P6_TA(2005)0005

YK:n ilmastonmuutosta koskeva puitesopimus

Euroopan parlamentin päätöslauselma Buenos Airesin ilmastonmuutoskonferenssin tuloksista

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevaan puiteyleissopimukseen (UNFCCC) 11. joulukuuta 1997 tehdyn Kioton pöytäkirjan, sen täytäntöönpanoa koskevat soveltamismenettelyt, jotka hyväksyttiin Bonnin konferenssissa heinäkuussa 2001, Marrakechin konferenssissa marraskuussa 2001, New Delhin konferenssissa marraskuussa 2002 ja Milanon konferenssissa joulukuussa 2003, sekä 6.— 17. joulukuuta 2004 Buenos Airesissa Argentiinassa pidetyn osapuolten kymmenennen konferenssin (COP-10),

- ottaa huomioon ilmastonmuutoksesta antamansa päätöslauselmat ja erityisesti 17. marraskuuta 2004 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin strategiasta Buenos Airesin ilmastonmuutoskonferenssissa (COP-10) [1],

- ottaa huomioon työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan,

A. ottaa huomioon, että ilmastonmuutos on yksi 2000-luvun suurimmista haasteista, ovathan sen huomattavat kielteiset vaikutukset ympäristöön, talouteen ja yhteiskuntaan maailmanlaajuisia ja sen pelätään rajoittavan kestävää kehitystä ja vaikeuttavan miljoonien ihmisten elinoloja kaikkialla maailmassa; ottaa huomioon, että vuonna 2004 hurrikaanit, pyörremyrskyt ja muut sääolojen aiheuttamat luonnonkatastrofit iskivät jälleen kerran julmasti koko maailman ja etenkin köyhimpien maiden väestöön; toteaa, että inhimillisen kärsimyksen ja lukuisten kuolonuhrien lisäksi taloudelliset menetykset vuonna 2004 arvioidaan ennätyksellisen suurelle 90 miljardin dollarin tasolle,

B. toteaa, että UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpano kaikilta osin on äärimmäisen tärkeää ilmastonmuutosongelman ratkaisemisen ja maailman ympäristön tulevaisuuden kannalta,

C. ottaa huomioon, että YK:n ilmastonmuutosta koskeva puiteyleissopimus määrittää kehyksen ilmakehän kasvihuonekaasujen määrän vakiinnuttamistoimille, joilla pyritään välttämään ilmastojärjestelmälle vaaralliset ihmisen toiminnasta aiheutuvat häiriötekijät; ottaa huomioon, että puiteyleissopimus tuli voimaan 21. maaliskuuta 1994 ja siihen kuuluu nyt 189 osapuolta,

D. ottaa huomioon, että tähän mennessä Kioton pöytäkirjan on ratifioinut 132 maata ja alueellista taloudellisen integraation järjestöä, mukaan lukien 37 liitteen I osapuolta, mikä vastaa 61,6 prosenttia liitteen I mukaisista vuoden 1990 kasvihuonekaasupäästötasoista ja tarkoittaa, että pöytäkirjan voimaantulon edellytykset täyttyvät ja se tulee voimaan 16. helmikuuta 2005,

E. ottaa huomioon, että teollisuusmailla on päävastuu kasvihuonekaasupäästöistä ja niiden pitäisi siten olla ensimmäisiä päästöjen vähentäjiä; ottaa huomioon, että Euroopan parlamentti on jatkuvasti kehottanut EU:ta säilyttämään tässä asiassa johtavan roolin,

F. ottaa huomioon, että Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot ratifioivat Kioton pöytäkirjan 31. toukokuuta 2002 ja että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi Euroopan yhteisössä tarvittavat lainsäädäntövälineet [2]; ottaa huomioon, että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 13. lokakuuta 2003 direktiivin 2003/87/EY kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä [3]; ottaa huomioon, että komission äskettäin antama edistymiskertomus (KOM(2004)0818) vahvistaa, että EU on kokonaisuudessaan menossa kohti Kioton pöytäkirjan mukaisia tavoitteitaan,

G. ottaa huomioon, että Kioton pöytäkirjan tavoitteet ovat ensisijainen edellytys ilmastonmuutosta koskevalle maailmanlaajuiselle strategialle, mutta lisätavoitteita on asetettava vuoden 2012 jälkeistä kautta silmällä pitäen; ottaa huomioon, että maapallon päästöt olisi puolitettava vuoteen 2050 mennessä, jos maapallon keskilämpötilan nousu halutaan rajoittaa alle kahteen asteeseen teollistumista edeltävältä tasolta,

H. vuosi 2012 on jo hyvin lähellä, ja vuoden 2012 jälkeistä strategiaa tarvitaan vähähiilisten energialähteiden, kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävien tekniikoiden ja uusiutuvien energialähteiden edistämiseen liittyvien pitemmän tähtäimen haasteiden ratkaisemiseksi;

1. on tyytyväinen kansainväliseen sopimukseen päätöksistä, joita tehtiin UNFCCC:n osapuolten kymmenennessä konferenssissa, mukaan luettuna Buenos Airesin työohjelma sopeutumis- ja vastatoimenpiteistä ja päätös käynnistää vuoropuhelu tulevista ilmastonmuutosongelman ratkaisutavoista puiteyleissopimuksen ja Kioton pöytäkirjan mukaisesti toukokuussa 2005;

2. on täysin vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on jatkossakin säilytettävä johtava rooli kansainvälisissä ilmastonmuutosten torjuntatoimissa; odottaa EU:n ehdottavan tässä mielessä kansallisten asiantuntijoiden seminaarille uutta järjestelmää, joka vastaa EU:n tavoitetta rajoittaa maapallon keskilämpötilan nousu alle kahteen asteeseen teollistumista edeltävältä tasolta ottaen huomioon, että maapallon kasvihuonepäästöt ovat kahden seuraavan vuosikymmenen aikana korkeimmillaan, ja joka perustuu tasa-arvoon, vastuuseen ja toimintakykyyn;

3. panee merkille, että kaikkien teollisuusmaiden on tehostettava huomattavasti keskipitkän aikavälin päästövähennysponnistelujaan, jotta pitkän aikavälin vähennystavoitteet voitaisiin saavuttaa; kehottaa EU:ta hyväksymään edellä mainittujen tavoitteiden mukaiset vähennystavoitteet kevään 2005 Eurooppa-neuvostossa; katsoo, että teollisuusmaiden osalta keskipitkän aikavälin vähennykset (30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä) ja pitkän aikavälin vähennykset (60—80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä) ovat välttämättömiä tavoitteen saavuttamiseksi;

4. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita pyrkimään entistä sinnikkäämmin vuoropuhelun käynnistämiseen päästöjä aiheuttavien maiden kanssa kaikkialla maailmassa, jotta vaaralliset ilmastonmuutokset voitaisiin estää kestävien ratkaisujen avulla; tuomitsee joidenkin maiden yritykset estää neuvottelujen käynnistäminen vuoden 2012 jälkeisistä ilmastopoliittisista sitoumuksista; pitää valitettavana Italian ympäristöministerin toistuneita lausumia, joiden mukaan olisi hyödytöntä asettaa vuoden 2012 jälkeistä aikaa koskevia sitovia päästövähennystavoitteita, jos Yhdysvallat, Kiina ja Intia jäävät ulkopuolelle; katsoo, että tällaiset lausumat voivat heikentää EU:n kantaa;

5. kehottaa maita, jotka eivät vielä ole ratifioineet Kioton pöytäkirjaa, ratifioimaan sen mahdollisimman nopeasti; kehottaa Yhdysvaltain hallitusta harkitsemaan vielä päätöstään olla osallistumatta ja noudattamaan ensimmäisenä askeleena UNFCCC:n mukaisia sitoumuksiaan vähentää maansa päästöt vuoden 1990 tasolle; korostaa lisäksi, että Australialle olisi Kioton pöytäkirjan tavoitteiden saavuttamisen kannalta taloudellisesti kannattavampaa ratifioida pöytäkirjan mekanismit ja soveltaa niitä;

6. vaatii EU:ta toteuttamaan lisätoimia energiansäästöjen edistämiseksi, energiatehokkuuden parantamiseksi ja uusiutuviin energialähteisiin siirtymiseksi;

7. on huolissaan siitä, että päästöjen vähentymisen suuntaus toisilla aloilla saattaa vaarantua liikenteen päästöjen kasvun vuoksi; on sitä mieltä, että EU voisi ottaa Kaliforniasta oppia liikennepäästöjen rajoittamisessa; kehottaa sen tähden komissiota tekemään kiireellisesti ehdotuksia sitovien hiilidioksidirajojen asettamiseksi uusille ajoneuvoille;

8. toistaa pyyntönsä, joka koski kansainvälisen ilmailun ja merenkulun päästöjen sisällyttämistä toisen velvoitekauden päästöjen vähentämistavoitteisiin vuodesta 2012 alkaen;

9. on pettynyt siihen, että osapuolten kymmenennessä konferenssissa ei pystytty käyttämään hyväksi tilaisuutta valmistella vuoden 2012 jälkeisiä uusia tavoitteita; on erityisesti pahoillaan siitä, että huolimatta EU:n valtuuskunnan ponnisteluista konferenssi päätti järjestää vain yhden epävirallisen uusia tavoitteita koskevan valmistelukokouksen vuonna 2005; kehottaa EU:ta valmistelemaan osanottonsa tähän kokoukseen huolella ja tiiviissä yhteistyössä kaikkien asianosaisten kansallisten tai alueellisten osapuolten kanssa ja säilyttämään johtavan roolinsa vahvan koalition rakentamisessa tulevia kansainvälisiä sitoumuksia varten vuoden 2012 jälkeen; korostaa, että on välttämätöntä antaa taloudellisten päätösten tekijöille mahdollisuus tehdä suunnitelmia riittävällä varmuudella vuoden 2012 jälkeisestä tilanteesta;

10. vaatii kansallisten asiantuntijoiden seminaaria keskittymään tulevaisuutta koskeviin keskusteluihin Kioton pöytäkirjasta UNFCCC:n yhteydessä, kehittämään ilmastonmuutokseen tehokkaita ja asianmukaisia ratkaisuja ja julkaisemaan neuvottelujen taustaksi tuloksista kirjallisen raportin;

11. on sitä mieltä, että uuden järjestelmän olisi perustuttava jaettuun mutta eriytettyyn vastuuseen, jatkuviin ja yhä suurempiin päästövähennyksiin vuoden 2012 jälkeen sekä siihen, että vähennysponnisteluihin osallistuu yhä useampia valtioita, erityisesti Yhdysvallat ja kehittyneemmät teollisuusvaltiot; vaatii sen vuoksi komissiota ja jäsenvaltioita korostamaan ilmastonsuojelun välttämättömyyttä kansainvälisten kumppaneiden, erityisesti Yhdysvaltojen, Kiinan ja Intian, kanssa käymänsä vuoropuhelun yhteydessä;

12. korostaa tarvetta lisätä rahoitustukea sopeuttamistoimiin kehitysmaissa; korostaa lisäksi sitä, että vaikka talouskehitys on kaikkien kehitysmaiden oikeus, olisi toteutettava toimia, joilla rohkaistaan ympäristöä säästävämpiä kehitysmalleja;

13. pahoittelee, että vaikka suurin hiilidioksidipäästöjen aiheuttaja Yhdysvallat oli osapuolten kymmenennessä konferenssissa edustettuna, se ei ollut valmistautunut keskustelemaan ilmastonmuutoksen rajoittamisen tulevasta kehityksestä; on erittäin iloinen Yhdysvaltain eri osavaltioiden tekemistä lukuisista ilmastonmuutosaloitteista, kuten yhdeksän koillisen osavaltion alueellinen kasvihuonekaasualoite, jossa tarkkailijoina ovat Maryland, Columbian liittopiiri, Pennsylvania, Itä-Kanadan provinssit ja New Brunswick ja jossa on tarkoitus tutkia hiilidioksidipäästöjen kiintiöiden ja kaupan alueellisen ohjelman kehittämistä;

14. kehottaa komissiota tarkastelemaan uuden ilmastonmuutospolitiikan kustannuksia ja etuja käsittelevässä kertomuksessaan raja-alueiden sopeutustoimien toteuttamista, jolla pyritään kompensoimaan vailla hiilidioksidirajoitteita toimivien teollisuusmaiden tuottajien mahdolliset kilpailuedut; korostaa, että ilmastonmuutoksen ehkäiseminen antaa myös mahdollisuuksia ja kannustaa innovaatioihin Lissabonin asialistan tavoitteiden mukaisesti;

15. pitää ilahduttavana EU:n aloitteita kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiseksi ja etenkin 1. tammikuuta 2005 voimaan tulevaa päästökauppajärjestelmää, ja on erittäin tyytyväinen siihen, että EU:n päästökauppajärjestelmään voi mahdollisesti liittyä myös muita maita, kuten Kanada ja Japani; kehottaa komissiota harkitsemaan myös ehdotusta yhdistää EU:n päästökauppajärjestelmä alueellisiin aloitteisiin, joiden yhteydessä on hyväksytty UNFCCC:n tavoitteiden mukaisia päästökattoja; kehottaa lisäksi Eurooppa-neuvostoa takaamaan, että hankemekanismien määrärahat käytetään direktiivissä 2004/101/EY säädettyjen ehtojen mukaisesti myös vuoden 2012 jälkeen;

16. kehottaa vuoden 2005 kumpaakin puheenjohtajavaltiota varmistamaan, että aktiivinen keskustelu asiasta jatkuu, jopa entistä aktiivisempana, samalla kun maksusitoumusten tasoa ja prosessiin osallistuvien kansainvälisten kumppaneiden määrää lisätään;

17. tähdentää, että yhteistyö Euroopan parlamentin ja komission kanssa oli antoisaa, ja odottaa, että neuvoston kanssa päästään ratkaisuun ennen osapuolten seuraavaa konferenssia tai kokousta, jolloin Euroopan parlamentin edustajat voivat osallistua EU:n koordinointikokouksiin ainakin tarkkailijan asemassa joko puhevaltaisena tai ilman puhevaltaa;

18. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä UNFCCC:n sihteeristölle ja pyytämään, että se välitetään kaikille Euroopan unioniin kuulumattomille sopimuspuolille.

[1] Hyväksytyt tekstit, P6_TA-PROV(2004)0060.

[2] Päätös N:o 280/2004/EY, tehty 11 päivänä helmikuuta 2004, järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi (EUVL L 49, 19.2.2004, s. 1) sekä direktiivi 2004/101/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2004, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä annetun direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta Kioton pöytäkirjan hankemekanismien osalta (EUVL L 338, 13.11.2004, s. 18).

[3] EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32.

--------------------------------------------------