Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Uusiutuvat luonnonvarat: maaseutualueiden panos aktiiviseen ilmansuojeluun ja kestävään kehitykseen"

(2000/C 367/13)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 20. ja 21. lokakuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla laatia lausunnon aiheesta "Uusiutuvat luonnonvarat: maaseutualueiden panos aktiiviseen ilmansuojeluun ja kestävään kehitykseen".

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 26. heinäkuuta 2000. Esittelijänä oli Hans-Joachim Wilms.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. syyskuuta 2000 pitämässään 375. täysistunnossa (syyskuun 20. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Lähtötilanne

Amsterdamin sopimuksessa painotetaan erityisesti ympäristönsuojeluvaatimusten ja kestävän kehityksen periaatteen sisällyttämistä kaikkeen yhteisön politiikkaan ja toimintaan (ks. perustamissopimuksen 6 artikla). Ympäristönsuojelun painopiste on aktiivisessa ilmansuojelussa. Ilmastonmuutokset aiheutuvat pääasiassa hiilidioksidipäästöjen lisääntymisestä, johon taas vaikuttavat olennaisesti energiankäyttötavat, energiankäytön hallinta ja energiankulutus. Energiahuollon ja erityisesti energiankäytön on perustuttava kestävän kehityksen periaatteisiin.

Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskevassa valkoisessa kirjassa "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet" asetetun tavoitteen mukaan uusiutuvien energialähteiden osuuden Euroopan unionin bruttoenergiankulutuksesta olisi oltava 12 % vuoteen 2010 mennessä. Valkoisessa kirjassa esitetään myös keinot tämän tavoitteen saavuttamiseksi: lainsäädännölliset toimet uusiutuvia energialähteitä suosivien olosuhteiden luomiseksi ja uusiutuviin energialähteisiin liittyvien ohjelmien tuen lisääminen sekä jäsenvaltioissa että yhteisön tasolla.

Uusiutuvien energialähteiden hyödyntäminen ei kuitenkaan ole ainoa tapa edistää ilmansuojelua, vaan esimerkiksi järkiperäinen energiankäyttö, ympäristöä säästävä maanviljely sekä uusiutuvien raaka-aineiden käyttö tarjoavat useita erilaisia mahdollisuuksia.

1.2. Yleiset poliittiset tavoitteet

Politiikan tehtävänä on sovittaa seuraavat tavoitteet yhteen konkreettisiksi toimiksi: taloudelliset tavoitteet (edullisten raaka-aineiden takaaminen yksityisille kuluttajille ja julkisille toimijoille, luonnonvarojen saatavuus pitkällä aikavälillä, energiahuollon jatkuvuuden turvaaminen ja yhtäläinen pääsy osalliseksi yleisestä tulo- ja hyvinvointikehityksestä), ekologiset tavoitteet (luonnonvarojen säästäminen, ilmansuojelu, luonnon tasapainon säilyttäminen ja edistäminen, luonnonvarojen turvaaminen pitkällä aikavälillä uusiutuvia luonnonvaroja hyödyntämällä ja biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen) sekä sosiaaliset tavoitteet (virkistysalueiden säilyttäminen ja kehittäminen, työpaikkojen luominen, sosiaalisen ja kulttuurisen tarjonnan turvaaminen ja tasapuolinen tulonjako).

2. Lausunnon kiireellisyys

Talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että usein ekologisesti tasapainottavaksi alueeksi luonnehditulla maaseudulla on runsaasti mahdollisuuksia uusiutuvien luonnonvarojen käytön kehittämiseen ja että kaikkia mahdollisuuksia luonnon tasapainon palauttamiseksi ei ole vielä hyödynnetty. Komitean mielestä komission tukiohjelmissa ei kiinnitetä riittävästi huomiota kestävään kehitykseen, ja uutta tukikautta 2000-2006 koskevat luonnokset ja julkaisut tukevat tätä käsitystä. TSK pelkää, että termiä "kestävä kehitys" käytetään vain muodon vuoksi tiettyjen poliittisten vaatimusten täyttämiseksi määrittelemättä sille yksiselitteisiä arviointiperusteita. Näin ollen esimerkiksi tukiohjelmien kaikilla tasoilla on käytävä laaja-alaista yhteiskunnallista vuoropuhelua ja tukivaroja myönnettäessä on perusteltava rahoituksen vaikutukset kestävän kehityksen kannalta. Tämän lausunnon avulla TSK pyrkii vaikuttamaan komission ja jäsenvaltioiden tulevien ohjelmien laatimiseen sekä tukivarojen hallinnointiin. Komitean mielestä maaseutualueiden osallistumismahdollisuuksista on laadittava selvitys.

Talous- ja sosiaalikomitea vaatii, että mm. sellaiset politiikan alat kuin maa- ja metsätalous, energia, rakennepolitiikka, tutkimus ja koulutus sovitetaan paremmin yhteen. Lausunnossa ei pyritä kehittelemään yksityiskohtaista suunnitelmaa, vaan tavoitteena on poliittisen aloitteen käynnistäminen. Lausunnossa pyritään osoittamaan, mitkä uusiutuvat luonnonvarat voisivat energiantuotannossa tulla kysymykseen. Tulevaisuudessa yksittäisten energialähteiden taloudelliset ja ekologiset kustannukset ja hyödyt on luonnollisestikin analysoitava.

3. Yleisiä huomioita

Keskusteltaessa maaseutualueiden panoksesta uusiutuvien energialähteiden käytön ja kestävän kehityksen edistämisessä on tarkasteltava erityisesti neljää osa-aluetta (kohdat 3.1-3.4):

3.1. Uusiutuvien energialähteiden hyödyntäminen

Suurin osa uusiutuvasta energiasta saadaan vesivoimasta, ja tuotantolaitokset ovat yleensä suuria. Suurten vesivoimaloiden määrä lisääntyy todennäköisesti melko vähän muita uusiutuvia energialähteitä hyödyntäviin tuotantolaitoksiin verrattuna, mutta uusiutuvan energian tuotanto pienemmissä vesivoimaloissa (esim. vuoristoalueilla) sen sijaan on mielenkiintoinen vaihtoehto.

Aurinkoenergian hyödyntämistä on mahdollista tehostaa vielä huomattavasti maankäyttöä lisäämättä asentamalla aurinkosähköjärjestelmiä jo olemassa oleville pinnoille, esim. katoille, julkisivuille ja meluaidoille. Myös tuulivoimaloita voidaan rakentaa lisää tarkoitukseen soveltuville ja ensisijaisiksi määriteltäville alueille, esim. rannikkoalueille. Biomassaan perustuvassa energiantuotannossa on huomattavia alueellisia eroja, mutta nimenomaan maaseutualueilla maa- ja metsätalousyritykset voivat paljon nykyistä voimakkaammin edistää biomassan käyttöä energialähteenä. Puu on tällä hetkellä tärkein uusiutuvista raaka-aineista saatava energialähde. Sen avulla tuotetun energian käytön lisääminen ei ainoastaan kasvata uusiutuvan energian osuutta kokonaiskulutuksesta vaan voi myös avata metsätaloudelle uusia markkinoita ja turvata työpaikkoja. Metsätalous on otettava voimakkaammin mukaan uusiutuvia energialähteitä koskeviin yhdennettyihin suunnitelmiin.

Valtiollisen metsätalouden on tässä suhteessa näytettävä hyvää esimerkkiä, jotta metsävaroja voidaan hyödyntää tehokkaammin yhdessä yksityisen metsätalouden kanssa. Kasviöljyjen käytön lisääminen taas luo uusia markkinoita maataloustuotteille, nimenomaan öljykasveille. Uusiutuvien raaka-aineiden tuotannossa on otettava huomioon kestävän tuotantotavan periaatteet erityisesti lannoituksen ja kastelun osalta.

3.2. Uusiutuvien raaka-aineiden hyödyntäminen

Kesantomaita olisi voitava käyttää non food -tuotantoon ilman, että kesantokorvauksia pienennetään tai että ainoastaan muutamien lajien viljely sallitaan. Tässä yhteydessä on erityisesti selvitettävä, koituuko tästä konkreettista hyötyä ja saadaanko näin aikaan todellisia parannuksia ympäristön kannalta. Uusiutuvien raaka-aineiden viljely tarjoaa Euroopan maanviljelijöille jo nyt mahdollisuuksia saada lisäansioita, ja sen kannattavuus paranee tulevaisuudessa. Läheskään kaikkia poltto- ja voiteluaineisiin liittyviä kehittämismahdollisuuksia (öljyt) ei ole vielä hyödynnetty, joten alan uusia tutkimusaloitteita olisi tuettava. Myös öljykasveille on Euroopassa vielä markkinoita, koska esimerkiksi pellavaöljyä tuodaan enemmän kuin viedään. Luonnonmateriaalien merkitys rakentamisessa ja asumisessa kasvaa jatkuvasti, ja esimerkiksi kemiallisesti valmistetuille maaleille ja eristysmateriaaleille on jo pitkään ollut tarjolla luonnonmukaisia vaihtoehtoja. Lisäesimerkkejä uusiutuvien raaka-aineiden innovatiivisesta hyödyntämisestä löytyy autoteollisuudesta, jossa autojen sisustukseen käytetään yhä enenevässä määrin luonnonkuituja, sekä tekstiiliteollisuudesta, jossa vastaavalla tavalla käytetään entistä enemmän luonnon raaka-aineita, kuten hamppua ja pellavaa. Myös kestävän tuotantotavan mukaisesti tuotetun puun ja korkin käyttömahdollisuudet mm. rakennusalalla ja kotitalouksissa ovat moninaiset. Metsien kestävä käyttö turvaa samalla tämän ekosysteemin säilymisen. Esimerkiksi Välimeren alueella korkkitammen käyttö auttaa luomaan uusia työpaikkoja ja suojelee ekologisesti merkittävää korkkitammikantaa hävittämiseltä. Biologisesti valmistettujen tuotteiden kysyntä lisääntyy myös kosmetiikka-, hygienia-, ihonhoito-, terveydenhuolto- ja sairaanhoitoalalla, ja niiden tuoma taloudellinen hyöty kasvanee entisestään.

3.3. Järkiperäinen energiankäyttö

Läheskään kaikkia järkiperäisen energiankäytön ja energiansäästön mahdollisuuksia ei ole vielä hyödynnetty. Säästöjä voitaisiin tehdä sekä maaseutualueiden kotitalouksissa että yrityksissä, myös maa- ja metsätalousyrityksissä. Ympäristö- ja energiapoliittisista syistä olisi toivottavaa edistää lämmön ja sähkön yhteistuotantoa. Nimenomaan maaseudulla tällaiset yhdistetyt voimalat eivät kuitenkaan vielä ole kovin yleisiä tai niiden toiminta ei vielä ole kannattavaa. Voimaloiden toimintamahdollisuuksia ja teknologian kehittämistä onkin edelleen tutkittava. Kun rakennerahastoista myönnetään yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyviä tukia, on kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota tukivaroilla aikaansaataviin kestävän kehityksen mukaisiin vaikutuksiin. Tähän on erinomaiset mahdollisuudet kylien kunnostustoimenpiteisiin myönnettävien tukien yhteydessä(1). Tuet on kohdennettava ensisijaisesti lämmöneristystoimenpiteisiin ja uusiutuvien, mahdollisuuksien mukaan kyseiseltä alueelta peräisin olevien raaka-aineiden käyttöön rakennusmateriaaleina. Jotta tukivaroilla voidaan edistää energiankäytön järkeistämistä mahdollisimman tehokkaasti, on myös parannettava (ympäristö)neuvontapalveluita ja hyödynnettävä uusia teknologiansiirtomahdollisuuksia uusimpien teknisten sovellusten siirtämiseksi maaseutualueille.

3.4. Materiaalien kierrätyksen tehostaminen kunnissa ja alueilla

Tehokkaiden alueellisten ja kunnallisten kierrätysjärjestelmien luominen voi johtaa huomattaviin raaka-aine- ja energiansäästöihin ja edistää kestävää kehitystä (hajautettujen rakenteiden uudelleenjärjestely ja kehittäminen tarpeiden mukaisesti - väline: maaseudun kehittämissuunnitelmat). Mahdollisuuksia tähän tarjoavat 1) jätteiden lajittelu ja uusiokäyttö sekä yritys- ja kotitalousjätteiden hyödyntäminen energiantuotannossa siinä määrin kuin on ekologisesti turvallista, 2) pienten jätevedenpuhdistamoiden sijoittaminen nimenomaan syrjäisille maaseutualueille sekä 3) maataloustuotteiden suoramyynti siellä, missä se on taloudellisesti kannattavaa. Suoramyynnin avulla maatalousyritykset voivat saada lisätuloja, ja pitkiltä kuljetuksilta vältytään.

Kun kuntia ja alueita kannustetaan kehittämään energia- ja jätehuoltopalveluita sekä suoramyyntiä ja uusiutuvien raaka-aineiden jalostusta, niiden työvoiman tarve kasvaa. Näin ollen näiden alojen määrätietoisen kehittämisen tuloksena syntyy uusia työpaikkoja, mikä myös tuottaa enemmän lisäarvoa maaseudulla. Maa- ja metsätalousalan alkutuotannon lisäksi tukea on kohdennettava nykyistä enemmän myös jalostusteollisuuteen ja palveluihin.

4. Yleiset tavoitteet

4.1. Yhteiset strategiat uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi

Lähes kaikki asianomaiset poliittiset tahot kannattavat uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämistä. Keskeisenä tekijänä on huoli tulevista sukupolvista, joiden hyvinvoinnille on taattava asianmukaiset edellytykset. Vuoden 2010 kunnianhimoista tavoitetta ei voida saavuttaa ilman taloudellista tukea. Tutkimus- ja kehitystoiminnan lisäksi on tuettava myös erilaisia soveltamismahdollisuuksia ja ensisijaisesti helpotettava uusiutuvien energiamuotojen pääsyä markkinoille. Tukisuunnitelmissa on otettava huomioon, että energian tarjoajilla on alkuvaiheen tuen päätyttyä asianmukaiset mahdollisuudet saada voittoa. Tarjoajille on siis taattava mahdollisuus suunnitella toimintaansa ennakolta, heidän on voitava markkinoida tarjoamaansa energiamuotoa, ja heidän myyntinsä on turvattava. Onhan uusiutuvien energiamuotojen ekologisille eduille annettava arvoa myös taloudellisessa mielessä.

Uusiutuvien energialähteiden käytön lisääminen edellyttää energiaverotuksen yhdenmukaistamista yhteisön tasolla, ja jäsenvaltioiden on myös voitava vapauttaa uusiutuvat energiamuodot energiaverosta. Lisäksi on huolehdittava siitä, ettei energiamarkkinoiden vapautumisesta aiheudu haittaa uusiutuvien energialähteiden käytölle.

Kansallisella tasolla jäsenvaltioiden olisi asetettava omat päämääränsä kokonaistavoitteen saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä ja määriteltävä keinot, joilla niihin on tarkoitus päästä. Jäsenvaltiokohtaisia ohjelmia kehitettäessä on otettava huomioon maaseutualueiden erityinen rooli ja pyrittävä edistämään sitä.

4.2. Poliittinen aloite maaseudun kehittämiseksi

Kestävä kehitys on otettava maaseudun kehittämisen päätavoitteeksi. TSK kehottaa toimivaltaisia viranomaisia käynnistämään yhteisen poliittisen aloitteen maaseutualueiden kestävän kehityksen edistämiseksi. Aloitteen tarkoituksena on luoda, toteuttaa, arvioida ja levittää toimintamalleja, joiden tuloksena maaseutualueille syntyy toimivia kierrätysjärjestelmiä ja uusiutuvia energialähteitä hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti. Aloite perustuu kestävän kehityksen mukaisen talouden keskeisille periaatteille, joita ovat mm. mahdollisimman monien alueen asukkaiden osallistuminen kehitysprosessiin sekä ekologisten, sosiaalisten ja taloudellisten tekijöiden yhtäläinen huomioon ottaminen. Seuraavassa esitellään kestävän kehityksen keskeisiä osa-alueita.

5. Kestävän kehityksen osa-alueet

5.1. Esikuvien kehittäminen

Kestävää kehitystä koskevassa keskustelussa vallitsee yksimielisyys siitä, että yleisen esikuvan eli "kestävän kehityksen" lisäksi on määriteltävä tarkasti muitakin, esimerkiksi alueellisia esikuvia. Esikuvien on tarkoitus muodostaa puitteet kulloisillekin päämäärille, strategioille ja toimintamalleille. Näin ollen ne ohjaavat yhteisiä, sitovia ja tulevaisuuteen suuntautuneita tavoitteita, joihin toiminta perustuu. Kunkin alueen kaikilla toimijoilla on oltava mahdollisuus osallistua esikuvista käytävään keskusteluun. Lisäksi on sovittava sitovista tavoista toteuttaa esikuvien pohjalta käytännön toimia.

5.2. Monitoiminen maatalous

Maatalouden muuttuessa yhä monitoimisemmaksi sen tehtävät ja tavoitteet on konkretisoitava ja niiden pohjalta on toteutettava toimenpiteitä ottaen huomioon uusiutuvien luonnonvarojen käyttö ilmansuojelun ja kestävän kehityksen edistämiseksi. Läheskään kaikkia mahdollisuuksia ei ole vielä hyödynnetty, vaikka nimenomaan yhteisen maatalouspolitiikan tukimahdollisuudet tarjoavat useita erilaisia lähestymistapoja, joita olisi kokeiltava ja sovellettava. Esimerkiksi maatalousyritykset voivat rakennerahastojen tuella mukauttaa energiaperustansa kestävän kehityksen periaatteita vastaavaksi. Lisäksi tasausrahastoista tuetaan mm. uusiutuvien raaka-aineiden viljelyyn liittyviä investointeja, raaka-aineiden jalostusta ja markkinointia sekä metsitystoimenpiteitä.

5.3. Suljettujen kierrätysjärjestelmien kehittäminen ja energiataseiden laatiminen paikallis- ja aluetasolla

Alueellisten ja paikallisten materiaali- ja energiataseiden laatimiseen on aikaisemmin kiinnitetty liian vähän huomiota, vaikka ainoastaan niiden avulla voidaan tunnistaa ja ottaa käyttöön uusiutuvien energialähteiden uudet mahdollisuudet. Tässä yhteydessä uusiutuvien luonnonvarojen mahdollisimman tehokas hyödyntäminen on ehdottomasti asetettava etusijalle. Paikallisten pk- ja maatalousyritysten on maakapasiteettinsa, teknisten mahdollisuuksiensa ja monipuolisesti koulutetun henkilöstönsä vuoksi osallistuttava nykyistä enemmän kierrätysjärjestelmien kehittämiseen.

5.4. Vero- ja tukipolitiikka(2)

Uusiutuvien luonnonvarojen hyödyntäminen ei vielä nykyään useinkaan ole kannattavaa, mutta tilanne muuttuu, kun uusiutuvia luonnonvaroja varten kehitetään tehokkaampia tuotantomenetelmiä ja kun ennusteet fossiilisten raaka-aineiden hinnannoususta toteutuvat. Lisäksi uusiutuvien raaka-aineiden tuotanto ja jalostus sekä uusiutuvien energialähteiden hyödyntäminen vaativat runsaasti työvoimaa ja voivat johtaa uusien työpaikkojen syntymiseen. Uusiutuvien luonnonvarojen käytön tukeminen on siis investoimista tulevaisuuteen.

Uusiutuvia energiamuotoja käyttävien yritysten ja kotitalouksien tukemiseksi on tarpeen kehittää ja kokeilla erilaisia malleja. Laskelmissa on otettava huomioon myös ulkoiset vaikutukset, kuten ympäristölle koituva hyöty tai ympäristövahinkojen välttäminen uusiutuvien energiamuotojen avulla. Nykyisiä tukiohjelmia ja -direktiivejä on tarkasteltava uudelleen kestävän kehityksen kannalta, jotta uusiutuvien energiamuotojen ja raaka-aineiden käyttöä voidaan tukea nykyistä voimakkaammin ja se voidaan turvata pitkällä aikavälillä. Myös tuista sinänsä on keskusteltava ja investointitukiin on sovellettava kestävän kehityksen kriteereitä(3). Alku- ja siirtymäkauden rahoituksen päätyttyä laitosten toiminnan on oltava kannattavaa. Asianmukaiset arviointiperusteet on luotava kokeiluhankkeiden perusteella.

5.5. Osuuskuntarakenteiden luominen

Luonnonolojen ja teknologian tämänhetkisen kehitystason vuoksi uusiutuvaa energiaa ei todennäköisesti voida tuottaa suurissa yksiköissä ja tuotanto vaihtelee usein vuodenaikojen mukaan. Tällaiset tuotannonvaihtelut sekä halu jakaa taloudellinen riski pakottavat uusiutuvien energiamuotojen ja raaka-aineiden tuottajat etsimään uusia yhteistyömuotoja. Nimenomaan maaseutualueilla on luotava uudenlaisia yhteistyörakenteita yritysten, kotitalouksien ja julkishallinnon välille, sillä ainoastaan yhteisen tuotannon ja yhteisten myyntijärjestelyjen avulla on mahdollista taata kuluttajille jatkuva energiahuolto.

5.6. Tulevaisuuden työmuodot

Maaseutualueilla toimivissa yrityksissä on yleensä vain vähän henkilöstöä. Yhteiskunnassa vaaditaan kuitenkin entistä enemmän kommunikaatiota ja yhteistyötä, ja yhteistyön tehostamisen tarve kasvaa jatkuvasti yhä monimutkaisempien tuotantomenetelmien ja sosiaalisten yhteyksien vuoksi. Niinpä myös pienten yritysten on sopeuduttava tällaiseen toimintaympäristöön. Tuotannossa, markkinoinnissa ja myynnissä yhteistyö on tulevaisuudessa välttämätöntä. Yhteistyömuodot on opittava ja huomiota on kiinnitettävä erityisesti muiden yritysten kanssa tehtävän yhteistyön tiivistämiseen uusien ja innovatiivisten ratkaisujen löytämiseksi yrityskohtaisiin ja alueellisiin ongelmiin. Yhteistyö ei kuitenkaan saa rajoittua ainoastaan yritystoimintaan, vaan pikemminkin on kehitettävä uusia tapoja kommunikoida kuluttajien sekä tuotteiden ja palveluiden ostajien kanssa.

5.7. Nykyaikainen koulutus ja täydennyskoulutus maaseudulla

Kestävään kehitykseen perustuvan talouden toimintatavat on opittava, joten kaikki yritykset saada yksittäiset toimijat lakien ja asetusten avulla harjoittamaan kestävää taloudellista toimintaa on tuomittu epäonnistumaan. Toisaalta suuren yleisön on ymmärrettävä kestävän kehityksen merkitys ja toimittava sen mukaisesti. Koulutuksen keskeisiä tavoitteita on motivoida itsenäiseen toimintaan, kehittää oma-aloitteisuutta ja kannustaa aktiiviseen osallistumiseen, ja jokaisella on oltava mahdollisuus saada koulutusta. Kuitenkin juuri maaseudulla tämä on usein erittäin vaikea toteuttaa, sillä elinkeinoalueen yleisiä haittapuolia ovat mm. pitkät matkat koulutuslaitoksiin ja vähäinen koulutustarjonta. Tämän vuoksi erilaisia pyrkimyksiä uusien koulutusmahdollisuuksien luomiseksi on arvostettava ja tuettava. Koulutus on siis "kestävän ajattelutavan" edistämisen tärkein väline. Ajattelutapoja voidaan muuttaa ainoastaan tarjoamalla koulutuksessa uudenlaista sisältöä ja ottamalla käyttöön uusia opetusmenetelmiä ja -välineitä. Tämä edellyttää kaikkien osapuolten erityisiä ponnisteluja.

5.8. Perusrakenteiden kehittäminen

Maaseudusta ei saa tulla museota tai aluetta, jota säilytetään ainoastaan nostalgisista syistä. Maaseudun kehittäminen on välttämätöntä, ja siihen kuuluu myös asianmukaisten perusrakenteiden, esimerkiksi postipalveluiden ja tieyhteyksien, luominen. Tästä on huolehdittava, sillä kehittämisen laiminlyöminen kostautuu pitkällä aikavälillä.

6. Yhteenveto vaatimuksista

6.1. Maaseutualueita koskeva aloite

Talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota käynnistämään yhteisen poliittisen aloitteen maaseutualueiden kestävän kehityksen edistämiseksi (ks. lausunnon kohta 4.2). Aloitteeseen voisi sisältyä kilpailu, johon yksittäiset kunnat tai useat kunnat yhdessä voisivat osallistua ja jonka tarkoituksena olisi palkita sellaiset alueet, jotka ovat onnistuneet luomaan kattavan alueellisen kierrätysjärjestelmän ja joilla uusiutuvia energialähteitä hyödynnetään laajalti taikka joilla parhaillaan kehitetään tehokkaita strategioita näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

6.2. Maaseutualueiden seurantakeskus

Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen siihen, että maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen (Leader+) (KOM(1999) 475 lopullinen) mukaan maaseutualueiden seurantakeskuksen perustamista tuetaan edelleen. Seurantakeskuksen toiminta ei saa rajoittua ainoastaan Leader+ -aloitteeseen, vaan keskuksen on harjoitettava laaja-alaista seurantaa maaseudun kehittämistä koskevista yhteisön toimista saamiensa tietojen perusteella. Lisäksi keskus voi osallistua kestävän kehityksen turvaamiseen usealla eri tavalla, esim. tukemalla ja verkottamalla kestävän kehityksen periaatteiden mukaisia hankkeita ja palkitsemalla kestävään kehitykseen perustuvan talouden esimerkillisiä käytänteitä. Sen tulisi myös laatia suunnitelmia eri ministeriöiden ja viranomaisten toimien yhteensovittamiseksi.(4) Talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota lisäksi huolehtimaan siitä, että työmarkkinaosapuolet osallistuvat riittävän laajasti seurantakeskuksen toimintaan.

6.3. Nykyisten ohjelmien tavoitteiden ja mahdollisuuksien tarkistaminen

Talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota tarkistamaan ohjelmiaan, jotta kestävän kehityksen ja ilmansuojelun periaatteet voitaisiin sisällyttää täysin yhteisön politiikkoihin, tavoitteisiin ja toimiin. Tässä yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota toimiin, joilla pyritään parantamaan henkilöresursseja. Koulutuksessa on keskityttävä kestävän ajattelutavan ja toiminnan edellyttämien tietojen ja taitojen välittämiseen.

Alueellisissa suunnitelmissa, joita vaaditaan esimerkiksi maaseudun kehittämisen tukemista koskevassa yhteisön asetuksessa, on otettava erityisesti huomioon uusiutuvien energialähteiden ja raaka-aineiden hyödyntäminen. TSK kehottaa komissiota käyttämään vaikutusvaltaansa, jotta maaseutualueiden toimivaltaiset tahot analysoisivat suunnitelmissaan kunnallisia ja alueellisia materiaali- ja energiataseita. Analyysien tulokset ja niiden vaikutus suunnitelmiin on otettava huomioon yhteisön tukivaroja myönnettäessä.

Uusiutuville energialähteille ja raaka-aineille myönnettävän jäsenvaltioiden ympäristönsuojelutuen sääntelyn yhteydessä komission tulisi sallia alan kannalta välttämättömät ja kohtuulliset tukikaudet.

6.4. Uusien ohjelmien ja asetusten kehittäminen

Nykyisten ohjelmien tarkistamisen lisäksi TSK kehottaa komissiota tekemään uusia aloitteita kestävän kehityksen ja ilmansuojelun edistämiseksi. Komitea pitää kahta strategista lähestymistapaa näiden tavoitteiden kannalta keskeisinä: 1) tutkimus- ja kehitystoiminnan edistämistä sekä 2) innovatiivisten tekniikoiden ja menetelmien käytön tukemista.

6.4.1. Tutkimus- ja kehitystoiminnan edistäminen

Komission tutkimusohjelmissa ja -hankkeissa on keskityttävä tukemaan uusiutuviin raaka-aineisiin ja energialähteisiin liittyvää käytännön tutkimusta. Lisäksi on tutkittava tällaisten raaka-aineiden ja energiamuotojen varastointia ja tehokasta käyttöä mm. pk-yrityksissä ja kiinnitettävä erityistä huomiota hyödyntämismahdollisuuksiin maaseutualueilla. TSK katsoo, että erityisesti uusiutuvien raaka-aineiden jalostusta koskevaa tutkimusta on tuettava nykyistä voimakkaammin.

6.4.2. Innovaatioiden tukeminen

Uusiutuvien raaka-aineiden tuotannon ja uusiutuvien energialähteiden hyödyntämisen lisääntyessä tarvitaan myös yhä enemmän tuotekehittelyä ja innovaatioita, mikä luo uusia työpaikkoja. Komission on tuettava tätä kehitystä kohdennetuin ohjelmin sähkön- ja lämmöntuotannon alalla. Alueiden tuomaan lisäarvoon on kiinnitettävä erityistä huomiota, joten myös maaseutualueiden jalostusteollisuutta on tuettava. Talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota käynnistämään erityisohjelmia järkiperäisen energiankäytön rahoittamiseksi ja uusiutuvien energialähteiden hyödyntämisen edistämiseksi erityisesti maa- ja metsätaloudessa. Tässä yhteydessä on painotettava ohjelmien yhteennivoutumista rakennerahastoista tuettavien investointien ja ekologisten toimenpiteiden kanssa. Innovatiiviset tuotteet ja teknologiat parantavat myös Euroopan talouden, erityisesti pk-yritysten vientimahdollisuuksia.

6.5. Oikeudellisen säännöstön parantaminen

Talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota tiedustelemaan jäsenvaltioilta, mitkä säännökset vaikeuttavat uusiutuvien energialähteiden ja raaka-aineiden hyödyntämistä. Saamiensa tietojen pohjalta komission on laadittava kertomus, joka sisältää ehdotuksia yhtenäisen oikeudellisen kehyksen luomiseksi. Lisäksi on laadittava strategioita ja suunnitelmia Euroopan laajuisen hiilidioksidiveron käyttöönottamiseksi sekä biopolttoaineiden verovapauden (verojen alentamisen) mahdollistamiseksi.

6.6. Ehdokasvaltiot

Ehdokasvaltiot on otettava mukaan uusiutuvien luonnonvarojen ja raaka-aineiden käytön edistämiseen sekä paikallisten ja alueellisten kierrätysjärjestelmien kehittämiseen. Niiden kanssa on vaihdettava kokemuksia yhteistyöhankkeista, jotta molemmat osapuolet voivat oppia toisiltaan. TSK kehottaa komissiota laatimaan yleiskertomuksen ehdokasvaltioiden uusiutuvista energiavaroista ja niiden hyödyntämisestä. Kertomuksen pohjalta on arvioitava, millaisia kehitysmahdollisuuksia kestävän kehityksen periaatteiden soveltaminen avaa kyseisten maiden maaseutualueille.

Bryssel 20. syyskuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) Esimerkiksi asetuksen (EY) N:o 1257/1999 33 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden yhteydessä. Katso myös TSK:n 29. huhtikuuta 1998 antama lausunto komission tiedonannosta "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja" (EYVL C 214, 10.7.1998, s. 56).

(2) Tästä lähemmin TSK:n lausunnossa aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämisestä sähkön sisämarkkinoilla" (CES 999/2000), etenkin kohdissa 5 ja 11.

(3) Toukokuun 24. päivänä 2000 antamassaan lausunnossa viidennen ympäristötoimintaohjelman yleisarviosta (EYVL C 204, 18.7.2000, s. 14) TSK korostaa "taloudellisten kannustimien tarpeellisuutta investointien uudelleensuuntaamiseksi ja teknisten innovaatioiden edistämiseksi." Lisäksi se pitää tarpeellisena "kehittää kannustimia ympäristölle vahingollisen toiminnan korvaamiseksi muunlaisella toiminnalla ja laajentaa tällaisia kannustimia siellä, missä niitä jo on." Lopullisena päämääränä tulisi olla, "että tukia myönnetään vain, jos niillä edistetään kestävää kehitystä, ja kestävän kehityksen kanssa ristiriidassa olevan toiminnan tuet lopetetaan."

(4) Katso myös alaviitteessä 2 mainitun lausunnon kohta 2.6.3.