1.Johdanto

Ihmiskauppa tuhoaa yksilöiden elämän riistämällä heiltä ihmisarvon, vapauden ja perusoikeudet. Ihmiskauppa on usein väkivaltainen rikos, jossa on mukana järjestäytyneitä rikollisverkostoja. Ihmiskaupalle ei pitäisi olla sijaa nyky-yhteiskunnassa.

Ihmiskauppa on silti maailmanlaajuinen ilmiö. Sitä esiintyy jokaisessa maassa ja jokaisella alueella, edelleen myös Euroopan unionissa. Viimeisimpien saatavilla olevien tietojen mukaan Euroopan unionissa oli vuosina 2017 ja 2018 yli 14 000 rekisteröityä ihmiskaupan uhria. Uhrien todellinen määrä on todennäköisesti huomattavasti suurempi, koska moni uhri jää huomaamatta. Euroopan unionissa lähes puolet kaikista ihmiskaupan uhreista on EU:n kansalaisia, ja merkittävä määrä heistä joutuu ihmiskaupan kohteeksi kotimaassaan. Valtaosa kaikista uhreista EU:ssa on naisia ja tyttöjä, joiden kaupan tarkoituksena on seksuaalinen hyväksikäyttö. Lähes joka neljäs ihmiskaupan uhri EU:ssa on lapsi. EU:ssa valtaosa ihmiskauppiaista on EU:n kansalaisia ja lähes kolme neljäsosaa rikoksentekijöistä on miehiä. Rikos tuo rikollisille suuret voitot ja aiheuttaa valtavia inhimillisiä, sosiaalisia ja taloudellisia kustannuksia. Taloudelliset kustannukset EU:ssa ovat yhden vuoden aikana arviolta jopa 2,7 miljardia euroa.

Ihmiskaupan torjuminen on jo pitkään ollut Euroopan unionille ensisijainen tavoite. Vuosien mittaan on edistytty monessa suhteessa. Keskeisten toimijoiden kansallinen ja valtioiden rajat ylittävä yhteistyö, jota on tehty myös poliittisella tasolla lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten välillä, on johtanut syytteisiin ja tuomioihin sekä parantanut uhrien tunnistamista ja heille annettavaa apua ja tukea. Ihmiskaupan uhriksi joutumisen riskin pienentämiseksi on toteutettu tiedotuskampanjoita sekä koulutusohjelmia ja ‑aloitteita. Tutkimukset ja selvitykset ovat lisänneet tietämystä ilmiöstä ja edistäneet asianmukaisten torjuntastrategioiden laatimista.

Saavutetusta edistyksestä huolimatta ihmiskauppa on Euroopan unionissa edelleen vakava uhka, joka saattaa vuosittain vaaraan tuhansia ihmisiä, erityisesti naisia ja lapsia. Ihmiskauppiaat käyttävät hyväkseen ihmisten sosiaalista eriarvoisuutta sekä taloudellista ja sosiaalista haavoittuvuutta, jotka ovat lisääntyneet covid-19-pandemian vuoksi. Rikoksentekijöiden on entistä helpompi löytää uhreja. Pandemia on myös vaikeuttanut uhrien oikeussuojan, avun ja tuen saantia sekä hankaloittanut rikosten rikosoikeudellisia vastatoimia. Lisäksi ihmiskauppiaat ovat siirtyneet käyttämään uutta liiketoimintamallia, jossa uhreja värvätään ja käytetään hyväksi verkossa, mikä vaikeuttaa lainvalvontaviranomaisten ja oikeuslaitoksen toimia.

Tässä strategiassa määritellään keskeiset painopisteet, jotta ihmiskauppaa voidaan torjua entistä tehokkaammin. Strategiassa esitetään konkreettisia toimia, joita kehitetään perusoikeuksia täysimääräisesti kunnioittaen ja joilla pyritään tunnistamaan ja pysäyttämään ihmiskauppa varhaisessa vaiheessa, taistelemaan rikollisia vastaan muuttamalla ihmiskauppa pienen riskin ja suuren tuoton rikoksesta suuririskiseksi ja heikkotuottoiseksi rikokseksi sekä suojelemaan uhreja ja auttamaan heitä rakentamaan elämänsä uudelleen.

Koska ihmiskauppa on erityisen vakava järjestäytyneen rikollisuuden muoto, tämä strategia liittyy tiiviisti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaan EU:n strategiaan vuosiksi 2021–2025. Siinä esitetyt järjestäytynyttä rikollisuutta koskevat kokonaisvaltaiset painopisteet ja keskeiset toimet koskevat myös ihmiskauppaa, kun taas tällä strategialla pyritään vastaamaan erityisiin ihmiskaupparikosta koskeviin näkökohtiin.

2.Kattavat ihmiskaupan torjuntatoimet – ihmiskaupan ehkäisystä ja uhrien suojelusta ihmiskauppiaiden syytteeseen asettamiseen ja tuomioiden antamiseen

Ihmiskauppa on monitahoinen rikollinen ilmiö. Ihmiskauppiaat käyttävät hyväkseen ihmisten haavoittuvuutta saadakseen voittoa. Kysyntäpuolella yritykset, työnantajat, käyttäjät ja kuluttajat hyötyvät uhrien hyväksikäytöstä palvelujen, työpanoksen ja tuotteiden välityksellä. Uhrit kärsivät ihmiskauppaketjun kaikissa vaiheissa vakavaa lyhyt- ja pitkäaikaista vahinkoa, joka edellyttää välitöntä apua, tukea ja suojelua sekä heidän sopeuttamistaan uudelleen yhteiskuntaan, jotta he saavat paremman elämän.

Ihmiskaupan monitahoisuus edellyttää kattavia toimia. Jotta ihmiskauppaa voidaan torjua johdonmukaisesti ja laaja-alaisesti, tarvitaan lainsäädäntöaloitteita sekä poliittisia ja operatiivisia aloitteita, jotka kattavat kaiken aina ihmiskaupan ehkäisystä rikollisten tuomitsemiseen asti. Kaikissa vaiheissa on painotettava uhrien suojelua ja otettava erityisesti huomioon nais- ja lapsiuhrit sekä seksuaalista hyväksikäyttöä varten harjoitettava ihmiskauppa.

Lainsäädäntö on käytettävissä olevista välineistä voimakkaimpia, koska sen avulla voidaan määritellä rikos, asettaa seuraamuksia ja rikollisten syytteeseen asettamista koskevia yhteisiä tavoitteita sekä suojella uhreja. EU:n ihmiskaupan vastainen direktiivi on ollut EU:ssa ihmiskaupan torjuntatoimien perusta. Euroopan komissio on seurannut ja tukenut direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa, joita direktiivi sitoo. Komissio totesi lainsäädännön saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä vuonna 2016 antamassaan kertomuksessa, että jäsenvaltiot ovat toteuttaneet merkittäviä toimia direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä mutta edelleen on paljon parannettavaa ehkäisyn sekä lapsiuhreille ja muille uhreille annettavan suojelun, avun ja tuen osalta. Komissio pyysi jäsenvaltioilta vuonna 2019 lisätietoja vuoden 2016 kertomukseensa sisältyvien havaintojen perusteella. Samanaikaisesti komissio on tukenut jäsenvaltioita direktiivin tehokkaassa täytäntöönpanossa. Tässä yhteydessä komissio kehitti tietopohjaa, antoi ohjeita ja rahoitti erityistoimia, kuten rajatylittäviä yhteistyöaloitteita. Myös komission työ kansallisten raportoijien ja vastaavien mekanismien EU-verkoston sekä ihmiskaupan vastaisen EU:n kansalaisyhteiskuntafoorumin kanssa on tukenut direktiivin täytäntöönpanoa. Komission ensisijaisena tavoitteena on edelleen ihmiskaupan vastaisen direktiivin asianmukainen saattaminen kaikilta osin osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä täysimääräinen täytäntöönpano, jotta voidaan varmistaa, että ihmiskauppiaat eivät hyödy eri puolilla Eurooppaa sovellettavista erilaisista lähestymistavoista ja että uhrit saavat EU:ssa riittävää suojelua riippumatta siitä, missä he ovat. Komissio aikoo edelleen tukea jäsenvaltioita direktiivin täytäntöönpanossa ja käyttää perussopimuksissa myönnettyä toimivaltaansa, esimerkiksi aloittaa tarvittaessa rikkomusmenettelyjä.

Komissio seuraa direktiivin täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa muun muassa julkaisemalla joka toinen vuosi edistymiskertomuksia. Seuranta ja erilaisten sidosryhmien raportit viittaavat siihen, että kymmenen vuotta vanha direktiivi ei ehkä enää palvele tarkoitustaan. Hyväksikäytetyiltä ihmiskaupan uhreilta vaadittujen palvelujen käytön kysyntä ei ole vähentynyt toteutetuista ennaltaehkäisyaloitteista huolimatta. Rikoksentekijöiden rankaisemattomuus EU:ssa jatkuu, ja ihmiskauppiaita koskevien syytteiden ja tuomioiden määrä on edelleen vähäinen. Uhreja varten laadituissa vähimmäissäännöissä ei ehkä oteta riittävästi huomioon heidän todellisia tarpeitaan. Siksi on tarpeen arvioida direktiivin täytäntöönpanoa. Arvioinnin tulosten perusteella on tarvittaessa ehdotettava direktiivin tarkistamista, jotta direktiivi soveltuu jälleen tarkoitukseensa.

Poliittisella ja operatiivisella tasolla on ratkaisevan tärkeää varmistaa rajatylittävä, alueellinen ja kansainvälinen yhteistyö, esimerkiksi kehittämällä ja jakamalla tietämystä ja tietoja sekä hyödyntämällä tietojärjestelmien yhteentoimivuutta. Nämä käytännöt parantavat lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten edellytyksiä estää rikollisten toimintaa ja tukea uhreja. Rikollisverkostot liikkuvat rajojen yli lähtö-, kauttakulku- ja kohdemaiden välillä, kun taas rikosten tutkinta ja syytteeseenpano kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan niiden oikeudenkäyttöalueella. Rajatylittäviä ihmiskauppatapauksia on vaikea tutkia, koska ne edellyttävät resursseja sekä koordinointia ja hyvää viestintää asiaankuuluvien viranomaisten välillä. Lainvalvontaviranomaiset tarvitsevat myös valmiuksia, välineitä ja jäsenneltyä yhteistyötä puuttuakseen ihmiskauppiaiden digitaalisiin toimintatapoihin. EU:n virastot, kuten Europol ja Eurojust, ovat edistäneet tiivistä yhteistyötä ja koordinointia kansallisten viranomaisten välillä, jotta voidaan toteuttaa menestyksekkäästi operatiivisia toimia, joilla rikolliset tuodaan oikeuden eteen ja uhrit tunnistetaan ja heitä suojellaan.

Kun uhrit palautetaan tai he palaavat vapaaehtoisesti lähtömaahansa maasta, jossa heitä on käytetty hyväksi, asiaankuuluvien toimijoiden oikea-aikainen yhteistyö kohdennetun avun, tuen ja sopeuttamistoimenpiteiden varmistamiseksi on välttämätöntä sekä lähtö- että saapumispaikassa. Tällaisia prosesseja, joiden avulla uhrit voivat käyttää oikeuksiaan rajatylittävissä tapauksissa, voidaan helpottaa valtioiden välisillä ohjausjärjestelmillä eli rajatylittävän yhteistyön foorumeilla, joilla asiaankuuluvat viranomaiset ja kansalaisjärjestöt toteuttavat ihmiskaupan uhrien tunnistamiseen sekä avun ja suojelun saantiin liittyvä jatkotoimia.