A4-0164/97

Päätöslauselma komission tiedonannosta "Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä. Ohjelma yhtenäismarkkinoita varten¨ (KOM(96)0328 - C4-0458/96)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(96)0328 - C4-0458/96),

- ottaa huomioon komission kertomuksen neuvostolle ja parlamentille (toinen 14 artiklan mukainen kertomus) «Hallinnollisesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (alv) alalla 27 päivänä tammikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92 soveltamisesta» (KOM(96)0681),

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kuulemisen yhteydessä käydyt keskustelut 21. tammikuuta 1997,

- ottaa huomioon seuraavat lausuntonsa:

. 20. marraskuuta 1990 ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta ((EYVL C 324, 24.12.1990, s. 97)),

. 21. tammikuuta 1993 ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta henkilöiden kuljetukseen sovellettavan arvonlisäverojärjestelmän osalta ((EYVL C 42, 15.2.1993, s. 170)),

. 22. syyskuuta 1995 ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonlisäverojärjestelmää (maataloustuotannon verotus) koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta ((EYVL C 269, 16.10.1995, s. 213)),

. 5. syyskuuta 1996 ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta (yleisen verokannan vähimmäistaso) ((EYVL C 277, 23.9.1996, s. 25));

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön (A4-0164/97),

A. katsoo, että huolimatta siitä, että arvonlisäverovalvonnan lopettaminen Euroopan unionin sisärajoilla on helpottanut tilannetta, sisämarkkinoiden mukaiset arvonlisäverosäännökset puuttuvat edelleen,

B. viittaa siihen, että alunperin oli suunniteltu, että komissio esittäisi 31. joulukuuta 1994 mennessä konkreettisia ehdotuksia lopullisesta arvonlisäverojärjelmästä,

C. katsoo, että nykyinen, nimen omaan "siirtymäjärjestelmäksi¨ nimetty säännöstö on tuonut esiin huomattavia puutteita ja aiheuttanut yrityksille, kuluttajille ja hallintolaitoksille huomattavia rasitteita,

D. katsoo, että monet näistä puutteista eivät katoa automaattisesti, kun käyttöön otetaan alkuperämaassa verottamiseen perustuva arvonlisäverojärjestelmä, ja siksi erilliset ratkaisut ovat tarpeen,

E. katsoo, että nykyinen arvonlisäveron korotusjärjestelmä ei pysty tehokkaasti ehkäisemään veropetoksia, minkä vuoksi jäsenvaltiot menettävät suunnattomia summia verotuloja,

F. katsoo, että selkeä, avoin, yhtenäinen ja ennen kaikkea helposti valvottava arvonlisäverojärjestelmä olisi otettava käyttöön sisämarkkinoiden sujuvan toimivuuden takaamiseksi,

G. katsoo, että yhteinen arvonlisäverojärjestelmä edesauttaa sisämarkkinoiden loppuunsaattamista ja Euroopan yritysten kilpailukyvyn parantamista,

H. katsoo, että siirtyminen yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään ei aiheuta negatiivisia muutoksia yksittäisten jäsenvaltioiden arvonlisäverotuloihin,

I. katsoo, että komission suorittama tutkimus työllisyyden edistämisestä sellaisin verotuksellisin keinoin, jotka eivät vaikuta verotuloihin, on osoittanut, että verotuksen siirtäminen työvoimasta muihin tekijöihin voi vaikuttaa työllisyyteen positiivisesti; katsoo tutkimuksen myös osoittaneen, ettei mikään yksittäinen toimi missään maassa tai millään alalla ole tehokas tai yhtä laaja; katsoo, että nämä tulokset tukevat parlamentin näkemystä, jonka mukaan jäsenvaltioille on luotava mahdollisuuksia laajentaa työllisyyttä edistäviä toimiaan vähentämällä tietyistä työvoimavaltaisista palveluista perittävää arvonlisäveroa,

J. ottaa huomioon, että Euroopan yhteisö on aina pyrkinyt puolustamaan yhteiskunnan heikoimpia jäseniä ja että hyväntekeväisyysjärjestöt ja muut elimet tarjoavat palveluja, jotka ovat korvaamattomia tälle yhteiskuntasektorille;

1. Toteaa, että komissio on velvollinen tekemään ehdotuksen lopullisesta arvonlisäverojärjestelmästä; viittaa myös siihen, että alkuperämaassa verottamiseen perustuvassa arvonlisäverojärjestelmässä on mahdollisia etuja;

2. Toteaa, että nykyisessä arvonlisäverojärjestelmässä on lukuisia puutteita ja se on myös liian kallis taloudellisesti, hallinnollisesti ja henkilöstöpoliittisesti; ymmärtää, että alkuperämaan periaatteeseen perustuvan lopullisen ALV-järjestelmän käyttöönotto on hyvin pitkä prosessi; kehottaa komissiota sen vuoksi esittämään parannuksia, joita voidaan tehdä siirtymäajan järjestelmän puitteissa ilman liian suurta työtä;

3. Myöntää, että komissio on jo ryhtynyt toimiin olemassa olevan järjestelmän parantamiseksi - mukaan lukien ALV-veroa ja televiestintää koskeva direktiiviehdotus, Fiscalis-ohjelma ja ALV-komitean aseman muuttamista koskevat ehdotukset - mutta on sitä mieltä, että tarvitaan myös lisää parannuksia;

4. Kannattaa komission tiedonannossa tehtyä säännösesitystä; vaatii kuitenkin lähinnä yhdenmukaistavia yksittäisiä askeleita kohti lopullista säännöstä, joiden avulla helpotettaisiin siirtämisvaihetta aiheuttamatta kuitenkaan lisätaakkaa yrityksille ja verohallinnosta vastaaville elimille;

5. Kehottaa sen vuoksi komissiota esittämään ensimmäiset ehdotukset ohjelmastaan, joka tähtää nykyisen arvonlisäverojärjestelmän uudenaikaistamiseen ja sen yhtenäisemmän soveltamisen varmistamiseen, jotta joitakin puutteita voitaisiin poistaa ja luoda suotuisat olosuhteet siirtymiselle alkuperämaassa tapahtuvaan verotukseen perustuvaan verotusjärjestelmään;

6. Myöntää, että yksi vakavimpia esteitä sille, että nopea siirtyminen lopulliseen ALV-järjestelmään saisi kannatusta kaikkialla EU:ssa, on laajalle levinnyt huolestuneisuus keskitetyn makrotaloudellisen selvitysjärjestelmän toteuttamiskelpoisuudesta; kehottaa sen vuoksi perustamaan uuden teknisten asiantuntijoiden paneelin, joka koostuisi liike-elämän ja jäsenvaltioiden edustajista sekä Euroopan parlamentin jäsenistä, jonka tehtävänä olisi ratkaisun löytäminen tähän ongelmaan:

7. Korostaa tällaisen arvonlisäverojärjestelmän kehittämisestä ja käyttöönotosta syntyviä vaikeuksia, sillä verorakenne Euroopan unionin sisällä sekä suorista ja välillisistä veroista saadut tulot vaihtelevat suuresti jäsenvaltioiden kesken. Lisäksi arvonlisäveron yksipuolinen ja kattava yhdenmukaistaminen voisi leikata aiheettomasti ja liiaksi jäsenvaltioiden neuvotteluvaraa, erityisesti pienenevien verotulojen aikoina;

8. Pitäytyy kannassaan, että Euroopan unionin on irtaannuttava vuoden 1993 arvonlisäveroa koskevasta siirtymäsäännöksestä siirtymällä määränpäämaa- periaatteesta alkuperämaa-periaatteeseen sekä yhdenmukaistamalla määritelmiä, verotustapauksia, menettelyjä ja sanktioita sisämarkkinoita vastaaviksi;

9. On sitä mieltä, että uudessa arvonlisäverojärjestelmässä tulee ehdottomasti välttää veron aiheuttama kilpailun vääristyminen ja verotulojen väheneminen jäsenvaltioissa;

10. Ehdottaa sisämarkkinoiden mukaiseksi arvonlisäverojärjestelmäksi eräänlaisen makrotalouden tasolla toimivan clearing-menettelyn käyttöönottoa jäsenvaltioiden välisten tulojen siirron välttämiseksi;

11. Vaatii, että lopullisen säännöksen voimaantulon myötä yhteisön sisällä tapahtuvaa myyntiä ja jäsenvaltioissa tapahtuvaa myyntiä tarkastellaan samoista lähtökohdista;

12. Vaatii liikevaihtoverotuksen yksinkertaistamista ottamalla käyttöön yhden verotuspaikan periaatteen, mutta pitää tätä toteuttamiskelpoisena kuitenkin vasta lopullisessa järjestelmässä jäsenvaltioiden tulojen vääristämisen estämiseksi;

13. Korostaa tarvetta kehittää arvonlisäverotus verokannan luomisen avulla sosiaalisesti oikeudenmukaiseksi ja työllisyyttä edistäväksi sekä tukea ekologista verouudistusta;

14. Pitää poliittisesti vaikeana normaaliverokantojen nykyisten marginaalien laajentamista tai kaventamista;

15. Pitää tarpeellisena, että nollaverokanta säilytetään, että alennettu verokanta määritetään noin 5 prosentiksi ja että kaikki liikevaihto, joka kuuluu näihin ryhmiin määritellään poikkeuksetta;

16. Vaatii, että alennettua verokantaa tai nollaverokantaa sovelletaan yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/358/ETY arvonlisäverokantojen lähentäminen muuttamisesta annetun direktiiviin 92/77/ETY ((EYVL L 316, 31.10.1992, s. 1)) liitteessä H mainittuihin tavaroihin ja palveluihin ja että tätä direktiiviä tarkistetaan niin, että siihen voidaan liittää uusia luokkia, mukaan lukien koulutukseen liittyvät tuotteet ja palvelut, ja että voidaan korjata pahimmat kilpailun vääristymät, jotka aiheutuvat väliaikaisen, voimassaoloajaltaan jo päättyneen arvonlisäverojärjestelmän rikkomuksista; erityisesti on mahdollistettava vähennetyn veron yhtenäinen soveltaminen matkailuun ja ravintola-alaan liittyviin palveluihin;

17. Vaatii komissiota sisällyttämään tuleviin ehdotuksiinsa tarkoin määritettävien työvoimavaltaisten palvelujen alennetut verokannat; vaatii komissiota esittämään tämän yhteydessä vastaavan ehdotuksen edellä mainitun direktiivin 92/77/ETY liitteen H muuttamisesta;

18. Kiinnittää huomiota siihen, että EU:n kansalaisjärjestöillä on merkittävä osa hyväntekeväisyys- ja sosiaalipalvelujen järjestämisessä, vaikka ne - ja näin ollen avustuksien saajat - kärsivät nykyisen arvonlisäveron aiheuttamista ongelmista, joista huomattavin on palauttamaton arvonlisävero;

19. Kehottaa komissiota käyttämään siirtymistä lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään mahdollisuutena parantaa hyväntekeväisyysjärjestöjen ja muiden elinten verotusasemaa EU:ssa, ylläpitämään yksityiskohtaista keskustelua näiden järjestöjen kanssa sen laatiessa ehdotuksia nykyisen arvonlisäveron ja lopullisen arvonlisäverojärjestelmän parantamiseksi ja sisällyttämään laatimaansa vuosikertomukseen hyväntekeväisyysjärjestöjä ja muita elimiä käsittelevän osuuden;

20. Vaatii nollaverokannan soveltamista vientituotteista, lääketieteen ja hoitoalan ammateista ja laitoksista, sosiaaliturvainstituutioista ja jäsenvaltioissa tunnustetuista yleishyödyllisistä hyväntekeväisyyslaitoksista sekä sosiaaliturvan, koulutuksen, ammattikoulutuksen sekä urheilun aloilta saatavaan liikevaihtoon;

21. Pitää välttämättömänä jäsenvaltioiden verohallintoviranomaisten välisen yhteistyön pikaista nopeuttamista ja parantamista tarkistamalla edellä mainittua asetusta (ETY) N:o 218/92 ja yhtenäisiä vähimmäiskoulutusstandardeja sekä laajentamalla jatkokoulutusmahdollisuuksia (esimerkiksi MATTHAEUS-vero);

22. Korostaa tarvetta pyrkiä arvonlisäverojärjestelmien entistä parempaan yhtenäiseen soveltamiseen yhteisön tulkinnan kautta; on huolestunut siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimesta on yhä enemmän tullut tosiasiallinen lainsäädäntöelin verotusasioissa; uskoo, että tämä tilanne jatkuu siihen saakka, kun siirtymäajan ALV-järjestelmää parannetaan merkittävästi ja lopullinen järjestelmä otetaan käyttöön;

23. Vaatii valvonnan tehostamista määrittelemällä valvontatoimille vähimmäisedellytykset ja -toimintatavat sekä yhtenäiset rangaistukset säännösten noudattamatta jättämisen varalta;

24. Uudistaa, ottaen huomioon jäsenvaltioiden ylivoimaisen enemmistön hylkäävän mielipiteen ja välttämättömyyden päättää yksimielisesti alkuperämaaperiaatteeseen siirtymisestä, vaatimuksensa määräenemmistöpäätösperiaatteen käyttöönotosta neuvostossa välillistä verotusta koskevien kysymysten yhteydessä;

25. Pyytää, että perustetaan riippumaton organisaatio, jossa teollisuuden ja hallitusten edustajat voivat keskustella erilaisista ALV-käytännöistä ja jossa voidaan löytää ratkaisuja, jotka voidaan hyväksyä sekä manner- Euroopassa että Isossa-Britanniassa;

26. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden parlamenteille.