OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä 4 päivänä heinäkuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 mahdollisten muutosten vaikutusten arviointi

Pittsburghin G20-huippukokouksessa vuonna 2009 sovittiin johdannaisten laajamittaisesta käytöstä aiheutuvan järjestelmäriskin vähentämisestä. Tehdyn sopimuksen mukaisesti EU:ssa hyväksyttiin vuonna 2012 Euroopan markkinarakenneasetus (EMIR-asetus). EMIR-asetuksen keskeisenä osana on vaatimus, jonka mukaan vakioidut OTC-johdannaissopimukset määritetään keskusvastapuolessa. Vaatimus tuli voimaan joulukuussa 2015. EMIR-asetuksen hyväksymisen jälkeen keskusvastapuolitoiminnan volyymi on kasvanut nopeasti niin EU:ssa kuin maailmanlaajuisestikin. Kasvu selittyy tiettyjä omaisuuslajeja koskevalla pakollisella määrityksellä sekä sillä, että keskusvastapuolimäärityksen vapaaehtoinen käyttö on lisääntynyt sitä mukaa kuin markkinatoimijat ovat yhä enenevässä määrin tulleet tietoisiksi sen hyödyistä. Näihin infrastruktuureihin kohdistuvat luottoriskikeskittymät ovat lisääntyneet, ja tätä taustaa vasten voitaisiin tehostaa EU:n keskusvastapuolia sekä EMIR-asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kolmansien maiden keskusvastapuolia koskevia valvontajärjestelyjä. EU:n keskusvastapuolten valvontaan sovellettavissa EMIR-asetuksen mukaisissa nykyjärjestelyissä, joihin kuuluu kotijäsenvaltion viranomaisen koordinoimia kollegioita, on tiettyjä huolta herättäviä näkökohtia: i) pienellä keskusvastapuolijoukolla on suuri merkitys EU:n koko rahoitusjärjestelmän kannalta, ja siksi tukeutuminen lähinnä kotijäsenvaltion valvontaviranomaiseen on herättänyt huolta, ii) EU-jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavat valvontakäytännöt saattavat aiheuttaa sääntelyn ja valvonnan katvealueiden hyväksikäytön riskejä keskusvastapuolille ja välillisesti niiden määritysosapuolille ja asiakkaille ja iii) keskuspankkien merkitystä rahan liikkeeseenlaskijoina ei ole otettu riittävästi huomioon keskusvastapuolten kollegioissa. Huolta aiheuttavat myös valvontajärjestelyt, joita sovelletaan EU:ssa toimiviin kolmansien maiden keskusvastapuoliin: i) EMIR-asetuksen mukaisten vastaavuus- ja tunnustamissääntöjen täytäntöönpanossa, etenkin kolmansien maiden tunnustettujen keskusvastapuolten jatkuvassa valvonnassa, on ilmennyt joitakin puutteita, ii) on varsin mahdollista, että valvontatavoitteet ja keskuspankkien tavoitteet eivät ole keskenään linjassa, kun kyseessä ovat kolmansien maiden keskusvastapuolia käsittelevät kollegiot, joihin ei osallistu EU:n viranomaisia, ja iii) jos kolmannessa maassa muutetaan keskusvastapuoliin sovellettavia sääntöjä ja/tai sääntelykehystä, EU:n ja kolmannen maan keskusvastapuolten välille voi muodostua epätasapuoliset toimintaedellytykset, minkä lisäksi voi syntyä mahdollisuuksia sääntelyn ja valvonnan katvealueiden hyväksikäyttöön, sillä tällä hetkellä ei ole mekanismia sen varmistamiseksi, että EU saa automaattisesti tiedon tällaisista muutoksista. Nykyisin Yhdistyneen kuningaskunnan keskusvastapuolet määrittävät huomattavan määrän euromääräisiä johdannaistransaktioita ja muita EU:n määritysvelvollisuuden piiriin kuuluvia transaktioita. Edellä mainittuihin huolenaiheisiin on siis sitäkin suurempi syy, kun otetaan huomioon, miten suuri osuus tällaisista transaktioista määritetään EU:n lainkäyttöalueen ulkopuolella Yhdistyneen kuningaskunnan erottua EU:sta.