Kohti onnistunutta laajentumista - Strategia-asiakirja ja Euroopan komission kertomus kunkin ehdokasmaan edistymisestä liittymisvalmisteluissa [SEK (2001) 1744 - 1756]

I Yleinen asiayhteys

1. Johdanto

2. Yleinen mielipide ja laajentuminen

3. Laajentumisprosessi ja naapurimaat

a) Länsi-Balkan

b) EFTA-maat

c) Uudet itsenäiset valtiot

d) Välimeren alue

II Ehdokasmaiden edistyminen liittymisperusteiden täyttämisessä

1. Poliittiset arviointiperusteet

a) Kokonaiskehitys

b) Päätelmät

2. Taloudelliset arviointiperusteet

a) Kokonaiskehitys

b) Päätelmät

3. Muut jäsenyyden velvoitteet

a) Yhteisön säännöstön käyttöönotto, täytäntöönpano ja noudattamisen valvominen

b) Alakohtainen tarkastelu ja päätelmät

c) Euroopan rahaliitto ja euro

III Kohti onnistunutta laajentumista

1. Etenemissuunnitelmaa seuraten - jäljellä olevat neuvotteluluvut

a) Rahoituskehys ja siihen liittyvät luvut

b) Muut neuvotteluluvut

2. Toimintasuunnitelma hallinnon ja oikeuslaitoksen valmiuksien kehittämiseksi

a) Instituutioiden kehittämisen tehostaminen

b) Seurannan tehostaminen

c) Hallinnolliset valmiudet liittymisen jälkeen

3. Turkin liittymistä valmisteleva strategia uuteen vaiheeseen

4. Seuraavat askeleet

a) Liittymisperusteiden täyttäminen

b) Ensimmäiset liittymiset

c) Muut neuvotteluja käyvät ehdokasmaat - etenemissuunnitelman saattaminen ajan tasalle

IV Päätelmät

Liitteet

Liite 1: Määräaikaiskertomusten päätelmät

Bulgaria

Kypros

Tsekki

Viro

Unkari

Latvia

Liettua

Malta

Puola

Romania

Slovakia

Slovenia

Turkki

Liite 2: Ehdokasmaat: perustilastot (2000)

Liite 3: Liittymisstrategia

Liite 4: Ehdokasmaiden ratifioimat ihmisoikeuksia koskevat yleissopimukset, 30. syyskuuta 2001

Liite 5: Kummitoimintahankkeet 1998-2001

Liite 6: Neuvottelujen tilanne 26. lokakuuta 2001

I Yleinen asiayhteys

1. Johdanto

Euroopan unioni on jo lähes puolen vuosisadan ajan auttanut tukahduttamaan konflikteja ja vahvistamaan rauhaa, turvallisuutta, oikeutta ja hyvinvointia kaikkialla Euroopassa. Siitä lähtien kun ehdokasmaat kutsuttiin liittymään Euroopan unionin jäseniksi, laajentumisprosessilla on tuettu ratkaisevasti poliittista vakautta, talouskehitystä ja yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta. Vakaat instituutiot, hallituksen vaihtuminen vapaiden ja demokraattisten vaalien perusteella, ihmisoikeuksien - vähemmistöjen oikeudet mukaan luettuina - tehokas suoja ja markkinatalouden periaatteiden noudattaminen ovat nykyisin tavanomaisia asioita. Laajentuminen tekee Euroopasta kansalaisilleen turvallisemman sekä edistää konfliktien ehkäisemistä ja rajoittamista maailmassa laajemminkin.

Laajentumisesta koituu hyötyä nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden lisäksi naapurimaille, joihin Euroopan unionilla on läheiset suhteet. Maanosamme halki ei vedetä uusia jakolinjoja. Kukin uusi jäsenvaltio tuo EU:hun oman poliittisen, taloudellisen, kulttuurisen, historiallisen ja maantieteellisen perintönsä, mikä rikastuttaa Eurooppaa kokonaisuutena.

Vahva ja yhtenäinen Eurooppa on 11. syyskuuta tapahtuneiden terrori-iskujen ja niiden jälkeisten tapahtumien myötä noussut tärkeämmäksi kuin koskaan ennen. Euroopan unionin jäsenehdokkaat ovat yhdessä EU:n kanssa tuominneet terrorismin, ja ne yhtyivät välittömästi ja täysipainoisesti 21. syyskuuta 2001 järjestetyn ylimääräisen Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmiin ja toimintasuunnitelmaan.

Komissio toistaa sitoutumisensa laajentumisen onnistumiseen. Tämä lisää turvallisuutta ja vakautta sekä Euroopassa ja sen naapurialueilla että kauempanakin. Ensi vuosi on ratkaiseva meneillään olevien liittymisneuvottelujen saattamiseksi onnistuneesti päätökseen ja ehdokasmaiden valmistautumiseksi jäsenyyteen.

Tämän vuoden määräaikaiskertomuksissa ja tarkistetuissa liittymiskumppanuuksissa yksilöidään alat, joilla lisätoimia tarvitaan eniten. Yhdessä komission viime marraskuussa esittämän ja sen jälkeen pidetyissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa tuetun etenemissuunnitelman kanssa edellä mainitut asiakirjat muodostavat oppaan liittymisprosessin saattamiseksi onnistuneesti päätökseen asianomaisten maiden kanssa. Komissio esittää ensi vuoden määräaikaiskertomuksissa arvionsa kunkin ehdokasmaan valmiudesta ottaa vastaan jäsenyyteen liittyvät oikeudet ja velvoitteet. Edellyttäen että ehdokasmaat jatkavat ponnistelujaan, jäsenyysneuvottelut pitäisi olla mahdollista saada päätökseen vuoden 2002 loppuun mennessä niiden maiden kanssa, jotka täyttävät liittymisperusteet. Näin nämä maat voisivat tulla EU:n jäseniksi vuonna 2004 Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston asettaman tavoitteen mukaisesti.

Prosessin periaatteet ovat pysyneet samoina. Berliinissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvoston kokouksessa asetettiin selkeät puitteet laajentumisen rahoittamiselle. Nämä puitteet luovat riittävän perustan jopa kymmenen uuden jäsenvaltion liittymiselle vuonna 2004. Nizzassa kokoontuneessa Eurooppa-neuvoston kokouksessa määriteltiin puitteet laajentumisen edellyttämälle toimielinten uudistukselle. Neuvotteluja käydään voimassa olevan yhteisön säännöstön pohjalta, niiden yhteydessä sovelletaan kunkin maan omien ansioiden ja kiinnikuromisen periaatteita ja ne saatetaan päätökseen jäsenyysperusteet täyttävien maiden kanssa. Juuri nämä ovat alun alkaen määritellyt, tarvittavat ja riittävät edellytykset ensimmäisten liittymisten toteuttamiseksi. Mahdolliset keskustelut Euroopan unionin kanssa eri politiikan alojen tai toimielinten uudistamisesta olisi käytävä erikseen, eivätkä ne saisi estää tai hidastaa liittymisneuvotteluja.

Kunkin ehdokasmaan kanssa käytävien neuvottelujen tahti kuvastaa ennen kaikkea sen omien jäsenyysvalmistelujen tahtia. Neuvottelutahdin eriyttäminen kunkin maan omien ansioiden perusteella sekä jäsenyysvalmistelujen ponnekas jatkaminen liittymistä valmistelevien EU:n välineiden tuella antaa myöhemmin neuvottelut aloittaneille maille mahdollisuuden kuroa kiinni välimatkaa muihin. Voimassa oleva laajentumisstrategia luo vankan perustan neuvottelujen päättämiselle aikataulun mukaisesti niiden ehdokkaiden kanssa, jotka ovat valmistautuneet riittävästi.

Kööpenhaminassa vuonna 1993 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa vahvistetut jäsenyyden edellytykset, jotka on määritelty yksityiskohtaisemmin myöhemmissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa, muodostavat vertailukohdan kunkin ehdokasmaan edistymisen arvioimiseksi. Nämä edellytykset pätevät vieläkin eikä niiden muuttaminen tule kysymykseen. Liittymisprosessin tässä vaiheessa on kuitenkin tarpeen keskittyä yhtä lailla ehdokasmaiden valmiuksiin panna täytäntöön yhteisön säännöstö ja valvoa sen noudattamista kuin sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tästä syystä nyt kiinnitetään erityistä huomiota ehdokasmaiden hallinnon ja oikeuslaitoksen valmiuksiin. Komissio lisää toimintasuunnitelman avulla tukeaan instituutioiden kehittämiselle ja seuraa tarkkaan neuvottelujen yhteydessä annettujen sitoumusten noudattamista ja liittymiskumppanuuksissa vahvistettujen ensisijaisten tavoitteiden saavuttamista.

Euroopan unioni jatkaa täyttä tukeaan niiden ehdokasmaiden liittymisvalmisteluille, jotka eivät saa neuvotteluja päätökseen edellä mainitussa aikataulussa. Neuvotteluja niiden kanssa jatketaan samojen periaatteiden mukaisesti, joita on noudatettu liittymisprosessin alusta alkaen. Laajentumista koskevassa vuoden 2002 strategia-asiakirjassaan komissio esittää ajantasaistetun etenemissuunnitelman ja tarvittaessa tarkistetun liittymistä valmistelevan strategian näille ehdokasmaille ottaen huomioon ensi vuonna saavutettavan edistymisen ja Eurooppa-neuvoston Göteborgin kokouksen päätelmät.

Laajentumisvalmistelujen tehostamiseksi ehdokasmaat otetaan yhä tiiviimmin mukaan EU:n ohjelmiin ja toimiin. Liittymistä valmistelevat talousohjelmat on suunniteltu pitäen mielessä talous- ja rahaliiton vaatimukset, ja kansallisia työllisyysstrategioita laaditaan parhaillaan. Göteborgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä kehotettiin ehdokasmaita omaksumaan unionin taloutta koskevat, yhteiskunnalliset ja ympäristötavoitteet omiin kansallisiin politiikkoihinsa. Ehdokasmaat olisi liitettävä mahdollisimman kiinteästi Lissabonin prosessiin, jossa keskitytään unionin strategiseen tavoitteeseen kehittää kestävä, hyvin kilpailukykyinen ja osaamiseen perustuva talous.

Yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa nousee yhä tärkeämmäksi sekä terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi että keskusteltaessa yhteisten rajavalvontajärjestelyjen mahdollisesta luomisesta pidemmällä aikavälillä. Schengenin järjestelmää sovelletaan kaikkiin uusiin jäsenvaltioihin. Täysipainoinen osallistuminen siihen tapahtuu kaksivaiheisesti. Ensin uusien jäsenvaltioiden on saavutettava ulkorajojen valvonnan korkea taso liittymishetkellä, ja rajatarkastukset nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden välillä poistetaan vasta myöhemmin neuvoston erillisellä päätöksellä.

Euroopan unioniin liittyminen ei ole sama asia kuin liittyminen euroon. Osallistuminen yhteiseen rahaan on osa yhteisön säännöstöä, mutta ehdokasmaiden on täytettävä euroon osallistumiseksi vaadittavat lähentymiskriteerit. Tästä päätetään myöhemmin, liittymisen jälkeen, kun on arvioitu, miten hyvin maat ovat saavuttaneet kestävän lähentymisen korkean tason, kuten euroalueen alkuperäistenkin osallistujien kohdalla tehtiin. Kunkin ehdokasmaan ensisijaisin tavoite on nyt kuitenkin Kööpenhaminassa vahvistettujen taloudellisten arviointiperusteiden täyttäminen.

Ehdokasmaat otetaan yhä tiiviimmin mukaan keskusteluihin Euroopan tulevaisuudesta, myös kokoukseen, jossa valmistellaan seuraavaa hallitustenvälistä kokousta. Valmisteleva kokous ja hallitustenvälinen kokous ovat merkitykseltään keskeisiä Euroopan tulevaisuuden kannalta, mutta ne eivät ole edellytyksenä laajentumiselle.

Sitä mukaa kun keskustelu Euroopan tulevaisuudesta etenee ja laajentumispäivä lähestyy, nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaiset haluavat ymmärtää yhä paremmin laajentumisen todennäköisiä vaikutuksia. Komissio työskentelee läheisesti Euroopan parlamentin kanssa ja on valmis vastaamaan tiedon kysyntään ja tukemaan asianomaisten maiden poliittisten johtajien ponnisteluja selostaa suurelle yleisölle, mitä kaikkea laajentuminen merkitsee.

Olisi suuri ilonaihe koko Euroopalle ja muullekin maailmalle, jos koko Kypros voisi liittyä Euroopan unioniin sellaisen sovintoratkaisun pohjalta, jossa otetaan huomioon eri osapuolten edut ja huolenaiheet. On valitettavaa, että Kyproksen turkkilaisjohto ei ole mukana Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa meneillään olevassa prosessissa. Komissio kehottaa kaikkia asianomaisia osapuolia hyödyntämään tätä tilaisuutta sovintoratkaisun saavuttamiseksi ennen liittymisneuvottelujen päättämistä. Jos sovintoratkaisua ei kuitenkaan saada aikaan liittymisneuvottelujen päättymiseen mennessä, neuvosto tekee päätöksen liittymisestä Helsingissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti ilman että sovintoratkaisu olisi liittymisen välttämätön edellytys.

Turkki on ehdokasmaa, johon sovelletaan samoja arviointiperusteita kuin muihinkin ehdokasmaihin, kuten Helsingissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä todettiin. Kyseisissä päätelmissä mainittu liittymistä valmisteleva strategia on nyt hyvässä vauhdissa. Komissio on tyytyväinen alulle pantuihin poliittisiin ja taloudellisiin uudistuksiin. Turkin on varmistettava, että uudistukset ovat tuloksellisia, erityisesti ihmisoikeuksien suojan osalta, ja sen on osallistuttava aktiivisemmin Kyproksen ongelman ratkaisemiseen sekä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta nousseiden näkemyserojen tasoittamiseen.

Euroopan unionin tulevaa laajentumista valmistellaan perusteellisesti tässä asiakirjassa esitetyn strategian avulla. Se perustuu selkeisiin periaatteisiin, jotka on vahvistettu useissa peräkkäisissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa, sekä komission Agenda 2000 -asiakirjassa esittämään läpinäkyvään ja puolueettomaan menetelmään, jota sovelletaan vuosittain komission määräaikaiskertomuksissa. Tämä asiakirja ja siihen liittyvät kertomukset tarjoavat analyysin laajentumisprosessin tilanteesta syksyllä 2001 ja viitoittavat tietä sen varmistamiseksi, että prosessin seuraava ja ratkaiseva vaihe osoittautuu menestykseksi.

2. Yleinen mielipide ja laajentuminen

Nyt käsillä olevaa laajentumiskierrosta valmistellessaan Euroopan unionin poliittisten ja talouselämän johtajien on käytävä vuoropuhelua laajentumisesta suuren yleisön kanssa ja annettava oma panoksensa unionista ehdokasmaissa käytävään keskusteluun.

Mielipidetiedustelut ja eurobarometri osoittavat, että tiedottamista ja laajentumisen vaikutusten ymmärtämistä on parannettava nykyisissä unionin jäsenvaltioissa. Ehdokasmaissa yleisön tuki laajentumiselle on yleensä korkealla tasolla, mutta saattaa vaihdella eri tekijöiden kuten liittymisneuvottelujen edistymisen mukaan.

Komissio käynnisti toukokuussa 2000 tiedotusstrategian, jolla pyritään tarjoamaan tietoa laajentumisesta. Onnistuakseen strategia edellyttää, että vuoropuheluun osallistuvat Euroopan unionin toimielinten lisäksi vaaleilla valitut edustajat, poliittiset johtajat, hallitukset, talouselämän toimijat, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunta laajemminkin.

Komissio kehittää tiedotusstrategiaansa hajautetusti ottaen huomioon sekä jäsenvaltioiden että ehdokasmaiden erityistarpeet ja -olosuhteet. Komission edustustot 15 jäsenvaltiossa ja lähetystöt 13 ehdokasmaassa vastaavat erilaisiin tarpeisiin mukautettujen ohjelmien laatimisesta. Aluetasolla etusija annetaan sellaisille nykyisen unionin alueille, jotka ovat yhteydessä jonkin ehdokasmaan rajaan. Strategiaa kehittäessään komissio työskentelee läheisessä yhteistyössä Euroopan parlamentin toimistojen kanssa.

Komissio tiedottaa saavutettavista tuloksista neuvostolle ja parlamentille.

3. Laajentumisprosessi ja naapurimaat

Laajentuessaan EU saa uusia naapurimaita ja sen suhteet niihin muuttuvat uutta tilannetta vastaavalla tavalla. EU on kehittänyt oman politiikkansa kullekin naapurialueelle - Länsi-Balkanin vakautus- ja assosiaatioprosessi, Barcelonan prosessi Välimeren alueen maille sekä kumppanuus- ja yhteistyökehys Venäjälle, Ukrainalle ja muille uusille itsenäisille valtioille. Nämä täydentävät Euroopan vapaakauppasopimuksen ja Euroopan talousalueen maiden kanssa kehittynyttä läheistä ja yhtenäistä kumppanuutta.

Näiden politiikkojen avulla pyritään luomaan EU ja sen naapurimaat kattava vapaakauppa-alue, jolla vallitsee demokratia ja jolla kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta.

EU:n laajentuessa myös EU:n ja sen uusien naapurien yhteisten etujen kirjo laajenee. Tämä luo uusia mahdollisuuksia, kiihdyttää kasvua ja investointeja. Laajentuminen luo lopulta yli 500 miljoonan kuluttajan sisämarkkinat. On sekä EU:n että sen uusien naapurien etujen mukaista jatkaa yhteistyötä talousuudistusten lujittamiseksi ja liike-elämän vahvistamiseksi luomalla läpinäkyvä sääntely-ympäristö. Vähittäinen yhdenmukaistaminen sisämarkkinoita koskevien EU:n sääntöjen ja sääntelykehyksen kanssa helpottaa kaupankäyntiä ja houkuttelee investointeja naapurialueille. Tästä on hyötyä yrityksille kaikissa asianomaisissa maissa.

Laajentuminen tuo myös uusia haasteita. Se korostaa EU:n ja sen naapureiden tarvetta toimia läheisessä yhteistyössä esimerkiksi oikeus- ja sisäasioiden alalla. EU houkuttelee todennäköisesti puoleensa siirtolaisia naapurimaista ja haluaa kehittää näiden maiden kanssa keinoja varautua lailliseen siirtolaisuuteen ja torjua samalla laitonta siirtolaisuutta ja ihmiskauppaa. Rajavalvonnan merkitys korostuu, ja läheistä yhteistyötä tarvitaan esimerkiksi tullivalvonnan, eläinlääkintään tai kasvinsuojeluun liittyvien tarkastusten sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja huumekaupan torjunnan aloilla.

Laajentuneen unionin on syvennettävä suhteitaan lähinaapureihinsa ja kehitettävä yhteistä lähestymistapaa edelleen. Laajentuneen EU:n kannalta on todennäköisesti houkuttelevaa liittää yhteen yhteisiä tekijöitä kolmesta nykyisestä eri maantieteellistä aluetta koskevasta politiikasta. Unionin tulevista ulkorajoista ei saa tulla uutta jakolinjaa. Huolellisesti suunnitellulla, nykyiseen politiikkaan perustuvalla lähialuepolitiikalla varmistetaan, että laajentunut EU ja sen naapurimaat syventävät yhteisiä etujaan ja toimiaan.

a) Länsi-Balkan

Vuonna 2001 demokratia vakiintui Länsi-Balkanin alueella. Sen jälkeen kun Jugoslavian liittotasavaltaan valittiin vaaleissa uusi demokraattinen johto, alueen maat ovat jatkaneet poliittisten, taloudellisten ja hallinnollisten uudistusten toteuttamista. Edistyminen ei ole kuitenkaan ollut tasaista, ja väkivaltaisuuksien puhkeaminen uudelleen Jugoslavian liittotasavallan eteläisillä alueilla ja entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa merkitsee takaiskua pyrkimyksille rauhaan ja vakauteen alueella. EU:n haasteena on reagoida tehokkaasti alueen epävakaisuuteen, ja unioni pyrkii samalla integroimaan alueen maat EU:hun Feirassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti.

Vakautus- ja assosiaatioprosessi luo kehyksen, jonka yhteydessä uudet sopimussuhteet ja avustusohjelma (Cards) auttavat kaikkia alueen maita edistymään omaa tahtiaan potentiaalisina EU:n jäsenehdokkaina. Alueellinen yhteistyö on ensiarvoisen tärkeää vakauden lujittamiseksi ja olennainen tekijä EU:n sitoutumisessa Kaakkois-Eurooppaan. Tämä asia edellyttää vielä lisäponnisteluja. Kaikkia alueen maita on autettava niiden pyrkimyksissä yhteensovittaa alueellinen yhteistyö EU-integraation vaatimuksiin. Vakautus- ja assosiaatioprosessilla, vakaussopimuksella ja rahoitustuella on toisiaan täydentävä merkitys tässä asiassa.

b) EFTA-maat

Uudet jäsenvaltiot liittyvät myös unionin tekemiin sopimuksiin Euroopan vapaakauppa-alueen (EFTA) jäsenten kanssa. Liittyvien maiden on haettava jäsenyyttä Euroopan talousalueessa ETA-sopimuksen 128 artiklan mukaisesti. Tämän huomioon ottaen komissio tiedottaa EFTA-kumppaneille säännöllisesti liittymisneuvottelujen etenemisestä.

c) Uudet itsenäiset valtiot

EU kehittää yhä vahvempaa kumppanuutta Venäjän kanssa, jotta molemmat osapuolet hyötyisivät tiiviimmästä yhteistyöstä esimerkiksi energiaan, ulkopolitiikkaan, oikeus- ja sisäasioihin sekä ympäristöön liittyvissä asioissa. Venäjän kanssa tehty kumppanuus- ja yhteistyösopimus muodostaa perustan poliittiselle vuoropuhelulle ja laaja-alaiselle yhteistyölle, Venäjän WTO-jäsenyyttä koskevaan hakemukseen liittyvä toiminta mukaan luettuna. EU:n ja Venäjän suhteiden kehittyminen mainitun sopimuksen puitteissa sai uutta vauhtia EU:n ja Venäjän huippukokouksessa lokakuussa 2001. Silloin sovittiin korkean tason työryhmästä, jonka tehtävänä on kehitellä ajatusta yhteiseksi eurooppalaiseksi talousalueeksi (Common European Economic Space).

Venäjä suhtautuu myönteisesti EU:n laajentumiseen ja odottaa EU:n punnitsevan huolellisesti laajentumisen vaikutuksia Venäjään. Näistä asioista keskustellaan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen alaisissa elimissä kaikkien mahdollisten ennen laajentumista ilmenevien ongelmien ratkaisemiseksi. Muun muassa Kaliningrad on otettu esille tässä yhteydessä. Komissio on esittänyt vuonna 2001 keskusteluasiakirjan, jossa tarkastellaan laajentumisen vaikutusta Kaliningradiin ja muitakin keskinäisen mielenkiinnon kohteita kuten ympäristönsuojelua Itämeren alueella. On sekä EU:n että Venäjän etujen mukaista varmistaa, että Kaliningrad voi hyötyä laajentumisen myönteisistä vaikutuksista talouteen. Käytännön kysymyksistä kuten viisumeista ja rajamuodollisuuksista Kaliningradin ja muun Venäjän välillä matkustettaessa on keskusteltava yhteisön säännöstön mukaisten rakentavien ratkaisujen löytämiseksi.

EU:lla on kumppanuus- ja yhteistyösopimukset myös Ukrainan ja Moldovan kanssa, ja se on sitoutunut auttamaan näitä kahta maata niiden poliittisessa ja taloudellisessa siirtymäprosessissa niiden omaksuessa vähitellen eurooppalaisia lakeja ja käytänteitä. Molemmat maat on kutsuttu osallistumaan Eurooppa-konferenssiin, ja ne ovat aktiivisia alueellisissa ja osa-alueellisissa ryhmissä, joissa on mukana EU:n jäsenvaltioita, ehdokasmaita sekä vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvia maita. Myös Valko-Venäjä on EU:n tuleva rajanaapuri, mutta suhteet siihen ovat vähäisiä, koska demokratia sekä ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittaminen on maassa vielä heikkoa.

d) Välimeren alue

EU:n suhteita Välimeren alueen maihin hallitsee Barcelonan prosessi, joka kokoaa yhteen EU:n 15 jäsenvaltiota ja 12 Välimeren rannikkovaltiota poliittista ja turvallisuusasioita koskevan yhteistyön, vapaakauppaan johtavan taloudellisen yhteistyön sekä sosiaali- ja kulttuurialan yhteistyön merkeissä. Tämän yhteistyöprosessin tunnuspiirteitä ovat monet alueellisen yhteistyön aloitteet ja kahdenvälisten suhteiden verkosto. Prosessia on haitannut Lähi-idän levoton tilanne, mutta se on onnistunut pitämään yllä vuoropuhelua vuonna 1995 tapahtuneesta perustamisestaan alkaen ja se tarjoaa foorumin, jossa Israel ja arabivaltiot kohtaavat edelleen.

Assosiaatiosopimukset ovat tulleet voimaan EU:n sekä Marokon, Tunisian, Israelin ja palestiinalaishallinnon välillä. Vastaavat sopimukset on allekirjoitettu myös Jordanian ja Egyptin kanssa, ja näistä ainakin ensiksi mainitun pitäisi tulla voimaan aivan pian. Neuvotteluja käydään Algerian, Libanonin ja Syyrian kanssa, ja näistä kahden ensiksi mainitun kanssa on hyvät mahdollisuudet saada sopimus valmiiksi ennen vuoden 2001 loppua. Kolme jäljelle jäävää yhteistyökumppania (Kypros, Malta ja Turkki) kuuluvat aiempien sopimusten piiriin ja ovat matkalla EU:n jäseniksi. Lisäksi Barcelonan prosessissa määrätään vapaakauppasopimusten tekemisestä EU:n ulkopuolisten kumppaneiden kesken ("etelä-etelä-sopimukset"). EU onkin suhtautunut hyvin ilahtuneesti 8. toukokuuta 2001 käynnistettyyn Agadirin prosessiin, jossa Marokko, Tunisia, Egypti ja Jordania ovat sopineet siirtyvänsä vapaakauppaan keskenään, ja tarjonnut prosessille tukeaan.

Kaikkien Barcelonan prosessiin kuuluvan 27 maan ulkoasiainministerit sopivat marraskuussa 2000 uuden sysäyksen antamisesta Euro-Välimeri-yhteistyölle ja asettivat uusia kunnianhimoisia tavoitteita prosessin viemiseksi eteenpäin. Työskentelyä on tehostettu sen jälkeen. Syyskuun 11. päivän 2001 traagiset tapahtumat osoittivat kuitenkin, että tarvitaan vieläkin läheisempää yhteistyötä, eikä vähiten sosiaali-, kulttuuri- ja koulutusasioissa. Barcelonan prosessi tarjoaa tähän erinomaiset puitteet.

II Ehdokasmaiden edistyminen liittymisperusteiden täyttämisessä

Edellisten vuosien tavoin tämänkin vuoden määräaikaiskertomuksissa keskitytään toteutettuihin eikä niinkään valmisteluvaiheessa oleviin lainsäädäntötoimiin. Komissio on tarkastellut, onko ilmoitetut uudistukset tosiasiallisesti pantu täytäntöön vuoden 2000 lokakuun jälkeen. Kertomuksissa analysoidaan yhteisön säännöstön kunkin 29 luvun osalta kunkin ehdokasmaan edistymistä säännöstön hyväksymisessä sekä sen täytäntöönpanon ja noudattamisen valvonnan varmistamisessa tarvittavien hallinnollisten rakenteiden avulla. Kussakin luvussa tarkastellaan sekä viime vuoden kertomuksen jälkeen tapahtunutta edistymistä että kokonaiskehitystä.

Arvio perustuu ensisijassa ehdokasmaiden itsensä toimittamiin tietoihin. Komissio on käyttänyt hyväksi myös liittymisneuvottelujen yhteydessä sekä assosiaatiosopimusten mukaisissa kokouksissa saatuja tietoja. Se on vertaillut näistä lähteistä saatuja tietoja niihin, jotka sisältyvät komissiolle vuoden 2001 alkupuoliskolla toimitettuihin yhteisön säännöstön käyttöönottoa koskeviin uusiin kansallisiin ohjelmiin. Komissio on käyttänyt myös Euroopan parlamentin laatimia kertomuksia, jäsenvaltioiden toimittamia arvioita sekä kansainvälisten järjestöjen, erityisesti Euroopan neuvoston ja ETY-järjestön, kansainvälisten rahoituslaitosten, Euroopan liike-elämän yhdistysten ja valtioista riippumattomien järjestöjen työn tuloksia.

1. Poliittiset arviointiperusteet

Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston mukaan jäsenyys edellyttää, että "hakijamaassa on vakaat instituutiot, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltion, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelemisen". Amsterdamin sopimuksen 6 artiklassa puolestaan määrätään, että "unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin". Näitä periaatteita korostetaan myös Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, joka annettiin Eurooppa-neuvoston Nizzan kokouksessa joulukuussa 2000.

a) Kokonaiskehitys

Vuoden 2000 määräaikaiskertomuksissa komission päätelmänä oli, että kaikki neuvotteluja käyvät maat täyttävät edelleen poliittiset arviointiperusteet ja että demokraattisten instituutioiden vahvistamisessa, oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamisessa ja ihmisoikeuksien suojelemisessa oli kaiken kaikkiaan edistytty edelliseen vuoteen verrattuna. Komissio kiinnitti kuitenkin huomiota tarpeeseen vauhdittaa oikeuslaitoksen uudistamista tai vahvistamista ja puuttua korruptioon. Lisäksi komissio kehotti voimallisiin toimenpiteisiin nais- ja lapsikaupan muodostaman kasvavan ongelman torjumiseksi ja korosti tarvetta kestäviin toimiin romaniväestön tilanteen parantamiseksi. Komissio kehotti Turkkia tekemään tarvittavat päätökset, jotta sen aikeet ihmisoikeuksien suojelemiseksi saisivat konkreettisen sisällön.

Edellisten määräaikaiskertomusten jälkeen ehdokasmaat ovat jatkaneet demokraattisten hallintojärjestelmiensä toiminnan vahvistamista. Valtakunnalliset tai paikallisvaalit on järjestetty Bulgariassa, Kyproksessa, Latviassa, Maltassa, Puolassa, Tsekissä, Romaniassa ja Virossa. Kyseiset vaalit olivat vapaita ja oikeudenmukaisia.

Huomattavia lisäponnisteluja on tehty julkishallinnon riippumattomuuden, avoimuuden, vastuuvelvollisuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi. Virkamieskuntaa koskevaa oikeudellista kehystä on vahvistettu, ja virkamiesten kouluttamista sekä julkishallinnon nykyaikaistamista on jatkettu useissa maissa. Näitä ponnisteluja on jatkettava edelleen.

Lisäedistystä on tapahtunut oikeuslaitoksen uudistamisessa ja vahvistamisessa, mikä on ratkaiseva tekijä oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamisen ja yhteisön säännöstön tosiasiallisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Monet maat ovat edistyneet perussäädösten antamisessa, henkilöstöresurssien vahvistamisessa ja työolojen parantamisessa. Ponnisteluja tällä alalla on tehostettava edelleen, ja erityistä huomiota on kiinnitettävä oikeuslaitoksen riippumattomuuden varmistamiseen.

Aiemmissa kertomuksissa on yksilöity korruptio vakavaksi ongelmaksi, jota "pahentavat julkisen sektorin matala palkkataso ja laaja byrokraattinen talouden valvonta". Tämä arvio pitää edelleen suurelta osin paikkansa, joskin myönteistä kehitystä on tapahtunut. Useimmissa maissa korruption vastaisia elimiä on vahvistettu ja lainsäädäntö on kehittynyt muun muassa julkisten hankintojen ja julkisen tiedonsaannin aloilla. Myös kannustaminen julkishallinnon uudistuksiin voisi edistää useissa maissa korruption torjuntaa. Ponnisteluista huolimatta korruptio, petokset ja talousrikokset ovat edelleen yleisiä monissa ehdokasmaissa, ja ne heikentävät kansalaisten luottamusta ja horjuttavat uskoa uudistuksiin. Tämän ongelman ratkaisemiseksi on jatkettava voimallisia toimenpiteitä.

Aiempina vuosina komissio on korostanut Romanian lastenhuoltolaitosten ongelmaa. Romanian viranomaiset ovat toteuttaneet lainsäädännöllisiä, hallinnollisia ja rahoituksellisia toimia Phare-ohjelman tuella. Näitä ponnisteluja on jatkettava, jotta varmistetaan lasten ja asianomaisten perheiden elinolojen konkreettinen ja kestävä parantuminen, vältetään väärinkäytöksiä ja puututaan katulapsiongelmaan.

Viime vuoden kertomuksissa todettu huolestuttava suuntaus nais- ja lapsikaupassa on valitettavasti vahvistunut tänä vuonna. Monet ehdokasmaat ovat edelleen tämän kaupan lähtö-, kauttakulku- ja kohdemaita, eikä ongelman lieventymisestä ole merkkejä. Tämän suuntauksen kääntämiseksi tarvitaan voimallisia toimenpiteitä, mutta samalla on turvattava uhrien oikeudet.

Monissa maissa on tapahtunut jonkin verran edistystä oikeudenkäyntiä edeltävään säilöönottoon liittyvissä ongelmissa. Ongelmat koskevat lähinnä säilöönoton liiallista kestoa, sitä ettei säilöönotetulla ole mahdollisuutta turvautua asianajajaan ja joissakin tapauksissa huonoa kohtelua. Näihin ongelmiin on puututtava.

Sukupuolten välisen tasa-arvon turvaaminen on edistynyt useissa maissa edelleen, sekä lainsäädännön että instituutioiden osalta. Naisten taloudellisen ja yhteiskunnallisen tasavertaisuuden edistämiseksi tarvitaan kuitenkin vielä lisätoimia. Monissa maissa toteutetut toimet väkivallan uhrien avustamiseksi merkitsevät myönteistä kehitystä, mutta niiden lisäksi tarvitaan asianmukaisia ennalta ehkäiseviä toimia.

Vähemmistöjen suhteen voidaan panna merkille useita rohkaisevia edistysaskeleita. Viro ja Latvia ovat jatkaneet edistymistä ilman maan kansalaisuutta olevien kotouttamisessa ja täyttävät edelleen kaikki kansalaisuutta ja kansalaisuuden myöntämistä koskevat ETYJ:n suositukset. Molemmissa maissa on pyrittävä varmistamaan, että voimassa olevan kielilainsäädännön täytäntöönpanossa noudatetaan täysipainoisesti suhteellisuusperiaatetta ja perustellun julkisen edun periaatetta. Useissa maissa on vahvistettu lisätoimin lainsäädännöllistä ja institutionaalista kehystä vähemmistöjen suojelemiseksi. Bulgariassa, Slovakiassa ja Romaniassa vähemmistöillä on tärkeä merkitys sisäpolitiikassa.

Kaikissa maissa, joissa on huomattavia romaniyhteisöjä, on laadittu kansallisia toimintasuunnitelmia edelleen yleisenä jatkuvan syrjinnän torjumiseksi ja erittäin vaikeiden elinolojen parantamiseksi. Useimmissa tapauksissa näiden toimintasuunnitelmien toteutus on käynnissä, ja kansallisia budjettivaroja on lisätty joissakin maissa. Phare-rahoitusta on edelleen saatavilla näiden toimien tukemiseksi. Lisäponnisteluja tarvitaan sen varmistamiseksi, että ohjelmien toteutus on luonteeltaan kestävää ja tapahtuu läheisessä yhteistyössä romaniväestön edustajien kanssa ja että kaikissa asianomaisissa maissa on saatavilla tarvittavaa talousarviotukea.

Vuoden 2000 määräaikaiskertomuksessa komissio totesi, että Turkki ei täyttänyt Kööpenhaminassa vahvistettuja poliittisia arviointiperusteita. Huolimatta useista myönteisistä edistysaskeleista tämä arvio pätee edelleen, ja maassa tarvitaan lisäponnisteluja.

Yhteisön säännöstön käyttöönottoa koskeva Turkin kansallinen ohjelma loi edellytykset merkittävälle perustuslain uudistukselle, joka perustui parlamentin sovittelukomitean työhön. Uudistuspaketti hyväksyttiin ennätyksellisen nopeasti 3. lokakuuta 2001 ylivoimaisella enemmistöllä, mikä on osoitus parlamentin päättäväisyydestä saada Turkki lähemmäs EU:n standardeja.

Uudistus on merkittävä askel ihmisoikeuksien ja perusvapauksien turvaamiseksi ja kuolemanrangaistuksen käytön rajoittamiseksi. Muutoksilla on vähennetty etenkin niitä syitä, joiden perusteella ilmaisuvapautta, lehdistönvapautta ja yhdistymisvapautta voidaan rajoittaa. Huomio on nyt keskittynyt näiden merkittävien muutosten tosiasialliseen soveltamiseen. Valmisteilla on täytäntöönpanevaa lainsäädäntöä.

Muutoksista huolimatta perusvapauksien toteutuminen on edelleen puutteellista. Se, missä määrin Turkin asukkaat pääsevät nauttimaan perusvapauksiensa kohentumisesta, riippuu perustuslakimuutosten tulkinnasta, täytäntöönpanosäädösten yksityiskohdista ja siitä, miten viranomaiset soveltavat lakia käytännössä.

Komissio kehottaa voimakkaasti Turkkia tekemään huomattavia parannuksia, paitsi perustuslain määräyksiin ja ihmisoikeuksien suojelua koskeviin lakeihin, ennen kaikkea ihmisoikeustilanteeseen käytännössä. Tämä edellyttää monien nykyisten rakenteiden ja käytänteiden uudistamista. Komissio pitää myönteisenä, että kuolemanrangaistusten täytäntöönpano on pidetty keskeytyksissä ja että perustuslakiuudistuksella on rajoitettu kuolemanrangaistuksen käyttöä, mutta muistuttaa Turkille, että Euroopan unionin periaatteiden noudattamiseksi kuolemanrangaistus pitäisi poistaa kokonaan. Komissio kehottaa Turkkia varmistamaan, että Kaakkois-Turkin tilanteen merkittävään parantamiseen kiinnitetään erityistä huomiota.

b) Päätelmät

Kaikki neuvotteluja käyvät ehdokasmaat täyttävät edelleen Kööpenhaminassa vahvistetut poliittiset arviointiperusteet. Turkki ei täytä näitä arviointiperusteita vieläkään.

Kööpenhaminassa vahvistettujen poliittisten arviointiperusteiden asettamat vaatimukset sekä komission määräajoin laatimat arviot niiden täyttämisessä saavutetusta edistyksestä ovat toimineet edelleen tärkeinä kannustimina ehdokasmaille. Vuonna 1997 annettujen lausuntojen ja niitä seuranneiden määräaikaiskertomusten jälkeen tapahtunut kokonaiskehitys demokratian sekä oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen lujittamisessa ja syventämisessä on ollut huomattavaa. Kuluneen vuoden aikana kehitys on jatkunut yleisesti ottaen, ja kokonaistilanne demokraattisten instituutioiden vahvistamisen, oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamisen ja ihmisoikeuksien suojelun kannalta on parantunut edelleen.

Vaikka ponnistelut oikeuslaitoksen uudistamiseksi tai vahvistamiseksi alkavatkin vähitellen tuottaa tulosta, niitä olisi nopeutettava ja tehostettava edelleen, erityisesti yhteisön säännöstön tosiasiallisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Korruption torjuntaa on tehostettava edelleen. Konkreettisia tuloksia tarvitaan tällä alalla myös, jotta voitaisiin vastata kansalaisten piirissä vallitsevaan huolestuneisuuteen ja taata yrityksille läpinäkyvät toimintaolosuhteet.

Oikeudenkäyntiä edeltävään säilöönottoon liittyviin jatkuviin ongelmiin eräissä maissa olisi puututtava. Nais- ja lapsikauppa useista ehdokasmaista, niiden kautta tai niihin on edelleen vakava huolenaihe, joka edellyttää voimallisia toimenpiteitä. Lisäponnisteluja tarvitaan sukupuolten tasa-arvon varmistamiseksi ja syrjinnän välttämiseksi. Samoin on erittäin tärkeää jatkaa ponnisteluja romaniväestön tilanteen parantamiseksi.

Turkin olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että äskettäiset merkittävät perustuslakimuutokset johtavat ihmisoikeustilanteen konkreettiseen paranemiseen.

Kunkin määräaikaiskertomuksen päätelmät esitetään liitteessä 1. Luettelo ehdokasmaiden ratifioimista ihmisoikeuksia koskevista yleissopimuksista on liitteessä 4.

2. Taloudelliset arviointiperusteet

a) Kokonaiskehitys

Tämänvuotinen arvio ehdokasmaiden edistymisestä Kööpenhaminassa vahvistettujen taloudellisten arviointiperusteiden täyttämisessä on tehty hetkellä, jolloin maailmantalous on heikkenemässä nopeasti. Vuonna 2000 ja vuoden 2001 alkupuoliskolla talouskasvu ehdokasmaissa oli kuitenkin varsin vahvaa.

Vuonna 2000 kasvu oli ripeintä siitä lähtien, kun määräaikaiskertomuksia on laadittu. Keskimääräinen BKT:n reaalinen kasvu ehdokasmaissa oli noin 5 prosenttia, eli paljon enemmän kuin vuoden 1999 nollakasvu. Kymmenen KIE-maan keskimääräinen talouskasvu oli 3,6 prosenttia, mikä oli huomattavasti enemmän kuin edellisen vuoden 2,2 prosenttia. Talous palasi kasvu-uralle Liettuassa, Romaniassa, Tsekissä ja Virossa, ja kahdeksassa maassa talouskasvu kiihtyi. Poikkeuksia olivat Puola ja Slovenia, joissa kasvu hidastui hieman, vaikka pysyikin hyvässä vauhdissa ollen 4 prosenttia Puolassa ja 4,6 prosenttia Sloveniassa. Välimeren ehdokasmaat menestyivät keskimäärin siirtymätalouksia paremmin: BKT:n reaalinen kasvu oli 5 prosenttia Kyproksessa ja Maltassa ja 7,2 prosenttia Turkissa. Vastaavasti EU-maiden keskimääräinen BKT:n reaalinen kasvu oli 3,3 prosenttia, eli ehdokasmaat onnistuivat kuromaan kiinni välimatkaansa EU-maihin aiempia vuosia enemmän, vaikkakaan eivät merkittävästi.

Vuoden 2001 alkupuoliskolla EU:n talouskasvun heikentyessä myös ehdokasmaiden keskimääräinen BKT:n kasvu hidastui. Tähän mennessä kasvun hidastuminen on ollut tuntuvinta maissa, joissa kasvu on aiemmin ollut voimakkainta ja vakainta. Maat, jotka ovat vasta äskettäin nousseet taantumasta takaisin normaalille tuotannon kasvu-uralle, kuten Romania ja Tsekki, näyttävät selvinneen muita paremmin. Samoin Baltian maat, jotka kokivat laskusuhdanteen vuonna 2000, näyttävät selvinneen paremmin tämänhetkisestä taantumasta, osittain Venäjän ja uusien itsenäisten valtioiden nopeamman kasvun aiheuttaman ulkoisen kysynnän ansiosta. Puolassa taantuma on syvempi lähinnä eri politiikkojen huonon koordinoinnin sekä ulkoisen toimintaympäristön heikkenemisen ja sisäpoliittisen epävarmuuden vuoksi. Turkin talouskasvu on kääntynyt jyrkän negatiiviseksi. Kaksi pahaa rahoituskriisiä vuoden 2000 lopussa ja vuoden 2001 alussa ovat jättäneet jälkensä maan BKT:n kasvuun, mutta samalla ne ovat pakottaneet hallituksen toteuttamaan kauan kaivattuja uudistuksia ja talouden tilaa korjaavia toimenpiteitä.

BKT asukasta kohti prosenttiosuutena EU:n keskiarvosta ja ostovoimastandardeina mitattuna nousi kymmenessä KIE-maassa 39 prosenttiin vuonna 2000 oltuaan 38 prosenttia vuonna 1999. Kaikkien 13 ehdokasmaan osalta luku pysyi edellisen vuoden tavoin 35 prosentissa. Nykyisin suurten tuloerojen kurominen umpeen on vähintään keskipitkän aikavälin tavoite, joka edellyttää suhteessa korkeampaa keskimääräistä kasvuastetta useiden vuosien ajan. Verrattaessa vuoden 2000 tilannetta vuonna 1995 vallinneeseen tilanteeseen havaitaan, että yhdeksän ehdokasmaata on saavuttanut EU-maita tänä aikana, kolme maata (Bulgaria, Romania ja Tsekki) ei ole edistynyt, ja Turkki on pysynyt suurin piirtein samalla tasolla. Viro, Latvia, Unkari, Puola ja Slovenia ovat edistyneet merkittävästi. Tuloerot ovat kuitenkin kasvaneet, erityisesti kymmenessä KIE-maassa. Tämä on kuitenkin odotettua, koska entisessä hallintojärjestelmässä tulot jakautuivat varsin tasapuolisesti ja koska epätasainen kasvu on lisännyt tiettyjä ammattitaidon lajeja edustavan työvoiman kysyntää joillakin alueilla ja aloilla selvästi enemmän kuin toisilla. Nousevasta tulotasosta pitäisi kuitenkin olla hyötyä monille. Erot ovat edelleen vähäisempiä kuin EU-maissa.

Huolimatta kaiken kaikkiaan varsin terveistä kasvutekijöistä kaikissa ehdokasmaissa (Turkkia lukuun ottamatta) monissa asioissa epätasapainoisuus on lisääntynyt ja makrotaloudelliset olosuhteet vaihtelevat yhä maittain.

Vuoden 2001 määräaikaiskertomuksissa esitetään kaksi julkisen talouden tasapainoa kuvaavaa lukua. Niistä toinen perustuu yleisimmin käytettyyn kansalliseen käsitteeseen ja toinen lasketaan Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän (EKT 95) mukaisesti. Ehdokasmaat ovat ilmoittaneet jälkimmäisen luvun tänä vuonna ensimmäistä kertaa. EKT 95 -järjestelmän mukainen julkisen talouden alijäämä on kasvanut jonkin verran ja on nyt 3,5 prosenttia BKT:sta, kun se aiemmin oli 3 prosenttia. Suurta kertaluontoista alijäämän kasvua tapahtui Slovakiassa ja Tsekissä lähinnä useiden vaikeuksiin joutuneiden pankkien aiheuttamien kustannusten kattamisesta, sillä EKT 95 -sääntöjen mukaan tällaiset kustannukset on kirjattava julkisen talouden nettorahoitusasemaan niiden syntymisvuonna.

Monilla mailla on vaikeuksia toteuttaa uudistuksia, jotka olisivat tärkeitä julkisen talouden vakauden turvaamiseksi keskipitkällä aikavälillä. Unkarin julkisen talouden hoidossa on alkanut esiintyä jälleen joitakin epäselviä käytänteitä. Puolan kunnallisuudistukseen ei ole liitetty realistista suunnitelmaa kunnallisten palvelujen kustannusten kattamiseksi. Joissakin maissa sosiaaliturvan uudistaminen on ollut liian varovaista tai se on vielä alkuvaiheessaan, esimerkkeinä Slovakia, Slovenia ja Tsekki.

Kaiken kaikkiaan inflaatioaste on noussut monissa ehdokasmaissa, ja kymmenen KIE-maan keskiarvo on yli 15 prosenttia, mikä on huomattavasti korkeampi kuin viime vuoden keskiarvo, noin 10 prosenttia. Inflaation pääsyy on öljyn hintojen merkittävä nousu. Erityisen huolestuttavia ovat tapaukset, joissa rahapolitiikka ja rakenteelliset heikkoudet edistävät inflaatiota. Tältä osin myönteistä kehitystä on tapahtunut Puolassa ja Unkarissa uuden valuuttakurssin ja rahapoliittisen kehyksen ansiosta, kun taas Slovenia on jäänyt jälkeen. Romania ja Turkki ovat epäonnistuneet tänäkin vuonna inflaation saamisessa hallintaan, mutta ne ovat äskettäin hyväksyneet Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) kanssa sovitut vakautusohjelmat. Slovakian korkea inflaatio johtuu säännösteltyjen hintojen välttämättömistä mutta pitkään viivytellyistä korotuksista. Bulgarian kiihtyvää inflaatiota valuuttakatejärjestelmän yhteydessä on seurattava tarkkaan.

Hyvistä kasvuluvuista huolimatta kymmenen KIE-maan työttömyys on noussut 12,5 prosenttiin hieman alle 11 prosentista, mikä viittaa siihen, että rakenteellisilla uudistuksilla ja korkealla tuottavuuden kasvulla on yhä kielteinen vaikutus työllisyyteen. Poikkeuksen muodostavat Slovenia ja Unkari, joissa työttömyys on vähentynyt. Työssäkäyntiaste on pysynyt yleisesti ottaen vakaana, mutta on edelleen alhainen joissakin maissa. Työmarkkinoiden joustamattomuus sekä ammattitaidon ja työmarkkinoiden vaatimusten välinen epäsuhta vaikeuttavat työttömyyden vähentämistä myös nopeasti kasvan talouden maissa. Kyproksen ja Maltan voidaan sanoa olevan lähellä täystyöllisyyttä.

Kymmenessä KIE-maassa vaihtotaseen alijäämä on pienentynyt noin 5 prosenttiin aiemmasta 5,6 prosentista huolimatta vaihtosuhteen heikkenemisestä. Alijäämän kohentuminen on ollut huomattavaa Latviassa ja Liettuassa, joissa se oli aiemmin liian suuri. Maltan vaihtotaseen alijäämä kasvoi merkittävästi suuren kertaluonteisen tekijän vuoksi. Talouden elpyminen on heikentänyt Tsekin ulkoista tasapainoa, ja maan on oltava valmiina toteuttamaan korjaavia toimia. Lähes kaikissa tapauksissa ulkomaiset suorat sijoitukset ovat osaltaan edistäneet merkittävästi talouden ulkoisen epätasapainon rahoittamista. Ulkomaisten suorien sijoitusten joukossa yksityistämiseen liittyvä osuus vaikuttaa yhä hallitsevan kaikkiin ehdokasmaihin suuntautuvia rahavirtoja. Näin ollen ulkoisen velan määrä on pysynyt viime vuoden tasolla Turkkia lukuun ottamatta. Turkin valuutta heikkeni rajusti rahoituskriisin seurauksena, ja maan velkatilanne on muita vaikeampi, sillä sen varsin huomattavan ulkomaisen velan arvo maan omassa valuutassa on kasvanut suuresti. Turkkiin suuntautuvien ulkomaisten suorien sijoitusten arvo on puolestaan edelleen huomattavasti alle maan potentiaalin.

Kyprosta ja Maltaa lukuun ottamatta ehdokasmailla on edelleen jonkin verran vaikeuksia joidenkin markkinatalouden toiminnan ja muun muassa tuomioistuinten päätösten täytäntöönpanon kannalta tarvittavien oikeudellisen ja institutionaalisen kehyksen osatekijöiden järjestämisessä. Vaikeuksien laajuus vaihtelee Romanian - ja vähäisemmässä määrin Bulgarian - heikosta tilanteesta maihin, joissa markkinoille pääsylle tai markkinoilta poistumiselle ei ole merkittäviä esteitä ja joissa oikeusvarmuuden taso on korkea kuten Unkarissa ja Virossa. Suurin jäljellä oleva ongelma koskee konkurssilainsäädännön täytäntöönpanoa. Siinä edistyminen ennen liittymistä on ensiarvoisen tärkeää.

Teollisuusyritysten yksityistäminen on saatu lähes päätökseen monissa kymmenestä KIE-maasta, paitsi Romaniassa, jossa yksityistettävää on vielä paljon, ja vähäisemmässä määrin Bulgariassa. Puolan on vielä laadittava toteuttamiskelpoiset yksityistämis- ja rakenneuudistusstrategiat joillekin tärkeille perinteisille aloille. Yksityistämisstrategioissa on edetty yleishyödyllisten laitosten, liikenteen ja energian kaltaisille aloille, ja niihin liittyy toimia näiden alojen rakenteen uudistamiseksi. Rahoitusalalla pankkien yksityistäminen on saatu päätökseen Virossa, Unkarissa, Latviassa ja Tsekissä. Se on edennyt Liettuassa, Romaniassa, Puolassa ja Slovakiassa, mutta kangertelee huomattavasti Sloveniassa. Niiden valtion omistamien pankkien osalta, joita ei ole aikomuskaan yksityistää, on tärkeää, etteivät hallitukset puutu niiden toimintatapoihin ja lainapolitiikkaan. Rahoitusalan muilla osa-alueilla yksityistäminen on ollut varovaista ja epätasaista eri ehdokasmaissa. Maauudistuksen lopullinen toteutus ja toimivien maakaupan markkinoiden luominen takkuilee monissa kymmenestä KIE-maasta. Tämä haittaa maakaupan ja asuntomarkkinoiden kehittymistä sekä rakentamista, millä on epäsuotuisia vaikutuksia työmarkkinoihin ja rahoituksen välitystoimintaan.

Rahoituksen välitys on kymmenessä KIE-maassa edelleen yleisesti ottaen vähäistä. Tämän välitysalan merkitys investointien rahoittamisessa on hyvin vähäinen, vaikka yksityissektorin pitäisi olla kasvussa. Välitystoiminta on erityisen vähäistä ja tehotonta Bulgariassa, Romaniassa ja Liettuassa. Kaiken kaikkiaan lisäedistystä on tapahduttava ennen liittymistä, sillä rahapolitiikan vaikutusten asianmukainen kanavoiminen yksityissektorille edellyttäisi laajamittaisempaa ja tehokkaampaa rahoituksen välitystä. Rahoitusalan laajentumiseen on liittynyt pankkivalvonnan tehostuminen, mutta muiden osa-alueiden valvontaa on vielä kehitettävä, ei ainoastaan säännösten vaan myös hallinnollisten valmiuksien ja valvojien riippumattomuuden osalta.

Kumulatiivista edistymistä ehdokasmaiden taloudellisessa yhdentymisessä EU:hun on tapahtunut lähinnä kaupan ja pääomavirtojen (pääasiassa ulkomaisten suorien sijoitusten) muodossa.

Kaupan yhdentymisestä voidaan todeta, että vuonna 2000 ehdokasmaiden viennistä noin 62 prosenttia suuntautui EU:hun ja 58 prosenttia niiden tuonnista oli lähtöisin EU:sta. Ilman Turkkia osuudet olivat noin 65 prosenttia viennissä ja 62 prosenttia tuonnissa. Kaikki kymmenen KIE-maata ovat vuosina 1995-2000 kasvattaneet EU:hun suuntautuvan vientinsä osuutta. Samoin ne ovat ryhmänä kasvattaneet markkinaosuuttaan EU:ssa. Kuluneen vuosikymmenen aikana kymmenen KIE-maan alueen kauppa EU:n kanssa on kasvanut nopeammin kuin minkään muun alueen, ja vuonna 2000 sen osuus oli noin 11 prosenttia kaikesta EU:n kolmansien maiden kanssa käymästä kaupasta, kun vastaava luku vuonna 1992 oli 6 prosenttia. EU-maista tämä näkyy selvimmin aluetta lähimpänä olevissa maissa. Ehdokasmaiden välinen kauppa on pysynyt verrattain vähäisenä, joskin se on lisääntynyt hieman joidenkin KIE-maiden osalta edelliseen vuoteen verrattuna.

Rahoitusalan yhdentymisen osalta tilanne on, että 1990-luvulla kaksi kolmasosaa ehdokasmaihin suuntautuneesta nettomääräisestä pääomavirrasta oli peräisin EU:n jäsenvaltioista. Suurin osa ehdokasmaihin suuntautuneesta nettomääräisestä pääomavirrasta on ollut ulkomaisia suoria sijoituksia. Yksityistämisen vuoksi lähes puolet ulkomaisista suorista sijoituksista on suuntautunut suljetulle sektorille kuten rahoituslaitoksiin (pankkeihin) ja yleishyödyllisiin laitoksiin (esim. televiestintäalalle). Uusinvestoinnit ovat kasvussa joissakin maissa; ne muodostavat yli puolet ulkomaisista suorista sijoituksista Bulgariassa ja suurimman osan Unkarissa. Avoimella sektorilla viidesosa kaikista ulkomaisista suorista sijoituksista on kohdistunut suhteellisen työvoimavaltaisille teollisuudenaloille kuten tekstiili- ja vaatetusteollisuuteen, sähköteknisten koneiden ja laitteiden tuotantoon sekä autoteollisuuteen. Talouden siirtymävaiheen ja todellisen lähentymisen yhteydessä ulkomaiset suorat sijoitukset ovat auttaneet - ja auttavat jatkossakin - uusimaan vanhentunutta tuotantokoneistoa sekä tuomaan käyttöön uutta teknologiaa ja uusia johtamistaitoja.

b) Päätelmät

Kunkin maan edistymistä on arvioitu kahden Kööpenhaminassa vahvistetun taloudellisen arviointiperusteen avulla eli tutkimalla, onko maassa toimiva markkinatalous ja onko sillä edellytykset selviytyä kilpailun ja markkinavoimien paineista unionissa. Nämä kaksi arviointiperustetta määriteltiin tarkemmin komission Agenda 2000 -tiedonannossa:

Toimiva markkinatalous edellyttää, että sekä hinnat että kauppa on vapautettu ja että maassa on oikeusjärjestelmä, joka sisältää täytäntöönpanokeinot ja joka kattaa myös omistusoikeuden. Markkinatalouden toimivuutta parantavat makrotalouden tasapaino ja talouspolitiikkaa koskeva yksimielisyys. Talouden tehokkuutta parantavat hyvin kehittynyt rahoitussektori ja markkinoille pääsyn ja sieltä poistumisen estävien merkittävien esteiden puuttuminen. Maan kyky täyttää toinen arviointiperuste ("edellytykset selviytyä kilpailun ja markkinavoimien paineista unionissa") riippuu markkinatalouden olemassaolosta ja vakaasta makrotalouden kehyksestä, joiden ansiosta talouden toimijat voivat tehdä päätöksiä olosuhteissa, joissa voidaan ennakoida tulevaa. Siihen tarvitaan myös riittävästi inhimillistä ja aineellista pääomaa, myös infrastruktuuria. Valtionyrityksissä on toteutettava rakenneuudistus, ja kaikkien yritysten on tehtävä investointeja tehokkuuden parantamiseksi. Mitä paremmin yritykset saavat ulkopuolista rahoitusta ja mitä paremmin ne onnistuvat rakenneuudistuksessa ja innovaatiossa, sitä parempi niiden sopeutumiskyky on. Kokonaisuudessaan talous pystyy vastaamaan jäsenyyden velvoitteista sitä paremmin, mitä kiinteämmin se on integroitunut unioniin ennen liittymistään. Tämä ilmenee niiden tavaroiden määränä ja valikoimana, joilla käydään kauppaa EU:n jäsenvaltioiden kanssa.

Kun otetaan huomioon molemmat taloudelliset arviointiperusteet, voidaan todeta, että Kypros ja Malta ovat toimivia markkinatalouksia ja niiden pitäisi pystyä selviytymään kilpailun ja markkinavoimien paineista unionissa.

Latvia, Liettua, Puola, Slovakia, Slovenia, Tsekki, Unkari, Viro ovat toimivia markkinatalouksia. Näiden maiden välillä on huomattavia taloudellisia eroja, mutta jos ne jatkavat kutakin maata koskevassa määräaikaiskertomuksessa yksilöityjen toimenpiteiden toteuttamista, niiden pitäisi pystyä selviytymään kilpailun ja markkinavoimien paineista unionissa lyhyellä aikavälillä.

Bulgaria on hyvin lähellä toimivaa markkinataloutta. Edellyttäen että se jatkaa uudistusten toteuttamista ja tehostaa ponnistelujaan jäljellä olevien ongelmien poistamiseksi, sen pitäisi pystyä selviytymään kilpailun ja markkinavoimien paineista unionissa keskipitkällä aikavälillä.

Romania ei täytä vielä kumpaakaan arviointiperustetta, mutta on ensimmäistä kertaa edistynyt ratkaisevasti tämän tavoitteen saavuttamisessa.

Turkki ei ole kyennyt edistymään toimivan markkinatalouden saavuttamisessa, varsinkaan äskettäisten kriisien vuoksi. Monia huomattavia osia sen taloudesta on kuitenkin jo mukana kilpailussa EU:n markkinoilla osana EY:n kanssa muodostettua tulliliittoa.

Määräaikaiskertomuksiin sisältyvät yksityiskohtaiset päätelmät kunkin arviointiperusteen täyttämisestä esitetään liitteessä 1 ja tärkeimmät tilastoindikaattorit liitteessä 2.

3. Muut jäsenyyden velvoitteet

Kööpenhaminassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi, että "jäsenyys edellyttää kykyä vastata jäsenyyden mukanaan tuomista velvoitteista, mukaan luettuna poliittisen unionin sekä talous- ja rahaliiton tavoitteiden noudattaminen".

a) Yhteisön säännöstön käyttöönotto, täytäntöönpano ja noudattamisen valvominen

Pystyäkseen vastaamaan jäsenyyden mukanaan tuomista velvoitteista maan on otettava käyttöön ja pantava täytäntöön yhteisön säännöstö ja valvottava sen noudattamista. Eurooppa-neuvosto on korostanut useaan otteeseen sen tärkeyttä, että ehdokasmaat panevat yhteisön säännöstön täytäntöön ja valvovat sen noudattamista. Madridissa vuonna 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti, että ehdokasmaiden on tärkeää mukauttaa hallinnollisia rakenteitaan, jotta luodaan olosuhteet asteittaiselle ja sopusointuiselle yhdentymiselle. Vuonna 2000 Feirassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto muistutti, että "neuvotteluiden etenemiseen vaikuttaa yhteisön säännöstön saattaminen osaksi ehdokasmaiden kansallista lainsäädäntöä ja erityisesti se, kykenevätkö ne panemaan yhteisön säännöstön tosiasiallisesti täytäntöön" vahvistamalla hallintonsa ja oikeuslaitoksensa rakenteita. Kesäkuussa 2001 Göteborgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti jälleen, että ehdokasmaiden on tärkeää jatkaa edistymistään yhteisön säännöstön saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä, sen täytäntöön panemisessa ja tosiasiallisessa soveltamisessa ja että niiden on kiinnitettävä erityistä huomiota riittävien hallinnollisten rakenteiden luomiseen sekä oikeusjärjestelmänsä ja virkamieskuntansa uudistamiseen.

Yhteisön säännöstön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä sen täytäntöönpano ja soveltaminen ei ole pelkästään valtiovallan ja hallinnon asia, vaan se kuuluu myös yrityksille, alue- ja paikallistason elimille ja toimialajärjestöille. Euroopan parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea sekä alueiden komitea ovat peräänkuuluttaneet kansalaisyhteiskunnan tiiviimpää osallistumista tähän prosessiin. Ehdokasmaiden viranomaisten on lisättävä vuoropuhelua erilaisten edustuselinten kanssa yhteisön säännöstön selittämiseksi ja sen täytäntöönpanon helpottamiseksi kaikkialla niiden alueella.

b) Alakohtainen tarkastelu ja päätelmät

Kaiken kaikkiaan tämän vuoden määräaikaiskertomuksissa todetaan jälleen useimpien ehdokasmaiden edistyneen huomattavasti lainsäädäntönsä yhdenmukaistamisessa yhteisön säännöstön kanssa useimmilla aloilla. Joillakin aloilla kuten liikenteen [1], televiestinnän, energian sekä oikeus- ja sisäasioiden alalla on kuitenkin annettu tai annetaan lähiaikoina uusia merkittäviä yhteisön säännöksiä, jotka perustuvat useimmiten aiempaan yhteisön lainsäädäntöön.

[1] Valkoisessa kirjassa Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika (KOM (2001) 370 lopullinen) peräänkuulutetaan eri liikennemuotojen välisen kilpailun parempaa sääntelyä niin, että rautatieliikenteelle ja muille ympäristöä säästäville liikennemuodoille annettaisiin keinot nousta kilpailukykyisiksi vaihtoehdoiksi tieliikenteelle.

Joillakin mailla on vielä vaikeuksia joidenkin yhteisön säännöstön osien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kuluneen vuoden aikana tapahtuneesta kehityksestä huolimatta tärkeimmäksi nyt todettu tarve koskee riittävien hallinnollisten rakenteiden luomista ja yhteisön säännöstön täytäntöönpanemiseksi tarvittavien hallinnollisten valmiuksien vahvistamista.

Useimpien tai kaikkien ehdokasmaiden osalta määräaikaiskertomuksissa ja ehdotetuissa tarkistetuissa liittymiskumppanuuksissa yksilöidään seuraavat tarpeet:

* Sisämarkkinoiden alalla on tarpeen luoda tai vahvistaa horisontaalisia hallintorakenteita, jotka liittyvät standardointiin, hyväksymiseen, varmentamiseen, vaatimustenmukaisuuden arviointiin, markkinoiden seurantaan, tutkintojen vastavuoroiseen tunnustamiseen ja rahoituspalvelujen valvontaan. Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen valvontaa on tehostettava.

* Kilpailun alalla on tarpeen tehostaa valtiontukisääntöjen ja kilpailusäännösten täytäntöönpanovalmiuksia.

* Liikenteen ja energian alalla on tarpeen vahvistaa sääntelyrakenteita ja tarkastusmenettelyitä tai perustaa sellaiset (myös jatkossa annettavaa yhteisön säännöstöä silmällä pitäen), erityisesti tie- ja meriliikenteen turvallisuuden takaamiseksi.

* Televiestinnän sekä kulttuuri- ja audiovisuaalipolitiikan alalla on tarpeen perustaa riippumattomat sääntelyrakenteet tai vahvistaa niitä, televiestinnän osalta erityisesti myös jatkossa annettavaa yhteisön säännöstöä silmällä pitäen.

* Ympäristön alalla on tarpeen vahvistaa edelleen hallinnollisia sekä seuranta- ja täytäntöönpanovalmiuksia erityisesti jätteiden, veden ja kemikaalien suhteen.

* Sosiaalipolitiikan ja työllisyyden alalla on tarpeen varmistaa työterveyttä ja -turvallisuutta koskevien sääntöjen soveltaminen ja vahvistaa työsuojelutoimistoja.

* Oikeus- ja sisäasioiden alalla on tarpeen vahvistaa oikeusjärjestelmää ja rajavalvontaa, kiireellisimmin EU:n tulevilla ulkorajoilla, ja valmistautua osallistumaan Schengenin tietojärjestelmään. Samoin on varmistettava kaikkien eri toimijoiden parempi yhteistyö järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi.

* Tullin ja verotuksen alalla on tarpeen kehittää tietotekniikkajärjestelmiä sähköisessä muodossa olevien tietojen vaihtamiseksi yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kanssa, ja samoin on kehitettävä vero- ja tulliviranomaisten valmiuksia panna täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä ja valvoa sen noudattamista, ulkorajojen valvonta mukaan luettuna.

* Maatalouden alalla on tarpeen kehittää tarkastusmenettelyjä eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualan lainsäädäntöä vastaavasti, erityisesti elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi, sekä valmiuksia panna täytäntöön ja soveltaa yhteisen maatalouspolitiikan hallintomekanismeja, erityisesti yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää ja maksajavirastoa (maaseudun kehityksen alalla toimiva Sapard-virasto voi olla maksajaviraston edeltäjä).

* Rakennepolitiikan alalla on tarpeen vahvistaa keskeisten ministeriöiden hallinnollisia valmiuksia ja luoda aiheelliset hallintorakenteet rakennerahastojen ohjelmasuunnittelua, hallinnointia ja valvontaa varten.

* Varainhoidon valvonnan alalla on tarpeen vahvistaa hallinnollisia valmiuksia julkisen sisäisen varainhoidon valvonnan ja petosten torjunnan aloilla.

Monilla muillakin aloilla yksittäisten ehdokasmaiden on parannettava hallinnollisia valmiuksiaan. Tämä saattaa koskea edellä mainittuja neuvottelulukuja, esimerkiksi ydinturvallisuuden alalla, tai muita lukuja kuten kalastusta, tilastointia tai talous- ja rahaliittoa. Ensisijaiset tavoitteet on määritetty kussakin määräaikaiskertomuksessa ja otettu mukaan kutakin ehdokasmaata koskevaan ehdotettuun tarkistettuun liittymiskumppanuuteen.

Määräaikaiskertomuksissa yksilöidään myös ne luvut, jotka eivät aiheuta merkittäviä hallinnollisiin valmiuksiin liittyviä ongelmia joko siitä syystä, että niihin liittyvän yhteisön säännöstön täytäntöönpano ei edellytä huomattavia hallinnollisia valmiuksia, tai koska maiden valmistautumistaso on yleisesti ottaen riittävä.

Määräaikaiskertomusten maakohtaiset päätelmät esitetään liitteessä 1.

c) Euroopan rahaliitto ja euro

Ehdokasmaiden on valmistauduttava osallistumaan nykyisiin monenvälistä seurantaa ja talouspolitiikan yhteensovittamista koskeviin menettelyihin, jotka ovat osa talous- ja rahaliittoa. Yksi aiempien liittymiskumppanuuksien ensisijaisista taloutta koskevista tavoitteista oli liittymistä edeltävän julkisen talouden valvontaa koskevan vuosittaisen menettelyn käyttöönotto. Se muodostuu kahdesta osasta: julkista taloutta koskevasta ilmoitusmenettelystä ja liittymistä valmistelevasta talousohjelmasta. Näistä keskustellaan monenvälisessä yhteydessä jäsenvaltioiden kanssa.

Ehdokasmaiden valuuttakurssistrategiaa koskevaa kehystä on selkiytetty. Siirtymisessä euron käyttöön on eritelty kolme toisiaan seuraavaa vaihetta: liittymistä valmisteleva vaihe, liittymisen jälkeinen vaihe ja euron käyttöönotto. Yhteisen rahan yksipuolinen käyttöönotto olisi vastoin perustamissopimuksessa määrättyä Euroopan rahaliiton perustana olevaa ajatusmallia, jonka mukaan euron mahdollinen käyttöönotto on monenvälisessä yhteydessä tapahtuvan rakenteellisen lähentymisen päätepiste. Yksipuolinen euron käyttöön siirtyminen ei näin ollen käy perustamissopimuksessa euron käyttöönotolle määrättyjen vaiheiden kiertämiseksi.

Jonkin ajan kuluttua liittymisestä uusien jäsenvaltioiden odotetaan liittyvän ERM II -mekanismiin. Tähän ERM II -mekanismiin voitaisiin sovittaa monienkin eri valuuttakurssijärjestelmien pääpiirteet, edellyttäen että niihin liittyvät sitoumukset ja tavoitteet ovat uskottavia ja ERM II:n sitoumusten ja tavoitteiden mukaisia. Ainoat jo tässä vaiheessa selvästi ERM II:n vastaisiksi todetut järjestelmät ovat valuuttakurssien täysin vapaa kelluminen, niin sanottu crawling peg -järjestelmä ja valuuttakurssin sitominen muuhun valuuttaan kuin euroon.

III Kohti onnistunutta laajentumista

Göteborgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti laajentumiselle kunnianhimoiset tavoitteet. Sen päätelmissä todettiin seuraavaa: "Edellyttäen, että edistyminen liittymiskriteereiden täyttämisessä jatkuu nykyistä vauhtia, etenemissuunnitelman ansiosta neuvottelut on mahdollista saattaa päätökseen vuoden 2002 loppuun mennessä niiden ehdokasvaltioiden osalta, jotka ovat valmiita. Tavoitteena on, että kyseiset maat osallistuisivat vuonna 2004 pidettäviin Euroopan parlamentin vaaleihin jäseninä."

Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää ponnisteluja sekä unionilta että ehdokasmailta. Unionin pitäisi määritellä yhteiset kannat etenemissuunnitelmassa esitetyn aikataulun mukaisesti. Ehdokasmaiden on jatkettava valmistautumista liittymisperusteiden täyttämiseksi kokonaan ja kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että ne parantavat hallinnollisia valmiuksiaan yhteisön säännöstön täytäntöönpanoon. Edistyminen neuvotteluissa riippuu vakuuttavasta edistymisestä yhteisön säännöstön omaksumisessa, täytäntöönpanossa ja soveltamisessa.

1. Etenemissuunnitelmaa seuraten - jäljellä olevat neuvotteluluvut

Neuvotteluissa on tapahtunut huomattavaa edistymistä. Ehdokasmaat ovat toimittaneet eri neuvottelulukuihin kuuluvaa yhteisön säännöstöä koskevat kantansa samoin kuin pyyntönsä siirtymätoimenpiteiksi. Monissa tapauksissa, joissa ehdokasmaat ovat antaneet riittävät sitoumukset yhteisön säännöstön soveltamisesta, tiettyjen neuvottelulukujen käsittely on päätetty toistaiseksi (ks. liite 6). Se, monenko neuvotteluluvun käsittely on toistaiseksi päätetty, ei kuitenkaan anna aina tarkkaa kuvaa neuvottelujen vaiheesta. Joissakin neuvoteltavina olevissa tapauksissa ratkaistavana on enää yksi tai kaksi poliittisesti tärkeää asiaa; nämä voidaan ratkaista, kunhan tarvittavat poliittiset päätökset tehdään.

Etenemissuunnitelma on osoittautunut hyödylliseksi sen varmistamisessa, että kaikki neuvotteluosapuolet sitoutuvat realistiseen aikatauluun. Komission kertomuksessa Gentissä kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle tarkasteltiin saavutettuja tuloksia ja hahmoteltiin asioita, joissa on tehtävä päätöksiä vielä Belgian puheenjohtajakaudella. [2] Asiakirjassa yksilöitiin useita liikennettä, verotusta, maataloutta, oikeus- ja sisäasioita sekä energiaa koskeviin neuvottelulukuihin liittyviä asioita, joissa EU:n on määriteltävä yhteinen kantansa.

[2] Komission tiedonanto: Tiedote Eurooppa-neuvostolle laajentumisstrategian täytäntöönpanon väliarvioinnista, KOM (2001) 553 lopullinen, 2. lokakuuta 2001.

Komissio on tällä välin toimittanut neuvostolle mahdollisuuksien mukaan neuvottelukannat näihin lukuihin, ja puheenjohtajavaltio Belgia etenee nopeasti neuvottelukantojen määrittelyssä. Viimeisen mainitun neuvotteluluvun osalta tiedonannossa korostettiin tarvetta tarkastella ehdokasmaiden kantoja ydinturvallisuutta koskeviin EU:n suosituksiin ja todettiin, että korjauskelvottomien ydinvoimalayksiköiden - Ignalina (Liettua), Bohunice-V1 (Slovakia) ja tietyt Kozluduyn voimalan yksiköt (Bulgaria) - sulkemista koskevia sitoumuksia on noudatettava, ja ne on näin ollen sisällytettävä asianmukaisesti liittymissopimuksiin.

Unionin sitoutuminen yhteisten kantojen määrittelyyn tietyssä aikataulussa myös sellaisilla aloilla, joilla esiintyy erityisiä vaikeuksia, on toiminut myönteisenä eleenä ehdokasmaille. Näin toimiessaan unioni on osoittanut tarvittavaa joustavuutta ottamalla kantoja, jotka ovat tärkeitä julkisen hyväksynnän saamiseksi sekä unionissa että ehdokasmaissa. Tätä lähestymistapaa on tarkoitus jatkaa.

Vuoden 2002 alkupuolta koskevan etenemissuunnitelman mukaan unioni määrittelee yhteiset kantansa, jotta loppujenkin neuvottelulukujen käsittely saataisiin toistaiseksi päätettyä. Nämä luvut ovat maatalous, aluepolitiikka, rahoitus- ja talousarviosäännökset, toimielimiä koskevat asiat ja "muut asiat". Komissio toimittaa tarvittavat ehdotukset neuvostolle hyvissä ajoin. Ehdotuksiaan valmistellessaan komissio noudattaa jäljempänä selostettavaa lähestymistapaa.

a) Rahoituskehys ja siihen liittyvät luvut

Maataloutta ja aluepolitiikkaa koskevissa neuvotteluluvuissa on talousarviota koskevia merkittäviä osatekijöitä, jotka liittyvät rahoitus- ja talousarviosäännöksiä koskevaan lukuun. Näitä kolmea lukua koskevat neuvottelut on näin ollen käytävä osana johdonmukaista kokonaisuutta.

Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto sopi rahoituskehyksestä vuosiksi 2000-2006, johon sisältyivät laajentumista koskevat järjestelyt sen oletuksen pohjalta, että unioniin liittyisi kuusi uutta jäsentä vuonna 2002. Tämä tulos vahvistettiin parlamentin, neuvoston ja komission välisellä sopimuksella.

Berliinissä saavutettu kattava sopimus koski samalla myös politiikan uudistusta ja tarvittavien määrärahojen varaamista liittymisen valmistelemiseen ja itse liittymiseen seuraavasti:

* maksumäärärahojen kokonaismäärän yläraja (1,27 prosenttia BKTL:sta) ja ehdoton yläraja vuosittaisille budjettisitoumuksille kussakin menoluokassa (rahoitusnäkymät vuosiksi 2000-2006). Eri menoluokkien ehdottomien ylärajojen odotettiin pysyvän yhdessä selvästi alle maksumäärärahojen kokonaismäärän 1,27 prosentin ylärajan myös laajentumisen jälkeen;

* yhteisen maatalouspolitiikan sekä rakenne- ja koheesiorahastojen uudistus;

* ehdokasmaille annettavan liittymistä edeltävän tuen kaksinkertaistaminen (3,1 miljardia euroa vuodessa [3]);

[3] Kaikki määrät ovat maksusitoumusmäärärahoja vuoden 1999 kiintein hinnoin.

* liittymisen rahoittamiseen varattuja määriä lisätään vähitellen vuoden 2002 6,5 miljardista eurosta 16,8 miljardiin euroon vuonna 2006.

Berliinissä tehdyn sopimuksen perustana olleet olettamukset ovat muuttuneet varsinkin mahdollisen liittymisajankohdan ja uusien jäsenvaltioiden mahdollisen lukumäärän suhteen.

Vaikka oletettaisiin, että ensimmäiset liittymiset tapahtuvat vuonna 2004 eivätkä vuonna 2002 ja että unioniin liittyy enemmän kuin kuusi - jopa kymmenen - uutta jäsenvaltiota, laajentumisen tarkistetut kustannukset vuosina 2004-2006 pysyvät alle Berliinissä sovittujen määrien. Tässä on otettu huomioon ajan tasalla olevat tiedot maataloustuotannosta ja kulutuksesta kymmenessä ehdokasmaassa.

Rahoitusnäkymissä liittymistä varten varatut vuosittaiset määrärahat lisääntyvät huomattavasti vuodesta 2002 vuoteen 2006. Koska ensimmäiset liittymiset tapahtuvat aiemmin kaavailtua myöhemmin, vastaaviksi vuosiksi tarvitaan vähemmän määrärahoja kuin jos ensimmäiset liittymiset tapahtuisivat jo vuonna 2002. Näin ollen Berliinissä sovitut ylärajat mahdollistavat jopa kymmenen uuden jäsenvaltion liittymisen.

Komissio tekee neuvostolle ehdotuksia yhteisistä neuvottelukannoista maatalouden, aluepolitiikan ja budjettikysymysten aloilla voimassa olevan yhteisön säännöstön ja Berliinin sopimuksen periaatteiden pohjalta. Näin ollen liittymisneuvottelut voidaan saattaa päätökseen riippumatta EU:n rahoitusta vuoden 2006 jälkeen koskevista päätöksistä.

Komissio varmistaa, että sen ehdottamat yhteiset neuvottelukannat ovat budjettivaikutuksiltaan Berliinissä vuoteen 2006 asti sovittujen menojen ylärajojen mukaisia ja että niihin sisällytetään tarvittavat mukautukset uusien jäsenvaltioiden mahdollisen lukumäärän varalta. Rajoittamatta EU:n rahoitusta koskevien päätösten tekemistä myöhemmin komissio aikoo erityisesti

* tarkastella maataloutta koskevan luvun yhteydessä, miten neuvotteluissa voitaisiin ratkaista suoriin maksuihin ja tarjonnan hallinnoimisvälineisiin liittyvät kysymykset;

* määrittää rakennepolitiikan alalla ne organisatoriset ja institutionaaliset edellytykset, jotka eri maiden on täytettävä, jotta tätä lukua koskevat neuvottelut voitaisiin päättää toistaiseksi, sekä selostaa menetelmää rakennerahastojen varojen myöntämiseksi uusille jäsenvaltioille vuoteen 2006 asti;

* tarkastella talousarviota koskevan luvun yhteydessä mahdollisia siirtymäjärjestelyjä.

Komissio varmistaa, että neuvosto voi keskustella näistä asioista yhteiseltä pohjalta vuoden 2002 alussa, tarkoituksena valmistella liittymisneuvottelujen jatkoa etenemissuunnitelman mukaisesti.

b) Muut neuvotteluluvut

Toimielimiä ja "muita asioita" koskevia neuvottelulukuja ei ole vielä avattu käsiteltäviksi yhdenkään ehdokasmaan kanssa. Etenemissuunnitelman mukaisesti unionin pitäisi määritellä kantansa myös näihin lukuihin vuoden 2002 alkupuoliskolla.

Toimielimiä koskevassa neuvotteluluvussa on kyse uusien jäsenvaltioiden ottamisesta mukaan unionin institutionaaliseen kehykseen. Kuten unioni korosti liittymisneuvottelujen alussa, jäsenyyteen liittyy sekä oikeuksia että velvoitteita, ja unioni odottaa uusien jäsenvaltioiden täyttävän jäsenyyden velvoitteet liittymisneuvotteluissa sovituin edellytyksin. Uudet jäsenvaltiot käyttävät oikeuksiaan samoin edellytyksin kuin muutkin jäsenvaltiot osallistumalla EU:n toimielimiin. Toimielimiä koskeva luku on perinteisesti käsitelty liittymisneuvotteluissa kaikkien muiden, yhteisön säännöstöä koskevien lukujen jälkeen.

Nyt käytävissä neuvotteluissa toimielimiä koskeva luku perustuu pääasiassa Nizzassa joulukuussa 2000 kokoontuneen hallitustenvälisen kokouksen päätelmiin ja erityisesti

- Nizzan sopimuksen määräyksiin, mukaan luettuna erityisesti määräykset, jotka koskevat toimielinten mukauttamista laajentumista varten;

- hallitustenvälisen kokouksen julistusten määräyksiin, erityisesti julistuksen nro 20 määräyksiin liittymisneuvotteluissa esitettävästä yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin paikkojen jakautumiseen, äänten painottamiseen neuvostossa, samoin kuin talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean kokoonpanoon.

Uuden Nizzassa tehdyn sopimuksen päätelmissä vahvistettiin unionin vankka sitoutuminen laajentumisprosessiin. Sopimus on edelleen jäsenvaltioiden ratifioitavana. Komissio panee merkille, että sopimuksen on jo ratifioinut kolme jäsenvaltiota ja että useimmissa muissa valtioissa ratifiointimenettely etenee tyydyttävästi. Irlannissa kesäkuussa 2001 järjestetyn kansanäänestyksen tuloksena Irlannin hallitus järjestää valtakunnallisen keskustelun selventääkseen sopimukseen liittyviä seikkoja.

Komissio toivoo, että jäsenvaltiot saavat ratifioinnin päätökseen suunnitelmien mukaan vuoden 2002 aikana. Komissio pitää yhteyttä puheenjohtajavaltioon sopivasta ajoituksesta ja menettelystä toimielimiä koskevan luvun käsittelemiseksi ottaen huomioon edistymisen Nizzan sopimuksen ratifioinnissa.

Neuvottelujen viimeinen luku koskee "muita asioita", kuten aiempienkin liittymisneuvottelujen yhteydessä. Tähän lukuun voidaan sisällyttää kysymykset, joita ei ole käsitelty muissa luvuissa, esimerkiksi ongelmat, jotka eivät liity suoraan yhteisön säännöstöön. Aiemmissa liittymisneuvotteluissa tässä yhteydessä on esimerkiksi annettu avoimuutta ja "tiettyjen alueiden" asemaa koskevia julistuksia, jotka on sittemmin liitetty liittymissopimukseen. Vuoden 2002 aikana selviää, mitä asioita tämän luvun yhteydessä on tarpeen käsitellä nyt käytävissä neuvotteluissa.

2. Toimintasuunnitelma hallinnon ja oikeuslaitoksen valmiuksien kehittämiseksi

Jäsenvaltioiden hallinnolla ja oikeuslaitoksella on oltava riittävät valmiudet panna täytäntöön yhteisön säännöstöä ja valvoa sen noudattamista. Tämän vuoksi useissa Eurooppa-neuvoston kokouksissa on korostettu instituutioiden kehittämistä ennen liittymistä.

Vakaa julkishallinto ja riippumaton virkamieskunta on yhteinen tavoite kaikissa ehdokasmaissa. Useimmat maat ovat edistyneet merkittävästi julkishallinnon uudistamisessa ja ovat toteuttaneet virkamieskuntaa koskevia uudistuksia. Jotkin ovat toteuttaneet toimia pätevän henkilöstön houkuttelemiseksi sekä heidän ammattitaitonsa kehittämiseksi koulutuksen ja paremman palkkauksen avulla. Kuten määräaikaiskertomuksissa todetaan, paljon on kuitenkin vielä tehtävää. Lisäksi eräiden ehdokasmaiden on tehostettava toimia korruption torjumiseksi.

Ennakoitavissa oleva ja tehokas oikeuslaitos on myös olennaista kansalaisten ja yritysten kannalta. Oikeuslaitoksen uudistaminen on edistynyt useimmissa ehdokasmaissa, mutta eräissä maissa oikeuslaitoksen riippumattomuutta on vielä vahvistettava ja tuomareiden palkkausta ja työoloja sekä koulutusta parannettava.

Useiden yhteisön säännöstöä koskevien lukujen osalta suurimmat haasteet on mainittu edellä (II jakson 3 b kohdassa). Ne koskevat hallinnollisia valmiuksia seuraavien asioiden varmistamiseksi:

* Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta. Tämä edellyttää usein asianmukaisia ja tehokkaita sääntelyviranomaisia kuten kilpailuviranomaisia, televiestinnän, energia-alan tai liikenteen sääntelyviranomaisia taikka tarkoituksenmukaisen tietotekniikan käyttöönottoa.

* Kestävät elinolot Euroopan unionissa. Tämä on varmistettava muun muassa takaamalla ympäristöstandardien soveltaminen, omaksumalla asianmukainen työterveyden ja -turvallisuuden taso, varmistamalla ydinturvallisuuden korkea taso ja parantamalla liikenneturvaa. Nämä toimenpiteet edellyttävät monenlaisia tarkastusjärjestelyjä.

* Euroopan unionin kansalaisten kokonaisvaltainen suojelu. Tämä on varmistettava muun muassa turvaamalla rajat monessakin tarkoituksessa, valvomalla markkinoita kuluttajansuojan kannalta, soveltamalla riittävää elintarvikkeiden turvallisuuden tasoa sekä tekemällä yhteistyötä oikeus- ja sisäasioiden alalla. Nämä toimenpiteet edellyttävät monenlaisia tarkastus- ja lainvalvontajärjestelyjä.

* Yhteisön varojen asianmukainen hallinnointi. Tämä edellyttää asianmukaisia keskus- ja aluehallinnon rakenteita julkisia hankintoja koskevien sääntöjen, varainhoidon valvonnan ja tilintarkastuksen soveltamiseksi sekä petosten ja korruption torjumiseksi.

Määräaikaiskertomuksissa ja ehdotetuissa tarkistetuissa liittymiskumppanuuksissa on määritetty yksityiskohtaisesti ne alat, joilla kunkin ehdokasmaan on toteutettava toimia hallinnollisten valmiuksien saattamiseksi riittävälle tasolle.

Seuraavien vaiheiden määrittämiseksi komissio laatii toimintasuunnitelman. Se analysoi vuoden 2002 alussa kunkin ehdokasmaan kanssa niiden lähestymistapaa näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja tarvittaessa niiden aikomuksia tehostaa ponnistelujaan instituutioidensa kehittämiseksi. Lisäksi komissio toteuttaa erityisiä seurantatoimia, tarvittaessa yhdessä jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden kanssa.

* Toimintasuunnitelma perustuu ensisijaisiin aloihin, jotka on yksilöity tarkistetuissa liittymiskumppanuuksissa, määräaikaiskertomuksissa ja neuvottelujen yhteydessä tehdyissä sitoumuksissa.

* Toimintasuunnitelmassa yksilöidään jo toteutusvaiheessa olevat toimet hallinnollisten valmiuksien kehittämiseksi ja aktivoidaan uusia keinoja näiden ponnistelujen tehostamiseksi (käyttäen vakiintuneita keinoja kuten kummitoimintaa tai teknisen avun tiedonvaihtotoimistoa TAIEX - ks. liitteet 3 ja 5).

* Toimintasuunnitelmassa vahvistetaan tai otetaan käyttöön seurantamekanismeja kuten seurantakertomuksia, vertaisarviointeja (peer review) ja niin edelleen, joilla varmistetaan kunkin ehdokasmaan valmistautumisen taso.

Toimintasuunnitelma heijastaa määräaikaiskertomusten ja ehdotettujen tarkistettujen liittymiskumppanuuksien tavoin kunkin neuvotteluja käyvän maan tilannetta, ja siinä otetaan huomioon ehdokasmaiden kaavailemat liittymisajankohdat.

a) Instituutioiden kehittämisen tehostaminen

Ehdokasmaille annetaan jo nykyisin huomattavaa yhteisön avustusta, jotta ne voisivat kehittää hallinnollisia valmiuksiaan yhteisön säännöstön täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi. Yhteensä jopa kaksi kolmasosaa kansallisista Phare-ohjelmista on varattu instituutioiden kehittämiseen ja siihen liittyviin investointeihin. Ohjelmasuunnittelua on kiihdytetty, ja vuonna 2002 vuotuiset kansalliset avustusohjelmat on tarkoitus saada hyväksyttyä paljon aikaisemmin kuin edeltävinä vuosina.

Komissio myöntää vuonna 1999 kullekin kymmenelle Phare-maalle sovittujen vuotuisten talousarviomäärärahojen lisäksi myös nykyisestä Phare-ohjelmasta jopa 250 miljoonaa euroa lisätoimiin instituutioiden kehittämiseksi. Tämä täydentävä tuki instituutioiden kehittämiselle muodostaa ehdokasmaille tarjouksen, johon niiden olisi syytä tarttua, ja näiden varojen käyttö olisi suunniteltava kesään 2002 mennessä. Vastaava painoarvo voitaisiin tarvittaessa antaa instituutioiden kehittämiselle liittymistä valmistelevalla tuella Maltassa ja Kyproksessa.

Komissio analysoi ehdokasmaiden kanssa vuotta 2003 koskevan ohjelmasuunnittelun yhteydessä tarvetta jatkaa ylimääräisiä toimia instituutioiden kehittämiseksi. Sopimusten tekemistä ja maksuja koskevien komission tavanomaisten sääntöjen mukaisesti hankkeita instituutioiden kehittämiseksi voitaisiin jatkaa käytännössä vielä ainakin kolmen vuoden ajan.

Nämä toimet täydentävät kunkin ehdokasmaan omia merkittäviä ponnisteluja, joita tuetaan usein Phare-ohjelmasta ja jäsenvaltioiden kahdenvälisin toimin sekä kansainvälisten järjestöjen ja kansainvälisten rahoituslaitosten toimesta.

b) Seurannan tehostaminen

Seurantatoimet ovat jo käynnissä. Komissio toimittaa neuvostolle säännöllisesti yksityiskohtaisia seurantataulukoita ja kertomuksia, joissa tarkastellaan, miten neuvotteluissa annetut sitoumukset on pidetty. Niissä käsitellään myös riittävien hallinnollisten valmiuksien luomista koskevia sitoumuksia.

Komissiolla ei ole aina tarvittavaa asiantuntemusta ehdokasmaiden hallinnon valmiustilan arvioimiseksi, koska täytäntöönpano riippuu suurelta osin jäsenvaltioista. Tämän vuoksi monilla aloilla on otettu käyttöön vertaisarviointeja. Niiden ansiosta ehdokasmaat voivat ottaa jäsenvaltioiden ja komission asiantuntijoita mukaan arvioimaan hallinnollisia valmiuksia. Vertaisarvioinnit on jo aloitettu tai niitä on suunnitteilla rahoituspalvelujen, oikeus- ja sisäasioiden, talousarvion, maatalouden, ydinturvallisuuden ja ympäristön aloilla. Komissio tarjoaa käytännön tukea etenkin teknisen avun tiedonvaihtotoimiston (TAIEX) tai muiden mekanismien (esimerkiksi SIGMA) kautta.

Komissio tiedottaa neuvostolle kevääseen 2002 mennessä vertaisarvioinneista tai muista olennaisista toimista ehdokasmaiden hallinnollisten valmiuksien arvioimiseksi. Tällä tavoin näiden toimien tulokset voidaan ottaa huomioon liittymisneuvottelujen yhteydessä.

Vertaisarvioinnit eivät ole kuitenkaan mikään ihmelääke. Ne täydentävät jatkuvaa seurantaprosessia. Niitä tulisi käyttää ainoastaan, jos se on tarkoituksenmukaista, ja niissä olisi keskityttävä määräaikaiskertomuksissa, ehdotetuissa tarkistetuissa liittymiskumppanuuksissa tai neuvottelujen yhteydessä yksilöityihin erityisiin huolenaiheisiin.

Nämä toimet myötävaikuttavat ehdokasmaiden liittymisneuvotteluissa tekemien sitoumusten seurantaan. Komissio raportoi toimintasuunnitelmastaan, sitoumusten seuranta mukaan luettuna, ennen Sevillassa kesäkuussa 2002 pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta.

Vuoden 2002 määräaikaiskertomuksissa tarkastellaan saavutettua edistystä ja sitä, pystyvätkö ehdokasmaat luomaan liittymiseen mennessä riittävät rakenteet eri aloja koskevan yhteisön säännöstön panemiseksi täytäntöön ja sen noudattamisen valvomiseksi.

c) Hallinnolliset valmiudet liittymisen jälkeen

Jäsenvaltioiden odotetaan mukauttavan säännöllisesti hallinnollisia valmiuksiaan yhteisön säännöstön muuttuvia tarpeita vastaavasti. Riittävien hallinnollisten valmiuksien luominen on prosessi, joka ei pääty liittymisneuvottelujen päättyessä, vaan se jatkuu liittymiseen asti ja sen jälkeenkin.

Liittymissopimuksen allekirjoittamisen ja asianomaisten maiden tosiasiallisen liittymisen välisenä aikana komissio seuraa edelleen kehitystä liittymisneuvottelujen yhteydessä yksilöidyissä asioissa. Lisäksi se seuraa kehitystä niissä taloutta koskevissa asioissa, jotka on pantu merkille taloudellisten arviointiperusteiden käsittelyn yhteydessä. Komissio raportoi kehityksestä neuvostolle.

Liittymistä valmistelevien ohjelmien toimintaa jatketaan kyseisen ajan. Ensimmäisinä liittyvien maiden osalta 2003 jäänee viimeiseksi vuodeksi, jolle varataan määrärahoja liittymisen valmisteluun. Virkamiesten kouluttaminen saattaa nousta yhdeksi suurimmista tarpeista tällä ajanjaksolla. Täytäntöönpano jatkuu normaalisti enintään kolmen vuoden ajan. Jäsenyyden alkuvuosina tapahtuvaa ohjelmien hallinnointia ja mahdollista lopettamista varten on määriteltävä siirtymäjärjestelyt.

Liittymisen jälkeen komissio tarkastaa perustamissopimusten valvojana, miten uudet jäsenvaltiot panevat täytäntöön yhteisön säännöstöä, ja tässä tehtävässä komissio soveltaa samoja mekanismeja kuin nykyistenkin jäsenvaltioiden kohdalla. Näihin mekanismeihin kuuluvat komission säännölliset kertomukset neuvostolle yhteisön lainsäädännön soveltamisesta, rikkomisesta johtuvat menettelyt sekä komission ja jäsenvaltioiden välinen vuoropuhelu täytäntöönpanoon liittyvistä ongelmista (kuten sisämarkkinoiden ongelmanratkaisuverkosto tai koordinointikeskukset).

Unionin sisällä turvaudutaan yhä enemmän esikuva-analyysiin ja vertaispaineeseen keskenään yhteentoimivien ja sopusointuisten hallintorakenteiden kehittämiseksi. Ehdokasmaiden osallistuminen yhteisön ohjelmiin ja yhteisön virastojen toimintaan edistää jo nyt niiden tosiasiallista yhdentymistä. Ehdokasmaat on jo otettu mukaan e-Europe-yhteisöaloitteeseen, kansallisten työllisyysstrategioiden laadintaan sekä Euroopan rahaliiton yhteydessä toteutettaviin toimiin e-Europe plus -aloitteen, työllisyyspolitiikan ensisijaisista tavoitteista tehtävän yhteisen arvion (ehdokasmaiden valmistautumiseksi osallistumaan Euroopan työllisyysstrategiaan) ja liittymistä valmistelevien talousohjelmien muodossa. Ehdokasmaiden olisi jatkettava näin tapahtuvaa yhdentymistä EU:n nykyisiin politiikkoihin ja mekanismeihin.

Lisäksi uudet jäsenvaltiot voivat hyötyä mahdollisista uusista mekanismeista, joita saatetaan ottaa käyttöön yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon parantamiseksi. Uutta eurooppalaista hallintotapaa koskevassa valkoisessa kirjassaan komissio ilmoitti ehdottavansa vuonna 2002 kansallisten hallintojen välisiä kummitoimintajärjestelyjä toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevien parhaiden toimintatapojen levittämiseksi ehdokasmaista saatujen kokemusten perusteella sekä yhteisön lainsäädännön tuntemuksen lisäämiseksi kansallisten tuomioistuinten ja lakimiesten keskuudessa. Tällaisen kummitoiminnan käyttöönotto jäsenvaltioiden välillä auttaisi ehdokasmaita hyötymään näistä järjestelyistä liittymisen jälkeenkin. Tämä edistäisi yhteisön säännöstön parempaa täytäntöönpanoa laajentuneessa unionissa.

3. Turkin liittymistä valmisteleva strategia uuteen vaiheeseen

Helsingissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa määritellyn liittymistä valmistelevan strategian täytäntöönpano on hyvässä vauhdissa. Tämän vuoden loppuun mennessä strategian kaikki osat ovat kohdallaan. Seuraavassa vaiheessa huomio kiinnittyy yksityiskohtaisempaan valmistautumiseen EU-jäsenyyden vaatimusten täyttämiseen.

Tässä uudessa vaiheessa Turkkia kannustetaan tehostamaan ja vauhdittamaan poliittisia ja taloudellisia uudistuksia liittymiskumppanuuden ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti. Tähän sisältyy lisää perustuslakia koskevia, lainsäädännöllisiä, hallinnollisia ja oikeuslaitoksen uudistuksia, joilla pyritään saattamaan Turkki lähemmäksi EU:n normeja. Äskettäinen perustuslakiuudistus ja uuden taloussuunnitelman toteutus muodostavat lupaavan alun tässä prosessissa.

Vahvistettua poliittista vuoropuhelua olisi hyödynnettävä aiempaa tehokkaammin, jotta tuettaisiin edistymistä liittymiskumppanuuden keskeisissä asioissa kuten ihmisoikeuksissa, Kyproksen kysymyksessä ja rajakiistojen rauhanomaisessa ratkaisemisessa.

Turkki on ilmaissut poliittisessa vuoropuhelussa tukensa YK:n pääsihteerin ponnistelulle kattavan ratkaisun löytämiseksi Kyproksen ongelmaan, ja nyt Turkin olisi ryhdyttävä konkreettisiin toimiin helpottaakseen ratkaisun saavuttamista.

Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa Turkin tulisi toimia rakentavasti ratkaistaessa kysymystä yksityiskohtaisista säännöistä osallistumiseksi EU:n johtamia operaatioita koskeviin päätöksiin, jotta Laekenissa kokoontuva Eurooppa-neuvosto voisi päättää asiasta Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti.

Luottamusta lisääviä toimia Kreikan ja Turkin suhteissa kehitetään edelleen ja toteutetaan parhaillaan. Näin voidaan ehkä luoda rajakiistojen rauhanomaista ratkaisua edistävä ilmapiiri Helsingissä kokoontuneen Eurooppa-neuvosto päätelmien mukaisesti.

Rahoitustukea käytetään Turkin auttamiseksi liittymiskumppanuuden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisessa. Turkkia kehotetaan vahvistamaan hallinnollisia valmiuksiaan hankkeiden suunnittelussa ja hallinnoinnissa kaikkien ehdokasmaiden suhteen noudatetun hajautetun lähestymistavan mukaisesti. Komissio pyytää jäsenvaltioiden asiantuntijoilta neuvoja ja apua Turkin ponnistelujen tueksi. EU:n ja Turkin välillä allekirjoitettavan, Turkin osallistumista yhteisöohjelmiin koskevan puitesopimuksen perusteella Turkkia kehotetaan luomaan rakenteet näiden ohjelmien hallinnoimiseksi erityisesti koulutuksen alalla.

Neuvottelut tulliliiton laajentamisesta julkisten hankintojen ja julkisten palvelujen alalle on tarkoitus saada päätöksen ensi tilassa.

Feirassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota laatimaan kertomuksen edistymisestä yhteisön säännöstön analyyttisen arvioinnin valmistelussa. Kyseinen kertomus on vuoden 2001 määräaikaiskertomuksen liitteenä.

Tähänastisen kokemuksen sekä Turkin lainsäädännössä ja jäsenyyden hallinnollisissa valmisteluissa havaittujen puutteiden perusteella suositellaan nyt aloitettavaksi uusi vaihe maan liittymistä valmistelevassa strategiassa. Tähän liittyy Turkin lainsäädännön ja sen yhdenmukaistamista yhteisön säännöstön kanssa koskevan aikataulun yksityiskohtainen tarkastelu. Tässä vaiheessa kiinnitetään erityistä huomiota myös Turkin hallinnon ja oikeuslaitoksen valmiuksiin panna yhteisön säännöstö tosiasiallisesti täytäntöön ja valvoa sen noudattamista.

Tästä lähtien EU ja Turkki käyvät entistä yksityiskohtaisempaa vuoropuhelua yhteisön säännöstön voimaan saattamisen, täytäntöönpanon ja soveltamisen vaatimuksista ja keskittyvät tarkasti määriteltyihin alakohtaisiin kysymyksiin, joita käsittelevät kunkin alan asiantuntijat nykyisillä foorumeilla. Alakomiteoiden asialistoissa keskitytään siis yksityiskohtaisesti määriteltyihin ensisijaisiin toimiin. Turkin virkamiehille tarjotaan enemmän ja entistä yksityiskohtaisempia tietoja yhteisön säännöstön tietyistä osista. EU:n asiantuntijat tarkastelevat Turkissa valmisteilla olevaa lainsäädäntöä. TAIEX järjestää seminaareja valikoiduista aiheista.

Turkkia kehotetaan osallistumaan aktiivisesti lainsäädännön lähentämistä koskevan komission tietokannan täydentämiseen, jotta edistymistä voitaisiin seurata yksityiskohtaisesti ja jatkuvasti.

Komissio suosittelee, että EY-Turkki-assosiaatiokomitea laatisi seuraavassa kokouksessaan luettelon aiheista, joihin tässä prosessissa olisi keskityttävä, samoin kuin kokousaikataulun.

4. Seuraavat askeleet

a) Liittymisperusteiden täyttäminen

Liittyminen edellyttää, että ehdokasmaat täyttävät jäsenyyden edellytykset eli poliittiset ja taloudelliset arviointiperusteet ja että ne kykenevät selviytymään jäsenyyden velvoitteista. Komissio antaa myönteisen suosituksen tietyn maan liittymisestä, jos se on vakuuttunut, että kyseinen maa pystyy täyttämään edellytykset liittymiseen mennessä.

Tämänvuotisten määräaikaiskertomusten ja liittymisneuvottelujen tämänhetkisen tilanteen valossa komissio ei voi vielä todeta, että yksikään ehdokasmaista täyttäisi liittymisen edellytykset. Neuvottelujen etenemisvauhdin ja tähänastisen edistymisen huomioon ottaen komissio uskoo kuitenkin voivansa antaa vuoden 2002 määräaikaiskertomusten perusteella suosituksia siitä, mitkä ehdokasmaista ovat valmiita jäsenyyteen. Kahdestatoista neuvotteluja käyvästä maasta kymmenellä on Göteborgissa sovitun aikataulun mukainen tavoitepäivämäärä liittymiselle.

Kussakin maassa vielä tarvittavat uudistukset yksilöidään tämänvuotisissa määräaikaiskertomuksissa ja tarkistetuissa liittymiskumppanuuksissa. Vuoden 2002 määräaikaiskertomuksissa komissio täydentää arviotaan edistymisestä näiden vielä tarvittavien uudistusten toteutuksessa ja arvioi kunkin maan edistymistä jäsenhakemuksesta annetun lausunnon jälkeen. Näin ollen unionin pitäisi olla valmis päättämään liittymisneuvottelut Tanskan puheenjohtajakauden eli vuoden 2002 loppuun mennessä vaaditut edellytykset täyttävien maiden kanssa, jolloin ne voisivat liittyä unioniin vuonna 2004.

b) Ensimmäiset liittymiset

Liittymisneuvottelujen päätelmät kirjataan liittymissopimukseen, jossa todennäköisesti kootaan aiempien liittymisten tavoin yhteen oikeudelliseen asiakirjaan erillisten liittymiskonferenssien tulokset. Oikeudellisten tekstien laatiminen vaatii teknisiä valmisteluja, jotka on jo aloitettu.

Viimeisimmän laajentumisen yhteydessä tämä oikeudellinen asiakirja muodostui lyhyestä sopimuksesta ja pitkähköstä liittymisasiakirjasta, joka sisälsi lähinnä johdetun lainsäädännön teknisiä mukautuksia neljän asianomaisen hakijamaan liittymistä varten. Siinä oli myös määräys sopimuksen mukauttamisesta siltä varalta, että jokin ehdokasmaista ei ratifioisi sopimusta. Näin sopimus saattoi tulla voimaan, vaikka Norja ei sitä ratifioinut.

Seuraavan liittymissopimuksen laatiminen olisi aloitettava vuoden 2002 alkupuolella neuvoston ja liittymiskonferenssien puitteissa. Komissio avustaa asiassa tekemällä tarvittavia teknisiä ehdotuksia. Se myös määrittää teknisiä mukautuksia edellyttävät yhteisön säännöstön osat ja laatii neuvostolle luettelon kaikista näistä teknisistä mukautuksista ottaen samalla huomioon kultakin ehdokasmaalta kerätyt tiedot.

Laajentuminen edellyttää unionin puolelta neuvoston ja Euroopan parlamentin hyväksyntää, ja komissio antaa lopullisen lausunnon neuvottelujen tuloksesta. Liittymisneuvottelujen tuloksena syntyvän sopimuksen allekirjoittavat virallisesti asianomaiset osapuolet (jäsenvaltiot ja ehdokasmaat), ja sopimusvaltioiden on ratifioitava se kunkin oman perustuslain vaatimusten mukaisesti.

c) Muut neuvotteluja käyvät ehdokasmaat - etenemissuunnitelman saattaminen ajan tasalle

Niiden ehdokasmaiden osalta, jotka eivät kuulu ensimmäisiin liittyjiin, komissio jatkaa määräaikaiskertomusten laatimista, kunnes niiden valmistautumistaso on sellainen, että ne täyttävät liittymisperusteet. Euroopan unioni jatkaa täysipainoista tukeaan näiden ehdokasmaiden jäsenyysvalmisteluille.

Neuvotteluja näiden maiden kanssa jatketaan samojen periaatteiden mukaan, joita liittymisprosessissa on noudatettu alusta alkaen. Kaikkien 29:n yhteisön säännöstöön liittyvän neuvotteluluvun ottaminen käsiteltäväksi pitäisi olla mahdollista ensi vuonna, edellyttäen että ehdokasmaat ovat valmistautuneet riittävästi.

Laajentumista koskevassa vuoden 2002 strategia-asiakirjassaan komissio esittää ajantasaistetun etenemissuunnitelman ja tarvittaessa tarkistetun liittymistä valmistelevan strategian tällaisille ehdokasmaille ottaen huomioon ensi vuonna saavutettavan edistymisen ja Göteborgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät.

IV Päätelmät

Edellä todetun perusteella Euroopan komissio suosittaa Eurooppa-neuvostolle päätelmien tekemistä seuraavien tekijöiden perusteella:

1) Määräaikaiskertomukset osoittavat, että kaikki neuvotteluja käyvät maat ovat viimeksi kuluneen vuoden aikana edistyneet huomattavasti liittymisperusteiden täyttämisessä. Yhdessä etenemissuunnitelman kanssa tämä on mahdollistanut merkittävän etenemisen neuvotteluissa.

2) Prosessia ohjaavat periaatteet ovat pysyneet samoina. Berliinissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti selkeän kehyksen laajentumisen rahoitukselle. Tämä kehys tarjoaa riittävän perustan jopa kymmenen uuden jäsenvaltion liittymiselle vuonna 2004. Nizzassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto määritteli kehyksen laajentumisen edellyttämälle toimielinten uudistukselle. Neuvotteluja käydään nykyisin voimassa olevan yhteisön säännöstön pohjalta, ja ne saatetaan päätökseen liittymisperusteet täyttävien maiden kanssa soveltaen kunkin maan omien ansioiden ja kiinnikuromisen periaatteita. Nämä ovat alun alkaen määritellyt tarvittavat ja samalla riittävät edellytykset ensimmäisten liittymisten toteuttamiselle.

3) Etenemissuunnitelmaa olisi noudatettava kaavaillulla tavalla. EU:n on nyt määritettävä yhteiset kantansa jäljellä oleviin neuvottelulukuihin. Komissio varmistaa, että neuvosto voi keskustella rahoituskysymyksistä kokonaisuutena vuoden 2002 alussa, ja tekee neuvostolle ehdotuksia maatalouden, aluepolitiikan ja talousarvion aloilla voimassa olevan yhteisön säännöstön ja Berliinissä tehdyn sopimuksen periaatteiden pohjalta. Liittymisneuvottelut voidaan saattaa päätökseen riippumatta EU:n rahoitusta vuoden 2006 jälkeen koskevista päätöksistä.

4) Tämänvuotisten määräaikaiskertomusten ja liittymisneuvottelujen tämänhetkisen tilanteen valossa komissio ei voi vielä todeta, että yksikään ehdokasmaista täyttäisi liittymisen edellytykset. Neuvottelujen etenemisvauhdin ja tähänastisen edistymisen huomioon ottaen komissio uskoo kuitenkin voivansa antaa vuoden 2002 määräaikaiskertomusten perusteella suosituksia siitä, mitkä ehdokasmaista ovat valmiita jäsenyyteen. Kahdestatoista neuvotteluja käyvästä maasta kymmenellä on Göteborgissa sovitun aikataulun mukainen tavoitepäivämäärä liittymiselle. Näin ollen unionin pitäisi olla valmis päättämään liittymisneuvottelut Tanskan puheenjohtajakauden eli vuoden 2002 loppuun mennessä vaaditut edellytykset täyttävien maiden kanssa, jolloin ne voisivat liittyä unioniin vuonna 2004. Tätä varten tarvittavat hallinnolliset valmistelut unionin toimielimissä ovat jo käynnissä ja niitä olisi jatkettava.

5) Osana toimintasuunnitelmaa komissio analysoi vuoden 2002 alussa kunkin ehdokasmaan kanssa niiden meneillään olevia ponnisteluja instituutioidensa kehittämiseksi ja tarvittaessa niiden aikomuksia tehostaa ponnistelujaan instituutioiden kehittämiseen tarkoitettua täydentävää tukea käyttäen. Komissio tiedottaa neuvostolle kevääseen 2002 mennessä seurantatoimista, vertaisarvioinnit mukaan luettuina, jotta ne voidaan ottaa huomioon liittymisneuvottelujen yhteydessä. Komissio raportoi Sevillassa kesäkuussa 2002 pidettävään Eurooppa-neuvoston kokoukseen mennessä toimintasuunnitelmastaan, johon kuuluu myös ehdokasmaiden liittymisneuvotteluissa tekemien sitoumusten seuranta. Vuoden 2002 määräaikaiskertomuksissa tarkastellaan sitä, onko ehdokasmailla liittymiseen mennessä riittävät hallinnolliset valmiudet yhteisön säännöstön panemiseksi täytäntöön ja sen noudattamisen valvomiseksi.

6) Neuvotteluja jatketaan niiden ehdokasmaiden kanssa, jotka eivät ole ensimmäisten liittyjien joukossa, liittymisprosessia alusta alkaen ohjanneiden periaatteiden mukaisesti. Kaikkien 29:n yhteisön säännöstöön liittyvän neuvotteluluvun ottaminen käsiteltäväksi pitäisi olla mahdollista ensi vuonna, edellyttäen että ehdokasmaat ovat valmistautuneet riittävästi. Laajentumista koskevassa vuoden 2002 strategia-asiakirjassaan komissio esittää ajantasaistetun etenemissuunnitelman ja tarvittaessa tarkistetun liittymistä valmistelevan strategian näille ehdokasmaille, ottaen huomioon ensi vuonna saavutettavan edistymisen ja Eurooppa-neuvoston Göteborgin kokouksen päätelmät.

7) Kaikki ehdokasmaat olisi kutsuttava liittymään mahdollisimman kiinteästi Lissabonin prosessiin. Ehdokasmaat otetaan myös yhä tiiviimmin mukaan keskusteluihin Euroopan tulevaisuudesta ja kokoukseen, jossa valmistellaan seuraavaa hallitustenvälistä kokousta.

8) Kyproksen ongelman ratkaisemiseen pyrkivien osapuolten olisi hyödynnettävä tätä tilaisuutta sovintoratkaisun saavuttamiseksi ennen liittymisneuvottelujen päättämistä. Jos tarvittavaa poliittista tahtoa löytyy, eri osapuolia askarruttavat ongelmat huomioon ottava ratkaisu on saavutettavissa Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa. On erityisen tärkeää, että Kyproksen turkkilaisjohto sitoutuu jälleen YK:n käynnistämään prosessiin. Poliittista sovintoratkaisua koskevat määräykset voidaan sovittaa Kyproksen EU:hun liittymistä koskeviin järjestelyihin EU:n olemassaolon perusperiaatteiden mukaisesti. Helsingissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa päätettiin kuitenkin, että jos sovintoratkaisua ei saada aikaan liittymisneuvottelujen päättymiseen mennessä, neuvosto tekee päätöksensä liittymisestä Helsingissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti ilman että sovintoratkaisu olisi liittymisen välttämätön edellytys.

9) Tämän vuoden loppuun mennessä kaikki Helsingissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa päätetyn, Turkin liittymistä valmistelevan strategian osaset ovat koossa. Liittymistä valmistelevassa strategiassa olisi siirryttävä uuteen, aiempaa intensiivisempään vaiheeseen, jossa tarkastellaan yksityiskohtaisesti Turkin lainsäädäntöä ja valmisteluja sen yhdenmukaistamiseksi yhteisön säännöstön kanssa. Turkkia kannustetaan jatkamaan poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, jotta maa edistyisi Kööpenhaminassa vahvistettujen arviointiperusteiden ja liittymiskumppanuuden ensisijaisten tavoitteiden täyttämisessä. Lyhyellä aikavälillä kiinnitetään erityistä huomiota ihmisoikeuksien parempaan kunnioittamiseen käytännössä sekä taloudellista vakautta ja kasvua suosivien olosuhteiden luomiseen. Turkin olisi suhtauduttava rakentavasti Kyproksen ongelman ratkaisemiseen. Samoin Turkin olisi edistettävä aktiivisesti Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta syntyneiden mielipide-erojen tasoittamista.

10) Sen varmistamiseksi, että suuri yleisö jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa on hyvin perillä laajentumisprosessista, sen vaikutuksista ja mahdollisista hyödyistä, toteutetaan tiedotusstrategiaa jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin täydellä tuella. On ehdottoman tärkeää, että Euroopan maanosan historiallinen jälleenyhdistyminen saa taakseen Euroopan kansojen vankan tuen.

Liitteet

Liite 1: Määräaikaiskertomusten päätelmät

Bulgaria

Vuoden 1997 lausunnossaan komissio totesi Bulgarian täyttävän poliittiset arviointiperusteet. Tämän jälkeen maa on edistynyt huomattavasti demokratian, oikeusvaltioperiaatteen toteutumisen, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelun takaavien instituutioidensa vakauden lujittamisessa ja syventämisessä. Kuluneen vuoden aikana tätä kehitystä on pyritty entisestään vahvistamaan. Bulgaria täyttää edelleen Kööpenhaminassa vahvistetut poliittiset arviointiperusteet.

Viime vuodesta edistymistä on edelleen tapahtunut julkishallinnon uudistamisessa. Monilla virkailijoilla on virkamiesstatus, ja nyttemmin on annettu virkamiehen etiikkaa koskevat säännöt. Laki mahdollisuudesta julkisen tiedon saantiin on myönteinen askel, mutta lakia on vielä selkeytettävä sen tosiasiallisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Tehokkaan, avoimen ja vastuullisen julkishallinnon varmistamiseksi tarvitaan vielä lisätoimia.

Merkittävää kehitystä edustavat hallituksen hiljattain hyväksymät kaksi strategiaa, joista toinen koskee oikeuslaitoksen uudistamista ja toinen korruption torjuntaa. Nyt on haasteena panna nämä strategiat täytäntöön. Oikeuslaitos on edelleen heikko, eikä esille ole tullut syitä muuttaa viime vuoden arviota, jonka mukaan tarvitaan edelleen ponnisteluja, jotta siitä tulisi vahva, riippumaton, toimiva ja ammattimainen ja jotta se kykenisi takaamaan oikeusvaltioperiaatteen täyden noudattamisen ja osallistumisen tuloksellisesti sisämarkkinoihin. Korruptio on jatkuvasti vakava huolenaihe; lainsäädännön tehokas täytäntöönpano on vaativa tehtävä ja ponnisteluja korruption torjumiseksi on lisättävä.

Poliisille annettavan ihmisoikeuskoulutuksen ja ihmiskaupan torjunnan osalta on edistytty jonkin verran. Huomiota on kuitenkin kiinnitettävä poliisin toimintaan, joka etenkin ilmoitettujen pahoinpitelyyn liittyvien tapausten osalta aiheuttaa vakavaa huolta.

Lastensuojeluvirasto ja kansallinen lastensuojelualan neuvoa-antava elin on perustettu. Lastensuojeluviraston saattaminen toimintakuntoon edellyttää vielä toimenpiteitä. Laitoksissa elävien lasten määrää ei ole onnistuttu merkittävästi vähentämään. Kehitysvammaisten lasten osalta ongelmana ovat huonot olosuhteet joissakin hoitokodeissa.

Romaniväestöön kohdistuu edelleen laaja-alaisesti sosiaalista syrjintää. Hallituksen poliittiset sitoumukset romanien ongelmien korjaamiseksi eivät ole johtaneet konkreettisiin tuloksiin. Myönteisemmästä kehityksestä kertoo se, että jotkin kansalaisjärjestöt ovat jatkaneet hankkeitaan, joilla pyritään lopettamaan romanien erottelu omiin kouluihin.

Hyvin vähän on edistytty romaneja koskevan puiteohjelman täytäntöönpanossa, joka on yksi liittymiskumppanuuden ensisijaisista tavoitteista, sekä etnisiä ja väestötieteellisiä kysymyksiä käsittelevän kansallisen neuvoston vahvistamisessa.

Bulgarian liittymiskumppanuuden muista ensisijaisista tavoitteista virkamieslain täytäntöönpano on edistynyt. Oikeuslaitoksen vahvistamista koskevaa tavoitetta ei ku