EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 30.04.1997 
KOM(97) 183 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
KULUTTAJIEN TERVEYDESTÄ JA ELINTARVIKKEIDEN 
TURVALLISUUDESTA 

SISÄLLYS 
Johdanto 3 
Osa 1: Yleiskatsaus tavoitteisiin ja välineisiin 6 
Osa 2: Kuluttajien terveyttä koskevat tieteelliset lausunnot: uusi luova 
lähestymistapa 9 
Osa 3: Riskien analysointi 18 
Osa 4: Valvonta ja tarkastus - uusi lähestymistapa 20 
Liite I: Nykyisten tiedekomiteoitten tämänhetkiset toimeksiannot 30 
Liite II: Tärkeimmät säädökset, joissa tällä hetkellä edellytetään komission 
seuraavan tai valvovan kyseisten säädösten noudattamista jäsenvaltioissa 
tai kolmansissa maissa 33 
-2-
Johdanto 
Tällä tiedonannolla on tarkoitus tiedottaa kaikille asianosaisille, erityisesti Euroopan 
parlamentille ja neuvostolle, niistä komission toimista, joilla se pyrkii vahvistamaan 
tieteellisten lausuntojen saantia ja käyttöä ja toteuttamaan elintarvikkeiden, 
eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun valvonta- ja tarkastus toimintojaan. Komissio sitoutuu 
ilmoittamaan säännöllisesti edistymisestään tässä tiedonannossa esitetyn 
lähestymistavan toteuttamisessa. 
Euroopan parlamentille 18. helmikuuta 1997 pitämässään puheessa puheenjohtaja Santer 
vetosi siihen, että perustettaisiin vähitellen kunnollinen elintarvikepolitiikka, jossa 
kuluttajansuojelu ja kuluttajien terveys asetettaisiin etusijalle. Tämä tiedonanto on 
samansuuntainen kuin elintarvikelainsäädäntöä koskeva vihreä kirja - molempien 
tavoitteena on tällaisen asianmukaisen elintarvikepolitiikan perustusten luominen. 
Elintarvikkeiden turvallisuus ja kuluttajien terveys ovat uudessa politiikassa keskeisellä 
sijalla puheenjohtaja Santerin puheessa hahmotellun kolmen yleisen periaatteen 
mukaisesti. Nämä kolme periaatetta ovat: 
- lainsäädäntö vastuun olisi oltava erillään vastuusta kuulla tiede-elämän edustajia 
- lainsäädäntövastuun olisi oltava erillään valvontaan liittyvästä vastuusta 
- avoimuutta olisi lisättävä ja tietoa olisi oltava laajemmin saatavilla koko 
päätöksentekoprosessin ja valvontatoimien ajan. 
Kaikki tähän alaan liittyvät tiedekomiteat sekä tarkastus-ja valvontavastuu siirretään näin 
kuluttajapolitiikasta ja terveyden suojelusta vastaavan komission jäsenen toimivallan 
alaisuuteen. Kyseinen pääosasto (PO XXIV) on järjestelty uusiksi siten, että se voi ryhtyä 
vastaamaan kuluttajien terveysasioista. 
Tämän tiedonannon osassa 1 esitetään yleiskatsaus tämän uuden politiikan tavoitteisiin ja 
välineisiin. Osassa 2 hahmotellaan uutta luovaa lähestymistapaa kuluttajien terveyttä 
koskeviin tieteellisiin lausuntoihin sekä siihen, miten komissio selviää vastuualueistaan. 
Tiedekomiteoiden toimeksiantojen tarkistaminen vie enemmän aikaa. Erityistä huomiota 
3-
on kiinnitettävä nykyisessä lainsäädännössä määrättyjen kuulemismenettelyjen joko 
pakolliseen tai vapaaehtoiseen luonteeseen sekä toimeksiantojen järkiperäistämiseen 
unohtamatta turvallisuuskysymysten usein monitieteellistä luonnetta. 
Osassa 3 selitetään se riskien analysointiin liittyvä lähestymistapa, jota kuluttajien 
terveyden alalla aiotaan noudattaa. Osassa 4 esitetään ne tarkastus-ja valvontamenettelyt, 
joita komissio aikoo noudattaa. Nykyisten voimavarojen parannettukaan käyttö ei riitä 
kattamaan kunnolla niitä noin 80 säädöstä, joiden noudattamista jäsenvaltioissa tai 
kolmansissa maissa komissio joutuu nykyään seuraamaan, tai valvomaan. 
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti esitetään uusi lähestymistapa' keskipitkän aikavälin 
täytäntöönpanoa varten. Siinä määritetään ne erityisen riskialttiit alat, joita on valvottava 
ensi sijassa, lisätään suorituskykyä ja tähdätään valvonnan mahdollisimman hyvään 
tasoon. Toteuttaessaan tätä uutta lähestymistapaa komissio toimii kansalaisten kanssa 
avoimuuden pohjalta ja käy vuoropuhelua heidän kanssaan. 
Voimavaroja tarvitaan näin ollen nopeasti lisää sekä valvontayksikköjen että tieteellisten 
lausuntojen valmistelua ja niiden lainsäädännöllisiä jatkotoimia hoitavien tahojen 
käyttöön. 
Tässä tiedonannossa selitetään yksityiskohtaisesti komission uusi lähestymistapa 
kuluttajien terveyden1 ja elintarvikkeiden turvallisuuden alalla, erityisesti tieteellisten 
lausuntojen, valvonnan ja tarkastuksen osalta. Puheenjohtaja Santer sanoi puheessaan 
Euroopan parlamentille, että komissio on radikaalilla tavalla uudistanut ihmisten 
terveyttä käsitteleviä osastojaan. Erityisesti voidaan mainita se, että komissio on 
sijoittanut kaikki asiaan liittyvät tiedekomiteat pääosaston XXIV alaisuuteen 
(kuluttajapolitiikasta ja kuluttajien terveyden suojelusta vastaava pääosasto), johon 
sijoittuvat nyt myös elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto (FVO) sekä kuluttajien 
terveyteen liittyvien vaarojen arviointeja hoitava uusi yksikkö. Selostettaessa selkeästi 
tätä uutta lähestymistapaa on väistämättä selvitettävä jossakin määrin myös näiden ja 
muiden komission yksikköjen eri tehtäviä. On kuitenkin korostettava, että kuluttajien 
terveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva uusi politiikka edellyttää useiden 
Tämän käsitteen yksityiskohtaisempi kuvaus esitetään osan 2 kohdassa 2.2. 
4-
komission yksikköjen osallistumista ja että tätä uutta politiikkaa toteuttaa yhteistuumin 
koko komissio. 
-5 
Osa 1; Yleiskatsaus tavoitteisiin ja välineisiin 
Tämän uuden toiminnan päätavoitteena on vahvistaa kuluttajien terveyden suojelua. 
Elintarvikkeiden turvallisuus on välttämätön edellytys pyrittäessä tähän tavoitteeseen. 
Jotta voitaisiin palauttaa kuluttajien luottamus ja vastata tuottavuutta ylikorostavien 
tuotantomallien aiheuttamaan huolestumiseen, on lisäksi tärkeää suojella eläinten ja 
kasvien terveyttä ja ottaa eläinten hyvinvointi huomioon. 
Viimeaikainen kokemus on osoittanut, että elintarvikkeiden turvallisuus ei kosketa 
pelkästään kuluttajaa vaan on keskeistä myös markkinoiden kunnollisen toiminnan 
kannalta. Elintarvikkeiden turvallisuus ei näin ollen ole pelkästään kuluttajien terveyden 
edellytys, vaan se palvelee myös tuottajien sekä elintarvikkeiden ja niihin liittyvien 
maataloustuotteiden jalostamisen ja markkinoinnin parissa toimivien etuja. 
Komissio on näihin tavoitteisiin pääsemiseksi koonnut kolme toisiaan täydentävää 
välinettä, joita se haluaa vahvistaa. Näiden välineiden - tieteellisten lausuntojen, riskien 
analysoinnin ja valvonnan - avulla on tarkoitus saada toimintaan kuluttajien ja heidän 
terveytensä suojeluun keskittyvä tehokas politiikka. 
Tieteelliset lausunnot, joihin kuluttajien terveyden suojeluun tähtäävät sääntelytoimet 
perustuvat, ovat pääosin seurausta tiedekomiteoiden työskentelystä. Näiden komiteoiden 
yhdistämisen ansiosta on mahdollista päästä parempaan yhteisvaikutukseen, ja 
perustamalla johtava komitea helpotetaan niiden työskentelyn yhteensovittamista. 
Tiedekomiteoiden toimintaa ohjaavat seuraavat kolme periaatetta: niiden jäsenien 
erityisosaaminen, niiden riippumattomuus ja niiden lausuntojen avoimuus. Näitä 
periaatteita kehitellään tämän tiedonannon toisessa osassa. 
Tiedekomiteoille esitettävien kysymysten muotoilu, samoin kuin komiteoiden 
lausuntojen käyttö lainsäädäntöesitysten valmistelussa, edellyttää komission yksiköiden 
tiivistä yhteistyötä. Tämän yhteistyön on oltava mahdollisimman joustavaa ja 
mahdollisimman vapaata byrokratian rasitteista. Komissio tutkii lisäksi uudelleen sen, 
mikä ero on pyydettäessä tiedekomitealta pakollista tai vapaaehtoista lausuntoa, joista 
kummastakin on määräyksiä voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä. 
6-
Riskien analysointi on kolmivaiheinen prosessi, johon sisältyy riskien arviointi, riskien 
hallinta ja riskeistä tiedottaminen. Tässä yhteydessä riskien arvioinnilla on mahdollista 
tunnistaa ja arvioida kuluttajien terveyteen kohdistuvat vaarat - tämä perustuu riskien 
esiintymisen todennäköisyyden arviointiin tietyssä tilanteessa. Riskien hallinnalla 
pyritään ensisijaisesti hillitsemään tai vähentämään arvioinnin avulla tunnistettua riskiä 
asianmukaisen suojelun tason saavuttamiseksi. Tiedotustoiminnassa puolestaan 
vaihdetaan asiaan liittyvien osapuolten välillä tietoja vaaran luonteesta ja sen 
hallitsemiseksi toteutettavista toimenpiteistä. 
Uusi lähestymistapa valvontaan ja tarkastuksiin rakennetaan seuraavien kolmen 
päälinjan mukaisesti. Ensiksi, kun otetaan huomioon tämän lainsäädännön kattamat 
lukuisat eri alat ja käytettävissä olevien voimavarojen rajallisuus, on otettava käyttöön 
riskien arviointimenetelmät, joilla voidaan määrittää valvonnan ensisijaiset kohteet. 
Toiseksi, valvontatoimet muokataan uusiksi siten, että ne kattavat koko elintarvikkeiden 
tuotantoketjun ("pellolta lautaselle" -lähestymistapa). Kolmanneksi, lähestymistapaa 
kehitetään lisää ottamalla yleisesti käyttöön viralliset tarkastusmenettelyt, joiden avulla 
voidaan arvioida toimivaltaisten kansallisten viranomaisten soveltamat 
valvontajärjestelmät (näin toimitaan jo elintarvikkeiden valvonnassa). 
Avoimuusperiaate ohjaa valvontayksikköjen toimintaa näiden joutuessa kosketuksiin 
kansallisten viranomaisten, kuluttajien ja kaikkien muiden asiaan liittyvien tahojen 
kanssa. 
Käyttäessään näitä kolmea välinettä - tieteellisiä lausuntoja, riskien analysointia ja 
valvontaa - komissio kiinnittää erityistä huomiota niiden tehokkuuteen ja 
käyttökelpoisuuteen. 
Komission on varmistettava kuluttajien terveyteen liittyvien hätätilanteiden nopea 
jatkokäsittely. Siihen kuuluu suojatoimenpiteisiin liittyvä toiminta ja nopea 
hälytysjärjestelmä. Lisäksi kuluttajien ja tuottajien toimittamat tiedot käsitellään 
nopeasti. 
Tieteellisiä lausuntoja, riskien analysointia ja valvontaa on käytettävä toiminnan 
perustana useilla aloilla, esimerkkeinä erityisesti seuraavat: 
- tapa millä jäsenvaltiot reagoivat tarkastuskäyntien perusteella annettuihin suosituksiin 
- yhteisön etujen puolustaminen kansainvälisissä yhteyksissä, mm. WTO:ssa, 
WHO:ssa, Maailman eläintautijärjestossa (OIE) ja FAO:ssa 
- yhteisön lainsäädännön noudattamisen varmistaminen 
- ja kaikista tärkeimpänä; näiden kolmen välineen kattamien seikkojen ottaminen 
huomioon yhteisön lainsäädännön valmistelussa. 
Toimintasuositukset perustuvat näin ollen tieteellisistä lausunnoista, riskianalyysista tai 
valvontakäynneistä saatuihin tuloksiin. Tarpeen on kuitenkin lisäksi luoda kunnollinen 
palautejärjestelmä, jotta varmistetaan tehokas yhteistyö kaikkien asiaan liittyvien 
osapuolten välillä - tähän sisältyy myös sen seuranta, miten suositettu toiminta 
toteutetaan. 
Euroopan unioni on maailman suurin maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuoja ja 
yksi suurimmista viejistä. Tässä tilanteessa on tärkeää varmistaa, että unionin sisäinen 
lainsäädäntö ja menettelyt ovat sen kauppakumppanien kannalta riittävän vakuuttavia ja 
ettei unionin vientitavaroihin kohdistu kohtuuttomia rajoituksia niiden pyrkiessä 
maailmanmarkkinoille. Euroopan unioni voi hyötyä kansainvälisistä sopimuksista. 
Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat päätökset tehdään niistä aiheutuvien oikeuksien 
ja velvoitteiden yhteydessä Maailman kauppajärjestössä, muissa kansainvälisissä 
järjestöissä sekä kahdenkeskisesti (esimerkkeinä Euroopan talousalue, 
assosiaatiosopimukset sekä eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun vastaavuussopimukset). 
8-
Osa 2: Kuluttajien terveyttä koskevat tieteelliset lausunnot: uutta luova 
lähestymistapa 
2.1. Tavoitteet ja periaatteet 
Kuluttajien terveyteen liittyvissä asioissa tieteelliset lausunnot ovat äärimmäisen 
tärkeitä kaikissa vaiheissa luotaessa uutta lainsäädäntöä ja pantaessa nykyistä 
lainsäädäntöä täytäntöön ja sovellettaessa sitä. Sama pätee myös muilla alueilla, 
kuten eläinten terveyteen ja eläinten hyvinvointiin liittyvillä alueilla. Komissio 
käyttää näitä lausuntoja kuluttajien hyväksi, korkean terveyden suojelun tason 
varmistamiseksi. 
Mitä taas tulee elintarvikkeisiin, eurooppalaisella lainsäädännöllä pyritään jatkuvasti 
parantamaan turvallisten ja terveellisten tuotteiden saatavuutta varmistamalla, että 
maatalouden perustuotteet, valmisteet sekä kaikki puolivalmisteet ja niiden 
tuotantomenetelmät analysoidaan ja arvioidaan mahdollisten riskien varalta. 
Tarkistaessaan lähestymistapaansa kuluttajien terveyden suojeluun liittyviin 
tieteellisiin lausuntoihin komissio painottaa kolmea pääperiaatetta: 
erityisosaamista, riippumattomuutta ja avoimuutta. 
Tieteellisten lausuntojen on oltava mahdollisimman korkealaatuisia. Tämän vuoksi 
on olennaisen tärkeää, että mahdollisten vaarojen arviointi annetaan ansioituneille 
tiedemiehille (erityisosaamisen periaate). 
Komissio haluaa olla varma, että tieteellisten elinten palveluksessa olevat 
tiedemiehet ovat vapaita sellaisista etunäkökohdista, jotka saattavat olla ristiriidassa 
heiltä odotettujen riippumattomien lausuntojen kanssa. Riippumattomat lausunnot 
ovat välttämättömiä pyrittäessä myötävaikuttamaan korkeaan kuluttajien terveyden 
suojelun tasoon (riippumattomuusperiaate). 
Komission toteuttaman yleisen avoimuuspolitiikan mukaisesti asiaan liittyvien 
osapuolten, mukaan lukien kuluttajien, sekä yksityishenkilöiden että yhdistysten, 
samoin kuin Euroopan unionin toimielinten ja kansallisten viranomaisten on tärkeää 
-9-
saada helposti käsiinsä tietoa komiteoiden työskentelymenetelmistä ja niiden 
lausunnot. Lisäksi komissio kertoo asiaan liittyville osapuolille, myös kuluttajille 
seikkaperäisesti lausuntojen laatimisen eri vaiheista. Tiedonvälitys on näin ollen 
olennaisen tärkeää näiden tavoitteiden saavuttamisessa (avoimuusperiaate). 
Samalla on huomattava, että tieteellisillä lausunnoilla on omat rajoituksensa, ja 
niiden käyttöä olisikin tämän vuoksi pidettävä päätöksentekoprosessin tärkeänä, 
joskaan ei ainoana, osatekijänä. 
2.2. Tehtäväalue 
Lainsäädännössä on usein, muttei järjestelmällisesti, tehty tiedekomiteoiden 
kuuleminen pakolliseksi kansanterveyteen mahdollisesti vaikuttavien seikkojen 
yhteydessä. Tämän vuoksi komissio on perustanut lukuisia tiedekomiteoita, jotka 
toimivat pääosastojen yhteydessä ja joiden vastuulla on ollut lainsäädännön 
luonnostelu ja toiminta elintarvikkeiden, eläinlääkinnän (eläinten terveys, 
kansanterveys ja hyvinvointi), kemikaalien ja torjunta-aineiden toksikologian ja 
ekotoksikologian, eläinten ruokinnan ja kosmeettisten valmisteiden alalla. Tuorein 
tapaus on naudan spongiformiseen enkefaliittiin liittyvien kysymysten käsittely 
monitieteellisessä tiedekomiteassa. Komiteoiden nykyisistä toimeksiannoista 
esitetään yhteenveto liitteessä I. 
Nykyiset tiedekomiteat käsittelevät kuluttajien terveyteen, eläinten terveyteen ja 
hyvinvointiin, kasvien terveyteen ja ympäristön terveyteen liittyviä seikkoja, joihin 
vaikuttavat kemikaalien tietyntyyppiset käytöt, elintarvikkeiden ja rehujen tuotanto 
ja kulutus, kosmeettisten valmisteiden käyttö tai kemikaalien käyttö 
maanviljelyksessä sekä elintarvikkeiden ja rehujen tuotanto. Selvyyden vuoksi 
näistä eri tehtäväalueista, jotka on vastikään annettu kuluttajapolitiikasta ja 
kuluttajien terveyden suojelusta vastaavalle komission jäsenelle, puhutaan tässä 
tiedonannossa "kuluttajien terveytenä". 
Aiemmin useat komiteat ovat useissa eri yhteyksissä antaneet yhteislausuntoja, ja 
tätä myönteistä kokemusta käytetään apuna komission yksiköiden rakentaessa 
riittävän joustavaa järjestelmää, jonka avulla on pystyttävä varmistamaan luotettava, 
riippumaton ja nopea reagointi terveyteen liittyviin huolenaiheisiin, jotta voidaan 
-10 
hyötyä eri tieteenhaarojen antamasta panoksesta ja jotta vältetään päällekkäinen työ 
ja mahdolliset sekaannukset, mikäli komiteoiden näkemyksissä esiintyy eroja. 
Tässä tiedonannossa esitetyn uuden politiikan suuntaviivojen ja Euroopan 
parlamentilta saatujen suositusten perusteella komissio tarkistaa edellä mainittujen 
tiedekomiteoiden kaikki toimeksiannot. Kaikkien pääosastoon XXIV kuuluvien 
tiedekomiteoiden toimeksiantoja koskeva komission päätös tehdään heinäkuussa 
1997. Tieteellisen ohjauskomitean (jota aiemmin kutsuttiin monitieteelliseksi 
komiteaksi) toimeksianto annetaan erikseen toukokuussa 1997. 
2.3. Tiedekomiteoiden työskentelyn uudistaminen 
Komissio keskittyy luomaan luotettavan ja joustavan rakenteen, joka mahdollistaa 
korkealaatuiset ja riippumattomat tieteelliset lausunnot. Tarkoituksena on varmistaa 
tieteellisten lausuntojen avoimuus ja niiden ottaminen huomioon yhteisön 
toimielinten lainsäädäntötoiminnassa. 
Riippumattomien tieteellisten lausuntojen pyynnöt saavat usein alkunsa yhteisön 
oikeudessa säädetyistä velvoitteista. On kuitenkin olemassa lukuisia 
elintarvikkeisiin sekä eläinten terveyteen ja hyvinvointiin liittyviä tärkeitä asioita 
käsitteleviä säädöksiä, joissa näitä lausuntoja ei ole tehty pakollisiksi. Komissio 
tutkii tämän vuoksi yhdessä tieteellisen ohjauskomitean kanssa ne alat, joilla 
tiedekomiteoiden pakollinen kuuleminen olisi otettava käyttöön. 
Useimmat tieteellisten lausuntojen pyynnöt kuuluvat selkeästi vain yhden 
tiedekomitean alaan. Jokin kysymys voi kuitenkin kuulua useiden komiteoiden 
alaan, jolloin sen ohjaaminen vain yhteen tiedekomiteaan ei ole aina ilmeistä. 
Lisäksi tietyissä tapauksissa asioista on kuultava useita tiedekomiteoita. 
Tämän vuoksi on perustettu tieteellinen ohjauskomitea, joka muodostuu tällä 
hetkellä monitieteellisen komitean jäsenistä ja muiden kuuden tiedekomitean 
puheenjohtajista. Sen toimeksiantoon kuuluu koordinoida eri komiteoita ja 
päätöksiä useiden komiteoiden osallistumisesta sellaisten kysymysten tarkasteluun, 
joissa vaaditaan kyseisissä tiedekomiteoissa olevaa moninaista asiantuntemusta. 
Uudessa tieteellisessä ohjauskomiteassa on kahdeksan jäsentä edellä tarkoitettujen 
-11 
puheenjohtajien lisäksi. Nämä kahdeksan jäsentä opastavat komissiota muiden 
komiteoiden jäsenten valintaprosessissa, erityisesti jäsenten erityisosaamisen ja 
riippumattomuuden osalta. 
Kaikki kuluttajien terveyttä käsittelevät nykyiset tiedekomiteat on säilytettävä, 
vaikkakin joitakin niistä on vahvistettava. Jotta voidaan välittömästi vastata 
elintarvikealan tiedekomitean ja eläinlääkintäalan tiedekomitean päällekkäisistä 
toimivalloista esille nouseviin kysymyksiin, perustetaan elintarvikkeiden 
turvallisuuskysymyksiä käsittelevä yhteinen alakomitea. 
Jos säädökset perustuvat jäsenvaltioissa toimivien laitosten palveluksessa 
työskentelevien tiedemiesten toteuttamaan arviointiin, on joissakin tapauksissa hyvä 
kuulla vastaavia komission tiedekomiteoita. Tämä jäsenvaltioiden laitosten 
toteuttama arviointityö saattaa muodostaa toimivaltaisten tiedekomiteoiden 
toteuttaman vertaisarvioinnin perustan. 
Useimmat tiedekomiteoiden luomat kemiallisten vaaratilanteiden 
riskinarviointimenetelmät vastaavat täysin sekä kansallisella että kansainvälisellä 
tasolla, esimerkiksi Maailman terveysjärjestössä, luotuja ja käytettäviä 
arviointimenettelyjä. Uusien riskinarviointimenetelmien kehittäminen sellaisilla 
aloilla, kuten eläintautien tarttuvuus ihmisiin sekä ravinnosta peräisin olevat taudit, 
saattaa kuitenkin tulevaisuudessa muodostua suureksi urakaksi. 
Komission mielestä yhteisön tasolla on oltava saatavilla syvälle menevää 
erityisasiantuntemusta bioteknologian alalla. Tieteellisen ohjauskomitean 
ehdotuksen pohjalta omaksutaan asteittainen lähestymistapa. Tutkitaan 
mahdollisuutta perustaa erityinen työryhmä tieteellisen ohjausryhmän alaisuuteen. 
Komissio palaa tähän asiaan käsitellessään geneettisesti muunnettujen organismien 
tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 90/220/ETY 
tarkistamista. 
Uusilla toimeksiannoilla varmistetaan edelleen se, että tiedekomiteat voivat kutsua 
ulkopuolisia asiantuntijoita antamaan neuvoja erityisasiantuntemusta edellyttävissä 
kysymyksissä. Komissio huolehtii tarvittavasta joustavuudesta ja 
-12-
talousarviojärj estelyistä, jotta kuluttajien terveyttä koskevista kiireellisistä asioista 
voidaan järjestää kokouksia. 
2.4. Väliaikaiset järjestelyt 
Keskeytysten välttämiseksi tiedekomiteoiden työssä ja kunnes komissio antaa 
kaikkien tiedekomiteoiden uudet toimeksiannot heinäkuussa 1997, kaikki komiteat 
jatkavat nykyisessä kokoonpanossaan tehtäviään nykyisten toimeksiantojensa 
pohjalta (vrt. liite I). Komiteat ja niiden työryhmät jatkavat suunniteltujen 
kokoustensa pitämistä vastatakseen kaikkiin tämänhetkisiin ja uusiin 
lausuntopyyntöihin. 
2.5. Kansainväliset suhteet 
Komission on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa osallistuttava aktiivisesti niille 
kansainvälisille areenoille, joilla laaditaan kuluttajien terveyttä koskevat suositukset, 
standardit tai suuntaviivat, tarkoituksena erityisesti varmistaa se, että näillä 
suosituksilla, standardeilla tai suuntaviivoilla on kunnollinen tieteellinen perusta. 
Tieteellisten komiteoiden näitä asioita koskevat lausunnot ohjaavat suuresti 
komission yksikköjä tässä työssä. 
Kansainvälisen kaupan osalta Maailman kauppajärjestön terveys- ja 
kasvinsuojelutoimien soveltamista käsittelevässä sopimuksessa ei edellytetä, että 
sen jäsenet joutuisivat muuttamaan sopivaksi katsomaansa suojelun tasoa. 
Kyseisessä sopimuksessa määrätään kuitenkin, että terveys- ja kasvinsuojelutoimia 
sovelletaan ainoastaan siinä määrin kuin on taipeen ihmisten, eläinten tai kasvien 
elämän tai terveyden suojelemiseksi, että ne perustuvat tieteellisiin periaatteisiin ja 
ettei niistä pidettäisi kiinni ilman riittävää tieteellistä näyttöä. Mutta jäsenvaltio voi 
vapaasti riskien arvioinnin perusteella päättää, onko kyseinen kansainvälinen 
standardi, suuntaviiva tai suositus riittävä tarvittavan terveyden suojelun tai 
kasvinsuojelun tason saavuttamiseksi. Tiedekomiteoiden tehtäviin voi näin sisältyä 
niiden tieteellisten periaatteiden arviointi, joihin yhteisön terveysstandardit 
perustuvat. Tässä arviointityössä on otettava huomioon alalla toimivien 
kansainvälisten järjestöjen kehittämät riskien arviointimenetelmät. Myös muista 
kansainvälisistä sopimuksista, erityisesti eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualan 
13 
vastaavuussopimuksista, aiheutuvat velvoitteet voivat vaikuttaa siihen, miten 
tällainen arviointi toteutetaan. 
2.6. Lainsäädäntömuutokset 
Kuluttajien terveyttä käsitteleviin tieteellisiin lausuntoihin liittyvän yhteisön 
politiikan panemiseksi täytäntöön komissio esittää tai antaa tarvittavat säädökset, 
joissa säädetään tarvittaessa jonkin tieteellisen komitean pakollisesta kuulemisesta. 
Komissiolla on joka tapauksessa vakaa aikomus kuulla sopivaa tiedekomiteaa 
kuluttajien terveyden kannalta erityistä huolta aiheuttavista asioista, vaikkei 
kuuleminen yhteisön lainsäädännön mukaan vielä olisikaan pakollista. Tietyissä 
olosuhteissa, esimerkiksi hätätilanteissa tai aloilla, joilla tieteellinen tilanne on jo 
selkeästi vakiintunut, kuulemista voidaan kuitenkin lykätä tai katsoa sen olevan 
tarpeetonta. 
2.7. Komiteoiden toiminta 
Tieteellinen pätevyys ja kelpoisuus ovat tiedekomiteoiden jäsenten tärkeimmät 
valintakriteerit. Komissio varmistaa, että valinta tapahtuu Euroopan parlamenttiin, 
jäsenvaltioihin, kuluttajayhdistyksiin ja muihin asiaan liittyviin osapuoliin nähden 
avoimesti. Valintaprosessiin voi sisältyä yhtenä tekijänä komission julkaisema 
kiinnostuksenilmaisupyyntö. 
Komiteoiden jäseniä nimettäessä kiinnitetään erityistä huomiota heidän 
riippumattomuuteensa. Komissio laajentaa sidonnaisuuksien ilmoittamiseen liittyvät 
nykyiset vaatimukset ja menettelyt koskemaan kaikkien tiedekomiteoiden jäseniä. 
Tiedekomiteoiden jäsenten kesken ei aina ole mahdollista päästä yksimielisyyteen. 
Tieteellisistä arvioinneista esitetyissä kertomuksissa ja kokousten pöytäkirjoissa 
mainitaan tarkasti arvioinnin aikana esitetyt erilaiset näkemykset. Tiedekomiteoiden 
kokousten pöytäkirjat, joihin sisältyvät vähemmistön kannat, saatetaan julkisesti 
esille. Komitean jäsenen ilmoitetaan tukeneen vähemmistöön jäänyttä näkemystä 
vain jäsenen omasta pyynnöstä. 
14 
Talousarvioviranomaisen suostumuksella komissio aikoo myöntää korvauksen 
komitean jäsenille tavallisten päivärahojen ja matkakorvausten lisäksi. 
Taloudellisista vaikutuksista liitetään arvio esitykseen korjaavaksi ja täydentäväksi 
lisätalousarvioksi. 
Tiedekomiteat voivat nimetä esittelijöitä. On kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, 
että esittelijät toimivat kaikesta sosiotaloudellisesta painostuksesta ja 
henkilökohtaisista eduista riippumattomasti. Koska esittelijöillä on erityistehtävä 
tietojen keräämisessä, tietokantojen perustamisessa sekä kertomusten ja lausuntojen 
laatimisessa, heille myönnetään tästä lisäkorvaus. 
Komission yksiköt huolehtivat edelleenkin komiteoiden sihteeripalveluista voimassa 
olevien sääntöjen mukaisesti. 
2.8 Toimenpiteiden koordinointi lainsäädäntötoimien, virallisen valvonnan ja 
muun toiminnan kanssa 
Tieteelliset lausunnot ovat olennainen edellytys sellaisten lainsäädännöllisten 
ehdotusten tai toimenpiteiden tekemiselle, joilla saattaa olla vaikutusta 
elintarvikkeiden turvallisuuteen ja kuluttajien suojelemiseen. Olennainen ja 
ensisijainen turvatoimi on, että päätöksenteossa otetaan huomioon paras 
mahdollinen tieteellinen näyttö. Komissio pitää tätä ensisijaisena myös uudessa 
tavassaan lähestyä elintarvikkeiden turvallisuutta. 
Tieteellisten lausuntojen merkitystä väheksymättä on kuitenkin tunnustettava, että 
niihin liittyy joitakin väistämättömiä rajoituksia. Joissakin tapauksissa - esimerkiksi 
eettisten tai ympäristöön liittyvien näkökohtien tai tiettyjen valvonta- ja 
tuotantomenetelmien vuoksi - vaaditaan pitemmälle vietyjä terveydensuojelutoimia 
kuin tieteellinen näyttö vaikuttaisi edellyttävän. Toisinaan taas saattaa päin vastoin 
olla jostain syystä tarpeen tasapainottaa määritettyjä riskejä koskeva tieteellinen 
näyttö ja yhteiskunnan kyky sietää näitä riskejä - esimerkkejä ovat epäterveellinen 
ruokavalio ja epäterveelliset elintavat. Edelleen saattaa olla niin, että tieteellinen 
näyttö ei ole riittävän selvää tai täydellistä pitävien päätelmien tekemiseksi. Lopuksi 
mainittakoon, että tieteellisiinkin lausuntoihin liittyy erehtymisen mahdollisuus, 
- 15 
tilanne muuttuu uuden kehityksen ja tietämyksen myötä, ja sen vuoksi sitä on 
tarkkailtava. 
Tärkeimpiä pääosasto XXIV:n tehtäviä on varmistaa tiedekomiteoiden antamien 
lausuntojen asianmukainen huomioon ottaminen. Pääosasto toimittaa tieteelliset 
lausunnot lainsäädännöstä vastaaville pääosastoille. Tarvittaessa se antaa 
suosituksia. 
Eri osastojen yhteistyö on välttämätöntä. Sen on oltava kaksisuuntaista: muiden 
yksikköjen, erityisesti lainsäädännön laatimisesta vastaavien yksikköjen, on 
pyytäessään saatava käyttöönsä tieteellisiä lausuntoja. 
Kuluttajapolitiikasta ja kuluttajien terveyden suojelusta vastaavaan komission 
jäseneen on oltava yhteydessä kaikkien sellaisten kuluttajien terveyttä koskevien 
lainsäädännöllisten tekstien ja ehdotusten osalta, joiden yhteydessä tieteellisiä 
lausuntoja on saatu. 
Komissio käyttää poliittisia tehtäviään täyttäessään tarpeen vaatiessa hyväkseen 
tieteellisiä lausuntoja ja analyysien tuloksia. 
Tiedekomiteoiden tekemän riskien arvioinnin perusteella komissio ryhtyy eri 
osapuolten kanssa tietojen ja mielipiteiden keskinäiseen vaihtoon. 
Virallisten valvontatehtäviensä yhteydessä komissio voi pyytää tiedekomitealta 
neuvoja osana jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa tehdyn tarkastuksen 
jatkotoimia. 
Lisäksi kukin tiedekomitea tai tieteellinen ohjauskomitea voi omasta aloitteestaan 
kiinnittää komission huomiota mahdollisiin tai syntymässä oleviin vaaroihin, jotka 
liittyvät kuluttajien terveyteen. 
Pääosasto XXIV:n riskianalyysiyksikkö pyrkii ennakoimaan kuluttajan terveyteen 
liittyviä mahdollisia tai syntymässä olevia vaaroja. 
Tieteestä, tutkimuksesta ja kehitystyöstä vastaava pääosasto XII osallistuu 
tiedekomiteoitten toimintaan erityisesti siltä osin kuin asia koskee komiteoitten 
toimeksiannon määrittelyä, komiteoitten jäsenten valintaa, niille esitettävien 
-16-
kysymysten muotoilua ja tieteellisten lausuntojen tulkintaa. Yhteinen 
tutkimuskeskus (YTK), komission itsenäinen tieteellinen elin, tukee tiedekomiteoita 
erityisesti tarjoamalla lisätietoja ja laboratorioapua ulkopuolisten osapuolten 
tiedekomiteoille esittämien tietojen todentamiseksi ja täydentämiseksi. 
Tiedekomiteoitten käyttöön annetaan kaikki yhteisön erityisistä tutkimusohjelmista 
saadut tulokset, jotka ovat komiteoitten kannalta merkityksellisiä. 
Komissio tukeutuu myös siihen tieteelliseen tietoon, jota jäsenvaltiot ovat tuottaneet 
direktiivin 93/54/ETY mukaisten tieteellisen yhteistyön menettelyjen puitteissa. 
2.9 Julkinen uskottavuus 
Tieteellisten lausuntojen laatu ja selkeys samoin kuin niiden hyödyntäminen 
lainsäädäntö- ja valvontatoimissa vaikuttavat siihen, mikä kansalaisten luottamus 
Euroopan unionin elintarvikkeita ja eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevaan 
lainsäädäntöön on. 
Komiteoiden tieteellisten lausuntojen taataan olevan mahdollisimman laajalti 
käytettävissä. Tiedekomiteoiden esityslistat, pöytäkirjat ja lausunnot annetaan 
jäsenvaltioiden, erityisesti niiden terveysviranomaisten, Euroopan parlamentin, 
kansalaisten, kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen, tuottajien ja heidän järjestöjensä 
sekä muiden yhteiskunnallisten ja taloudellisten toimijoiden käyttöön ottaen 
kuitenkin huomioon tarve noudattaa kauppasalaisuuksia. Tiedot pyritään esittämään 
maallikonkin helposti ymmärtämässä muodossa. Tiedekomiteoiden lausunnot 
julkistetaan kohta niiden antamisen jälkeen. Ne asetetaan saataville myös internetin 
välityksellä. 
Komissio järjestää säännöllisiä tiedotustilaisuuksia asiaan liittyville osapuolille, 
kuten Euroopan parlamentille, jäsenvaltioille ja kuluttajille. Toimittajille järjestetään 
erityisiä tiedotustilaisuuksia. 
17 
Osa 3: Riskien analysointi 
Riskien analysointi on järjestelmällinen toimenpide, jossa yhdistyvät vaarojen ja niiden 
tietyssä tilanteessa esiintymisen tieteellinen arviointi (riskien arviointi), kaikkien niiden 
toimenpiteiden arviointi, joiden avulla riskit voidaan vähentää hyväksyttävälle tasolle 
(riskien hallinta) sekä tiedottaminen kaikille asiaan liittyville osapuolille - päättäjille, 
tarkastajille, kuluttajille ja tuottajille - syiden selittämiseksi ja esitettyjen hallintatoimien 
perustelemiseksi (riskeistä tiedottaminen). 
Riskien analysointi kuuluu komission toimivaltaan. Tämä toiminta koostuu tehtävistä, 
jotka kuuluvat eri pääosastojen toimivaltaan. Kyseiset pääosastot vastaavat tieteellisistä 
lausunnoista, lainsäädäntöesitysten valmistelusta ja valvonnasta. Riskien analysointi 
edellyttää näiden osastojen tiivistä yhteistyötä ja niiden toimintojen koordinointia. 
Korkeaan suojelun tasoon pääsemiseksi komissio laatii lainsäädäntöesityksiä tai 
hyväksyy toimenpiteitä. Kulloisenkin riskianalyysin perinpohjaisuus heijastelee havaittua 
riskiä. 
Riskien arviointi muodostaa kuluttajien terveyden kannalta tieteellisten lausuntojen 
perustan. Tieteellinen riskien arviointi tarjoaa komissiolle vankan perustan kuluttajien 
terveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien esitysten ja toimenpiteiden 
hahmottelemisessa. Komissio pyrkii tarpeen mukaan varmistamaan, että riskien 
arvioinnit tehdään kansainvälisesti hyväksyttyjen menettelyjen mukaisesti. Näin tällaisiin 
riskien arviointeihin perustuvaa yhteisön lainsäädäntöä voidaan tarvittaessa puolustaa, 
mikäli se joutuu vastatuuleen Maailman kauppajärjestön sääntöjen piirissä tai Euroopan 
yhteisön tuomioistuimessa. 
Riskien hallinnassa komissio ottaa huomioon sekä saatavilla olevat riskeistä esitetyt 
arvioinnit että tieteellisestä lausunnosta vastaavan pääosaston lainsäädännön 
valmistelusta vastaavalle pääosastolle toimittamat suositukset. Riskien hallintaan on 
sisällyttävä eri politiikkavaihtoehtojen vaikutuksen arviointi riskien arvioinnista saatujen 
tulosten ja halutun suojelun tason perusteella. 
Riskeistä tiedottamisen on oltava mahdollisimman avointa. Jotta tähän päästäisiin, 
komissio varmistaa, että tieteelliset lausunnot ovat mahdollisimman laajalti käytettävissä, 
-11 
ja tiedottaa seikkaperäisesti kaikille asiaan liittyville tahoille, kuluttajat mukaan luettuna 
laadintamenettelyn eri vaiheista. Tähän tiedottamistoimintaan sisältyvät tiedottaminen 
esitysten perustana olevista syistä ja niiden tieteellisistä perusteista samoin kuin tietojen 
vaihto kaikissa tarvittavissa vaiheissa asiaan liittyvien tahojen kanssa. Kuluttajien huoli 
mahdollisista terveysriskeistä otetaan huomioon komission toteuttamassa 
riskianalyysissa. 
Riskianalyysilla on näin määriteltynä kuluttajien terveyden suojelun alalla rooli 
tiedeyhteisön sekä politiikan ja muiden yhteiskunnan osa-alueiden yhdistämisessä. Tässä 
yhteydessä on hyödyllistä muistuttaa, että koska "nollariskin" käsitettä ei ole olemassa, 
kuluttajan on erittäin tärkeää saada tietoa hyväksyttävästä riskitasosta. Komissiota ohjaa 
riskien analysoinnissa varovaisuusperiaate silloin, kun toiminnalle ei ole olemassa 
riittävästi tieteellisiä perusteluja tai asiasta vallitsee epävarmuus. 
Komissio tarkkailee kuluttajien terveyteen liittyvissä asioissa tiiviissä yhteistyössä 
jäsenvaltioiden kanssa maatalouden ja teollisuuden tuotantomenetelmien teknologista 
kehitystä syntymässä olevien tai uusien vaarojen osalta. Tähän sisältyy myös mahdollisia 
riskejä koskevien tietojen kerääminen. Tämän toiminnan avulla pyritään tunnistamaan 
uudet riskit ja ehdotettaessa tieteellisen tutkimuksen tai tarkkailutoimien 
toimintastrategioita ennakoimaan tilanteita eikä pelkästään reagoimaan niihin. Tämän 
toiminnan edellytyksenä on, että muodostetaan usean eri alan kattava verkosto ja että 
komission yksiköiden välillä järjestetään tiivistä yhteistyötä. 
-19 
Osa 4: Valvonta ja tarkastus - uusi lähestymistapa 
4.1 Tavoitteet 
Tehtävänasettelu 
Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tärkein tehtävä on valvoa, etfä 
elintarvikehygieniaa2 eläinlääkintää ja kasviensuojelua koskevaa 
lainsäädäntöä noudatetaan Euroopan unionissa ja muualla, sekä osaltaan 
pyrkiä säilyttämään eurooppalaisten kuluttajien luottamus heille tarjottavien 
elintarvikkeitten turvallisuuteen. 
Vastuu elintarvikkeita, eläinlääkintää ja kasviensuojelua koskevan yhteisön 
lainsäädännön toimeenpanosta on jäsenvaltioilla. Komissio valvoo pääosasto 
XXIV:ssä olevien valvontayksikköjensä3 kautta, miten jäsenvaltiot tämän 
tehtävänsä toteuttavat. Eläinlääkinnän ja kasviensuojelun alalla valvonta toteutetaan 
tarkastus- ja valvontaohjelman kautta. Ohjelmalla seurataan toimivaltaisten 
viranomaisten toimintaa, ja siihen liittyy eri laitoksissa paikan päällä tehtäviä 
tarkastuksia sekä jäsenvaltioissa että kolmansissa maissa. Tietyissä olosuhteissa 
tähän voivat sisältyä suorat toimenpiteet jäsenvaltioissa, esimerkkinä näytteiden 
kerääminen kasvinsuojelutarkastuksia varten. Kuten tästä asiakirjasta käy ilmi, tätä 
toimintamallia on ehdotettu kehitettävän edelleen siten, että eri toimivaltaisten 
viranomaisten toimintaa voidaan arvioida mahdollisuuksien mukaan käyttöön 
otettavalla virallisella tarkastusmenettelyllä. Tällä tavalla eläinlääkinnässä ja 
kasviensuojelussa käytettävät tarkastusmenetelmät vastaisivat lähemmin 
elintarvikevalvonnassa jo käytettäviä menetelmiä. Ensisijainen tavoite on varmistaa 
kuluttajien, eläinten ja kasvien hyvä terveys sekä eläinten hyvinvointi. 
Muistettakoon kuitenkin, että näiden tavoitteiden saavuttamisen edellytyksenä on, 
2 14. kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/43/ETY 2 artiklan mukaisesti 
"elintarvikehygienialla [tarkoitetaan] kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä elintarvikkeiden turvallisuuden 
ja terveellisyyden takaamiseksi". 
3 Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto sekä pääosasto IH:sta siirretyt elintarvikevalvontatoimistot, jotka 
PO IILssa valvoivat ja arvioivat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käyttämien virallisten 
elintarvikevalvontajärjestelmien vastaavuutta ja tehokkuutta. 
20 
että komission yksiköt saavat käyttöönsä riittävät voimavarat niille ehdotettujen 
tehtävien täysipainoiseksi täyttämiseksi. 
4.2 Tehtäväalat 
Valvontayksiköt toteuttavat niitä elintarvikkeisiin, eläinlääkintään ja 
kasviensuojeluun liittyviä tarkastus- ja valvontatehtäviä, joita komissiolta 
edellytetään yhteisön lainsäädännössä, erityisesti liitteessä II luetelluissa 
säädöksissä. 
Lisäksi pohditaan valvontayksikköjen toiminnan mahdollista laajentamista 
tulevaisuudessa muille kuluttajille huolta aiheuttaville aloille tai sitä, miten nykyistä 
valvontaa voitaisiin kätevästi järkiperäistää. Tästä aiheesta käydään eri osapuolten 
kanssa keskusteluja, ja tavoitteena on määrittää tähän tavoitteeseen pääsemiseksi 
mahdollisesti tarvittava toiminta. 
Komissio pyrkii varmistamaan, että valvontayksikköjen vastuu elintarvikehygieniaa 
sekä eläinlääkintää ja kasviensuojelua koskevan yhteisön lainsäädännön 
toteuttamisen valvonnasta tunnustetaan muodollisesti sekä nykyisessä että tulevassa 
lainsäädännössä. 
Valvontayksikköjä kuullaan elintarvikehygieniaa, eläinlääkintää ja kasviensuojelua 
koskevaa lainsäädäntöä kehitettäessä, sillä yksikköjen asiantuntemusta tarvitaan 
useissa tapauksissa sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden 
tilanne on asianmukaisesti tiedossa, kun lainsäädäntöesityksiä laaditaan. 
Valvontayksikköjen työn tulokset levitetään laajalti muille asiaan liittyville 
komission yksiköille, jotta ne olisivat täysin selvillä asiassa tapahtuvasta 
kehityksestä. 
Tarkoituksena on laatia sisäinen hallinnollinen opas, jolla luodaan yksityiskohtaiset 
säännöt noudatettavaksi valvontayksikköjen ja komission muiden yksikköjen 
(petosepäilyjen yhteydessä myös petostentorjuntayksikkö) sekä EU:n muiden 
toimielinten välisissä yhteyksissä. 
21 
Lisäksi luodaan tiiviit yhteydet kuluttajia edustaviin ryhmiin sekä alan 
yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin toimijoihin, jotta voidaan varmistaa, että näillä on 
käytettävissään täydet tiedot meneillään olevasta kehityksestä (ks. osa 8). 
4.3 Nykyisten valvonta- ja tarkastusvoimavarojen tehokkaampi käyttö 
Parlamentin tutkintavaliokunnan esiin tuomia kysymyksiä ei voida ratkaista 
yksinkertaisesti siirtämällä olemassa olevat valvonta- ja tarkastusvoimavarat 
pääosasto XXIV:ään. Eläinlääkintä- ja kasviensuojelualalla on kuitenkin aloitettu 
toiminnallisia parannuksia seuraavin keinoin: 
- Valvonnalle on asetettu painopistealat lainsäädännölliset sitoumukset huomioon 
ottaen ottamalla käyttöön epämuodollinen riskien arviointimenetelmä. Siihen 
kuuluu riskien analysointi sekä eri maiden että eri alueiden tasolla, jolloin 
tarkasteltavia osa-alueita ovat esimerkiksi maantieteelliset ja ilmastolliset seikat, 
terveydellinen tilanne, virallisten toimijoiden toimintakyky, aiemmat 
kauppaongelmat jne. Lisäksi tehdään analyyseja eri tuotantoaloilla, jolloin 
kyseeseen tulevat esimerkiksi eläintenhoidon menetelmät, zoonoosien 
esiintyminen, hoitomenetelmät, riskien analysointia ja niiden hallitsemisen 
kriittisiä kohtia koskevat (HACCP) tekniikat jalostuslaitoksissa, raportit 
aiemmista tarkastuksista jne. 
- Valvontaa on lähestytty siten, että valvonta kohdistuu elintarvikkeitten koko 
tuotantoketjuun ja kaikkiin kasvinsuojelun osa-alueisiin. Tällöin käytetään usean 
alan asiantuntijoista muodostuvia tarkastusryhmiä, joilla kullakin on oma 
johtajansa ja joiden vastuulla ovat kaikki elitarvikkeitten tuotantoon ja 
kasvinsuojeluun liittyvät näkökohdat tietyillä maantieteellisillä alueilla. 
Nämä muutokset mahdollistavat olemassa olevien eläinlääkintä- ja 
kasviensuojeluvoimavarojen parhaan käytön ja samalla vahvistavat sen, että 
valvontayksiköt sitoutuvat kehittämään tehokkaan kuluttajansuojelujärjestelmän. Ne 
muodostavat valvontayksikköjen tulevan toiminnan perustan. On kuitenkin 
huomattava, että hätätilanteisiin vastaaminen on kaikkiin rutiinitarkastusohjelmiin 
nähden etusijalla. 
22 
Elintarvikevalvonnasta vastaava jaos kehittää ja toteuttaa edelleen tarkastuksiin 
perustuvia toimia, joilla seurataan ja arvioidaan jäsenvaltioiden virallisia 
elintarvikevalvontajärjestelmiä. Tällä hetkellä toimintaan kuuluu sen valvominen, 
kuinka taloudellisten petosten - esim. virheelliset merkinnät ja elintarvikkeen 
laadun virheellinen esittäminen - vastaisia määräyksiä pannaan toimeen. 
Kuten edellä on mainittu, hätätilanteisiin vastaaminen on edelleen 
valvontayksikköjen tehtävistä ensisijainen. Tähän toimintaan osoitetaan riittävät 
voimavarat myös siinä tapauksessa, että se vaikuttaa rutiininomaisempiin tehtäviin. 
Hätätilanteiden tutkimista varten perustetaan väliaikaisia yksikköjä, jotka kootaan 
epidemiologiaan ja sairauksien puhkeamisen hallintatekniikkaan erikoistuneista 
tarkastajista. 
Tarkastusohjelmat laaditaan läheisessä yhteistyössä komission vastaavien 
lainsäädäntöyksikköjen kanssa, ja edellä esitetyt periaatteet otetaan työssä 
täysimääräisesti huomioon. Lainsäädännölliset yksiköt voivat lisäksi tehdä 
valvontayksiköille ehdotuksia valvottaviksi alueiksi tai valvontatoimiksi. Samalla 
on syytä huomata, että yhteisön lainsäädännössä määrätään tietyistä valvonta- ja 
tarkastustoimista ja että nämä toimet on otettava ohjelmia laadittaessa huomioon. 
Edellä esitellyt toimet auttavat havaitsemaan mahdolliset tai todelliset 
terveysongelmat ripeästi samoin kuin varoittamaan yhteiskunnallisia ja taloudellisia 
toimijoita sekä kuluttajia vaaratilanteesta jo varhaisessa vaiheessa. Lisäksi 
varmistetaan, että valvontayksikköjen toiminta nivotaan komission yleisiin 
päämääriin. 
Tarkastusten suorittamiseen luodaan standardimenettelyt, ja tarkastusten tulokset 
esitetään standardoidussa muodossa. Läheistä yhteistyötä lainsäädännöllisten 
yksikköjen kanssa jatketaan ja luodaan näitä yhteyksiä varten viralliset 
hallintomenettelyt. Osana edellä esiteltyä hallinnollista opasta laaditaan 
menettelytavat valvontayksikköjen tuottamien tarkastusraporttien ja 
toimintasuositusten sekä lainsäädännöllisten yksikköjen niihin antamien vastineiden 
toimittamiseksi. Menettelytavoista sovitaan eri osapuolten kesken. 
-23 
Toimiston siirtyessä Irlantiin perustetaan Brysseliin yhteydenpitoyksikkö, jotta 
varmistetaan tehokas yhteydenpito toimiston kanssa. Lisäksi yksikkö ottaa vastaan 
tiedusteluja ja ohjaa tiedonhaussa eteenpäin. 
4.4 Voimavarojen lisäystarve 
Komission yksiköiden yleisen tarkastuksen (IGS) tuottamassa kertomuksessa kävi 
ilmi, että mikäli valvontayksiköitä laajennetaan ehdotetulla tavalla, voimavaroja on 
lisättävä. IGS-kertomukseen perustuva eritelty selvitys tehokkaaseen 
uudelleenorganisointiin tarvittavista voimavaroista toimitetaan 
budjettiviranomaisille korjaavana ja täydentävänä lisätalousarviona. 
Tarpeeseen vastaamiseksi ehdotetaan, että työhönottomenettely aloitetaan niin pian 
kuin mahdollista. Aluksi asetetaan etusijalle tarkastajanvirkojen täyttäminen, jotta 
tämän henkilöstön kouluttaminen voidaan aloittaa viiveettä. Rekrytointi olisi 
saatettava loppuun lyhyen ajan kuluessa ja saatettava toimiston henkilöstömäärä 
sille tasolle, että se voi ryhtyä toteuttamaan koko tehtäväskaalaansa. 
Valvontayksikköjen tehokkaan toiminnan varmistaminen edellyttää riittävää tukea 
niin henkilöstön, rahoituksen, tietotekniikan kuin laitteiston osalta. 
4.5 Toissijaisuusperiaate, toiminnan tehostaminen, korkeatasoinen valvonta 
Valvontayksiköt laativat ja ottavat käyttöön mahdollisimman pian selkeät 
menettelytavat, kuten menettelytapaoppaan. Tällä tavoin jäsenvaltioiden kansalliset 
viranomaiset, Euroopan parlamentti, kansalaiset, kuluttajat ja kuluttajajärjestöt, 
tuottajat ja tuottajajärjestöt sekä muut yhteiskunnalliset ja taloudelliset toimijat 
voidaan pitää ajan tasalla yksikköjen toiminnasta. Lisäksi yksiköt ottavat 
tehtäviensä toteuttamisessa huomioon kunnioittaa komissiolle ja kansallisille 
viranomaisille osoitetetut eri tehtävät asiaan liittyvän yhteisön lainsäädännön 
toimeenpanossa. 
Kiinteänä osana tätä tapaa lähestyä eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualaa 
valvontayksiköt laativat muodolliset riskien arviointi- ja tarkastusmenetelmät edellä 
esiteltyjen tuotantoketjussa tehtävien tarkastuste tueksi. Valvontayksiköihin 
perustetaan mahdollisimman pian pieni asiantuntijaryhmä, jotta näiden kahden 
-24-
uuden elementin käyttöönottoon vaadittavat toimet voidaan analysoida syvällisesti. 
Yhdessä pääosasto XXIV:n riskianalyysiyksikön kanssa asiantuntijaryhmä määrittää 
ne osatekijät, jotka riskien arvioinnissa on otettava huomioon, laatii järjestelmän 
vaaratilanteiden painottamiseksi sekä määrittelee valvontayksikköjen toiminnassa 
ensisijaisina pidettävät kohteet. Lisäksi se muotoilee sopivat tarkastusmenetelmät 
sekä tarkastus- ja raportointiohjeet jäsenvaltioitten ja kolmansien maiden 
käytettäväksi. Tueksi luodaan järjestelmä, jonka avulla voidaan sopia havaittujen 
puutteitten korjaamiseksi tarvittavista toimista. Laadittavalla menettelyoppaalla 
pyritään varmistamaan, että nämä toimet pannaan täytäntöön yhtenäisellä ja 
selkeällä tavalla. 
Uusi lähestymistapa perustuu seuraaviin seikkoihin: 
- elintarvike- sekä eläin- ja kasvintuotantoketjut kokonaisuudessaan kattava 
valvonta 
- muodolliset riskien arviointimenettelyt, joilla määritetään ensisijaiset 
valvontakohteet 
- tarkastusjärjestelmät, joilla seurataan toimivaltaisten viranomaisten toimintaa. 
Ottamalla lähestymistapa harkitusti käyttöön varmistetaan voimavarojen tehokas 
käyttö ja noudatetaan samalla selkeys- ja toissijaisuusperiaatetta. Lisäksi näin 
mahdollistetaan vastaavuussopimusten toteuttaminen. Valvontayksiköt seuraavat 
sopimusten noudattamista jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa. 
Kehitys heijastuu myös elintarvike valvontayksikön toimintaan. Yksikön toimintaa 
vahvistetaan ja laajennetaan siten, että se voi tehokkaasti tarkastaa jäsenvaltioitten 
virallisten elintarvikevalvontajärjestelmien toimintaa. 
Yleistavoitteena on yhtenäistää elintarvikkeitten tuotantoketjun kaikkien osasten 
valvontaa ja tarkastamista hyvin hallinnoidun ohjelman avulla. Ohjelma perustuu 
tarkastus- ja valvontavoimavarojen huolelliseen kohdentamiseen. Tavoitteen 
saavuttaminen edellyttää riittäviä taloudellisia ja henkilöstövoimavaroja sekä 
asiantuntemuksen riittävää käyttömahdollisuutta. On kuitenkin korostettava, että 
mikään valvontajärjestelmä ei takaa riskitöntä suojaa kuluttajien terveydelle. 
-25-
Tiedekomiteoihin säilytetään tiiviit yhteydet, jotta tarkastus-ja valvontatoiminnassa 
tunnetaan asiaan liittyvien alojen tuorein kehitys. 
Ensisijaisen tärkeänä pidetään laaja-alaista ohjelmaa, jonka kautta henkilöstö voi 
hankkia tarvittavat taidot pystyäkseen vastaamaan tarkastus- ja valvontatehtävien 
laajentumisen asettamiin haasteisiin. Elintarvike-, eläinlääkintä- ja 
kasvinsuojelualan tarkastamista halutaan lähestyttävän yhtenäisellä tavalla, ja sen 
vuoksi kannustetaan jäsenvaltioiden, Euroopan talousalueen ja assosioituneiden 
maiden tarkastushenkilökunnan mukana oloa toiminnassa. 
Jotta voitaisiin tehokkaammin valvoa elintarvikkeitten turvallisuus- ja 
laatustandardeja sekä eläinlääkintään ja kasviensuojeluun liittyvien 
lainsäädännöllisten velvoitteitten noudattamista, valvontayksiköt toimivat 
mahdollisimman laajasti yhteistyössä yhteisön omien laboratorioiden (yhteinen 
tutkimuskeskus) kanssa esimerkiksi elintarvikkeitten biokemiallisten tarkastusten 
yhteydessä. Tämän valvontatoiminnan luomisesta vastaa yhteinen tutkimuskeskus 
yhdessä kansallisten tutkimuskeskusten yhteisönlaajuisen verkon kanssa. 
Valvontayksikköjen hallinnon laadunvalvonnan (esim. EN 45004-normi) 
teettämisestä ulkopuolisella arvioijalla saatavista eduista laaditaan yksityiskohtainen 
selvitys. Tällaisen järjestelmän käyttö osoittaisi komission sitoutumista 
avoimuuteen yksikköjen toiminnassa ja varmistaisi sen, että yksikköjen hallinto 
perustuu kaikkein ajanmukaisimpiin periaatteisiin. Järjestelmän käyttöä on esittänyt 
parlamentin tutkintavaliokunta, ja silloin kyse oli mahdollisen viraston 
perustamisesta. Vaikuttaa kuitenkin asianmukaiselta pohtia, voitaisiinko tällaista 
järjestelmää soveltaa myös olemassa olevaan yksikköön. 
Kaikkiin muutamissa kolmansissa maissa oleviin EU:n edustustoihin sijoitetaan 
tarkastaja. Näin varmistetaan, että toimisto voi toteuttaa tehtäviään mahdollisimman 
tehokkaasti. Lisäksi on tarpeen perustaa yhteyselin edustustojen yhteyksille 
kolmansien maiden viranomaisten, ulkopuolisten organisaatioiden jne. kanssa. 
4.6 Kohti laadunvarmistusta 
26-
Osana sitoutumista kuluttajan suojeluun harkitaan komission valvontayksikköjen 
tehtävien laajentamista kattamaan myös elintarvikkeitten 
laadunvarmistusjärjestelmien valvonta niin yhteisön kuin kansallisellakin tasolla. 
Nämä ovat kuluttajan kannalta tärkeitä seikkoja, ja valvontayksikköjen niihin 
liittyvän toiminnan seuraukset analysoidaan huolellisesti. Tässä yhteydessä kuullaan 
kaikkia osapuolia. On hyvin tärkeää, että valvontayksikköjen kaikki tämän alan 
toimet täydentävät yksikköjen ydintehtävää, terveyden suojelua. 
4.7 Riippumattomuus 
Riippumattomuus on seikka, joka otetaan huolellisesti huomioon palkattaessa 
tarkastushenkilöstöä valvontayksiköihin. Sitä painotetaan asiaankuuluvalla tavalla 
myös henkilöstölle annettavassa valmentavassa koulutuksessa. Euroopan komission 
henkilöstösäännöissä, joita sovelletaan kaikkiin tarkastajiin, tuodaan selkeästi julki 
Euroopan komission virkamiesten riippumattomuuden periaate. 
Ensisijaisena pidetään edelleen valvontayksikköjen kykyä suorittaa tehtävänsä ja 
esittää valvonnan ja tarkastusten tulokset ulkopuolisesta vaikutuksesta riippumatta. 
Komissio palauttaa mieleen neuvostolle toukokuussa 1996 toimittamansa 
ehdotuksen eläinlääketieteellisen ja kasvinsuojelualan tarkastusviraston 
perustamisesta. Komissio katsoo, että toimia itsenäisen viraston perustamiseksi olisi 
jatkettava. Komissio käsittelee ehdotusta uudelleen viimeaikaisten tapahtumien ja 
Euroopan parlamentin reaktioiden sekä tulevan toiminnan suuntaa syvältä luotaavan 
analyysin perusteella. Käsitellessään ehdotusta uudelleen komissio varmistaa, että 
parlamentin ja neuvoston kanssa ollaan tiiviissä yhteydessä ja että parlamentin 
tutkimusvaliokunnan BSE:tä koskevat lausunnot otetaan huomioon. 
4.8 Avoimuuteen perustuva luottamus 
BSE-kriisin aiheuttamat ongelmat ovat osoittaneet, että kuluttajat ja tuottajat on 
otettava entistä avoimemmalla tavalla huomioon kaikissa elintarvikkeitten 
tuotannon näkökohdissa. Komissio pyrkii osaltaan tavoitteen saavuttamiseen 
saattamalla kaikki olemassa olevat tarkastustoiminnot yhden ja saman pääosaston 
alaisuuteen. Tämä pääosasto on nimenomaan vastuussa kuluttajien etujen ajamisesta 
27-
ja heidän terveytensä suojelemisesta. Toinen keino on tässä asiakirjassa kuvattu 
toiminta. Pyrkimyksiä halutaan tukea ehdottamalla erilaisia toimia: 
- Laaditaan selkeät menettelyt valvontayksikköjen ja kaikkien elintarvike-, 
eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualan osapuolten välisille ulkoisille yhteyksille. 
Menettelyt julkistetaan aikanaan. 
- Kuluttajilla, tuottajilla, muilla yhteiskunnallisilla ja taloudellisilla toimijoilla, 
tiedemiehillä sekä muilla ulkopuolisilla organisaatioilla on oikeus saada 
käyttöönsä valvontayksikköjen toimintaa ja sen tuloksia koskevia tietoja. Tätä 
tarkoitusta varten julkaistaan säännöllisiä raportteja kuitenkin kauppasalaisuuksia 
kunnioittaen. 
- Valvontayksiköt ovat kansalaisten saavutettavissa laajalle levitettävien puhelin-
ja telekopionumeroiden sekä sähköpostiosoitteen kautta. Valvontayksikköjen 
toiminnasta annetaan ajantasaisia tietoja internet-sivun välityksellä. Lisäksi 
tarjotaan audiovisuaalista ja painettua tietoaineistoa. 
- Valvontayksiköt laajentavat nykyistä menettelyä, jolla jäsenvaltioille (erityisesti 
terveysviranomaisille), Euroopan parlamentille, kansalaisille, kuluttajille ja 
kuluttajajärjestöille, tuottajille ja tuottajajärjestöille sekä muille 
yhteiskunnallisille ja taloudellisille toimijoille tiedotetaan hätätilanteista siten, 
että havaituista vaaroista, tautien puhkeamisesta ja muista hätätilanteista annetaan 
mahdollisimman laajat tiedot. 
- Kuluttajiin sekä yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin toimijoihin luodaan yhteydet, 
jotta saadaan aikaan keskinäinen yhteisymmärrys ja edistetään kahdensuuntaista 
tietojenvaihtoa elintarvikehygieniasta ja muista asiaan liittyvistä kysymyksistä. 
Kuluttajia kehotetaan esimerkiksi kertomaan elintarvikehygieniaan ja 
elintarvikkeitten laatuun liittyvistä käsityksistään, jotta valvontayksiköt pysyvät 
ajan tasalla kuluttajien huolenaiheista. 
- Valvontayksikköjen tarkastusmatkaohjelmasta esitetään säännöllisesti 
suunnitelma sääntelykomiteoille, ja ne saatetaan muittenkin kiinnostuneitten 
vapaaseen käyttöön. 
28 
LIITE I: 
NYKYISTEN TIEDEKOMITEOITTEN TÄMÄNHETKISET 
TOIMEKSIANNOT 
MONITIETEELLINEN TIEDEKOMITEA 
Komitea perustettiin komission asiasta tekemällä päätöksellä (SEK(96) 1137). Komitean 
päätavoitteet ovat 
• sen varmistaminen, että BSE:tä koskevat komissiolle tarkoitetut tieteelliset lausunnot 
annetaan mahdollisimman monen erikoisasiantuntijan kanssa käytyjen keskustelujen 
pohjalta 
• järjestelmän luominen tieteellisten lausuntojen saamiseksi yhdeltä korkeatasoiselta 
komitealta, kun käsiteltävä asia kuuluu usean pääosaston toimivaltaan. 
KOSMETIIKKA-ALAN TIEDEKOMITEA 
Kosmetiikka-alan tiedekomitea perustettiin 19.12.1977 tehdyllä komission päätöksellä 
78/45/ETY. 
Päätöksessä todetaan, että kosmeettisten tuotteiden koostumusta, 
valmistusominaisuuksia, pakkausta ja etiketöintiä koskevien yhteisön sääntöjen 
laatiminen ja muuttaminen edellyttää hyvin monitahoisten tieteellis- ja teknisluonteisten 
ongelmien tutkimista. 
Komitean tehtävänä on avustaa komissiota kaikissa tieteellis- ja teknisluonteisissa 
kosmeettisten tuotteiden alaa koskevissa ongelmissa. 
TORJUNTA-AINEITA KÄSITTELEVÄ TIEDEKOMITEA 
Komitea perustettiin komission päätöksellä 78/436/ETY. Komiteaa voidaan kuulla 
kasvinsuojeluaineiden käyttöä ja markkinoille saattamista (torujunta-aineiden käyttö 
maataloudessa) koskevissa tieteellisissä ja teknisissä ongelmissa. Näitä ovat mm. 
• aineitten fyysiset j a kemialliset ominaisuudet 
• aineitten kulku j a käyttäytyminen ympäristössä 
• ekotoksikologia 
• nisäkkäitten toksikologia käsittelij än altistuminen j a turvallisuus mukaan lukien 
29-
• j äämät elintarvikkeissa j a eläinten ruoassa 
• aineitten teho. 
ELÄINLÄÄKINTÄALAN TIEDEKOMITEA 
Komitea perustettiin komission päätöksellä 81/65l/ETY. 
Komissio voi kuulla komiteaa kaikissa tieteellisissä ja teknisissä ongelmissa, jotka 
liittyvät 
• eläinten terveyteen 
• kansanterveyttä koskeviin eläinlääkintätoimenpiteisiin 
• eläinten suojeluun. 
Komiteassa on kolme jaostoa, yksi kutakin alla määriteltyä alaa kohti. 
Eläinten terveyttä käsittelevä jaosto tarkastelee erityisesti ongelmia, jotka liittyvät 
eläinsairauksien (zoonoosit mukaan lukien) syihin, luonteeseen, patogeneesiin, 
vaikutuksiin, diagnosointiin, epidemiologiaan, torjuntaan ja hoitoon sekä terveitten 
eläinten rakenteeseen, fysiologiaan ja lisääntymiseen. Lisäksi jaosto tarkastelee eläinten 
terveyteen liittyviä yleisiä ongelmia. 
Kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevä jaosto tarkastelee 
erityisesti sellaisia eläinlääkinnällisiä toimenpiteitä, joilla pyritään suojelemaan ihmisten 
terveyttä tai jotka koskevat hygieniaoloja eläinperäisten elintarvikkeitten tuotannossa, 
jalostuksessa, käsittelyssä ja markkinoinnissa taikka elintarvikkeitten tarkastamista 
terveellisyyttä ja hygieniaa koskevien vähimmäisnormien määrittämiseksi 
elintarvikkeitten jalostuksessa, jakelussa ja valmistamisessa. 
Eläinten suojelua käsittelevä jaosto tarkastelee erityisesti toimia, joilla pyritään 
varmistamaan eläinten suojelu erityisesti eläinten kasvattamisessa, hoidossa, 
kuljetuksessa, teurastuksessa ja tutkimuskäytössä. 
Komitea voi saattaa minkä tahansa tällaisen ongelman komission tietoon. 
KEMIALLISTEN YHDISTEIDEN MYRKYLLISYYTTÄ JA 
EKOMYRKYLLISYYTTÄ KÄSITTELEVÄ TIEDEKOMITEA 
Komitean toimeksianto määritellään komission päätöksessä 78/618/ETY sellaisena kuin 
se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 88/24l/ETY. 
Komitean tehtävänä on "esittää lausuntoja komissiolle tämän pyynnöstä kaikista asioista, 
jotka liittyvät sellaisten kemiallisten yhdisteiden myrkyllisyyden ja ekomyrkyllisyyden 
tutkimiseen, joiden käytöstä saattaa aiheutua haitallisia vaikutuksia ihmisen terveydelle 
ja ympäristön eri osa-alueille". 
30 
ELÄINTEN RAVITSEMUSTA KÄSITTELEVÄ TIEDEKOMITEA 
Komitean toimeksianto määritellään komission päätöksessä 76/791/ETY: 
1. Komissio voi kuulla komiteaa tieteellisistä tai teknisistä ongelmista, jotka liittyvät 
eläinten ravitsemukseen tai terveyteen sekä eläinperäisten tuotteiden laatuun ja 
terveellisyyteen. Komiteaa voidaan erityisesti kuulla kysymyksissä, jotka 
koskevat rehujen koostumusta, niitä muuttavia käsittelytapoja, lisäaineita sekä 
sellaisia aineita ja valmisteita koskevissa kysymyksissä, joita pidetään rehuissa 
epäsuotavina. 
2. Komitea voi kiinnittää komission huomion mihin tahansa tällaiseen 
kysymykseen. 
ELINTARVIKEALAN TIEDEKOMITEA 
Komitea perustettiin komission vuonna 1974 tekemällä päätöksellä, joka korvattiin 
päätöksellä 95/273/EY. Komitean toimeksianto määritellään jälkimmäisen päätöksen 
2 artiklassa seuraavasti: 
• Komission on kuultava komiteaa aina kun säädöksessä niin edellytetään (tämä koskee 
tällä hetkellä seitsemää yhteisön puitesäädöstä ja on perusta suurimmalle osalle 
komitean työtä). 
• Komissio voi kuulla komiteaa mistä tahansa muusta ihmisten terveyteen ja 
turvallisuuteen liittyvästä ongelmasta, joka aiheutuu tai todennäköisesti aiheutuu 
elintarvikkeiden nauttimisesta. 
Komitea voi huomauttaa komissiolle mistä tahansa tällaisesta ongelmasta. 
-31 
LIITE II: 
Tärkeimmät säädökset, joissa tällä hetkellä edellytetään komission seuraavan tai 
valvovan kyseisten säädösten noudattamista jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa 
Huom. Kaikki säädökset ovat neuvoston direktiivejä, ellei toisin mainita 
Eläinlääkintä 
Kauppa ja yleiset säädökset 
72/461/ETY (eläinten terveyttä koskevat seikat yhteisön sisäisessä tuoreen lihan 
kaupassa) 
72/462/ETY (kolmannet maat - elävät eläimet, tuore liha, lihatuotteet) 
80/215/ETY (terveystarkastukset yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa) 
89/662/ETY (eläinlääkänntarkastukset yhteisön sisäisessä kaupassa) 
90/425/ETY (eläinlääkänntarkastukset yhteisön sisäisessä elävien eläinten ja tuotteiden 
kaupassa) 
90/424/ETY (neuvoston päätös tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista) 
90/675/ETY (kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden 
eläinlääkintätarkastuksista) 
91/496/ETY (kolmansista maista yhteisöön tuotavien elävien eläinten 
eläinlääkintätarkastuksista) 
92/65/ETY (eläimet, siemenneste, munasolut ja alkiot - siltä osin kuin niitä eivät 
koske muun yhteisön lainsäädännön vaatimukset) 
92/117/ETY (zoonoosit) 
92/118/ETY (eläinperäiset tuotteet, jotka kuuluvat muun yhteisön lainsäädännön 
soveltamisalaan) 
96/43/EY (eläinlääkäritarkastusten j a -valvonnan rahoittaminen) 
96/93/EY (eläimiä ja eläintuotteita koskevat todistukset) 
96/239/EY (komission päätös BSE:hen liittyvistä kiirellisistä suojatoimenpiteistä) 
Elävät eläimet ja niistä peräisin olevat tuotteet, kuten siemenneste, munasolut, 
alkiot 
64/432/ETY (yhteisön sisäinen nautaeläinten ja sikojen kauppa) 
80/217/ETY (klassisen sikaruton torjuminen) 
80/1095/ETY (klassisesta sikarutosta vapaaksi tekemistä ja vapaana säilyttämistä 
koskevat edellytykset) 
85/51 l/ETY (suu- ja sorkkatauti) 
92/3 5/ETY (afrikkalainen hevosrutto) 
92/40/ETY (avian-influenssa) 
-32-
92/66/ETY (Newcastlen tauti) 
92/119/ETY (tietyt eläintaudit swine vesicular -tauti mukaan lukien) 
91 /68/ETY (lampaat ja vuohet) 
90/426/ETY (hevoseläimet) 
90/539/ETY (siipikarja ja siitosmunat) 
88/407/ETY (naudansukuisten kotieläinten pakastettu siemenneste) 
89/556/ETY (naudansukuisten kotieläinten alkiot) 
90/429/ETY (siansukuisten kotieläinten siemenneste) 
90/667/ET Y (eläinj ätteen hävittäminen j a käsittely) 
91 ,/67/ETY (vesivilj ellyt eläimet j a tuotteet) 
93/53/ETY (tiettyjen kalatautien torjunta) 
95/70/EY (simpukoiden tiettyjen sairauksien torjunta) 
Eläinperäiset tuotteet, kuten liha, maito, riistatuotteet 
64/433/ETY (tuore liha) 
77/96/ETY (trikiinitutkimus) 
77/99/ETY (lihavalmisteet) 
71/118/ETY (siipikarjanliha) 
91/494/ETY (tuore siipikarjanliha) 
91 /495/ET Y (kaninliha j a tarhatun riistan liha) 
92/45/ETY (luonnovaraisen riistan liha) 
94/65/E Y (j auhettu liha j a raakalihavalmisteet) 
86/469/ETY (jäämientarkastusohjelma - voimassa 1.7.97 asti) 
88/146/ETY (hormonaalista vaikutusta omaavat aineet - voimassa 1.7.97 asti) 
96/22/EY (hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden käytön 
kieltämisestä- 1.7.97 alkaen) 
96/23/EY (jäämientarkastusohjelmat - 1.7.97 alkaen) 
89/437/ETY (munavalmisteet) 
92/46/ET Y (maito j a maitopohj aiset tuotteet) 
91/492/ETY (elävät simpukat) 
91/493/ETY (kalastustuotteet) 
95/408/EY (neuvoston päätös - väliaikainen laitosluettelo) 
97/198/EY (komission päätös - käsitellyn eläinvalkuaisen tuonti) 
97/199/EY (komission päätös - lemmikkieläinten ruoan tuonti) 
Eläinten hyvinvointi ja kotieläinjalostus 
88/166/ETY (häkeissä pidettävät munivat kanat) 
-33 
91/628/ETY (eläinten suojelu kuljetuksen aikana) 
91/629/ETY (vasikoiden suojelu) 
91/630/ETY (sikojen suojelu) 
93/119/ETY (eläinten suojelu teurastus- tai lopettamishetkellä) 
94/28/EY (eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuonnissa sovellettavia 
jalostus- ja polveutumisedellytyksiä koskevat periaatteet) 
Elintarvikkeitten tarkastukset 
89/397/ETY (virallinen elintarvikkeiden tarkastus) 
93/43/ETY (elintarvikehygienia) 
93/99/ETY (virallinen elintarvikkeiden tarkastus) 
Kasvinsuojelu 
69/464/ETY (perunasyöpä) 
69/465/ETY (peruna-ankeroinen) 
74/647/ETY (neilikkakääriäiset) 
93/85/ETY (perunan vaalea rengasmätä) 
77/93/ETY (kasveille tai kasvituotteille haitalliset organismit) 
2251/92/ETY (komission asetus - tuoreitten hedelmien ja vihannesten laadun tarkastus) 
92/70/ETY (komission direktiivi suojeltujen alueiden tunnustamisesta) 
92/76/ETY (komission direktiivi kasvien terveyteen liittyville erityisille vaaroille 
alttiina olevista alueista) 
92/90/ETY (komission direktiivi tuottajien ja tuojien rekisteröinnistä) 
92/105/ETY (komission direktiivi kasvipasseista) 
93/50/ETY (komission direktiivi tiettyjen kasvien luetteloinnista) 
93/51/ETY (komission direktiivi kasvien liikkumisesta suojellun alueen kautta) 
94/3/EY (komission direktiivi haitallisen organismin pysäyttämisestä) 
95/44/EY (komission direktiivi haitallisten organismien ja kasvien siirtämisestä) 
3763/91/ETY (neuvoston asetus tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityis­
toimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi) 
1600/92/ETY (neuvoston asetus - tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityis­
toimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi) 
34-
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 183 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 10 15 
Luettelonumero : CB-CO-97-202-FI-C 
ISBN 92-78-19580-4 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
3f