Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 77/780/ETY 12 artiklan, luottolaitosten vakavaraisuussuhteista annetun direktiivin 89/647/ETY 2, 6, 7 ja 8 artiklan sekä liitteiden II ja III ja sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä annetun direktiivin 93/6/ETY 2 artiklan ja liitteen II muuttamisesta" () (97/C 30/04)

Neuvosto päätti 28. toukokuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 17. heinäkuuta 1996. Esittelijänä oli Robert Pelletier.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. ja 26. syyskuuta 1996 pitämässään 338. täysistunnossa (syyskuun 25. päivän istunnossa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 88 ääntä puolesta, 2 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. TSK:lle lausuntoa varten tarkasteltavaksi toimitetun direktiiviehdotuksen kohteena on joukko luonteeltaan teknisiä ja tärkeysasteeltaan vaihtelevia muutosehdotuksia, jotka koskevat pankkitoimintaa sääteleviä perusdirektiivejä:

direktiivi 77/780/ETY, jonka tavoitteena on koordinoida luottolaitosten liiketoiminnan aloittamista ja harjoittamista koskevia säädöksiä,

direktiivi 89/647/ETY, joka koskee luottolaitosten vakavaraisuussuhdetta,

direktiivi 93/6/ETY, joka koskee sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omia varoja.

1.2. Eri muutosehdotusten välillä ei ole johdonmukaista linjaa.

1.3. Kyse on pankkialaa koskevien perusdirektiivien tiettyjen artiklojen mukauttamismenettelystä, joka on osoittautunut kokemuksen valossa tarpeelliseksi eräiden puutteiden korjaamiseksi ja erityisesti Baselissa "ryhmä kymmenen" piirissä tehdyn, johdannaisiin liittyvien riskien suojauskohtelua koskevan työn huomioon ottamiseksi.

1.4. Niinpä tekstiä on syytä tarkastella artikla artiklalta.

2. Erityistä

2.1. Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamista käsittelevän direktiivin 77/780/ETY muuttaminen

2.1.1. 1 artikla: 12 artiklan 3 kohdan muutos

2.1.1.1. Direktiivin 77/780/ETY 12 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettu toisella direktiivillä 15. joulukuuta 1989, järjestellään ETY:n toimivaltaisten pankkiviranomaisten välistä tietojenvaihtoa salassapitovelvollisuus huomioon ottaen.

Myös kolmansien maiden toimivaltaisilta viranomaisilta vaaditaan salassapitovelvollisuutta.

2.1.1.2. 12 artiklassa ei anneta jäsenvaltioille mahdollisuutta solmia yhteistyösopimuksia tietojen vaihdosta pankkialan ulkopuolisten valvontaviranomaisten kanssa kolmansissa maissa.

2.1.1.3. Ottaen huomioon pankkialan sekä muiden rahoitustoimia harjoittavien alojen kuten vakuutusalan väliset läheiset yhteydet komissiolla on aihetta laajentaa yhteistyötä pankkialan ulkopuolisten valvontaviranomaisten kanssa kolmansissa maissa vaatimalla niiltä vastaavaa salassapitovelvollisuutta.

2.1.1.4. Komitea kannattaa komission ehdottamaa muutosta.

2.2. Luottolaitosten vakavaraisuussuhdetta koskevan direktiivin 89/647/ETY muuttaminen

2.2.1. 2 artikla: 2 artiklan 2 kohdan muutos

2.2.1.1. Ehdotettu menettelytapa on tarkoitettu lieventämään vakavaraisuussuhdetta koskevia vaatimuksia tietyn lainaajatyypin, nimittäin sellaisten kirkkojen ja uskonnollisten yhteisöjen osalta, joilla on oikeus kantaa veroja.

2.2.1.2. Komissio on oikeassa todetessaan, että kyseinen luottoriski ei ole suurempi kuin silloin, kun kyseessä ovat alue- tai paikallisviranomaiset, joilla on sama oikeus.

2.2.1.3. Kyseinen säädös koskee vain kolmea EU:n jäsenvaltiota: Saksaa, Ruotsia ja Suomea.

2.2.1.4. Talous- ja sosiaalikomitealla ei ole ehdotukseen huomauttamista.

2.2.2. 3 artikla: 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan 8 alakohdan ja c alakohdan 2 alakohdan muutos

2.2.2.1. Artiklan tarkoitus on palauttaa vakavaraisuusdirektiivissä ennakoitu 0 prosentin painotus, joka koskee luonteeltaan puhtaasti kirjausteknisiä aktiivaeriä.

2.2.2.2. Kyseiset aktiivaerät ovat riskittömiä ja ilman vastaerää ja niin ollen pelkkiä passiivan vastakirjauksia.

2.2.2.3. Toimenpide ei anna aihetta huomautuksiin.

2.2.3. 4 artikla: 6 artiklan 2 kohdan muutos

2.2.3.1. Artiklan tarkoitus ei ole rangaista Euroopan investointirahastosta merkitystä, maksamatta olevasta pääoman osasta uudella riskipainotuksella.

2.2.3.2. Hiljattain perustetun investointirahaston on määrä vahvistaa sisämarkkinoita sekä tukea talouden elpymistä.

Siksi ei ole mitään syytä rangaista rahoituslaitoksia siitä, että ne merkitsevät rahaston pääomasta 30 %, mistä todellisuudessa maksetaan vain 20 %.

2.2.3.3. Rahaston jäseninä olevien rahoituslaitosten hiljainen sitoumus maksamatta jätettävään merkittyyn erään näyttää tarpeeksi varmalta, jotta komission ehdotus 20 %:n painotuksesta tuntuu oikeutetulta.

2.2.4. 5 artikla

2.2.4.1. Direktiiviin omien varojen riittävyydestä tehtyjen muutosehdotusten (8 ja 10 artikla) tarkoituksena on sisällyttää liitteeseen II taseen ulkopuolisten johdannaissopimusten tiukemman ja tarkemman suojauskohtelun toteuttamiseen tarvittavat tekniset määräykset laajentamalla suojattujen sopimusten kenttää.

On kuitenkin aiheellista selvittää raaka-ainesopimuksia koskevan painotuspäätöksen vaikutukset pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.

2.2.4.2. Liitteessä II esitettyjä menetelmiä sovelletaan taseen ulkopuolisiin OTC-johdannaiseriin. Menetelmiä ei siis sovelleta järjestäytyneillä markkinoilla solmittuihin sopimuksiin, joilla on päivittäiset katevaatimukset, eikä ulkomaisiin valuuttasopimuksiin (kultaa koskevia sopimuksia lukuunottamatta), joiden alkuperäinen erääntymisaika on enintään neljätoista kalenteripäivää.

2.2.4.3. OTC-johdannaisia koskevan luottoriskin arvioimiseksi rahoituslaitosten on käytettävä seuraavaa laskukaavaa:

kaikkien positiivisen arvon sopimusten juokseva jälleenhankintakustannus (markkinahinnan mukaan arvioituna),

tulevaa mahdollista luottoriskiä vastaava summa, joka on laskettu prosentteina kirjoihin merkitystä nimellisarvosta riippuen jäljellejäävästä erääntymispäivästä ja sopimuksen luonteesta (taulukko I).

2.2.4.4. Kyseistä juoksevaa riskimenetelmää käyttäville pankeille kahdenväliseen nettosijoitussopimukseen sisältyvistä futuurikaupoista aiheutuva luottoriski lasketaan seuraavien osien summana:

Nettojälleenhankintakustannus markkinahintaan markkina-arvon ollessa positiivinen, lisättynä pohjana olevan nimellisarvon perusteella lasketulla määrällä. Nettosijoitussopimuksiin sovellettava lisämäärä (PCEväh) on samansuuruinen kuin bruttolisäyksen painotettu keskiarvo (PCEbrutto) sekä bruttolisäys korjattuna juoksevan nettojälleenhankintakustannuksen ja juoksevan bruttojälleenhankintakustannuksen (NGR) suhteella: laskelma voidaan esittää lyhyesti seuraavasti:

PCEväh = 0,4 PCEbrutto + 0,6 NGR × PCEbrutto

2.2.4.5. Direktiivissä käytetty riskienlaskentamenetelmä vastaa Baselin komitean suosituksia eikä anna aihetta huomautuksiin.

2.2.5. 6 artikla

2.2.5.1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 50 prosentin painotusta taseen ulkopuolisiin eriin, jotka ovat takaussitoumuksia tai luottoa vastaavia luottotakuita ja joille on täysi kiinnitysvakuus.

2.2.5.2. TSK:lla ole huomauttamista tähän artiklaan.

2.2.5.3. 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tulisi täsmentää, että vastaisuudessa painotetaan 20 prosentilla saatavat, joiden vakuutena on jäsenvaltiona aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisten liikkeeseen laskemia arvopapereita 7 artiklassa säädetyin varauksin (siinä tapauksessa, että 8 artiklan ehdotus jää voimaan).

3. Päätelmä

Komitea kannattaa komission ehdotuksia ja toivoo, että ne hyväksytään mahdollisimman pian, jotta voidaan välttää tilanne, jossa Euroopan unionin luottolaitokset kärsivät kilpailun vääristymisestä niiden muualla maailmassa toimiviin kumppaneihin nähden.

Bryssel, 25. syyskuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER

() EYVL N:o C 208, 19. 7. 1996, s. 8.