FI Euroopan unionin virallinen lehti C 176/21

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

(2016/C 176/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

SUOJATUN ALKUPERÄNIMITYKSEN TAI SUOJATUN MAANTIETEELLISEN MERKINNÄN TUOTE-ERITELMÄN MUUN KUIN VÄHÄISEN MUUTOKSEN HYVÄKSYMISTÄ KOSKEVA HAKEMUS

Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen muutoksen hyväksymistä koskeva hakemus

”MAROILLES”/”MAROLLES”

EU-nro: FR-PDO-0217-01378–28.9.2015

SAN ( X ) SMM ( )

1. Hakijaryhmä ja oikeutettu etu

Syndicat du Maroilles 148, avenue du Général de Gaulle 02 260 LA CAPELLE FRANCE Puhelin: +33 323975757. Faksi: +33 323975758. Sähköposti: sfam@uriane.com

Ryhmä koostuu maidontuottajista, tilatuottajista, jalostajista ja ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston kypsyttäjistä. Sen vuoksi sillä on oikeus esittää muutospyyntö.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Eritelmän kohta, jota / kohdat, joita muutos koskee

— ☐ Tuotteen nimi — ☒ Tuotteen kuvaus — ☐ Maantieteellinen alue — ☒ Alkuperätodisteet — ☒ Tuotantomenetelmä — ☐ Yhteys maantieteelliseen alueeseen — ☒ Merkinnät — ☒ Muut: valvontaelinten yhteystietojen päivittäminen, kansalliset vaatimukset.

4. Muutoksen/muutosten tyyppi

— ☒ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti. — ☐ Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n, jonka yhtenäistä asiakirjaa (tai vastaavaa) ei ole julkaistu, tuote-eritelmän muutos, jota ei voida pitää vähäisenä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

5. Muutos/muutokset

Kohta ”Tuotteen kuvaus”

Raaka-aineen luonne (yksinomaan lehmänmaito) mainitaan tässä, koska sitä pidetään tuotteen kuvaukseen kuuluvana tietona. Tämä tieto siirretään kohdasta ”Tuotantomenetelmä” kohtaan ”Tuotteen kuvaus”.

Kuvausta on tarkennettu tuotteen luonnehdinnan parantamiseksi.

— Tuotteen ulkonäkö: Juusto voi olla hieman litistynyt ja pinnoilla voi olla kypsytystelineistä jääneitä jälkiä.

— Kuoren ulkonäkö: tasavärinen ja melko kostea.

— Keskihakuinen kypsyminen (ulkopinnalta keskelle).

— Sisuksen ulkonäkö: Epämääräinen ja epätarkka ilmaisu ”samettimaista, rasvaista, tasakoosteista” poistetaan. Sallittuja värejä täsmennetään (juuston sisuksen väri voi vaihdella valkoisesta kermaan). Sisus on painettaessa joustava, ja siinä voi olla pieniä mekaanisesti ja käymisen tuloksena syntyneitä reikiä. Sisuksen keskiosa on kiinteämpi ja pehmenee kypsyessään.

— Aistinvaraisuuteen liittyvät kriteerit: voimakas kellarin, kostean tiilen ja aluskasvillisuuden tuoksu, joka on kevyen ammoniakkinen; maitomainen, kevyen suolainen maku, joka on hieman hapan ja kevyesti karvas; makuvivahteita, jotka ovat piimämäisiä (vähimmäiskypsytysajan päätyttyä) hasselpähkinäisiä ja valkosipulisia. Kun juustoa kypsytetään pidempään, sen mausta tulee vahvempi ja omintakeisempi.

Analyyttisiä kriteereitä (rasva- ja kuiva-ainepitoisuus) täsmennetään: Rasvapitoisuus ilmoitetaan grammoina 100 juustogrammaa kohden täydellisen kuivauksen jälkeen (prosenttiosuuden sijaan), ja kuiva-ainepitoisuus kuvataan seuraavasti: ”Maroilles” / ”Marolles” -juusto sisältää vähintään 50 grammaa kuiva-ainetta 100 juustogrammaa kohden. Täsmennetään myös, että ”Maroilles” / ”Marolles” -juusto sisältää siis vähintään 22,5 grammaa rasvaa 100 juustogrammaa kohden.

Koska eri kokoisten juustojen kypsytysajat vaihtelevat, ne mainitaan tuotteen kuvauksessa. Nämä tiedot siirretään kohdasta ”Tuotantomenetelmä” kohtaan ”Tuotteen kuvaus”. Lisäksi korjataan edellisessä rekisteröidyssä eritelmässä väärin kirjoitettu kansallinen teksti (samaa virhettä ei kuitenkaan ole yhteenvedossa eikä rekisteröidyssä eritelmän tiivistelmässä): ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston vähimmäiskypsytysaika ei ole 4 viikkoa vaan 5 viikkoa (35 päivää). Mignon- ja Quart-kokoisten juustojen kypsytysaikoja pidennetään vastaamaan todellista käytäntöä seitsemällä päivällä niin, että ne ovat 28 ja 21 päivää. Näiden kypsytysaikojen ansiosta tuotteiden aistinvaraiset ominaisuudet ja aromaattinen monimuotoisuus voivat kehittyä paremmin.

Eri kokoisten juustojen kuvausten selkeyttämiseksi kullekin juustolle on määritelty muotin sisämittojen lisäksi kuiva-aineen kokonaispaino ja kypsytysaika (joka on tarkkuuden vuoksi laskettu juoksetuspäivästä alkaen ja ilmaistu päivinä eikä viikkoina):

— ”Maroilles” / ”Marolles”: 360 grammaa, 35 päivää

— ”Maroilles” / ”Marolles”, jota täydennetään ilmaisulla ”Sorbais”: 270 grammaa, 28 päivää

— ”Maroilles” / ”Marolles”, jota täydennetään ilmaisulla ”Mignon”: 180 grammaa, 28 päivää

— ”Maroilles” / ”Marolles”, jota täydennetään ilmaisulla ”Quart”: 90 grammaa, 21 päivää.

Lisäksi tarkastusten puolueettomuuden lisäämiseksi juustojen mitat ilmaistaan muottien sisämittojen avulla. Juustojen mittojen tarkastus voi olla epätarkkaa juustojen muodon muuttumisen vuoksi.

Kohta ”Seikat, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta”

Toimijoiden ilmoitusvelvollisuuksia täsmennetään. Muutokset liittyvät kansallisen lainsäädännön ja säätelyn muutoksiin. Niihin sisältyy erityisesti toimijoiden hyväksyminen, jotta niille voidaan antaa todistus siitä, että ne pystyvät noudattamaan eritelmän vaatimuksia, sekä ilmoitukset alkuperänimityksellä kaupan pidettäväksi tarkoitettujen tuotteiden hyväksymistä, seurantaa ja valvontaa varten.

Kohta ”Tuotantomenetelmä”

Maidon tuotanto – Lypsylehmien ruokinta

Ilmaisu ”lypsylehmä” määritellään (lypsävät ja ummessa olevat lehmät). Tarkoituksena on sekaannusten välttämiseksi ja tarkastusten helpottamiseksi määritellä selkeästi eläimet, joihin viitataan myöhemmin eritelmässä käytettäessä ilmaisua ”lypsylehmät”.

— Laiduntaminen

Laiduntaminen on olennaisen tärkeä suhteessa yhteyteen maantieteelliseen alkuperään, minkä vuoksi laiduntamisen vähimmäiskestoksi vuosittain määritellään 170 päivää.

Lypsylehmää kohden on oltava vähintään 30 aaria nurmialaa, josta laidunta 15 aaria. Loput 15 aaria ovat joko laidunta tai vihantarehua. Näiden pinta-aloja koskevien vaatimusten avulla voidaan varmistaa, että lypsylehmien rehusta merkittävä osuus on nurmea. Niissä otetaan myös huomioon tilojen lohkojako ja karjan koko, sillä käytettävissä olevat pinta-alat eivät ole aina riittävät siihen että lypsylehmää kohden olisi 30 aaria.

Laidunten monipuolisen kasviston vaikutuksen huomioon ottamiseksi ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston valmistukseen tarkoitettua maitoa maantieteellisellä alueella tuottavien tilojen pensaiston on oltava seuraavanlainen:

— 90 juoksumetriä pensasaitaa päärehualan hehtaaria kohden, ja pensasaidan on koostuttava valtaosin lehtipuista. Pensasaidat ovat tärkeitä laidunten säilymisen kannalta, koska ne suojaavat nurmea äkillisiltä lämpötilanvaihteluilta, säilyttävät kosteuden ja ovat osa niittyjen kasvikirjoa ja vaikuttavat sitä myötä juuston laatuun. Pensasaidat myös antavat lehmille suojaa tuulelta ja auringolta.

— Pysyvästi nurmea kasvavien pinta-alojen ja väliaikaisten laidunten sekä päärehualan välinen suhde on vähintään 0,65. Näin pyritään varmistamaan, että vähintään kaksi kolmasosaa päärehualasta on pysyviä tai väliaikaisia laitumia. Tietyt toimijat, jotka ovat esittäneet vastaväitteen jonkin määräyksen osalta (15 aaria laidunta lypsylehmää kohden, 90 juoksumetriä pensasaitaa hehtaarilla, suhde vähintään 0,65) kansallisella vastaväitteiden esittämiskaudella ja jotka täyttävät asetuksen (EU) N:o 1151/2012 15 artiklan 4 kohdassa vahvistetut edellytykset, voivat käyttää hyväkseen siirtymäaikaa, joka päättyy 30. kesäkuuta 2020.

— Lypsylehmien ruokinta

Jotta rehun voidaan varmistaa olevan valtaosin nurmea, nurmen osuus rehuannoksesta (laskettuna karkearehun kuiva-aineesta) on laidunkaudella keskimäärin vähintään 65 % eikä milloinkaan alle 25:tä prosenttia. Täsmennetään, että tämä osuus nurmesta voidaan laiduntaa, siitä voidaan tehdä viherrehua tai se voidaan jakaa varastoituna nurmena, joka kuiva-ainepitoisuus on yli 35 %.

Sallitut karkearehut luetellaan. Ne vastaavat maantieteellisellä alueella perinteisesti käytettyjä karkearehuja, ja niiden osuus koko päivä-annoksen kuiva-aineesta on vähintään 60 %.

Väkirehua saa antaa lypsylehmää kohden enintään 1 800 kg kuiva-aineena vuodessa. Eritelmässä on luettelo näissä väkirehuissa sallituista ainesosista.

— Rehuomavaraisuus

Jotta yhteys maantieteelliseen alueeseen olisi vahvempi, vähintään 80 % lypsylehmän vuosittain kuluttaman karkearehun kuiva-aineesta on oltava peräisin maantieteelliseltä alueelta.

Juuston valmistus

Tätä kohtaa täydennetään paljon ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston teknisen valmistusprosessin kuvaamiseksi. Siinä täsmennetään toimijoiden tietotaitoon liittyviä käytäntöjä ja vahvistetaan tavoitearvot tuotteen ominaisuuksien varmistamiseksi.

— Käytettävä maito

Käytettävän maidon sallitut käsittelyt määritellään muiden käsittelyjen (raaka, lämpökäsitelty tai pastöroitu) poissulkemiseksi. Ainoastaan lämpökäsittelyt ovat sallittuja.

Väriaineet ovat kiellettyjä perinteisen valmistusmenetelmän noudattamiseksi ja erityisesti kuoren värin aikaansaamiseksi Brevibacterium linens -bakteerilla (punaisen värin antava hapate). Täsmennetään myös, että maidosta voidaan poistaa rasvaa, mutta proteiinin määrän vakioiminen on kielletty: maidon koostumusta voidaan mukauttaa ainoastaan poistamalla rasvaa.

— Jalostus

Maidon laadun heikkenemisen estämiseksi ensimmäisen lypsyn ja juuston valmistuksen aloittamisen (eli hapatteiden lisäämisen) välillä saa olla enintään 72 tuntia.

Juoksetusta edeltävät tekniset käsittelyt kuvataan nykykäytäntöjä noudattaen: esihapatus käyttämällä pääasiassa mesofiilisiä hapatebakteereita ja mahdollinen erityisten mikrobikasvustojen lisääminen maitoon.

Määritellään juoksetuksen tavoitearvot (happamuus 18–24 °D, maidon lämpötila 32–38 °C), koska niiden avulla voidaan kuvata tuotteen teknisiä käsittelyjä.

Juoksetteen luonne täsmennetään. Juoksetteen on oltava peräisin vasikan juoksutusmahasta, joten kasvi- tai mikrobiperäiset juoksetteet ovat kiellettyjä. Myös käytettävät määrät määritellään: Juoksetteen, jonka pitoisuus on 520 mg kymosiiniä litraa kohti, määrä on 18–30 ml sadassa litrassa maitoa.

Poistetaan ilmaisu ”juustomassa rikotaan pesemättä” ja korvataan tarkemmalla ilmaisulla seuraavasti:

— Ilmaisun ”pesemättä” tilalle lisätään ilmaisu ”Laktoosin poistaminen on kielletty.”

— Ilmaisu ”juustomassa rikotaan” korvataan ilmaisulla ”juustomassa leikataan kuutioiksi”, joka kuvaa tarkemmin toimijoiden tietotaitoaan hyödyntäen käyttämää tekniikkaa. Täsmennetään myös, että juustomassa leikataan kuutioiksi ”ennen muottiin panemista”.

Heran valumiseen liittyvä ilmaisu ”luontaisesti” poistetaan ja korvataan tarkemmalla ilmaisulla ”heran annetaan valua muoteissa (…)”. Muottiin panon ja muotista poiston välinen aika on vähintään 16 tuntia, joiden aikana juustoja käännetään vähintään kolme kertaa huoneessa, jonka lämpötila on vähintään 16 °C. Tavoitearvot vastaavat heran valuttamisen nykykäytäntöjä.

Suolausvaihe kuvataan paremmin.

— Ilmaisu ”kuivalla suolalla” korvataan asianmukaisella ilmaisulla ”kuivana suolalla”, koska se kuvaa suolaustekniikkaa eikä suolan laatua.

— Rekisteröidyn eritelmän perusteella voisi ajatella, että suolauksessa on kaksi vaihetta tai että toimijat soveltavat kahta menetelmää: ”kuivana suolalla, kuivana suolalla ja suolavedessä tai pelkästään suolavedessä”.

Kypsyttämistä edeltävien teknisten käsittelyjen kuvauksen täydentämiseksi määritellään kuivaukseen / hiivojen lisäämiseen liittyvän vaiheen kesto ennen kypsytyskellariin siirtämistä: vähintään 48 tuntia. Täsmennetään, että tämä vaihe on nykykäytäntöjen mukaisesti toteutettava erityisessä tilassa, jotta pinnan happamuuden vähentämisen ensimmäinen vaihe voidaan suorittaa kontrolloidusti hiivojen ja homeiden kasvun avulla. Tämä on edellytys seuraavalle kypsytysvaiheelle, jossa punaisen värin antava hapate kehittyy.

Kypsyttäminen

Tuotteen ominaislaadun saavuttamiseksi tarvittavien kypsytysolosuhteiden määrittämiseksi

— kypsytyskellareiden pintamateriaaleja kuvataan seuraavasti: paljaat tiilet, paljaat kivet tai hygieenisesti inertit materiaalit;

— kypsytysolosuhteet määritellään nykykäytäntöjen mukaisesti: kosteus vähintään 90 % ja lämpötila 9–16 °C;

— juustojen käsittelyjä kuvataan: vähintään yksi harjaus, minkä jälkeen tuotteen kehitysasteen mukaan harjaus ja/tai pesu suolaliuoksella sekä mahdollisesti valtaosin Brevibacterium linens -bakteerista koostuvien pintahapatteiden lisääminen. Ilmaisu ”Kuori pestään useita kertoja suolavedellä” poistetaan, koska pintakäsittelyjä kuvataan tarkemmin.

Ilmaisu ”Kypsytys kestää juustojen koon mukaan vähintään 2 viikkoa (pienimmät koot) tai vähintään 4 viikkoa” poistetaan, koska kunkin juustokoon kypsytysaika täsmennetään kohdassa 2 ”Tuotteen kuvaus”.

Ilmaisu ”Kypsytyksen aikana syntyvä oranssinen ulkokuori johtuu yksinomaan luonnollisista punaisen värin antavista hapatteista” poistetaan, koska kohdassa ”Juuston valmistus – käytettävä maito” tarkennetaan, että väriaineet ovat kiellettyjä ja että sallittuja ovat punaisen värin antavat hapatteet (Brevibacterium linens).

Kohta ”Merkinnät”

Poistetaan viittaus INAO:n tunnukseen ja korvataan se velvollisuudella käyttää Euroopan unionin SAN-tunnusta.

Täsmennetään, että lukuun ottamatta kaikkiin juustoihin sovellettavia lakisääteisiä mainintoja alkuperänimitykseen ei saa liittää muita luonnehdintoja tai mainintoja kuin tavaramerkkejä tai täydentäviä merkintöjä, ja niitä on käytettävä kohdassa ”Tuotteen kuvaus” esitettyjen edellytysten mukaisesti.

Kohta ”Muuta”

Valvontaelimiä koskevat tiedot: Valvontaelinten nimet ja yhteystiedot on päivitetty.

Kansalliset vaatimukset: Edellä mainitun suojattujen alkuperänimitysten valvontajärjestelmän kansallisen uudistuksen mukaisesti lisätään taulukko, jossa esitetään tärkeimmät valvottavat kohdat ja niiden arviointimenettelyt.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”MAROILLES” / ”MAROLLES”

EU-nro: FR-PDO-0217-01378–28.9.2015

SAN ( X ) SMM ( )

1. Nimi/nimet

”Maroilles” / ”Marolles”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.3. Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Maroilles” / ”Marolles” on yksinomaan lehmänmaidosta valmistettu pehmeä juusto, jonka kuori on pesty ja vaihtelee väriltään punaisesta oranssiin. Juusto on neliskanttinen ja reunoiltaan hieman litistynyt. Pinnoilla voi olla kypsytystelineistä jääneitä jälkiä. Juuston sisus on painettaessa joustava, sen väri vaihtelee valkoisesta kermaan, ja siinä voi olla pieniä mekaanisesti ja käymisen tuloksena syntyneitä reikiä.

”Maroilles” / ”Marolles” -juusto on kooltaan 12,5–13 cm (muottien sisämitta), mutta sitä on myös kolme pienempää muotoa: Sorbais: 12–12,5 cm; Mignon: 11–11,5 cm; ja Quart: 8–8,5 cm.

Vähimmäiskypsytysaika juoksetuksesta laskettuna on:

— 35 päivää ”Maroilles” / ”Marolles” -juustolle;

— 28 päivää ”Maroilles” / ”Marolles” -juustolle, jota täydennetään ilmaisulla ”Sorbais” tai ”Mignon”;

— 21 päivää ”Maroilles” / ”Marolles” -juustolle, jota täydennetään ilmaisulla ”Quart”.

Se sisältää vähintään 45 grammaa rasvaa 100 juustogrammaa kohden täydellisen kuivauksen jälkeen ja vähintään 50 grammaa kuiva-ainetta 100 juustogrammaa kohden eli siis vähintään 22,5 grammaa rasvaa 100 juustogrammaa kohden.

”Maroilles” / ”Marolles” -juustossa on voimakas kellarin, kostean tiilen ja aluskasvillisuuden tuoksu, joka on kevyen ammoniakkinen; maitomainen, kevyen suolainen maku, joka on hieman hapan ja kevyesti karvas; makuvivahteita, jotka ovat piimämäisiä (vähimmäiskypsytysajan päätyttyä), hasselpähkinäisiä ja valkosipulisia. Kun juustoa kypsytetään pidempään, sen mausta tulee vahvempi ja omintakeisempi.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Lypsylehmät laiduntavat vähintään 170 päivää vuodessa. Niiden käytössä on lehmää kohden vähintään 30 aaria, joista vähintään 15 aaria on oltava laidunta. Lisärehuna voi antaa korjattua nurmea.

Laidunkaudella nurmen osuuden on oltava vähintään 65 % karkearehun kuiva-aineesta. Vuoden aikana nurmen osuuden päivä-annoksesta on oltava vähintään 25 % karkearehun kuiva-aineesta.

Väkirehua saa antaa lisäravintona lypsylehmää kohden enintään 1 800 kg kuiva-aineena vuodessa.

Vähintään 80 % karkearehun kuiva-aineesta on peräisin maantieteelliseltä alueelta. Myös muut lypsylehmien rehuksi tarkoitetut raaka-aineet voivat olla peräisin maantieteelliseltä alueelta silloin kun tilalla harjoitetaan peltoviljelyä. Koska maantieteellinen alue on varsin pieni eikä tiloilla tuoteta kaikkia raaka-aineita, väkirehujen ei tarvitse olla peräisin maantieteelliseltä alueelta. Kun lypsylehmäkohtaiseksi vuosikulutukseksi arvioidaan 7 000 kg kuiva-ainetta, josta 1 800 kg on väkirehua, maantieteelliseltä alueelta peräisin olevien rehujen osuus on vähintään 59 %.

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidon tuotannon sekä juuston valmistuksen ja kypsytyksen on tapahduttava yhtenäisen asiakirjan 4 kohdassa kuvatulla maantieteellisellä alueella.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

—

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Päällysmerkinnöissä on oltava alkuperänimityksen nimi kirjasinkoolla, joka on vähintään kaksi kolmasosaa etiketissä olevien muiden merkintöjen suurimmasta kirjasinkoosta, sekä Euroopan unionin SAN-tunnus.

Mahdollisten lisämerkintöjen on sijaittava nimityksen lähellä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Nordin departementti: Aibes, Anor, Aulnoye-Aymeries, Avesnelles, Avesnes-sur-Helpe, Bachant, Baives, Bas-Lieu, Bazuel, Beaufort, Beaurepaire-sur-Sambre, Beaurieux, Bérelles, Berlaimont, Beugnies, Boulogne-sur-Helpe, Bousignies-sur-Roc, Cartignies, Catillon-sur-Sambre, Choisies, Clairfayts, Cousolre, Damousies, Dimechaux, Dimont, Dompierre-sur-Helpe, Dourlers, Eccles, Eclaibes, Ecuélin, Eppe-Sauvage, Étroeungt, Felleries, Féron, Flaumont-, Floursies, Floyon, Fontaine-au-Bois, Fourmies, Glageon, Grand-Fayt, Haut-Lieu, Hecq, Hestrud, La Groise, Landrecies, Larouillies, Le Favril, Leval, Lez-Fontaine, Limont-Fontaine, Liessies, Locquignol, Marbaix, Maroilles, Monceau-Saint-Waast, Moustier-en-Fagne, Noyelles-Sur-Sambre, Obrechies, Ohain, Ors, Petit-Fayt, Pommereuil, Pont-sur-Sambre, Preux-aux-Bois, Prisches, Quievelon, Rainsars, Ramousies, Rejet-de-Beaulieu, Robersart, Solre-le-Château, Solrinnes, Trélon, Saint-Aubin, Sains-du-Nord, Saint-Hilaire-sur-Helpe, Saint-Rémy-Chaussée, Sars-Poteries, Sassegnies, Sémeries, Semousies, Taisnières-en-Thiérache, Wallers-en-Fagne, Wattignies-la-Victoire, Waudrechies, Wignehies, Willies.

Aisnen departementti: Any-Martin-Rieux, Archon, Aubenton, Autreppes, Bancigny, Barzy-en-Thiérache, Beaumé, Bergues-sur-Sambre, Besmont, Brunehamel, Boué, Bucilly, Buire, Burelles, Buironfosse, Braye-en-Thiérache, Chigny, Clairfontaine, Coingt, Cuiry-lès-Iviers, Crupilly, Dagny-Lambercy, Dohis, Dorengt, Englancourt, Effry, Éparcy, Erloy, Esquéhéries, Étréaupont, Etreux, Fesmy-le-Sart, Flavigny-le-Grand-et-Beaurain, Fontaine-lès-Vervins, Fontenelle, Froidestrées, Gercy, Gergny, Grandrieux, Gronard, Guise, Harcigny, Hary, Haution, Hirson, Houry, Iron, Iviers, Jeantes, La Bouteille, La Capelle, La Flamengrie, La Hérie, Laigny, Landouzy-la-Cour, Landouzy-la-Ville, La Neuville-lès-Dorengt, La-Vallée-au-Blé, Lavaqueresse, Lemé, Le-Nouvion-en-Thiérache, Lerzy, Les Autels, Leschelles, Le-Sourd, Leuze, Logny-lès-Aubenton, Lugny, Luzoir, Malzy, Marly-Gomont, Martigny, Monceau-sur-Oise, Mondrepuis, Mont-Saint-Jean, Morgny-en-Tiérache, Nampcelles-la-Cour, Neuve-Maison, Ohis, Oisy, Origny-en-Thiérache, Papleux, Parfondeval, Plomion, Prisces, Proizy, Résigny, Rocquigny, Rogny, Romery, Sommeron, Sorbais, Saint-Algis, Saint-Clément, Saint-Michel, Thenailles, Vervins, Villers-lès-Guise Voulpaix, Watigny, Wiège-Faty, Wimy.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään

Maantieteellisen alueen erityisyys

”Maroilles” / ”Marolles” -juuston maantieteellinen alue vastaa Thiérachen luonnollista aluetta, joka sijaitsee Avesnesin arrondissementin (Nordin departementti) eteläpuolella ja Vervinsin arrondissementin (Aisnen departementti) pohjoispuolella. Sen maasto on hyvin omalaatuinen: se on todellista pensasmaisemaa Nordin departementin tasangon ja Picardien departementin kalkkikivisen ylätasangon välillä. Thiérachen luonteen perustana ovat pensasaitojen rytmittämät niityt.

Thiérachen alueella on keskikorkeita vuoria lyhyine ja jyrkkine rinteineen, joilla on laitumia ja metsiä (erityisesti saarnia ja pyökkejä). Sadetta saadaan paljon (yli 900 mm vuodessa). Tunnetut geologiset muodostumat ovat Cenomanum-vaiheen merkeli ja lössiksi kerrostunut savinen siltti, jotka säilyttävät kosteuden ja lämpötilan varsin tasaisina. Raskaasta vettä läpäisemättömästä savimaasta on otettu kasvinäytteitä, jotka osoittavat kasvikirjon olevan runsas ja monipuolinen.

Koska Thiérachen alue on avoin runsaita sateita tuoville länsituulille, ilma on yhtä kosteaa kuin maaperä on vettä läpäisemätön, mikä on suotuisaa nurmelle. Kasvu ei kuitenkaan ole tasaista, joten sadot vaihtelevat.

Jo vuonna 1930 Albert Ledant korosti maitoalan kansallisessa kongressissa Thiérachen luonnon erityispiirteitä ja erityisesti sen kosteaa maaperää ja ilmastoa, johon vaikuttavat ja jota säätelevät lukuisat metsät, yleisesti esiintyvä nurmikasvillisuus ja pensasaitojen tarjoama suoja.

Inhimillisten tekijöiden osalta ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston alkuperä liittyy kiistatta 600-luvulla perustettuun Saint-Humbert de Maroilles’n luostariin, jonka omaisuus sijaitsi pääasiassa nykyisten Avesnesin ja Vervinsin arrondissementtien alueilla.

1800-luvulla karjanhoito ja nurmiviljely alkoivat yleistyä Thiérachessa, ja peltoja alettiin muuntaa laitumiksi, joita pensasaidat ympäröivät osittain. Koska laitumilta saadut nurmisadot olivat epätasaisia, Thiérachen maanviljelijöiden (joista käytetään nimitystä ”herbagers”) käyttivät muuta paikallisesti tuotettua rehua (olkea ja sittemmin maissia) sekä paikallisilta maatalouselintarvikkeiden tuottajilta saatavia sivutuotteita, kuten panimomäskiä, siloendiivien juuria ja sokerijuurikasjätemassaa. Vielä nykyäänkin ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston tuotantoon tarkoitettua maitoa tuottavien lypsylehmien kasvatusjärjestelmä on näiden piirteiden mukainen.

”Maroilles” / ”Marolles” -juustoa valmistettiin alun perin yksinomaan maatiloilla. Tiloilla oli tiilestä ja joskus siniharmaasta kalkkikivestä rakennettuja lounaaseen suunnattuja kellareita, jotka olivat kosteita ja joissa oli hyvä ilmanvaihto ja lämmönsäätely. Nämä olosuhteet ovat suotuisat punaisen värin antavan hapatteen kehittymiselle tilalla valmistettujen juustojen pinnalle. 1800-luvun lopulta lähtien juustonjalostajat alkoivat ostaa paikallisilta toreilta tai tiloilta valkokuorisia juustoja ja toivat ne kypsymään omiin kellareihinsa. Kellareissa on nykyäänkin tällaiset olosuhteet tai ne luodaan moderneihin tiloihin. Juustonjalostajat pitävät jatkuvasti huolta juustoista: niitä harjataan ja/tai pestään (enemmän tai vähemmän suolaisella vedellä, jossa joko on tai ei ole hapatteita) juustojen kehitysasteen mukaisesti hapatteiden lisäämiseksi ja kehittymisen edistämiseksi sekä homeiden (erityisesti sinihomeiden) lisääntymisen estämiseksi.

Tuotteen erityisyys

”Maroilles” / ”Marolles” on pehmeä, fermentoitu juusto, jonka kuori on pesty. Juusto on neliskanttinen ja sivuiltaan 12,5–13 cm. Sitä on myös kolmea pienempää muotoa: Sorbais, Mignon ja Quart.

”Maroilles” / ”Marolles” -juuston ominaisuudet ovat:

— tasalaatuinen puna-oranssi kuori

— joustava sisus

— voimakas ja omintakeinen, hieman ammoniakkinen tuoksu

— maitomainen, kevyen suolainen maku, joka on hieman hapan ja kevyesti karvas; makuvivahteita, jotka ovat piimämäisiä (vähimmäiskypsytysajan päätyttyä), hasselpähkinäisiä ja valkosipulisia. Kun juustoa kypsytetään pidempään, näistä ominaisuuksista tulee vahvempia ja omintakeisempia.

Syy-yhteys

Maantieteellisellä alueella on pysyvä nurmi kesälläkin alueen luonnonympäristön ominaisuuksien ansiosta, mutta maaperä on tiettyinä ajanjaksoina huonosti kantava, joten laiduntaminen on vaikeaa. Lisäksi toistuvat ja runsaat sateet vaikeuttavat nurmen korjuuta ja säilyttämistä. Thiérache on näistä vaikeuksista huolimatta maidontuotantoaluetta. Niinä ajanjaksoina, jolloin lehmät eivät pääse laiduntamaan tai nurmirehua ei ole riittävästi, lehmille saadaan ravintoa muusta paikallisesta rehuntuotannosta. Pensasmaasto soveltuu ihanteellisesti rehuntuotantoon ja laidunkasvatukseen. Pensasaidat suojaavat äkillisiltä lämpötilanvaihteluilta ja vaikuttavat kosteuden säilymiseen. Lisäksi ne ovat osa laidunten kasvikirjoa ja vaikuttavat siten juuston laatuun.

”Maroilles” / ”Marolles” -juuston ominainen neliskulmainen muoto johtuu perinteisistä neliskulmaisista muoteista, joita valmistetaan maantieteellisen alueen puiden (pyökki, saarni) kovasta puusta, joka ei taivu helposti, päin vastoin kuin muilla, pyöreisiin juustoihin erikoistuneilla juustontuotantoalueilla käytettävät puulajit.

Maantieteellisen alueen kostea ilmasto, jonka ansiosta kypsytyskellareissa säilyvät sopivat olosuhteet, yhdistyneenä juustonjalostajien tietotaitoon, edistää punaisen värin antavasta hapatteesta johtuvan tasalaatuisen puna-oranssin värisen kuoren muodostumista ja vaikuttaa ”Maroilles” / ”Marolles” -juuston ominaisen maun ja tuoksun kehittymiseen.

”Maroilles” / ”Marolles” on todellakin alueeseensa liittyvä juusto, mistä on osoituksena Château-Thierryn alioikeuden 17. heinäkuuta 1955 antama tuomio, jonka johdanto-osassa todetaan seuraavaa: ”Kyseisellä alueella valmistetun juuston arvo perustuu näin ollen raakamaitoon, alueen bakteeristoon ja erikoisessa maaperässä sijaitseviin kypsytyskellareihin, joissa juusto saa erityisen ulkonäkönsä ja makunsa, joita ei muilla alueilla saada aikaan”.

Eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-d2d8b040-611d-4631-94ed-6dc1141858c6/telechargement

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.