Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston luomisesta" () (97/C 30/01)

Neuvosto päätti 11. huhtikuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 16. heinäkuuta 1996. Esittelijänä oli Christoph Fuchs.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 338. täysistunnossaan (syyskuun 25. päivän kokouksessa 1996) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 82 ääntä puolesta, 4 ääntä vastaan, ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

Komission ehdotuksen tausta

1.1. Kuten komission tiedonannosta ja päätösehdotuksen perusteluista käy ilmi, tätä ehdotusta edelsivät perustavanlaatuinen tiedonanto kansanterveystyön toimintakehyksestä () ja varsinkin tiedonanto aidsin ja eräiden muiden tartuntatautien ehkäisemisestä (), jossa nimenomaan ehdotettiin tartuntatautien valvontaverkkojen perustamista ja laajentamista.

1.2. Talous- ja sosiaalikomitea on useissa kansanterveyttä koskevissa lausunnoissaan sekä viimeisimmässä lausunnossaan terveystilanteen seurantajärjestelmästä () korostanut, kuinka tärkeää on kehittää Euroopan laajuisesti koordinoitu torjuntajärjestelmä, parantaa tietojenvaihtoa ja yhtenäistää tietojen analysointi- ja tulkintamenetelmiä.

1.3. Lausunnossaan aidsin ja eräiden muiden tartuntatautien ehkäisemistä koskevasta toimintaohjelmasta komitea painotti, että Euroopan laajuisia seurantaverkkoja luotaessa tulee välttää päällekkäisyyksiä nykyisten koordinointiverkkojen kanssa; näiden verkkojen arvioinnin ja systematisoinnin avulla tulisi pystyä nimeämään malli- tai vertailukeskuksia, jotka voivat parhaiten johtaa hanketta (kohta 3.7).

1.4. Lausunnossa kehotettiin lisäksi kiinnittämään erityistä huomiota "uudelleen ilmaantuviin tauteihin" ja tekemään niistä epidemiologisia ad hoc -tutkimuksia (kohta 3.8) sekä perustamaan kansanterveydellisiä kriisitilanteita varten hätäavun eurooppalaisen ohjauskeskuksen (kohta 3.9).

2. Yleistä

2.1. Jos esim. aidsin ja eräiden muiden tartuntatautien ehkäisemistä koskeva toimintaohjelma tarjoaa mahdollisuuden kehittää ja kokeilla rajallisena ajanjaksona konkreettisia ja koordinoituja toimia, tulee komission ehdotuksen antaa perusta kestävälle ja EU:n laajuiselle verkostolle, joka seuraa ja valvoo suurta joukkoa erilaisia tartuntatauteja.

2.2. Komitea toteaa, että eurooppalainen seuranta- ja valvontaverkko voi koostua vain yhteensopivista kansallisista verkoista, ja siksi jäsenvaltioiden kansallisilla tartuntatautien seurannasta ja valvonnasta vastaavilla laitoksilla ja asiantuntijoilla tulisi olla keskeinen osa Euroopan laajuisen verkon kehittämisessä ja suunnittelussa.

2.3. TSK painottaa, etteivät tartuntataudit tunne maantieteellisiä rajoja. Komitea muistuttaa, että tämän vuoksi on muita, EU:n puitteet ylittäviä seuranta- ja valvontajärjestelmiä. Esimerkiksi maailman terveysjärjestö WHO toimii kansainvälisesti. Yhdysvaltojen kanssa on aloitettu yhteistyö tartuntatautien ennakkovaroitus- ja vastatoimijärjestelmän perustamiseksi EU:n ja USA:n yhteisen toimintasuunnitelman puitteissa. Myös G7:n hankkeessa teknologian soveltamiseksi terveydenhoitoalalla yksi keskeisiä aiheita on kansainvälinen tartuntatautien seurantaa koskeva tietojenvaihto. Niin ikään Kanada ja Japani osallistuvat näihin hankkeisiin. Komission ehdotuksen pohjalta suunnitellulla verkostolla on kosketuskohtia ja jopa päällekkäisyyksiä niiden kanssa. USA:n näkökulmasta katsottuna on varmistettava, että päällekkäinen työ ja päällekkäiset rakenteet vältetään ja hankkeet ennemminkin täydentävät toisiaan. Tämän oleellinen edellytys on kaikkien kahden- ja monenvälisten seuranta- ja valvontatoimien laaja ja ajantasainen tilastointi.

2.4. Komitea toteaa, että komission tiedonanto tartuntatautien seurantaverkostoista Euroopan yhteisössä on päätösehdotuksen keskeinen perusta. Tiedonannossa "seuranta" määritellään laajemmin. Määritelmässä painotetaan käsitteen epidemiologista pikemmin kuin sääntelypoliittista luonnetta. Myös päätösehdotuksen määritelmä "tartuntatautien valvonnasta" korostaa "toimivaltaisten kansanterveysviranomaisten tartuntatautien leviämisen ehkäisemiseksi toteuttamien toimenpiteiden" ohella toimenpiteiden epidemiologista luonnetta. Talous- ja sosiaalikomitea on erityisen tyytyväinen tähän painotukseen, sillä pidemmälle meneviä asianmukaisia suojatoimia saadaan aikaan vain ottamalla riittävästi huomioon kansalliset erityisehdot ja -edellytykset. Siksi komitea katsoo, että erityissuojatoimien suunnittelu tulisi jättää jäsenvaltioiden vastuulle. Komission toiminnan pitäisi varsinaisten valvontatoimien osalta olla luonteeltaan lähinnä koordinoivaa. Tätä tukee se, että Maastrichtin sopimuksen 129 artiklan 4 kohdan mukaan päätöksen perusteella hyväksyttyjen toimien voidaan katsoa sitovan jäsenvaltioita.

2.5. Näiden yleisten huomioiden sekä kyseiseen aihepiiriin liittyvien tähänastisten lausuntojensa valossa komitea suhtautuu periaatteessa myönteisesti komission ehdotukseen, joka on monessa suhteessa samansuuntainen kuin komitean tekemät ehdotukset. Komitea haluaa kuitenkin vielä esittää joukon huomioita ehdotuksen sisällöstä.

3. Ehdotuksen pääsisältö

3.1. Ehdotus sijoittuu yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteiselle vastuualueelle; tarkoituksena on perustaa verkko tartuntatautien epidemiologista seurantaa ja valvontaa varten. Jäsenvaltioiden täysipainoisen panoksen ansiosta verkon organisoinnissa ja rakentamisessa sen pitäisi mahdollistaa yhteistyö ja koordinointi tarvittavien tietojen keräämisessä, käsittelyssä ja vaihdossa.

3.2. Toiminta tähtää siis sairauksien ehkäisemiseen sanan laajassa merkityksessä ja perustuu toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusvaatimuksen kunnioittamiseen.

3.3. Tiedot tartuntataudeista tulee kerätä järjestämättömässä muodossa tai täysin anonyymisti, eikä henkilöiden tunnistaminen niiden perusteella saa missään tapauksessa olla mahdollista. Näin ei synny ristiriitaa yksilöiden tietosuojasta annettujen yhteisömääräysten kanssa.

3.4. Seurantaverkkoa luotaessa otetaan huomioon ja perustaksi nykyiset eurooppalaisella tasolla toimivat seurantajärjestelmät. Kaksinkertaista työtä vältetään lisäksi siten, että jäsenvaltiot sopivat yhteisestä seurantamallista määrittäen jokaiselle tartuntatautiryhmälle siitä tarvittavat tiedot ja sopivat ehkäisytoimet.

3.5. Lisäksi tulee ottaa mukaan vielä sovittavin järjestelyin asianomaisia kansainvälisiä järjestöjä ja kolmansia maita kuten Yhdysvallat, joiden kanssa yhteistyötä jo suunnitellaan, sekä seurantaverkot, joissa jäsenvaltiot ovat jo osallisina.

3.6. Liitteessä luetellut tartuntataudit ja valitut luokitukset ovat suuntaa-antavia. Komission tarkoituksena on päivittää jatkuvasti tautiluetteloa samoin kuin tähänastista toimenpidesuuntautunutta tautiluokittelua. Valvontaverkoston kohteena olevat tartuntataudit on tähän asti jaettu liitteen mukaan kahteen ryhmään:

1) rokotuksin ehkäistävät taudit (tuberkuloosi, jäykkäkouristus, polio, kurkkumätä, aivokalvontulehdus, tuhkarokko, sikotauti, vihurirokko, influenssa ja muut nuhakuumeet, jne.),

sukupuolitaudit (hepatiitti B, aids hiv, klamydia, jne.),

virushepatiitit (hepatiitti C ja muut vielä luokittelemattomat hepatiitit),

ravintoaineista johtuvat taudit (listerioosi, salmonella, jne.),

vedestä tai ympäristöstä johtuvat taudit (legioonalaistauti jne.),

hengitystietulehdukset,

muut erityisestä aiheuttajasta johtuvat taudit (Creutzfeldt-Jakobin tauti jne.).

2) Kansainvälisessä terveyssäännöstössä mainitut taudit (keltakuume, kolera, jyrsijöiden levittämä rutto),

muut taudit (raivotauti, pilkkukuume, afrikkalaiset verenvuotokuumeet, malaria ja kaikki muut vielä luokittelemattomat vakavat kulkutaudit, jne.).

4. Erityistä

Valtioiden välisen, tartuntatauteja koskevan epidemiologisen verkon perustaminen EU:hun on kyseisten tautien ehkäisemiseksi ja torjumiseksi sekä näin syntyvän yhteisvaikutushyödyn vuoksi kannatettavaa.

Tästä huolimatta jää vielä joukko kysymyksiä ja tilaa tarkennuksille ja parannusehdotuksille:

4.1. 1 artikla

4.1.1. Ehdotuksen 1 artiklassa perustettava yhteisötasoinen verkko hahmotellaan yksiselitteisesti vaakatasoiseksi rakenteeksi, sillä se kuvaillaan jäsenvaltioiden vastaavien rakenteiden väliseksi kiinteäksi yhteydeksi. Myös rahoitusliite jossa arvioidaan vain tällaisen "kiinteän yhteyden" kustannukset viittaa siihen, että yksittäisten toimien toteutus ja niiden rahoitus ovat yksinomaan jäsenvaltioiden asia. Ottaen huomioon eri jäsenvaltioissa vallitsevan tilanteen näyttää olevan tarpeen tutkia, tarvitaanko yhteisen seurantaverkon alkuvaiheessa EU:n (osa)rahoitusta, joka ylittää "kiinteän yhteyden" vaatimusten mukaan toistaiseksi suunnitellun rahoituksen.

4.1.2. Komitea muistuttaa, että nykyiset kansalliset järjestelmät vaihtelevat huomattavasti seuranta- ja valvontatavoitteidensa sekä -kykynsä suhteen. Komission ehdotusta ei saa tulkita niin, että yksittäisten jäsenvaltioiden järjestelmät joutuvat yhteisön toimien ja vaatimusten takia tyystin kyseenalaisiksi, ilman että yhteisö samalla myöntää varoja vastaavasti tarvittavien kansallisten rakenteiden luomiseksi.

4.1.3. Yleinen EU:n laajuinen verkko auttaa tehostamaan tartuntatautien seurannan ja valvonnan yhdenmukaistamista yhteisön alueella. Tämä on sinänsä hyvä asia. Yksittäisten jäsenvaltioiden erityispiirteiden takia tuntuisi kuitenkin järkevältä, ettei erityisiä suojatoimia satamissa, lentokentillä ja EU:n ja kolmansien maiden välisillä rajoilla määrätä tiukan yhdenmukaisiksi, vaan niiden suunnittelussa tulee ottaa huomioon kulloisetkin geopoliittiset, alueelliset, sosiokulttuuriset ja muut erityispiirteet. Siksi komitea on päätynyt siihen näkemykseen, että EU:n tasolla laadittujen toimien pitäisi pääsääntöisesti olla luonteeltaan suosituksenomaisia.

4.1.4. BSE:tä käsittelevässä äskettäisessä lausunnossaan () komitea ilmaisi huolensa siitä, että BSE:n ja Creutzfeldt-Jakobin taudin uuden muunnoksen väliseen mahdolliseen yhteyteen liittyvä tutkimus ja taudin ehkäisypolitiikka eivät etene. Komitea on tyytyväinen, että kyseisessä ohjelmassa otetaan kuitenkin huomioon Creutzfeldt-Jakobin taudin valvonta. Asian vaatima nopea toiminta ja välttämättömyys käyttää kaikkia tarvittavia taloudellisia keinoja jättävät kuitenkin kysymyksen, onko tämä ohjelma tilanteen tasalla ilman riittäviä omia varoja. Komitea pyytää näin ollen harkitsemaan rahoituskysymystä tapahtuneen kehityksen valossa uudelleen.

4.2. 2 artikla

"Tartuntatautien valvonnan" määritelmässä tulee painottaa ehkäisypoliittista puolta, ts. valvonta tulisi ymmärtää "yhteisten suuntaviivojen laatimiseksi ja torjuntatoimien yhteensovittamiseksi ja yhdenmukaistamiseksi". Tällaisen tulkinnan olisi heijastuttava tekstistä ennaltaehkäisyn tavoitteiden takaamiseksi kaikilla aloilla.

4.3. 3 artikla

4.3.1. Kuten 2 artiklassa, myös tässä tulee painottaa "valvonnan" ehkäisypoliittista ulottuvuutta. Komitean mielestä on syytä todeta, että yhteisön tasoinen "valvonta" on suunniteltava ja toteutettava yhteisössä noudatettavan läheisyysperiaatteen mukaisesti ja sovitettava kansallisiin valvontatoimiin.

4.3.2. Ehdotuksen 3 artiklan mukaan toimet kohdistuisivat yksinomaan tartuntatauteihin, jotka on jaettu "kyseisen jäsenvaltion alueelle ilmaantuviin tai uudelleen ilmaantuviin" sekä "kulkeutuviin" tauteihin. Tuntuisi järkeenkäyvältä, että vaihtelevan dramaattisesti ja ennustettavasti jonkin yhteiskunnan tautikenttään ilmaantuvat sairaudet edellyttävät myös erilaisia seuranta- ja valvontatoimia. Tämän vuoksi komitea kehottaa tutkimaan, onko päätösehdotuksen mukainen tautiluokittelu riittävä ja onko sairausten ryhmittely asianmukainen suhteessa siitä johdettaviin toimenpideluokkiin. Liitteessä mainitut taudit ja siinä käytetyt luokitteluperusteet voisivat tarjota perustan toimien suunnittelulle. Suuntaa-antavasti voidaan mainita muitakin sairauksia. Ajateltavissa on myös muita luokitteluperusteita niistä seuraavine toimenpideluokkineen. Jos yhtenä luokitteluperusteena on esimerkiksi "tarttuvuus veren välityksellä", korostaa tämä verensiirtoja ja veren lääketieteellis-teknistä käsittelyä koskevia erityistoimia. Jos taas käytetään uusien tautien "emerging diseases" -luokkaa, korostuvat ehkäisytoimet ja kriisisuunnitelmat. Joka tapauksessa luetteloon tulee lisätä merkittäviä sairauksia kuten hepatiitti A, papukaijakuume, Q-kuume, bakteeripunatauti ja lepra, vaikka sen päivitys toteutettaisiinkin suunnitellulla tavalla. Jäsenvaltioiden asiantuntijoiden tulisi osallistua intensiivisesti tällaiseen päivitykseen.

4.3.3. On myös tärkeätä tutkia, tulisiko toimien perusteiksi etsiä muita näkökohtia kuin ehdotettu tautiluokitus. Tämä koskee mm. laboratoriodiagnostisia ehkäisytoimia sekä kuljetus- ja hoitoyksiköiden sekä niiden koulutetun henkilökunnan käyttöönasettamista.

4.4. 4 artikla

4.4.1. Ehdotuksen 4 artiklassa kuvataan toimien suunnittelua ja toteutusta koskevan päätöksenteon rakenteet ja menettelyt. Komitea edellyttää, että niiden suhteen noudatetaan tarkasti yhteisössä kehitettyjä täytäntöönpanomääräyksiä.

4.4.2. Edellä (vrt. 4.1.1 ja 4.1.2) jo viitattiin toimien mahdolliseen sitovaan luonteeseen ja siitä jäsenvaltioille koituviin, niiden voimavaroihin liittyviin seurauksiin. Sen vuoksi jäsenvaltioiden ja erityisesti kansallisten valvonnan asiantuntijoiden edustus toimenpiteitä valmistelevassa komiteassa on keskeisen tärkeätä. Ehdotuksen mukaista kahta edustajaa jäsenmaata kohden on tätä taustaa vasten tarkasteltuna pidettävä vähimmäismääränä.

4.4.3. Komitea kehottaa tutkimaan, olisiko parempi, että toimenpiteet valmistelisi jäsenvaltioiden kansallisen tason toimivaltaisten seuranta- ja valvontaviranomaisten edustajien yhteiselin. Tällaisen elimen tulisi käyttää hyväkseen jäsenvaltioiden välisiä vaakatasoisia viestintä- ja työskentelyrakenteita.

4.5. 5 artikla

4.5.1. Ehdotuksen 5 artiklan 1 3 kohdassa mainituissa toimenpidetyypeissä on kyse epidemiologisista tai seroepidemiologisista toimista. Jäsenvaltioiden toimien nykyistä parempi vertailtavuus sekä niiden kautta saatujen tietojen kokoaminen ja koordinointi yhteisön tasolla saavat komitean varauksettoman kannatuksen.

4.5.2. Yhteisön yhteisten epidemiologisten työsääntöjen kehittämisen lisäksi on taattava, että näiden sääntöjen noudattamista voidaan vertailla. Sen vuoksi komitea katsoo, että jäsenvaltioissa käytettävien laadunvarmistusmenetelmien tulee olla keskenään vertailukelpoisia.

4.5.3. Tämän artiklan 4 kohdassa mainittujen suojatoimien ongelmiin puututtiin jo toisaalla (vrt. 4.1.3). Komitean mielestä komission roolin on tässä rajoituttava nimenomaisesti suojatoimien koordinointiin.

4.5.4. Artiklan 5 kohdassa mainitussa toimenpidetyypissä on ensi sijassa kyse ehkäisevistä toimista. Niiden yhteydessä kulloisenkin jäsenvaltion erityinen sosiokulttuurinen toimintaympäristö on hyvin merkittävä. Yksittäiset tämäntyyppiset toimet ovat mahdollisesti tehokkaampia, jos ne suunnitellaan ja toteutetaan pääasiassa kansallisella tasolla.

4.6. 6 artikla

4.6.1. Ehdotuksen 6 artiklassa määritellään hyvin abstraktilla tasolla tiedot, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle. Yksittäistapauksissa riippuu toteutettujen toimien luonteesta, koskevatko tiedot sairastuneita tai muita henkilöitä vai menettelysääntöjä. Ei ole myöskään määritetty, tulisiko henkilöitä koskevat tiedot toimittaa yksilöitynä vaiko vain järjestämättömässä muodossa, kuten Pariisissa kerättävät aidsia ja hiv-tartuntoja koskevat tiedot. Tämän suhteen on löydettävä kaikkien jäsenvaltioiden kannalta kestävä ratkaisu.

4.6.2. Kun kyseessä ovat epidemiologiset tai sairauden kulkua koskevat esitiedot, on selvitettävä, kenellä on oikeus käyttää niitä tieteellisiin lisäanalyyseihin ja minkä sääntöjen perusteella. Periaatteessa kaikkien kansallisten tietojen toimittajien tulisi alkuperäisinä tietolähteinä voida osallistua jatkoanalysointiin.

4.7. Uudenaikainen tieto- ja viestintätekniikka sekä uudenaikainen yhteistyöfilosofia mahdollistavat tässä lausunnossa painotetun verkoston hajautetun tai vaakatasoisen rakenteen toteutumisen riittävästi myös käytännössä. Toteutettavan järjestelmän tulisi olla sellainen, että kaikki jäsenvaltioiden siihen osallistuvat laitokset voivat käyttää suoraan järjestelmän keskustiedoston tietoja. Tietojen suodattaminen komission vastuuelimen kautta ei ole tarpeen.

4.8. Vielä kerran on korostettava, että tähänastiset menestyksekkäät yhteistyö- ja työnjakojärjestelyt tulee ehdottomasti ottaa mukaan ja hyödyntää niitä uudessa järjestelmässä. Kansallisten epidemiologisten keskusten yhteyteen perustetut yksiköt, jotka hoitavat koko Eurooppaa koskevien tietojen keräystä, dokumentointia sekä tiedotus- ja toimenpidepoliittista valmistelua, ovat osoittautuneet hyödyllisiksi hiv/aids-tartuntojen (Pariisi), salmonellan (Lontoo) ja legioonalaistaudin (Lontoo) seurannassa. Samanlaisia keskuksia voitaisiin perustaa muihin jäsenvaltioihin muita tautiryhmiä varten.

Bryssel, 25. syyskuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER

() EYVL N:o C 123, 26. 4. 1996, s. 10.

() EYVL N:o C 388, 31. 12. 1994.

() EYVL N:o C 133, 31. 5. 1995.

() EYVL N:o C 174, 17. 6. 1996.

() EYVL N:o C 295, 7. 10. 1996 s. 53.