EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.12.1996 
KOM(96) 609 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
yhteisön nykyisestä 
ja ehdotetusta toiminnasta tupakankulutuksen vähentämiseksi 

Tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön nykyisestä 
ja ehdotetusta toiminnasta tupakankulutuksen vähentämiseksi 
I JOHDANTO 
1. Yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla on omat ja toisiaan täydentävät tehtävänsä 
vietäessä eteenpäin tehokasta tupakoinninvastaista strategiaa. Nykyiselläänkin 
useat kaikkein tehokkaimmista tupakoinnin haittojen vähentämiseen tähtäävistä 
toimenpiteistä ovat peräisin yhteisön toiminnasta. Näitä esitellään jäljempänä. 
Yhteisöllä on lisäksi tilaisuus vauhdittaa toimenpiteitä kaikissa jäsenvaltioissa 
varmistamalla tehokkaimpia - ja vähiten tehokkaita - strategioita koskevien 
tietojen ripeä vaihto. Tähän liittyvästi tiedonannossa esitellään lisäksi joitakin 
kansallisia tupakoinninvastaisia aloitteita. Tiedonannon tavoitteena on osaltaan 
arvioida uudelleen olemassa olevia ja mahdollisia tulevia yhteisön ja jäsenvaltioiden 
tupakanvastaisia strategioita, joilla pyritään vähentämään tupakoinnin 
kansanterveydellisiä vaikutuksia Euroopan kansalaisiin. 
2. Tiedonannossa esitellään tämän lisäksi mahdollisia malleja lisätoimiksi, joita 
voitaisiin toteuttaa yhteisön tasolla sekä jäsenvaltioitten paremman yhteistyön 
avulla. Komissio harkitsee tämän tiedonannon saaman palautteen perusteella, onko 
tarpeen esittää uusia erityistoimia. 
II TAUSTATIETOJA 
3. Tupakankulutuksen kansanterveydelliset haitat ovat huomattavia. Vuosittain 
yhteisössä kuolee sen vaikutuksien vuoksi puoli miljoonaa ihmistä. Kuolonuhrien 
määrä nousee edelleen rajusti siirryttäessä seuraavalle vuosisadalle, ja tupakointi 
on yhteisössä silloinkin suurin yksittäinen ehkäistävissä olevan kuoleman syy. 
Tämä käy ilmi Maailman terveysjärjestön ja Kansainvälisen 
syöväntutkimuslaitoksen tilastoista. Kuolemantapauksista lähes joka toisessa on 
kyse 35-69-vuotiaasta eli iältään keskimääräistä eliniänodotetta selvästi 
nuoremmasta ihmisestä. Tupakka onkin kuolemansyistä yleisin. Tuloksena 
syntyviä inhimillisiä ja taloudellisia kustannuksia voidaan kuitenkin vähentää 
tehokkaasti. Käytettävissä on hyvinkin monenlaisia keinoja vähentää tupakointia. 
Näitä ovat esimerkiksi terveyskasvatukseen liittyvät toimet, kulutusta vähentävä 
veropolitiikka, kuluttajavalistuksen tehostaminen tai tupakkatuotteitten mainonnan 
ja markkinoinnin rajoittaminen. Tupakoinnin vähentymisessä tähän mennessä 
saavutettu edistys on kaikesta huolimatta ollut pettymys. Tupakoinnin 
aiheuttamien kuolemantapausten määrä kasvaa merkittävästi tulevina 
vuosikymmeninä, kun väestörakenteen muutokset ja tupakoinnin myöhemmin 
ilmaantuvat terveysvaikutukset alkavat vaikuttaa täysimääräisesti. 
Yhteisön aikuisväestöstä yli 40 % jatkaa tupakointiaan 
4. Tupakointi on yhteisössä vähentynyt joidenkin vuosikymmenten ajan, mutta viime 
vuosina tahti on hidastunut. Toukokuussa 1994 arvioitiin 42 %:n aikuisväestöstä 
tupakoivan, kun luku vuonna 1987 oli 46%. Miehet jatkavat tupakointiaan 
merkittävästi naisia useammin, mutta ero on pienentynyt jo jonkin aikaa. Yhteisön 
väestöstä kreikkalaiset tupakoivat eniten, ja seuraavana tulevat tanskalaiset, 
espanjalaiset ja itävaltalaiset. Vähiten tupakoivia ovat suomalaiset, ruotsalaiset ja 
portugalilaiset. Tupakoinnin yleisyyttä kuvaavien yleislukujen takana piilee tärkeitä 
tietoja. Näitä esitellään jäljempänä. 
4.1 Naiset aloittavat tupakoinnin yhä useammin 
Naiset polttavat huomattavasti miehiä harvemmin. Ero on kuitenkin 
pienenemässä, kun yhä useampi nuori nainen aloittaa tupakoinnin. 
Eräitten tätä tukevien tilastotietojen mukaan yli 55-vuotiaista naisista 
tupakoi 14%, mikä on vain kolmasosa 25-39-vuotiaitten naisten 
vastaavasta osuudesta (42 %). Vastaavat luvut miesten osalta ovat 31 % 
ja 51 %. Suuntaus on erityisen näkyvä Espanjassa ja Portugalissa, missä 
naisten tupakointi on yleistynyt yhden sukupolven aikana mitättömän 
alhaisista luvuista 25 %:iin Espanjassa ja 15 %:iin Portugalissa. 
Yleistymisen keskeisiä taustatekijöitä ovat elintapojen muutokset sekä 
tupakanvalmistajien onnistuneesti kohdentama markkinointi. Jollei 
suuntausta hillitä, naisten nykyään korkeampi eliniänodote voi lähentyä 
miesten vastaavaa. Nykyisin naisten todennäköisyys sairastua syöpään 
on jopa 40 %> pienempi kuin miesten, mutta tilanne tasaantuu, kun 
naisten tupakoinnin yleistyminen alkaa vaikuttaa heidän terveyteensä ja 
erityisesti heidän syöpäalttiuteensa. Naisten keuhkosyöpää kuvaavat 
luvut ovat jo nyt tämän suuntauksen mukaisia. Suuntaus vaikuttaa 
lisäksi naisten alttiuteen sairastua sydän- ja hengitystiesairauksiin sekä 
naisten hedelmättömyyteen. 
4.2 Monet nuoret eivät edelleenkään välitä tupakoinnin haitoista 
Nuorten tupakointi lisääntyy huomattavasti: kun 11-vuotiaista noin 
prosentti polttaa, 15-vuotiaista tupakoijia on 20-33%). Monet nuoret 
eivät selvästikään piittaa tupakan haittavaikutuksista. Mitä vanhempi 
ihminen on, sitä epätodennäköisemmin hän aloittaa tupakoinnin. 
Markkinointitoimet suunnataan sen vuoksi kehitysvuosiaan eläville 
nuorille. Kansanterveyden kannalta on voimakas tarve pyrkiä siihen, 
ettei nuori aloittaisi tupakointia. 
4.3 Hyvin toimeentulevat eivät tupakoi 
Huomattavaa on myös se, että tupakointi on alemmissa 
sosioekonomisissa ryhmissä yleistä, kun taas koulutus- ja ansiotason ja 
terveystietoisuuden noustessa tupakointia yhä useammin vältetään. 
Tilanteella on mitä merkittävimpiä sosioekonomisia seurauksia. Matalan 
ansiotason ryhmissä kulutetaan suhteettoman paljon rahaa tupakkaan, 
sillä riippuvuutta aiheuttavine ominaisuuksineen se asettuu usein muiden 
talousmenojen edelle. Samalla vähenevät muihin, terveyden kannalta 
tärkeisiin asioihin, kuten ruokaan ja asumiseen käytettävissä olevat 
varat. 
4.4 Tupakoimattomat vaativat yhä useammin suojaa tupakoinnilta 
Monet tupakoimattomat vastustavat joutumistaan muiden ihmisten 
tupakoinnin häiritsemiksi ja alttiiksi siitä johtuville vaaroille. 
Tupakoimattomat on perinteisesti otettu eri syistä tupakoijia huonommin 
huomioon. Tupakointi on vanha, vakiintunut tapa, ja passiivisen 
tupakoinnin haitoista on esitetty näyttöä vasta viime vuosina. Sen vuoksi 
yhteiskunnan sopeutuminen uusiin oloihin kestää jonkin aikaa. 
Tupakoimattomilla on siitä huolimatta täysi oikeus edellyttää, etteivät 
tupakoijat turmele heidän terveyttään. Asia koskee erityisesti 
hengitysteiden sairauksista kärsiviä ihmisiä, raskaana olevia naisia sekä 
lapsia, jotka kaikki ovat erityisen herkkiä passiiviselle tupakoinnille. 
5. Kaikki edellä esitetyt suuntaukset osoittavat, että tupakoinnin vastustamiseen 
tarvitaan tietyille ryhmille suunnattua lähestymistapaa. Yleinen viesti, jonka 
mukaan tupakointi vaarantaa terveytesi, pätee edelleen, mutta sitä on tuettava 
tupakoinnin kannalta erityisen haavoittuville ryhmille suunnatuin toimenpitein. 
III MIHIN TARVITAAN YHTEISÖLLISTÄ ULOTTUVUUTTA? 
6. Perustamissopimuksen 3 artiklan o kohdan mukaisesti "yhteisön toimintaan 
sisältyy myötävaikuttaminen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen". 
Perustamissopimuksen 129 artiklassa määrätään lisäksi, että yhteisön toiminta 
suuntautuu tautien, erityisesti laajalle levinneiden vaarallisten sairauksien, 
ehkäisemiseen. Tämän lisäksi 129 artiklan mukaan terveyden suojelua koskevat 
vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan. Artiklassa määrätään 
myös, että jäsenvaltiot sovittavat keskenään yhteen ihmisten terveyden 
korkeatasoiseen suojeluun tähtäävät politiikkansa ja toimintaohjelmansa ja että 
komissio voi tehdä aiheellisia aloitteita tämän yhteensovittamisen edistämiseksi. 
Tupakankulutuksen terveyshaitat ovat siksi laaja ongelma, että niiden 
vähentämiseksi on ryhdyttävä kaikkiin käytettävissä oleviin toimiin. 
7. Yhteisöllä on hyvät mahdollisuudet edesauttaa entistä paremman ja yhtenäisemmän 
tupakanvastaisen strategian kehittämistä. Kaikki jäsenvaltiot pyrkivät 
vastustamaan tupakointia, mutta niiden strategiat poikkeavat toisistaan hyvinkin 
merkittävällä tavalla. Näistä eroista voidaan selvästikin oppia. Miksi joissakin 
jäsenvaltioissa tupakointi on vähemmän yleistä kuin toisissa? Miksi naisten ja 
miesten ja toisaalta nuorten tupakointi näyttää kehittyvän eri tavoin eri 
jäsenmaissa? Millä strategioilla tupakointia on onnistuttu parhaiten vähentämään? 
Mikä on sopivin strategia vastata tupakan markkinointiin, joka edelleen 
houkuttelee suurta joukkoa uusia kuluttajia? Näistä kysymyksistä moniin voidaan 
puuttua tehokkaasti, ellei yksinomaisesti, yhteisön tasolla. 
IV OLEMASSA OLEVAT TUPAKOINNIN VASTAISET YHTEISÖN SÄÄNNÖKSET 
8. Yhteisö on jo tähän mennessä toteuttanut joukon toimenpiteitä, joilla pyritään 
tupakoinnin vähentämiseen. Seuraavassa esitetään seitsemän aloitetta, joihin on 
syytä kiinnittää huomiota. 
• Eurooppa syöpää vastaan -ohjelma, jonka avulla on keskitetty 
tupakankulutuksen vähentämiseen tähdättyjä toimenpiteitä koko yhteisön 
alueella. Väestön keskuudessa suoritetut tutkimukset, erityisesti 
eurobarometritutkimukset, ovat johdonmukaisesti osoittaneet yhteisön 
syöväntorjuntaan ja tupakoinnin vähentämiseen tähtäävien toimien olevan 
hyvin arvostettuja. 
• Syöväntorjuntaa käsittelevän neuvoa-antavan komitean perustaminen 
virallisesti jokin aika sitten. Komitea voi näin vahvistaa asemaansa 
komission neuvojana sen suunnitellessa tupakoinninvastaisia toimenpiteitä. 
Syöpäasiantuntijoiden arvokas asiantuntemus voi auttaa komission 
kansanterveysstrategiaa suuresti pyrittäessä tupakoinnin vähentämiseen. 
• Vuonna 1989 annettu neuvoston direktiivi (89/522/ETY) rajat ylittävästä 
televisiotoiminnasta, jossa yhtenäistetään kielto tupakkatuotteitten 
mainonnasta televisiolähetyksissä. 
Neuvoston direktiivit (89/622/ETY ja 92/41/ETY) tupakkatuotteitten 
merkintöjä koskevien lakien lähentämisestä. Direktiivit ovat terveydellisten 
varoitusten ja terva- ja nikotiinipitoisuuksien merkitsemisen myötä saaneet 
kuluttajat tietoisiksi joistakin tupakoinnin vaaroista. 
• Neuvoston direktiivi (92/41/ETY), jolla kielletään tiettyjen suussa 
käytettäväksi tarkoitettujen tupakkavalmisteitten markkinointi. 
Toimenpiteen tavoitteena oli erityisesti nuorten suojeleminen, sillä suussa 
käytettävän tupakan käyttö on johtanut muitten tupakkatuotteitten 
käyttöön. 
• Neuvoston direktiivi (90/23 9/ETY) savukkeitten tervapitoisuutta 
koskevien lakien lähentämisestä. Direktiivi on osaltaan herättänyt kuluttajat 
ottamaan huomioon savukkeitten tervapitoisuuden, joka on syövän 
kannalta merkittävä vaaratekijä. Lisäksi savukkeitten 
enimmäistervapitoisuus vähenee direktiivin ansiosta asteittain. 31. 
joulukuuta 1992 lähtien sallittu enimmäispitoisuus on 15 mg savuketta 
kohti ja 31. joulukuuta 1997 vastaava arvo tulee olemaan 12 mg. 
• Neuvoston 26.11.1996 antama päätöslauselma tupakoinnin vähentämisestä 
Euroopan unionissa. Päätöslauselmassa esitellään eri jäsenvaltioiden 
strategioita tupakoinnin vähentämiseksi ja siinä todetaan, että tekemällä 
yhteistyötä ja sovittamalla yhteen politiikkansa ja ohjelmansa, jolla ne 
pyrkivät tupakointiin ja tupakkariippuvuuteen liittyvien sairauksien ja 
kuolemantapausten ehkäisemiseen, jäsenvaltiot voivat yhdessä komission 
kanssa edesauttaa tupakointiin liittyvien sairauksien vähentämiseen 
yhteisön alueella. Päätöslauselmassa kehotetaan komissiota 
ottamaan yhteisön politiikassa erityisesti huomioon tupakoinnin 
haittavaikutukset yhteisön kansalaisten terveyteen ja elämänlaatuun 
- tekemään tutkimuksia parhaista jäsenvaltioissa toteutettavista 
käytännöistä tupakoinnin vähentämiseksi sekä niiden vaikutuksesta 
tutkimaan jäsen valtioitten toimenpiteitten perusteella mahdollisia 
lisätoimenpiteitä, joita yhteisö voisi toteuttaa tukeakseen 
jäsenvaltioitten toimia tupakoinnin vähentämiseksi 
tukemaan jäsenvaltioita näiden pyrkiessä vähentämään tupakointia 
ja antamaan säännöllisesti kertomuksia edistyksestä, jota yhteisö on 
saavuttanut tukiessaan jäsenvaltioitten politiikan ja ohjelmien 
yhteensovittamista samoin kuin lisäaloitteitten mahdollisuuksista. 
9. Useimmat mainituista toimenpiteistä otettiin käyttöön yhtenäismarkkinoiden 
yhtenäistämiseen tähtäävän yhteisön toimintaohjelman yhteydessä. Muita 
toimenpiteitä on toteutettu kansanterveyttä koskevien perustamissopimuksen 
määräysten puitteissa. 
10. Tupakka on useimmissa jäsenvaltioissa raskaasti verotettu tuote. Tämä on 
kansanterveydellisesti perusteltua, sillä se auttaa vähentämään kulutusta. Tupakan 
korkea hinta on erityisen tehokas keino vähentää nuorten tupakointia, sillä nuorilla 
on käytettävissään vain rajallisesti varoja. Lisäksi korkea hinta merkitsee hyvin 
merkittäviä verotuloja, joilla monessa jäsenvaltiossa voidaan osaltaan kattaa 
tupakankulutuksesta aiheutuvia terveydenhoitokuluja. Korkean tupakkaverotuksen 
politiikan tehoa rajoittavat kuitenkin monet tekijät - sillä ei esimerkiksi ole 
vaikutusta tupakoivien ihmisten nikotiiniriippuvuuteen. Jotta saataisiin aikaan 
tyydyttäväntasoinen ehkäisevä vaikutus, korkean verotuksen politiikkaan on 
liitettävä oheistoimenpiteitä, kuten kuluttajille suunnattu apu tupakoinnin 
lopettamisessa, tupakkatuotteitten myynninedistämisen rajoittaminen sekä 
terveyskasvatus- ja tiedotuskampanjat. 
Yhteisö on tehnyt yhtenäismarkkinoita koskevan ohjelman yhteydessä 
savukkeitten ja muitten tupakkavalmisteitten verotukseen liittyviä aloitteita. Toisin 
kuin edellä kuvatut sisämarkkinatoimenpiteet aloitteet on tehty 
perustamissopimuksen 99 artiklan eikä 100 a artiklan mukaisesti. Ero on tärkeä, 
sillä 99 artiklan mukaan neuvosto toimii yksimielisesti, kun taas 100 a artiklan 
mukaiset päätökset edellyttävät määräenemmistöä. 
11. Jäsenvaltioissa sovelletaan tupakkatuotteisiin tällä hetkellä kolmen päätyypin 
mukaista verotusta, arvonlisäveroa, kiinteää valmisteveroa ja vaihtelevaa 
suhteellista valmisteveroa. Asiaa koskevissa neuvoston direktiiveissä säädetään 
näiden verojen rajoitetusta lähentämisestä. Niinpä jäsenvaltiot voivat edelleen 
määrätä tupakkaverojensa tasosta varsin joustavasti. Juuri tämän sekä 
erisuuruisten tehdashintojen ja vähittäiskaupan katteitten vuoksi savukkeitten 
vähittäishinnat vaihtelevat jäsenvaltioittain erittäin paljon. 
12. Vähittäishintojen erot ovat hyvin merkittäviä. 1 000 savuketta maksaa 
vähimmillään 39 ecua Kreikassa ja enimmillään 186 ecua Tanskassa, ja 
keskimääräinen hinta yhteisössä on 119 ecua. Minkään yleisen päivittäistuotteen 
hinta ei vaihtele yhteisön alueella näin voimakkaasti. Erot korostuvat erityisesti 
savuketupakan hinnassa. 
13. On huomattava, että tupakkatuotteitten suhteellisen korkea vero tekee niistä hyvin 
houkuttelevia salakuljetustuotteita. Mitä korkeampi vero, sitä suurempi yllyke 
salakuljetukseen. Tämänhetkisten arvioitten mukaan salakuljetus aiheuttaa 
vuosittain jopa 400 miljoonan ecun tulonmenetykset jäsenvaltioille ja yhteisölle. 
Tämä on syytä pitää mielessä harkittaessa mahdollisia veronkorotuksia. 
V VAIHTOEHTOJA TULEVIKSI YHTEISÖN TASON LISÄTOIMIKSI 
14. On selvää, että komission mahdollisuuksiin esittää lisätoimia tupakankulutuksen 
vähentämiseksi liittyy rajoituksia - erityisesti tarve noudattaa 
toissijaisuusperiaatetta. Kaikesta huolimatta on paikallaan harkita uutta yhteisön 
strategiaa, jolla pyritään vähentämään tupakankulutusta. Komissio on jo saanut 
perustamissopimuksen 129 artiklan mukaisesti neuvoston ja parlamentin 
hyväksynnän syövänvastaiselle toimintaohjelmalle. Tupakoinninvastaiset 
toimenpiteet ovat jatkossakin ohjelman päätavoitteita: liittyyhän kolmannes 
kaikista syöpäkuolemista tupakointiin. 
15. Yhteisön tasolla käytettävissä on lisäksi seuraavassa esitettyjä 
politiikkavaihtoehtoja. Nämä vaihtoehdot voidaan toteuttaa ainoastaan yhteisön 
muitten toimielinten ja jäsenvaltioitten aktiivisella tuella. 
15.1 Tiedonkeruu ja epidemiologiset tutkimukset 
Ehdotetaan luotavaksi järjestelmä tupakankulutuksen seuraamiseksi 
koko yhteisön alueella. Järjestelmä perustuisi parhaillaan neuvoston 
ja parlamentin käsiteltävänä olevaan terveydenseurantaa koskevaan 
toimintaohjelmaan. Tämä helpottaisi kulutussuuntauksien 
tarkempaa seurantaa ja siten torjuntatoimien tehokkaampaa 
kohdentamista. Tiedot kehityssuunnista ovat usein sekä 
puutteellisia että vanhentuneita ja näin ollen vakava este tehokkaan 
strategian toteuttamiselle. 
15.2 Lapset 
* Annetaan eurooppalaisiin syöpäohjeisiin perustuvat ohjeet lasten 
oikeudesta savuttomaan ympäristöön. Pienet lapset ovat erityisen 
herkkiä tupakoinnin välillisille vaikutuksille samoin kuin 
tupakkamainonnalle ja -markkinoinnille, ja heille on annettava 
tietoa tupakoinnin terveyshaitoista. 
1 Edistetään olemassa olevien yhteisön kansanterveysohjelmien sekä 
yhteisön tupakka-alan tutkimus- ja tiedotusrahaston puitteissa 
tehtäviä tutkimuksia, joilla pyritään lisäämään tietoutta nuorten 
tupakoinnin aloittamisen syistä tai käsitellään 
terveyskasvatusohjelmien vaikutuksia koululaisiin, nuorten 
tupakoinnin motiiveja tai nuorisolle suunnattavan kattavan 
tupakoinninvastaisen lähestymistavan kehittämistä. Tällaisia 
toimenpiteitä voidaan pitää tarpeellisina, sillä nykyiset toimenpiteet 
eivät selvästikään ole riittävän tehokkaita vähentämään nuorten 
tupakointia. 
15.3 Luokittelu J 
» Tehdään ehdotus nikotiiniriippuvuuden määrittelemisestä 
riippuvuudeksi, jolloin ongelmaan voidaan paneutua sopivien 
yhteisön toimintaohjelmien kautta. 
15.4 Lisäaineet 
Arvioidaan tupakkatuotteitten sisältämien lisäaineitten aiheuttamia 
mahdollisia toksisuus- ja terveysvaikutuksia. Yhteisön 
lainsäädännössä määrätään jo nykyään laajojen lisä- ja 
valmistusainetietojen antamisesta hyvinkin monien tuotteitten osalta 
silloin, kun näillä on vaikutuksia terveyteen. On paradoksaalista, 
ettei tällaisia määräyksiä sovelleta tupakkaan. Tämä laiminlyönti 
olisikin hyvä korjata, jos tietyt lisäaineet osoittautuvat ihmisten 
terveydelle haitallisiksi. 
15.5 Karsinogeenit 
Harkitaan, voitaisiinko savukekohtaista tervan enimmäispitoisuutta 
laskea neuvoston direktiivissä 90/239/ETY sallitusta 12 mg:sta. 
Lääketieteen edustajat ovat käytännössä yksimielisiä lisärajoitusten 
tarpeellisuudesta . Samaan tapaan voitaisiin harkita ylärajan 
asettamista savukkeitten nikotiinipitoisuudelle. 
75.6 Kuluttajavalistus ja kuluttajansuoja 
Tarkastellaan uudelleen nykyisen tuotemerkintädirektiivin 
täytäntöönpanoa sen arvioimiseksi, kuinka tehokkaasti kuluttajille 
tiedotetaan tupakoinnin vaaroista ja voitaisiinko varoitusten sisältöä 
ja muotoa kohentaa. Mahdollisuus edellyttää suurempia ja 
näkyvämpiä terveysvaroituksia sisältyy merkintädirektiiviin jo 
nykyisellään, ja komissio voisi tutkia myös tätä mahdollisuutta 
yhdessä jäsenvaltioitten kanssa. 
Harkitaan tupakkatuotteitten kuvaamisessa käytettävien ilmausten 
"kevyt" tai "vähätervainen" ("light tar", "low tar") määrittelyä, sillä 
näille ilmauksille ei tällä hetkellä ole määritelmää. Lisäksi ne 
saattavat johtaa kuluttajia harhaan vähättelemällä kyseisten 
tuotteitten terveyshaittoja. 
Edistetään toimenpiteitä, joilla lisätään kansalaisten, erityisesti 
raskaana olevien naisten tietoisuutta - sekä aktiivisen että 
passiivisen - tupakoinnin vaaroista sikiölle. 
Päivitetään säännöllisesti tämänhetkistä neuvoston päätöslauselmaa 
tupakoinnista julkisissa tiloissa, jotta voidaan selvittää 
jäsenvaltioissa käytettävät parhaat - ja huonoimmat - käytännöt. 
Tämä voisi johtaa suojelun kohenemiseen yleisesti. Lisäksi 
voitaisiin käynnistää sosiaalipoliittisen sopimuksen puitteissa 
keskustelu tämän kysymyksen käsittelemisestä osana työympäristön 
ja työntekijöitten terveyden ja turvallisuuden kohentamista. 
Rohkaistaan kansanterveyden suojelun nimissä jäsenvaltioita 
hyödyntämään käytettävissään olevia joustomahdollisuuksia eli 
kiristämään tupakan verotusta. Komission on joka toinen vuosi 
toimitettava neuvostolle kertomus tupakkatuotteitten 
valmisteverojen lähentämistä koskevien neuvoston direktiivien 
toiminnasta ja tehtävä tarpeen mukaan asiaan liittyviä ehdotuksia. 
Kertomuksessa on otettava huomioon sisämarkkinoitten 
Ks. liitteessä olevat korkean tason syöpäasiantuntijoiden komitean Helsingissä 2.10.1996 
antamat tupakkaa koskevat suositukset. 
asianmukaisen toiminnan ja valmisteverojen todellisen arvon lisäksi 
myös perustamissopimuksen näitä laajemmat tavoitteet. Komissio 
voisi tulevissa kertomuksissaan kiinnittää erityistä huomiota näihin 
laajoihin (avoilleisiin ja erityisesti niiden terveydelliseen 
ulottuvuuteen. 
Raakatupakkamarkkinoitten yhteistä järjestämistä koskevan 
kertomuksensa yhteydessä komissio tuo esiin tiettyjä suuntaviivoja 
merkittäviksi uudistuksiksi. Yksi näistä olisi tupakka-alan tutkimus-
ja tiedotusrahastolle suoritettavien maksuosuuksien korottaminen 
1 %:sta 2 %:iin. Rahaston tehtäviin kuuluu ensinnäkin ihmisten 
terveyden kannalta nykyisiä vähemmän haitallisten lajikkeitten ja 
viljelymenetelmien etsiminen ja toiseksi laaja tiedottaminen tupakan 
haittavaikutuksista. 
VI JÄSENVALTIOITTEN YHTEISTYÖN KEHITTÄMISVAIHTOEHTOJA 
16. Koska tupakoinnin tunnustetaan olevan suurin yksittäinen torjuttavissa oleva 
kuolemansyy kehittyneissä maissa, kaikki jäsenvaltiot pitävät tupakankulutuksen 
vähentämiseen tähtääviä toimenpiteitä erittäin tärkeinä. Tällaisten ohjelmien sisältö 
ja tuleva kehittäminen kuuluvat luonnollisesti jäsenvaltioille. Komissiolla on 
perustamissopimuksen 129 artiklan mukaan kuitenkin velvollisuus rohkaista 
jäsenvaltioitten välistä yhteistyötä tällä alalla ja tarvittaessa tukea niiden toimintaa. 
Seuraavassa esitetyt toimenpiteet vaikuttavat yhteistyön kannalta suotuisimmilta, 
ja niitä toteutetaan jäsenvaltioissa eri laajuisina. 
16.1 Toimenpiteet tupakoimattomien - erityisesti lasten, raskaana 
olevien naisten ja hengitystiesairauksista kärsivien - suojelemiseksi 
passiivisen tupakoinnin haitoilta. Sairaaloissa, kouluissa, julkisissa 
rakennuksissa, julkisessa liikenteessä ja kaupallisten lentoyhtiöitten 
lennoilla varmistetaan yhä huolellisemmin, että tupakoimattomia 
suojellaan tupakoinnin haitoilta. 
16.2 Asetetaan selkeät tavoitteet väestön tupakoinnin vähentämiselle. 
Esimerkiksi Irlannissa asetettu tavoite tupakoijien määrän vähentymisestä 
20 %:iin väestöstä vuoteen 2000 mennessä on onnistuneesti keskittänyt 
tupakoinninvastaisia toimenpiteitä. Irlannin mallia voitaisiin hyvin harkita 
muissakin jäsenvaltioissa. 
16.3 Tiukennetaan kansallisia määräyksiä, joilla tupakkatuotteitten 
myynti sallitaan vain aikuisille. Joissakin jäsenvaltioissa esimerkiksi 
automaatti- ja itsepalvelumyynti sallitaan vain valvotuissa tiloissa. 
16.4 Tehdään tupakkatuotteitten hintoihin todellisia (inflaatiota 
suurempia) korotuksia lisäkeinona kulutuksen vähentämiseksi. 
Esimerkkejä tällaisista toimista ovat Yhdistyneen kuningaskunnan 
viranomaisten päätös 3 %:n vuosittaisista hinnankorotuksista samoin 
kuin Ranskassa käytettävä lähestymistapa. Lisäksi Belgiassa jätetään 
korotukset huomiotta kuluttajahintaindeksiä laskettaessa, jotta 
varmistetaan, ettei niillä ole inflaatiota kiihdyttävää vaikutusta. 
16.5 Rohkaistaan toimia, joilla kohennetaan sellaisten työntekijöitten 
suojelua, jotka altistuvat normaalia suuremmille ympäristön 
tupakansavun pitoisuuksille. Tärkeä osa tätä strategiaa on tukea 
ilmastoinnin parantamista erityisesti huvitiloissa. 
16.6 Rajoitetaan tupakkateollisuuden harjoittamaa sponsorointia ja 
tupakkaan liittyvää markkinointia merkittävissä urheilu-, musiikki- tai 
kulttuuritilaisuuksissa, joiden televisiointi on todennäköistä. Näin 
vältettäisiin tupakkatuotteitten epäsuora televisiomainonta. 
16.7 Lisätään tupakoijille tähdättävän terveyskasvatuksen sekä 
tupakoimattomien etuja suojelevien ja tupakoinnin lopettamiseen 
tähtäävän toiminnan parissa työskentelevien vapaaehtoisjärjestöjen 
rahoitusta. 
16.8 Järjestetään tupakoijille tilaisuus saada mahdollisimman halvalla 
tai maksutta käyttöönsä tupakoinnin lopettamisessa apuna käytettäviä 
lääkkeitä (nikotiinipurukumi, nikotiinilaastarit jne). Tällainen toimenpide 
auttaisi tupakoijia pääsemään vähitellen eroon tavastaan. Perustetaan 
lisäksi maksuton puhelinpalvelu, joka antaa kuluttajille tupakan vaaroihin 
liittyvää neuvontaa ja apua. 
VII KANSAINVÄLINEN ULOTTUVUUS 
17. Perustamissopimuksen 129 artiklan 3 kohdassa määrätään kolmansien maiden ja 
kansanterveyden alalla toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön 
syventämisestä. Tupakankulutuksen vastainen toiminta sopii selvästikin tähän 
yhteyteen. Yhteisön jäsenvaltioissa on tupakoitu yleisesti vuosisatoja, ja sen hinta 
on nyt hyvin tiedossa. 
18. Monissa muissa maissa ja erityisesti kehitysmaissa tupakkatuotteitten käytön 
vaikutukset alkavat ilmetä täydessä mitassaan vasta nyt. Kun tupakointi pysyy 
kehittyneissä maissa tasaisena, savukkeenvalmistajien päämarkkina-aluetta ovatkin 
juuri kehitysmaat. On joukko aloja, joilla yhteisö voisi toimia yhteistyössä 
kolmansien maiden kanssa tupakankulutuksen kansanterveydellisten vaikutusten 
vähentämiseksi. Yksi toimenpide on alentaa yhteisön alueella valmistettujen ja 
kolmansiin maihin vietävien tupakkatuotteitten tervapitoisuutta. Yhteisö voisi 
myös auttaa kehittämään syövänvastaisia strategioita, joihin sisältyy 
10 
tupakankulutuksen vähentämiseen tähtääviä toimenpiteitä. Tämä voisi tapahtua 
käynnissä olevien kansanterveys- tai yhteistyöohjelmien puitteissa 
Ie). Yhteisön jäsenvaltiot voisivat lisäksi edistää tupakanvastaisia kampanjoja 
tukemalla aktiivisesti Maailman terveysjärjestön ehdottamaa tupakkaa koskevaa 
yleissopimusta. Erityisen edistyksellistä olisi sopia tupakkatuotteitten 
markkinointia kehitysmaissa koskevasta käytännöstä erityisenä tavoitteena 
vaikutuksille herkkien ryhmien suojeleminen. Yhteisö voisi harkita 
Maailmanpankin lähestymistavan omaksumista. Sen mukaan pidättäydyttäisiin 
tukemasta tupakkaan liittyviä hankkeita kehitysapupolitiikan yhteydessä. 
VIII SEURANTATOIMET 
20. Komissio tutkii tämän tiedonannon aikaansaamaa palautetta ja voi sen perusteella 
tehdä sopivia ehdotuksia toimiksi ja toimenpiteiksi. 
21. Komissio ehdottaa, että se esittäisi vuosittain kertomuksen kehityksestä, joka on 
saavutettu kansanterveyden suojelussa tupakankulutuksen haitoilla Kertomukseen 
sisältyisi vertailevia numerotietoja tupakkatuotteitten hintakehityksestä sekä 
tupakoinnin yleisyyden kehitystä kuvaavia lukuja. Kertomus antaisi jäsenvaltioille 
ja kansalaisille tietoja yhteisön edistymisestä tupakankulutuksen vastaisessa 
toiminnassa. 
22. Tarkoituksena on luoda edellä mainitun kertomuksen avulla hyvin selkeä 
menetelmä tupakoinnin vastaisen strategian arvioimiseksi niin yhteisön kuin 
jäsenvaltioittenkin tasolla. Erityisesti sillä saatetaan politiikantekijöitten tietoon 
tupakankulutuksen vähentämiseen käytettävissä olevat mahdollisuudet ja 
analysoidaan niiden tehokkuutta. Ensimmäinen kertomus esitetään neuvostolle 
vuoden 1997 jälkipuoliskolla. Neuvostolla ja parlamentilla on mahdollisuus 
tarkastella kertomusta huolellisesti ja esittää lisätoimenpiteitä, joilla voitaisiin 
edesauttaa tupakoinnin vähentymistä yhteisön alueella. 
ANNEX 
Eurooppa syöpää vastaan -ohjelma 
Korkean tason syöpäasiantuntijoiden komitean 
tupakkaa koskeva konsensuskonferenssi 
Helsinki, 2. lokakuuta 1996 
Tupakkaa koskevat suositukset 
Suositus 
Euroopan komission Eurooppa syöpää vastaan -ohjelman korkean tason 
syöpäasiantuntijoiden komitea (jäljempänä syöpäasiantuntijoiden komitea) ottaa 
huomioon Helsingin tupakkakonferenssin neuvot ja suosittaa yksimielisesti 
Euroopan unionille, että se asettaa tupakan kulutuksen vähentämiseen tähtäävät 
toimet Euroopan unionin terveyspolitiikassa etusijalle viisivuotiskaudella 1997 
2001. 
Suositus 
Syöpäasiantuntijoiden komitean mielestä ei ole syytä edistää tunnetun 
karsinogeenin käyttöä millään tavoin, ei suorasti eikä epäsuorasti. Se suosittaa 
siksi mitä voimakkaimmin, että ne aiheeseen liittyvät toimenpiteet, jotka 
Euroopan parlamentti on jo hyväksynyt, toteutetaan viipymättä. Terveysalan 
asiantuntijoiden keskuudessa vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että 
tupakkamainonta kannustaa tupakoinnin aloittamiseen ja se olisi kiellettävä. 
Suositus 
Muista markkinoilla olevista myrkyistä poiketen savukkeiden koostumusta ei 
perinteisesti ole juuri säädelty. Viime vuosien aikana on annettu suosituksia ja 
määräyksiä savukkeiden terva- ja nikotiinipitoisuuksista. Valmistajat voivat kuitenkin 
muuttaa savukkeiden koostumusta joutumatta osoittamaan uusien lisäaineiden 
myrkyttömyyttä sen paremmin ennen kuin jälkeen sytyttämisen. Mikään ministeriö ei 
ole halunnut ottaa vastuulleen sallia uusien aineiden lisäämistä seokseen, joka muuttuu 
poltettaessa ja aiheuttaa syöpää. Samanlaista vastuunpakoilua ei ole esiintynyt 
esimerkiksi antibioottien tai virvoitusjuomien valmistuksen säätelyn suhteen. 
Sen vuoksi syöpäasiantuntijoiden komitea suosittaa, että savukkeiden 
koostumuksen on oltava valvonnassa kaikkialla Euroopan unionissa. Joulukuun 
31. päivästä 1997 alkaen: 
(i) Euroopan unionissa myytävissä tai valmistettavissa savukkeissa ei pidä 
sallia muita aineita kuin tupakkaa, tupakkapaperia, suodatinaineita ja 
tupakkauutteita. Kaikki lisäaineet on todistettava myrkyttömiksi ja 
terveyshaittoja aiheuttamattomiksi sekä poltetussa että polttamattomassa 
muodossa. Savukkeiden lisäaineita on valvottava ja ne on mainittava 
pakkauksessa samalla tavoin kuin markkinoilla olevissa lääkkeissä ja 
ruokavalmisteissakin. Savukkeiden sallittu tervapitoisuus on rajoitettava 
korkeintaan 12 mg:aan tämänhetkisen määräyksen mukaisesti 31. joulukuuta 
1997 alkaen. Savukkeiden sallittu nikotiînipitoisuus on rajoitettava korkeintaan 1 
mg:aan tämänhetkisen määräyksen mukaisesti 31. joulukuuta 1997 alkaen. 
s\\ . 
(ii) Tervan (12 mg) ja nikotiinin (1 mg) sallittua enimmäispitoisuutta 
Euroopan unionissa myytävissä tai valmistettavissa savukkeissa on vähennettävä 
vuosittain kymmenen prosenttia, kunnes saavutetaan taso 5 mg tervaa ja 0,5 mg 
nikotiinia. 
(iii) Joulukuun 31. päivästä 1997 alkaen on otettava käyttöön samanlaiset 
tuoteselostus vaatimukset kuin Australiassa on tällä hetkellä. Erityisesti varoitusta 
tupakan haitallisuudesta terveydelle on voimistettava ja tehtävä se entistä 
näkyvämmäksi. Pakkausselosteessa on mainittava puhelinnumero, johon voi 
soittaa ilmaiseksi ja saada tietoja tupakoinnista, sen terveysvaikutuksista ja 
tupakoinnin välttämisestä. Joulukuun 31. päivästä 2000 alkaen kaikki savukkeet 
ja tupakkatuotteet olisi pakattava yhtäläiseen myyntipäällykseen, jossa ei ole 
valmistajan merkkiä. 
Suositus 
Syöpäasiantuntijoiden komitea kiinnittää huomiota siihen, että tupakointi 
aloitetaan usein teini-iässä tai jo aiemmin ja että tupakan saatavuuden 
vähentäminen vaikuttaa tupakointia vähentävästi. Sen perusteella suositetaan, 
että toteutettaisiin toimenpiteitä lasten ja nuorten tupakansaannin rajoittamiseksi. 
Itsepalveluhyllyt ja tupakka-automaatit on kiellettävä. 
Suositus 
Hinnankorotukset vaikuttavat todistettavasti tupakointia vähentävästi, erityisesti 
lapsiin, ja lisäksi tiedetään, että vaikutuksen ylläpito edellyttää säännöllisiä 
hinnankorotuksia. Sen vuoksi syöpäasiantuntijoiden komitea suosittaa, että 
Euroopan unioni noudattaisi verotuspolitiikkaa, jolla pyritään 
yhdenmukaistamaan tupakkatuotteiden vähittäishinnat ylöspäin. 
Suositus 
Riippumatta tupakoitsijan oikeudesta tupakoida tupakoimattomilla on oikeus hengittää 
mahdollisimman puhdasta ilmaa. Asbestin ja bentseenin kaltaisten saasteiden 
pitoisuudet on lailla rajoitettu alimmalle mahdolliselle tasolle. Tupakansavun alin 
mahdollinen taso on nolla. Vaikka syöpäriski ei ehkä olekaan yhtä välitön kuin 
astmakohtauksen vaara, puhdasoppinen kansanterveystoiminta edellyttää, että 
tupakoimattomia suojellaan tupakansavulta työpaikoilla ja kaikissa julkisissa tiloissa. 
Suosituksen järkevyys käy ilmi monista oikeudellisista ennakkotapauksista, jotka 
osoittavat, että joidenkin maiden työnantajat on lakiin perustuvan rangaistuksen uhalla 
velvoitettu tarjoamaan työntekijöille turvallinen työympäristö. 
Tupakoimattomien oikeuksien turvaamiseksi ja tahattoman tupakansavulle 
altistumisen välttämiseksi syöpäasiantuntijoiden komitea suosittaa tupakoinnin 
kieltämistä julkisissa tiloissa ja työpaikoilla. Erillisiä tupakointitiloja voidaan 
järjestää työpaikoille sekä esimerkiksi ravintoloihin ja baareihin. Kaikkien 
Euroopan unionin sisäisten lentojen on oltava savuttomia. 
Suositus 
Syöpäasiantuntijoiden komitean mielestä on olemassa ilmeinen tarve kattaville 
terveyskasvatusohjelmille, joilla valistetaan ammattilaisia, kansaa ja lapsia tupakoinnin 
vaaroista sekä selitetään näiden tupakan vastaisten suositusten tarpeellisuus. Ohjelmien 
on luonnollisesti oltava kieli- ja kulttuurisidonnaisia. 
Edellä mainitun perusteella syöpäasiantuntijoiden komitea suosittaa seuraavia yleisiä 
ehdotuksia tietäen hyvin, että Euroopan komissio on jo hyväksynyt ja toteuttanut 
joitakin niistä Eurooppa syöpää vastaan -ohjelman yhteydessä: 
* Kaikkia maita kannustetaan muodostamaan kansanterveystyöhön ja 
terveyskasvatukseen osallistuvien ryhmien yhteenliittymä. Sen 
tehtäväksi annetaan järjestää asianmukaisia kansallisia ohjelmia, 
joiden päätavoitteena on käynnistää toimet tupakan kulutuksen 
vähentämiseksi ja sen vakavien haittavaikutusten pienentämiseksi. 
* Kansallisia ryhmiä kannustetaan liittymään Euroopan laajuiseksi 
yhteistyöverkoksi, jossa vaihdetaan tietoja ja kokemuksia. 
* Euroopan komissio jatkaisi rahoitustaan edellä mainitun 
yhteistyöverkon säännöllisille, vähintään vuosittaisille 
kokoontumisille. 
* Kansalliset ja eurooppalaiset ryhmät tekevät asiaan liittyvää 
kansanterveydellistä, terveyskasvatus- ja elintapatutkimusta. 
* Terveyskasvatusohjelmien, elintapojen, tupakoinnin yleisyyden, 
tietämyksen ja asenteiden tutkimus ja seuranta on ensisijainen 
toimi, jota rahoitetaan osana kokonaisohjelmaa. 
* Terveysalan ammattilaisille tarkoitettuja erityisohjelmia tuetaan ja 
kehitetään edelleen niissä maissa, joissa tupakointi on kyseisessä 
ryhmässä yleistä. 
* Perustetaan erityinen keskus, jonka tavoitteisiin kuuluu tupakoinnin 
ja sairauksien yhteyksiä ja tupakkaan liittyvien sairauksien 
ilmenemistä Euroopan unionissa käsittelevän tieteellisen 
kirjallisuuden jatkuva arviointi. Keskus velvoitetaan antamaan 
Euroopan parlamentille vuosittain kertomus toiminnastaan. 
Suositus 
Syöpäasiantuntijoiden komitea pitää tervetulleena savukkeiden ja muiden 
tupakkatuotteiden verovapaan myynnin vähittäistä lopettamista. 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 609 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 
Luettelonumero : CB-C0-96-661-FI-C 
ISBN 92-78-13204-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg