[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 30.5.2007

SEK(2007) 723 lopullinen

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97

5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006-2010

(komission esittämä)

PERUSTELUT

1. YLEISTÄ TAUSTAA

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Itävalta toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa marraskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

2. TAUSTAA TARKISTETUN OHJELMAN ARVIOIMISEKSI

Komissio on tutkinut Itävallan uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 29 päivänä joulukuuta 2007, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).

Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:

1. talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana

2. viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja

3. komission arvio syyskuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.

2.1. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitys

Itävallan talouden kasvu oli viimeksi kuluneella vuosikymmenellä vakaata ja hieman euroalueen keskiarvon yläpuolella, eikä suuria häiriöitä esiintynyt. Suurelta osin vientivetoinen kokonaistuotannon kasvu hidastui kaudella 2001–2003 huomattavasti maailmanlaajuisen ja erityisesti euroalueen talouden heikkenemisen vuoksi. Maantieteellisen sijaintinsa vuoksi Itävalta sai merkittävää hyötyä aiempaa tiiviimmistä yhteyksistä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa ja erityisesti sen naapurimaiden liittymisestä EU:hun. Maan työttömyys- ja inflaatioaste on ollut euroalueen alhaisimpia. Vakiintuneen ja yhteisymmärrykseen perustuvan sekä erittäin keskittyneen palkkapolitiikkansa vuoksi Itävalta onnistui alentamaan yksikkötyökustannuksiaan nopeammin kuin euroalueeseen kuuluvat jäsenvaltiot keskimäärin, mikä paransi maan kilpailuasemaa merkittävällä tavalla.

Julkisen talouden alalla Itävallassa on ponnisteltu julkisen talouden vakauttamiseksi viimeksi kuluneiden 10 vuoden aikana. Julkisen talouden suuri alijäämä väheni 1990-luvun puolivälistä ja saavutti tasapainon vuonna 2001, mutta vajosi sitten uudelleen hienoiseen alijäämään myöhemmin. Julkishallinnon, eläkkeiden ja terveydenhoidon alalla on toteutettu suuria uudistuksia, joilla pyritään julkisen talouden alijäämän supistamiseen, mutta kyseisillä aloilla on edelleen parantamisen varaa.

2.2. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausunto

Neuvosto antoi 14 päivänä helmikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2008. Neuvosto suhtautui myönteisesti ”ohjelmakauden ajalle suunniteltuun kunnianhimoiseen rakenteelliseen mukautukseen”, mutta kehottaa kuitenkin Itävaltaa ”huolehtimaan siitä, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä määrittelemällä tarkemmin tarvittavat toimenpiteet, jotka tukevat ohjelman kahden viimeisen vuoden ajalle suunniteltua julkisen talouden vakauttamista, ja toteuttamalla ne”.

2.3. Komission arvio syyskuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta

Itävalta on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 25 päivänä syyskuuta 2006. Itävallan kansallisessa uudistusohjelmassa on seitsemän strategista painopistealuetta: julkisen talouden kestävyys, tutkimus ja kehitys (T&K) sekä innovaatiot, infrastruktuurit, kansainvälinen kilpailukyky, ympäristö, työmarkkinat ja koulutus.

Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta[2]) kävi ilmi, että Itävalta edistyy kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa etenkin mikrotaloudessa. Todettujen vahvuuksien ja heikkouksien perusteella Itävallalle suositeltiin, että se toteuttaisi toimia työllisyyden alalla, erityisesti elinikäisen oppimisen, vero- ja etuusjärjestelmän sekä nuorisoasteen koulutuksen aloilla. Lisäksi katsottiin, että Itävallan olisi myös saavutettava tasapainossa oleva rahoitusasema vuonna 2008.

Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |

- Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97

5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006-2010

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

4. Neuvosto tutki [9 päivänä heinäkuuta 2007] Itävallan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010. Vuoden 2006 lokakuussa pidettyjen vaalien jälkeen muodostettiin uusi hallitus tammikuussa 2007, ja se esitteli vuoden 2007/2008 kaksoisbudjetin parlamentille 29 päivänä maaliskuuta 2007. Tarkistettu vakausohjelma jätettiin samana päivänä, 2 ½ kuukautta Itävallalle käytännesäännöissä vahvistetun 15 päivänä joulukuuta olleen määräajan jälkeen.

5. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 suhdannehuipun 3,1 prosentista keskimäärin 2 ½ prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä. Käytettävissä olevan tiedon perusteella skenaario näyttää perustuvan jokseenkin varovaiseen kasvuennusteeseen vuoteen 2008 asti, sillä viimeaikaiset tiedot osoittavat hieman vahvempaa kasvua. Ohjelmakauden loppuvuosina ennuste vaikuttaa realistiselta, vaikka kasvuluvut ovat hieman komission yksiköiden laskemaa keskimääräistä potentiaalista kasvua korkeampia. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.

6. Julkisen talouden alijäämä oli vuonna 2006 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun tavoitteeksi oli edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa asetettu 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tavoitteen ylittävä lopputulos johtuu ennusteita paremmasta suhdannekehityksestä. Vaikka tulojen suhde BKT:hen supistui hieman edelliseen vuoteen verrattuna, se ylitti tavoitteen kuitenkin yli yhdellä prosenttiyksiköllä. Ennusteita parempi BKT:n kasvu supisti menosuhdetta edelliseen vuoteen verrattuna. Menosuhde kasvoi kuitenkin enemmän kuin ½ prosenttiyksikköä yli tavoitteen, mikä viittaa siihen, että talousarvion toteuttaminen ei ollut niin tiukkaa kuin oli suunniteltu.

7. Finanssipoliittisen strategian päätavoitteena on saavuttaa talouden tasapaino suhdannekierron aikana ja hyödyntää hallinnollisen uudistuksen edut sekä lisätä menoja useilla aloilla. Edelliseen tarkistukseen verrattuna menojen lisäys näkyy siinä, että talouden vakauttamista on lykätty ohjelmakauden loppupuolelle. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan julkisyhteisöjen rahoitusaseman vahvistuvan vuoden 2006 1,1 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen 0,4 prosentin ylijäämään vuonna 2010. Talouden vakauttamisen, joka painottuu ohjelmakauden kahteen viimeiseen vuoteen, on suunniteltu olevan menoperusteista. Sen tärkeimpiä tekijöitä ovat sosiaalimenojen hillitseminen ja eräiden erityisten menojen asteittainen poistaminen. Uudessa ohjelmassa talouden sopeuttamista lykätään vielä pidemmälle kuin edellisessä tarkistuksessa, vaikkakin suotuisammassa makrotalouden skenaariossa.

8. Julkisen talouden sopeuttamisen lykkääminen heijastuu myös yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti laskettuun rakenteelliseen rahoitusasemaan (eli suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä), joka paranee vain vähittäin vuoden 2006 noin 1 prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen hienoiseen ylijäämään vasta ohjelmakauden loppuun mennessä. Ohjelman mukaan sopeuttamisprofiiliin vaikuttaa sotilaskaluston hankinta vuosina 2007–2009. Sen katsotaan ohjelmassa olevan alijäämää kasvattava kertaluonteinen toimenpide, toisin kuin komission yksiköiden kevään talousennusteessa. Edellisen tarkistetun lähentymisohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema. Ohjelmassa pyritään kuitenkin lähestulkoon saavuttamaan keskipitkän aikavälin tavoite vuoteen 2009 mennessä ja ylittämään se hieman vuonna 2010 sen sijaan, että se saavutettaisiin jo vuonna 2008 kuten aiemmassa tarkistuksessa suunniteltiin. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.

9. Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan yleisesti ottaen tasapainossa vuosina 2007 ja 2008, mutta vuosina 2009 ja 2010 julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi realistisista makrotaloudellisista oletuksista huolimatta. Menojen suhteessa BKT:hen ennustetaan vähenevän huomattavasti ohjelmakauden kahden viimeisen vuoden aikana. Erityisten menojen, erityisesti sotilaskalustoa koskevien menojen, asteittainen poistaminen sekä säästöt työttömyyskorvauksissa ja eläkkeissä vuoden 2004 eläkeuudistuksen ansiosta auttanevat osaltaan menosuhteen supistumista ohjelmakauden lopussa. Toisaalta ohjelmakaudella aiheutuisi lisämenoja koulutuksen, T&K:n ja infrastruktuurien aloilla, kun taas julkishallinnon alalla on vielä epävarmaa, syntyykö ennustettuja tehokkuusetuja. Ohjelmassa viitataan myös siihen mahdollisuuteen, että suunniteltujen menosäästöjen avulla toteutettaisiin lisää veroleikkauksia.

10. Tämän riskinarvioinnin perusteella on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2010 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Komission yksiköiden kevään talousennusteen mukaan rakenteellinen alijäämä kasvaa vuosina 2007 ja 2008. Riittävä varmuusmarginaali kuitenkin säilyy sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, ei ole riittävä, ja sitä olisi tiukennettava, erityisesti vuosina 2007 ja 2008, jotta se olisi vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Erityisesti rakenteellisen rahoitusaseman ennakoidaan paranevan vain rajoitetusti vuosina 2007–2009, jolloin Itävallan taloudellisen tilanteen ennustetaan olevan hyvä. Tämä päätelmä näyttää varmalta vaikka otetaan huomioon se, että sotilaskaluston hankintaa pidetään ohjelmassa alijäämää kasvattavana kertaluonteisena toimenpiteenä.

11. Julkisen bruttovelan arvioidaan laskeneen 62,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006, eli se on edelleen perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon yläpuolella. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde supistuu viitearvon alapuolelle vuoteen 2008 mennessä ja laskee edelleen 56,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden viimeiseen vuoteen mennessä. Riskinarvioinnin kannalta velkasuhde näyttää vähenevän riittävää vauhtia kohti ohjelmakauden alkuosan viitearvoa, ja sen ennustetaan lähestyvän sitä vuoteen 2007 mennessä.

12. Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Itävallassa selvästi EU:n keskimäärää alhaisempia, ja eläkemenojen osuuden ennustetaan pitkällä aikavälillä laskevan suhteessa BKT:hen, koska vuoden 2004 eläkeuudistuksen vuoksi on odotettavissa huomattava menojen hillitseminen. Julkisen talouden alkuasetelma ja suuri rakenteellinen ylijäämä helpottavat väestön ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä. Ohjelmassa ilmoitettu perusylijäämän kasvattaminen keskipitkällä aikavälillä ja ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysasteen kasvu edistäisivät julkisen talouden kestävyydelle aiheutuvien riskien hillintää. Kaiken kaikkiaan Itävallan julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä.

13. Vakausohjelma ei sisällä laadullista arvioita siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta syyskuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa ei myöskään esitetä järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista aiheutuisi, eikä julkista taloutta koskevissa ennusteissa oteta erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmassa mainitut julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmissa ohjelmissa arvioidaan erityisesti hallinnollisesta uudistuksesta koituvan säästöjä ja esitetään T&K-menojen lisäämistä.

14. Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on osittain vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.

15. Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmassa esitetään kaikki pakolliset tiedot ja suurin osan vapaaehtoisista tiedoista[6].

Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että ohjelmassa ennakoidaan vahvojen kasvuennusteiden vallitessa hidasta edistymistä kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta suhteellisen paljolti ohjelman loppuvuosiin keskittyvän sopeuttamisen avulla. Sopeuttaminen perustuu pääasiassa vajavaisesti määriteltyyn menojen hillintään. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyy riskejä vuoden 2008 jälkeen eikä keskipitkän aikavälin tavoitetta välttämättä saavuteta ohjelmakauden loppuun mennessä. Julkinen velka lähenisi 60 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen vuonna 2007 ja jatkaisi supistumistaan seuraavina vuosina.

Edellä olevan arvioinnin perusteella Itävaltaa kehotetaan hyödyntämään hyvä taloudellinen tilanne ja ennustetta alhaisempi alijäämä vuonna 2006 siten, että sopeuttamista kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta painotetaan ohjelmakauden alkuun ja tehostetaan sitä erityisesti hillitsemällä menoja ja käyttämällä ennakoimattomat verotulot talouden vakauttamiseen.

Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

BKT:n määrä (% muutos) | VO maaliskuu 2007 | 2.0 | 3.1 | 2.7 | 2.3 | 2.5 | 2.6 |

KOM toukokuu 2007 | 2.0 | 3.1 | 2.9 | 2.5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | 1.7 | 1.8 | 2.4 | 2.5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

YKHI-inflaatio (%) | VO maaliskuu 2007 | 2.1 | 1.5 | 1.6 | 1.7 | 1.7 | 1.8 |

KOM toukokuu 2007 | 2.1 | 1.7 | 1.8 | 1.7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | 2.3 | 2.1 | 1.7 | 1.5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO maaliskuu 20071 | -1.1 | -0.3 | 0.1 | -0.1 | 0.1 | 0.3 |

KOM toukokuu 20075 | -1.1 | -0.2 | 0.5 | 0.8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 20051 | -0.7 | -1.1 | -0.9 | -0.5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO maaliskuu 2007 | -1.6 | -1.1 | -0.9 | -0.7 | -0.2 | 0.4 |

KOM toukokuu 2007 | -1.6 | -1.1 | -0.9 | -0.8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | -1.9 | -1.7 | -0.8 | 0.0 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Perusjäämä6 (% suhteessa BKT:hen) | VO maaliskuu 2007 | 1.3 | 1.9 | 2.0 | 2.1 | 2.6 | 3.1 |

KOM toukokuu 2007 | 1.3 | 1.6 | 1.8 | 1.7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | 1.1 | 1.2 | 2.0 | 2.7 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO maaliskuu 20071 | -1.1 | -1.0 | -0.9 | -0.7 | -0.2 | 0.2 |

KOM toukokuu 2007 | -1.1 | -1.0 | -1.1 | -1.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | -1.6 | -1.2 | -0.4 | 0.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO maaliskuu 20073 | -1.1 | -1.0 | -0.8 | -0.4 | -0.2 | 0.2 |

KOM toukokuu 20074 | -1.1 | -1.0 | -1.1 | -1.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | -1.6 | -1.2 | -0.4 | 0.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO maaliskuu 2007 | 63.5 | 62.2 | 61.2 | 59.9 | 58.5 | 56.8 |

KOM toukokuu 2007 | 63.5 | 62.2 | 60.6 | 59.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO marraskuu 2005 | 63.4 | 63.1 | 61.6 | 59.5 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Huom. |

1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat, joissa kasvupotentiaaliksi on arvioitu 2,3 prosenttia vuonna 2006, 2,3 prosenttia vuonna 2007, 2,4 prosenttia vuonna 2008, 2,4 prosenttia vuonna 2009 ja 2,3 prosenttia vuonna 2010. |

2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |

3 Ohjelman mukaiset alijäämää kasvattavat kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (sotilaslentokoneiden hankinta 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007, 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009. |

4 Toisin kuin ohjelmassa (ks. alaviite 3), komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteessa sotilaslentokoneiden hankintaa ei katsota kertaluonteiseksi toimenpiteeksi, koska se jakautuu usealle vuodelle eikä lisää julkisten menojen kokonaismäärää merkittävästi. |

5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,3 prosenttia vuonna 2005, 2,0 prosenttia vuonna 2006, 2,2 prosenttia vuonna 2007 ja 2,2 prosenttia vuonna 2008. |

6 Ohjelmassa ja komission yksiköitten talousennusteessa käytettyjä tietoja perusjäämästä ei voida verrata suoraan toisiinsa, koska välillisiä rahoituspalveluja on käsitelty eri tavalla. Ohjelmassa olevat tiedot ovat käytännesäännöissä vaadittujen määritelmien mukaisia. Komission tietoja perusjäämästä on ohjelman tietoihin verrattaessa mukautettava noin 0,1–0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. |

Lähde: |

Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden kevään 2007 talousennuste (KOM), komission yksiköiden laskelmat |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://ec.europa.eu/economiy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006.

[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa , KOM(2006) 574, 12.10.2006, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), The long-term sustainability of public finances in the European Union , European Economy nro 4/2006.

[4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.

[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Ohjelmasta puuttuvat kuitenkin työllisyyttä ja työtunteja sekä julkisen sektorin palkkoja koskevat vapaaehtoiset tiedot.