ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Virallinen lehti nro C 279 , 01/10/1999 s. 0132



A4-0198/99 Päätös vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle kuudennen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 1997 Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen, - ottaa huomioon kolmannen AKT-ETY-yleissopimuksen ((EYVL L 86, 31.3.1986.)), - ottaa huomioon kuudennen ja seitsemännen Euroopan kehitysrahaston taseen ja tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 1997 (KOM(98)0442), - ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 1997 ja toimielinten vastaukset - yleiseen talousarvioon sekä kuudenteen ja seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon liittyviä toimia koskeva kertomus (C4-0676/98) ((EYVL C 349, 17.11.1998.)), - ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen 24/98 Euroopan kehitysrahastojen varoin rahoitetuista riskipääomatoimista sekä komission vastaukset ((EYVL C 389, 14.12.1998.)), - ottaa huomioon neuvoston 25. helmikuuta 1999 antaman suosituksen (6321/99 - C4-0185/99), - ottaa huomioon neuvoston julkilausuman tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumasta kuudenteen ja seitsemänteen Euroopan kehitysrahastoon liittyvistä toimista (6557/99 - C4-0187/99), - ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunnon (A4-0198/99); 1. Myöntää komissiolle vastuuvapauden kuudennen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 1997 seuraavien määrien perusteella: KUUDENNEN EKR:N TASE 31. JOULUKUUTA 1997 (TUHANSINA EUROINA) >TABLE> MÄÄRÄRAHOJEN KÄYTTÖ - KUUDES EKR 31.12.1997 VAROJEN JAKAUTUMINEN >TABLE> 2. Esittää huomautuksensa päätöslauselmassa, joka on osa tätä päätöstä; 3. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöksen ja parlamentin huomautukset sisältävän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja Euroopan investointipankille sekä julkaisemaan ne Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (L-sarja).
—

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 36 olevan 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C9-0003/2022),
—

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 36 olevan 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C9-0002/2022),
Palvelun vastaanottajilla on oikeus tehdä tämän asetuksen väitetystä rikkomisesta välityspalvelujen tarjoajia vastaan valitus sen jäsenvaltion digitaalisten palvelujen koordinaattorille, jossa palvelun vastaanottaja asuu tai johon se on sijoittautunut. Digitaalisten palvelujen koordinaattorin on arvioitava valitus ja toimitettava se tarvittaessa sijoittautumispaikan digitaalisten palvelujen koordinaattorille. Jos valitus kuuluu kyseisen jäsenvaltion jonkin toisen toimivaltaisen viranomaisen vastuulle, valituksen vastaanottavan digitaalisten palvelujen koordinaattorin on toimitettava se kyseiselle viranomaiselle.

1. Palvelun vastaanottajilla on oikeus tehdä tämän asetuksen väitetystä rikkomisesta välityspalvelujen tarjoajia vastaan valitus sen jäsenvaltion digitaalisten palvelujen koordinaattorille, jossa palvelun vastaanottaja asuu tai johon se on sijoittautunut. Osapuolilla on tämän menettelyn aikana oikeus tulla kuulluksi ja saada asianmukaisia tietoja menettelyn tilanteesta. Digitaalisten palvelujen koordinaattorin on arvioitava valitus ja toimitettava se tarvittaessa sijoittautumispaikan digitaalisten palvelujen koordinaattorille ilman aiheetonta viivytystä . Jos valitus kuuluu kyseisen jäsenvaltion jonkin toisen toimivaltaisen viranomaisen vastuulle, valituksen vastaanottavan digitaalisten palvelujen koordinaattorin on toimitettava se kyseiselle viranomaiselle ilman aiheetonta viivytystä .
(5) Asetuksessa (EY) N:o 1367/2006 säädetty sisäisen uudelleentarkastelun rajoittaminen yksittäistapauksia koskeviin hallintotoimiin on suurin este, jonka vuoksi valtiosta riippumattomat ympäristöjärjestöt eivät voi pyytää kyseisen asetuksen 10 artiklan mukaista hallintotoimien sisäistä uudelleentarkastelua soveltamisalaltaan laajemmille hallintotoimille . Sen vuoksi on tarpeen laajentaa kyseisessä asetuksessa vahvistetun sisäisen uudelleentarkastelumenettelyn soveltamisalaa siten, että se sisältää soveltamisalaltaan yleiset muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset.

(5) Asetuksessa (EY) N:o 1367/2006 säädetty sisäisen uudelleentarkastelun rajoittaminen yksittäistapauksia koskeviin hallintotoimiin on ollut pääasiallinen peruste jättää tutkimatta valtiosta riippumattomien ympäristöjärjestöjen pyynnöt, jotka koskevat kyseisen asetuksen 10 artiklan mukaista hallintotoimien sisäistä uudelleentarkastelua myös soveltamisalaltaan laajempien hallintotoimien osalta . Sen vuoksi on tarkoituksenmukaista laajentaa kyseisessä asetuksessa vahvistetun sisäisen uudelleentarkastelumenettelyn soveltamisalaa siten, että se sisältää soveltamisalaltaan yleiset muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset.
a)

kunkin sellaisen Raportoitavan henkilön nimi, osoite, verotunniste(et) ja syntymäaika- ja paikka (jos kyseessä on luonnollinen henkilö), joka on tosiasiallinen Tilinhaltija, ja jos kyseessä on Yksikkö, joka on Tilinhaltija ja jossa liitteissä esitettyjen huolellisuussääntöjen soveltamisen jälkeen tunnistetaan olevan yksi tai useampi Kontrolloiva henkilö, joka on Raportoitava henkilö, tämän Yksikön ja jokaisen Raportoitavan henkilön nimi, osoite ja verotunniste(et) sekä jokaisen Raportoitavan henkilön syntymäaika ja -paikka;
(2) Siirtyminen ilmastoneutraaliin ja kiertotalouteen on yksi unionin tärkeimmistä poliittisista tavoitteista. Eurooppa-neuvosto vahvisti 12 päivänä joulukuuta 2019 tavoitteen ilmastoneutraalista unionista vuoteen 2050 mennessä Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteiden mukaisesti. Ilmastonmuutoksen ja ympäristön pilaantumisen torjuminen hyödyttää kaikkia pitkällä aikavälillä ja tarjoaa mahdollisuuksia ja haasteita kaikille keskipitkällä aikavälillä, mutta kaikki alueet ja jäsenvaltiot eivät aloita siirtymää samasta vaiheesta eikä niillä ole samoja toimintavalmiuksia. Jotkin ovat edistyneempiä kuin toiset, ja siirtymällä on laajoja yhteiskunnallisia ja taloudellisia vaikutuksia niillä alueilla, joilla nojaudutaan voimakkaasti fossiilisiin polttoaineisiin – etenkin kivi- ja ruskohiileen, turpeeseen ja öljyliuskeeseen – tai kasvihuonekaasuvaltaiseen teollisuuteen. Tällaisissa tilanteissa riskinä on eritahtinen siirtymä unionissa ilmastotoimien alalla mutta myös kasvavat erot alueiden välillä, mikä on haitallista yhteiskunnallisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden kannalta.

(2) Siirtyminen ilmastoneutraaliin ja kiertotalouteen on yksi unionin tärkeimmistä poliittisista tavoitteista. Eurooppa-neuvosto vahvisti 12 päivänä joulukuuta 2019 tavoitteen ilmastoneutraalista unionista vuoteen 2050 mennessä Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteiden mukaisesti. Ilmastonmuutoksen ja ympäristön pilaantumisen torjuminen hyödyttää kaikkia pitkällä aikavälillä ja tarjoaa mahdollisuuksia ja haasteita kaikille keskipitkällä aikavälillä, mutta kaikki alueet ja jäsenvaltiot eivät aloita siirtymää samasta vaiheesta eikä niillä ole samoja toimintavalmiuksia. Jotkin ovat edistyneempiä kuin toiset, ja siirtymällä on laajoja yhteiskunnallisia, taloudellisia ja ympäristöön liittyviä vaikutuksia niillä alueilla, joilla nojaudutaan voimakkaasti fossiilisiin polttoaineisiin – etenkin kivi- ja ruskohiileen, turpeen käyttöön energiantuotannossa ja öljyliuskeeseen – tai kasvihuonekaasuvaltaiseen teollisuuteen. Tällaisissa tilanteissa riskinä on eritahtinen siirtymä unionissa ilmastotoimien alalla mutta myös kasvavat erot alueiden ja erityisesti syrjäisimpien alueiden, syrjäisten alueiden, saarialueiden ja maantieteellisesti epäsuotuisien alueiden sekä väestökadosta kärsivien alueiden välillä, mikä on haitallista yhteiskunnallisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden kannalta.
P9_TA(2020)0185

Vuorokautinen ja viikoittainen enimmäisajoaika, vähimmäistauot ja lepoajat sekä ajopiirtureilla tapahtuva paikannus ***II

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 9. heinäkuuta 2020 neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi asetuksen (EY) N:o 561/2006 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse vuorokautista ja viikoittaista enimmäisajoaikaa, vähimmäistaukoja sekä vuorokautisia ja viikoittaisia lepoaikoja koskevista vähimmäisvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 165/2014 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse ajopiirtureilla tapahtuvasta paikannuksesta (05114/1/2020 – C9-0104/2020 – 2017/0122(COD))

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: toinen käsittely)

(2021/C 371/21)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannan (05114/1/2020 – C9-0104/2020),

— ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 18. tammikuuta 2018 antaman lausunnon (1),

— ottaa huomioon alueiden komitean 1. helmikuuta 2018 antaman lausunnon (2),

— ottaa huomioon ensimmäisessä käsittelyssä vahvistamansa kannan (3) komission ehdotuksesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2017)0277),

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 7 kohdan,

— ottaa huomioon asiasta vastaavan valiokunnan työjärjestyksen 74 artiklan 4 kohdan mukaisesti hyväksymän alustavan sopimuksen,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 67 artiklan,

— ottaa huomioon liikenne- ja matkailuvaliokunnan suosituksen toiseen käsittelyyn (A9-0115/2020),

1. hyväksyy neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannan;

2. toteaa, että säädös annetaan neuvoston kannan mukaisesti;

3. kehottaa puhemiestä allekirjoittamaan säädöksen yhdessä neuvoston puheenjohtajan kanssa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 297 artiklan 1 kohdan mukaisesti;

4. kehottaa pääsihteeriä allekirjoittamaan säädöksen, kun on tarkistettu, että kaikki menettelyt on suoritettu asianmukaisesti, ja julkaisemaan sen yhteisymmärryksessä neuvoston pääsihteerin kanssa Euroopan unionin virallisessa lehdessä ;

5. kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille.

(1) EUVL C 197, 8.6.2018, s. 45.

(2) EUVL C 176, 23.5.2018, s. 57.

(3) Hyväksytyt tekstit 4.4.2019, P8_TA(2019)0340.
P9_TA(2020)0042

Erityistoimenpiteet, jotta saataisiin liikkeelle investointeja jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmiin ja muille talouden aloille covid-19:n puhkeamisen vastatoimena (koronaviruksen vaikutusten lieventämistä koskeva investointialoite) ***I

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 26. maaliskuuta 2020 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013 ja (EU) N:o 508/2014 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse erityistoimenpiteistä, jotta saataisiin liikkeelle investointeja jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmiin ja muille talouden aloille covid-19:n puhkeamisen vastatoimena (Koronaviruksen vaikutusten lieventämistä koskeva investointialoite) (COM(2020)0113 – C9-0083/2020 – 2020/0043(COD))

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)

(2021/C 316/05)

Euroopan parlamentti, joka,

— ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2020)0113),

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 43 artiklan 2 kohdan sekä 177 ja 178 artiklan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C9-0083/2020),

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan,

— on kuullut Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa,

— on kuullut alueiden komiteaa,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 59 ja 163 artiklan,

1. vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan;

2. pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se korvaa ehdotuksensa, muuttaa sitä huomattavasti tai aikoo muuttaa sitä huomattavasti;
(1) Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY (3), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä (EU) 2017/2455 (4), säädetään, että jos verovelvollinen mahdollistaa kolmansilta alueilta tai kolmansista maista tuotujen ja todelliselta arvoltaan enintään 150 euron lähetyksiin sisältyvien tavaroiden etämyynnin tai yhteisöön sijoittautumattomien verovelvollisten suorittamat yhteisön sisäiset tavaroiden luovutukset muulle kuin verovelvolliselle henkilölle markkinapaikan, alustan, portaalin tai vastaavan välineen kaltaisen sähköisen rajapinnan kautta, luovutuksen mahdollistavan verovelvollisen on katsottava itse vastaanottaneen ja luovuttaneen kyseiset tavarat. Koska kyseisessä säännöksessä yksi luovutus jaetaan kahteen osaan, on tarpeen määrittää, kumpaan osaan tavaroiden lähetys tai kuljetus liittyy, jotta tavaroiden luovutuspaikka voidaan määrittää asianmukaisesti.

(1) Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY (3), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä (EU) 2017/2455 (4), säädetään, että jos verovelvollinen mahdollistaa kolmansilta alueilta tai kolmansista maista tuotujen ja todelliselta arvoltaan enintään 150 euron lähetyksiin sisältyvien tavaroiden etämyynnin tai yhteisöön sijoittautumattomien verovelvollisten suorittamat yhteisön sisäiset tavaroiden luovutukset muulle kuin verovelvolliselle henkilölle markkinapaikan, alustan, portaalin tai vastaavan välineen kaltaisen sähköisen rajapinnan kautta, luovutuksen mahdollistavan verovelvollisen on katsottava itse vastaanottaneen ja luovuttaneen kyseiset tavarat. Koska kyseisessä säännöksessä yksi luovutus jaetaan kahteen osaan, on tarpeen määrittää, kumpaan osaan tavaroiden lähetys tai kuljetus liittyy, jotta tavaroiden luovutuspaikka voidaan määrittää asianmukaisesti. Lisäksi on tarpeen varmistaa, että näiden kahden luovutuksen verotettava tapahtuma toteutuu samanaikaisesti.
P8_TA(2019)0381

Kalavarojen säilyttäminen ja meriekosysteemien suojeleminen teknisten toimenpiteiden avulla ***I

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 16. huhtikuuta 2019 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämisestä ja meriekosysteemien suojelemisesta teknisten toimenpiteiden avulla, neuvoston asetusten (EY) N:o 1967/2006, (EY) N:o 1098/2007 ja (EY) N:o 1224/2009 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1343/2011 ja (EU) N:o 1380/2013 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 894/97, (EY) N:o 850/98, (EY) N:o 2549/2000, (EY) N:o 254/2002, (EY) N:o 812/2004 ja (EY) N:o 2187/2005 kumoamisesta (COM(2016)0134 – C8-0117/2016 – 2016/0074(COD))

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)

(2021/C 158/30)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (COM(2016)0134),

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 2 kohdan ja 43 artiklan 2 kohdan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C8-0117/2016),

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 3 kohdan,

— ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean 13. heinäkuuta 2016 antaman lausunnon (1),

— ottaa huomioon alueiden komitean 7. joulukuuta 2016 antaman lausunnon (2),

— ottaa huomioon asiasta vastaavan valiokunnan työjärjestyksen 69 f artiklan 4 kohdan mukaisesti hyväksymän alustavan sopimuksen sekä neuvoston edustajan 22. helmikuuta 2019 päivätyllä kirjeellä antaman sitoumuksen hyväksyä Euroopan parlamentin kanta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 4 kohdan mukaisesti,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 59 artiklan,

— ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan mietinnön sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan lausunnon (A8-0381/2017),

1. vahvistaa jäljempänä esitetyn ensimmäisen käsittelyn kannan ( 3 )

2. pyytää komissiota antamaan asian uudelleen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi, jos se korvaa ehdotuksensa, muuttaa sitä huomattavasti tai aikoo muuttaa sitä huomattavasti;

3. kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle sekä kansallisille parlamenteille.

(1) EUVL C 389, 21.10.2016, s. 67.

(2) EUVL C 185, 9.6.2017, s. 82.

(3) Tämä kanta korvaa 16. tammikuuta 2018 hyväksytyt tarkistukset (Hyväksytyt tekstit, P8_TA(2018)0003).
—

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 36 olevan 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0152/2019),
On tarpeen selkeyttää sääntöjä, jotka koskevat pienhankerahastoja, joita on pantu täytäntöön Ihmisten välisiä ja pienimuotoisia hankkeita on tuettu koko Interreg-aloitteen ajan, mutta joihin ei ole koskaan sovellettu erityissäännöksiä. Kuten myös alueiden komitean lausunnossa aiheesta Ihmisten väliset ja pienimuotoiset hankkeet rajat ylittävän yhteistyön ohjelmissa (16) todetaan, tällaisilla pienhankerahastoilla on merkittävä rooli luottamuksen rakentamisessa kansalaisten ja instituutioiden välille, ne tarjoavat eurooppalaista lisäarvoa ja edistävät merkittävästi rajatylittävän yhteistyön ohjelmien yleistä tavoitetta poistamalla rajaesteitä ja integroimalla raja-alueita ja niiden kansalaisia. Jotta voitaisiin pääasiassa pienhankerahastoista tai vastaavista välineistä, joista ei kuitenkaan ole annettu erityissääntöjä, minkä vuoksi pienhankerahastoja koskevia sääntöjä on tarpeen selkeyttää. Jotta voitaisiin saada lisäarvoa ja etuja ihmisten välisistä ja pienimuotoisista hankkeista myös paikallisen ja alueellisen kehityksen kannalta ja tehdä pienhankkeiden rahoituksen hallinnoinnista yksinkertaisempaa lopullisille tuensaajille, jotka eivät usein ole tottuneet hakemaan unionin rahoitusta, yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen ja kertakorvausten käyttö olisi tehtävä pakolliseksi tietyn kynnysarvon alapuolella. [tark. 24]
—

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 36 olevan 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0164/2018),
(1)

Kun neuvosto hyväksyi vuonna 1967 yhteisen arvonlisäverojärjestelmän neuvoston direktiiveillä 67/227/ETY (1) ja 67/228/ETY (2), sitouduttiin ottamaan käyttöön jäsenvaltioiden välisen kaupan verotuksessa lopullinen arvonlisäverojärjestelmä, joka toimisi samalla tavalla kuin yksittäisen jäsenvaltion sisällä. Poliittiset ja tekniset edellytykset eivät kuitenkaan olleet vielä otolliset tällaiselle järjestelmälle siinä vaiheessa, kun jäsenvaltioiden väliset verotukselliset rajat poistettiin vuoden 1992 lopussa, joten hyväksyttiin arvonlisäveroa koskeva siirtymäjärjestelmä. Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY (3), joka on tällä hetkellä voimassa, säädetään, että nämä siirtymäsäännöt on korvattava lopullisella järjestelmällä, joka periaatteessa perustuu tavaroiden luovutusten ja palvelujen suoritusten verottamiseen alkuperäjäsenvaltiossa. Nämä siirtymäsäännökset ovat kuitenkin olleet voimassa jo vuosikymmeniä, minkä vuoksi on syntynyt monimutkainen siirtymäkauden alv-järjestelmä, joka mahdollistaa rajat ylittävät unionin sisäiset alv-petokset. Näissä siirtymäsäännöissä on monia puutteita, joiden vuoksi alv-järjestelmä ei ole täysin tehokas eikä todellisten sisämarkkinoiden vaatimusten mukainen. Siirtymäkauden alv-järjestelmän haavoittuvuus tuli ilmi vain muutamia vuosia siitä, kun järjestelmä oli otettu käyttöön. Sen jälkeen on toteutettu useita lainsäädännöllisiä toimia (hallinnollisen yhteistyön parantaminen, yhteenvetoilmoitusten antamisen määräaikojen lyhentäminen, alakohtainen käännetty verovelvollisuus) ja muita kuin lainsäädännöllisiä toimia. Alv-vajeesta tehdyt uusimmat tutkimukset osoittavat kuitenkin, että valtavia summia arvonlisäveroja jää edelleen perimättä. Tämä on ensimmäinen lainsäädäntöehdotus sen jälkeen, kun nykyiset alv-säännöt otettiin käyttöön vuonna 1992, ja sillä pyritään käsittelemään rajatylittävien petosten perussyitä. Komissio pani 28 päivänä lokakuuta 2015 esittämässään tiedonannossa ”Sisämarkkinoiden päivitys: enemmän mahdollisuuksia kansalaisille ja yrityksille” merkille tämänhetkisten arvonlisäverosäännösten monimutkaisuuden ja piti sitä yhtenä sisämarkkinoiden loppuunsaattamisen suurimpana esteenä. Samalla alv-vaje, joka määritellään todella kerättyjen arvonlisäverotulojen ja teoreettisesti kerättävissä olevan määrän välisenä erotuksena, on kasvanut, ja se oli 151,5 miljardia euroa EU28:ssa vuonna 2015. Tämä osoittaa, että arvonlisäverojärjestelmää olisi uudistettava pikaisesti ja kattavasti, jotta saadaan aikaan lopullinen alv-järjestelmä ja voidaan edistää ja yksinkertaistaa unionin sisäistä rajat ylittävää kauppaa ja jotta järjestelmästä saadaan petoksille vähemmän altis.
(16)

Poiketen siitä, mitä varainhoitoasetuksessa säädetään, useasta unionin ohjelmasta tai välineestä yhdelle toimelle annettavan rahoituksen olisi oltava mahdollista monialaisen yhteistyön ja yhteentoimivuuden sallimiseksi ja tukemiseksi tarvittaessa. Tällaisissa tapauksissa rahoitusosuudet eivät kuitenkaan saa kattaa samoja kustannuksia varainhoitoasetuksessa säädetyn kaksinkertaista rahoituksen kieltoa koskevan periaatteen mukaisesti. Jos jäsenvaltiolle on jo myönnetty rahoitusosuuksia tai se on saanut sellaisia muista unionin ohjelmista tai sille on myönnetty tai se on saanut tukea unionin rahastosta samojen laitteiden hankintaan, kyseinen rahoitusosuus tai tuki olisi mainittava hakemuksessa.
14)

Varainhoitoasetuksen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (15), neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (16) ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1939 (17) mukaan unionin taloudellisia etuja on suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita ovat sääntöjenvastaisuuksien ja petosten ehkäiseminen, havaitseminen, korjaaminen ja tutkiminen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä ja soveltuvin osin hallinnollisten seuraamusten määrääminen. Erityisesti asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 ja asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 nojalla Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) voi tehdä tutkimuksia, joihin sisältyvät myös paikan päällä suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, selvittääkseen, onko kyse petoksesta, lahjonnasta tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja. Asetuksen (EU) 2017/1939 nojalla Euroopan syyttäjänvirasto voi tutkia petoksia ja muuta laitonta toimintaa, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja, sekä nostaa niistä syytteen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371 (18) mukaisesti. Varainhoitoasetuksen mukaan unionin rahoitusta saavien henkilöiden ja yhteisöjen on toimittava täydessä yhteistyössä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi sekä myönnettävä komissiolle, Euroopan petostentorjuntavirastolle (OLAF), Euroopan syyttäjänvirastolle (EPPO) ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle tarvittavat valtuudet.
2. Vaaran arvioinnit on tehtävä viimeistään [kolmen vuoden kuluttua päivästä, jona tämä direktiivi on viimeistään saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä]. Ne on tarkistettava kolmen vuoden välein ja saatettava tarvittaessa ajan tasalle.

2. Vaaran arvioinnit on tehtävä viimeistään [kolmen vuoden kuluttua päivästä, jona tämä direktiivi on viimeistään saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä]. Ne on tarkistettava kolmen vuoden välein ottaen huomioon direktiivin 2000/60/EY 7 artiklassa säädetty vaatimus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on yksilöitävä vesimuodostumat, ja saatettava tarvittaessa ajan tasalle.
—

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Amsterdamin sopimuksella, 39 artiklan 1 kohdan ja siirtymämääräyksistä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 36 olevan 9 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C8-0028/2018),