Lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot lähettävät päivittäin runsaasti poliittisia, uutis-, kulttuuri-, dokumentti- tai viihdeohjelmia, joihin niillä on muualta saadut lisenssit tai joita ne tuottavat itse. Näissä ohjelmissa on monenlaista suojattua sisältöä, kuten musiikkiteoksia tai audiovisuaalisia, kirjallisia tai graafisia teoksia. Näitä varten on hankittava monenlaisia oikeuksia eri oikeudenhaltijoilta. Usein oikeudet on saatava lyhyessä ajassa, erityisesti jos kyse on uutisten tai ajankohtaisohjelmien valmistelusta. Jotta lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot voisivat tarjota palvelujaan maiden rajojen yli, niillä on oltava kyseisillä alueilla vaaditut oikeudet, mikä hankaloittaa oikeuksien hankkimisprosessia edelleen. Oikeuksien hankkiminen satelliitin välityksellä tehtäviin lähetyksiin helpottui satelliitti- ja kaapelidirektiivissä (direktiivi 93/83/ETY) vahvistetun alkuperämaan periaatteen soveltamisen myötä, sillä se teki mahdolliseksi oikeuksien hankkimisen vain yhdessä jäsenvaltiossa. Direktiiviä ei sovelleta lähetystoimintaa harjoittavan organisaation hankkiessa oikeuksia omia verkkopalvelujaan varten.

Digitaaliset teknologiat helpottavat teosten ja muun suojatun aineiston levittämistä ja saatavuutta, ja 49 prosentilla eurooppalaisista internetin käyttäjistä onkin pääsy verkossa olevaan musiikkiin, audiovisuaaliseen sisältöön ja peleihin. Lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot ja edelleenlähetyspalvelujen tarjoajat investoivat yhä enemmän digitaalisten ja verkkopalvelujen kehittämiseen radio- ja televisio-ohjelmien levittämistä varten. Lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot tarjoavat verkossa erityisesti rinnakkaislähetyspalveluja (TV- ja radiokanavat, jotka lähettävät ohjelmia verkossa perinteisten lähetystapojen, kuten satelliitin, kaapelin tai maanpäällisen verkon, ohella), catch up -televisiolähetyksiä ja podcast-lähetyksiä. Vaikka verkkopalveluja on saatavilla yhä useampia, lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden ohjelmat eivät useinkaan ole muissa jäsenvaltioissa asuvien EU:n kansalaisten ulottuvilla verkossa. Lisäksi edelleenlähetyspalvelujen välityksellä tarjottava muiden jäsenvaltioiden televisio- ja radiokanavien valikoima vaihtelee EU:ssa.

Tämän ehdotuksen kohteena on televisio- ja radio-ohjelmien parempi saatavuus unionin kansalaisten keskuudessa, mikä on luonteeltaan olennaisesti rajatylittävä kysymys. Vain unionin instrumentilla voidaan vahvistaa sääntö, jolla alkuperämaan periaatetta sovelletaan televisio- ja radio-ohjelmien rajatylittäviin lähetyksiin. Edelleenlähetysoikeuksien käytön osalta vain unionin instrumentilla voidaan poistaa markkinoiden hajanaisuus digitaalisia edelleenlähetyspalveluja koskevien oikeuksien hallinnoinnin suhteen ja näin ollen taata oikeusvarmuus edelleenlähetyspalvelujen tarjoajille. Tästä huolimatta jäsenvaltioiden olisi määritettävä tietyt erityissäännökset, jotka koskevat suljetuissa verkoissa tarjottujen edelleenlähetyspalvelujen pakollisen yhteishallinnointijärjestelmän soveltamista.

Ehdotettu sääntelytapa on asetus, sillä on tarpeen varmistaa sääntöjen suora sovellettavuus ja se, että niiden avulla tavoitteeseen päästään yhdenmukaisella tavalla.

Tällä asetusehdotuksella helpotetaan lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden verkossa tarjoamia oheispalveluja varten tarvitsemien oikeuksien hankintaa ottamalla käyttöön alkuperämaan periaate, jonka mukaan tekijänoikeustoimet tapahtuvat ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, jossa lähetystoimintaa harjoittavalla organisaatiolla on päätoimipaikka. Sillä helpotetaan myös suljetuissa verkoissa (muutoin kuin kaapeleitse) tarjottavia edelleenlähetyspalveluja koskevien oikeuksien hankkimista ottamalla käyttöön pakollista yhteishallinnointijärjestelmää koskevat säännöt. Ehdotuksen tavoitteena on muun muassa ottaa huomioon teknologian kehitys, joka edellyttää aikaisemman yhdenmukaistetun oikeudellisen kehyksen muuttamista.

Koska tällä ehdotuksella perustetaan tietyntyyppisiin rajatylittäviin verkkolähetyksiin ja suljetun verkon välityksellä tapahtuviin edelleenlähetyksiin sovellettavia lisensointijärjestelyjä, sillä on rajallinen vaikutus tekijänoikeuteen omistusoikeutena ja elinkeinonvapauteen sellaisina kuin ne on tunnustettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 17 artiklassa. Tämän lisäksi ehdotuksella on myönteisiä vaikutuksia sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen, jotka on tunnustettu perusoikeuskirjan 11 artiklassa, sillä se lisää muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien tarjoamista ja vastaanottamista maiden rajat ylittävällä tavalla.

Uusien teknologioiden kehittymistä on tarkasteltu huolellisesti ja se on huomioitu tässä ehdotuksessa, jossa keskitytään televisio- ja radio-ohjelmien digitaalisiin edelleenlähetyksiin ja verkkolähetyksiin. Tietyntyyppiset verkkolähetys- ja edelleenlähetyspalvelut on jätetty tämän ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle pääasiassa markkinoiden tämänhetkiseen kehitykseen liittyvien epävarmuustekijöiden ja tiettyjen palvelujen kehittyvän luonteen vuoksi.

Televisio- ja radio-ohjelmien verkkolähetysten osalta lähtökohtaisen vaihtoehdon lisäksi tarkasteltiin kolmea toimenpidevaihtoehtoa. Vaihtoehto 1 (ei lainsäädännöllinen), jossa on kyse vapaaehtoisista sopimuksista tiettyjen lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden verkkopalveluja koskevien oikeuksien hankkimisen helpottamiseksi, hylättiin, koska sen vaikutus olisi epävarma ja riippuisi sidosryhmien halukkuudesta lisensoida oikeuksia eikä sillä voitaisi taata yhdenmukaista lisensointijärjestelmää. Alkuperämaan periaatteen soveltamista verkkolähetyksiin tarkasteltiin kahden lainsäädännöllisen vaihtoehdon näkökulmasta: vaihtoehto 2 tarkoittaisi sitä, että soveltamisala koskisi vain lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden verkkopalveluja, jotka ovat alkuperäisten lähetysten kanssa rinnakkaisia (erityisesti simulcasting- ja catch up -palvelut); vaihtoehto 3 tarkoittaisi sitä, että soveltamisalaa laajennettaisiin verkkolähetyksiin, jotka eivät liity tiettyyn lähetykseen (webcasting-palvelut). Vaihtoehto 2 pienentäisi merkittävästi kuluja, joita aiheutuu lähetystoimintaa harjoittaville organisaatioille, jotka haluavat laittaa lähetyksensä saataville verkkoon ja maiden rajojen yli. Vaihtoehdossa 3 myös webcasting-lähetyksiä tekevät organisaatiot hyötyisivät näistä eduista; ottaen kuitenkin huomioon, että webcasting-markkinat ovat vielä kehitysvaiheessa ja verkko-operaattorit voivat helposti vaihtaa päätoimipaikkaansa EU:ssa, tästä vaihtoehdoista aiheutuisi oikeudellista epävarmuutta oikeudenhaltijoille. Lisäksi se voisi johtaa alhaisempaan suojatasoon. Tämän vuoksi vaihtoehto 3 hylättiin. Alkuperämaan periaatteen soveltamista tiettyihin selkeästi määritettyihin lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden verkkopalveluihin (vaihtoehto 2) pidettiin sopivampana vaihtoehtona. Tämä vaihtoehto alentaa rajatylittävistä lähetyksistä aiheutuvia kuluja ja antaa lähetystoimintaa harjoittaville organisaatioille uusia mahdollisuuksia tarjota verkkopalvelujaan maiden rajojen yli erityisesti sellaisen sisällön osalta, joka ei perustu alueelliseen yksinoikeuteen. Siinä ei rajoiteta oikeudenhaltijoiden ja lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden mahdollisuuksia jatkaa alueelliseen yksinoikeuteen perustuvaa oikeuksien lisensointia, noudattaen kuitenkin EU:n ja kansallisen lainsäädännön vaatimuksia.

(3)Unionissa on olemassa useita esteitä lähetysten oheismateriaalina tarjottavien verkkopalvelujen ja edelleenlähetyspalvelujen tarjoamiselle ja sen myötä televisio- ja radio-ohjelmien vapaalle levittämiselle. Lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot lähettävät päivittäin useiden tuntien ajan poliittisia, uutis-, kulttuuri-, dokumentti- tai viihdeohjelmia. Näissä ohjelmissa on paljon erilaista sisältöä, kuten musiikkiteoksia tai audiovisuaalisia, kirjallisia tai graafisia teoksia, jotka ovat unionin lainsäädännön nojalla tekijänoikeudella ja/tai lähioikeuksilla suojattuja. Tämä johtaa monimutkaiseen prosessiin oikeuksien hankkimiseksi useilta oikeudenhaltijoilta ja teosten ja muun suojatun aineiston eri luokkia varten. Oikeudet on usein saatava lyhyessä ajassa, erityisesti kun kyse on uutisten tai ajankohtaislähetysten kaltaisten ohjelmien valmistelusta. Jotta verkkopalvelut olisivat käytettävissä yli maiden rajojen, lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden on saatava vaaditut oikeudet teosten ja muun suojatun aineiston käyttöön kaikilla asianomaisilla alueilla, mikä hankaloittaa edelleen oikeuksien hankkimista.

(2)Digitaalisten teknologioiden ja internetin kehittyminen on mullistanut televisio- ja radio-ohjelmien jakelun ja saatavuuden. Käyttäjät haluavat yhä useammin pääsyn sekä suoriin että tilattaviin lähetyksiin hyödyntämällä niin perinteisiä kanavia, kuten satelliitin tai kaapelin välityksellä tapahtuvia lähetyksiä, kuin verkkopalveluja. Omien televisio- ja radio-ohjelmiensa lisäksi lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot tarjoavatkin yhä enemmän lähetysten oheismateriaalina tarjottavia verkkopalveluja, kuten rinnakkaislähetyspalveluja (simulcasting) ja ns. catch up -palveluja. Edelleenlähetyspalvelujen tarjoajat, jotka yhdistävät televisio- ja radio-ohjelmien lähetyksiä paketeiksi ja tarjoavat niitä muuttamattomina ja lyhentämättöminä käyttäjille samanaikaisesti alkuperäisen lähetyksen kanssa, käyttävät useita edelleenlähetystekniikoita, joita ovat mm. kaapeli, satelliitti, digitaalinen maanpäällinen verkko, sisäinen internetprotokollaan perustuva verkko tai matkaviestinverkko sekä avoin internet. Niin kotijäsenvaltiosta kuin muista unionin jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien lähetysten kysyntä kasvaa paitsi yleisesti mutta myös unionin kielellisten vähemmistöjen keskuudessa ja muussa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvien EU:n kansalaisten keskuudessa.

(1)Sisämarkkinoiden toiminnan edistämiseksi on tarpeen mahdollistaa muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien laajempi levitys käyttäjien hyödyksi kaikkialla unionissa helpottamalla kyseisten ohjelmien lähetyksiin sisältyvien teosten ja muun suojatun aineiston tekijänoikeuden ja lähioikeuksien lisensointia. Televisio- ja radio-ohjelmilla on tärkeä asema kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja tiedonsaannin parantamisessa.

(19)Koska jäsenvaltiot eivät voi yksin riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli edistää verkossa tarjottavien oheispalvelujen tarjoamista maiden rajojen yli ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien edelleenlähettämistä, vaan tavoitteet voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteen saavuttamiseksi. Verkossa tarjottavien oheispalvelujen tarjoamiseksi maiden rajojen yli tässä asetuksessa vahvistetaan mekanismi, jolla helpotetaan tekijänoikeuden ja lähioikeuksien hankkimista. Tässä asetuksessa lähetystoimintaa harjoittavia organisaatioita ei velvoiteta tarjoamaan kyseisiä rajatylittäviä palveluja. Tässä asetuksessa ei myöskään velvoiteta edelleenlähetyspalvelujen tarjoajia sisällyttämään palveluihinsa muista jäsenvaltioista peräisin olevia televisio- tai radio-ohjelmia. Tämä asetus koskee pelkästään tiettyjen edelleenlähetysoikeuksien käyttöä siinä määrin kuin on tarpeen kyseisiin palveluihin liittyvien tekijänoikeuden ja lähioikeuksien lisensioinnin yksinkertaistamiseksi ja vain muista unionin jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien osalta,

(17)Jotta verkossa tarjottavien oheispalvelujen tarjoamista maiden rajojen yli ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien edelleenlähettämisen edistämistä koskeva tavoite voitaisiin saavuttaa, on asianmukaista antaa asetus, jota sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa. Asetus on tarpeen sen varmistamiseksi, että sääntöjä sovelletaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja ne tulevat voimaan samanaikaisesti kaikkien kyseessä olevien lähetysten ja edelleenlähetysten osalta. Soveltamalla asetusta suoraan vähennetään oikeudellista hajanaisuutta ja lisätään yhdenmukaisuutta ottamalla käyttöön yhdenmukaistetut säännöt, joilla edistetään muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisio- ja radio-ohjelmien vapaata liikkuvuutta.

(14)Lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden oikeudet omiin lähetyksiinsä, oikeudet ohjelmien sisältöön mukaan luettuina, olisi jätettävä edelleenlähetyksiin sovellettavan oikeuksien pakollisen yhteishallinnointijärjestelmän ulkopuolelle. Edelleenlähetyspalvelujen tarjoajilla ja lähetystoimintaa harjoittavilla organisaatioilla on yleensä kaupallinen yhteys, joten edelleenlähetyspalvelujen tarjoavat tietävät, mistä lähetystoimintaa harjoittavasta organisaatiosta on kyse, ja oikeuksien selvittäminen lähetystoimintaa harjoittavan organisaation kanssa on siksi verrattain yksinkertaista. Hankkiessaan tarvittavat lisenssit lähetystoimintaa harjoittavilta organisaatioilta edelleenlähetyspalvelujen tarjoajat pääsevät vähemmällä kuin hankkiessaan lisenssejä televisio- ja radio-ohjelmien edelleenlähetyksiin sisältyvien teosten ja muun suojatun aineiston oikeudenhaltijoilta. Lisensointiprosessia ei siksi ole tarpeen yksinkertaistaa lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden hallussa olevien oikeuksien osalta.

(12)Satelliitin, maanpäällisen verkon, sisäiseen internetprotokollaan perustuvan verkon, matkaviestinverkon ja vastaavien verkkojen välityksellä tarjottavat edelleenlähetyspalvelujen tarjoajien palvelut vastaavat kaapelin välityksellä edelleenlähetettyjen palvelujen tarjoajien palveluja niiden tarjotessa yleisön vastaanotettavaksi toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevaa televisio- tai radio-ohjelmaa muuttamattomana ja lyhentämättömänä samanaikaisesti alkuperäisen lähetyksen kanssa ja kun alkuperäinen lähetys on tarkoitettu yleisön vastaanotettavaksi ja se lähetetään johtimitse tai vapaasti etenevillä radioaalloilla, satelliittivälitys mukaan luettuna ja verkkolähetykset pois luettuina. Niiden olisi sen vuoksi kuuluttava tämän asetuksen soveltamisalaan, ja niihin olisi sovellettava mekanismia, jolla otetaan käyttöön oikeuksien pakollinen yhteishallinnointijärjestelmä. Edelleenlähetyspalvelut, joita tarjotaan avoimen internetin välityksellä, olisi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle erilaisten ominaisuuksiensa vuoksi. Ne eivät ole yhteydessä mihinkään tiettyyn infrastruktuuriin, ja niillä on esimerkiksi kaapeliverkkoon tai sisäiseen internetprotokollaan perustuvaan verkkoon verrattuna rajalliset valmiudet kontrolloidun ympäristön varmistamiseksi.

(11)Sopimusvapauden periaatteen ansiosta on mahdollista jatkaa niiden oikeuksien käytön rajoittamista, joihin tässä asetuksessa vahvistettu alkuperämaan periaate vaikuttaa, erityisesti niiltä osin kuin on kyse tietyistä lähettämistekniikoista tai tietyistä kieliversioista, edellyttäen kuitenkin, että kyseisten oikeuksien käytön rajoittaminen tapahtuu unionin lainsäädännön mukaisesti.

(10)Koska verkossa tarjottavan oheispalvelun tarjoamisen, saataville laittamisen tai käytön katsotaan tapahtuvan vain siinä jäsenvaltiossa, jossa lähetystoimintaa harjoittavan organisaation päätoimipaikka sijaitsee, mutta palveluja voidaan tosiasiassa tarjota maiden rajojen yli muihin jäsenvaltioihin, on tarpeen varmistaa, että oikeuksista maksettavaa korvausta määritettäessä osapuolet ottavat huomioon kaikki verkossa tarjottavan oheispalvelun muuttujat, kuten palvelun ominaisuudet, yleisön (niin lähetystoimintaa harjoittavan organisaation päätoimipaikkana olevassa jäsenvaltiossa kuin muissa jäsenvaltioissa, joissa palvelu on saatavilla ja sitä käytetään) ja kieliversion.

(9)Jotta voidaan helpottaa oikeuksien hankkimista verkossa tarjottavien oheispalvelujen tarjoamiseksi maiden rajojen yli, on tarpeen vahvistaa alkuperämaan periaate tekijänoikeuden ja lähioikeuksien sellaisia käyttötapauksia varten, jotka tapahtuvat verkossa tarjottavien oheispalvelujen tarjoamisen, saataville laittamisen tai käyttämisen aikana. Alkuperämaan periaatetta olisi sovellettava yksinomaan oikeudenhaltijoiden (tai oikeudenhaltijoita edustavien tahojen, kuten yhteisvalvontaorganisaatioiden) ja lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden väliseen suhteeseen ja vain verkossa tarjottavan oheispalvelun tarjoamista, saataville laittamista tai käyttöä varten. Alkuperämaan periaatetta ei pitäisi soveltaa mihinkään myöhempään sellaisen sisällön toistamiseen tai yleisölle välittämiseen, joka on suojattu tekijänoikeudella tai lähioikeuksilla ja joka sisältyy verkossa tarjottavaan oheispalveluun.

(8)Tämän asetuksen kohdealaan kuuluvat verkossa tarjottavat oheispalvelut ovat niitä lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden tarjoamia palveluita, joilla on lähetykseen nähden selkeä toissijainen suhde. Niitä ovat palvelut, joilla annetaan pääsy televisio- ja radio-ohjelmiin lineaarisella tavalla samanaikaisesti lähetyksen kanssa, ja palvelut, joilla annetaan pääsy televisio- ja radio-ohjelmiin määrätyksi ajaksi siitä, kun lähetystoimintaa harjoittava organisaatio on ne lähettänyt (ns. catch-up-palvelut). Verkossa tarjottaviin oheispalveluihin kuuluvat myös palvelut, joilla annetaan pääsy aineistoon, jolla lähetystoimintaa harjoittavan organisaation televisio- ja radio-ohjelmalähetyksiä monipuolistetaan tai käsitellään muulla tavalla yksityiskohtaisemmin. Tämä voi tarkoittaa esimerkiksi ohjelman sisällön esikatselua, laajentamista, täydentämistä tai toistoa. Pääsyn antamista televisio- tai radio-ohjelmiin sisällytettyihin yksittäisiin teoksiin tai muuhun suojattuun aineistoon ei pidä katsoa verkossa tarjottavaksi oheispalveluksi. Pääsyn antamista teoksiin tai muuhun suojattuun aineistoon erillään lähetyksestä, kuten palveluja pääsyn antamiseksi musiikkiteoksiin, audiovisuaalisiin teoksiin, musiikkialbumeihin tai -videoihin, ei myöskään katsota verkossa tarjottavaksi oheispalveluksi.

(4)Edelleenlähetyspalvelujen tarjoajilla, jotka tarjoavat yleensä useita erilaisia ohjelmia, joissa käytetään edelleenlähetettyihin televisio- ja radio-ohjelmiin sisältyviä keskenään erilaisia teoksia ja muuta suojattua aineistoa, on vain hyvin vähän aikaa tarvittavien lisenssien hankkimiseen, ja niille aiheutuukin merkittävä taakka oikeuksien hankkimisesta. Oikeudenhaltijoiden kannalta on olemassa myös riski siitä, että niiden teoksia tai muuta suojattua aineistoa käytetään ilman lupaa tai rahallista korvausta.

(b)’edelleenlähetyksellä’ johtimitse tai vapaasti etenevillä radioaalloilla, satelliittivälitys mukaan luettuna ja verkkolähetykset pois luettuina, lähetettävän, yleisön vastaanotettavaksi tarkoitetun toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan alkuperäisen televisio- tai radiolähetyksen samanaikaista, muuttamatonta ja lyhentämätöntä yleisön vastaanotettavaksi tarkoitettua edelleenlähetystä, lukuun ottamatta direktiivissä 93/83/ETY määriteltyä edelleenlähetystä kaapeleitse sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2015/2120 määriteltyä internetyhteyspalvelun välityksellä tehtävää edelleenlähetystä, edellyttäen, että edelleenlähetys tehdään muun kuin alkuperäisen lähetyksen lähettäjänä toimineen lähetystoimintaa harjoittavan organisaation toimesta tai sen valvonnassa ja vastuulla.

2 artikla

Alkuperämaan periaatteen soveltaminen verkossa tarjottaviin oheispalveluihin

(1)Lähetystoimintaa harjoittavan organisaation toimesta tai sen valvonnassa ja vastuulla verkossa tarjottavan oheispalvelun yleisölle välittämisen ja saataville laittamisen sekä verkossa tarjottavan oheispalvelun tarjoamisen, saataville laittamisen tai käytön edellytyksenä olevan lähetysten toisintamisen katsotaan näiden toimintojen kannalta olennaisten tekijänoikeuden ja lähioikeuksien käyttöä varten tapahtuvan vain siinä jäsenvaltiossa, jossa lähetystoimintaa harjoittavan organisaation päätoimipaikka sijaitsee.

(2)Määritettäessä 1 kohdassa vahvistetun alkuperämaan periaatteen soveltamisalaan kuuluvista oikeuksista maksettavan korvauksen määrää osapuolten on otettava huomioon kaikki verkossa tarjottavaan oheispalveluun liittyvät muuttujat, kuten palvelun ominaisuudet, yleisö ja kieliversio.

3 artikla

Muiden oikeudenhaltijoiden kuin lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden edelleenlähetysoikeuksien käyttö

(1)Muut tekijänoikeuden ja lähioikeuksien haltijat kuin lähetystoimintaa harjoittavat organisaatiot voivat käyttää oikeuttaan, jonka nojalla lupa edelleenlähettämiseen voidaan antaa tai evätä vain yhteishallinnointiorganisaation välityksellä.

(2)Jos oikeudenhaltija ei ole siirtänyt 1 kohdassa tarkoitetun oikeuden hallinnointia yhteishallinnointiorganisaatiolle, pidetään sitä yhteishallinnointiorganisaatiota oikeutettuna hallinnoimaan oikeudenhaltijan oikeuksia, joka valvoo samaan lajiin kuuluvia oikeuksia sen jäsenvaltion alueella, jolle edelleenlähetyspalvelun tarjoaja haluaa hankkia edelleenlähetysoikeudet.

(3)Jos tähän lajiin kuuluvia oikeuksia kyseessä olevan jäsenvaltion alueella hallinnoivia yhteishallinnointiorganisaatioita on useita, oikeudenhaltija voi itse valita yhteishallinnointiorganisaation, jonka tehtävänä oikeudenhaltijan oikeuksien hallinnointia on pidettävä. Jos oikeudenhaltija ei tällaisessa tilanteessa tee valintaa, se jäsenvaltio, jonka alueelle edelleenlähetyspalvelujen tarjoaja haluaa hankkia edelleenlähetysoikeudet, määrää yhteishallinnointiorganisaation, jonka tehtävänä oikeudenhaltijan oikeuksien hallinnointia on pidettävä.

(4)Oikeudenhaltijalla on oltava samat oikeudet ja velvoitteet, jotka johtuvat edelleenlähetyspalvelun tarjoajan ja sen yhteishallinnointiorganisaation välisestä sopimuksesta, jonka tehtävänä oikeudenhaltijan oikeuksien hallinnointia on pidettävä, kuin niillä oikeudenhaltijoilla, jotka ovat antaneet oikeuksiensa puolustamisen kyseisen yhteishallinnointiorganisaation tehtäväksi, ja oikeudenhaltijan on voitava vedota näihin oikeuksiinsa kyseessä olevan jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa, jonka on oltava vähintään kolme vuotta oikeudenhaltijan teoksen tai muuta suojattua aineistoa sisältävän edelleenlähetyksen päivämäärästä.

(5)Jäsenvaltio voi säätää, että jos oikeudenhaltija antaa luvan teoksen tai muun suojatun aineiston alkuperäiseen lähetykseen kyseisen jäsenvaltion alueella, oikeudenhaltijan on katsottava suostuneen olemaan käyttämättä edelleenlähetystä koskevia oikeuksiaan yksilöllisesti ja suostuneen oikeuksien käyttöön tämän asetuksen mukaisesti.

4 artikla

Lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden edelleenlähetysoikeuksien käyttö

Edellä olevaa 3 artiklaa ei sovelleta lähetystoimintaa harjoittavien organisaatioiden omia lähetyksiä koskeviin oikeuksiin siitä riippumatta, ovatko kyseiset oikeudet niiden omia vai ovatko tekijänoikeuden tai lähioikeuksien haltijat siirtäneet kyseiset oikeudet niille.

5 artikla

Siirtymäsäännökset

Verkossa tarjottavan oheispalvelun aikana tapahtuvan yleisölle välittämisen ja saataville laittamisen kannalta sekä verkossa tarjottavan oheispalvelun tarjoamisen, saataville laittamisen tai käytön edellytyksenä olevien lähetysten toisintamisen kannalta olennaisten tekijänoikeuden ja lähioikeuksien käyttöä koskeviin sopimuksiin, jotka ovat voimassa [the date mentioned in Article 7(2), to be inserted by OPOCE ], sovelletaan 2 artiklaa [the date mentioned in Article 7(2) + 2 years, to be inserted by OPOCE] alkaen, jos ne raukeavat kyseisen päivämäärän jälkeen.

6 artikla

Uudelleentarkastelu

(1)Komissio tarkastelee tätä asetusta uudelleen viimeistään [3 years after the date mentioned in Article 7(2) to be inserted by OPOCE] ja esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tärkeimmistä uudelleentarkastelun aikana tehdyistä havainnoista.

(2)Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen laatimista varten tarvittavat tiedot.

7 artikla

Loppusäännökset

(1) Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(2) Sitä sovelletaan [6 months following the day of its publication, to be inserted by OPOCE] alkaen.