FI Euroopan unionin virallinen lehti C 242/24

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Tilanne maitokiintiöjärjestelmän voimassaolon päätyttyä vuonna 2015”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2015/C 242/04)

Esittelijä: Padraig WALSHE

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 10. heinäkuuta 2014 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

”Tilanne maitokiintiöjärjestelmän voimassaolon päätyttyä vuonna 2015” (oma-aloitteinen lausunto).

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 8. tammikuuta 2015.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 21.–22. tammikuuta 2015 pitämässään 504. täysistunnossa (tammikuun 21. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 219 ääntä puolesta ja 1 vastaan 14:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK pitää yhteisen maatalouspolitiikan maitokiintiöjärjestelmän voimassaolon päättymistä 31. maaliskuuta 2015 vuonna 2008 tehdyn päätöksen mukaisesti muutoksena, joka on perustava luonteeltaan. Sen jälkeen kun tämä kattava tuotannonohjausjärjestelmä otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 1984, on ajan mittaan käynyt yhä selvemmäksi, että maidon hintoja ja maatalousyrittäjien toimeentuloa ei ole pystytty tukemaan ja vakauttamaan riittävän tehokkaasti ja että maidontuotanto EU:ssa on vähentynyt samalla kun se maailmanlaajuisesti tarkastellen on lisääntynyt merkittävästi.

1.2 ETSK toteaa, että maitokiintiöjärjestelmän voimassaolon päättymisen eli vuoden 2015 jälkeen EU:n maitoalan politiikan ei ole pelkästään mahdollistettava kasvu ja laajentuminen vaan sen avulla olisi myös vältettävä maidontuotannon lopettamispäätöksiä ja tuettava pientilallisia etenkin epäsuotuisilla sekä vuoristoalueilla. Sen on annettava EU:n maataloustuottajille ja lopulta myös EU:n taloudelle mahdollisuus hyötyä kasvavista maailmanlaajuisista maitotuotteiden markkinoista. Samalla on tunnustettava myös se arvokas taloudellinen ja yhteiskunnallinen panos, jonka pienet, epäsuotuisassa asemassa olevat maitotilat antavat monille Euroopan alueille, ja pyrittävä tukemaan sitä.

1.3 ETSK katsoo, että tähän on pyrittävä hyödyntämällä täysimääräisesti yhteisen maatalouspolitiikan 2014–2020 toisen pilarin ja maitopaketin säännöksiä, jotta maitotilallisille suunnattu tuki voidaan säilyttää koko alueella. On kannustettava maataloustuottajien osallistumista tuottajaorganisaatioihin, jotka voivat auttaa heitä parantamaan asemaansa elintarvikeketjussa, ja tietämyksensiirtotoimiin, joilla pyritään auttamaan heitä parantamaan teknistä ja taloudellista tehokkuutta.

1.4 ETSK katsoo kuitenkin, että toisen pilarin talousarvio ja toimenpiteet tai nykyisin YMP:n 2014–2020 yhden osa-alueen muodostavan maitopaketin toimenpiteet eivät missään tapauksessa riitä suojelemaan epäsuotuisilla ja vuoristoalueilla tai niiden ulkopuolella toimivia maidontuottajia. Lisätoimet saattavat olla tarpeen, jotta voitaisiin varmistaa maidontuottajille riittävät tulot ja kohtuullinen tuotto. Heidän pitäisi saada myös tuotannon tehokkuutta, monipuolistamista ja uudelleensuuntaamista koskevia neuvontapalveluja, jotta he voisivat tehdä parhaat mahdolliset päätökset tulevaisuuttaan ja seuraajiaan ajatellen, pitäen mielessä epäedullisessa asemassa olevien yritystensä rajoitukset tulonhankintakapasiteettia ajatellen.

1.5 ETSK pitää yhtä tärkeänä varmistaa, että kaikilla alueilla ammattimaisesti toimivien ja kilpailukykyisten maidontuottajien – ja myös vientiin soveltuvaa kestävyysperiaatteiden mukaista ja kilpailukykyistä maidontuotantoa harjoittavien yritysten – annetaan laajentaa yrityksiään, jotta ne voivat vastata nopeasti kasvavaan maailmanlaajuiseen kysyntään, ja samalla parantaa EU:n maaseutualueiden työllisyyttä ja niiden talouden tuloja. Suurin haaste näille maataloustuottajille ovat kuitenkin valtavat tulonvaihtelut, jotka liittyvät sekä maitoalan perushyödykkeiden (ja siten myös maidon tuottajahintojen) vaihteluun ja tuotantokustannuksiin. On erittäin tärkeää, että EU helpottaa maataloustuottajien ulottuvilla olevien verotusratkaisujen ja yksinkertaisten suojausvälineiden, kuten kiinteämarginaalisten sopimusten, kehittämistä jäsenvaltioissa ja alalla.

1.6 ETSK kehottaa tarkistamaan ja seuraamaan uuteen YMP:hen sisältyviä riittämättömiä turvaverkkojärjestelyjä jatkuvasti, jotta niillä olisi tiiviimpi yhteys todellisiin tuotantokustannuksiin.

1.6.1 Lisäksi maitotuotteiden myyntiä sekä EU:n sisämarkkinoilla että EU-viennissä olisi edistettävä tehokkaammin. EU:n tulee auttaa löytämään ja kehittämään uusia markkinoita sekä varmistaa, että kansainväliset kauppasopimukset ovat tasapainoisia ja turvaavat EU:sta peräisin oleville viejille tasavertaiset pääsymahdollisuudet.

1.6.2 Sisämarkkinoilla EU:n tulee tukea tiedon jakamista maitotuotteiden kulutuksen terveyshyödyistä, jotka on jälleen osoitettu äskettäin valmistuneessa tieteellisessä tutkimuksessa.

1.6.3 EU:n tulee myös tiukentaa vähittäismarkkinoiden sääntelyä vähittäiskauppiaiden keinottelun sääntelemiseksi ja jotta viljelijöillä olisi paremmat mahdollisuudet kattaa kustannuksensa.

1.7 Lisäksi osuuskuntien ratkaiseva rooli maitoalalla on tunnustettava ja sitä on edistettävä. Osuuskunnilla on merkittävä rooli maailmanlaajuisessa meijeriteollisuudessa. Rabobankin heinäkuussa 2014 julkaiseman tutkimuksen mukaan neljä kymmenestä maailman suurimmasta alan yrityksestä on osuuskuntia (1). Osuuskunnat voivat tukea maidontuottajia epävarmuustekijöitä vastaan paljon tehokkaammin kuin yksityiset maidon ostajat tai jalostajat, koska maidontuottajat ovat suureksi osaksi myös niiden osakkaita. Lisäksi ne tarjoavat paljon kestävämpiä pitkäaikaisia sopimuksia maidon ostamisesta tuottajajäseniltä kannattaviin hintoihin.

2. Taustaa – aiemmista kokemuksista oppiminen

2.1 Keskimääräinen maidonhinta EU:ssa syyskuussa 2014 oli 37,47 senttiä kilolta (lähde: Alankomaiden maataloustuottajien liiton LTO:n maitokatsaus) (2), mikä on 8,2 prosenttia vähemmän kuin saman lähteen helmikuussa 2014 ilmoittama keskihinta.

2.2 Tämän vuoden loppukevääseen asti voimakas maailmanlaajuinen kysyntä oli tukenut vakaita hintoja. Hintojen korjausliike on kuitenkin alkanut, koska tärkeimpien viejien tuotannon kasvu (+ 4,3 prosenttia tammikuusta syyskuuhun 2014) etenee pääasiassa kehittyvillä markkinoilla esiintyvää, terveeseen kysyntään perustuvaa kasvua (+ 2–2,5 prosenttia) nopeammin. Kiinan äskettäinen väliaikainen poistuminen markkinoilta edellisten kuukausien yliostojen vuoksi ja Venäjän asettama EU:n meijerituotteiden tuontikielto – Venäjän osuus EU:n meijerituotteiden viennistä on 33 prosenttia – on vaikuttanut edelleen perushyödykkeiden ja sitä myötä tuottajahintoihin vuoden 2014 toisella puoliskolla.

2.2.1 Koska maidon hinnat ovat vuoden 2014 lopulla pudonneet nopeasti, EU:n maidontuottajat ovat ymmärrettävästi huolissaan tämän todennäköisestä vaikutuksesta toimeentuloonsa tulevina kuukausina. Samalla EU:n kiintiöjärjestelmän voimassaolo on päättymässä ja tuotanto maailman muilla alueilla kasvaa edelleen – ainakin lyhyellä aikavälillä. Maidontuottajat kyseenalaistavat myös perustellusti EU:n valmiuden ja kyvyn auttaa heitä selviämään tulevien kriisien aiheuttamista väistämättömistä alhaisen maidonhinnan ja matalien tulojen kausista.

2.3 Maidon ja maitotuotteiden keskipitkän ja pitkän aikavälin näkymät ovat edelleen hyvin suotuisat sekä maailman- että sisämarkkinoilla. Maailmanlaajuinen kysyntä on edelleen vilkasta etenkin kehittyvissä talouksissa, ja se perustuu vakaisiin väestökehityksen suuntauksiin. Kuluttajien arvostamien perinteisten, korkealaatuisten ”käsiteollisuustuotteiden” kysyntä kasvaa jopa kypsillä eurooppalaisilla sisämarkkinoilla, ja monet tällaisista tuotteista valmistetaan epäsuotuisilla alueilla pientiloilla tuotetusta maidosta. Innovatiiviset maitotuotteet, kuten heraan ja muihin maitotuotteisiin pohjautuvat urheilu-, terveys- ja vauvanruokatuotteet ovat nopeasti kasvavia tuoteryhmiä sekä sisä- että kansainvälisillä markkinoilla.

2.4 Tuotannon lisäystä voidaan odottaa kiintiöiden poistamisen jälkeen etenkin niissä jäsenvaltioissa, joiden tuotantoa kiintiöt nykyään rajoittavat, kuten Irlannissa, Saksassa, Alankomaissa, Tanskassa, Itävallassa, Puolassa ja Ranskassa.

2.5 Edelleen esiintyy kuitenkin epäilyksiä, kyetäänkö EU:n sääntelypuitteilla puuttumaan markkinoiden äärimmäiseen epävakauteen tai kriisitilanteisiin niin, että maataloustuottajia voitaisiin auttaa selviytymään vaihtelevista tuottomarginaaleista ja epävakaista tuloista ja että voitaisiin varmistaa maidontuotannon tasapainoinen kehitys kaikkialla Euroopan unionissa.

2.6 Venäjän asettama tuontikielto ja sen kerrannaisvaikutukset kaikkiin EU:n maitotuotemarkkinoihin oli EU:n uuden kriisinhallintajärjestelmän ensimmäinen koetus. Vaikka kiellon vaikutukset markkinoihin ovat olleet rajalliset sen jälkeen, kun käynnistettiin uudelleen juuston yksityistä varastointia koskevat tukitoimet (ennen niiden äkillistä lopettamista) samoin kuin voin ja rasvattoman maitojauheen yksityisen varastoinnin tukitoimet, sekä jatkettiin interventio-ostojen jaksoa ja lisättiin markkinointimenoja, on selvää, että epäilykset ovat perusteltuja. Markkinakriisien varalta on kehitettävä lisätoimenpiteitä, mutta ennen kaikkea EU:n on valmistauduttava ottamaan ne käyttöön nopeasti ja päättäväisesti.

2.6.1 Oppia tulee ottaa EU:n kokemuksista, jotka saatiin reagoimisesta maitotuotteiden kysynnän ja hintojen roimaan pudotukseen rahoitusalan romahduksen seurauksena vuonna 2008/2009. Euroopan komission hidas toiminta tuolloin vuonna 2009 johti siihen, että tarvittiin kuuden kuukauden arvosta voin interventio-ostoja ja kahdeksan kuukauden arvosta rasvattoman maitojauheen ostoja ennen kuin markkinahinnat alkoivat nousta täysien interventio-ostohintojen yläpuolelle. Voin yksityinen varastointi jatkui suurimman osan vuotta (maaliskuusta joulukuuhun) ja vielä vuonna 2010; se päättyi elokuussa 2010. Kaikkiin markkinoiden tukemiseksi toteutettuihin interventiotoimenpiteisiin kului vuonna 2009 yhteensä 370 miljoonaa euroa, josta 181 miljoonaa euroa vientitukiin. Vuonna 2010 kaikkiin markkinoiden tukemiseksi toteutettuihin interventiotoimenpiteisiin kului yhteensä 529 miljoonaa euroa, josta 186 miljoonaa euroa vientitukiin. Euroopan komissio sai 31 miljoonaa euroa rasvattoman maitojauheen ja voin interventiovarastojen myynnistä vuonna 2010 ja vielä 73 miljoonaa euroa rasvattoman maitojauheen myynnistä vuonna 2011. Merkittäviä määriä varastossa olevia tuotteita ohjattiin myös vähävaraisimmille tarkoitettuun elintarvikkeiden jakeluohjelmaan, johon olisi muuten tarvittu rahoitustukea EU:n budjetista (3).

2.6.2 Euroopan parlamentti päätti lisäksi vuosina 2009–2010, että EU:n maidontuottajille maksetaan suoraan 300 miljoonaa euroa. Summa oli hieman alle 600 euroa tuottajaa kohden (Irlannissa toteutuneen jakauman mukaan), ja se maksettiin pitkän viipeen jälkeen vuoden 2010 alussa, kun hinnat olivat jo alkaneet elpyä. Siitä ei ole selkeää tietoa, kuinka paljon toimenpiteen hallinnointi tuli maksamaan. Tästä kokemuksesta on otettava opiksi: tämänkaltaiset suorat tuet eivät juuri vaikuta markkinoiden tilanteeseen, ja pienet tukisummat yhtä maataloustuottajaa kohden maksavat viime kädessä valtavia summia.

2.6.3 Vuoden 2009 maitokriisin aikaan tuotantokustannukset olivat huomattavasti nykyistä alemmat. Irlannissa tuotantokustannukset olivat tuona vuonna 19 senttiä litraa kohden, kun ne ovat nyt vuonna 2014 nousseet 25,6 senttiin litraan kohden. Interventiotoimenpiteisiin perustuva turvaverkko, jota tämänhetkiset rasvattoman maitojauheen ja voin interventio-ostohintojen tasot edustavat, on arvoltaan tuottajahintoja vastaavina hintoina noin 20 senttiä litraa kohden, joten se ei ole enää mitenkään merkityksellinen maataloustuottajien tuotantokustannusten näkökulmasta.

2.7 On esitetty ajatuksia siitä, miten EU voisi säilyttää maidontuotannon elinkelpoisena kriisitilanteissa ja hallita maidontuotannolle koituvat haitalliset seuraukset epäsuotuisilla alueilla nykyistä paremmin. On tärkeää, että toteutettavat toimenpiteet ovat tarkoituksenmukaisia ja johdonmukaisia eurooppalaisilla maitoalan markkinoilla, missä maailmanlaajuiset suuntaukset vaikuttavat merkittävästi hintoihin myös maissa, jotka eivät itse vie alan tuotteita ulkomaille. Yksipuolinen EU:n maidontuotannon hallinta edes vapaaehtoisessa muodossa ei voi muuttaa tätä tosiasiaa.

3. Maitotuotemarkkinoiden näkymät vuoden 2015 jälkeen

3.1 YK:n maailmanlaajuisten väestörakenteen kehitystä ja sosioekonomisia suuntauksia koskevien ennusteiden mukaan maailman väestömäärä lisääntyy nykyisestä 7 miljardista 8,4 miljardiin vuoteen 2030 mennessä ja 9,6 miljardiin vuoteen 2050 mennessä (4). Suurimman osan tästä kasvusta (tai kasvun kokonaisuudessaan) ennakoidaan tapahtuvan nopeasti kehittyvän talouden maissa, ja tähän liittyy vastaavasti keskiluokan kasvaminen. Vuonna 2012 julkaistussa asiakirjassa HSBC:n maailmantalouden asiantuntijat (5) päättelivät, että vuoteen 2050 mennessä vähintään keskitason tuloa ansaitsevan väestön osuus on 2,6 miljardia eli enemmän kuin kolmannes maailman nykyisestä väestömäärästä. Tämä ryhmä on entistä suurempi, mutta myös varakkaampi ja kunnianhimoisempi kulutustavoissaan. He pyrkivät yhä useammin turvaamaan proteiinin saantinsa mieluummin eläin- kuin kasviperäisessä muodossa.

3.2 Tässä yhteydessä maitotuotteilla on keskeinen merkitys, koska sekä viranomaiset että kansalaiset pitävät niitä yleensä terveellisenä, haluttuna ja usein virallisen politiikan tukemana osana ruokavaliota (esimerkiksi Kiinan koulumaitojärjestelmä).

3.3 OECD ja FAO ennustivat äskettäin julkaistussa raportissaan maatalouden näkymistä (6), että maitotuotteiden maailmanlaajuinen kysyntä kasvaa vuosittain noin 2 prosenttia vuoteen 2023 saakka etenkin rasvattoman maitojauheen, heran ja juuston osalta, kun taas voin kysyntä kasvaa noin 1 prosentin vuodessa. Lokakuussa 2014 julkaistussa seitsemännessä maidontuottajien raportissaan (Dairy Index) kansainvälinen maitoalan pakkausyritys Tetra Pak totesi, että vuosittainen kasvu mainittuna ajanjaksona olisi jopa 3,6 prosenttia. Nämä ja muut asiantuntijat, kuten GIRA, IFCN, CNIEL (7) jne., ovat todenneet, että pitkällä aikavälillä tuotannon kasvu ei kykene täysin vastaamaan kysynnän kasvuun, koska ympäristön kannalta kestävään ja taloudellisesti kilpailukykyiseen tuotantoon parhaiten soveltuvia alueita on suhteellisen vähän – ja niihin kuuluu eräitä EU:n alueita etenkin unionin pohjois- ja länsireunoilta.

4. Tuottomarginaalien vaihtelu – maidontuottajien suurin haaste

4.1 Vaikka näkymät ovat pääosin hyvin myönteiset, kysynnän ja tarjonnan välinen satunnainen epätasapaino aiheuttaa tälläkin hetkellä väliaikaisia hintapaineita ja vaikuttaa maataloustuottajien tuloihin. Sen lisäksi vastaavia maailmanlaajuisia suuntauksia esiintyy viljan ja rehujen ainesosien markkinoilla. Nämä tapahtumat ovat taustalla vaikuttavan väestökehityksen perusteella hyvin todennäköisesti lyhytaikaisia, mutta uusien selviytymisstrategioiden puuttuessa ne saattavat olla hyvin haitallisia.

4.2 Maidon hintojen ja sen vuoksi myös tulojen vaihtelu on suhteellisen uusi kokemus eurooppalaisille maidontuottajille. Se on seurausta edellisen YMP-uudistuksen alkuvuosina 2005–2007 tapahtuneesta merkittävästä markkinatukien poistosta ja tuontitariffien alentamisesta.

4.3 Vaikka markkinatuen korvaaminen viljelijöille myönnettävillä suorilla tuilla auttaa maataloustuottajia osittain selviytymään tulojen vaihtelusta, tukien uudelleenjakamisen taso ja markkinapohjaisten tulojen suuri vaihtelu edellyttävät lisästrategioita.

5. Tuotannonohjaus – tehoton strategia

5.1 Maatalous oli ensimmäistä kertaa mukana kansainvälisissä kauppasopimuksissa Uruguayn kierroksen GATT-sopimuksessa (nykyisin WTO), joka oli voimassa vuosina 1986–1994. Se johti perusteellisiin muutoksiin EU:n politiikan suunnassa. Tuontimahdollisuuksia lisättiin alentamalla tariffeja yleisesti ja luomalla tullivapaat tuontikiintiöt. Uuden GATT-sopimuksen myötä alkoi myös siirtyminen markkinatuista viljelijöille maksettaviin suoriin tukiin, jotka irrotettiin jatkossa yhä selvemmin tuotantotoiminnasta. Vain kahta vuotta aiemmin käyttöön otettu eurooppalainen maitokiintiöjärjestelmä säilyi entisellään ja sen voimassaoloa jatkettiin useita kertoja.

5.2 Vuonna 2003 EU:n jäsenvaltiot päättivät YMP:n väliarvioinnin yhteydessä lopettaa kiintiöjärjestelmän 31. maaliskuuta 2015 alkaen. Päätöksen jälkeen vuonna 2008 luotiin ns. pehmeän laskun toimenpiteitä helpottamaan kiintiöjärjestelmän loppumista. Tämä politiikassa tapahtunut selkeä muutos tuotantorajoitusten tai tuotannon ohjauksen lopettamiseksi osui aikaan, jolloin maailmanmarkkinat kasvavat nopeasti. Näin ollen on järkevää antaa eurooppalaisille maidontuottajille ja meijeriteollisuudelle – ja lopulta myös EU:n taloudelle – mahdollisuus vastata markkinoiden kysyntään ja korvata osa kiintiöjärjestelmän aiheuttaman 30-vuotisen pysähtyneisyyden aikana menetetyistä markkinaosuuksista.

5.3 Edellisen YMP:n täytäntöönpanoa seurannut uusi hintojen vaihtelu aiheutti kuitenkin maitoalalla huomattavan tulotasoon liittyvän kriisin vuonna 2009, ja viimeisen parin vuoden aikana EU:ssa on keskusteltu jälleen useilla eri tahoilla tuotannon rajoittamisen eduista ja tuotannonohjaukseen perustuvista ehdotuksista.

5.4 Esimerkkinä niistä on Dantinin ehdotus, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi kesällä 2013 neuvoteltaessa vuosien 2014–2020 yhteisestä maatalouspolitiikasta. Siinä ehdotettiin, että markkinahäiriöiden yhteydessä maataloustuottajia voitaisiin kannustaa vähentämään tuotantoa vapaaehtoisesti (buy out), kun taas tuotantoa kasvattaville tuottajille voitaisiin määrätä seuraamuksia. Ehdotusta analysoivat Euroopan meijeriteollisuusyhdistyksen (EDA) toimeksiannosta Michael Keane ja Declan O’Connor (8).

5.5 Myös Ernst and Youngin asiantuntijaryhmä tarkasteli maitoalan politiikan vaihtoehtoja Euroopan komission toimeksiannosta. Aiheina olivat ”markkinatasapaino ja kilpailukyky” sekä ”kestävä maidontuotanto ja alueellinen ulottuvuus” (9).

5.6 Molemmat tutkimukset osoittivat, että tuotannonhallinta ja kiintiöjärjestelmä eivät olleet enää tehokkaita maidon hintojen ja tulojen pitämiseksi ennallaan tai vakiinnuttamiseksi. Molemmat tutkimukset osoittivat myös, että ehdotettu buy out -järjestelmä tai muut vastaavat tuotannonhallintatoimet olisi hankala toteuttaa kaikkialla EU:ssa, koska tulokriisin laukaiseva hintataso voi vaihdella huomattavasti maasta toiseen. Lisäksi järjestelmä olisi myös tehoton, koska sen vaikutus käynnistyisi hyvin hitaasti, ja kallis, koska tuottajat tarvitsisivat tietyntasoisen korvauksen ennen kuin se kannustaisi heitä vähentämään tuotantoa vapaaehtoisesti. Keane ja O’Connor painottivat, että jos järjestelmä toteutetaan, sillä olisi myös lukuisia kielteisiä ennustettavissa olevia ja tahattomia seurauksia maitoalan markkinoiden normaaliin toimintaan, ja se tekisi investoinneista ja suunnittelusta tila- ja prosessointitasolla lähes mahdotonta.

5.7 Kaikkein painokkaimmin Keanen ja O’Connorin tutkimuksessa korostetaan kuitenkin sitä, että ehdotettu järjestelmä voi toimia tehokkaasti ainoastaan suljetussa taloudessa, tai mikäli kaikki tärkeimmät kansainväliset toimijat ottavat sen yhdessä käyttöön avoimessa taloudessa. Jos järjestelmä otetaan ehdotuksen mukaisesti käyttöön yksipuolisesti, sen suurimpia voittajia olisivat kansainväliset kilpailijat, kun taas EU:n maidontuottajat menettäisivät kilpailukykynsä eivätkä pystyisi vastaamaan yhdysvaltalaisten tai uusiseelantilaisten kilpailijoiden tuotantopäätöksistä maidon hintaan koituviin seurauksiin.

5.8 Kun EU:ssa oli käytössä kiintiöjärjestelmä, muun maailman maidontuotanto kasvoi räjähdysmäisesti – kasvu oli 22 prosenttia viimeisen 10 vuoden aikana. Samaan aikaan Uuden-Seelannin ja Yhdysvaltojen kaltaiset, vahvasti vientiin suuntautuneet kilpailijat ovat lisänneet tuotantoaan merkittävästi, samalla kun EU:n tuotanto väheni, eivätkä kiintiöjärjestelmään sisältyneet rajoitukset kyenneet suojelemaan EU:n maidontuottajia suurilta hintakriiseiltä vuosina 2007–2009.

5.9 On myös syytä olettaa, että näiden maiden viennin kasvustrategioita, joita tuetaan eräillä laajaa huomiota saaneilla investointisuunnitelmilla Uudessa-Seelannissa ja etenkin Yhdysvalloissa, jatketaan vuoden 2015 jälkeen. Jos EU ei onnistu pääsemään mukaan kilpailuun, se jää tärkeiden vientimahdollisuuksien ulkopuolelle, ja sillä olisi merkittävät seuraukset EU:n maidontuottajille sekä yleensä EU:n maatalousalan työllisyyteen ja tuloihin.

6. Riskinhallintavälineet ja parempi turvaverkko

6.1 Ernstin ja Youngin tutkimuksessa suositeltiin myös voimakkaasti turvaverkon vahvistamista markkinakriisien yhteydessä. Siinä korostetaan, että on tärkeää auttaa maidontuottajia selviämään vaihtelevien maidonhintojen ja tuotantokustannusten aiheuttamasta uudesta tulojen epävakaudesta, ja viitataan riskinhallintavälineisiin suojausstrategioista futuurimarkkinoihin jne.

6.2 EU:n on sallittava jäsenvaltioiden tarjota veropohjaisia ratkaisuja, jotka antavat maataloustuottajille mahdollisuuden säästää hyvinä vuosina varoja, jotka otetaan käyttöön ja joita verotetaan huonompina vuosina ja joita voidaan myös lainata investointien mahdollistamiseksi niiden kesken, jotka haluavat laajentaa toimintaansa.

6.3 EU:n on myös kannustettava teollisuutta tarjoamaan hinta- ja marginaalisuojausvaihtoehtoja, jotka antavat maataloustuottajille mahdollisuuden käyttää mahdollisimman yksinkertaisia tapoja sopia maidonhintamarginaali tietylle prosenttiosuudelle maidosta tiettynä ajanjaksona tarvitsematta sitoutua kaikkiin futuurimarkkinamenettelyjen monimutkaisuuksiin, ja edistettävä ja mahdollisesti myös säänneltävä tällaisia välineitä. Yhdysvaltalaiset maataloustuottajat voivat jo hyödyntää vastaavia välineitä maito-osuuskuntien avulla, ja eräät maidon ostajat (Glanbia Irlannissa ja Fonterra Uudessa-Seelannissa) ovat ottaneet käyttöön maataloustuottajille suunnattuja kiinteän hinnan tai marginaalin järjestelmiä. On erittäin tärkeää lisätä tällaisten vaihtoehtojen saatavuutta myös Euroopassa.

6.3.1 Glanbian indeksiin sidotussa maidon kiinteän hinnan järjestelmässä tuottaja voi vapaaehtoisesti lukita kiinteän hinnan tietylle prosenttiosuudelle tuottamastaan maidosta kolmeksi vuodeksi. Hintaan tehdään joka vuosi tietynsuuruinen panoskustannusten inflaatiokorjaus, joten tuottajat varmistavat samalla hyvän osuuden marginaalistaan. Tällaisia kolmen vuoden ohjelmia on toteutettu neljä vuodesta 2010, ja ne kaikki ovat herättäneet erittäin suurta kiinnostusta, sillä ne antavat maataloustuottajille varsin hyvän varmuuden tuloista, jotka ne saavat tietystä osasta tuottamaansa maitoa. Arviolta 22 prosenttia Glanbian ostamasta maidosta kuuluu tähän järjestelyyn, ja useimmat ensimmäiseen ohjelmaan osallistuneista tuottajista haluavat osallistua uudelleen.

6.4 Taloudelliselta kannalta on myös hyvin tärkeää, että EU tarkistaa turvaverkkojärjestelyjen perusteita. Maitotuotteiden interventiohinnat ovat pysyneet muuttumattomina vuoden 2008 puolivälistä lähtien, ja niiden tarjoama tukitaso on noin 19 senttiä litralta tuotantokustannukset huomioiden. Ne eivät ole enää missään suhteessa EU:n tai koko maailman maitotuotteiden hintojen vaihteluväliin tai huomattavasti kasvaneisiin alkutuotannon kustannuksiin. EU:n on korotettava turvaverkkotasoaan nostamalla rasvattoman maitojauheen ja voin interventiohintaa vähintään lisääntyneitä tuotantokustannuksia vastaavasti, ja sen on valvottava tuotantokustannuksiin liittyvän turvaverkon tarkoituksenmukaisuutta säännöllisesti.

6.5 Alalla on tarkasteltava mahdollisuutta ottaa käyttöön ylimääräinen kriisiväline erityisesti hintojen vaihdellessa rajusti, jolloin maatalousyrittäjien toimeentulo saattaa vaarantua.

6.6 Maataloustuottajan näkökulmasta osuuskunnat ovat sopivin oikeudellinen rakenne maidontuotantoon. Osuuskunnat asettavat etusijalle osakkailleen eli maataloustuottajille maksettavan tuoton joko osinkojen tai maidon hintojen muodossa. Niiden jäsenten hyvinvointi ja liiketoiminnan edut ovat keskeisessä asemassa niiden toiminnassa.

6.7 Osuuskunnat ovat ainutlaatuisessa asemassa kanavana, joka voi tarjota maataloustuottajille vaihtelevuuden hallintavälineitä, kuten kiinteää hintaa koskevia sopimuksia tai mahdollisuuksia ”lukita” maidon hinta ja/tai hintamarginaali tietylle ajanjaksolle.

6.8 Maitoalan tulevassa politiikassa on otettava huomioon osuuskuntien ratkaiseva merkitys, eikä siinä tule vaikeuttaa maataloustuottajan kannalta tarkoituksenmukaisimman rakenteen hyödyntämistä.

6.9 Se, että maataloustuottajat eivät saa vähittäisketjulta riittävästi tuloja pystyäkseen kattamaan kustannuksensa, on myös ongelma, johon tulee puuttua. Kuluttajat eivät juuri hyödy maitotuotteiden suurista hinnanalennuksista, mutta vähittäismyyjät pyrkivät aina varmistamaan suurimman mahdollisen tuoton asettamalla paineita toimittajille, kun maidon hinnat laskevat maailmanlaajuisesti – kuten nyt tapahtuu. Vähittäismyyjien painostuksen – joka on joskus ainakin moraalisesti ja jopa juridisesti kyseenalaista – seurauksena sovellettavat alemmat tukkumyyntihinnat nostavat vähittäismyyjien marginaaleja ja lisäävät keinottelua ketjun muiden osapuolten ja kuluttajien kustannuksella. Ketjun ääripäässä olevilla maataloustuottajilla ei ole keinoja suojata marginaalejaan oman tulotasonsa ylläpitämiseksi. Nopeammat Euroopan komission markkinainterventiot auttaisivat selviytymään markkinakriiseistä nopeammin ja vähentäisivät tässä kohdassa kuvattua vähittäismyyjien painostusta.

7. Kestävä maidontuotanto heikoimmassa asemassa olevilla alueilla

7.1 Maidontuotanto on erittäin tärkeä sosioekonominen ja ympäristöön vaikuttava tekijä EU:n kaikilla alueilla. Tämä vaikutus perustuu monilla alueilla pieniin ja heikossa asemassa oleviin maatiloihin, ja sen tunnustaminen ja tukeminen on pitkään ollut osa yhteisen maatalouspolitiikan tehtävää. YMP:n toiseen pilariin sisältyy monia toimenpiteitä, jotka ovat tässä yhteydessä olennaisia, samoin kuin YMP:hen / yhteisiin markkinajärjestelyihin sisällytetyt uudet säännökset, jotka esiteltiin aluksi ns. maitopakettina.

7.1.1 Kiintiöjärjestelmän päättyminen saattaa kuitenkin nopeuttaa maidontuotannon siirtymistä EU:ssa pohjoisille/läntisille alueille, missä tuotantoa voidaan tehostaa eniten. Tämä saattaisi myös merkitä tuotannon vähenemistä tai lopettamista sellaisilla Euroopan alueilla, missä kustannukset ovat suuremmat (ja jotka ovat myös köyhempiä), mikä syventäisi alueiden välistä taloudellista kuilua.

7.1.2 Valtaosalla EU:n jäsenvaltioiden maatiloista on vain vähän lehmiä – 75 prosentilla maatiloista on vähemmän kuin yhdeksän lehmää (10). Monet tällaisista maatiloista tuottavat maitoa maatiloilla asuvien perheiden omaan kulutukseen, mutta niiden taloudellinen haavoittuvuus on ilmeistä etenkin, koska monet niistä sijaitsevat vuoristoisilla tai muutoin epäsuotuisilla alueilla.

7.1.3 Euroopan komission on käynnistettävä johdonmukainen maaseudun ja maitoalan kehittämishanke vuoristoalueille, epäsuotuisille mutta maidontuotantoon soveltuville alueille ja jäsenvaltioille, missä maitoa tuotetaan erittäin pienillä tiloilla.

7.1.4 Tietämyksensiirtopaketin lisäksi tai mahdollisesti osana sitä olisi tärkeää antaa tällaisille maataloustuottajille neuvonta- ja koulutuspalveluja, joilla autettaisiin heitä tekemään perusteltuja päätöksiä liiketoiminnastaan omaa ja seuraajansa/seuraajiensa tulevaisuutta varten. Heitä voitaisiin neuvoa, kuinka monipuolistaa tai tehostaa toimintaa tai kasvattaa tilakokoa mikäli se on taloudellisesti kannattavaa, ja tarvittaessa voitaisiin myös kertoa, mitä vaihtoehtoisia ammatteja he tai heidän seuraajansa voisivat harkita (urasuunnittelu).

7.2 Alueilla, joilla riskinä on viljelykäytöstä luopuminen, alilaiduntaminen tai muu kielteinen ympäristövaikutus, toiseen pilariin kuuluvia ympäristötukia voitaisiin suunnata etenkin maidontuottajille tietyin ehdoin.

7.3 Kaikilla alueilla heikossa asemassa olevia maidontuottajia olisi kannustettava liittymään tuottajaorganisaatioihin ja toimialakohtaisiin järjestöihin, jotta he voisivat edistää laadukasta tuotantoa ja lisätä merkitystään ja vaikutustaan elintarvikkeiden tuotantoketjussa.

7.4 Nuorille viljelijöille suunnattuja tukia voitaisiin hyödyntää myös sukupolvenvaihdosten tukemiseksi silloin, kun rajallisten tulonhankintamahdollisuuksien vuoksi uhkana on maaltapako. Tällaisten maataloustuottajien tapauksessa investointeihin voitaisiin kannustaa edullisilla lainoilla tai muilla vastaavilla järjestelmillä.

Bryssel 21. tammikuuta 2015 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Henri MALOSSE

(1) https://www.rabobank.com/en/press/search/2014/dairy_top20.html

(2) http://www.milkprices.nl/

(3) Euroopan komission kertomukset interventiotoimenpiteistä maitoalalla vuosina 2008, 2009, 2010 ja 2011 (Euroopan maitomarkkinoiden seurantakeskus).

(4) World Population Prospects: the 2012 Revision, YK, kesäkuu 2013.

(5) Consumer in 2050 – The Rise of the Emerging Market Middle Class – HSBC Global, lokakuu 2012.

(6) http://www.oecd.org/fr/sites/perspectivesagricolesdelocdeetdelafao/produits-laitiers.htm

(7) GIRA food consultancy, kansainvälinen maatilojen vertailuverkosto IFCN ja ranskalainen maitoalan tutkimuskeskus Centre National Interprofessionnel de l’Industrie Laitière.

(8) Analysis of the Crisis Dairy Supply Management Proposal in the Report of the Committee on Agriculture and Rural Development (COMAGRI) on CAP Reform 2012/2013 (final version) – syyskuu 2013, Michael Keane, Cork, Irlanti ja Declan O’Connor, Corkin teknologiainstituutti, Irlanti.

(9) AGRI-2012-C4-04 – Analysis on future developments in the milk sector Prepared for the European Commission – DG Agriculture and Rural Development Final report, 19. syyskuuta 2013, Ernst and Young.

(10) Lähde: Eurostat, 1. tammikuuta 2011.