FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 10.6.2009 
SEK(2009) 703 
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
 
KOMISSION TIEDONANTOON  
EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOST OLLE, EUROOPAN TALOUS- JA 
SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
 
Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten 
  
Tiivistelmä vaikutusten arvioinnista  
   
{KOM(2009) 248 lopullinen} 
{SEK(2009) 702} 
FI 2   FI Johdanto 
Eurooppa-neuvosto totesi 14. joulukuuta 2007 antamissaan puheenjohtajan päätelmissä 
seuraavaa: ”Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota esittämään EU:n st rategian Itämeren 
aluetta varten viimeistään kesäkuussa 2009,  mikä ei kuitenkaan vaikuta yhdennetyn 
meripolitiikan soveltamiseen. Tällä strategial la olisi muun muassa edistettävä Itämereen 
liittyvien kiireellisten ympäristöhaasteiden käs ittelyä”. Samoissa päätelmissä neuvosto antoi 
tukensa EU:n yhdennetylle meripolitiikalle ja kor osti, että ”siinä olisi otettava erityisesti 
huomioon jäsenvaltioiden erilaiset ominaispiirteet ja tietyntyyppiset merialueet, joiden osalta 
yhteistyötä tulisi lisätä, mukaan lukien saaret, saaristot ja sy rjäisimmät alueet, samoin kuin 
kansainvälinen ulottuvuus”. EU :n Itämeren alueen  strategia on näin ollen ensimmäinen 
kokonaiseen merialtaaseen sovelletta va yhdennetty meristrategia.  
Maantieteellisesti strategia kattaa Itämerta  ympäröivän suuralueen. Sen piiriin kuuluu 
kahdeksan jäsenvaltiota (Ruotsi, Suomi, Viro, Latvia, Liettua, Puola,  Saksa ja Tanska). 
Strategialla voi olla merkitystä myös kolme lle EU:n ulkopuoliselle maalle (Venäjälle, 
Norjalle ja Valko-Venäjälle). EU:hun kuulumattomien Itämeren al ueen maiden kanssa tehtävä 
ulkoinen yhteistyö rakentuu pohjoi sen ulottuvuuden politiikalle.  
Itämeren alue on talouden, ympäristön ja kulttuur in suhteen erittäin heterogeeninen, mutta sen 
mailla on runsaasti yhteisiä resursseja, ja ne ovat sangen vahvasti riippuvaisia toisistaan. 
Niinpä yhdellä alueella toteutettavilla toimilla voi olla hyvinkin nopeasti vaikutusta alueen 
muihin osiin tai koko alueeseen.  
• Alueen ympäristöhaasteita ovat rehevöityminen, meren biodiversiteetti, vaaralliset aineet, 
laivoista tulevat saastepäästöt ja ilmastonmuut os. Itämeren alueen maat ovat suhteellisen 
yksimielisesti päättäneet toimia yhdessä Itäm eren erityisten ongelmien ratkaisemiseksi 
HELCOM-toimintasuunnitelman puitteissa. HELCOM tarjoaa kuitenkin vain heikot 
mahdollisuudet toteuttaa toimenpiteitä ja valvoa niiden noudattamista. HELCOMin ulkopuolelle on lisäksi jäänyt m onia ympäristön tilan kannalta tärkeitä toimialoja, kuten 
kalastus, maatalous, teollisuus ja merenkul kuala. Ongelmaan ei todennäköisesti löydy 
ratkaisua, jos ympäristöongelmiin ei puututa integroidummalla toimintamallilla ja jos 
HELCOM-toimien täytäntöönpanoon ei saad a vankempaa poliittista sitoutumista. 
• Alueen hyvinvointiin liittyvät haasteet ovat kytk öksissä sisämarkkinoihin ja naapurimaiden 
kanssa käytävään kauppaan, innovointii n, yrittäjyyteen, pk-yrityksiin ja 
henkilöresursseihin sekä maa- , metsä- ja kalatalouteen. Si sämarkkinoihin, innovointiin ja 
työmarkkinoihin liittyvien ongelmien ratkaisemi seen ei ole niin pi tkälle kehitettyjä 
kansainvälisiä järjestelyjä kuin eräillä muilla alueilla. Se heijastaakin jossain määrin 
kansallisen ja EU:n tason vahvaa roolia onge lmiin puuttumisessa. On kuitenkin sellaisia 
kysymyksiä, joihin liittyviä alueellisia linkke jä sidosryhmät ovat erittäin halukkaita 
vahvistamaan. Etenkin haluttaisiin  tasoittaa alueen itäisten ja läntisten maiden välillä 
vallitsevia suuria eroja talouden suorituskyvy ssä. Perusteltua olisi esimerkiksi lisätä 
yhteistyötä EU-politiikan – kuten sisä markkinapolitiikan – täytäntöönpanossa. 
• Alueen kulkuyhteyksiin ja houkuttavuuteen liitty vien haasteiden taustalla ovat puolestaan 
energiavarmuus, energiamarkkinoi den integrointi ja energiate hokkuus, sisäiset ja ulkoiset 
liikenneyhteydet sekä alueen houkuttavuus asukkaid en ja turistien silmissä. Energia- ja 
liikenneverkkoihin liittyviä prioriteetteja kartoite taan erinäisillä strategisilla järjestelyillä, 
mutta olemassa ei ole riittävästi poliittista tahtoa varmistaa, että  kansalliset päätökset 
FI 3   FI vastaavat yhteisiä tarpeita. Toteuttamista ei koo rdinoida riittävästi, ei kä kansallista ja EU-
rahoitusta linjata toisiinsa. 
• Turvallisuushaasteita aiheutta vat rajatylittävä rikollisuus,  merenkulun turvallisuus ja 
merenkulkuun liittyvät turvatoimet sekä vakavat hätätilanteet niin merellä kuin maissa. 
Näihin ongelmiin on haettu ratkaisua lukuisi lla kansallisen, alueel lisen ja EU:n tason 
toimilla. Se kuitenkin johtaa sektorikohtaiseen ja maantieteelliseen hajanaisuuteen joillakin 
alueilla. Tietyt vakaviin merivahinkoihi n liittyvät kysymykset kuuluvat HELCOMin 
vastuulle. 
Keskeisenä ongelmana alueella ei ole aloitt eiden tai hallintorake nteiden puute, vaan 
pikemminkin se, etteivät pitkälti hajanaiset hallintorakenteet pysty tarjoamaan sellaisia 
toimintapuitteita, joiden kautta Itämeren al ueen ensisijaisiin kysymyksiin voitaisiin puuttua 
integroidulla tavalla, jossa otetaan huomioon ma hdolliset poliittiset rist iriitaisuudet ja eri 
sektorien väliset kompromissit. Siksi on yhteisi n toimin luotava sell ainen ympäristö, jossa 
sidosryhmät voivat ryhtyä sell aisiin toimiin, joilla alu een tarjoamat taloudelliset, 
ympäristölliset ja sosiaaliset mahdolli suudet voidaan hyödyntää täysimääräisesti. 
Itämeren alueen strategiassa ei  ehdoteta uutta EU-lainsäädäntöä . Strategia toteutetaan täysin 
jo voimassa olevan EU-lainsäädännön puittei ssa ja jäsenvaltioid en vapaaehtoisten 
sitoumusten pohjalta. Strategia ja toimin tasuunnitelma esitetään  asiaan liittyvien 
jäsenvaltioiden ja EU:n ulkopuolisten maiden pyynnöstä.  
Strategian yleisenä tavoitteena  on puuttua alueen kohtaamiin, l uonteeltaan suuralueellisiin 
haasteisiin ja sillä tavoin va hvistaa alueen kykyä hyödyntää sosi otaloudellista ja ympäristöön 
liittyvää potentiaaliaan. Alueesta pitäisi tulla ympäristön kannalta kestävämpi ja hyvinvoiva 
paikka, jonka kulkuyhteydet ja houkuttavuus para nevat ja jossa asukkaat voivat nauttia 
turvallisemmista oloista.  
Erityisenä tavoitteena  on luoda toimintapuitteet, joiden ka utta voidaan vastata haasteisiin, ja 
korjata hallintorakenteiden puutteet, jott a haasteisiin vastaamiseksi yksilöidyt 
(toimintasuunnitelmaan kootut) strategiset to imenpiteet voidaan toteuttaa mahdollisimman 
tehokkaasti, toimivasti ja yhtenäisesti. Sitä  varten on päästävä kolmeen tavoitteeseen: 
parannetaan toiminnan koordinointia ja yhtenäis yyttä, lujitetaan instituutioiden valmiuksia 
varmistaa toimien täytäntöönpano ja lisätään to iminnan näkyvyyttä ja vastuuvelvollisuutta. 
Valmiuksia vastata strategisiin haasteisiin voi daan parantaa eri tavo in. Sidosryhmät olivat 
julkisissa kuulemisissa kuitenkin sitä mieltä, että nykyiset hallintorakent eet olisi säilytettävä. 
Tässä yhteydessä on tarkaste ltu neljää vaihtoehtoa: 
1. Ei toteuteta uusia EU:n tason toimia , joilla tehostettaisiin maiden ja alueiden 
yhteistyötä. 
2. Ei perusteta uusia rakenteita.  Nykytilanteeseen verrattuna uutta olisivat strategia ja 
toimintasuunnitelma, jotka ku itenkin toteutettaisiin nykyist en rakenteiden puitteissa. 
3. Nojataan johonkin olemassa olevaan elimeen.  Vahvistettaisiin yhtä hallitustenvälistä 
elintä, joka tekisi toimintasuunnitelmaan liittyvät päätökset ja koordinoisi sen 
toteuttamista. Ainut riittävän monialai nen järjestö, jonka toimintaan kaikki 
asianomaiset jäsenvaltiot osal listuvat hallitustasolla, on It ämeren valtioiden neuvosto 
CBSS. 
FI 4   FI 4. Yhteisön toimintamalli, yleisten asioiden neuvosto ja komissio.  Strategiaa vietäisiin 
eteenpäin ja toteutettaisiin tavanomais en yhteisön toimintamallin mukaisesti. 
Poliittinen vastuu kuuluisi ministerineuvosto lle (tavallisesti yleisten asioiden 
kokoonpanossa), kun taas koordinoinnista, se urannasta ja rapor toinnista huolehtisi 
komissio. 
Seuraavassa taulukossa esitetään kunkin va ihtoehdon vahvuudet ja heikkoudet sen mukaan, 
miten ne pystyvät toteuttamaan asetetut erityiset tavoitteet. 
FI 5   FI Taulukko 1: Arvio hallint ovaihtoehtojen tehokkuudesta  
Hallintovaihtoehto  
Ei uutta rakennetta  Nojataan olemassa olevaan 
elimeen  Yhteisön malli  Hallinnollinen haaste 
Jäsenvaltiot toteuttavat 
strategian ja toiminta-
suunnitelman  Olemassa oleva hallitusten-
välinen järjestö toteuttaa 
strategian ja toiminta-
suunnitelman  Yleisten asioiden neuvosto (politiikka), komissio 
(koordinointi ja seuranta) 
Erityinen tavoite 1: lujitetaan instituutioid en valmiuksia varmistaa toimien täytäntöönpano  
Heikko, 
konsensukseen 
perustuva 
päätöksenteko  Ei parannusta  Kaikki jäsenet eivät kuulu EU:hun, mikä heikentää 
päätöksentekoa. Legitiimi korkean tason 
päätöksentekomekanismi 
parantaa tilannetta.  
Ei valmiuksia 
valvoa 
täytäntöönpanoa  Ei parannusta  Ei parannusta, sillä hallitusten-
välisillä järjestöillä ei ole 
valmiuksia valvoa 
täytäntöönpanoa  Täytäntöönpanon valvonta perustuu pelkästään 
vertaispaineeseen. Edistymistä 
mitataan suhteessa 
toimintasuunnitelmaan. 
Ei valmiuksia 
panna päätökset 
täytäntöön  Täytäntöönpano 
mahdollista, mutta 
koordinointi ei parane  Ei parannusta, CBSS:llä ei ole 
täytäntöönpanovalmiuksia  Korkean tason osallistuminen lisää täytäntöönpanon 
todennäköisyyttä. 
Erityinen tavoite 2: parannetaan toim innan koordinointia ja yhtenäisyyttä  
Päällekkäiset toimet  Ei parannusta nykyisiin 
koordinointijärjestelyihin  Tilanne paranisi, mutta ei olisi selvää, miten järjestö voisi 
koordinoida muiden, 
edustukseltaan 
samantasoistenkin järjestöjen 
toimia. Tilanne paranisi paremman koordinaation ja 
toimintasuunnitelmassa 
täsmennetyn vastuunjaon myötä. 
Harjoitetun 
politiikan 
hajanaisuus  Tilanne paranisi, kun 
kaikki jäsenvaltiot 
noudattaisivat samaa 
strategiaa.  Ei valtuuksia omaksua integroitua tapaa lähestyä EU:n 
toimintasuunnitelmaa Tilanne paranisi paremman 
koordinaation ja 
toimintasuunnitelmassa 
täsmennetyn integroidun 
lähestymistavan myötä.  
Ei valtuuksia tehdä päätöksiä, joilla on 
merkittävää 
vaikutusta 
organisaation 
kapean toiminta-
alan ulkopuolella  Ei parannusta  Tilanne paranisi, kun järjestölle 
annettaisiin yleinen vastuu 
yhteisen toiminnan 
toteuttamisesta. Järjestelyn 
luonnetta olisi kuitenkin 
muutettava.  Tilanne paranisi paremman koordinoinnin myötä. 
Epäselvä vastuunjako Tilanne paranisi. Vastuu olisi jäsenvaltioilla, mutta 
koordinointijärjestelyä ei 
olisi. Ei parannusta: jä rjestöllä ei 
valtuuksia tehdä muutoksia 
muissa järjestöissä  Tilanne paranisi 
toimintasuunnitelmassa 
täsmennetyn vastuunjaon myötä.  
Erityinen tavoite 3: lisätään toimi nnan näkyvyyttä ja vastuuvelvollisuutta  
Vastuuvelvollisuus 
heikko  Ei parannusta  Ongelmallista, sillä jäsenistöön kuuluu sekä EU-maita että EU:n 
strategiaan liittyviä EU:n 
ulkopuolisia maita Tilanne paranisi. Vastuu on jäsenvaltioilla, mutta 
täytäntöönpanon valvonta 
perustuu pelkästään 
vertaispaineeseen. Edistymistä 
mitataan suhteessa 
toimintasuunnitelmaan. 
Näkyvyys heikko  Strategia parantaisi tilannetta. Strategia parantaisi tilannetta.  Strategia ja korkeamman poliittisen tason päätöksenteko 
parantaisiva t tilannetta. 
Analyysin pohjalta parhaaksi vaihtoehdoksi nou see yhteisön toimintamalli. Se tarjoaa hyvät 
mahdollisuudet hallinnon laadun parantamiseen Itämeren alueella – etenkin seurannan 
kannalta se on vaihtoehdoista pa ras. Mallilla varmistetaan m yös vahva vertaisarviointi. 
Lisäksi se on ainoa malli, jolla huolehditta isiin toiminnan koordinoi nnista sekä yhteisön 
tasolla että Itämeren alueella, sillä yleisten asioiden neuvos tossa voidaan keskustella sekä 
Itämeren alueeseen liittyvistä että yhteisön tas on kysymyksistä. Muilla malleilla ei pystyttäisi 
FI 6   FI täysin käsittelemään sellaisia kysymyksiä (es im. maatalouteen ja kalastukseen liittyviä), 
joiden osalta yhteisöllä on merkittävää toimivaltaa,  siten että käsittely tapahtuisi integroidulla 
tavalla ja toimien johdonmukaisuudesta suhteess a EU:n muuhun politiikkaan huolehdittaisiin. 
Mallin ansiosta toimia koordinoitaisiin tiiviist i pohjoisen ulottuvuuden po litiikan kanssa, eikä 
EU:n kantojen vahvistamiseksi strategian ul kopuolella tarvit taisi ennakkokoordinointia, kuten 
olisi laita muissa vaihtoehdoissa.  
Lisäresurssien tarve määräytyy sen mukaan, kuinka korkealle st rategian tavoitteet asetetaan. 
Matalimmalla tasolla strategiaa varten tarv itaan valmiudet saada sidosryhmät mukaan 
strategian toteuttamiseen. Seuraavalla tasoll a tarvitaan pienehkö sihteeristö, joka pystyy 
laatimaan vuosikertomuksia ns. metavalvonnan  pohjalta ja hallinnoimaan korkean tason 
työryhmien toimintaa edistymisen arvioimiseksi. Se onnistuisi ainoastaan käyttämällä jo 
olemassa olevaa Itämeren alueen laitosta tai yhteisön mallilla. Kolmannella tasolla edellistä 
pitemmälle kehitetty sihteeristö  hoitaisi yhteydet EU:n toimielimiin. Nä in huolehdittaisiin 
toiminnan integroimisesta ja johdonmukaisuudesta suhteessa EU:n politii kkaan etenkin niillä 
aloilla, joilla EU:lla on vahva toimivalta. Siihen  ei päästäisi kuin yhteisön toimintamallilla.  
Integroitua vastaamista Itämeren alueen koht aamiin haasteisiin pidetään järkevänä, sillä 
vahvemmasta yhteistyöstä ja to isilta oppimisesta katsotaan olev an luvassa etuja. Integroidun 
lähestymistavan odotetaan parantavan alueella  eri osa-alueilla ha rjoitettavan politiikan 
keskinäistä johdonmukaisuutta ja edesauttavan yleistavoitteen saavuttamista. Toiminnan 
pitäisi tehostua, kun joh donmukaisuus paranee ja hajanaisuu s ja päällekkäisyydet vähenevät. 
Koordinoinnin lisäämisestä aihe utuvat hallinnolliset kustannukset jäänevät pieniksi verrattuna 
nykytasoiseen hallinnolliseen toimintaa n. Uutta lainsäädäntöä ei ehdoteta, 
raportointivelvollisuuksia ei o lla lisäämässä, eikä uusia p äätöksentekomekanismeja oteta 
käyttöön.  
Strategian toteutuksessa on huolehdittava siitä, e ttei se mutkista organisatorisia järjestelyjä. 
Tässä suhteessa EU:n toimielimet ja etenkin ne uvosto ja komissio voivat merkittävällä tavalla 
huolehtia siitä, että toimintasuunnitelma toteutet aan kurinalaisesti ja jäsennetysti ja siten 
johdonmukaisesti suhteessa yhteisön eri aloilla harjoittamaan politiikkaan. Samalla pyritään 
välttämään aloitteitten hajanaisuutta. 
Strategiaa olisi voitava päiv ittää säännöllisesti sen perust eella, miten tehokkaasti ja 
vaikuttavasti hallintorakenne pystyy toteuttamaan yhteistä toimintaa ja miten asianmukaisilta tavoitteet vaikuttavat. Strategi aan sisällytettävä tarkistuslau seke voisi kannustaa maita ja 
sidosryhmiä strategian toteuttamiseen ja kehittämiseen.