KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLEKEMIKAALIEN TURVALLISTA KÄYTTÖÄ KOSKEVASTA TIEDONANNOSTA /* COM/2012/0630 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE KEMIKAALIEN TURVALLISTA KÄYTTÖÄ KOSKEVASTA TIEDONANNOSTA (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) Sanasto ECHA Euroopan kemikaalivirasto CLP asetus (EY) N:o 1272/2008 aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta GHS kemikaalien maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu luokitus- ja merkintäjärjestelmä (Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals) REACH asetus (EY) N:o 1907/2006 kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista 1. Johdanto Euroopan unioni on kehittänyt järjestelmiä, joilla annetaan tietoa kemikaalien vaarallisista ominaisuuksista ja valvontatoimenpiteistä – aineiden osalta vuodesta 1967[1] lähtien ja seosten osalta (joista käytettiin aiemmin nimitystä ”valmisteet”) vuodesta 1988[2] lähtien. Muissa maissa käytetyt luokittelujärjestelmät olivat kuitenkin erilaisia eivätkä aina yhteensopivia keskenään, mikä edellytti usein samalle kemikaalille monia pakkausmerkintöjä ja käyttöturvallisuustiedotteita. Sen vuoksi Yhdistyneiden kansakuntien vuoden 1992 ympäristö- ja kehityskonferenssissa esitettiin kansainvälinen mandaatti vaaraluokituksen yhdenmukaistamiseksi vuoteen 2000 mennessä. Tämän tuloksena kemikaalien maailmanlaajuisesti yhdenmukaistetun luokitus- ja merkintäjärjestelmän (GHS) ensimmäinen versio hyväksyttiin vuonna 2002 ja julkaistiin seuraavana vuonna. Sen jälkeen GHS on saatettu ajan tasalle kahden vuoden välein. GHS on YK:n järjestelmä, jolla tunnistetaan kemikaalien vaarat ja annetaan käyttäjille tietoa näistä vaaroista standardoiduilla symboleilla (varoitusmerkit), pakkausmerkinnöissä olevilla lausekkeilla ja käyttöturvallisuustiedotteilla. Nk. CLP-asetus on EU:n asetus[3] aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta. Sillä linjataan kemikaalien luokitusta, merkintöjä ja pakkauksia koskevaa aiempaa EU:n lainsäädäntöä GHS:n mukaiseksi. CLP-asetuksen tarkoituksena on parantaa ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua niin, että samalla varmistetaan kemiallisten aineiden ja seosten vapaa liikkuvuus, parannetaan kilpailukykyä ja edistetään innovaatioita. CLP-asetus tuli voimaan 20. tammikuuta 2009. Asetuksen mukaan määräaika, johon mennessä aineiden luokitus on saatettava uusien sääntöjen mukaiseksi, oli 1. joulukuuta 2010. Seosten osalta määräaika on 1. kesäkuuta 2015. CLP-asetuksella korvataan aiemmat aineiden luokitusta, merkintöjä ja pakkaamista koskevat säännöt (direktiivi 67/548/ETY) ja valmisteita koskevat nykyiset säännöt (direktiivi 1999/45/EY) siirtymäkauden jälkeen. CLP-asetuksen 34 artiklassa säädetään seuraavaa: 1. Viimeistään 20 päivänä tammikuuta 2012 kemikaalivirasto tekee tutkimuksen, joka koskee tietojen antamista yleisölle aineiden ja seosten turvallisesta käytöstä sekä mahdollista lisätietojen tarvetta varoitusetiketeissä. Tutkimusta tehtäessä kuullaan toimivaltaisia viranomaisia ja sidosryhmiä ja hyödynnetään mahdollisuuksien mukaan asiaan liittyviä parhaita käytäntöjä. 2. Komissio toimittaa 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen perusteella laatimansa kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja, mikäli se on tarpeen, esittää säädösehdotuksen tämän asetuksen muuttamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän osaston merkintöjä koskevia säännöksiä. Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) on arvioinut Euroopan laajuisen Eurobarometrikyselyn tulokset sekä riskien ymmärtämistä käsittelevän tarkemman ja kohdennetumman tutkimuksen tulokset. Tämän perusteella ECHA on julkaissut oman tutkimuksensa CLP-asetuksen 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti 20. tammikuuta 2012. Tämä kertomus perustuu ECHA:n 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti tekemään tutkimukseen. 2. Tutkimus kemikaaleja koskevien tietojen antamisesta kansalaisille CLP-asetuksella sisällytetään EU:n lainsäädäntöön luokitusta ja merkintöjä koskevat säännöt, joista on sovittu YK:n tasolla. Perusperiaatteet ovat itse asiassa varsin lähellä EU:n aiempaa lainsäädäntöä. Asetuksessa edellytetään, että yritykset luokittelevat, merkitsevät ja pakkaavat vaaralliset kemikaalit asianmukaisesti ennen markkinoille saattamista. CLP-asetuksen mukaan kemikaalien vaaroista[4] ilmoittaminen merkintöjen kautta on tärkein tapa tiedottaa kansalaisille kemikaalien turvallisesta käytöstä. CLP-asetuksen mukainen aineiden vaaramerkintä käsittää seuraavat tekijät: a) varoitusmerkki (esitetty CLP-asetuksen liitteessä V), joka on tarkoitettu graafiseksi merkinnäksi, jossa on symboli ja muita graafisia osia ja jonka tarkoituksena on antaa erityistä tietoa kyseisestä vaarasta; b) huomiosana, joka ilmaisee vaaran vakavuuden suhteellisen tason lukijan varoittamiseksi mahdollisesta vaarasta (kuten ”Varoitus” tai ”Vaara”); c) turvalauseke, joka kuvaa suositeltavia toimenpiteitä sellaisten haitallisten vaikutusten vähentämiseksi tai estämiseksi, jotka aiheutuvat altistumisesta vaaralliselle aineelle tai seokselle sen käytön tai hävittämisen yhteydessä (turvalausekkeet on standardoitu ja määritellään CLP-asetuksen liitteessä IV); d) vaaralauseke, joka määrittää vaarallisen aineen tai seoksen vaarojen luonteen, tarvittaessa myös vaaran asteen (vaaralausekkeet on standardoitu ja määritellään CLP-asetuksen liitteessä IV). Kemikaalivirasto teki CLP-asetuksen 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti tutkimuksen, joka koskee tietojen antamista yleisölle aineiden ja seosten turvallisesta käytöstä sekä mahdollista lisätietojen tarvetta pakkausmerkinnöissä. Tutkimuksen perustana oli kaksi asiakirjaa: a) vuonna 2010 tehty Eurobarometrikysely, jossa tutkittiin, miten Euroopan kansalaiset ymmärtävät pakkausmerkintöjä ja niihin liittyviä varoitusmerkkejä. Kyselyyn osallistui yli 26 000 kansalaista kaikista jäsenvaltioista, ja sen vuonna 2011 julkistettujen tulosten katsottiin edustavan EU:n 500 miljoonan kansalaisen näkemyksiä. b) vuonna 2011 tehty kvalitatiivinen lisätutkimus, jonka suoritti riskien havainnointiin, tutkimukseen ja analyysiin erikoistunut eurooppalaisista tutkijoista koostunut asiantuntijaryhmä, jotta saataisiin lisätietoja kansalaisten käsityksistä ja yksilöllisistä käyttäytymismalleista. Tutkimus koostui yli 240 kansalaisen haastatteluista kolmessa jäsenvaltiossa, ja sillä pyrittiin tuomaan esiin, miten ihmiset arvioivat kemiallisia tuotteita ja miten nämä arviot liittyvät turvallisuuden kannalta oleelliseen käyttäytymiseen. ECHA toimitti 20. tammikuuta 2012 tutkimusta (Study on the Communication on Safe Use of Chemicals to the General Public[5]) koskevan kertomuksensa komissiolle. Tämän kertomuksen seuraavissa kohdissa esitetään tiivistelmä tutkimuksen tärkeimmistä havainnoista, vertaillaan niitä muihin samankaltaisiin kansainvälisesti tunnustettujen organisaatioiden (mm. YK, UNITAR) raportteihin ja tehdään päätelmiä siitä, onko CLP-asetuksen muuttaminen perusteltua vai ei. 3. Päätelmät kemikaaleja koskevien tietojen antamisesta kansalaisille 3.1. CLP-asetuksen mukaisten varoitusmerkkien ja muiden pakkausmerkintöjen tunnistaminen ja ymmärtäminen ECHA:n tutkimusta varten tehdyissä kyselyissä korostettiin, että uusien varoitusmerkkien tunnistaminen ja ymmärtäminen vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä ja että yleisesti ottaen kemiallisen tuotteen käyttöön liittyviä turvallisuustoimenpiteitä ymmärretään heikosti. Kyselyiden mukaan useimmat vastaajat katsoivat saaneensa tietoa kemiallisiin tuotteisiin liittyvistä vaaroista vain kohtuullisesti tai riittämättömästi. Eurobarometrikyselyssä kävi erityisesti ilmi, että koko EU:ssa yleisin tapa sen määrittämiseksi, onko kemikaali vaarallinen, on lukea turvallisuusohjeet. Tämä on vahvistettu kaikkein vaarallisimpina pidettyjen tuotteiden, kuten torjunta-aineiden ja hyönteismyrkkyjen osalta (50 % vastaajista ilmoitti lukevansa aina turvaohjeet ennen näiden tuotteiden käyttöä). Sitä vastoin muissa tuoteryhmissä, kuten autonhoitotuotteissa ja kotitalouksien pesuaineissa, vain alle kolmannes vastaajista ilmoitti lukevansa turvaohjeet ennen käyttöä. Toisessa riskien ymmärtämistä koskevassa tutkimuksessa korostettiin, että korrelaatio riskien ymmärtämisen ja turvallisuuskäyttäytymisen välillä on melko alhainen. Tämä tarkoittaa sitä, että riskien ymmärtäminen sinällään ei ole riittävä kannustin turvalliseen käyttäytymiseen. Emotionaalisella käyttäytymisellä ja aiemmilla kokemuksilla näyttää olevan paljon suurempi merkitys. ECHA:n tutkimuksessa käsitellyistä kahdesta edellä mainitusta kyselystä saadun palautteen perusteella kansalaiset tunnistavat hyvin jotkin uusista varoitusmerkeistä (ks. kuva 1), toisia taas eivät. On tärkeää muistaa, että monet CLP-asetuksella käyttöön otetuista uusista varoitusmerkeistä ovat hyvin samanlaisia kuin aiempaan EU-lainsäädäntöön perustuvat nykyiset merkit; joidenkin ainoa näkyvä ero on taustaväri (oranssi vanhoissa ja valkoinen uusissa merkinnöissä) ja muoto (neliö vanhoissa ja punainen vinoneliö uusissa merkeissä). Kuva 1: Uusi CLP-asetuksen mukainen ja sitä edeltävä syttyvyyttä koskeva varoitusmerkki, jonka kansalaiset tunnistivat erittäin hyvin (yli 80 %). Vastaavasti sellaisten varoitusmerkkien, joilla on samankaltainen edeltäjä, merkitys ymmärretään usein oikein (ks. kuva 2). Kuva 2: Uusi CLP-asetuksen mukainen ja sitä edeltävä räjähteitä koskeva varoitusmerkki, jonka kansalaiset tunnistivat erittäin hyvin (yli 80 %). Ei ole yllättävää, että kansalaiset hädin tuskin tunnistavat tai ymmärtävät CLP-asetuksen mukaisia uusia varoitusmerkkejä, joilla ei ole vastaavaa edeltäjää aiemmassa EU-lainsäädännössä (ks. kuva 3). Kuva 3: Uusi CLP-asetuksen mukainen varoitusmerkki ”Vakava terveysvaara”, jota ei ole esiintynyt aiemmin, tunnistetaan ja ymmärretään erittäin heikosti kansalaisten parissa (20 % ja 12 %). Joissakin erityistapauksissa tulokset olivat melko yllättäviä: uusi huutomerkki-varoitusmerkki (ks. kuva 4) oli tuttu 59 prosentille haastatelluista, vaikka sillä ei ollut vastaavaa edeltäjää EU:n järjestelmässä. Sen merkityksen (terveysvaara)[6] ymmärsi kuitenkin vain 11 prosenttia haastatelluista. pääkallon ja ristikkäiset luut sisältävän varoitusmerkin (ks. kuva 5) merkityksen ymmärsi vain kolmannes haastatelluista, kun taas muissa tutkimuksissa[7] merkin näytti ymmärtävän huomattavasti suurempi osa haastatelluista. Kuva 4: Uusi CLP-asetuksen mukainen terveysvaaran varoitusmerkki, jonka tunnisti 59 prosenttia mutta ymmärsi vain 11 prosenttia kansalaisista. Kuva 5: Uusi CLP-asetuksen mukainen välitöntä myrkyllisyyttä osoittava varoitusmerkki ja aiempi varoitusmerkki, jonka kansalaiset ymmärsivät heikosti (33 %). Huomiosanojen osalta Eurobarometri-kyselyssä osoitettiin, että useimmat EU:n kansalaiset pitivät sanaa ”vaara” yleensä vahvempana kuin sanaa ”varoitus”. Muutamissa jäsenvaltioissa tulokset olivat kuitenkin erilaiset, mikä osoittaa, että huomiosanojen standardointi ja kääntäminen kaikissa 27:ssa EU:n jäsenvaltiossa, joissa on monia eri kieliä, on edelleen haasteellista. Vaaralausekkeiden ja turvalausekkeiden ymmärtämisestä ei saatu mitään suoria tuloksia. Koska nämä tekijät ovat tärkeitä tiedotettaessa vaaroista, lisätutkimuksissa olisi arvioitava myös vaaralausekkeiden ja turvalausekkeiden ymmärtämisen tasoa. 3.2 Tietoisuutta lisäävien ja valistustoimien tarve Ensimmäinen selvä tulos CLP-asetuksen mukaisten varoitusmerkkien tunnistamis- ja ymmärtämistasoista on se, että tietoisuuden lisäämiseen tähtääviä toimia tarvitaan, jotta saataisiin parannettua uusien CLP-asetuksen mukaisten merkintöjen tunnistamista ja ymmärtämistä kansalaisten parissa. Olisi kuitenkin huomattava, että uudet merkinnät ovat tällä hetkellä pakollisia vain kemiallisten aineiden osalta, kun taas useimmat yleisesti myynnissä olevat kemialliset tuotteet ovat itse asiassa seoksia, joihin CLP-asetusta sovelletaan vasta 1. kesäkuuta 2015 lähtien. On kuitenkin tärkeää lisätä yleistä tietoisuutta ja edistää vaaramerkintöjen ja niihin liittyvien turvallisuustoimenpiteiden ymmärtämistä. ECHA:n tutkimuksen päätelmien mukaan tiedotustoiminnassa on otettava huomioon kansalliset vaaratilanteiden havaitsemiseen liittyvät mallit ja se olisi suunnattava yleisesti kansalaisille samoin kuin erityisille kohderyhmille, kuten perheille, yhden hengen kotitalouksille tai koululaisille, käyttäen erilaisia keinoja (esim. verkkosivut, lehtiset, audiovisuaalinen materiaali). Itse asiassa näkemykset tiettyihin kemikaaleihin liittyvistä vaaroista ovat hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa ja myös eri väestöryhmissä saman jäsenvaltion sisällä. Tämän vuoksi tiedotus- ja valistustoimissa on käsiteltävä eri jäsenvaltioiden kansalaisia eri tavoin ottaen huomioon kieliesteet ja asianmukaiset viestintäkanavat, esim. älykkäät mediasovellukset ja sosiaalinen media. Yleisesti ottaen toimet olisi kohdennettava seuraavasti: päivitetään kansalaisten tietoja uusista varoitusmerkeistä ja huomiosanoista / tehdään niistä tutumpia kansalaisille; kannustetaan kansalaisia lukemaan pakkausmerkintöjä ja tutkimaan varoitusmerkkejä, vaaralausekkeita ja turvalausekkeita tietoisuuden lisäämiseksi; tiedotetaan vaarallisten tuotteiden väärän käsittelyn mahdollisista seurauksista, jotta vähennetään väärää turvallisuudentunnetta. Tiedotustoimet on räätälöitävä asiaan liittyvien julkisten ja yksityisten tahojen institutionaalisten valmiuksien ja käytettävissä olevien resurssien mukaisesti. Toimet on myös mukautettava eri toimintaympäristöihin niin, että käytössä on erilaisia kohdennettuja viestejä esimerkiksi myyntipisteitä, julkisia kokoontumistiloja, kouluja tai koteja varten. Kohderyhmistä lapset ovat luultavasti yksi herkimmistä, ja lapsille olisi tiedotettava hyvin tuotteiden vaaroista. On laadittava erityistä opetusmateriaalia kouluissa jaettavaksi (joissakin jäsenvaltioissa ollaankin jo toteuttamassa tällaisia toimia[8]). Tutkimuksen valmistelun ja laatimisen yhteydessä ECHA kuuli kattavasti viraston riskiviestintäverkostoa, joka perustettiin syksyllä 2008. Verkoston yhtenä tehtävänä on luoda mekanismi, jonka avulla voidaan vaihtaa tietoja, kokemuksia, tapaustutkimuksia ja hyviä käytäntöjä niiden parissa, jotka ovat vastuussa riskiviestinnän koordinoinnista REACH-järjestelmästä vastaavien toimivaltaisten viranomaisten parissa ja ECHA:ssa. Näin ollen verkosto voi auttaa täyttämään kemikaalien riskejä ja turvallista käyttöä koskevat viestintätarpeet kansalaisiin nähden välttämällä viranomaisten ristiriitaisia viestejä ja vahvistamalla parhaat toimintatavat riskiviestinnässä. Lisäksi kemikaalivirastolla on säännölliset yhteydet jäsenvaltioiden toimivaltaisiin viranomaisiin ja niiden CLP-asetuksen asiantuntijoihin, ja se avustaa kansallisia CLP-neuvontapalveluja (kansallisten REACH- ja CLP-neuvontapisteiden HelpNet-verkoston kautta), minkä ansiosta sillä on hyvät mahdollisuudet tukea ja koordinoida CLP-asetukseen liittyvää tiedotustoimintaa. 3.3. Tuotteen ulkonäkö ja vaaroista tiedottaminen pakkausmerkinnässä ECHA:n tutkimuksessa kävi ilmi, että kemiallisten tuotteiden vaaroihin liittyvät viestit, jotka mainitaan nimenomaisesti pakkauksessa tai käyvät selvästi siitä ilmi, voivat ohittaa CLP-asetuksen mukaiseen pakkausmerkintään sisältyvät viestit. Esimerkiksi kaikki seuraavat tekijät voivat vaikuttaa merkittävästi käsitykseen vaarasta: · pakkauksen muoto ja väri (esim. punainen/musta vs. vihreä/valkoinen); · ”viattomuuteen” liittyvien visuaalisten tekijöiden esiintyminen tuotteessa (esim. kuva lapsesta, äidistä, kukasta, puusta); · tuotemerkin tunnistaminen ja arvostus; · tuotteen pitäminen enemmän ”luonnollisena” kuin teollisena moniselitteisten visuaalisten tekijöiden vuoksi (esim. villieläin- tai metsäaihe). ECHA:n tutkimuksessa suositellaan, että tuotannonalaa olisi kannustettava saattamaan tuotteen ulkonäkö ja pakkaus vastaamaan paremmin pakkausmerkinnöissä annettavia vaaratietoja ja hyödyntämään käyttäytymiseen vaikuttavia tekijöitä, joilla vahvistetaan pakkausmerkinnän sanomaa, jotta edistettäisiin kuluttajien turvallista käyttäytymistä. ECHA:n mukaan houkutteleva pakkaus ei saisi vaikuttaa kuluttajaan niin, että hän jättää huomiotta tai suhtautuu liian kevyesti varoituksiin, joista on tehty pakollisia CLP-asetuksella. Tämän vuoksi toimet, joilla pyritään yhdenmukaistamaan pakkauksen ulkomuotoon ja pakkausmerkinnän sisältöön liittyvät ”viestit” tuotteiden vaarasta, voivat olla mahdollinen keino lisätä tietoa kemikaalien turvallisesta käytöstä ja parantaa siihen liittyvää käyttäytymistä. Viranomaiset, valmistajat ja jakelijat voisivat – vapaaehtoisten julkisen ja yksityisen sektorin yhteisten toimien kautta – pyrkiä edistämään tähän liittyvää itsesääntelyä (on huomattava, että käynnissä on jo joitakin aloitteita, joissa tuotannonala on sitoutunut vapaaehtoisiin tiedotuskampanjoihin kuluttajien tietoisuuden lisäämiseksi ja tuotteiden turvallisen käytön edistämiseksi).[9] Lopuksi olisi vielä otettava huomioon, että aiemmissa tutkimuksissa, joissa on käsitelty kuluttajien käsityksiä vaaramerkinnöistä, on havaittu, että jos pakkausmerkinnöissä annetaan liian paljon tietoa kaikista mahdollisista vaaroista, kuluttajat eivät pysty keskittymään näihin tietoihin.[10] Sitä vastoin varoitukset, joissa keskitytään erityisiin vaaroihin (kuten varoitusmerkit), voivat olla tehokkaampia ja näin ollen parantaa kuluttajansuojaa. Tämän vuoksi mahdollisissa muutoksissa pakkausmerkintöjä koskeviin vaatimuksiin olisi keskityttävä sisällön yksinkertaistamiseen ja ulkoasun parantamiseen, eikä pitäisi ehdottaa muiden tietojen lisäämistä. 3.4. Uusi analyysi vuoden 2015 jälkeen Kuten edellä on esitetty, molemmista kyselyistä saatiin palautetta tärkeimpien riskiviestintätekijöiden ja yksittäisten CLP-varoitusmerkkien tunnistamisesta ja ymmärtämisestä (tai sen puutteesta). Nämä tulokset osoittavat, että joitakin varoitusmerkkejä ei juurikaan tunneta tai ymmärretä. Tämä ei ole yllättävää, kun otetaan huomioon, että CLP-asetuksen III ja IV osaston säännökset, jotka koskevat vaaraviestintämerkintöjä ja pakkausmerkintöjä, tulivat yksittäisten aineiden osalta voimaan vasta 1. joulukuuta 2010 (ks. CLP-asetuksen 62 artikla). Lisäksi valtaosa kemiallisista tuotteista, joita kuluttajat käyttävät, ovat itse asiassa seoksia, jotka sisältävät useita aineita. CLP-asetuksen säännökset ovat seosten osalta pakollisia vasta 1. kesäkuuta 2015 lähtien. Siirtymäkauden aikana seoksiin sovelletaan edelleen aiempaa varoitusmerkkejä ja vaaramerkintöjä koskevaa järjestelmää (direktiivi 1999/45/EY). Kuluttajat näkevät näin ollen edelleen pääasiassa vanhoja varoitusmerkkejä ostamissaan kemiallisissa tuotteissa. Koska CLP-asetuksen 34 artiklan 1 kohdassa asetetaan määräajaksi 20. tammikuuta 2012, ECHA:n tutkimus oli tehtävä jonkin verran ennenaikaisesti, kun Eurobarometrikyselyä oltiin tuolloin jo tekemässä (marras- ja joulukuun välillä 2010), eivätkä kuluttajat olleet hädin tuskin nähneet uusia varoitusmerkkejä käytännössä. Kun kvalitatiivinen tutkimus käynnistettiin (heinäkuussa 2011) lisätietojen keräämiseksi, velvoite käyttää CLP-asetuksen mukaisia varoitusmerkkejä aineiden pakkausmerkinnöissä oli ollut voimassa alle vuoden ja seosten pakkausmerkinnät olivat lähes yksinomaisesti aiemman lainsäädännön mukaisia. Tästä syystä vaikuttaa asianmukaiselta arvioida uudelleen, miten Euroopan kansalaiset ymmärtävät merkkejä myöhemmin, kun kokemukset varoitusmerkeistä ovat lisääntyneet; mieluiten sen jälkeen, kun CLP-asetuksen mukaiset varoitusmerkit ovat tulleet pakollisiksi myös seosten osalta. Uusi analyysi uusien varoitusmerkkien vaikutuksesta EU:n kansalaisten käyttäytymistapoihin ja niiden ymmärtämisestä olisi toteutettava joskus kesäkuun 2015 jälkeen. 4. Päätelmät CLP-asetuksen 34 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehdyn ECHA:n tutkimuksen ja muiden samaa aihetta käsittelevien tutkimusten tulosten perusteella voidaan todeta, että muutoksia CLP-asetuksen mukaisiin varoitusmerkkeihin ei suositella, koska on hyödyllisempää antaa kansalaisille mahdollisuus tottua uuteen maailmanlaajuiseen järjestelmään ja parantaa jatkuvasti yleistä tietämystä kemikaalien aiheuttamista vaaroista ja kannustaa erityisesti kotitalouksissa käytettävien kemikaalien turvallisempaa käyttöä. Kun lisäksi otetaan huomioon, että ehdotettu muutos CLP-asetuksen mukaisiin varoitusmerkkeihin edellyttäisi YK:n puitteissa monenvälisesti vahvistettujen GHS-määräysten uudelleenneuvottelua, pakkausmerkintöjen muuttamisesta ei tällä hetkellä olisi mitään hyötyä. Sen sijaan tässä vaiheessa toiminnan painopiste on kiinnitettävä tiedon ja tietämyksen lisäämiseen. Näin ollen komissio katsoo, että tässä vaiheessa CLP-asetusta muuttava lainsäädäntöehdotus ei ole perusteltu ja suosittaa seuraavia toimia: valmistellaan ja toteutetaan tietoisuutta lisääviä toimia, joilla parannetaan kemikaalien turvallista käyttöä EU:n kansalaisten parissa ja joiden koordinoinnista ja edistämisestä vastaisivat ECHA:n riskiviestintä- ja neuvontapalveluverkostot; määräaikana olisi hyvä pitää määräaikaa, jolloin CLP-asetuksen mukaisia pakkausmerkintävelvoitteita ryhdytään soveltamaan kemikaaliseoksiin (1. kesäkuuta 2015); kannustetaan valmistajia ja tuojia saattamaan tuotteen ulkonäkö ja pakkaus vastaamaan paremmin pakkausmerkinnöissä olevia vaaraa koskevia tietoja; edistetään aineiden ja seosten pakkausmerkintöjen sisällön yksinkertaistamista ja ulkoasun parantamista (esimerkiksi antamalla lisäohjeita tiettyjen tietojen poisjättämisestä ja ensisijaisuusperiaatteista); tehdään tarkempi analyysi aineiden ja seosten turvallisen käytön ymmärtämisestä joskus 1. kesäkuuta 2015 jälkeen (myös vaaralausekkeita ja turvalausekkeita olisi käsiteltävä). [1] Neuvoston direktiivi 67/548/ETY, annettu 27. kesäkuuta 1967, vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (EYVL 196, 16.8.1967, s. 1–98). [2] Neuvoston direktiivi 88/379/ETY, annettu 7. kesäkuuta 1998, vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (EYVL L 187, 16.7.1988, s. 14–30). [3] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1272/2008 aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta (EUVL L 353, 31.12.2008, s. 1). [4] Termillä ’vaara’ tarkoitetaan kemiallisten aineiden tai seosten ominaista kykyä vaikuttaa haitallisesti ihmisten terveyteen tai ympäristöön CLP-asetuksen kriteereiden mukaisesti. [5] Tutkimus on saatavilla Euroopan kemikaaliviraston verkkosivulla http://echa.europa.eu/documents/10162/13559/clp_study_en.pdf. [6] Symbolin tuttuuden uskotaan johtuvan siitä, että ihmiset ovat nähneet huutomerkkejä eri yhteyksissä, esimerkiksi liikennemerkeissä. [7] Ympäristötutkimus 108 (2008) 419–427 ja Espanjan kansallisen kuluttajainstituutin hanke ”Product Safety. Pictograms Safety and danger”, 2011. Olisi kuitenkin huomattava, että ECHA:n tutkimuksessa kuluttajilta kysyttiin suoraan merkin tarkoitusta eikä annettu luetteloa mahdollisista vaihtoehdoista, kuten ehkä muissa tutkimuksissa. [8] ECHA:n riskiviestintäverkosto on institutionaalinen foorumi, jonka kautta jäsenvaltiot voivat vaihtaa kokemuksia kemikaalien turvalliseen käyttöön liittyvästä viestinnästä (http://echa.europa.eu/fi/about-us/partners-and-networks/risk-communication-network). [9] http://www.cleanright.eu/. [10] ”Study on Comprehensibility of labels based on Directive 88/379/EEC on Dangerous preparations”, 1999, Euroopan komission pääosasto III; UN GHS 4th Revised Edition, 2012 Annex 5 Consumer Product labelling based on the likelihood of injury.