Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eurooppalainen matkailupolitiikka"

(1999/C 138/02)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 26. tammikuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 2 kohdan nojalla laatia lausunnon aiheesta "Eurooppalainen matkailupolitiikka".

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 12. maaliskuuta 1999. Esittelijä oli Colin Lustenhouwer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24.-25. maaliskuuta 1999 pitämässään 362. täysistunnossa (maaliskuun 24. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 80 ääntä puolesta, 3 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Kokonaisvaltaisen matkailu- ja virkistyselinkeinoa koskevan yhteisön politiikan kehittäminen näyttää joutuneen umpikujaan. Yhtenäismarkkinaneuvosto ei 7. joulukuuta 1998 pitämässään kokouksessa päässyt (taaskaan) yksimielisyyteen matkailun monivuotisen ohjelman sisällöstä ja budjetista. Alun perin Philoxeniaksi kutsuttua ohjelmaa koskeva ehdotus, jonka neuvoston puheenjohtajisto oli jo suureksi osaksi vesittänyt, näyttää nyt toteuttamiskelvottomalta.

1.2. Komitea, joka on aina tukenut(1) komission pyrkimyksiä kehittää matkailu- ja virkistyselinkeinoa ja matkailutuotteiden kuluttajien etuja koskevaa aktiivista yhteisön politiikkaa, on äärimmäisen pettynyt asioiden nykytilasta mutta kieltäytyy tunnustamasta lopullista tappiota.

1.3. Koska monivuotisen ohjelman tukemaa koordinoitua politiikkaa näyttää nyt olevan vaikea saada aikaan, on etsittävä muita keinoja vastata matkailuelinkeinon ja kuluttajien tarpeisiin. Vaarana on yhä, että EU:n satunnaisia ja tilapäisiä toimia ei koordinoida komission eri yksiköiden välillä eikä niitä suunnitella keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä.

1.4. Komitea ymmärtää, että komission äskettäin PO XXIII:een perustamalla matkailuyksiköllä on edessään vaikea tehtävä. Komitea antaa täyden tukensa tälle hankkeelle, jota käynnistettäessä ja toteutettaessa on tehtävä tiivistä yhteistyötä matkailu- ja virkistysalan organisaatioiden sekä työmarkkinaosapuolten kanssa ja kuultava niitä.

Neuvoston kielteinen asenne ei saa kuitenkaan estää komission omia yksiköitä ottamasta matkailuelinkeinon ja kuluttajien tarpeita yhtenäisesti huomioon.

2. Yleistä

2.1. Matkailuun, Euroopan unionin nopeimmin kasvavaan elinkeinoon (liikevaihto kasvaa 2,5-4 % vuodessa, työpaikat 1-1,5 %), vaikuttavat, kuten laajalti tiedetään, EU:n toimet monilla aloilla. Komitea on aiemmissa lausunnoissaan(2) ottanut kantaa tähän kysymykseen, kuten on myös Euroopan parlamentti(3). Komitea kehottaa neuvostoa ja komissiota epäsuotuisasta poliittisesta ilmastosta huolimatta ryhtymään toden teolla huomioimaan matkailualan yritysten kohtaamat haasteet kaikissa komission toimissa. Tämä on tärkeä edellytys alan kasvupotentiaalin hyödyntämiselle, joka on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon, että matkailualalla on verrattain turvallinen tulevaisuus, koska matkailutuotteet eivät vanhene tekniikan kehittyessä.

2.2. Ilmeisimmät käsiteltävät aiheet ovat yrittäjien (usein pieniä itsenäisiä yrityksiä) ja henkilöstön koulutus, pääoman saaminen tulevaisuuteen suuntautuvia investointeja varten, virkistyskäytön ja luonnonsuojelun epäselvä ja usein ongelmallinen suhde, uusien johtamistekniikoiden käyttöönotto, työehdot ja -olot, tietoyhteiskunnan ja etenkin sähköisen kaupankäynnin vaikutukset välittäjiin, perusrakenteiden kehittymisen vaikutukset (esim. lentoyhtiöiden kapasiteettipula), tärkeitä kuluttajatrendejä koskevan tiedon ja taidon saatavuus, joka on tärkeää kuluttajien mieltymysten nopean vaihtelun vuoksi ja - viimeisenä muttei vähäisimpänä - verotus.

2.3. Yhteisön lainsäädännön ja sääntelyn vaikutus on erityisen selvä verotuksen alalla. Alv-lainsäädäntö vaikuttaa huomattavasti hotelli- ja ravintola-alan ja muun matkailuelinkeinon kilpailukykyyn. Monet EU:n ulkopuolisista maista eivät nimittäin peri alv:tä kyseisistä palveluista. Sen vuoksi hotelli-, ravintola- ja matkailualalla sovellettava alennettu alv-aste tulisi säilyttää. Lisäksi alemman alv-asteen soveltaminen verohuojennuksen ulkopuolelle nykyisin jääviin työvoimavaltaisiin palveluihin lisää työllisyyttä.

3. Matkailua käsittelevä korkean tason asiantuntijaryhmä

3.1. Yleisemminkin ottaen EU:n tulee pyrkiä edistämään nykyistä yritysystävällisempää lainsäädäntöä ja sääntelyä. Komitea on tyytyväinen komission omaksumaan toimintalinjaan, johon kuuluu ns. "matkailun korkean tason asiantuntijaryhmän"(4) perustaminen, ja yhtyy mm. ryhmän päätelmään, jonka mukaan BEST-ryhmän (Business Environment Task Force) suositukset tulee panna nopeasti täytäntöön. Komitea seuraa kiinnostuneena, miten komissio aikoo toimia asiantuntijaryhmän tekemien johtopäätösten pohjalta. Ryhmän raportissa tehdään joukko tärkeitä suosituksia, joilla voidaan lisätä merkittävästi matkailu- ja vapaa-ajan sektorin työllistämismahdollisuuksia.

3.2. Asiantuntijaryhmän raportti osoittaa myös, että ala, jonka toiminta on pääosin rajatylittävää, tarvitsee sellaista yhteisön politiikkaa, jossa suhtaudutaan virikkeitä antavasti, innovatiivisesti ja ennakoivasti kestävään yrityskehitykseen, ottamalla huomioon kuluttajasuoja sopusoinnussa muiden, esim. ympäristönsuojelun vaatimusten kanssa.

3.3. Matkailualan henkilöstöresurssien arvostuksen nostamiseksi korkean tason asiantuntijaryhmä suosittelee, että muiden matkailu- ja virkistyselinkeinoalojen työmarkkinaosapuolet (joihin tulee ilman muuta lukea pk-yritysten organisaatiot) seuraavat hotelli- ja ravintola-alan esimerkkiä ja kehittävät alakohtaista vuoropuhelua erityisesti pätevyydestä ja työoloista. Tällainen neuvonpito voi myös auttaa parantamaan alan työolosuhteista vallitsevaa osittain huonoa kuvaa ja siten houkuttelemaan työnhakijoita hakeutumaan matkailu- ja virkistysalan työpaikkoihin.

4. Erityistä

4.1. Kuten edellä on nähty, komission vaikea tehtävä kantaa komitean näkemyksen mukaan hedelmää vain, jos se liitetään osaksi säännöllistä matkailu- ja vapaa-aikaelinkeinon edustajien kanssa käytävää vuoropuhelua. Tämän vuoksi komitea kehottaa perustamaan (uskottavan) eurooppalaisen neuvoa-antavan matkailu- ja virkistyskomitean.

4.1.1. Komitea arvostaa komission äskettäin julkaisemaa Valkoista kirjaa kaupasta(5) siksi, että siinä yhdistetään matkailu ja vähittäiskauppa. Komission tiedonannossa todetaan - niin kuin komitean mielestä oikein onkin - että vähittäiskaupalla ja matkailuteollisuudella on monia yhteisiä etuja. Komitea korostaa, että erityisesti kaupunkien keskustojen olisi kyettävä tarjoamaan laajat ostosmahdollisuudet ja siksi tehtävä tilaa pienille itsenäisille yrityksille. Laaja kauppavalikoima lisää kaupungin matkailullista houkuttavuutta. Komitea katsoo, että vähittäiskaupan on myös työskenneltävä aktiivisesti lisätäkseen jatkuvasti tätä houkuttavuutta - onhan tutkimuksissa osoitettu vähittäiskaupan merkittävyys. Matkailijat käyttävät matkakohteessaan enemmän rahaa vähittäiskaupan palveluihin kuin esimerkiksi ravintolapalveluihin (Amsterdamissa tehdyssä tutkimuksessa suhteeksi saatiin karkeasti 60-40 %). Komitean mielestä komission aie tehostaa yhteistyötä järjestämällä kilpailu palkintoineen on luova tapa nostaa menestyksellisten hankkeiden profiilia.

4.2. Lisäksi komitea panee merkille, ettei neuvoston puheenjohtaja ole suunnitellut Saksan puheenjohtajakaudelle yhtään edes epävirallista matkailuministerien kokousta. Tällainen neuvoston osoittama täydellinen mielenkiinnon puute on todella valitettavaa, ja siksi komitea kehottaa nykyistä puheenjohtajamaata ja sen seuraajaa Suomea kirjaamaan matkailuasiain neuvoston kokouksen asialistalleen.

4.3. Saksan puheenjohtajakauden työohjelmassa todetaan perustellusti, että "lapsiseksimatkailun" vastenmieliseen ilmiöön kiinnitetään huomiota. Kuten komitea on huomauttanut aiemmissa lausunnoissaan(6), mitkään uhraukset eivät ole liian suuria taistelussa tätä alhaista toimintaa vastaan. Komitea on tyytyväinen komission tähänastisiin alan toimiin samoin kuin matkailualan itsensä käynnistämiin aloitteisiin. Useiden jäsenvaltioiden matkanjärjestäjä- ja matkatoimistojärjestöt ovat selväsanaisesti sanoutuneet irti tällaisesta kieroutuneesta toiminnasta ja ottaneet käyttöön pakotteita - joihin kuuluu järjestöjen jäsenten mahdollinen erottaminen - ehkäistäkseen EU:ssa sijaitsevien matkailuyritysten aktiivista osallistumista lapsiseksimatkailuun. Myös hotelli- ja ravintola-alan kansainvälinen järjestö on laatinut asiaa koskevat menettelysäännöt. On myös syytä muistaa, ettei lasten hyväksikäytöllä ja pahoinpitelyllä ole mitään tekemistä matkailun kanssa ja se uhkaa pilata alan maineen. Komitea kehottaa komissiota jatkamaan ja kehittämään edelleen toimiaan tällä alla.

4.4. Tarvitaan kaikkien toimijoiden panosta, jotta eurooppalaisen matkailupolitiikan kehittäminen saadaan takaisin yhteisön asialistalle. Tästä syystä komitea kannattaa korkean tason asiantuntijaryhmän ehdotusta vuosittaisesta Euroopan matkailuteollisuuden huippukokouksesta. Ensimmäisessä huippukokouksessa voitaisiin laatia ja koordinoida jatkuvan toiminnan ohjelma, jota voitaisiin arvioida ja tarvittaessa muuttaa seuraavissa kokouksissa. Komission, Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden, matkailualan ja kuluttajien edustajien yhteistyöllä huippukokouksessa voitaisiin kartoittaa alan lukuisat haasteet, jotka johtavat väistämättä johtopäätökseen: Eurooppa ei voi enää kieltäytyä antamasta taloutensa nopeimmin kasvavalle alalle poliittisesti sitä tunnustusta, jonka ala ansaitsee taloudellisen ja yhteiskunnallisen asemansa perusteella.

5. Päätelmät

5.1. Komitea antaa näille pyrkimyksille täyden tukensa, mitä osoittavat myös TSK:n entisen puheenjohtajan Tom Jenkinsin sanat Luxemburgissa 4.-5. marraskuuta 1997 järjestetyssä konferenssissa: "Talous- ja sosiaalikomitea on useissa lausunnoissaan painottanut matkailun taloudellista, sosiaalista ja kulttuurista merkitystä Euroopan unionille ja kehottanut toistuvasti tunnustamaan sen roolin paitsi sosiaaliselta, taloudelliselta, kulttuuriselta ja poliittiselta kannalta myös keinona lähentää yhteisön erilaisissa maantieteellisissä oloissa eläviä kansoja toisiinsa."

5.2. Komitea kiirehtii yhteisön pitkän aikavälin matkailustrategian laatimista ja hyväksymistä neuvoston päätöksellä, jotta EU:n matkailulle varmistetaan sen ansaitsema poliittinen merkitys kasvun ja työllisyyden kantavana voimana.

5.3. Tällainen strategia varmistaa osaltaan komission voimavarojen tehokkaan käytön, ja matkailualan merkityksen tunnustaminen on samalla edellytys yhteisön tärkeimpien, esim. työllisyyteen, aluepolitiikkaan, ympäristönsuojeluun, laajentumiseen ja yleiseen pk-yrityspolitiikkaan liittyvien tavoitteiden saavuttamiselle.

Bryssel 24. maaliskuuta 1999.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) Ks. mm. - TSK:n lausunto aiheesta "Euroopan unionin merkitys matkailussa - komission vihreä kirja", EYVL C 301, 13.11.1995. - TSK:n lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston päätökseksi ensimmäisestä monivuotisesta ohjelmasta Euroopan matkailun edistämiseksi Philoxenia (1997-2000)", EYVL C 30, 30.1.1997.

(2) Ks. esim. TSK:n lausunto aiheesta "Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä (1995/1996)", EYVL C 19, 12.1.1998.

(3) Ks. Euroopan parlamentin mietintö aiheesta "Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä", A4-0247/98, 7.10.1998, ja Euroopan parlamentin 27.1.1999 antama mietintö tulevaisuuden työpaikoista Euroopassa, esittelijä Thomas Mann, A4-0475/98, PE 227.966 final, kohdat 19-21.

(4) Työllisyyttä ja matkailua käsittelevän korkean tason asiantuntijaryhmän päätelmät ja suositukset: Työpaikkoja uusien yhteistyökumppanuuksien myötä, PO XXIII, lokakuu 1998.

(5) KOM(1999) 6 lopull., 27.1.1999.

(6) EYVL C 284, 14.9.1998.