Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:

- "Ehdotus: neuvoston asetus tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun sisällyttämiseksi kyseiseen järjestelmään", ja

- "Ehdotus: neuvoston asetus kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä"

(2000/C 140/02)

Neuvosto päätti 15. marraskuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 37 ja 262 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 14. maaliskuuta 2000. Esittelijä oli Adalbert Kienle.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. maaliskuuta 2000 pitämässään 371. täysistunnossa (maaliskuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 74 ääntä puolesta ja 1 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Monet keskiaikaiset kuvat esittävät ensimmäistä ihmisparia Aatamia ja Eevaa paratiisista karkoituksen jälkeen raatamassa kaikkein välttämättömimmän, eli ravinnon ja vaatteiden eteen - Aatami kuokka kädessään ja Eeva kehräten. Öljy- ja kuitukasveina pellava ja hamppu kuuluvat ihmiskunnan vanhimpiin viljelykasveihin. Myös pellavan latinankielinen nimi "linum usitatissimum" korostaa kasvin merkittävää hyödyllisyyttä ja sen arvostusta. Hamppua ja pellavaa on viljelty käytännössä kaikkialla Euroopassa tekstiilien ja köysien raaka-aineeksi. Lisäksi ne olivat arkisen elämän ja työn keskeisiä elementtejä niin maataloudessa, käsityössä kuin kaupankäynnissä. Vasta halvan puuvillan tuonti valtamerten takaa, ja myöhemmin keinokuitujen kehittäminen vähensi pellavan viljelyä jyrkästi. Monilla alueilla näiden perinteisten kasvien viljely on jopa kokonaan loppunut.

1.2. Pellavan ja hampun viljely on yleistymässä uudelleen. Ratkaiseva syy siihen on näiden kuitujen korkealaatuisten ominaisuuksien kysyntä tekstiileissä sekä vuoroviljelyn myönteinen ympäristöpoliittinen merkitys. Tärkein syy on kuitenkin panostus uusien ja uusiutuvien raaka-aineiden käyttöön.

1.3. Vuonna 1970 päätetty yhteinen markkinajärjestely perustui silloisiin viljelyoloihin ja liittyi erityisesti Belgiassa, Ranskassa ja Alankomaissa harjoitettuun perinteiseen kuitupellavan viljelyyn. Sittemmin pellavan ja hampun viljely on kehittynyt myös muissa jäsenvaltioissa. Keskeistä monissa aloitteissa oli tässä yhteydessä uusien markkinoiden avaaminen kuitujen kokonaiskäytölle. Euroopan yhteisö ja jäsenvaltiot antoivat sen edellyttämälle tutkimus- ja kehitystoiminnalle huomattavaa rahoitustukea erityisesti kysynnän ja tarjonnan valtavan eron umpeenkuromiseksi. Onnistuttiin kehittämään uusia ja lupaavia tuotantolinjoja, jotka tarjosivat mineraalikuiduille ympäristöä säästäviä vaihtoehtoja. Vaihtoehtoisten kuitujen etuina on myös terveyden kannalta vähäinen haitallisuus ja mahdollisuus hävittää ne ympäristöä säästävällä tavalla. Tämä koskee esim. autoteollisuudessa käytettäviä kuitukomposiitteja ja rakennusalalla käytettäviä eristeitä.

1.4. Eräs pellavan ja hampun tuotannolle ominainen piirre on kuitenkin säilynyt nykypäivään saakka. Koska pellavan- ja hampunvarsien kuljettaminen ei juurikaan kannata, edellytetään kuitukasvien tuottajien ja ensimmäisen jalostusasteen tiivistä yhteyttä. Tässä keskinäisessä riippuvuussuhteessa ensimmäinen jalostaja kanttaa tuottajaa suuremman sijoitusriskin ja siten myös suuremman vastuun työpaikkojen säilymisestä.

1.5. Euroopan yhteisöjen viljelytilastojen mukaan pellavan viljelyala oli satovuoteen 1994 mennessä noin 90000 hehtaaria ja hampun 8000 hehtaaria. Sittemmin kuitupellavan viljelyala on kasvanut nopeasti ja on nyt noin 212000 hehtaaria. Myös hampun viljelyala kasvoi kyseisenä aikana 30000 hehtaariin. Pellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuvat budjettikulut kasvoivat vastaavasti 74 miljoonasta eurosta (1995) 158,6 miljoonaan euroon (1999), vaikka pellavan tuotantotukea on vuodesta 1995 alennettu 7,5 % ja hampun tuotantotukea 14,4 %.

1.6. Euroopan komissio teki vuonna 1996 pellavan ja hampun markkinajärjestelyn uudistamista koskevan ehdotuksen, jonka tavoitteena oli vakauttaa alaan liittyvät EU:n budjettimenot. Jäsenvaltiot kuitenkin torjuivat ehdotuksen.

1.7. Sittemmin mukautettu markkinajärjestely koostuu erityisesti kuitupellavan kiinteämääräisestä hehtaarituesta, joka on porrastettu kuuden yhdenmukaisen viljelyalueen perusteella, ja hampun kiinteämääräisestä hehtaarituesta.

2. Komission esittämä uudistusehdotus

2.1. Nyt esittämällään pellavan ja hampun yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksella komissio tähtää seuraaviin tavoitteisiin:

- alan talousarviomenojen laskeminen yleiselle 51 miljoonan euron tasolle markkinointivuodesta 2005/2006 (verrattuna 158,6 miljoonaan euroon vuonna 1999)

- nykyisen järjestelmän väärinkäytön torjuminen

- markkinoiden vakaan tasapainon saavuttaminen

- hallintomenettelyjen yksinkertaistaminen

- uudistuksen toteuttaminen jo markkinointivuonna 2000/2001.

2.2. Tähänastiseen markkinajärjestelyyn verrattuna ehdotus sisältää huomattavia muutoksia:

- kuitupellava ja -hamppu otetaan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaisen tiettyjen peltokasvien viljelijöille suunnatun tukijärjestelmän piiriin

- kuitupellavan ja -hampun pinta-alatukea lasketaan öljypellavatuen tavoin kolmessa vaiheessa viljatuen tasolle markkinointivuonna 2002/2003

- säilytetään velvoite, jonka perusteella ostosopimukset on tehtävä ainoastaan hyväksyttyjen jalostajien kanssa, jotka puolestaan hyväksynnän saadakseen lisäksi sitoutuvat siihen, etteivät he toimita jalosteitaan edelleen yrityksille, jotka valmistavat tai myyvät hamppupohjaisia elintarvikkeita

- otetaan käyttöön hampunviljelyä koskeva lupamenettely, jonka perusteella pinta-alatuen saaminen edellyttää viljelylupaa, säilytetään viljelmillä tehtävät hampun tetrahydrokannabinolipitoisuuden (THC) tarkastukset ja luovutaan täyden tuen saamisen ehtona pidetyistä minimisadoista

- yhteisöön tuodut, muuhun kuin kylvettäväksi tarkoitetut hampunsiemenet denaturoidaan itämisen estämiseksi.

2.3. Lisäksi ehdotetaan ylimääräisen jalostustuen käyttöönottoa. Tuki vastaisi jäsenvaltioiden rajaamia enimmäismääriä. Jalostustuki on tarkoitus eriyttää pitkien pellavakuitujen perustella, ja sitä aiotaan korottaa porrastetusti siten, että markkinointivuonna 2001/2002 tuki olisi 60 euroa tonnilta ja markkinointivuodesta 2005/2006 lähtien 200 euroa tonnilta.

2.4. Ehdotuksen mukaan lyhyistä pellava- ja hamppukuiduista maksetaan yhtenäistä jalostustukea 40 euroa tonnilta markkinointivuosina 2000/2001-2004/2005, joka jälkeen tuki lakkautetaan eikä sitä korvata muulla tuella. Tukea maksetaan luvan saaneille ensimmäisille jalostajille.

2.5. Komission ehdottamalla vakauttamisjärjestelmällä pyritään seuraaviin tavoitteisiin:

2.5.1. Liittämään pellavan ja hampun viljelyalat perusviljelyaloihin ja velvoittamaan jäsenvaltiot samassa yhteydessä määrittämään hampulle tuotantoaluekohtainen enimmäisviljelyala.

2.5.2. Ottamaan käyttöön taatut enimmäismäärät osana pitkien ja lyhyiden pellavakuitujen sekä hamppukuitujen jalostustukea. Enimmäismäärät jaetaan jäsenvaltiokohtaisesti perinteisten viljelyalojen mukaisesti. Niitä jäsenvaltioita, joissa kyseisiä kasveja ei perinteisesti viljellä, koskee 50:n tonnin enimmäismäärä. Pitkien pellavakuitujen osalta EU:n taattu enimmäismäärä on yhteensä 75500 tonnia markkinointivuotta kohti ja lyhyiden pellavakuitujen ja hamppukuitujen osalta 199250 tonnia.

2.5.3. Lyhyiden kuitujen osalta jalostustuki maksetaan täysimääräisenä, mikäli kuidun päistärepitoisuus on enintään 5 %.

2.6. Uudistuksen on tarkoitus tulla voimaan jo markkinointivuonna 2000/2001. Tarvittaessa voidaan antaa siirtymäsäännöksiä.

3. Yleistä

3.1. Komitea myöntää, että pellavan ja hampun markkinajärjestelystä aiheutuvien kulujen vakauttaminen on välttämätöntä. Lisäksi palkkioiden väärinkäyttö ("palkkioiden keräily") on saatava loppumaan. Tämä on yhtä tärkeää sekä veronmaksajien että niiden tuottajien ja jalostajien näkökulmasta, jotka ovat noudattaneet nykyisen markkinajärjestelyn poliittisia tavoitteita asianmukaisesti. Koko pellava- ja hamppualan syyllistäminen ja rikolliseksi leimaaminen on estettävä. Vaatimuksen tekee erityisen kiireelliseksi se, että väärinkäytökset, joista on valitettu, olisivat epäilemättä jääneet tekemättä, mikäli komissio ja kaikki jäsenvaltiot olisivat alunperin edellyttäneet tinkimätöntä sopimusviljelyä ja valvoneet tilannetta tiukemmin.

3.2. Komitea antaa tukensa myös komission tavoitteelle pyrkiä markkinoilla tasapainoon. Markkinalähtöinen kehitys on kestävän markkinoillepääsyn ja siten pellavan ja hampun menekin perusta. Tähän liittyvät myös ne varat, joita komissio ja jäsenvaltiot ovat myöntäneet erityisesti muihin kuin tekstiileihin käytettäviin lyhyisiin kuituihin liittyvien innovaatioiden ja uusien tuotelinjojen tutkimiseen ja kehittämiseen. Monia uusia ja erittäin lupaavia käyttökohteita on jo löydetty. Niinpä onkin erittäin tärkeää, ettei tätä myönteistä kehitystä nyt vaaranneta, vaan sitä jatketaan ja vakautetaan.

3.3. Markkinakehitys on kuitenkin vasta alussa ja tarvitsee vielä jatkuvaa tukea. Suunnitelma pienentää pinta-alatukea tai lopettaa lyhyiden pellava- ja hamppukuitujen jalostustuki kuitenkin kyseenalaistaa kehityksen. Komitean mielestä jäsenvaltioiden ei tule antaa tulkita uudistusta merkiksi siitä, että ne voivat vetäytyä tutkimus- ja kehitystoiminnan tukemisesta. Välitön konkurssiuhka kohdistuisi tällöin useimmissa tapauksissa etenkin hiljattain perustettuihin ensimmäisen jalostusasteen yrityksiin sekä jalostuslaitoksiin, jotka ovat suunnitteluvaiheessa tai odottavat hakemaansa toimilupaa.

3.4. Komitea huomauttaa, että pellavan ja hampun viljely sekä tekstiilien että muiden tuotteiden raaka-aineeksi on mallikelpoisen myönteinen esimerkki monitoiminnallisesta maataloudesta sekä maaseudun kehittämiseen tähtäävästä integroidusta ja monialaisesta panoksesta. Varsientoimittajien ja ensimmäisten jalostajien keskinäinen riippuvuussuhde määrittelee lisäksi myös jalostus- ja markkinointimahdollisuudet.

3.5. Komitea ymmärtää komission suunnitelman liittää pellavan ja hampun viljely tiettyjen peltokasvien viljelijöille maksettavaa tukea koskevan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 yleisten tukimääräysten piiriin ja ottaa käyttöön määrään perustuva jalostustuki. Tuotantotasosta riippumaton pinta-alatuki nimittäin epäilemättä edistää valituksia aiheuttanutta palkkioiden keräilyä. Komitea kuitenkin kehottaa selvittämään, voitaisiinko myös maissisato tarvittaessa ottaa huomioon määriteltäessä niiden alueiden pinta-alatukea, joilla viljasato on erittäin alhainen. Lisäksi pinta-alatuen määrittelyssä tulisi ottaa huomioon myös niityt tai laitumet, joita olisi mahdollista käyttää muuhun kuin laiduntamiseen. Komitean mielestä pellavaa ja hamppua tulisi lisäksi viljellä ainoastaan siihen soveltuvilla tuotantoalueilla.

3.6. Komitea ei kuitenkaan voi kannattaa ehdotettuja jäsenvaltiokohtaisia enimmäismääriä, jotka eivät lainkaan vastaa kapasiteettia. Vuosituotannon rajoittaminen enintään 50:een tonniin sulkisi osan jäsenvaltioista alusta lähtien pellavan ja hampun viljelyn ulkopuolelle. Maaseudun kehittämistä koskevan yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti tavoitteena tulee pikemminkin olla viljelyn kehittäminen alueelliset markkinointimahdollisuudet huomioon ottaen.

3.7. Komitea kiinnittää huomiota seurauksiin, joita ensimmäisille jalostajille maksettavan tuen rajoittamisella viiteen vuoteen ja täysin riittämättömälle 40:n euron tonnitasolle on lyhyiden pellava- ja hamppukuitujen tuotannolle ja jalostukselle: se veisi tältä uudelta jalostusalalta tulevaisuudennäkymät. Komitea pelkää, että sen seurauksena yrityksiä joudutaan lopettamaan ja maataloudessa ja jalostuksessa menetetään lukuisia työpaikkoja.

3.8. Komitea pitää komission ehdotusta asettaa jalostustuen ehdoksi päistärepitoisuudelle 5 prosentin yläraja suhteettomana ja mahdottomana toteuttaa. Nykyisten jalostuslaitokset joutuisivat, mikäli se ylipäätään on teknisesti mahdollista, hankkimaan uusia laitteita, sillä muussa tapauksessa ne jäisivät teknisistä syistä tuen ulkopuolelle.

4. Loppuhuomautuksia

4.1. Komitea katsoo, ettei tässä käsiteltävää uudistusehdotusta tulisi hyväksyä sellaisenaan, koska se vaarantaisi koko yhteisön pellava- ja hamppualan olemassaolon, ja kyseenalaistaisi uudelleen ympäristöä säästävän peltoviljelyn ja lupaavien markkinoiden dynaamisen rakentamisen jo kehityksen alkuvaiheessa.

4.2. Komitea pitää valitettavana, ettei komissio käsittele lainkaan tuottajiin ja ensimmäisiin jalostajiin kohdistuvia taloudellisia seurauksia, työllisyysvaikutuksia ja tavaravirran muutoksia tai sivuaa niitä ainoastaan puutteellisesti. Sen perusteella voidaankin olettaa, etteivät jalostusta varten tuotavat hamppukuidut vastaa yhteisön ympäristöstandardeja. Unionin toimielinten tulisi vaatia selvitys, jossa ehdotuksen vaikutusta työllisyyteen ja ympäristönsuojeluun käsitellään yksityiskohtaisesti, ja joka tarjoaa mahdollisuuden riittävään vuoropuheluun kyseisen elinkeinon ja alueiden kanssa.

4.3. Komitea katsoo, ettei uudistus voi missään tapauksessa tulla voimaan jo markkinointivuonna 2000/2001, koska tuottajat ja jalostajat ovat monissa tapauksissa jo päättäneet suunnitelmistaan ja koska toimeenpanoasetuksista, joita komission ehdotuksen toteuttaminen edellyttää, ei ole vielä esitetty edes luonnoksia.

Bryssel 29. maaliskuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli