A4-0273/98

Päätöslauselma yksinhuoltajaäitien ja yksinhuoltajaperheiden tilanteesta

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon jäsenvaltioiden ratifioiman tekstin Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimukseksi lapsen oikeuksista,

- ottaa huomioon 8. heinäkuuta 1986 antamansa päätöslauselman yksinhuoltajaperheistä ((EYVL C 227, 8.9.1986, s. 31.)),

- ottaa huomioon komission kertomuksen «Naiset Euroopan yhteisössä» ((EUROSTAT, Luxemburg, ISBN 92-826-3136-2, 1992.)),

- ottaa huomioon komission vuoden 1997 väestöraportin ((PO V, yksikkö V/E.1, Työllisyys & sosiaaliasiat -sarja, syyskuu 1997.)),

- ottaa huomioon tutkimuksensa «yksinhuoltajaperheet Euroopan unionin jäsenvaltioissa» ((Euroopan parlamentti, tutkimus ja dokumentaatio, W-9, 6-1996.)),

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan,

- ottaa huomioon naisten oikeuksien valiokunnan mietinnön (A4-0273/98),

A. katsoo, että jokaisella on oikeus ihmisarvon mukaisiin oloihin ja siinä tapauksessa, että henkilö ei kykene ansaitsemaan tarvittavia varoja omalla työllään tai hänellä ei ole niitä muuten käytössään, hänellä on lisäksi oikeus valtion vähimmäistoimeentulotukeen,

B. ottaa huomioon, että valtion taloudet, mukaan lukien ne taloudet, jotka hyväksyttiin Emun lähentymiskriteerit täyttävinä, ovat yhä suuremman paineen alaisina,

C. ottaa huomioon, että sosiaaliturvalle osoitetut varat ovat perinteisesti suuri osa ja usein suurin osa valtion budjettia,

D. ottaa huomioon että yksinhuoltajille ja heidän huollettavina oleville lapsille maksettavat sosiaaliedut ovat merkittävä budjettikohta monissa jäsenvaltioissa; ottaa huomioon, että tarve uusiin toimintalinjoihin, joiden tarkoituksena on saada aikaan säästöjä, on noussut sosiaalipolitiikkaa koskevassa keskustelussa päällimmäiseksi,

E. ottaa huomioon, että vaikka valtion menoja on supistettava, sen ei pidä tapahtua heikoimmassa asemassa olevien perheiden kustannuksella, jollaisia yksinhuoltajaperheet usein ovat,

F. ottaa huomioon, että useat jäsenvaltiot tarkistavat uudelleen yksinhuoltajia koskevia toimintalinjojaan, pääasiassa talousarvion näkökulmasta;

1. Panee merkille, että perherakenne muuttuu Euroopan unionissa olennaisesti, sillä väestörakenne on muuttumassa niin, että yksinhuoltajaperheiden määrä on 10 prosenttia kaikista perheistä Euroopan unionissa, ja nämä muutokset on näin ollen otettava huomioon sosiaalipolitiikassa;

2. Korostaa, että yksinhuoltajaperheiden tulot ovat usein huomattavasti alhaisempia kuin perheiden, joissa on molemmat vanhemmat, ja että yksinhuoltajaperheet ovat tämän vuoksi yleisemmin varattomia ja heitä koskee enemmän sosiaalinen syrjäytyminen;

3. Painottaa, että 80 - 90 % näistä yksinhuoltajista on naisia, jotka ovat perheenpäänä ja kantavat kaiken perheen elättäjälle ja huoltajalle kuuluvan vastuun;

4. Korostaa, että yksinhuoltajaperheen syntyminen voi johtua monista eri tilanteista, että tällainen perhe on luonnostaan erityisen haavoittuva ja että näin ollen voidaan tarvita erityisiä tukitoimia; pitää tämän vuoksi välttämättömänä tutkimusta erityyppisistä yksinhuoltajaperheistä tarkoituksenmukaisimpien menettelytapojen määrittämiseksi;

5. Toteaa, että tyypillinen yksinhuoltajaäiti on usein työtön tai huonosti palkatussa osa-aikatyössä, jolle on tyypillistä epävarmuus työpaikan säilymisestä ja huonot mahdollisuudet perustaitojen tai täydentävien taitojen hankkimiseen, mikä estää urakehityksen tai työllistymismahdollisuuksien paranemisen; on huolissaan siitä, että osittain epätarkoituksenmukaisen politiikan ansiosta syntyy väärinkäsitys, että tyypillinen yksinhuoltajaäiti on usein tahallisesti työtön tai valitsee mieluummin huonosti palkatun osa-aikatyön kuin hyvin palkatun kokopäivätyön ja käyttää sosiaaliturvajärjestelmää kohtuuttomasti hyväkseen;

6. Katsoo, että erityisesti yksinhuoltajaäitien kuin myös yksinhuoltajaisien tasa-arvoinen pääsy työmarkkinoille toteutuu vasta, kun kaikissa valtion kouluissa tai valtion tukia saavissa yksityisissä kouluissa aletaan investoida voimakkaasti kohtuuhintaiseen lastenhoitoon ja iltapäiväkerhoihin, joita ilman yksinhuoltajaäidit tai -isät eivät voi yhteensovittaa perhe- ja työelämäänsä;

7. Muistuttaa mieliin, että vaikka sosiaaliturvajärjestelmät ovat suuri menoerä valtion budjeteissa, niillä olisi tuettava taloudellisessa ahdingossa olevia yksinhuoltajaperheitä siten, että niiden tulot vastaisivat perustarpeita;

8. Toteaa huolestuneena, että viime aikoina käydyissä sosiaaliturvamenojen vähentämistä koskevissa keskusteluissa yksinhuoltajille maksettavat avustukset ovat nousseet keskeiseen aseman;

9. Varoittaa tekemästä yksinhuoltajaäideistä syntipukkeja tässä keskustelussa ja ehdottaa vakavaa keskustelua suuntaviivoista ja toimintalinjoista yksinhuoltajien auttamiseksi integroitumaan valtavirtaa edustavaan yhteiskuntaan inhimillisten voimavarojen käytön maksimoimiseksi sekä yhteiskunnan että erityisesti yksinhuoltajien ja heidän lastensa näkökulmasta;

10. Ei hyväksy sitä näkökulmaa, että yksinhuoltajuus on valinnan tulosta tai että sillä halutaan tietoisesti käyttää järjestelmää hyväksi; tämän vuoksi kaikkien asiaankuuluvien osapuolten on autettava yksinhuoltajia edistämällä sellaisia toimintalinjoja, jotka mahdollistavat heille mahdollisimman suuren taloudellisen ja sosiaalisen riippumattomuuden;

11. Kehottaa viranomaisia määrittämään ja tunnistamaan ne esteet, joita suurin osa työelämään pyrkivistä tai palaavista yksinhuoltajista joutuu kohtaamaan: työpaikan löytäminen, yleissivistävään tai ammatilliseen koulutukseen pääseminen ja ennen kaikkea kohtuuhintaisen lastenhoitopaikan tai iltapäiväkerhon löytäminen koulutuksen ja työpaikan etsimisen ajaksi, mitä ilman kaikki muut toimenpiteet yksinhuoltajaäitien tukemiseksi ovat vaarassa muuttua hukkainvestoinneiksi;

12. Hylkää mallin saada yksinhuoltajaäidit työelämään epäämällä heiltä sosiaaliedut elleivät he käy töissä, mikä ei ole sopusoinnussa Euroopan sosiaalisen hyvinvoinnin ajatuksen kanssa, joka perustuu solidaarisuuteen eikä rangaistukseen;

13. Kehottaa jäsenvaltioita tutkimaan perinpohjaisesti yksinhuoltajien tilannetta kansallisella tasolla sekä alue- ja paikallistasolla, mikä voi vaihdella huomattavasti, ennen kuin ne laativat realistiset tavoitteet yksinhuoltajien tilanteen, työnsaantimahdollisuudet mukaan lukien, parantamiseksi;

14. Kehottaa Euroopan komissiota tutkimaan, ovatko työnantajat ja jos ovat, niin missä määrin epäoikeudenmukaisella tavalla penseitä tai harjoittavatko ne valitessaan uusia työntekijöitä niitä kohtaan jopa epäsuoraa tai suoraa syrjintää, jotka osoittautuvatkin yksinhuoltajaäideiksi;

15. Pyytää jäsenvaltioita parantamaan oikeusjärjestelmiään ja -käytäntöjään, jotka koskevat molempien vanhempien kaikkien velvollisuuksien täyttämistä lapsiaan kohtaan, erityisesti huolenpidon ja taloudellisen tuen osalta, samalla kun pyritään välttämään heidän elintasonsa huomattava aleneminen;

16. Pyytää jäsenvaltioita varmistamaan, että niiden asiaankuuluviin pedagogisiin neuvoihin pohjautuvissa oikeusjärjestelmissä pyritään parhaisiin mahdollisiin jaetun huoltajuuden muotoihin, että ne järjestävät asiaankuuluvan tiedollisen tuen, ja että ne järjestävät perheeseen liittyvän vastuun oikeudenmukaiseen jakamiseen liittyviä mahdollisia etuja koskevia tiedotuskampanjoita kotitalouksille, joissa on molemmat vanhemmat;

17. Ehdottaa jäsenvaltioille, että laatiessaan ja soveltaessaan veropolitiikkaansa ne tutkisivat ja arvioisivat mahdollisuutta verohuojennuksiin - joiden ei missään tapauksessa pidä vaikuttaa suoraan tai välillisesti työntekijöihin - yrityksille, jotka asettavat työntekijöidensä käyttöön päiväkoteja ja lastentarhoja, erityisesti jos työ on vuorotyötä ja työaikoja ei voi sovittaa tarjolla oleviin päiväkotipalveluihin;

18. Kehottaa jäsenvaltiota tarkistamaan avioerolainsäädäntöään ja -menettelyjä siinä tapauksessa, että ei vielä ole mahdollista, että molemmat aviopuolisot voisivat itse tai sosiaalialan asiantuntijan avustuksella laatia avioeroa koskevan sopimuksen, jossa he sopivat lastensa huoltajuutta ja kasvatusta koskevista yhteisistä säännöistä, ja jonka he voivat jättää tuomioistuimen tutkittavaksi ja vahvistettavaksi;

19. Kehottaa jäsenvaltioita tarkistamaan sosiaaliturvan, verotuksen, eläkeoikeuksien ja asianmukaisten asunto-olojen kaltaisia toimintalinjojaan, joita on pidettävä suorina eikä johdettuina oikeuksina, ja tämän seurauksena toteuttamaan tukitoimia työllisyyden ja työelämään sijoittumisen edistämiseksi;

20. Katsoo, että yksinhuoltajaperheiden tilanteen parantamista on pidettävä ensisijalla harkittaessa valtion budjetin alijäämää; on lisäksi sitä mieltä, että tarkistettaessa talous- ja rahapoliittisia toimintalinjoja on tarkistettava myös muuta sosiaaliturvaa koskevaa lainsäädäntöä kuten yksilön suoria ja johdettuja oikeuksia;

21. Korostaa unionin rakennerahastojen tulevaa tarkistusta, joka perustuu taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, mikä voisi olla merkittävä tekijä yksinhuoltajaperheiden tilanteen parantamisessa;

22. Painottaa, että yhteisö on valtavirtaperiaatteen mukaisesti velvollinen sisällyttämään yhtäläiset mahdollisuudet kaikkiin menettelyihinsä ja pyytää, että yksinhuoltajaperheiden tilanteeseen kiinnitetään erityistä huomiota;

23. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä Euroopan työmarkkinaosapuolille.