ja koordinoimisesta järjestäytyneen ja muun vakavan rikollisuuden ja terrorismin torjumiseksi, euron väärentäminen sekä rahan ja muiden maksuvälineiden väärentäminen mukaan luettuina.”

Perustelu Europol olisi lisättävä viranomaisena, jonka kanssa toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava jakaa tietoja, koska sillä on toimivaltaa ja asiantuntemusta tutkia unionin tasolla muun muassa euron väärentämistä, asiakirjaväärennöksiä ja muita vakavia taloudellisia rikoksia sekä koordinoida niiden torjuntaa. Ks. neuvoston päätöksen 2009/371/YOS (3) liite.

Muutos 16

27 artiklan 5 kohdan a alakohta, uusi

Ei tekstiä ”5. a) Soveltamatta jättämistä ei pidä soveltaa luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin, jotka harjoittavat liitteessä I olevassa 7 kohdassa tarkoitettua liiketoimintaa.”

Perustelu Koska tiliä ylläpitävien maksupalveluntarjoajien on annettava käyttöoikeuksia kolmansille palveluntarjoajille, näiden vapauttaminen valvontavaatimuksista voisi tuoda mukanaan odottamattomia riskejä. Lisäksi kolmannet palveluntarjoajat tarjoavat palvelujaan yleensä internetissä, joten niiden toiminta ei rajoitu ainoastaan yhteen jäsenvaltioon. Sen vuoksi soveltamatta jättämisen ei pitäisi koskea kolmansia palveluntarjoajia.

Muutos 17

35 artiklan 2 kohta

”2. Jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisten maksutapahtumien osalta alentaa 1 kohdassa tarkoitettuja määriä tai kaksinkertaistaa ne. Ennalta maksettujen maksuvälineiden osalta jäsenvaltiot voivat korottaa määriä enintään 500 euroon.” ”2. Jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisten maksutapahtumien osalta alentaa 1 kohdassa tarkoitettuja määriä tai kaksinkertaistaa ne. Ennalta maksettujen maksuvälineiden osalta jäsenvaltiot voivat korottaa määriä enintään 500 euroon.”

Perustelu Kansallisten – eli muiden kuin rajatylittävien – maksutapahtumien osalta ei vaikuta tarpeelliselta antaa jäsenvaltioiden tai niiden toimivaltaisten viranomaisten muuttaa merkittävästi 35 artiklan 1 kohdassa säädettyjä maksutapahtumien enimmäismääriä, koska pienmaksuvälineisiin sovelletaan jo poikkeusta. Lupa määrien muuttamiseen johtaisi lisäksi hyvin erilaisiin kansallisiin poikkeusjärjestelyihin, mikä on ristiriidassa yhdentyneiden ja yhdenmukaisten eurooppalaisten vähittäismaksumarkkinoiden tavoitteen kanssa.

Muutos 18

39 artikla

”d) tarvittaessa maksutapahtumasta veloitettavien maksujen määrä ja tarvittaessa niiden erittely.” ”d) tarvittaessa maksutapahtumasta veloitettavien kolmannelle maksupalveluntarjoajalle maksutapahtumasta maksettavien maksujen määrä ja tarvittaessa niiden tällaisten maksujen määrien erittely.”

Perustelu Tällä lisäyksellä selkeytetään, että maksujen osalta kolmannet maksupalveluntarjoajat voivat yksilöidä vain omat maksunsa – ei tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan perimiä maksuja.

Muutos 19

40 artikla

”Jos maksutoimeksianto käynnistetään kolmannen maksupalveluntarjoajan omasta järjestelmästä, järjestelmän on asetettava petoksen tai riidan tapauksessa maksajan ja tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan saataville tapahtumien viitetiedot ja toimilupaa koskevat tiedot.” ”Jos maksutoimeksianto käynnistetään kolmannen maksupalveluntarjoajan omasta järjestelmästä, järjestelmän on asetettava petoksen tai riidan tapauksessa maksajan ja tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan saataville tapahtumien viitetiedot ja toimilupaa koskevat tiedot todiste siitä, että käyttäjä on todennettu 58 artiklan 2 kohdan mukaisesti.”

Perustelu Koska henkilökohtaisia turvatekijöitä ei ole määrä enää jakaa, kolmansien palveluntarjoajien on riidan tai petoksen tapauksessa todistettava, että a) maksupalveluntarjoaja on vahvistanut kolmannelle palveluntarjoajalle, että tapahtumaan on saatu lupa, tai b) että asiakas on kiistattomasti tunnistettu kolmannen palveluntarjoajan antamien henkilökohtaisten turvatekijöiden perusteella.

Muutos 20

41 artikla

”Maksajan maksupalveluntarjoajan on välittömästi maksutoimeksiannon vastaanottamisen jälkeen annettava maksajalle tai asetettava tämän saataville 37 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla seuraavat tiedot: […].” ”Maksajan Tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on välittömästi maksutoimeksiannon vastaanottamisen jälkeen annettava maksajalle tai asetettava tämän saataville 37 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla seuraavat tiedot: […].”

Perustelu Muutoksella selkeytetään sitä, että tässä artiklassa tarkoitetaan ainoastaan tiliä ylläpitäviä maksupalveluntarjoajia, sillä kolmansien palveluntarjoajien velvollisuudet esitetään jo 39 artiklassa. Tämä koskee tilanteita, joissa on mukana kolmansia palveluntarjoajia, sekä perinteisiä maksupalveluja.

Muutos 21

45 artiklan 5 kohdan g alakohta (uusi)

Ei tekstiä ”g) maksupalveluntarjoajalta saadut tiedot maksupalvelunkäyttäjän oikeudesta estää tililtään suoritettavat maksutoimeksiantopalvelut tai laatia luetteloja sallituista tai kielletyistä kolmansista palveluntarjoajista.”

Perustelu Maksupalvelunkäyttäjät voivat käyttää ehdotetun (uuden) 59 artiklan mukaisia oikeuksiaan ainoastaan estääkseen maksutoimeksiantopalvelut tai laatiakseen luetteloja tietyistä sallituista tai kielletyistä kolmansista palveluntarjoajista, jos niille tiedotetaan asiasta.

Muutos 22

54 artiklan 1 kohta

”1. Jos maksupalvelunkäyttäjä ei ole kuluttaja, maksupalvelunkäyttäjä ja -tarjoaja voivat sopia, että 55 artiklan 1 kohtaa, 57 artiklan 3 kohtaa sekä 64, 66, 67, 68, 71 ja 80 artiklaa ei sovelleta kokonaisuudessaan tai osittain. Maksupalvelunkäyttäjä ja -tarjoaja voivat myös sopia muusta kuin 63 artiklassa säädetystä määräajasta.” ”1. Jos maksupalvelunkäyttäjä ei ole kuluttaja, maksupalvelunkäyttäjä ja -tarjoaja voivat sopia, että 55 artiklan 1 kohtaa, 57 artiklan 3 kohtaa sekä 59, 64, 66, 67, 68, 71 ja 80 artiklaa ei sovelleta kokonaisuudessaan tai osittain. Maksupalvelunkäyttäjä ja -tarjoaja voivat myös sopia muusta kuin 63 artiklassa säädetystä määräajasta.”

Perustelu Ks. muutoksen 26 perustelu.

Muutos 23

56 artiklan 2 kohta

”2. Jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisten maksutapahtumien osalta alentaa 1 kohdassa tarkoitettuja määriä tai kaksinkertaistaa ne. Ennalta maksettujen maksuvälineiden osalta jäsenvaltiot voivat korottaa määriä 500 euroon asti.” ”2. Jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat kansallisten maksutapahtumien osalta alentaa 1 kohdassa tarkoitettuja määriä tai kaksinkertaistaa ne. Ennalta maksettujen maksuvälineiden osalta jäsenvaltiot voivat korottaa määriä 500 euroon asti.”

Perustelu Kansallisten – eli muiden kuin rajatylittävien – maksutapahtumien osalta ei vaikuta tarpeelliselta antaa jäsenvaltioiden tai niiden toimivaltaisten viranomaisten muuttaa merkittävästi 56 artiklan 1 kohdassa säädettyjä maksutapahtumien enimmäismääriä, koska pienmaksuvälineisiin sovelletaan jo poikkeusta. Lupa määrien muuttamiseen johtaisi lisäksi hyvin erilaisiin kansallisiin poikkeusjärjestelyihin, mikä on ristiriidassa yhdentyneiden ja yhdenmukaisten eurooppalaisten vähittäismaksumarkkinoiden tavoitteen kanssa.

Muutos 24

58 artikla

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajalla on oikeus käyttää kolmatta maksupalveluntarjoajaa saadakseen maksupalveluita, jotka mahdollistavat pääsyn liitteessä I olevassa 7 kohdassa tarkoitettuihin maksutileihin. 2. Jos maksaja on antanut kolmannelle maksupalveluntarjoajalle luvan tarjota maksupalveluita 1 kohdan nojalla, maksajalla on oltava seuraavat velvoitteet: a) varmistaa, että maksupalvelunkäyttäjän henkilökohtaiset turvatekijät eivät ole muiden osapuolten saatavilla; b) todentaa henkilöllisyytensä yksiselitteisesti tilinhaltijan tiliä ylläpitävälle (ylläpitäville) maksupalveluntarjoajalle (-tarjoajille); c) olla tallentamatta maksupalvelunkäyttäjän arkaluonteisia maksutietoja tai henkilökohtaisia tietoturvavaltuuksia. 3. Jos tiliä ylläpitävä maksupalveluntarjoaja on vastaanottanut maksajan maksutoimeksiannon kolmannen maksupalveluntarjoajan kautta, sen on ilmoitettava viimeksi mainitulle välittömästi maksutoimeksiannon vastaanotosta ja siitä, onko kyseistä maksutapahtumaa varten käytettävissä riittävästi varoja. 4. Tiliä ylläpitävien maksupalveluntarjoajien on käsiteltävä kolmannen maksupalveluntarjoajan palveluiden kautta välitettyjä maksutoimeksiantoja syrjimättömästi aikataulun ja ensisijaisuusjärjestyksen osalta suhteessa maksajan itsensä välittämiin maksutoimeksiantoihin, paitsi jos erilaiseen käsittelyyn on objektiiviset syyt.” ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajalla upalvelunkäyttäjällä on oikeus käyttää kolmatta maksupalveluntarjoajaa saadakseen maksupalveluita, jotka mahdollistavat perustuvat pääsyyn liitteessä I olevassa 7 kohdassa tarkoitettuihin maksutileihin. 2. Jos maksaja maksupalvelunkäyttäjä on antanut kolmannelle maksupalveluntarjoajalle luvan tarjota maksupalveluita 1 kohdan nojalla, maksajalla on oltava seuraavat velvoitteet: a) varmistaa, että maksupalvelunkäyttäjän henkilökohtaiset turvatekijät eivät ole muiden osapuolten saatavilla asiakkaan vahvan tunnistamisen varmistaminen maksutoimeksiannon tai tilitietoihin pääsyn osalta i. ohjaamalla maksupalvelunkäyttäjä turvallisesti tämän tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan puoleen todentamista varten; tai ii. antamalla omat henkilökohtaiset turvatekijät todentamista varten. Kolmannella maksupalveluntarjoajalla ei ole oikeutta saada maksupalvelunkäyttäjän tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan myöntämiä henkilökohtaisia turvatekijöitä. b) todentaa henkilöllisyytensä yksiselitteisesti tilinhaltijan maksupalvelunkäyttäjän tiliä ylläpitävälle (ylläpitäville) maksupalveluntarjoajalle (-tarjoajille); c) olla tallentamatta maksupalvelunkäyttäjän arkaluonteisia maksutietoja tai henkilökohtaisia tietoturvavaltuuksia , jotka se on saanut maksupalvelunkäyttäjän tililtä, lukuun ottamatta kolmannen maksupalveluntarjoajan käynnistämän maksutapahtuman yksilöimisessä tarvittavia tietoja, kuten viitenumeroa, maksajan ja maksunsaajan IBAN-tilinumeroa sekä maksutapahtuman määrää, muita viitetietoja ja selvitysjärjestelmätietoja, ja olla käyttämättä mitään tietoja muuhun kuin maksupalvelunkäyttäjän nimenomaisesti pyytämään tarkoitukseen. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tiliä ylläpitävillä maksupalveluntarjoajilla on keinot vastaanottaa maksutoimeksiantoja kolmansilta maksupalveluntarjoajilta ja hyväksyä tämän artiklan 2 kohdassa mainittu ohjaus. 4. Jos maksutoimeksianto on välitetty maksutoimeksiantopalvelussa kolmannen maksupalveluntarjoajan palvelujen kautta, tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on vastaanottanut maksajan, sen on ilmoitettava viimeksi mainitulle tälle välittömästi maksutoimeksiannon vastaanotosta perilletulosta ja siitä, onko kyseistä maksutapahtumaa varten käytettävissä riittävästi varoja. 5. Tiliä ylläpitävien maksupalveluntarjoajien on käsiteltävä kolmannen maksupalveluntarjoajan palveluiden kautta välitettyjä maksutoimeksiantoja syrjimättömästi aikataulun ja ensisijaisuusjärjestyksen osalta suhteessa maksajan itsensä välittämiin maksutoimeksiantoihin, paitsi jos erilaiseen käsittelyyn on objektiiviset syyt. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tiliä ylläpitävät maksupalveluntarjoajat tarjoavat kolmansille maksupalveluntarjoajille maksutileille pääsyyn perustuvan turvallisen ja standardoidun käyttöliittymän heti, kun sellainen on saatavilla. EPV:n on määritettävä tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa […] kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta suuntaviivat eurooppalaisesta standardista, joka sisältää vähintään 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua maksutoimeksiannon toimittamista tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan ja kolmannen maksupalveluntarjoajan välillä sekä 2 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua kolmannen maksupalveluntarjoajan yksiselitteistä todentamista koskevat tekniset ja toiminnolliset eritelmät.”

Tietotekniikan turvallisuuden tärkeimpien periaatteiden mukaisesti maksupalvelunkäyttäjän tunnistamiseksi käytettäviä henkilökohtaisia tietoturvavaltuuksia ei jaeta kolmansien osapuolten kanssa. Kolmansien palveluntarjoajien onkin varmistettava asiakkaan vahva tunnistaminen joko ohjaamalla maksupalvelunkäyttäjä turvallisesti uudelleen sen tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan puoleen tai b) antamalla omat henkilökohtaiset turvatekijänsä. Molemmat vaihtoehdot pitäisi sisällyttää maksutilille pääsyä koskevaan standardoituun eurooppalaiseen tekniseen käyttöliittymään. Tämän kolmansille palveluntarjoajille tarkoitetun turvallisen standardisoidun käyttöliittymän, joka tarjoaa pääsyn maksutilitietoihin, olisi perustuttava avoimeen eurooppalaiseen standardiin ja annettava ehdotuksen kansallisen täytäntöönpanon myötä kaikille kolmansille palveluntarjoajille pääsy minkä tahansa maksupalveluntarjoajan ylläpitämälle tilille kaikkialla unionissa. EPV:n olisi määriteltävä kyseinen käyttöliittymä pian ehdotetun direktiivin hyväksymisen jälkeen tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa, ja siihen pitäisi sisällyttää ainakin tekniset ja toiminnolliset eritelmät sekä niihin liittyvät menettelyt. Kolmansien palveluntarjoajien olisi lisäksi suojattava maksupalvelunkäyttäjien henkilökohtaiset turvatekijät, b) tunnistauduttava yksiselitteisellä tavalla maksupalvelunkäyttäjän tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjojalle/-tarjoajille, c) pidättäydyttävä tallentamasta tietoja, jotka se on saanut maksupalvelunkäyttäjän maksutilille pääsyn yhteydessä, lukuun ottamatta kolmansien palveluntarjoajien käynnistämien maksutoimeksiantojen tunnistamistietoja, kuten viitenumeroa, maksajan ja maksunsaajan IBAN-tilinumeroa sekä tapahtuman määrää, ja d) pidättäydyttävä käyttämästä mitään tietoja muuhun kuin maksajan nimenomaisesti pyytämään tarkoitukseen.

Muutos 25

59 artikla

”59 artikla Kolmannen maksuvälineiden myöntäjän pääsy maksutilitietoihin ja kyseisten tietojen käyttö 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajalla on oikeus käyttää kolmatta maksuvälineiden myöntäjää hankkiakseen maksukorttipalveluita. 2. Jos maksaja on antanut kolmannelle maksuvälineiden myöntäjälle, joka on antanut maksajalle maksuvälineen, suostumuksen tietojen hankkimiseen siitä, onko maksajalla hallussa olevaa maksutiliä koskevaa maksutapahtumaa varten käytettävissä riittävästi varoja, kyseistä maksutiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on annettava kyseiset tiedot kolmannelle maksuvälineiden myöntäjälle välittömästi maksajan maksutoimeksiannon vastaanottamisen jälkeen. 3. Tiliä ylläpitävien maksupalveluntarjoajien on käsiteltävä kolmannen maksuvälineiden myöntäjän palveluiden kautta välitettyjä maksutoimeksiantoja syrjimättömästi aikataulun ja ensisijaisuusjärjestyksen osalta suhteessa maksajan itsensä välittämiin maksutoimeksiantoihin, paitsi jos erilaiseen käsittelyyn on objektiiviset syyt.” ” 59 artikla Kolmannen maksuvälineiden myöntäjän pääsy maksutilitietoihin ja kyseisten tietojen käyttö 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajalla on oikeus käyttää kolmatta maksuvälineiden myöntäjää hankkiakseen maksukorttipalveluita. 2. Jos maksaja on antanut kolmannelle maksuvälineiden myöntäjälle, joka on antanut maksajalle maksuvälineen, suostumuksen tietojen hankkimiseen siitä, onko maksajalla hallussa olevaa maksutiliä koskevaa maksutapahtumaa varten käytettävissä riittävästi varoja, kyseistä maksutiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on annettava kyseiset tiedot kolmannelle maksuvälineiden myöntäjälle välittömästi maksajan maksutoimeksiannon vastaanottamisen jälkeen. 3. Tiliä ylläpitävien maksupalveluntarjoajien on käsiteltävä kolmannen maksuvälineiden myöntäjän palveluiden kautta välitettyjä maksutoimeksiantoja syrjimättömästi aikataulun ja ensisijaisuusjärjestyksen osalta suhteessa maksajan itsensä välittämiin maksutoimeksiantoihin, paitsi jos erilaiseen käsittelyyn on objektiiviset syyt.”

Perustelu Tämän artiklan säännökset, jotka koskevat maksukortteja ja muita maksuvälineitä myöntävien kolmansien maksupalveluntarjoajien pääsyä tilitietoihin ja niiden käyttöä, ovat pääsääntöisesti samat kuin 58 artiklan säännökset kolmansien maksupalveluntarjoajien pääsystä maksutilitietoihin ja niiden käytöstä. Näin ollen 59 artikla voidaan poistaa maksupalveluntarjoajien tai niiden palveluita hyödyntävien maksajien oikeusvarmuutta vaarantamatta.

Muutos 26

59 artikla (uusi)

Ei tekstiä ”59 artikla. Maksajalla on oltava oikeus i) määrätä tiliään ylläpitävän maksupalveluntarjoajan estämään maksajan maksutiliin kohdistuvat maksutoimeksiantopalvelut, ii) estää yhden tai useamman yksilöidyn kolmannen maksupalveluntarjoajan käynnistämät maksutoimeksiantopalvelut tai iii) hyväksyä ainoastaan yhden tai useamman yksilöidyn kolmannen maksupalveluntarjoajan käynnistämät maksutoimeksiantopalvelut.”

Perustelu SEPA-asetuksen johdanto-osan 13 kappaleeseen ja 5 artiklan 3 kohdan d alakohdan iii luetelmakohtaan sisältyvien kuluttajansuojaa ja maksupalvelunkäyttäjien oikeuksien turvaamista koskevien säännösten mukaisesti ja oikeudellisen johdonmukaisuuden varmistamiseksi ehdotettuun direktiiviin olisi lisättävä uusi artikla, jolla maksupalvelunkäyttäjille taataan oikeus määrätä maksupalveluntarjoajansa laatimaan erityisiä luetteloja sallituista tai kielletyistä kolmansista palveluntarjoajista. Tätä säännöstä ei kuitenkaan pitäisi soveltaa muihin maksupalvelunkäyttäjiin kuin kuluttajiin (ks. muutos 22). Koska määräysten on tultava maksajalta, säännöksen ei pitäisi kattaa yleistä, oletusarvoista estoa eikä maksupalveluntarjoajan ehtoihin tai sopimuksiin sisällytettävää yleistä kolmansien palveluntarjoajien estoa.

Muutos 27

65 artiklan 2 kohta

”2. Jos on kyse kolmannesta maksupalveluntarjoajasta, tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on palautettava oikeudettoman maksutapahtuman summa ja tarvittaessa palautettava veloitettu maksutili tilaan, jossa se olisi ollut ilman oikeudettoman maksutapahtuman toteuttamista. On mahdollista, että kolmatta maksupalveluntarjoajaa vaaditaan maksamaan tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle taloudellinen korvaus.” ”2. Jos on kyse kolmannesta maksupalveluntarjoajasta, tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on palautettava oikeudettoman maksutapahtuman summa ja tarvittaessa palautettava veloitettu maksutili tilaan, jossa se olisi ollut ilman oikeudettoman maksutapahtuman toteuttamista. On mahdollista, että k Kolmatta nnen maksupalveluntarjoajaa n vaaditaan on maksettava maksamaan tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle taloudellinen korvaus 82 artiklan mukaisesti.”

Perustelu Kuluttajansuojan näkökulmasta on luonnollista, että maksaja vaatii palautusta tiliä ylläpitävältä maksupalveluntarjoajalta, koska maksajien suhde kolmansiin palveluntarjoajiin saattaa olla vain kertaluonteinen esimerkiksi maksutoimeksiannon käynnistämisen yhteydessä. Tiliä ylläpitävä maksupalveluntarjoaja voisi näin vaatia korvausta kolmannelta palveluntarjoajalta, jollei se pysty osoittamaan, ettei se ole vastuussa virheestä. Kolmannelta palveluntarjoajalta vaadittaviin korvauksiin olisi sovellettava samoja sääntöjä kuin toteuttamatta jääneisiin taikka virheellisesti tai myöhässä toteutettuihin maksutapahtumiin, ja niihin voi sisältyä myös 80 artiklan mukaisia korkoja sekä 82 artiklan mukainen takautumisoikeus. Tällainen korvaus voi olla mahdollinen esimerkiksi silloin, kun kolmas palveluntarjoaja on antanut omat turvatekijänsä esim. maksukorttia varten.

Muutos 28

66 artiklan 1 kohta

”1. Poiketen siitä, mitä 65 artiklassa säädetään, maksaja voi olla enintään 50 euroon saakka vastuussa oikeudettomiin maksutapahtumiin liittyvistä menetyksistä, jotka aiheutuvat kadonneen tai varastetun maksuvälineen käytöstä tai maksuvälineen väärinkäytöstä. Maksajan on vastattava kaikista menetyksistä, jotka johtuvat sellaisista oikeudettomista maksutapahtumista, jotka aiheutuvat petollisesta toiminnasta tai yhden tai useamman 61 artiklassa tarkoitetun velvoitteen tarkoituksellisesta tai törkeän huolimattomasta laiminlyönnistä. Tällaisissa tapauksissa ei sovelleta tämän artiklan 1 kohdassa mainittua enimmäissummaa. Jos maksupalveluntarjoaja ei edellytä asiakkaan vahvaa tunnistamista, maksaja on etäviestintävälineellä suoritettujen maksujen osalta vastuussa mahdollisista taloudellisista seurauksista vain, jos hän on toiminut petollisesti. Jos maksunsaaja tai maksunsaajan maksupalveluntarjoaja ei hyväksy asiakkaan vahvaa tunnistamista, sen on korvattava maksajan maksupalveluntarjoajalle aiheutunut taloudellinen vahinko.” ”1. Poiketen siitä, mitä 65 artiklassa säädetään, maksaja voi olla enintään 50 euroon saakka vastuussa oikeudettomiin maksutapahtumiin liittyvistä menetyksistä, jotka aiheutuvat kadonneen tai varastetun maksuvälineen käytöstä tai maksuvälineen väärinkäytöstä. Maksajan on vastattava kaikista menetyksistä, jotka johtuvat sellaisista oikeudettomista maksutapahtumista, jotka aiheutuvat petollisesta toiminnasta tai yhden tai useamman 61 artiklassa tarkoitetun velvoitteen tarkoituksellisesta tai törkeän huolimattomasta laiminlyönnistä. Tällaisissa tapauksissa ei sovelleta tämän artiklan 1 kohdassa mainittua enimmäissummaa. Jos maksupalveluntarjoaja ei edellytä asiakkaan vahvaa tunnistamista, maksaja on etäviestintävälineellä suoritettujen maksujen osalta vastuussa mahdollisista taloudellisista seurauksista vain, jos hän on toiminut petollisesti. Jos maksunsaaja tai maksunsaajan maksupalveluntarjoaja ei hyväksy asiakkaan vahvaa tunnistamista, sen on korvattava maksajan maksupalveluntarjoajalle aiheutunut taloudellinen vahinko.”

Perustelu Kuluttajille olisi taattava yhtäläinen suoja riippumatta siitä, minkä kanavan kautta he maksutoimeksiannon käynnistävät.

Muutos 29

67 artiklan 1 kohta

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajalla on oikeus saada maksunsaajan käynnistämän tai maksunsaajan välityksellä käynnistetyn, jo toteutetun oikeutetun maksutapahtuman summa takaisin maksupalveluntarjoajalta, jos seuraavat ehdot täyttyvät: […]Suoraveloitusten osalta maksajalla on ehdoton oikeus palautukseen 68 artiklassa vahvistetuissa määräajoissa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa maksunsaaja on jo täyttänyt sopimusvelvoitteet ja palvelut on jo saatu tai maksaja on jo kuluttanut tavarat. Maksunsaajan on maksupalveluntarjoajan pyynnöstä vastattava todisteiden esittämisestä kolmannessa alakohdassa säädettyjen ehtojen täyttymisestä.” ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksajalla on oikeus saada maksunsaajan käynnistämän tai maksunsaajan välityksellä käynnistetyn, jo toteutetun oikeutetun maksutapahtuman summa takaisin maksupalveluntarjoajalta, jos seuraavat ehdot täyttyvät: […]Suoraveloitusten osalta maksajalla on ehdoton oikeus palautukseen 68 artiklassa vahvistetuissa määräajoissa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa maksunsaaja on jo täyttänyt sopimusvelvoitteet ja palvelut on jo saatu tai maksaja on jo kuluttanut tavarat. Komissio voi kuitenkin vahvistaa delegoiduilla säädöksillä tyhjentävän luettelon tavaroista ja palveluista, jotka voidaan toimittaa soveltamalla palautusoikeudetonta suoraveloitusta. Maksajan ja maksunsaajan on sovittava erikseen palautusoikeudettomasta suoraveloituksesta kaikkien tällaisten luetteloon sisältyvien tavaroiden ja palvelujen osalta ja mainittava valtuutuksessa selvästi, että ehdotonta oikeutta palautukseen ei sovelleta. Maksunsaajan on maksupalveluntarjoajan pyynnöstä vastattava osoitettava todisteidenesittämisestä et kolmannessa alakohdassa säädettyjen ehtojen täyttymisestä.”

Perustelu Palautusoikeuksien saattaminen riippuvaisiksi taustalla olevasta hankinnasta aiheuttaa yksityisyyteen liittyviä ongelmia sekä tehokkuuteen ja kustannuksiin liittyviä ongelmia. Tämän ehdotuksen hyväksyminen tarkoittaisi todennäköisesti, ettei nykyiseen SEPA-suoraveloitusjärjestelmään kuuluvia rajoittamattomia palautusoikeuksia enää sallittaisi, mikä johtaisi kuluttajaehtojen heikentymiseen. EKP ehdottaa, että kaikissa kuluttajien suoraveloituksissa otetaan käyttöön pääsääntöisesti ehdoton palautusoikeus, joka on voimassa kahdeksan viikkoa. Velalliset ja velkojat voisivat erikseen ja nimenomaisesti sopia, että palautusoikeudet eivät koske luetteloon sisältyviä tavaroita tai palveluja, jotka on tarkoitettu välittömästi käytettäviksi. Komissio voisi laatia tällaisen luettelon delegoidulla säädöksellä.

Muutos 30

82 artiklan 1 kohta

”1. Jos 80 artiklan mukainen maksupalveluntarjoajan vastuu voidaan kohdistaa toiseen maksupalveluntarjoajaan tai välittäjään, tämän on korvattava ensimmäiselle maksupalveluntarjoajalle syntyneet menetykset ja/tai maksetut määrät 80 artiklan mukaisesti. Tämä kattaa korvausten maksamisen siitä, että maksupalveluntarjoaja jättää käyttämättä asiakkaan vahvaa tunnistamista.” ”1. Jos 65 artiklan ja 80 artiklan mukainen maksupalveluntarjoajan vastuu voidaan kohdistaa toiseen maksupalveluntarjoajaan tai välittäjään, tämän on korvattava ensimmäiselle maksupalveluntarjoajalle syntyneet menetykset ja/tai maksetut määrät 65 artiklan ja 80 artiklan mukaisesti. Tämä kattaa korvausten maksamisen siitä, että maksupalveluntarjoaja jättää käyttämättä asiakkaan vahvaa tunnistamista.”

Perustelu Myös oikeudettomien maksutapahtumien pitäisi kuulua takautumisoikeuden piiriin. Asian selkeyttämiseksi ehdotetussa direktiivissä olisi hyvä määritellä termi ”välittäjä”.

Muutos 31

85 artikla

”85 artikla Turvallisuusvaatimukset ja turvapoikkeamien ilmoittaminen 1. Maksupalveluntarjoajiin sovelletaan verkko- ja tietoturvaa koskevaa direktiiviä [NIS Directive] sekä erityisesti sen 14 ja 15 artiklassa säädettyjä riskinhallintaa ja turvapoikkeamien raportointia koskevia vaatimuksia. 2. Direktiivin [NIS Directive] 6 artiklan 1 kohdan nojalla nimetyn viranomaisen on viipymättä ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ja EPV:lle ilmoituksista, jotka maksupalveluntarjoajilta on saatu verkko- ja tietoturvapoikkeamista. 3. Vastaanotettuaan ilmoituksen EPV ilmoittaa tarvittaessa asiasta muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. 4. Jos turvapoikkeama saattaa vaikuttaa maksupalveluntarjoajan maksupalvelunkäyttäjien taloudellisiin etuihin, maksupalveluntarjoajan on direktiivin [NIS Directive] 14 artiklan 4 kohdan säännösten noudattamisen lisäksi viipymättä ilmoitettava maksupalvelunkäyttäjilleen poikkeamasta ja annettava niille tiedoksi mahdolliset hallintatoimenpiteet, joita ne voivat toteuttaa omasta puolestaan lieventääkseen poikkeaman haitallisia vaikutuksia.” ”85 artikla Turvallisuusvaatimukset ja turvapoikkeamien ilmoittaminen 1. Maksupalveluntarjoajiin sovelletaan verkko- ja tietoturvaa koskevaa direktiiviä [NIS Directive] sekä erityisesti sen 14 ja 15 artiklassa säädettyjä riskinhallintaa ja turvapoikkeamien raportointia koskevia vaatimuksia . Maksupalvelutarjoajien on luotava asianmukaisista hallintatoimenpiteistä ja valvontamekanismeista koostuva kehys tarjoamiinsa maksupalveluihin liittyvien operatiivisten riskien, myös turvallisuusriskien hallitsemiseksi. Kyseisen kehyksen osana maksupalveluntarjoajien on määriteltävä ja pidettävä yllä tehokkaita poikkeamien hallintamenettelyjä, merkittävien poikkeamien luokittelu mukaan luettuna. 2. Direktiivin [NIS Directive] 6 artiklan 1 kohdan nojalla nimetyn viranomaisen on viipymättä ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ja EPV:lle ilmoituksista, jotka maksupalveluntarjoajilta on saatu verkko- ja tietoturvapoikkeamista. Jos kyse on merkittävästä toimintapoikkeamasta, turvapoikkeamat mukaan luettuina, maksupalveluntarjoajien on ilmoitettava poikkeamasta viipymättä tässä direktiivissä tarkoitetulle kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 3. Vastaanotettuaan ilmoituksen EPV ilmoittaa tarvittaessa asiasta muiden tässä direktiivissä tarkoitetun kotijäsenvaltioiden toimivaltaisille sen viranomaisille sen on arvioitava poikkeaman merkitys muiden viranomaisten kannalta ja välitettävä tämän arvioinnin perusteella poikkeamailmoitusta koskevat merkitykselliset tiedot EPV:lle ja Euroopan keskuspankille. 4. Vastaanotettuaan ilmoituksen EPV ilmoittaa tarvittaessa asiasta tässä direktiivissä tarkoitetuille muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. EKP ilmoittaa EKPJ:lle maksujärjestelmien ja maksuvälineiden kannalta merkitykselliset kysymykset. 5. Jos turvapoikkeama saattaa vaikuttaa maksupalveluntarjoajan maksupalvelunkäyttäjien taloudellisiin etuihin, maksupalveluntarjoajan on direktiivin [NIS Directive] 14 artiklan 4 kohdan säännösten noudattamisen lisäksi viipymättä ilmoitettava maksupalvelunkäyttäjilleen poikkeamasta ja annettava niille tiedoksi mahdolliset hallintatoimenpiteet, joita ne voivat toteuttaa omasta puolestaan lieventääkseen poikkeaman haitallisia vaikutuksia. 6. EPV antaa [lisätään päivämäärä] mennessä tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa direktiivin (EU) N:o [lisätään numero/vuosi] [lisätään numero] artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen maksupalveluntarjoajille suuntaviivoja, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettujen merkittävien poikkeamien luokittelua, 2 kohdassa tarkoitettujen poikkeamailmoitusten sisältöä ja muotoa ja ilmoitusmenettelyjä, sekä tässä direktiivissä tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille suuntaviivoja, jotka koskevat kriteereitä sen arvioimiseksi, mitkä poikkeamailmoitukset ovat merkityksellisiä muille viranomaisille ja mitkä poikkeamailmoitusten tiedot on välitettävä muille viranomaisille. 7. EPV arvioi tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa 6 kohdassa tarkoitettuja suuntaviivoja uudelleen säännöllisesti, kuitenkin vähintään kahden vuoden välein. 8. EPV voi 6 kohdassa tarkoitettuja suuntaviivoja antaessaan ja uudelleen arvioidessaan tarkastella [verkko- ja tietoturvadirektiivin] direktiivin [lisätään numero/vuosi] 14 artiklan 7 kohdan mukaisesti annettua komission täytäntöönpanosäädöstä sekä standardeja ja/tai eritelmiä, jotka Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto on laatinut ja julkaissut muuhun kuin maksupalvelujen tarjoamiseen liittyvää toimintaa harjoittavia aloja varten.”

Perustelu Valvontaviranomaiset ja EKPJ ovat ne viranomaiset, joilla on toimivalta antaa maksupalveluntarjoajille suuntaviivoja poikkeamien hallinnasta ja poikkeamailmoituksista, sekä suuntaviivoja poikkeamailmoituksia koskevien tietojen jakamisesta asiaankuuluvien viranomaisten kesken. Maksupalveluntarjoajien asettaminen verkko- ja tietoturvadirektiivin soveltamisalaan saattaa häiritä valvontaviranomaisten ja keskuspankkien tehtäviä, joten sitä olisi vältettävä. ENISAn muille aloille laatimat suuntaviivat ja ehdotetun verkko- ja tietoturvadirektiivin 14 artiklan 7 kohdan mukaisesti annettavassa komission täytäntöönpanosäädöksessä asetettavat vaatimukset voivat kuitenkin tulla kysymykseen alakohtaisten säädösten riittävän yhdenmukaisuuden varmistamiseksi. Toimeksianto poikkeamien luokittelua ja raportointia koskevien suuntaviivojen antamisesta liittyy tiiviisti tässä artiklassa asetettuihin vaatimuksiin. Sen vuoksi ehdotetaan, että kyseinen toimeksianto on osa tätä artiklaa eikä 86 artiklaa.

Muutos 32

86 artikla

” 86 artikla Täytäntöönpano ja raportointi 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksupalveluntarjoajat antavat direktiivin [NIS Directive] 6 artiklan 1 kohdan nojalla nimetylle viranomaiselle vuosittain ajantasaistettuja tietoja niiden tarjoamiin maksupalveluihin liittyvien operatiivisten ja turvallisuusriskien arvioinnista ja kyseisiin riskeihin kohdistettujen hallintatoimenpiteiden ja valvontamekanismien riittävyydestä. Direktiivin [NIS Directive] 6 artiklan 1 kohdan nojalla nimetyn viranomaisen on viipymättä toimitettava jäljennös näistä tiedoista kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 2. Rajoittamatta direktiivin [NIS Directive] 14 ja 15 artiklan soveltamista EPV laatii läheisessä yhteistyössä EKP:n kanssa ohjeet turvatoimien käyttöönotosta, toteutuksesta ja seurannasta, mukaan lukien mahdolliset sertifiointiprosessit. EPV ottaa huomioon muun muassa standardit ja/tai eritelmät, jotka komissio on julkaissut direktiivin [NIS Directive] 16 artiklan 2 kohdan nojalla. 3. EPV tarkastelee ohjeita uudelleen säännöllisesti, kuitenkin vähintään kahden vuoden välein, tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa. 4. Rajoittamatta direktiivin [NIS Directive] 14 ja 15 artiklan soveltamista EPV antaa ohjeita auttaakseen maksupalveluntarjoajia merkittävien poikkeamien ja niiden olosuhteiden määrityksessä, joissa maksulaitoksen edellytetään ilmoittavan turvapoikkeamasta. Ohjeet annetaan [lisätään päivä … kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä].” ” 86 artikla Täytäntöönpano ja raportointi 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksupalveluntarjoajat antavat tässä direktiivin ssä [NIS Directive] 6 artiklan 1 kohdan nojalla nimetylle tarkoitetulle viranomaiselle vuosittain ajantasaistettuja tietoja niiden tarjoamiin maksupalveluihin liittyvien operatiivisten ja turvallisuusriskien arvioinnista ja kyseisiin riskeihin kohdistettujen hallintatoimenpiteiden ja valvontamekanismien riittävyydestä. Direktiivin [NIS Directive] 6 artiklan 1 kohdan nojalla nimetyn viranomaisen on viipymättä toimitettava jäljennös näistä tiedoista kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 2. Rajoittamatta direktiivin [NIS Directive] 14 ja 15 artiklan soveltamista EPV laatii läheisessä yhteistyössä EKP:n kanssa ohjeet turvatoimien käyttöönotosta, toteutuksesta ja seurannasta, mukaan lukien mahdolliset sertifiointiprosessit. EPV ottaa huomioon muun muassa standardit ja/tai eritelmät, jotka komissio on julkaissut direktiivin [NIS Directive] 16 artiklan 2 kohdan nojalla. 3. EPV tarkastelee ohjeita uudelleen säännöllisesti, kuitenkin vähintään kahden vuoden välein, tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa. 4. EPV koordinoi maksupalveluihin liittyviä operatiivisia ja turvallisuusriskejä koskevien tietojen välittämistä tässä direktiivissä tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille, EKP:lle, verkko- ja tietoturvadirektiivissä tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille ja tarvittaessa ENISAlle. 4. Rajoittamatta direktiivin [NIS Directive] 14 ja 15 artiklan soveltamista EPV antaa ohjeita auttaakseen maksupalveluntarjoajia merkittävien poikkeamien ja niiden olosuhteiden määrityksessä, joissa maksulaitoksen edellytetään ilmoittavan turvapoikkeamasta. Ohjeet annetaan [lisätään päivä … kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä]. ”

Perustelu Vakavaraisuuden valvontaviranomaisten olisi määriteltävä ja arvioitava operatiivisia riskejä ja turvallisuusriskejä koskevat raportointivaatimukset. Tietoja voidaan jakaa ENISAn tai verkko- ja tietoturvadirektiivissä tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten kanssa, ja EPV on asiaankuuluva koordinointiviranomainen.

Muutos 33

87 artikla

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksupalveluntarjoaja noudattaa asiakkaan vahvaa tunnistamista, kun maksaja käynnistää sähköisen maksutapahtuman, jollei EPV:n ohjeissa sallita erityispoikkeusten myöntämistä tarjottuun maksupalveluun liittyvän riskin perusteella. Tämä koskee myös kolmatta maksupalveluntarjoajaa, joka käynnistää maksutapahtuman maksajan puolesta. Tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on annettava kolmannen maksupalveluntarjoajan käyttää tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan tunnistamismenetelmiä kolmannen maksupalveluntarjoajan toimiessa maksupalvelunkäyttäjän puolesta. 2. Jos maksupalveluntarjoaja tarjoaa liitteessä I olevassa 7 kohdassa tarkoitettuja palveluita, sen on todennettava henkilöllisyytensä tilinhaltijan tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle.” ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maksupalveluntarjoaja noudattaa asiakkaan vahvaa tunnistamista, kun maksaja käynnistää sähköisen maksutapahtuman, jollei EPV:n ohjeissa sallita erityispoikkeusten myöntämistä tarjottuun maksupalveluun liittyvän riskin perusteella. Tämä koskee myös kolmatta maksupalveluntarjoajaa, joka käynnistää maksutapahtuman maksajan puolesta. Tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan on annettava kolmannen maksupalveluntarjoajan käyttää tiliä ylläpitävän maksupalveluntarjoajan tunnistamismenetelmiä kolmannen maksupalveluntarjoajan toimiessa maksupalvelunkäyttäjän puolesta. 2. Jos maksupalveluntarjoaja tarjoaa liitteessä I olevassa 7 kohdassa tarkoitettuja palveluita, sen on todennettava henkilöllisyytensä tilinhaltijan tiliä ylläpitävälle maksupalveluntarjoajalle.”

Perustelu Ks. muutoksen 24 perustelu.

Muutos 34

89 artiklan 5 kohta (uusi)

Ei tekstiä ”5. EPV antaa asetuksen (EU) N:o 1093/2010 16 artiklan mukaisesti ja tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa toimivaltaisille viranomaisille osoitettuja ohjeita 1 kohdassa tarkoitetuista valitusmenettelyistä, joita on käytettävä tämän direktiivin säännösten noudattamiseksi. Ohjeet annetaan [lisätään päivä … kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä] mennessä, ja ne ajantasaistetaan tarvittaessa säännöllisin väliajoin.”