KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 6 kohdan mukaisesti neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistamasta kannasta ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rajatylittävän lainvalvonnan helpottamisesta liikenneturvallisuuden alalla /* KOM/2011/0148 lopull. - COD 2008/0062 */





[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 21.3.2011 KOM(2011) 148 lopullinen 2008/0062 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 6 kohdan mukaisesti neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistamasta kannasta ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rajatylittävän lainvalvonnan helpottamisesta liikenneturvallisuuden alalla 2008/0062 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 6 kohdan mukaisesti neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistamasta kannasta ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rajatylittävän lainvalvonnan helpottamisesta liikenneturvallisuuden alalla 1. TAUSTAA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle: KOM(2008) 151 lopullinen – 2008/0062 COD | 19.3.2008 | Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 17.9.2008 | Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 17.12.2008 | Neuvosto vahvisti kantansa: | 17.3.2011 | 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Komission ehdotuksen tavoitteena on parantaa tieliikenneturvallisuutta perustamalla tiedonvaihtojärjestelmä liikennerikkomuksen tekovaltion ja ajoneuvon rekisteröintivaltion välillä. Järjestelmän on tarkoitus koskea kaikkein vakavimpia tieliikennerikkomuksia. Järjestelmän avulla voitaisiin tunnistaa omistaja, jonka ajoneuvolla on syyllistytty rikkomukseen muussa jäsenvaltiossa kuin ajoneuvon rekisteröintivaltiossa; näin jäsenvaltio, jossa rikkomus on tapahtunut, voisi nostaa syytteen ja asettaa seuraamuksia rikkomukseen syyllistyneelle. Ehdotuksen kattamat rikkomukset ovat ylinopeus, turvavyön käytön laiminlyönti, punaisen liikennevalon noudattamatta jättäminen sekä rattijuopumus. Nämä liikennerikkomukset aiheuttavat suurimman osan tieliikenneonnettomuuksista ja -kuolemista. Ehdotuksen tekstissä määritellään myös tiedonvaihtomenettelyt (vaihdettavat tiedot, vastuuviranomaiset ja käytettävä verkko) ja annetaan malli ilmoituksesta, joka lähetetään rekisteriotteessa mainitulle henkilölle. Komission ehdotukseen kuuluu EU:n laajuisen verkoston luominen tarvittavaa tiedonvaihtoa varten. Verkostolle määriteltäisiin myös tarvittavat yhteydet nykyisiin järjestelmiin/verkostoihin. 3. Neuvoston kantaa koskevat huomautukset 3.1 Yleisiä huomioita neuvoston kannasta Yleisesti ottaen neuvoston kanta helpottaa sisältönsä puolesta rajat ylittävää tiedonvaihtoa tieliikennerikkomuksista ja sillä voidaan saavuttaa komission päätavoitteet varmistamalla korkeatasoinen suoja kaikille tienkäyttäjille EU:ssa. Vahvistettu kanta auttaa osaltaan noudattamaan komission kaudelle 2011–2020 asettamia uusia tieturvallisuuspolitiikan suuntaviivoja ja tukee erityisesti liikennesääntöjen noudattamisen valvonnan tehostamista koskevaa strategista tavoitetta. Sillä odotetaan olevan voimakas ennaltaehkäisevä vaikutus, ja sen uskotaan kannustavan kaikkia kuljettajia noudattamaan tieliikennelainsäädäntöä. Komission ehdotuksen perimmäisenä tavoitteena oli perustaa tiedonvaihtojärjestelmä, jolla voitaisiin tunnistaa omistaja, jonka ajoneuvolla on syyllistytty rikkomukseen muussa jäsenvaltiossa kuin ajoneuvon rekisteröintivaltiossa. Tämä tavoite täyttyy suurelta osin neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa, joskin komission alun perin ehdottamassa tiedonvaihtojärjestelmässä oli ajatuksena perustaa direktiivin tarkoituksiin erityinen EU-verkosto, jollaista ei neuvoston kannassa kuitenkaan enää ole mukana. Toinen komission ehdotuksen päätavoite liittyi rikkomukseen syyllistyneen tunnistamisen jälkeisiin toimiin, kun tarvittavat tiedot on saatu. Tämä tavoite näyttää täyttyvän neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa vain osittain ja komissio uskookin, että tekstiä voitaisiin tässä suhteessa parantaa Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemien tarkistusten pohjalta. Oikeusperustan osalta komissio katsoi, että ”poliisiyhteistyö” (87 artiklan 2 kohta) ei oikeudellisesta ja institutionaalisesta näkökulmasta katsottuna muodosta asianmukaista oikeusperustaa tälle direktiiville. Tätä taustaa vasten komissio jätti neuvoston pöytäkirjaan lausuman, jossa se varaa itselleen oikeuden käyttää kaikkia käytettävissään olevia oikeudellisia keinoja (ks. kohta 4). Komissio totesi myös, että neuvosto oli yksimielinen ”poliisiyhteistyön” valitsemisesta oikeusperustaksi. 3.2 Komission yksityiskohtaiset huomautukset 3.2.1 Neuvoston kannan sisältö Neuvoston päätti laajentaa direktiivin kattamien rikkomusten luetteloa. ”Neljän tappajan” (ylinopeus, turvavyön käytön laiminlyönti, punaisia päin ajaminen ja rattijuopumus) luettelo sisältää nyt myös muita rikkomuksia, kuten huumausaineen vaikutuksen alaisena ajamisen. Komissio pitää tätä säädöksen soveltamisalan laajentamista tervetulleena. Tiedonvaihtomekanismin ja käytettävän verkoston osalta neuvoston kannassa omaksuttu lähestymistapa juontuu nykyisistä ”poliisiyhteistyön” välineistä. Se rakentuu nykyiselle tiedonvaihdolle, joka käynnistettiin ns. Prümin päätösten yhteydessä (ajoneuvojen rekisteritietoja koskeva rajat ylittävä yhteistyö terrorismin ja rajat ylittävän rikollisuuden torjunnassa)[1]. Neuvosto ehdotti, että rekisteröintivaltio antaa rikkomuksen tekovaltiolle pääsyn kansalliseen ajoneuvorekisteriin ajoneuvo- ja omistajatietojen hakua varten. Neuvosto päätti kannassaan korvata tätä tiedonvaihtoa varten kaavaillun, komission alun perin ehdottaman EU:n oman tiedonsiirtoverkon toimintamallilla, jossa käytetään suoraan jo olemassa olevia, Prümin päätöksillä luotuja järjestelmiä. Komissio ilmoitti pitävänsä parempana ratkaisuna erityisen EU-verkon perustamista ehdotuksensa mukaisesti, mutta osoitti asiassa kuitenkin joustavuutta ja hyväksyi ratkaisun, jossa tiedonvaihto tapahtuu mahdollisimman pitkälti nykyjärjestelmien, kuten EUCARIS-järjestelmän, kautta. Komissio katsookin, että neuvoston kanta vaikuttaa lähinnä tiedonvaihdon teknisiin näkökohtiin, eikä pohjimmiltaan vaaranna direktiivin päätavoitteen saavuttamista. Komission alun perin ehdottama ilmoituskirje on neuvoston kannassa korvattu ilmoituksella (4 a artikla), joka lähetetään rikkomuksen tekijälle, kun rikkomuksen tekovaltio päättää edetä seuraamuksen suhteen. Direktiivin liitteenä olevan lomakemallin käyttö jätetään jäsenvaltioille vapaaehtoiseksi. Komissio voi hyväksyä neuvoston näkemyksen, kunhan jäsenvaltiot ilmoittavat rikkomuksen tekijälle päätöksestään edetä seuraamusasiassa tieliikennerikkomuksen johdosta. Tietosuojan osalta komissio voi hyväksyä sen, että rikoksiin liittyvään tiedonvaihtoon sovelletaan päätöstä 2008/977/JHA, mutta edellyttää, että tekstiin lisätään rikkeitä koskevan tiedonvaihdon osalta viittaus direktiiviin 95/46/EY. Lopuksi on korostettava, että komissio hyväksyi useimmat parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemistä tarkistuksista alkuperäistä ehdotusta parantavina, mutta neuvosto ei sisällyttänyt niistä yhtäkään omaan kantaansa. 3.2.2 Oikeusperusta Komissio haluaa kiinnittää Euroopan parlamentin huomion oikeusperustan muutokseen, josta neuvostossa päätettiin ja josta komissio on antanut lausuman (ks. komission lausuma kohdassa 4). Muutos aiheuttaisi ongelmallisen ennakkotapauksen. Ensinnäkin ehdotetulla direktiivillä on selkeä tieliikenneturvallisuustavoite, joten se kuuluu SEUT-sopimuksen 91 artiklan soveltamisalaan. Lisäksi ehdotettu direktiivi ei millään lailla vaikuta kyseisten rikkomusten kansalliseen luokitteluun. Edelleen on huomattava, että kolmeen jäsenvaltioon sovelletaan 87 artiklan 2 kohdan nojalla poikkeusjärjestelyä poliisiyhteistyön alalla (joko osallistumisvapaus (UK ja IE) tai osallistumattomuusvapaus (DK) SEUT:n lisäpöytäkirjojen 21 ja 22 nojalla). Tämä tarkoittaa, että kolme jäsenvaltiota saattaisi jäädä ehdotetun direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Komissio katsoo myös, että 87 artiklan 2 kohtaa voidaan soveltaa ainoastaan liikennerikoksiin. 4. PÄÄTELMÄT / YLEISET HUOMIOT Komissio katsoo, että monet neuvoston kannan näkökohdat kyllä vastaavat edellä esitetyn mukaisesti (ks. erityisesti kohta 3.2.1) komission alkuperäisen ehdotuksen päätavoitteita, mutta oikeusperustan muuttamisen vuoksi komissio on jättänyt seuraavan lausuman: ”Komissio panee merkille, että neuvosto on yhtä mieltä puheenjohtajavaltion ehdottamasta kompromissiratkaisusta ja myös siitä, että komission ehdottama oikeusperusta eli SEUT 91 artiklan 1 kohdan c alakohta korvataan SEUT 87 artiklan 2 kohdalla. Vaikka komissio onkin neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että on tärkeää pyrkiä ehdotetun direktiivin tavoitteisiin liikenneturvallisuuden parantamiseksi, se katsoo oikeudellisesta ja institutionaalisesta näkökulmasta, että SEUT 87 artiklan 2 kohta ei ole asianmukainen oikeusperusta ja varaa tästä syystä itselleen oikeuden käyttää kaikkia käytettävissään olevia oikeudellisia keinoja.” Toisessa käsittelyssä olisi tarkasteltava mahdollisia kompromissiratkaisuja, jotta direktiivi saataisiin kattamaan sekä rikkeet että rikokset. [1] Neuvoston päätös 2008/615/YOS, tehty 23 päivänä kesäkuuta 2008, rajatylittävän yhteistyön tehostamisesta erityisesti terrorismin ja rajatylittävän rikollisuuden torjumiseksi sekä neuvoston päätös 2008/616/YOS, tehty 23 päivänä kesäkuuta 2008, päätöksen 2008/615/YOS täytäntöönpanosta.