Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistäminen EU:ssa.”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2019/C 190/02)

Esittelijä: Peter SCHMIDT

Täysistunnon päätös 12.7.2018 Oikeusperusta työjärjestyksen 29 artiklan 2 kohta oma-aloitteinen lausunto Vastaava erityisjaosto ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” Hyväksyminen erityisjaostossa 31.1.2019 Hyväksyminen täysistunnossa 20.2.2019 Täysistunnon nro 541 Äänestystulos (puolesta / vastaan / pidättyi äänestämästä) 183/7/5

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK:n lausunnossa ”Kattava EU:n elintarvikepolitiikka”, joka hyväksyttiin joulukuussa 2017, ajetaan aiempaa yhdennetympää lähestymistapaa EU:n elintarvikepolitiikkaan nähden. Terveellinen ja kestäväpohjainen ruokavalio on keskeinen osa tällaista elintarvikepolitiikkaa, koska ruokavalioita on kiireellisesti muokattava sekä ekosysteemien että ihmisten terveyden sekä maaseutualueiden elinvoiman parantamiseksi niiden vahingoittamisen sijaan.

1.2 Aika on kypsä ajattelutavan muutoksen nopeuttamiselle, ja sitä tukevaa vahvaa näyttöä on yhä enemmän. ETSK korostaa, että nyt on olemassa poliittista tahtoa YK:n ravitsemusta koskevan toiminnan vuosikymmenen, YK:n vahvistamien kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamisen, Pariisin ilmastosopimuksen ja yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuutta koskevien uusien ehdotusten kaltaisten toimintapolitiikkojen puitteissa. Myös tieteellistä näyttöä kiireellisestä tarpeesta muuttaa elintarvikejärjestelmiä Euroopassa ja maailmanlaajuisesti on yhä enemmän esimerkiksi hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin, EAT-Lancet-asiantuntijaryhmän, Maailman ruokaturvakomitean ja InterAcademies-verkoston ( 1 ) raporteissa. Lisäksi tilanteeseen vaikuttaa kansalaisyhteiskunnan ilmaisema vahva tarve (esim. kestäviä elintarvikejärjestelmiä käsittelevän kansainvälisen asiantuntijaryhmän (IPES-Food) luoma koalitio), yritysten tuntema vastuu muutoksen edistämisessä (esim. ruokahävikki, kiertotalous, liikalihavuuden vähentäminen, biologisen monimuotoisuuden suojelu, kulttuurin vahvistaminen) sekä alue- ja paikallistason toiminta, kuten Milanossa allekirjoitettu elintarvikepolitiikkaa koskeva kaupunkien sopimus (Milan Urban Food Policy Pact), ranskalaiset paikallisia elintarvikkeita edistävät hankkeet (Projets Alimentaires Territoriaux) ja C40-cities-verkosto (C40 Cities Climate Leadership Group) ( 2 )

1.3 ETSK panee merkille komission nykyiset aloitteet terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistämiseksi ja tukee niitä. Esimerkkinä voidaan mainita uusimpaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevaan ehdotukseen sisällytetyt säännökset, joiden tarkoituksena on parantaa tapaa, jolla EU:n maatalous vastaa ravintoa ja terveyttä koskeviin uusiin yhteiskunnan vaatimuksiin, mukaan lukien turvallinen, ravitseva ja kestävän kehityksen mukainen ravinto sekä eläinten hyvinvointi ( 3 ) . Lähestymistapaa edellä mainittuihin aloitteisiin nähden ei ole kuitenkaan koordinoitu.

1.4 Elintarvikkeiden, terveyden, ympäristön ja yhteiskunnan yhteyksien monimutkaisuus edellyttää, että ruokavalioon nähden omaksutaan entistä johdonmukaisempi lähestymistapa, joka ei liity ainoastaan kuluttajien käyttäytymiseen. Johdonmukaisuuden ja yhteisen tarkoituksen edistämiseksi ETSK kehottaa laatimaan uudet kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet, joissa otetaan huomioon jäsenvaltioiden väliset ja niiden sisäiset kulttuuriset ja maantieteelliset erot. Parempia tai terveellisempiä ruokavalioita ei voida luoda pelkästään vähentämällä resurssien käyttöä tuotannossa ja muuttamalla ainesosia.

1.5 Uudet kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet auttaisivat osoittamaan selkeämmän suunnan maataloustuottajille, jalostajille, vähittäismyyjille ja elintarvikepalvelujen tarjoajille. Maatalous- ja elintarvikejärjestelmä hyötyisi uusista puitteista, jotta se voisi tuottaa, jalostaa, jaella ja myydä entistä terveellisempiä ja kestäväpohjaisempia elintarvikkeita oikeudenmukaiseen hintaan.

1.6 ETSK kehottaa perustamaan asiantuntijaryhmän, joka laatisi Euroopan laajuiset kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet kahden vuoden kuluessa. Siihen tulisi kuulua ammatillisia ja tieteellisiä tahoja ravitsemus-, terveys-, elintarvike-, ympäristö- ja yhteiskuntatieteiden alalta. ETSK on valmis edistämään asiantuntijaryhmän työskentelyä tarjoamalla kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden panoksen erityisesti väliaikaisen valmisteluryhmän ”kestävämmät elintarvikejärjestelmät”välityksellä.

1.7 ETSK muistuttaa, että on tärkeää investoida kestäväpohjaista ruokavaliota koskevaan valistukseen varhaisesta iästä lähtien, jotta nuoret oppisivat arvostamaan ruokaa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä muita heikommassa asemassa oleviin ryhmiin ja etenkin pienituloisiin.

1.8 ETSK korostaa, että yhteiset eurooppalaiset elintarvikkeiden merkinnät, jotka heijastaisivat kestäväpohjaista ruokavaliota koskevia ohjeita, parantaisivat avoimuutta ja hillitsisivät tarpeettoman halpojen, epäterveellisten ja kestävyysperiaatteita vastaan sotivien raaka-aineiden (esim. transrasvat, palmuöljy ja liiallinen sokeri) käyttöä. Kuluttajat hyötyisivät elintarvikkeiden merkintöjen laajentamisesta siten, että niissä otettaisiin huomioon myös ympäristöön liittyvät ja sosiaaliset näkökohdat. Tämä kannustaisi kuluttajia valitsemaan terveellisempiä ja kestäväpohjaisempia vaihtoehtoja.

1.9 Sen lisäksi, että kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet auttaisivat kaupallista alaa, ne tarjoaisivat yhteiset, selkeät kriteerit käytettäväksi julkisissa hankinnoissa. Elintarvikkeiden tule olla keskeisessä asemassa ympäristöä säästävissä julkisissa hankinnoissa EU:ssa. Tässä yhteydessä ETSK kehottaa tarkistamaan kiireesti elintarvike- ja cateringpalveluja koskevat EU:n ympäristöä säästävän julkisen hankinnan kriteerit.

1.10 Kilpailulainsäädännön ei tulisi olla esteenä kestäväpohjaista ruokavaliota koskevien ohjeiden laatimiselle. Sääntöjä olisi mukautettava niin, että ne tukevat paikallistaloutta eivätkä estä kestävyysperiaatteiden noudattamista. Jotta voitaisiin varmistaa lisäarvon asianmukainen jakautuminen kaikkien elintarvikeketjun sidosryhmien välillä, ETSK suhtautuu myönteisesti yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen vuonna 2013 tehtyyn uudistukseen, joka antaa kaikilla aloilla toimialakohtaisille organisaatioille mahdollisuuden ilmoittaa Euroopan komissiolle tuotteiden kestävyysvaatimuksien nostamista koskevista sopimuksistaan hyväksynnän saamiseksi kilpailusääntöjen puitteissa. Elintarvikeketjun toimijat voisivat saada korkeamman hinnan tuotteista, jotka on tuotettu kestäväpohjaisella tavalla ympäristöä, eläinten terveyttä ja laatua koskevia vaatimuksia ajatellen. Ilmoitusta edeltävät keskustelut komission kanssa voivat auttaa toimialaorganisaatioita muotoilemaan mahdollisia tulevia ilmoituksia.

1.11 ETSK korostaa, että kaikenlaiset julkishallinnon välineet olisi katsottava toimintapoliittisiksi välineiksi, joiden tarkoituksena on hillitä epäterveellisten elintarvikkeiden tuotantoa ja kulutusta sekä edistää terveellisiä ruokailutottumuksia. Kestämättömien ruokavalioiden ulkoiset kustannukset ovat ”piilevä”rasite yhteiskunnalle, taloudelle ja ympäristölle, ja niitä on vähennettävä tai ne on sisällytettävä hintoihin. Kestäväpohjaisia ruokavalioita koskevien ohjeiden noudattamiseksi ETSK kehottaa laatimaan asianmukaiset toimintapoliittiset strategiat, joissa keskitytään erityisesti maataloustuottajien ja yritysten saamiin sivuhyötyihin.

1.12 EU edistää kuluttajien oikeutta täsmälliseen tietoon. Jos halutaan, että terveellisten ja kestäväpohjaisten elintarvikkeiden valitsemisesta tulee tavanomainen ja helpoin käytäntö, EU tarvitsee avoimet, näyttöön perustuvat kriteerit, kuten yhteisesti sovitut kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet.

2. Johdanto

2.1 Oma-aloitteisessa lausunnossaan ”Kansalaisyhteiskunnan panos kattavan EU:n elintarvikepolitiikan kehittämiseen”, joka hyväksyttiin joulukuussa 2017 (asiakokonaisuus NAT/711), ETSK kehotti laatimaan EU:lle kattavan elintarvikepolitiikan, jonka tarkoituksena on edistää kestäväpohjaisiin elintarvikejärjestelmiin perustuvia terveellisiä ruokavalioita, linkittää maatalous ravitsemukseen ja ekosysteemipalveluihin sekä varmistaa, että elintarvikeketjut turvaavat kansanterveyden eurooppalaisen yhteiskunnan kaikissa osissa ( 4 ) . Jotta näihin tavoitteisiin päästään, on koordinoitava sekä tarjonta- että kysyntäpuolen toimenpiteitä. Kestävyysperiaatteiden mukaisesti tuotettujen kohtuuhintaisten elintarvikkeiden saatavuus on siis myös sovitettava yhteen sen tavoitteen kanssa, että kuluttajilla olisi paremmat edellytykset hankkia ja valita ruokavalioonsa terveellisiä ja maukkaita elintarvikkeita. Tässä oma-aloitteisessa lausunnossa käsitellään terveellisiä ja kestäväpohjaisia ruokavalioita yhtenä EU:n kattavan elintarvikepolitiikan keskeisistä osatekijöistä.

2.2 Poliittinen tahto keskustella terveellisistä ja kestäväpohjaisista ruokavalioista on nyt vahva: — Maailman ruokaturvakomitean lokakuussa 2018 esittelemän viimeisimmän, maailman puutteellista ruokaturvaa käsittelevän raportin (5) mukaan maailman nälkäongelma on kasvanut jo kolmantena peräkkäisenä vuonna. Vuonna 2016 aliravittuja ihmisiä oli 804 miljoonaa, ja vuonna 2017 heidän määränsä kasvoi lähes 821 miljoonaan. Myös aikuisiän liikalihavuus lisääntyy. Maailmassa enemmän kuin yksi kahdeksasta aikuisesta eli yli 672 miljoonaa ihmistä on liikalihavia. Liikalihavuuden maailmanlaajuisen kasvun taloudelliset kustannukset ovat valtavat – lähes 3 prosenttia maailman BKT:stä, mikä vastaa tupakoinnin ja aseellisten konfliktien seurausten kustannuksia. Myös Euroopassa puolet väestöstä on ylipainoista ja 20 prosenttia ihmisistä kärsii liikalihavuudesta. — YK on avannut ravitsemusta koskevan toiminnan vuosikymmenen ja todennut, että elintarvikejärjestelmiä on uudistettava, jotta ruokavalioista saadaan terveellisempiä ja ravitsemustilanne paranee. Maailman ruokaturvakomitean korkean tason asiantuntijaryhmä painotti lisäksi asian tärkeyttä syyskuussa 2017 julkaisemassaan raportissa (6). YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö ja Maailman terveysjärjestö ovat parhaillaan laatimassa uutta terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden määritelmää ja suunnittelemassa kansainvälistä kuulemista maaliskuulle 2019 analysoidakseen ruokavalioiden kestäväpohjaisuuden moniulotteisuutta. — Ravitsemuksella on keskeinen rooli kestävän kehityksen tavoitteiden ja Agenda 2030 -toimintaohjelman toteuttamisessa ja erityisesti pyrittäessä varmistamaan kaikille ihmisille turvallisen, ravitsevan ja riittävän ravinnon saanti ympäri vuoden ja poistamaan vuoteen 2030 mennessä kaikki virheravitsemuksen muodot (tavoite 2) sekä takaamaan terveellinen elämä ja hyvinvointi kaikenikäisille (tavoite 3). Näin ollen kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttaminen tarjoaa mahdollisuuden muuttaa elintarvikkeiden kulutus- ja tuotantomalleja kestäväpohjaisempaan ja terveellisempään suuntaan. — Myös Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää elintarvikejärjestelmän perusteellista muutosta, ja lokakuussa 2018 annetussa hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin erityisraportissa (7) vahvistettiin tieteellisesti kiireellisten ilmastotoimien tarve. — EU:n tasolla yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen tarjoaa mahdollisuuden edistää entistä kestäväpohjaisempaa tuotantoa ja terveellisiä ruokavalioita, jos sen yhteydessä parannetaan hedelmien, vihannesten ja maitotuotteiden kaltaisten ravitsevien tuotteiden saatavuutta EU:n kansalaisille. — Alueiden komitea on myös äskettäin antanut lausunnon aiheesta ”Paikalliset ja alueelliset kannustimet terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistämiseksi” (8). — Kestäviä elintarvikejärjestelmiä käsittelevä kansainvälinen asiantuntijaryhmä (IPES-Food) esittää piakkoin EU:n yhteistä elintarvikepolitiikkaa koskevan raporttinsa, joka sisältää myös konkreettisia suosituksia terveellisistä ja kestäväpohjaisista ruokavalioista.

2.3 Kuntien (ja alueellisten yhteisöjen) hallintoelimistä on tulossa yhä tärkeämpiä kestäväpohjaisten elintarvikejärjestelmien edistämisessä. Yhdennettyjen, hallinnonalojen välisten toimien avulla kunnat saattavat yhteen eri sidosryhmiä suunnittelemaan elintarvikepolitiikkoja, joilla puututaan pakottaviin ravintoon liittyviin ongelmiin (kuten puutteellinen ruokaturva ja liikalihavuus), mutta joilla voidaan samalla auttaa ratkaisemaan laajempia ongelmia, kuten ympäristöhaasteita, sosiaalista eriarvoisuutta ja köyhyyttä. Yli 180 kaupungin Milanossa allekirjoittama elintarvikepolitiikkaa koskeva sopimus, joka kattaa 450 miljoonaa ihmistä, on tässä yhteydessä tärkeä etappi ( 9 )

2.4 Poliittisen tahdon lisäksi asiaan puuttuminen on myös tieteellisesti ja yhteiskunnallisesti katsoen yhä kiireellisempää, kuten luvussa 3 todetaan.

3. Epäterveellisten ja kestävyysperiaatteita vastaan sotivien ruokavalioiden vaikutukset

3.1 Ruokavaliota koskevilla valinnoilla on monia vaikutuksia, jotka voivat olla sekä hyviä että haitallisia. Eurooppalaiset tarvitsevat tukea vähentääkseen ruokavalion haitallisia vaikutuksia ja lisätäkseen myönteisiä näkökohtia. Vanha ajatus, jonka mukaan pyritään yksinkertaisesti tarjoamaan riittävästi ruokaa, ei ole enää asianmukainen strategia. On otettava huomioon, miten elintarvikkeita tuotetaan ja kulutetaan ja mitkä ovat niiden välittömät ja pitkän aikavälin vaikutukset. Eurooppalaisten kuluttajien ruokailutottumuksilla (esim. kertakäyttöiset muovipakkaukset) on tahattomia seurauksia muun muassa saastumisen, ilmaston, terveyden ja biologisen monimuotoisuuden kannalta. Tällaiset vaikutukset vaarantavat tulevaisuuden ja edellyttävät muutoksia elintarvikkeiden kulutustavoissa. Elintarvikeketjujen – maatiloilta ravintoloihin – on saatava erilaisia poliittisia signaaleja. Tieteessä on alettu määritellä uudelleen, millainen hyvä ruokavalio on 2000-luvulla: kestäväpohjaisia ruokavalioita, jotka perustuvat kestäväpohjaisiin elintarvikejärjestelmiin. Toimintapolitiikoilla on nyt vastattava tähän haasteeseen.

3.2 Ruokavalioiden vaikutukset kansanterveyteen

Kehno ruokavalio on ennenaikaisten kuolemien ja ehkäistävissä olevien sairauksien tärkeimpiä syitä Euroopassa. Terveysasiat ovat jäsenvaltioiden vastuulla, ja Euroopan komissio pyrkii lähinnä helpottamaan tiedonvaihtoa. EU:lla on kuitenkin mahdollisuuksia parantaa kuluttajien ymmärrystä kestäväpohjaisen ruokavalion merkityksestä terveydelle. EU:ssa kuolee vuosittain 550 000 työikäistä ihmistä ennenaikaisesti muihin kuin tarttuviin tauteihin. Ei-tarttuvat taudit ovat ylittäneet tarttuvat taudit maailmanlaajuisesti tärkeimpänä ennenaikaisten kuolemien syynä. Ei-tarttuvat taudit aiheuttavat nykyään suurimman osan jäsenvaltioiden terveydenhuoltokuluista, ja ne maksavat OECD:n mukaan EU:n talouksille vuosittain 115 miljardia euroa eli 0,8 prosenttia BKT:stä (10). Suuri kansanterveydellinen uhka tulevaisuudessa on mikrobilääkeresistenssin leviäminen (11). Vaikka komissio ja WHO:n Euroopan alue ovat ottaneet asianmukaisesti ja painokkaasti kantaa mikrobilääkeresistenssiin, on lisättävä pyrkimyksiä mikrobilääkkeiden käytön vähentämiseksi EU:n maatiloilla ja estettävä lihan tuonti kolmansista maista, jotka harjoittavat antibioottien ennaltaehkäisevää käyttöä.

3.3 Ruokavalioiden yhteiskunnallinen vaikutus

Ruokavalio on sekä sosiaalisen eriarvoisuuden keskeinen indikaattori että sen vauhdittaja. Pienituloiset eurooppalaiset syövät kehnoimmin ja kärsivät muita pahemmista ja aiemmin ilmenevistä ruokavalioon liittyvistä sairauksista. Alhaisen tulotason alueilla on vähemmän ostovoimaa kuin vauraammilla alueilla. Pienituloiset syövät yksipuolisemmin ja käyttävät vähemmän hedelmiä ja vihanneksia kuin muut. Heidän ruokavaliossaan on enemmän rasvaisia, suolaisia, sokeripitoisia ja hyvin pitkälle jalostettuja elintarvikkeita, koska ne ovat halvempia.

3.4 Ruokavalion kulttuuriset ja psykologiset vaikutukset

Eurooppa on kuuluisa monipuolisista ja rikkaista gastronomisista perinteistään. Vaikka EU on tehnyt paljon suojellakseen paikallisia ja erityiselintarvikkeita suojatun alkuperänimityksen, suojatun maantieteellisen merkinnän ja perinteisin menetelmin valmistettujen tuotteiden avulla (12), elintarvikkeiden integroituminen on hidasta, sillä jalostajat lisäävät tuotantoaan alentaakseen kustannuksia ja löytääkseen uusia markkinoita. Euroopan on uudistettava pyrkimyksiään rakentaa ja monipuolistaa ruokakulttuurejaan – ei eristääkseen niitä vaan luodakseen monipuolisuutta kestokyvyn lisäämiseksi. Ruokavalion monipuolistaminen lisää ravintoaineiden ja makujen valikoimaa.

3.5 Ruokavalioiden ympäristövaikutus

Elintarviketuotannolla ja -kulutuksella on merkittäviä ympäristövaikutuksia, kun ajatellaan resurssien käyttöä maailmanlaajuisella tasolla. EU:ssa vaikutukset ovat kuitenkin paljon vähäisemmät. Maatalous- ja elintarviketuotannon järjestelmillä on suuri vaikutus ympäristöön (esim. kasvihuonekaasupäästöt, biologinen monimuotoisuus, vesivarat, maaperä). Eurooppa voi vähentää tarpeettoman pitkälle jalostettujen elintarvikkeiden vaikutusta kannustamalla yksinkertaisia ravintoaineita sisältävien ruokavalioiden suosimiseen paljon energiaa sisältävien sijaan. Elintarvikejärjestelmät voivat olla elpymisen ja vahvan kestokyvyn perusta, jos elintarvikkeita kasvatetaan, jalostetaan ja kulutetaan eri tavoin kuin aiemmin (13) (14). Tämä tarkoittaa lähes varmasti sitä, että karjalle syötettäisiin nykyistä vähemmän viljaa ja kuluttajat söisivät nykyistä vähemmän lihaa. Tästä olisi etua sekä ilmaston että terveyden kannalta (15). On edistettävä kestäväpohjaisempia viljelyjärjestelmiä ja kiinnitettävä huomiota esimerkiksi niittyjen myönteisiin ympäristövaikutuksiin (biologisen monimuotoisuuden lisääntyminen, hiilensidonta). Tämä kannustaisi myös kuluttajia terveelliseen, tasapainoiseen ja kestäväpohjaiseen ruokavalioon.

3.6 Ruokavalioiden taloudelliset vaikutukset

Euroopan menestystarina on se, että 550 miljoonaa kansalaista kyetään ruokkimaan vuosittain, mutta nyt järjestelmää on muutettava kestäväpohjaisemmaksi. Monet taloustieteilijät suhtautuvat kriittisesti yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluviin tukiin, jotka ovat yhä iso osa EU:n talousarviota. Vasta-argumenttina on se, että tukien ansiosta eurooppalaisia maataloustuottajia on vielä olemassa. Kustannukset ovat kasvaneet, mutta maataloustuottajien saama bruttoarvonlisäyksen osuus on alhainen. Suurin osa elintarvikkeiden bruttoarvonlisäyksestä on peräisin muualta kuin maasta. Elintarviketuotanto on yksi EU:n suurimmista talouden osa-alueista. EU:n elintarviketeollisuus työllistää 4,2 miljoonaa työntekijää, ja sen liikevaihto on yli 1 089 miljardia Englannin puntaa (16). Kuluttajat ovat hyötyneet pitkäaikaisesta elintarvikkeiden hinnan laskusta osuutena kotitalouksien menoista. Kaikkia kustannuksia ei välttämättä ole kuitenkaan otettu huomioon kustannusten laskussa. Vuonna 2017 tehty tutkimus Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikejärjestelmästä osoitti, että kun brittiläiset kuluttajat käyttävät 120 miljardia Englannin puntaa vuodessa suoraan elintarvikkeisiin, tämä aiheuttaa samansuuruiset lisäkustannukset muihin reaalitalouden budjettikohtiin, muun muassa 30 miljardia puntaa maan laadun heikkenemiseen ja 40 miljardia puntaa terveyskuluihin (17). Tällaisissa tutkimuksissa korostetaan tarvetta ottaa todelliset kustannukset huomioon (true cost accounting), ja tätä lähestymistapaa tuodaan esiin YK:n ympäristöohjelmassa (18).

4. Toimintapolitiikat ja välineet terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistämiseksi

4.1 Paremman ravinnon ja terveellisempien ruokavalioiden edistäminen Euroopassa on kiireellinen tavoite, ja olisi tarkasteltava edelleen mahdollisuuksia edistää ravitsemusta entistä parempien elintarvikejärjestelmien avulla ( 19 ) . Siirtyminen elintarvikejärjestelmiin, jotka tuottavat ravitsevaa ruokaa terveellistä ruokavaliota varten, edellyttää toimintapolitiikan muuttamista sekä tarjonta- että kysyntäpuolella. Tarjontapuolella elintarviketuotanto ja tavat, joilla elintarvikkeita jalostetaan (esim. elintarvikkeiden muokkaus) sekä toimitetaan kuluttajien saataville, ovat ratkaisevia tekijöitä pyrittäessä määrittelemään terveellisempiä ruokatottumuksia edistävien elintarvikkeiden saatavuutta ja kohtuuhintaisuutta. Kysyntäpuolella julkisilla politiikoilla olisi tuettava kuluttajien mahdollisuuksia valita terveellinen ruokavalio esimerkiksi kouluissa annettavan valistuksen, tiedotuskampanjojen, ravintosuositusten, pakkausmerkintöjen ja julkisten hankintojen avulla. Strategiat ja toimintapolitiikat, joilla vahvistetaan ravitsevien elintarvikkeiden tarjontaa ja kysyntää, liittyvät toisiinsa ja ovat toisistaan riippuvaisia. Sen vuoksi olisi omaksuttava kattava, monialainen ja monitasoinen toimintatapa, johon ottavat osaa kaikki asiaankuuluvat instituutiot, kansalaisyhteiskunta ja kaikki elintarvikejärjestelmän sidosryhmät.

4.2 Osa ongelmaa on myös se, että tähän asti monet elintarviketeollisuuden päätöksistä ovat perustuneet lyhyen aikavälin taloudellisiin syihin, mikä on toisinaan ohjannut tuotantoa ja jalostamista epäterveellisten raaka-aineiden (esim. palmuöljy, transrasvat, liiallinen sokeri ja suola) tuottamiseen ja käyttöön. Kestävyysajattelun mukaisessa lähestymistavassa on taloudellisten vaikutusten lisäksi tarkasteltava myös sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia. Asioita on tarkasteltava pitkän aikavälin näkökulmasta, ja on parannettava lyhyiden ja alueellisten elintarvikeketjujen edellytyksiä. Näin ollen on myös tärkeää edistää elintarviketeollisuuden – pk-yritykset mukaan lukien – uusia puitteita terveellisten ja kestäväpohjaisten elintarvikkeiden tuottamiseksi, jalostamiseksi, jakelemiseksi ja myymiseksi. EU:n toimenpiteillä olisi helpotettava esimerkiksi sitä, että tuottajat voivat mainostaa helpommin tuotteiden uudelleenmuokkausta silloinkin, kun se on asteittaista, mikä ei nykyisen lainsäädännön mukaan ole mahdollista. Yhteisen maatalouspolitiikan olisi kannustettava maataloustuottajia tuottamaan terveellisiä ainesosia paikallistasolla. ETSK kehottaa myös ottamaan ripeästi käyttöön EU:n laajuisen lainsäädännöllisen rajan elintarvikkeiden teollisesti tuotetuille transrasvoille.

4.3. On jo olemassa useita EU:n toimintapolitiikkoja ja aloitteita, joiden tarkoituksena on edistää terveellisiä ruokavalioita. Näitä ovat esimerkiksi komission aloitteet, kuten ruokavaliota, liikuntaa ja terveyttä käsittelevä EU:n toimintafoorumi, elintarviketietojen antamista kuluttajille sekä ravitsemus- ja terveysväitteitä koskevat sääntelytoimenpiteet, vuonna 2017 annettu lihavuutta käsittelevä valkoinen kirja, lasten lihavuutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma 2001–2020, eräät uutta YMP:tä koskevan ehdotuksen säännökset (esim. ”parannetaan tapaa, jolla EU:n maatalous vastaa ravintoa ja terveyttä koskeviin uusiin yhteiskunnan vaatimuksiin, mukaan lukien turvallinen, ravitseva ja kestävän kehityksen mukainen ravinto sekä eläinten hyvinvointi”) sekä kouluhedelmiä, kouluvihanneksia ja koulumaitoa koskeva EU:n järjestelmä. Näiden suhteen puuttuu kuitenkin koordinoitu lähestymistapa. EU:n uudet kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet tarjoaisivat jäsenvaltioille kaivattua johdonmukaisuutta ja moniin eri kriteereihin perustuvat puitteet kansallisten ohjeiden kehittämiseksi, kuten jäljempänä esitetään.

5. Kestäväpohjaista ruokavaliota koskevat ohjeet

5.1 Samalla kun on saatu lisää näyttöä ruokavalion vaikutuksesta terveyteen, ympäristöön ja talouteen, kiinnostus kestäväpohjaista ruokavaliota koskevien ohjeiden kehittämiseen on kasvanut. Lähes kaikilla kansallisvaltioilla on viralliset ravitsemusta tai ruokavaliota koskevat ohjeet. Ohjeet ovat jo tuttuja, kuten neuvot käyttää vähemmän suolaa, syödä useita annoksia hedelmiä ja vihanneksia ja syödä tietty määrä kalaa. Kun otetaan huomioon vahva näyttö elintarvikkeiden ympäristövaikutuksista, vaikuttaa loogiselta sisällyttää ruokavaliota koskeviin ohjeisiin laajempia kriteerejä – näin ollen kehotukset laatia kestäväpohjaista ruokavaliota koskevia ohjeita ovat lisääntyneet ( 20 )

5.3 Olisi perustettava asiantuntijaryhmä laatimaan Euroopan laajuisia kestäväpohjaista ruokavaliota koskevia ohjeita. Siihen tulisi kuulua ammatillisia ja tieteellisiä tahoja ravitsemus-, terveys-, elintarvike-, ympäristö- ja yhteiskuntatieteiden alalta. Asiantuntijaryhmä laatisi kahden vuoden kuluessa ohjeet, jotka antaisivat kuluttajille selkeitä neuvoja kestäväpohjaisesta ruokavaliosta ja jotka perustuisivat esimerkiksi yhteisen tutkimuskeskuksen, Food 2030 -ohjelman ja maataloustutkimuksen pysyvän komitean (SCAR) tuottamiin tutkimuksiin ja tietoihin. Ohjeet olisivat jäsenvaltioiden saatavilla ja niitä voitaisiin hyödyntää kansallisella tasolla esimerkiksi terveydenhuollossa ja julkisissa instituutioissa ja EU-tasolla selkeiden yhdennettyjen puitteiden kehittämiseksi elintarvikeketjua varten. Ohjeet auttaisivat toteuttamaan laajoja EU:n tavoitteita, kuten tukemaan kestävän kehityksen tavoitteita, Pariisin ilmastosopimusta sekä muita kestävän kehityksen sitoumuksia ja ohjelmia, esimerkiksi Food 2030 -ohjelmaa ( 26 ) . Asiantuntijaryhmään olisi kuuluttava keskeisiä tahoja, kuten Euroopan ravitsemustieteen yhdistysten liitto (FENS), kestäviä elintarvikejärjestelmiä käsittelevä kansainvälinen asiantuntijaryhmä (IPES-Food), EUPHA (European Public Health Association) ja EEF (European Ecological Federation), ja sen olisi saatava tietoa asiantuntevista tieteellisistä lähteistä, kuten maataloustutkimuksen pysyvältä komitealta (SCAR), ja tukea maatalouden ja maaseudun kehittämisen, ympäristöasioiden sekä terveyden ja elintarviketurvallisuuden pääosastoilta, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselta, Euroopan ympäristökeskukselta ja maataloustutkimuksen pysyvältä komitealta. ETSK on valmis edistämään asiantuntijaryhmän työskentelyä tarjoamalla kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden panoksen erityisesti väliaikaisen valmisteluryhmän ”kestävämmät elintarvikejärjestelmät”välityksellä.

6. Kestävällä tavalla tuotettujen elintarvikkeiden merkintäjärjestelmä

6.1 Kestäväpohjaista ruokavaliota koskevien ohjeiden tulisi olla myös perustana nykyistä laajemmille ja helppolukuisille elintarvikkeiden merkinnöille, jotka parantaisivat avoimuutta ja hillitsisivät tarpeettoman halpojen, epäterveellisten ja kestävyysperiaatteita vastaan sotivien raaka-aineiden (esim. transrasvat, palmuöljy ja liiallinen sokeri) käyttöä. Kuluttajat hyötyisivät elintarvikkeiden merkintöjen laajentamisesta, esimerkiksi EU:n laatumerkintäjärjestelmästä (suojattu maantieteellinen merkintä, suojattu alkuperänimitys, aito perinteinen tuote), ja niillä voitaisiin kattaa sosiaaliset sekä ympäristö-, terveys- ja ravitsemusnäkökohdat.

6.2 Toimissa on tähän mennessä keskitytty ravintosisältöä koskeviin ja muihin terveysväitteisiin, mutta ETSK panee merkille, että huolena on yhä useammin elintarvikkeiden sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia koskevan kuluttajille suunnatun tiedon ja koulutuksen puute. Tuotteen alkuperää, tuotantovälineitä ja ravintoarvoa koskevan selkeän merkintäjärjestelmän käyttöönotto helpottaisi kuluttajien valintoja. Myös jäljitettävyys on erittäin tärkeää sekä elintarvikkeiden tuottajille että kuluttajille elintarviketurvan varmistamiseksi ( 27 ) . ETSK toistaakin kehotuksensa, jonka mukaan olisi kehitettävä uusi älykäs merkintäjärjestelmä kestävällä tavalla tuotetuille elintarvikkeille. Järjestelmä olisi yhdenmukaistettava EU:n tasolla ( 28 ) . Sen olisi perustuttava myös uusiin jäljitettävyys- ja sertifiointiprosesseihin, ja sitä kehitetään edelleen kestävämpiä elintarvikejärjestelmiä käsittelevässä ETSK:n väliaikaisessa valmisteluryhmässä. Olisi myös tuotava esiin mobiilisovellusten kaltaisia teknologioita ja edistettävä kuluttajille suunnattujen näyttöpaneelien käyttöönottoa vähittäiskaupassa kaiken tarvittavan tiedon tarjoamiseksi ja jäljitettävyyttä varten.

7. Julkiset hankinnat

7.1 Julkisten hankintojen avulla paikallisviranomaiset voisivat asteittain soveltaa kestäväpohjaista ruokavaliota koskevia ohjeita lukuisissa julkisissa laitoksissa ja erityisesti kouluissa ja sairaaloissa. Terveellisten, paikallisesti tuotettujen ja sesongin mukaisten elintarvikkeiden tuotanto, jolla varmistettaisiin kestävyysperiaatteiden noudattaminen, edistäisi osaltaan Agenda 2030 -toimintaohjelman tavoitteen 12 alatavoitteen nro7 (kestävät julkiset hankinnat) saavuttamista. Paikalliset tuottajat olisi asetettava etusijalle julkisissa hankintamenettelyissä terveellisten ruokavalioiden edistämiseksi ja paikallistalouden kehittämiseksi.

7.2 On olemassa jo useita aloitteita kestäväpohjaisten elintarvikkeiden hankinnan edistämiseksi, mikä on osoitus kansalaisyhteiskunnan ja paikallisviranomaisten kasvavasta kiinnostuksesta ja osallistumisesta. Esimerkiksi paikallisviranomaisten kestävän kehityksen järjestö (ICLEI) ajaa parhaillaan aloitetta, jonka tarkoituksena on edistää pakollista ja asteittaista kestäväpohjaisten elintarvikkeiden hankintaa kaikissa eurooppalaisissa kouluissa ja päiväkodeissa. Alkutavoitteena on nostaa luomuelintarvikkeiden osuus hankinnoista 20 prosenttiin vuoteen 2022 mennessä.

7.3 ETSK panee merkille komission yhteisen tutkimuskeskuksen parhaillaan käynnissä olevan työn EU:n ympäristöä säästävien julkisten hankintojen kriteerien tarkistamiseksi elintarvike- ja cateringpalvelujen alalla. Komitea kehottaa sisällyttämään kriteereihin täsmällisiä ja entistä kunnianhimoisempia elintarvikkeiden kestäväpohjaisuutta koskevia vaatimuksia ja poistamaan sääntelyyn liittyvät esteet etenkin kilpailusääntöjen osalta.

8. Kilpailusäännöt

8.1 Kilpailulainsäädännön esitetään toisinaan olevan esteenä kestäväpohjaisten ja terveellisten elintarvikkeiden tuotannolle ja jakelulle. Komission kilpailun pääosaston kuulemisten olisi kannustettava nykyisten sääntöjen selventämiseen ja mukauttamiseen siten, että voidaan parantaa eurooppalaisten elintarvikeketjujen olosuhteita ja nopeuttaa niiden siirtymistä kestäväpohjaisuuteen.

8.2 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ( 29 ) 101 artiklassa kielletään kahden tai useamman riippumattoman markkinatoimijoiden väliset sopimukset, jotka rajoittavat kilpailua. Nämä kattavat erityisesti hintojen vahvistamista koskevat järjestelyt. EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 3 kohdan mukaan kielto ei koske 101 artiklan 1 kohdassa mainittuja sopimuksia, jos ne tuottavat objektiivisia taloudellisia etuja, jotka ovat merkittävämpiä kuin kilpailun rajoittamisen kielteiset vaikutukset. Tällainen etu voi olla esimerkiksi se, että ne tehostavat tuotteiden tuotantoa tai jakelua ja jättävät kuluttajille kohtuullisen osuuden näin saatavasta hyödystä ( 30 )

8.3 Hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot voivat tietyin edellytyksin poiketa siitä, mitä EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohdassa määrätään. Ne voivat ilmoittaa sopimuksistaan komissiolle asetuksen (EU) 1308/2013 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 210 artiklan mukaisesti, ja jos komissio ei kahden kuukauden kuluessa täydellisen ilmoituksen vastaanottamisesta katso niiden olevan ristiriidassa unionin sääntöjen kanssa, EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta. Sopimukset eivät saa edellyttää hintojen tai kiintiöiden vahvistamista, johtaa markkinoiden jakamiseen tai luoda muita kilpailun vääristymiä. Yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntäminen voi tarjota toimialakohtaisille organisaatioille tilaisuuden tehdä sopimuksia, joilla voidaan nostaa kestävyysvaatimuksia.

9. Tiedotus ja tietoisuuden lisääminen

9.1 ETSK toistaa ehdotuksensa siitä, että käynnistetään Euroopan laajuinen tiedotus- ja valistuskampanja ruuan nostamiseksi sille kuuluvaan arvoon. Näin voitaisiin varmistaa pitkän aikavälin muutokset kulutuskäyttäytymisessä ( 31 )

9.2 On myös investoitava entistä enemmän ravintotietouden opetukseen kouluissa ja ammatillisessa koulutuksessa.

9.3 ( 34 ). ETSK kehottaa jälleen järjestämään EU:n laajuisia terveellisen ruuan ja ruokavalioiden visuaalisia markkinointikampanjoja ( 32 ) , joissa hyödynnetään eräiden lapsille suunnattujen televisiokanavien myönteisiä sosiaalisen median mainoskampanjoja ja kannustetaan esimerkiksi tasapainoisempiin ruokavalioihin. Olisi valvottava tehokkaammin lapsille kohdennettujen, paljon tyydyttyneitä rasvoja, transrasvoja, vapaita sokereita ja/tai suolaa sisältävien elintarvikkeiden markkinointia paitsi parhaaseen katseluaikaan myös sosiaalisessa mediassa ja muilla kaupallisilla areenoilla, jotka muokkaavat lasten ruokamieltymyksiä ( 33 )

Bryssel 20. helmikuuta 2019. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Luca JAHIER

(1) http://www.interacademies.org/48945/Global-food-systems-are-failing-humanity-and-speeding-up-climate-change

(2) https://www.c40.org/

(3) COM(2017) 713 final.

(4) EUVL C129, 11.04.2018, s. 18.

(5) State of Food Insecurity in the world 2018: http://www.fao.org/state-of-food-security-nutrition/en/

(6) HLPE, 2017. Nutrition and food systems.

(7) http://www.ipcc.ch/news_and_events/pr_181008_P48_spm.shtml

(8) AK:n lausuntotiedote, Paikalliset ja alueelliset kannustimet terveellisten ja kestäväpohjaisten ruokavalioiden edistämiseksi

(9) http://www.milanurbanfoodpolicypact.org/

(10) Euroopan komissio, 2018. Non-communicable diseases, https://ec.europa.eu/health/non_communicable_diseases/overview_en

(11) Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (2017), Summary of the latest data on antibiotic resistance in the European Union. https://ecdc.europa.eu/sites/portal/files/documents/EAAD%20EARS-Net%20summary.pdf

(12) Euroopan komissio (2015) Geographical indications and traditional specialities, http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm

(13) Berners-Lee, ym. (2018). ”Current global food production is sufficient to meet human nutritional needs in 2050 provided there is radical societal adaptation”, Elementa, 6, 1, 52: http://doi.org/10.1525/elementa.310

(14) H. Ritchie, D. Reay & P. Higgins (2017). Beyond Calories: A Holistic Assessment of the Global Food System, Frontiers in Sustainable Food Systems, 2, 57, doi:10.3389/fsufs.2018.00057.

(15) Ks. esimerkiksi Maailman luonnonvarain instituutin (WRI) raportti Creating a Sustainable Future (2018). https://www.wri.org/publication/creating-sustainable-food-future; EAT-Lancet Commission: Healthy Diets from Sustainable Food Systems (2019). Food in the Anthropocene, https://eatforum.org/initiatives/eat-lancet/

(16) FDE (2018). Annual Report 2018. https://www.fooddrinkeurope.eu/uploads/publications_documents/FoodDrinkEurope_Annual_Report_INTERACTIVE.pdf

(17) Sustainable Food Trust (2017). The Hidden Cost of Food. Bristol.

http://sustainablefoodtrust.org/wp-content/uploads/2013/04/HCOF-Report-online-version.pdf

(18) YK:n ympäristöohjelma (UNEP), 2017. TEEB for Agriculture and Food Interim Report. Nairobi: YK:n ympäristöohjelma. http://teebweb.org/agrifood/home/teeb-for-agriculture-food-interim-report/

(19) EUVL C 129, 11.4.2018, s. 18.

(20) C. Gonzalez-Fischer, T. Garnett (2016). Plates, pyramids, planet: Developments in national healthy and sustainable dietary guidelines: a state of play assessment. Rooma & Oxford: FAO ja Food Climate Research Network.

(21) Ks. katsaus, T. Lang T, P. Mason (2017). Sustainable diet policy development: implications of multi-criteria and other approaches, 2008–2017, Proceedings of the Nutrition Society, doi: 10.1017/S0029665117004074.

(22) Alankomaiden terveysneuvosto (2011), Guidelines for a Healthy Diet: the Ecological Perspective. Contract No.: publication no. 2011/08E Haag: Health Council of the Netherlands.

(23) Voedingscentrum (2016). Netherland Nutrition Centre guidelines Wheel of Five (liite 13 kestävyysajatteluun liittyvistä kysymyksistä). Den Haag: Voedingscentrum.

(24) Ruotsin elintarvikevirasto ja ympäristökeskus (2008), Environmentally Effective Food Choices: Proposal notified to the EU. Tukholma: National Food Administration.

(25) Saksan kestävän kehityksen neuvosto (RNE) (2014) The Sustainable Shopping Basket – A Guide to Better Shopping. Berliini: Rat für Nachhaltige Entwicklung, https://www.nachhaltigkeitsrat.de/en/projects/the-sustainable-shopping-basket

(26) http://ec.europa.eu/research/bioeconomy/index.cfm?pg=policy&lib=food2030

(27) EUVL C 303, 19.8.2016, s. 64.

(28) EUVL C 129, 11.4.2018, s. 18.

(29) EUVL C 326, 26.10.2012, s. 1.

(30) COM(2018) 706 final, http://ec.europa.eu/competition/sectors/agriculture/report_on_competition_rules_application.pdf

(31) Euroopan komissio (2015) Geographical indications and traditional specialities, http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm

(32) EUVL C 303, 19.8.2016, s.64.

(33) WHO Region for Europe (2018). Policies to limit marketing of unhealthy foods to children. Kööpenhamina: WHO Europe, http://www.euro.who.int/en/health-topics/disease-prevention/nutrition/news/news/2018/10/policies-to-limit-marketing-of-unhealthy-foods-to-children-fall-short-of-protecting-their-health-and-rights

(34) Food Active & Children’s Food Campaign (2018). Junk Food Marketing to Children: a study of parents’ perceptions. Lontoo. http://www.foodactive.org.uk/wp-content/uploads/2018/06/Junk-Food-Marketing-to-Children-a-study-of-parents-perceptions.pdf