Ilmoitus jolla kehotetaan kolmansia osapuolia lähettämään huomautuksensa luonnoksista komission tiedonannoiksi

(2003/C 243/04)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio kehottaa kaikkia asianomaisia lähettämään huomautuksensa seuraavista teksteistä:

1. Luonnos: Komission tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa.

2. Luonnos: Komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseen liittyvästä yhteistyöstä komission ja EU:n jäsenvaltioiden tuomioistuinten välillä.

3. Luonnos: Komission tiedonanto kantelujen käsittelystä komissiossa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisesti.

4. Tiedonanto epävirallisista ohjeista, jotka liittyvät yksittäisissä asioissa ilmeneviin EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa koskeviin uusiin kysymyksiin (ohjekirjeet).

5. Luonnos: Komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa tarkoitettua kauppaan kohdistuvan vaikutuksen käsitettä koskevista suuntaviivoista.

6. Luonnos: Komission tiedonanto - Suuntaviivat perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta.

Huomautukset on lähetettävä komissiolle kahdeksan viikon kuluessa julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Komission tavanomaisena käytäntönä on julkaista julkisessa kuulemisessa saamansa huomautukset. On kuitenkin mahdollista pyytää, että huomautuksia käsitellään kokonaisuudessaan tai osittain luottamuksellisina. Tässä tapauksessa on selvästi merkittävä huomautusten etusivulle, että niitä ei saa julkistaa, ja toimitettava komissiolle ei-luottamuksellinen versio julkaisemista varten. Huomautukset on lähetettävä joko sähköpostitse osoitteeseen:

COMP-MODERNISATION-PACKAGE@cec.eu.int

tai kirjeitse osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto

Linja A 3 - Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto

Modernisation package

B - 1049 Bryssel

Luonnos: Komission tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa

I JOHDANTO

1. Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 (jäljempänä "neuvoston asetus") luodaan rinnakkaisen toimivallan järjestelmä, jossa komissio ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset(1) voivat soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja komissio muodostavat julkisten viranomaisten verkoston: ne toimivat yleisen edun mukaisesti ja tekevät tiivistä yhteistyötä kilpailun suojelemiseksi. Verkosto on keskustelu- ja yhteistyöfoorumi EY:n kilpailupolitiikan täytäntöönpanon alalla. Se muodostaa puitteet Euroopan kilpailuviranomaisten yhteistyölle tapauksissa, joissa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa sovelletaan, ja se on pohjana yhteisen kilpailukulttuurin ylläpitämiselle Euroopassa. Verkosto on nimeltään Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto.

2. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten rakenne vaihtelee eri jäsenvaltioissa. Joissakin jäsenvaltioissa yksi elin tutkii tapaukset ja tekee kaikki päätökset. Toisissa jäsenvaltioissa tehtävät on jaettu kahdelle elimelle, joista yksi vastaa tapausten tutkinnasta ja toinen, yleensä kollegio, vastaa päätösten teosta. Lopuksi on vielä jäsenvaltioita, joissa kieltopäätöksen ja/tai sakon määräämistä koskevan päätöksen voi tehdä vain tuomioistuin: kilpailuviranomainen toimii syyttäjänä, joka saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tehokkuuden yleisen periaatteen mukaisesti neuvoston asetuksen 35 artiklassa sallitaan jäsenvaltioiden valita yksi tai useampi elin, joka nimetään kansalliseksi kilpailuviranomaiseksi, sekä päättää näiden viranomaisten välisestä tehtävänjaosta. Yhteisön oikeuden yleisperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot ovat velvollisia perustamaan seuraamusjärjestelmän, jossa yhteisön oikeuden rikkomisesta määrättävät seuraamukset ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden täytäntöönpanojärjestelmissä on eroavuuksia, mutta ne tunnustavat kuitenkin vastavuoroisesti toistensa järjestelmien normit yhteistyön perustaksi(2).

3. Kilpailuviranomaisverkoston pitäisi varmistaa sekä tehokas työnjako että EY:n kilpailusääntöjen tehokas ja johdonmukainen soveltaminen. Neuvoston asetuksessa sekä neuvoston ja komission Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston toiminnasta antamassa yhteisessä julkilausumassa esitetään verkoston toiminnan pääperiaatteet. Tässä tiedonannossa tarkennetaan järjestelmän yksityiskohdat.

4. Verkostossa tapahtuva neuvottelu ja tietojenvaihto koskee julkisia täytäntöönpanoviranomaisia eikä vaikuta mihinkään yhteisön tai valtioiden lainsäädännössä yrityksille vahvistettuihin oikeuksiin tai velvollisuuksiin. Kukin kilpailuviranomainen on kaikilta osin vastuussa siitä, että asiat käsitellään asianmukaista menettelyä noudattaen.

II TYÖNJAKO

A. Siirtämisen periaatteet

5. Neuvoston asetus perustuu rinnakkaisten toimivaltuuksien järjestelmään, jossa kaikilla kilpailuviranomaisilla on valtuudet soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa ja vastuu tehokkaasta työnjaosta tapauksissa, joissa tutkintaa pidetään tarpeellisena. Samanaikaisesti kullakin verkoston jäsenellä on täysi harkintavalta asian tutkinnan käynnistämistä koskevassa päätöksessä. Rinnakkaisten toimivaltuuksien järjestelmässä asioita käsittelee:

- yksi jäsenvaltion kilpailuviranomainen, mahdollisesti muiden jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten avustuksella; tai

- usean jäsenvaltion kilpailuviranomaiset rinnakkain; tai

- komissio.

6. Useimmissa tapauksissa viranomainen, joka vastaanottaa kantelun tai käynnistää menettelyn omasta aloitteestaan, vastaa asian käsittelystä. Asian siirtämisen mahdollisuus tulee kyseeseen vain sellaisten menettelyjen alkuvaiheessa (ks. 18 kohta), joissa viranomainen katsoo, ettei se sovellu käsittelemään asiaa, tai joissa muutkin viranomaiset katsovat soveltuvansa käsittelemään asiaa (ks. jäljempänä 8-15 kohta).

7. Jos asian siirtämistä pidetään kilpailun ja yhteisön etujen tehokkaan suojelun takia tarpeellisena, verkoston jäsenet pyrkivät mahdollisimman usein siirtämään asian yhdelle asian käsittelijäksi soveltuvalle kilpailuviranomaiselle(3) Siirron pitäisi joka tapauksessa tapahtua nopeasti ja tehokkaasti, eikä se saa viivästyttää meneillään olevia tutkimuksia.

8. Viranomaisen voidaan katsoa soveltuvan käsittelemään asiaa, jos seuraavat kolme kumulatiivista edellytystä täyttyvät:

1. sopimuksella tai menettelytavalla on merkittäviä suoria tosiasiallisia tai ennakoitavia vaikutuksia kilpailuun sen alueella, sopimus tai menettelytapa pannaan täytäntöön sen alueella tai on saanut alkunsa sen alueella,

2. viranomainen pystyy tehokkaasti lopettamaan koko rikkomisen, eli se antaa lopettamismääräyksen, jolla rikkominen saadaan loppumaan, ja se voi tarvittaessa rangaista rikkomisesta asianmukaisesti,

3. se voi kerätä, mahdollisesti muiden viranomaisten avulla, todisteet, joita tarvitaan rikkomisen toteen näyttämiseen.

9. Edellä esitetyistä perusteista ilmenee, että rikkomisen ja jäsenvaltion alueen välillä on oltava olennainen kytkös, jotta kyseisen jäsenvaltion kilpailuviranomaisen voitaisiin katsoa soveltuvan käsittelemään asiaa. Voidaan olettaa, että useimmissa tapauksissa niiden jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset, joissa rikkominen vaikuttaa olennaisesti kilpailuun, soveltuvat käsittelemään asiaa, kunhan ne pystyvät lopettamaan rikkomisen tehokkaasti joko yksin tai yhdessä muiden kanssa, ellei komissio sovellu vielä paremmin käsittelemään asiaa (ks. jäljempänä 14 ja 15 kohta).

10. Edellä esitetystä voidaan päätellä, että yksittäinen jäsenvaltion kilpailuviranomainen soveltuu yleensä käsittelemään sellaisia sopimuksia tai menettelytapoja, jotka vaikuttavat olennaisesti kilpailuun pääasiallisesti sen alueella.

Esimerkki 1: Jäsenvaltiossa A sijaitsevat yritykset ovat osallistuneet sellaisten tuotteiden hintakartelliin, joita myydään pääasiallisesti jäsenvaltiossa A.

Jäsenvaltion A kilpailuviranomainen soveltuu käsittelemään asiaa.

11. Lisäksi jäsenvaltion kilpailuviranomaisen yksinomainen toiminta saattaa olla tarkoituksenmukaista myös silloin, kun se riittää lopettamaan rikkomisen kokonaisuudessaan, vaikka usean jäsenvaltion kilpailuviranomaisten voitaisiin katsoa soveltuvan yhtä hyvin käsittelemään asiaa.

Esimerkki 2: Kaksi yritystä on perustanut yhteisyrityksen jäsenvaltioon A. Yhteisyritys tarjoaa palveluja jäsenvaltioissa A ja B ja muodostaa kilpailuongelman. Lopettamismääräyksen katsotaan riittävän asian tehokkaaseen käsittelyyn, koska sillä voidaan lopettaa rikkominen kokonaisuudessaan. Todisteet sijaitsevat pääasiallisesti yhteisyrityksen toimitiloissa jäsenvaltiossa A.

Sekä jäsenvaltion A että jäsenvaltion B kilpailuviranomainen soveltuvat käsittelemään asiaa, mutta jäsenvaltion A kilpailuviranomaisen yksinomainen toiminta on riittävä ja tehokkaampi kuin jäsenvaltion B kilpailuviranomaisen yksinomainen toiminta tai molempien rinnakkainen toiminta.

12. Kahden tai kolmen jäsenvaltion kilpailuviranomaisten rinnakkainen toiminta saattaa olla tarkoituksenmukaista silloin, kun sopimus tai menettelytapa vaikuttaa olennaisesti kilpailuun niiden kaikkien alueilla eikä yhden jäsenvaltion kilpailuviranomaisen toiminnalla saada lopetettua rikkomista kokonaisuudessaan ja/tai määrättyä siitä asianmukaisia seuraamuksia.

Esimerkki 3: Kaksi yritystä tekee markkinoiden jakamisesta sopimuksen, jolla jäsenvaltiossa A sijaitsevan yrityksen toiminta rajoitetaan jäsenvaltioon A ja jäsenvaltiossa B sijaitsevan yrityksen toiminta rajoitetaan jäsenvaltioon B.

Jäsenvaltioiden A ja B kilpailuviranomaiset soveltuvat käsittelemään asiaa rinnakkain, kumpikin oman alueensa osalta.

13. Asiaa rinnakkain käsittelevien viranomaisten saattaa olla hyödyllistä valita keskuudestaan johtava viranomainen, ja ne voivat sopia siirtävänsä johtavalle viranomaiselle joitakin tehtäviä, kuten tutkintatoimien koordinoinnin ja asianomaisille osapuolille tiedottamisen.

14. Komissio soveltuu erityisen hyvin käsittelemään asiaa silloin, kun yksi tai useampi sopimus tai menettelytapa, samankaltaisten sopimusten tai menettelytapojen verkostot mukaan luettuina, vaikuttaa kilpailuun useammassa kuin kolmessa jäsenvaltiossa (rajatylittävillä markkinoilla, jotka kattavat yli kolme jäsenvaltiota, tai useilla kansallisilla markkinoilla).

Esimerkki 4: Kaksi yritystä sopii jakavansa markkinat tai vahvistavansa hinnat koko yhteisön alueella. Komissio soveltuu käsittelemään asiaa.

Esimerkki 5: Yritys, joka on määräävässä asemassa neljillä kansallisilla markkinoilla, käyttää asemaansa väärin ja määrää uskollisuusalennuksia kaikilla kyseisillä markkinoilla toimiville jälleenmyyjilleen. Komissio soveltuu käsittelemään asiaa. Se voisi myös käsitellä yksiä kansallisia markkinoita "ensisijaisena asiana", ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset voisivat käsitellä muita kansallisia markkinoita etenkin, jos kaikkia kansallisia markkinoita on arvioitava erikseen.

15. Komission voidaan lisäksi katsoa soveltuvan erityisen hyvin käsittelemään asiaa, jos yhteisön etu edellyttää, että komissio tekee päätöksen yhteisön kilpailupolitiikan kehittämiseksi tai tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi, tai jos asia liittyy läheisesti muihin yhteisön säännöksiin, joita komissio soveltaa kaikkein tehokkaimmin tai joiden alalla komissiolla on yksinomainen toimivalta.

B. Yhteistyömekanismit asioiden siirtämistä ja asioissa avustamista varten

1. Ilmoittaminen menettelyn alussa (11 artiklan 3 kohta)

16. Jotta päällekkäiset menettelyt voitaisiin havaita ja jotta voitaisiin varmistaa, että asioita käsittelee tehtävään soveltuva kilpailuviranomainen, verkoston jäsenille on ilmoitettava varhaisessa vaiheessa eri kilpailuviranomaisten käsiteltävänä olevista asioista. Jos asia siirretään, on sekä verkoston että asianomaisten yritysten edun mukaista, että siirtäminen tapahtuu nopeasti.

17. Neuvoston asetuksessa luodaan kilpailuviranomaisten keskinäisen ilmoittamisen mekanismi, jolla varmistetaan asioiden tehokas ja nopea siirtäminen. Asetuksen 11 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten on ilmoitettava asiasta komissiolle ennen ensimmäisen virallisen tutkintatoimenpiteen aloittamista tai viipymättä kyseisen toimenpiteen aloittamisen jälkeen. Siinä todetaan lisäksi, että tämä ilmoitus voidaan toimittaa myös muiden jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille(4). Asetuksen 11 artiklan 3 kohdan tarkoituksena on antaa verkostolle mahdollisuus havaita päällekkäiset menettelyt ja käsitellä mahdolliset siirtokysymykset heti, kun viranomainen alkaa tutkia asiaa. Ilmoitus on näin ollen tehtävä ennen kuin toteutetaan mitään sellaista toimenpidettä tai välittömästi sen jälkeen, kun on toteutettu jokin sellainen toimenpide, joka on samankaltainen kuin tutkintatoimenpiteet, joita komissio voi toteuttaa neuvoston asetuksen 18-21 artiklan nojalla. Komissiolle on ilmoitettava kaikista asioista, joissa sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklaa. Komissiolle säädetään vastaava velvollisuus asetuksen 11 artiklan 2 kohdassa.

18. Mahdolliset siirtokysymykset on ratkaistava nopeasti, yleensä kahden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona ensimmäinen ilmoitus on lähetetty verkostolle 11 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti. Tänä aikana kilpailuviranomaiset pyrkivät pääsemään yksimielisyyteen mahdollisesta siirrosta ja tarvittaessa rinnakkaisen toiminnan yksityiskohdista.

19. Yleensä sen kilpailuviranomaisen tai niiden kilpailuviranomaisten, joka käsittelee tai jotka käsittelevät asiaa siirron määräajan päättyessä, pitäisi käsitellä asiaa menettelyn loppuun asti. Asiaa ei pitäisi siirtää enää uudelleen sen jälkeen, kun alkuperäinen kahden kuukauden määräaika on päättynyt, ellei asiaa koskevissa tosiseikoissa tapahdu olennaista muutosta menettelyn aikana.

2. Menettelyn keskeyttäminen tai lopettaminen (13 artikla)

20. Jos sama sopimus tai menettelytapa on saatettu usean kilpailuviranomaisen käsiteltäväksi joko siten, että ne ovat vastaanottaneet kantelun, tai siten, että ne ovat käynnistäneet menettelyn omasta aloitteestaan, neuvoston asetuksen 13 artiklassa vahvistetaan oikeusperusta menettelyn keskeyttämiselle tai kantelun hylkäämiselle sillä perusteella, että toinen viranomainen käsittelee tai on käsitellyt asiaa. Asetuksen 13 artiklassa asian käsittelyllä ei tarkoiteta vain sitä, että toiselle viranomaiselle on kanneltu. Sillä tarkoitetaan myös, että toinen viranomainen tutkii tai on tutkinut asiaa omasta aloitteestaan.

21. Neuvoston asetuksen 13 artiklaa sovelletaan silloin, kun toinen viranomainen on käsitellyt tai aikoo käsitellä kantelijan esiin tuomaa kilpailukysymystä, vaikka kyseinen viranomainen olisi toiminut tai toimisi toisen kantelijan tekemän kantelun tai oma-aloitteisen menettelyn pohjalta. Tämä tarkoittaa, että 13 artiklaan voidaan vedota silloin, kun sopimus tai menettelytapa koskee samaa rikkomista samoilla merkityksellisillä maantieteellisillä markkinoilla ja tuotemarkkinoilla.

22. Jäsenvaltion kilpailuviranomainen voi keskeyttää tai lopettaa menettelyn, mutta sillä ei ole mitään velvollisuutta tehdä niin. Asetuksen 13 artiklassa jätetään liikkumavaraa kunkin yksittäisen asian erityispiirteiden arviointiin. Joustavuus on tärkeää: jos viranomainen hylkää jossakin asiassa tehdyn kantelun sen sisällön perusteella, toinen viranomainen ei välttämättä halua tutkia asiaa uudelleen. Toisaalta, jos kantelu on hylätty muista syistä (esim. viranomainen ei kyennyt keräämään riittävästi näyttöä rikkomisen toteen näyttämiseksi), toinen viranomainen saattaa haluta tehdä oman tutkinnan ja käsitellä asian. Joustavuus ilmenee myös parhaillaan käsiteltävinä olevissa asioissa siten, että jokaisella jäsenvaltion kilpailuviranomaisella on mahdollisuus valita, haluaako se keskeyttää tai lopettaa menettelyn. Viranomainen saattaa olla haluton lopettamaan menettelyä, ennen kuin toisen viranomaisen menettely on saatettu päätökseen. Menettelyn keskeyttämismahdollisuus sallii viranomaisen lykätä päätöstä menettelyn lopettamisesta. Joustavuus edistää myös sääntöjen johdonmukaista soveltamista.

23. Jos viranomainen lopettaa tai keskeyttää menettelyn siksi, että toinen viranomainen käsittelee asiaa, se voi neuvoston asetuksen 12 artiklan nojalla välittää kantelijan toimittamat tiedot asiaa käsittelevälle viranomaiselle.

24. Asetuksen 13 artiklaa voidaan myös soveltaa vain osaan kantelua tai menettelyä. Voi käydä niin, että vain osa kantelusta tai omasta aloitteesta aloitetusta menettelystä on päällekkäinen sellaisen asian käsittelyn kanssa, jota toinen kilpailuviranomainen käsittelee tai on käsitellyt. Tällaisessa tapauksessa kilpailuviranomainen, jolle kantelu on tehty, voi hylätä osan kantelusta 13 artiklan nojalla ja käsitellä lopun kantelun asianmukaisella tavalla. Sama periaate koskee menettelyjen lopettamista.

25. Asetuksen 13 artikla ei ole ainoa oikeusperusta omasta aloitteesta aloitettujen menettelyjen keskeyttämiselle tai lopettamiselle tai kantelujen hylkäämiselle. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille voidaan myöntää sama mahdollisuus kansallisessa prosessioikeudessa. Komissio voi hylätä kantelun myös yhteisön edun puuttumisen perusteella tai muista kantelun luonteeseen liittyvistä syistä(5).

3. Luottamuksellisten tietojen vaihto ja käyttö (12 artikla)

26. Yksi verkoston toiminnan avaintekijöistä on kaikkien kilpailuviranomaisten toimivalta vaihtaa ja käyttää tietoja (asiakirjat, lausunnot ja digitaalinen tieto mukaan luettuina), jotka ne ovat keränneet EY:n perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamista varten. Tämä toimivalta on ennakkoedellytys asioiden tehokkaalle ja tosiasialliselle siirrolle ja käsittelylle.

27. Neuvoston asetuksen 12 artiklassa todetaan, että EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseksi komissiolla ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisilla on toimivalta välittää toisilleen tietoa kaikista tosiseikoista tai oikeudellisista seikoista, luottamukselliset tiedot mukaan luettuina, ja käyttää niitä todisteina. Tämä tarkoittaa, että tietoja voidaan vaihtaa paitsi jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten ja komission välillä myös jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten kesken. Asetuksen 12 artikla menee jäsenvaltioiden kaikkien sen vastaisten lakien edelle.

28. Tietojenvaihtoon sisältyy kuitenkin useita yritysten ja yksityishenkilöiden oikeuksia turvaavia säännöksiä.

a) Ensinnäkin 28 artiklassa säädetään, että "komissio ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset (...) eivät saa ilmaista tietoja, jotka ne ovat saaneet tai joita ne ovat vaihtaneet" neuvoston asetusta "sovellettaessa ja jotka luonteensa perusteella ovat salassa pidettäviä". Liikesalaisuuksien säilyttämiseen liittyvät yritysten oikeutetut edut eivät kuitenkaan saa rajoittaa sellaisten tietojen paljastamista, joita tarvitaan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan rikkomisen todistamiseen (ks. asetuksen (EY) N:o 1/2003 27 artiklan 2 kohta). Neuvoston asetuksen 28 artiklassa käytetty termi "salassapitovelvollisuus" on yhteisön oikeuden käsite, joka kattaa erityisesti liikesalaisuudet ja muut luottamukselliset tiedot. Sen avulla luodaan yhtenäinen vähimmäissuoja koko yhteisöön.

b) Toinen yritysten oikeuksia turvaava säännös liittyy verkostossa vaihdettujen tietojen käyttöön. Asetuksen 12 artiklan 2 kohdan nojalla tällä tavoin vaihdettuja tietoja voidaan käyttää ainoastaan todisteena EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseksi ja siinä asiassa, jota varten tiedot on hankittu(6). Asetuksen 12 artiklan 2 kohdan mukaan tietoja voidaan käyttää myös, jos kansallista kilpailulainsäädäntöä sovelletaan samaan asiaan ja rinnakkain yhteisön kilpailulainsäädännön kanssa. Tämä on kuitenkin mahdollista vain, jos kansallisen lainsäädännön soveltaminen ei johda rikkomisen todistamisessa erilaiseen lopputulokseen kuin EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltaminen.

c) Kolmas neuvoston asetuksessa oikeuksien turvaamiseksi vahvistettu säännös liittyy 12 artiklan 1 kohdan nojalla vaihdettujen tietojen perusteella yksityishenkilöille määrättäviin seuraamuksiin. Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 säädetään 81 ja 82 artiklan rikkomisesta seuraamuksia vain yrityksille. Joissakin kansallisissa laeissa säädetään myös yksityishenkilöille seuraamuksia 81 ja 82 artiklan rikkomisesta. Yksityishenkilöillä on yleensä paremmat puolustautumisoikeudet kuin yrityksillä (esim. yksityishenkilöillä on oikeus pysyä vaiti, kun taas yritykset voivat ainoastaan jättää vastaamatta kysymyksiin, jotka saisivat ne myöntämään syyllistymisen rikkomukseen(7)). Asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa taataan, ettei yrityksiltä saatuja tietoja voida käyttää siten, että yksityishenkilöiden parempaa suojaa kierrettäisiin. Tässä kohdassa kielletään määräämästä yksityishenkilöille seuraamuksia asetuksen mukaisesti vaihdettujen tietojen perusteella, ellei tiedot toimittaneen viranomaisen ja vastaanottavan viranomaisen kansallisessa lainsäädännössä määrätä samankaltaisesta seuraamuksesta yksityishenkilölle, paitsi jos tiedot toimittanut viranomainen on kunnioittanut kyseisen henkilön oikeuksia samassa määrin kuin ne on taattu vastaanottavan viranomaisen todisteiden keräämisen alalla. Seuraamuksen määrittely kansallisessa lainsäädännössä ("hallinnollinen" tai "rikosoikeudellinen") ei ole merkityksellinen 12 artiklan 3 kohdan soveltamisen kannalta. Asetuksessa erotetaan vapausrangaistukset muista seuraamuslajeista kuten yksityishenkilöille määrättävistä sakoista ja muista henkilökohtaisista seuraamuksista. Jos tiedot toimittaneen ja tiedot vastaanottavan viranomaisen oikeusjärjestelmässä määrätään samankaltaisista seuraamuksista (esim. molemmissa jäsenvaltioissa voidaan määrätä sakkoja yrityksen työntekijälle, joka on ollut osallisena 81 tai 82 artiklan rikkomiseen), tiedot vastaanottava viranomainen voi käyttää 12 artiklan mukaisesti vaihdettuja tietoja. Tällöin oikeusjärjestelmiin kuuluvien menettelyllisten takeiden oletetaan olevan samanarvoiset. Sen sijaan, jos molemmissa oikeusjärjestelmissä ei määrätä samankaltaisia seuraamuksia, tietoja voidaan käyttää vain, jos yksityishenkilön oikeuksia on kunnioitettu samantasoisesti käsiteltävänä olevassa asiassa (ks. asetuksen (EY) N:o 1/2003 12 artiklan 3 kohta). Jälkimmäisessä tapauksessa vapausrangaistus voidaan kuitenkin määrätä vain, jos sekä tiedot toimittaneella viranomaisella että vastaanottavalla viranomaisella on valta määrätä tällainen seuraamus.

4. Tutkinta (22 artikla)

29. Neuvoston asetuksessa annetaan jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle mahdollisuus pyytää toista jäsenvaltion kilpailuviranomaista auttamaan sitä keräämällä tietoja sen puolesta. Jäsenvaltion kilpailuviranomainen voi pyytää toista toteuttamaan tutkintatoimenpiteitä puolestaan. Neuvoston asetuksen 12 artiklassa annetaan apua tarjoavalle jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle oikeus välittää keräämänsä tiedot apua pyytäneelle jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välisen tietojenvaihdon ja tavan, jolla tietoja pyytänyt kilpailuviranomainen käyttää näitä tietoja todisteena, on oltava asetuksen 12 artiklan mukaisia. Kun jäsenvaltion kilpailuviranomainen toimii toisen jäsenvaltion kilpailuviranomaisen puolesta, se noudattaa omia menettelysääntöjään ja tutkintavaltuuksiaan.

30. Asetuksen 22 artiklan 2 kohdan nojalla komissio voi pyytää jäsenvaltion kilpailuviranomaista toteuttamaan puolestaan tutkinnan. Komissio voi joko tehdä päätöksen 20 artiklan 4 kohdan mukaisesti tai yksinkertaisesti esittää pyynnön jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle. Komission virkamiehet voivat avustaa jäsenvaltion kilpailuviranomaista tarkastuksessa.

C. Yritysten asema

1. Yleistä

31. Kaikki verkoston jäsenet pyrkivät siirtämään asiat nopeasti ja tehokkaasti. Neuvoston asetuksessa on luotu rinnakkaisten toimivaltuuksien järjestelmä, joten asioiden siirtämisessä verkoston jäsenten kesken on kyse vain työnjaosta, jossa jotkin viranomaiset pidättyvät toimimasta. Näin ollen asioiden siirtäminen ei suo rikkomiseen osallistuneille tai sen vaikutusten alaisille yrityksille oikeutta vaikuttaa siihen, mikä viranomainen asian käsittelee.

32. Asia voidaan siirtää tietylle kilpailuviranomaiselle, jos edellä esitettyjen siirtoperusteiden soveltaminen on johtanut siihen päätelmään, että kyseinen kilpailuviranomainen soveltuu käsittelemään asiaa yksin tai rinnakkain muiden kanssa. Tämä tarkoittaa, että kilpailuviranomainen, jolle asia siirretään, olisi joka tapauksessa ollut siinä asemassa, että se olisi voinut aloittaa omasta aloitteestaan menettelyn rikkomista vastaan.

33. Lisäksi kaikki kilpailuviranomaiset soveltavat yhteisön kilpailulainsäädäntöä, ja neuvoston asetuksessa luodaan mekanismit, joilla varmistetaan, että sääntöjä sovelletaan johdonmukaisesti.

34. Jos asia siirretään verkostossa, tästä ilmoitetaan mahdollisimman nopeasti asianomaisille yrityksille ja kantelijoille.

2. Kantelijoiden asema

35. Jos komissiolle tehdään kantelu neuvoston asetuksen 7 artiklan mukaisesti ja jos komissio ei tutki kantelua tai kiellä kantelun kohteena olevaa sopimusta tai menettelytapaa, kantelijalla on oikeus saada päätös kantelun hylkäämisestä tämän kuitenkaan rajoittamatta komission täytäntöönpanoasetuksen(8) 7 artiklan 3 kohdan soveltamista. Jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle kantelun tekevien kantelijoiden oikeuksia säännellään sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä.

36. Neuvoston asetuksen 13 artiklassa annetaan lisäksi jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille mahdollisuus keskeyttää menettely tai hylätä kantelu sillä perusteella, että toinen kilpailuviranomainen käsittelee tai on käsitellyt saman asian. Kyseisessä artiklassa annetaan myös komissiolle oikeus hylätä kantelu sillä perusteella, että jonkin jäsenvaltion kilpailuviranomainen käsittelee asiaa tai on käsitellyt asian. Asetuksen 12 artiklassa sallitaan tietojen välittäminen verkostoon kuuluvien kilpailuviranomaisten välillä, kunhan kyseisessä artiklassa vahvistettuja oikeusturvasäännöksiä noudatetaan (ks. 28 kohta).

3. Sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista hakevien asema

37. Komissio katsoo(9), että on yhteisön edun mukaista kohdella suopeasti yrityksiä, jotka tekevät sen kanssa yhteistyötä kartellia koskevien rikkomisten tutkinnassa. Myös monet jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevia ohjelmia(10) kartellitutkintojen yhteydessä. Näiden ohjelmien tavoitteena on auttaa kilpailuviranomaisia havaitsemaan kartellitoimintaa ja samalla ehkäistä osallistumista lainvastaisiin kartelleihin.

38. Tietylle viranomaiselle esitettyä sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevaa pyyntöä ei voida pitää vastaavana pyyntönä toiselle viranomaiselle. Hakijan edun mukaista on näin ollen pyytää sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista kaikilta kilpailuviranomaisilta, joilla on toimivalta soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa alueella, johon rikkominen vaikuttaa, ja joiden voidaan katsoa soveltuvan käsittelemään kyseistä rikkomista(11). Kun otetaan huomioon ajoituksen tärkeys useimmissa sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevissa ohjelmissa, hakijoiden on syytä harkita, pitäisikö niiden esittää pyyntö asianomaisille viranomaisille samanaikaisesti. Hakijan on toteutettava asianmukaisiksi katsomansa toimenpiteet asemansa suojaamiseksi kyseisten viranomaisten mahdollisten menettelyjen osalta.

39. Kuten kaikissa asioissa, joissa sovelletaan 81 ja 82 artiklaa, jäsenvaltion kilpailuviranomaisen on ilmoitettava komissiolle ja se voi toimittaa tiedot myös muille verkoston jäsenille 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jos se käsittelee asiaa, joka on aloitettu sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevan pyynnön tuloksena. Komissiolla on vastaava velvollisuus asetuksen 11 artiklan 2 kohdan nojalla. Tällaisissa tapauksissa verkoston muut jäsenet eivät saa käyttää 11 artiklan mukaisesti verkostolle välitettyä tietoa aloittaakseen omasta aloitteesta tutkinnan joko perustamissopimuksen kilpailusääntöjen tai - jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten tapauksessa - kansallisen kilpailu- tai muun lainsäädännön nojalla. Tämä ei rajoita viranomaisen toimivaltaa aloittaa tutkinta muista lähteistä saatujen tietojen perusteella(12).

40. Jäljempänä(13) esitettäviä poikkeuksia lukuun ottamatta sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista pyytäneen yrityksen oma-aloitteisesti esittämät todisteet voidaan välittää toiselle viranomaiselle 12 artiklan mukaisesti vain hakijan suostumuksella. Muitakaan tietoja, joita viranomainen ei olisi saanut ilman sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevan pyynnön perusteella toimitettua tutkintaa tai tutkintatoimenpidettä, ei välitetä toiselle viranomaiselle 12 artiklan mukaisesti, ellei hakija ole suostunut siihen, että tiedot, jotka se on oma-aloitteisesti antanut sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevassa hakemuksessaan, välitetään kyseiselle viranomaiselle. Verkoston jäsenet kannustavat hakijaa suostumaan tietojen välittämiseen etenkin sellaisille viranomaisille, jotka voivat jättää määräämättä tai alentaa hakijan sakkoja. Kun hakija on suostunut todisteiden välittämiseen toiselle viranomaiselle, suostumusta ei voida perua. Tässä kohdassa esitetyt seikat eivät kuitenkaan rajoita kunkin hakijan vastuuta pyytää sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista tarkoituksenmukaisiksi katsomiltaan viranomaisilta.

41. Edellä mainitusta poiketen tietojen toiselle viranomaiselle välittämiseen 12 artiklan nojalla ei tarvita hakijan suostumusta seuraavissa tapauksissa:

1. Suostumusta ei tarvita, jos vastaanottava viranomainen on saanut sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevan hakemuksen, joka liittyy saman hakijan samaan rikkomukseen kuin hakemus, jonka tiedot toimittava viranomainen on saanut, sillä edellytyksellä, että tietojen toimittamisen ajankohtana hakija ei voi perua tietoja, jotka se on esittänyt vastaanottavalle viranomaiselle.

2. Suostumusta ei tarvita, jos vastaanottava viranomainen on sitoutunut kirjallisesti olemaan käyttämättä sille toimitettuja tietoja tai mitä tahansa muita tietoja, joita se mahdollisesti saa lähettävän viranomaisen merkitsemän toimittamisajankohdan jälkeen, määrätäkseen seuraamuksia:

a) sakkojen määräämättä jättämisen tai alentamisen hakijalle

b) millekään oikeushenkilölle tai luonnolliselle henkilölle, johon sovelletaan suotuisaa kohtelua, jota tiedot toimittava viranomainen tarjoaa sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevan hakemuksen johdosta

c) millekään a tai b kohdassa tarkoitettujen henkilöiden nykyisille tai entisille työntekijöille.

Hakijalle toimitetaan jäljennös vastaanottavan viranomaisen kirjallisesta sitoumuksesta.

3. Jos verkoston jäsen on hankkinut tietoja 22 artiklan 1 kohdan nojalla sen verkoston jäsenen puolesta ja lukuun, jolle sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskeva hakemus on jätetty, suostumusta ei tarvita siihen, että tiedot toimitetaan sille verkoston jäsenelle, jolle hakemus on jätetty, eikä siihen, että kyseinen verkoston jäsenen käyttää näitä tietoja.

42. Komissio ja verkoston jäsenet, jotka ovat sitoutuneet noudattamaan edellä esitettyjä periaatteita, toimivat niiden mukaisesti.

III EY:N KILPAILUSÄÄNTÖJEN JOHDONMUKAINEN SOVELTAMINEN(14)

A. Yhteistyömekanismi (11 artiklan 4 ja 5 kohta)

43. Komissiolla on kilpailuviranomaisverkostossa lopullinen muttei yksinomainen vastuu EY:n kilpailusääntöjen johdonmukaisen soveltamisen varmistamisesta.

44. Asetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaan viimeistään 30 päivää ennen sellaisen 81 tai 82 artiklan soveltamista koskevan päätöksen tekemistä, jossa vaaditaan lopettamaan rikkominen, hyväksytään sitoumuksia tai evätään ryhmäpoikkeusasetuksen soveltaminen, jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten on tiedotettava asiasta komissiolle. Niiden on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivää ennen päätöksen tekoa yhteenveto asiasta sekä päätösluonnos tai sellaisen puuttuessa muu asiakirja, josta ilmenee ehdotettu toimintatapa.

45. Kuten 11 artiklan 3 kohdassa, velvoite koskee komissiolle tiedottamista, mutta komissiolle tiedot toimittanut jäsenvaltion kilpailuviranomainen voi jakaa tiedot verkoston muille jäsenille.

46. Kun jäsenvaltion kilpailuviranomainen on tiedottanut komissiolle ja 30 päivän määräaika on kulunut umpeen, se voi tehdä päätöksensä, kunhan komissio ei ole aloittanut menettelyä. Komissio voi esittää kirjallisia huomautuksia asiassa, ennen kuin jäsenvaltion kilpailuviranomainen tekee päätöksen.

47. Jos erityiset olosuhteet edellyttävät, että kansallinen päätös tehdään alle 30 päivän kuluessa 11 artiklan 4 kohdan mukaisesta tietojen välittämisestä, asianomainen jäsenvaltion kilpailuviranomainen voi pyytää komissiota ottamaan nopeammin kantaa. Komissio pyrkii toimimaan mahdollisimman nopeasti.

48. Muunlaiset päätökset, eli päätös kantelun hylkäämisestä, oma-aloitteisen menettelyn lopettamisesta tai välitoimenpiteen määräämisestä, voivat myös olla tärkeitä kilpailupolitiikan näkökulmasta, ja verkosto voi haluta keskustella niistä. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset voivatkin 11 artiklan 5 kohdan nojalla tiedottaa komissiolle ja siten koko verkostolle kaikista muista asioista, joissa sovelletaan EY:n kilpailulainsäädäntöä.

49. Verkoston jäsenten pitäisi tiedottaa toisilleen sellaisten menettelyjen lopettamisesta, joista on ilmoitettu verkostolle 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti(15).

B. Komission 11 artiklan 6 kohdan mukainen menettelyn aloittaminen

50. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissio, jolle on annettu EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tehtäväksi huolehtia EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa määrättyjen periaatteiden soveltamisesta, vastaa yhteisön kilpailupolitiikan suuntaviivojen määrittelemisestä ja täytäntöönpanosta(16). Se voi tehdä milloin vain EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisia yksittäisiä päätöksiä.

51. Neuvoston asetuksen 11 artiklan 6 kohdassa säädetään, että kun komissio aloittaa asetuksen nojalla tehtävään päätökseen tähtäävän menettelyn, jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset menettävät toimivaltansa perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan määräysten soveltamiseen. Tämä tarkoittaa, että kun komissio on aloittanut menettelyn, jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset eivät voi toimia saman oikeusperustan nojalla saman yrityksen samoja maantieteellisiä markkinoita tai tuotemarkkinoita koskevaa samaa sopimusta tai menettelytapaa vastaan.

52. Komission menettelyn aloittaminen on virallinen toimenpide(17), jolla komissio ilmaisee aikomuksensa tehdä päätös neuvoston asetuksen III luvun nojalla. Se voi tapahtua missä tahansa komission suorittaman tutkinnan vaiheessa. Yksin se, että komissio on vastaanottanut kantelun, ei riitä poistamaan jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten toimivaltaa.

53. Tällaisia tilanteita on kahdenlaisia. Ensimmäisessä tilanteessa jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset eivät voi enää käsitellä asiaa, jos komissio on ensimmäinen kilpailuviranomainen, joka aloittaa asiassa menettelyn päätöksen tekemiseksi neuvoston asetuksen nojalla. Neuvoston asetuksen 11 artiklan 6 kohdassa säädetään, että sen jälkeen, kun komissio on aloittanut menettelyn, jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset eivät voi aloittaa omia menettelyjä EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseksi saman yrityksen samoja merkityksellisiä maantieteellisiä ja tuotemarkkinoita koskevaan samaan sopimukseen tai menettelytapaan.

54. Toinen tilanne on sellainen, jossa yksi tai useampi jäsenvaltion kilpailuviranomainen on ilmoittanut verkostolle 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti käsittelevänsä tiettyä asiaa. Alkuperäisen siirtokauden aikana (kahden kuukauden ohjeellinen kausi, ks. edellä 18 kohta) komissio voi aloittaa menettelyn 11 artiklan 6 kohdan mukaisesti neuvoteltuaan asianomaisten viranomaisten kanssa. Siirtokauden jälkeen komissio voi periaatteessa soveltaa 11 artiklan 6 kohtaa vain jossakin seuraavista tilanteista:

a) Verkoston jäsenet aikovat tehdä samassa asiassa ristiriitaisia päätöksiä.

b) Verkoston jäsenet aikovat tehdä päätöksen, joka on selvästi ristiriidassa vakiintuneen oikeuskäytännön kanssa. Yhteisöjen tuomioistuimien tuomioissa ja komission aiemmissa päätöksissä ja asetuksissa määriteltyjä normeja tulisi pitää vertailuperusteena. Tosiseikkojen arvioinnin (esim. markkinoiden määrittelyn) osalta vain merkittävä eroavuus voi saada komission puuttumaan asiaan.

c) Verkoston jäsen pitkittää tai jäsenet pitkittävät menettelyä tarpeettomasti.

d) Komission on tarpeen tehdä päätös yhteisön kilpailupolitiikan kehittämiseksi etenkin silloin, kun samankaltainen kilpailuongelma ilmenee useassa jäsenvaltiossa tai kun tehokkaan täytäntöönpanon varmistaminen sitä edellyttää.

e) Asianomaiset jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset eivät vastusta tätä.

55. Jos jäsenvaltion kilpailuviranomainen käsittelee jo asiaa, komissio selittää asetuksen 11 artiklan 6 kohdan soveltamisen syyt kirjallisesti asianomaiselle jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle ja muille verkoston jäsenille(18).

56. Komissio ilmoittaa verkostolle aikeestaan soveltaa 11 artiklan 6 kohtaa riittävän ajoissa, jotta verkoston jäsenet voivat pyytää neuvoa-antavan komitean kokoontumista asian takia, ennen kuin komissio aloittaa menettelyn.

57. Komissio ei tavallisesti - ja jos yhteisön etu ei sitä vaadi - tee päätöstä, joka on ristiriidassa jäsenvaltion kilpailuviranomaisen päätöksen kanssa, sen jälkeen kun 11 artiklan 3 ja 4 kohdan mukainen ilmoittaminen on tehty asianmukaisesti, eikä komissio ole soveltanut 11 artiklan 6 kohtaa.

IV NEUVOA-ANTAVAN KOMITEAN ASEMA JA TOIMINTA UUDESSA JÄRJESTELMÄSSÄ

58. Neuvoa-antava komitea on foorumi, jossa eri kilpailuviranomaisten asiantuntijat keskustelevat yksittäisistä asioista ja yleisistä yhteisön kilpailuoikeuteen liittyvistä kysymyksistä(19).

A. Kuulemisen soveltamisala

1. Komission päätökset

59. Neuvoa-antavaa komiteaa kuullaan, ennen kuin komissio tekee mitään 7, 8, 9, 10 tai 23 artiklan, 24 artiklan 2 kohdan tai 29 artiklan 1 kohdan mukaista päätöstä. Komission on otettava neuvoa-antavan komitean lausunto mahdollisimman pitkälti huomioon ja ilmoitettava komitealle, millä tavoin sen lausunto on otettu huomioon.

60. Välitoimenpiteiden määräämisestä tehtävissä päätöksissä komiteaa kuullaan tavallista nopeamman ja kevyemmän menettelyn mukaisesti lyhyen perusteluosan ja päätöksen artiklaosan perusteella.

2. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten päätökset

61. Verkoston edun mukaista on, että neuvoa-antavassa komiteassa voidaan keskustella tärkeistä asioista, joita jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset käsittelevät EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan nojalla. Neuvoston asetuksessa annetaan komissiolle oikeus ottaa tietty jäsenvaltion kilpailuviranomaisen käsittelemä asia neuvoa-antavan komitean esityslistalle. Keskustelua voi pyytää komissio tai jokin jäsenvaltio. Molemmissa tapauksissa komissio ottaa asian esityslistalle ilmoitettuaan siitä asianomaisille jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille. Tällaisen neuvoa-antavassa komiteassa käytävän keskustelun pohjalta ei laadita lausuntoa.

62. Neuvoa-antava komitea voisi tärkeissä asioissa toimia myös foorumina asian siirtämisestä käytäville keskusteluille. Etenkin silloin, kun komissio aikoo soveltaa 11 artiklan 6 kohtaa alkuperäisen siirtokauden jälkeen, asiasta voidaan keskustella neuvoa-antavassa komiteassa, ennen kuin komissio aloittaa menettelyn. Neuvoa-antava komitea voi tällöin antaa epävirallisen lausunnon.

3. Täytäntöönpanotoimenpiteet, ryhmäpoikkeusasetukset, suuntaviivat ja muut tiedonannot (neuvoston asetuksen 33 artikla)

63. Neuvoa-antavaa komiteaa kuullaan komission asetusluonnoksista siten kuin asianomaisissa neuvoston asetuksissa säädetään.

64. Komissio voi asetusten lisäksi hyväksyä tiedonantoja ja suuntaviivoja. Nämä joustavat välineet ovat hyödyllisiä kilpailupolitiikan määrittelemisessä ja sen selittämisessä, miten sääntöjä sovelletaan yksittäisissä asioissa. Neuvoa-antavaa komiteaa kuullaan myös näistä tiedonannoista ja suuntaviivoista.

B. Menettely

1. Tavanomainen menettely

65. Kun neuvoa-antavaa komiteaa kuullaan komission päätösluonnoksesta, se kokoontuu aikaisintaan 14 päivää sen jälkeen, kun komissio on lähettänyt kokouskutsut. Komissio liittää kutsuun tutkittavana olevan asian tiivistelmän, luettelon tärkeimmistä eli asian arviointiin tarvittavista asiakirjoista sekä päätösluonnoksen. Neuvoa-antava komitea antaa lausunnon komission päätösluonnoksesta. Lausunto perustellaan yhden tai useamman jäsenen pyynnöstä.

66. Neuvoston asetuksessa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus sopia, että kokous järjestetään lyhyemmässä ajassa kutsun lähettämisestä.

2. Kirjallinen menettely

67. Neuvoston asetuksessa on luotu mahdollisuus kirjalliseen kuulemismenettelyyn. Jos yksikään jäsenvaltio ei sitä vastusta, komissio voi kuulla jäsenvaltioita lähettämällä niille asiakirjat ja asettamalla määräajan, johon mennessä ne voivat esittää huomautuksia luonnoksesta. Määräaika ei tavallisesti ole lyhyempi kuin 14 päivää, paitsi asetuksen (EY) N:o 1/2003 8 artiklan mukaisten välitoimenpiteitä koskevien päätösten osalta. Jos jokin jäsenvaltio pyytää kokousta, komission on järjestettävä sellainen.

C. Neuvoa-antavan komitean lausunnon julkaiseminen

68. Neuvoa-antava komitea voi suositella lausuntonsa julkaisemista. Siinä tapauksessa komissio julkaisee lausunnon samanaikaisesti päätöksen kanssa ottaen huomioon yritysten oikeutetut edut liikesalaisuuksiensa suojaamiseen.

V LOPPUHUOMAUTUKSET

69. Tämä tiedonanto ei rajoita yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa sovellettavista perustamissopimuksen määräyksistä ja säädösten säännöksistä.

70. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja komissio tarkistavat yhdessä säännöllisesti tämän tiedonannon. Se tarkistetaan saatujen kokemusten perusteella viimeistään sen hyväksymistä seuraavan kolmannen vuoden lopulla.

71. Tämä tiedonanto korvaa vuonna 1997 julkaistun komission tiedonannon komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välisestä yhteistyöstä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisalaan kuuluvien asioiden käsittelyssä(20).

(1) Tässä tiedonannossa viitataan Euroopan komissioon ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisiin yhdessä kilpailuviranomaisina.

(2) Ks. kilpailuviranomaisten verkoston toiminnasta annetun neuvoston ja komission yhteisen lausuman 8 kohta. Lausuma on saatavilla neuvoston asiakirjahakemistosta osoitteessa http://register.consilium.eu.int (asiakirja nro 15435/02 ADD 1).

(3) Ks. perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 johdanto-osan 18 kappale (EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1).

(4) Edellä alaviitteessä 2 mainitussa yhteisessä lausumassa verkoston toiminnasta todetaan kuitenkin, että tarkoituksena on, että 11 artiklan mukaisesti vaihdetut tiedot ovat helposti kaikkien verkoston jäsenten saatavilla.

(5) Ks. komission tiedonanto kanteluista.

(6) Ks. asia 85/87, Dow Benelux v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1989, s. 3137 (17-20 kohta).

(7) Ks. asia 374/87, Orkem v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1989, s. 3283, sekä asia T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 2000, s. II-729.

(8) ... annettu komission asetus (EY) N:o .../2004 (EUVL L ..., ... 2004).

(9) EYVL C 45, 19.2.2002, s. 3, 3 kohta.

(10) Tässä tiedonannossa "sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevalla ohjelmalla" tarkoitetaan kaikkia ohjelmia (myös komission ohjelmia), joissa kartelliin osallistuneelle yritykselle muutoin kuuluvat sakot jätetään joko kokonaan määräämättä tai niitä alennetaan merkittävästi, jos yritys paljastaa ennen asian tutkintaa tai tutkinnan aikana kartellista oma-aloitteisesti tietoja, jotka täyttävät erityiset perusteet. Termillä ei tarkoiteta sakkojen alentamista mistään muista syistä.

(11) Ks. edellä 8-15 kohta.

(12) Samalla tavoin tietoja, jotka on toimitettu avun saamiseksi vastaanottavalta viranomaiselta asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 tai 21 artiklan nojalla tai tutkinnan tai muun tutkintatoimenpiteen toteuttamiseksi saman asetuksen 22 artiklan nojalla, voidaan käyttää vain kyseisten artiklojen soveltamiseksi.

(13) Ks. 41 kohta.

(14) Asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklassa annetaan jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille ja komissiolle valta esittää kirjallisia - ja tuomioistuimen luvalla - suullisia huomautuksia 81 ja 82 artiklan soveltamiseen liittyvissä tuomioistuinmenettelyissä. Tämä on erittäin tärkeä keino, jolla voidaan varmistaa yhteisöjen sääntöjen johdonmukainen soveltaminen. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja komissio tekevät tiivistä yhteistyötä näitä toimivaltuuksia käyttäessään.

(15) Ks. edellä alaviitteessä 2 mainitun verkoston toiminnasta annetun yhteisen lausuman 24 kohta.

(16) Ks. asia C-344/98, Masterfoods Ltd v. HB Ice Cream Ltd, Kok. 2000, s. I-11369.

(17) Yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt käsitteen asiassa 48/72, SA Brasserie de Haecht v. Wilkin-Janssen, Kok. 1973, s. 77: "Asetuksen N:o 17 9 artiklan nojalla aloitettavalla menettelyllä tarkoitetaan komission viranomaistoimenpidettä, jolla se ilmaisee halunsa tehdä päätös."

(18) Ks. edellä mainitun yhteisen lausuman 22 kohta.

(19) Neuvoston asetuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat nimetä kokouksiin, joissa käsitellään monialaisia kysymyksiä, kuten ryhmäpoikkeusasetuksia ja suuntaviivoja, ylimääräisen kilpailuasioissa pätevän jäsenvaltion edustajan, jonka ei tarvitse kuulua kilpailuviranomaisen alaisuuteen.

(20) EYVL C 313, 15.10.1997, s. 3.

Luonnos komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseen liittyvästä yhteistyöstä komission ja EU:n jäsenvaltioiden tuomioistuinten välillä

I TIEDONANNON SOVELTAMISALA

1. Tämä tiedonanto koskee komission ja EU:n jäsenvaltioiden tuomioistuinten yhteistyötä näiden soveltaessa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa. Tässä tiedonannossa "EU:n jäsenvaltioiden tuomioistuimet" (jäljempänä "kansalliset tuomioistuimet") tarkoittavat EU:n jäsenvaltion tuomioistuimia, jotka voivat soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa ja joilla on valtuudet esittää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle pyyntö EY:n perustamissopimuksen 234 artiklassa tarkoitetun ennakkoratkaisun saamiseksi(1).

2. EY:n perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamiseksi yksityisten osapuolten välisissä oikeusasioissa, kuten sopimuksiin tai vahingonkorvauksiin liittyvissä asioissa, voidaan vedota kansallisiin tuomioistuimiin. Ne voivat toimia myös julkisina täytäntöönpanoviranomaisina tai vetoomustuomioistuimina. Kansallinen tuomioistuin voidaankin nimetä asetuksen N:o 1/2003 (jäljempänä "asetus")(2) 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi jäsenvaltion kilpailuviranomaiseksi (jäljempänä "kansallinen kilpailuviranomainen"). Siinä tapauksessa kansallisten tuomioistuinten ja komission yhteistyöhön sovelletaan tämän tiedonannon lisäksi myös tiedonantoa kilpailuviranomaisten verkoston sisäisestä yhteistyöstä(3).

II EY:N KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN KANSALLISISSA TUOMIOISTUIMISSA

A. Kansallisten tuomioistuimien toimivalta EY:n kilpailusääntöjä sovellettaessa

3. Jos asia kuuluu kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan(4), niillä on valta soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa(5). Koska EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla kuuluvat oikeusjärjestyksen perusteisiin ja niillä on yhteisölle annettujen tehtävien toteuttamisen ja erityisesti yhteismarkkinoiden toimivuuden kannalta olennainen merkitys(6), kansallisten tuomioistuinten, joilla on kansallisen lainsäädännön mukaisesti velvollisuus soveltaa omasta aloitteestaan kansallista oikeusjärjestystä koskevia sääntöjä, tulisi omasta aloitteestaan soveltaa myös EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa.(7) Kun kansallisilla tuomioistuimilla ei ole velvollisuutta vaan oikeus soveltaa omasta aloitteestaan sitovia kansallisia sääntöjä kansallisessa lainsäädännössä vahvistetuin edellytyksin, niiden on sovellettava myös sitovia yhteisön sääntöjä kuten EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa noudattaen samoja kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja edellytyksiä(8).

4. Kansallisessa lainsäädännössä määritellyistä tehtävistään riippuen kansallisiin tuomioistuimiin voidaan vedota perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseksi hallinnollisissa, siviili- tai rikosasioissa(9). Varsinkin silloin, kun yksityishenkilö pyytää kansallista tuomioistuinta turvaamaan hänen yksilöllisiä oikeuksiaan, kansallisilla tuomioistuimilla on perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanossa erityinen tehtävä, joka poikkeaa komission tai kansallisten kilpailuviranomaisten tehtävästä yleisen edun valvojina(10). Kansallisilla tuomioistuimilla onkin oikeus tehdä johtopäätökset siitä, miten EY:n perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan rikkominen vaikuttaa sopimuksen täyttämiseen tai vahingonkorvausvaatimuksiin.

5. Kansallisilla tuomioistuimilla on oikeus soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa ilman velvollisuutta soveltaa samanaikaisesti kansallista kilpailulainsäädäntöä. Jos kansallinen tuomioistuin kuitenkin soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöä sopimuksiin, yritysten yhteenliittymien päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka saattavat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan(11), tai jos ne soveltavat kansallista kilpailulainsäädäntöä perustamissopimuksen 82 artiklassa kiellettyihin väärinkäyttötapauksiin, niiden on sovellettava kyseisiin sopimuksiin, päätöksiin tai menettelytapoihin myös EY:n kilpailusääntöjä(12).

6. Asetuksessa kansallisia tuomioistuimia ei pelkästään valtuuteta soveltamaan EY:n kilpailusääntöjä. Kansallisen kilpailulainsäädännön rinnakkainen soveltaminen sopimuksiin, yritysten yhteenliittymien päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ei saa johtaa erilaiseen lopputulokseen kuin EY:n kilpailulainsäädännön soveltaminen. Asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että sopimuksia, päätöksiä tai yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joita ei ole kielletty EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tai jotka täyttävät sen 81 artiklan 3 kohdan ehdot, ei voida kieltää myöskään kansallisen kilpailulainsäädännön nojalla(13). Yhteisöjen tuomioistuin on antamassaan tuomiossa kuitenkin todennut, että sopimuksia, päätöksiä tai yhdenmukaistettuja menettelytapoja, jotka ovat perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan määräysten vastaisia ja jotka eivät täytä sen 81 artiklan 3 kohdan ehtoja, ei voida sallia kansallisen lainsäädännön nojalla(14). Asetuksen 3 artiklassa ei säädetä samankaltaista yhdenmukaistamisvelvoitetta, joka koskisi kansallisen lainsäädännön ja EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan rinnakkaista soveltamista yritysten yksipuolisiin toimiin. Päätösten ristiriitaisuustapauksissa yhteisön lainsäädäntöä koskeva yleinen ensisijaisuusperiaate edellyttää kuitenkin, että kansalliset tuomioistuimet jättävät soveltamatta kaikkia sellaisia kansallisia oikeussääntöjä, jotka ovat ristiriidassa jonkin yhteisön säännön kanssa, riippumatta siitä, onko nämä kansalliset oikeussäännöt annettu aikaisemmin vai myöhemmin kuin kyseinen yhteisön oikeussääntö(15).

7. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamisen lisäksi kansallisilla tuomioistuimilla on myös toimivalta soveltaa EU:n toimielinten antamia säädöksiä, jotka ne ovat antaneet EY:n perustamissopimuksen mukaisesti tai perustamissopimuksen toimeenpanoa varten käyttöön otettujen toimenpiteiden mukaisesti, jos kyseiset säädökset ovat suoraan sovellettavissa. Kansalliset tuomioistuimet voivat näin ollen joutua panemaan täytäntöön perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamista tietyntyyppisiin sopimuksiin, päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin koskevia komission päätöksiä tai komission asetuksia(16). Soveltaessaan näitä EY:n kilpailusääntöjä kansalliset tuomioistuimet toimivat yhteisön lainsäädännön mukaisesti ja näin ollen niiden on noudatettava yhteisön lainsäädännön yleisiä periaatteita(17).

8. Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa edellyttää usein monimutkaisia taloudellisia ja oikeudellisia arviointeja(18). EY:n kilpailusääntöjä soveltavia kansallisia tuomioistuimia sitovat yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytäntö ja EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamista tietyntyyppisiin sopimuksiin, päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin käytäntöihin koskevat komission asetukset(19). Myös tapaukset, joissa komissio on soveltanut perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa tietyssä asiassa, sitovat kansallisia tuomioistuimia niiden soveltaessa EY:n kilpailusääntöjä samassa asiassa komission kanssa samanaikaisesti tai sen jälkeen(20). Kansalliset tuomioistuimet voivat ilman, että se vaikuttaisi yhteisöjen tuomioistuimen tekemään lopulliseen EY:n perustamissopimuksen tulkintaan, tukeutua komission asetuksiin ja päätöksiin, joissa on samankaltaisia elementtejä kuin niiden käsiteltävänä olevassa asiassa, komission tiedonantoihin ja suuntaviivoihin, jotka koskevat EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista(21), ja kilpailupolitiikkaa koskevaan vuosikertomukseen(22).

B. EY:n kilpailusääntöjen soveltamiseen kansallisissa tuomioistuimissa liittyviä menettelytapakysymyksiä

9. Kansallinen lainsäädäntö kattaa suurimman osan EY:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa kansallisissa tuomioistuimissa koskevista menettelytapaehdoista ja sanktioista, joita ne voivat määrätä sääntöjen rikkomistapauksissa. EY:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanoehtoja määritetään kuitenkin jossakin määrin myös yhteisön lainsäädännössä. Näillä yhteisön säännöksillä kansallisille tuomioistuimille voidaan antaa tiettyjä mahdollisuuksia esimerkiksi pyytää komission lausuntoa kysymyksistä, jotka liittyvät EY:n kilpailusääntöjen soveltamiseen(23) tai ne voidaan velvoittaa esimerkiksi sallimaan komissiolle ja kansallisille kilpailuviranomaisille kirjallisten huomautusten esittäminen niiden käsiteltävänä olevista asioista(24). Näitä yhteisön säännöksiä sovelletaan kansallisiin sääntöihin nähden ensisijaisina. Tästä seuraa, että kansallisten tuomioistuinten on sivuutettava kansalliset säännöt, jotka estävät niitä noudattamasta yhteisön laissa säädettyjä velvoitteita tai käyttämästä yhteisön lainsäädännössä tarjottuja keinoja.

10. Jos yhteisön lainsäädännössä ei ole menettelyjä ja sanktioita koskevia säännöksiä, joita kansallisten tuomioistuinten on EY:n kilpailusääntöjä soveltaessaan noudatettava, nämä soveltavat kansallista menettelytapalainsäädäntöä ja määräävät toimivaltuuksiensa puitteissa kansallisen lainsäädännön mukaisia sanktioita. Näitä kansallisia säädöksiä sovellettaessa on kuitenkin noudatettava yhteisön lainsäädännön yleisperiaatteita. Tässä yhteydessä on hyödyllistä muistuttaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, jonka mukaisesti:

a) yhteisön lainsäädännön rikkomistapauksien varalta kansallisessa lainsäädännössä on säädettävä sanktioita, jotka ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia(25);

b) jos yhteisön lainsäädännön rikkominen aiheuttaa vahinkoa yksityishenkilölle, tämän tulisi voida hakea vahingonkorvauksia kansallisessa tuomioistuimessa(26);

c) kansallisten tuomioistuinten yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemisessa noudattamia menettelyjä ja määräämiä sanktioita koskevat säännöt

- eivät saa tehdä täytäntöönpanoa kohtuuttoman vaikeaksi tai käytännössä mahdottomaksi (tehokkuusperiaate)(27) eivätkä ne

- saa olla epäedullisempia kuin vastaavan kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevat säännöt (vastaavuusperiaate)(28).

Yhteisön lainsäädännön ensisijaisuuden vuoksi kansallinen tuomioistuin ei saa soveltaa kansallisia sääntöjä, jotka eivät ole näiden periaatteiden mukaisia.

C. EY:n kilpailusääntöjen rinnakkainen tai peräkkäinen soveltaminen komissiossa ja kansallisissa tuomioistuimissa

11. Kansallinen tuomioistuin voi soveltaa EY:n kilpailulainsäädäntöä sopimukseen, päätökseen, yhdenmukaistettuun käytäntöön tai yksipuolisiin toimiin, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, komission kanssa samanaikaisesti tai komission jälkeen(29). Seuraavissa kohdissa esitetään pääpiirteittäin joitakin velvoitteita, joita kansallisten tuomioistuinten on tällaisissa tapauksissa noudatettava.

12. Kun kansallinen tuomioistuin tekee päätöksen ennen komissiota, sen on vältettävä tekemästä päätöstä, joka olisi ristiriidassa komission harkitseman päätöksen kanssa(30). Tätä tarkoitusta varten kansallinen tuomioistuin voi kysyä komissiolta, onko sillä vireillä asiaa, joka koskee samoja sopimuksia, päätöksiä tai käytäntöjä(31), ja jos vastaus on myönteinen, missä vaiheessa asian käsittely on ja mitä komissio todennäköisesti kyseisessä tapauksessa päättää(32). Kansallinen tuomioistuin voi oikeusvarmuuden takaamiseksi myös harkita menettelyjensä viivyttämistä, kunnes komissio on tehnyt oman päätöksensä(33). Komissio pyrkii puolestaan asettamaan etusijalle asiat, joissa se on päättänyt aloittaa komission asetuksen (EY) N:o .../04 2 artiklan 1 kohdan mukaisen menettelyn ja jotka ovat tällä tavoin keskeytettyjen kansallisten menettelyjen kohteena erityisesti, jos näistä riippuu riita-asian ratkaisu. Jos kansallisella tuomioistuimella ei kuitenkaan ole järkevää syytä epävarmuuteen komission harkitsemasta päätöksestä tai jos komissio on jo tehnyt päätöksen samankaltaisessa asiassa, kansallinen tuomioistuin voi tehdä käsiteltävänään olevassa asiassa kyseisen harkittavana olevan tai aiemman päätöksen mukaisen päätöksen ilman velvollisuutta kysyä komissiolta edellä mainittuja tietoja tai odottaa komission päätöstä.

13. Kun komissio tekee päätöksen ennen kansallista tuomioistuinta, tämä ei voi tehdä komission päätöksen vastaista päätöstä. Komission päätöksen sitova vaikutus ei luonnollisesti vaikuta yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaan yhteisön lainsäädännöstä. Jos kansallinen tuomioistuin näin ollen epäilee komission päätöksen laillisuutta, se ei voi tällä perusteella välttää kyseisen päätöksen sitovuutta ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin on antamassaan tuomiossa toisin päättänyt(34). Jos kansallinen tuomioistuin haluaa antaa komission päätöksen vastaisen tuomion, sen on näin ollen pyydettävä yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua (EY:n perustamissopimuksen 234 artikla). Sen jälkeen yhteisöjen tuomioistuin päättää, onko komission päätös yhteisön lainsäädännön mukainen. Jos yhteisöjen tuomioistuimissa kuitenkin nostetaan EY:n perustamissopimuksen 230 artiklassa tarkoitettu komission päätöstä koskeva kanne ja kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevan asian ratkaisu riippuu komission päätöksen laillisuudesta, kansallisen tuomioistuimen tulisi välttää sellaisen päätöksen tekemistä, joka olisi ristiriidassa komission päätöksen kanssa. Sen tulisi keskeyttää menettelynsä, kunnes yhteisöjen tuomioistuimet ovat antaneet lopullisen tuomion komission päätöksen mitätöintiä koskevassa asiassa(35).

14. Jos kansallinen tuomioistuin keskeyttää menettelyn esimerkiksi odottaakseen komission päätöstä (tämän tiedonannon 12 kohdassa kuvattu tilanne), yhteisöjen tuomioistuinten antamaa lopullista tuomiota päätöksen mitätöimistä koskevassa asiassa tai ennakkoratkaisua koskevassa menettelyssä (13 kohdassa kuvattu tilanne), sen velvollisuus on tutkia, onko sen osapuolten oikeuksien turvaamiseksi määrättävä väliaikaisia toimenpiteitä(36).

III KOMISSION JA KANSALLISTEN TUOMIOISTUINTEN YHTEISTYÖ

15. EY:n perustamissopimuksen 234 artiklassa määrätään kansallisten tuomioistuinten ja yhteisöjen tuomioistuimen välisestä yhteistyömekanismista, mutta perustamissopimuksessa ei ole kansallisten tuomioistuinten ja komission yhteistyötä koskevia nimenomaisia määräyksiä. Tulkinnassaan EY:n perustamissopimuksen 10 artiklasta, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan helpottamaan yhteisön päämäärän toteutumista, yhteisöjen tuomioistuimet ovat katsoneet, että eurooppalaisille toimielimille ja jäsenvaltioille asetetaan tällä perustamissopimuksen määräyksellä yhtäläinen velvoite toimia lojaalissa yhteistyössä edistääkseen EY:n perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista. Näin ollen perustamissopimuksen 10 artiklasta johtuu, että komission on avustettava kansallisia tuomioistuimia näiden soveltaessa yhteisön lainsäädäntöä(37). Myös kansalliset tuomioistuimet voidaan velvoittaa avustamaan komissiota täyttämään velvollisuutensa.

16. On myös syytä muistuttaa kansallisten tuomioistuinten ja kansallisten viranomaisten, erityisesti kansallisten kilpailuviranomaisten, yhteistyöstä sovellettaessa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa. Vaikka tähän kansallisten viranomaisten yhteistyöhön sovelletaankin pääasiassa kansallisia sääntöjä, asetuksen 15 artiklan 3 kohdassa säädetään kansallisten kilpailuviranomaisten mahdollisuudesta esittää huomautuksia oman jäsenvaltionsa kansallisille tuomioistuimille. Tämän tiedonannon 32 ja 34-36 kohtaa sovelletaan asiaankuuluvin osin kyseisiin huomautuksiin.

A. Komissio tuomioistuinten ulkopuolisena asiantuntijana (amicus curiae)

17. Voidakseen avustaa kansallisia tuomioistuimia EY:n kilpailusääntöjen soveltamisessa komissio on sitoutunut auttamaan kansallisia tuomioistuimia silloin, kun nämä pitävät kyseistä apua tarpeellisena voidakseen tehdä päätöksen tietyssä asiassa. Asetuksen 15 artiklassa viitataan kyseisen avun yleisimpiin tyyppeihin, jotka ovat jäsenvaltion tuomioistuimen pyyntö, joka koskee tietojen toimittamista (21-26 kohta) tai komission lausuntoa (27-30 kohta), ja komission mahdollisuus esittää huomautuksia (31-35 kohta). Koska asetuksessa edellytetään tämäntyyppisen avun antamista, sitä ei voida rajoittaa millään jäsenvaltion omalla säännöllä. Jos tähän liittyviä yhteisön menettelytapasääntöjä ei kuitenkaan ole, mutta ne ovat tarpeen tämäntyyppisen avun mahdollistamiseksi, jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaiset menettelytapasäännöt, joiden mukaisesti kansalliset tuomioistuimet ja komissio pystyvät täysin hyödyntämään asetuksen tarjoamia mahdollisuuksia(38).

18. Kansalliset tuomioistuimet voivat toimittaa kirjalliset pyyntönsä osoitteella

Euroopan komissio Kilpailun pääosasto (DG COMP) B - 1049 Bryssel

tai lähettää ne sähköisessä muodossa osoitteella comp-amicus@cec.eu.int

19. On hyvä muistaa, että kansallisten tuomioistuinten kanssa tehtävän yhteistyön muodosta riippumatta komissio kunnioittaa niiden riippumattomuutta. Näin ollen komission tarjoama apu ei sido kansallista tuomioistuinta. Komission on myös varmistettava, että se noudattaa velvollisuutta täyttää salassapitovelvollisuutensa ja varmistaa oman toimivuutensa sekä itsenäisyytensä(39). Koska perustamissopimuksen 10 artiklan tavoitteena on auttaa kansallisia tuomioistuimia soveltamaan EY:n kilpailusääntöjä, komissio on sitoutunut apua antaessaan säilyttämään puolueettomuutensa ja objektiivisuutensa. Komission kansallisille tuomioistuimille toimittama apu kuuluukin sen velvollisuuksiin puolustaa yleistä etua. Näin ollen sen tarkoituksena ei ole toimia kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevan asian osapuolten yksityisten etujen puolustajana. Tästä syystä komissio ei kuule osapuolia ennen kuin se antaa apuaan kansalliselle tuomioistuimelle. Jos jokin tuomioistuimen käsiteltävänä olevan asian osapuoli on ottanut yhteyttä komissioon kysymyksistä, jotka on tuotu kansallisen tuomioistuimen ratkaistaviksi, se ilmoittaa tästä kansalliselle tuomioistuimelle riippumatta siitä, ovatko yhteydenotot tapahtuneet ennen vai jälkeen kansallisen tuomioistuimen esittämän yhteistyöpyynnön.

20. Komissio julkaisee kilpailupolitiikkaa koskevassa vuosikertomuksessa yhteenvedon tämän tiedonannon mukaisesta yhteistyöstään kansallisten tuomioistuinten kanssa.

1. Komission velvollisuus toimittaa tietoja kansallisille tuomioistuimille

21. Komission velvollisuus auttaa kansallisia tuomioistuimia EY:n kilpailulainsäädännön soveltamisessa ilmenee pääasiassa komission velvollisuutena toimittaa hallussaan olevia tietoja kansallisille tuomioistuimille. Kansallinen tuomioistuin voi esimerkiksi pyytää komissiolta sillä olevia asiakirjoja tai menettelyä koskevia tietoja saadakseen selville, onko tietty asia komission käsiteltävänä, onko komissio aloittanut menettelyn tai onko se jo muodostanut kantansa. Kansallinen tuomioistuin voi myös kysyä komissiolta, milloin tämä todennäköisesti tekee päätöksen, jotta se voisi määritellä ehdot, joilla menettely mahdollisesti päätetään keskeyttää, tai tarpeen päättää väliaikaisista toimenpiteistä(40).

22. Varmistaakseen kansallisten tuomioistuinten kanssa tehtävän yhteistyön tehokkuuden komissio pyrkii toimittamaan pyydetyt tiedot kansalliselle tuomioistuimelle yhden kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Jos komissio joutuu pyytämään kansalliselta tuomioistuimelta sen pyyntöä koskevia lisäselvityksiä tai jos komission on kuultava niitä, joita tietojen toimittaminen suoraan koskee, kyseinen määräaika alkaa ajankohdasta, jolloin komissio saa tarvittavat tiedot.

23. Toimittaessaan tietoja kansallisille tuomioistuimille komission on pidettävä voimassa EY:n perustamissopimuksen 287 artiklassa luonnollisille ja oikeushenkilöille annetut takuut(41). Perustamissopimuksen 287 artiklassa kielletään komission jäseniä, sen virkamiehiä tai muita sen henkilöstöön kuuluvia ilmaisemasta salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja. Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvat tiedot voivat olla sekä luottamuksellisia tietoja että liikesalaisuuksia. Liikesalaisuudet ovat tietoja, joiden saattaminen julkisuuteen mutta myös pelkkä toimittaminen muulle henkilölle kuin tietojen antajalle saattaa vakavasti vahingoittaa tämän etuja(42).

24. Luettaessa perustamissopimuksen 10 ja 287 artiklaa yhdessä ei voida päätellä, että komission olisi ehdottomasti kiellettyä toimittaa kansallisille tuomioistuimille salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja. Yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännössä vahvistetaan, että lojaalin yhteistyön velvoite edellyttää komission toimittavan kansalliselle tuomioistuimelle kaikki sen pyytämät tiedot, vaikka ne kuuluisivat salassapitovelvollisuuden piiriin. Tarjotessaan yhteistyötä kansallisille tuomioistuimille komissio ei kuitenkaan saa missään tapauksessa vaarantaa perustamissopimuksen 287 artiklan mukaisten takuiden noudattamista.

25. Näin ollen ennen kuin komissio toimittaa salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja kansalliselle tuomioistuimelle, se muistuttaa tuomioistuinta tämän yhteisön lainsäädännön mukaisesta velvollisuudesta kunnioittaa perustamissopimuksen 287 artiklasta luonnollisille ja oikeushenkilöille johtuvia oikeuksia. Komissio kysyy myös kansalliselta tuomioistuimelta, voiko se taata ja takaako se salassa pidettävien tietojen ja liikesalaisuuksien suojaamisen. Jos kansallinen tuomioistuin ei pysty antamaan tällaista takuuta, komissio ei toimita sille liikesalaisuuden piiriin kuuluvia tietoja(43). Vain siinä tapauksessa, että kansallinen tuomioistuin on taannut, että se suojaa luottamukselliset tiedot ja liikesalaisuudet, komissio toimittaa sille pyydetyt tiedot ja ilmoittaa, mitä osaa tiedoista salassapitovelvollisuus koskee, ja mitä osaa se ei koske, jolloin tätä osaa koskevat tiedot voidaan paljastaa.

26. On muitakin poikkeustapauksia, joissa komissio ei voi toimittaa tietoja kansalliselle tuomioistuimelle. Komissio voi kieltäytyä toimittamasta tietoja kansalliselle tuomioistuimelle syistä, jotka liittyvät tarpeeseen turvata yhteisön edut tai välttää sen toiminnan ja riippumattomuuden häiriintyminen erityisesti tavalla, joka vaarantaa sille asetettujen tehtävien hoitamisen(44).

2. Lausuntopyyntö asioissa, jotka koskevat EY:n kilpailusääntöjen soveltamista

27. Kun kansallista tuomioistuinta pyydetään soveltamaan EY:n kilpailusääntöjä asiassa, joka sillä on käsiteltävänä, se voi ensin hakea neuvoa perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskevasta yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännöstä tai siihen liittyvistä komission asetuksista, päätöksistä, tiedonannoista ja suuntaviivoista(45). Jos nämä välineet eivät sisällä riittäviä tietoa, kansallinen tuomioistuimin voi pyytää komissiolta lausuntoa kysymyksistä, jotka koskevat yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista. Varmistaakseen kansallisten tuomioistuinten kanssa tehtävän yhteistyön tehokkuuden komissio pyrkii toimittamaan pyydetyn lausunnon kansalliselle tuomioistuimelle neljän kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Jos komission on pyydettävä kansalliselta tuomioistuimelta lisätietoja voidakseen laatia lausuntonsa, määräaika alkaa lisätietojen vastaanottamisajankohdasta.

28. Kansallinen tuomioistuin voi pyytää komission lausuntoa kysymyksistä, jotka ovat luonteeltaan taloudellisia, tosiasioihin liittyviä tai oikeudellisia(46). Viimeksi mainittu kysymys ei luonnollisesti poista kansallisen tuomioistuimen mahdollisuutta tai velvollisuutta pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta perustamissopimuksen 234 artiklan mukaista ennakkoratkaisua yhteisön lainsäädännön tulkinnasta tai sen soveltuvuudesta kyseiseen asiaan.

29. Antaessaan lausuntonsa komissio rajoittuu toimittamaan kansalliselle tuomioistuimelle tosiasiatiedot taikka pyydetyn taloudellisen tai oikeudellisen selvityksen kiinnittämättä huomiota kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevaan asiaan liittyviin seikkoihin. Yhteisön lainsäädäntöä koskevasta yhteisöjen tuomioistuinten sitovasta tulkinnasta poiketen komission lausunto ei ole kansallista tuomioistuinta oikeudellisesti sitova.

30. Kuten tämän tiedonannon 20 kohdassa on todettu, komissio ei kuule osapuolia ennen lausunnon laatimista kansalliselle tuomioistuimelle. Tuomioistuimen on käsiteltävä komission lausuntoa asiaa koskevien kansallisten menettelytapasääntöjen mukaisesti, joissa on otettava huomioon yhteisön lainsäädännön yleiset periaatteet.

3. Komission huomautusten esittäminen kansalliselle tuomioistuimelle

31. Asetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti kansalliset kilpailuviranomaiset ja komissio voivat esittää huomautuksia perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä kansalliselle tuomioistuimelle, jota on pyydetty soveltamaan kyseisiä määräyksiä. Asetuksessa erotetaan kirjalliset huomautukset, joita kansalliset kilpailuviranomaiset ja komissio voivat esittää omasta aloitteestaan, ja suulliset huomautukset, joiden esittäminen on mahdollista vain kansallisen tuomioistuimen luvalla(47).

32. Asetuksen mukaisesti komissio esittää huomautuksia vain, jos perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan johdonmukainen soveltaminen sitä edellyttää. Koska tämä on komission esittämän huomautuksen tarkoitus, komissio rajoittaa huomautuksensa sisällön kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevan asian taustalla olevien tosiasioiden taloudelliseen ja oikeudelliseen analyysiin.

33. Jotta komissio pystyisi esittämään hyödyllisiä huomautuksia, kansallisia tuomioistuimia voidaan pyytää toimittamaan sille jäljennökset kaikista asian arvioinnissa tarvittavista asiakirjoista tai varmistamaan niiden toimitus(48). Asetuksen 15 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti komissio käyttää huomautuksia laatiessaan vain kyseisiä asiakirjoja(49).

34. Koska asetuksessa ei säädetä menettelytavoista, joiden mukaisesti huomautukset on esitettävä, jäsenvaltioiden menettelytapasäännöt ja -käytännöt määräävät, mitä menettelyjä asiassa noudatetaan. Mikäli jäsenvaltio ei ole vielä vahvistanut asiaankuuluvaa menettelytapasäännöstöä, kansallisen tuomioistuimen on päätettävä, millaiset menettelytapasäännöt soveltuvat huomautusten esittämiseen asiasta, joka sillä on käsiteltävänä.

35. Menettelytapojen tulisi vastata tämän tiedonannon 10 kohdassa esitettyjä periaatteita. Ne merkitsevät muun muassa, että menettelytapasäännöt, joita on noudatettava esitettäessä huomautuksia perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä,

a) on laadittava yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisiksi ja erityisesti asian osapuolten perusoikeuksia kunnioittaviksi;

b) eivät saa tehdä huomautusten esittämistä kohtuuttoman vaikeaksi tai käytännössä mahdottomaksi (tehokkuusperiaate)(50) eivätkä ne

c) saa tehdä kyseisten huomautusten esittämistä vaikeammaksi kuin huomautusten esittäminen sellaisissa menettelyissä, joissa sovelletaan vastaavaa kansallista lainsäädäntöä (vastaavuusperiaate).

B. Kansalliset tuomioistuimet helpottamassa komission tehtävää EY:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanijana

36. Koska lojaalin yhteistyön velvoite merkitsee myös sitä, että jäsenvaltioiden viranomaiset auttavat eurooppalaisia toimielimiä saavuttamaan EY:n perustamissopimuksen tavoitteita(51), asetuksessa annetaan kolme esimerkkiä tällaisesta avusta: 1. niiden asiakirjojen toimittaminen, jotka ovat tarpeen asian arvioimiseksi silloin, kun komissio haluaa esittää huomautuksia (ks. 31 kohta), 2. perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamiseksi annettujen tuomioiden toimittaminen ja 3. kansallisten tuomioistuinten rooli komission tutkimuksissa.

1. Perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamiseksi annettujen tuomioiden toimittaminen

37. Asetuksen 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot toimittavat komissiolle jäljennöksen kaikista kansallisten tuomioistuinten kirjallisista tuomioista, joissa päätetään perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamisesta, viipymättä sen jälkeen, kun koko tuomio on annettu osapuolille tiedoksi kirjallisesti. Perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan soveltamisesta annettujen kansallisten tuomioiden ja niihin liittyvien kansallisissa tuomioistuimissa noudatettuja menettelyjä koskevien tietojen toimittaminen antaa komissiolle ensisijaisesti tilaisuuden saada hyvissä ajoin tiedot asioista, joita koskevien huomautusten esittäminen voi olla asianmukaista, mikäli joku osapuolista hakee tuomioon muutosta.

2. Kansallisten tuomioistuinten rooli komission tutkimuksissa

38. Kansallisilla tuomioistuimilla voi olla osuutensa myös komission tutkimuksissa, jotka koskevat yrityksiä ja yritysten yhteenliittymiä. Kansallisten tuomioistuimien rooli riippuu siitä, tehdäänkö tutkimuksiin liittyvät tarkastukset yrityksen tiloissa vai muualla.

39. Jos tarkastukset tehdään yritysten tiloissa, kansallinen lainsäädäntö voi edellyttää kansallisen tuomioistuimen lupaa, joka mahdollistaa kansalliselle täytäntöönpanoviranomaiselle komission avustamisen, jos kyseinen yritys vastustaa tarkastuksia. Lupaa voidaan pyytää myös turvaamistoimenpiteenä. Käsitellessään pyyntöä kansallisella tuomioistuimella on valtuudet tarkistaa, että komission tarkastuspäätös on pätevä ja että suunnitellut pakkokeinot eivät ole tarkastuksen kohteeseen nähden mielivaltaisia eivätkä liiallisia. Tarkistaessaan pakkokeinojen oikeasuhteisuutta kansallinen tuomioistuin voi pyytää komissiolta joko suoraan tai kansallisen kilpailuviranomaisen kautta yksityiskohtaisia selvityksiä erityisesti niistä syistä, joiden perusteella komissio epäilee perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan rikkomista, sekä epäillyn rikkomisen vakavuudesta ja asianomaisen yrityksen osallisuudesta(52).

40. Jos tarkastukset tapahtuvat muualla kuin yrityksen tiloissa, asetuksessa edellytetään kansallisen tuomioistuimen lupaa ennen kuin komission tällaisen tarkastuksen suorittamista koskeva päätös voidaan panna täytäntöön. Tällaisessa tapauksessa kansallinen tuomioistuin voi tarkistaa, että komission tarkastuspäätös on pätevä ja että pakkokeinot eivät ole mielivaltaisia eivätkä liiallisia ottaen huomioon erityisesti epäillyn rikkomisen vakavuuden, etsittyjen todisteiden tärkeyden, asianomaisen yrityksen osallisuuden sekä sen, että on kohtuullisen todennäköistä, että tarkastuksen kohdetta koskevia kirjanpito- ja liikeasiakirjoja säilytetään tiloissa, joihin lupaa pyydetään. Kansallinen tuomioistuin voi pyytää komissiolta joko suoraan tai kansallisen kilpailuviranomaisen välityksellä yksityiskohtaista selvitystä seikoista, joita tarvitaan, jotta se voi tarkistaa pakkokeinojen oikeasuhteisuuden(53).

41. Kansallinen tuomioistuin ei voi kummassakin 40 ja 41 kohdassa mainituista tapauksista kyseenalaistaa komission päätöksen lainmukaisuutta eikä tarkastuksen tarpeellisuutta eikä se voi vaatia tietoja komission hallussa olevista asiakirjoista(54). Lojaalin yhteistyön vaatimus edellyttää myös, että kansallinen tuomioistuin tekee päätöksensä kohtuullisessa ajassa, joka mahdollistaa komission tarkastuksen tehokkaan toteuttamisen(55).

IV LOPPUSÄÄNNÖKSET

42. Tämän tiedonannon julkaisemisen tarkoituksena on auttaa kansallisia tuomioistuimia soveltamaan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa. Tiedonanto ei ole kansallisia tuomioistuimia sitova eikä se vaikuta EU:n jäsenvaltioiden eikä luonnollisten tai oikeushenkilöiden yhteisön lainsäädännön mukaisiin oikeuksiin eikä velvollisuuksiin.

43. Tämä tiedonanto korvaa vuoden 1993 tiedonannon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamiseen liittyvästä yhteistyöstä kansallisten tuomioistuimien ja komission välillä(56).

(1) Perusteita, joiden mukaisesti arvioidaan, mitkä yksiköt voidaan katsoa EY:n perustamissopimuksen 234 artiklassa tarkoitetuiksi tuomioistuimiksi, on esitetty esimerkiksi asiassa C-516/99, Schmid (Kok. 2002, s. 4573, 34 kohta): "yhteisöjen tuomioistuin ottaa huomioon useita seikkoja, joita ovat muun muassa kyseisen toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen tuomiovallan pakottavuus, menettelyn kontradiktorisuus, toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuus".

(2) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1).

(3) Tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa (EUVL C ...). Tässä tiedonannossa "kansallisella kilpailuviranomaisella" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää asetuksen 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua viranomaista.

(4) Kansallisen tuomioistuimen toimivalta riippuu kansallisista, eurooppalaisista ja kansainvälisistä toimivaltasäännöistä. Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1) sovelletaan kaikkiin siviili- tai kauppaoikeuden alaan kuuluviin kilpailuasioihin.

(5) Ks. asetuksen 6 artikla.

(6) Ks. EY:n perustamissopimuksen 2 ja 3 artikla.

(7) Asia C-126/97, Eco Swiss (Kok. 1999, s. I-3055, 35-40 kohta).

(8) Yhdistetyt asiat C-430/93 ja C-431/93, van Schijndel (Kok. 1995, s. I-4705, 13-22 kohta).

(9) Asetuksen N:o EY 1/2003 johdanto-osan 8 kappaleen viimeisen virkkeen mukaisesti asetusta sovelletaan kansalliseen lainsäädäntöön, jossa säädetään rikosoikeudellisia rangaistuksia luonnollisille henkilöille, vain siltä osin kuin tällaiset rangaistukset ovat keino panna täytäntöön yrityksiin sovellettavat kilpailusäännöt.

(10) Asia T-24/90, Automec (Kok. 1992, s. II-2223, 85 kohta).

(11) Tarkempia tietoja vaikutuksesta kaupankäynnin käsitteeseen on asiasta julkaistussa tiedonannossa (EUVL C ...).

(12) Asetuksen 3 artiklan 1 kohta.

(13) Ks. myös tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta (EUVL C ...).

(14) Asia 14/68, Walt Wilhelm (Kok. 1969, s. 1) ja yhdistetyt asiat 253/78 ja 1-3/79, Giry ja Guerlain (Kok. 1980, s. 2327, 15-17 kohta).

(15) Asia 106/77, Simmenthal (Kok. 1978, s. 629, 21 kohta) ja asia C-198/01, Consorzio Industrie Fiammiferi (CIF) (Kok. 2003, 49 kohta).

(16) Kansallista tuomioistuinta voidaan esimerkiksi pyytää panemaan täytäntöön asetuksen 7-10, 23 tai 24 artiklan nojalla tehtyjä komission päätöksiä.

(17) Ks. esim. asia 5/88, Wachauf (Kok. 1989, s. 2609, 19 kohta).

(18) Yhdistetyt asiat C-215/96 ja C-216/96, Bagnasco (Kok. 1999, s. I-135, 50 kohta).

(19) Asia 63/75, Fonderies Roubaix (Kok. 1976, s. 111, 9-11 kohta) ja asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 46 kohta).

(20) Ks. myös 11-14 kohta EY:n kilpailusääntöjen rinnakkaisesta tai peräkkäisestä soveltamisesta kansallisissa tuomioistuimissa ja komissiossa.

(21) Asia 66/86, Ahmed Saeed Flugreisen (Kok. 1989, s. 803, 27 kohta) ja asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 50 kohta). Tähän tiedonantoon on liitetty luettelo komission kilpailupolitiikan alalla antamista suuntaviivoista, tiedonannoista ja asetuksista, erityisesti asetuksista, jotka koskevat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamista tietyntyyppisiin sopimuksiin, päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin. Komission päätökset, joissa sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa (vuoden 1964 jälkeen), ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://www.europa.eu.int/comm/ competition/antitrust/cases/.

(22) Yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra (Kok. 1995, s. I-4471, 32 kohta).

(23) Lisätietoja kansallisten tuomioistuinten mahdollisuudesta pyytää komissiolta lausuntoa on 27-29 kohdassa.

(24) Ks. lisätietoja huomautusten antamisesta 31-35 kohdassa.

(25) Asia 68/88, komissio v. Kreikka (Kok. 1989, s. 2965, 23-25 kohta).

(26) Korvausten hakemisesta yrityksen syyllistyttyä rikkomukseen katso asia C-453/99, Courage ja Crehan (Kok. 2001, s. 6297, 26 ja 27 kohta). Vahingonkorvauksista jäsenvaltion tai viranomaisen, joka on osa valtionhallintoa, syyllistyttyä rikkomukseen ja tällaiseen valtion vastuuseen sovellettavista ehdoista katso esimerkiksi yhdistetyt asiat C-6/90 ja C-9/90, Francovich (Kok. 1991, s. I-5357, 33-36 kohta); asia C-271/91, Marshall v. Southampton and South West Hampshire Area Health Authority (Kok. 1993, s. I-4367, 30, 34 ja 35 kohta); yhdistetyt asiat C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame (Kok. 1996, s. I-1029); asia C-392/93, British Telecommunications (Kok. 1996, s. I-1631, 39-46 kohta) ja yhdistetyt asiat C-178/94, C-179/94 ja C-188/94-190/94, Dillenkofer (Kok. 1996, s. I-4845, 22-26 ja 72 kohta).

(27) Ks. esim. asia 33/76, Rewe, (Kok. 1976, s. 1989, 5 kohta) ja asia 45/76, Comet, (Kok. 1976, s. 2043, 12 kohta) sekä asia 79/83, Harz, (Kok. 1984, s. 1921, 18 ja 23 kohta).

(28) Ks. esim. asia 33/76, Rewe (Kok. 1976, s. 1989, 5 kohta), asia 158/80, Rewe (Kok. 1981, s. 1805, 44 kohta), asia 199/82, San Giorgio (Kok. 1983, s. 3595, 12 kohta) ja asia C-231/96, Edis, (Kok. 1998, s. I-4951 36 ja 37 kohta).

(29) Asetuksen 11 artiklan 6 kohdan ja 35 artiklan 3 ja 4 kohdan säännökset yhdessä estävät perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamisen samanaikaisesti sekä komissiossa että kansallisessa tuomioistuimessa vain, jos tämä on nimetty kansalliseksi kilpailuviranomaiseksi.

(30) Asetuksen 16 artiklan 1 kohta.

(31) Komissio voi julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen asetuksen 7-10 artiklan mukaisen päätöksen tekemistä koskevan menettelyn aloittamisesta (ks. myös EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamisessa noudatettavista menettelyistä ... annetun komission asetuksen (EY) N:o .../04 2 artiklan 2 kohta, EUVL L ...). Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan menettelyn aloittaminen on komission sitova toimi, joka osoittaa sen aikovan tehdä päätöksen (asia 48/72, Brasserie de Haecht (Kok. 1973, s. 77, 16 kohta).

(32) Asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 53 kohta), yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra (Kok. 1995, s. I-4471, 34 kohta). Katso tätä aihetta koskevia lisätietoja tämän tiedonannon 21 kohdasta.

(33) Ks. asetuksen 16 artiklan 1 kohta sekä asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 47 kohta) ja asia C-344/98, Masterfoods (Kok. 2000, s. I-11369, 51 kohta).

(34) Asia 314/85, Foto-Frost (Kok. 1987, s. 4199, 12-20 kohta).

(35) Ks. asetuksen 16 artiklan 1 kohta ja asia C-344/98, Masterfoods (Kok. 2000, s. I-11369, 52 ja 57 kohta).

(36) Asia C-344/98, Masterfoods (Kok. 2000, s. I-11369, 58 kohta).

(37) Asia C-2/88 Imm., Zwartveld (Kok. 1990, s. I-3365, 16-22 kohta) ja asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 53 kohta).

(38) Ks. lisätietoja tällaisten kansallisten menettelytapasääntöjen yhdenmukaisuudesta yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden kanssa tämän tiedonannon 9 ja 10 kohdasta.

(39) Ks. lisätietoja näitä velvoitteista esim. tämän tiedonannon 22-25 kohdasta.

(40) Asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 53 kohta) ja yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra (Kok. 1995, s. I-4471, 34 kohta).

(41) Asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 53 kohta).

(42) Asia T-353/94, Postbank (Kok. 1996, s. II-921, 86 ja 87 kohta) ja asia 145/83, Adams (Kok. 1985, s. 3539, 34 kohta).

(43) Asia C-2/88, Zwartveld (Kok. 1990, s. I-4405, 10 ja 11 kohta) ja asia T-353/94, Postbank (Kok. 1996, s. II-921, 93 kohta).

(44) Asia C-2/88, Zwartveld (Kok. 1990, s. I-4405, 10 ja 11 kohta) ja asia C-275/00, First and Franex (Kok. 2002, s. I-10943, 49 kohta) sekä asia T-353/94, Postbank (Kok. 1996, s. II-921, 93 kohta).

(45) Ks. tämän tiedonannon 8 kohta.

(46) Asia C-234/89, Delimitis (Kok. 1991, s. I-935, 53 kohta) ja yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra (Kok. 1995, s. I-4471, 34 kohta).

(47) Asetuksen 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti tämä ei rajoita jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille niiden oman jäsenvaltion lainsäädännössä annettuja laajempia valtuuksia esittää tuomioistuimille huomautuksia.

(48) Vertaa asia 96/81, komissio v. Alankomaat (Kok. 1982, s. 1791, 7 kohta) ja asia 272/86, komissio v. Kreikka (Kok. 1988, s. 4875, 30 kohta).

(49) Ks. myös asetuksen 28 artiklan 2 kohta, jossa komissiota kielletään ilmaisemasta tietoja, jotka se on saanut ja jotka ovat salassa pidettäviä.

(50) Yhdistetyt asiat 46/87 ja 227/88, Hoechst (Kok. 1989, s. 2859, 33 kohta). Ks. myös asetuksen 15 artiklan 3 kohta.

(51) Asia C-69/90, komissio v. Italia (Kok. 1991, s. 6011, 15 kohta).

(52) Ks. asetuksen 20 artiklan 6-8 kohta ja asia C-94/00, Roquette Frères (Kok. 2002, s. 9011).

(53) Asetuksen 21 artiklan 3 kohta.

(54) Asia C-94/00, Roquette Frères (Kok. 2002, s. 9011, 39 ja 62-66 kohta).

(55) Ks. myös edellä 91 ja 92 kohta.

(56) EYVL C 39, 13.2.1993, s. 6.

LIITE

RYHMÄPOIKKEUKSIA KOSKEVAT KOMISSION ASETUKSET, TIEDONANNOT JA SUUNTAVIIVAT

Tämä luettelo on saatavilla päivitettynä myös Euroopan komission kilpailun pääosaston kotisivulla:

http://europa.eu.int/comm/ competition/antitrust/legislation/

A. Muut kuin toimialakohtaiset säännöt

1. Yleisluontoiset tiedonannot

- Komission tiedonanto merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta (EYVL C 372, 9.12.1997, s. 5)

- Komission tiedonanto vähämerkityksisistä sopimuksista, jotka eivät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla rajoita tuntuvasti kilpailua (de minimis -sopimukset) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL C 368, 22.12.2001, s. 13)

- Tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa tarkoitetusta kauppaan kohdistuvan vaikutuksen käsitteestä (EUVL C ...)

- Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta (EUVL C ...)

2. Vertikaaliset sopimukset

- Komission asetus (EY) N:o 2790/1999, annettu 22 päivänä joulukuuta 1999, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin (EYVL L 336, 29.12.1999, s. 21)

- Suuntaviivat vertikaalisista rajoituksista (EYVL C 291, 13.10.2000, s. 1)

3. Horisontaaliset yhteistyösopimukset

- Komission asetus (EY) N:o 2658/2000, annettu 29 päivänä marraskuuta 2000, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta erikoistumissopimusten ryhmiin (EYVL L 304, 5.12.2000, s. 3)

- Komission asetus (EY) N:o 2659/2000, annettu 29 päivänä marraskuuta 2000, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tutkimus- ja kehityssopimusten ryhmiin (EYVL L 304, 5.12.2000, s. 7)

- Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta horisontaalista yhteistyötä koskeviin sopimuksiin (EYVL C 3, 6.1.2001 s. 2)

4. Teknologian siirtoa koskevat lisenssisopimukset

- Asetus (EY) N:o ..., EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimusten ryhmiin (EUVL L ...)

- Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta teknologiansiirtosopimuksiin (EUVL L ...)

B. Toimialakohtaiset säännöt

1. Vakuutusala

- Komission asetus (EY) N:o 358/2003, annettu 27 päivänä helmikuuta 2003, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vakuutusalan sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin (EYVL L 53, 28.2.2003 s. 8)

2. Moottoriajoneuvoala

- Komission asetus (EY) N:o 1400/2002, annettu 31 päivänä heinäkuuta 2002, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla (EYVL L 203, 1.8.2002, s. 30)

3. Televiestintä- ja postiala

- Suuntaviivat Euroopan talousyhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta televiestintäalalla (EYVL C 233, 6.9.1991, s. 2)

- Komission tiedonanto kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla ja tiettyjen postipalveluja koskevien valtion toimenpiteiden täytäntöönpanemisesta (EYVL C 39, 6.2.1998, s. 2)

- Komission tiedonanto kilpailusääntöjen soveltamisesta telealan liittymäsopimuksiin - Puitteet, asian kannalta merkitykselliset markkinat ja periaatteet (EYVL C 265, 22.8.1998, s. 2)

- Komission ohjeet markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arvioimista varten sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevassa yhteisön sääntelyjärjestelmässä ( EYVL C 165, 11.7.2002, s. 6)

4. Liikenneala

- Komission asetus (ETY) N:o 1617/93 perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta aikataulujen yhteistä suunnittelua ja yhteensovittamista, yhteisen lentoliikenteen harjoittamista, neuvotteluja säännöllisen lentoliikenteen matkustaja- ja rahtimaksuista sekä lähtö- ja saapumisaikojen jakamista lentoasemilla koskevien sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin (EYVL L 155, 26.6.1993, s. 18)

- Selvennys komission suosituksiin kilpailusääntöjen soveltamiseksi uusiin liikenneinfrastruktuureihin liittyviin hankkeisiin (EYVL C 298, 30.9.1997, s. 5)

- Komission asetus (EY) N:o 823/2000, annettu 19 päivänä huhtikuuta 2000, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta linjaliikennettä harjoittavien varustamoiden sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin (konsortiot) (EYVL L 100, 20.4.2000, s. 24)

Luonnos: Komission tiedonanto kantelujen käsittelystä komissiossa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisesti

I. JOHDANTO JA TIEDONANNON AIHE

1. Asetuksella (EY) N:o 1/2003(1) luodaan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskeva rinnakkaisen toimivallan järjestelmä, johon kuuluvat komissio sekä jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet. Asetuksessa tunnustetaan erityisesti komission ja julkisina täytäntöönpanoviranomaisina toimivien kansallisten kilpailuviranomaisten sekä jäsenvaltioiden tuomioistuinten toisiaan täydentävät tehtävät; tuomioistuimet tekevät päätöksiä yksityisten asianosaisten välisissä oikeudenkäynneissä turvatakseen 81 ja 82 artiklasta johtuvat yksilön oikeudet(2).

2. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 mukaisesti julkiset täytäntöönpanoviranomaiset voivat keskittyä tutkimaan 81 ja 82 artiklan vakavaa rikkomista, jonka selville saaminen on usein vaikeaa. Viranomaiset ovat kuitenkin täytäntöönpanotoiminnassaan riippuvaisia markkinatoimijoiden ja kuluttajien toimittamista tiedoista.

3. Tämän vuoksi komissio haluaa rohkaista kansalaisia ja yrityksiä ilmoittamaan täytäntöönpanoviranomaisille epäillyistä kilpailusääntöjen rikkomisista. Rikkomisesta voidaan ilmoittaa komissiolle kahdella tavalla, joista ensimmäinen on asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan mukaisen kantelun tekeminen. Kantelujen on asetuksen N:o [...](3) 5-9 artiklan mukaisesti täytettävä tietyt vaatimukset.

4. Lisäksi on mahdollista toimittaa markkinatietoja joutumatta noudattamaan asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan nojalla tehdylle kantelulle asetettuja vaatimuksia. Komissio on luonut tätä tarkoitusta varten verkkosivuston, jolle kerätään kansalaisten ja yritysten sekä niiden yhteenliittymien sille toimittamia tietoja epäillyistä 81 ja 82 artiklan rikkomisista. Komissio voi aloittaa asian tutkinnan näiden tietojen perusteella(4). Epäiltyjä rikkomisia koskevat tiedot voidaan toimittaa verkkosivustolle, jonka osoite on

http://europa.eu.int/dgcomp/ info-on-anti-competitive-practices,

tai osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto B - 1049 Bruxelles/Brussel.

5. Tässä tiedonannossa pyritään antamaan ohjeita kansalaisille ja yrityksille, jotka etsivät ratkaisua epäiltyihin kilpailusääntöjen rikkomisiin käytettävissä olevien toimintatapojen avulla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1/2003 ja komission asetuksen N:o [...] soveltamista yhteisöjen tuomioistuimissa. Tiedonannon kaksi pääosaa ovat seuraavat:

- Osassa II annettavilla tiedoilla pyritään helpottamaan päätöksen tekemistä siitä, kannattaisiko asiasta tehdä kantelu komissiolle vai olisiko se parempi saattaa kansallisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Lisäksi tässä osassa kerrataan periaatteet, joita sovelletaan komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten väliseen työnjakoon asetuksen (EY) N:o 1/2003 mukaisessa täytäntöönpanojärjestelmässä ja jotka määritetään tiedonannossa(5) yhteistyöstä kansallisten kilpailuviranomaisten verkostossa.

- Osassa III annetaan tietoja menettelytavasta, jota komissio soveltaa käsitellessään asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kanteluja.

6. Tässä tiedonannossa ei käsitellä seuraavia tilanteita:

- jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan nojalla tekemät kantelut;

- kantelut, joissa komissiota pyydetään toteuttamaan jäsenvaltioon kohdistuvia toimenpiteitä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan sekä 81 ja 82 artiklan nojalla;

- valtiontukia koskevaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaan liittyvät kantelut; ja

- kantelut, joita komissio voi tehdä EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla jäsenvaltion jätettyä täyttämättä sille perustamissopimuksen mukaan kuuluvan jäsenyysvelvoitteen(6).

II. EPÄILTYJÄ 81 JA 82 ARTIKLAN RIKKOMISIA KOSKEVIEN KANTELUJEN TEKEMISEKSI KÄYTETTÄVISSÄ OLEVAT MAHDOLLISUUDET

A. Asetuksella (EY) N:o 1/2003 luodun uuden täytäntöönpanojärjestelmän mukaiset kantelut

7. Kantelija voi kantelun luonteesta riippuen tehdä kantelun joko kansalliselle tuomioistuimelle tai julkisena täytäntöönpanoviranomaisena toimivalle kilpailuviranomaiselle. Tässä luvussa annetaan mahdollisille kantelijoille tietoja, joiden perusteella niiden olisi kyettävä tekemään perusteltu päätös siitä, olisiko niiden syytä kääntyä komission, jäsenvaltion kilpailuviranomaisen vai kansallisen tuomioistuimen puoleen.

8. Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on turvata yksilön oikeudet, mikä velvoittaa ne tekemään päätöksen kaikista niiden ratkaistaviksi saatetuista asioista. Julkisilla täytäntöönpanoviranomaisilla ei kuitenkaan ole resursseja tutkia kaikkia kanteluja vaan niiden on määriteltävä asioiden käsittelyn painopisteet. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että komissio, jonka tehtävänä on EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan nojalla huolehtia perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa määrättyjen periaatteiden soveltamisesta, vastaa yhteisön kilpailupolitiikkaa koskevien suuntaviivojen määrittelystä ja täytäntöönpanosta, ja suorittaakseen tämän tehtävän tehokkaasti sillä on oikeus asettaa sen käsiteltäväksi saatetut kantelut tärkeysjärjestykseen(7).

9. Asetuksella (EY) N:o 1/2003 annetaan komission ohella jäsenvaltioiden tuomioistuimille ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille valtuudet soveltaa 81 ja 82 artiklaa kokonaisuudessaan. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 yhtenä päätavoitteena on saada jäsenvaltioiden tuomioistuimet ja kilpailuviranomaiset osallistumaan tehokkaasti 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanoon(8).

10. Lisäksi asetuksen (EY) N:o 1/2003 3 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja kilpailuviranomaisten on sovellettava 81 ja 82 artiklaa kaikkiin sopimuksia ja menettelytapoja koskeviin asioihin, jotka voivat vaikuttaa kansallisen kilpailulainsäädännön soveltamisalaan kuuluvaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi asetuksen 11 ja 15 artiklalla luodaan erilaisia järjestelyjä, joiden avulla jäsenvaltioiden tuomioistuimet ja kilpailuviranomaiset voivat tehdä komission kanssa yhteistyötä 81 ja 82 artiklan soveltamisessa.

11. Tämän uuden lainsäädäntökehyksen avulla komissio aikoo kohdentaa täytäntöönpanoon liittyvät resurssinsa uudelleen noudattaen seuraavia periaatteita:

- etusija annetaan yhteisön kilpailusääntöjen täytäntöönpanolle asioissa, jotka parhaiten soveltuvat komission käsiteltäviksi(9), ja resurssit keskitetään vakavimpiin rikkomisiin(10);

- käsitellään asioita, joihin komission olisi kohdistettava toimenpiteitä yhteisön kilpailupolitiikan määrittelemiseksi ja/tai 81 ja 82 artiklan johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.

B. Yksityisen ja julkisen täytäntöönpanon toisiaan täydentävät tehtävät

12. Yhteisön tuomioistuimet ovat johdonmukaisesti katsoneet, että kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on turvata 81 artiklan 1 kohdan ja 82 artiklan välittömän oikeusvaikutuksen luomat yksilön oikeudet(11).

13. Ainoastaan kansalliset tuomioistuimet voivat päättää sopimusten pätevyydestä tai pätemättömyydestä ja vain niillä on perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan rikkomistapauksissa oikeus myöntää vahingonkorvauksia yksityishenkilölle. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jokainen kansalainen voi hakea korvausta kilpailua rajoittavan tai vääristävän sopimuksen tai toimintatavan aiheuttamasta vahingosta, jotta yhteisön kilpailusääntöjen tehokkuus varmistetaan täysimääräisesti. Kansallisissa tuomioistuimissa käsiteltävät vahingonkorvauskanteet voivat merkittävällä tavalla edistää tehokkaan kilpailun ylläpitämistä yhteisössä, koska niillä yritykset voidaan saada luopumaan kilpailua rajoittavien sopimusten ja menettelytapojen toteuttamisesta tai soveltamisesta(12).

14. Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 otetaan nimenomaisesti huomioon se, että kansallisilla tuomioistuimilla on keskeinen rooli EY:n kilpailusääntöjen soveltamisessa(13). Koska asetuksessa annetaan 81 artiklan 3 kohdan soveltamista koskevat valtuudet myös kansallisille tuomioistuimille, se poistaa yrityksiltä mahdollisuuden viivästyttää asian käsittelyä kansallisissa tuomioistuimissa komissiolle tehtävällä ilmoituksella ja kumoaa siten yhden niistä esteistä, jotka haittasivat yksityisen kanteen nostamista vielä asetuksen N:o 17(14) voimassaolojaksolla.

15. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklan 1 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää komissiolta lausuntoja tai tietoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten tuomioistuinten oikeutta tai velvollisuutta esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan mukaisesti. Tällä säännöksellä pyritään helpottamaan 81 ja 82 artiklan soveltamista kansallisissa tuomioistuimissa(15).

16. Asian käsittelemisestä kansallisissa tuomioistuimissa koituu kantelijalle seuraavia etuja:

- Kansalliset tuomioistuimet voivat määrätä korvauksia vahingoista, joita 81 tai 82 artiklan rikkominen on aiheuttanut.

- Kansalliset tuomioistuimet voivat tehdä päätöksiä maksuvaatimuksista tai sopimusvelvoitteista, jotka perustuvat sopimukseen, jonka kyseiset tuomioistuimet tutkivat 81 artiklan mukaisesti.

- Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on soveltaa 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua siviilioikeudellista mitätöintiseuraamusta yksilöiden välisiin sopimussuhteisiin(16). Erityisesti ne voivat arvioida sovellettavan kansallisen lainsäädännön valossa tiettyjen sopimusehtojen pätemättömyyden soveltamisalaa ja seurauksia 81 artiklan 2 kohdan nojalla ottaen erityisesti huomioon kaikki muut sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat asiat(17).

- Kansalliset tuomioistuimet soveltuvat yleensä komissiota paremmin välitoimien määräämiseen(18).

- Kansallisissa tuomioistuimissa on mahdollista yhdistää yhteisön kilpailulainsäädäntöön perustuva vaatimus kansalliseen lain