Komission vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2004) {SEC(2005)1446} {SEC(2005)1447} /* KOM/2005/0570 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 23.12.2005 KOM(2005) 570 lopullinen KOMISSION VUOSIKERTOMUS YHTEISÖN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (2004){SEC(2005)1446}{SEC(2005)1447} KOMISSION VUOSIKERTOMUS YHTEISÖN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (2004) Euroopan komissio laatii vuosittain kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (7. helmikuuta 1992 Maastrichtissa allekirjoitettuun sopimukseen liitetyn julistuksen N:o 19 2 kohta) esittämiin pyyntöihin. Kertomus on laadittu myös Eurooppa-neuvoston ja eri asioista vastaavien neuvostojen pyyntöjen perusteella. 1.1 Johdanto Perussopimusten yksinomaisena valvojana komissio takaa yhteisön lainsäädännön yhdenmukaisen soveltamisen jäsanvaltioissa ja valvoo sitä EY:n perustamissopimuksen 211 artiklan mukaisesti. Perustamissopimuksen 226 artiklassa määrätään, että komissio voi ryhtyä oikeustoimiin jäsenvaltiota vastaan, jos tämä antaa uusia tai säilyttää entisiä säädöksiä tai sääntöjä, jotka ovat perussopimusten mukaisten periaatteiden vastaisia. Komission vuonna 2001 julkaisemassa eurooppalaista hallintotapaa koskevassa valkoisessa kirjassa[1] korostetaan, että vastuu yhteisön oikeuden soveltamisesta on ensisijaisesti jäsenvaltioiden viranomaisilla ja tuomioistuimilla. Rikkomisesta johtuvien menettelyjen ensisijaisena tarkoituksena on kannustaa jäsenvaltioita noudattamaan yhteisön oikeutta vapaaehtoisesti ja mahdollisimman nopeasti. Komissio tehostaa yhteistyötään jäsenvaltioiden kanssa ongelmien ratkaisuissa täydentävillä tai vaihtoehtoisilla menetelmillä. Yhteisön oikeuden soveltamisen valvonta on hyvin tärkeää oikeusjärjestyksen noudattamisen kannalta yleisestikin ja sen avulla oikeusvaltioperiaate konkretisoituu Euroopan kansalaisille ja taloudellisille toimijoille. Jäsenvaltioiden kansalaisten tekemät kantelut ovat tärkeä apu yhteisön oikeuden rikkomisen havaitsemisessa. Tämä 22. vuosikertomus, johon kuuluvat myös liitteinä ”yksiköiden valmisteluasiakirjat” ja komission yksiköiden asiakirjat (SEK(2005)1446) sekä tilastolliset liitteet (SEK(2005)1447), on tiivistelmä toimista, joita komissio on toteuttanut yhteisön oikeuden soveltamisen valvomiseksi vuonna 2004. 1.2. EU:n laajentuminen Vuoden 2004 merkittävin tapahtuma oli kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen Euroopan unioniin. Direktiivien kansallista täytäntöönpanoa koskeva sähköinen ilmoitusjärjestelmä otettiin käyttöön kaikissa 25 jäsenvaltiossa 3. toukokuuta 2004. Vuoden 2004 lopussa ainoastaan Ranska, Alankomaat ja Ruotsi olivat järjestelmän ulkopuolella, mutta nekin olivat aloittaneet valmistelut järjestelmään liittymistä varten. Komission kehittämän sähköisen ennakkoilmoitusjärjestelmän ja uusien jäsenvaltioiden merkittävän työpanoksen ansiosta suurin osa toimista, joita tarvitaan yhteisön lainsäädännön saattamiseksi osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ennen liittymistä, on direktiivien osalta jo ilmoitettu. Kansallisista toimista yhteisön lainsäädännön saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä tehtyjen ilmoitusten mukaan kymmenen uuden jäsenvaltion keskiarvo elokuussa 2004 oli 94,14 prosenttia (vanhojen jäsenvaltioiden keskiarvo oli 97,96 prosenttia). Joulukuun 31. päivänä 2004 kaikkien jäsenvaltioiden keskiarvo oli 97,69 prosenttia, uusien jäsenvaltioiden 97,30 prosenttia ja vanhojen jäsenvaltioiden 97,95 prosenttia. Kärjessä oli Liettua (99,45 prosenttia), sen perässä Espanja (99,09 prosenttia), Itävalta (98,81 prosenttia), Tanska (98,81 prosenttia) ja Unkari (98,66 prosenttia). Komission käynnistämien rikkomisesta johtuvien menettelyjen kokonaismäärä vuonna 2003 oli 2709 (15 jäsenvaltiota) ja vuonna 2004 määrä nousi 2993:een (25 jäsenvaltiota). Vanhojen viidentoista jäsenvaltion osalta määrä väheni 2146:een vuonna 2004. Uusia jäsenvaltioita kohdeltiin samalla tavalla kuin vanhoja. Joulukuun 31. päivänä 2004 kaikista rekisteröidyistä 2993 asiasta 2531 oli käsiteltävänä. Komission kirjaamat kantelut vähenivät vanhojen jäsenvaltioiden osalta: vuonna 2003 niitä oli 1290 ja vuonna 2004 vain 1080. Kaikista jäsenvaltioista kanteluja tehtiin 1146. Kantelut edustavat kaiken kaikkiaan (25 jäsenvaltion osalta) noin 38 prosenttia kaikista vuonna 2004 havaituista rikkomistapauksista. Komission omien tutkimustensa perusteella käynnistämien menettelyjen määrä kasvoi, vuonna 2003 se oli vanhojen jäsenvaltioiden osalta 253 ja vuonna 2004 puolestaan 285. Kun kaikki jäsenvaltiot otetaan huomioon, määrä nousee 328:aan. Kun huomioidaan kaikki 25 jäsenvaltiota, niiden menettelyjen määrä, jotka johtuivat toimista yhteisön lainsäädännön saattamisen osaksi kansallista lainsäädäntöä ilmoittamatta jättämisestä kasvoi 1519:ään (vanhat jäsenvaltiot 781 tapausta ja uudet jäsenvaltiot 738 tapausta). Vuoden 2004 tilastot osoittavat 50,8 prosentin kasvun edelliseen vuoteen verrattuna (1166 tapauksesta 1519:ään). Vuoden 2004 luvut kattavat menettelyt, jotka johtuvat sekä vanhojen jäsenvaltioiden direktiivien täytäntöönpanon laiminlyönnistä määräajan kuluessa että uusien jäsenvaltioiden yhteisön lainsäädännön saattamisen osaksi kansallista lainsäädäntöä ennen liittymistä ilmoittamatta jättämisestä. Yksityiskohtaiset tiedot löytyvät tilastoliitteen SEK(2005)1447 taulukoista. 1.3 Merkittävimmät kehitykset komission toimialoittain Seuraavaksi esitellään merkittävimmät asiat toimialoittain. Yksityiskohtaiset analyysit löytyvät liitteenä olevasta komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta SEK(2005)1446. Maatalousalalla yhteisön oikeuden soveltamisen valvontatoimet keskittyvät maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseen ja maataloussäädösten asianmukaiseen ja tehokkaaseen soveltamiseen. Perinteiset esteet maataloustuotteiden vapaalle liikkuvuudelle ovat selvästi vähenemässä. Uudentyyppisiin esteisiin taas kuuluu muiden jäsenvaltioiden tuottajien mielivaltaisen syrjinnän yleistyminen, jota komissio pyrkii torjumaan. Yhteisen maatalouspolitiikan erityissäädösten soveltamisen valvonnassa komissio on joutunut puuttumaan eri aloihin, esimerkiksi maantieteellisiin nimityksiin. Rakennerahastojen suhteen komissio valvoo, että lauseketta, joka koskee tuen maksamista kokonaisuudessaan tuensaajille, noudatetaan. Tähän on syynä etenkin Portugalin maksajaviraston IFADAPin suorittamat maksut. Komissio puuttui asiaan voidakseen taata, että sellaisten tuotteiden käyttöä ja tarkoitusta koskevia rajoituksia, jotka hyötyvät yhteisön syrjäisimpiä alueita koskevan maatalouspolitiikan mukaisista eduista, noudatetaan. Tämä koski erityisesti Azoreilla jalostettua sokeria. Komissio toteutti myös tavoitettaan muistuttaa jäsenvaltioita niiden velvoitteesta toimittaa vuosikertomukset olemassa olevista valtiontukijärjestelmistä. Suurin osa lakiteksteistä, joilla direktiivit on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, on toimitettu komissiolle. Koulutus- ja kulttuurialalla yksi tärkeimmistä aloista, joista komissio huolehtii, on opiskelijoiden vapaa liikkuvuus. Sen esteet johtuvat byrokraattisista hallintomenettelyistä ja kansallisuuden perusteella tapahtuvasta syrjinnästä. Komissio käynnisti rikkomismenettelyjä, jotka koskevat korkeakoulututkintojen tunnustamisessa teknisistä ja hallinnollisista syistä johtuvia viivästymisiä. Toinen käsiteltävä asia ovat olleet hallinnolliset maksut, joita korkeakoulututkinnon tunnustamista pyytävät joutuvat maksamaan. Jos opiskelijalta vaadittava rahoitusosuus on suhteettoman suuri, saattaa siitä seurata, ettei hän pysty hyödyntämään oikeuksiaan opetukseen ja vapaaseen liikkuvuuteen. Uusien jäsenvaltioiden liittymisen jälkeen vastaanotettiin kaksi kantelua, jotka koskivat koulutusmahdollisuuksia. Kanteluiden mukaan uusien jäsenvaltioiden opiskelijoita kohdellaan epätasa-arvoisesti muihin unionin kansalaisiin nähden. Komissio lähetti kyseiselle jäsenvaltiolle virallisen huomautuksen. Komissiolle ilmoitettiin, että jotkin jäsenvaltiot kieltäytyvät hyväksymästä auskultoivien asianajajien rekisteriin sellaisia henkilöitä, jotka ovat suorittaneet oikeusalan tutkintonsa jossain muussa jäsenvaltiossa. Tapausta käsitellään Morgenbesser-asian pohjalta. Audiovisuaalipolitiikan alalla komissio tarkasteli yhdessä asianomaisten osapuolten kanssa ”televisio ilman rajoja” -direktiivin mahdollista tarkistamista teknologian ja markkinoiden kehityksen johdosta. Työllisyyden alalla työvoiman vapaan liikkuvuuden osalta ongelmana on erityisesti EY:n perustamissopimuksen säädösten ja asetusten huono soveltaminen, joka on tullut komission tietoon kansalaisten kantelujen perusteella. Muilla aloilla (miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu, työolosuhteet, terveys ja turvallisuus työpaikalla sekä yhdenvertainen kohtelu / syrjintäkielto (EY:n perustamissopimuksen 13 artikla)) rikkomismenettelyt johtuvat etenkin direktiivien noudattamatta jättämisestä ja niiden kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä. Yksi merkittävimpiä tapahtumia on se, että yhteisön tuomioistuin pani vireille ensimmäiset menettelyt sen perusteella, että jäsenvaltio ei ollut saattanut 13 artiklaa ’yhdenvertainen kohtelu / syrjintäkielto’ osaksi kansallista lainsäädäntöään. Yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltiin myös EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan mukaista asiaa. Italiaa syytettiin tuomioistuimen päätöksen noudattamatta jättämisestä, koska tietyissä Italian yliopistoissa ei tunnusteta entisten vieraan kielen lehtoreiden ( "Lettori" ) saamia oikeuksia. Komissio pyysi tuomioistuinta asettamaan 309 750 euron sakon kultakin viivästyspäivältä. Yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvonta uusissa jäsenvaltioissa oli myös yksi komission ensisijaisista tavoitteista. Määräaikaista ja järjestelmällistä valvontajärjestelmää jatkettiin toukokuun ensimmäisen päivän jälkeenkin. Erilaisten kahdenvälisten sopimusten ansiosta on voitu tunnistaa pääasialliset ongelmat, jotka ilmenevät sosiaalialan säännöstön saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä ratkaista osa niistä. Ensimmäinen pakettikokous pidettiin joulukuussa, ja siellä keskityttiin lähinnä käsittelemään kansallisisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä. Yritysten ja teollisuuden alalla annettiin vuoden 2004 lopussa 480 direktiiviä, joista vuonna 2004 voimaan astui 23. Näillä aloilla tehtyjen kantelujen ja rikkomismenettelyjen määrä kasvoi edelliseen vuoteen nähden. Vuonna 2004 niitä oli noin 12 prosenttia kaikista komission käsittelemistä asioista. Rikkomismenettelyjen kokonaismäärä kuitenkin pieneni vanhojen 15 jäsenvaltion osalta. Tämä saattaa olla seurausta viime vuosina käydystä keskustelusta täytäntöönpanolle asetettujen määräaikojen noudattamisesta etenkin kolmen uuden lääkevalmisteista annetun direktiivin yhteydessä. Direktiivin 98/34/EY mukainen teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely on osoittautunut yhä toimivaksi, sillä sen avulla on voitu löytää yhteisön oikeuden mukainen ratkaisu 95 prosentissa tapauksista. Komissio on lisäksi voinut turvautua muihin ennaltaehkäiseviin menetelmiin ja yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa. Tällaisia ovat esimerkiksi asiantuntijaryhmät ja kahdenväliset suhteet jäsenvaltioihin erityisesti lääke- ja kosmetiikka-aloilla mahdollisten täytäntöönpano-ongelmien tunnistamiseksi ja jotta jäsenvaltioille voidaan tarvittaessa tarjota teknistä apua direktiivien täytäntöönpanoa ja yhdenmukaista soveltamista varten. Yhteisön laajentuminen kymmenellä uudella jäsenvaltiolla on aiheuttanut ilmoittamatta jättämisestä johtuvien menettelyiden määrän kasvun. Kun huomioidaan täytäntöönpantavien direktiivien määrä, näitä tapauksia on kuitenkin suhteellisen vähän. Tämä on kansallisten viranomaisten liittymisen valmisteluvaiheessa antaman työpanoksen ja komission vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevien sopimusten (ACAA) puitteissa toteuttamien toimien ansiota. Ympäristöalalla jäsenvaltiot ovat parantaneet yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa viime vuosina. Siitä on todisteena kanteluiden määrän huomattava väheneminen: vuonna 2002 kanteluita tehtiin 555, vuonna 2004 vain 336. Komissio antoi EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan perusteella 101 perusteltua lausuntoa ja vei yhteisöjen tuomioistuimeen 45 asiaa. Komissio antoi myös 14 virallista ilmoitusta ja 6 perusteltua lausuntoa perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. Komissio käynnisti rikkomismenettelyn kahdeksaa uutta jäsenvaltiota vastaan. Taatakseen yhteisön oikeuden parhaan mahdollisen soveltamisen komissio turvautuu myös täydentäviin toimintavälineisiin. Ennakoiviin toimiin kuuluvat ohjeiden ja tulkinta-asiakirjojen kehittäminen, teknisissä komiteoissa käydyt keskustelut sekä kahdenväliset suhteet jäsenvaltioihin, joita hoidetaan niin sanotuissa pakettikokouksissa. Komissio pyrkii olemaan mahdollisimman järjestelmällinen tarkistaessaan lainsäädännön noudattamista. Joillain aloilla kertomukset ovat tärkeimmässä asemassa, kun taas toisilla komissio kerää ja analysoi olennaisia tietoja. Valmistellessaan yhteisön lainsäädännön vuosittaista strategista tarkastusta komissiolla on apunaan ulkopuolisia asianajajia. Komissio käynnisti kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa ohjelman, jolla valvotaan kansallisen lainsäädännön ja yhteisön lainsäädännön yhdenmukaisuutta. Kilpailupolitiikan alalla jatkettiin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmään kuuluvan kilpailudirektiivin sekä avoimuusdirektiivin (molemmat perustuvat perustamissopimuksen 86 artiklaan) täytäntöönpanon valvontaa. Yksittäistapauksien suhteen komissio käsitteli useita kanteluita perustamissopimuksen 86 ja 82 artiklojen nojalta. Komissio teki päätöksen Saksaa vastaan maan postipalveluita koskevan lainsäädännön johdosta. Tietoyhteiskunnan alalla vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmällä tähdätään kolmeen Lissabonin strategian suurista tavoitteista: luoda vakaa ja ennakoitavissa oleva sääntely-ympäristö, kannustaa innovaatioihin sekä investoimaan viestintäverkkoihin ja -palveluihin. Työryhmä- ja komiteatyöskentely sekä uuden sääntelyjärjestelmän mukaiset koordinointijärjestelyt vakiinnuttivat asemansa vuoden 2004 aikana. Toiminta keskittyi lähinnä uusien säännösten täytäntöönpanoon ja yhteisten sääntelykeinojen luomiseen. Komissio jatkoi tiivistä yhteistyötä sääntelyviranomaisten kanssa 7 artiklan mukaisista toimenpide-ehdotuksista tehtäviin ilmoituksiin liittyen ja käytti ensimmäistä kertaa veto-oikeuttaan. Komissio jatkoi yhteisön oikeuden täytäntöönpanon tarkkaa seurantaa vanhoissa jäsenvaltioissa, joissa sääntelyjärjestelmää alettiin soveltaa heinäkuussa 2003. Komissio työskenteli myös tiiviisti uusien jäsenvaltioiden kanssa uuden sääntelyjärjestelmän täytäntöönpanemiseksi liittymisen yhteydessä, jolloin sitä voitiin alkaa soveltaa uusissa jäsenvaltioissa. Vuoden 2004 loppuun mennessä 20 jäsenvaltiota oli pannut täytäntöön primäärilainsäädännön, jolla vuoden 2002 sääntelyjärjestelmä saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä ja ilmoittaneet siitä komissiolle. Vuoden 2004 aikana huomio siis siirtyi vähitellen täytäntöönpanosta täydelliseen yhdenmukaisuuteen ja käytännön järjestelyihin kaikissa 25 jäsenvaltiossa. Joulukuussa komissio antoi tiedonannon ”Euroopan sähköisen viestinnän sääntely ja markkinat vuonna 2004”[2] (10. täytäntöönpanokertomus). Oikeuden, vapauden ja turvallisuuden alalla komissio vei yhteisöjen tuomioistuimeen joukon asioita, joissa kahden vuonna 2001 annetun direktiivin täytäntöönpanoon vaadittavista kansallisista toimenpiteistä ei ollut ilmoitettu komissiolle. Henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyen komissio antoi Alankomaille kaksi perusteltua lausuntoa kahden pitkään maassa oleskelleen Italian kansalaisen karkotuksen johdosta. Komissio saattoi päättää rikkomismenettelyn Ranskaa vastaan opiskelijoiden oleskelulupa-asiassa Ranskan antaessa lain 2003-1119. Italian tielain muuttamisen seurauksena komissio päätti rikkomismenettelyn, joka koski muissa maissa rekisteröityjen ajoneuvojen kuljettajien erilaista ja epätasa-arvoista kohtelua. Äänioikeusasioissa komissio päätti lopettaa rikkomismenettelyn Belgiaa vastaan sen vuoksi, että Belgia oli lähettänyt Honnellen kunnassa asuville ja sen kunnallisvaaliluettelossa oleville muiden jäsenvaltioiden kansalaisille kirjeen, jossa ilmoitettiin, että heidät rekisteröidään seuraavia kunnallisvaaleja varten alkuperäisen hakemuksen perusteella. Sisämarkkinoiden alalla politiikka keskittyi kolmen pääkohdan ympärille: Yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa direktiivien täytäntöönpanon ja rikkomismenettelyjen suhteen kehitettiin monin tavoin. Komissio antoi suosituksen, jossa kehotettiin jäsenvaltioita ottamaan mallia toistensa parhaista käytännöistä, jotta direktiivien täytäntöönpano tapahtuisi mahdollisimman hyvin ja nopeasti. Sisämarkkinoiden tulostaulukon ja täytäntöönpantujen direktiivien määrän säännöllinen julkistaminen ovat parantaneet kokonaistulosta. Täytäntöönpanoa odottavien direktiivien määrä 25 jäsenvaltion unionissa oli heinäkuussa 2004 7,1 prosenttia ja tammikuussa 2005 enää 3,6 prosenttia. Direktiivien täytäntöönpanoon liittyvät kahdenväliset (täytäntöönpanoa koskevat pakettikokoukset) ja monenväliset kontaktit ovat moninkertaistuneet. Asiantuntijakokouksia järjestettiin etenkin uusiin, vakuutusedustajia, markkinoiden väärinkäyttöä ja eläkerahastoja koskeviin direktiiveihin liittyen. Julkisten hankintojen alalla järjestettiin useita pakettikokouksia, joissa käsiteltiin meneillään olevia rikkomismenettelyitä. Suurimmassa osassa näitä kokouksia asiassa edettiin merkittävästi. Lisäksi sisämarkkinoiden ongelmanratkaisuverkkoa SOLVITia kehitettiin. Kymmenen uuden jäsenvaltion SOLVIT-keskukset ovat olleet toiminnassa liittymispäivästä lähtien. Verkko käsitteli 289 tapausta, mikä on 73 prosenttia enemmän kuin vuonna 2003. Asioista 80 prosenttia saatettiin päätökseen; vuonna 2003 vastaava luku oli 73 prosenttia. Rikkomismenettelyjen tehokkaan ja nopean käsittelyn eteen tehtäviä ponnisteluja jatkettiin. Terveys- ja kuluttajansuoja-asioissa komissio käynnisti 457 rikkomismenettelyä täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä sekä lähetti 37 perusteltua lausuntoa. Komissio lähetti viisi perusteltua lausuntoa yleistä tuoteturvallisuutta koskevan direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnin johdosta sekä käynnisti rikkomismenettelyn Viroa vastaan tupakkadirektiivin täytäntöönpanon laiminlyönnistä. Komissio käynnisti perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisen rikkomismenettelyn Belgiaa vastaan (munivien kanojen suojelua koskevan direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti) sekä Ranskaa vastaan (kulutustavaroihin liittyviä takuita koskevan direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti). Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) tarkastukset ovat parantaneet yhteisön lainsäädännön soveltamista elintarvikkeisiin ja rehuihin, eläinten ja kasvien terveyden ja eläintensuojelun alalla. Komissio toimitti Kreikalle virallisen ilmoituksen ja perustellun lausunnon eläinlääkintävalvonnan tehostamisesta. Vastaava rikkomismenettely voitiin lopettaa Yhdistyneen kuningaskunnan pantua täytäntöön asianmukaisia toimenpiteitä. Tuomioistuin tuomitsi Espanjan kuluttajasopimusten kohtuuttomia ehtoja koskevan direktiivin virheellisestä täytäntöönpanosta. Kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen aiheutti paljon työtä. Vuoden 2004 loppuun mennessä täytäntöönpantujen direktiivien määrä oli jopa hieman suurempi kuin vanhoissa jäsenvaltioissa. Energia- ja liikenneasioissa käsiteltiin 458 asiaa. Näistä 266 oli direktiivien täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä johtuvia rikkomistapauksia ja 192 direktiivien virheellisestä täytäntöönpanosta tai yhteisön oikeuden virheellisestä soveltamisesta johtuvia rikkomistapauksia. Rikkomistapausten määrä kasvoi, vaikka hyvin monen asian käsittely lopetettiin (tällaisia tapauksia oli 154, joista 103 ilmoittamatta jättämisestä johtuvia rikkomistapauksia). Tilanne on seurausta liikennedirektiivien nopeammasta täytäntöönpanosta, vaikkakin jäsenvaltiot harvoin noudattavat täytäntöönpanolle asetettuja määräaikoja. Uusia rikkomistapauksia avattiin 223 (joista 183 ilmoittamatta jättämisestä johtuvia tapauksia) ja kirjattuja kanteluita käsiteltiin 38. Tuomioistuin antoi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion 22 asiassa. Liikenteen alalla on huomioitava, että kahdeksan direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika umpeutui vuoden aikana (vuonna 2003 tällaisia direktiivejä oli 15). Energia- ja liikennealojen direktiivien täytäntöönpanoaste on yhä erittäin kaukana Lissabonin tavoitteesta (98,5 prosenttia). Energia-asioissa virallinen ilmoitus lähetettiin kahdeksalletoista jäsenvaltiolle sen vuoksi, että ne olivat jättäneet ilmoittamatta kansallisista toimenpiteistä sähkön ja/tai maakaasun sisämarkkinoihin liittyvän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Monia jäsenvaltioita syytettiin raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa koskevan direktiivin noudattamatta jättämisestä. Käsiteltävänä oli uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämisestä annetun direktiivin huonosta soveltamisesta tehtyjä kanteluita. Komission yksiköt tehostivat puuttumista rikkomistapauksiin, jotka liittyivät terveyden suojelemiseen ionisoivalta säteilyltä ja väestön suojelemiseen säteilyhätätilanteessa. Liikenteen, erityisesti liikenneturvallisuuden, alalla menettelyitä jatkettiin niin teknisten määräysten kuin ajokorttiasioidenkin osalta. Rautatieinfrastruktuuripakettiin liittyen yhteisöjen tuomioistuin tuomitsi jäsenvaltiot, jotka eivät vieläkään olleet ilmoittaneet kansallisista toimenpiteistä yhdenkään kolmesta pakettiin kuuluvasta direktiivistä täytäntöönpanemiseksi. Marraskuun 19. päivänä 2002 annettujen niin sanottujen open skies -tuomioiden johdosta komissio kehotti jäsenvaltioita ryhtymään toimenpiteisiin tilanteen parantamiseksi. Uusia menettelyjä käynnistettiin kolmansien maiden kanssa solmittujen syrjivien kahdenvälisten sopimusten purkamiseksi. Menettelyjä käynnistettiin myös siviili-ilmailun turvaamiseen liittyvän lainsäädännön noudattamatta jättämisestä. Meriturvallisuuden alalla komissio päätti nostaa kanteen tuomioistuimessa kahdeksaa jäsenvaltiota vastaan, koska ne eivät vieläkään olleet panneet täytäntöön alusliikenteen seuranta- ja tiedotusjärjestelmien perustamista koskevia direktiivejä. Kalastusalalla komissio ryhtyi toimenpiteisiin joitakin jäsenvaltioita vastaan valvontavelvollisuuden laiminlyönnistä, sillä ne ylittivät tietyt kalastuskiintiöt. Toimia aiheutti myös saaliita ja pyyntiponnistuksia koskevan ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönti. Tuomioistuin tuomitsi kolme jäsenvaltiota pyyntikiintiöiden ylittämisestä. Komissio nosti kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa Kreikkaa vastaan, sillä Kreikka ei noudattanut kalastusalusten satelliittiseurantajärjestelmän täytäntöönpanolle asetettua määräaikaa. Verotus- ja tulliasioihin liittyen kansalaisilta vastaanotettiin enenevässä määrin yhteydenottoja, joissa syytettiin jäsenvaltioita. Nämä kirjeet koskivat etenkin suoran verotuksen alalla kansallisia lainsäädäntöjä ja menettelyjä, joiden mukaan muissa jäsenvaltioissa tapahtuvaa toimintaa ja investointeja verotetaan ankarammin. Komissio on kuitenkin voinut havaita tällä alalla, että jäsenvaltiot ovat reagoineet myönteisesti kahteen sen antamaan tiedonantoon[3], jotka käsittelevät työeläkejärjestelmiä ja osinkoverotusta, ja yhdenmukaistaneet kansalliset järjestelmänsä yhteisön periaatteiden mukaisesti. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne oli kuitenkin tarpeen yhdessä tapauksessa (Tanskan eläkejärjestelmät, asia C-150/04). Lisäksi aloitettiin monia uusia rikkomismenettelyitä. Esimerkiksi epäsuoran verotuksen alalla etusijalle asetettiin asiat, joilla oli vaikutusta omiin varoihin. Direktiivien oikean soveltamisen tarkempaa valvontaa (erityisesti veroedustajaa koskeva direktiivi 2000/65/EY ja laskuttamista koskeva direktiivi 2001/115/EY) jatkettiin, mikä joissain tapauksissa johti siihen, että kyseisten direktiivien mukaiset vaatimukset täyttyivät. Komission oli samanaikaisesti huolehdittava tuomioistuimelle esitettyjen ennakkoratkaisupyyntöjen jatkuvasti kasvavan määrän teknisestä seurannasta. Talousarvioasioissa komission tulee moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti taata budjettirasitteen tasapuolinen jakautuminen jäsenvaltioiden kesken. Se valvoo, että omiin varoihin negatiivisesti vaikuttaviin rikkomistapauksiin puututaan, jotteivät muut jäsenvaltiot joudu vastaamaan niiden seurauksista. Perinteisten omien varojen asianmukaiseen takaisinperintään liittyvien tulkintaerojen vuoksi yhteisöjen tuomioistuinta pyydettiin hiljattain selventämään asiaa. Yhteisön tilastoihin liittyviä uusia rikkomistapauksia oli 20. Kreikkaa vastaan käynnistettiin rikkomismenettely, koska se oli jättänyt täyttämättä velvollisuutensa toimittaa komissiolle liiallisia alijäämiä koskevat tilastolliset tiedot. Komissio osoitti myös Kreikalle lyhyen aikavälin tilastoihin ja Belgialle sosiaalialan tilastoihin liittyviä virallisia ilmoituksia. Maataloustilastoihin vaikuttavia virallisia ilmoituksia osoitettiin yhdeksälle jäsenvaltiolle kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä. Laajentuminen vaati lisätoimenpiteitä. Komissio käynnisti kahdeksan rikkomismenettelyä viittä uutta jäsenvaltiota vastaan kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä. Maanteiden tavarakuljetusten tilastoihin liittyen komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Kreikkaa vastaan. Aluepolitiikassa suuri enemmistö rikkomistapauksista on rakennerahastojen käytössä havaittuja säännönvastaisuuksia, jotka johtuvat alakohtaisten säännösten huonosta soveltamisesta. Säännösten noudattaminen on yksi yhteisön rahoituksen saamisen edellytyksistä. Havaitut säännönvastaisuudet johtavat yhteisön tuen täydelliseen tai osittaiseen peruuttamiseen. Laajentumisasioissa rikkomismenettelyt pohjautuvat kanteluihin, jotka liittyvät assosiaatiosopimusten ja yhteisön ja ehdokasmaiden välisten Eurooppa-sopimusten huonoon soveltamiseen. Kymmenen uuden jäsenvaltion liityttyä toukokuussa 2004 niitä koskevien assosiaatiosopimusten ja Eurooppa-sopimusten on katsottava päättyneen, kun kyseisistä asioista on laadittu uusi sopimus. Muutos vaikutti vireillä oleviin, muutamien Puolan ja Liettuan kansalaisten tekemiin kanteluihin, joiden mukaan Itävallan ja Ruotsin viranomaiset eivät olleet kunnioittaneet heidän sijoittautumisoikeuttaan. Tarkastelun jälkeen ilmeni kuitenkin, että kantelut olivat perusteettomia. Useat uusien jäsenvaltioiden kansalaiset tekivät kanteluita, jotka liittyivät oikeuteen tarjota palveluja, oleskeluoikeuteen ja oikeuteen saada työlupa, mutta myös ne oli hylättävä, koska näitä aloja ei ole vielä kokonaan vapautettu. Komissio alkaa tarkastella kanteluita, jotka liittyvät oikeuteen päästä jäsenvaltioiden työmarkkinoille EU:n ja Turkin väliseen assosiaatiosopimukseen liittyvän päätöksen 1/80 puitteissa. Ulkosuhteissa havaittiin yksi yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämisestä johtuva rikkominen, joka koski kuutta jäsenvaltiota ja liittyi neuvoston asetuksen (EY) N:o 2368/2002 27 artiklan soveltamiseen ja raakatimanttien kansainväliseen kauppaan sovellettavaan Kimberleyn prosessiin liittyviin toimenpiteisiin. [1] Eurooppalainen hallintotapa - valkoinen kirja (KOM(2001) 428). [2] KOM (2004) 759, 2.12.2004. [3] Komission tiedonanto rajat ylittävää työeläketarjontaa koskevien veroesteiden poistamisesta (IP/01/575, 19.4.2001) ja komission tiedonanto yksityishenkilöiden osinkoverotuksesta sisämarkkinoilla (KOM 2003/810, 19.12.2003).