EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 13.11.1996 
KOM(96) 564 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
YHTEISÖN ULKOINEN KAUPPAPOLITIIKKA STANDARDIEN JA 
VAATIMUSTENMUKAKUUDEN ARVIOINNIN ALALLA 

YHTEISÖN ULKOINEN KAUPPAPOLITIIKKA STANDARDIEN JA 
VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINNIN ALALLA 
TIIVISTELMÄ 
Tässä tiedonannossa määritellään Euroopan yhteisön kauppapolitiikan tavoitteet 
standardien ja vaatimustenmukaisuuden arvioinnin alalla sekä strategia näiden 
tavoitteiden saavuttamiseksi. Tiedonannolla on kaksi tavoitetta. Ensiksi, siinä pyritään 
selvittämään yhteisön politiikkaa ja strategiaa kyseisellä alalla, jotta niitä voidaan 
johdonmukaisesti edistää. Toiseksi, tarkoitus on tarkastella ja tarvittaessa muokata 
strategiaa. 
Tiedonanto pohjautuu kahteen olettamukseen. Ensiksi, tuotestandardeihin ja 
vaatimustenmukaisuuteen liittyvät kaupan esteet eli tekniset kaupan esteet näyttävät 
olevan lisääntymässä ja vaativan enemmän huomiota ja toimintaa kuin aikaisemmin. 
Toiseksi, yhtenäismarkkinoiden sääntelyjärjestelmän avulla yhteisö voi harjoittaa 
voimakkaammin ulospäin suuntautuvaa kauppapolitiikkaa tällä alalla. 
Yhteisön kauppatavoitteista voidaan tehdä yksinkertainen yhteenveto. Tavoitteena on 
ensiksi vähentää ulkomaanmarkkinoiden teknisiä kaupan esteitä ja estää uusien 
syntyminen. Toiseksi pyritään rohkaisemaan kauppakumppaneita hyväksymään 
standardit ja sääntelykeinot, jotka perustuvat kansainväliseen ja eurooppalaiseen 
käytäntöön tai ovat yhteensopivia näiden kanssa. Kummankin tavoitteen saavuttaminen 
helpottaa kaupankäyntiä ja sääntelyn alaisten tuotteiden markkinoillepääsyä. 
Nämä kaupankäynnin tavoitteet pyritään saavuttamaan nelikohtaisen strategian avulla, 
johon sisältyy seuraavat ominaisuudet: luottamus Maailman kauppajärjestöön (WTO) ja 
erityisesti sen kaupan teknisiä esteitä koskevaan sopimukseen monenvälisellä tasolla 
sekä kahdenvälisiin sopimuksiin esteiden vähentämisen ja markkinoiden avaamisen 
osalta; vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten neuvotteleminen muilla 
markkinoilla tapahtuvan testaamisen ja varmentamisen kustannusten vähentämiseksi; 
tekninen apu useille maille sen varmistamiseksi, että sääntelyjärjestelmät ovat avoimia 
ja kaupalle myönteisiä, ja sääntely-yhteistyö, joka kohdistuu standardien ja määräysten 
saattamiseen sopusointuun muiden kauppakumppanien kanssa. 
WTO:n suhteen on luotava kattava katsaus kaupan teknisiä esteitä koskevan 
sopimuksen toimintaan ja täytäntöönpanoon keinona varmistaa, että kaikki WTO:n 
jäsenet noudattavat sitä täysin, ja tarvittaessa itse sopimuksen toimintaa on parannettava. 
Tämä merkitsee myös järjestelmällisempää WTO:n kauppapoliittisen maatutkinnan 
käyttöä sekä suuremman huomion kiinnittämistä teknisiin kaupan esteisiin WTO:hon 
liittymisten yhteydessä. Kahdenväliset neuvottelut voivat osana yhteisön 
markkinoillepääsyä koskevaa strategiaa myös varmistaa WTO:n määräysten 
noudattamista. 
Vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten suhteen olisi vedettävä selvä 
raja vastavuoroisen tunnustamisen etujen sekä standardien ja määräysten 
yhdenmukaistamisen välille, sillä kaikkiin näistä voidaan pyrkiä erikseen. Olisi 
kuitenkin kiinnitettävä suurempaa huomiota vastavuoroisen tunnustamisen käyttämiselle 
suuremman yhdenmukaisuuden saavuttamisen keinona. Pidemmällä tähtäimellä 
yhteisön olisi oltava valmis vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten 
monenvälistämiseen ja harkittava sopimuksia alueellisin perustein. 
Teknisen avun ohjelmat kehitysmaille edistävät jo sitä, että kumppanuusmaat ottavat 
käyttöön kansainvälisiä ja eurooppalaisia standardeja ja käytäntöjä. On kuitenkin 
olemassa keinoja, joilla telminen apu voi paremmin palvella ulkoisen kaupan tavoitteita 
tulevaisuudessa sekä tarjota perustan tuleville vastavuoroista tunnustamista koskeville 
sopimuksille. Voidaan myös parantaa ohjelmien yhteensovittamista ja saavuttaa 
suurempi yhdenmukaisuus yhteisön ja jäsenvaltioiden ohjelmien välillä suurtuotannon 
etujen maksimoimiseksi. 
Sääntelyä koskevan yhteistyön alalla yhteisön pääasialliset aloitteet, riippumatta siitä, 
ovatko ne monenvälisiä, useanvälisiä tai kahdenvälisiä, kattavat teollisuuden avainaloja, 
kuten ajoneuvot, lääkeaineet, lääketieteelUset laitteet, elintarvikkeet ja kemikaaUt. Nämä 
yhteistyön eri muodot varmistavat yhteisön sääntelyn kansainvälisen 
yhdenmukaistamisen tai hyväksymisen ja monissa tapauksissa tarjoavat perustan 
vastavuoroiselle tunnustamiselle. 
Kaikilla näillä alueUla yhteistyö ja yhteensovittaminen komission, jäsenvaltioiden, 
Euroopan teoUisuuden ja Euroopan standardointi- ja varmentamislaitosten väUUä on 
olennaista. Komission käsityksen mukaan tämän yhteistyön parantaminen on 
mahdollista. 
Tiedonannon lopussa on yhteenveto päätelmistä, ja snnä pyydetään neuvostoa 
hyväksymään sekä tässä asiakirjassa esitetty laaja strategia että tehdyt täsmälliset 
ehdotukset 
YHTEISÖN ULKOINEN KAUPPAPOLITIIKKA STANDARDIEN JA 
VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINNIN ALALLA 
JOHDANTO 
1. Viime vuosina standardit ja varmentamista koskevat kysymykset ovat 
muodostuneet merkittäväksi tekijäksi yhteisön ulkoisissa kauppasuhteissa. Kun 
teolUsuustuotteiden tariffit ovat historialUsen alhaiseUa tasolla, muihin kuin 
tariffeihin perustuvien, teknisten esteiden merkitys on kasvanut. Vastaavasti yhä 
useammat maat vastatessaan kasvaneeseen terveyttä, turvalUsuutta ja 
ympäristönsuojelua koskevaan oikeutettuun kysyntään ovat asteittain ottaneet 
käyttöön uusia tuotestandardeja ja sääntelyvaatimuksia. HuoUmatta 
kansainvälisten laitosten yrityksistä kehittää maailmanlaajuisesti soveUettavissa 
olevia standardeja ja vaatimuksia, eri maat ja alueet ovat usein ilman perusteluja 
ottaneet käyttöön toisistaan eroavia standardeja samalle tuotteeUe ja näin 
tarpeettomasti Usänneet kustannuksia sekä estäneet valmistajia hyötymästä 
suurtuotannon eduista, joita syntyy kun tuotteiden tarvitsee oUa vain yhden 
yhteisen standardin mukaisia. 
2. Tätä eri standardien ja vaatimusten nopeaa Usääntymistä on seurannut kasvava 
vaatimus miden noudattamisen osoittamisesta tuojamaan suorittamalla itsenäiseUä 
tarkastus-, testaamis- tai varmentamistoimella. Nykyään yhä kasvava määrä 
teolUsuustuotteita sähkölaitteista, leluista ja koneista kemikaaleihin, lääkkeishn ja 
lääketieteessä käytettävään välineistöön on testattava ja varmennettava erilaisten 
kansallisten vaatimusten mukaisesti ennen myyntiä. Nämä usein väistämättömät 
vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt aiheuttavat lisäkustannuksia 
sellaisiUe yrityksille, jotka pyrkivät myymään moniUa markkinoilla. Jopa 
tapauksissa, joissa maat luottavat yhdenmukaistettuihin sääntöihin tai hyväksyvät 
muiden maiden määräysten vastaavuuden, viejämaan testeihin ja 
vaatimustenmukaisuustodistuksUn luottaminen on poikkeukselUsta. 
3. Tämä aiheuttaa useita mahdolUsia kaupan esteitä. Se tekee välttämättömäksi eri 
kansallisia markkinoita varten tehtävät kaUUt ja pääasiassa tarpeettomat toistuvat 
testit ja varmentamiset, mikä Usää valmistajien kustannuksia 
maailmanmarkkinoina ilman oikeassa suhteessa olevia yleisen hyvinvoinnin 
hyötyjä. Tuotteiden hyväksyttäminen usein kaukaisiUa markkinoiUa aiheuttaa 
viivästyksiä, jotka voivat haitata etenkin innovatiivisen teknologian ja lyhyen 
elinkaaren tuotteiden kaupan pitämistä. Vaikeudet ymmärtää vieraiden 
markkinoiden sääntelyjärjestelmää, riippumatta siitä, johtuuko tämä etäisyydestä, 
kielestä tai kulttuurieroista, voivat myös toimia tosiasialUsena syrjivänä esteenä 
tuonnille. Vhmeinen mutta ei lainkaan vähäpätöisin tekijä on hankalien standardi-, 
testaus- ja varmennusvaatimusten asettaminen, mitä voidaan käyttää tehokkaasti 
tuonnin ehkäisemiseen ja kotimaisten yritysten suojaamiseen kilpailulta. 
4. Keskustelut jäsenvaltioiden ja Euroopan teoUisuuden kanssa paljastavat kasvavan 
huolestuneisuuden standardien ja vaatimuksenmukaisuuteen liittyvien edellytysten 
taipumuksesta luoda kaupan esteitä, ja tämä huolestuneisuus ei näytä olevan 
väistymässä. On esitetty lukuisia ratkaisuja, joiden asianmukaisuus voi vaihdeUa 
olosuhteiden mukaan, mutta joihin kuuluu seuraavia toimia: kolmansien maiden 
kannustaminen pakolUsten teknisten määräysten ja vaatimustenmukaisuuteen 
liittyvien menettelyjen vähentämiseen siihen, mikä on välttämätöntä oikeutettujen 
poUittisten päämäärien saavuttamiseksi; standardien ja määräysten paremman 
yhdenmukaistamisen edistäminen muilla markkinoilla mahdollisuuksien mukaan, 
kauppakumppanien kannustaminen ottamaan käyttöön tai hyväksymään 
yhteisössä sovellettavien standardien ja teknisten määräysten vastaavuus ja 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnin tulosten vastavuoroisuuden tunnustaminen, 
keinona vähentää vastavuoroisuuden esteitä. 
5. Vaikka standardit ja vaatimustenmukaisuuden esteet vaativat suurempaa huomiota 
kuin aikaisemmin, vumeaikainen kehitys yhteisössä antaa mahdolUsuuden puuttua 
näihin esteisiin yhdenmukaisemmin. Yhtenäismarkkinoiden luomisen kautta 
tapahtunut yhdenmukaistettujen eurooppalaisten tuotedirektiivien käyttöönotto on 
lähes toteutettu ja niiden soveltaminen on aloitettu, minkä avuUa voidaan suunnata 
enemmän huomiota parannusten löytämiseen yhteisön kauppakumppanien 
sääntelyjärjestelmun. Samaan aikaan Euroopassa ja etenkin yhtenäismarlddnoiUa 
kehitetyt sääntelyratkaisut tarjoavat joustavuutensa, kaupankäynniUe 
myönteisyytensä ja kansainväliseen käytäntöön yhtenevyytensä ansiosta 
asianmukaisen vertaUukohdan muiUe maiUe tai alueille näiden luodessa tai 
uudistaessa omia sääntelyjärjestelmiään. 
6. Tätä taustaa vasten yhteisö on asettanut itselleen kaksi perustavoitetta. 
Ensimmäinen on vähentää tai estää uusien standardien tai 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnin esteiden ilmaantumista teoUisuustuotteiUe 
muilla markkinoUla. Toinen on edistää mahdolUsuuksien mukaan kansainvälisun 
ja eurooppalaisun käytäntöihin perustuvia tai nuden kanssa yhdenmukaisten 
standardien ja määräysten käyttöönottoa ulkomailla, jotta parannetaan 
eurooppalaisten tuotteiden markkinoUlepääsyä ja kilpailukykyä. 
7. Nämä kaupankäynnin tavoitteet pyritään saavuttamaan nelikohtaisen strategian 
avulla, johon sisältyy seuraavat ominaisuudet: luottamus Maailman 
kauppajärjestöön (WTO) ja erityisesti kaupan teknisiä esteitä koskevaan 
sopimukseen monenvälisellä tasoUa sekä kahdenvälisun sopimuksiin esteiden 
vähentämisen ja markkinoiden avaamisen osalta, vastavuoroista tunnustamista 
koskevien sopimusten neuvotteleminen muilla markkinoilla tapahtuvan 
testaamisen ja varmentamisen kustannusten vähentämiseksi, tekninen apu useiUe 
maille sen varmistamiseksi, että sääntelyjärjestelmät ovat avoimia ja kaupaUe 
myönteisiä, ja sääntely-yhteistyö, joka kohdistuu standardien ja määräysten 
saattamiseen sopusointuun muiden kauppakumppanien kanssa. 
8. Jäljempänä I jaksossa kuvaillaan WTO:n ja erityisesti kaupan teknisiä esteitä 
koskevan sopimuksen merkitystä teknisten esteiden poistamisessa ja 
vähentämisessä sekä esitetään keinoja monenvälisten välineiden tehokkaammaksi 
käyttämiseksi tulevaisuudessa. Myös kahdenvälisten aloitteiden merkitystä 
WTO:n määräysten noudattamisen varmistamiseksi tähdennetään. 
9. Asiakirjan II jaksossa kuvataan vastavuoroista tunnustamista koskevien 
sopimusten keskeiset tavoitteet sekä suhdetta vastavuoroisen tunnustamisen, 
teknisen avun ja sääntelyssä tehtävän yhteistyön väliUä. Siinä esitetään joitakin 
muutoksia nykyiseen kyseisiä sopimuksia koskevaan strategiaan. 
10. Jäljempänä HI jaksossa kuvataan yhteisön kehitysmaakumppaneiUeen tarjoamien 
erilaisten teknisen avun ohjelmien tavoitteet ja esitetään lukuisia parannuksia, 
jotta ne paremmin täyttäisivät ulkoisen kaupankäynnin tavoitteet. 
.11. Asiakirjan IV jaksossa tunnistetaan yhteisön pääasiaUiset aloitteet sääntelyä 
koskevassa yhteistyössä. Käsitteellä tarkoitetaan laajasti sekä kahdenvälisiä että 
useanvälisiä hankkeita, ja sUlä tarkoitetaan standardien ja määräysten 
kansainvälistä yhdenmukaistamista, vaatimustenmukaisuutta koskevien 
edeUytysten yksinkertaistamista ja sääntelyuudistuksen edistämistä. 
I JAKSO: STANDARDIT JA VAATIMUSTENMUKAISUUDEN 
ARVIOINTIKYSYMYKSET MAAILMAN KAUPPAJÄRIESTÖSSÄ 
12. MonenväUsellä kauppajärjestelmällä on 1970-luvun lopulta lähtien yritetty 
rajoittaa standardien ja vaatimustenmukaisuuden esteiden vaikutusta. GATTin 
Tokion kierros johti vuonna 1979 kaupan teknisiä esteitä koskevien 
menettelyohjeiden laatimiseen, joiden noudattaminen oU vapaaehtoista ja joissa 
avoimuus ja syrjimättömyys vakiinnutettiin peruskäsitteiksi tuotestandardien ja 
määräysten käytössä. Näitä menettelyohjeita vahvistettiin ja ne tehtiin kaikkia 
nykyisen MaaUman kauppajärjestön (WTO) jäseniä sitoviksi Uruguayn kierroksen 
jälkeen vuonna 1994. 
13. Vuoden 1994 sopimus kaupan teknisistä esteistä sisältää useita uudistuksia. Siinä 
tehdään selvä ero vapaaehtoisten standardien ja pakolUsten teknisten sääntöjen 
väUUe. Sunä sisällytetään soveltamisalaan määräykset ja standardit, jotka koskevat 
tuotteisiin Inttyviä prosesseja sekä tuotantomenetelmiä. Siinä vahvistetaan 
suhteelUsuusperiaatetta teknisten määräysten antamisessa ja edellytetään, että 
jäsenet sääntelevät tuotteita keinoin, jotka rajoittavat kauppaa mahdolUsimman 
vähän. Sunä asetetaan jäsenet vastuuseen standardeista ja säännöistä, joita 
sovelletaan alueeUiseUa tai paikalUsella tasoUa, ja vahvistetaan menettelyohjeet 
valtiosta riippumattomme standardointilaitoksiUe. Siinä annetaan sääntöjä siitä, 
miten tuotteiden vaatimustenmukaisuutta arvioidaan sekä kannustetaan WTO:n 
jäseniä tunnustamaan muiden jäsenten testit ja varmentamiset suloin, kun nuhin 
voidaan luottaa kiinnittäen huomiota siihen, että tämä voidaan varmistaa 
vastavuoroista tunnustamista koskevin neuvotteluin. Lisäksi Uruguayn kierroksen 
paketin osana sopimukseen sovelletaan WTO:n riitojen ratkaisumenettelyä. 
Kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen toiminta ja toimeenpano 
14. Tässä vaiheessa on Uian aikaista tehdä varmoja päätelmiä siitä, onko uusi sopimus 
kaupan teknisistä esteistä täysin saavuttanut tavoitteensa. Toisaalta voidaan 
väittää, että sopimukseen ensimmäistä kertaa Uittyneiden WTO:n jäsenten 
keskuudessa siitä tiedetään melko vähän, kuten tiedetään myös kotimaassa 
vaadittavista uudistuksista, joita ilman uudet jäsenet eivät saa järjestelmiään 
sopimuksen mukaisiksi. Tätä varten tarvitaan koulutusta. Voidaan kysyä, 
tekevätkö tietyt yhteisön kauppakumppaneista tarpeeksi hyväksyäkseen ja 
käyttääkseen kansainvälisiä standardeja, noudattaakseen tiedoksiantomenettelyjä, 
kannustaakseen sopimuksen menettelyohjeiden noudattamista tai varmistaakseen, 
että tekniset säännökset ovat oikeassa suhteessa. 
15. Toisaalta useiden uusien määräysten sisällyttäminen vuoden 1994 sopimukseen, 
niiden sitova luonne ja riitojen ratkaisumenettelyjen käyttömahdolUsuudet 
määräysten noudattamatta jättämisen tapauksessa johtanevat ajan mittaan 
parannuksiin. Jo nyt uuteen sopimukseen Uittyvien WTO:ssa käytyjen riitojen 
ratkaisuneuvottelujen määrä osoittaa joidenkin WTO:n jäsenten päättäväisyyttä 
varmistaa asianmukainen toimeenpano ja toteuttaa toimia siUoin, kun sopimuksen 
määräyksiä ei noudateta. 
16. Sopimuksen toimintaa ja toimenpanoa koskeva laaja tutkinta suoritetaan 
viimeistään ennen vuoden 1997 loppua (sopimuksen 15 artiklan 4 kohta), ja tämä 
on sopiva aika arvioida sopimuksen menestyksekkyys, selvittää onko se 
täytäntöönpantu asianmukaiseUa tavalla ja määrittää, onko sen toiminta riittävä. 
17. Singaporessa vuoden 1996 joulukuussa pidettävä WTO:n ministerikokous on 
jäsenille mahdoUisuus vahvistaa uudelleen teknisiä kaupan esteitä koskevan 
sopimuksen täyden täytäntöönpanon tärkeys ja saada sitoumuksia vuoden 1997 
uudeUeentarkastelun kattavuuden varmistamiseksi. Tämän Usäksi oUsi harkittava 
uudeUeentarkastelun kannalta olennaisia osatekijöitä. Yksi tällainen osatekijä on 
kansainvälisten standardien lujittamisen tutkiminen, siUä on ilmaistu huoli siitä, 
että kansainvälinen standardointi ei pysty heijastamaan kansainvälisen kaupan 
todellisia tarpeita. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi yhteensovittamista 
kansaUisten, alueelUsten ja kansainvälisten standardointilaitosten välillä on 
parannettava. Olisi myös kehitettävä menettely jäsenten kansainvälisten 
standardien hyväksymisen ja käyttöönoton mittaamiseksi. Muita esille tuotuja 
kysymyksiä ovat mahdoUisuus kehittää ohjeita, joiUa avustetaan WTO:n jäseniä 
noudattamaan sopimusta, esimerkiksi kun kyseessä on "vähiten kauppaa 
rajoittavan" testin käyttö teknisiä määräyksiä ja vaatimustenmukaisuuden 
arviointia koskevissa menettelyissä. Niihin voivat kuulua myös erityisesti muihin 
kuin tuotteisun luttyviin prosesseihin ja tuotantomenettelyihin Uittyvien voimassa 
olevien sääntöjen soveltamisalan ja tarvittaessa WTO:n ja kansainvälisten 
standardointilaitosten jäsennellymmän suhteen hyödyUisyyden selventäminen. 
18. Tästä syystä komission päätelmä on, että mikäli sekä sopimuksen täytäntöönpanoa 
että sen toimintaa halutaan tutkia tarkoituksenmukaisesti, WTO:n 
ministerikokouksen on korostettava teknisiä kaupan esteitä koskevan 
asianmukaisen täytäntöönpanon merkitystä ja sitoutua perinpohjaiseen tutkintaan 
vuonna 1997. Tästä syystä yhteisön olisi Singaporen ministerikokouksessa 
pyrittävä siihen, että: 
a) kaikki WTO:n jäsenet vahvistavat uudeUeen sitoutuneisuutensa teknisiä 
kaupan esteitä koskevan sopimuksen perinpohjaiseen täytäntöönpanoon; ja 
b) sitoudutaan suorittamaan vuonna 1997 kattava ja syvälUnen 
uudelleentarkastelu sopimuksen täytäntöönpanosta ja toiminnasta. 
19. Tähän läheisesti Inttyvä kysymys on yhteisön sekä kansainvälisten sääntöjä 
antavien laitosten ja standardointilaitosten suhde. Kaupan teknisistä esteistä tehty 
sopimus ja muut WTO:n sopimukset ovat suuresti Usänneet kansainvälisten 
laitosten toiminnan painoarvoa, ja useiUa aloUla on nykyään vaikeaa poiketa 
kansainvälisistä säännöistä ja standardeista vaikka siihen oUsi teknisiä syitä. 
Tämän vuoksi oUsi harkittava, olisi komission oltava tiiviimmin mukana kyseisten 
kansainvälisten laitosten työssä jatkuvan johdonmukaisuuden varmistamiseksi 
kansainvälisten sääntöjen ja standardien, yhteisön sääntöjen vahvistamisen ja 
yhteisön WTO-velvolUsuuksien välUlä, ja miten tämä mukanaolo toteutettaisiin. 
Myös nämä kysymykset on otettava huomioon. 
Täydentävät toimet WTO:ssa 
20. WTO tarjoaa useita Usäkeinoja, joUla varmistetaan sopimuksen täysimääräinen 
täytäntöönpano ja joita tulevaisuudessa voidaan käyttää täysipainoisemmin. 
a) Kauppapoliittinen maatutkinta (TPRM) 
21. KauppapoUittinen maatutkinta otettiin käyttöön vuonna 1988 tavoitteena tutkia 
määrätyin väliajoin kunkin WTO:n jäsenen kauppapolitiikkaa ja jotta muut jäsenet 
pystyisivät arvioimaan niiden yhteensopivuutta WTO:n kanssa. Tähän mennessä 
TPRM:n tapa käsiteUä standardeja, vaatimustenmukaisuuden arviointia ja kaupan 
teknisiä esteitä on ollut pintapuoUnen. On kuitenkin selvää, että näiden 
kysymysten kasvava merkitys antaa aihetta tarkempaan tutkintaan. 
22. Kauppapoliittisen maatutkinnan hyöty on selvästi suunnata huomio yhteisön 
kauppakumppaneiden järjestelmiin. Muiden jäsenten järjestelmien ongelmat 
voidaan tunnistaa ja niihin voidaan esittää ratkaisuja. Avoimuutta vaaditaan, ja 
tutkinnan kohteena olevan maan on perusteltava erityisten sääntöjen ja standardien 
yUäpito, mikä monissa tapauksissa voi olla haasteelUsta. UudistusmieUset jäsenet 
voivat käyttää menetelmää ulkoisena painostuskeinona rohkaista 
sääntelyuudistuksiin. 
23. Lisäksi yhteisön olisi oltava avoin standardiensa ja sääntelypolitiikkansa 
yksityiskohtaiseen tutkintaan TPRM:n avuUa. Yhteisön järjestelmä tarjoaa hyvän 
teknisiä kaupan esteitä koskevan sopimuksen noudattamisen malUn. 
Yhdenmukaistetut direktiivit täyttävät sen keskeiset vaatimukset. Pitkälti 
kansainväUsnn standardeihin perustuvat standardit ovat useimmiten vapaaehtoisia 
ja sääntelyvaatimuksia asetetaan vain silloin, kun ne ovat välttämättömiä 
terveyden, turvalUsuuden tai muun oikeutetun perusteen takia. TuottajUla on näin 
ollen mahdoUisuus olla joustavia määräysten noudattamisen suhteen sitä 
velvoitetta noudattaen, että teknisten määräysten on oltava mahdoUisimman vähän 
rajoittavia. Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt ovat avoimia, kun taas 
uuden lähestymistavan mukainen moduuleihin perustuva järjestelmä, jossa on 
riskin suuruuteen lnttyviä erilaisia hyväksymismenettelyjä, tarjoaa esimerkin siitä, 
miten kaupan mahdoUisimman vähäisen rajoittamisen periaatteen vaatimukset 
täytetään. Kolmannen maan testaustietojen hyväksyminen on mahdoUista 
Euroopan varmentamislaitosten alihankinnan avulla, vaikka yhteisö voi myös 
pyrkiä varmistamaan vastavuoroisen tunnustamisen muiden kumppaneiden 
kanssa. 
24. Tästä syystä komissio suosittaa, että standardi- ja varmentamiskysymyksiä 
käsiteltäisiin perinpohjaisemmin tulevissa kauppapoUittisen maatutkinnan 
uudeUeentarkasteluissa, erityisesti yhteisön pääasiallisten kauppakumppanien ja 
niiden maiden tutkinnassa, joissa kaupan esteet ovat erityisen voimakkaita. 
Yhteisö olisi myös avoin samanlaiseUe sen standardien ja 
vaatimustenmukaisuusjärjestelmän tutkimukseUe, kun järjestelmää seuraavan 
kerran tarkasteUaan uudelleen. Tätä varten tarvitaan komissiossa ja jäsenvaltioiden 
kanssa parempaa yhteensovittamista kauppapoUittisen tutkintajärjestelmän 
tarkastelujen valmisteluissa, vaikka yhteisön on myös pyydettävä WTO:n 
sihteeristöä keskittymään kysymykseen tarkemmin tulevia kauppapolUttista 
maatutkintaa koskevia kertomuksia laatiessaan. 
b) WTO:hon liittyminen 
25. Aikaisemmin kaupan tekniset esteet olivat harvoin käsiteltävä kysymys GATTUn 
Uittymisen yhteydessä Tokion kierroksen kaupan teknisiä esteitä käsittelevien 
menettelyohjeiden vapaaehtoisen luonteen vuoksi. SUloin kun GATTin jäsen 
vapaaehtoisesti noudatti menettelyohjeita, se tapahtui puolittain automaattisesti. 
Kun Uruguayn kierroksen kaupan teknisiä esteitä koskeva sopimus lutettiin 
WTO:n perusvelvoUisuuksien joukkoon, sen noudattamisesta on luonnolUsesti 
tuUut uusia jäseniä koskettava asia ja kysymys, joka on erittäin tärkeä 
eurooppalaiselle teolUsuudeUe. Suurta huomiota on kiinnitetty standardeihin ja 
varmentamiskysymyksUn Venäjän ja Saudi-Arabian Uittymisen yhteydessä, ja 
vastaavanlaista huomiota oUsi khnnitettävä näihin kysymyksiin muissa 
työryhmissä, jotta varmistetaan todelUnen sitoutuminen järjestelmien 
saattamiseksi teknisiä esteitä koskevan sopimuksen määräysten mukaiseksi. 
26. Komissio varmistaa näin oUen yhteensovitetusti jäsenvaltioiden kanssa, että näiUe 
kysymyksiUe annetaan merkittävä sija nykyisissä ja tulevissa 
jäsenyysneuvotteluissa. 
Kahdenväliset aloitteet WTO:n sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi ja 
kaupan teknisten esteiden poistamiseksi 
27. Neuvosto hyväksyi äskettäin uuden yhteisön markkinoUlepääsyä koskevan 
strategian, jossa komissio esitti puuttuvansa kaupan esteisnn kolmansissa maissa 
sekä monenkeskisen järjestelmän avulla että tarvittaessa kahdenvälisin toimin. 
Standardeihin ja varmentamiseen luttyvät kaupan esteet selvästikin kuuluvat 
sellaisiin muihin kuin tariffiesteisiin, jotka markkinoUlepääsyä koskevaUa 
strategiaUa on voitettava. Siinä korostetun lähestymistavan mukaisesti yhteisö 
10 
käyttää edeUeenkin WTO:n riitojen ratkaisumenettelyä puuttuessaan kaikkein 
räikeimpiin ja selvimpnn teknisiä esteitä koskevan sopimuksen rikkomisiin. 
28. Niiden esteiden osalta, jotka ovat jatkossakin paremmin selvitettävissä 
kahdenvälisin ratkaisuin kuin turvautumalla WTO:n koko koneistoon, yhteisöllä 
on käytössään valikoima voimavaroja, mukaan lukien sen kauppa- ja 
yhteistyösopimukset monien kauppakumppanien kanssa, muodoUiset 
neuvottelumenettelyt kuten ministeritason ja korkean tason tapaamiset ja 
mahdoUisuus käsiteUä ongelmia ala- tai tapauskohtaisesti sitä mukaa, kuin niitä 
ilmenee. PääasialUsesti monenvälisun tapauksiin sovellettava kaupan esteitä 
koskeva asetus voi olla hyödylUnen väline myös kahdenvälisten riitojen 
ratkaisemisessa. 
29. Kaupan teknisten esteiden Umeisen kasvavaa määrää ja tärkeyttä sUmällä pitäen 
tulevaisuudessa voi oUa välttämätöntä käyttää näitä mekanismeja 
järjestelmälUsemmin. Tästä seuraa, että yhteisön rajaUisia voimavaroja on 
käytettävä tehokkaasti, ja tärkeysjärjestys on asetettava tarkkaan. On tehtävä 
päätöksiä esimerkiksi sutä, käytetäänkö tietyssä tapauksessa WTO:ta vai 
kahdenvälisiä keinoja; pyritäänkö ratkaisuun markkinoiUepääsyä koskevin 
neuvotteluin vai pitemmän aikaväUn sääntelyä koskevan vuoropuhelun avulla; 
keskitetäänkö ongelmien ratkaisupyrkimykset yksUle vai kaksiUe pääasiaUisiUe 
markkinoiUe vai levitetäänkö verkko laajemmalle, ja pyritäänkö käsittelemään 
tiettyjen markkinoiden kaikkia teknisiä kaupan esteitä vai keskitytäänkö vain 
vaikeimpun. 
30. Ei ole helppoa antaa ehdottoman varmaa vastausta siihen, miten tärkeysjärjestys 
olisi asetettava. Nykyinen kokemus osoittaa, että yhteisö on korostanut 
Yhdysvalloissa esiintyneitä ongelmia muiden maiden kustannuksella, vaikka 
näissä selvästi on pahenevia ongelmia. Samaan aikaan eri ongelmien suhteeUista 
tärkeysjärjestystä ei ole aina vahvistettu. Tämä antaa aihetta uudeUeen 
keskittymiseeen muiden kauppakumppanien kattamiseksi sekä erilaisten esteiden 
suhteelUsen merkityksen ja niihin uhrattavien voimavarojen arvioimiseksi. 
31. Tällainen uudeUeen keskittyminen tapahtuu seuraavin tavoin. Ensiksi laaditaan 
markkinoiUepääsyä koskevan strategian yhteydessä kolmansien maiden kaupan 
esteiden tietokanta, joka on käytössä vuodesta 1997. Se sisältää tietoa yhteisön 
kauppakumppanien teknisistä kaupan esteistä, ja sitä tarkistetaan, päivitetään ja 
julkaistaan säännölUsesti. Nämä tiedot tarjoavat perustan neuvotteluiUe 
jäsenvaltioiden ja teoUisuuden kanssa, nhn että sekä maantieteeUiset että 
alakohtaiset tärkeysjärjestykset voidaan yhdessä vahvistaa selkeästi, ne voidaan 
säännölUsesti saattaa ajan tasalle ja tarvittavista toimista voidaan päästä 
sopimukseen. 
11 
32. Toiseksi edeUisestä eriUisenä toimena yhteensovittamista voidaan parantaa 
yhdistämällä Euroopan kaikkien asianomaisten osapuolten voimavarat: komission 
ja jäsenvaltioiden (sekä niiden ulkomaan edustustojen), eurooppalaisen 
teoUisuuden, mukaan lukien kolmansissa maissa sijaitsevat eurooppalaiset 
yritysneuvostot, sekä eurooppalaisten standardoimis-, varmentamis- ja 
akkreditointilaitosten voimavarat. Näin pystytään ymmärtämään syvälUsemmin 
sääntelykysymyksiä ja kaupan esteitä tärkeimmUlä markkinoilla, esimerkiksi 
YhdysvaUoissa, Japanissa, Koreassa, Knnassa ja Venäjällä, sekä seuraamaan 
sääntelymuutoksia ja vaikuttamaan niiden kulkuun. Tietoa (kuten käännöksiä eri 
osapuolten määräyksistä) on jaettava, eri osapuolten säännöksistä ja määräyksistä 
tekemiä käännöksiä on jaettava, on luotava jatkuva vuoropuhelu kyseessä olevien 
kolmansien maiden sääntelyvirastojen kanssa, ongelmia on jatkuvasti arvioitava, 
ja on järjestelmälUsen painokkaasti vähennettävä teknisiä esteitä tunnistettujen 
tärkeysjärjestysten perusteeUa. 
33. Tämä on aikaa ja asiantuntemusta vaativa tehtävä, jossa tarvitaan sekä yhteisön 
että kolmansien maiden toteuttamaa syvällistä yhteensovittamista. EdeUä 
mainittujen avainmarkkinoiden ja mahdolUsesti muiden suhteen komissio 
varmistaa, että sen edustustot pitävät standardeja ja sääntelyä koskevia 
kysymyksiä etusijalla. Tällä tavoin yhteensovittamista komission ja 
jäsenvaltioiden (sekä niiden ulkomaan edustustojen), eurooppalaisen Uike-elämän 
ja kolmansien maiden viranomaisten väUUä voidaan parantaa, kolmansien maiden 
järjestelmien kehitystä seurata järjestelmälUsesti sekä ryhtyä yhdenmukaisempun 
toimhn. Sen Usäksi, että tällainen yhteensovittaminen on hyödylUstä kaupan 
teknisten esteiden osalta, se tukee yhteisön toimintaa jäljempänä käsiteUyn 
vastavuoroisen tunnustamisen, teknisen avun ja sääntely-yhteistyön alalla. 
12 
n JAKSO: VASTAVUOROISTA TUNNUSTAMISTA KOSKEVAT 
SOPIMUKSET 
34. Kaksi vuotta sitten komissio aloitti neuvoston neuvotteluohjeiden mukaisesti 
neuvottelut vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten tekemiseksi 
useiden kolmansien maiden kanssa. Tällä hetkellä neuvottelut on käynnissä 
Yhdysvaltojen, Kanadan, Australian, Uuden- Seelannin, Japanin ja Sveitsin 
kanssa, ja osa neuvotteluista pitäisi saada päätökseen vuonna 1996. Sen jälkeen 
aloitetaan neuvottelut muiden etusijalla olevien maiden kanssa.1 
Sopimusten luonne 
35. Sopimukset vastavuoroisesta tunnustamisesta koskevat säänneltyjen tuotteiden 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroista tunnustamista. Tällaisen 
sopimuksen avulla kaiMlle sopimuspuoUUe annetaan valtuudet testata ja 
varmentaa, ovatko tuotteet toisen sopimuspuolen sääntelymääräysten mukaisia, 
omalla alueeUaan ja ennen vientiä. Jokainen sopimuspuoU tunnustaa toisen 
sopimuspuolen vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten antamat testit, 
todistukset ja hyväksynnät, ja tuotteita voidaan viedä ja saattaa toisen 
sopimuspuolen markkinoUle Uman lisämenettelyjä. Tällaista menettelyjen 
surtämistä voidaan luonnolUsesti soveltaa vain tapauksissa, joissa maat 
edellyttävät pakolUsta kolmannen sopimuspuolen tekemää tuotteiden 
varmentamista. Tätä edellytetään tavanomaisesti seUaisten riskialttiiden tuotteiden 
osalta, joiden suhteen valtiovalta edellyttää tiukkoja tarkastuksia. 
SopimuksiUa vastavuoroisesta tunnustamisesta pyritään helpottamaan kauppaa 
samalla kuitenkin turvaten sopimuspuolten terveyttä, turvalUsuutta ja ympäristöä 
koskevat tavoitteet. Niissä ei edellytetä tai oleteta sopimuspuolten oleelUsten 
määräysten yhdenmukaistamista tai nuden vastaavuuden tunnustamista (kuten 
yhteisön sisämarkkinoiUa). Sopimuspuolet voivat vapaasti vahvistaa terveyttä, 
kuluttajansuojaa tai ympäristöä koskevat standardinsa sopivaksi katsomaUeen 
tasolle, edellyttäen, että ne ovat kansainvälisten velvoUisuuksien mukaisia. 
SopimuksiUa ei puututa tähän vapauteen. Niissä kuitenkin edeUytetään, että 
sopimuspuolet täysin luottavat siihen, että muiden sopimuspuolien 
Neuvosto asetti seuraavanlaisen tärkeysjärjestyksen: Yhdysvallat, Kanada, Japani, 
Australia, Uusi-Seelanti, Hongkong, Israel, Korea, Singapore, Filippiinit ja GATTin (nyt 
WTO:n) kaupan teknisiä esteitä koskevaan sopimukseen liittymisen jälkeen: Kiina, 
Etelä-Afrikka, Malesia, Indonesia, Thaimaa ja Turkki. Viimeksi mainituista muut paitsi 
Kiina ovat jo liittyneet kaupan teknisiä esteitä koskevaan sopimukseen. Vastavuoroista 
tunnustamista koskevat järjestelyt Turkin kanssa ovat osa Euroopan yhteisön ja Turkin 
tulliliittoa. Sveitsiä varten saatiin erilliset neuvotteluvaltuudet vuonna 1995 Sveitsin 
päätettyä olla liittymättä Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen (ETA). 
13 
varmentamismenettely vastaa täysin nnden vaatimuksia. Tällainen luottamus 
saavutetaan helpoiten kahdenvälisesti sekä seUaisten kumppanien kesken, joiden 
testaus- ja hyväksymiskäsitteet ovat pääasiassa vastaavanlaisia. Synnyttyään 
luottamus edeUyttää mekanismeja sen ylläpitämiseksi 
Sopimusten edut 
36. Sopimukset vastavuoroisesta tunnustamisesta voivat tuoda mukanaan useita etuja, 
joista osa on väUttömiä ja osa pitkän aikavälin etuja, toiset todelUsia teolUsuudeUe 
koituvia säästöjä, toiset vähemmän määrällisesti Umaistavissa mutta silti 
hyödylUsiä edistämään tehokasta, avointa ja yhä ldlpaUukykyisempää 
sääntelyjärjestelmää eri maissa. Kaikki nämä tekijät on pidettävä mielessä 
harkittaessa vastavuoroisen tunnustamisen etuja lähitulevaisuudessa. 
a) Hankituista hyväksynnöistä aiheutuneita kuluja, niihin kulunutta aikaa ja 
erityisesti ennalta arvaamattomuutta voidaan vähentää saattamalla tuote 
arvioitavaksi tuotantomaassa tai paikalUsten tarkastajien arvioimiUa 
laatujärjestelmUlä. Nämä säästöt voivat oUa erityisen merkittäviä: siUoin, 
kun markkinat ovat kaukana ja kun määrämaan virastojen suorittamat 
tuotteiden hylkäämiset voivat aiheuttaa vuvästymistä ja vaatia 
lisäkuljetuksia ja aiheuttaa muita kustannuksia; kun alaa säänneUään 
raskaasti; kun testausta suoritetaan sekä ennen vientiä että sen jälkeen tai 
kun aikaisessa vaiheessa tapahtuva kaupanpito on elintärkeää tuotteen 
kUpaUukyvylle. 
b) Etuja koituu pieniUe ja keskisuuriUe yrityksille, joUta saattaa puuttua 
voimavarat ymmärtää kaukaisen kolmannen maan sääntelyjärjestelmiä ja 
päästä käyttämään nntä. Vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset 
voivat olla hyödyksi mahdolUstaessaan kaikki testaus- ja varmennusvaiheet 
paikaUisesti. 
37. Lisäksi sopimuksula voidaan saada aikaan pitemmän aikavälin sääntelyetuja, 
mukaan lukien seuraavat edut: 
c) vastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn sopimuksen toisen sopimuspuolen 
laitosten valtuuttaminen varmentamaan tuotteita on eräänlainen 
sääntelyuudistus, erityisesti suloin kun alan sääntely on aiemmin ollut vain 
yhden sääntelyviraston yksinoikeus. Tämä voi vähentää sitä riskiä, että 
vaatimustenmukaisuuden arviointia käytettäisun valmistajien suojelemiseen 
tai tavaUa, joka johtaisi luvattomaan teknologian siirtoon, henkisen 
omaisuuden oikeuksia koskeviin ongelmnn tai muihin kilpailukykyä 
heikentävUn käytäntöihin (riski, jossa testaaminen ja varmentaminen 
suoritetaan kotimaisen teoUisuuden etujen mukaisen tutkimuksen 
yhteydessä). 
14 
d) vastavuoroista tunnustamista koskevUla sopimuksUla voidaan lisätä 
sääntelyä koskevaa pitkän aikavälin yhteistyötä ja jopa sääntelyn 
lähentymistä, siUä kunkin osapuolen on ymmärrettävä toisen osapuolen 
sääntelyvaatimuksia ja sovellettava niitä oikein. Tähän tarvitaan säännöllisiä 
yhteyksiä sääntelyvirastojen ja vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten 
vähllä, jotta varmistetaan kummankin osapuolen sääntöjen jatkuva ja 
yhdenmukainen soveltaminen. Tämä puolestaan kannustaa yhteensopivien 
ratkaisujen löytämiseen uusia määräyksiä tai vaatimuksenmukaisuuden 
arviointimenetelmiä kehitettäessä. 
e) lopuksi vastavuoroisella tunnustamiseUa voidaan edistää sääntelyn 
tehokkuutta. Kun jonkin toisen toimivaltaisen osapuolen suorittamaan 
arviointiin voidaan luottaa, sääntelyviranomaisen rajaUiset voimavarat 
voidaan jakaa uudelleen. 
Vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset sekä standardien ja 
määräysten yhdenmukaistaminen 
38. Kohdassa 35 todettiin, että vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroinen 
tunnustaminen voi toimia riippumatta siitä, ovatko sopimuspuolten pohjimmaiset 
tuotestandardit tai -määräykset samanlaiset tai vastaavanlaiset. ETAn, EY:n ja 
Turkin välisen tulUUiton sekä Keski-Euroopan maita koskevien tulevien 
järjestelyjen osalta taloudeUisen yhdentymisen päämäärä sanelee sen, että 
vastavuoroinen tunnustaminen perustuu yhteisiin määräyksnn. Kuitenkin 
suurimmassa osassa muita tapauksia, joita ovat muun muassa neuvottelut 
Yhdysvaltojen tai Kanadan kanssa, sopimuksia soveUetaan myös siUoin, kun 
sopimuspuolten pohjimmaiset säännöt pysyvät erilaisina. 
39. Tästä seuraa myös, että vastavuoroinen tunnustaminen ja yhdenmukaistaminen 
eivät mUlään tapaa ole toisiaan poissulkevia. Yhdenmukaistaminen tuo 
valmistajalle suurtuotannon edut, jolloin tämä pystyy myymään useiUa 
markkinoiUa tuotetta, joka on tuotettu yhden tai vastaavan standardin mukaisesti. 
Yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan itsessään takaa markkinoiUepääsyä 
tuotehyväksynnän muodossa: vain vastavuoroisen tunnustamisen avuUa tuote 
voidaan varmentaa viejämaassa ja sitten saattaa kohdemarkkinoiUe. Käänteisesti 
vastavuoroinen tunnustaminen itsessään ei saa aikaan useUle markkinoUle pääsyä 
kertaluonteisen hyväksynnän kautta, eUei suhen Uity kunkin osapuolen säännösten 
yhdenmukaistamista tai niiden vastaavuutta. Yleisesti ottaen suurimmat hyödyt 
saavutetaan siUoin, kun vastavuoroinen tunnustaminen tapahtuu 
yhdenmukaistettujen tai vastaavien sääntöjen pohjalta siten, että yksi testi tai 
hyväksyntä riittää sekä kotimaisitta että ulkomaisnla markkinoiUa. 
15 
V*-
40. Tätä eroa ei aina ole ymmärretty. Euroopan teolUsuus ja muut asianomaiset 
ryhmät ovat kuitenkin yhä enemmän alkaneet tunnustaa vastavuoroista 
tunnustamista koskevien sopimusten ja yhdenmukaistamisaloitteiden eriUistä 
joskin selkeästi toisiaan täydentävää tehtävää sekä vaatia, että kumpaankin pitäisi 
pyrkiä kaupankäynnin helpottamiseksi. TodeUinen kysymys ei ole se, pyritäänkö 
vastavuoroisen tunnustamisen sopimuksnn vai yhdenmukaistamiseen, sillä niiden 
tavoitteet ja edut ovat erilaiset, vaan pikemminkin se, onko olemassa tilanteita 
joissa jompikumpi niistä oUsi etusijalla toiseen nähden. 
41. Tässä kysymyksessä ei voida olla ehdottoman varmoja. JoiUakin aloiUa 
yhdenmukaistamisen etuja, kuten standardien tai teknisten määräysten erojen 
teolUsuudeUe aiheuttamien kulujen poisto, voidaan pitää tärkeämpinä kuin 
vastavuoroista tunnustamista koskevia sopimuksia. Näissä tapauksissa 
vastavuoroista tunnustamista voidaan pitää pääasiassa tärkeänä ensiaskeleena 
kohti sääntelyn lähentymistä, joka pysyy tärkeimmällä sijalla ja johon pitäisi 
pyrkiä samanaikaisesti. Vastavuoroisen tunnustamisen ei selkeästikään saisi estää 
tämän tavoitteen saavuttamista esimerkiksi viemällä voimavaroja 
yhdenmukaistamistyöstä tai estämällä sääntelyn muutoksia. Tapauksissa, joissa 
yhdenmukaistaminen on läheUä, voi oUa olemassa taloudeUisia perusteita siUe, 
että vastavuoroinen tunnustaminen pohjautuu täUaiselle yhdenmukaistamiseUe 
kuten lääkevalmisteita koskevan hyvän kUinisen käytännön (74 kohta) tai 
ajoneuvojen hyväksynnän (76 kohta) alalla. 
42. Kuitenkin muissa tapauksissa vastavuoroinen tunnustaminen voi oUa teollisuuden 
pääasiaUinen tai ainoa tavoite. Näin voi olla tapauksissa, joissa 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnin kustannukset ovat erityisen suuret tai joissa 
sääntelyn erot eivät aiheuta suuria yUmääräisiä kustannuksia tuotteiden 
muuttamisen osalta, joissa yhdenmukaistamista pidetään vain hyvin pitkällä 
aikavälittä saavutettavana tai erityisesti sttloin, kun yhdenmukaistaminen on 
mahdotonta maiden erilaisten edellytysten ja ominaisuuksien vuoksi. 
Vastavuoroisen tunnustamisen etujen, kuten sen sääntelyetujen, joita ei voi 
Umaista määrälUsesti, on myös lntyttävä kaikkeen kyseisenlaiseen arviointiin. 
43. Komissio tekee tästä arvioinnista kaksi yleistä johtopäätöstä. Ensimmäinen on se, 
että yhdenmukaistamisaloitteiden ja vastavuoroisen tunnustamisen tarpeiden 
väliset erot on ymmärrettävä hyvin ja kumpaankin on pyrittävä erikseen. 
Erityisesti tilanteissa, joissa vastavuoroinen tunnustaminen on tunnistettu yhteisöä 
hyödyttäväksi, samalla alalla sovellettavien yhdenmukaistamisaloitteiden ei saa 
antaa häiritä tai vuvästyttää vastavuoroista tunnustamista ellei 
yhdenmukaistaminen ole näköpnrissä. 
44. Toiseksi, teollisuuden standardien sekä määräysten paremmalle kansainväliseUe 
yhdenmukaistamiseUe antamaa merkitystä sekä yhdenmukaistamisen ja 
vastavuoroisen tunnustamisen säännölUstä täydentävyyttä sUmättä pitäen on 
16 
varmistettava, että sopimukset vastavuoroisesta tunnustamisesta tukevat tätä 
päämäärää aina, kun se on mahdollista. 
45. Näiden kahden päätelmän perusteella on ensinnäkin varmistettava se, että 
Euroopan teoUisuuden ryhmien tulevassa kuulemisessa mahdolUnen 
vastavuoroisen tunnustamisen ja yhdenmukaistamisen välinen suhde voidaan 
vahvistaa jokaisessa tapauksessa, nnden tekninen toteutettavuus ymmärretään, 
kuUekin määritetään asianmukainen aikataulu ja voimavarat jaetaan 
asianmukaisesti. Tällaisessa kuulemisessa on selvästi otettava huomioon 
vastavuoroisen tunnustamisen erillinen mutta täydentävä luonne. 
46. Toiseksi, sopimuksia vastavuoroisesta tunnustamisesta on käytettävä yksinomaan 
parantamaan sääntelyssä tehtävää yhteistyötä ja edistämään yhdenmukaistamista 
ja lähentymistä. Vaikka vastavuoroisen tunnustamisen sopimukset eivät sisällä tai 
edellytä lähentymistä, niistä saatava hyöty voi selvästi olla suurempi, 
noudattamista on helpompi valvoa ja sääntelyn tehokkuutta voidaan hyödyntää 
sitä paremmin, mitä samanlaisempia sopimuspuolten sääntelyjärjestelmät ovat. 
Tästä syystä on pyrittävä jokaisessa vastavuoroista tunnustamista koskevassa 
sopimuksessa snhen, että jokainen sopimuspuoli sitoutuu sääntely-yhteistyön 
Usäämiseen ja tarvittaessa teknisten määräysten lähentymiseen, mitä sopimus 
itsessään voi tukea, sekä sopimuksissa niiden alojen tunnistamiseen, joissa 
yhdenmukaistamista on tapahtunut tai vastaavuutta on olemassa. 
47. Kolmanneksi, tulevista neuvottelukumppaneista ja -aloista päätettäessä on 
otettava huomioon sopimuspuolen sitoutuminen sääntöjen yhdenmukaistamiseen 
tietyUä alalla kansainvälisen tai eurooppalaisen käytännön avulla, kuten tapahtuu 
esimerkiksi Keski- ja Itä-Euroopan maiden kohdalla. Mahdollisuuksien mukaan 
vastavuoroisen tunnustamisen olisi oltava keino kannustaa suurempaan 
lähentymiseenkumppaneita, jotka ovat kehittäneet toisistaan eroavia kansallisia 
sääntöjä. Sellaisten maiden osalta, joille annetaan teknistä apua tulevan 
vastavuoroisen tunnustamisen valmisteluna, tällä teknisellä avulla oUsi 
helpotettava lähentymistä eurooppalaisten ja kansainvälisten lähestymistapojen 
kanssa. Tämä helpottaa yhteisön ja näiden maiden välisen tulevan vastavuoroisen 
tunnustamisen aikaansaamista ja hyödyntää sen arvon. 
Nykyiset ja tulevat ensisijaiset tavoitteet 
48. Neuvosto käsitteU vumeksi vuoden 1995 maaUskuussa yhteisön ensisijaisia 
neuvoteltavia kysymyksiä ja vastavuoroisen tunnustamisen strategiaa, kun 
komission ehdotukset Usäneuvottelujen tai tunnustelevien keskustelujen 
avaamiseksi Korean, Singaporen, IsraeUn ja Unkarin kanssa hyväksyttiin. Näiden 
ehdotusten perussyyt pätevät edelleen, ja sen perusteella, että nykyiset neuvottelut 
useiden maiden kanssa saatetaan todennäköisesti pian menestyksekkäästi 
17 
päätökseen, jatkoneuvotteluja voidaan aloittaa asteittain. Ehdotusten tekemisen 
jälkeisen kehityksen takia kuitenkin on välttämätöntä tarkistaa kyseistä strategiaa. 
49. Ensiksi, jotkut Keski-Euroopan maat ovat esittäneet pyynnön aloittaa yhteisön 
kanssa neuvottelut vastavuoroisen sopimuksen tekemiseksi. Neuvosto on 
keskusteUut asiasta useaan otteeseen, ja se on hyväksynyt periaatteen 
neuvottelujen aloittamisesta sellaisten assosioituneiden maiden kanssa, jotka 
voivat täyttää tarvittavat tekniset edellytykset. Edelleen on painotettu sitä, että 
vastavuoroisen tunnustamisen olisi hyödytettävä kahdenvälistä kauppaa Euroopan 
unioniin Uittymistä edeltävässä vaiheessa ja perustuttava näiden maiden 
lainsäädännön saattamiseen yhteneväksi yhteisön säännösten kanssa. Tämän 
perusteetta komissio valmistelee parhaillaan neuvotteluja kunkin maan Eurooppa-
sopimuksen määräysten mukaisesti, kun kyseiset maat täyttävät asianmukaiset 
edeUytykset. 
50. Toiseksi, lähitulevaisuuden näkymät yhteisön tekemästä vastavuoroisen 
tunnustamisen sopimusten sarjasta tuo esttle kysymyksiä nnden laatimisesta 
useanvälisiksi. Yhteisön, Japanin, Kanadan ja Yhdysvaltojen välisissä 
nelikantaneuvotteluissa ja muissa yhteyksissä on osoitettu kiinnostusta tulevien 
kahdenvälisten sopimusten verkostoimisesta nun, että luotaisun useanvälinen 
rakenne. Tätä ajatusmalUa on tuettava sillä edeUytyksellä, että varmistetaan ensin 
useita kahdenvälisiä sopimuksia, että tuleva monenväliseksi muuttaminen turvaa 
yhteisön kauppaa koskevat edut ja että tällaisella "verkostoitumisella" 
varmistetaan johdonmukaisesti se, ettei terveys- ja turvalUsuustavoitteita 
vaaranneta mttlään tavalla. 
51. Kolmanneksi, APEC-alueen kanssa ollaan parhaillaan kehittämässä 
vastavuoroisen tunnustamisen järjestelyjä. Yhteisön etujen turvaamiseksi tällä 
alalla oUsi pyrittävä mahdollisimman suureen johdonmukaisuuteen näiden 
vastavuoroista tunnustamista koskevien järjestelyjen sekä yhteisön 
lähestymistavan ja tavoitteiden välUlä. Käytännössä tämä voidaan saavuttaa 
neuvottelematta asteittain vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset 
niiden APEC-maiden kanssa, jotka täyttävät sopimusten edellyttämät tekniset ja 
muut edellytykset. Käytännössä myös osa APECin jäsenvaltioista kuuluu 
neuvoston vuonna 1992 yksilöimttn ensisijaisnn maantieteelUsun tavoitteishn. 
52. Neljänneksi, alueelUsten kauppasopimusten lisääntyminen voi tulla aikaa myöten 
tärkeäksi tekijäksi yhteisön vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten 
tekemisessä. Joukko alueelUsia ryhmittymiä, joihin kuuluu Australia ja Uusi-
Seelanti niiden tiivnmpiä taloudelttsia suhteita koskevan sopimuksen avuUa, 
NAFTA, ASEAN ja Persianlahden yhteistyöneuvosto, Mercosur ja Keski-
Euroopan vapaakauppa-alue (CEFTA), suunnittelee ottavansa käyttöön 
jonkinlaisen vastavuoroisen tunnustamisen muodon yhteisen sääntelyrakenteen 
käyttöönoton jälkeen. Joitakin poikkeuksia lukuunottamatta (kuten Australian ja 
18 
Uuden-Seelannin Trans-Tasmania -sopimus vastavuoroisesta tunnustamisesta) 
nämä sopimukset ovat vasta alkuvaiheessa. Vaikka komissio jatkaa vastavuoroista 
tunnustamista koskevista sopimuksista neuvottelemista keskipitkällä aikavälillä, 
yhteisön olisi kiinnitettävä huomiota tuleviin alueellisiin järjestelyihin ja pyrittävä 
hyötymään niistä. Jos järjestelyt muodostavat yhtenäismarkkinoiden tapaisen 
sääntelyUiton ja antavat tarvittavat tekniset takeet, sopimusten tekeminen 
alueelUsella tasoUa voi johtaa suurtuotannon etuihin. Jäljempänä teknistä apua 
käsittelevässä DI jaksossa ehdotetaan yhteisön ohjelmien kautta tapahtuvan 
alueelUsten järjestelyjen edistämisen suurempaa painottamista. Tällöin oUsi 
pidettävä mielessä tällaisten järjestelyjen johtaminen pitkällä aikavälittä 
alueelUseen vastavuoroiseen tunnustamiseen. 
53. Viidenneksi, yhteisön on kiinnitettävä huomiota seUaisten esimerkiksi Välimeren 
alueella ja Latinalaisessa Amerikassa sijaitsevien maiden ja alueiden, joiden 
kanssa yhteisöUä on tärkeitä kahdenvälisiä suhteita, tai jottle yhteisö on 
pääasiattinen markkina-alue tai joiden omat järjestelmät ovat läheUä 
eurooppalaisia standardeja ja sääntelyä tai näiden ohjaamia, antavat 
vastavuoroiselle tunnustamiselle. Monissa tällaisissa maissa ja monttla tällaisiUa 
alueUla vastavuoroista tunnustamista pidetään erityisenä pitkän aikavälin 
päämääränä ja teknisen avun tavoitteena, tai sen avulla voidaan kannustaa 
yhteisön standardien ja sääntöjen lähentämistä. Yhteisön edun mukaisia ovat 
sellaiset vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset, joUla voidaan 
helpottaa sen vientiä nättle aluettle ja edistää yhteensopivien standardien ja 
säännösten käyttöönottoa. Vaikka neuvoston neuvotteluvaltuutuksissa 
määritettyjen ensisijaisten maantieteelUsten tavoitteiden oUsi jatkossakin ohjattava 
yhteisön poUtiikkaa, jossa on otettava huomioon voimavarojen asettamat 
rajoitukset, yhteisön oUsi joka tapauksessa tulevaisuudessa oltava valmis 
harkitsemaan neuvotteluja muiden sellaisten maiden kanssa, jotka täyttävät 
vastavuoroisen tunnustamisen tekniset vaatimukset. 
54. Lopuksi todetaan, että useiden vastavuoroista tunnustamista koskevien 
sopimusten täytäntöönpanolla on tulevaisuudessa vaikutuksia sekä jäsenvaltioiden 
että komission voimavaroihin. Komission ja jäsenvaltioiden on yhteensovitettava 
sopimuspuolten viranomaisten ja vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten 
suhteet, huomioitava lainsäädännöUiset muutokset ja varmistettava sopimusten 
jatkuva moitteeton toiminta sekä erityisesti niiden testaus- ja varmentamislaitosten 
moitteeton toiminta. Komission oUsi keskityttävä sen varmentamiseen, että 
käytettävissä olevat voimavarat yksilöidään sekä päämajoissa että ulkomaan 
edustustoissa tulevien vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten 
moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. 
19 
m JAKSO: TEKNISEN AVUN OHJELMAT STANDARDOINNIN. 
VARMENTAMISEN. METROLOGIAN JA LAADUN ALOILLA 
55. Vuodesta 1990 yhteisö on tarjonnut kasvavaUe määrälle maita teknisen avun 
ohjelmia standardien, varmentamisen, metrologian ja laadun aloilla. Jotkut 
ohjelmista on yhteisön puolesta toteuttanut Euroopan standardointikomitea 
(CEN). Ohjelmia toteutetaan parhattlaan useissa kauppakumppanuusmaissa, 
mukaan lukien Keski- ja Itä-Euroopan maat, Venäjä ja Itsenäisten valtioiden 
yhteisö, monet Välimeren ja Lähi-idän maat, Latinalainen Amerikka, Aasia ja 
AKT-maat. Jotkin näistä ohjelmista toteutetaan osana yhteisön kumppaneiden 
kanssa tehtyjä kauppa- tai yhteistyösopimuksia. Luettelo nykyisistä ja 
suunnitelluista ohjelmista on Uitteessä 1. 
56. Alunperin teknisen avun politiikalla ott seuraavat päämäärät: 
vastata kehitysmaiden pyyntöihin tiedon saamiseksi erityisesti 
yhtenäismarkkinoita varten kehitetyistä eurooppalaisista standardeista ja 
säännöksistä. Näin voitaisun osoittaa yhteisön järjestelmän avoimuus ja 
kehitysmaiden olisi helpompi viedä tuotteita yhteisön alueelle, 
auttaa kehitysmaita kehittämään standardeja ja vaatimustenmukaisuuden 
infrastruktuuria kansainvälisen kaupan helpottamiseksi, ja 
kannustaa kehitysmaita hyväksymään kansainväliset ja eurooppalaiset 
standardit teknologian siirron yhtenä muotona. 
57. Ajan mittaan ohjelmien soveltamisala on laajentunut näitä alkuperäisiä osia 
laajemmalle. Nyt ohjelmat ovat tyypillisesti monivuotisia, ja nuhin voi kuulua 
tietojen antaminen yhteisön standardeista ja säännöksistä, standardointilaitosten 
perustamista tai parantamista koskeva koulutus ja neuvonta, avustaminen fyysisen 
infrastruktuurin parantamisessa, avustaminen akkreditointijärjestelmien 
käyttöönotossa, henkilöstön kouluttaminen standardien laatimisessa, 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa ja hyväksynnässä, avustaminen teknisten 
määräysten kehittämisessä, sekä laatua koskevat koulutus- ja tiedotusohjelmat, 
jotka vaihtelevat laatujärjestelmien varmentamiskykyjen kehittämisestä 
teoUisuuden kyvyn parantamiseen vastata eurooppalaisiin laatuvaatimuksttn sekä 
sääntelyn että yksityisettä tasolla. 
58. Ensisijaisten tavoitteiden määrittämisessä tällaisissa ohjelmissa komissio ottaa 
huomioon monia tekijöitä, erityisesti seuraavia: mainitunlaisen yhteistyön 
merkitys suhteissa kyseessä olevaan kolmanteen maahan kokonaisuutena; sen 
taloudelUnen tai teknologinen taso; ohjelmien kyky vähentää teknisiä esteitä; ja 
niiden kyky helpottaa kaupankäyntiä edistämällä kansainvälisten ja 
eurooppalaisten standardien ja sääntelyn lähestymistapojen hyväksymistä, myös 
20 
sttloin kun nämä kilpailevat muiden maiden standardien ja määräysten kanssa. 
Ohjelman suunnittelussa komissio on myös ottanut huomioon yhteisön ja 
kumppanimaan määrittämät ensisijaiset tavoitteet; alakohtaiset tarpeet; 
budjettirajoitukset; sekä sen, ottsiko ohjelman oltava pelkästään kahdenvälinen vai 
hyötyisikö se alueelUsesta keskittymisestä. 
59. Teknisen avun ohjelmat ovat ehdottomasti auttaneet yhteisön sääntelyjärjestelmän 
avoimuuden osoittamisessa ja näin auttaneet kolmansia maita ymmärtämään 
sääntelyjärjestelmää sekä helpottaneet nnden tuotteiden vientiä. Tämä on edeUeen 
tärkein tavoite vähiten kehittyneitä maita koskevien ohjelmien osalta. On myös 
ollut sekä yhteisön että kyseessä olevan kolmannen maan etujen mukaista saada 
apua korkeampilaatuisten tai turvallisempien tuotteiden valmistamisessa, kun taas 
yhteisöllä on selkeä tavoite edistää kolmansissa maissa seUaisen laadun kysyntää, 
joihin yhteisön tuotteet pystyvät usein parhaiten vastaamaan. Epäselvempää on, 
ovatko kaikki ohjelmat vähentäneet tehokkaasti kaupan esteitä tai ovatko ne 
mahdoUisimman laajasti tehneet tunnetuksi kansainvättsiä tai eurooppalaisia 
standardeja ja käytäntöjä. 
60. Komissio on tunnistanut alueita, joihin on kiinnitettävä enemmän huomiota, jos 
teknisen avun arvo halutaan hyödyntää mahdoUisimman tehokkaasti. Ensinnäkin 
yhteisön kauppaa koskevia etuja ei aina ole täsmälUsesti määritelty tai täysin 
yhdennetty ohjelman täytäntöönpanoon. Ohjelmien toteuttajiksi valitut yritykset ja 
yksilöt eivät ole aina oUeet riittävän tietoisia kauppatavoitteistaan verrattuna 
teknisiin ja teolUsun tavoitteisnn. Ohjelmat voidaan suunnitetta ja toteuttaa nun, 
että kumppanimaan erityistarpeet tai -ominaisuudet ja yhteisön teoUisuuden 
tärkeysjärjestykset voidaan ottaa paremmin huomioon. 
61. Toiseksi ohjelmien yhteensovittamista voidaan edelleen parantaa ensisijaisten 
tavoitteiden paremmaksi vahvistamiseksi ja johdonmukaisen lähestymistavan 
varmistamiseksi ohjelmien väUUä. Jäsenvaltioiden välisen tietojen vaihdon 
edistämisessä voidaan olla aktiivisempia, jotta voidaan välttää voimavarojen 
päällekkäisyyksiä sekä varmistaa yhteisön ja jäsenvaltioiden ohjelmien yhteiset 
tavoitteet. Samaan tapaan tiitännäisalojen, kuten kuluttajansuojapolitiikan, 
tuUimenettelyjen, ennen lähetystä tehtyjen tarkastusten ja markkinavalvonnan 
alojen, ohjelmien synergia voisi olla hyödylttstä. Lisäksi ohjelmat voisivat 
joissakin tapauksissa hyötyä lisävoimavaroista ja järjestelmällisemmästä 
menestyksensä seurannasta tai arvioinnista. Näin ollen yhteensovittamista ja 
johtamista on mahdollista parantaa. 
Ohjelman tavoitteet ja sisältö 
62. Tämän alan teknisen avun sisällön suhteen komissio uskoo, että vaikka edellä 
lueteUut alkuperäiset tavoitteet pysyvät merkittävinä, niitä on täydennettävä 
ainakin neljällä alueella. 
21 
63. Ensiksi tuleviin ohjelmttn on otettava mukaan nttden selkeämmät kauppaa 
koskevat ja taloudelliset tavoitteet. Yhteisten taloudeUisten ja kaupankäynnin 
etujen olisi oltava täsmällisempiä tekijöitä ohjelman suunnittelussa, niiden oUsi 
oltava keino saavuttaa määritellyt tavoitteet ja ohjelmia olisi arvioitava sen 
suhteen, onko nämä päämäärät saavutettu. Monenvälisten kauppaa koskevien 
sääntöjen ja erityisesti kaupan teknisiä esteitä koskevan WTO.n sopimuksen 
sääntöjen soveltamista ja noudattamista koskeva koulutus ja apu voidaan myös 
yhdistää useampun ohjelmttn erityisenä osatekijänä. Ohjelmat voivat myös antaa 
mahdolUsuuden järjestelmäUisemmin yksttöidä tärkeimmät tuotannonalat yhdessä 
kumppanimaiden ja eurooppalaisen teoUisuuden kanssa yhteisen taloudettisen 
edun perusteella 
64. Toiseksi jotkut kumppanimaat ovat nyt saavuttaneet sellaisen taloudettisen ja 
teolttsen kehityksen tason, joUa perusinfrastruktuurit, kuten toiminnalttnen 
standardointilaitos, teolttset perusstandardit ja testilaboratoriot ovat käytössä. Apu 
voidaan tästä syystä paremmin suunnata esimerkiksi sääntelyjärjestelmän 
parantamiseen erityisaloilla tai vastavuoroista tunnustamista koskevien 
sopimusten aikaansaamiseen tarvittavan infrastruktuurin hiomiseen. Enemmän 
huomiota olisi kiinnitettävä mahdoUisuuteen edistää eurooppalaisen ja 
kansainvälisten sääntelyn lähestymistapojen eikä pelkästään standardien 
omaksumista, sttlä yhä useammat kaupan esteet eivät Uity standardointiin vaan 
sääntelytoimttn, mukaan lukien vaatimustenmukaisuuden arviointi. 
65. Kolmanneksi ottsi varmistettava, että tarvittaessa ja kun tekniset edellytykset 
täytetään, vastavuoroinen tunnustaminen voi olla yksi teknisen avun tavoitteista. 
66. Neljänneksi viimeisten vuden vuoden aikana tapahtunut alueellisten järjestelyjen 
ja ryhmittymien nopea kasvu voidaan tulevaisuudessa paremmin ottaa huomioon 
seUaisen teknisen avun tavoitteissa, jota useimmiten annetaan kahdenvälisesti tai 
joka suuntautuu pikemminkin kansallisiin kuin alueelUsun ratkaisuihin. Tällä 
hetkeUä monet alueelttset ryhmittymät kuten ASEAN, Mercosur, Persianlahden 
yhteistyöneuvosto ja Itsenäisten valtioiden yhteisö kehittävät yhteisiä standardeja 
ja sääntelyjärjestelmiä. Se, missä määrin nämä ja muut alueet tulevina 
vuosikymmeninä kehittävät yhteisön tapaisia sääntelyä koskevia Uittoja, ottsi 
mahdoUisuuksien mukaan otettava huomioon yhteisön ohjelmissa ja nutä pitäisi 
myös tukea. Yhteisöllä on kiinnostusta standardoinnin kehittämiseen sekä 
teknisten säännösten ja määräysten ja vaatimustenmukaisuuden arvioinnin 
kehittämiseen alueeUiselta pohjalta ottaen huomioon valmistajille koituvat 
suurtuotannon edut, mahdollisuus päästä monille markkinoUle yhden 
tuotearvioinnin ansiosta sekä alueeUisten rakenteiden todennäköisyys hyödyntää 
kansainvälisiä standardeja ja käytäntöjä. Samaan aikaan yhteisön kokemus 
yhtenäismarkkinoista voi oUa asianmukainen malli monille maailman alueille, 
jotka harkitsevat alueelttsia järjestelmiä. Yhteisön löytämät ratkaisut voidaan 
22 
jakaa. Tästä syystä komissio on sitä mieltä, että oUsi kannustettava muita, 
alueelUsten sääntelyjärjestelmien perustamiseen pyrkiviä maita, ja että yhteisön 
ohjelmia olisi tähänastista enemmän suunniteltava helpottamaan tällaista 
kehitystä. 
Ohjelmien yhteensovittaminen ja hallinnointi 
67. Ohjelmien yhteensovittamisen ja haUinnoinnin parantamiseksi tulevaisuudessa on: 
a) varmistettava, että eurooppalainen teoUisuus on tietoinen ensisijaisista 
tavoitteistaan teknisen avun ohjelmien tarjoamisessa ja pystyy ne myös 
ilmaisemaan. Komissio esittää, että teollisuusjärjestöille tiedotettaisUn 
säännöUisesti sekä nykyisistä että tulevista ohjelmista ja että eurooppalainen 
teollisuus ja muut asianomaiset osapuolet osalttstuisivat ohjelmien 
toteuttamiseen silloin, kun se voi olla hyödyllistä. 
b) varmistettava paras mahdolttnen yhteisvaikutus ja vältettävä 
päällekkäisyyksiä yhteisön ohjelmien sekä jäsenvaltioiden ja muiden 
kansainvälisten järjestöjen (kuten ISO, MaaUmanpankki, Yhdistyneet 
Kansakunnat, WTO) ohjelmien välttlä vaihtamalla tietoa ohjelmien 
sisällöstä. Ohjelmia voidaan sitten suunnitella tai muokata muihin ohjelmttn 
yhdistämiseksi. Perustietoa voidaan antaa komission ja jäsenvaltioiden 
välttlä 113 artiklassa tarkoitetun komitean vastavuoroisuutta käsittelevän 
teknisen ryhmän avulla. Komissio pyrldi varmistamaan samanlaisen 
tietojenvaihdon kansainvälisten järjestöjen kanssa ja ilmoittaa asiasta 
jäsenvaltioille samojen kanavien avulla. Komissio pyrku myös tiivumpään 
yhteistyöhön Uitännäisalojen, kuten kuluttajansuojan, tullimenettelyjen, 
ennen lähetystä tehtävien tarkastusten ja markkinavalvontakäytäntöjen alan, 
ohjelmien kanssa. Kyseisettä tietojenvaihdolla ei ole tarkoitusta korvata 
perustettuja, teknistä apua ja yhteistyötä kehitysmaiden kanssa koskevia 
neuvottelumekanismeja2; sen sijaan tämän avulla perustetaan laaja-
alaisempi yhteys. 
c) luotava uusia keinoja ohjelmien halttnnoimiseksi tulevaisuudessa Euroopan 
standardointikomitean (CEN) kanssa tehtäväksi suunnitellun uuden 
puitesopimuksen avuUa, minkä tuloksena CEN voisi hallinnoida tiettyjä 
ohjelmia yhteisön puolesta.. Ensiksi CEN voi hyödyntää voimavarojen 
Erityisesti Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden 
maiden kanssa 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 443/92 
(EYVL N:o L 52, 27.2.1992) 15 artiklassa perustettu komitea ja neljännen AKT—ETY-
yleissopimuksen mukaisen yhteisön avun rahoittamisesta ja hallinnasta tehdyn sisäisen sopimuksen 
(91/401/ETY, EYVL N:o L 229,17.8.1991) 21 artiklassa perustettu komitea. 
23 
tehokkuutta parhaiten luotettaviUa keskipitkän aikavälin ennusteitta 
ohjelmatarpeista ja talousarviosta. Toiseksi CENin kautta voidaan 
paremmin tehdä tunnetuksi ohjelmien eurooppalaisuutta. Nykyään monet 
kumppanimaat eivät todellisuudessa tiedä, että ohjelmat ovat yhteisön 
ohjelmia. Kolmanneksi CENille annetaan tehtäväksi luoda kolmansien 
maiden järjestelmiä, käytettyjä virastoja ja konsultteja koskevan tiedon 
säilytyspaikan sekä ohjelmatietojen ja koulutusmateriaalien kirjaston, joita 
voidaan hyödyntää ohjelmien suunnittelussa ja toteuttamisessa. Kun 
ohjelmat toteutetaan ilman CENin osallistumista, yhteisö pyrkii sellaisun 
järjestelyihin, joissa ohjelmien toteuttajat yhteensovittavat CENin kanssa 
tietojen, asiakirjojen ja materiaaUen vaihdon. Näin voidaan tarjota keskus 
alan toimivaltaisten eurooppalaisten järjestöjen toiminnalle. 
d) parannettava ohjelmien toteuttajien vaUntaa, ensiksi varmistamalla CENin 
kanssa tehtävässä puitesopimuksessa parhaiden mahdollisten lähteiden 
käyttö ja antamatta komissiolle selkeämmin sananvaltaa ohjelmien 
alihankkijoiden valinnassa. Aikaisempaa suuremmassa määrin julkisen 
sektorin järjestöiUe (eurooppalaiset ja jäsenvaltioiden standardointi- ja 
hyväksymislaitokset, jäsenvaltioiden sääntelystä vastaavat viranomaiset) 
oUsi annettava mahdoUisuus osallistua ohjelmttn. Ohjelmien menestyminen 
on niiden pitkäaikaisen yleisen edun mukaista ja ne voivat luoda pysyviä 
yhteyksiä kumppanijärjestöjen ja 
-virkamiesten kanssa. Sääntettjöiden suurempi mukanaolo on myös 
toivottavaa, jotta tulevissa ohjelmissa korostetaan enemmän kolmansien 
maiden sääntelyrakenteen parantamista (ks. 64 kohta). 
e) lopuksi sisällytettävä ohjelmttn mahdollisuus nnden itsenäiseen 
uudelleentarkasteluun, jotta voidaan arvioida saavuttavatko ne tavoitteensa. 
24 
IV JAKSO: SÄÄNTELYÄ KOSKEVA YHTEISTYÖ 
68. Ilmaisua "sääntelyä koskeva yhteistyö" käytetään laajasti, ja sillä tarkoitetaan sekä: 
a) monen- ja useanväUsiä aloitteita standardien, sääntelyvaatimusten ja 
vaatimustenmukaisuuskäytäntöjen yhtenäistämiseksi tai vastaavuudeksi tai 
parhaiden käytäntöjen edistämiseksi, että 
b) yhteisön kahdenvälistä yhteistyötä kauppakumppanien kanssa teknisten 
määräysten kehittämisessä, standardien yhtenäistämisessä ja 
sääntelyuudistuksessa. 
69. Ensiksi esitetään katsaus monen- ja useanväUsttn aloitteisiin ja sen jälkeen 
käsitellään pääasialttsia kahdenvälisiä aloitteita. Teknisen avun ohjelmia ei 
käsitettä tässä yksityiskohtaisesti, vaikka ne ovatkin tärkeä sääntely-yhteistyön 
muoto ja kehitysmaiden kanssa tehtävän yhteistyön tärkein ilmentymä, sillä niitä 
käsiteltiin edellä m jaksossa. Kahdenvälisiä vastavuoroisen tunnustamisen 
sopimuksia, jotka voivat olla sääntely-yhteistyön väline, on edeUä käsitelty 
erikseen n jaksossa. 
Monen- ja useanväliset aloitteet 
70. Jäljempänä kuvataan yhteisön tärkeimpiä monenvälisiä ja useanväUsiä toimia 
sääntelyä koskevan yhteistyön alalla sekä kunkin tavoitteita. 
Seuraava luettelo ei ole tyhjentävä, mutta siinä on mainittu meneillään olevat 
etusijatta olevat aloitteet. 
a) OECD 
71. Yhteisö ja jäsenvaltiot ovat aktiivisesti kehittäneet OECD:ssä monitieteeUistä 
tutkimusta sääntelyuudistuksesta. Tavoitteena tässä on sopia periaatejulistuksesta, 
sääntelyuudistusta puoltavista näkökannoista ja sen aikaansaamista kauppaa 
koskevista eduista, ja se käsittää sääntelyn purkamisen, yhdenmukaistamisen ja 
vastavuoroisen tunnustamisen. Tämän avutta yhteisö on voinut jakaa 
kokemuksiaan yhtenäismarkkinoista ja edistää eurooppalaista sääntelyä koskevaa 
lähestymistapaa esimerkkinä hyvästä käytännöstä. Laajentamalla OECD.ssa 
tapahtuvaa kehitystä muihin kuin OECD-maihin järjestön "ulottumispotttiikalla" 
sääntelyuudistusta puoltavaa kantaa voidaan levittää kansainvälisesti. 
72. Samanaikaisesti OECD:n kuluttajapotttiikan komiteassa pyritään selventämään 
suhdetta kuluttajapolitiikan, varmentamisen ja kansainvälisen kaupan välillä. 
Tämä on johtanut tutkimuksen ja ministerien harkittavaksi laaditun suosituksen 
tekemiseen. Tutkimus korostaa standardien ja vaatimustenmukaisuuden 
25 
arvioinnin tärkeyttä kuluttajille ja kaupankäynnille sekä sitä, miten saadaan 
samaan linjaan kuluttaja, sääntelyn ja kaupankäynnin tavoitteet. Tutkimuksessa 
yhteisön sääntelyä koskeva lähestymistapa on esimerkkinä yhteisen linjan 
löytämisestä, ja siitä tiedotetaan myös muille kuin OECD-maille. 
73. Lopuksi, 1980-luvun lopulta alkaen OECD:n kemiallisten aineiden komitea on 
edistänyt testauskäytäntöjen yhdenmukaistamista kemiallisten aineiden 
hyväksymisessä ja laboratorioita koskevaa hyvää käytäntöä (GLP) noudattavista 
laboratorioista saatavan tiedon vastavuoroista tunnustamista. OECD:n 
laboratorioita koskevan hyvän käytännön periaatteet ovat asteittain tuUeet 
kansainväliseksi standardiksi, ja yhteisö sekä muut ovat liittäneet ne omiin 
määräyksiinsä. Yhteiset OECD-standardit ja OECD:n kautta järjestetty jäsenten 
välinen yhteistyö ovat luoneet teknisen perustan yhteisön ja kolmansien maiden 
väliselle vastavuoroisen tunnustamisen sopimusten neuvotteluille. OECD:n työn 
tällä alaUa odotetaan pian avautuvan muille kuin OECD-maille, mikä 
kansainvälistää OECD-standardeja entisestään. 
b) Lääkeaineiden yhdenmukaistamista koskeva kansainvälinen konferenssi (ICH) 
74. Euroopan unionin, Japanin, Yhdysvaltojen ja lääkeaineiden tuotantoalan 
asiantuntijat osaUistuvat kansainväliseen lääkeaineiden rekisteröinnin teknisten 
vaatimusten yhdenmukaistamista koskevaan konferenssttn (ICH), jossa 
keskusteUaan lääkeaineiden rekisteröinnin tieteellisistä ja teknisistä näkökohdista. 
Tavoitteena on vähentää uusien lääkeaineiden tutkimus- ja kehitysvaiheessa 
tehdyn testauksen toistamisen tarvetta tai poistaa se kokonaan, jotta inhimiUisiä 
voimavaroja, eläimiä ja aineeUisia voimavaroja voitaisiin käyttää 
järkiperäisemmin. Näiden kolmen alueen sääntelyviranomaiset hyväksyvät 
yhdenmukaistetut suuntavuvat asteittaisesti. ICH-suuntaviivojen vumeistely on 
kaavailtu päättyväksi seuraavassa, vuoden 1997 heinäkuuta pidettävässä 
konferenssissa, nimkä jälkeen seurantaa jatketaan. ICH-työ todennäköisesti 
helpottaa vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten tekemistä, erityisesti 
hyvän klttnisen käytännön (GCP) alalla. 
Eläinlääketuotteiden rekisteröinnin teknisten vaatimusten yhdenmukaistamista 
koskeva kansainvälinen yhteistyö (VICH) aloitettiin vuoden 1996 huhtikuussa, ja 
sen tavoitteet ja suhen osalttstujat ovat samat. 
Yhteisö puolestaan liittyi Euroopan neuvoston laatimaan Euroopan farmakopean 
laatimista koskevaan yleissopimukseen vuonna 1994. Sen tavoitteena on 
yhdenmukaistaa lääkeaineiden valmistuksen ja laadunvalvonnan määräykset, jotta 
lääkeaineet voivat Uikkua vapaasti Euroopassa. Euroopan farmakopean 
monografioista tuli yleissopimuksen sopimuspuolten alueeUa sovellettavia 
virallisia teknisiä määräyksiä. 
26 
c) Maailman elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO 
75. FAO:n ja Maattman terveysjärjestön yhteinen ohjelma Codex AUmentarius -
komitea vahvistaa standardeja, suuntavttvoja ja suosituksia, jotka kattavat 
elintarviketurvaUisuuden ja -hygienian tietyt näkökohdat. WTOn sopimuksessa 
terveys- ja kasvinsuojelutoimista katsotaan, että jäsenet täyttävät WTO-
velvollisuutensa, jos niiden toimenpiteet perustuvat koodeksin standardeihin, 
ohjeisiin ja suosituksiin. Niitä WTO:n jäseniä, jotka toteuttavat muita 
toimenpiteitä, voidaan pyytää perustelemaan ne tieteellisesti tai suuremman 
suojelun tarpeen perusteella. Suuri osa yhteisön lainsäädännöstä 
eUntarviketurvallisuuden ja -hygienian alalla perustuu koodeksin standardeihin, ja 
näin tulee olemaan jatkossakin aina, kun se sopii yhteisön tarpeisiin. Lisäksi 
komissio valvoo edelleen sen kauppakumppanien terveys- ja 
kasvinterveystoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ne ovat näiden 
kansainvälisten sitoumusten mukaisia. Komissio on saanut valtuudet aloittaa 
neuvottelut koodeksin sihteeristön kanssa, jotta se voisi liittyä koodeksiin 
täysjäsenenä sen varmistamiseksi, että yhteisö voi tehdä osuutensa 
kansainvälisessä yhdenmukaistamisessa tällä alalla. 
d) Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomissio (UNECE) 
76. UNECE:lla on ollut sopimus moottoriajoneuvoja ja nnden osia koskevien 
standardien ja teknisten säännösten yhdenmukaistamista ja hyväksymisten 
vastavuoroista tunnustamista koskeva sopimus vuodesta 1958. Yhteisö, jonka 
jäsenvaltioista 14 on liittynyt sopimukseen, on ottanut käyttöön suuren osan 
UNECE:n säännöistä omassa lainsäädännössään. Yhteisön sopimukseen 
Uittymisen myötä, josta parhaillaan keskustellaan neuvostossa ja parlamentissa, se 
pystyy paremmin yhdentämään lisää UNECE:n sääntöjä yhteisön 
tyyppihyväksyntäjärjestelmään. 
77. Yhteisö on johtanut pyrkimyksiä laajentaa UNECE-sopimus maailmanlaajuiseksi 
järjestelmäksi kannustaakseen kansainvälisesti sopimukseen pohjautuvien 
ajoneuvomääräysten ja -hyväksyntöjen käyttöönottoa. Tätä päämäärää lähestyttiin 
jokin aika sitten vuoden 1958 sopimuksen uudelleenneuvotteluissa, joissa 
sopimus avataan Euroopan ulkopuottsille maiUe. Japani on sitoutunut liittymään 
sopimukseen. Euroopan unioni ja Yhdysvallat puolestaan ovat asettaneet 
tarkistetun sopimuksen ajoneuvotuotteiden kansainvälisten standardien 
kehittämisen maailmanlaajuiselta pohjalta UNECE:n yhteydessä etusijalle niiden 
välisellä uudella asialistalla vuoden 1996 jälkipuottskoUa. Yhteisö pyrkii edelleen 
saamaan mukaan muita tärkeitä autonvalmistaja- ja -tuojamaita varmistaakseen 
UNECE:n sääntöjen vastavuoroisen tunnustamisen mahdollisimman laajasti. 
MahdoUisuuksien mukaan vastavuoroista tunnustamista koskevat kahdenväliset 
sopimukset tällä alatta olisi suunniteltava niin, että ne helpottavat 
kumppanuusmaiden liittymistä. 
27 
e) Lääketieteellisten laitteiden maailmanlaajuisen yhdenmukaistamisen 
erityistyöryhmä 
78. Vuonna 1992 lääketieteellisten laitteiden sääntelyä koskevan tiedon vaihtamiseen 
tarkoitetuksi tasoksi perustettu maailmanlaajuisen yhdenmukaistamisen 
erikoistyöryhmä on kehittynyt keskipisteeksi pyrkimyksille ottaa käyttöön 
yhdenmukaistetut laatujärjestelmävaatimukset suurimpien talouksien kesken. 
Sekä Euroopan että Yhdysvaltojen teollisuus tukevat erityistyöryhmää, ja sen 
ansiosta yhteisön sääntely laatujärjestelmien varmentamisessa on saavuttanut 
hyväksyntää kansainvälisenä mattina. Kanada, Australia ja Japani on saatu tämän 
avulla hyväksymään läheUä yhteisön sääntöjä olevia sääntöjä, ja on todisteita sitä, 
että Yhdysvallat tekee pian samoin. Erikoistyöryhmä on esimerkki siitä, miten 
yhteisön kokemus yhtenäismarkkinoista, jotka saavat aikaan joustavan sääntelyn, 
tarjoaa muuallakin sovellettavissa olevan malttn. Komissio asettaa jatkossakin 
erikoistyöryhmän toiminnan etusijaUe erityisesti perustana laatujärjestelmää 
koskevan lähestymistavan edistämiseen muissa maissa, jotka tarkistavat omia 
lääketieteelUsiä laitteita koskevia sääntöjään, etenkin Itä-Aasiassa. 
f) Siviili-ilmailu 
79. KansainväUnen siviitt-ttmailujärjestö (ICAO) tekee laajaa sääntely-yhteistyötä 
sivUU-ttmailukysymyksissä kansainvälisellä tasolla, ja eurooppalaisella tasolla 
yhteistyöstä vastaa eurooppalaisten lentoturvallisuusviranomaisten yhteistyöelin 
(JAA). Viimeksi mainittu, johon Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden lisäksi kuuluu 
12 muuta Euroopan maata, tekee yhteistyötä yhtenäistääkseen ilmailumääräykset 
ja edistääkseen ilma-alusten varmentamisen vastavuoroista tunnustamista 
kaikkialla Euroopassa. 
Yhteisön asema näissä toimissa on toistaiseksi ollut rajoittunut mutta sen 
odotetaan lisääntyvän jatkossa. Ensiksi yhteisön siviiU-ttmattua koskevan 
sääntelyjärjestelmän kehittämisen jatkaminen sekä kansainvälisellä että 
kahdenvälisellä tasolla lujittaa yhteisön kykyä yhteistyöhön kolmansien maiden 
kanssa. Toiseksi osana tulevaisuuden sivitti-ilmailustrategiaa komissio 
suunnittelee teknisen yhteistyön ohjelmia, joiden tavoitteena on parantaa 
turvallisuusstandardeja näissä maissa ja edistää eurooppalaisen sääntelyyn 
ttittyvän lähestymistavan hyväksymistä. Todennäköisesti nämä ohjelmat 
toteutetaan aluksi yhdessä ICAOn ja JAAn kanssa. 
g) Aasian ja Tyynenmeren alueen taloudellinen yhteistyöjärjestö (APEC) 
80. Vuonna 1995 APECin jäsenmaat aloittivat pitkän aikavälin yhteistyöohjelman 
standardien ja vaatimustenmukaisuuden alalla. Tämä kattaa kansainvälisiin 
standardeihin ja määräyksiin perustuvien standardien ja teknisten määräysten 
28 
yhdenmukaistamisen, varmentamis- ja akkreditointijärjestelmien parantamiseen 
tähtäävän yhteistyön sekä vastavuoroisen tunnustamisen sopimukset Yhteisön 
kauppa voi mahdollisesti hyötyä näistä APECin aloitteista. On yhteisön edun 
mukaista pyrkiä mahdollisimman suureen yhteensopivuuteen APEC-talouksien, ja 
erityisesti nttden vasta teoUistuneiden jäsenten, ja yhteisön kehittämien 
standardien, määräysten ja vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevan 
infrastruktuurin välillä. Ottaen huomioon yhteisön ja muiden, kehittyneimpien 
APEC-jäsenten joillekin APECin jäsenille tarjoama tekninen yhteistyö, ottsi 
oltava kunnostusta yhdenmukaisuuden löytämiseen näiden ohjelmien välille 
niiden arvon hyödyntämiseksi mahdollisimman tehokkaalla tavalla. 
81. Komission mielestä yhteisön etuja APEC-prosessissa voidaan edistää ensiksi 
kehityksen seurannan jatkamisella, ja toiseksi pyrkimällä saamaan aikaan 
vuoropuhelua APECin standardeja ja vaatimustenmukaisuutta käsittelevän 
työryhmän kanssa, mitä käytettäisiin tietojen ja kokemusten vaihtamiseen 
kummankin osapuolen toiminnasta. 
Kahdenväliset aloitteet 
82. Yhteisön pääasiallisten kauppakumppanien kanssa kahdenvälisesti tekemän 
sääntely-yhteistyön tavoitteena on tiivistäen: 
a) parantaa avoimuutta tietojenvaihdon avulla sellaisista nykyisistä ja 
suunnitelluista aloitteista, kuten tulevista laeista ja teknisistä määräyksistä, 
joilla on vaikutuksia teollisuustuotteisiin; 
b) vähentää mahdoUisimman suuressa määrin sääntelyn lähestymistavoissa 
esttntyviä eroja sekä niistä seuraavien kauppaa koskevien erimielisyyksien 
syntymisen riskiä yhteisön ja sen kauppakumppanien välillä ennen 
säädösten antamista tapahtuvan kuulemisen avulla; 
c) helpottaa standardien, teknisten säännösten sekä vaatimustenmukaisuuden 
arviointimenettelyjen yhdenmukaistamista tai niiden vastaavuuden 
tunnustamista yhteisön ja kolmansien maiden välittä niillä aloilla, joilla 
näitä pidetään saavutettavissa olevina ja yhteisön viejille taloudellista etua 
tuovina. 
Joissakin tapauksissa kahdenvälisellä yhteistyöllä voidaan luoda perusta 
standardien ja määräysten monenväliselle kehittämiseUe. 
a) Amerikan Yhdysvallat 
83. Sääntelyä koskeva yhteistyö maailman kahden suurimman kauppaa käyvän 
kokonaisuuden välillä on aina ollut etusijalla, ja sitä on viime vuosina laajennettu 
29 
ja muodollistettu. Vuonna 1995 yhteisö ja Yhdysvallat hyväksyivät korkeatta 
virkamiestasolla laaditun asiakirjan, jossa määriteltiin sääntelyä koskevat 
periaatteet (Principles of Regulatory Cooperation). Tämä periaate juttstus kattaa 
kaikki edettä luetellut tavoitteet, ja sen tarkoituksena on opastaa, viranomaisia ja 
sääntelyvirastoja työssään. EY:n ja Yhdysvaltojen sääntelyä koskeva yhteistyötä 
tehdään nykyään edellä mainitut periaatteet huomioon ottaen monilla aloilla, 
mukaan lukien seuraavat: teolliset standardit (PO HI - CEN/Yhdysvaltojen 
kansallinen standardointijärjestö ANSI - kauppaosasto); ympäristö (PO 
Xl/ympäristönsuojeluvirasto EPA); siviili-ilmailu (PO VWFAA); televiestintä 
(PO XID/Uittovaltion viestintäkomissio FCC); elintarvikkeet ja lääkeaineet (PO 
m/FDA); torjunta-aineet (PO WEPA); ja bioteknologia (PO 
n/VI/XI/FDA/USTR). Vuoden 1996 toukokuussa pidetyssä korkean 
virkamiestason kokouksessa ehdotettiin viittä sääntely-yhteistyötä koskevaa 
pilottihanketta tulevaisuuden työtä varten (savunmittaus, dioksiinit, bioteknologia, 
dieselmoottorit ja satamien valvonta valtion toimesta). 
84. Sääntelyä koskevaa yhteistyötä on huomattavasti lisännyt joulukuussa 1995 
pidetyssä ministerihuippukokouksessa annettu yhteisön ja Yhdysvaltojen yhteistä 
asialistaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva ilmoitus, jossa vahvistettiin kattava ja 
tulevaisuuteen suuntautuva suunnitelma jatkoyhteistyötä varten standardien, 
teknisten määräysten ja vaatimustenmukaisuuden arvioinnin aloilla useilla 
teoUisuuden aloilla. Teollisuus Atlantin valtameren kummallakin puoletta on 
myötävaikuttanut ensisijaisten tavoitteiden määrittämiseen Euroopan yhteisön ja 
sen jäsenvaltioiden sekä Yhdysvaltojen välisen liiketoimintaa koskevan 
vuoropuhelun (Transatlantic Business Dialogue, TABD) avulla, jossa eri alat ovat 
tunnistaneet lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin toimet teknisten esteiden 
vähentämiseksi sekä yhteisön ja Yhdysvaltain sääntelyjärjestelmien 
lähentämiseksi toisiinsa. 
b)Japani 
85. Vaikka sääntelyä koskeva yhteistyö ei Japanin kanssa ole oUut yhtä laajamittaista 
kuin Yhdysvaltojen kanssa, osapuolten välinen vuoropuhelu on viime vuosina 
Usääntynyt. Tärkeimmät standardeihin ja sääntelykysymyksiin liittyvät 
kahdenväliset toimet ovat: 
Japanin omatoiminen sääntelyn purkamisaloite, jossa muutokset Japanin 
standardi- ja vaatimustenmukaisuusjärjestelmään esitetään selkeästi, ja jossa 
yhteisö on määritellyt ensisijaiset tavoitteensa Japanin sääntelyjärjestelmään 
pääsyn parantamiseksi useilla markkinoilla, 
vuotuinen teollisuuspolitiikan ja teoUisen yhteistyön vuoropuhelu, jonka 
avulla yhteisö ja Japani helpottavat teollisuuden avainalojen välisiä 
yhteistyöohjelmia ja johon kuuluu sääntelykysymysten käsittely, 
30 
yhteisön ja Japanin välinen standardeja ja laatua koskeva vuoropuhelu, joUa 
pyritään parantamaan kummankin osapuolen standardoinnin ja 
laadunvarmennuksen lähestymistapojen ymmärtämistä, 
vuotuiset korkean tason neuvottelut, jotka koskevat televiestintäpolitiikkaa, 
vuotuiset ympäristökysymyksiä koskevat korkean tason neuvottelut, joiUa 
pyritään tekemään yhteistyötä ympäristöä koskevien säännösten 
kehittämisessä. 
86. Sääntelyä koskevaa yhteistyötä Japanin kanssa tehdään myös monilla 
useanvälisillä foorumeilla, joita on käsitelty edellä. Japanin kanssa tehtävässä 
kahdenvälisessä yhteistyössä on kuitenkin vielä tehostamisen varaa, kuten 
tunnustettiin neuvostolle vuonna 1995 annetussa tiedonannossa "Eurooppa ja 
Japani: Seuraavat askeleet". Sunä komissio ilmaisi, että sääntelyn purkamista 
koskevaa vuoropuhelua olisi pidettävä jatkuvana, ja jossa yhteisön erityisesti 
yhtenäismarkkinoiden avaamisen kautta saamaa kokemusta sääntelyuudistuksesta 
voitaisiin hyödyntää. Tämä on ensisijalla yhteisössä, ja komissio pyrkii saamaan 
Japanilta sitoumuksen tällaiseen jatkuvaan toimintaan, joka ajan myötä voisi olla 
verrattavissa Euroopan ja Yhdysvaltojen väliseen toimintaan. 
c) Kanada 
87. Sääntelyä koskevaa vuoropuhelua Kanadan kanssa on aiemmin pyritty saamaan 
aikaan pääasiassa useanvälisillä foorumeilla. Viime aikoina Kanada on kuitenkin 
pyrkinyt vahvistamaan kahdenvälisen yhteistyön kehystä yhteisön kanssa 
tekemällä sopimuksen, joka on verrattavissa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen 
väliseen yhteiseen asialistaan. Vaikka sopimus Kanadan kanssa ei ehkä ole 
sovellusalaltaan yhtä kattava, se on kuitenkin tärkeä väline lähentymisen 
Usäämiseen tulevaisuudessa yhteisten kauppaa koskevien etujen alalla samalla 
parantaen NAFTAn kanssa tehtävän tulevan yhteistyön näkymiä, mikä voi tuoda 
merkittäviä suurtuotannon etuja. 
d) Assosioituneet Keski- ja Itä-Euroopan maat 
88. Ne Keski- ja Itä-Euroopan maat, joiden kanssa komissio on tehnyt Eurooppa-
sopimuksen, ovat eritystapauksia. Näiden maiden valmistamiseksi liittymään 
Euroopan unioniin on aloitettu mittavia ohjelmia, joiden tavoitteena on auttaa 
sellaisen institutionaalisen uudistuksen toteuttamisessa, jolla mahdollistetaan 
niiden standardien ja sääntelyjärjestelmien saattaminen yhteisön standardien ja 
järjestelmän mukaisiksi. Eurooppa-sopimusten täytäntöönpano erityisesti 
assosiointineuvoston lainsäädännön yhtenäistämistä ja teollista yhteistyötä 
käsittelevien komiteoiden työn avulla, Phare-ohjelman teknisen yhteistyön 
31 
ohjelmat, asteittainen tiiviimpien suhteiden kehittäminen eurooppalaisten 
standardointi-, varmentamis- ja akkreditointilaitosten kanssa sekä mahdollisia 
vastavuoroista tunnustamista koskevat sopimukset ovat pääasiallisia keinoja 
edistää Uittymistä edeltävän ajan sääntelyn yhtenäistämistä. 
e) Muut maat 
89. Lukuun ottamatta Sveitsiä, jonka kanssa monttla alottla on kestävää sääntely-
yhteistyötä, useimmiten sääntelyä koskevaa yhteistyötä muiden 
kauppakumppanien kanssa pyritään saamaan aikaan useanvälisin tai monenvälisin 
keinoin, joita on käsitelty edellä. Näihin pyritään sitä mukaa, kun tietyllä alalla tai 
yhteistyön alueella ilmenee lisätarpeita. 
32 
V JAKSO; PÄÄTELMÄT JA TIIVISTELMÄ SUOSITUKSISTA 
Päätelmät 
90. Edellisillä sivuilla komissio on korostanut aktiivisemman ja 
ulospäinsuuntautuneemman strategian tarvetta kaupan teknisten esteiden 
vähentämiseksi, eurooppalaisten ja kansainvättsten standardien ja säännösten 
laajemman käytön helpottamiseksi sekä kerran tapahtuvan testaamisen ja 
varmentamisen päämäärän saavuttamiseksi. Komission mielestä tällainen strategia 
on sekä välttämätön että ajankohtainen. Se on välttämätön, jos aiotaan pysäyttää 
perusteettomasti toisistaan eroavien tuotestandardien ja sääntöjen Usääntyminen 
yhä useammissa maissa ja kannustaa lähestymistapoja, jotka ovat yhteensopivia 
monenvälisten velvoUisuuksien kanssa, avoimia, suhteellisia ja hyödyttävät 
eurooppalaisia viejiä maailmanmarkkinoilla. Se on ajankohtainen, koska yhteisön 
omia sisämarkkinoita tukeva sääntelyjärjestelmä on nyt saavuttanut sellaisen 
kypsyysvaiheen, jossa yhteisöllä on varaa sekä keskittyä enemmän kumppaniensa 
järjestelmiin että käyttää hyväksi omia kokemuksiaan esittääkseen ratkaisuja 
joihinkin esiin tulleisiin ongelmiin. 
91. Tämän strategian osatekijöitä (WTO:n välineet ja kahdenväliset sopimukset, 
tekninen apu, sääntelyä koskeva yhteistyö ja vastavuoroinen tunnustaminen) 
tarkasteltaessa komissio on suositellut keinoja, joilla ne saataisiin tehokkaammiksi 
ja vastaamaan paremmin nopeasti muuttuvan kaupankäyntiympäristön 
vaatimuksiin. Tehdyistä suosituksista on tiivistelmä 96 kohdassa. 
92. Samaan aikaan komissio on kautta linjan korostanut strategian eri osatekijöiden 
välistä suhdetta osoittaakseen niiden yhdenmukaisuuden. Komissio on todennut 
WTOn välineiden tärkeyden kaupan teknisten esteiden vähentämisessä sekä 
kansainvälisten standardien ja määräysten edistämisessä, ja se on tehnyt 
ehdotuksia näiden tehokkaammaksi käytöksi. Myös teknisen avun ohjelmat voivat 
tukea WTOn päämäärien saavuttamista: komission mielestä nämä ohjelmat, 
silloin kun ne ovat asianmukaisesti kauppaan suuntautuneita, ovat erittäin tärkeitä 
pyrittäessä yhteensopivuuteen WTOn sääntöjen kanssa. Ne ovat myös tärkeitä 
edistettäessä eurooppalaisia standardeja ja sääntelykäytäntöjä - jotka 
huomattavissa määrin perustuvat kansainvälisiin sääntöihin - muissa maissa 
yhteisen kaupallisen edun mukaisesti. Teknisen avun ohjelmat voivat myös auttaa 
edistyneempiä kumppaneita täyttämään tarvittavat edellytykset vastavuoroista 
tunnustamista koskevien sopimusten tekemiselle. Tämä voi olla tärkeä kannustin 
ohjelmien moitteettomalle toteuttamiselle. 
93. Komissio on esittänyt vastavuoroisen tunnustamisen vastauksena oikeutettuun -
mutta lisääntyneeseen - kolmannen osapuolen vaatimustenmukaisuuden 
arvioinnin käyttöön kansainvälisessä kaupassa. Vastavuoroisesta tunnustamisesta 
tehdyt sopimukset voivat helpottaa kauppaa aloitta, joilla valtiovallan sääntelyä 
33 
edelleen tarvitaan riippumatta siitä, yhdenmukaistetaanko pohjimmaiset 
tuotevaatimukset tai voidaanko niitä yhdenmukaistaa. Komissio on kuitenkin sitä 
mieltä, että vastavuoroinen tunnustaminen voi synnyttää suurimman hyödyn 
yhdenmukaistetuilla aloilla ja että sopimuskumppaneiden välillä edellytetty 
luottamus voidaan saavuttaa nopeammin ja sitä voidaan ylläpitää näissä 
olosuhteissa. Sopimusten tekemisen edeUyttämä liittyminen WTOn kaupan 
teknisiä esteitä koskevaan sopimukseen ei ole sinänsä riittävä tämän luottamuksen 
aikaan saamiseen. 
94. Lopuksi komissio on todennut, että standardien ja sääntelyvaatimusten 
yhdenmukaistaminen saavutetaan monenvälisellä ja kahdenvälisellä sääntely-
yhteistyöllä. Tällaiset aloitteet, kuten tekninen apu, auttavat estämään kaupan 
esteiden syntymisen ja voivat luoda hyvän perustan vastavuoroiseUe 
tunnustamiselle. Erityisesti monenvälisellä sääntely-yhteistyöllä varmistetaan 
yhteisön etujen turvaaminen kansainvälisten standardien ja määräysten 
kehittämisessä, mikä on ettntärkeää yhteisön kansainväliseUe kaupalle sen ttsäksi, 
että se on yhteisön WTO-velvolUsuuksien pääasiallinen perusta. 
95. Tässä asiakirjassa asetetut toimintapoliittiset tavoitteet voidaan saavuttaa 
ainoastaan toimien tehokkaalla yhteensovittamisella ja oikean institutionaalisen 
rakenteen luomisella. Joitakin erityisiä suosituksia on annettu: teollisuutta on 
kuultava laajemmin ensisijaisia tavoitteita asetettaessa, on parannettava teknisen 
avun ohjelmia koskevien tietojen vaihtoa ja lujitettava ulkomaan edustustojen 
osallistumista standardointiasioihin. Täysi hyöty tässä tiedonannossa esitetystä 
strategiasta saadaan vain tehokkaan yhteensovittamisen ja valvonnan avulla. 
Komissiossa harkitaan tässä asiakirjassa hahmoteltujen politiikkojen valvonnasta 
ja yksikköjen välisestä yhteensovittamisesta vastaavien yksikköjen vahvistamista. 
Neuvoston tasolla komissio kuitenkin katsoo 113 artiklassa tarkoitetun komitean 
vastavuoroista tunnustamista käsittelevän teknisen ryhmän tämänhetkisten 
valtuuksien kaipaavan laajentamista kattamaan kaupan tekniset esteet, tekninen 
apu ja sääntelyä koskeva yhteistyö standardien ja vaatimustenmukaisuuden 
arvioinnissa. Tämä neuvoston komitea koostuu sekä kaupan että sääntelyn 
asiantuntijoista ja on sopivassa asemassa antamaan teknistä opastusta näissä 
asioissa, jollei 113 artiklassa tarkoitetun komitean strategisesta ohjauksesta ja 
valvonnasta muuta johdu.. Tästä syystä komissio suosittelee vastavuoroista 
tunnustamista koskevien sopimusten ryhmän valtuuksien tällaista laajentamista. 
Tiivistelmä suosituksista 
96. Jäljempänä on tiivistelmä tehdyistä suosituksista. 
a. Jotta varmistettaisiin WTO:n kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen 
parempi täytäntöönpano ja toiminta, yhteisön on vuoden 1996 joulukuussa 
järjestettävässä WTO:n ministerikokouksessa Singaporessa pyrittävä: 
34 
1) saamaan kaikilta WTO:n jäseniltä vahvistus sitoutumisestaan kaupan 
teknisiä esteitä koskevan sopimuksen täytäntöönpanoon; 
2) sitoutumaan suunnitellun kaltaisen kattavan ja syvällisen kaupan 
teknisiä esteitä koskevan sopimuksen tutkintaan vuonna 1997 (18 
kohta). 
b. Lisäksi yhteisön on harkittava, onko sen osalttstuttava tiiviimmin 
kansainvälisten sääntöjä antavien laitosten ja standardointilaitosten työhön 
kansainvälisten sääntöjen ja standardien, yhteisön sääntöjen antamisen, ja 
yhteisön WTO-velvoUisuuksien välisen jatkuvan johdonmukaisuuden 
varmistamiseksi (19 kohta). 
c. Yhteisön on pyrittävä siihen, että tulevissa kauppapoliittisen maatutkinnan 
uudeUeentarkasteluissa käsitellään laajasti ja syvällisesti erityisesti yhteisön 
pääasiaUisten kauppakumppanien tai niiden maiden, joissa kaupan esteiden 
on havaittu olevan erityisen ankaria, standardeja ja 
vaatimustenmukaisuuskysymyksiä. Lisäksi on oltava avoimia 
kauppapoliittisen maatutkinnan syvälliselle yhteisön sääntelyjärjestelmän 
analyysille (24 kohta). 
d. Tämänhetkisissä ja tulevissa neuvotteluissa, joita käydään uusien jäsenten 
hyväksymisestä WTO:hon, varmistetaan, että standardeja ja 
vaatimustenmukaisuutta koskevilla kysymyksillä on tärkeä asema (26 
kohta). 
e. MarkkinoiUepääsyä koskevan strategian yhteydessä varmistetaan, että 
kaupan teknisiin esteisiin liittyvät markkinoillepääsyn ongelmat kirjataan 
kattavasti ja että komission, jäsenvaltioiden ja Euroopan teollisuuden välillä 
tapahtuu riittävää mielipiteiden ja tietojen vaihtoa (31 kohta) 
f. Varmistetaan, että tärkeimmät ulkomaan edustustot pitävät standardien ja 
vaatimustenmukaisuuskysymyksien yhteensovittamista ensisijaisen tärkeänä 
(32 ja 33 kohta). 
g. Vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten suhteen varmistetaan, 
että eroja toisaalta yhdenmukaistamisen ja toisaalta vastavuoroisen 
tunnustamisen välttlä ymmärretään paremmin ja että kumpikin pyritään 
saavuttamaan erikseen. Johdonmukaisesti tämän kanssa sääntelyn 
yhdenmukaistamisen päämäärä otetaan huomioon tulevissa vastavuoroista 
tunnustamista koskevien sopimusten neuvotteluissa erityisesti käyttämällä 
kyseisiä sopimuksia yhteistyön tehostamiseen ja yhdenmukaistamisen 
edistämiseen. Samaan aikaan tulevia neuvottelujen ensisijaisuuksia 
35 
määritettäessä on otettava huomioon sitoutuminen sääntelyjärjestelmän 
yhdenmukaistamiseen tietyUä alalla kansainvälisen tai eurooppalaisen 
käytännön kanssa (43 - 47 kohta). 
h. Aloitetaan neuvottelut vastavuoroisesta tunnustamisesta Keski- ja Itä-
Euroopan maiden kanssa siinä määrin, kun ne täyttävät tällaisten 
sopimusten tekemiseksi tarvittavat tekniset ja muut edellytykset (49 kohta). 
i. OUaan avoimia tehtyjen kahdenvälisten vastavuoroista tunnustamista 
koskevien sopimusten muuttamiselle monenvälisiksi silloin, kun se on 
yhteisön kaupallisten etujen sekä sääntelytavoitteiden mukaista. Lisäksi on 
oltava avoin mahdollisuudelle saada pitkällä aikavälillä aikaan sopimuksia 
alueelliselta pohjalta (50 kohta). 
j. Jatketaan APECin yksittäisten jäsenten kanssa tehtyjen vastavuoroista 
tunnustamista koskevien sopimusten pitämistä ensisijaisina niiden ja 
APECin tällä alalla tekemän työn välisen johdonmukaisuuden 
hyödyntämiseksi mahdoUisimman tehokkaasti (51 kohta). 
k. Ottaen huomioon nykyiset suuntaviivat ja valtuudet, ollaan edetteen 
avoimia vastavuoroisesta tunnustamisesta neuvottelemiselle muiden 
sellaisten maiden kanssa, jotka täyttävät tarvittavat tekniset vaatimukset (53 
kohta). 
1. Varmistetaan, että kansallisella tasoUa ja komissiolla on tarvittavat varat 
vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten moitteettomaksi 
täytäntöönpanemiseksi (54 kohta). 
m. Teknisen avun ohjelmien suhteen liitetään kaupankäynnin tavoitteet täysin 
nykyisiin ja tuleviin ohjelmiin, mukaan lukien tarvittaessa apu WTO:n 
velvolttsuuksien ja sääntöjen noudattamiseksi (63 kohta). Vähiten 
kehittyneiden maiden erityisistä kauppaan ja markkinoillepääsyyn liittyvistä 
tarpeista olisi kuitenkin edelleen huolehdittava ohjelmien kautta. 
n. Varmistetaan, että teknisen avun ohjelmat keskittyvät riittävästi sääntelyä 
koskeviin kysymyksiin, tarvittaessa alakohtaisemmatta tavalla (64 kohta). 
o. Teknisen avun hyödyntämistä jatketaan, jotta saadaan aikaan perusta 
vastavuoroisen tunnustamisen sopimuksille ja muille sääntelyä koskevan 
yhteistyön muodoille (65 kohta). 
p. Ohjelmien tarjonnassa otetaan täysipainoisesti huomioon alueelttnen 
ulottuvuus, mukaan lukien tuotesääntelyn ja vaatimustenmukaisuuden 
arvioinnin alueellisten järjestelmien edistäminen ja edistetään tarvittaessa 
36 
yhteisön sääntelyyn lttttyvää lähestymistapa kyseisissä ohjelmissa (66 
kohta). 
q. Kuullaan Euroopan teollisuuden ryhmittymiä säännöllisesti nykyisistä ja 
tulevista teknisen avun ohjelmista, ja pyritään niiden työhön mukaan 
ottamiseen (67 kohdan a alakohta). 
r. Otetaan käyttöön 113 artiklassa tarkoitetun neuvoston komitean avulla 
mekanismi järjestelmällistä tietojen vaihtoa varten komission, 
jäsenvaltioiden, eurooppalaisten ja kansainvälisten järjestöjen välillä tämän 
alueen ohjelmista avoimuuden tehostamiseksi, toiminnan 
päällekkäisyyksien vähentämiseksi ja ohjelmien välisen yhteisvaikutuksen 
luomiseksi (67 kohdan b alakohta). On kuitenkin otettava huomioon, että 
tämä ei vaikuta voimassa oleviin, tietojenvaihtoa ja kuulemista koskeviin 
säännöksiin. 
s. Tarjotaan vaihtoehtona uusi mekanismi ohjelmien hallinnointia varten 
CENin kanssa tehdyn puitesopimuksen kautta. Tämä auttaa ohjelmien 
suunnittelussa, mahdolttstaa ohjelman suunnittettjoiden, komission, 
jäsenvaltioiden, teollisuuden ja muiden asianomaisten osapuolten käyttöön 
tarkoitetun tietokannan luomisen sekä edistää ohjelmien eurooppalaista 
luonnetta (67 kohdan c alakohta). 
t Parannetaan keinoja ohjelmakonsulttien ja alihankkijoiden valitsemiseksi ja 
erityisesti käytetään entistä enemmän Euroopan tasoUa toimivien tai 
kansallisten virastojen ja järjestöjen sekä jäsenvaltioiden 
sääntelyviranomaisia (67 kohdan d alakohta). 
u. Sääntelyä koskevan yhteistyön alalla jatketaan OECD:n sääntelyuudistusten 
alalla tekemän työn etusijalle asettamista, jotta voidaan parantaa sen tuomia 
etuja koskevaa kansainvälistä ymmärrystä ja yksimielisyyttä, jakaa 
kokemuksia yhtenäismarkkinoihin liittyvästä kokemuksesta ja edistää 
eurooppalaisen sääntelyä koskevan lähestymistavan käyttöä. Lisäksi 
jatketaan OECD:n kemiallisten aineiden alalla tekemän tiedon 
yhdenmukaistamista ja vastavuoroista tunnustamista koskevia toimia (71-73 
kohta). 
v. Varmistetaan, että yhdenmukaistamista lääkealalla koskeva kansainvälinen 
konferenssi saa työnsä päätökseen vuoden 1997 heinäkuun mennessä 
voimavarojen keskittämiseksi rekisteritiedostojen yhdenmukaistamiseen ja 
hyvän kliinisen käytännön sisällyttämiseen vastavuoroista ennustamista 
koskeviin sopimuksiin Yhdysvaltojen, Kanadan, Japanin, Austrattan ja 
muiden maiden kanssa (74 kohta). 
37 
w. Edistetään aktiivisesti sitä, että yhteisön kauppakumppanit hyväksyvät 
Codex AUmentarius -komitean vahvistamat standardit, kaupan teknisten 
esteiden vähentämiseksi ja ettntarvikkeiden kauppaa helpottamiseksi (83 
kohta). 
x. UNECE:n ajoneuvoja ja niiden osia koskevien säännösten 
yhdenmukaistamisen sekä hyväksyntöjen vastavuoroisen tunnustamisen 
suhteen pyritään saamaan muita tärkeitä kauppakumppaneita osallistumaan 
sopimukseen, jotta varmistetaan UNECE:hen pohjautuvien sääntöjen laajin 
mahdollinen käyttöönotto ja hyväksyntöjen vastavuoroinen tunnustaminen. 
Tämän alan kahdenvälisiä ajoneuvohyväksyntöjen vastavuoroista 
tunnustamista koskevia sopimuksia olisi käytettävä helpottamaan 
kumppanuusmaiden pääsyä UNECE-järjestelmään (77 kohta). 
y. Jatketaan maailmanlaajuisen lääketieteelttsten laitteiden 
yhdenmukaistamista kehittävän erikoistyöryhmän työn tukemista keinona 
edistää laatujärjestelmää koskevaa lähestymistapaa muissa maissa (78 
kohta). 
z. Lujitetaan yhteisön sääntely-yhteistyötä siviili-ilmailun alalla erityisesti 
kehittämällä turvallisuutta ja eurooppalaisten säännösten laajempaa käyttöä 
edistäviä teknisen yhteistyön ohjelmia (79 kohta). 
aa. APECin suhteen seurataan järjestön standardi- ja 
vaatimustenmukaisuustyöryhmän toimintaa ja luodaan vuoropuhelu tästä 
asiasta APECin kanssa (80 ja 81 kohta). 
bb. KahdenväUsen sääntely-yhteistyön osalta Yhdysvaltojen kanssa alalla 
tehtävää yhteistyötä pidetään edelleen erittäin merkittävänä, erityisesti tätä 
koskevien Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen toimintaohjelman 
toteuttamisen kautta. Samoin merkittävänä pidetään alan yhteistyötä Keski-
ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden kanssa ja muiden tärkeiden 
kauppakumppanien kuten Japanin ja Kanadan kanssa tehtävän yhteistyön 
lujittamista (82-89 kohta). 
cc. Tarkastellaan komission voimavaroja ja tarpeita (95 kohta) sen 
varmistamiseksi, että standardeihin ja vaatimustenmukaisuuden arviointiin 
Uittyvät kysymykset saavat osakseen tarpeeksi huomiota sekä tässä 
asiakirjassa kuvailtujen toimintapoliittisten välineiden yhteensovittamisen 
parantamiseksi. 
dd. Neuvoston tasolla Usätään 113 artiklassa tarkoitetun komitean 
vastavuoroista tunnustamista käsittelevän teknisen ryhmän tämänhetkisiä 
valtuuksia kattamaan kaupan tekniset esteet, tekninen apu standardien ja 
38 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa ja sääntelyä koskeva yhteistyö (95 
kohta). 
97. Neuvostoa pyydetään huomioimaan tämän tiedonannon sisältö ja hyväksymään 
sekä sen laajat päätelmät että siinä esitetyt erityiset ehdotukset. 
39 
LHTE 1: MAA-/ALAKOHTAINEN LUETTELO TUNNUSTAMISTA 
KOSKEVIIN SOPIMUKSIIN LHTTYVISTA, KÄYNNISSÄ OLEVISTA 
NEUVOTTELUISTA 
Alat, joista 
neuvotellaan 
Lääketieteelliset 
välineet 
Lääke tuotteiden 
hyvät tuotanto-
käytännöt 
Hyvät laboratorio-
käytännöt 
Televiestintä-
laitteet 
Sähkölaitteet ja 
sähkömagneettiset 
laitteet 
Paineastiat 
Koneet 
Henkilökohtaiset 
suojavarusteet 
Lentokoneet 
Ajoneuvot 
Huvilaitteet 
Ruohonleikkurit 
Mittauslaitteet 
Lelut 
Kasviperäiset 
lääkeaineet 
Vaaralliseet aineet 
ja niiden 
valmisteet 
Rakennustyömaa-
laitteet 
Sähkölaitteet 
räj ähdyskelpoisille 
seoksille 
Kaasulaitteet 
Traktorit Amerikan 
yhdysvallat 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X Kanada 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X Australia 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X Uusi-
Seelanti 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X Japani 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X Sveitsi 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
40 
LIITE 2 A 
KAYNNSSÄ OLEVA TOIMINTA 
KOLMANNET 
MAAT 
Intia 
Sri Lanka 
Vietnam 
Malta 
Meksiko 
Marokko 
Algeria 
Tunisia 
Israel 
Egypti 
Argentiina 
Bulgaria HANKKEEN LAJI 
Metrologia, standardointi, 
varmentaminen, laadun 
varmennus, kokeet 
Standardit, laatu, 
yhdenmukaisuuden 
varmentaminen 
Standardit, laatu, 
yhdenmukaisuuden 
varmennus 
Standardointi, 
varmentaminen, metrologia, 
laadun varmennus, kokeet 
Varmentaminen, 
akkreditointi, standardointi 
Varmentaminen, 
akkreditointi, metrologia, 
laadun kannustaminen 
Varmentaminen, 
standardointi, henkinen 
omaisuus, laadun varmennus 
Varmentaminen, 
standardointi, laadun 
varmennus 
Yksilöintitehtävä teknisen 
tuen kokonaisvaltaisen 
ohjelman suunnittelua varten 
Varmentaminen ja tuki 
laboratorioille 
Varmentaminen, 
standardointi, menetelmät, 
laadun varmennus, kokeet ALAT 
Moottoriajoneu 
vot, 
elintarvikkeet, 
sähkökäyttöi­
set kodin­
koneet ja 
Laaja-alainen 
Laaja-alainen 
Laaja-alainen 
Määrittelemä­
tön 
Laaja-alainen 
Hanatehdas, 
sementtitehdas 
Laaja-alainen 
sähköaineetja 
elektroniset 
aineet 
Määrittelemä­
tön KESTO 
1 osuus 
1988-1992 
2 osuus: 
1992-1997 
2 vuotta 
3 vuotta 
4 vuotta 
1992-1996 
3 vuotta 
1993-1996 
6 vuotta 
1992-1997 
1995-1997 
3 vuotta 
1996 
2 vaihetta, 
1991-1995, 
1996-1998 
3 vuotta 
1996-1998 MAARA 
(ECUINA) 
2 000 000 
2 528 000 
450 000 
3 500 000 
2 200 000 
1 650 000 
1 575 000 
400 000 
5 000 000 
200 000 
35 000 
1 089 000 
2 000 000 
»4 
LHTE2A 
VALMISTEILLA OLEVAT OHJELMAT 
KOLMANNET 
MAAT 
Romania 
(Phare) 
Unkari 
(Phare) 
Unkari 
(Phare) 
Tsekin tasavalta 
(Phare) 
Tsekin tasavalta 
(Phare) 
Tsekin tasavalta 
(Phare) 
Tsekin tasavalta 
(Phare) 
Slovakian 
tasavalta 
Liettua 
(Phare) 
Liettua 
(Phare) 
Viro 
(Phare) 
Romania 
(Phare) 
Bulgaria 
Useita maita 
käsittävät 
ohjelmat: 
PRAQ 91, 
PRAQ 93 
PRAQ III HANKKEEN LAJI 
Laadun varmennus, 
standardointi, 
varmentaminen, 
akkreditointi, kokeet 
Metrologia, varmentaminen, 
akkreditointi ja laadun 
varmennus 
Varmentaminen, 
tyyppihyväksyntä 
Metrologia, standardointi, 
kokeet 
Standardointi ja metrologia 
Kokeet, standardointi, 
akkreditointi 
Kokeet ja varmentaminen 
Standardointi, tiede ja 
teknologia 
Standardointi, lainsäädännön 
lähentäminen 
Standardointi, lainsäädännön 
lähentäminen 
Standardointi, akkreditointi, 
metrologia, 
yhdenmukaisuuden arviointi 
Standardointi, 
kuluttajansuoja 
Varmentaminen, menetelmät, 
laadun varmennus, 
standardointi 
Metrologia, varmentaminen, 
standardointi, akkreditointi, 
kokeet, lainsäädäntö ALAT 
Eri alat 
Määrittelemä­
tön 
Televiestintä 
Infrastruktuu­
rit, laatu 
Infrastruktuu­
rit, laatu 
Infrastruktuu­
rit, laatu 
Televiestintä 
Määrittelemä­
tön 
Elintarvike­
teollisuus, 
painelaitteet, 
sähkölaitteet 
Määrittelemä­
tön 
Infrastruktuu­
rit, laatu 
Määrittelemä­
tön 
Määrittelemä­
tön 
Eri alat KESTO 
5 vuotta 
1993-1997 
5 vuotta 
1991-1995 
3 vuotta 
1995-1997 
5 vuotta 
1991-1995 
4 vuotta 
1992-1995 
4 vuotta 
1995-1998 
4 vuotta 
1991-1994 
3 vuotta 
1995-1997 
3 vuotta 
1996-1998 
3 vuotta 
1996-1998 
4 vuotta 
1995-1998 
3 vuotta 
1996-1998 
1996-1998 
3 vuotta MAARA 
(ECUINA) 
500 000 
500 000 
690 000 
1 580 000 
4 000 000 
700 000 
5 000 000. 
3 800 000 
2 055 000 
1 800 000 
600 000 
2 000 000 
35 500 000 
Ml 
LIITE 2 B 
VALMISTEILLA OLEVAT OHJELMAT 
KOLMANNET 
MAAT 
Pakistan 
Chile 
Mongolia 
Kiina 
Kypros 
ASEAN 
Jordania 
Libanon 
Marokko 
Paraguay 
Brasilia 
MERCOSUR 
AIDMO 
GCC 
ANDIEN LIITTO 
(5 maata) HANKKEEN LAJI 
Varmentaminen, 
standardointi ja laadun 
varmennus 
Varmentaminen, 
standardointi, laadun 
varmennus, metrologia 
Standardointi, varmentaminen 
Varmentaminen, 
standardointi, laadun 
varmennus ja metrologia 
Standardointi, 
varmentaminen, metrologia ja 
laadun varmennus 
Standardit, laatu, 
yhdenmukaisuuden arviointi 
Yksilöinti tehtävä, 
varmentaminen, 
standardointi, laadun 
varmennus 
Teolliset ja kaupalliset 
standardit 
Lainsäädäntöjen 
lähentäminen, tarpeiden 
yksilöintitehtävä 
Varmentaminen, 
standardointi, laadun 
varmennus, metrologia 
Metrologia, varmentaminen 
Varmentaminen, 
standardointi, 
tiedoksiantomenettelyt, 
metrologia sekä laadun 
varmennus ja hallinta 
Varmentaminen, 
standardointi 
Varmentaminen, laatu, 
standardointi 
Standardointi, tiedoksianto, 
standardointi, kokeet, 
varmentaminen, laadun 
varmennus, metrologia ALAT 
Varmentaminen, 
laatu, tietoisuuden 
lisäämiseen 
tähtäävä koulutus 
määrittelemätön 
määrittelemätön 
laaja-alainen 
laaja-alainen 
laaja-alainen 
teolliset tuotteet 
teolliset tuotteet 
teolliset tuotteet 
määrittelemätön 
ei vielä päätetty 
määrittämätön KESTO 
2 vuotta 
4 vuotta 
1997-2000 
5 vuotta 
1997-2002 
1996-
3 vuotta 
1997-1999 
1996 
2 kuukautta 
2 - 3 vuotta 
(ei vielä 
päätetty) 
8 kuukautta 
3 vuotta 
1993-1996 
3 vuotta 
1997-2000 
3 vuotta 
1996-1999 
3 vuotta 
1997-2000 MAARA 
(ECUINA) 
500 000 
5 210 000 
ei vielä päätetty 
30 000 
6 000 000 
30 000 
+/- 900 000 
+/- 400 000 
3 950 000 
750 000 
700 000 
2 300 000 
43 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 564 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 11 10 02 15 
Luettelonumero : CB-CO-96-587-FI-C 
ISBN 92-78-11610-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg