FI Euroopan unionin virallinen lehti C 339/53

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle – Reilu kauppa ja valtiosta riippumattomat kestävän kaupan varmistavat järjestelmät kestävän kehityksen edistäjinä”

KOM(2009) 215 lopullinen

(2010/C 339/12)

Esittelijä: Richard ADAMS

Apulaisesittelijä: Madi SHARMA

Euroopan komissio päätti 5. toukokuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle – Reilu kauppa ja valtiosta riippumattomat kestävän kaupan varmistavat järjestelmät kestävän kehityksen edistäjinä

KOM(2009) 215 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”ulkosuhteet”-erityisjaosto antoi lausuntonsa 7. tammikuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20.–21. tammikuuta 2010 pitämässään 459. täysistunnossa (tammikuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 184 ääntä puolesta ja 3 vastaan 10:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK on usean vuoden ajan edistänyt aktiivisesti yritysten ja valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden kehittämiä laaja-alaisia aloitteita kestävän kehityksen alalla. Näin ollen komitea suhtautuu erittäin myönteisesti komission tiedonantoon, jossa korostetaan ja kannatetaan kuluttajien ostopäätöksiä palvelevien merkintäjärjestelmien kasvavaa vaikutusta.

1.2 Komitea on samaa mieltä siitä, että kyseisten kuluttajia palvelevien merkintöjen vapaaehtoisuus edistää niiden dynaamisuutta ja markkinasuuntautuneisuutta, mutta se suosittelee kuitenkin, että resursseilla ja sääntelyllä tuetaan merkintäjärjestelmien avoimuuden, vaikutuksen ja uskottavuuden parantamista sekä tuottajien mahdollisuuksia vaikuttaa järjestelmiin ja osallistua niihin sertifioinnin avulla. Riippumaton maailmanlaajuinen sosiaali- ja ympäristöstandardijärjestelmiä edistävä ISEAL-organisaatio tarjoaa kehyksen järjestelmien yhteistyölle standardien luomisen ja puolueettomien analyysien vakiinnuttamiseksi. Tavoitteena tulisi olla yhdenmukaistaa lähestymistavat silloin kun se on mahdollista sekä varmistaa, että lähestymistavoissa esiintyvistä eroavista tekijöistä ilmoitetaan avoimesti.

1.3 Komitea korostaa reilun kaupan roolia etenkin edistettäessä kestävän kehityksen mukaisten tuotteiden ostoon liittyviä kuluttajien käytänteitä ja luotaessa lukuisia kansalaisyhteiskunnan osallistumisen muotoja. Komitea suhtautuu myönteisesti komission sitoumukseen tukea kansalaisyhteiskunnan organisaatioita, jotta edistetään kuluttajanvalistusta ja tuetaan kestävän kaupan varmistavia järjestelmiä kyseisellä alalla, sillä näin voidaan enenevästi luoda solidaarisuutta kansalaisten parissa sekä aikaansaada myönteistä toimintaa. Niiden jäsenvaltioiden tukeminen, joissa kyseisiä järjestelmiä ei vielä ole kehitetty, saattaa olla erityisen tehokasta siellä, missä kansalaisyhteiskunnan toimijat edistävät aktiivisesti kestävää kehitystä.

1.4 Kestävän kehityksen mukaisten tuotteiden hankintaan tähtäävien mitä moninaisimpien aloitteiden lisääntyminen viime vuosina osoittaa, että komission on nyt pohdittava vakavasti sitä, miten taustalla olevat standardit ja prosessit voivat vaikuttaa sen toimiin WTO-yhteyksissä etenkin kun ajatellaan kehitysmaihin sovellettavaa kansainvälistä kauppapolitiikkaa, jossa painotetaan entistä enemmän sosiaalisia ja ympäristöä koskevia tekijöitä (1).

2. Johdanto

2.1 Reilun kaupan (Fair Trade) merkin ja muiden merkkien ero perustuu usein niiden alkuperään liittyviin tekijöihin. Reilun kaupan merkki luotiin reaktiona köyhien kansainvälisessä kaupassa kokemien epäoikeudenmukaisuuksien vuoksi, ja sitä edistivät ”edistykselliset”, solidaarisuuteen ja kehitysyhteistyöhön perustuvat liikkeet, jotka syntyivät etupäässä 1970-luvulla. Ilmiön nykyisessä muodossa – teollisuudesta lähtöisin oleva yritysten yhteiskuntavastuun liike – otettiin myös käyttöön toimitusketjuun sovellettavia sosiaalisia ja ympäristöä koskevia standardeja ja tarjottiin yleinen lähestymistapa tuottajille ja kuluttajille. Ilmiöt ovat vaikuttaneet toisiinsa. Reilun kaupan merkin yhteydessä on esimerkiksi otettu käyttöön työn vähimmäisstandardit ja yritysten yhteiskuntavastuun yhteydessä kuluttajille takeet antava merkki. Nykyisin, kun ilmastonmuutos ja resurssien kuluminen uhkaavat maailman tulevaisuutta, voidaan tällaiset takeet antavat tai sertifiointimerkit luokitella kuluttajat huomioon ottavien näkökohtiensa vuoksi kestävän kehityksen merkeiksi.

2.2 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi vuonna 2005 puheenjohtajavaltiona toimineen Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä lausunnon aiheesta ”Eettinen kauppa ja takeet kuluttajille antavat ohjelmat” (2). Lausunnossa todettiin, että tällaiset vapaaehtoiset järjestelmät (usein sertifiointi- tai takuumerkin muodossa) voivat tuloksekkaasti edistää kestävää kehitystä ja kuluttajien suoraa sitoutumista myönteisiin ja vaikutusmahdollisuuksia edistäviin toimenpiteisiin globalisaation haasteisiin vastaamiseksi. Lausunnossa tarkasteltiin myös välttämättömiä vaatimuksia tällaisten ohjelmien tehokkuuden varmistamiseksi, alan poliittisten määritelmien tarkoituksenmukaisuutta EU:ssa sekä kiireellistä selventämis- ja koordinointitarvetta. Lausunnossa kannatettiin myös kehystä, joka antaisi tietoon perustuvan pohjan, jotta voidaan vertailla kuluttajille takeet antavia ohjelmia muihin vastaaviin tavoitteisiin pyrkiviin politiikan välineisiin. Komitea katsoi, että tämä auttaisi EU:n toimielimiä ja jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan toimintalinjojaan asiassa ja tarjoaisi niille käytännöllisen välineen resurssien käytön arvioimiseksi. Komitea onkin erityisen tyytyväinen siihen, että kyseiset päätelmät on otettu täysin huomioon ja että niitä on kehitelty nyt esitetyssä tiedonannossa.

2.3 Kuluneina neljänä vuotena tällaisilla takuumerkeillä varustettujen tuotteiden myynti on kasvanut ilmiömäisesti, esimerkiksi Reilun kaupan merkillä varustettujen tuotteiden myynti 400 prosenttia ja Utz Certified -tuotteiden 365 prosenttia. Tämä suuntaus jatkuu ilmeisesti taantumasta huolimatta. Johtavat kansainväliset tuottajat ja valmistajat muuttavat kokonaisia tuotemerkkejä ja tuoteluokkia reilun kaupan tuotteiksi, ja vähittäiskauppiaat vaihtavat samalla tavoin kokonaan tuotelinjoja. Kuluttajien kiinnostuksen rohkaisemana on otettu käyttöön tai kehitetty useita kestävään kehitykseen perustuvia takuumerkkejä. On olemassa merkittäviä esimerkkejä näistä kestävän kehityksen järjestelmistä, joilla on vertailukelpoinen vaikutus. Tämä on nostanut esiin kysymyksiä siitä, ovatko kuluttajat perillä merkkien eroista ja tuottajille koituvista konkreettisista eduista.

2.4 ETSK on jo pitkään ollut varsin kiinnostunut tästä aiheesta. Komitea suositteli vuonna 1996 aiheesta antamassaan ensimmäisessä lausunnossa (3)”Eurooppalaista” fair trade ”-merkkiä koskeva aloite” kolmea keskeistä seikkaa: tulisi luoda korkealaatuiset kansainväliset sertifiointi- ja tarkistusjärjestelmät, menettelyn tulisi säilyä vapaaehtoisena ja komission tulisi tukea sekä reilun kaupan tuottajaorganisaatioita kehitysmaissa että kansalaisiin kohdennettuja tiedotus- ja valveutuskampanjoita Euroopassa.

2.5 Komitea vahvisti kantansa lokakuussa 2009 antamassaan lausunnossa ”Reilun kaupan elintarviketuotteet” (4), jonka esittelijä oli Hervé Coupeau. Käsillä oleva lausunto mukailee tiiviisti Hervé Coupeaun laatimaa lausuntoa, mutta tällä kertaa tarkastellaan ennen kaikkea komission tiedonantoa ja esitetään laaja-alaisia suosituksia, jotka ovat yhdenmukaisia komitean jo esittämän kannan kanssa.

3. Komission tiedonannon keskeinen sisältö

3.1 Kestävän kehityksen merkistä on eri muodoissaan tullut osa kuluttajien elämää. Kyseisten merkkien ansiosta kuluttajat voivat kannattaa erilaisia kestävän kehityksen tavoitteita. Etenkin Reilun kaupan merkkiä pidetään merkkinä, jonka yhteydessä arvioidaan ja sertifioidaan työ- ja ympäristöoloja, jotka täyttävät tai ylittävät kansainväliset vähimmäisstandardit, ja joka tukee kauppajärjestelyjä ja tietynlaisia palkkiomaksuja kehitysmaiden tuottajien eduksi. Tällä lähestymistavalla on keskeinen merkitys tiedonannossa. Kuluttajille mahdollisesti aiheutuvien sekaannusten vuoksi komission tiedonannossa on liite, jossa esitetään reilun kaupan tunnustettu määritelmä erotukseksi muista lähestymistavoista (5):

1) Reilu kauppa

2) muut kapean markkinasektorin sertifioidut tuotteet, jotka eivät virallisesti ole osa reilua kauppaa, mutta joiden kohteena ovat kestävän kehityksen kysymyksistä tietoiset kuluttajat (Rainforest Alliance, Utz Certified)

3) tuotteet, jotka kuuluvat tuotannonalan laajuisiksi pyrkivien perusnormien piiriin (esim. Common Code for the Coffee Community (4C), Ethical Tea Partnership)

4) muut (merkittömät) tuotteet.

3.2 Komissio toteaa, että vaikka on olemassa kuluttajia palvelevia erilaisia merkkejä ja merkintöjä, yritykset kyseisten järjestelmien sääntelemiseksi voivat olla haitallisia. Kyse on ennen kaikkea vapaaehtoisista, dynaamisista järjestelmistä, jotka vastaavat kaupan ja kuluttajan vaatimuksia. Sääntely voisi tarpeettomasti rajoittaa niiden kehitystä.

3.3 Kuluttajien luottamusta ja tietoisuutta voidaan kuitenkin parantaa noudattamalla selkeyttä ja avoimuutta järjestelmien määrittelyssä. Lisäksi tarvitaan riippumatonta valvontaa. Komissio ehdottaa ja odottaa, että järjestelmien vaikutusta ja hyötyä analysoidaan edelleen, vaikka se tekeekin jälleen selväksi, ettei se aio määritellä asianomaisia kestävän kehityksen standardeja kyseisiä yksityisiä järjestelmiä varten. Komissio ehdottaa kuitenkin seuraavia yleisperiaatteita:

— Säilytetään yksityisten järjestelmien valtiosta riippumaton luonne koko EU:ssa.

— Kartoitetaan järjestelmien välisiä mahdollisia yhteisvaikutuksia ja lisätään selkeyttä kuluttajien ja tuottajien kannalta.

— Pyritään saavuttamaan yhteisymmärrys prosessin kohtuullisista perusvaatimuksista.

— Kartoitetaan objektiivisia tosiasioita erilaisten yksityisten kestävän kaupan varmistavien järjestelmien suhteellisista vaikutuksista.

3.4 Eräiden kestävän kehityksen varmistavien järjestelmien tavoite, köyhempien maiden kehittyminen, on myös WTO:n ja EU:n kauppapolitiikan keskeinen päämäärä. Tiedonannossa todetaan, että jos yksityiset kestävän kehityksen sertifiointialoitteet ovat avoimia ja syrjimättömiä, ne voivat täydentää kaupan liberalisointia.

3.5 Koska viranomaiset kuluttavat 16 prosenttia EU:n bkt:stä, tiedonannossa tutkitaan perusteita, joiden nojalla kestävän kehityksen vaatimukset voidaan nivoa julkisiin hankintoihin. Tiedonannossa muistutetaan siitä, että vaikka vaatimus sertifioida tuotteet erityisellä merkintäjärjestelmällä on vastoin hankintasäännöksiä, asianmukaisten kriteerien noudattaminen tuotantoprosesseissa on oikeutettua, ja erityisen eettisen merkin käyttö on yksi tapa osoittaa, että kriteereitä on noudatettu (6).

3.6 Komissio tuki Reilua kauppaa ja muita kestävään kauppaan liittyviä aloitteita yli 19 miljoonalla eurolla vuosina 2007 ja 2008 enimmäkseen EU:ssa toteutettujen valveuttamiskampanjoiden yhteydessä. Komissio pyrkii edelleen tukemaan etenkin vaikutustenarviointeja ja markkinoiden avoimuutta sekä kannustamaan jäsenvaltioita tekemään samoin.

4. Yleistä

4.1 Ilmausta ”reilu” tai ”reilu kauppa” ei voida valvoa lakisääteisesti, mikä tarkoittaa, että kuka tahansa voi väittää noudattavansa oikeudenmukaisuutta, myös Reilun kaupan merkkiin nähden vähemmän perustelluissa tai vähemmän hyötyä tuottavissa tapauksissa. Tällaisissa tapauksissa on tärkeää, että kuluttajat tunnistavat taustalla olevan sertifiointi- ja takuujärjestelmän. Käytännössä on havaittu, että muissa valtiovallasta riippumattomissa kestävän kaupan varmistavissa järjestelmissä tai yritysten kestävän kehityksen järjestelmissä vältetään ilmaisujen ”reilu” tai ”reilu kauppa” käyttöä sekaannuksen välttämiseksi Reilun kaupan merkin kanssa.

4.2 On kulunut kymmenen vuotta siitä, kun komissio antoi aiheesta aiemman tiedonannon. Tänä aikana yleisön kiinnostus on lisääntynyt huomattavasti, mihin on vaikuttanut lisääntynyt tietoisuus kestävään kehitykseen kytkeytyvistä aiheista sekä tähän liittyvä yritysten suuntaus varmistaa tietyssä määrin eettisten, sosiaalisten ja ympäristöä koskevien standardien noudattaminen toimitusprosessissaan. Tässä tarkasteltava uusi tiedonanto annetaan näin ollen oikeaan aikaan, sillä se käsittelee markkinoita, joiden arvo on vuonna 2009 Euroopassa yli kaksi miljardia euroa (Reilun kaupan merkki) ja muiden kestävän kehityksen merkkien osalta vähintään saman verran. Kun ajatellaan Euroopan kauppaa ja kehitysmaista Eurooppaan tuotuja tavaroita, kyseessä on kuitenkin verrattain pieni osuus. Olisikin muistettava, että komission tiedonannossa muista kuin reilun kaupan merkeistä käytettyä termiä ”kapea markkinasektori” olisi sovellettava myös reiluun kauppaa, joka itsessään on kestävän kehityksen periaatteiden mukaan tuotettujen erikoistuotteiden merkki.

4.3 Tietyillä maa- ja tuotekohtaisilla markkinoilla ei kestävän kehityksen merkki kuitenkaan enää edusta erikoistuotteita. Esimerkiksi alankomaalaisen valtiovallasta riippumattoman Tropical Commodities Coalition -järjestön mukaan 25 prosenttia Alankomaissa nautitusta kahvista on peräisin ”eettisestä” kaupasta. Tämän vuoksi on erityisen tärkeää puuttua kuluttajien paikkansapitämättömiin käsityksiin.

4.4 On oltava selvillä siitä, että termin ”reilu kauppa” (tai Good Origin tai muiden vastaavien merkintöjen) käyttö tarkoittaa tuotteen ehdotonta eettistä arvoa, kun monissa tapauksissa kyse on tosiasiallisesti havaittavasta mutta marginaalisesta parannuksesta. Tällaisten ehdottomien väittämien käytön tarkoituksena ei yleensä ole tietoinen harhaanjohtaminen vaan paine yksinkertaistaa asioita markkinointitarkoituksessa. Tässä piilee kuitenkin vaara, että kuluttajat pettyvät odotuksissaan, jos niitä ei täytetä.

4.5 Reilun kaupan tapauksessa kyseinen merkki on vain toinen kahdesta toisiaan täydentävästä reilun kaupan kanavasta. Toinen niistä on integroitu toimitusketju. Tiedonannossa tarkastellaan hyvin vähän reilun kaupan liikkeen kauaskantoisia vaikutuksia, sen ruohonjuuritason kampanjoita, poliittista toimintaa pohjoisessa tai toimenpiteitä etelässä tuottajien tukemiseksi. Komissio ei myöskään käsittele sitä merkittävää panosta, jonka esimerkiksi Utz Certified -merkintä antaa elintarviketurvallisuuteen erittäin kehittyneen jäljitettävyysjärjestelmänsä ansiosta, eikä sademetsien säilyttämistä painottavan Rainforest Alliance -merkinnän myönteisiä vaikutuksia ilmastonmuutoksen vaimentamiseen. On totta, että komissio ei voi selvittää tiedonannossaan perinpohjaisesti tällaisia tärkeitä lisävaikutuksia tekemättä siitä raskaslukuista. Komissio voi katsoa tarpeelliseksi käsitellä näitä aiheita tulevissa toimintapoliittisissa asiakirjoissaan.

4.6 Vaikka komission antaman kuvan mukaan kestävän kaupan varmistavat järjestelmät täydentävät WTO:n kaupanvapauttamisprosessia, reilun kaupan liike torjuu tämän näkemyksen soveltamisen itseensä ja pitää toimintatapaansa pikemminkin vaihtoehtoisena kauppakumppanuutena. Muut kestävän kaupan varmistavat järjestelmät näkisivät mielellään WTO:n tekevän perusteelliseen analyysiin siitä, miten kaupan vapauttamisprosessi voi edistää kestävää kehitystä ja estää sellaisia tilanteita, joissa kestävyysperiaatteeseen liittyviä yhteiskunnallisia, ympäristöä koskevia ja taloudellisia vaatimuksia pidetään virheellisesti kaupanesteinä.

5. Erityistä

5.1 Komitea arvostaa komission kantaa, ettei kestävyyden varmistavia järjestelmiä tulisi pyrkiä sääntelemään, sillä EU:n harjoittama sääntely vähentäisi sosiaali- ja ympäristöasioihin liittyvän merkinnän kunnianhimoista ja dynaamista ulottuvuutta. Muu kuin oikeudellinen kehys edellyttää kuitenkin, että riippumaton sertifiointi on moitteetonta ja että kuluttajat ymmärtävät selkeästi, mitä yksittäiset ja riippumattomat kestävyyden varmistavat järjestelmät itse asiassa tarkoittavat. Tämän vuoksi kaikkien kyseisten järjestelmien tulisi perustua ISO 65:n mukaisiin akkreditoituihin sertifiointimenetelmiin.

5.2 Olisi hyödyllistä kannustaa kehittämään yhteinen standardikehys silloin, kun järjestelmät ovat selvästi päällekkäisiä, esimerkkeinä työstandardit ja torjunta-aineiden käyttö. Tiukassa vaikutuksenarvioinnissa olisi myös otettava huomioon huomattavat erot väitetyissä tuloksissa, esimerkiksi pienviljelijöiden markkinoille pääsyn parantuminen Reilun kaupan tapauksessa tai tilojen hallinnointikäytänteiden kohentuminen Utz Certified -järjestelmässä; Reilu kauppa keskittyy yksittäisten tuottajaorganisaatioiden vahvistamiseen ja Rainforest Alliance puolesta biologiseen monimuotoisuuteen.

5.3 Vaikka komissio ei itse aseta standardeja, se kannattaa laaja-alaista tutkimusta tärkeimpien järjestelmien suhteellisista eroista ja hyödyistä. Markkinoiden avoimuus on tunnustettu markkinoiden mukaan suuntautuneiden eettisten varmistavien järjestelmien keskeiseksi edellytykseksi. ETSK onkin periaatteessa tyytyväinen hankkeeseen, jossa laaditaan internetsivusto kyseisten järjestelmien analysointia ja niistä käytävää keskustelua varten. Tärkeimmät huomioon otettavat seikat koskevat sitä, miten järjestelmät toimivat aloilla, joilla niillä on yhteisiä tavoitteita, sekä miten ne tarjoavat erityisetuja aloilla, joilla ne poikkeavat toisistaan. On pantava merkille, että Unctadin internetsivusto (7) ei nykymuodossaan yllä näihin tavoitteisiin, sillä siinä ei oteta huomioon järjestelmien keskeisiä eroja eikä se ole tällaiseksi viitekehykseksi riittävän selkeä eikä tiukka.

5.4 Tulisi tukea sellaisten menettelyjen kehittämistä, jotka perustuvat kestävän kehityksen varmistavien merkkien avoimuuteen ja uskottavuuteen, sekä tuottajien mahdollisuutta saada sertifiointi ja päästä markkinoille sekä vastata näiden seikkojen edellyttämiin organisaatiohaasteisiin. Esimerkiksi ISEAL-organisaation (8) käyttöön voitaisiin asettaa resursseja, jotta se edistäisi järjestelmien yhdenmukaistamista, jos se on asianmukaista, ja kartoittaisi erityispiirteitä, jos näin ei ole. ISEAL on erilaisten sidosryhmien organisaatio, jossa voidaan vakiinnuttaa eri merkintäjärjestelmien yhteisiä näkökohtia sekä arvioida ja selittää puolueettomasti eroja.

5.5 Reilusta kaupasta ja valtiovallasta riippumattomista kestävän kaupan varmistavista järjestelmistä nykyisin käytävissä keskusteluissa kehitysmaiden tuottajaorganisaatioilla on selkeästi keskeinen rooli (9), ja niiden kokemukset erilaisista kestävän kehityksen järjestelmistä on otettava huomioon nykyistä enemmän. Komitea katsoo, että kestävän kehityksen järjestelmissä ja niiden vaikutuksenarvioinneissa olisi otettava huomioon niiden tuottajaorganisaatioiden yhtäläinen panos, joilla on kokemuksia valtaosasta tärkeimmistä aloitteista.

5.6 Suurin osa reilun kaupan tuotteiden ja valtiovallasta riippumattomien kestävän kaupan varmistavien järjestelmien mukaisten tuotteiden kokonaiskaupasta Euroopassa tapahtuu vain muutamassa jäsenvaltiossa. Komitea suosittelee voimakkaasti, että komissio asettaa etusijalle kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden tukemisen ja rahoituksen niissä jäsenvaltioissa, joissa kestävään kehitykseen liittyvät, kuluttajille kohdennetut valveutusohjelmat ovat tehottomia ja joissa luotettavat kansalaisyhteiskunnan toimijat voivat edistää tätä työtä.

5.7 EU:n kauppapolitiikassa on jo jonkin aikaa tunnustettu reilun kaupan panos sekä sen potentiaalinen vaikutus maailmanlaajuiseen kauppapolitiikkaan. Komitea kehottaa komissiota ottamaan huomioon, että EU:n kansalaiset pitävät kestävää ja sosiaalisesti oikeudenmukaista kauppaa yhä tärkeämpänä, ja antamaan sen vaikuttaa kauppasäännöksiin liittyvään toimintaansa WTO:ssa.

Bryssel 20. tammikuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Tässä yhteydessä on mainittava EU:n ja Korean vapaakauppasopimus, kauppaa ja kestävää kehitystä koskeva luku (luku 13).

(2) EUVL C 28, 3.2.2006, s. 72–81.

(3) EYVL C 204, 15.7.1996, s. 41.

(4) EUVL C 318, 23.12.2009, s. 29.

(5) Tiedonannossa viitataan reilun kaupan liikkeen määrittelemiin reilun kaupan kriteereihin. Ne palautetaan mieliin myös Euroopan parlamentin 6. kesäkuuta 2006 hyväksymässä mietinnössä reilusta kaupasta ja kehityksestä (A6-0207/2006).

(6) Tästä on osoituksena myös Euroopan komission 29. lokakuuta 2009 tekemä päätös lähettää virallinen kysely Alankomaille koskien Noord-Hollandin läänin tekemää hankintasopimusta kahviautomaattien toimituksesta ja huollosta. Komissio katsoi, ettei Noord-Hollandin läänin käyttämä hankintamenettely vastannut julkisiin hankintoihin EU:ssa sovellettavien sääntöjen kriteereitä ja rajoitti näin kilpailua.

(7) http://193.194.138.42/en/Sustainability-Claims-Portal/Discussion-Forum/Fair-Trade/Web-links/

(8) ISEAL on maailmanlaajuinen sosiaali- ja ympäristöstandardijärjestelmiä edistävä organisaatio, jonka käytännesäännöt ovat tällaisten standardijärjestelmien kansainvälisiä viiteasiakirjoja.

(9) Esimerkkeinä mainittakoon World Fair Trade Organization (WFTO) ja Fairtrade Labelling Organisations International (FLO), joiden hallintojärjestelmissä kehitysmaiden tuottajajärjestöt ovat jo mukana, sekä Rainforest Alliance (sen kansainvälisen standardikomitean jäsenistöön kuuluu maanomistajia, maanviljelijöitä, valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden edustajia, yhteisön jäseniä, tutkijoita, teknologian asiantuntijoita ja muiden sidosryhmien edustajia) ja Utz Certified (sen johtokuntaan kuuluu kahvintuottajien, kahvin myyjien ja paahtajien sekä valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden edustajia, ja kaikki Utz Certified -ohjelmaan osalliset sidosryhmät ovat arvioineet sen käytännesääntöjä ja todenneet ne asianmukaisikisi).