Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle eEurope 2002: EU:N laajuisten puitteiden luominen julkisen sektorin tiedon hyödyntämiselle /* KOM/2001/0607 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE eEUROPE 2002: EU:N LAAJUISTEN PUITTEIDEN LUOMINEN JULKISEN SEKTORIN TIEDON HYÖDYNTÄMISELLE SISÄLLYS 1. Johdanto 2. Julkisen sektorin tieto on tärkeä taloudellinen voimavara. 3. mutta Euroopan markkinat ovat pirstaleiset. 3.1. Vaikutukset Euroopan tietomarkkinoihin 3.2. Laajemmat vaikutukset Euroopan markkinoihin 3.3. Hyödyntämisen ehdot vaihtelevia ja epäselviä 3.4. Käytännön haasteet 3.5. Päätelmät 4. Ehdotetut EU-toimenpiteet 4.1. Kokeilut ja vuoropuhelu 4.1.1. Kokeilut hankkeissa 4.1.2. Jo saatujen kokemusten hyödyntäminen 4.2. Toimintaedellytysten parantaminen Euroopan tasolla 4.2.1. Julkisen sektorin tiedon saanti 4.2.2. Julkisen sektorin tiedon hyödyntäminen 4.2.2.1. Toimenpiteitä vaativat kysymykset 4.2.2.2. Tavoitteena säädös julkisen sektorin tiedon hyödyntämisestä 4.2.3. EU:n toimielinten käytäntöjen parantaminen 4.3. Prosessiin osallistuvat kaikki osapuolet 5. Päätelmät 1. Johdanto Digitaalisella tietotaloudella on suuri vaikutus kaikkien eurooppalaisten elämään. Se voi toimia tehokkaana kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden edistäjänä ja parantaa samalla kansalaisten elämänlaatua. Tätä korostettiin 23.-24. maaliskuuta 2000 Lissabonissa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Toimintasuunnitelmassa eEurope 2002 - tietoyhteiskunta kaikille, jonka ministerit ja valtionpäämiehet hyväksyivät Feirassa 19.-20. kesäkuuta 2000, asetettiin konkreettisia tavoitteita Euroopan tuomiseksi digitaaliaikakauteen. Toiminta suunnitelmassa yksilöidään julkisen sektorin tieto yhdeksi niistä kysymyksistä, joihin on puututtava. Esimerkkejä julkisen sektorin tiedosta Useat ministeriöt ja julkisen sektorin elimet keräävät taloudellista ja liiketoimintaa koskevia tietoja. Julkinen sektori ylläpitää yritysrekistereitä, jotka ovat monissa jäsenvaltioissa lakisääteisiä. Oikeudellinen (etenkin lainsäädäntöä ja lainkäyttöä koskeva) ja hallinnollinen tieto on tyypillistä julkisen sektorin tietoa. Patenttivirastot ovat yleensä julkisen sektorin elimiä. Julkiset tutkimuslaitokset ja arkistot keräävät paljon tieteeseen, tekniikkaan, kulttuuriin ja lääketieteeseen liittyvää informaatiota. Julkisilla elimillä on myös liikenteen ja matkailun kannalta tärkeää maantieteellistä tietoa (karttoja, tieliikennetilannetta koskevia tietoja). Julkiset elimet keräävät ja julkaisevat matkailuinformaatiota hallinnon eri tasoilla. Julkisen sektorin tiedon käyttöä kehittämällä siitä voitaisiin tehdä tärkeä voimavara Euroopan kansalaisille, yrityksille ja hallintoelimille. Kansalaisille ja yrityksille voi olla paljon hyötyä siitä, että Internetissä tarjotaan laajasti julkisen sektorin tietoa. Tämä helpottaa asiointia hallinnon kanssa ja voi lisätä osallistumista demokratiaan. Samalla julkisen sektorin tiedolla on myös huomattavaa taloudellista potentiaalia. Se on olennainen perusta monille digitaalisille tietotuotteille, ja siitä voi tulla tärkeä raaka-aine uusille palveluille ja erityisesti langattomalle Internetille [1]. Sen kaupallisen käytön edellytysten parantaminen vastaa Tukholmassa 23.-24. maaliskuuta kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joiden mukaan on huolehdittava siitä, että "edellytykset monikielisen eurooppalaisen sisällön luomiselle langattomia palveluja varten ovat otolliset". [1] Komissio hyväksyi 20. maaliskuuta 2001 tiedonannon "Kolmannen sukupolven matkaviestinnän käyttöönotto Euroopan unionissa: Nykytilanne ja tulevat toimet" KOM(2001) 141. Julkisen sektorin tiedolla on suuri merkitys demokratian ja kansalaistoiminnan kannalta, mutta tässä tiedonannossa keskitytään siihen liittyviin taloudellisiin ja sisämarkkinanäkökohtiin. Tiedonannossa ehdotetaan toimia Euroopan tasolla vaikuttavien markkinaesteiden poistamiseksi ja käsitellään erityisesti julkisen sektorin tiedon hyödyntämiseen liittyviä kysymyksiä. Tiedon saatavuuden osalta ei esitetä uusia ehdotuksia. Tässä tiedonannossa esitetyt toimet - joista osa on jo meneillään ja osaa ehdotetaan vasta nyt - muodostavat yhdessä johdonmukaisen kokonaisuuden, joka perustuu seuraaviin kahteen pääperiaatteeseen: - Kokeilut ja vuoropuhelu: Vahvistetaan kehitystä tukemalla esimerkillisiä hankkeita ja edistämällä parhaiden toimintamallien levittämistä koko Euroopassa. - Lainsäädäntö: Harkitaan vähimmäislainsäädäntöä, jonka avulla julkisen sektorin tiedon kaupallisen hyödyntämisen edellytykset kaikkialla Euroopassa voidaan yhdenmukaistaa Euroopan tasolla. Toimenpide-ehdotukset pohjautuvat palautteeseen, jonka komissio sai 20. tammikuuta 1999 julkistamaansa vihreään kirjaan "Julkisen sektorin tieto: Euroopan avainresurssi" (KOM(1998) 585) [2]. [2] Vihreästä kirjasta saadut kommentit ja analyyttinen katsaus kommentteihin löytyvät Internetistä osoitteesta: http://www.cordis.lu/econtent/psi/. 2. Julkisen sektorin tieto on tärkeä taloudellinen voimavara ... Julkisen sektorin tieto on olennainen sisältöresurssi, jolla on suurta taloudellista potentiaalia. Tietoyhteiskunnan välineiden ansiosta käytössä on ennennäkemättömia mahdollisuuksia yhdistää eri lähteistä saatava tieto lisäarvotuotteiksi ja -palveluiksi. Julkisen sektorin tieto on tärkeä raaka-aine tämäntyyppisille sovelluksille. Erityisen tärkeitä ovat paikkatieto, liikennettä ja liiketoimintaa koskeva tieto sekä taloudellinen ja yhteiskunnallinen tieto. Esim. paikkatiedot ovat keskeisen tärkeitä langattomille sovelluksille, kuten autojen suunnistusjärjestelmille. Tällä lohkolla markkinoiden odotetaan kasvavan tuntuvasti. Tutkimusten mukaan 15-25 % sähköisen kaupan tiedontarpeesta liittyy julkisen sektorin tietoon [3]. Kyseessä on voimavara, joka on jo nykyisellään merkittävä ja josta voi suuren kasvupotentiaalinsa vuoksi tulla avaintekijä sisältöalan tulevassa kehityksessä. [3] Lähde: "Government information and the UK information market", laatinut Electronic Publishing Services Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriölle, toukokuu 2000. Sisältöalan arvo on jo nyt huomattavan suuri, arviolta 433 miljardia euroa [4] eli 5 % EU:n BKT:stä. Se ylittää arvoltaan televiestintäalan ja laitteisto/ohjelmistoalan. [4] EITO (Euroopan tietotekniikan seurantakeskus), 2001. Sisältöalaa koskevat tiedot kattavat mediajulkaisutoiminnan, markkinoinnin ja mainonnan. Markkinoiden kokoa ja työllisyyttä koskevat tiedot ovat samansuuntaisia OECD:n raportteihin sisältyvien tietojen kanssa. >VIITTAUS KAAVIOON> Alalla työskentelee noin neljä miljoonaa eurooppalaista. Sisällöntuotanto on luonut nopeasti työpaikkoja viime vuosina, ja tämä voi jatkua. Yhdysvalloissa julkisen sektorin tiedon saatavuutta ja uudelleenkäyttömahdollisuuksia on helpotettu selkeällä ja yksinkertaisella lainsäädännöllä. Kansalaisilla ja yrityksillä on hyvät mahdollisuudet tutustua verkon välityksellä useimpiin julkishallinnon tietoihin ja hyödyntää näitä tietoja kaupallisiin tarkoituksiin [5]. Julkisen sektorin tietoon ei liity tekijänoikeuksia, eikä uudelleenkäyttöä rajoiteta. Enimmilläänkin uudelleenkäytöstä peritään vain kopiointi- ja toimituskulut. [5] Mm. vuoden 1996 Freedom of Information Act (tiedonsaannin vapautta koskeva laki) sellaisena kuin se on muutettuna lailla Electronic Freedom of Information Act (sähköisen tiedon saannin vapautta koskeva laki) (1996) http://www.usdoj.gov/oip/foia_updates/Vol_XVII_4/page2.htm, Paperwork Reduction Act (asiakirjamäärän vähentämistä koskeva laki) http://www.rdc.noaa.gov/~pra/pralaw.htm ja budjettikirjelmä A130 http://www.cio.gov/docs/Recompiled_A-1301.htm. Laajat uudelleenkäyttömahdollisuudet ovat Yhdysvalloissa johtaneet julkisen sektorin tiedon markkinoihin, joiden arvo ylittää arviolta jopa viisinkertaisesti EU:n vastaavat markkinat. Yhdysvalloissa alan kasvuvauhti on ollut 10-30 % viimeisten kuuden vuoden aikana. Yhdysvalloissa keskustelu on siirtynyt saatavuutta, maksuja, tekijänoikeuksia ja jälleenmyyntiä koskevista kysymyksistä toteuttamisen yksityiskohtiin sekä keskusteluun yhteisistä metatietorakenteista ja julkisen sektorin tiedon yhä globaalimmasta hyödyntämisestä. [6] [6] Pira Internationalin Euroopan komissiolle tekemä tutkimus julkisen sektorin tiedon kaupallisesta hyödyntämisestä, lokakuu 2000. Euroopassa julkisen sektorin tiedon hyödyntämismahdollisuudet ovat nykyisellään vähäiset, ja alaan sovellettavat säännöt eivät ole lähimainkaan selkeät ja yhdenmukaiset koko unionissa (ks. tämän tiedonannon jakso 3). Taloudellisesti EU:n haasteena on luoda paremmat edellytykset hyödyntämiselle. Tämä voisi huomattavasti edistää taloudellista toimintaa ja työpaikkojen luomista. Uusilla lisäarvollisilla tietotuotteilla voisi vuorostaan olla myönteisiä taloudellisia vaikutuksia, kun ne tehostavat toimintaa ja johtavat aiempaa perustellumpiin päätöksiin. Internetin tulon myötä viranomaiset ovat ryhtyneet tutkimaan, miten ne voisivat maksimoida tietoresurssiensa arvon. Useat jäsenvaltiot (mm. Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Alankomaat ja Tanska), jotka ovat ymmärtäneet kysymyksen taloudellisen ja yhteiskunnallisen merkityksen, ovat ajantasaistaneet tai ajantasaistamassa lainsäädäntöään mahdollistaakseen julkisen sektorin tietojen laajemman käytön. Ne ovat oivaltaneet, että avoimemman hyödyntämisjärjestelmän taloudelliset edut ovat huomattavasti suuremmat kuin se suora tulo, jonka ne muuten saisivat myymällä tietoa. Tällä alalla ei kuitenkaan toimita johdonmukaisesti koko EU:ssa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden käytäntöjen väliset erot saattavat vain kasvaa, mikä mutkistaisi entisestään useissa valtioissa operoivien tietoyritysten toimintaa. 3. ... mutta Euroopan markkinat ovat pirstaleiset 3.1. Vaikutukset Euroopan tietomarkkinoihin Euroopan talouksien jatkuvasti etenevä integraatio ja langattoman Internetin kehitys johtavat yleiseurooppalaisten tietotuotteiden (kuten langattomien matkailupalvelujen, yrityksille suunnattujen eurooppalaisten tietopalvelujen jne.) kysynnän kasvuun. Julkisen sektorin tietoon perustuvien yleiseurooppalaisten tuotteiden tai palvelujen luominen on kuitenkin haastava tehtävä. Tiedon uudelleenkäyttöön liittyvät säännöt ja käytännöt vaihtelevat maittain tai saattavat yksinkertaisesti olla epäselviä. Jo yhdessä tai kahdessa maassa kohdatut vaikeudet voivat estää sisällön koostajaa luomasta käyttökelpoista eurooppalaista tuotetta. Matkailuinformaatioon, liikennetietoihin ja/tai ympäristötietoon perustuva tietopalvelu, joka on käyttökelpoinen vain yksittäisen maan rajalle asti, ei ole kovinkaan houkutteleva käyttäjille. Tällä on selkeä vaikutus Euroopan markkinoihin, koska epävarmuus tiedon käytön edellytyksistä estää yrityksiä hyödyntämästä julkisen sektorin tietoa yli rajojen. Tämä voi olla lanniste erityisesti pk-yrityksille, joilla ei ole varaa virheinvestointeihin. Vähimmäismäärä yhteisiä sääntöjä poistaisi suurimman osan tästä epävarmuudesta ja edistäisi eurooppalaisten tuotteiden luomista. Lisäksi se voisi helpottaa julkisen sektorin elinten omia tehtäviä. Näillä elimillä on nykyisin usein rasitteena se, että niiden on kehitettävä tilapäisiä toimintaperiaatteita, kun niille esitetään tiedon uudelleenkäyttöä koskevia pyyntöjä. Kansainvälisten tuotteiden luomiselle aiheuttamiensa esteiden lisäksi jäsenvaltioiden väliset erot vaikuttavat Euroopan tietomarkkinoihin myös toisella tavalla. On käynyt selväksi, että amerikkalaisilla yrityksillä on kilpailuetu eurooppalaisiin yrityksiin nähden. Ne voivat helposti käyttää julkisen sektorin tietoja perustana lisäarvotuotteille, jotka palvelevat niiden kotimarkkinoita ja luovat sitä kautta pohjaa lisäkasvulle. Näistä tuotteista saatava etu voidaan investoida uusiin hankkeisiin, mikä sekin on yksi lisähyöty. Sama ilmiö esiintyy pienemmässä mittakaavassa Euroopan tietomarkkinoilla. Jäsenvaltioissa, joissa julkisen sektorin tietoa voidaan hyödyntää suhteellisen helposti, tietoalan yritykset voivat käyttää tätä mahdollisuutta hyväkseen saadakseen kilpailuedun muissa jäsenvaltioissa toimiviin kilpailijoihin nähden, jotka eivät voi hyötyä vastaavista olosuhteista kotimarkkinoillaan. 3.2. Laajemmat vaikutukset Euroopan markkinoihin Eri jäsenvaltiot kattavien luotettavien tietotuotteiden saatavuus on keskeistä kaikille kansainvälisessä ympäristössä toimiville yrityksille. Korkealaatuinen tieto esim. hallinnollisista menettelyistä, liikenteestä, investointiedellytyksistä, ympäristötilanteesta jne. voi olla ratkaiseva tekijä, kun tavaroita tai palveluja tarjotaan toisessa jäsenvaltiossa. Tämäntyyppisen tiedon saatavuus on tärkeää myös kansalaisille heidän käyttäessään heille perussopimusten nojalla kuuluvia oikeuksia. Julkisen sektorin tietojen hyödyntämistä haittaavilla vaikeuksilla on näin ollen kielteisiä vaikutuksia koko sisämarkkinoihin. 3.3. Hyödyntämisen ehdot vaihtelevia ja epäselviä Mitkä ovat ne esteet, jotka estävät hyödyntämästä julkisen sektorin tietoa Euroopan tasolla- (Hallinnollisten) sääntöjen ja käytäntöjen eroista johtuvia esteitä on käytännössä monentyyppisiä: erot vastausajoissa, kieltäytyminen tiedon toimittamisesta digitaalisessa muodossa (tai tietyssä jo valmiina olevassa digitaalisessa muodossa), vaatimukset siitä, että tietoalan yrityksen on todistettava tiedon koskevan sitä suoraan (ei perusteltua tietosuojasääntöjen perusteella), yritysten kanssa yksinoikeudella tehdyt sopimukset tai jopa vaatimukset, joiden mukaan tietoon on tutustuttava paikan päällä. Kun eräs ranskalainen yritys oli laatimassa tietokantaa EU:n jäsenvaltioiden virkamiesten nimistä ja vastuualueista, eräs jäsenvaltio kehotti sitä lähettämään työntekijänsä paikan päälle hakemaan tiedot. Yksi estetyyppi liittyy hinnoitteluun. Useimmat yritykset eivät sinänsä pidä suurena ongelmana sitä, että ne joutuvat maksamaan tiedosta. Saman tyyppisen tiedon hinta vaihtelee huomattavasti, mikä osoittaa, että jäsenvaltiot käyttävät hyvin erilaisia sääntöjä ja mittareita asettaessaan hintoja tiedon uudelleenkäytölle. Dun & Bradstreet on tuonut esiin eroja hinnoissa, joita samanlaisesta tiedosta joudutaan maksamaan eri jäsenvaltioissa. Esim. yritysten tasetiedoista vuonna 2000 maksetut hinnat vaihtelivat Belgian 0,11 eurosta Alankomaiden 3,29 euroon. Lisäksi julkisen sektorin elimillä on joissain tapauksissa tietyillä aloilla niin vahva markkina-asema, että ne voivat asettaa hintatason niin korkealle, että se voi käytännössä estää tiedon uudelleenkäytön. Eräässä jäsenvaltiossa säätiedoista on peritty niin korkeaa maksua, että yksityinen sääpalvelujen tarjoaja on päätynyt käyttämään Yhdysvalloista saatavaa tietoa. Lisäksi kyseinen yritys on todennut, että oman tutka-aseman rakentaminen tulee halvemmaksi kuin tutkakuvien ostaminen kansallisesta säätietopalvelusta. Useissa tapauksissa kuitenkin epävarmuus uudelleenkäytön ehdoista on se tekijä, joka estää yrityksiä käynnistämästä julkisen sektorin tietoon perustuvaa liiketoimintaa. Tarvittavat säännökset on voitu sijoittaa kansallisiin lakeihin, hallinnollisiin määräyksiin alue- ja paikallistasolla, ministeriöiden kyseisille elimille asettamiin sääntöihin tai elinten omiin toimintasääntöihin. Joissain tapauksissa asiaa koskevia sääntöjä ei ole lainkaan olemassa, jolloin on hyvin vaikeaa ennakoida hallinnon suhtautumista tiedon uudelleenkäyttöpyyntöön. Jos riittävä varmuus ja avoimuus puuttuu, julkisen sektorin tietoon (osittain) perustuvien rajat ylittävien tuotteiden ja palvelujen luominen vaikeutuu huomattavasti. Jälleen kerran Yhdysvallat näyttäytyy esimerkkinä tiedon hyödyntämistä koskevan selkeän ja yksinkertaisen lainsäädännön taloudellisista hyödyistä. 3.4. Käytännön haasteet Julkisen sektorin tiedon hyödyntämissääntöihin liittyvien esteiden lisäksi on olemassa joukko käytännön seikkoja, jotka tekevät sen hyödyntämisen Euroopan tasolla erityisen vaikeaksi. Ei ole aina helppo saada selville, mitä tietoja ja tietokantoja on saatavilla, eikä paikantaa käytössä olevia julkisen sektorin tiedon lähteitä. Euroopan tasolla tai edes kansallisella tasolla ei ole olemassa kattavia luettelotietoja, joista saisi yleiskuvan julkisen sektorin tietoresursseista, puhumattakaan uudelleenkäytön ehdoista. Lisäksi ongelmia voi aiheuttaa yhteisten standardien puuttuminen. Maittain ja jopa alueittain vaihtelevat tekniset standardit, joiden mukaisesti tieto tallennetaan, tekevät tiedon uudelleenkäytöstä erityisen kallista. Myös tiedon luokitteluun sovelletaan erilaisia standardeja, mikä sekin vaikeuttaa tiedon kaupallista uudelleenkäyttöä. Lisäksi käytettävien kielten runsaus on haasteena julkisen sektorin tiedon yleiseurooppalaiselle hyödyntämiselle. Aineiston kääntämiskustannukset ja lisäarvollisen lopputuotteen kielellinen muokkaustarve ovat lisävaikeuksina yrityksille, jotka haluavat lähteä näille markkinoille. 3.5. Päätelmät Julkisen sektorin tiedon parempien hyödyntämismahdollisuuksien myötä Euroopan tietoalan yritykset voivat luoda lisäarvollisia tietotuotteita ja sitä kautta edistää työllisyyttä ja kasvua. Lisäksi nämä mahdollisuudet voivat tuntuvasti sujuvoittaa tietovirtoja sisämarkkinoilla ja siten koko sisämarkkinoiden toimintaa. On tärkeää ymmärtää, että jos tällä alalla ei tehtäisi mitään, jouduttaisiin maksamaan kallis hinta. Kärsimään joutuisivat tietoalan ohella koko Euroopan markkinat ja yhteiskunta. 4. Ehdotetut EU-toimenpiteet Tässä jaksossa ehdotetuissa toimenpiteissä otetaan huomioon kysymyksen taloudellinen merkitys, työllistävät vaikutukset ja niiden esteiden luonne, joihin toimenpiteillä on määrä puuttua. Jo meneillään olevilla toimilla ja nyt ehdotettavilla uusilla toimenpiteillä pyritään lähestymään hyödyntämiseen liittyvää ongelmaa kokonaisvaltaisesti. Toimenpiteet, joilla pyritään sysäämään alkuun laajuudeltaan ja vaikutuksiltaan yleiseurooppalaisia kehityskulkuja, ja oikeanlaista lainsäädäntöä edistävät toimenpiteet tukevat toinen toistaan. Lisäksi niillä täydennetään ja lujitetaan kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimenpiteitä. 4.1. Kokeilut ja vuoropuhelu 4.1.1. Kokeilut hankkeissa Yhteisö pyrkii panemaan alulle vaikutuksiltaan yleiseurooppalaisia kehityskulkuja. Julkisen sektorin tiedon saatavuudesta ja hyödyntämisestä esimerkkeinä olevien ylikansallisten hankkeiden rahoitustuki vahvistaa kumppanuuksia Euroopassa ja johtaa yleiseurooppalaista lisäarvoa tuoviin ratkaisuihin. Tässä komissio käyttää hyväksi jo toiminnassa olevia ohjelmia. Erityistä huomiota kiinnitetään tiettyihin lohkoihin ja sektoreihin, kuten paikkatietoon ja kirjastojen tehtävään [7]. [7] Lyhyt valmisteluasiakirja aiheesta löytyy Internet-osoitteesta: http://www.cordis.lu/econtent/psi/. Teknologiahankkeet Tutkimuksen ja kehittämisen viidennen puiteohjelman tietoyhteiskunnan tekniikoita koskevassa IST-ohjelmassa on monia osioita, jotka ovat tärkeitä sen kannalta, miten hallintoelimet käsittelevät tietoa ja asioivat kohderyhmänsä kanssa. Esimerkkinä tästä on IST-ohjelman toimintakokonaisuus "Kansalaisille suunnatut järjestelmät ja palvelut" ja erityisesti ne osat, joilla pyritään parantamaan julkishallinnon palveluja. Toimintakokonaisuuteen "Multimedian sisältö ja työkalut" sisältyvät puolestaan yhtenä osana "luonnollisiin kieliin liittyvät teknologiat", joilla helpotetaan kielimuurien ylittymistä. Julkisen sektorin tiedon käyttöä tietoyhteiskunnassa koskevaan vihreään kirjaan saaduissa kannanotoissa kielimuuri mainittiin usein esteenä, joka haittaa julkisen sektorin tiedon yleiseurooppalaista käyttöä. Lisäksi parhaillaan keskustelun kohteena olevassa tutkimuksen ja kehittämisen kuudennessa puiteohjelmassa tarjotaan mahdollisuuksia tarkastella julkisen sektorin tiedon uudelleenkäytön kannalta tärkeitä kysymyksiä. Markkinasuuntautuneet hankkeet Markkinasuuntautuneet demonstrointihankkeet ovat hyvä tapa kaventaa kuilua, joka usein vallitsee uuden teknologian kehittämisen ja markkinoiden välillä. Tarvitaan uusilla markkinamalleilla ja uudentyyppisillä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyömuodoilla tehtyjä kokeiluja, jotta käytännön esteet voidaan tunnistaa ja luoda esimerkkejä toimivista yhteistyöratkaisuista. Tämäntyyppiset kokeilut käynnistettiin INFO 2000-ohjelmassa, ja niitä on määrä jatkaa eContent-ohjelmassa [8]. eContent edistää myös yleiseurooppalaisen metatiedon [9] ja standardien käyttöä ja tuottamista, luo käytännön esimerkkejä yleiseurooppalaisista tietokokoelmista sekä kartoittaa ratkaisuja julkisen sektorin tiedon kielinäkökohtiin. [8] Neuvoston päätös 2001/48/EY yhteisön monivuotisen ohjelman hyväksymisestä maailmanlaajuisten verkkojen eurooppalaisen digitaalisen sisällön kehittämisen ja käytön sekä tietoyhteiskunnan kielellisen monimuotoisuuden edistämiseksi (2.12.2000), EYVL L 14, 18.1.2001. [9] Tiedon yksilöintiä ja paikantamista helpottavat jäsentämismenetelmät. Valtioiden ja alueiden rajat ylittävää yhteistyötä viranomaiselinten ja muiden tietoyhteiskunnan alalla toimivien elinten välillä voitaisiin tukea myös yhteisön Interreg III -hankkeessa, joka on osa rakennerahastojen toimintaa. Hallintojen välistä tiedonvaihtoa koskevassa IDA II -ohjelmassa pyritään edelleen perustamaan ja kehittämään hallintoelinten, mukaan luettuina yhteisön toimielimet, välisiä sähköisen tiedonsiirron verkkoja. Ohjelma tukee julkisen sektorin tiedon tarjontaa yleiseurooppalaisella tasolla mm. edistämällä keskitettyjen palveluportaalien kehittämistä. Tässä yhteydessä on käynnistetty toimia metatiedon yhteentoimivuuden parantamiseksi sekä tuotettu yhteisiä tietoteknisiä välineitä muun muassa julkishallintojen tiedonkeruutarpeisiin. 4.1.2. Jo saatujen kokemusten hyödyntäminen Kaikissa jäsenvaltioissa pohditaan parhaillaan mahdollisuuksia hyödyntää tietoyhteiskunnan apuvälineiden tarjoamia mahdollisuuksia eri hallinnonaloilla. Uusia ratkaisuja kokeillaan parhaillaan erilaisissa ympäristöissä. Euroopan unioni voi luoda huomattavaa lisäarvoa saattamalla yhteen kokemuksia ja toimijoita eri jäsenvaltioista. Tästä syystä olisi kannustettava tiedonvaihtoa hallinnon eri tasoilla kaikkialla unionissa ja pyrittävä erityisesti lisäämään parhaiden toimintamallien leviämistä, jonka avulla viranomaiset hallinnon eri tasoilla voivat soveltaa tehokkaita ja tarkoituksenmukaisia ratkaisuja. Lisäksi julkisen sektorin tiedon hyödyntämisessä voitaisiin tarkastella uusia yhteistyömuotoja julkisen ja yksityisen sektorin välillä ja viranomaisten välillä. Innovatiivisten ja onnistuneiden sovellusten käytön yleistäminen voisi auttaa lähentämään kansalaisia ja hallintoelimiä kaikkialla Euroopassa. Tiedon levittäminen parhaista toimintamalleista liittyisi myös keinoihin varmistaa julkisen sektorin tarjoamien tietojen laadukkuus. Euroopan tilastojärjestelmässä kehitettiin mielenkiintoinen malli. Siinä annetaan ohjeet saataville asetettavan tiedon valikoimasta, yksityiskohtaisuudesta ja eri tietokokonaisuuksien hinnoista. Euroopan tasoisilla ja laajemmillakin vertailevilla tapaustutkimuksilla voidaan vahvistaa parhaiden toimintamallien leviämistä. Tällaiset tutkimukset voivat koskea muun muassa onnistuneita esimerkkiratkaisuja, käytännön toimintamalleja ja esimerkiksi arvoa, joka eri maissa liitetään eri tyyppiseen julkisen sektorin tietoon. Internetin käyttö julkisen sektorin tiedon levittämisessä ja tiedon tehokkaammassa keräämisessä voi myös olla kysymys, jossa Euroopan hallintoelimillä on opittavaa toisiltaan. Kokeilut ja vuoropuhelu Tärkeimmät toimenpiteet - Tuetaan julkisen sektorin tietoon liittyviä teknologiahankkeita Tietoyhteiskunnat tekniikat -ohjelmassa. - Tuetaan markkinasuuntautuneita hankkeita (julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyömuodot, metatieto) eContent-ohjelmassa. - Tuetaan julkisen sektorin tiedon tarjontaan liittyviä hankkeita IDA-ohjelmassa. - Tiedotetaan parhaista toimintatavoista, tehdään vertailevia tapaustutkimuksia (osana eEurope-aloitetta). 4.2. Toimintaedellytysten parantaminen Euroopan tasolla On tehtävä ero kahden peruskysymyksen eli tiedon saannin ja sen kaupallisen hyödyntämisen välillä. 4.2.1. Julkisen sektorin tiedon saanti Vihreässä kirjaan saaduissa kannanotoissa korostettiin julkisen sektorin tiedon saannin tärkeyttä kansalaisille ja yrityksille. Yhteisön tasolla säädetään jo ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetussa neuvoston direktiivissä 90/313/ETY tärkeimmistä ehdoista ja edellytyksistä [10], joiden mukaan ympäristötietoa on oltava saatavilla. Muilla aloilla tiedon saantiin liittyvät järjestelyt ovat kuitenkin ensisijaisesti kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten vastuulla. Julkisen sektorin tiedon saantiin liittyviä erityisnäkökohtia ei olekaan määrä yhdenmukaistaa. [10] Neuvoston direktiivi 90/313/ETY, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1990, ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta. Korvataan uudella ympäristötiedon julkisuutta koskevalla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä, josta käydään parhaillaan keskustelua neuvostossa ja parlamentissa. Julkisen tiedon sähköisten käyttömahdollisuuksien edistämiseksi koko Euroopassa eEurope-toimintasuunnitelmassa on asetettu tavoitteita esim. keskeisten julkisen sektorin tietojen siirtämiselle verkkoon (mm. oikeudelliset ja hallinnolliset tiedot, ympäristötiedot ja liikennetiedot). [11] Tätä varten käytetään Lissabonin Eurooppa-neuvoston vahvistamaa avointa koordinointimenetelmää. Tiedonvaihdolla ja parhaiden toimintamallien levityksellä on tässä tärkeä merkitys (ks. kohta 4.1.2). [11] Verkossa julkaistavan julkisen sisällön ja julkisten verkkopalvelujen saatavuutta erityistarpeita omaavien henkilöiden kannalta sekä tällaisten henkilöiden osallistumismahdollisuuksia tarkastellaan komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa Osallisuus tietoyhteiskuntaan - tietoyhteiskunnan mahdollisuuksien hyväksikäyttö yhteiskunnallisen osallisuuden kannalta. 4.2.2. Julkisen sektorin tiedon hyödyntäminen Julkisen sektorin tiedon kaupallista käyttöä koskevien selkeiden ja johdonmukaisten ehtojen puuttuminen on merkittävä este, joka haittaa julkisen sektorin tiedon kaupallisten mahdollisuuksien käyttöä ja todellisten eurooppalaisten tietomarkkinoiden kehitystä. Julkisen sektorin tiedon hyödyntämisen paremmat puitteet Euroopassa helpottaisivat sellaisten tietotuotteiden luomista, jotka kattavat yksittäisten maiden sijaan koko Euroopan tai suuren osan siitä. 4.2.2.1. Toimenpiteitä vaativat kysymykset Rajoittamatta komission lopulta valitsemaa toimintatapaa tai välinettä tässä jaksossa tarkastellaan niitä kysymyksiä, joihin voitaisiin puuttua säännöksin. Komissio ehdottaa seuraavia lähtökohtia toiminnan laajuuteen, periaatteisiin, tasapuoliseen kaupankäyntiin ja tiettyihin yksittäisiin seikkoihin liittyvissä kysymyksissä. Toiminnan laajuus Nykyisiin tiedon saatavuutta sääteleviin järjestelmiin ei ehdoteta muutoksia. Julkisen sektorin tiedon uudelleenkäyttöä kaikkialla Euroopassa helpottavat toimet perustuisivat nykyisiin saatavuutta sääteleviin järjestelmiin, eikä niihin ehdotettaisi muutoksia. Hyödyntämisen perussäännöillä ei myöskään tulisi haitata tiedon saatavuutta alkuperäisestä julkisesta lähteestä. Poikkeukset Sääntöjä ei sovellettaisi julkisen sektorin omistamien tai valvomien elinten ylläpitämään kaupalliseen ja liiketoiminnalliseen, kaupallisesti arkaluontoiseen tietoon (esim. liikesalaisuuksiin). Sääntöjä ei sovellettaisi myöskään julkisen yleisradiotoiminnan harjoittajien arkistoihin ja luovaan toimintaan alan erityispiirteiden vuoksi. Tietosuojasääntöjen noudattaminen. On varmistettava voimassa olevien tietosuojasääntöjen noudattaminen kaikilta osin. Jos tietty tieto ei tietosuojasyistä ole yleisesti saatavilla, se ei myöskään ole hyödynnettävissä. Tähän sisältyy myös tilanne, jossa julkisen sektorin hallussa olevien tietojen saatavuudelle asetetaan erityisehtoja (esim. hakijan on tietosuojan vuoksi osoitettava jokin perusteltu syy saada tiedot tai tiedon saatavuutta on rajoitettu osittain jne.). Tekijänoikeudet [12] [12] Selvyyden vuoksi todetaan, että tässä yhteydessä tekijänoikeuksilla tarkoitetaan ainoastaan tekijänoikeuksia ja niiden lähioikeuksia (kuten sui generis -suojamuotoja), eikä siis teollisoikeuksia. Kaikissa julkisen sektorin tekijänoikeuksiin liittyvissä toimissa on otettava huomioon yhteisön oma tekijänoikeus- ja lähioikeussäännöstö, jolla muodostetaan puitteet tällaisten oikeuksien soveltamiselle ja hallinnoinnille. Lisäksi on otettava huomioon alan yleissopimuksiin liittyvät yhteisön kansainväliset sitoumukset. Erityisen olennaisia ovat oikeudet, jotka on yhdenmukaistettu direktiivillä 2001/29/EY tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa ja direktiivillä 96/9/EY tietokantojen oikeudellisesta suojasta. Laadittaessa sääntöjä julkisen sektorin tiedon uudelleenkäytölle on otettava tarkoin huomioon ne tekijänoikeudet, joita kolmansilla osapuolilla voi olla julkisen sektorin hallussa olevaan tietoon. Monissa tapauksissa julkinen sektori on voinut kehittää tietotuotteita ja -palveluja yhdessä yksityisen sektorin kanssa, ja ehdotuksella ei puututa kolmansien osapuolten oikeuksiin. Määritelmät Keskusteluissa käytetään lähtökohtana seuraavaa tiedon määritelmää. Tieto: kaikki sisältö tallennusvälineestä riippumatta (paperilla tai sähköisessä muodossa tallennettuna) tai äänenä, visuaalisessa muodossa tai audiovisuaalisena tallenteena. Julkisen sektorin elinten [13] määritelmän pohjana voitaisiin käyttää julkisiin hankintoihin liittyvien direktiivien käyttämää määritelmää. [13] Esim. 'julkisoikeudellisen laitoksen' määritelmä julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18. kesäkuuta 1992 annetun direktiivin 92/50/ETY 1 artiklassa: "Julkisoikeudellisella laitoksella" tarkoitetaan laitosta, Johtava periaate Yleinen oikeus julkisen sektorin tiedon uudelleenkäyttöön. Kaupallisen uudelleenkäytön pitäisi olla mahdollista aina, kun julkisen sektorin tieto on yleisesti saatavilla. Hyvä kauppatapa Yksinoikeusjärjestelyjen kieltäminen. Julkisen sektorin tiedon hyödyntämistä koskevia yksinoikeusjärjestelyjä voitaisiin jatkossa rajoittaa tai ne voitaisiin kieltää, jotta Euroopan markkinat avautuisivat. Nykyisellään tällaiset järjestelyt rajoittavat kohtuuttomasti tiedon uudelleenkäyttöä. Tarvittaisiin siirtymäjärjestelyjä, jotta nykyiset sopimukset voitaisiin jonkin ajan kuluessa saattaa uuden menettelytavan mukaisiksi. Hinnoitteluperiaatteet Hinnoitteluun olisi sovellettava seuraavia periaatteita: - julkisen sektorin tiedon uudelleenkäytöstä mahdollisesti perittävän korvauksen olisi oltava asianmukainen - julkisen sektorin tiedon uudelleenkäytön hintojen olisi oltava perusteiltaan selkeitä. Oikeus käyttää uudelleen julkisen sektorin tietoa ei siis pakottaisi Yhdysvaltojen kaltaiseen tilanteeseen, jossa yrityksille ei aiheudu käytännöllisesti katsoen minkäänlaisia kustannuksia tiedon uudelleenkäytöstä. Käytännön järjestelyt * Uudelleenkäyttöä koskeviin pyyntöihin vastaamiseen kuluvan ajan olisi oltava kohtuullinen, ja se voisi olla sama kuin asiakirjojen saantiin kuluva aika. * Yritysten ja yksityishenkilöiden olisi voitava pyytää tietoa missä tahansa tiedon jo olemassa olevassa tallennusmuodossa (esim. tietyssä sähköisessä muodossa). Tästä ei pitäisi aiheutua hallinnolle minkäänlaista velvoitetta luoda tai muuntaa asiakirjoja. * Vakiomuotoisen käyttöluvan olisi oltava yleisesti saatavilla verkon välityksellä. * Saataville olisi asetettava myös luetteloita tietoresursseista. 4.2.2.2. Tavoitteena väline julkisen sektorin tiedon hyödyntämiseksi Tällä hetkellä komissio pohtii, mikä olisi oikea väline varmistaa, että samoja perusedellytyksiä sovelletaan kaikkiin toimijoihin Euroopan tietomarkkinoilla, että uudelleenkäytön ehdoista tiedottamiseen saataisiin enemmän avoimuutta ja että vääristymät jäisivät mahdollisimman pieniksi. Direktiivillä voitaisiin taata markkinatoimijoille tietty vähimmäisoikeusvarmuus, mutta jättää samalla jäsenvaltioille vapaat kädet valita yksittäiset tavat, joilla säännöksiä sovellettaisiin paikallisissa olosuhteissa. Yritykset puolsivat voimakkaasti tällaista direktiiviä kannanotoissa, joita ne esittivät vihreään kirjaan julkisen sektorin tiedon käytöstä tietoyhteiskunnassa. Vaihtoehtona voitaisiin harkita tämän alan suosituksen antamista jäsenvaltioille [14] ja/tai alan hallinnollisen yhteistyön vahvistamista. [14] Liikenteen alalla annettiin 4. heinäkuuta 2001 alakohtainen suositus C(2001) 1102 (EYVL L 199, 24.7.2001, s. 20), jossa käsitellään muun muassa sellaisten liikenteen lisäarvopalvelujen tarjontaa, joissa hyödynnetään julkisen sektorin tietoa. On kuitenkin olemassa monia syitä sille, miksi komissio tarkastelee julkisen sektorin tiedon hyödyntämistä koskevan direktiivin tarvetta ja edellytyksiä ja miksi jäsenvaltioiden välinen koordinointi tai niille annettava suositus voisi osoittautua riittämättömäksi tavaksi puuttua tilanteeseen, kun otetaan huomioon myös vaakakupissa painavat merkittävät taloudelliset tekijät. Direktiivi vastaisi selvästi tietotarpeiden kansainvälistymiseen ja kuvastaisi useiden tietotuotteiden ja -palvelujen yleiseurooppalaista luonnetta. Jos nämä tuotteet ja palvelut eivät ole kattavia - jos ne jättävät vain yhdenkin maan kattamatta -, ne menettävät paljon arvostaan, ja yritykset eivät ehkä investoi niihin. Siksi on tärkeää, että kaikki maat etenevät samassa tahdissa ottaessaan käyttöön yhteisiä vähimmäisehtoja. Useat jäsenvaltiot pohtivat parhaillaan julkisen sektorin tiedon hyödyntämiseen liittyviä kysymyksiä, ja on syytä välttää se lopputulos, että eri jäsenvaltiot päätyvät erilaisiin ratkaisuihin. Tämä ei antaisi tietoalalle edellytyksiä kehittää uusia, innovatiivisia ja yleiseurooppalaisia tuotteita. Lisäksi on tarpeen luoda pikaisesti oikeanlaiset perusedellytykset seuraavan sukupolven tietotuotteille, joilla tulee olemaan keskeinen merkitys tietoyhteiskunnan tulevassa kehityksessä. Toimettomuus tällä alalla voisi johtaa muutaman vuoden kuluttua siihen ikävään havaintoon, että merkittävät esteet haittaavat edelleen julkisen sektorin tiedon yleiseurooppalaista hyödyntämistä ja että Yhdysvaltojen etumatka on vain kasvanut. Komission yksiköiden vuonna 1989 antamista julkisen sektorin tiedon hyödyntämistä koskevista suuntaviivoista [15] saatu kokemus viittaa siihen, että muu kuin lainsäädäntöön perustuva menettelytapa ei johda tarvittaviin tuloksiin tällä alalla. Näillä suuntaviivoilla on käytännössä ollut vain vähän vaikutusta. [15] Guidelines for improving the synergy between the public and private sectors in the information market, Luxemburg 1989. Voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä (kilpailusäännöt, syrjintää koskevat säännöt, palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevat säännöt) voidaan soveltaa tietyissä erityistapauksissa, jotka liittyvät julkisen sektorin tiedon uudelleenkäyttöön yksityisellä sektorilla. Ne tarjoavat kuitenkin varsin rajallisia mahdollisuuksia, eivätkä ne soveltuisi moniin muihin tilanteisiin. Lisäksi nykyisen lainsäädännön rajojen kokeilu monin tuomioistuinkäsittelyin kestäisi kauan ja jatkaisi tarpeettomasti nykyistä oikeudellisen epävarmuuden tilaa. Tuomioistuinten päätökset eivät myöskään ratkaisisi perustavanlaatuista ongelmaa, joka johtuu jäsenvaltioiden erilaisista säännöistä ja käytännöistä. Lisäksi on pidettävä mielessä, että direktiiviehdotuksen päämääränä olisi vain yhdenmukaistamisen vähimmäistaso, mikä jättäisi hallituksille huomattavan liikkumavaran mutta samalla tasoittaisi tai poistaisi pahimpia esteitä yritysten toiminnan tieltä. 4.2.3. EU:n toimielinten käytäntöjen parantaminen Kansalaisten osallistumista ja luottamusta Euroopan unionin toimintaan voidaan parantaa laajentamalla yhteisön toimielinten hallussa olevien hallinnollisten asiakirjojen saatavuutta. Tätä tarkoitusta varten Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat antaneet asetuksen [16] yhteisön perustamissopimuksen 255 artiklan täytäntöönpanosta. Lisäksi komissio valmistelee ohjelmaa, jolla pyritään vastaamaan paremmin näkövammaisten erityistarpeisiin. [17] [16] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001, annettu 30 päivänä toukokuuta 2001, Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi, EYVL L 145, 31.5.2001. [17] Komissio antoi 25. syyskuuta 2001 tiedonannon julkisten Internet-sivustojen ja niiden sisällön käytettävyyden parantamisesta. Tavoitteena on sovittaa Internet-sivustoja paremmin vammaisten ja vanhusten tarpeisiin. EU:n toimielinten hallussa olevien asiakirjojen julkinen saatavuus ei kuitenkaan merkitse vapaata saatavuutta. Henkilötietojen suojelun periaatteita sovelletaan edelleen EU:n toimielinten käsittelemiin henkilötietoihin. Se seikka, että nämä tiedot voivat sisältyä yhteisön hallinnolliseen asiakirjaan, ei vie henkilöltä oikeutta riittävään yksityisyyden suojaan. Vastaavasti yhteisön perustamissopimuksen 286 artikla on määritelty suppeammin Euroopan parlamentin ja neuvoston 18. joulukuuta 2000 antamassa asetuksessa yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta. [18] [18] EYVL L 8, 12.1.2001. Avoimuutta koskevat kysymykset ovat keskeisellä sijalla myös heinäkuussa 2001 julkistetussa komission valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta hallintotavasta. [19] [19] Eurooppalainen hallintotapa: Valkoinen kirja, KOM(2001) 428, 25.7.2001. Tässä yhteydessä merkitystä on myös tiedonannolla, joka koskee Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikan uutta yhteistyökehystä, KOM(2001) 354. EU-lainsäädännön saatavuuden helpottamiseksi kaikki voimassa ja valmisteilla olevat EU-säännökset ovat saatavilla ilmaiseksi Internetistä kaikilla unionin kielillä 1.1.2002 lähtien (EUR-Lex-sivuilla). Samalla on uudistettava ja selkeytettävä niitä yhteisön toimielinten periaatteita, jotka koskevat EU-tiedon hyödyntämistä. Tällä uudistuksella turvataan kaikkien osapuolten edut, eikä siinä aseteta tarpeettomia rajoituksia tietomarkkinoilla toteutettaville yksityisen sektorin hankkeille, jotka johtavat uuteen taloudelliseen toimintaan ja luovat työpaikkoja. Se kattaa myös periaatteet, jotka koskevat yhteisön toimielinten yhteisön alueella keräämiä paikkatietoja EU-toiminnan seurantaa varten. Komission hallinnonuudistusta koskevan maaliskuussa 2000 julkistetun valkoisen kirjan yhteydessä esiteltiin eCommission-aloite, jonka puitteissa komissio kehittää omaa tietoyhteiskunnan apuvälineiden käyttöään eri puolilla Eurooppaa omaksuttujen kehittyneimpien ratkaisujen pohjalta [20]. eEurope-toimintasuunnitelman viranomaisten verkkopalveluja koskevassa osiossa on asetettu tavoitteeksi, että kaikki Euroopan komission kanssa käytävä perusyhteydenpito (esim. rahoitus, tutkimussopimukset, työpaikat, hankinnat) on mahdollistettava verkon välityksellä. [20] Komissio julkisti 12. kesäkuuta 2001 strategiansa tässä asiassa: "eCommission strategy Towards the e-Commission : Implementation Strategy 2001-2005", SEC(2001) 924. Euroopan tason sääntelyjärjestelmä Tärkeimmät toimenpiteet - Selvitetään tarpeet ja edellytykset direktiiviehdotukselle julkisen sektorin tiedon hyödyntämisestä. - Uudistetaan yhteisön toimielinten periaatteita, jotka koskevat EU-tiedon hyödyntämistä. 4.3. Prosessiin osallistuvat kaikki osapuolet Julkisen sektorin digitaalisen tiedon kehittämistä edistävä työryhmä varmistaa jäsenvaltioiden välisen tehokkaan koordinoinnin ja muodostaa yhteistyöympäristön yhteydenpitoon muiden asiaan liittyvien tahojen kanssa. Neuvosto omaksui työryhmän perustamiseen myönteisen kannan jo eContent-ohjelmaa hyväksyessään. Synergian luomiseksi suhteessa muihin eGovernment-toimiin ja samankaltaisilla tai rinnakkaisilla aloilla toimivien työryhmien määrän rajoittamiseksi yhteistyöjärjestelmä voidaan liittää tai sisällyttää eGovernment-työryhmään. Työryhmä toimii koordinointielimenä ja yhteistyöjärjestelmänä edellä kuvatussa toiminnassa. Sen on määrä osallistua aktiivisesti hankkeista käytävään keskusteluun ja toimia välittäjänä etsittäessä ja levitettäessä parhaita toimintamalleja. Työryhmä koostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja sen toimintaan olisi osallistuttava muita asiaan liittyviä toimielimiä ja organisaatioita, kuten Euroopan parlamentti, tietoalojen edustajat, kuluttajajärjestöt jne. Sen kokoonpano voi vaihdella käsiteltävän asian mukaan. Työryhmä toimii yhteistyössä muiden työryhmien kanssa, kuten tietoyhteiskunnan sosiaalisia ja työllisyysnäkökohtia käsittelevän korkean tason työryhmän kanssa. Prosessiin osallistuvat kaikki osapuolet Tärkeimmät toimenpiteet - Perustetaan julkisen sektorin digitaalisen tiedon kehittämistä edistävä työryhmä, joka toimii koordinointielimenä ja yhteistyöjärjestelmänä. 5. Päätelmät Tietoyhteiskunnan tulo luo ennennäkemättömiä mahdollisuuksia julkisen sektorin tiedon saatavuudelle ja hyödyntämiselle. Hallintoelinten sekä kansalaisten ja yritysten välinen viestintä tehostuu. Sähköisen viestinnän apuvälineillä voidaan huomattavasti kehittää hallintoelinten kohderyhmilleen tarjoamia palveluja ja tietoja. Samalla ne tarjoavat ainutlaatuisia mahdollisuuksia hyödyntää ja käyttää uudelleen julkisen sektorin tietoa kehittyvässä digitaalitaloudessa. Näiden mahdollisuuksien hyödyntäminen luo suuria taloudellisia mahdollisuuksia ja auttaa Euroopan tietoalaa kaventamaan eroa amerikkalaisiin kilpailijoihin nähden. Jos tällä alalla ei ryhdytä toimenpiteisiin, Eurooppa joutuu maksamaan kalliin hinnan, ja kärsimään joutuvat Euroopan tietoalan ohella koko sisämarkkinat. Tässä tiedonannossa ehdotetaan toimia koordinoidun lähestymistavan kehittämiseksi. Tarkoituksena on puuttua eri näkökohtiin siten, että saadaan aikaan oikeanlaiset olosuhteet. Erityisesti harkitaan julkisen sektorin tiedon kaupallista ja ei-kaupallista uudelleenkäyttöä koskevaa direktiiviä, jolla puututtaisiin toisistaan poikkeavien kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen aiheuttamiin esteisiin. Kokonaisuutta täydennetään toimenpiteillä, joilla pyritään sysäämään alkuun vaikutuksiltaan yleiseurooppalaisia kehityskulkuja mm. eContent-ohjelmaa ja t&k-puiteohjelmia hyödyntäen. Lisäksi edistetään avoimen koordinointimenetelmän (Lissabonin Eurooppa-neuvosto) mukaisesti saatujen kokemusten keskinäistä hyödyntämistä levittämällä parhaita toimintamalleja. Tätä toimintaa harjoitetaan mm. julkisen sektorin digitaalisen tiedon kehittämistä edistävän työryhmän (joka voidaan liittää eGovernment-työryhmään) kautta. Tässä tiedonannossa ehdotettujen toimenpiteiden tarkoituksena on yhdessä varmistaa, että julkisen sektorin tietoa käytetään aiempaa paremmin Euroopan kansalaisten ja yritysten hyödyksi. Perimmäisenä tavoitteena on hyötyä kaikista mahdollisuuksista, joita julkisen sektorin tieto tarjoaa Euroopan ja kaikkien eurooppalaisten keskeisenä voimavarana.