Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto `Huomisen keksiminen` Euroopan tutkimus kansalaisten palveluksessa"

(97/C 133/06)

Komissio päätti 5. syyskuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.

Asian valmistelusta vastannut energia-, ydinvoima- ja tutkimusjaosto antoi lausuntonsa 5. helmikuuta 1997. Esittelijänä oli Giannino Bernabei.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26. helmikuuta 1997 pitämässään 343. täysistunnossa seuraavan lausunnon äänin 97 puolesta, 1 vastaan, kahden pidättyessä äänestyksestä.

1. Talous- ja sosiaalikomitean suositukset

Talous- ja sosiaalikomitea, joka ottaa huomioon

1.1. komission esittämät alustavat suuntaviivat viidettä puiteohjelmaa varten (), jäsenvaltioiden ensimmäiset reaktiot ja Euroopan parlamentin, teollisuuden tutkimuksen ja kehityksen neuvoa-antavan komitean (IRDAC), Euroopan tiede- ja teknologiakokouksen (ESTA) sekä Euroopan tiedesäätiön (ESF) tuoreimmat kannanotot, jotka osoittavat edellisten puiteohjelmien yhteydessä jo esitetyt Euroopan tutkimuksen yhteiset vahvuudet ja heikkoudet;

1.2. Euroopan tutkimuksen myönteisen panoksen tiedeyhteisön integraatioon, yritysten välisten yli 100 000 yhteistyösuhteen syntyyn sekä joidenkin merkittävien alojen teknologiseen kehitykseen;

1.3. markkinoiden maailmanlaajuistumisen ja innovaatioprosessien nopeutumisen, jotka ovat johtaneet uusien teknologioiden välittömään ja yleiseen leviämiseen ja siten niiden nopeaan vanhentumiseen;

1.4. yhteisen, kaikkien hyväksymän ja yhteisön muiden toimintalinjojen kanssa yhtenäisen strategian puutteen; tällaisella strategialla voitaisiin sekä yhteisen tutkimuksen että tutkimuksen, innovaation ja markkinoiden välisen nykyistä suuremman dynamiikan avulla vastata tehokkaasti tärkeimpien kilpailijoiden haasteeseen;

1.5. Euroopan tutkimuksen vakavat heikkoudet tehokkuuden, osallistumisen, markkinakypsyyden ja teknologisen yhteenkuuluvuuden alalla;

1.6. yhteisön tutkimuspolitiikan yhä monimutkaisemman toteutuksen, mikä johtuu päätöksentekomenettelyjen lisääntymisestä ja uusien jäsenvaltioiden liittymisestä unioniin;

1.7. tutkimukseen Euroopassa käytetyt varat, jotka ovat 2 % bruttokansantuotteesta ja joista 9 % käytetään muihin eurooppalaisiin tutkimuspoliittisiin aloitteisiin kuin yhteisöaloitteisiin ja 4 % puiteohjelmiin, kun taas jäsenvaltiot päättävät itsenäisesti varojen käytöstä 87 %:n osalta;

1.8. tästä johtuvan tarpeen tarkistaa perusteellisesti puiteohjelman lineaarinen tutkimusmalli, jolle on ominaista puutteellinen koordinaatio ja strategisten hahmotelmien puuttuva määrittely ja josta ilmenee, että on mahdotonta jatkaa sattumanvaraisia toimia myös EU:n tulevaa laajentumista sekä kansallisten ja yhteisön varojen rajallisuutta ajatellen;

1.9. välttämättömyyden vastata kansalaisten tarpeisiin työllisyyden, elämänlaadun ja eurooppalaisen järjestelmän kilpailukyvyn osalta;

suosittaa:

1.10. sellaisten laajojen ehdotusten laatimista, joihin sisältyy uusia tekijöitä ja joiden keskipitkän ja pitkän aikavälin strategiset tavoitteet saavat kaikkien tutkimuksen toimijoiden hyväksynnän ja poliittisen tuen;

1.11. uutta, integroidulle järjestelmälle perustuvaa ajattelutapaa, jonka avulla luodaan yhteisön ja muiden eurooppalaisten tutkimushankkeiden sekä jäsenvaltioiden mielellään yhteistyössä toteuttamien suurten TTK-hankkeiden yhteisvaikutusta, jolloin vältetään rajallisten voimavarojen hajaantuminen;

1.12. ettei yhteisön puiteohjelmaa paranneta pelkästään näennäisesti ja jätetä sen perustavanlaatuisia suuntaviivoja, menettelytapoja sekä hallinto- ja päätösmekanismeja ennalleen;

1.13. EU:sta tehdyn sopimuksen XV osaston täyttä toteuttamista kiinnittäen erityistä huomiota 130 k, 130 l ja 130 n artiklaan puiteohjelmaan kuuluvina osina;

1.14. Euroopan tutkimuksen perusteellista uudelleen järjestämistä mitä tulee strategisten hahmotelmien ja tärkeysjärjestyksen määrittelyyn, uuteen rakenteeseen, entistä suurempaan joustavuuteen, nykyistä laajempiin osallistumismahdollisuuksiin, entistä selkeämpään vastuunjakoon ja tulosten arviointiin nykyistä paremman hallinnon avulla, menettelytapojen yksinkertaistamiseen ja entistä tehokkaampiin tukirakenteisiin;

1.15. rahoitus- ja verotuskehyksen kehittämistä siten, että se suosii tutkimukseen ja koulutukseen tehtäviä aineettomia sijoituksia;

ja kehottaa:

1.16. käynnistämään välittömästi Euroopan tasolla teknologian ja teollisuuden arviointimekanismit, joihin kuuluu soveltuvien ja verrattavissa olevien, unionin tutkimusta ja teknologista innovaatiota käsittelevien tietojen järjestelmällinen vaihtoverkosto sekä tilannekartoitus, jolloin saadaan yleiskuva kunkin jäsenvaltion ja EU:n hyväksymistä toimista;

1.17. valitsemaan "alhaalta ylös" -menettelyllä ja näiden hahmotelmien perusteella tärkeimmät aihepiirit suuremman valikoitavuuden pohjalta keskittyen kysymyksiin, joissa yhteisön tutkimus on merkittävää kohdassa 6.12.2 mainittujen yhteiskuntaa, yrityksiä ja kansalaisia koskevien ongelmien ratkaisussa;

1.18. laatimaan tulevat puiteohjelmat vektoripyramidin rakenteen mukaisesti, jolloin vaakatason toimet ovat perustana, alojen välinen tutkimus ja teknologioiden välinen ongelmanratkaisu keskellä ja ylimpänä sellaiset suuret ensisijaiset hankkeet, joilla on avoin ja vaihteleva rakenne sekä strategista merkitystä Euroopan kilpailukyvylle, työllisyydelle ja yhteiskuntamallille;

1.19. takaamaan eri tasoilla tehdyn tutkimuksen yksiselitteisyyden ja yhdenmukaisuuden integroidusta lähtökohdasta käsittelemällä niitä yhdennetysti siten, että jokaisessa tutkimushankkeessa edistetään suurten strategisten aiheiden ja vaakatason toimien välistä vuorovaikutusta;

1.20. sopeuttamaan yhteisön kilpailupolitiikan teknologisen innovaation kansainvälisiin kilpailukykytavoitteisiin siten, että etusijalle asetetaan tavoitteet pelkkien yhdenmukaisten sääntöjen sijaan;

1.21. edistämään suurten strategisten hankkeiden toteuttamista 130 k, 130 l ja 130 n artiklassa mainituilla mekanismeilla, soveltuvalla oikeudellisella ja institutionaalisella kehyksellä, varmoilla ja selkeillä kannustimilla, teollisen omaisuuden suojelulla sekä toimenpidepaketilla, jolla varmistetaan taloudellinen geopoliittinen tasapaino sekä koheesion tasapainoisuus;

1.22. määräämään rajoitetun määrän ongelmanratkaisualueita, joilla taataan nykyistä laajempi rationalisointi ja suuntautuminen yhteisiin ensisijaisiin aloihin, jotka liittyvät suuriin ja strategisesti tärkeisiin hankkeisiin. Tällöin estetään myös nykyisten erityisohjelmien hajaantuneisuus, yhtenäistetään tutkimuksen moninaisuutta, nopeutetaan tulosten hyödyntämistä ja vaikutetaan yhteisön lisäarvon nykyistä näkyvämpään ilmenemiseen;

1.23. tarkastelemaan vaakatason toimia yhteisenä, suuriin yhteisiin hankkeisiin ja ongelmanratkaisuhankkeisiin automaattisesti liittyvänä resurssivarastona, jolloin syntyy pk-yritysten ja yhteisön TTK-toimien välinen järjestelmällinen ja toimiva yhteys. Tällainen yhteys olisi keskinäisellä henkilöresurssien vaihdolla luotava myös tieteen ja teollisuuden välille sekä kansainvälisen yhteistyön avulla kolmansien maiden kanssa;

1.24. integroimaan tutkimuksen kaikille tasoille kannustus- ja esittelyvälineitä tutkimukseen, innovaatioon ja markkinoiden dynamiikkaan liittyvinä tekijöinä;

1.25. koordinoimaan Euroopan tutkimusta nykyistä enemmän yhteisöön kuulumattoman eurooppalaisen yhteistyön ja innovaatiota tukevien rakennerahastojen toimien sekä yhteisön muiden koulutus- ja ammattikoulutuspoliittisten sekä yhteistyön ja ulkosuhteiden välineiden, erityisesti Tacis-, Phare- ja Meda-ohjelmien, puitteissa;

1.26. tarkistamaan perusteellisesti komission sisäistä organisaatiota luomalla mm. koordinointiyksikköjä, jotta vuorovaikutussuhteet ovat toimivia tutkimusrakenteen sisä- ja ulkopuolella;

1.27. luomaan kolmen samankaltaisen menettelyn avulla pyramidin kolmelle toiminta-alueelle nykyistä joustavampia, yksinkertaisempia ja avoimempia osallistumis- ja hallintomenettelyjä. Erityisesti olisi luotava yksi menettelytapa kaikille kolmelle vaakatason toimelle sekä tukimekanismeille, jotka helpottavat ehdotusten suuntaamista ongelmanratkaisuun kuuluviin ensisijaisiin aiheisiin ja/tai yhteisen edun piiriin kuuluviin suuriin hankkeisiin;

1.28. asettamaan yhteisön tutkimuksen käyttöön nykyistä enemmän rahoitusvaroja, jotta varmistetaan monivuotisten ohjelmien rahoitusnäkymät ja sopeutetaan tutkimusta ja kehitystä sivuavien muiden toimintalinjojen rahoitusta;

1.29. varmistamaan, että puiteohjelman rahoitusvarat käytetään nykyistä järkiperäisemmin, jolloin taataan kriittinen massa pyramidin huipulle ja nykyistä suurempi joustavuus määriteltäessä yhteisön osallistumisastetta ongelmanratkaisututkimuksessa Gatt-sopimusten mukaisesti sekä suuntaamaan vaakatason toimiin nykyistä suurempi osuus yhteisistä varoista.

2. Johdanto

2.1. Kaikki neljä peräkkäistä puiteohjelmaa ovat olleet merkittäviä etappeja yhteisön tutkimuksessa. Tavoitteita on asteittain kehitetty ja varoja huomattavasti lisätty: tutkimusbudjetti on kasvanut 380 milj. ecusta vuonna 1981 yli 3 200 milj. ecuun vuonna 1996.

2.2. Neuvoston ja Euroopan parlamentin päätös kaksinkertaistaa neljännen puiteohjelman (1994 1998) varat kolmanteen puiteohjelmaan verrattuna voitiin hyväksyä vain, koska tutkimuksen toimijoiden ja käyttäjien suuri enemmistö sekä julkinen mielipide oli vakuuttunut yhteisön tutkimusjärjestelmän tehokkuudesta.

2.3. Ennen viidennen puiteohjelman suuntaviivojen määrittelyä komissio on vuoden 1997 maalis-huhtikuuksi suunniteltua ehdotustensa virallista julkistamista silmällä pitäen esittänyt joitakin ajatuksia kahdessa äskettäin julkaistussa tiedonannossa otsikoilla "Huomisen keksiminen: Euroopan tutkimus kansalaisten palveluksessa" () ja "Viides puiteohjelma: lisää aineksia suuntauksista käytävään keskusteluun" ().

2.4. Samanaikaisesti aloitettiin myös jäsenvaltioissa sisäinen keskustelu, joka johti niiden vastaavien kantojen määrittelyyn. Euroopan parlamentti hyväksyi myös 21. vuosisadan tutkimusta käsittelevän raportin. Myös IRDAC, ESTA ja Euroopan tiedesäätiö ovat julkaisseet asiaa koskevat kannanottonsa.

2.5. Näiden asiakirjojen analyysistä ilmenee eurooppalaisen tutkimuksen vahvuuksien ja heikkouksien tietty yhdenmukaisuus. Näitä vahvuuksia ja heikkouksia on jo käsitelty komission aiempien puiteohjelmien arvioinneissa. Talous- ja sosiaalikomitea on useaan otteeseen korostanut () Euroopan tutkimuksen perusteellisen uudelleenjärjestelyn tarvetta, jotta sopeudutaan muuttuneeseen kilpailu- ja maailmanmarkkinatilanteeseen.

2.6. Edellä mainitut arvioinnit eivät siis sisällä mitään uutta verrattuna aiemmin, osittain jo kauan sitten ilmenneisiin puiteohjelman, Euroopan tärkeimmän strategisen TTK-välineen lähtökohtien puutteisiin. Nyt kuitenkin tiedetään, ettei tarkistusta voi enää lykätä, jos halutaan toteuttaa Euroopan tutkimuksen ja tieteellisen kehityksen entistä suurempi lisäarvo, mitä tulee kansalaisia palvelevan järjestelmän kilpailukykyyn, yhteisten strategisten hahmotelmien määrittelyyn, kaikkien nykyisten yhteisövälineiden uuteen rakenteeseen sekä nykyistä tehokkaampiin ja avoimempiin määrittely-, osallistumis- ja hallintomenettelyihin.

3. Yhteisön tutkimuksen vahvuudet

3.1. Yhteisön tutkimus on tukenut Euroopan tiedeyhteisön integraatiota ja budjettinsa rajoissa vaikuttanut osaltaan yhteisön teollisuuden kilpailukykyyn.

3.2. Yhä useampien yhteisön jäsenvaltioista kotoisin olevien yritysten, tutkimuskeskusten ja käyttäjien osallistuminen Euroopan tutkimushankkeisiin on vuosien kuluessa johtanut yli 100 000 yhteistyösuhteen syntyyn Euroopassa. Moni näistä suhteista on myöhemmin muuttunut kauppakumppanuudeksi.

3.3. Joillakin merkittävillä teknologian aloilla saavutetut kiistämättömät tulokset, kuten hiivageenin paikantaminen, rinnakkaistietokoneet, televiestintästandardit ja ensimmäiset ydinfuusiokokeilut ovat osoittaneet tutkimusaloitteiden suuret mahdollisuudet. Näissä tutkimusaloitteissa ovat mukana Euroopan tieteen huiput, ja varat keskitetään niissä tarkasti määriteltyihin hankkeisiin.

3.4. Euroopan tutkimus on vaikuttanut voimakkaasti teknisten standardien määrittelyyn Euroopan tasolla, mikä on mahdollistanut järjestelmien yhteensopivuuden ja näin laajentanut yhteisten hankkeiden mahdollisuuksia.

>KAAVION ALKU>

Pitkän ja keskipitkän aikavälin strategiset tarpeet

Maailmanlaajuiset-markkinat ja kansalaisten tarpeiden tyydyttäminen

Suuret

ylikan-

salliset

hankkeet

Ongelmanratkaisu

-

Yleisöohjelmat

PK-Yritysten innovaatio-ohjelmat

-

Kansainväliset

yhteisöohjelmat

-

Inhimillisten voimavarojen

koulutus- ja vaihto-ohjelmat

Paikalliset markkinat ja kansalaisten tarpeiden tyydyttäminen

Lyhyen aikavälin tarpeet

>KAAVION LOOPU>

4. Yhteisön tutkimuksen heikkoudet

4.1. Päätösprosessi. EU:n jäsenvaltioiden määrä on kasvanut 10:stä 15:een, ja puiteohjelman päätösmenettelyt ovat moninkertaistuneet. Nykyisin päätösmenettelyjä on neljä: yhteispäätösmenettely puiteohjelman hyväksymiseksi, kuulemismenettely erityisohjelmien hyväksymiseksi, yhteistoimintamenettely osallistumissäännöistä päätettäessä ja menettelytavat EU:n perustamissopimuksen 130 k, 130 l ja 130 n artiklassa mainittujen toimien toteuttamiseksi. Tämä aiheuttaa tehottomuutta ja hitautta, jolloin tutkimuspolitiikan toteuttaminen kärsii. Lisäksi komission sisäinen vuosittainen budjettikäsittely saattaa aiheuttaa toimielinten välisiä kiistoja. Hallitustenvälinen konferenssi tarjoaa tilaisuuden yksinkertaistaa päätöksentekoa ja vähentää päätösmenettelyjen määrää vaarantamatta avoimuutta ja demokratiaa.

4.2. Koordinointi. Yhteisön eri toimintalinjoja ja TTK-politiikkaa sekä yhteisön TTK-politiikkaa ja kansallisia TTK-politiikkoja on koordinoitu puutteellisesti. Integroinnin avulla vältettäisiin kaksinkertainen työ ja taattaisiin kriittisen massan syntymiselle välttämätön varojen, tieteen huippujen ja tutkimusrakenteiden keskittyminen, jolloin järjestelmän kilpailukyky voitaisiin pitää tärkeimpien kilpailijoiden tasolla.

4.3. Teknologian käyttö sellaisten suurten strategisten tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka vastaavat kansalaisten, yritysten ja yhteiskunnan tarpeisiin, vaatii nykyistä enemmän varoja, jotta yhteisön toimet saavuttavat kriittisen kynnyksen: esittely maksaa yleensä kymmenen kertaa enemmän kuin tutkimus.

4.4. Läheisyysperiaate. Sellaisten soveltuvien välineiden puute, joilla voitaisiin määritellä perustavanlaatuisia strategisia hahmotelmia ja jotka mahdollistaisivat päätökset yhteisön ja jäsenvaltioiden tutkimuksen koordinoimiseksi ja keskittämiseksi vain yhteisillä ja järjestelmällisillä ponnistuksilla saavutettaviin tavoitteisiin, on estänyt noudattamasta täydellisesti läheisyysperiaatetta, johon kuuluu eurooppalaisen lisäarvon selkeä määrittely ja riittävä ilmentyminen. Yhteisön neljänteen puiteohjelmaan kuuluvat katalyyttimekanismit ovat tehokkaita vain jos ne markkinoiden kysynnän vaikutuksesta saavat läheisyysperiaatteen eri tasoilla liikkeelle merkittäviä lisävaroja, jotka ylittävät 50 %:n rahoitusosuuden. Läheisyysperiaate ja koordinointi ovat nimittäin saman kolikon eri puolia.

4.5. Tehokkuus. Yhteisön tutkimuksen toiminta-alueet ovat lisääntyneet ja automaattisesti jatkuvien ohjelmien lineaariset prosessit kerrostuneet, mikä korostaa hajaantumiseen ja ohjelmien jäykkyyteen johtavaa suuntausta sekä toiminta-alueen laajentumista. Lisäksi byrokraattisia, eri yksiköihin jakautuneita hallintorakenteita ei ole rationalisoitu eikä verkottumisen, avoimuuden ja tarkistettavuuden takaavaa järjestelmällistä ja nopeaa tiedonvaihtoa ole toteutettu. Erityisohjelmien hallintomenetelmät eivät ole soveltuvia ja ne ovat toisesta puiteohjelmasta lähtien pysyneet lähes muuttumattomina, kun taas rahoituksen ja hankkeiden määrä on kolminkertaistunut. Tämän johdosta hallinto- ja henkilöstökulut ovat kasvaneet valtavasti ja vastaavat 7 %:a tutkimuksen kokonaisbudjetista.

4.6. Osallistuminen. Yhteisön tutkimuksen monimutkaiset osallistumismenettelyt ovat vaikeuttaneet erityisesti pk-yritysten ja loppukäyttäjien osallistumista tutkimukseen ja siten suuntaamasta sitä nykyistä enemmän innovaatioon, jolla voidaan vastata yhteiskunnan tarpeisiin uusilla tuotteilla ja uusilla menettelytavoilla. Pienet ja erityisesti mikroyritykset muodostavat kuitenkin tärkeän perustan kestävälle kehitykselle ja työllisyydelle myös silmällä pitäen huipputuotteiden valmistusta kapeille markkina-alueille ja teknologian loppukäyttöä "klassisilla" aloilla. Lisäksi hylättyjen hankkeiden osuus on joillakin aloilla suuri rahoitettuihin hankkeisiin verrattuna, ja korkealaatuisiakin hankkeita on jäänyt rahoituksetta. Ehdotusten valmistelun kustannukset eivät siten vastaa hyväksyttyjen hankkeiden määrää.

4.7. Markkinakypsyys. Innovaation paradoksaalisesta tilanteesta ilmenee Euroopan tieteellisen potentiaalin ja innovaation välinen kuilu. Euroopassa tieteelliset tulokset ja teknologiset toteutukset testataan ja muutetaan teollisiksi ja kaupallisiksi menestystuotteiksi paljon hitaammin kuin kilpailijamaissa, joissa tarve hyötyä sijoituksista näkyy innovaation nopeana muuntamisena kaupallisiksi tuotteiksi. Ilmoitettujen patenttien perusteella voidaan todeta, että Japanilla on kolmen johtavan teknologiamaan joukossa edistynein teknologia, Yhdysvalloilla vahva asema kaikilla teknologian aloilla, kun taas Euroopassa, jossa patentoimisen kulut ovat korkeimmat, painopiste on perinteisillä aloilla.

4.8. Eurooppalaisen järjestelmän teknologinen yhtenäisyys. Epäedullisten alueiden rakenteet ja perusrakenteet on maantieteellisen aseman johdosta liitetty puutteellisesti Euroopan unionin verkostoihin, ja teknologiset erot ovat yhteiskunnallis-taloudellisiakin eroja suuremmat. Puiteohjelman ja TTK-toimiin kohdistettujen rakennerahastojen puutteellinen yhteisvaikutus vaikeuttaa näiden alueiden toimijoiden osallistumista yhteisön tutkimusohjelmiin, jolloin ne ovat ajan mittaan vaarassa syrjäytyä kehityksestä.

4.9. Yhteisön työllisyystilanne, kilpailukykyindikaattorit, tuleva laajentuminen 15 jäsenvaltion yhteisöstä 25 jäsenvaltion yhteisöksi, kansalliset budjetit ja siten myös yhteisön varainhoito Maastrichtin sopimuksen perusteita silmällä pitäen eivät enää salli sattumanvaraisia, suoraviivaisesti suunniteltuja, koordinoimattomia ja kohdistamattomia toimia, joiden jäykkä osallistumismenettely, jaottelu ja avoimuuden puute estää usein erityisesti pk-yritysten ja tutkimuslaitosten osallistumisen, vaikka näillä olisi huomattavia mahdollisuuksia innovaatioon. Yhteisöltä puuttuu yhteinen, muihin toimintalinjoihin sovitettu strategia, jolla voitaisiin vastata tärkeimpien kilpailijoiden haasteeseen tehokkaasti sekä tutkimuksen rahoituksen (3 % bkt:stä Japanissa ja 2,5 % Yhdysvalloissa verrattuna 2 %:iin EU:ssa) että tutkimuksen, innovaation ja markkinoiden välisen dynamiikan nopeuttamisen osalta, jossa Euroopan innovaation paradoksaalinen tilanne aiheuttaa erittäin kielteisiä seurauksia.

4.10. Erityisesti olisi tuettava tutkimusta, johon yritykset osallistuvat nykyistä laajemmin. Tämä edellyttää aineettomille sijoituksille edullista rahoituksellista ja verotuksellista toimintakenttää, jotta yritysten rahoittaman tutkimuksen osuus bkt:stä kasvaa, kuten Yhdysvalloissa tällä hetkellä tapahtuu. Euroopan heikkous tällä alalla voidaan selittää myös sillä, että eurooppalaisten yritysten osuus tutkimuksen rahoituksesta joitakin aloja, kuten lääke- ja kemianteollisuutta, lukuunottamatta on keskimääräisesti alhaisempi kuin Yhdysvaltojen (38 %) ja Japanin (55 %) vastaavat osuudet.

5. Muuttunut kansainvälinen ympäristö

5.1. Tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen suunnattujen varojen optimaalinen käyttö on kaikkien tunnustama perustava tekijä, jolla pyritään ratkaisemaan kansainvälisen kilpailun tuomat ongelmat ja vastaamaan kansalaisten tarpeisiin.

5.2. Tämä tekijä on ratkaiseva edellytys talouden kasvun ja työllisyyden ylläpitämiseksi ja vahvistamiseksi, kun otetaan huomioon kaksi toisiinsa liittyvää ilmiötä: markkinoiden maailmanlaajuistuminen ja miltei samanaikaisesti tapahtuva uuden teknologian eri muotojen leviäminen, joka on maailmanlaajuistumista ja innovaatiota nopeuttava tekijä.

5.3. Sen lisäksi, että Euroopan tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen suuntaamat rahoitusvarat ovat pienet (bkt:n prosenttiosuudella mitattuna) Yhdysvaltoihin ja Japaniin verrattuna samoin kuin tutkijoiden määrä tuhatta asukasta kohti (Japanissa miltei kaksinkertainen), on havaittavissa vielä kaksi muutakin heikkoutta. Tutkimukseen liittyviä eri tasoja, ohjelmia ja strategioita ei ole koordinoitu keskenään, mikä synnyttää toistuvuutta ja estää tarvittavaa yhteisvaikutusta. Sisämarkkinoiden jako 15 kansalliseen innovaatiojärjestelmään on syynä siihen, että maailmanlaajuistuminen tapahtuu pikemminkin Euroopan sisämarkkinoiden ulkopuolella. On kehitettävä todellinen koulutusta sisältävä innovaatiokulttuuri, joka kannustaa puiteohjelman mahdollisuuksien käyttöön osallistumisverkostojen nykyistä suuremmalla "käyttäjä-ystävällisyydellä".

5.4. Tässä yhteydessä on välttämätöntä tarkistaa oleellisesti puiteohjelman suoraviivaista tutkimusmallia. Tällaisella sovittamisella olisi pyrittävä mm. keskittämään henkilöresursseja ja rahoitusta yhteisiin tavoitteisiin, jotka on määritelty Euroopan tasolla tehtyjen strategisten hahmotelmien perusteella. Lisäksi olisi jo TTK-ohjelmien suunnittelutasolla valmisteltava mekanismeja, joiden avulla tuloksia voidaan hyödyntää nopeasti ja laajalti.

6. Kohti viidettä puiteohjelmaa

"Euroopan ei tule piiloutua itsensä taakse"

Jacques Delors, 3. joulukuuta 1996

6.1. Nykytilanteeseen, jossa varoja on niukalti, ja tietyt mekanismit edistävät pirstoutumista, voidaan vastata kahdella tavalla:

joko luovutaan puiteohjelman kunnianhimoisista tavoitteista ja tuetaan yhteisön tutkijoiden ja tutkimuslaitosten välistä yhteistyöverkkoa, uudistetaan hallintoa ja menettelytapoja sekä parannetaan tulosten levitys- ja hyödyntämismekanismeja,

tai luodaan vektorijärjestelmä, jossa kaikki kansalliset, eurooppalaiset ja yhteisön tutkimustoimet keskitetään kaikkien hyväksymiin ja sitoviin tavoitteisiin, jotka määritellään yhteisten strategisten hahmotelmien perusteella, minkä seurauksena Euroopan tutkimuksen taso kokonaisuudessaan nousee ja tutkimuksen, innovaation ja markkinoiden välinen prosessi nopeutuu.

6.2. Liian kunnianhimoiset tavoitteet suhteessa käytössä oleviin voimavaroihin, välineisiin ja poliittiseen tahtoon tavoitteiden saavuttamiseksi yhdessä saattavat aiheuttaa vastenmielisyyttä tai jopa vihamielisyyttä tehotonta varainhoitoa kohtaan, joka ei toimi avoimesti eikä saa aikaan työllisyydessä ja elämänlaadussa näkyviä tuloksia. Euroopan kansalaiset ovat oppineet kiinnittämään huomiota terveeseen taloudenhoitoon ja siihen, että heidän on saatava myös hyötyä uhrauksista, joita heiltä on vaadittu EU:n vahvistamiseksi.

6.3. Jos tulokset toisaalta eivät näkyisi taloudellisessa ja kaupallisessa menestyksessä eikä kansalaisten tarpeita tyydytettäisi uusilla tuotteilla ja työpaikoilla, tulevien sukupolvien perinnöksi jäisi hallitsematon teknologian, talouden ja työllisyyden alennustila.

6.4. Tarvitaan siis laajoja ehdotuksia, joihin sisältyy uusia tekijöitä ja joiden keskipitkän ja pitkän aikavälin strategiset tavoitteet saavat kaikkien tutkimusalan toimijoiden hyväksynnän ja poliittisen tuen.

6.5. Yhteisön puiteohjelmaa ei tule parantaa vain näennäisesti ja jättää sen perustavanlaatuisia päälinjoja, menettelytapoja sekä hallinto- ja päätösmekanismeja ennalleen.

6.6. Jos EU ei päättäväisesti ja soveltuvia menettelytapoja ehdottamalla ratkaise kansallisen, yhteisön ja muun eurooppalaisen tutkimuksen todelliseen integraatioon tähtäävien perustamissopimuksen 130 k, 130 l ja 130 n artiklan tehokkaan toteuttamisen ongelmaa, yhteisön TTK-tukea on pidettävä vain lisänä, joka on kansallisen tuen kanssa vaihtoehtoinen tai kilpaileva tukimuoto. Näin yhteisön tutkimus ja teknologinen kehitys ei kerää lisäarvoa eikä siten ansaitse vahvistamista.

6.7. Tämä ei tarkoita, ettei läheisyysperiaatetta tulisi noudattaa tai että eri tasojen välistä toimivaltatasapainoa tulisi muuttaa, vaan että nykyisen tilanteen vaaroja silmällä pitäen kansalaisille on esitettävä innovatiivisia ratkaisuja, jotka koskevat kansallisten, eurooppalaisten ja yhteisön ponnistusten joiden rahoittamiseen kansalaisten on osallistuttava välistä nykyistä paljon laajempaa vuorovaikutusta ja integraatiota.

6.8. Eurooppalainen tutkimus on siis järjestettävä perusteellisesti uudelleen strategisten hahmotelmien ja tärkeysjärjestyksen määrittelyn, uuden rakenteen, nykyistä suuremman joustavuuden, entistä laajempien osallistumismahdollisuuksien, menettelytapojen yksinkertaistamisen ja nykyistä tehokkaamman tukirakenteen suhteen.

6.9. On korostettava, että jollei puiteohjelman mekanismeja määritellä uudelleen siten, että tavoitteena on yhteiselle kilpailustrategialle perustuva todellinen eurooppalainen tutkimuspolitiikka, on vaara, että yhteisön toimet vähenevät yhä enemmän talouden ja työllisyyden kehitykselle ratkaisevilla aloilla ja mahdollisesti loppuvat kokonaan.

6.10. Eurooppalainen lisäarvo järjestelmän kilpailukyvyn ja kansalaisten työllisyyden kannalta

6.10.1. Euroopan unionin perustamissopimuksen XIII ja XV osastossa määritellyn tutkimuspolitiikan puitteissa tavoitteet, rakenteet ja menetelmät on uudistettava siten, että EU:n tutkimus on kilpailukykyinen Yhdysvaltojen ja Japanin tutkimuksen kanssa. Suuret yhdysvaltalaiset ohjelmat, kuten SEMATHEC (Consortium on Semiconductor Technology), TRP (Technology Reinvestment Project), CRADAS (Cooperative Research and Development Agreements), MEP (Manufacturing Extension Program), ATP (Advanced Technology Project) ja SBIR (Small Business Investment in Research), luovat valtiollisen ja yksityisen tutkimuksen välistä laajaa yhteisvaikutusta koko maan tasolla. Japanissa, jossa valtiollisen rahoituksen osuus tutkimusrahoituksessa kasvoi 7 % vuonna 1996, tiede- ja teknologianeuvosto on hyväksynyt keskipitkän ja pitkän aikavälin tieteellisen tutkimuksen ja teknologian perussuunnitelman, jossa nimetään joukko yhteisiä TTK-tavoitteita seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi.

6.10.2. Eurooppalaista lisäarvoa ajatellen tarvitaan siis uutta ajattelutapaa, jotta Euroopan tutkimus muotoillaan uudelleen läheisyysperiaatetta kunnioittaen, joka ei saa erottaa toisistaan yhteisöpolitiikkaa ja kansallisia poliittisia strategioita.

6.10.3. Tämän uuden ajattelutavan olisi perustuttava vektorijärjestelmälle, jonka avulla vältetään rajoitettujen varojen hajaantuminen luomalla yhteisön, muun eurooppalaisen ja niiden suurten TTK-toimien yhteisvaikutusta, jotka jäsenvaltiot haluavat ensisijaisesti toteuttaa yhteisesti. Tämä tarkoittaa, että tutkimus on suunnattava yhteisiin strategisiin tavoitteisiin, mutta toteutus annetaan kuitenkin läheisyysperiaatteen mukaisesti soveltuvimmalle tasolle. Tämän uuden ajattelutavan pohjalta, millä tasolla tahansa toteutettavat TTK-toimet on suunniteltava ja toteutettava eurooppalaisesta näkökulmasta.

6.10.4. Vain yhteisen strategian ja Euroopan tasolla tunnustettujen tavoitteiden avulla voidaan luoda eurooppalaista lisäarvoa, eli säilyttää korkean teknologian kilpailukykyinen asema, vastata kansalaisten tarpeisiin ja luoda uusia työpaikkoja.

6.11. Yhteisten strategisten hahmotelmien määrittely

6.11.1. Yhteisön strategiset analyysit perustuvat tällä hetkellä osoittimiin, jotka ovat peräisin kansallisista lähteistä tai muista kansainvälisistä organisaatioista, kuten OECD:stä. EU:lla ei ole sellaista integroitua järjestelmää soveltuvien ja verrattavissa olevien, tutkimusta ja teknologista innovaatiota koskevien tietojen vaihtoa varten, jonka avulla voitaisiin nopeasti luoda avoimia ja tehokkaita strategisia hahmotelmia, jotka olisivat vuorostaan pohjana yritysten, alueiden, jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla tehtäville yhteisille päätöksille.

6.11.2. Tämän mukaisesti on määriteltävä selkeitä ja näkyviä tavoitteita, jotka hyväksytään eri tasoilla, jotta voidaan antaa päteviä ratkaisuja kansalaisten, yritysten ja yhteiskunnan ongelmiin, kuten elämänlaatu, terveys ja ympäristö, tietoyhteiskunta ja multimediakoulutus ja ammattikoulutus, kestävä kehitys ja työpaikkoja luova kasvu, teollisuuden kilpailukyky, edistyneet energiajärjestelmät, kestävä liikkuvuus ja intermodaalisuus, asuttavuus ja kehittyneet perusrakenteet kaupunki-, maaseutu- ja rannikkoalueilla, tulevaisuuden tehdas, teknologinen yhteenkuuluvuus sijoitusten ja innovaation osalta sekä arkkitehtuuri- ja kulttuuriperinnön suojelu.

6.11.3. Tämän vuoksi olisi Euroopan tasolla pikaisesti käynnistettävä teknologisen ja teollisen kehityksen arviontimekanismit, joihin liittyy unionin tutkimusta ja teknistä innovaatiota koskevien soveltuvien ja vertailukelpoisten tietojen järjestelmällinen vaihtoverkosto. Lisäksi tarvitaan tilannekartoituksia, jotka vastaavat Euroopan työllisyyden tarkkailuelimen kartoituksia ja jotka antavat yleiskuvan kaikista kansallisista ja yhteisön toimista ja mahdollistavat niiden keskinäisen vertailun.

6.11.4. Tällaiset hahmotelmat olisivat välttämättömiä muotoiltaessa yhteisön kilpailukykyistä TTK-politiikkaa, jolla tarjotaan teknologisen kehityksen toimijoille kehykset, ei selvää kuviota.

6.11.5. Kaikkien kansallisten elinten osallistuminen tällaisten hahmotelmien määrittelyyn helpottaisi yksimielisyyden saavuttamista yhteisön TTK-politiikan tärkeysjärjestyksestä, joka edustaisi todellista eurooppalaista lisäarvoa.

6.12. Tärkeysjärjestyksen määritteleminen

6.12.1. Kuten komissiokin tiedonannossaan myöntää, tärkeimmät aihepiirit on valittava suuremman valikoivuuden pohjalta "keskittymällä kysymyksiin, joissa yhteisön tutkimuksen osuus on merkittävä". Tähän mennessä tutkimusaiheet on valittu ylhäältä alaspäin suuntautuvalla prosessilla, johon tutkimuksen toimijat ja kansalaiset ovat osallistuneet vain rajoitetusti.

6.12.2. Olisi kuitenkin tarkoituksenmukaista, että EU muotoilisi järjestelmän rungon, kun taas valtiollisen ja yksityisen tutkimuksen toimijat valitsisivat suuret tutkimusalueet, joihin keskitetään yksityiset, kansalliset ja yhteisön voimavarat. Tämä valinta tapahtuisi käytettävissä olevien teknologisten hahmotelmien ja ennalta määrättyjen perusteiden pohjalta, joissa otetaan huomioon teollisuuden, yhteiskunnan ja koheesion asettamat tärkeysjärjestykset.

7. Uusi rakenne

7.1. Tutkittaessa puiteohjelman uuden rakenteen mahdollisuuksia on otettava huomioon EU:n perustamissopimuksen XV ja XIII osastossa (Tutkimus ja teknologinen kehittäminen sekä Teollisuus) esitetyt mahdollisuudet ja velvollisuudet.

7.2. Velvollisuuksien suhteen EU:n perustamissopimuksessa määrätään tutkimus- ja kehityspolitiikan sekä kaikkien muiden yhteisöpolitiikkojen välisestä täydestä integraatiosta. Ensisijaisena tavoitteena on vahvistaa teollisen järjestelmän ja palvelujen tieteellistä ja teknologista perustaa kokonaisuudessaan. Näin vahvistetaan kilpailukykyä kansainvälisellä tasolla ja hyödynnetään täysin sisämarkkinoiden mahdollisuuksia. Ennen kaikkea yhteisön kilpailupolitiikka on sovitettava nykyistä paremmin kansainvälisen kilpailun vaatimuksiin ponnisteltaessa teknologisen edistyksen ja innovaation puolesta. Tässä yhteydessä tavoitteet olisi asetettava etusijalle pelkkien yhdenmukaisten sääntöjen sijaan.

7.3. Kansallisten ja yhteisön politiikkojen integraatio on ankkuroitu perustamissopimuksen 130 g artiklaan, erityisesti yritysten, korkeakoulujen ja tutkimuskeskusten keskinäistä ja niiden kanssa tehtävää yhteistyötä tukevien ohjelmien sekä kansainvälisen yhteistyön, tulosten levityksen ja hyödyntämisen sekä tutkijoiden koulutuksen ja liikkuvuuden tukemisen suhteen.

7.4. Perustamissopimuksen 130 h artiklaan on kirjattu yhteisön ja jäsenvaltioiden toimien koordinointi, kun taas 130 k, 130 l ja 130 n artiklassa hahmotellaan vielä kokeilemattomia mahdollisuuksia, kuten täydennysohjelmia, yhteisyrityksiä ja yhteisön osallistumista useiden jäsenvaltioiden yhteisiin tutkimusohjelmiin.

7.5. Näiden velvollisuuksien ja mahdollisuuksien taustaa vasten yhteisön tutkimukselle on suunniteltava uusi vektorirakenne, joka sisältää eurooppalaisten, tutkimustoimien kaikki tasot ja suuntautuu yhteisen tärkeysjärjestyksen mukaisesti, jolloin perustamissopimuksen määräyksiä lopulta noudatetaan tehokkaasti ja johdonmukaisesti.

7.6. Kun otetaan huomioon, että Euroopan tutkimukseen käytetyistä varoista, jotka ovat 2 % bkt:stä, 9 % käytetään muihin eurooppalaisiin tutkimusaloitteisiin kuin yhteisöaloitteisiin ja 4 % puiteohjelmiin, kun taas jäsenvaltiot päättävät itsenäisesti jäljellejäävästä osuudesta, pitäisi yhteisön tutkimuksen tämän uuden rakenteen ansioista nykyistä helpommin voida toimia yhteisön tutkimuksen veturina ja kantavana voimana kohti kansallisten ja yhteisön TTK-toimien nykyistä tiiviimpää yhteenliittymistä.

7.7. Puiteohjelman uusi suunnitelma voidaan esittää vektoripyramidin muodossa:

7.7.1. Alimpaan tasoon keskittyisivät kolme vaakatason toimenpidettä:

teknologisen innovaation ja esittelyn tukeminen sekä pk-yritysten tutkimukseen osallistumisen edistäminen,

yhteisön tutkimuksen laajentaminen sitä rajaaviin suuriin aihepiireihin,

tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus erityisesti teollisuuden ja korkeakoulujen välillä, jolloin edistetään myös voimakasta eurooppalaista identiteettiä.

7.7.2. Keskitasolle sijoittuu alojen ja teknologioiden välinen tutkimus, jonka on nykyisen puiteohjelman yhteydessä aloitettujen toimien jatkamisesta huolimatta tarkoitus mahdollistaa keskittyminen tärkeimpiin ongelma-alueisiin ja estää yhteisön tutkimuksen nykyinen hajaantuneisuus moniin erityisohjelmiin, jotka ovat usein päällekkäisiä mutta toimivat harvoin yhdessä.

7.7.3. Ylimpänä sijaitsevat tärkeimpiä aiheita käsittelevät keskeiset hankkeet, joiden rakenne on avoin ja vaihteleva, joten niihin kuuluvat yhteisö ja kulloinkin osallistuvat jäsenvaltiot, ja joilla on strategista merkitystä Euroopan kilpailukyvylle, työllisyydelle ja eurooppalaiselle yhteiskuntamallille. Nämä hankkeet kootaan yhteen strategiseksi paketiksi, jolla taataan taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus talous- ja sosiaalikomitean aiemmassa lausunnossa tekemien, tutkimuspolitiikan koordinointia koskevien ehdotusten ja osoittamien menettelyjen mukaisesti ().

7.8. Jotta Euroopan innovaatioparadoksin kielteiset puolet voidaan muuntaa myönteisiksi talouden, kaupan ja työllisyyden aloilla, markkinat ja kansalaisten tarpeiden tyydyttäminen on liitettävä vektoripyramidin alimpaan ja ylimpään tasoon. Ylimmän tason suuret hankkeet, joista on yhteistä etua, on toteutettava alhaalta ylöspäin suuntautuvan rakenteen mukaisesti, johon tutkimuksen, innovaation ja markkinoiden välisen dynamiikan toimijat otetaan mukaan yhteisönlaajuisesti määriteltyjen keskeisten strategisten tavoitteiden puitteissa. Alimman tason toimien on varmistettava mekanismit, joilla tutkimustulokset siirretään nopeasti menestystuotteiksi ja siten vähennetään tämän prosessin viivytyksiä, kuluja ja riskejä.

7.8.1. Eri tasojen tutkimustoimien yksiselitteisyys ja yhtenäisyys on taattava integroidulla lähestymistavalla, joka edistää kunkin hankkeen yhtymäkohtia suuriin strategisiin aiheisiin ja vaakatason toimiin sekä liittää kansainvälisen, esittelevän, innovatiivisen ja inhimillisten voimavarojen ulottuvuuden yhteisön suurten strategisten valintojen kehykseen.

7.8.2. Tämä tavoitteen saavuttamista voitaisiin helpottaa ottamalla käyttöön "yhteensopivuuspalkkiot", joita myönnettäisiin sellaisille jäsenvaltioiden hankkeille, joihin sisältyy laajaa toiminnallista yhteisvaikutusta yhteisen eurooppalaisen strategian kanssa.

7.9. Pyramidin huippu: suuret strategiset hankkeet

7.9.1. Tämä uusi rakenne voisi olla vastaus komission periaateohjeisiin. Markkinoiden mukaan suuntautuneen ja siten kansalaisten tarpeita tyydyttävän sekä uusia työpaikkoja luovan tutkimuksen edellytyksenä on keskittäminen ja koordinointi. Vastaavasti olisi aktivoitava nykyisen puiteohjelman ja avoimen rakenteen mekanismien välistä yhteisvaikutusta, kuten perustamissopimuksen 130 k, 130 l ja 130 n artiklassa mainitaan. Yhteisvaikutusta olisi oltava myös Cost- ja Eureka-aloitteiden kanssa, joihin jäsenvaltiot ja yhteisö, käyttäjät ja tutkijat voivat osallistua jo suunnitteluvaiheessa määriteltäessä voimakkaasti markkinoiden mukaan suuntautunutta tärkeysjärjestystä.

7.9.2. Pelko sellaisten jäsenvaltioiden syrjäytymisestä, joilla on joillakin merkittävillä teknologian aloilla vain pieni tutkimuskapasiteetti, mikä on ollut syynä voimakkaasti kielteiseen suhtautumiseen komission perustamia erityisryhmiä (task force) kohtaan, voitaisiin välttää siten, että suuriin strategisiin hankkeisiin liitettäisiin toimenpidepaketti, jonka avulla huolehditaan geopoliittisesta ja taloudellisesta tasapainosta sellaisen menettelytavan puitteissa, jota talous- ja sosiaalikomitean ehdotti tutkimuspolitiikan koordinoinnista 1995 antamassa lausunnossa.

7.9.2.1. Lisäksi yhteisön osallistuminen rahoitukseen takaisi yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen avoimen ja tasa-arvoisen osallistumisen ainakin yhteisön osuuteen. Suurten strategisten tutkimushankkeiden mahdollista toteuttamista yhteisön tasolla voitaisiin myös edistää kilpailusäännöillä, joiden kannalta yhteisötason tutkimus on välttämätöntä, jotta taataan rajoittamattoman yhteensopivuus yhteisön säännösten kanssa.

7.9.3. Nykyisin on esimerkkejä keskittymisestä ja koordinaatiosta, kuten fuusioala, mutta tutkimusstrategian yhdenmukaistaminen on pikemminkin poliittisen laskelmoinnin kuin järjestelmällisen käytännön tulos. Yhdenmukaistamisen tulisi kuitenkin olla tarkistetun järjestelmällisen strategian seuraus. Tällaisen strategian pohjalta koko eurooppalainen tutkimus voitaisiin suunnata keskeisiin hankkeisiin, joilla on niihin osallistuvien jäsenvaltioiden yhteisiä tavoitteita. Jäsenvaltioiden on myös oltava valmiita suuntaamaan yhteisissä puitteissa merkittävä osa kansallisesta tutkimuksestaan kansainvälisen kilpailukyvyn haasteisiin.

7.9.4. Näin voitaisiin rahoitusvaroja ja inhimillisiä voimavaroja puiteohjelman sisä- ja ulkopuolella moninkertaistamalla ja yhdistämällä saavuttaa yhtenäisten toimien kriittinen massa, joka on sovitettu perustamissopimuksessa tutkimuspolitiikalle asetettuihin laadun, innovaation ja huipputeknologian suuriin tavoitteisiin.

7.9.5. Jotta perustamissopimuksen 130 k, 130 l ja 130 n artiklassa mainitut mekanismit otettaisiin käyttöön, yhteisön olisi luotava vastaavat oikeudelliset ja institutionaaliset puitteet, joihin sisältyy selkeä kannustinjärjestelmä. Se helpottaa yhteisten aiheiden määrittelyä, sisältää yhteisön kilpailusääntöjen poikkeustapauksia, määrittelee teollisen omaisuuden suojakehyksen sekä asettaa käyttöön tarvittavat varat, kun hankkeita käynnistetään puiteohjelman sisä- ja ulkopuolisten toteutettavuustutkimusten ja koordinointirakenteiden muodossa.

7.10. Pyramidin keskitaso: alojen ja teknologioiden väliset ongelmanratkaisualueet

7.10.1. Jos puiteohjelman uudistamisen kohteena olevia teknologian aloja rationalisoitaisiin ja suunnattaisiin nykyistä enemmän strategisesti tärkeiden suurten hankkeiden ensisijaisiin kohteisiin, moninaiset tutkimustoimet voitaisiin koordinoida kokonaissuunnitelman yhteydessä, tutkimustulosten hyödyntämistä nopeuttaa ja yhteisön toimien näkyvyyttä eurooppalaisen lisäarvon kannalta lisätä.

7.10.2. Ongelmanratkaisutekniikkoja voidaan nimittäin hyödyntää vaakatasoisesti lukuisilla aloilla, ja ne tarjoavat ratkaisumalleja laajalle käyttäjäkunnalle. Ne perustuvat kehittyvään yleis- ja perustutkimukseen, joka on taloudellisia ja sosiaalisia tarpeita koskevien uusien toimien varasto. Ongelmanratkaisutekniikkaa voidaan siis levittää laajalti ja se vaikuttaa osaltaan teollisen järjestelmän kilpailukykyyn kokonaisuudessaan. Laajojen erityisaihepiirien sijaan pyramidin keskitasolle sijoitettaisiin teknologioiden välinen monialainen käyttötutkimus ongelmanratkaisumenetelmien työstämiseksi yhteiskunnan, yritysten ja kansalaisten tarpeisiin. Keskitasolla mahdollistetaan myös neljännen puiteohjelman sovellusten jatkaminen, mutta annetaan enemmän tilaa alhaalta ylöspäin suuntautuville toimille ja poistetaan aihepiirijako.

7.10.3. Keskeisten strategisten hankkeiden ja ongelmanratkaisututkimuksen alojen välinen välttämätön yhteys voitaisiin luoda matriisijärjestelmällä, joka liittää yksittäiset hankkeet monialaisesti ja vuorovaikutteisesti toisiinsa ja yhteisön tutkimusmahdollisuuksiin.

7.11. Pyramidin alin taso: vaakatason toimet

7.11.1. Vaakatason toimia olisi tarkasteltava yhteisenä, välittömästi tärkeisiin yhteisiin hankkeisiin ja ongelmanratkaisuhankkeisiin liittyvänä voimavarojen varastona.

7.11.2. Tällaisen järjestelmällisen liitoksen on mahdollistettava alhaalta ylöspäin suuntautuva toimiva yhteys pk-yritysten ja yhteisön TTK-toimien välille yhden menettelytavan avulla, korkeakoulujen ja tiedemaailman sekä teollisuuden välille inhimillisten voimavarojen vaihtomekanismien avulla sekä kolmansien maiden kanssa kansainvälisen yhteistyön kautta.

7.11.3. Helpotettaessa erityisesti pk-yritysten ja henkilöiden osallistumista yhteisön strategisten tavoitteiden mukaan sovitettuun ongelmanratkaisututkimukseen luodaan vuorovaikutusta pyramidin ylimmän tason suuriin hankkeisiin helpottamalla tutkimuksen suuntaamista yhteiskunnan tulevien tarpeiden tyydyttämiseen.

7.11.4. Koska innovaation yhtenäismarkkinoita tarvitaan Euroopan sisämarkkinoiden välttämättömänä ja oleellisena osana, on hyväksyttävä vaakatason ohjelma pk-yritykset ja innovaatio ottaen huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnossaan innovaatiota käsittelevästä vihreästä kirjasta () esittämät ajatukset. Tähän ohjelmaan sisältyy suunnittelun, hallinnon ja tutkimustulosten arvioinnin integroitu lähtökohta ja se on komission erityisen koordinointiryhmän alainen (). Tällaista integroitua lähtökohtaa on sovellettava vastaavien joustavien mekanismien avulla, jotta toteutetaan innovaation, pk-yritysten sekä Adapt- ja Leader II -aloitteiden hyväksi tapahtuvat rakennerahastotoimet (rakennerahastoasetuksen 10 artikla) sekä kansalliset ja alueelliset rakennerahastotoimet. Nopeasti laajenevia pieniä yrityksiä varten äskettäin perustettu uusi Euroopan pörssi (Easdaq) voi myös nopeuttaa innovaatiota ja helpottaa riskipääoman saamista.

7.11.5. Samoin on aktivoitava innovaation kansainvälistä ulottuvuutta olemalla tiiviimmin mukana muussa kuin yhteisön järjestämässä eurooppalaisessa yhteistyössä, erityisesti Cost- ja Eureka-hankkeissa. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että "hankkeiden keskimääräinen koko on Eurekan tähänastisen kymmenvuotisen toimintajakson aikana pienentynyt voimakkaasti, suuret strategiset hankkeet ovat käytännöllisesti katsoen hävinneet ja samalla pk-yritysten osallistuminen on voimakkaasti lisääntynyt" ().

7.11.6. Jotta innovaatioprosessin toimijoiden yritysten tai käyttäjien aktiivista osallistumista ja uusien teknologioiden hyväksymistä edistettäisiin, on esittelyä tukevia välineitä integroitava tutkimuksen, innovaation ja markkinoiden väliseen dynamiikkaan siihen kiinteästi kuuluvina osina sekä laajennettava niiden käyttöä kaikille tutkimustasoille.

7.11.6.1. Tutkimustoimintaan olisi myös liitettävä organisaatioon, hallintoon, markkinoihin, rahoitukseen, oikeuteen sekä henkisen ja teollisen omaisuuden suojaan liittyvät näkökohdat, jotka helpottavat tutkimustulosten oikea-aikaista markkinointia taloudellisiksi ja kaupallisiksi menestystuotteiksi.

7.11.7. Euroopan tutkimuksen kansainvälisen aseman vakiinnuttaminen voi maailmanlaajuistumisen yhteydessä vaikuttaa ratkaisevasti yhteisöä rajoittavien alueiden nykyistä voimakkaammaksi yhteenliittämiseksi ja integroimiseksi ja siten edistää Itä-Euroopan maiden liittymisprosessia sekä Välimeren maiden integroitumista vapaa-kauppa-alueeksi. Erityisesti Euroopan kilpailukyvyn suurten teknologisten tavoitteiden mukaisesti suunnatun tutkimusohjelman avulla voidaan nykyistä nopeammin mukauttaa näiden maiden tuotantoalat ja markkinat unionin vastaaviin aloihin ja helpottaa siten integraatiota.

7.11.8. Kun toisaalta otetaan huomioon, että kaksi kolmasosaa innovaatiosta ja maailmanlaajuisista tieteen edistysaskelista tehdään Euroopan unionin ulkopuolella ja että laajenevat markkinat, jotka varmistavat uusien tuotteiden markkinoinnin, sijaitsevat etupäässä Euroopan ulkopuolella, on vahvistettava eurooppalaisen innovaation ja kansainvälisten yhteistyöaloitteiden välistä vuorovaikutusta. Tämä voidaan toteuttaa siten, että yhteisön yhteistyöohjelmiin, kuten Tacis-, Phare- ja Meda-ohjelmiin, liitetään toimia, joilla edistetään yhteisön tutkimus- ja innovaatioprojekteja selkeiden ja kulloistenkin alueiden (Itä-Eurooppa, Välimeren alue, Latinalainen Amerikka ja Aasia) mukaan sovitettujen strategioiden puitteissa. Nämä yhtenäiset ja avoimet strategiat hyödyttäisivät molempia osapuolia ja molempien osapuolten teolliset loppukäyttäjät osallistuisivat niiden määrittelyyn.

7.11.9. Huipputiedemiesten sellaisen voimakkaan yhteisön luominen, jonka piiriin kuuluu korkeakouluja ja erityisesti pk-yrityksiä, edellyttää Euroopan tutkijoita ja harjoittelijoita koskevan säännöstön määrittelyä (), jotta helpotetaan liikkuvuutta kokemustenvaihtoverkostoissa. On edistettävä tutkimuksen perusrakenteiden kehityksen koordinointia laboratorioiden ja teknologian levityskeskusten verkostoksi myös koheesiota ajatellen, jotta varmistetaan eurooppalaisen järjestelmän tulevan kilpailukyvyn perusta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Tässä yhteydessä talous- ja sosiaalikomitea viittaa myös komission vihreään kirjaan "Koulutus, ammattikoulutus, tutkimus: kansainvälisen liikkuvuuden esteet", josta se valmistelee parhaillaan lausuntoa. Tutkimukseen ja ammattikoulutukseen tehtävät aineettomat sijoitukset muodostavat välttämättömän pohjan ihmisen hyödyntämiselle kehityksen oleellisena toimijana.

7.12. Menettelytapojen nykyistä suurempi joustavuus ja avoimuus

7.12.1. Tutkimustoiminta, joka ennakoi teknologisen ja tieteellisen tiedon kehitystä, vaatii nykyistä joustavimpia ja avoimempia osallistumis- ja hallintomenettelyjä. Erityisesti yksinkertaistamisen ja avoimuuden vuoksi olisi otettava käyttöön vain kolme yhtenäistä menettelyä pyramidin kolmea toimintatasoa varten.

7.12.2. Ongelmanratkaisututkimuksen osalta on tutkimuksen nykyinen, komission eri pääosastoille paloiteltu hallinto johtanut siihen, että jokaisella pääosastolla on omat menetelmät ehdotusten tekoa, sopimusten käsittelyä ja valittujen hankkeiden toteutusta varten. Nykyistä laajemmalla yhtenäisyydellä ja keskittymisellä voitaisiin vähentää sitä panosta, jonka hankkeeseen osallistujat ovat sijoittaneet rahoitukseen ja henkilöresursseihin, sillä nyt niiden on pakko paloitella alojen väliset hankkeensa ja esitellä ne useampien erityisohjelmien yhteydessä.

7.12.3. On todennäköistä, että TTK-alalla toimivien komission yksikköjen organisaatio pitäisi tarkistaa, jotta kyseisillä yksiköillä olisi valmiudet vektoristrategiaan ja integroituun lähestymistapaan. Tämä palvelee myös yhteisön sanoman tarkoituksenmukaisuutta, avoimuutta ja yhdenmukaisuutta.

7.12.4. Pyramidin alimman tason vaakasuuntaisten toimien osalta olisi aiheellista jämäköittää nykyisiä menettelytapoja ja määritellä kullekin kolmelle toiminta-alueelle yhtenäinen osallistumismenettely sekä tukimekanismeja, jotka helpottavat ehdotusten suuntaamista ongelmanratkaisututkimuksen ensisijaisiin aihepiireihin ja/tai yhteistä etua edustaviin suuriin hankkeisiin, joilla on myönteinen rahoitus- ja oikeuskehys.

7.12.5. Keskeisiä eurooppalaisia hankkeita varten olisi asianmukaista määritellä niiden yhteisten valintaperusteiden "package deal". Näissä perusteissa olisi otettava huomioon tarve kasvattaa Euroopan kilpailukykyä ja edistää taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä saada selkeät näkymät siihen, että saatavissa on taloutta ja työllisyyttä nopeasti parantavia tuloksia.

7.12.6. Tätä varten on jokaista suurta strategista hanketta varten laadittava jäsenvaltioiden, komission ja kaikkien muiden asianosaisten yksityisten ja julkisten toimijoiden allekirjoittama aiepöytäkirja, josta on jäsenvaltioiden, komission ja Euroopan parlamentin välisessä vuoropuhelussa saavutettava poliittinen yksimielisyys.

7.12.7. Kun ongelmanratkaisualueita vähennetään kolmeen tai neljään ja vaakatason ohjelmia kolmeen, pitäisi koordinointimenettelyjen osalta voida vähentää ohjelmakomiteoiden lukumäärää ja antaa nykyistä enemmän mahdollisuuksia niiden sekä tieteen ja tekniikan tutkimuskomitean (CREST) väliseen järjestelmälliseen vuorovaikutukseen. Tutkimuksen hallintoa ei kuitenkaan saa tässä yhteydessä kuormittaa lisää. Erityisesti CRESTin ja vaakatason ohjelmakomiteoiden edustajien olisi automaattisesti kuuluttava ongelmanratkaisualueiden komiteoihin.

7.12.8. Lisäksi tarvitaan koordinointiyksikköjä, jotka varmistavat, että tutkimuksen vektorirakenteen sisäinen sekä tutkimuksen ja yhteisön muiden asianomaisten toimintalinjojen ja välineiden vuorovaikutus todella toimii. Näiden yksikköjen olisi helpotettava rahoitus-, oikeus-, verotus-, hallinto- ja toimintavälineiden yhteisvaikutusta kansallisella ja yhteisön tasolla.

8. Rahoitus

8.1. Talous- ja sosiaalikomitea on useasti viitannut tarpeeseen suunnata kokonaisbudjetista nykyistä enemmän varoja yhteisön tutkimukseen ja korostanut, että tutkimus ja teknologinen innovaatio ovat kestävän kehityksen, työllisyyden ja Euroopan unionin kansainvälisen kilpailukyvyn avaintekijöitä. Tämän mukaisesti olisi rahoitussuunnitelmat, joihin sisältyy myös viides puiteohjelma, vahvistettava mahdollisimman pian, jotta monivuotinen ohjelmasuunnittelu olisi tukevalla pohjalla ja sen käyttöön voitaisiin asettaa mahdollisimman suuret varat Edinburghin sopimusten mukaisesti eli kaksi kolmannesta kyseisten rahoitussuunnitelmien III osastosta (sisäiset toimintalinjat).

8.2. Samalla on yhteisön varojen puitteissa varmistettava asianmukaiset rahoitussuunnitelmat muiden sellaisten politiikkojen suhteen, joihin liittyy tutkimus- ja kehitystoimintaa.

8.3. Varojen jaossa olisi pyramidin ylimmälle tasolle kohdistettava riittävä osuus kaikista käytössä olevista varoista, millä olisi näitä kohdistettuja yhteisön varoja viidestä kuuteen kertaa lisäävä vaikutus.

8.4. Ongelmanratkaisualueille suunnattuja varoja olisi hallinnoitava hyväksi koetuin menetelmin, mutta hyödyntäen kuitenkin Gatt-sopimusten tarjoamia mahdollisuuksia joustaa entistä enemmän yhteisön osallistumista ylöspäin erityisesti innovaation ja esittelyn osalta.

8.5. Vaakatason ohjelmiin olisi suunnattava nykyistä suurempi osuus yhteisön varoista. Tällöin olisi välttämätöntä porrastaa yhteisön osallistumista ottaen huomioon innovaation ja esittelyn muodostama strateginen tekijä erityisesti pk-yrityksille, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden velvoitteet ja muut tässä yhteydessä käytettävissä olevat välineet. Tämän lisäksi pk-yritykset on liitettävä täysin ongelmanratkaisualan hankkeisiin.

Bryssel, 26. helmikuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() KOM(96) 332, 10.7.1996 ja KOM(96) 595, 20.11.1996

() KOM(96) 332, 10.7.1996

() KOM(96) 595, 20.11.1996

() EYVL N:o C 18, 22.1.1996 tutkimusta ja teknologian kehitystä koskevan politiikan koordinoinnista sekä EYVL N:o C 212, 22.7.1996, joka koskee ehdotusta päätökseksi neljännestä puiteohjelmasta tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevien toimien osalta (1994 1998) tehdyn päätöksen 1110/94/EY mukauttamisesta toisen kerran KOM(96) 12 lopull.

() Ks. alaviite 3, s. 14.

() Lausunto aiheesta "Vihreä kirja innovaatiosta", EYVL N:o C 121, 22.7.1996

() Lausunto neljännen puiteohjelman toisesta mukauttamisesta, EYVL N:o C 121, 22.7.1996

() Ks. Eurekan arviointiraportti 1995, s. 8.

() EYVL N:o C 393, 31.12.1994