FI    FI FI 
 
FI 1   FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 15.10.2008 
SEK(2008) 2631 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maantieliikenteen liikkuvissa 
tehtävissä toimivien henkilöiden  työajan järjestämisestä a nnetun direktiivin 2002/15/EY 
muuttamisesta 
{COM(2008)650} 
{SEC(2008)2632} 
 
FI 2   FI 1. J OHDANTO  
Tässä tiivistelmässä, joka on laadittu vaikutusten arviointia koskevasta raportista, käsitellään 
havaittuja ongelmia, jotka liittyvät maantieliikent een liikkuvissa tehtävissä toimivia henkilöitä 
koskevan lainsäädännön soveltamisalaan ja tä ytäntöönpanoon, sekä tarkastellaan erilaisia 
toimintavaihtoehtoja, joilla ne voidaan ratkaista. 
Direktiivissä 2002/15/EY1 asetetaan maantieliikenteen l iikkuvissa tehtävissä toimivien 
henkilöiden työaikaa koskevat vähimmäisvaa timukset, millä pyritään suojelemaan näiden 
työntekijöiden terveytt ä ja turvallisuutta, parantamaan  liikenneturvallisuutta sekä 
pienentämään kilpailuolosuhteissa ilmeneviä eroj a. Direktiivi täydentää asetusta (EY) N:o 
561/20062, jossa vahvistetaan kuljettajien ajo-  ja lepoaikoja koskevat säännöt. 
Direktiiviä 2002/15/EY koskevan sovittelusopi muksen mukaan sitä  olisi sovellettava 
23. maaliskuuta 2009 alkaen itsenäisiin kulje ttajiin sen jälkeen, kun komissio on antanut 
asiasta kertomuksen ja esittänyt sen perusteella säädösehdotuksen (direktiivin 2 artiklan 1 kohta). 
Komissio on antanut 23. toukokuuta 2007 kertomuksen
3, jossa pohditaan, mitä seurauksia 
voisi olla itsenäisten kuljettajien jättämisest ä direktiivin soveltami salan ulkopuolelle, sekä 
arvioidaan yöaikaa koskevia säännöksiä. 
Kertomuksessa todetaan, että kumpaankin vaihtoehtoon, eli direktiivin ulottamiseen 
koskemaan itsenäisiä kuljettajia ja näiden kuljett ajien jättämiseen direktiivin soveltamisalan 
ulkopuolelle, liittyy etuja ja hai ttoja, joita on vaikea suhteuttaa toisiinsa, minkä vuoksi asiasta 
olisi tehtävä perusteellinen va ikutusten arviointi. Kertomukse ssa käsitellään myös sääntöjen 
tehokkaaseen ja toimivaan täyt äntöönpanoon liittyvää ongelmaa. 
2. M ENETTELYTAPAKYSYMYKSET  
Vaikutusten arviointi perustuu useisiin  vuosina 2003–2008 tehtyihin tutkimuksiin ja 
selvityksiin, muun muassa kahteen sidos ryhmien kuulemiseen, sekä tavanomaiseen 
yhteydenpitoon jäsenvaltioiden ja työmarkkinaos apuolten kanssa. Siin ä on otettu huomioon 
sidosryhmien näkemykset sekä kannanotot, jotk a on saatu arviointia varten perustetulta 
komission yksiköiden väliseltä ohjausryhmältä. 
Useimpien sidosryhmien mielestä direktiivillä on  sekä myönteisiä että kielteisiä vaikutuksia. 
Niiden mielestä työaikasäännöt vaikuttavat myönteisesti työntekijöiden terveyteen ja 
turvallisuuteen, työoloihin ja kilpailun ed ellytyksiin, mutta säännöillä on myös monia 
kielteisiä sivuvaikutuks ia, sillä ne aiheuttavat muun mua ssa ansionmenetystä, kuljettajapulaa 
ja lisäkustannuksia. 
Sidosryhmät ovat tuoneet esiin työaikasää ntöjen täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia ja 
todenneet, että sääntöjen tarkkaa noudattamist a ei voida varmistaa nykyisellä heikolla 
valvontajärjestelmällä. Niiden mielestä dire ktiivin soveltamisalaa olisi selvennettävä, 
                                                 
1 EYVL L 80, 23.3.2002, s. 35. 
2 EUVL L 102, 11.4.2006, s. 1. 
3 KOM(2007) 266 lopullinen. 
 
FI 3   FI sääntöjen täytäntöönpanoa olisi tehostettava, ka nsallisten viranomaisten  välistä yhteistyötä 
olisi parannettava ja näennäis esti itsenäisiin kuljetta jiin liittyvä ongelma olisi ehkäistävä. 
Vaikutustenarviointilautakunta käsitteli va ikutusten arvioinnist a laadittua luonnosta 
16. huhtikuuta 2008 pitämässään kokouksessa ja ehdotti tekstiin parannuksia 22. huhtikuuta 2008 antamassaan lausunnossa sekä toisessa la usunnossa, jonka sen antoi uudelleen esitetystä 
vaikutusten arvioinnist a 26. kesäkuuta 2008. Lausunnoissa ar vosteltiin ennen kaikkea sitä, 
että erityisen työaikadirektiivin suhdetta muihin  sovellettaviin säädöksiin ei ollut selitetty 
kunnolla, ratkaistavaa ongelmaa ei ollut määrite lty riittävän tarkas ti, käsitellyistä 
toimintavaihtoehdoista ei ollut alun perin valittu yhtäk ään ja niitä ei ollu t myöhemmin rajattu 
riittävän tarkasti ja sosiaalisia vaikutuksia o li analysoitu puutteellise sti. Nämä kommentit on 
otettu huomioon selittämällä eri säädösten välisiä suhteita, ta rkentamalla ongelman 
määrittelyä, tarkistamalla eri toimintavaihtoehto ja ja tekemällä kvalitatiivinen arviointi kunkin 
vaihtoehdon sosiaalis ista vaikutuksista. 
3. H
AVAITUT ONGELMAT  
Direktiivin suurimpana ongelmana on sen 2 artik lan 1 kohdassa määritelty soveltamisala eli 
se, olisiko sitä sovellettava itsenäisiin kuljett ajiin ja jos olisi, millä ehdoilla. Itsenäisten 
ammatinharjoittajien työaikaa ei ole yleensä rajoit ettu, koska se kaventaisi  yrittäjien vapautta. 
Vaikutusten arvioinnissa käsitellään ede llä mainittua ongelmaa selvittämällä, mitä 
taloudellisia, yhteiskunnallisia , hallinnollisia ja ympäristöva ikutuksia liittyy erilaisiin 
skenaarioihin, joissa itsenäiset kuljettajat joko kuuluvat direktiiv in soveltamisalaan tai jäävät 
sen ulkopuolelle. 
Edelliseen liittyvä ongelma on liikkuvat työnte kijät, jotka ovat näe nnäisesti itsenäisiä 
kuljettajia. Näiden työn tekijöiden keskuudessa sääntöjen noudattaminen on heikkoa, mihin on 
olemassa monia syitä: säännösten saattaminen osaksi kansallist a lainsäädäntöä on viivästynyt, 
osa kuljetusyrityksistä on haluttomia noudattamaan  säännöksiä, tiettyjä s äännöksiä on tulkittu 
väärin tai niiden täytäntöönpano on ollut heikkoa. 
Direktiivissä ei ole er ityisiä säännöksiä sen soveltamisen valvonnasta. Tilanne poikkeaa ajo- 
ja lepoaikojen valvonnasta, sillä direktiiviss ä 2006/22/EY säädetään si itä, kuinka paljon ja 
millaisia tarkastuksia on tehtävä teiden varsilla ja yritysten tiloissa. Komissio oli alun perin ehdottanut, että työaikasääntöjen noudattamist a valvottaisiin direktiivin 2006/22/EY nojalla, 
mutta lainsäätäjä ei hyväksynyt  tätä lähestymistapaa. 
Sääntöjen vajavainen noudattaminen ja heik ko täytäntöönpano lii ttyvät ennen kaikkea 
näennäisesti itsenäisiin kuljettajiin. Tähän ryhmään kuuluvat kuljettajat, jotka ovat muodollisesti itsenäisiä mutta jotka tekevät säännöllisesti työtä saman yrityksen lukuun 
eivätkä voi vapaasti tarjota palvelujaan muille os apuolille. Direktiivissä ei ole nimenomaisesti 
määritelty tätä ryhmää, mutta koska kyseiset kuljettajat eivät täytä ”itsenäiselle kuljettajalle” asetettuja vaatimuksia, heihin olisi sovellettava  samoja velvollisuuksia ja etuja kuin liikkuviin 
työntekijöihin. Monet ku ljettajat ja yritykset eivät ku itenkaan noudata tätä erottelua 
asianmukaisella tavalla. 
Kuljettajien väsymykseen liittyvät tieturvallisuusongelmat estetään  valvomalla tiukasti niiden 
ajo- ja lepoaikasääntöjen noudattamista, jotka koskevat ka ikkia kuljettajia heidän 
ammattiasemastaan riippumatta. Työaikadirektiivillä ei voida enää merkittävästi parantaa liikenneturvallisuutta. 
 
FI 4   FI Kaikki edellä mainitut ongelmat heikentävät yht eisön sääntöjä ja va arantavat direktiivin 
keskeisten poliittisten tavoitteiden saavuttamisen. 
4. T AVOITTEET  
Yleisenä tavoitteena, joka oikeuttaa EU-toimii n, on direktiivin soveltamisalan tarkistaminen 
ja sääntöjen noudattaminen. Tämä  saavutetaan seuraavasti:  
• tarkentamalla direktiivin soveltamisalaa itsenäisten kuljettajien osalta 
• erottamalla selkeästi toisistaan itsenäiset ku ljettajat ja sellaiset kuljettajat, joita on 
direktiiviä sovellettaessa pidettävä työsuhteessa olevina liikkuvina työntekijöinä 
• tehostamalla säännösten täytäntöönpanoa 
• lujittamalla jäsenvaltioiden  välistä yhteistyötä, jo tta sääntöjä noudatettaisiin 
yhdenmukaisella tavalla. 
5. T OIMINTAVAIHTOEHDOT  
Määriteltyjä toimintavaihtoja on neljä, joista  kolme liittyy direktiivin soveltamisalaan ja yksi 
säännösten täytäntöönpanoon. 
Vaihtoehto A: ”Ei tehdä mitään”.  Tässä vaihtoehdossa Euroopan parlamentti ja 
neuvosto eivät ryhdy mihinkään toimiin, mikä ei kuitenkaan merkitse tilanteen säilymistä 
ennallaan. Direktiiviä alettaisiin soveltaa itsenäisiin kuljettajiin 23. maaliskuuta 2009 vain 
siinä tapauksessa, että 2 artiklan 1 kohdassa aset etut ehdot on täytetty eli komissio on antanut 
asiasta kertomuksen ja esittänyt sen perusteella säädösehdotuksen. 
Vaihtoehto B:  Direktiivin soveltamisalaa laajenne taan ulottamalla se koskemaan 
kaikkia muita itsenäisiä kuljettajia paitsi niitä, jotka suorittavat pelkästään kansallisia 
kuljetuksia.  Tässä vaihtoehdossa direktiivi ulotetaan  koskemaan ainoastaan niitä itsenäisiä 
kuljettajia, jotka suorittavat kansainvälisiä kuljetuksia. Tämä edellyttää direktiivin soveltamisalan tarkistamista. Kaikki muut säännökset pys yisivät ennallaan. 
Vaihtoehto C: Direktiivin täytäntöö npanoa tehostetaan yksityiskohtaisilla 
säännöillä, joilla varmistetaan, että direktiiviä sovelletaan näennäisesti itsenäisiin 
kuljettajiin, kun taas aidosti itsenäiset  kuljettajat jätetään sen ulkopuolelle. Tässä 
vaihtoehdossa direktiivi ulotetaan koskemaan näe nnäisesti itsenäisiä kuljettajia selventämällä 
joitakin säännöksiä ja ase ttamalla valvontavaatimuksia. 
Tästä vaihtoehdosta on kolme muunnelmaa: C.1: Direktiivin puitteissa tapaht uva oikeudellinen selventäminen. Tässä vaihtoehdossa 
selvennetään liikkuvien työntekijöiden määritelmää, joka kä sittää myös näennäisesti itsenäiset 
kuljettajat, ja estetään siten erilaisten tulkintojen syntyminen. Lisäksi voidaan julkaista ohjeita, joilla varmistetaan m ääritelmien yhdenmukainen tulkinta. 
C.2: Hallinnolliset toimenpiteet, joilla mahdollistetaan säännösten täysimittainen 
täytäntöönpanoa, sekä sen seikan selven täminen, ketkä kuuluvat ”itsenäisiin 
 
FI 5   FI kuljettajiin” ja ”liikk uviin työntekijöihin”.  Tässä vaihtoehdossa otetaan käyttöön 
hallinnollisia toimenpiteitä, joilla lisätään  säännösten täytänt öönpanon tehokkuutta ja 
toimivuutta. Sitä varten on tark istettava direktiiviä muuttama lla liikkuvien työntekijöiden 
määritelmää, kuten vaihtoehdossa C.1, ja as ettamalla yhteistyövaatim uksia. Näin pyritään 
varmistamaan sääntöjen tasapuolinen soveltam inen ja tarkka noudattaminen koko yhteisössä. 
C.3: Vaiheittaisen lähestymistavan soveltamin en näennäisesti itsenäisiin kuljettajiin. 
Tässä vaihtoehdossa direktiivi ulotetaan koskemaan näennäisesti itsenäisiä kuljettajia 
selventämällä liikkuvien työntekijöiden m ääritelmää ensimmäisessä vaiheessa (vuosina 
2009-2011) ja ottamalla valvontavaatimukset kä yttöön vuodesta 2011 alkaen. Tämä edellyttää 
direktiivin tarkistamista, kuten vaihtoehdossa  C.2, ja määräajan asettamista tarkistuksen 
täytäntöönpanolle. 
Vaihtoehto D: Itsenäiset kuljettajat jäte tään kokonaan direkt iivin soveltamisalan 
ulkopuolelle.  Tässä vaihtoehdossa itsenäiset kulje ttajat jätetään kokonaan direktiivin 
soveltamisalan ulkopuolelle. Se heijastaa nykyistä tilannetta, jossa itse näiset kuljettajat on 
ainakin väliaikaisesti jätetty s oveltamisalan ulkopuolelle, eikä se muuta tilanne tta mitenkään. 
Näin ollen tätä vaihtoehtoa on pidetty perusskenaariona, johon mu ita vaihtoehtoja on verrattu. 
On muistettava, että riippumatta siitä, päätet äänkö itsenäiset kuljettajat sisällyttää direktiivin 
soveltamisalaan tai jättää sen ulkopuolelle, heih in sovelletaan joka tapauksessa asetuksella 
(EY) N:o 561/2006 vahvistettuja ajoaik a-, tauko- ja lepoaikasääntöjä. 
Vaihtoehtojen A, B ja C vaikutuksia on analysoi tu vertaamalla niitä nyky tilannetta ed ustavaan 
vaihtoehtoon D. Lisäksi on analysoitu nelj än päävaihtoehdon taloudellisia, sosiaalisia, 
hallinnollisia ja ympäristövaikutuksia vertaamalla  niitä kilpailua, sosi aalisia olosuhteita ja 
sääntöjen noudattamista koskeviin poliittisiin tavoitteisiin. 
6. V AIHTOEHTOJEN VERTAILU JA PÄÄTELMÄT  
Vaihtoehto D 
Tätä vaihtoehtoa ei ole valittu, koska ongelman a on, että näennäisesti itsenäiset kuljettajat 
laiminlyövät usein sääntöjen noudattamisen. Ongelm a jäisi ratkaisematta ja vieläpä pahenisi, 
koska sääntöjen täytäntöönpano on  heikkoa, niitä sovelletaan er i tavoin eikä näennäisesti 
itsenäisiä kuljettajia, jotka kuuluvat direktiivin so veltamisalaan, ole vieläkään erotettu selvästi 
aidosti itsenäisistä kuljetta jista, jotka on jäte tty sen soveltamisalan ulkopuolelle. Tämä 
vaikeuttaisi poliittisten tavoitteiden saavuttamista. 
Vaihtoehto A 
Tässä vaihtoehdossa sosiaalilainsäädäntöä sovellettaisiin tasapuolisesti kaikkiin, jotka 
osallistuvat maantieliikenteen liikkuviin te htäviin. Tämä ei kuitenkaan tasapuolistaisi 
kilpailua, koska valtaosa itsenäisistä kuljettajista  ei voisi jatkaa liiket oimintaansa lyhentyneen 
työajan ja siitä johtuvan tulonmenetyksen vuoksi. Tällä olisi kie lteisiä vaikutuksia 
yrittäjyyden kehityks een ja kuljetusalan asemaan niissä maissa, joissa itsenäisten kuljettajien 
osuus on suuri. Suuret yritykset saisivat kilp ailuetuja ja entistä suurempia markkinaosuuksia, 
koska ne selviytyisivät paremmin työajan lyhentymisestä mittakaavaetujen ansiosta, kun taas pienet ja keskisuuret yritykset olisivat häviäjinä. Itsenäiset kuljettajat, jotka jatkaisivat 
liiketoimintaansa, saattaisivat tuntea kius austa hankkia toinenkin työ kompensoidakseen 
 
FI 6   FI tulonmenetystä tai työskennellä intensiivis emmin voidakseen säilyttää suurimman osan 
liikevaihdostaan. Tämä lisäisi työhön liittyvää stre ssiä ja väsymystä. Näennäisesti itsenäisiin 
kuljettajiin liittyvä  ongelma menettäisi merkitystään, mutta sääntöjen noudattaminen ei 
suhteellisesti ottaen paranisi vaan luultavas ti heikkenisi, koska sään töjä sovellettaisiin 
suurempaan ryhmään, niiden täytäntöönpano o lisi heikkoa ja niiden noudattamisaste olisi 
alhainen näennäisesti itsenäi sten kuljettajien keskuudessa. Lisä ksi yritysten toiminta- ja 
hallintokustannukset kasvaisivat tässä vaihtoehdossa, koska niiden olisi rekrytoitava uusia 
kuljettajia voidakseen tarjota saman määrän tavarankulje tuspalveluja. Kuljettajien kysynnän 
kasvu voisi aiheuttaa pulaa ammattikuljettaj ista, jolloin tavarankuljetuspalvelujen 
markkinakysyntää ei voitaisi tyydyttää kokon aan. Samalla vaikeu tuisi sääntöjen 
täytäntöönpano itsenäisten  kuljettajien työajan valvonnan osa lta, koska nämä ku ljettajat eivät 
pidä kirjaa työtunneistaan  palkanlaskua varten. 
Vaihtoehto B 
Ulottamalla direktiivi koskemaan itsenäisiä kuljettajia, jotka suorittavat kansainvälisiä 
kuljetuksia, varmistettaisiin tasapuoliset toimintaedellytykset kansainvälisten liikenteenharjoittajien osalta, mutta tämä ei parantaisi merkittävästi sääntöjen 
noudattamisastetta, vähentäisi näennäisesti itsenäist en kuljettajien määr ää eikä edistäisi 
poliittisten tavoitteiden saavuttamista. 
Vaihtoehto C.1 
Vaihtoehdossa C.1 erotettaisiin selvemmin to isistaan direktiivin soveltamisalaan kuuluvat 
kuljettajat (liikkuvat työtekijät ja näennäisesti itsenäis et kuljettajat) ja sen ulkopuolelle jäävät 
kuljettajat (aidosti itsenäiset kuljettajat), mikä lievittäisi näennäisesti itsenäisiin kuljettajiin liittyvää ongelmaa. Tämä vaihtoehto vähentäi si kuitenkin ainoastaan niiden kuljettajien 
määrää, jotka ovat tulkinneet sään töjä väärin ja laiminlyövät niit ä siitä syystä, eikä vaikuttaisi 
niihin näennäisesti itsenäis iin kuljettajiin, jotka tietoi sesti laiminlyövät sääntöjen 
noudattamisen luottaen tarkastu sten tehottomuuteen. Tämä vaihtoehto ei lisäisi juuri 
ollenkaan sääntöjen noudattamisastetta eikä edistäisi poliittisten tavoitteiden saavuttamista. 
Vaihtoehto C.2 
Tässä vaihtoehdossa eri kuljettajaryhmät erotetaan selvemmin toisistaan, kuten vaihtoehdossa 
C.1, minkä lisäksi siinä asetet aan sääntöjen yhtenäistä täytän töönpanoa koskevia vaatimuksia. 
Vaihtoehto aiheuttaa jäsenvaltioille jonkin verran hallintokustannuksia, jotka liittyvät 
tehokkaaseen täytäntöönpanoon. Kustannusten va stapainona ovat kuitenkin edut, jotka 
saadaan, kun sääntöjen noudattamisaste kasvaa ja poliittisten tavoitteiden saavuttaminen 
helpottuu. Yritysten hallintokus tannukset kasvaisivat jonkin ve rran, koska ne joutuisivat 
palkkaamaan uusia kuljettajia, kun näennäisesti itsenäisiä kuljettajia ei olisi enää tarjolla. Aidosti itsenäisten kuljettajien liikevaihto kasv aisi, kun suuret yritykset ulkoistaisivat 
toimintaansa. Tämä lisäisi ammatin houkuttavuutta ja edistäisi uusien yritysten perustamista. 
Samalla estettäisiin kilpailun vä äristyminen, jota esiintyy sääntö jä noudattavien työsuhteessa 
olevien kuljettajien kilpaillessa näennäises ti itsenäisten kuljettajien kanssa, jotka eivät 
noudata lainsäädäntöä. Nämä näennäisesti itsenäis et kuljettajat, jotka h yötyvät nykyään siitä, 
että heidän työaikaansa ei ole rajoitettu (millä on omat seurauksensa), joutumatta kantamaan 
omaan yritykseen liittyviä vastui ta tai riskejä, eivät olisi tällöin vaarantamassa aidosti 
itsenäisten kuljettajien kilpa iluasemaa. Tällä vaihtoehdolla  voidaan tehokkaitten vähentää 
kuljettajien näennäiseen itsenäisyyteen liittyv ää ilmiötä ja ratkaist a sääntöjen heikkoon 
noudattamiseen liittyvä ongelma. 
 
FI 7   FI Vaihtoehto C.3 
Tässä vaihtoehdossa ehdotetaan samoja toimenp iteitä kuin vaihtoehdoissa C.1 ja C.2 mutta 
yhdistetään niihin aikataulu. Vaihtoehdon C.3 myönteiset ja kielteiset vaikutukset ovat 
melkein samat kuin vaihtoehdossa C.2, ja vain  jotkin luvut ovat hieman suurempia tai 
pienempiä kuin jälkimmäisessä vaihtoehdossa. Toisaalta tuloksia saataisiin luultavasti myöhemmin ja ongelmien ratkaiseminen o lisi hitaampaa kuin vaihtoehdossa C.2. 
Säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten vertailu 
Kustannus-hyötyanalyysin tulokset osoittavat, että vaihtoehto A on kaikkein kallein ja 
aiheuttaa eniten täytäntöönpanokustannuksia jäsenva ltioille ja työaikoj en kirjaamiseen ja 
raportointiin liittyviä kustannuksia yksityissektorille. Lisä ksi se on kaikkein vaikein panna 
täytäntöön, koska itsenäisten ku ljettajien ei tarvitse kirjata työaikatieto jaan palkanlaskua 
varten, minkä vuoksi tietojen luotettavuutta on vaikea tarkistaa. Nä in ollen kustannukset, 
jotka aiheutuvat säännösten noudattamisastee n paranemisesta, eivät välttämättä ole 
kohtuullisia saavutettuihin tuloksiin nähden. Kaikkein  halvin vaihtoehto on D, koska siihen ei 
sisälly uusia toimia. Toisaalta se ei ratkaise sitä ongelmaa, että näennäisesti itsenäiset 
kuljettajat laiminlyövät sääntöjen noudattamise n, minkä vuoksi laiminlyönnistä aiheutuisi 
edelleen suuria kustannuksia. Va ihtoehto B aiheuttaa vähiten ha llintokustannuksia yrityksille, 
mutta melkein yhtä paljon täytäntöönpanokustannuksia  kuin vaihtoehto C. Toisaalta se ei tuo 
suurtakaan parannusta näennäisesti itsenäisistä kuljettajista johtuvaan ongelmaan. Vaihtoehto 
C.2 on halvempi kuin vaihtoehto A, mutta jonki n verran kalliimpi kuin vaihtoehto B. Se on 
kuitenkin tehokkain ratkai su näennäisesti itsenäisiin kuljettaj iin liittyvään ongelmaan ja lisää 
parhaiten sääntöjen noudattamista tällä alalla. 
Päätelmät  
Verrattaessa eri toimintavaihtoeh toja ja niihin  liittyviä kustannuksia, joita aiheutuu säännösten 
noudattamisesta, vaihtoehtoa C.2 voidaan pitää ihanteellisena vaihto ehtona. Vaihtoehdoissa 
A, B ja C.1 käsitellään direktiivin sovelt amisalaa, eikä niillä  ratkaista sääntöjen 
laiminlyönnistä johtuvaa ongelmaa eikä edistetä  poliittisten tavoitteiden saavuttamista. 
Vaihtoehdolla C.3 saavutettais iin samat tulokset kuin vaih toehdolla C.2, mutta vasta 
myöhemmin. Vaihtoehto C.2, jossa  käsitellään sekä määritelmiä  että täytäntöönpanotoimia, 
on tehokkain tapa ratkaista ongelmat ja  saavuttaa poliitt iset tavoitteet. 
Ehdotuksessa puututaan suoraan sääntöjen laimin lyönnin taustatekijöihin varmistamalla, että 
näennäisesti itsenäiset kuljettajat kuuluvat dire ktiivin soveltamisalaan, ja tehostamalla 
sääntöjen täytäntöönpanoa. Nä in ollen voidaan todeta, että yhdistämällä nykyiset 
työaikasäännöt, direktiivin soveltamisalan ta rkentaminen ja selvät täytäntöönpanosäännöt 
toisiinsa voidaan vähentää kilpailun vääristy mistä ja taata työntekijöille ja niihin 
rinnastettaville ryhmille parempi sosiaaliturva.