Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi vaarallisten jätteiden polttamisesta annetun direktiivin 94/67/EY muuttamisesta" () (98/C 214/02)

Neuvosto päätti 2. helmikuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 31. maaliskuuta 1998. Esittelijänä toimi Kenneth Gardner ja apulaisesittelijöinä Francisco Ceballo Herrero ja Sergio Colombo.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 110 ääntä puolesta, yhden pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Ehdotuksella lisätään vaarallisten jätteiden polttamisesta annettuun direktiiviin 94/67/EY () käsite ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä (IPPC), josta annetun direktiivin 96/61/EY () neuvosto on äskettäin hyväksynyt. Ehdotetun direktiivin tavoitteena on estää pilaantumista aiheuttavien aineiden kulkeutuminen ilmasta veteen valvomalla vaarallisia jätteitä käsittelevien polttolaitosten tuottamiin jätevesiin sisältyviä epäpuhtauksien päästöjä ja erityisesti palamiskaasujen puhdistamisesta syntyviä jätevesipäästöjä. Tämä toteutetaan ehdotuksessa muuttamalla täysin nykyisen direktiivin 94/67/EY artiklan 8 sisältö ja lisäämällä direktiiviin uusi liite.

2. Yleistä

2.1. Talous- ja sosiaalikomitea suhtautuu myönteisesti komission aikeisiin valvoa vaarallisten jätteiden päästöjä ja puoltaa ehdotusta alla mainituin huomautuksin.

2.2. Komitea on yhtä mieltä siitä, että on tarpeellista estää pilaantumista aiheuttavien aineiden kulkeutuminen ympäristön osien välillä, ja pitää näin ollen asiaankuuluvien toimenpiteiden liittämistä direktiiviin 94/67/EY välttämättömänä ympäristönvalvonnan kannalta. Useissa jäsenvaltioissa on jo säädetty vaarallisia jätteitä käsittelevien polttolaitosten jätevesipäästöjä koskevista rajoituksista. Päästöjen raja-arvot vaihtelevat tällä hetkellä huomattavasti. Joissakin maissa päästöjä ei ole rajoitettu lainkaan, toista ääripäätä taas edustavat tiukat päästöluvat ainakin yhdessä jäsenvaltiossa.

2.3. Ehdotuksessa tähdätään vesistöjen saastumisen rajoittamiseen asettamalla yhtenäiset rajat kaikille päästöille koko Euroopan unionissa. Komiteasta näyttää siltä, että jotkin ehdotetuista raja-arvoista on poimittu jostakin kansallisesta lainsäädännöstä, ja epäilee, että asiaa ei ole tutkittu riittävästi ja että käytännön tilanteista ei ole koottu riittävästi tietoa, jotta voitaisiin varmistaa ehdotettujen arvojen olevan parhaat mahdolliset EU:n laajuiseen käyttöön.

2.3.1. Lisäksi komitea katsoo, että joidenkin liite 1:ssä (yhtenäiset päästöarvot) mainittujen pilaantumista aiheuttavien aineiden kohdalla arvot ovat vähimmäisarvoja, jotta kukin jäsenvaltio voi tarvittaessa asettaa tiukemmat rajat ottaen huomioon päästöjen määrän, vastaanottavan ympäristön herkkyyden ja paikallisen ympäristön (esimerkiksi luonnollisen vaihtelun veden koostumuksessa).

2.3.2. Tässä yhteydessä komitea huomauttaa, että komissio on juuri aloittanut oikeustoimet peräti kuutta jäsenvaltiota vastaan tämän asian perustana olevan direktiivin 94/67/EY saattamisesta osaksi kyseisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Tämä osoittaa, että todellisia toteutusongelmia saattaa esiintyä, ja sen vuoksi on sitäkin tärkeämpää, että tällä direktiivimuutoksella on vankka perusta, jota voidaan soveltaa koko EU:ssa.

2.3.3. Komitean mielestä ehdotus on ristiriidassa joidenkin periaatteiden kanssa, joista sovittiin ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä äskettäin annetussa IPPC-direktiivissä (integrated pollution prevention and control) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdassa. Tämän artiklakohdan mukaan päästöjen raja-arvoissa tulee ottaa huomioon laitoksen sijaintipaikan ympäristöolosuhteet ja ne tulee sisällyttää kyseisen laitoksen lupaan. Tällöin paikallinen ympäristö tulee otetuksi huomioon, mikä on myös toissijaisuusperiaatteen mukaista.

2.3.4. Komissio näyttäisi kuitenkin esittävän direktiiviehdotuksen vain IPPC-direktiivin 18 artiklan 1 kohdan (päästöjen raja-arvot yhteisössä) mukaisena. Tarvitaan siis selvennyksiä ristiriitaan näiden IPPC-direktiivin artiklojen välillä. On myös tärkeää täsmentää, mikä on käsiteltävän direktiiviehdotuksen kannalta vallitseva artikla, jotta jäsenvaltioissa ei synny minkäänlaista epäselvyyttä.

2.4. Komiteaa huolestuttaa, että ehdotuksen kokonaiskustannuksia ja -vaikutuksia ei ole selvitetty, koska ei-kaupallisten sisäisten vaarallisten jätteiden polttolaitosten määrästä (esimerkiksi tutkimuslaitoksissa sijaitsevista pienistä vaarallisten jätteiden polttolaitoksista) ei ole tietoa ja koska jäsenvaltioissa ja yksittäisten laitostoimijoiden keskuudessa on epäselvyyttä siitä, mikä katsotaan vaaralliseksi jätteeksi.

2.4.1. Äskettäin tehdyissä ehdotuksissa lisäyksiksi EU:n vaarallisten jätteiden luetteloon (94/904/EY) () ja Euroopan jäteluetteloon (94/3/EY) () mm. jätevesiliete ja jätevedenpuhdistamoissa syntyvät jätteet katsotaan mahdollisesti vaarallisiksi jätteiksi. Ehdotetut lisäykset ja tarkistukset näihin asiakirjoihin saattavat lisätä huomattavasti niiden laitosten määrää, joita päätökset koskevat.

2.4.2. On myös havaittavissa epäselvyyttä siitä, missä suhteessa kliiniset jätteet luokitellaan vaarallisiksi jätteiksi niiden sisältämistä solumyrkyistä ja jätevirran muista mahdollisesti vaarallisista jätteistä johtuen. Tämä saattaisi lisätä huomattavasti kyseeseen tulevien laitosten määrää. Siksi rajat tulee määritellä selvästi.

3. Erityishuomiot

3.1. Perustelut Toimien toteuttamisesta tai toteuttamatta jättämisestä johtuvat edut ja kustannukset

3.1.1. Vaikka perustana olevasta direktiivistä (94/67/EY) on saatettu tehdä kustannus hyöty -analyysi, direktiivin kattamien laitosten määrä ja laajuus ovat kuitenkin saattaneet muuttua oleellisesti vuodesta 1994. Lisäksi ehdotettu vaatimus erillisestä jäteveden käsittelystä saattaa aiheuttaa huomattavia lisäkustannuksia erityisesti silloin, kun kyseistä käsittelyä ei pystytä helposti sisällyttämään jo olemassa olevaan järjestelmään. Komitea ilmaisee sen vuoksi varautuneisuutensa sen suhteen, että direktiiviehdotukseen ei sisälly lisäysten kustannus hyöty-analyysiä.

3.2. (1 artikla = uusi) 8 artikla, 1 ja 3 kohdat

3.2.1. Artiklan 1 kohta tulisi muuttaa kuulumaan seuraavasti: "Saastumista mahdollisesti aiheuttavan jäteveden päästämiseen jätteenpolttolaitoksesta on oltava toimivaltaisen viranomaisen lupa."

3.2.2. Direktiiviehdotuksen ei tulisi koskea hulevettä. Jätteenpolttolaitoksen huleveden viemäröinti estää sen kulun laitokseen ja näin ollen myös sen saastumisen, koska se ei joudu kosketuksiin laitteiston kanssa.

3.2.3. Veden esikäsittelystä, käsittelystä ja puhdistusjärjestelmistä riippumatta olisi tarpeen ylläpitää rekistereitä näytteistä, jotka on otettu ennen tällaisia käsittelyjä ja niiden jälkeen, sekä automaattisesti ennen kuin ne päästetään lopullisesti jokiin tai viemäristöihin.

3.2.4. Kyseisten artiklakohtien nykyisen sanamuodon perusteella voi päätellä, että hulevettä ja/tai jäähdytysvettä, joita myös voidaan laskea "tehdaslaitoksesta", pidettäisiin saastuneena ja että myös niitä varten tarvittaisiin lupa. On kuitenkin selvää, että liitteessä IV annettuja päästörajoja sovelletaan ainoastaan itse pesulaitteesta tulevaan jäteveteen. Asia on ilmaistu hyvin epäselvästi 8 artiklan tekstissä ja sitä tulisi tarkentaa.

3.2.5. Artiklassa 8 on myös tarpeen selventää, miten kyseistä kohtaa sovelletaan tapauksissa, joissa märkäpuhdistusta ei käytetä kuivatekniikoiden käytöstä johtuen (eli kun märkäpuhdistusta ei käytetä, lupa vaaditaan kuitenkin jätevesipäästöille, mutta liite IV:n raja-arvoja ei tulisi soveltaa).

3.3. (1 artikla = uusi) 8 artikla, 4 kohta

3.3.1. Epäselvyyksien vähentämiseksi on tarpeen selventää, mikä katsotaan polttolaitoksen päästöpisteeksi. Olisi myös syytä tehdä selväksi, että artiklaa sovelletaan riippumatta siitä, päästetäänkö jätteet vesistöön ja/tai viemäristöön.

3.3.2. On myös mahdollista, että jätteenpolttouunista tuleva jätevesi johdetaan suureen ja monivaiheiseen jäteveden käsittelylaitokseen. Sen jälkeen suoritetaan jatkokäsittely ja lupa myönnetään alueelle kokonaisuudessaan. Tällaisella alueella saattaa olla yksi tai useampia jätteenpolttouuneja, joista johdetaan jätevettä yhdistettyyn käsittelylaitokseen. Mukana saattaa olla muita jätteitä, joita tulee hulevedestä, roskasäiliöiden pesusta jne. Siksi tarvitaan selvennyksiä siihen, miten päästörajoja toimeenpannaan. Ainetaselaskelmia olisi vaikea tehdä ja toimeenpanna, koska pilaantumista aiheuttavia aineita on luonnostaan vedessä ja laimennusvaikutukset ovat monimutkaisia.

3.3.3. Koostumuksen vaihteluista ja virtauksen määrästä johtuen ei monimutkaisissa järjestelmissä () olisi mahdollista suorittaa ainetaselaskelmia. Tarkkailupisteet olisivat myös liiallisia ja tarpeettomia. Vaihtoehtoisten menetelmien joustava käyttäminen tulisi sallia.

3.3.4. Artiklassa ei myöskään oteta huomioon vastaanottavan vesialueen herkkyyttä tai sitä, onko kyseessä viemäriverkko, jolloin viemäröintiyritys suorittaa jatkokäsittelyn, sisävesi vai vuorovesi. IPPC-direktiivin 9 artiklan 4 kohdan ja 18 artiklan 1 kohdan väliseen ristiriitaan kaivataan tämän direktiiviehdotuksen valossa selvennyksiä.

3.4. (1 artikla = uusi) 8 artikla, 6 kohta

3.4.1. Tarvitaan selvennyksiä siihen, missä niin sanottuja toiminnan valvontaparametrejä sovelletaan. Lämpötila voi vaikuttaa ratkaisevasti lisäreaktioiden todennäköisyyteen. Välipäästöjen kohdalla ei tarvita sameusparametriä, sillä sameus muuttuu myöhemmissä käsittelyissä. Virtaus on tärkeää syöttöjärjestelmän ja lopullisen päästön kannalta sekä näytteenottopisteessä korjausten kannalta. Jäteveden päästön yhteydessä pH on ratkaiseva parametri.

3.5. (1 artikla = uusi) 8 artikla, 7 kohta

3.5.1. Vaatimukset näytteiden otosta ja analysoinnista tulisi sopeuttaa jäteveden sisältämiin todennäköisiin päästöihin. Alla lisähuomioita.

3.6. (1 artikla = uusi) 8 artikla, 8 kohta

3.6.1. Komitea pitää liitteen IV aineille 1 4 esitettyjä näytteenottotaajuuksia sopivina, mutta on sitä mieltä, että kuukausittaiset mittaukset olisivat riittäviä pilaantumista aiheuttaville aineille, joiden numerot liitteessä ovat 5 14. Tällä kohdin jäsenvaltioille ja/tai muulle säädöksiä antavalle hallinnon tasolle olisi jälleen jätettävä valtuudet asettaa tarvittaessa tiukempia valvontamääräyksiä.

3.7. (1 artikla = uusi) 8 artikla, 10 kohta

3.7.1. Artiklassa käytetyn sanamuodon perusteella artiklassa vaaditaan varastointikapasiteettia kaikelle hulevedelle, vaikka se ei olisi saastunutta. Huleveden, jonka pääsy laitokseen on estetty ja joka näin ollen ei ole saastunutta, varastoimisen ei pitäisi olla tarpeellista (katso 8 artiklan 1 kohtaa koskevat huomiot).

3.7.2. Kohdan kyseinen virke tulisi muuttaa kuulumaan seuraavasti:

"Lisäksi on oltava varastoja jätteenpolttolaitosalueen mahdollisesti saastuneille hulevesille ja muille epäpuhtaille vesille, joita syntyy ylivuotamisesta tai palonsammutustöistä, mahdollistaen kaiken tällaisen tapahtuman yhteydessä syntyvän epäpuhtaan huleveden varastoinnin."

3.8. (1 artikla = uusi) Liite IV

3.8.1. IPPC-direktiivin 9 artiklan 4 kohdassa sanotaan, että luvan myöntämisessä " otetaan huomioon maantieteellinen sijainti sekä paikalliset ympäristöolosuhteet ". Kuten edellä jo todettiin ja direktiiviehdotus huomioon ottaen, kyseinen artikla on ristiriidassa 18 artiklan 1 kohdan kanssa, jossa säädetään yhteisönlaajuisten päästöjen raja-arvojen asettamisesta vaarallisten jätteiden polttolaitoksille.

3.8.2. Kiintoaineiden, erittäin myrkyllisten metallien (liitteessä IV numeroin 2 4 luetellut pilaantumista aiheuttavat aineet) ja dioksiinien ja furaanien (pilaantumista aiheuttava aine numero 15 liitteessä IV) osalta komitea kannattaa EU:n laajuisten päästö-raja-arvojen asettamista. Muiden metallien osalta (liitteessä IV numeroin 5 14 luetellut pilaantumista aiheuttavat aineet) luonnolliset pohjatasot saattavat kuitenkin vaihdella suuresti. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa pelkästään yhden alueen arvot vaihtelivat joidenkin metallien kohdalla seuraavasti (ìg/l):

>TAULUKON PAIKKA>

3.8.3. Metallien 5 14 osalta joidenkin pienten laitosten jätevesillä on vain vähäpätöinen merkitys ympäristölle, ottaen huomioon arvojen pohjavaihtelut, suhteellinen virtaus ja laimentumisvaikutukset.

3.8.4. Metallien 5 14 osalta kyseisessä liitteessä määrätään EU:n laajuisia raja-arvoja, joissa ei oteta huomioon paikallisen ympäristön tarpeita. Komitea katsoo, että näiden pilaantumista aiheuttavien aineiden valvonta toteutettaisiin parhaiten vaihtamalla nykyiset raja-arvot ympäristön laatua koskeviksi tavoitearvoiksi.

3.9. 2 artikla

3.9.1. Tähän direktiiviehdotukseen sovelletaan yhteistoimintamenettelyä, joka on aina aikaavievä menettely ja jossa aikataulut ovat ennalta arvaamattomia. Kohta "[tammikuussa 1998]" tulee sen vuoksi korvata ilmaisulla:

" x kuukauden kuluttua direktiivin hyväksymisestä."Bryssel, 29. huhtikuuta 1998.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 13, 17.1.1998, s. 6.

() EYVL L 365, 31.12.1994.

() EYVL L 257, 10.10.1996.

() Neuvoston päätös, tehty 22.12.1994, EYVL L 356, 31.12.1994.

() Komission päätös, tehty 20.12.1993, EYVL N:o L 5, 7.1.1994.

() Jäteveden kierrätys, monivaihepuhdistus tai monipolttolaitos.