Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) viinin yhteisestä markkinajärjestelystä /* KOM/98/0370 lopull. - CNS 98/0126 */



Virallinen lehti nro C 271 , 31/08/1998 s. 0021



Ehdotus neuvoston asetukseksi viinin yhteisestä markkinajärjestelystä (98/C 271/02) KOM(98) 370 lopull. - 98/0126 (CNS) (Komission esittämä 16 heinäkuuta 1998) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon, sekä katsoo, että 1) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihen on erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan, 2) yhteisen maatalouspolitiikan päämääränä on saavuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet ja erityisesti viinialalla on tarpeen markkinoiden vakauttaminen ja maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaaminen; nämä tavoitteet voidaan saavuttaa sovittamalla voimavarat tarpeisiin erityisesti viinintuotantokykyä mukauttamalla sekä laatupolitiikan avulla, 3) viinin markkinajärjestelyn nykyinen kehys on vahvistettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 822/87 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2087/97 (2), kokemuksen perusteella on aiheellista korvata se, jotta pystyttäisiin paremmin käsittelemään viinialan nykytilannetta, johon liittyy erityisesti rakenteellisten ylijäämien väheneminen, vaikka monivuotisten ylijäämien mahdollisuus on edelleen olemassa, koska viinialan tuotanto voi vaihdella huomattavasti sadosta toiseen, 4) Uruguayn kierroksen sopimusten täytäntöönpanosta vuonna 1995 on ollut seurauksena toisaalta avoimemmat yhteisön markkinat, joilla perinteiset interventiotoimenpiteet ovat menettäneet suuren osan mahdollisesta vaikutuksestaan, ja toisaalta vähentyneet mahdollisuudet tuettuun vientiin, mikä edellyttää yhteisön tuottajilta kilpailukyvyn parantamista; suurin osa viennistä toteutuu jo ilman tukea, 5) yhteisön viinialan tiettyjä osia tällä hetkellä koskeva suurin markkinaongelma on niiden rajallinen kyky mukautua riittävän nopeasti kilpailuun vaikuttaviin muutoksiin sisäisillä ja yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla; nykyinen viinin markkinajärjestely ei ole pystynyt tarjoamaan ratkaisuja viininviljelyalueilla, joiden tuotannolle on ollut vaikea löytää kannattavia markkinoita; niille alueille, joiden tuotteilla on laajenevat markkinat, ei ole löytynyt kehittymiseen tarvittavaa riittävää joustoa, 6) komissio teki vuonna 1994 ehdotuksen viinin uudeksi markkinajärjestelyksi, mutta sitä ei hyväksytty; markkinatilanne on muuttunut ehdotuksen tekemisen jälkeen, 7) sen vuoksi olisi uudistettava viinin yhteinen markkinajärjestely, jotta voitaisiin taata riittävä jousto, jonka avulla voidaan mukautua uuteen kehitykseen seuraavien yleisten tavoitteiden mukaisesti: yhteisön markkinoilla saavutettu tarjonnan ja kysynnän parempi tasapaino olisi säilytettävä, jotta tuottajat voivat hyötyä laajenevista markkinoista; viinialan pitkän aikavälin kilpailukykyä olisi parannettava; olisi poistettava mahdollisuus käyttää interventiota keinotekoisena ratkaisuna ylituotanto-ongelmaan; kaikki alkoholijuomien ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden perinteiset markkinamahdollisuudet olisi säilytettävä; olisi myös tavoiteltava alueellista monimuotoisuutta ja vahvistettava tuottajien sekä toimialakohtaisten (tai vastaavien) organisaatioiden tehtävät, 8) asetuksen (ETY) N:o 822/87 täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi on annettu seuraavat neuvoston asetukset: asetus (ETY) N:o 346/79 (3), asetus (ETY) N:o 351/79 (4), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1029/91 (5), asetus (ETY) N:o 460/79 (6), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 3805/85 (7), asetus (ETY) N:o 456/80 (8), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1597/83 (9), neuvoston asetus (ETY) N:o 457/80 (10), (ETY) N:o 458/80 (11), muutettu asetuksella (ETY) N:o 596/91 (12), (ETY) N:o 1873/84 (13), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2612/97 (14), asetus (ETY) N:o 895/85 (15), muutettu asetuksella (ETY) N:o 3768/85 (16), asetus (ETY) N:o 823/87 (17), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1426/96 (18), asetus (ETY) N:o 1442/88 (19), (EY) N:o 191/98 (20), (ETY) N:o 3877/88 (21), (ETY) N:o 4252/88 (22), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1419/97 (23), asetus (ETY) N:o 2046/89 (24),viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2468/96 (25), (ETY) N:o 2048/89 (26), asetus (ETY) N:o 2389/89 (27), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2088/97 (28), asetus (ETY) N:o 2390/89 (29), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2611/97 (30), asetus (ETY) N:o 2391/89 (31), asetus (ETY) N:o 2392/89 (32), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1427/96 (33), asetus (ETY) N:o 3677/89 (34), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2796/94 (35), asetus (ETY) N:o 3895/91 (36), (ETY) N:o 2332/92 (37), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1419/97, ja asetus (ETY) N:o 2333/92 (38), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1429/96 (39), koska näitä asetuksia on muutettu useita kertoja ja olisi tehtävä lisää muutoksia, selkeyden vuoksi ne olisi laadittava uudelleen yhtenäiseksi tekstiksi, 9) asetuksessa (ETY) N:o 822/87 säädetään, että neuvosto antaa yksityiskohtaiset säännöt sen soveltamisesta; tästä oli seurauksena sääntelyn monimutkaistuminen; edellä mainittuun neuvoston asetukseen sisältyi lukuisia teknisiä yksityiskohtia, jotka vaativat usein muuttamista; sen vuoksi tämän asetuksen olisi sisällettävä kaikki tarvittavat ohjeet sen soveltamiseksi; neuvoston olisi annettava perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti komissiolle tarvittavat täytäntöönpanovaltuudet, 10) viinin yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säännöt ovat erittäin monimutkaiset; joissakin tapauksissa niissä ei oteta riittävästi huomioon alueellista erilaisuutta; sen vuoksi näitä sääntöjä olisi yksinkertaistettava mahdollisimman suuressa määrin ja politiikkaa olisi kehitettävä ja pantava täytäntöön niin lähellä tuottajaa kuin yhteisön sääntelyn mukaisesti on mahdollista, 11) olisi voitava vakiinnuttaa ja käyttää hyväksi markkinoiden parantunut tasapaino sekä mukauttaa tiettyjen tuotteiden tarjonta paremmin kysyntää vastaavaksi, tätä varten olisi luotava toimenpidekehys, joka koskee viinintuotantokyvyn hallintaa siten, että siihen sisältyisi istutuksiin keskipitkällä ajalla sovellettavia rajoituksia, lopullisesta viininviljelystä luopumisesta maksettavia palkkioita ja tukea viinitilojen rakenneuudistukseen, 12) sellaisten rakenteellisten toimenpiteiden, jotka eivät suoraan koske viinintuotantoa, olisi kuuluttava [Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o . . ./. . .] (40) soveltamisalaan; myynnin ja kulutuksen edistämistä koskevilla toimenpiteillä on merkittävä vaikutus alan kilpailukykyyn, ja erityisesti yhteisön tuotteiden kulutuksen edistämistä kolmansien maiden markkinoilla olisi lisättävä; olisi kuitenkin turvattava johdonmukaisuus suhteessa yhteisön yleiseen myynninedistämispolitiikkaan, ja sen vuoksi viinialan toimenpiteiden olisi kuuluttava neuvoston asetuksen (EY) N:o [. . ./. . .] (41) [horisontaalinen edistämisasetus] soveltamisalaan, 13) markkinoiden parempi tasapaino on toteutunut suhteellisen hitaasti ja sen saavuttaminen on ollut vaikeaa; istutusta koskevat nykyiset rajoitukset ovat osoittautuneet keskeiseksi tekijäksi tämän tasapainon saavuttamisessa; kokemus on osoittanut, että ei ole käytettävissä muita toimenpiteitä markkinoiden parantuneen tasapainon vakiinnuttamiseksi ja sen käyttämiseksi hyväksi; sen vuoksi näyttää olevan tarpeen valvoa tuottajan omaisuuden käyttöä tällä tavoin yleisen edun saavuttamiseksi, 14) sen vuoksi olisi säilytettävä nykyiset istutusrajoitukset keskipitkäksi rajoitetuksi ajanjaksoksi, jotta kaikki rakenteelliset toimenpiteet voivat tulla voimaan; tämän vuoksi olisi kiellettävä viiniköynnöksen istuttaminen 31 päivään heinäkuuta 2010 asti, jollei sitä muuten tässä asetuksessa sallita, 15) on ilmennyt, että nykyinen mahdollisuus sallia uusia istutuksia perusrunkojen emoviiniköynnösten tuottamista varten tai uusjaon tai pakkolunastuksen yhteydessä sekä kokeellista viininviljelyä, muiden kuin kaupan pidettävien tuotteiden tuottamista ja emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatusta varten ei merkittävästi häiritse viinimarkkinoita, joten niiden olisi oltava edelleen sallittuja, jos ne ovat tarpeellisessa valvonnassa, 16) nykyinen mahdollisuus sallia uusia istutuksia määritetyllä alueella tuotetun laatuviinin (tma-laatuviini) ja pöytäviinin, jolla on maantieteellinen merkintä, tuotantoa varten on osoittautunut hyödylliseksi välineeksi laatupolitiikassa, jolla tarjontaa pyritään sopeuttamaan kysyntään; tämä tavoite tulee kuitenkin saavutettua istutusoikeuksien varantojärjestelmällä, kun se saadaan toimintakykyiseksi; sen vuoksi nykyistä mahdollisuutta sallia nämä istutukset olisi jatkettava siirtymäkauden ajan 31 päivään heinäkuuta 2003 asti, johon mennessä varantojärjestelmän on tarkoitus olla toiminnassa, edellyttäen, että valvonta on riittävää, 17) nykyinen mahdollisuus sallia viiniköynnöksen paikkausistutus on tarpeen vanhojen viinitarhojen uudistamiseksi; nykyinen järjestelmä olisi siis säilytettävä edellyttäen, että sitä valvotaan riittävästi; paremman jouston vuoksi järjestelmässä olisi sallittava myös paikkausistutusoikeuksien saaminen ja käyttö ennen niihin liittyvää raivausta edellyttäen, että valvonta on riittävää; yhteisön aikaisemman lainsäädännön tai aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisesti saatuja paikkausistutusoikeuksia olisi noudatettava; sen vuoksi olisi oltava mahdollista siirtää paikkausistutusoikeuksia toiselle tilalle, jos valvonta on riittävää ja jos tällainen siirto ei haittaa markkinoita tai jos se tehdään laatupolitiikan vuoksi taikka jos siihen liittyy tilan osan siirtäminen, 18) viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi ja paikkausistutusoikeuksien tehokkaan käytön edistämiseksi, jolla lievennetään istutusrajoitusten vaikutusta, olisi perustettava kansallisten tai alueellisten varantojen järjestelmä, 19) jäsenvaltioille olisi annettava laaja harkintavalta varantojen hallinnossa edellyttäen, että valvonta on riittävää, jotta ne voisivat mukauttaa varantoihin siirrettyjen oikeuksien käytön paikallisiin tarpeisiin; tähän olisi liityttävä mahdollisuus ostaa istutusoikeuksia varannon kartuttamiseksi sekä myydä niitä varannosta, 20) erityisten etujen myöntäminen nuorille tuottajille helpottaa toiminnan aloittamisen lisäksi myös tilojen rakenteellista mukauttamista toiminnan aloittamisen jälkeen; sen vuoksi nuorilla viljelijöillä olisi oltava oikeus saada korvauksetta istutusoikeuksia varannosta, 21) voimavarojen tehokkaimman mahdollisen käytön varmistamiseksi ja tarjonnan mukauttamiseksi kysyntään istutusoikeuksien haltijoiden olisi käytettävä oikeudet kohtuullisen ajan kuluessa tai muutoin ne olisi siirrettävä varantoon; samoista syistä varantoon siirretyt oikeudet olisi myönnettävä kohtuullisen ajan kuluessa, 22) parantuneen markkinatasapainon ja laajenevien maailmanmarkkinoiden vuoksi istutusoikeuksien lisääminen on perusteltavissa; nämä oikeudet olisi siirrettävä varantoon, jos niihin liittyvä tuotanto vastaa kysyntää; tätä lisäystä olisi vähennettävä sen mukaan, onko uusien viljelmien istutusoikeuksia myönnetty muulla tavoin ja onko lainvastaisesti istutettujen alojen tilanne säännönmukaistettu, 23) istutusta koskevista nykyisistä rajoituksista huolimatta istutuksia on tehty rajoitusten vastaisesti; nykyiset seuraamukset, joiden tarkoituksena on taata se että laittomasti istutettujen alueiden tuotteet eivät aiheuta häiriöitä markkinoilla, ovat osoittautuneet vaikeiksi panna täytäntöön; sen vuoksi laittomasti istutetut alat olisi raivattava; tämän vaatimuksen olisi koskettava kaikkia sääntöjen vastaisia istutuksia, jotka on tehty tämän asetusehdotuksen julkaisemisen jälkeen, josta alkaen tuottajien olisi oltava tietoisia ehdotuksesta ottaa tämä vaatimus käyttöön, 24) oikeusvarmuuden vuoksi ei ole mahdollista määrätä yhteisön tasolla rajoitusten vastaisesti istutettujen alojen raivaamisesta ennen tämän asetusehdotuksen julkaisemista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta voimassa olevien kansallisten toimenpiteiden soveltamista; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi tietyn kauden ajan voitava säännönmukaistaa tällaisten alueiden tilanne, jotta viinintuotantokykyä olisi helpompi valvoa; säännönmukaistaminen voidaan toteuttaa eri tavoin eri alueilla sen mukaan, onko niillä lainvastaisesti paikkausistutuksia tai uusien viljelmien istutuksia, koska jälkimmäiset johtavat todennäköisemmin tuotannon lisääntymiseen, 25) jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa huomioon paikalliset olosuhteet ja soveltaa niiden perusteella tarvittaessa tiukempia sääntöjä uusien viljelmien istutuksiin ja paikkausistutuksiin, 26) eräillä alueilla tuotannon ja kysynnän paremman vastaavuuden edistämiseksi koko alalla olisi kannustettava lopulliseen luopumiseen viininviljelyaloista; sen vuoksi olisi myönnettävä palkkio tähän tarkoitukseen; sillä edellytyksellä, että turvataan riittävä valvonta, tällaisen palkkion hallinto olisi jätettävä jäsenvaltioiden toteutettavaksi yhteisön sääntelyn mukaisesti, jotta kyseisten alueiden palkkiot voitaisiin kohdentaa paremmin; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi erityisesti voitava nimetä asianomaiset alueet ja vahvistaa palkkion määrät puolueettomin perustein ja yleisen enimmäismäärän rajoissa, 27) niiden jäsenvaltioiden tuotanto, joissa tuotetaan alle 25 000 hehtolitraa viiniä vuodessa, ei vaikuta merkittävästi markkinoiden tasapainoon; sen vuoksi nämä jäsenvaltiot olisi vapautettava istutusta koskevista rajoituksista, mutta niille ei pitäisi antaa oikeutta lopullisesta viininviljelyaloista luopumista koskevaan palkkioon, 28) on muita alueita, joilla tuotanto ei ole suhteessa kysyntään mutta joiden tuotannon mukauttaminen saavutetaan paremmin uudistamalla viinitilojen rakennetta uusiin lajikkeisiin siirtymisen avulla, viinitarhojen siirrolla tai parantamalla hallinnon tekniikkaa; tätä varten olisi myönnettävä tukea edellyttäen, että sen valvonta on riittävää, 29) suunnitelmat olisi tehtävä mahdollisimman lähellä tuotantotasoa, jotta alueellinen monimuotoisuus tulee otetuksi huomioon; sen vuoksi jäsenvaltioiden, alueiden, toimialakohtaisten organisaatioiden tai tuottajaryhmittymien olisi laadittava suunnitelmat; jäsenvaltioiden vastuulla on kuitenkin varmistaa, että suunnitelmat ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia, 30) rakenteellisella uudistamisella on kaksi taloudellista vaikutusta tuottajaan; nämä ovat siirtymisen aikana aiheutuvat tulonmenetykset ja siirtymisen aineelliset kustannukset; sen vuoksi tuen olisi katettava nämä molemmat vaikutukset, 31) viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi tehtävä sitä koskeva selvitys; jäsenvaltioita on tarpeen kannustaa selvityksen tekemiseen; sen vuoksi oikeus lainvastaisesti istutettujen alojen tilanteen säännönmukaistamiseen, istutusoikeuksien lisäys ja rakenneuudistustuki olisi rajoitettava koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka ovat toteuttaneet selvityksen, 32) viinilajikkeiden luokittelu on paras toteuttaa mahdollisimman lähellä tuottajaa; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi otettava tämä tehtävä yhteisöltä, 33) yhteisön viinitilarekisteriä koskeva neuvoston asetus (ETY) N:o 2392/86 (42), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1596/96 (43), olisi pidettävä voimassa, jotta ne jäsenvaltiot, jotka ovat vielä perustamassa sitä, voisivat saada työn päätökseen; olisi kuitenkin säädettävä sen muuttamisesta tai kumoamisesta myöhemmin, 34) markkinoiden tasapainon säilyttämiseksi olisi säädettävä pöytäviinin ja eräiden rypäleen puristemehujen yksityisen varastoinnin tuesta; toimenpiteen olisi oltava mahdollisimman joustava ja mukauduttava markkinoiden liikkeisiin; erityisesti tätä varten olisi sen vuoksi voitava keskeyttää sen soveltaminen lyhyellä varoitusajalla, 35) olisi poistettava mahdollisuus käyttää interventiota keinotekoisena ratkaisuna ylituotanto-ongelmaan, mutta säilytettävä alkoholijuomien ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden perinteiset myyntikanavat; tätä varten olisi muutettava tislausjärjestelmää; sen vuoksi olisi säädettävä seuraavista tislauksen muodoista: viiniyttämisen sivutuotteiden pakollinen tislaus, sellaisista viinirypäleistä valmistettujen viinien pakollinen tislaus, joita ei ole luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin, alkoholijuomien markkinoiden toimitukset turvaava tislaustoimenpide ja erityinen tislaustoimenpide; muista tislaamisen muodoista olisi luovuttava; näiden toimenpiteiden olisi oltava mahdollisimman joustavia, jotta niillä voitaisiin vastata markkinoiden tarpeisiin ja alueellisten erityisolosuhteiden vaatimuksiin, 36) ylipuristamalla saadun viini heikon laadun vuoksi tällainen käytäntö olisi kiellettävä ja säädettävä sen käytön estämiseksi rypäleen puristejäännöksen ja viinisakan pakollisesta tislaamisesta sekä velvollisuudesta tislata tai tietyissä olosuhteissa poistaa valvotusti viiniyttämisen sivutuotteet, 37) sellaisista viinirypäleistä valmistettujen viinien tuotanto, joita ei ole luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin, olisi suunnattava ensi sijassa perinteisiin käyttötapoihin väkevien alkoholijuomien alalla sekä muihin perinteisiin markkinamahdollisuuksiin; olisi säädettävä näihin käyttöihin suunnatut tavanomaiset määrät ylittävän viinin pakollisesta tislaamisesta, 38) alkoholijuomien markkinat tarjoavat perinteisesti tärkeitä myyntikanavia viinille ja viiniköynnöksestä saataville tuotteille; sen vuoksi yhteisön olisi tuettava pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin tislausta, jolla varmistetaan toimitukset näille markkinoille; tuki olisi myönnettävä tislauksesta maksettavan perustuen ja tisleen varastoinnista myönnettävän tuen muodossa, 39) markkinoiden vakavan häiriintymisen ja vakavien laatuongelmien varalta olisi otettava käyttöön erityinen tislaustoimenpide; komission olisi vahvistettava tuen määrä ja muoto erityistilanteiden huomioonottamiseksi; toimenpiteen olisi oltava vapaaehtoinen tuottajille, 40) tislaamalla saatu alkoholi olisi käytettävä tavalla, joka mahdollistaa suuremman avoimuuden ja paremman valvonnan sekä auttaa välttämään alkoholin perinteisten markkinoiden häiriintymisen, 41) tilavuusprosentteina ilmaistun luonnollisen alkoholipitoisuuden lisäämistä ei nykyisin toteuteta kaikille yhteisön tuottajille samoilla taloudellisilla edellytyksillä tässä asetuksessa sallittujen monien enologisten käytäntöjen vuoksi; tästä aiheutuvan syrjivyyden poistamiseksi olisi edistettävä viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden käyttöä väkevöimiseen, mikä lisää niiden myyntikanavia ja auttaa välttämään viinin ylituotantoa; tämän saavuttamiseksi olisi yhdenmukaistettava väkevöimiseen käytettävien eri tuotteiden hinnat; tämä voidaan saavuttaa tietyiltä alueilta tulevan, väkevöimiseen käytettävän tiivistetyn rypäleen puristemehun ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun tukijärjestelmän avulla, 42) on edelleen tarpeen lisätä viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden käyttöä vakaamman tasapainon saavuttamiseksi tuotannon ja käytön välillä; on ilmeisesti perusteltua puuttua pöytäviininvalmistukseen jo sen aikaisessa tuotantovaiheessa suosimalla rypäleen puristemehun käyttöä muuhun kuin viiniyttämiseen myöntämällä tukea, jolla varmistetaan yhteisön viinialan tuotteiden perinteisten myyntikanavien säilyttäminen; toimenpidettä olisi sovellettava perinteiset tuotantomenetelmät huomioon ottaen ja siten, että vältetään kilpailun vääristyminen, 43) pakollista tislaamista koskevan toimenpiteen mukaiset velvollisuutensa laiminlyöneet tuottajat olisi jätettävä muiden interventiotoimenpiteiden ulkopuolelle, 44) olisi myös säädettävä mahdollisista toimenpiteistä, jos hinnat nousevat korkeiksi yhteisön markkinoilla, 45) viinimarkkinoiden erityispiirteet huomioon ottaen on todennäköistä, että sellaisten tuottajaorganisaatioiden muodostaminen, joiden jäsenillä on velvollisuus noudattaa tiettyjä sääntöjä erityisesti kaupan pitämisen osalta, edistää yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden saavuttamista; sen vuoksi olisi säädettävä tällaisten organisaatioiden muodostamisen ja toiminnan hyväksymistä koskevista toimenpiteistä; tällaisten ryhmien muodostamisen on perustuttava vapaaehtoisuuteen ja hyötyihin, jotka tuottajaorganisaatiot voivat tarjota jäsenilleen palvelujen laajuuden ja tehokkuuden ansiosta, 46) tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen toiminnan tehostamiseksi entisestään ja toivottavan vakauden varmistamiseksi markkinoilla olisi annettava jäsenvaltioille lupa ulottaa tietyin edellytyksin erityisesti tuotannossa, markkinoillesaattamisessa ja ympäristönsuojelussa sovellettavat säännöt, jotka kyseisen alueen tuottajaorganisaatio tai -liitto on antanut jäsenilleen, koskemaan kyseisen alueen kaikkia organisaatioon kuulumattomia tuottajia; tietyt sääntöjen ulottamisesta aiheutuvat kulut olisi voitava saattaa todisteiden esittämistä vastaan kyseisten tuottajien maksettaviksi, jos nämä hyötyvät sääntöjen vaikutuksista, 47) yksittäisten tai jo ryhmittyneiden toimijoiden aloitteesta muodostetuissa, toimialakohtaisissa (tai vastaavissa) organisaatioissa, jotka edustavat huomattavaa osaa viinialan eri ammattiryhmistä, markkinatilanteet voidaan ottaa huomioon entistä paremmin ja taloudellisen käyttäytymisen kehittymistä voidaan edistää tuotantoa koskevien tietojen ja tuotannonjärjestämisen, tarjontamuotojen ja kaupan pitämisen parantamiseksi entisestään; kyseisten toimialakohtaisten organisaatioiden toimien vaikuttaessa yleisesti perustamissopimuksen 39 artiklan ja erityisesti tämän asetuksen tavoitteiden toteutumiseen jäsenvaltioille olisi voitava kyseisten toimien määrittelemisen jälkeen antaa mahdollisuus myöntää erityinen hyväksyntä niille kyseisistä organisaatioista, jotka osoittavat kiistattomasti edustavuutensa ja harjoittavat edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamista edistävää toimintaa, 48) tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen antamien sääntöjen ulottamista ja tästä ulottamisesta aiheutuvien kulujen jakamista koskevia säännöksiä on, ottaen huomioon tavoitteiden samankaltaisuus, sovellettava myös toimialakohtaisiin (tai vastaaviin) organisaatioihin, 49) laatupolitiikan tavoitteiden mukaisesti olisi säädettävä yhteisön tasolla sallituista enologisista käytännöistä ja käsittelyistä; tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden valmistuksessa ei saisi käyttää muita käytäntöjä tai käsittelyjä; nautittavaksi tarkoitettujen viinien tuottamiseen saisi samoista syistä käyttää ainoastaan viininvalmistukseen tarkoitettuja rypälelajikkeita; samoista syistä olisi säädettävä nautittaviksi tarkoitettuja tuotteita koskevista eritelmistä, 50) tietyistä käytännöistä ja käsittelyistä, toisin sanoen väkevöimisestä, happamuuden lisäämisestä ja sen vähentämisestä, olisi säädettävä tässä asetuksessa; sama koskee tiettyjä tuote-eritelmiä; yksinkertaisuuden vuoksi muista käytännöistä, käsittelyistä ja eritelmistä olisi säädettävä soveltamissäännöissä, jotta niitä olisi helpompi muuttaa kokemuksen ja tekniikan kehityksen perusteella, 51) olisi säädettävä viinialan tuotteiden sallituista määritysmenetelmistä, 52) tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kuvauksella, nimityksellä ja tarjontamuodolla voi olla merkittävä vaikutus niiden markkinoitavuuteen; sen vuoksi olisi annettava näitä asioita koskevat säännöt, joissa olisi otettava huomioon kuluttajien ja tuottajien oikeutetut edut sekä sisämarkkinoiden hyvän toiminnan ja laatutuotteiden tuotannon edistäminen, 53) näistä seikoista annetut nykyiset säännökset ovat hajallaan useissa eri asetuksissa, ja niistä puuttuu selvyys ja johdonmukaisuus; selvyyden, yksinkertaisuuden ja johdonmukaisuuden lisäämiseksi nämä säännöt olisi annettava soveltamissäännöissä, joita koskevat tietyt perusperiaatteet; näihin perusperiaatteisiin olisi sisällyttävä velvollisuus käyttää tiettyjä ilmaisuja tuotteen tunnistamiseksi sekä mahdollisuus käyttää muita ilmaisuja joko yhteisön sääntöjen mukaisesti tai jos niiden täsmällisyys on osoitettu, 54) maantieteellisten merkintöjen tai muiden perinteisten ilmausten käyttöoikeus on tärkeä; sen vuoksi olisi annettava sitä koskevia sääntöjä ja säädettävä näiden ilmausten suojaamisesta; rehellisen kilpailun tukemiseksi ja kuluttajien harhauttamisen estämiseksi tämä suoja voi olla tarpeen ulottaa tuotteisiin, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomat tuotteet mukaan lukien, 55) huomioon ottaen kuluttajien etu ja tarve saada vastaava kohtelu tma-laatuviineille kolmansissa maissa olisi säädettävä mahdollisuudesta ottaa käyttöön vastavuoroiset järjestelyt, joiden avulla saadaan sellaisenaan nautittavaksi tarkoitetuille tuontiviineille, joissa on maantieteellinen merkintä, tma-laatuviineille säädetty valvonta ja suojelu, jos kyseisiä viinejä pidetään kaupan yhteisön markkinoilla, 56) Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen, joka on hyväksytty neuvoston päätöksellä 94/800/EY (44), erottamattomana osana kuuluvan sopimuksen teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista 23 ja 24 artiklasta johtuvat vaatimukset huomioon ottaen olisi säädettävä, että asianosaisten on tietyissä olosuhteissa estettävä Maailman kauppajärjestössä jäsenenä olevan kolmannen maan suojaamien maantieteellisen merkintöjen lainvastainen käyttö, 57) maatalouden laatutuotteiden tuotannon edistämistä koskevan politiikan kehittyminen erityisesti viinialalla on omiaan edistämään kaupan pitämisen edellytysten paranemista ja sen tuloksena lisäämään myyntikanavia; näiden tavoitteiden saavuttamista voidaan edistää myös antamalla täydentäviä yhteisiä sääntöjä, jotka koskevat tämän politiikan soveltamisalaan kuuluvien tma-laatuviinien tuotantoa ja valvontaa, 58) tma-laatuviinien vähimmäislaatuvaatimusten säilyttämiseksi, niiden tuotannon hallitsemattoman lisääntymisen välttämiseksi ja jäsenvaltioiden säännösten yhdenmukaistamiseksi yhteisön rehellistä kilpailua tavoiteltaessa olisi hyväksyttävä yhteisön sääntelykehys, joka kattaa tma-laatuviinien tuotannon ja valvonnan ja jonka vaatimukset jäsenvaltioiden antamien erityisten säännösten on täytettävä, 59) olisi luetteloitava ja määriteltävä perinteiset tuotantoedellytykset huomioon ottaen niiden tekijöiden luonne ja ulottuvuus, jotka mahdollistavat kunkin tma-laatuviinin yksilöinnin; laatuvaatimusten yhdenmukaistamista on myös tavoiteltava yhteisesti; näiden tekijöiden olisi oltava tuotantoalueen rajaaminen, viinilajikkeet, viljelymenetelmät, viininvalmistusmenetelmät, luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus, hehtaarituotos sekä aistinvaraisten ominaisuuksien määritys ja arviointi; olisi annettava erityisiä sääntöjä väkevistä tma-laatuviineistä ja tma-laatukuohuviineistä ottaen huomioon näiden tuotteiden erityisluonne, 60) kokemus on osoittanut, että on tarpeen laatia tarkat säännöt tma-laatuviinien uudelleenluokittelusta pöytäviineiksi ja määriteltävä tapaukset, joissa tuottaja voi jättää pyytämättä, että hänen sato- tai tuotantoilmoituksessaan tma-laatuviinin valmistukseen soveltuvana tuotteena ilmoitettu tuote luokitellaan tma-laatuviiniksi, 61) tma-laatuviinien erityisten laatuominaisuuksien säilyttämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa tma-laatuviinien tuotantoa ja liikkuvuutta täydentäviä tai rajoittavampia sääntöjä oikeudenmukaisten ja perinteisten käytäntöjen mukaisesti, 62) viinialan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu sisämarkkinatoimenpiteiden lisäksi tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin, 63) kolmansien maiden kanssa käytävän viinialan kaupan määrien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koskevien tuonti- ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty, 64) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät, 65) on aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista neuvoston antamista säädöksistä johtuvia tariffikiintiöitä, 66) yhteisön osallistuminen viinialan kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hinnan ja maailmanmarkkinahinnan välisen erotuksen suuruista tukea Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksen mukaiselle viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia, 67) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen valvomalla, että tuet maksetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston sääntöjen mukaisesti; seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä, 68) määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa; tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajojen mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista; Maailman kauppajärjestön sopimuksessa maataloudesta tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonna myönnettyihin vientitodistuksiin, 69) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta olisi säädettävä mahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö, 70) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkina- ja tullimekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riitämättömäksi; tällaisessa tapauksessa yhteisön olisi voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapausten mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitoumusten mukaisia, 71) kolmansista maista tuotuihin tuotteisiin olisi sovellettava tiettyjä tuote-eritelmiä koskevia sääntöjä, joilla voidaan varmistaa tietty tasapaino yhteisön viineihin nähden; niiden olisi myös täytettävä alkuperämaan vaatimukset, ja niiden mukana olisi aiheellisissa olosuhteissa oltava määritysseloste, 72) olisi säädettävä, että kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden mukana olisi oltava saateasiakirja niiden liikkuessa yhteisössä, 73) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi sovellettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen; lopullisesta viininviljelystä luopumisesta maksettavia palkkioita koskevissa säännöksissä ei pitäisi säätää samaan tarkoitukseen myönnettävien kansallisten tukien kieltämistä, 74) viinialan sääntöjen tarpeellinen monimutkaisuus huomioon ottaen jäsenvaltiossa olisi oltava viranomaisia, jotka vastaavat sääntöjen noudattamisen varmistamisesta; komission olisi voitava omilla tarkastajilla valvoa ja varmistaa noudattaminen, 75) viinin yhteismarkkinoiden kehittyessä on tarpeen, että jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisille tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot; tätä varten viiniyttämiseen sekä rypäleen puristemehun ja viinin valmistukseen tarkoitettujen rypäleiden tuottajien olisi tehtävä satoilmoitus, koska se on tarvittava tieto; jäsenvaltioiden olisi voitava pyytää tuottajilta lisätietoja; komission olisi voitava tarvittaessa käyttää tietojen arvioinnissa ulkopuolista apua, 76) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, 77) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvia menoja [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o . . .] (45) mukaisesti, 78) viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, 79) viinin yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisessa olisi myös otettava huomioon perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyt sopimukset; erityisesti olisi otettava huomioon sopimukset, jotka ovat osa Maailman kauppajärjestön perustamissopimusta ja varsinkin sen kaupan teknisiä esteitä käsittelevä osuus, ja 80) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 822/87 ja muiden viinialan asetusten järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia, joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi säädettävä, että komissio antaa tarvittavat siirtymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityisiä käytännön ongelmia, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO SOVELTAMISALA 1 artikla 1. Viinin yhteinen markkinajärjestely sisältää viinintuotantokykyä, markkinamekanismeja, tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita, enologisia käytäntöjä ja käsittelyjä, tuote-eritelmiä, kuvausta, nimityksiä, tarjontamuotoa ja suojausta, tma-laatuviinejä ja kauppaa kolmansien maiden kanssa koskevia sääntöjä. 2. Sitä sovelletaan seuraaviin tuotteisiin: >TAULUKON PAIKKA> 3. Tässä asetuksessa käytettyjen ilmausten määritelmät annetaan tuotteiden osalta liitteessä I, alkoholipitoisuuden osalta liitteessä II ja viininviljelyvyöhykkeiden osalta liitteessä III. Yksityiskohtaiset säännöt näiden liitteiden soveltamisesta voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden markkinointivuosi, jäljempänä `viinivuosi`, alkaa kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta. II OSASTO VIININTUOTANTOKYKY I LUKU VIINIKÖYNNÖSTEN ISTUTTAMINEN 2 artikla 1. Viiinvalmistukseen käytettäviksi rypälelajikkeiksi luokiteltujen viinilajikkeiden istuttaminen on kiellettyä 31 päivään heinäkuuta 2010 asti, jollei se perustu seuraaviin: a) uuden viljelmän istutusoikeus, b) paikkausistutusoikeus tai c) varannosta myönnetty istutusoikeus. 2. Niiden alueiden osalta, joille ennen 1 päivää elokuuta 1998 on istutettu viiniköynnöstä istutusta koskevien yhteisön tai kansallisten säännösten vastaisesti, jäsenvaltion on edellyttäen, että se on toteuttanut koko alueellaan 16 artiklassa tarkoitetun viinituotantokykyä koskevan selvityksen, saatettava näiden alueiden tilanne sääntöjen mukaiseksi ennen 31 päivää heinäkuuta 2002: a) joko myöntämällä kyseiselle alueelle takautuvasti istutusoikeuksia, jos asianomainen viinituottaja on aikaisemmin raivannut muita viiniköynnöksiä vastaavalla alueella, b) tai sallimalla paikkausistutusoikeuksien käytön, jos viinintuottaja on saanut ne kyseisen alueen istuttamisen jälkeen vahvistetun ajanjakson kuluessa. Sellaisilta alueilta saatuja rypäleitä, joiden tilannetta ei ole säännönmukaistettu ensimmäisen alakohdan mukaisesti, ei saa käyttää pöytäviinin tuotantoon. Näistä rypäleistä saatuja tuotteita saa luovuttaa liikkeeseen ainoastaan tislaustarkoituksiin. Näistä tuotteista ei kuitenkaan saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on 80 tilavuusprosenttia tai sitä vähemmän. 3. Yhteisön tai kansallisten säännösten vastaisesti 1 päivästä elokuuta 1998 alkaen istutetut viiniköynnökset on raivattava. Raivauskustannuksista vastaa asianomainen tuottaja. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän kohdan soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet. 4. Kun jäsenvaltio on siirtänyt 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet varantoon tai varantoihin, sitä seuraava 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisen alueen tilanteen säännönmukaistaminen tarkoittaa sitä, että kyseisen alueen osalta varantoon tai varantoihin siirretty vastaava istutusoikeus raukeaa. Jos varannosta tai varanoista ei ole saatavilla riittävästi istutusoikeuksia, säännönmukaistamista ei voi toteuttaa. 3 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat myöntää uusia istutusoikeuksia tuottajille alueilla: a) jotka on tarkoitettu viiniköynnösten perusrunkojen emokasvien kasvatukseen, b) jotka on tarkoitettu uusille viljelmille, kun kyseessä on yleisen edun vuoksi toteutettavaa maanjakoa tai pakkolunastusta koskevat toimenpiteet, jotka hyväksytään voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, c) jotka on tarkoitettu kokeelliseen viininviljelyyn, d) joiden tuotteita ei ole tarkoitettu kaupan pidettäviksi tai e) jotka on tarkoitettu emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen, jos näistä köynnöksistä saatuja rypäleitä ei korjata tai jos ne hävitetään korjaamisen jälkeen. 2. Jäsenvaltiot voivat myös myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia, jotka on käytettävä viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 2003, alueilla, joilla tuotetaan sellaisella maantieteellisellä merkinnällä varustettua tma-laatuviiniä tai pöytäviiniä, jolla osoitetaan kyseisen viinin tuotannon olevan sen laatuominaisuuksien vuoksi huomattavasti kysyntää vähäisempää. 3. Uusia istutusoikeuksia saaneen tuottajan on käytettävä ne niillä alueilla ja niihin tarkoituksiin, joita varten nämä oikeudet on myönnetty. 4. Uudet istutusoikeudet on käytettävä ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä. Uudet istutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään varantoon 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. 5. Kun jäsenvaltio on siirtänyt 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet varantoon tai varantoihin, sitä seuraava uuden viljelmän istutusoikeuden myöntäminen tarkoittaa sitä, että kyseisen alueen osalta varantoon tai varantoihin siirretty vastaava istutusoikeus raukeaa. Jos varannosta tai varannoista ei ole saatavilla riittävästi istutusoikeuksia, uusia istutusoikeuksia ei voi myöntää. 4 artikla 1. Paikkausistutusoikeuksia ovat: a) 2 kohdan mukaisesti myönnetyt paikkausistutusoikeudet taikka b) yhteisön aikaisemman lainsäädännön tai aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisesti saadut vastaavat oikeudet. 2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä paikkausistutusoikeuksia tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan. Paikkausistutusoikeudet myönnetään alueelle, joka puhdasviljelmältään vastaa raivattua aluetta. 3. Paikkausistutusoikeudet on käytettävä tilalla, jolle ne on myönnetty. Jäsenvaltiot voivat säätää, että paikkausistutusoikeuksia saa käyttää ainoastaan tilan raivatulla alueella. 4. Poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, paikkausistutusoikeus saadaan siirtää kokonaan tai osittain toiselle tilalle, jos osa kyseisestä tilasta siirretään tälle toiselle tilalle. Tässä tapauksessa oikeutta saa käyttää jälkimmäisen tilan sellaisella alueella, joka ei ole suurempi kuin siirretty alue. Paikkausistutusoikeus voidaan samoin siirtää kokonaan tai osittain toiselle tilalle, jos toisen tilan alat on tarkoitettu sellaisten tma-laatuviinien tai pöytäviinien tuotantoon, joilla on maantieteellinen merkintä, viiniköynnösten perusrunkojen emokasvien kasvatukseen tai emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen sillä edellytyksellä, että näistä köynnöksistä saatuja rypäleitä ei korjata tai ne hävitetään korjaamisen jälkeen. Tässä tapauksessa oikeus on käytettävä niillä alueilla ja niihin tarkoituksiin, joita varten se on myönnetty. 5. Yhteisön lainsäädännön mukaisesti saadut paikkausistutusoikeudet on käytettävä sen viinivuoden, jonka aikana raivaus suoritettiin, päättymistä seuraavan viidennen viinivuoden loppuun mennessä. Paikkausistutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti varantoon. 6. Jos paikkausistutusoikeuksia siirretään toiselle tilalle, jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden käyttöpaikka, paikkausistutuksiin käytetyt lajikkeet ja viljelymenetelmät ovat sellaisia, että niillä voidaan taata tuotannon sopeuttaminen markkinoiden vaatimuksiin ja että tuotokset eivät ylitä sen alueen keskiarvoa, jolla paikkausistutus toteutetaan. 5 artikla 1. Viinituotantokyvyn kansallisen tai alueellisen hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden on perustettava paikkausistutusoikeuksille kansallisen varanto tai tarvittaessa alueellisia varantoja. 2. Varantoon tai varantoihin on siirrettävä seuraavat oikeudet: a) uusien viljelmien istutusoikeudet, paikkausistutusoikeudet ja varannosta myönnetyt istutusoikeudet, joita ei ole käytetty 3 artiklan 4 kohdassa, 4 artiklan 5 kohdassa ja tämän artiklan 6 kohdassa säädettyjen määräaikojen kuluessa, b) paikkausistutusoikeuksia hallussaan pitävien tuottajien varantoon siirtämät oikeudet, joista on mahdollisesti maksettu kansallisista varoista korvaus, jonka määrät ja jota koskevat muut yksityiskohdat jäsenvaltiot määrittelevät erikseen ottaen huomioon asianomaisten oikeutetut edut ja c) 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet. 3. Jäsenvaltiot voivat myöntää varantoon siirrettyjä oikeuksia: a) korvauksetta alle 40-vuotiaille tuottajille, joilla on riittävä ammattitaito ja pätevyys ja jotka ovat perustamassa ensimmäistä viinitilaansa maatalousyrittäjänä tai b) kansallisiin varoihin suoritettavaa korvausta vastaan tuottajille, jotka aikovat käyttää oikeudet sellaisten viinitarhojen istuttamiseen, joiden tuotteilla on taattu menekki. Jäsenvaltioiden on määriteltävä vahvistamisperusteet korvauksen määrälle, joka voi vaihdella aiotun lopputuotteen tai kyseessä olevan viinitilan mukaan. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että paikka, jossa varannosta myönnettyjä istutusoikeuksia käytetään, niihin käytetyt lajikkeet ja viljelymenetelmät ovat sellaisia, että niillä voidaan taata tuotannon sopeuttaminen markkinoiden vaatimuksiin ja että tuotokset eivät ylitä sen alueen keskiarvoa, jolla paikkausistutus toteutetaan. 5. Varantoon siirretyt paikkausistutusoikeudet on myönnettävä varannosta ennen niiden siirtämisvuotta seuraavan viidennen viinivuoden päättymistä. Jos paikkausistutusoikeuksia ei ole myönnetty tähän mennessä, ne raukeavat. 6. Varannosta myönnetyt istutusoikeudet on käytettävä ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä. Varannosta myönnetyt istutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään takaisin varantoon 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. 7. Jos jäsenvaltio perustaa alueellisia varantoja, se voi antaa sääntöjä, joissa sallitaan istutusoikeuksien siirto alueellisten varantojen välillä. Tällaisten siirtojen edellytykseksi voi asettaa vähennyskertoimen soveltamisen. 6 artikla 1. Uusien istutusoikeuksien lasketaan niiden varantoon tai varantoihin siirtopäivänä vastaavan: a) aluetta, jonka pinta-ala on 1 prosentti kyseisen jäsenvaltion yhteenlasketusta viininviljelyalasta (yhteenlasketussa alassa ei oteta huomioon yhteisön tai kansallisten säännösten vastaisesti istutettuja alueita riippumatta siitä, onko niiden tilanne säännönmukaistettu 2 artiklan ensimmäisen alakohdan mukaisesti), b) josta vähennetään kyseisen jäsenvaltion ennen 1 päivää elokuuta 1998 uusia istutuksia koskevien yhteisön tai kansallisten säännösten vastaisesti istutetut viininviljelyalat riippumatta siitä, onko niiden tilanne säännönmukaistettu 2 artiklan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, sekä alue, jolle on myönnetty uusien viljelmien istutusoikeuksia. 2. Uusia istutusoikeuksia saa siirtää varantoon tai varantoihin ainoastaan, jos jäsenvaltio on toteuttanut 16 artiklassa tarkoitetun viinintuotantokykyä koskevan selvityksen koko alueellaan. 3. Uudet istutusoikeudet saa siirtää varantoon tai varantoihin ainoastaan yhden kerran. 7 artikla 1. Tässä luvussa tarkoitetaan: a) `raivauksella` kaikkien viiniköynnösten täydellistä poistamista viininviljelyalalta ja b) `istutuksella` vartettujen tai varttamattomien viinitaimien tai viinitaimien osien lopullista istuttamista rypäleiden tuotantoa tai viiniköynnösten perusrunkojen emokasvien kasvatusta varten. 2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta, mukaan lukien 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua osoittamista ja 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun vähennyskertoimen soveltamista koskevat säännöt, annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. II LUKU LUOPUMISPALKKIOT 8 artikla 1. Lopullisesta viininviljelystä luopumisesta tietyllä alueella voidaan myöntää palkkio. Jollei tämän luvun säännöksistä muuta johdu, palkkio voidaan myöntää viinirypäleiden tuotantoa varten viljeltyjen viininviljelyalojen tuottajille. Kyseisen alueen on oltava vähintään 10 aaria. 2. Jäsenvaltiot voivat nimetä alueet, joilla palkkiota voidaan myöntää. Ne voivat myös asettaa nimeämiselle esimerkiksi sellaisia edellytyksiä, joilla pyritään turvaamaan tuotannon ja ekologian välinen tasapaino kyseisillä alueilla. 3. Palkkion myöntämisen johdosta tuottaja menettää paikkausistutusoikeutensa sen alueen osalta, josta palkkio on myönnetty. 4. Jäsenvaltiot vahvistavat palkkion määrän hehtaaria kohden ottaen huomioon seuraavat seikat: a) tilan sato tai tuotantokapasiteetti, b) tuotantomenetelmä, c) pinta-ala suhteessa tilan pinta-alaan, d) tuotettu viinityyppi ja e) mahdollinen yhdistelmäviljely. 5. Luopumispalkkioille vahvistetaan enimmäismäärät, joita ei saa ylittää. 9 artikla Palkkioon eivät oikeuta: a) viljelyssä olevat viininviljelyalat, joiden osalta on todettu rikotun istutusta koskevia yhteisön tai jäsenvaltion säännöksiä rikkomisia viiden edeltävän viinivuoden aikana, b) viininviljelyalat, jotka on jätetty hoitamatta, c) viininviljelyalat, jotka on istutettu viiden edeltävän viinivuoden aikana, d) viininviljelyalat, joiden rakenteelliseen uudistamiseen on myönnetty rahoitusta viiden edeltävän viinivuoden aikana. 10 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti: a) hakemusten jättämiselle ja raivausten suorittamiselle asetettavia määräaikoja, b) tukien maksun edellytyksiä, c) 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja palkkion enimmäismääriä ja d) ympäristönäkökohtia. III LUKU RAKENNEUUDISTUS 11 artikla 1. Perustetaan järjestelmä viinitilojen rakenteelliseksi uudistamiseksi. 2. Järjestelmän tavoitteena on tuotannon mukauttaminen markkinoiden vaatimuksiin ja edistää: a) kestävien viininviljelymenetelmien säilyttämistä ja edistämistä, b) sellaisen maatalousmaan käyttöä, joka on sopusoinnussa ympäristön, maiseman, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden säilyttämisen ja parantamisen kanssa, c) viininviljelyn ympäristöä säästävää laajaperäistämistä ja d) ympäristösuunnittelun käyttöä viininviljelyssä. 3. Järjestelmään sisältyy: a) uusiin lajikkeisiin siirtyminen b) viinitarhojen siirtäminen ja c) viinitilojen hoidon parantaminen suhteessa järjestelmän tavoitteisiin. Järjestelmä ei koske tavanomaista uudistamista viljelmillä, joilla viljelyn luonnollinen elämä on päättynyt. 4. Järjestelmään hyväksytään ainoastaan ne alueet, joiden osalta jäsenvaltio on tehnyt 16 artiklassa tarkoitetun selvityksen viinintuotantokyvystä. 12 artikla 1. Ehdotuksia rakenneuudistussuunnitelmiksi voivat laatia: a) jäsenvaltiot b) jäsenvaltioiden alueet c) tuottajaorganisaatiot tai d) toimialakohtaiset organisaatiot. 2. Jos jäsenvaltio ei ole itse laatinut suunnitelmaa, se vastaa suunnitelman hyväksymisestä tai hylkäämisestä. 3. Suunnitelmien on noudatettava tässä luvussa ja täytäntöönpanosäädöksissä vahvistettuja sääntöjä. 13 artikla 1. Rakenneuudistustukea myönnetään vain, jos on laadittu ja tarvittaessa hyväksytty suunnitelma. Tukea myönnetään seuraavissa muodoissa: a) tuottajille suunnitelman täytäntöönpanosta aiheutuneiden tulonmenetysten korvaaminen ja b) osallistuminen rakenneuudistuksen aineellisiin kustannuksiin. 2. Tuottajien tulonmenetykset voidaan korvata jommallakummalla seuraavasti: a) sekä uusien että vanhojen viiniköynnösten samanaikaisen esiintymisen salliminen vahvistetun kauden ajan, joka saa olla enintään 3 vuotta, jollei tämän osaston I luvun säännöksistä muuta johdu, tai b) yhteisön rahoittama taloudellinen korvaus. 3. Yhteisön osuus rakenneuudistuksen aineellisista kustannuksista saa olla enintään 50 prosenttia. [Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o . . . (46) mukaisesti tavoite 1 -alueiksi luokitelluilla alueilla yhteisön osuus saa kuitenkin olla enintään 75 prosenttia. Jäsenvaltiot eivät saa osallistua kustannuksiin kummassakaan tapauksessa. 14 artikla 1. Komissio myöntää jäsenvaltiolle vuosittain alustavat määrärahat objektiivisin perustein, joissa otetaan erityisesti huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä järjestelmän tavoitteiden saavuttamiseksi vaaditut ponnistelut. 2. Alustavia määrärahoja mukautetaan todellisten menojen ja jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella, ottaen huomioon järjestelmän tavoitteet ja käytettävät varat. 15 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin voi sisältyä erityisesti: a) asianomaisten viinitilojen vähimmäiskoon rajoittaminen, b) suunnitelmien soveltamisesta johtuvista paikkausistutusoikeuksista koskevia säännöksiä, c) säännöksiä, joilla estetään tuotannon kasvu tätä lukua sovellettaessa ja d) hehtaarituen enimmäismäärien rajoittaminen. IV LUKU ILMOITETTAVAT TIEDOT JA YLEISET SÄÄNNÖKSET 16 artikla Selvitykseen viinintuotantokyvystä on sisällyttävä seuraavat tiedot: a) jäsenvaltion alueella viininviljelyssä oleva pinta-ala b) viljellyt lajikkeet c) istutus- ja paikkausistutusoikeuksien siirrot tuottajille ja varantoihin ja d) tämän osaston I luvun soveltamiseksi annetut kansalliset säännökset. 17 artikla 1. Komissio voi arvioida: a) viinialan eri tuotteiden tuotannon b) näiden tuotteiden teollisen käytön c) viinin ja muiden ilman jatkojalostusta kulutukseen sopivien viinialan tuotteiden kulutuksen suuntaukset d) markkinoiden hallinnan millä tahansa muulla tavoin, tai tarjonnan mukauttamisen tarpeen. 2. Komissio voi käyttää ulkopuolista apua näiden arvioiden tekemisessä. 18 artikla 1. Viiniyttämiseen käytettävien rypäleiden tuottajien sekä rypäleen puristemehun ja viinin tuottajien on ilmoitettava joka vuosi edellisen sadon tuotteiden määrä. 2. Rypäleen puristemehun ja viinin tuottajien sekä kauppiaiden paitsi vähittäiskauppiaiden on ilmoitettava hallussaan olevan rypäleen puristemehun ja viinin määrä, riippumatta siitä, ovatko ne peräisin kyseisen vuoden vai edellisvuosien sadosta. Kolmansista maista tuodut rypälemehut ja viinit on mainittava erikseen. 19 artikla 1. Jäsenvaltioiden on luokiteltava viiniköynnöslajikkeet. Kaikkien luokiteltujen lajikkeiden on kuuluttava lajiin Vitis vinifera tai oltava peräisin tämän lajin ja muiden Vitis-suvun lajien välisestä risteytyksestä. 2. Jäsenvaltioiden on luokittelussaan ilmoitettava kaikki niiden alueella tuotetun tma-laatuviinin valmistukseen sopivat viiniköynnöslajikkeet. Näiden lajikkeiden on oltava lajia Vitis vinifera. 3. Rajoittamatta tiukempien yhteisön säännösten soveltamista saa ainoastaan luokitteluun otettuja lajikkeita istuttaa, paikkausistuttaa tai varttaa yhteisön alueella. 4. Viljelyalat, joille istutettuja lajikkeita ei mainita luokittelussa, on raivattava, jollei kyseisten alojen tuotanto ole tarkoitettu yksinomaan tuottajan oman perheen käyttöön. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän poikkeuksen valvomiseksi tarvittavat toimenpiteet. 5. Jos luokittelusta poistetaan viinilajikkeita, raivaus on suoritettava 15 vuoden kuluessa poistamisesta. 20 artikla Yhteisön viinitilarekisteriin sovelletaan asetuksessa (ETY) N:o 2392/86 vahvistettuja sääntöjä. 21 artikla Jäsenvaltioissa, joiden viinintuotanto on enintään 25 000 hehtolitraa viinivuodessa, ei sovelleta tämän luvun I ja II lukua. Tuotanto lasketaan viiden edeltävän viinivuoden keskituotoksesta. 22 artikla Jäsenvaltiot saavat antaa tiukempia kansallisia sääntöjä uusista viljelmistä tai viiniköynnösten paikkausistutuksista. Jäsenvaltiot saavat vaatia, että tässä osastossa säädettyjä hakemuksia tai tietoja on täydennettävä muilla viinintuotantokyvyn kehityksen seurantaan tarvittavilla tiedoilla. 23 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti: a) 16 artiklassa tarkoitetussa selvityksessä vaadittavien tietojen muotoa ja yksityiskohtaisuutta ja b) viinilajikkeiden luokittelun hallintoa. 2. Säännökset viinin kasvullisen lisäysaineiston mukana seuraavasta saateasiakirjasta sekä yksityiskohtaiset säännöt niiden soveltamisesta, mukaan lukien valvontaa koskevat säännökset, voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 3. Asetus (ETY) N:o 2392/86 voidaan muuttaa tai kumota sääntöjä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen on päätettävä siitä, onko jäsenvaltio tehnyt 16 artiklassa tarkoitetun selvityksen, sekä kyseisen päätöksen kumoamisesta aiheellisissa olosuhteissa, myös silloin, kun jäsenvaltio ei ole tarvittaessa ajantasaistanut selvitystä. III OSASTO MARKKINAMEKANISMIT I LUKU YKSITYISEN VARASTOINNIN TUKI 24 artikla 1. Yksityisen varastoinnin tukea myönnetään: a) pöytäviinille b) rypäleen puristemehulle, tiivistetylle rypäleen puristemehulle ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehulle. 2. Tuen myöntäminen edellyttää interventioelinten kanssa seuraavan vuoden 16 päivän joulukuuta ja 15 päivän helmikuuta välillä erikseen määriteltävin edellytyksin tehtävää pitkäaikaista varastointisopimusta. 3. Pitkäaikaiset varastointisopimukset tehdään ajaksi, joka päättyy: a) pöytäviinien osalta aikaisintaan sopimuksentekopäivää seuraavan syyskuun 1 päivänä ja rypäleen puristemehun, tiivistetyn rypäleen puristemehun ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun osalta sopimuksentekopäivää seuraavan elokuun 1 päivänä ja b) viimeistään sopimuksentekopäivää seuraavan marraskuun 30 päivänä. 25 artikla 1. Varastointisopimusten tekemisen edellytykset liittyvät erityisesti kyseisten tuotteiden laatuvaatimuksiin. 2. Pöytäviinien varastointisopimuksiin on sisällyttävä määräys tuen maksamisen lopettamisesta ja tuottajan vastaavien velvoitteiden päättymisestä koko varastoidulta määrältä tai sen osalta, jos kyseisen pöytäviinityypin markkinahinnat ylittävät erikseen vahvistettavan tason. 3. Yksityiseen varastointiin annettavan tuen määrä voi kattaa ainoastaan varastoinnin tekniset kulut ja korot, jotka molemmat vahvistetaan kiinteämääräisinä. 4. Tiivistettyjen rypäleen puristemehujen osalta tätä määrää on mahdollista korjata tiivistysastetta vastaavalla kertoimella. 26 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä säännöissä voidaan säätää erityisesti: a) 25 artiklassa tarkoitetun tason, määrän ja kertoimen vahvistamisesta, b) pöytäviinejä koskevien pitkäaikaisten varastointisopimusten tekemisestä ainoastaan tietyille pöytäviineille, c) rypäleen puristemehun, josta on tehty pitkäaikainen varastointisopimus, jalostamisesta kokonaisuudessaan tai osittain tiivistetyksi rypäleen puristemehuksi tai puhdistetuksi tiivistetyksi rypäleen puristemehuksi sopimuksen voimassaoloaikana, d) 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tuen maksamisen lopettamista koskevan säännöksen soveltamista koskevista säännöistä, e) kiellosta, jonka mukaan viinirypälemehun valmistamiseen tarkoitetuista rypäleen puristemehuista ja tiivistetyistä rypäleen puristemehuista ei saa tehdä pitkäaikaisia varastointisopimuksia ja f) sopimusten todellisesta kestosta. 2. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan säätää, että: a) yksityisen varastoinnin tukijärjestelmää ei sovelleta, jos se ei ole perusteltavissa markkinatilanteella, ja b) uusien pitkäaikaisten varastointisopimusten tekeminen voidaan päättää milloin tahansa, jos markkinatilanne ja erityisesti jo tehtyjen sopimusten määrä niin edellyttävät. II LUKU TISLAUS 27 artikla 1. Murskattujen tai murskaamattomien viinirypäleiden ylipuristaminen ja viinisakan puristaminen on kiellettyä. Kiellettyä on myös puristejäännöksen uudelleen käyttäminen muihin kuin tislaustarkoituksiin. 2. Viinisakan suodatusta ja sentrifugointia ei pidetä puristamisena, jos: a) siitä saadut tuotteet ovat virheettömiä, aitoja ja myyntikelpoisia ja b) sakkaa ei puristeta kuivaksi. 3. Jokaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän, joka on valmistanut viiniä, on toimitettava tislattavaksi kaikki tämän viininvalmistuksen sivutuotteet. Kokonaan tai osittain voidaan myöntää poikkeus tuottajille, jotka ovat tehneet pitkäaikaisen varastointisopimuksen maustettujen viinien valmistajien kanssa. 4. Sivutuotteiden alkoholipitoisuuden on oltava vähintään 10 prosenttia tuotetun viinin alkoholitilavuudesta, jos viini on valmistettu suoraan rypäleistä. Sen on oltava vähintään viisi prosenttia, jos viini on valmistettu viiniyttämällä rypäleen puristemehusta, osittain käyneestä rypäleen puristemehusta tai käymistilassa olevasta uudesta viinistä. Jos asianomaista pitoisuutta ei saavuteta, niiden, joita tämä velvollisuus koskee, on toimitettava tietty määrä tuottamaansa viiniä, jolla osoitetaan näiden pitoisuuksien noudattaminen. 5. Edellä 3 kohdassa säädetty toimittamista koskeva vaatimus voidaan täyttää toimituksella hyväksytylle viinietikan valmistajalle. 6. Jokaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön, tai henkilöryhmittymän, jolla on hallussaan muusta rypäleiden käsittelystä kuin viiniyttämisestä peräisin olevia sivutuotteita, on toimitettava ne tislattavaksi. 7. Jäsenvaltiot voivat säätää joidenkin tai kaikkien tuottajiensa osalta, että 3, 4 ja 5 kohdassa vahvistettu tislausvelvollisuus korvataan sivutuotteiden poistamista koskevalla valvotulla järjestelmällä tai muilla sellaisilla järjestelmillä, joilla taataan, että sivutuotteita ei käytetä viinialella. Tällaisten järjestelmien täytäntöönpanossa on noudatettava objektiivisia perusteita. Jos tällaisia järjestelmiä sovelletaan, asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toteutetuista toimenpiteistä. 8. Puristejäännöksen, viinisakan ja tislattavaksi toimitettavan viinin ostohinta on 0,995 ecua tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta. 9. Tislaajan maksama hinta ei saa olla ostohintaa alhaisempi. 10. Tislaaja saa: a) joko saada tislattavan tuotteen perusteella tukea, jos tislauksesta saatu tuote on alkoholipitoisuudeltaan vähintään 52 tilavuusprosenttia, b) tai toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle, jos tuotteen alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia. 11. Voidaan päättää, että interventioelimelle toimittaminen korvataan toimituksella sellaiselle toimijalle, joka on osallistunut tislauksesta saatujen tuotteiden myymiseksi järjestettyyn tarjouskilpailuun. 12. Edellä 1-11 kohtaa ei sovelleta viinirypälemehuun ja tiivistettyyn viinirypälemehuun tai rypäleen puristemehuun taikka tiivistettyyn rypäleen puristemehuun, joka on tarkoitettu viinirypälemehun valmistukseen. 28 artikla 1. Jos viini on valmistettu sellaisen lajikkeen rypäleistä, jonka hallintoyksikkö on luokitellut kuuluvaksi samanaikaisesti sekä viinivalmistukseen käytettävien rypäleiden lajikkeeseen että muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettuihin lajikkeisiin, ja jos viiniä on valmistettu tavallisesti valmistettavaa viinimäärää enemmän eikä sitä viedä kyseisen viinivuoden aikana, on se tislattava erikseen vahvistettavaan päivämäärään mennessä. Paitsi poikkeustapauksessa sitä ei saa laskea liikkeeseen muualle kuin tislaamoihin. 2. Tavanomaisesti tuotettavien viinimäärien määrittelemisessä otetaan huomioon: a) erikseen vahvistettavan viiteajanjakson kuluessa tuotettu määrä ja b) perinteisiin käyttötarkoituksiin varatun viinin määrä. 3. Tislattavaksi toimitettavan viinin ostohinta on 1,34 ecua tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta. 4. Tislaajan maksama hinta ei saa olla ostohintaa alhaisempi. 5. Tislaaja saa: a) joko saada tislattavan tuotteen perusteella tukea, jos tislauksesta saatu tuote on alkoholipitoisuudeltaan vähintään 52 tilavuusprosenttia, tai b) toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle, jos tuotteen alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia. 6. Voidaan päättää, että interventioelimelle toimittaminen korvataan toimituksella sellaiselle toimijalle, joka on osallistunut tislauksesta saatujen tuotteiden myymiseksi järjestettyyn tarjouskilpailuun. 7. Sen estämättä mitä 1 artiklan kohdassa säädetään, sovelletaan tätä artiklaa. 29 artikla 1. Yhteisö voi tukea pöytäviinien ja pöytäviinien valmistukseen soveltuvien viinien tislausta säilyttääkseen alkoholijuomien valmistukseen tarvittavien viinien perinteisen saatavuuden. 2. Tämä tuki maksetaan tislaajille perustukena ja toissijaisena tukena. 3. Perustukea maksetaan pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin tislatun määrän perusteella. 4. Perustuen määrään vaikuttavat seuraavat tekijät: a) tislaajien viinintuottajille maksaman keskihinnan olisi oltava 2,488 ecua tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta ja b) on tarpeen säilyttää perinteiset alkoholijuomien alan perinteisten myyntikanavien toimitukset kilpailukykyisin hinnoin. 5. Perustukea sovelletaan tislaajien ja viinintuottajien välisten sopimusten muodostaman järjestelmän perusteella. 6. Toissijaista tukea maksetaan tuloksena olevan tisleen varastoinnista. Se on tarkoitettu helpottamaan perustukijärjestelmän toimintaa. 30 artikla 1. Jos huomattavat ylijäämä- ja/tai laatuongelmat aiheuttavat poikkeuksellisia häiriöitä markkinoilla, voidaan ottaa käyttöön erityinen tislaustoimenpide. 2. Toimenpiteen tavoitteet ovat: a) erityisten ylijäämien poistaminen ja b) saatavuuden jatkuvuuden turvaaminen sadosta toiseen. 3. Toimenpide on vapaaehtoinen tuottajille. 4. Toimenpide voidaan rajoittaa tiettyihin viiniryhmiin tai tuotantoalueisiin. 31 artikla Interventioelimen haltuun ottama alkoholi myydään julkisella huutokaupalla tai tarjouskilpailulla. Sitä ei saa käyttää elintarvikekäyttöön tarkoitettuna alkoholijuomana. Jos kuitenkaan toimituksia kyseisen alan sille osalle, jolla viinistä tislatun alkoholin käyttö on pakollista, ei pystytä varmistamaan 29 artiklan mukaisilla toimilla, voidaan päättää, että tällaista alkoholia saa myydä kyseiselle alalle. 32 artikla 1. Viinin, jonka alkoholipitoisuutta tuottajat ovat kohottaneet lisäämällä sakkaroosia tai 34 artiklassa tarkoitettua tukea saanutta rypäleen puristemehua, jokaiselle tislaukselle vahvistettua ostohintaa, lukuun ottamatta 27 kohdassa tarkoitettua tislausta, pienennetään jokaisella viininviljelyalueella samalla kiinteällä määrällä, joka lasketaan 34 artiklassa tarkoitetun tuen määrän perusteella, sekä kyseiselle viininviljelyalueelle säädetyn alkoholipitoisuuden lisäyksen mukaan. 2. Asianomaisen tuottajan pyynnöstä tätä vähennystä sovelletaan ainoastaan niihin määriin, joiden alkoholipitoisuutta on lisätty 1 kohdan mukaisesti. 33 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti: a) tässä luvussa tarkoitettuja poikkeuksia, b) 27 ja 28 artiklan osalta edellytyksiä, joilla tislaus on suoritettava, tuotetun viinin alkoholipitoisuuden arviointia ja edellytyksiä, joilla tuotteet voi toimittaa interventioelimelle sekä tislauksesta saatujen sellaisten tuotteiden interventio-ostohintoja, jotka voidaan ottaa interventioon, tai näiden hintojen vahvistamisperusteita, c) puristejäännöstä ja viinisakkaa koskevia vähimmäisvaatimuksia, d) poikkeuksia kaikkiin tai yhteen 27 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista velvollisuuksista sellaisten tuottajien osalta, jotka todistavat tehneensä pitkäaikaisia varastointisopimuksia maustetun viinin valmistajien kanssa, e) 28 artiklan 2 kohdassa mainittuja tavanomaisesti tuotetun viinin määriä ja f) 30 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, myös siinä tarkoitettuja tuotteita sekä tislauksesta saatujen tuotteiden kauppavirtoja, joiden avulla pyritään välttämään häiriöitä alkoholin ja alkoholijuomien markkinoilla. 2. Edellä 27 ja 28 artiklassa tarkoitettujen tukien, joiden avulla tuotteita saadaan myytyä, ja 29 artiklassa tarkoitettujen tukien määrät sekä säännöt, joilla määritellään 30 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen soveltamiseen johtavat olosuhteet ja kyseiseen toimenpiteeseen liittyvän yhteisön rahallisen tuen määrä ja muoto, vahvistetaan samaa menettelyä noudattaen. III LUKU RYPÄLEEN PURISTEMEHUN KÄYTTÖTUKI 34 artikla 1. Perustetaan tuki seuraavien tuotteiden käytölle: a) tiivistetyt rypäleen puristemehut ja b) puhdistetut tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka on tuotettu yhteisössä ja jotka käytetään liitteessä IV olevassa C kohdassa ja liitteessä V olevassa F kohdassa tarkoitettujen alkoholipitoisuuksien lisäämiseen. 2. Tuen myöntäminen voidaan rajata koskemaan ainoastaan C III -viininviljelyvyöhykkeiden tuotteita, jos ilman tätä toimenpidettä ei olisi mahdollista turvata rypäleen puristemehujen ja leikkaamiseen käytettävien viinien kauppaa. 3. Tuen määrä vahvistetaan ecuina mahdollisen alkoholipitoisuuden tilavuusprosenttia ja tiivistetyn rypäleen puristemehun hehtolitraa tai puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun hehtolitraa kohti ottaen huomioon näillä tuotteilla ja sakkaroosilla tehdyn väkevöimisen kustannusten erotuksen. 35 artikla 1. Perustetaan tuki seuraavien tuotteiden käytölle: a) rypäleen puristemehut ja tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka on tuotettu yhteisössä viinirypälemehun valmistusta tai viinirypälemehusta saatavien muiden tuotteiden valmistusta varten, b) C III -viininviljelyvyöhykkeillä tuotetut rypäleen puristemehut ja tiivistetyt rypäleen puristemehut Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa tuotettavien yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2206 00 kuuluvien sellaisten tuotteiden valmistusta varten, joista 51 artiklaa noudattaen annettujen sääntöjen mukaisesti voidaan näiden jäsenvaltioiden hyväksynnällä käyttää yhdistettyä nimitystä, joka sisältää sanan "viini", c) sellaiset yhteisössä tuotetut tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka ovat pääasiallinen ainesosa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa kaupan pidettävässä tuoteryhmässä, johon liittyy viinin kaltaisen juoman (kotiviini) valmistusta koskevia selkeitä ohjeita kuluttajille. 2. Poiketen siitä, mitä säädetään 1 artiklan b alakohdassa, jos ilmenee, että tuossa alakohdassa tarkoitettu rypäleen puristemehun ja tiivistetyn rypäleen puristemehun tuotantoa koskeva maantieteellinen rajoittaminen aiheuttaa kilpailun vääristymistä, voidaan päättää ulottaa tuen myöntäminen koskemaan yhteisön muilla alueilla kuin C III -viininviljelyvyöhykkeillä tuotettuja rypäleen puristemehuja ja tiivistettyjä rypäleen puristemehuja. 3. Nämä tuet varataan sellaisten tuotteiden käyttöön, jotka on saatu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviä rypäleitä tuottaviksi viinilajikkeiksi tai sekä viininvalmistukseen ja muihin tarkoituksiin soveltuviksi lajikkeiksi, ja niitä voi myöntää myös samoista lajikkeista yhteisössä tuotetuille rypäleille. 4. Tukien määrät on vahvistettava siten, että yhteisöstä peräisin olevan rypäleen puristemehun ja tiivistetyn rypäleen puristemehun toimituskustannusten perusteella on mahdollista säilyttää niiden perinteiset myyntikanavat. 5. Erikseen määriteltävä osa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tuesta varataan viinirypälemehun kulutusta edistävien kampanjoiden järjestämiseen. Näiden kampanjoiden järjestämiseksi tuen suuruus voidaan vahvistaa 4 kohdan mukaisesti sovellettavan tuen tasoa korkeammaksi. 36 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin on sisällyttävä erityisesti: a) 34 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen myöntämistä koskevat edellytykset, b) 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden käytön valvomiseksi tarvittavat toimenpiteet, c) 34 ja 35 artiklassa tarkoitetun tuen määrä vahvistetaan ennen jokaisen viinivuoden alkua, d) 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös. IV LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 37 artikla Tuottajat, joita koskevat 27 ja 28 artiklassa tarkoitetut velvoitteet, ovat oikeutettuja osastossa tarkoitettuihin interventiotoimenpiteisiin, jos he ovat täyttäneet edellä tarkoitetut velvoitteet tiettynä erikseen määriteltävänä viiteaikana. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 38 artikla 1. Jos yhteisön viinimarkkinoilla todetaan poikkeuksellisen korkeita hintoja ja jos tällainen tilanne näyttää jatkuvan ja häiritsevän markkinoita, komissio voi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. 2. Jos pöytäviinin markkinoita on tuettava, voidaan vahvistaa 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa lueteltuja muita tuotteita kuin pöytäviiniä koskevia interventiotoimenpiteitä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. IV OSASTO TUOTTAJAORGANISAATIOT JA TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT I LUKU TUOTTAJAORGANISAATIOT 39 artikla 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan `tuottajaorganisaatiolla` oikeushenkilöä: a) joka on muodostettu tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuottajien omasta aloitteesta ja b) jonka tavoitteena on erityisesti: i) varmistaa tuotannon suunnittelu ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti määrän ja laadun osalta, ii) edistää tarjonnan keskittämistä ja jäsenten tuotannon saattamista markkinoille, iii) alentaa tuotantokustannuksia ja vakauttaa tuottajahintoja, iv) kehittää viljelymenetelmiä, tuotantotekniikkaa ja ympäristöä säästävää jätehuoltoa erityisesti vesien, maaperän ja maiseman laadun suojelemiseksi ja luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi ja/tai edistämiseksi, c) joiden säännöt velvoittavat jäsentuottajia erityisesti: i) soveltamaan tuottajaorganisaation hyväksymiä tuotantotietoja, tuotantoa, kaupan pitämistä sekä ympäristönsuojelua koskevia sääntöjä, ii) liittymään jäseneksi tietyn tilan jonkin a alakohdassa tarkoitetun tuotteen tuotannon osalta ainoastaan yhteen a alakohdassa tarkoitettuun tuottajaorganisaatioon, iii) myymään tuottajaorganisaation välityksellä koko kyseisen tuotantonsa. Tuottajaorganisaation luvalla ja sen määräämin edellytyksin jäsentuottajat voivat kuitenkin: - myydä enintään 25 prosenttia tuotannostaan suoraan tilalta kuluttajille näiden henkilökohtaiseen käyttöön, ja lisäksi: - pitää kaupan itse tai toisen oman organisaationsa määräämän tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, joiden määrä on merkitykseltään vähäinen tuottajaorganisaation kaupan pitämään määrään verrattuna, - pitää kaupan toisen oman organisaationsa määräämän tuottaja-organisaation välityksellä tuotteita, jotka ominaispiirteidensä vuoksi eivät ensisijaisesti kuulu viimeksi mainitun kaupallisen toiminnan piiriin, iv) toimittamaan tuottajaorganisaation tilastotarkoituksiin pyytämiä tietoja, jotka voivat koskea erityisesti viljelyaloja, satoja, tuotoksia ja suoramyyntiä, d) joiden säännöt sisältävät: i) menettelyt c alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen sääntöjen määrittelemisestä, antamisesta ja muuttamisesta, ii) tuottajaorganisaation rahoittamiseen tarvittavat jäsenmaksut, iii) määräykset, joiden avulla jäsentuottajat voivat kansanvaltaisesti valvoa organisaatiota ja sen päätöksentekoa, iv) organisaation sääntöjen mukaisten velvoitteiden rikkomisesta, erityisesti maksujen maksamatta jättämisestä tai tuottajaorganisaation määräysten rikkomisesta aiheutuvat seuraamukset, v) uusien jäsenten hyväksymiseen liittyvät määräykset, ja erityisesti jäsenyyden vähimmäisajanjakson, vi) organisaation toiminnan kannalta välttämättömät kirjanpito- ja talousarviomääräykset ja e) jotka asianomainen jäsenvaltio on hyväksynyt 2 kohdassa mainituin edellytyksin. 2. Jäsenvaltion on hyväksyttävä tämän asetuksen mukaiseksi tuottajaorganisaatioksi kaikki hyväksyntää hakevat tuottajien ryhmittymät edellyttäen, että ne: a) täyttävät 1 kohdassa asetetut vaatimukset ja osoittavat tätä varten muun muassa sen, että ryhmittymään kuuluu vähimmäismäärä tuottajia ja että se tuottaa vähimmäismäärän kaupan pidettäviä tuotteita, mitkä seikat määritetään 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen; b) antavat riittävät takeet toimintansa asianmukaisesta toteuttamisesta, kestosta ja tehokkuudesta; c) todella antavat jäsentuottajilleen ympäristöä säästävien viljelymenetelmien toteuttamiseen tarvittavaa teknistä apua; d) toisaalta todella asettavat jäsentuottajien käyttöön tarvittavia teknisiä apuvälineitä tuotteiden varastointiin, pakkaamiseen ja kaupan pitämiseen ja toisaalta varmistavat asianmukaisen tehtäviensä mukaisen markkinoinnin ja kirjanpidon hoitamisen. 40 artikla 1. Jäsenvaltioiden on: a) päätettävä hyväksynnän myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty; b) suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että tuottajaorganisaatiot noudattavat hyväksymiseen vaadittuja edellytyksiä, ja määrättävä näihin organisaatioihin sovellettavista seuraamuksista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu, sekä päätettävä tarvittaessa hyväksynnän peruuttamisesta, ja c) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa hyväksynnän myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä. 2. Komissio varmistaa tarkastuksin 39 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja tämän artiklan noudattamisen ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan hyväksynnän näiden tarkastusten jälkeen. 41 artikla 1. Jos tuottajaorganisaatio tai tuottajaorganisaatioiden liitto, jolla on samat säännöt ja joka toimii määrätyllä talousalueella, katsotaan jonkin tietyn tuotteen osalta tämän talousalueen tuotantoa ja tuottajia edustavaksi tahoksi, kyseinen jäsenvaltio voi tämän organisaation tai liiton pyynnöstä saattaa 39 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitetut säännöt muilta alueelle sijoittautuneita sellaisia tuottajia sitoviksi, jotka eivät ole jonkin edellä tarkoitetun organisaation jäseniä. 2. Tässä artiklassa `talousalueella` tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka muodostuu vierekkäisistä tai läheisistä tuotantoalueista, joilla on samanlaiset tuotannon ja kaupan pitämisen edellytykset. 3. Tuottajaorganisaatiota tai tuottajaorganisaatioiden liittoa pidetään 1 kohdan mukaisesti edustavana, jos siihen kuuluu vähintään kaksi kolmasosaa sen talousalueen tuottajista, jolla se toimii, ja jos se kattaa vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen talousalueen tuotannosta. 4. Määrätyn talousalueen kaikkia tuottajia sitoviksi tehdyt säännöt: a) eivät saa aiheuttaa haittaa jäsenvaltion tai yhteisön muille tuottajille; b) eivät ole sovellettavissa ennen viinivuoden alkua allekirjoitetun sopimuksen perusteella jalostettaviksi toimitettuihin tuotteisiin, jollei niitä erityisesti tarkoiteta, lukuun ottamatta tuotantoon liittyviä tietoja koskevia sääntöjä, c) eivät saa olla ristiriidassa yhteisön ja kansallisen voimassa olevan sääntelyn kanssa. 5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viipymättä tiedoksi säännöt, jotka ne ovat saattaneet määrätyn talousalueen kaikkia tuottajia sitoviksi. Nämä säännöt julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa. 6. Komissio päättää, että jäsenvaltion on peruutettava päättämänsä sääntöjen soveltamisalan laajentaminen, a) jos se toteaa, että kyseinen laajentaminen estää kilpailun merkittävällä osalla sisämarkkinoita tai että se haittaa kaupan vapautta taikka että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat; b) jos se toteaa, että perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa sopimukseen, päätökseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan, jonka soveltamisalan laajentamisesta on päätetty. Komission tekemää päätöstä kyseisen sopimuksen, päätöksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan osalta sovelletaan vasta toteamispäivästä alkaen; c) jos se jälkitarkastusten perusteella toteaa, että tätä artiklaa ei ole noudatettu. 7. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa asianomainen jäsenvaltio voi todisteiden perusteella päättää, että organisaatioon kuulumattomat tuottajat ovat velvolliset maksamaan organisaatiolle tai tarvittaessa organisaatioiden liitolle osan jäsentuottajien maksamista maksuista, siinä määrin kuin niiden on tarkoitus kattaa: a) hallinnolliset kulut 1 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen soveltamisesta tai b) kustannukset tuottajaorganisaation tai organisaatioiden liiton suorittamista, koko talousalueen tuotantoa hyödyttävästä tutkimustoiminnasta sekä markkina ja myynninedistämistutkimuksesta. 8. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi luettelo 2 kohdassa tarkoitetuista talousalueista. Komissio hyväksyy luettelon yhden kuukauden kuluessa kyseisestä tiedoksi antamisesta tai päättää kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota muutoksista, joita tämän on tehtävä luetteloon. Hyväksytty luettelo julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa. II LUKU TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT 42 artikla 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan `hyväksytyillä toimialakohtaisilla organisaatioilla`, jäljempänä `toimialakohtaiset organisaatiot`, oikeushenkilöitä: a) joihin kuuluu edustajia taloudellisten toimintojen aloilta, jotka liittyvät tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotantoon ja/tai kauppaan ja/tai jalostukseen; b) jotka on perustettu kokonaan tai osittain niihin kuuluvien organisaatioiden tai yhteenliittymien aloitteesta; c) jotka harjoittavat yhdellä tai useammalla yhteisön alueella useita seuraavista toimista ottaen huomioon kuluttajien edun: i) tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden parantaminen, ii) tuotteiden markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti markkinatutkimusten avulla, iii) yhteisön sääntelyn kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen, iv) tuotantokyvyn parantaminen, v) tiedottaminen ja tutkimukset tuotannon ohjaamiseksi markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien makuun ja odotuksiin entistä paremmin mukautettujen tuotteiden suuntaan, erityisesti tuotteiden laadun ja ympäristönsuojelun osalta, vi) sellaisten menetelmien tutkimus, jotka mahdollistavat kasvinsuojeluaineiden ja muiden tuotantopanosten käytön rajoittamisen ja takaavat tuotteiden laadun sekä maaperän ja vesien suojelun, vii) sellaisten menetelmien ja keinojen kehittäminen, joilla parannetaan tuotteiden laatua kaikissa tuotannon, viiniyttämisen ja kaupan pitämisen vaiheissa, viii) luonnonmukaisen maatalouden ja alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen hyödyntäminen ja suojaaminen, ix) integroidun tuotannon (IP-tuotanto) tai muiden ympäristöä säästävien tuotantotapojen edistäminen. d) jotka kyseinen jäsenvaltio on hyväksynyt 2 kohdassa mainituin edellytyksin. 2. Jos se jäsenvaltion rakenteiden kannalta on perusteltua, jäsenvaltiot voivat hyväksyä toimialakohtaiseksi organisaatioiksi organisaatioita, jotka on perustettu niiden alueella ja jotka hakevat hyväksyntää, jos a) ne harjoittavat toimintaansa yhdellä tai useammalla seudulla tämän alueen sisällä; b) ne edustavat merkittävää osaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotannosta ja/tai kaupasta ja/tai jalostuksesta kyseisellä alueella tai kyseisillä alueilla, ja niiden toimiessa useammalla alueella ne osoittavat vähimmäisedustavuutta kunkin ryhmittyneen alan osalta kullakin kyseisellä alueella; c) ne harjoittavat useita 1 kohdan c alakohdassa mainituista toimista; d) ne eivät itse osallistu tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotantoon, jalostukseen tai kaupan pitämiseen; e) ne eivät haittaa markkinajärjestelyn asianmukaista toimintaa eivätkä harjoita 43 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua toimintaa. 3. Jäsenvaltioiden on ennen hyväksymistä ilmoitettava komissiolle toimialakohtaiset organisaatiot, jotka ovat esittäneet hyväksymistä koskevan hakemuksen, johon on liitetty näiden organisaatioiden edustavuuteen ja niiden harjoittamiin toimintoihin liittyviä tietoja sekä muita tarvittavia arviointiperusteita. Komissio voi esittää hyväksymistä koskevan vastalauseensa kahden kuukauden kuluessa sille tehdyn ilmoituksen tekemisestä. 4. Jäsenvaltioiden on: a) päätettävä hyväksynnän myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty; b) tarkastettava säännöllisin väliajoin, kuinka toimialakohtaiset organisaatiot ovat noudattaneet hyväksynnän edellytyksiä, ja määrättävä näihin organisaatioihin sovellettavista seuraamuksista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu, sekä päätettävä tarvittaessa hyväksymisen peruuttamisesta, ja c) peruutettava hyväksyntä, jos: i) tässä asetuksessa säädetyt hyväksymisen edellytykset eivät enää täyty; ii) toimialakohtainen organisaatio rikkoo 43 artiklan 1 kohdassa säädettyjä kieltoja, tämän kuitenkaan rajoittamatta muutoin kansallisen lainsäädännön perusteella annettavia rangaistusseuraamuksia; d) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa hyväksynnän myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä. 5. Määritetyillä alueilla tuotettujen laatuviinien (tma-laatuviinit) tuottajaksi voidaan hyväksyä ainoastaan yksi tuottajaorganisaatio. 6. Komissio varmistaa tarkastuksin 2 kohdan ja 4 kohdan b alakohdan noudattamisen ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan hyväksynnän näiden tarkastusten jälkeen. 7. Hyväksyntä antaa oikeuden toteuttaa 1 kohdan c alakohdassa lueteltuja toimenpiteitä tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin. 8. Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa hyväksytyistä toimialakohtaisista organisaatioista luettelon, jossa ilmoitetaan niiden toiminta-ala tai -alue, sekä niiden 44 artiklan mukaisesti harjoittama toiminta. Myös hyväksynnän peruutukset julkaistaan. 43 artikla 1. Sen estämättä, mitä neuvoston asetuksen N:o 26 (47) 1 artiklassa säädetään, perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta niihin hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joilla on tarkoitus panna täytäntöön 42 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut sellaiset toimenpiteet, jotka eivät a) liity hintojen vahvistamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimialakohtaisten organisaatioiden yhteisön sääntöihin sisältyvien erityisten säännösten soveltamiseksi toteuttamia toimenpiteitä, b) johda markkinoiden lokeroitumiseen yhteisön sisällä, c) aiheuta syrjintää tai poista kilpailua kyseisten tuotteiden suurelta osuudelta tai d) aiheuta sellaisia kilpailun vääristymiä, jotka eivät ole tarpeen niiden yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, joihin toimialakohtaisia organisaatioita koskevalla toimenpiteellä pyritään. 2. Komission päätös, jonka mukaan perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa sovelletaan sopimukseen, päätökseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan, voi tulla voimaan aikaisintaan päivänä, jona siitä ilmoitetaan kyseiselle toimialakohtaiselle organisaatiolle. 44 artikla 1. Jos yhdellä tai useammalla jäsenvaltion tietyllä alueella toimiva toimialakohtainen organisaatio katsotaan jonkin tietyn tuotteen osalta tämän tuotteen tuotantoa ja/tai jalostusta ja/tai kaupan pitämistä edustavaksi, kyseinen jäsenvaltio voi kyseisen organisaation pyynnöstä saattaa rajoitetuksi ajanjaksoksi pakollisiksi kyseiseen organisaatioon kuulumattomille yksittäisille tai muille kyseisellä alueella tai alueilla toimiville toimijoille organisaation sopimat tietyt päätökset, sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat. 2. Toimialakohtaista organisaatiota pidetään 1 kohdan mukaisesti edustavana, jos se kattaa vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen alueen tai alueiden kyseisen tuotteen tai tuotteiden tuotannosta ja/tai jalostuksesta ja/tai kaupan pitämisestä. Jos hakemus sääntöjen soveltamisalan laajentamisesta kattaa useampia alueita, toimialakohtaisen organisaation on osoitettava vähimmäisedustavuus jokaisen jäsenistönsä edustaman ammattialan osalta kullakin kyseisistä alueista. 3. Sääntöjä, joiden soveltamisalan laajentamista muihin toimijoihin voidaan hakea, koskee yksi seuraavista tavoitteista: a) tuotantoon liittyvät tiedot ja markkinatiedot, b) säännöt yhteisön ja kansallisen sääntelyn säännöksiä tiukemmasta tuotannosta, c) yhteisön sääntelyn kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen, d) säännöt kaupan pitämisestä, e) säännöt ympäristönsuojelusta, f) toimet tuotantokyvyn edistämisestä ja hyödyntämisestä, g) toimet luonnonmukaisen maatalouden, alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen suojaamisesta. Näiden sääntöjen on oltava voimassa vähintään yksi viinivuosi; niitä ei saa tehdä sitoviksi enempää kuin kolmen viinivuoden ajaksi, ja niistä ei saa aiheutua haittaa jäsenvaltion ja yhteisön muille toimijoille. 45 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viipymättä tiedoksi säännöt, jotka ne ovat saattaneet sitoviksi tietyn alueen tai tiettyjen alueiden kaikille toimijoille. Nämä säännöt julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa. 2. Ennen julkaisemista komissio tiedottaa 74 artiklassa säädetylle komitealle kaikista toimialakohtaisten sopimusten laajentamista koskevista tiedonannoista. 3. Komissio päättää, että jäsenvaltion on peruutettava päättämänsä sääntöjen soveltamisalan laajentaminen 41 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa. 4. Tapauksessa, jossa yhtä tai useampaa tuotetta koskevien sääntöjen soveltamisalaa laajennetaan, ja jos yhdestä tai useammasta 44 artiklan 3 kohdan a alakohdassa mainitusta hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation harjoittamasta toiminnasta aiheutuu yleistä taloudellista hyötyä niille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, joiden toiminta liittyy yhteen tai useampaan asianomaiseen tuotteeseen, voi hyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio päättää, että organisaatioon kuulumattomat yksittäiset toimijat tai ryhmittymät, jotka hyötyvät tästä toiminnasta, ovat velvollisia maksamaan organisaatiolle niiden jäsenten maksamia maksuja vastaavan määrän kokonaan tai osittain, siinä määrin kuin maksujen on tarkoitus kattaa kyseisestä toiminnasta suoraan aiheutuneet kulut. V OSASTO ENOLOGISET KÄSITTELYT JA KÄYTÄNNÖT SEKÄ TUOTE-ERITELMÄT; KUVAUS, NIMITYS, TARJONTAMUOTO JA SUOJAUS I LUKU ENOLOGISET KÄSITTELYT JA KÄYTÄNNÖT SEKÄ TUOTE-ERITELMÄT 46 artikla 1. Perustetaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuottamiseen yhteisössä sallitut enologiset käsittelyt ja käytännöt lukuun ottamatta viinirypälemehua, tiivistettyä viinirypälemehua sekä viinirypälemehun valmistukseen tarkoitettua rypäleen puristemehua ja tiivistettyä rypäleenpuristemehua. 2. Enologisia käytäntöjä ja käsittelyjä saa käyttää ainoastaan asianmukaiseen viiniyttämiseen tai kyseisten tuotteiden asianmukaiseen säilytykseen tai puhdistamiseen. 3. Sallittuihin enologisiin käytäntöihin ja käsittelyihin ei kuulu veden lisääminen muuten kuin erityisen teknisen tarpeen vuoksi eikä alkoholin lisääminen lukuun ottamatta tuoreista rypäleistä valmistettua rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä, sekä väkevää viiniä, kuohuviiniä, helmeilevää viiniä ja tislausta varten väkevöityä viiniä. 4. Enologisten käytäntöjen ja käsittelyjen ja tuote-eritelmien osalta jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia vaatimuksia varmistaakseen tma-laatuviinien, niiden alueella tuotettujen pöytäviinien, joilla on maantieteellinen merkintä, sekä kuohuviinien ja väkevien viinien olennaisten ominaisuuksien säilyttämisen. Niiden on ilmoitettava nämä vaatimukset komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille. 5. Jollei toisin päätetä, ainoastaan 19 artiklan mukaisesti laaditussa luokituksessa mainittujen viinilajikkeiden rypäleitä ja niistä johdettuja tuotteita saa yhteisössä käyttää seuraavien tuotteiden valmistamiseen: a) rypäleen puristemehu, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä b) tiivistettyä rypäleen puristemehua c) puhdistettua tiivistettyä rypäleen puristemehua d) pöytäviinin valmistukseen soveltuva viini e) pöytäviini f) tma-laatuviini g) väkevä viini h) kuivuneista viinirypäleistä valmistettu käymistilassa oleva rypäleen puristemehu. 47 artikla 1. Väkevöimistä, happamuuden lisäämistä ja vähentämistä sekä makeuttamista koskevat sallitut enologiset käytännöt ja käsittelyt sekä rikkidioksidipitoisuutta ja haihtuvien happojen enimmäispitoisuutta koskevat säännöt vahvistetaan liitteessä IV olevassa A-G kohdassa. 2. Väkevän viinin tuotantoa koskevat säännöt ja sallitut enologiset käytännöt ja käsittelyt vahvistetaan liitteessä IV olevassa H kohdassa. Näitä sääntöjä ei sovelleta kevytkuohuviiniin. 3. Väkevän viinin tuotantoa koskevat säännöt ja sallitut enologiset käytännöt ja käsittelyt vahvistetaan liitteessä IV olevassa I kohdassa. 48 artikla 1. CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 ja 2204 29 kuuluvista tuotteista ainoastaan väkeviä viinejä, kuohuviinejä, hiilihapotettuja kuohuviinejä, helmeileviä viinejä, hiilihapotettuja helmeileviä viinejä, tma-laatuviinejä sekä tarvittaessa ja sen estämättä, mitä 49 artiklan 1 kohdassa säädetään, laillisesti tuotuja viinejä ja pöytäviinejä saa tarjota tai toimittaa sellaisenaan nautittavaksi yhteisössä. 2. Lukuun ottamatta pullotettuja viinejä, jotka voidaan todistaa pullotetuiksi ennen 1 päivää syyskuuta 1971, muuta kuin 46 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista viinilajikkeista saatua tma-laatuviiniä, joka ei vastaa liitteessä I olevassa 12-18 kohdassa annettuja määritelmiä, saa käyttää ainoastaan viininviljelijän oman perheen kulutukseen, viinietikan valmistukseen tai tislaukseen. 3. Niinä vuosina, jolloin ilmasto-olot ovat olleet epäsuotuisat, voidaan päättää, että A- ja B-viininviljelyvyöhykkeiltä saatuja tuotteita, joiden luonnollinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina ei ole kyseiselle viininviljelyvyöhykkeelle vahvistetun vähimmäismäärän suuruinen, käytetään yhteisössä kuohuviinien ja hiilihapotettujen kuohuviinien valmistukseen, jos näiden viinien todellinen alkoholipitoisuus on vähintään 8,5 tilavuusprosenttia tai hiilihapotettujen helmeilevien viinien valmistukseen. Tällöin väkevöiminen on suoritettava liitteessä IV olevan D kohdan 5 alakohdassa tarkoitetuin rajoituksin. 4. Rajoittamatta tiukempien säännösten soveltamista, joita jäsenvaltiot voivat soveltaa alueellaan valmistettaviin tuotteisiin tuoreista rypäleistä valmistettua rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä, saa käyttää ainoastaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, jotka eivät kuulu CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 ja 2204 29. 5. Viinirypälemehua ja tiivistettyä viinirypälemehua ei saa käyttää viiniyttämiseen eikä lisätä viiniin. Näitä tuotteita valvotaan niiden käyttötarkoituksen mukaan. Näiden tuotteiden käyttäminen alkoholiksi on kiellettyä yhteisön alueella. 6. Edellä 4 ja 5 kohtaa ei sovelleta tuotteisiin, joista valmistetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 22 06 00 kuuluvia tuotteita, joista voidaan 51 artiklan mukaisesti annettujen sääntöjen mukaan jäsenvaltioiden suostumuksella käyttää yhdistettyä nimitystä, johon kuuluu sana "viini". 7. Pöytäviinin valmistukseen soveltuvia viinejä, joiden todellinen vähimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina ei vastaa pöytäviinejä, voidaan laskea liikkeeseen ainoastaan kuohuviinien valmistukseen tai viinietikan valmistukseen, tislaukseen tai muuhun teolliseen käyttöön. Näitä viinejä voidaan väkevöidä ja leikata pöytäviinillä niiden tilavuusprosentteina ilmoitetun todellisen alkoholipitoisuuden kohottamiseksi pöytäviinien tasolle ainoastaan viininvalmistajan tiloissa tai tämän lukuun. 8. Alkoholia, alkoholijuomaa ja puristejäännöksestä valmistettua viiniä (piquette) lukuun ottamatta yhteisöstä peräisin olevasta sakasta ja puristejäännöksestä ei saa valmistaa viiniä tai muuta nautittavaksi tarkoitettua juomaa. 9. Puristejäännöksestä valmistettua viiniä, jos sen valmistaminen on kyseisessä jäsenvaltiossa sallittua, saa käyttää ainoastaan tislaukseen tai viininviljelijän perheen omaan käyttöön. 10. Tislausta varten väkevöityä viiniä voidaan käyttää ainoastaan tislaukseen. Maahantuotua tislausta varten väkevöityä viiniä saa kuitenkin käyttää alkoholijuomien valmistukseen. 11. Kuivuneista viinirypäleistä saatua käymistilassa olevaa rypäleen puristemehua saa pitää kaupan ainoastaan väkevän viinin valmistukseen ja ainoastaan niillä viinialueilla, joilla tämä käyttö oli perinteistä 1 päivänä tammikuuta 1985. 49 artikla Seuraavia tuotteita ei saa tarjota tai käyttää elintarvikkeiksi: a) CN-koodeihin 2204 10, 2204 21, 2204 29 ja 2204 30 10 kuuluvia tuotteita, jotka on tuotu tai jotka on valmistettu kyseisessä maassa, tai jos ne on käsitelty sellaisilla enologisilla käytännöillä, joita ei ole hyväksytty yhteisön säädöksissä tai kansallisissa säännöissä, missä näin sallitaan. b) 1 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja tuotteita, jotka eivät ole virheettömiä, aitoja tai myyntikelpoisia, c) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita, jotka eivät ole liitteen 1 määritelmien mukaisia. 50 artikla 1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun ja liitteen IV soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä säännöissä vahvistetaan erityisesti: a) liitteessä IV olevan A kohdan osalta ennen 1 päivää syyskuuta 1986 tuotettuja viinejä koskevat siirtymätoimenpiteet ja muutokset 2 kohdassa oleviin viinien luetteloihin, b) tässä luvussa ja liitteessä IV tarkoitetut päätökset, poikkeukset, edellytykset ja luettelot, c) liitteessä IV olevan C-G kohdan soveltaminen sellaisilla yhteisön alueilla, jotka eivät kuulu liitteessä III määriteltyihin viininviljelyvyöhykkeisiin, ja d) liitteessä IV olevan I kohdan osalta 2 kohdan b alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut luettelot, b alakohdassa tarkoitetut poikkeukset sekä mainitussa 6 kohdassa tarkoitettu ilmoitus- ja rekisteröintimenettely. 2. Edellä 45 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annetaan seuraavat säännöt: a) 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoa ja säilyttämistä koskevat sallitut enologiset käytännöt ja käsittelyt lukuun ottamatta liitteessä IV olevassa C-I kohdassa vahvistettuja sääntöjä, b) rypäleen puristemehun ja viinin leikkaamista ja sekoittamista koskevat säännökset; valkoviinin ja punaviinin sekoittamisessa, valkoviinin osuus lopputuotteessa saa olla enintään 10 prosenttia, c) enologisissa käytännöissä käytettyjen aineiden puhtaus- ja tunnistetiedot, d) sallittujen enologisten käytäntöjen ja käsittelyjen toteuttamista koskevat hallinnolliset säännöt; näissä voidaan säätää, että tiettyjä enologisia käytäntöjä ja käsittelyjä saa suorittaa ainoastaan jäsenvaltion hyväksymän sellaisen henkilön valvonnassa, jolla on riittävät tiedot tuotteen laadun, hygienian ja terveellisyyden takaamiseksi, e) 49 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden hallussapitoa, liikkuvuutta ja käyttöä koskevat edellytykset tai luettelot tuotteista, jotka on vapautettu mainitun artiklan vaatimuksista, ja perusteet, joiden tarkoituksena on estää yksittäisissä tapauksissa liiallinen kovuus, sekä edellytykset, joilla jäsenvaltio voi sallia sellaisten tuotteiden hallussapidon, liikenteen ja käytön, jotka eivät 49 artiklan a alakohtaa lukuun ottamatta vastaa tämän asetuksen säännöksiä tai tämän asetuksen mukaisesti annettuja säännöksiä, ja f) edellytykset sellaisten enologisten käytäntöjen ja käsittelyjen koekäytölle, jotka eivät muuten ole sallittuja. 3. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annetaan: Määritysmenetelmät, joilla määritetään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden koostumus, sekä säännöt, joiden avulla voidaan määritellä, onko näitä tuotteita käsitelty sallittujen enologisten käytäntöjen vastaisesti. Samaa menettelyä noudattaen tarvittaessa sellaisten aineiden enimmäismäärät, jotka osoittavat tiettyjen enologisten käytäntöjen käytön, sekä määritystulosten vertailutaulukot. Jos kuitenkin yhteisön määritysmenetelmiä tai 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja sääntöjä ei ole vahvistettu kyseisestä tuotteesta etsittävien aineiden löytämiseksi ja niiden määrän selvittämiseksi, sovelletaan: a) kansainvälisen viiniviraston (IWO) yleiskokouksen hyväksymiä ja julkaisemia määritysmenetelmiä, tai b) jos soveltuvaa määritysmenetelmää ei ole a alakohdassa tarkoitettujen joukossa, sellaista määritysmenetelmää, joka vastaa Kansainvälisen standardisointijärjestön (ISO) suosittamia standardeja, taikka c) jos a ja b alakohdassa ei ole mainittu tarkkuuden, toistettavuuden ja uusittavuuden kannalta soveltuvaa määritysmenetelmää: i) kyseessä olevan jäsenvaltion hyväksymää määritysmenetelmää, tai ii) tarvittaessa mitä tahansa muuta soveltuvaa määritysmenetelmää. Edellä 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja yhteisön määritysmenetelmiä vastaavina pidetään sellaisia automatisoituja määritysmenetelmiä, joita käytetään yhteisön menetelmien sijasta edellyttäen, että ne todetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen saatujen tulosten olevan tarkkuudeltaan, toistettavuudeltaan ja uusittavuudeltaan vähintään saman tasoisia kuin vastaavalla yhteisön menetelmällä saadut tulokset. II LUKU KUVAUS, NIMITYS, TARJONTAMUOTO JA SUOJAUS 51 artikla 1. Annetaan säännöt, jotka koskevat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kuvausta, nimitystä ja tarjontamuotoa. Näissä säännöissä on otettava huomioon erityisesti seuraavat tavoitteet: a) kuluttajien oikeutettujen etujen suojelu, b) tuottajien oikeutettujen etujen suojelu, c) sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, ja d) laatutuotteiden tuotannon edistäminen. 2. Näihin sääntöihin on sisällyttävä erityisesti säännökset, joissa: a) velvoitetaan käyttämään tiettyjä ilmauksia, b) sallitaan tiettyjen ilmausten käyttö tietyillä edellytyksillä, c) sallitaan tiettyjen ilmausten käyttö, jos käyttäjä pystyy osoittamaan niiden täsmällisyyden, d) säädetään maantieteellisen merkinnän sekä tma-laatuviinejä ja tiettyjä pöytäviinejä koskevien perinteisten ilmausten käytöstä, ja e) säädetään tiettyjen ilmausten suojasta ja valvonnasta, myös tma-laatuviinien osalta. Tällainen suoja voidaan ulottaa koskemaan myös muita kuin 1 artiklan 2 kohdassa lueteltuja tuotteita. 3. Sellaisenaan nautittavaksi tarkoitettu tuontiviini, jolla on maantieteellinen kuvaus, voi saada yhteisössä kaupan pitämisen osalta oikeuden 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuun suojaan ja valvontaan, jos se toteutetaan vastavuoroisesti. 4. Edellä 3 kohtaa sovelletaan kolmansien maiden kanssa perustamissopimuksen 113 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti neuvoteltavin ja tehtävin sopimuksin. 52 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta asianomaiset osapuolet voivat ehkäistä sopimuksen teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn 23 ja 24 artiklassa määrättyjen ehtojen mukaisesti 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin liitetyn maantieteellisen merkinnän käytön yhteisössä tuotteisiin, jotka eivät ole peräsin kyseisen maantieteellisen merkinnän osoittamasta paikasta, vaikka tavaroiden oikea alkuperä ta