Tiivistelmä Kroatian oikeuslaitoksen toiminta on parantunut: oikeudenkäyntien kesto on lyhentynyt ja käsittelyruuhka vähentynyt. Lisäparannuksia tarvitaan kuitenkin vakavien tehokkuuteen ja laatuun liittyvien haasteiden ratkaisemiseksi. Uusien sähköisten viestintävälineiden yleistyminen tuomioistuimissa on johtanut niiden käytön asteittaiseen kasvuun. Meneillään oleva korkeimman oikeuden uuden presidentin nimittämisprosessi on herättänyt kiistoja ja antanut aihetta toistuviin julkisiin lausuntoihin, joissa vähätellään tuomareita. Korkeimman oikeuden seuraavaa presidenttiä koskevien eriävien näkemysten vuoksi perustuslakituomioistuin korosti valtion viranomaisten välisen yhteistyön merkitystä. Valtion tuomarineuvosto teki ehdotuksia vahvistaakseen rooliaan tuomareiden valinnassa. Tätä kysymystä käsiteltiin jo oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020. Tuomarien väitetyt eettiset rikkomukset ja kurinpitorikkomukset johtivat oikeudenkäynteihin valtion tuomarineuvostossa ja tuomarineuvostoissa sekä rikostutkintaan. Oikeuslaitoksen riippumattomuuden tasoa pidetään hyvin alhaisena. Valtion tuomarineuvoston ja syyttäjäneuvostojen henkilöresurssit ovat edelleen puutteellisia, vaikka tuomareiden ja valtion syyttäjien äskettäin julkaistujen varallisuusilmoitusten tarkastamiseen on osoitettu jonkin verran lisähenkilöstöä. Uusi korruptiontorjuntastrategia vuosiksi 2021–2030 on julkisen kuulemisen kohteena. Edellisen strategian tapaan sitä koskevassa ehdotusluonnoksessa kaavaillaan myös parhaillaan valmisteilla olevan eturistiriitojen ehkäisemistä koskevan oikeudellisen kehyksen tiukentamista. Hallituksen jäsenten ja parlamentin jäsenten eettiset säännöt puuttuvat edelleen, ja pyöröovi-ilmiötä säännellään vain osittain. Lobbaustoimintaa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ei ole vielä otettu käyttöön. Vaikka hallituksen jäsenten poliittisen koskemattomuuden puitteita koskevista muutoksista on ilmoitettu, lainsäädäntötoimia ei ole vielä toteutettu. Julkiset hankintamenettelyt ovat edelleen korruptiolle erittäin riskialtis ala, ja väärinkäytösten paljastajien ilmoitusten perusteella onkin havaittu useita tapauksia. Korkean tason korruptiota koskeva syytteeseenpano ja tutkinta jatkuvat, mutta pitkittyneiden oikeudenkäyntien vuoksi tuomiot usein viivästyvät. Kroatia on päivittämässä medialainsäädäntöään audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Sähköisestä viestinnästä annetun lain tarkistus on määrä hyväksyä vielä vuonna 2021. Huoli sähköisen viestinnän viraston poliittisesta riippumattomuudesta on edelleen olemassa, ja sen hallintoelimen mahdollisille jäsenille on kaavailtu uusia pätevyysvaatimuksia lain tarkistamisen yhteydessä. Kroatialla on vankat puitteet tiedotusvälineiden omistusta koskevien tietojen avoimuudelle, ja se suunnittelee lisäparannuksia. Vaikka valtion maksamaa ilmoitustoimintaa säännellään osittain sähköistä mediaa koskevalla lailla, sidosryhmien mukaan se heikentää usein tällaisesta rahoituksesta taloudellisesti riippuvaisten tiedotusvälineiden poliittista riippumattomuutta erityisesti paikallistasolla. Toimittajien suojelua koskeva oikeudellinen kehys on olemassa, mutta toimittajia uhkaillaan yhä. Erityisesti toimittajiin kohdistuvien strategisten, julkisen osallistumisen häirintätarkoituksessa nostettujen kanteiden suuri määrä on edelleen vakava huolenaihe. Tiedonsaanti on varmistettu lailla, mutta toimittajien pyyntöjen käsittelyssä on edelleen viiveitä. Keskinäisen valvonnan osalta voidaan todeta, että vaikka julkiset kuulemiset sisältyvät lainsäädäntömenettelyihin, sidosryhmät pitävät kansalaisten osallistumista pikemminkin muodollisena kuin sisällöllisenä. Kroatia ei julistanut poikkeustilaa, ja covid-19-pandemiaan liittyviä toimenpiteitä on toteutettu tartuntatauteja koskevan, kahdesti muutetun lain perusteella. Perustuslakituomioistuin on tarkastellut näitä toimenpiteitä ja todennut, että ne ovat perustuslain mukaisia. Se on todennut myös, että parlamentin olisi löydettävä keinot taata tehtäviensä hoitaminen pandemian aikana. Oikeusasiamiehen tutkimusten suorittamiseen tarvittavien tietojen saantia pitää parantaa. Vuodesta 2016 valmisteltu kansalaisyhteiskunnan kehittämistä tukeva kansallinen suunnitelma vuosiksi 2021–2027 on edelleen hyväksymättä, mikä mainittiin oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020.

I.Oikeuslaitos

Kroatiassa on kolmitasoinen oikeusjärjestelmä, jossa on yleisiä ja erikoistuneita tuomioistuimia. Ensimmäisen oikeusasteen yleiset tuomioistuimet, jotka käsittelevät siviili- ja rikosasioita, koostuvat kunnallisista tuomioistuimista (34), kun taas maakunnalliset (15) tuomioistuimet ovat toisen oikeusasteen yleisiä tuomioistuimia, joilla on tiettyä toimivaltaa myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimina. Ensimmäisen oikeusasteen erityistuomioistuimia ovat yhdeksän kauppatuomioistuinta ja neljä hallintotuomioistuinta. Toisen oikeusasteen erityistuomioistuimia ovat korkein rikostuomioistuin, korkein rikkomustuomioistuin, korkein kauppatuomioistuin ja korkein hallinto-oikeus. Korkein oikeus käsittelee kaikentyyppisiä asioita. Perustuslakituomioistuin suorittaa perustuslainmukaisuuden valvontaa. Riippumaton valtion tuomarineuvosto varmistaa oikeuslaitoksen autonomian ja riippumattomuuden. Valtion syyttäjänvirasto on autonominen ja riippumaton lainkäyttöelin, joka toimii syyttäjälaitoksena, toteuttaa oikeustoimia valtion omaisuuden suojelemiseksi ja käyttää oikeussuojakeinoja perustuslain ja lakien suojaamiseksi. Jokaista valtion syyttäjävirastoa johtaa ylin syyttäjäviranomainen. Valtakunnansyyttäjä johtaa Kroatian tasavallan valtion syyttäjävirastoa, joka on ylin syyttäjäviranomainen. Valtion syyttäjien ja apulaissyyttäjien nimittämistä ja uraa koskevat valtuudet kuuluvat valtion syyttäjäneuvostolle, kun taas edustusvaltuudet ja viraston johtaminen kuuluvat valtakunnansyyttäjälle. Valtion syyttäjäneuvosto on riippumaton itsehallintoelin, jonka tehtävänä on varmistaa valtion syyttäjäviraston autonomia ja riippumattomuus. Kroatia osallistuu Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) toimintaan. Kroatian asianajajaliitto on riippumaton, itsehallinnollinen ammattialajärjestö, joka vastaa asianajajia koskevista kurinpitomenettelyistä.

Riippumattomuus

Käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on ollut laskusuunnassa. Kansalaisten käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on heikentynyt vuonna 2021 ja on edelleen EU:n alhaisin (osuus kansalaisista, joiden käsityksen mukaan oikeuslaitoksen riippumattomuus on melko hyvä tai erittäin hyvä, laski 24 prosentista 17 prosenttiin). Yritysten käsitys riippumattomuudesta on myös hyvin alhainen, ja se putosi EU:n alhaisimmaksi (yritysten osuus, joiden käsityksen mukaan oikeuslaitoksen riippumattomuus on melko hyvä tai erittäin hyvä, pysyi 16 prosentissa, ja niiden yritysten osuus, jotka pitivät riippumattomuutta erittäin huonona, kasvoi 36 prosentista 43 prosenttiin). EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulu osoittaa, että laskusuuntaus on jatkunut vuodesta 2016. Kansalaisten useimmiten mainitsema syy siihen, miksi he eivät pidä oikeuslaitosta ja tuomareita riippumattomina, on käsitys vaikuttamisyrityksistä ja painostuksesta hallituksen ja poliitikkojen taholta. Yksityiskohtaisemmat selvitykset voisivat auttaa käsittelemään näitä kysymyksiä tarkastelemalla oikeuslaitoksen eri sidosryhmien erityisiä syitä siihen, että oikeuslaitoksen riippumattomuutta pidetään jatkuvasti heikkona.

Meneillään oleva korkeimman oikeuden uuden presidentin nimittämisprosessi on herättänyt kiistaa, ja perustuslakituomioistuin korosti valtion viranomaisten välisen yhteistyön merkitystä. Uuden presidentin nimittämisprosessi on johtanut valtion viranomaisten korkeimpien edustajien väliseen tiiviiseen näkemystenvaihtoon ja toistuviin kielteisiin lausuntoihin korkeimmasta oikeudesta ja muista tuomareista. Perustuslain mukaan parlamentti nimittää korkeimman oikeuden presidentin tasavallan presidentin ehdotuksesta. Korkeimman oikeuden yleiskokous ja asiasta vastaava parlamentin valiokunta antavat lausuntonsa ehdokkaista. Kuten perustuslakituomioistuin on selventänyt, nämä lausunnot, jotka on annettava kaikista ehdokkaista, eivät sido tasavallan presidenttiä. Vuonna 2018 hyväksyttyjen muutosten mukaisesti valtion tuomarineuvosto toimitti helmikuussa 2021 tasavallan presidentin kansliaan kolmen ehdokkaan hakemukset (mukaan lukien virassa oleva korkeimman oikeuden presidentti). Tasavallan presidentti ehdotti parlamentille ehdokasta, joka ei ollut hakenut avointa virkaa, ja väitti, että tuomioistuinlakiin vuonna 2018 tehdyt muutokset, joilla avointa virkaa koskeva hakumenettely vahvistettiin, ovat perustuslain vastaisia. Perustuslakituomioistuin totesi myöhemmin, että vuoden 2018 muutokset ovat perustuslain mukaisia. Tuomioistuin selvensi, että tasavallan presidentti voi valita ainoastaan avointa virkaa hakeneiden ehdokkaiden joukosta; presidentti voi kuitenkin päättää olla ehdottamatta ketään paikkaa hakeneista ehdokkaista, ja ilmoittaa asiasta parlamentille. Hylätyllä ehdokkaalla on oikeus pyytää parlamentin päätöksen uudelleentarkastelua perustuslakituomioistuimessa. Tuomioistuin korosti myös perustuslaillista vaatimusta, jonka mukaan valtion viranomaisten on tehtävä yhteistyötä yhteisten ratkaisujen löytämiseksi oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti ja epävakautta aiheuttavien tilanteiden välttämiseksi, koska ne haittaisivat korkeimman oikeuden toimintaa. Perustuslakituomioistuimen tuomion jälkeen tasavallan presidentti pyysi viran julkaisemista uudelleen. Uuden ilmoituksen julkaisemisen jälkeen tasavallan presidentti ehdotti parlamentille kesäkuussa 2021 yhtä viidestä ehdokkaasta (yksikään korkeimman oikeuden nykyinen tuomari ei hakenut), mutta parlamentti ei nimittänyt ehdokasta. Valtion tuomarineuvosto julkaisi 7. heinäkuuta 2021 kolmannen julkisen haun. Koska korkeimman oikeuden uutta presidenttiä ei ole nimitetty ennen nykyisen presidentin toimikauden päättymistä, korkeimman oikeuden varapresidentti hoitaa tätä tehtävää mahdollisesti pitkään. Kun otetaan huomioon, että korkeimman oikeuden presidenttiehdokas voitaisiin samanaikaisesti nimittää myös uudeksi tuomariksi (jos henkilö ei ollut jo tuomari), on syytä huomata, että tuomareiden valintaprosessia koskevien Euroopan neuvoston suositusten mukaan kun perustuslain tai muiden lakien säännösten mukaan päätökset tekee valtionpäämies, hallitus tai lainsäädäntövallan käyttäjä, tulisi kyseisen nimittävän tahon käytännössä noudattaa riippumattoman toimivaltaisen viranomaisen, joka merkittävässä määrin koostuu oikeuslaitoksen edustajista (tässä tapauksessa korkeimman oikeuden yleiskokouksen), lausuntoa.

Valtion tuomarineuvosto teki ehdotuksia vahvistaakseen asemaansa tuomareiden valinnassa. Oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 todettiin, että valtion tuomarineuvostolla ja valtion syyttäjäneuvostolla on edessään haasteita, jotka johtuvat muutoksista, joilla heikennettiin niiden roolia tuomareiden ja valtion syyttäjien valinnassa. Tuomareiden osalta vuoden 2018 muutoksissa vähennettiin niiden pisteiden määrää, jotka valtion tuomarineuvosto voi myöntää hakijoille haastattelun perusteella, mikä heikensi neuvoston mahdollisuutta tehdä ero hakijoiden välillä. Maaliskuussa 2021 valtion tuomarineuvosto laati analyysin tuomareiden valintaa koskevan lain säännöksistä ja ehdotti muutoksia. Neuvosto korosti, että nykyiset säännökset, joilla ehdokkaille myönnetään pisteitä valintamenettelyssä, vaarantavat sen mahdollisuuden toimia riippumattomana ja autonomisena elimenä, jonka tehtävänä on varmistaa oikeuslaitoksen riippumattomuus. Neuvoston mukaan nykyisessä järjestelmässä, jossa oikeusviranomaisia kouluttavassa valtion oppilaitoksessa saavutetut pisteet ovat ratkaisevassa asemassa tuomareiden valinnassa, neuvostolla ei ole merkittävää roolia eikä vaikutusvaltaa tuomareiden valinnassa. Uusissa ehdotuksissa pohditaan, miten neuvoston roolia valintaprosessissa voitaisiin parantaa. Neuvosto ehdotti myös parannuksia tuomareita koskevien kurinpitomenettelyjen kehykseen erityisesti määräaikojen osalta. Tältä osin valtion tuomarineuvoston ja syyttäjäneuvoston käytettävissä olevat resurssit ovat tärkeitä tekijöitä molempien neuvostojen työn laadun parantamisessa.

Valtion tuomarineuvosto ja valtion syyttäjäneuvosto saivat lisäresursseja tarkistaakseen tuomareiden ja valtion syyttäjien äskettäin julkaistut varallisuusilmoitukset. Tammikuussa 2021 tuomareiden ja valtion syyttäjien varallisuusilmoitukset julkaistiin verkossa ja ne tulivat julkisesti saataville. Oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 todettiin, että sähköisiin välineisiin liittyvää tukea ja riittäviä henkilöresursseja tarvittaisiin sen varmistamiseksi, että valtion tuomarineuvosto ja valtion syyttäjäneuvosto voivat tarkistaa ilmoitukset tehokkaasti ja nopeasti, mahdollisuuksien mukaan jo ennen niiden julkaisemista verkossa. Molemmat neuvostot ovat ryhtyneet toimiin, jotta niiden tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmät voidaan liittää toimivaltaisten viranomaisten tietokantoihin. Neuvostojen liittäminen näihin tietokantoihin mahdollistaisi varojen tehokkaamman tarkistamisen. Kuten oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 todetaan, näissä tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmissä ei automaattisesti havaita epäjohdonmukaisuuksia tuomareiden ja valtion syyttäjien ilmoitetun ja todellisen varallisuuden välillä. Huhtikuussa 2021 neuvostoihin otettiin kolme virkamiestä (yksi virkamies siirrettiin valtion syyttäjäneuvostoon ja kaksi valtion tuomarineuvostoon), jotka siirrettiin väliaikaisesti oikeus- ja hallintoministeriöstä avustamaan varallisuusilmoitusten manuaalisessa todentamisessa. Molempia neuvostoja varten on tarkoitus ottaa käyttöön automaattinen ohjelmistoratkaisu, jonka tavoitteena on tietojen automaattinen vertailu, ja se on tarkoitus ottaa käyttöön vuoden 2021 loppuun mennessä. Ohjelmistoratkaisuun on tarkoitus tehdä lisäparannuksia sekä molempien neuvostojen että eturistiriitojen ratkaisemista käsittelevän komission osalta (joka on käyttänyt ohjelmistoratkaisua vuodesta 2018) vasta vuonna 2024 kansallisen elpymis- ja palautumissuunnitelman mukaisesti.

Valtion tuomarineuvosto, tuomarineuvostot ja tutkintaviranomaiset reagoivat useisiin tuomareiden väitettyihin eettisiin rikkomuksiin ja kurinpitorikkomuksiin. Vuoden 2021 alussa lehdistössä raportoitiin laajasti useista tuomareita koskeneista tapauksista, joista on keskusteltu julkisesti ja joiden väitetään tapahtuneen vuosina 2020 ja 2021. Yhdessä tapauksessa oli mukana viisi tuomaria, joiden väitettiin rikkoneen covid-19-pandemian rajoituksia. Korkeimman oikeuden presidentti aloitti tuomareiden eettisten sääntöjen rikkomista koskevan menettelyn. Maaliskuussa yksi tuomarineuvosto totesi yhtä tuomaria koskevan rikkomisen, kun taas toinen tuomarineuvosto ei havainnut rikkomuksia muiden neljän tuomarin osalta. Kaikkia viittä päätöstä koskevassa muutoksenhaussa eettinen neuvosto päätti 13. toukokuuta 2021, että kaikki viisi tuomaria rikkoivat tuomareiden eettisiä sääntöjä covid-19-pandemian rajoitusten rikkomisen vuoksi. Toinen tapaus koski väitteitä puolueettomuuden loukkauksista ja epäillyn (merkittävä julkinen henkilö) tekemistä epäasianmukaisista lahjoituksista asian ratkaiseville tuomareille rikosasiassa, jossa asianomaisen tuomioistuimen presidentti aloitti kurinpitomenettelyn valtion tuomarineuvostossa. Tuomareita koskevat menettelyt, myös rikosoikeudelliset menettelyt, ovat edelleen käynnissä. Tuomioistuimien tuomarineuvostot päättävät tuomareiden eettisten sääntöjen rikkomisesta kyseisten tuomioistuinten tuomareiden osalta. Päätöksestä voi valittaa eettiseen neuvostoon, joka on kaikkien tuomarineuvostojen puheenjohtajien valitsema tuomaripaneeli. Tuomareita koskevista kurinpitoseuraamuksista päättää valtion tuomarineuvosto, ja päätöksistä voi valittaa perustuslakituomioistuimeen.

Laatu

Sähköisten viestintävälineiden käyttö tuomioistuimissa lisääntyy vähitellen. EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulun mukaan asianhallintaan ja tuomioistuinten ja asianosaisten väliseen sähköiseen viestintään tarkoitettu tieto- ja viestintätekniikka on edelleen EU:n vähiten kehittyneiden joukossa. Asianhallinnassa käytettävän sähköisen asiakirjajärjestelmän käyttöönotto jäljellä olevissa tuomioistuimissa on käynnissä, ja järjestelmän on tarkoitus olla toimintakunnossa vuoden 2021 loppuun mennessä. Sähköisten viestintävälineiden osalta voidaan todeta, että viestintäjärjestelmä, joka mahdollistaa asiakirjojen vaihtamisen tuomioistuimen kanssa sähköisesti, on otettu käyttöön kauppatuomioistuimissa, maakunnallisissa tuomioistuimissa ja kunnallisissa tuomioistuimissa, korkeimmassa kauppatuomioistuimessa ja korkeimmassa oikeudessa (vain siviiliasioissa). Tällä hetkellä järjestelmän pääasiallisia käyttäjiä ovat asianajajat, julkiset notaarit, tuomioistuinten asiantuntijat, arvioijat ja tulkit sekä maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjät. Sähköisen viestintäjärjestelmän käyttö lisääntyi vuonna 2020 sen jälkeen, kun lainsäädännössä säädettiin, että sähköinen viestintä on oikeushenkilöiden tapauksessa pakollista (kansalaisilla on edelleen mahdollisuus käyttää paperia). Parantamisen varaa on kuitenkin edelleen erityisesti rikosasioissa: vaikka valtion syyttäjien ja tuomioistuinten väliselle sähköiselle viestinnälle on olemassa tekniset edellytykset, rikosprosessilakiin on tehtävä muutoksia, jotka on tarkoitus tehdä vuonna 2022. Valtion syyttäjien ja poliisin välisessä sähköisessä viestinnässä on suoritettu koeoikeudenkäynti. Poliisi lähettää rikkomustapauksia koskevat syytteet tuomioistuimille, mutta jotta tuomioistuimet voisivat viestiä sähköisesti poliisin kanssa, lainsäädäntöä on muutettava. Ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuinten tuomioita julkaistaan edelleen hyvin vähän. Sähköistä asiakirjajärjestelmää on tarkoitus päivittää vuoteen 2023 mennessä erityisellä anonymisointimoduulilla, joka mahdollistaa tuomioiden julkaisemisen julkisesti saatavilla olevassa portaalissa, jossa voi tehdä hakuja.

Valtion tuomarineuvosto ja valtion syyttäjäneuvostot ovat saaneet jonkun verran väliaikaista vahvistusta, mutta henkilöstöresursseista on edelleen pulaa. Kuten oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 todetaan, valtion tuomarineuvostolla ja syyttäjäneuvostolla on huomattavat valtuudet , mutta niiden hallinnolliset valmiudet ovat edelleen hyvin rajalliset eikä tilanne ole parantunut merkittävästi. Vaikka molemmat neuvostot saivat vuonna 2020 virallisesti enemmän varoja (valtion tuomarineuvosto 25 prosenttia enemmän ja valtion syyttäjäneuvosto 40 prosenttia enemmän kuin vuonna 2019), covid-19-pandemiaan liittyvien rajoitusten vuoksi näiden resurssien käyttöä uuden henkilöstön palkkaamiseen lykättiin. Tähän mennessä neuvostot ovat saaneet vain joitakin väliaikaisia lisäyksiä henkilöstöön tuomareiden ja valtion syyttäjien varallisuusilmoitusten tarkistamista varten.

Uusi ylin rikostuomioistuin aloitti toimintansa rikosasioita käsittelevänä muutoksenhakutuomioistuimena. Tammikuussa 2021 ylin rikostuomioistuin aloitti toimintansa erityistuomioistuimena, jolla on toimivalta ratkaista valitukset maakunnallisten tuomioistuinten (jotka toimivat joko ensimmäisen oikeusasteen tai toisen oikeusasteen rikostuomioistuimina) tekemistä päätöksistä. Tuomioistuin aloitti työnsä perustuslakituomioistuimen annettua tuomion, jonka mukaan korkein rikostuomioistuin ei kyseenalaista korkeimman oikeuden perustuslaillista asemaa. Tarvittava ammatti- ja hallinnollinen henkilöstö sekä asianmukaisesti varustetut tuomioistuintilat on järjestetty. Valtion tuomarineuvosto nimitti 11 tuomaria kaikkiaan 15 tuomarista oikeus- ja hallintoministerin kyseistä tuomioistuinta koskevan päätöksen mukaisesti, sekä tuomioistuimen uuden presidentin. Uuden tuomioistuimen olisi suunnitelman mukaisesti helpotettava korkeimman oikeuden työtä toisena oikeusasteena. Korkein oikeus voisi keskittyä rikosasioita koskeviin oikeudellisiin kysymyksiin ja toimisi kolmantena oikeusasteena.

Tehokkuus

Käsittelyruuhka ja menettelyjen kesto vähenivät toisen oikeusasteen tuomioistuimissa ja enimmäkseen lisääntyivät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa ja ovat edelleen merkittävimpiä EU:ssa. Covid-19-pandemialla sekä suurilla maanjäristyksillä Zagrebissa ja Petrinjassa oli kielteinen vaikutus erityisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten tehokkuuteen, mikä johtui pääasiassa käsittelyjen viivästymisestä. Toinen oikeusaste ja korkein oikeus, jotka toimivat pääasiassa kirjallisten oikeudenkäyntiasiakirjojen perusteella, jatkoivat työtään tehokkaammin. Vuonna 2020 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten keskimääräinen käsittelyaika oli edelleen EU:n pisimpiä ja enimmäkseen pidentynyt: kauppaoikeudellisissa riita-asioissa 1 000 päivää (735 päivää vuonna 2019) ja rikosoikeudellisissa asioissa kunnallisissa tuomioistuimissa 705 päivää (691 vuonna 2019), kun taas siviilioikeudellisissa riita-asioissa se lyheni 826 päivään (854 vuonna 2019). Oikeudenkäyntien keskimääräinen kesto enimmäkseen lyheni maakunnallisissa tuomioistuimissa, joissa riita-asiat toisessa oikeusasteessa kestivät vain 233 päivää (258 päivää vuonna 2019) ja rikosasiat 804 päivää (930 vuonna 2019). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa käsittelyruuhka väheni kauppaoikeudellisissa asioissa 13 prosenttia (vuoteen 2019 verrattuna), mutta kasvoi 15 prosenttia vuonna 2020 siviilioikeudellisissa riita-asioissa, 12 prosenttia hallinnollisissa asioissa ja 9 prosenttia rikosoikeudellisissa asioissa. Toisen oikeusasteen maakunnallisissa tuomioistuimissa käsittelyruuhka väheni siviilioikeudellisissa riita-asioissa 22 prosenttia ja rikosasioissa 9 prosenttia. Sekä korkein kauppatuomioistuin että korkein oikeus vähensivät edelleen oikeudenkäyntien kestoa ja käsittelyruuhkaa kauppa- ja siviilioikeudellisissa asioissa. Oikeus- ja hallintoministeriö alkoi vuoden 2021 alussa laatia toimintasuunnitelmia tuomioistuinten työn tehostamiseksi. Ministeriö tähtää siihen, että kullekin oikeudenkäyttöalueelle ja erityistuomioistuimelle laaditaan räätälöity suunnitelma.