FI Euroopan unionin virallinen lehti C 160/8

Komission tiedonanto EU:n biopolttoaineiden ja bionesteiden kestävyysjärjestelmän täytäntöönpanosta käytännössä sekä biopolttoaineiden laskentasäännöistä

2010/C 160/02

1. EU BIOPOLTTOAINEIDEN JA BIONESTEIDEN KESTÄVYYSJÄRJESTELMÄ

EU:n uuden uusiutuvien energialähteiden politiikan myötä EU on ottanut käyttöön sitovan kestävyysjärjestelmän, joka on kattavin ja edistyksellisin maailmassa. Sitä sovelletaan sekä EU:ssa valmistettuihin että EU:hun tuotuihin biopolttoaineisiin ja bionesteisiin. Kestävyyskriteerit vahvistetaan uusiutuvien energialähteiden direktiivissä, joka annettiin vuonna 2009 (1). Biopolttoaineita koskevat vastaavat kriteerit vahvistetaan polttoainelaatudirektiivissä (2).

Tässä tiedonannossa tarkastellaan sitä, miten jäsenvaltiot ja talouden toimijat voivat panna kestävyyskriteerit ja uusiutuvien energialähteiden direktiivissä säädetyt biopolttoaineiden laskentasäännöt täytäntöön käytännössä. Tämä tiedonanto ei ole sitova, vaan se on laadittu jäsenvaltioiden avuksi helpottamaan kestävyyskriteerien yhdenmukaista täytäntöönpanoa. Tähän tiedonantoon on liitetty vapaaehtoisia järjestelmiä ja oletusarvoja käsittelevä tiedonanto sekä maaperän hiilivarantojen laskentaa koskevat komission suuntaviivat.

1.1 Johdanto tähän tiedonantoon

Kestävyyskriteereitä sovelletaan sekä EU:ssa valmistettuihin että EU:hun tuotuihin biopolttoaineisiin ja bionesteisiin.

Jäsenvaltioiden on varmistettava kestävyyskriteerien täyttyminen, kun

1) biopolttoaineet/bionesteet otetaan huomioon arvioitaessa, saavutetaanko uusiutuvien energialähteiden direktiivissä säädetyt uusiutuvien energialähteiden mukaiset tavoitteet (3),

2) biopolttoaineita/bionesteitä käytetään uusiutuvan energian velvoitteiden täyttämiseksi (4),

3) biopolttoaineiden/bionesteiden kulutusta tuetaan taloudellisesti (5),

4) biopolttoaineet otetaan huomioon arvioitaessa, saavutetaanko polttoainelaatudirektiivissä säädetty kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoite (6),

5) biopolttoaineille/bionesteille myönnetään investointi- ja/tai toimintatukea valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen mukaisesti (ainoastaan biopolttoaineet) (7),

6) biopolttoaineet/bionesteet otetaan huomioon sovellettaessa vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävistä ajoneuvoista annettuja säännöksiä, jotka sisältyvät henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskevaan asetukseen (ainoastaan E85-bioetanoli) (8).

Tähän tiedonantoon on liitetty maaperän hiilivarantojen laskentaa koskevat komission suuntaviivat (9) – sitova asiakirja, joka on hyväksytty uusiutuvien energialähteiden direktiivin liitteessä V olevan kohdan 10 mukaisesti – sekä vapaaehtoisia järjestelmiä ja oletusarvoja käsittelevä tiedonanto (10).

Tässä tiedonannossa käytettävillä artiklaviittauksilla tarkoitetaan uusiutuvien energialähteiden direktiivin säännöksiä. Jäljempänä oleva taulukko osoittaa, missä kohdassa uusiutuvien energialähteiden direktiivin biopolttoainesäännökset ovat polttoainelaatudirektiivissä. Kun tässä tiedonannossa viitataan ”direktiiviin” tarkoitetaan uusiutuvien energialähteiden direktiiviä. Kun polttoainelaatudirektiivissä on vastaava säännös, viittauksilla tarkoitetaan myös polttoainelaatudirektiiviä.

Taulukko: Artiklat ja liitteet, joihin tässä tiedonannossa viitataan

Uusiutuvien energialähteiden direktiivi Polttoainelaatudirektiivi 2 artikla: Määritelmät ei ole 5 artikla: Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuuden laskeminen ei ole 17 artikla: Biopolttoaineita ja bionesteitä koskevat kestävyyskriteerit 7 b artikla: Biopolttoaineita koskevat kestävyyskriteerit 18 artikla: Biopolttoaineiden ja bionesteiden kestävyyskriteerien noudattamisen todentaminen 7 c artikla: Biopolttoaineita koskevien kestävyyskriteerien noudattamisen todentaminen 19 artikla: Biopolttoaineiden ja bionesteiden kasvihuonekaasuvaikutuksen laskeminen 7 d artikla: Biopolttoaineiden elinkaarenaikaisten kasvihuonekaasupäästöjen laskeminen 21 artikla: Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käyttöä liikenteessä koskevat erityissäännökset ei ole 24 artikla: Avoimuusfoorumi (11) ei ole (12) Liite III: Liikenteen polttoaineiden energiasisältö ei ole Liite V: Biopolttoaineiden, bionesteiden ja niiden fossiilisten vertailukohtien kasvihuonekaasuvaikutuksen laskemista koskevat säännöt Liite IV: Biopolttoaineiden elinkaarenaikaisten kasvihuonekaasupäästöjen laskemista koskevat säännöt

2. KESTÄVYYSKRITEERIEN KOHDE JA SOVELTAMINEN

Direktiivissä säädetään kestävyyskriteereistä, jotka koskevat kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiä (13), biologiselta monimuotoisuudeltaan rikasta maata (14), maata, johon on sitoutunut paljon hiiltä (15) sekä hyvän maatalouden ja ympäristön käytäntöjä (16). Tämä tarkoittaa, ettei kriteereitä sovelleta kaikkiin biopolttoaineisiin/bionesteisiin vaan ainoastaan niihin, jotka mainitut tapaukset kattavat, vaikkakin mainitut tapaukset kattavat niistä tällä hetkellä selkeästi suurimman osan.

2.1 Kasvihuonekaasujen vähennyksiä ja maata koskevat kestävyyskriteerit

Jäsenvaltioiden on vaadittava talouden toimijoita osoittamaan, että asianomaiset biopolttoaineet ja bionesteet täyttävät kasvihuonekaasujen vähennyksiä ja maata koskevat kestävyyskriteerit (17). Talouden toimijat voivat tehdä tämän kolmella tavalla:

1) toimittamalla toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle asiaa koskevaa tietoa jäsenvaltion asettamien vaatimusten mukaisesti (”kansallinen järjestelmä” – kullakin jäsenvaltiolla on oltava omansa) (18),

2) käyttämällä ”vapaaehtoista järjestelmää”, jonka komissio on tunnustanut tähän tarkoitukseen (19),

3) noudattamalla sellaisen kahden- tai monenvälisen sopimuksen määräyksiä, joka on tehty EU:n kanssa ja jonka komissio on tunnustanut tähän tarkoitukseen (20).

Eri kriteereiden täyttyminen voidaan osoittaa eri menetelmillä.

Jäsenvaltioiden on määriteltävä, mitkä talouden toimijat ovat velvollisia toimittamaan asianomaiset tiedot. Useimmista liikenteen polttoaineista peritään valmistevero, joka maksetaan kulutukseen luovuttamisen yhteydessä. (21) Vastuu biopolttoainetietojen toimittamisesta olisikin siksi oltava talouden toimijalla, jonka maksettavaksi valmistevero tulee. Tässä yhteydessä olisi oltava saatavilla tietoa kestävyyskriteereistä koko polttoaineketjun osalta (22).

Bionesteistä ja tietyistä – esimerkiksi sidonnaisajoneuvoissa tai lentoliikenteessä käytettävistä – biopolttoaineista voi olla tarpeen antaa erillisiä säädöksiä, joissa määritellään vastuullinen talouden toimija.

Jäsenvaltioiden on vaadittava talouden toimijoita huolehtimaan siitä, että toimitetuille tiedoille tehdään riittävän tasoinen riippumaton tarkastus (23). Tarkastusta ei kuitenkaan tarvitse teettää, jos talouden toimijat osoittavat kestävyyskriteereiden täyttymisen käyttämällä komission tunnustamaa vapaaehtoista järjestelmää tai noudattamalla kahden- tai monenvälisen sopimuksen määräyksiä. Jos talouden toimijat noudattavat kansallisessa lainsäädännössä säädettyä menettelyä, jäsenvaltioita pyydetään soveltamaan riittävän tasoiselle riippumattomalle tarkastukselle ja ainetasemenetelmälle (24) asetettuja vaatimuksia, jotka esitetään vapaaehtoisia järjestelmiä ja oletusarvoja käsittelevän tiedonannon kohdassa 2.2 (25).

2.2 EU:n viljelijöille asetetut maataloutta ja ympäristöä koskevat vaatimukset ja normit (26)

Kriteeriä, joka koskee EU:n viljelijöille asetettuja maataloutta ja ympäristöä koskevia vaatimuksia ja normeja, sovelletaan ainoastaan sellaisiin biopolttoaineisiin/bionesteisiin, jotka on valmistettu EU:sta peräisin olevista raaka-aineista. Toisin kuin muiden kriteereiden kohdalla, direktiivissä ei säädetä tämän kriteerin täyttymisen todentamisesta (27). Jäsenvaltioiden odotetaan varmistavan omien käytettävissä olevien valvontajärjestelmiensä (28) avulla, että viljelijät täyttävät nämä vaatimukset. Jos jäsenvaltion alueella toimii viljelijöitä, jotka toimittavat raaka-aineita biopolttoaineita/bionesteitä varten mutta jotka eivät kuulu valvontajärjestelmän piiriin, jäsenvaltion on sisällytettävä heidät sen piiriin.

Jos valvontajärjestelmä osoittaa, ettei tämä kriteeri täyty, asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että tämä asia otetaan huomioon kohdassa 1 luetelluissa tapauksissa.

2.3 Kestävyyskriteereiden kattamat materiaalit

Kuten direktiivissä määritellään, ”biopolttoaineilla” tarkoitetaan nestemäisiä tai kaasumaisia liikenteessä käytettäviä polttoaineita, jotka tuotetaan biomassasta, ja ”bionesteillä” biomassasta muuhun energiakäyttöön kuin liikennettä varten tuotettuja nestemäisiä polttoaineita (29). Jälkimmäinen määritelmä kattaa siis ainoastaan nestemäiset polttoaineet.Tämä tarkoittaa, että kestävyyskriteereitä sovelletaan liikenteessä käytettävään biokaasuun muttei lämmityksessä tai sähköntuotannossa käytettävään biokaasuun.

Direktiivissä mainitaan monentyyppisiä biopolttoaineita (30), mutta näillä luetteloilla pyritään ainoastaan helpottamaan direktiivin täytäntöönpanoa, eivätkä ne ole tyhjentäviä. Myös sellaiset biopolttoaineet ja bionesteet, joita direktiivissä ei ole lueteltu, voidaan ottaa huomioon pyrittäessä saavuttamaan direktiivin tavoitteet.

Termin ”bionesteet” katsotaan kattavan suuren viskositeetin nesteet, joita ovat muun muassa käytetty ruokaöljy, eläinperäiset rasvat, palmuöljy, raaka mäntyöljy ja mäntypiki.

Jätteistä ja muista kuin maatalouden, vesiviljelyn, kalastuksen ja metsätalouden tähteistä saatujen biopolttoaineiden/bionesteiden on täytettävä ainoastaan kasvihuonekaasujen vähennyksiä koskeva kestävyyskriteeri (31). Jätteiden ja tähteiden määritelmää tarkastellaan lähemmin jäljempänä kohdassa 5. Maatalouden, vesiviljelyn, kalastuksen ja metsätalouden tähteet ovat tähteitä, jotka saadaan suoraan asianomaisilta tuotannonaloilta; niihin ei lueta kyseisiin aloihin liittyviltä tuotannonaloilta peräisin olevia tähteitä eikä prosessitähteitä.

2.4 Kestävyyskriteereiden yhdenmukaistaminen

Direktiivin kestävyyskriteerit on yhdenmukaistettu yhteisössä kokonaisuudessaan. Ne hyväksyttiin EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan (sisämarkkinat) nojalla. Siksi jäsenvaltiot eivät saa asettaa omia lisäkriteereitä edellä kohdassa 1 luetelluissa tapauksissa 1–4 (32). Tämä tarkoittaa, etteivät jäsenvaltiot saa näissä tapauksissa kieltäytyä ottamasta huomioon biopolttoaineita/bionesteitä muiden kestävyyssyiden kuin direktiivissä säädettyjen kestävyyskriteerien perusteella (33). Jos jotkin biopolttoaineet/bionesteet kuitenkin ovat muita hyödyllisempiä mutta kalliimpia tuottaa, kansallisissa tukijärjestelmissä voidaan ottaa huomioon niiden korkeammat tuotantokustannukset (34).

2.5 Kestävyystietojen julkistaminen

Jäsenvaltiot saavat talouden toimijoilta tietoa kestävyyskriteerien täyttymisestä. Ne saavat myös tietoa kaikkien – niin fossiilisten kuin uusiutuvien – tieliikenteen polttoaineiden alkuperämaasta ja ostopaikasta (35). Direktiivissä ei vaadita jäsenvaltioita julkistamaan tällaista tietoa eikä myöskään kielletä niitä julkistamasta sitä. Komissio kannustaa tietoa julkistavia jäsenvaltioita julkistamaan sitä kaikista polttoaineista yhdenmukaisella tavalla. Komissio katsoo, että jos jäsenvaltio päättää julkistaa tällaista tietoa, sen olisi otettava huomioon, että tieto voi yrityksen kannalta olla kaupallisesti arkaluonteista.

Komissio tekee jäsenvaltioilta saamistaan kootuista biopolttoaine- ja bionestetiedoista koosteen ja julkistaa sen avoimuusfoorumilla yhteenvetona. (36)

3. KASVIHUONEKAASUVAIKUTUKSEN LASKEMINEN

Direktiivissä vaaditaan, että kasvihuonekaasupäästöjen on vähennyttävä vähintään 35 prosenttia (vähintään 50 prosenttia tammikuusta 2017 alkaen ja vähintään 60 prosenttia tammikuusta 2018 alkaen sellaisten laitosten osalta, joissa tuotanto on alkanut aikaisintaan vuonna 2017) (37). Direktiivissä esitetään laskentamenetelmät tällaiselle vähennykselle (”todellinen arvo”) ja ”oletusarvoille”, myös ”eritellyille oletusarvoille”, joiden avulla voidaan joissakin tapauksissa osoittaa kriteerin täyttyminen.

3.1 Poikkeus, joka koskee 23. tammikuuta 2008 toiminnassa olleita laitoksia

Niiden biopolttoaineiden/bionesteiden, jotka on tuotettu 23. tammikuuta 2008 toiminnassa olleissa laitoksissa, tarvitsee täyttää kasvihuonekaasujen vähennystä koskeva kriteeri vasta 1. huhtikuuta 2013 (38). Näin esimerkiksi vehnäetanolilaitoksilla, joissa käytetään ruskohiiltä polttoaineena, ja palmuöljypuristamoilla, joissa ei oteta talteen metaania, on aikaa mukauttaa prosessejaan. Laitoksen käsite kattaa kaikki tuotantoprosessissa käytettävät jalostuslaitokset. Sillä ei pidä ymmärtää tarkoitettavan tuotantolaitoksia, jotka on voitu tarkoituksella lisätä tuotantoketjuun ainoastaan siksi, että voitaisiin hyötyä mainitussa säännöksessä säädetystä poikkeuksesta. Jos vähintään yksi tällaisista tuotantoketjussa käytettävistä jalostuslaitoksista oli toiminnassa viimeistään 23. tammikuussa 2008, kriteeriä, joka koskee kasvihuonekaasujen vähentämistä vähintään 35 prosentilla, sovelletaan vasta 1. huhtikuuta 2013 alkaen.

3.2 Oletusarvot

Direktiivissä säädetään oletusarvoista, joita talouden toimijat voivat käyttää antaakseen näyttöä kasvihuonekaasujen vähennyksiä koskevan kriteerin täyttymisestä (39). Tämän tiedonannon liitteessä I annetaan ohjeita siitä, missä tapauksissa oletusarvoja voidaan käyttää, mukaan luettuna tapaukset, joissa voidaan käyttää eriteltyjen oletusarvojen ja todellisten arvojen yhdistelmiä (40).

Komissio päivittää oletusarvoja tarpeen mukaan. Oletusarvojen päivittämistä selostetaan vapaaehtoisia järjestelmiä ja oletusarvoja käsittelevässä tiedonannossa.

Direktiivissä säädetään myös tyypillisistä arvoista, jotka koskevat biopolttoaineista peräisin olevia kasvihuonekaasupäästöjä (41). Tyypillisiä arvoja ei ole tarkoitettu talouden toimijoiden käyttöön, vaan ne ovat väline, jota jäsenvaltiot voivat käyttää, kun ne laativat komissiolle joka toinen vuosi kertomuksen edistymisestä uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian edistämisessä ja käytössä (42).

3.3 Todellisen arvon laskeminen

Kasvihuonekaasuvähennyksiä koskevia todellisia arvoja voidaan käyttää aina riippumatta siitä, onko kyseessä olevalle biopolttoaineelle/bionesteelle vahvistettu oletusarvo vai ei. Todellisen arvon laskentamenetelmät esitetään direktiivin liitteessä V olevassa C osassa.

Laskentaan ei näytä olevan tarpeen sisällyttää sellaisia tekijöitä, jotka vaikuttavat tulokseen vain vähän tai eivät vaikuta siihen lainkaan, kuten prosessikemikaaleja, joita käytetään vain vähäisiä määriä (43).

Viljelystä aiheutuvien päästöjen laskennassa voidaan todellisten arvojen sijaan käyttää keskiarvoja (tietyn maantieteellisen alueen osalta) (44). Tämä voi olla erityisen hyödyllistä sellaisten raaka-aineiden tapauksessa, joille ei ole vahvistettu oletusarvoa, ja sellaisten EU:n alueiden kannalta, joilla oletusarvoja ei joidenkin raaka-aineiden osalta saa käyttää (45). Jäsenvaltiot voivat laatia luetteloita tällaisista keskiarvoista. Keskiarvot voidaan myös sisällyttää osaksi vapaaehtoisia järjestelmiä, joissa tarkastellaan kasvihuonekaasupäästöjen vaikutusta (46).

Komissio aikoo julkistaa avoimuusfoorumillaan esimerkkejä todellisten arvojen laskemisesta selityksineen sekä oletusarvojen määrittämiseen käytetystä data-aineistosta johdettuja vakioarvoja, joita voidaan käyttää todellisten arvojen laskemiseen tiettyjen kertoimien osalta.

Lisätietoja kasvihuonekaasuvaikutuksen laskentamenetelmästä on tämän tiedonannon liitteessä II.

4. MAATA KOSKEVIEN KRITEERIEN TÄYTTYMINEN

Direktiivissä määritellään maaluokat, jotka ovat biologiselta monimuotoisuudeltaan rikkaita (47). Tällaisesta maasta ei saa hankkia raaka-aineita biopolttoaineita/bionesteitä varten.

Direktiivissä määritellään myös maaluokat, joihin on sitoutunut paljon hiiltä (48). Raaka-ainetta ei saa hankkia biopolttoaineita/bionesteitä varten maasta, joka kuului johonkin näistä maaluokista tammikuussa 2008 muttei kuulu enää.

Direktiivi sallii poikettavan joistakin näistä kriteereistä, jos tarvittavaa näyttöä toimitetaan.

Maan, joka kuuluu useampaan kuin yhteen edellä mainituista maaluokista, on täytettävä kaikki asianomaiset kriteerit. Se, että jostakin kriteeristä saa poiketa, ei merkitse sitä, että myös muista kriteereistä saa poiketa.

4.1 Maa, joka on biologiselta monimuotoisuudeltaan rikas

Raaka-aineita ei saa hankkia aarniometsästä, muusta puustoisesta maasta, osoitetuilta luonnonsuojelualueilta eikä biologisesti erityisen monimuotoiselta ruohoalueelta (49). Komissio aikoo vuonna 2010 vahvistaa kriteerit ja maantieteelliset alueet sen määrittelemiseksi, millaista ruohoaluetta voidaan pitää biologisesti erityisen monimuotoisena (50).

Tästä vaatimuksesta voidaan kuitenkin poiketa, kun kyseessä on ei-luonnontilainen biologisesti erityisen monimuotoinen ruohoalue, jos esitetään näyttöä siitä, että raaka-aineen korjuu on tarpeen alueen säilyttämiseksi maankäyttöstatukseltaan ruohoalueena. Kun kyseessä on luonnonsuojelualue, vaatimuksesta voidaan poiketa, jos esitetään näyttöä siitä, ettei raaka-aineen tuotanto haittaa asianomaista luonnonsuojelutarkoitusta (51). Komissio on tietoinen siitä, että Euroopan standardointikomitea (CEN) pohtii paraikaa sitä, millaista tämän näytön olisi oltava.

Direktiivissä säädetään menettelystä, jonka mukaisesti uusia luonnonsuojelualueita voidaan tunnustaa komission päätöksellä (52). Tällaisia uusia luonnonsuojelualueita ei kuitenkaan ole tähän mennessä tunnustettu. Tietoa uusista tunnustamispäätöksistä asetetaan saataville komission avoimuusfoorumille.

4.2 Maa, johon on sitoutunut paljon hiiltä

Raaka-aineita ei saa hankkia kosteikoista, pysyvästi metsän peittämiltä alueilta, alueilta, joilla latvuspeittävyys on 10–30 prosenttia, eikä turvemaasta, jos maan maankäyttöstatus on muuttunut tammikuun 2008 jälkeen (53).

Toisin sanoen sellainen raaka-aine, joka hankitaan maasta, joka oli kosteikko (54) tammikuussa 2008 ja on sitä myös raaka-aineen hankinnan aikana, on kriteerin mukainen.

Maankäyttöstatuksen käsitteellä viitataan direktiivissä määriteltyihin luokkiin.

Maankäytön muutokset, jotka eivät vaikuta tämän kriteerin täyttymiseen, on kuitenkin otettava huomioon laskettaessa kasvihuonekaasuvaikutusta (ks. liite II).

4.2.1 Pysyvästi metsän peittämät alueet (55)

Ennen kuin tarkastellaan käsitettä ”pysyvästi metsän peittämä alue”, on muistettava, että kaikki maankäytön muutokset on otettava huomioon kasvihuonekaasuvaikutusten laskemisessa (56) ja mahdollisesti myös muilla aloilla kuin tämän direktiivin soveltamisalalla.

Käsite ”pysyvästi metsän peittämä alue” on määritelty direktiivissä näin: yli yhden hehtaarin laajuinen maa-alue, jolla puuston pituus on yli viisi metriä ja latvuspeittävyys yli 30 prosenttia tai jolla puusto pystyy saavuttamaan nämä kynnysarvot in situ. Määritelmä ei kata pääosin maatalous- tai kaupunkikäytössä olevaa maata (57).

4.2.2 Alueet, joilla latvuspeittävyys on 10–30 prosenttia (58)

Kun kyseessä on maa, joka on pysyvästi metsän peittämien alueiden kaltainen mutta jolla latvuspeittävyys on 10–30 prosenttia, poikkeus voidaan myöntää, jos esitetään näyttöä siitä, että kasvihuonekaasuvaikutus (59), mukaan luettuna kaikki tammikuusta 2008 lähtien tapahtuneet muutokset alueen hiilivarastossa, täyttävät kasvihuonekaasujen vähennystä koskevan kriteerin edellyttämän kynnysarvon.

4.2.3 Turvemaa (60)

Kun kyseessä ovat sellaisesta biomassasta valmistetut biopolttoaineet/bionesteet, jota on viljelty maassa, joka oli turvemaata tammikuussa 2008, poikkeus voidaan myöntää, jos esitetään näyttöä siitä, että

— maa oli täysin kuivatettu tammikuussa 2008; tai

— maata ei ole lainkaan kuivatettu tammikuusta 2008 alkaen.

Tämä tarkoittaa, ettei kriteeri kuitenkaan täyttyisi, jos sellainen turvemaa kuivatetaan kokonaan, joka oli osittain kuivatettu tammikuussa 2008.

Turvetta itseään ei pidetä biomassana (61).

4.3 Näytön esittäminen kriteerien täyttymisestä

Näyttöä maata koskevien kriteerien täyttymisestä voidaan esittää monella eri tavoin: ilmavalokuvien, satelliittikuvien, karttojen, maarekisterimerkintöjen/-tietokantojen (62) ja paikkaa koskevien tutkimusten avulla.

Näyttö voi olla ”positiivista” tai ”negatiivista”.

Esimerkiksi aarniometsää koskevan kriteerin täyttyminen voidaan osoittaa esittämällä

— maa-alueesta ilmavalokuva, josta näkyy, että sillä viljellään sokeriruokoa (positiivinen näyttö); tai

— alueen kaikista aarniometsistä kartta, josta näkyy, ettei maa-alueella ole aarniometsää (negatiivinen näyttö).

Kriteereissä otetaan huomioon maan maankäyttöstatus tammikuussa 2008. Myös aiempaa näyttöä voi olla mahdollista käyttää. Esimerkiksi, jos osoitetaan, että maa oli maatalousmaata hieman ennen vuotta 2008 (esimerkiksi vuonna 2005), tämä voi olla riittävää näyttöä sen osoittamiseksi, että muutamat tai kaikki maata koskevat kriteerit täyttyvät.

Komissio aikoo julkistaa avoimuusfoorumillaan talouden toimijoille tarkoitettuja ohjeita eri maaluokkien määrittelemisestä.

5. BIOPOLTTOAINEIDEN LASKENTASÄÄNNÖT

5.1 Uusiutumattomista lähteistä vain osittain peräisin olevien polttoaineiden laskeminen

Jotkin polttoaineet koostuvat uusiutuvista raaka-ainesta vain osittain. Muutamille tällaisista polttoaineista, kuten ETBElle, ilmoitetaan direktiivin liitteessä III tavoitelaskentaa varten, miten suuri prosenttiosuus siitä on peräisin uusiutuvista lähteistä. (63) Niihin polttoaineisiin, joita ei ole lueteltu liitteessä III, mukaan luettuna polttoaineet, jotka valmistetaan joustavissa prosesseissa, joista ei aina saa saman lähdeyhdistelmän eriä, olisi aiheellista soveltaa monipolttoainelaitoksissa tuotettuun sähköön sovellettavaa sääntöä: ”kunkin energialähteen osuus lasketaan sen energiasisällön perusteella”. (64)

Edellä tarkoitettujen polttoaineiden biomassasta saadun osan on täytettävä asianmukainen kynnysarvo, jotta kasvihuonekaasujen vähennyksiä koskeva kestävyyskriteeri täyttyy. Muutamille tällaisille polttoaineille, kuten ETBElle, direktiivissä vahvistetaan oletusarvot.

Direktiivin liitteessä III esitettyjä prosenttiosuuksia sovelletaan myös, kun arvioidaan, onko biopolttoaineita sisältävät polttoaineet varustettava myyntipisteissä erityisellä merkinnällä. (65) Esimerkiksi bensiiniä, joka sisältää 20 prosenttia ETBEä, ei tarvitsisi varustaa erityisellä merkinnällä, koska siitä alle 10 prosenttia on peräisin uusiutuvista lähteistä.

5.2 Biopolttoaineet, joilla on kaksinkertainen painoarvo

Joillakin biopolttoaineilla on kaksinkertainen painoarvo, kun arvioidaan sen tavoitteen saavuttamista, joka koskee uusiutuvista energialähteistä peräisin olevan energian 10 prosentin osuutta kaikessa liikenteessä vuonna 2020, ja kansallisten uusiutuvia energialähteitä koskevien velvoitteiden noudattamista. (66) Kaikilla muilla biopolttoaineilla on yksinkertainen painoarvo. Jos biopolttoaine valmistetaan vain osittain sellaisista raaka-aineista, joilla on kaksinkertainen painoarvo, vain tämä polttoaineen osa lasketaan kaksinkertaisesti. (67)

Kaksinkertaisen painoarvon biopolttoaineita ovat muun muassa jätteistä ja tähteistä saatavat polttoaineet.

Direktiivissä itsessään ei anneta jätteen eikä tähteen määritelmää. Komissio katsoo, että nämä käsitteet olisi tulkittava direktiivin tavoitteiden mukaisesti

— kaksinkertaisen laskennan yhteydessä siten, että raaka-ainevalikoimaa monipuolistetaan (68),

— kasvihuonekaasumenetelmien yhteydessä siten, ettei päästöjä osoiteta sellaisille sivutuotteille, joihin tuotannolla ei ole pyritty; tällainen sivutuote on muun muassa vehnäntuotannosta peräisin oleva olki. (69)

Tässä yhteydessä jätteellä voidaan ymmärtää mitä tahansa ainetta tai esinettä, jonka haltija poistaa käytöstä, aikoo poistaa käytöstä tai on velvollinen poistamaan käytöstä. (70) Raaka-aineita, joita on tarkoituksellisesti muunnettu, jotta ne luettaisiin jätteeksi (esimerkiksi lisäämällä jäteainesta ainekseen, joka ei ole jätettä), ei pidetä jätteenä.

Tässä yhteydessä tähteitä voivat olla

— maatalouden, vesiviljelyn, kalastuksen ja metsätalouden tähteet; sekä

— prosessitähteet.

Prosessitähde on aine, joka ei ole lopputuote, johon tuotantoprosessilla suoraan pyritään. Prosessitähde ei ole tuotantoprosessin päällimmäinen tavoite, eikä prosessia ole tarkoituksellisesti muunnettu sen tuottamiseksi.

Tähteitä ovat esimerkiksi raaka glyseroli, mäntypiki ja lanta.

(1) Direktiivin 2009/28/EY 17 artikla.

(2) Direktiivin 98/70/EY 7 b artikla, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/30/EY.

(3) 17 artiklan 1 kohdan a alakohta. Asetuksessa (EY) N:o 1099/2008 mainitun ”energian loppukulutuksen” soveltamisalan mukaisesti tämä koskee kansainvälisessä lentoliikenteessä käytettäviä biopolttoaineita (joita myydään jäsenvaltioissa) mutta ei kansainvälisessä meriliikenteessä käytettäviä biopolttoaineita.

(4) Ks. 17 artiklan 1 kohdan b alakohta; sellaisena kuin ”uusiutuvan energian velvoitteet” ovat määriteltyinä uusiutuvien energialähteiden direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa.

(5) Ks. 17 artiklan 1 kohdan c alakohta; tavallisesti rahoitustukea myönnetään kansallisesta tukijärjestelmästä.

(6) Polttoainelaatudirektiivin 7 a artikla.

(7) EUVL C 82, 1.4.2008, s. 1.

(8) Asetuksen (EY) N:o 443/2009 6 artikla.

(9) EUVL L 151, 17.6.2010, s. 19.

(10) Katso tämän virallisen lehden sivu 1.

(11) Internet-osoite: http://ec.europa.eu/energy/renewables/transparency_platform/transparency_platform_en.htm

(12) Komissio julkaisee kaikki polttoainelaatudirektiivin kannalta tärkeät asiakirjat myös mainittua direktiiviä käsittelevällä verkkosivulla.

(13) 17 artiklan 2 kohta.

(14) 17 artiklan 3 kohta.

(15) 17 artiklan 4 ja 5 kohta.

(16) 17 artiklan 6 kohta.

(17) 18 artiklan 1 kohta.

(18) 18 artiklan 3 kohta.

(19) 18 artiklan 4 kohdan toinen alakohta ja 18 artiklan 7 kohta.

(20) 18 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta ja 18 artiklan 7 kohta.

(21) Ks. direktiivi 2008/118/EY ja direktiivi 2003/96/EY.

(22) Ainoa poikkeus voisi olla polttoaineen jakelusta aiheutuvat kasvihuonekaasupäästöt (jos tätä tietoa tarvitaan todellisen arvon laskemiseen). Siksi tässä yhteydessä olisi tarkoituksenmukaista käyttää standardikerrointa.

(23) 18 artiklan 3 kohta.

(24) 18 artiklan 1 kohta.

(25) On huomattava, että vapaaehtoisessa järjestelmässä yleensä varmistetaan, että talouden toimijat tarkastetaan ennen kuin ne saavat osallistua järjestelmään. Tällainen vaatimus ei ole tarpeen kansallisissa järjestelmissä, joissa kuitenkin voisi olla aiheellista ottaa huomioon talouden toimijoiden yksittäistapauksissa esittämiä vaateita.

(26) 17 artiklan 6 kohta.

(27) 18 artiklan 1 kohta.

(28) Asetuksen (EY) N:o 73/2009 22 artiklan nojalla.

(29) 2 artikla.

(30) Esim. liitteet III ja V.

(31) 17 artiklan 1 kohta.

(32) Tämä ei koske kohdassa 1 lueteltuja tarkoituksia 5 ja 6.

(33) 17 artiklan 8 kohta.

(34) Ks. johdanto-osan 89 ja 95 kappale sekä yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle.

(35) Polttoainelaatudirektiivin 7 a artiklan 1 kohdan a alakohta.

(36) 18 artiklan 3 kohta.

(37) 17 artiklan 2 kohta.

(38) 17 artiklan 2 kohdan viimeinen alakohta.

(39) Liite V.

(40) Olisi huomattava, että päästöjen osoittaminen sivutuotteille on otettu huomioon (eriteltyjen) oletusarvojen laskennassa.

(41) Liite V.

(42) 22 artiklan 2 kohta.

(43) On huomattava, että kasvihuonekaasujen vähennyksiä koskevat luvut on pyöristetty lähimpään prosenttiyksikköön.

(44) Liitteessä V olevan C osan 6 kohta.

(45) 19 artiklan 2 ja 3 kohta.

(46) 18 artiklan 4 kohta.

(47) 17 artiklan 3 kohta.

(48) 17 artiklan 4 ja 5 kohta.

(49) 17 artiklan 3 kohta.

(50) Asiaa koskevat julkisen kuulemisen asiakirjat ovat saatavilla internet-osoitteessa http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/2010_02_08_biodiverse_grassland_en.htm

(51) 17 artiklan 3 kohdan b alakohta; koskee sen i ja ii luetelmakohtaa.

(52) 17 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohta.

(53) 17 artiklan 4 kohta ja 17 artiklan 5 kohta.

(54) 17 artiklan 4 kohdan a alakohta.

(55) 17 artiklan 4 kohdan b alakohta.

(56) Ks. tämän tiedonannon liite II.

(57) Maatalouskäytössä olevalla maalla tarkoitetaan tässä maatalouden tuotantojärjestelmissä kasvatettavaa puustoa, kuten hedelmäviljelmiä, öljypalmuviljelmiä ja peltometsätalousjärjestelmiä, joissa kasveja kasvatetaan puukatteen alla.

(58) 17 artiklan 4 kohdan c alakohta.

(59) Liitteessä V oleva C osa.

(60) 17 artiklan 5 kohta.

(61) 2 artikla.

(62) Esimerkiksi EU:n yhteisen maatalouspolitiikan alalla käytettävä yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (IACS).

(63) 5 artiklan 5 kohta.

(64) 5 artiklan 3 kohta.

(65) 21 artiklan 1 kohta.

(66) 21 artiklan 2 kohta.

(67) Tämä osa on fyysinen osuus (kestävyyskriteereiden ainetasejärjestelmää ei sovelleta tähän säännökseen).

(68) Uusiutuvien energialähteiden direktiivin johdanto-osan 89 kappale.

(69) Liitteessä V olevan C osan 18 kohta.

(70) Mukaan luettuna materiaalit, jotka on vedettävä pois markkinoilta terveys- tai turvallisuussyistä.

LIITE I Kasvihuonekaasuvaikutuksen laskentamenetelmät