”Tarkastelemme asiaa inhimilliseltä kannalta. Ihmishenkien pelastaminen merellä ei ole valinnainen vaihtoehto. Niiden maiden, jotka täyttävät laillisen ja moraalisen velvollisuutensa tai jotka ovat muuttoliikkeelle alttiina muita enemmän, on voitava luottaa koko EU:n solidaarisuuteen. [...] Kaikkien on ryhdyttävä toimiin ja kannettava vastuunsa.”

Komission puheenjohtajan Ursula von der Leyenin

puhe unionin tilasta 2020

1.JOHDANTO: UUSI MUUTTOLIIKE- JA TURVAPAIKKASOPIMUS

Muuttoliike on ollut ihmiskunnan historiassa jatkuvaa, ja se on vaikuttanut syvästi eurooppalaiseen yhteiskuntaan, talouteen ja kulttuuriin. Jos järjestelmä on hyvin hallittu, muuttoliike voi edistää kasvua, innovointia ja yhteiskunnan dynaamisuutta. Nykymaailman keskeiset yhteiskunnalliset haasteet – väestönkehitys, ilmastonmuutos, turvallisuus, maailmanlaajuinen kilpailu osaajista ja eriarvoisuus – vaikuttavat kaikki muuttoliikkeeseen. Politiikkaan kohdistuvat vaatimukset, kuten vapaa liikkuvuus Schengen-alueella, perusoikeuksien turvaaminen, turvallisuuden varmistaminen ja osaamisvajeen paikkaaminen, edellyttävät toimivaa muuttoliikepolitiikkaa. Samalla, kun EU:n ja sen jäsenvaltioiden on vastattava kiireellisiin tarpeisiin, niiden on ratkaistava, miten voitaisiin rakentaa kaikilta osin eurooppalaisiin arvoihin ja kansainväliseen oikeuteen perustuva järjestelmä, jolla muuttoliikettä voidaan pitkällä aikavälillä hallita ja se voidaan normalisoida.

Uusi muuttoliike- ja turvapaikkasopimus tarjoaa tähän mahdollisuuden. Vuosien 2015–2016 pakolaiskriisi paljasti merkittäviä puutteita ja toi esiin, miten monimutkaista on hallita tilannetta, joka vaikuttaa eri jäsenvaltioihin eri tavoin. Se toi pintaan todellisia huolenaiheita ja jäsenvaltioiden välisiä eroja, jotka on tunnustettava ja ratkaistava. Ennen kaikkea se toi korostetusti esiin perustavanlaatuisen tosiseikan, joka liittyy EU:n luonteeseen: kaikilla toimilla on vaikutuksia muihin. Joillakin jäsenvaltioilla on edelleen haasteena ulkorajojen valvonta, toisten on selviydyttävä maitse tai meritse tapahtuvasta laajamittaisesta maahantulosta tai ylläpidettävä ylikansoitettuja vastaanottokeskuksia, ja toisiin suuntautuu edelleen runsaasti luvatonta liikkumista. Tarvitaan uusi, kestävä eurooppalainen kehys, jotta jäsenvaltioiden toimenpiteiden ja päätösten keskinäistä riippuvuutta voidaan hallita sekä asianmukaisesti hyödyntää mahdollisuudet ja vastata haasteisiin niin normaaliaikoina, painetilanteissa kuin kriiseissäkin. Kehyksen avulla on voitava tarjota varmuutta, selkeyttä ja ihmisarvoiset olosuhteet EU:hun saapuville aikuisille ja lapsille. Eurooppalaisten on voitava luottaa siihen, että muuttoliikettä hallitaan tuloksellisesti ja humaanisti ja kaikin tavoin arvojemme mukaisesti.

·Vuonna 2019 EU:n jäsenvaltioissa oleskeli laillisesti 20,9 miljoonaa EU:n ulkopuolisten maiden kansalaista. Määrä on noin 4,7 % EU:n koko väestöstä. ·Vuonna 2019 EU:n jäsenvaltiot myönsivät EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisille noin 3,0 miljoonaa ensimmäistä oleskelulupaa, joista noin 1,8 miljoonaa oli voimassa vähintään 12 kuukautta. ·Kun pakolaiskriisi oli pahimmillaan vuonna 2015, EU:n ulkorajoilla kirjattiin 1,82 miljoonaa laitonta rajanylitystä. Vuoteen 2019 mennessä määrä oli laskenut 142 000:een. ·Turvapaikkahakemusten määrä oli suurimmillaan 1,28 miljoonaa vuonna 2015. Vuonna 2019 määrä oli 698 000. ·Vuosittain hylätään keskimäärin noin 370 000 kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta, mutta vain noin kolmannes näistä henkilöistä palautetaan kotiin. ·Vuoden 2019 lopussa EU:ssa oli noin 2,6 miljoonaa pakolaista. Määrä on 0,6 % EU:n väestöstä.

Uudessa sopimuksessa tunnustetaan, että minkään jäsenvaltion ei pitäisi joutua kantamaan suhteettoman suurta vastuuta ja että kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi osoittaa solidaarisuutta kaiken aikaa.

Sopimus perustuu kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan, jossa muuttoliike-, turvapaikka-, kotouttamis- ja rajaturvallisuuspolitiikka tuodaan yhteen tunnustaen, että yleinen toimivuus riippuu edistymisestä kaikilla osa-alueilla. Sillä luodaan nopeammat ja saumattomat muuttoliikeprosessit ja vahvistetaan muuttoliike- ja rajapolitiikan ohjausjärjestelmää, jonka tukena on nykyaikaiset tietotekniikkajärjestelmät ja toimivammat virastot. Tavoitteena on vähentää vaarallisia ja laittomia reittejä ja tiedottaa suojelua tarvitseville kestävistä ja turvallisista laillisista väylistä. Sopimuksessa on otettu huomioon se tosiasia, että suurin osa maahantulijoista käyttää EU:hun tullessaan laillisia kanavia, jotka olisi sovitettava paremmin EU:n työmarkkinoiden tarpeisiin. Sopimus myös lisää luottamusta EU:n politiikkoihin kuromalla umpeen nykyisen toteutusvajeen.

Tähän yhteiseen lähestymistapaan on sisällytettävä EU:n suhteet kolmansiin maihin, sillä muuttoliikkeen sisäiset ja ulkoiset ulottuvuudet liittyvät erottamattomasti toisiinsa: tiivis yhteistyö kumppaneiden kanssa vaikuttaa suoraan EU:n sisäisten politiikkojen toimivuuteen. Laittoman muuttoliikkeen perimmäisiin syihin puuttuminen, maahanmuuttajien salakuljetuksen torjuminen, kolmansissa maissa oleskelevien pakolaisten auttaminen ja hyvin hallitun laillisen muuttoliikkeen tukeminen ovat sekä EU:lle että kumppaneillemme arvokkaita tavoitteita, joihin on pyrittävä kattavien, tasapainoisten ja räätälöityjen kumppanuuksien avulla.

Uutta sopimusta laatiessaan komissio järjesti korkean tason ja teknisiä kuulemisia Euroopan parlamentin kanssa, kaikkien jäsenvaltioiden kanssa ja lukuisten kansalaisyhteiskunnan, työmarkkinaosapuolten ja liike-elämän sidosryhmien kanssa. Uutta sopimusta ovat muovanneet toimielinten väliset keskustelut siitä lähtien, kun komissio vuonna 2016 ehdotti Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistamista. Sopimuksessa säilytetään aiemmin tehdyistä ehdotuksista jo saavutetut kompromissit, ja siihen lisätään uusia elementtejä. Niillä varmistetaan tasapaino, jota turvapaikka- ja muuttoliikepolitiikan kaikki näkökohdat yhdistävä yhteinen kehys edellyttää. Sopimuksella pienennetään eroja, joita eri jäsenvaltioiden kohtaamien todellisuuksien välillä on, ja edistetään keskinäistä luottamusta, kun tuloksia saadaan aikaan tuloksellisen täytäntöönpanon avulla. Yhteiset säännöt ovat olennaisen tärkeitä, mutta ne eivät yksin riitä. Jäsenvaltioiden keskinäisen riippuvuuden vuoksi on myös välttämätöntä varmistaa täysipainoinen, läpinäkyvä ja johdonmukainen toteutus kentällä.