Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistuksesta



Virallinen lehti nro C 140 , 11/05/1996 s. 0005



Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistuksesta (96/C 140/04) KOM(95) 647 lopull. - 96/0027(COD) (Komission esittämä 29 päivänä helmikuuta 1996) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 3 kohdan 1 alakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat, että komissio hyväksyi 18 päivänä maaliskuuta 1992 Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" (jäljempänä "ohjelma"), Euroopan parlamentti hyväksyi päätöslauselmassaan 17 päivänä marraskuuta 1992 ohjelman suuntaviivat, neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät päätöslauselmassaan (1) 1 päivänä helmikuuta 1993 ohjelman yleisen lähestymistavan ja strategian, talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1 päivänä heinäkuuta 1992 lausunnossaan ohjelman ajatukset ja suuntaviivat, vaikka monet ohjelman toimenpiteet ja toimet on ajoitettu toteutettaviksi aikataulussa, joka ulottuu vuoteen 2000, ohjelmaa voidaan tarkistaa ennen vuoden 1995 loppua, ohjelman hyväksymisen jälkeen on saavutettu useita kestävään kehitykseen liittyviä tuloksia, erityisesti kun Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöä ja kestävää kehitystä käsittelevä konferenssi hyväksyi esityslista 21:n ja komissio hyväksyi valkoisen kirjan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä, Euroopan unionin laajentuminen kolmella uudella jäsenvaltiolla, Itävallalla, Suomella ja Ruotsilla, asettaa unionille uusia ympäristöhaasteita ja on tehnyt tarpeelliseksi yhteisön lainsäädännön tiettyjen ympäristöä koskevien säännösten tarkistamisen, komission toteuttaman tarkastelun yhteydessä on käyty laajoja neuvotteluja tiedon kokoamiseksi tähän saakka saavutetusta edistymisestä ja ohjelman toteuttamisen esteistä, komissio antoi tammikuussa 1996 kertomuksen ohjelman toteuttamisen edistymisestä, Euroopan ympäristötoimisto on 10 päivänä marraskuuta 1995 antanut ympäristön tilasta ajantasaistetun kertomuksen osana tarkistusprosessia, alkuperäisen ohjelman yleisstrategia, tavoitteet ja suuntaa-antavat toimet ovat edelleen voimassa, ja ohjelma muodostaa asianmukaisen lähtökohdan esityslista 21:n toteuttamiselle yhteisössä ja jäsenmaissa, ohjelman perusstrategiana on ympäristöpolitiikan ja muiden asian kannalta merkityksellisten politiikan alojen täydellinen yhdentyminen siten, että yhteiskunnan tärkeimmät toimijat ottavat aktiivisesti osaa käytettävissä olevien välineiden laajentamiseen ja syventämiseen käyttäytymisen muuttamiseksi, edistymiskertomuksen päätelmät osoittavat, että edistystä on saavutettu useilla aloilla, mutta jäljellä on vielä paljon tehtävää kestävään kehitykseen pääsemiseksi, edistymiskertomuksessa esitetään ensisijaiset, tärkeimmät toimet, joiden avulla voidaan tehostaa kestävän kehityksen prosessia, ja yhteisön olisi keskityttävä rajalliseen määrään tärkeimpiä toimia ja muita aiheita ohjelman toteuttamisen tukemiseksi, kun ohjelmassa esitettyä lähestymistapaa toteutetaan, tarve sisällyttää ympäristöasiat yhteisön politiikkaan ja toimintaan on muunnettava käytännönläheisempään muotoon; tätä varten on määritetty muutama ensisijainen ala, muun muassa maatalous, liikenne, energiatalous, teollisuus ja matkailu, joilla toiminta voidaan toteuttaa tehokkaimmin yhteisön tasolla, tämä päätös ei rajoita sellaisten säännösten oikeudellista perustaa, jotka annetaan yhteisön muun politiikan yhteydessä ja jotka noudattavat tässä suunnitelmassa tarkoitetun toiminnan tavoitteita, käytettävissä olevien välineiden laajentaminen on osoittautunut ennakoitua vaikeammaksi; on tarpeen kehittää ja toteuttaa muita välineitä lainsäädännön täydentämiseksi, jotta nykyisissä kehityssuunnissa ja käytännön toimissa saavutettaisiin merkittäviä muutoksia kestävän kehityksen edistämiseksi; tämä merkitsee markkinoihin perustuvien välineiden jatkokehitystä, horisontaalisia välineitä ja yhteisön omien rahoitusjärjestelmien entistä parempaa käyttöä kestävän kehityksen edistämiseksi, on tarpeen varmistaa ympäristötoimien entistä tehokkaampi toteuttaminen ja täytäntöönpano, mikä merkitsee toimintaa säätelyketjun kaikilla tasoilla, viestintä, tiedotus, koulutus ja ammattikoulutus ovat olennaisia keinoja tietoisuuden herättämiseksi ja käyttäytymisen muuttamisen edistämiseksi yhteiskunnan kaikilla aloilla, yhteisöllä on tärkeä rooli ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvässä kansainvälisessä toiminnassa; on tarpeen vastata kansainvälisiin haasteisiin, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden valtioiden mahdolliseen liittymiseen yhteisöön, yhteistyön lisäämiseen Välimeren alueen maiden kanssa ja Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan konferenssin aloittaman prosessin sekä kaupankäyntiä ja ympäristöä koskevan keskustelun jatkamiseen, lisätoimet ovat tarpeen, jotta voitaisiin parantaa ympäristöpolitiikan perusteita tuottamalla luotettavia tietoja, tilastoja ja muuttujia sekä menetelmiä toiminnasta tai sen puutteesta aiheutuneiden kustannusten ja hyödyn arvioimiseksi, on tarpeen kehittää edelleen lähestymistapoja, joilla voidaan edistää kestäviä tuotanto- ja kulutusmalleja, on tarpeen edistää uusien tekniikoiden ja teknologioiden parasta mahdollista käyttöä, on tarpeen kehittää edelleen yhteisvastuun käsitettä erityisesti vahvistamalla vuoropuhelua niiden osapuolten kanssa, joita yhteisön politiikan ja toiminnan valmistelu koskee, ja ottamalla heitä mukaan tähän toimintaan, yhteisö voi antaa tukea tarjoamalla entistä johdonmukaisempia ja yhdenmukaistetumpia lähestymistapoja paikallisen ja alueellisen tason toiminnan osalta, jotka ovat tärkeimpiä kestävän kehityksen saavuttamiseksi, ja edistämällä tietojen ja kokemusten vaihtoa; tämä on erityisen tärkeää alueellisissa lähestymistavoissa, jotka liittyvät kaupunkiympäristöön, rannikkoalueisiin sekä luonnonsuojelualueita koskeviin aloitteisiin, ja yhteisö kehittää edelleen politiikkaansa suhteessa ohjelman koskemiin ympäristöaiheisiin, ja erityisesti painotetaan niitä aiheita, joissa toiminta yhteisön tasolla on hyödyllisintä, OVAT TEHNEET SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Yhteisö vahvistaa uudelleen sitoutumisensa lähestymistapaan ja strategiaan, jotka on esitetty komission 18 päivänä maaliskuuta 1992 hyväksymässä "Kohti kestävää kehitystä" -ohjelmassa, jonka parlamentti hyväksyi päätöslauselmassaan 17 päivänä marraskuuta 1992 ja jonka neuvosto hyväksyi päätöslauselmassaan 1 päivänä helmikuuta 1993. Jäsenvaltioita, yrityksiä ja kansalaisia rohkaistaan hyväksymään vastuunsa ja osallistumaan omalta osaltaan täysimittaisesti ohjelman jatkuvaan toteuttamiseen ja etsimään keinoja prosessin nopeuttamiseksi. Prosessin nopeuttamiseksi ja ohjelman lähestymistavan tehokkaammaksi toteuttamiseksi yhteisö itse keskittyy viiteen ensisijaiseen aiheeseen ja viiteen muuhun aiheeseen, jotka antavat lisäpontta ohjelman toteuttamiselle. Riippumatta ensisijaiseksi nimetyistä aiheista yhteisö toteuttaa myös kaikkea muuta ohjelman yhteydessä syntynyttä toimintaa. Tämän päätöksen soveltaminen ei rajoita sellaisten säännösten oikeudellista perustaa, jotka annetaan yhteisön muun politiikan yhteydessä ja jotka noudattavat tässä suunnitelmassa tarkoitetun toiminnan tavoitteita. 1 OSA ENSISIJAISET TEHTÄVÄT 2 artikla Ympäristön sisällyttäminen muihin politiikan aloihin Yhteisö kehittää parempia lähestymistapoja sisällyttääkseen ympäristöpolitiikan muihin politiikan aloihin ja helpottaakseen siirtymistä kohti kestävää kehitystä. Tätä varten yhteisö keskittyy ohjelman kohdealueiden osalta seuraaviin ensisijaisiin tehtäviin, joissa toiminta voidaan toteuttaa tehokkaimmin yhteisön tasolla. 2.1. Maatalouden osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) kehittää edelleen maatalousmarkkinoiden välineiden ja ympäristövaatimusten välisiä kytkentöjä noudattaen yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisprosessia, jossa vähäisempi riippuvuus markkinahintatuesta korvataan suorilla tukitoimilla, jotka tarvittaessa voidaan kytkeä ympäristönäkökohtiin, sekä yhdentää paremmin markkinapolitiikka, maaseudun kehittäminen ja ympäristöpolitiikka. Näihin toimiin on sisällyttävä valvonta- ja raportointivelvoitteita, b) säätää maataloustoiminnan ympäristölle aiheuttamien paineiden ja vaikutusten säännöllisestä raportoinnista, mukaan lukien tiedot lannoitteiden ja torjunta-aineiden kulutuksesta, veden kulutuksesta ja laadusta sekä maan käytöstä, c) edistää laajaperäisiä tuotantomenetelmiä, kestäviä, luontoa säästäviä maanviljelytekniikoita ja orgaanisia maataloustuotteita läheisessä yhteistyössä asianosaisten toimijoiden kanssa. Yhteisö rohkaisee edelleenkin paikallisten aloitteiden kehittämistä ja jakaa niistä tietoa, d) kehittää edelleen yhdennettyä strategiaa torjunta-aineiden kestävän, luontoa säästävän käytön edistämiseksi, johon sisältyvät entistä yksityiskohtaisemmat säännökset torjunta-aineiden jakelusta ja myynnistä sekä vaarallisimpien torjunta-aineiden käytön rajoitukset ja korvaaminen muilla aineilla, e) kehittää edelleen kokonaisvaltaisia lähestymistapoja maaseudun kehittämiseksi, johon sisältyvät asiaan liittyvien eri poliittisten keinojen valvonta ja yhteensovittaminen. Yhteisö kehittää entistä kokonaisvaltaisemman ja strategisemman lähestymistavan metsätalouden kestävään elinkaaripohjaiseen kehitykseen edistääkseen toiminnan ja politiikan yhteensovittamista ja johdonmukaisuutta sekä reagoidakseen kansainväliseen kehitykseen. 2.2. Liikenteen osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) kiinnittää entistä enemmän huomiota liikenteen kysynnän tekijöihin - kehittämällä toimia liikenteen hintojen ulkoisten kustannusten entistä suuremman sisäistämisen saavuttamiseksi, mikä on edellytyksenä siihen, että voidaan vaikuttaa käyttäjän valintoihin, jotta liikenteen kysynnässä päästäisiin entistä järkevämmälle tasolle, - edistämällä maan käytön ja liikenteen suunnittelun parempaa yhtenäistämistä sekä edistämällä kysynnän hallintatoimia kuten telematiikan käyttöä, b) pyrkiä alentamaan eri liikennemuotojen välistä epätasapainoa erityisesti - kehittämällä ja ottamalla käyttöön sopivia arviointiperusteita ja menetelmiä Euroopan laajuisten verkkojen liikenneinfrastruktuuriin liittyvien suunnitelmien strategista ympäristöarviointia varten, - tutkimalla mahdollisuuksia käyttää yhteisön rahoitusta eri kuljetusmuotojen välisen tasapainon edistämiseksi, - kehittämällä järjestelmä sellaisten ympäristöongelmien ratkaisemiseksi, joita raskaat tavara-ajoneuvot aiheuttavat, mihin sisältyy tilanne kauttakuljetusalueilla, - edistämällä entistä ympäristöystävällisempien liikennemuotojen käyttöä, esimerkiksi rohkaisemalla julkisen liikenteen käyttöä, c) kiristää edelleen maantieajoneuvojen ja lentokoneiden päästöjä ja melua sekä polttoaineen laatua koskevia säännöksiä, kehittää toimia henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi ja vahvistaa ajoneuvojen tarkastusta ja kunnossapitoa koskevia yhteisön säännöksiä, d) edistää kokemusten vaihtoa kestävistä, ympäristöä säästävistä liikennealoitteista paikallisten viranomaisten kesken. 2.3. Energian osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) tukea energiaa säästävien tekniikoiden ja käytäntöjen kehitystä ja käyttöä, johon sisältyvät uusiutuvat energialähteet, rahoituksen sekä tietoisuuden herättämis- ja tiedotustoiminnan avulla ja kehittää arviointiperusteet tukijärjestelmien valvomiseksi, jotta voitaisiin poistaa tukimuodot, joilla on käänteinen vaikutus, b) rohkaista kaikkea energian kysynnän hallinnan toteuttamista, ulkoisten kustannusten ja etujen sisäistämistä verohelpotuksin ja korostaen muita kuin verotuskeinoja, sekä kuluttajien tietoisuuden herättämisaloitteiden parempaa yhteensovittamista yhteisön energiansäästöohjelmissa, c) tiukentaa koneiden energiatehokkuusstandardeja teknisten ja taloudellisten mahdollisuuksien mukaan ja säätää niiden energiatehokkuusmerkinnöistä; d) pyrkiä kehittämään yhteisölle vapaaehtoisten sopimusten järjestelmää kilpailusääntöjen mukaisesti. 2.4. Teollisuuden osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) tukea aktiivisesti meneillään olevaa teollisuuden ekohallintajärjestelmien kehittämistä, tarkistaa ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää ja kehittää ohjelmia teollisuuden, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten ympäristötietoisuuden edistämiseksi entisestään sekä ammattikoulutuksen ja teknisen tuen edistämiseksi, b) kehittää puitteet yhteiselle, elinkaaripohjaiselle tuotepolitiikalle, joka sisältää muun muassa elinkaarianalyysin jatkokehityksen ja jossa otetaan huomioon mahdolliset vaikutukset sisämarkkinoihin, c) parantaa lainsäädäntöä teollisuuslaitosten aiheuttaman saastuttamisen yhdenmukaisen ja laajan valvonnan osalta ja kehittää integroitua saastumisen valvontaa täydentävä järjestelmä, jossa otetaan huomioon pienempien laitosten erityisongelmat, sekä rohkaista ulkoisten kustannusten parempaa integrointia, d) kehittää toimia, joilla parannetaan teollisuuden tietoisuutta ympäristöasioista, kuten työkaluja yrityksille suuntautuvan tiedottamisen parantamiseksi, johon sisältyy paras saatavilla oleva tekniikka, puhtaampien tekniikoiden levittämisen tehostaminen sekä parhaiden, ympäristöä säästävien käytäntöjen edistäminen, e) kehittää lähestymistapoja, joilla helpotetaan ekoliikeyritysten kehittämistä, f) asettaa etusijalle pienten ja keskisuurten yritysten ongelmat, joita syntyy yritysten kohdatessa teknisiä ja taloudellisia esteitä puhtaan, ympäristöä säästävän tekniikan käytölle. 2.5. Matkailun osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) säätää matkailun ympäristölle aiheuttamien paineiden ja vaikutusten säännöllisestä raportoinnista, johon sisältyy rannikkoalueiden kestävä, ympäristöä säästävä hyödyntäminen, b) tukea tietoisuuden herättämiskampanjoita matkailua ympäristöystävällisen käytön edistämiseksi, mukaan lukien eri kuljetusmuodot matkailukohteisiin ja matkailukohteista, c) edistää innovatiivisten hyvien käytäntöjen toteuttamista matkailun kestävässä, ympäristöä säästävässä kehityksessä. 3 artikla Käytettävissä olevien välineiden laajentaminen Yhteisö kehittää laajemman valikoiman välineitä ja soveltaa sitä saadakseen aikaan merkittäviä muutoksia nykyisissä kestävän kehityksen kehityssuunnissa ja käytännöissä. 3.1. Kehitettäessä tehokkaita markkinapohjaisia välineitä politiikan täytäntöönpanemiseksi erityistä huomiota kiinnitetään: a) ympäristömaksuihin, b) ympäristökorvausvelvollisuuden käsitteen soveltamiseen, c) vapaaehtoisiin sopimuksiin ympäristöalalla kilpailusääntöjen mukaisesti, d) verouudistuksen rohkaisuun ympäristön suojelu- ja parantamisvälineenä. 3.2. Horisontaalisten välineiden osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) kehittää lähestymistapa suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointia varten sekä edistää menetelmien, koulutuksen ja opastusmateriaalin kehittämistä, joka koskee hankkeiden sekä suunnitelmien ja ohjelmien arviointia, b) harkita ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän laajentamista tehdasteollisuuden lisäksi muille toiminta-alueille, c) vahvistaa standardoinnin merkitystä erityisesti sisällyttämällä ympäristönäkökohtia teollisuuden standardien laadintaan, d) kehittää perusteet, joilla arvioidaan yhteisön nykyisten politiikoiden ja välineiden, mihin sisältyy rahoitus, yhteensopivuutta kestävän kehityksen vaatimusten kanssa, e) tutkia, kuinka ympäristönäkökohdat voidaan sisällyttää entistä paremmin julkisia hankintoja koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen ja turvata samalla rehellinen kilpailu. 3.3. Etusijalle asetetaan yhteisön omien rahoitustukijärjestelmien käytön parantaminen kestävän kehityksen edistämiseksi. Yhteisön rahoitusjärjestelmien, erityisesti rakenne- ja koheesiorahastojen, osalta tämä merkitsee ympäristötekijöiden parempaa integrointia ja rahastojen ympäristövaikutusten arviointia tukitoimien laadun parantamiseksi ympäristön ja talouden kannalta. 3.4. Yhteisö jatkaa nykyistä työtään varmistaakseen niiden mahdollisuuksien täyden toteuttamisen, joita uudet tekniikat ja teknologiat tarjoavat kestävälle kehitykselle maatalouden, ruoan jalostuksen, kemikaalien ja lääkkeiden, ympäristön puhdistamisen sekä uusien materiaalien ja energian lähteiden kehittämisen kaltaisilla aloilla. 4 artikla Lainsäädännön soveltaminen ja täytäntöönpano Yhteisö vahvistaa työskentelyä kaikilla tasoilla varmistaakseen ympäristölainsäädännön paremman soveltamisen ja täytäntöönpanon. Ensisijaisia tehtäviä ovat: a) parantaa ympäristöpolitiikan sääntelyjärjestelmää hyväksymällä entistä yhdenmukaisempia ja kokonaisvaltaisempia lähestymistapoja tietyille aloille, yksinkertaistamalla tarvittaessa lainsäädännöllisiä ja hallinnollisia menettelytapoja sekä kiinnittämällä erityistä huomiota hyväksyttyjen toimien täytäntöönpanokelpoisuuteen, b) tehostaa yhteisön lainsäädännön mukaisten raportointivaatimusten asemaa ja toteuttamista, c) tehostaa yhteistyötä alan viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa lainsäädännön soveltamisesta ja täytäntöönpanosta, d) harkita keinoja, millä parantaa mahdollisuuksia käyttää oikeuskeinoja ja helpottaa kansalaisten osallistumista ympäristöpolitiikkojen soveltamiseen ja täytäntöönpanoon, e) harkita, voidaanko uuden lainsäädännön noudattamatta jättämisen vuoksi ottaa käyttöön pakotteita. 5 artikla Tietoisuuden herättäminen Komissio korostaa viestinnän, tiedotuksen, koulutuksen ja ammattikoulutuksen merkitystä välineenä, jolla herättää tietoisuutta kestävästä kehityksestä ja edistää käyttäytymisen muutosta yhteiskunnan kaikilla aloilla. Se pyrkii entistä tehokkaammin parantamaan yhteisön kansalaisten tietoisuus- ja osaamistasoa kestävän kehityksen asioista. Ensisijaisia tehtäviä ovat: a) antaa saataville tietoja ympäristön tilasta ja harkita keinoja tietojen antamiseksi yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta yleisön tietoisuuden lisäämiseksi, b) edistää kestävän kehityksen käsitteen sisällyttämistä yhteisön koulutus- ja ammattikoulutusohjelmiin, c) kehittää järjestelmä LIFE-hankkeiden tulosten jatkuvaksi arvioimiseksi ja niiden asianmukaiseksi levittämiseksi, d) edistää yhteisön omien toimielimien vihreää taloudenhoitoa, helpottaa parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja levittää tietoa niin laajalle kuin mahdollista. 6 artikla Kansainvälinen yhteistyö Yhteisö lujittaa asemaansa ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvässä kansainvälisessä toiminnassa. Tämä merkitsee erityisesti sen yhteistyölähestymistavan vahvistamista Keski- ja Itä-Euroopan ja Välimeren alueen valtioiden kanssa, sen aseman vahvistamista esityslista 21:n mukaisissa ympäristöasioissa sekä kahdenvälisessä ja monenvälisessä kestävän kehityksen asioihin liittyvässä yhteistyössä. 6.1. Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) kehittää edelleen laajaa lähestymistapaa ympäristöasioihin sen strategian mukaisesti, jolla valmistellaan Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden valtioiden liittymistä Euroopan unioniin, b) jatkaa yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden kanssa tällä alalla Eurooppa-sopimusten mukaisesti. Tämä merkitsee jatkoa rahoitusyhteistyölle, tekniselle avustamiselle erityisesti lainsäädännön lähentämisessä ja sen toteuttamisessa ja täytäntöönpanossa, ympäristöinfrastruktuurin investointien tukemiselle ja yhteistyölle ympäristön käyttötapojen parantamiseksi, c) avata LIFE-ohjelma Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneille valtioille. 6.2. Välimeren alueen valtioiden ja Välimeren altaan osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) kehittää marraskuun 1995 Barcelonan julistuksen mukainen alueellinen, säännölliseen vuoropuheluun sekä laajempaan ja parempaan yhteistyöhön perustuva lähestymistapa erityisesti rahoituksellisen ja teknisen avustuksen osalta, b) perustaa Välimeren altaan lyhyen ja keskipitkän ajan tärkeysjärjestystoimintaohjelma ja säätää valvontamekanismista sen toteuttamiseksi. 6.3. Kansainvälisten ympäristöasioiden osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) valmistella ennen Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen vuoden 1997 erikoisistuntoa tiedonanto esityslista 21:n toteuttamisesta kaikilla yhteisön politiikan aloilla osana yhteisön jatkuvaa työtä YK:n kestävän kehityksen komission tukemiseksi, b) tarkistaa politiikkaa, joka liittyy kestävän kehityksen ulottuvuuden sisällyttämiseen Lomén yleissopimuksen toteuttamiseen; arvioida yleisesti yhteisön kehitysapua sen varmistamiseksi, että ympäristön arviointijärjestelmiä noudatetaan, c) tukea kansainvälistä työtä kestävän kehityksen muuttujien laatimiseksi ja ympäristöön suuntautuvien avustuskulujen mittaamiseksi, d) pyrkiä vahvistamaan täytäntöönpanoa ja riitojen ratkaisua koskevia säännöksiä, kun kansainvälisiä sopimuksia tarkistetaan, e) jatkaa ympäristöalan yhteistyötä Itämeren alueella, f) vahvistaa ympäristötekijäaspektia uusien itsenäisten valtioiden kanssa käytävässä yhteistyössä keskittymällä erityisesti kapasiteetin rakentamiseen ja tekniseen tukeen TACIS-ohjelmassa, g) vahvistaa ympäristöalan yhteistyön osuutta Aasian ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa noudattaen neuvoston asetusta (ETY) N:o 443/92 (2) sekä yleisiä suuntaviivoja, jotka koskevat yhteisön ja kyseessä olevien alueiden välistä yhteistyötä. 6.4. Kauppa- ja ympäristöasioiden osalta ensisijaisia tehtäviä ovat: a) osallistua aktiivisesti kauppa- ja ympäristöasioihin liittyvään kansainväliseen keskusteluun, jossa yhteisö edistää tasapainoista ympäristön ja kaupan etuja koskevaa lähestymistapaa ja keskittyy ympäristövaatimusten sisällyttämiseksi osaksi monenvälistä kauppajärjestelmää, b) asettaa etusijalle kauppa- ja ympäristöongelmien monenväliset ratkaisut, kunnioittaa kaupan periaatteita ja edistää avoimuutta ympäristötoimenpiteiden, muun muassa ympäristöpolitiikan uusien välineiden, määrittelyssä ja toteuttamisessa. 2 OSA MUITA AIHEITA, JOIHIN KIINNITETÄÄN ERITYISTÄ HUOMIOTA 7 artikla Ympäristöpolitiikan perusteiden parantaminen Yhteisö varmistaa, että sen ympäristöpolitiikka perustuu luotettaviin ja vertailukelpoisiin tietoihin, tilastoihin ja muuttujiin, perusteelliseen tieteelliseen tietoon sekä toiminnasta tai sen puutteesta aiheutuneiden kustannusten ja etujen arviointiin. Erityisen huomion kohteena on: a) määrittää ja täyttää nykyisten ympäristöä koskevien perustilastotietojen aukot, kehittää ympäristönäkökohtien integrointia muiden politiikan alojen tietoihin ja tilastoihin ja varmistaa näiden tietojen saatavuus, b) tukea ympäristömuuttujien, kaikkien asiaan liittyvien poliittisten asioiden suoritusmuuttujien ja kestävän kehityksen muuttujien kehittämistä mittausmuuttujiksi, joilla mitataan kestävän kehityksen edistymistä ja joilla voidaan määrittää tavoitteita ja toimintakohteita, c) parantaa tieteellisen tutkimus- ja kehityspolitiikan ja ympäristöpolitiikan välisiä kytkentöjä, d) kehittää edelleen taloudellisten ympäristön arviointitekniikoiden käyttöä (kustannustehokkuus-, kustannus/hyöty- ja liiketoimintavaikutustekniikat), e) kehittää valtion kirjanpidolle satelliittikirjanpito ensimmäisenä vaiheena kohti ympäristönäkökohtien integroimista kansallisiin tilikäsitteisiin ja -käytäntöihin. 8 artikla Kestävät tuotanto- ja kulutusmallit Yhteisö kehittää edelleen välineitä ja toimia lisätäkseen teollisuuden innovaatioita suhteessa kestävään kehitykseen ja edistää teollisuuden ja kuluttajien tietoisuutta ja käyttäytymisen muutosta edistääkseen siirtymistä kestävämpiin tuotanto- ja kulutusmalleihin. 9 artikla Yhteisvastuu ja yhteistyö Yhteisö edistää käytännön keinoja, joilla parantaa yhteisten toimien ja yhteistyön lähestymistapoja kestävän kehityksen varmistamiseksi. Se kehittää tehokkaampia vuoropuhelutapoja ja varmistaa, että sen politiikan valmisteluun ja toteuttamiseen osallistuu asianmukainen valikoima eri toimijoita. 10 artikla Paikallisten ja alueellisten aloitteiden edistäminen Yhteisö rohkaisee edelleen paikallisen ja alueellisen tason toimintaa asioissa, jotka ovat ensisijaisen tärkeitä kestävän kehityksen saavuttamiseksi, erityisesti alueellisissa lähestymistavoissa, jotka liittyvät kaupunkiympäristöön, maaseutuun, rannikko- ja saaristoalueisiin, kulttuuriperintöön ja luonnonsuojelualueisiin. Tätä varten erityisen huomion kohteena on: a) edistää edelleen aluesuunnittelun mahdollisuuksia keinona helpottaa kestävää kehitystä ja kehittää edelleen Eurooppa 2000+ -ohjelmaa ja Euroopan aluekehitysperspektiivi -ohjelmaa politiikan tekijöiden keskinäisen yksimielisyyden luomiseksi alakohtaisten kehityspolitiikkojen alueellisesta vaikutuksesta, b) kehittää kokonaisvaltainen lähestymistapa kaupunkeihin liittyvissä asioissa ja korostaa erityisesti paikallisten viranomaisten toiminnan tukemiseksi tarvittavaa avustusta ohjelman ja paikallisen esityslista 21:n toteuttamiseksi, c) kehittää esittelyohjelma rannikkoalueiden integroidusta hoidosta, jotta voidaan osoittaa parempien tiedotus- ja neuvottelumekanismien vaikutus kestävän kehityksen toteuttamiseen ja määrittää jatkotoimien tarve yhteisön tasolla ja muilla tasoilla, d) kehittää strategia, jolla rohkaistaan paikallisia kehitys- ja työllistämisaloitteita, joilla osallistutaan rakennerahaston tukemien luonnon alueiden säilyttämiseen. 11 artikla Ympäristöteemat Yhteisö kehittää edelleen ohjelman ympäristöaiheisiin liittyviä politiikkojaan pitäen lähtökohtana korkeatasoista ympäristönsuojelua ja keskittyy erityisesti seuraaviin aiheisiin liittyvään toimintaan, joka voidaan tehokkaimmin toteuttaa yhteisön tasolla. 11.1. Ilmastonmuutoksen ja otsonikerroksen ohentumisen osalta erityisen huomion kohteena on: a) määrittää hiilidioksidin (CO2) ja muiden kasvihuonekaasujen vähentämistavoitteet vuosiksi 2005 ja 2010 ja määritellä politiikka ja toimenpiteet, jotka ovat tarpeen tavoitteiden toteutumiselle, b) lujittaa halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen (HCFC-yhdisteet) ja metyylibromidien sekä fluorihiilivetyjen (CFC-yhdisteet) ja halonien valvontatoimia sekä tehostaa tutkimusta, jonka tarkoitus on löytää sopivat korvikkeet mainituille aineille. 11.2. Happamoitumisen ja ilman laadun osalta erityisen huomion kohteena on: a) kehittää strategia sen varmistamiseksi, että happamoitumista aiheuttavien epäpuhtauksien altistumisen suhteen ei ylitetä kriittistä kuormitusta, b) luoda tai muuttaa tiettyihin epäpuhtauksiin liittyviä laatutavoitteita ja kehittää yhteisiä menettelytapoja ilman laadun arvioimiseksi ja valvomiseksi. 11.3. Vesivarojen hallinnan osalta erityisen huomion kohteena on: kehittää kokonaisvaltainen strategia, joka sisältää pohja- ja pintavesivarojen integroidun suunnittelu- ja hallintalähestymistavan, jossa painotetaan sekä määrä- että laatunäkökohtia ja varmistetaan Euroopan alueen merien kestävä hallinta. 11.4. Jätehuollon osalta yhteisö ajantasaistaa nykyisen jätestrategian vuoden 1989 jälkeen tapahtuneen kehityksen perusteella. Erityisen huomion kohteena on: a) kehittää järjestelmä vertailukelpoisten tietojen keräämiselle, b) kehittää yhdenmukaisempi lähestymistapa jätehuoltolainsäädännön määritelmiin ja periaatteisiin erityisesti vaarallisten aineiden luettelojen yhdenmukaisuuden varmistamiseksi, c) arvioida ensisijaisten jätevirtojen ohjelmasta saatua kokemusta, d) tukea kierrätettyjen tuotteiden markkinoiden luomista ja tehokasta toimintaa ottaen huomioon elinkaarianalyysi, e) kehittää tuottajavastuun käsitteitä ottaen huomioon sen mahdolliset vaikutukset sisämarkkinoihin ja yhteisvastuun periaatteeseen. 11.5. Melun osalta erityisen huomion kohteena on kehittää meluntorjuntaohjelma, joka kattaa laaja-alaisesti julkisen tiedottamisen, yhteiset melunaltistusindeksit, melun laadun tavoitteet ja tuotteiden melupäästöt. 11.6. Ympäristön suojelun ja monimuotoisuuden osalta yhteisö varmistaa muun politiikkansa toteuttamisen yhteydessä ympäristön suojeluun ja monimuotoisuuteen liittyvien näkökohtien täydellisen integroinnin. 11.7. Vaarojen ja onnettomuuksien hallinnan osalta erityisen huomion kohteena on: a) tarkistaa olemassa olevaa vaarallisten aineiden vientiä ja tuontia koskevaa lainsäädäntöä suhteessa ilmoitetun ennakkosuostumuksen periaatteeseen, b) kehittää edelleen toimia maataloudessa ja muualla käytettävien torjunta-aineiden alueella aineiden kestävän käytön varmistamiseksi, c) kehittää edelleen politiikkoja esityslista 21:n täydelliseksi huomioon ottamiseksi myrkyllisten kemikaalien korvaamiseksi tai vaiheittaiseksi käytöstä poistamiseksi, d) tarkistaa edelleen uusia tekniikoita koskevaa lainsäädäntöä. (1) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1 (2) EYVL N:o L 52, 27.2.1992, s. 1