Ehdotus Neuvoston asetus (EY) Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen /* KOM/98/0158 lopull. - CNS 98/0102 */



Virallinen lehti nro C 170 , 04/06/1998 s. 0067



98/0102 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) N:o . . . ./. . annettu . . . Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen (98/C 170/06) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon, sekä katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan muita välineitä tehostavana ja täydentävänä olisi toteutettava yhteistä maaseudun kehittämispolitiikkaa, ja edistettävä siten tälle politiikalle perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista, perustamissopimuksen 39 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ja sen erityismenetelmiä suunniteltaessa otetaan huomioon maatalouselinkeinon erityisluonne, joka johtuu maatalouden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä eri maatalousalueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnonolojen eroista, perustamissopimuksen 130 b artiklan mukaan yhteisön politiikan täytäntöönpanossa otetaan huomioon taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle 130 a ja 130 c artiklassa asetetut tavoitteet ja osallistutaan niiden toteuttamiseen; tästä syystä maaseudun kehittämistoimenpiteitä pitäisi tämän politiikan osana toteuttaa neuvoston asetuksessa (EY) N:o . . . ./. . (asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä) määritellyillä kehityksessä jälkeenjääneillä alueilla (tavoite 1) ja rakenteellisissa vaikeuksissa olevilla alueilla (tavoite 2), maatalouden rakenteiden parantamiseen tarkoitetut toimenpiteet otettiin yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön jo vuonna 1972; lähes kahden vuosikymmenen ajan maatalouden rakennepolitiikkaa on yritetty yhdistää maaseutualueiden laajempaan taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kokonaisuuteen; vuoden 1992 uudistuksessa korostettiin maatalouden merkitystä ympäristölle, koska maatalous käyttää eniten maata, maaseutupolitiikkaa toteutetaan lukuisin monimutkaisin välinein, ja se on yleisesti epäjohdonmukaista, tulevina vuosina maatalouden on sopeuduttava uudenlaisiin tilanteisiin samoin kuin markkinoiden kehitykseen, markkinapolitiikan ja kaupan sääntöihin, kuluttajien tarpeisiin ja mieltymyksiin sekä yhteisön seuraavaan laajenemiseen liittyviin muutoksiin; muutokset eivät vaikuta ainoastaan maatalousmarkkinoihin, vaan yleensäkin maaseutualueiden paikalliseen talouteen; maaseudun kehittämispolitiikalla pitäisi pyrkiä maaseutualueiden kilpailukyvyn palauttamiseen ja lisäämiseen ja siten työpaikkojen säilyttämiseen ja luomiseen näillä alueilla, tätä kehitystä olisi kannustettava ja tuettava maaseutupolitiikan nykyisten välineiden uudelleenjärjestelyllä ja yksinkertaistamisella, uudelleenjärjestelyssä olisi otettava huomioon nykyisten välineiden soveltamisesta saatu kokemus, ja sen pitäisi perustua näihin välineisiin, joita on käytetty nykyisten ensisijaisten tavoitteiden toteuttamiseen maaseudun kehittämiseksi nopeuttamalla maaseudun rakenteiden mukautusta yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä ja jotka helpottavat maaseutualueiden kehitystä ja rakennemuutosta (tavoitteet 5 a ja 5 b) rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopan investointipankin toiminnan sekä muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/88 (1) ja asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (2) sekä ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2078/92 (3), maatalouden varhaiseläketukea koskevasta yhteisön järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2079/92 (4) ja maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2080/92 (5) vuoden 1992 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä käyttöönotettujen liitännäistoimenpiteiden mukaisesti, uudistetun maaseudun kehittämispolitiikan soveltamisalaan pitäisi kuulua maaseutualueet kaikkialla yhteisössä, yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa 1992 käyttöönotettuihin liitännäistoimenpiteisiin pitäisi sisältyä kolme nykyistä järjestelmää (maatalouden ympäristöohjelma, varhaiseläke ja metsitys) ja niitä pitäisi täydentää epäsuotuisien alueiden (LFA-alueiden) järjestelmällä, muiden maaseuden kehittämistoimenpiteiden pitäisi muodostaa osa tavoite 1 -alueiden ja tavoite 2 -alueiden yhdennettyjä kehittämisohjelmia, muilla kuin tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin kuuluvilla maaseutualueilla toimenpiteiden pitäisi olla markkinapolitiikkaa tehostavia ja täydentäviä, EMOTR:n tuen maaseudun kehittämiseen pitäisi perustua yhteen oikeudelliseen kehykseen, jossa määritetään tukikelpoiset toimenpiteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet, koska maaseutualueet yhteisössä ovat hyvin erilaisia, maaseudun kehittämispolitiikassa pitäisi noudattaa toissijaisuusperiaatetta; tästä syystä politiikan pitäisi olla mahdollisimman hajautettua sekä osallistumista ja alhaalta ylöspäin suuntautumista (bottom-up) korostavaa; maaseudun kehittämisen tukeen sovellettavien kelpoisuusperusteiden pitäisi tämän vuoksi rajoittua siihen, mikä on tarpeen maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden ja muiden yhteisten politiikkojen kanssa edellyttää kuitenkin yhteisön tasolla vahvistettuja tukiin sovellettavia perusvaatimuksia; olisi erityisesti vältettävä maaseudun kehittämistoimenpiteistä johtuvia kilpailun vääristymiä, joustavuuden varmistamiseksi ja lainsäädännön yksinkertaistamiseksi neuvosto siirtää komissiolle tarvittavan täytäntöönpanovallan perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti, yhteisön maatalouden rakenteelle on luonteenomaista suuri määrä maatiloja, joilta puuttuvat rakenteelliset edellytykset kohtuullisiin tuloihin ja elinolosuhteisiin, yhteisön investointituen tarkoituksena on uudenaikaistaa maatiloja ja parantaa niiden elinkelpoisuutta, investointitukiin sovellettavia yhteisön tukikelpoisuusedellytyksiä olisi yksinkertaistettava verrattuna maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 950/97 (6) säädettyihin nykyisiin edellytyksiin, nuorille viljelijöille myönnettävät erityisedut voivat helpottaa sekä tilanpidon aloittamista että sen jälkeistä tilan rakenteellista sopeuttamista, maatalouden kehitys ja erikoistuminen edellyttävät nykyiseltä maatalousväestöltä tarkoituksenmukaista yleistä, teknistä ja taloudellista koulutustasoa, erityisesti kun on kyse uusista hallinnon, tuotannon tai kaupanpitämisen suuntauksista, on tarpeen tehostaa erityisesti maanviljelijöille ympäristön kanssa sopusointuisten maa- ja metsätalouden tuotantomenetelmistä annettavaa koulutusta ja tiedotusta, maatilojen elinkelpoisuuden lisäämiseksi maatalousyrittäjiä olisi kannustettava luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92 täytäntöönpanosta saatu kokemus, epäsuotuisten alueiden tuella pitäisi edistää maan jatkuvaa maatalouskäyttöä, maaseutuympäristön säilyttämistä, viljelyjärjestelmien ylläpitoa ja kehittämistä sekä ympäristövaatimusten noudattamista, epäsuotuisten alueiden tukijärjestelmä olisi nähtävä perusvälineenä, jolla ylläpidetään ja edistetään vähäisin tuotantopanoksin toimivia viljelyjärjestelmiä, epäsuotuisat alueet on luokiteltava yhteisin perustein; nykyisiä perusteita olisi muutettava uusien alueiden ja varsinkin erityisistä ympäristöhaitoista kärsivien alueiden luokittelun mahdollistamiseksi, yhteisön tasolla laadittavaa epäsuotuisten alueiden luokittelua ei ole tarpeen lisätä, luonnonhaittakorvauksen tukikelpoisuusedellytykset olisi vahvistettava tämän tukijärjestelmän tehokkuuden ja sen tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi, tulevina vuosina maatalouden ympäristöpolitiikan välineillä on tärkeä asema maaseutualueiden kestävän kehityksen tukemisessa ja yhteiskunnan yhä kasvavien ympäristöpalvelujen tarpeisiin vastaamisessa, nykyistä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaista maatalouden ympäristötukea olisi jatkettava kohdennetuissa ympäristötoimenpiteissä ottaen huomioon tämän järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2078/92 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti esittämässä kertomuksessa, maatalouden ympäristötukijärjestelmän avulla olisi edelleen kannustettava maanviljelijöitä palvelemaan koko yhteiskuntaa ottamalla käyttöön tai ylläpitämällä maatalouskäytäntöjä, jotka ovat sopusoinnussa kasvavien ympäristönsuojelun ja luonnonvarojen suojelun vaatimusten kanssa sekä maiseman ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa, maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parannuksia olisi kannustettava tukemalla investointeja tällä alalla, tällainen tuki voi laajalti perustua nykyisiin edellytyksiin, sellaisina kuin ne ovat nyt vahvistettuina maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 951/97 (7), on tarpeen taata investointien kannattavuus ja se, että maanviljelijät pääsevät osallisiksi harjoitetun toiminnan taloudellisista eduista, metsätalous on erottamaton osa maaseudun kehittämistä, ja tämän vuoksi maaseudun kehittämisen tukijärjestelmään pitäisi sisältyä metsänhoitotoimenpiteitä, metsänhoitotoimenpiteet olisi vahvistettava ottaen huomioon yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainväliset sitoumukset, ja niiden olisi perustuttava jäsenvaltioiden metsänhoitosuunnitelmiin; tällaisissa toimenpiteissä olisi otettava myös huomioon ilmastonmuutoksesta aiheutuvat erityiset ongelmat, metsänhoitotoimenpiteiden pitäisi olla samansuuntaisia asetuksen (ETY) N:o 4256/88 soveltamisesta yhteisön maaseutualueiden metsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevan toiminnan osalta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1610/89 (8) sekä metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 867/90 (9) säädettyjen nykyisten järjestelmien kanssa, maatalousmaan metsitys on erityisen tärkeää maan käytön ja ympäristön kannalta, ja sen avulla voidaan vähentää metsätaloustuotteiden pulaa yhteisössä; tästä syystä asetuksen (ETY) N:o 2080/92 mukaista nykyistä metsitystukea olisi jatkettava ottaen huomioon kyseisen järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2080/92 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti esittämässä kertomuksessa, luonnonhaittakorvauksia olisi myönnettävä kestävän metsänhoidon säilyttämiseksi alueilla, jotka kärsivät merkittävistä luonnonhaitoista, maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muuttamiseen liittyville toimenpiteille olisi myönnettävä tukea; toimenpideluettelo olisi määritettävä saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon tarve perustaa maaseudun kehittäminen myös maatalouden ulkopuoliseen toimintaan ja palveluihin, jotta voitaisiin muuttaa kehityssuuntaa, jossa on havaittavissa maaseudun taloudellinen ja sosiaalinen taantuminen sekä väestökato, olisi tuettava epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä, maaseudun kehittämistoimenpiteiden, jotka voivat saada yhteisön tukea, pitäisi noudattaa yhteisön lainsäädäntöä ja olla johdonmukaisia muun yhteisön politiikan sekä muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden kanssa, tukea ei pitäisi antaa tietyille toimenpiteille, joita voidaan tukea muilla yhteisen maatalouspolitiikan välineillä, ja erityisesti niille toimenpiteille, jotka kuuluvat yhteisten markkinajärjestelyjen tukijärjestelmiin, koska tuottajaryhmille ja niiden liitoille myönnetään tukea useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, tuottajaryhmille maaseudun kehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikuta enää tarpeelliselta; tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 952/97 (10) mukaista tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa, liitännäistoimenpiteiden ja muiden tavoite 1 -alueiden ulkopuolella toteutettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa EMOTR:n tukiosastosta; neuvoston asetuksessa (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] säädettyjä rahoitusta koskevia perussääntöjä on muutettu vastaavasti, lukuun ottamatta tavoite 1 -alueilla toteutettavia liitännäistoimenpiteitä, maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa edelleen EMOTR:n ohjausosastosta, tavoitteiden 1 ja 2 mukaisiin ohjelmiin kuuluvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden tuen ja erityisesti näiden toimenpiteiden yhdennetyn ohjelmatyön osalta olisi sovellettava neuvoston asetusta (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä]; rahoitusta koskevissa säännöissä pitäisi kuitenkin ottaa huomioon tavoite 2 -alueilla toteutettavien toimenpiteiden rahoitus tukiosastosta, tavoitteiden 1 tai 2 mukaisten ohjelmien ulkopuolisille maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi luoda maaseudun kehittämisohjelma erityisten sääntöjen mukaan; tällaisten toimenpiteiden tuet on eriytettävä asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisperiaatteiden mukaisesti ottaen tarvittavassa määrin huomioon taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeva vaatimus, ja sen seurauksena tuet on periaatteessa eriytettävä tavoite 1 -alueiden ja tavoite 2 -alueiden sekä muiden alueiden välillä; tässä asetuksessa säädetyt määrät ovat yhteisön tuen enimmäismääriä, sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 18 ja 19 artiklassa säädetään maaseudun kehittämisen aloiteoikeudesta, komission pitäisi maaseudun kehittämisohjelmien lisäksi pystyä omasta aloitteestaan säätämään maaseudun kehittämistä koskevista tutkimuksista, maaseudun kehittämisen tuen seurantaa ja valvontaa varten olisi luotava tarkoituksenmukainen säännöstö käyttäen viitteenä ennen ohjelman täytäntöönpanoa sovittuja ja käyttöönotettuja hyvin määriteltyjä mittareita, maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi voida antaa tukea jäsenvaltioissa ilman yhteisön osarahoitusta; tällaisten tukien huomattavan taloudellisen merkityksen vuoksi samoin kuin niiden johdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kanssa ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi olisi vahvistettava erityiset valtiontukisäännöt, ja nykyisistä tukijärjestelmistä uusiin maaseudun kehittämisen tukijärjestelmiin siirtymisen helpottamiseksi pitäisi sallia siirtymäsääntöjen vahvistaminen, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 OSASTO Soveltamisala ja tavoitteet 1 artikla 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan kestävään maaseudun kehittämiseen myönnettävän yhteisön tuen kehys. 2. Maaseudun kehittämistoimenpiteillä on tehostettava ja täydennettävä muita yhteisen maatalouspolitiikan välineitä ja edistettävä siten perustamissopimuksen 39 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. 3. Maaseudun kehittämistoimenpiteiden on - oltava kehityksessä jälkeenjääneiden alueiden (tavoite 1) kehittämistä ja rakenteellista sopeuttamista edistäviin toimenpiteisiin yhdennettyjä ja - tehostettava rakenteellisissa vaikeuksissa olevien alueiden (tavoite 2) taloudellista ja sosiaalista uudistamista tukevia toimenpiteitä kyseisillä alueilla ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] ja perustamissopimuksen 130 a ja 130 c artiklassa näille tavoitteille asetetut yhteisön tuen erityistavoitteet ja noudattaen tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä. 2 artikla Maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muutokseen liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea - maatilojen sekä maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen rakenteiden parantamista - maataloustuotannon mahdollisuuksien uudistamista ja uudelleensuuntaamista, uuden tekniikan käyttöönottoa ja tuotteiden laadun parantamista - kestävän metsänhoidon kehittämistä - toimintojen monipuolistamista täydentävien tai vaihtoehtoisten toimintojen löytämiseksi - elinkelpoisen yhteiskuntarakenteen säilyttämistä ja vahvistamista maaseutualueilla - elinkeinojen kehittämistä sekä työpaikkojen säilyttämistä ja luomista tietyllä alueella olemassa olevien mahdollisuuksien tehokkaamman hyödyntämisen varmistamiseksi - työ- ja elinolosuhteiden parantamista - vähäisin tuotantopanoksin toimivien viljelyjärjestelmien ylläpitoa ja kehittämistä epäsuotuisilla alueilla - merkittävän luonnonarvon sekä ympäristövaatimusten mukaisen kestävän maatalouden säilyttämistä ja lisäämistä - epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä erityisesti tukemalla naisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita. 3 artikla Tukea myönnetään 2 osastossa vahvistetuin edellytyksin siinä määritellyille maaseudun kehittämistoimenpiteille. 2 OSASTO Maaseudun kehittämistoimenpiteet 1 LUKU MAATILAINVESTOINNIT 4 artikla Maatilainvestointien tuen on edistettävä maataloustulojen sekä elin-, työ- ja tuontanto-olosuhteiden parantamista. Niillä on oltava yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: - tuotantokustannusten vähentäminen - tuotannon parantaminen ja suuntaaminen uudelleen - laadun parantaminen - luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten säilyttäminen ja parantaminen - maatilan toiminnan monipuolistaminen. 5 artikla Investointitukea myönnetään sellaisille maatiloille, - jotka ovat todistettavasti elinkelpoisia - jotka täyttävät ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat vähimmäisvaatimukset ja - joiden viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys. 6 artikla Tukea ei myönnetä, jos investoinnin tarkoituksena on kasvattaa sellaisten tuotteiden tuotantoa, joille ei löydy tavanomaisia markkinoita. 7 artikla Jäsenvaltioiden on vahvistettava investointituen enimmäismäärät. 2 LUKU NUORTEN VILJELIJÖIDEN TOIMINNAN ALOITTAMINEN 8 artikla 1. Nuorten viljelijöiden aloitustukea myönnetään seuraavin edellytyksin: - viljelijä ei ole vielä täyttänyt 40:tä vuotta - viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys - viljelijä aloittaa tilanpidon ensimmäistä kertaa - tila i) on todistettavasti taloudellisesti elinkelpoinen ja ii) täyttää ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat vähimmäisvaatimukset ja - nuori viljelijä ryhtyy maatalousyrittäjäksi. Erityisedellytyksiä voidaan soveltaa siinä tapauksessa, että nuori viljelijä ei toimi tilan ainoana vastuullisena yrittäjänä. Näiden edellytysten on vastattava tilan ainoana vastuullisena yrittäjänä toimiville nuorille viljelijöille asetettuja edellytyksiä. 2. Aloitustuki voi sisältää - enintään liitteessä täsmennetyn tukikelpoisen määrän suuruisen kertapalkkion - korkotuen tilanpidon aloittamisesta aiheutuvien kustannusten kattamiseen otettuja lainoja varten; korkotuen pääomitettu arvo ei saa ylittää kertapalkkion määrää. 3 LUKU KOULUTUS 9 artikla Maanviljelijöiden sekä muiden maatalous- ja maaseututoimintaan osallistuvien henkilöiden ammattitaitoa ja pätevyyttä parannetaan tukemalla ammattikoulutusta. Koulutuksella pyritään erityisesti valmentamaan viljelijöitä tuotannon laadun uudelleensuuntaamiseen, maaseutuympäristön suojelun vaatimusten kanssa sopusointuisten tuotantomenetelmien käyttöön, hygieniaa ja eläinten suojelua koskeviin vaatimuksiin sekä taloudellisesti elinkelpoisen tilan hoidon edellyttämien taitojen hankkimiseen. 4 LUKU VARHAISELÄKE 10 artikla 1. Varhaiseläketukien avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: - tulojen saannin varmistaminen ikääntyneille maanviljelijöille, jotka päättävät luopua maatalouden harjoittamisesta; - sen kannustaminen, että ikääntyneiden maanviljelijöiden paikalla jatkavat maanviljelijät, jotka pystyvät parantamaan säilyvien maatilojen taloudellista elinkelpoisuutta; - maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos niiden käyttö maatalouden tarkoituksiin ei täytä elinkelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä. 2. Varhaiseläketukiin voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on maataloustyöntekijöiden tulojen saannin varmistaminen. 11 artikla 1. Luopujan on - luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta; hän voi kuitenkin jatkaa maanviljelyä muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan rakennuksia, joissa hän asuu edelleen, - luovutushetkellä oltava alle 55-vuotias, mutta ei vielä tavanomaisessa eläkeiässä ja - oltava harjoittanut maanviljelystä kymmenen vuoden ajan ennen luovutusta. 2. Tilan jatkajan on - seurattava luopujaa maatalousyrittäjänä tai otettava käyttöönsä luopujalta vapautunut maa osittain tai kokonaan. Jatkajan tilan taloudellisen elinkelpoisuuden on parannuttava tietyn ajan kuluessa sekä erityisesti jatkajan ammattitaidon ja pätevyyden, viljelyalan ja työmäärän tai tulojen osalta alueen ja tuotannon mukaan määriteltävien edellytysten mukaisesti - omattava riittävä ammattitaito ja pätevyys, ja - sitouduttava harjoittamaan tilalla maanviljelyä ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia vähimmäisvaatimuksia noudattaen vähintään viiden vuoden ajan. 3. Työntekijän on - lopetettava työskentely maatilalla lopullisesti - oltava alle 55-vuotias, mutta ei vielä tavanomaisessa eläkeiässä - oltava käyttänyt vähintään puolet työajastaan maataloustyöhön avustavana perheenjäsenenä tai maataloustyöntekijänä viiden edellisen vuoden aikana - oltava työskennellyt luopujan maatilalla vähintään kahta täysiaikaista työvuotta vastaavan ajan luovuttajan varhaiseläkkeelle siirtymistä edeltäneen neljän vuoden aikana - kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään. 4. Maatilaa jatkava muu kuin maatalousyrittäjä voi olla mikä tahansa muu henkilö tai elin, joka ottaa luovutetun maan käyttöönsä muihin kuin maatalouden tarkoituksiin, metsänhoitoon tai luonnonsuojelualueiden perustamiseen ympäristön ja maaseudun laadun suojelemiseen tai parantamiseen soveltuvalla tavalla. 5. Tässä artiklassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan koko sen ajan, kun luovuttaja saa varhaiseläketukea. 12 artikla 1. Luopujille myönnettävä varhaiseläketuki ei saa ylittää liitteessä vahvistettua vuotuista kokonaismäärää. 2. Varhaiseläketuen kestoaika on enintään kymmenen vuotta, eikä sitä voida jatkaa sen jälkeen, kun luopuja tai työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän, eikä missään tapauksessa sen jälkeen, kun luopuja tai työntekijä on täyttänyt 70 vuotta. Jos jäsenvaltio maksaa tavanomaista vanhuuseläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon kansallisen vanhuuseläkkeen määrä. 5 LUKU EPÄSUOTUISAT ALUEET 13 artikla Epäsuotuisten alueiden tuen avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: - maan jatkuvan maatalouskäytön varmistaminen vaikuttaen siten elinkelpoisten maaseutuyhteisöjen säilymiseen - maaseutuympäristön säilyttäminen - kestävien viljelyjärjestelmien ylläpito ja kehittäminen - ympäristövaatimusten noudattamisen takaaminen. 14 artikla 1. Epäsuotuisten alueiden viljelijöille voidaan antaa luonnonhaittakorvauksia. 2. Luonnonhaittakorvauksia myönnetään hehtaarilta viljelijöille, jotka - viljelevät vähintään myöhemmin määritettävän suuruista alaa - sitoutuvat jatkamaan maataloustoimintaa epäsuotuisalla alueella vähintään viiden vuoden ajan luonnonhaittakorvauksen ensimmäisestä maksuerästä alkaen ja - käyttävät erityisesti kestävän viljelyn avulla ympäristönsuojelun ja maaseutuympäristön säilyttämisen tarpeen kanssa sopusoinnussa olevia menetelmiä, jotka määritellään myöhemmin eri alueita varten. 3. Jos tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä todetaan neuvoston direktiivissä 96/22/EY (11) kiellettyjen aineiden jäämiä tai tässä direktiivissä sallittujen mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä tarkastuksista annetun neuvoston direktiivin 96/23/ETY (12) asiaa koskevien säännösten mukaisesti tai jos tuottajan tilalta löydetään sallittuja aineita tai tuotteita tai direktiivissä 96/22/EY sallittuja mutta laittomasti hallussa pidettyjä aineita tai tuotteita missään muodossa, tuottajalle ei makseta luonnonhaittakorvauksia sinä kalenterivuonna, jona löytö tehdään. Jos rikkominen toistuu, korvausten ulkopuolelle sulkemista voidaan rikkeen vakavuuden mukaan jatkaa viiteen vuoteen siitä vuodesta, jona toistuva rikkominen havaittiin. Jos eläinten omistaja tai pitäjä häiritsee tarkastusten suorittamista ja kansallisten jäämientutkimussuunnitelmien soveltamisen edellyttämien näytteiden ottamista tai direktiivin 96/23/EY ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksista annetussa direktiivissä säädettyjen tutkimusten ja tarkastusten suorittamista, sovelletaan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä seuraamuksia. 15 artikla 1. Luonnonhaittakorvaukset vahvistetaan sellaiselle tasolle, - joka on riittävä korvaamaan tehokkaasti olemassa olevat haitat ja - jolla voidaan välttää liialliset korvaukset. Korvauksessa voidaan tarvittaessa ottaa huomioon maanviljelijöille ympäristölainsäädännön mukaisista velvoitteista aiheutuneet kustannukset ja tulonmenetykset. 2. Luonnonhaittakorvaukset on eriytettävä asianmukaisesti ottaen huomioon - kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet - maataloustoiminnalle aiheutuvien pysyvien luonnonhaittojen vakavuus - ratkaistavina olevat erityiset ympäristöongelmat - tilan tuotantosuunta ja taloudellinen tilanne sekä viljelijän tulot. 3. Luonnonhaittakorvaus vahvistetaan liitteessä vahvistettujen vähimmäis- ja enimmäismäärien välille. Enimmäismääriä korkeampia luonnonhaittakorvauksia voidaan myöntää edellyttäen, että kaikki kyseisellä alueella myönnetyt luonnonhaittakorvaukset keskimääräisesti noudattavat tätä enimmäismäärää. 16 artikla Epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat - vuoristoalueet - muut epäsuotuisat alueet ja - alueet, joilla on erityisiä luonnonhaittoja. 17 artikla 1. Vuoristoalueille on ominaista maan käyttömahdollisuuksien huomattava rajoittuminen ja työkustannusten oleellinen nousu, jotka johtuvat - alueen korkeasta sijainnista johtuvista erittäin vaikeista ilmasto-olosuhteista, jotka lyhentävät kasvukautta merkittävästi - alemmissa korkeuksissa suurimmassa osassa kyseisiä alueita olevista jyrkistä rinteistä, jotka estävät koneiden käytön tai edellyttävät erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, tai - näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta silloin kun kustakin erillisenä aiheutuva luonnonhaitta on merkityksettömämpi, edellyttäen että yhteisvaikutuksesta aiheutuu vastaava luonnonhaitta. 2. Vuoristoalueina pidetään 62 leveyspiirin pohjoispuolisia ja siihen välittömästi liittyviä alueita. 18 artikla Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa maan käyttämättä jättäminen ja joilla maaseutuympäristön hoito on välttämätöntä, muodostuvat luonnollisten tuotantoedellytysten kannalta yhdenmukaisista maatalousalueista, joilla on seuraavat ominaisuudet: - vaikeasti viljeltävät heikkotuottoiset maat, joiden tuontantokykyä ei voida parantaa ilman kohtuuttomia kustannuksia ja jotka ovat pääasiassa hyödynnettävissä laajaperäiseen kotieläintuotantoon - luonnonoloista johtuva keskimääräistä merkittävästi alhaisempi tuottavuus suhteessa maatalouden taloudellista suorituskykyä kuvaaviin indekseihin - pääasiassa maataloustoiminnasta riippuvaisen väestön vähäinen tai vähenevä määrä, jonka kiihtyvä väheneminen vaarantaisi kyseisen alueen elinkelpoisuuden ja asutuksen. 19 artikla Epäsuotuisiin alueisiin voi tarvittaessa ja tietyin edellytyksin kuulua muita erityisistä haitoista, varsinkin ympäristön asettamista erityisistä rajoitteista kärsiviä alueita, joilla viljelyä olisi jatkettava ympäristön säilyttämiseksi tai parantamiseksi, maaseutuympäristön hoitamiseksi ja alueen matkailumahdollisuuksien turvaamiseksi tai rannikoiden suojelemiseksi. Näiden alueiden kokonaispinta ei missään jäsenvaltiossa saa ylittää 10:tä prosenttia kyseisen valtion pinta-alasta. 6 LUKU MAATALOUDEN YMPÄRISTÖOHJELMA 20 artikla Tukemalla ympäristön suojelemiseen ja maaseutuympäristön hoitoon tähtääviä maatalouden tuotantomenetelmiä pyritään edistämään yhteisön maatalous- ja ympäristöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista. Tällä tuella edistetään - sellaista maatalousmaiden hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen eri piirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen - ympäristölle suotuisaa viljelyn laajaperäistämistä ja muiden kuin voimaperäisten laidunjärjestelmien hoitoa - luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen säilyttämistä - viljelymaan maisemallisten ja historiallisten ominaispiirteiden hoitoa - maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua. 21 artikla 1. Tukea myönnetään maanviljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta kestäviä maatalouden ympäristösitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille sitoumuksille määritellään pitempi kestoaika niiden ympäristövaikutusten mukaan. 2. Maatalouden ympäristösitoumukseksi ei riitä tavanomaisten hyvien viljelykäytäntöjen soveltaminen. Siihen on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpiteisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin. 22 artikla 1. Maatalouden ympäristösitoumuksiin myönnetään tukea vuosittain, ja se lasketaan seuraavin perustein: - tulonmenetys - sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset ja - kannustimen tarve. Vuotuisen tuen tasoa laskettaessa voidaan myös ottaa huomioon sitoumusten täyttämisen edellyttämistä tuottamattomista infrastruktuuri-investoinneista aiheutuvat kustannukset. 2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä. Määrät perustuvat maatalouden ympäristösitoumuksia soveltavan tilan viljelyalaan. 7 LUKU MAATALOUSTUOTTEIDEN JALOSTUKSEN JA KAUPAN PITÄMISEN PARANTAMINEN 23 artikla 1. Investointitukien on helpotettava maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamista ja järkiperäistämistä ja siten lisättävä maataloustuotteiden kilpailukykyä ja lisäarvoa. 2. Tukien avulla pyritään yhteen tai useampaan seuraavista tavoitteista: - tuotannon suuntaaminen ennakoitavissa olevien markkinasuuntausten mukaisesti tai uusien maataloustuotteiden myyntikanavien avaamisen edistäminen - myyntiverkkojen tai jalostusmenettelyjen parantaminen tai järkiperäistäminen - tuotteiden ulkomuodon ja pakkauksen parantaminen tai sivutuotteiden parempi hyödyntäminen tai niiden poistaminen - uuden tekniikan soveltaminen - innovatiivisten investointien suosiminen - laatuun ja terveyteen liittyvien edellytysten parantaminen ja valvonta - ympäristönsuojelu. 24 artikla 1. Tukea myönnetään niille henkilöille, jotka lopulta vastaavat investointien rahoittamisesta yrityksissä, - joiden taloudellinen elinkelpoisuus on todistettavissa ja - jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia vähimmäisvaatimuksia. 2. Investointien on parannettava tilannetta kyseisellä maatalouden perustuotantoalalla. Niiden on taattava perustuotteiden tuottajille riittävä osuus saatavista taloudellisista eduista. 3. On esitettävä riittävät todisteet siitä, että kyseisille tuotteille on olemassa tavanomaiset myyntikanavat. 25 artikla 1. Investointien on koskettava perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvien tuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä kalastustuotteita lukuun ottamatta. 2. Investointien on täytettävä valintaperusteet, joissa vahvistetaan toimintalinjat ja ilmoitetaan tuen ulkopuolelle jätettävät investoinnit. 26 artikla Tuen ulkopuolelle jätetään investoinnit - vähittäismyyntikaupan tasolla - kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitämiseksi tai jalostamiseksi. 8 LUKU METSÄTALOUS 27 artikla 1. Metsätaloustuen on edistettävä metsätalouden taloudellisen, ekologisen ja sosiaalisen aseman kehittämistä maaseutualueilla. 2. Tuella on oltava yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: - kestävä metsänhoito ja metsätalouden kehittäminen - metsävarojen säilyttäminen - metsitetyn pinta-alan lisääminen. 3. Tuen avulla on pyrittävä edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten täyttämistä. Se perustuu hallitustenvälisessä metsäpaneelissa sovittuihin kansallisiin metsänhoitosuunnitelmiin. Suuren tai keskisuuren metsäpalovaaran alueiksi luokitetuilla alueilla on laadittava metsäpalojen torjuntasuunnitelmat metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2158/92 (13) mukaisesti. 28 artikla 1. Metsätaloustuen on liityttävä yhteen tai useampaan seuraavista toimenpiteistä: - viljelemättömän maan metsitys ja metsien uudistaminen sillä edellytyksellä, että istutus on mukautettu paikallisiin oloihin siten, että se on sopusoinnussa ympäristön kanssa - investoinnit yksityisten metsänomistajien, näiden yhdistysten tai kuntien omistamien metsätilojen taloudellisen tai ekologisen arvon merkittävään kohentamiseen - investoinnit metsätaloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamiseen ja järkiperäistämiseen; investoinnit, jotka koskevat puun käyttöä raaka-aineena, rajoitetaan teollista käyttöä edeltäviin työvaiheisiin - uudet myyntikanavat puu- ja metsäteollisuustuotteiden käytön ja kaupan pitämisen edistämiseksi - jäsentilojen kestävän ja tehokkaan hoidon parantamiseen tähtäävien metsänhoitoyhdistysten perustaminen - luonnononnettomuuksien ja tulipalojen lamauttamien metsätalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönotto. 2. Metsätaloustoimenpiteisiin sovelletaan vastaavasti 1, 3 ja 7 luvussa säädettyjä sääntöjä. 29 artikla 1. Maatalousmaan metsitykseen myönnetään tukea. Istutuskustannusten lisäksi tuki voi sisältää - vuotuisen palkkion metsitetyltä hehtaarilta hoitokustannusten korvaamiseksi viiden vuoden ajan - vuotuisen palkkion hehtaarilta metsityksestä johtuvien tulonmenetysten korvaamiseksi enintään 20 vuoden ajan maata ennen metsitystä hyödyntäneille viljelijöille tai yhdistyksille tai muulle yksityisoikeudelliselle henkilölle. 2. Viljelymaan metsitystukea ei myönnetä - varhaiseläkejärjestelmään kuuluville viljelijöille - joulukuusten istutukseen. Jos kyseessä on lyhytaikakiertoviljely, metsityskustannuksiin tarkoitettua tukea myönnetään ainoastaan, jos istuttaminen on mukautettu paikallisiin oloihin siten, että se on sopusoinnussa ympäristön kanssa. 3. Tulonmenetysten korvaamiseen tarkoitetun vuotuisen yhteisön tukipalkkion enimmäismäärät vuotta kohti vahvistetaan liitteessä. 30 artikla 1. Pyrittäessä - metsien ekologisen tasapainon säilyttämiseen ja parantamiseen tai vaurioituneiden metsien uudistamiseen merkittävien luonnonhaittojen vaivaamilla alueilla, joilla metsillä on yleishyödyllinen suojaava ja ekologinen tehtävä, eikä metsänviljelystä saatavilla tuloilla yksin voida taata tämän aseman säilymistä tai - palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maatalouskäytäntöjen avulla myönnetään korvausta yksityisille henkilöille tai näiden yhdistyksille kyseisten metsien säilyttämiseen liittyvän yleisen edun perusteella edellyttäen, että kestävä metsänhoito on varmistettu. 2. Korvausmäärä vahvistetaan liitteessä olevien vähimmäis- ja enimmäismäärien rajoissa. Enimmäismäärän ylittäviä korvauksia voidaan myöntää sillä edellytyksellä, että kaikki kyseisellä alueella myönnetyt korvaukset keskimääräisesti noudattavat tätä enimmäismäärää. 9 LUKU MAASEUTUALUEIDEN SOPEUTTAMISEN JA KEHITTÄMISEN EDISTÄMINEN 31 artikla Tukea myönnetään sellaisiin maataloustoimintaan ja sen uudistamiseen sekä maaseutuyrittäjyyteen liittyviin toimenpiteisiin, jotka eivät kuulu minkään muun tässä osastossa tarkoitetun toimenpiteen soveltamisalaan. Nämä toimenpiteet koskevat - maanparannusta, uusjakoa - lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perustamista - laatutuotteiden kaupanpitoa - elinolosuhteiden parantamista - kylien kunnostamista ja kehittämistä sekä maaseutuperinnön suojelemista ja säilyttämistä - toimintojen monipuolistamista tuottamalla sivuelinkeinoja tai vaihtoehtoisia tulonlähteitä - maatalouden vesivarojen hoitoa - maaseudun perusrakenteiden kehittämistä ja parantamista - matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamista - ympäristön säilyttämistä ja maaseudun hoitoa - luonnononnettomuuksien lamauttamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamista ja asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönottoa - uusia rahoitusjärjestelyjä. 10 LUKU TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT 32 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston täytäntöönpanosta annetaan asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää - maatiloilla tehtäviä investointeja koskevat tukiedellytykset (4-7 artikla) - tilan taloudellisen elinkelpoisuuden parantamisaika ja -edellytykset sekä luovutetun maan käyttöedellytykset varhaiseläketapauksissa (11 artiklan 2 kohta) - luonnonhaittakorvausten myöntämis- ja laskentaperusteet (14 ja 15 artikla) - maatalouden ympäristösitoumusten edellytykset (21 ja 22 artikla) - maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä parantavien investointien valintaperusteet (25 artiklan 2 kohta) - metsätaloustoimenpiteiden edellytykset (27-30 artikla). Saman menettelyn mukaan komissio voi poiketa 26 artiklan toisesta luetelmakohdasta erityisen syrjäisillä alueilla sillä edellytyksellä, että jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen markkinoille. 3 OSASTO Pääperiaatteet. Hallintoa ja rahoitusta koskevat säännökset 1 LUKU PÄÄPERIAATTEET 1 alaosasto EMOTR:n tuki 33 artikla 1. Yhteisön tuki varhaiseläkkeisiin (10-12 artikla), epäsuotuisille alueille (13-19 artikla), maatalouden ympäristöohjelmalle (20-22 artikla) ja metsitykseen (29 artikla) rahoitetaan EMOTR:n tukiosastosta kaikkialla yhteisössä. 2. Yhteisön tuki muihin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin rahoitetaan EMOTR:n - ohjausosastosta tavoite 1 -alueilla - tukiosastosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla. 3. EMOTR rahoittaa 31 artiklan kolmannessa, kuudennessa ja kahdeksannessa luetelmakohdassa tarkoitetut toimenpiteet tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin luokitelluilla alueilla mikäli, niitä ei rahoiteta EAKR:sta. 34 artikla 1. Edellä 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta - sovelletaan tavoite 1 -alueilla asetusta (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla erityissäännöillä - sovelletaan tavoite 2 -alueilla asetusta (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla erityissäännöillä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä. 2. EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta sovelletaan asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta] erityissääntöjä ja sen mukaisesti annettuja säännöksiä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä. 2 alaosasto Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus 35 artikla 1. Maaseudun kehittämistukea myönnetään ainoastaan yhteisön lainsäädäntöä noudattaviin toimenpiteisiin. 2. Toimenpiteiden on oltava johdonmukaisia muun yhteisön politiikan ja sen mukaisesti sovellettavien toimenpiteiden kanssa. Erityisesti kaikkiin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin voidaan myöntää tukea muiden yhteisön tukijärjestelmien osana ainoastaan, jos kyseinen toimenpide täyttää tässä asetuksessa säädetyt erityisedellytykset. 3. Lisäksi on varmistettava johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden osana toteutettavien toimenpiteiden kanssa. Erityisesti on varmistettava johdonmukaisuus toisaalta maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja toisaalta yhteisten markkinajärjestelyjen osana toteutettavien toimenpiteiden sekä maatalouden laatu- ja terveystoimenpiteiden välillä, samoin kuin erilaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden välillä. Tästä syystä tämän asetuksen mukaisesti ei myönnetä tukea - yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin - tutkimushankkeita, maataloustuotteiden myynninedistämistä tai eläintautien hävittämistä tukeviin toimenpiteisiin. 4. Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun yhteisön tuen myöntämiseen liittyvistä täydentävistä tai tiukemmista edellytyksistä, joiden on oltava johdonmukaisia tässä asetuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa. 36 artikla 1. Saman toimenpiteen osalta ei voida maksaa samanaikaisesti tukea tämän asetuksen ja jonkin muun yhteisön tukijärjestelmän mukaisesti. 2. Tämän asetuksen mukaista tukea voidaan yhden toimenpiteen osalta yhdistellä ainoastaan, jos toimenpiteet ovat toistensa kanssa johdonmukaisia ja yhteensopivia. Tuen tasoa on tarvittaessa mukautettava. 37 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi tämän luvun säännösten mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden toimittamiin maaseudun kehittämissuunnitelmiin on sisällyttävä arvio suunniteltujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteensopivuudesta ja johdonmukaisuudesta sekä maininta yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. 3. Tukitoimenpiteitä on tarvittaessa tarkistettava myöhemmin yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi. 2 LUKU OHJELMAPERUSTEISUUS 38 artikla 1. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa tavoite 1 -alueiden asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] mukaista ohjelmamenettelyä. 2. Muut kuin 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa tavoite 2 -alueiden asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] mukaista ohjelmamenettelyä. 3. Muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta ohjelmatyössä noudatetaan 39-42 artiklan säännöksiä. 39 artikla 1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi katsotulla maantieteellisellä tasolla. Niiden laatimisesta vastaavat jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja jäsenvaltio toimittaa ne komissiolle neuvoteltuaan toimivaltaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa tarkoituksenmukaisella alueellisella tasolla. 2. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet on mahdollisuuksien mukaan yhdennettä väyhteen suunnitelmaan. Jos tarvitaan useampia suunnitelmia, on mainittava suunnitelmiin kuuluvien toimenpiteiden väliset yhteydet ja varmistettava niiden välinen yhteensopivuus ja johdonmukaisuus. 40 artikla Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen. 41 artikla 1. Maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava - nykytilanteen määrällinen kuvaus, josta käyvät ilmi kehityserot, -kuilut ja -mahdollisuudet, edellisellä ohjelmakaudella käytetyt rahoitusvarat ja toimien päätulokset käytettävissä olevan arvion perusteella - ehdotetun toimintasuunnitelman kuvaus, sen määrälliset tavoitteet ja maaseudun kehittämiseen valitut toimintalinjat sekä maantieteellinen kohdealue - ennakkoarvio, josta käy ilmi toivottu taloudellinen, ympäristöllinen ja sosiaalinen vaikutus, työllisyysvaikutus mukaan lukien - alustava kokonaisrahoitustaulukko, jossa on varatut kansalliset ja yhteisön varat kunkin suunnitelmassa vahvistetun maaseudun kehittämisen toimintalinjan osalta - suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi suunniteltujen toimenpiteiden kuvaus ja erityisesti tukijärjestelyt, mukaan lukien kilpailusääntöjen arvioimiseksi tarvittavat näkökohdat, - tarvittaessa tiedot tutkimusten, esittelyhankkeiden, koulutuksen tai teknisen avun toimien tarpeesta kyseisten toimenpiteiden valmistelussa, toteuttamisessa tai hyväksymisessä - maininta vastaavista toimivaltaisista viranomaisista ja elimistä - ohjeet, joilla varmistetaan tehokas ja moitteeton täytäntöönpano, mukaan lukien seuranta ja arviointi määrällisten indikaattoreiden määritelmineen, järjestelyt tarkastuksia ja seuraamuksia varten sekä riittävät julkistamistoimet - tarkoituksenmukaisen tason toimivaltaisten viranomaisten ja elinten sekä talous- ja yhteiskuntaelämän kumppanien osallistumisesta käytyjen neuvottelujen tulokset ja sitä koskevat toimet. 2. Jäsenvaltioiden on suunnitelmissaan - laadittava maatalouden ympäristötoimenpiteitä kaikilla alueillaan niiden erityistarpeiden mukaan - varmistettava tarvittava tasapaino erilaisten tukitoimenpiteiden välillä. 42 artikla 1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta. 2. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne tämän asetuksen mukaisia. Se hyväksyy suunnitelmien pohjalta maaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on jätetty sille. 3 LUKU LISÄTOIMENPITEET JA YHTEISÖALOITE 43 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 20 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi saman asetuksen 51 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laajentaa EMOTR:n ohjausosaston tuen soveltamisalaa tämän asetuksen 33 artiklan 2 kohdan säännösten ulkopuolelle maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen täytäntöönpanoa varten. 2. Komission aloitteesta EMOTR:n tukiosastosta voidaan rahoittaa maaseudun kehittämistä koskeviin ohjelmiin liittyviä tutkimuksia. 4 LUKU RAHOITUSSÄÄNNÖKSET 44 artikla 1. EMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta yhteisön tuesta esitetään rahoitussuunnitelmat ja kirjanpito vuosittain. Rahoitussuunnitelman laatiminen on osa maaseudun kehittämisen ohjelmatyötä (38 artiklan 3 kohta) ja tavoitetta 2 koskevaa ohjelmamenettelyä. 2. Komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain puolueettomia perusteita noudattaen ottaen huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojen luomisen ja maisemanhoidon edellyttämät ponnistukset. 3. Alkuperäistä varainjakoa mukautetaan tosiasiallisten menojen mukaan jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja käytettävissä olevat varat sekä yleensä noudattaen tavoitteen 2 kohdealueisiin kuuluvia maaseutualueita koskevia tuen määriä. 45 artikla 1. Asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 30 artiklassa, 31 artiklassa, 1 kohdan 5 alakohtaa lukuun ottamatta, 33 artiklassa, 37 artiklassa ja 38 artiklassa säädettyjä rahoitussäännöksiä ei sovelleta tavoitteen 2 mukaisiin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin. Komissio toteuttaa tarvittavat toimet näiden toimenpiteiden tehokkaan ja johdonmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi, jotta ne vastaavat vähintään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa säännöksissä säädettyjä vaatimuksia mukaan lukien yhden hallintoviranomaisen periaate. 2. Yhteisö osallistuu maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön (38 artiklan 3 kohta) kuuluvien toimenpiteiden rahoitukseen asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 ja 29 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti. Yhteisön rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista ja yleensä vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista muilla kuin tavoitteisiin 1 ja 2 kuuluvilla alueilla; mainituilla alueilla sovelletaan asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii ja iii alakohdassa sekä b alakohdan ii ja iii alakohdassa säädettyjä määriä. Tämän asetuksen 20, 21 ja 22 artiklan täytäntöönpanoa koskevan ohjelmatyön osana voidaan säätää, että poikkeustapauksissa osarahoitus voi olla enintään 10 prosenttia suurempi kuin ensimmäisessä alakohdassa vahvistetut enimmäismäärät ympäristövaikutukseltaan erityisen hyödyllisten erityistoimenpiteiden osalta. Tällaisiin maksuihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 31 artiklan 1 kohdan 5 alakohtaa. 3. EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman täytäntöönpanoon tarkoitettuina ennakkoina ja aiheutuneita menoja vastaavina maksuina. 5 LUKU SEURANTA JA ARVIOINTI 46 artikla 1. Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että maaseudun kehittämisen ohjelmatyön (38 artiklan 3 kohta) täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti. 2. Seuranta toteutetaan yhdessä sovittuja menettelyjä noudattaen. Seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä fyysisiä ja taloudellisia indikaattoreita. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain kertomukset edistymisestä. 3. Tarvittaessa perustetaan seurantakomiteoita. 47 artikla Maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön (38 artiklan 3 kohta) kuuluvien toimenpiteiden arviointi tehdään asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 39-42 artiklassa säädettyjen periaatteiden perusteella. 6 LUKU TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT 48 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää - maaseudun kehittämissuunnitelmien esittämistä (39-42 artikla) - maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen tarkistamista - rahoitussuunnitelmaa erityisesti talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamisen varmistamiseksi (44 artikla), rahoitukseen osallistumista (45 artiklan 2 kohta) - seurantaa ja arviointia (46 ja 47 artikla). 4 OSASTO Valtiontuet 49 artikla 1. Jollei tässä osastossa muuta säädetä, perustamissopimuksen 92-94 artiklaa sovelletaan jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten myöntämiin tukiin. Perustamissopimuksen 92-94 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta perustamissopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa ja tämän asetuksen säännösten mukaista yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kansallisiin rahoitusosuuksiin. 2. Viljelijöille epäsuotuisilla alueilla annettavat valtiontuet, jotka eivät täytä 13-19 artiklassa säädettyjä edellytyksiä tai ylittävät 15 artiklan mukaisesti määritetyt määrät, ovat kiellettyjä. 3. Viljelijöiden maatalouden ympäristösitoumuksiin annettavat valtiontuet, jotka eivät täytä 20-22 artiklassa säädettyjä edellytyksiä, ovat kiellettyjä. Edellä 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetut enimmäismäärät ylittäviä lisätukia voidaan kuitenkin myöntää saman artiklan 1 kohdan mukaan perustelluissa tapauksissa. 50 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhteisön tukea saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen tarkoitetut ja perustamissopimuksen 42 artiklan mukaiset valtiontuet, ja komissio hyväksyy ne tämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 38 artiklassa tarkoitettua ohjelmatyötä. Näin ilmoitettuihin tukiin ei sovelleta perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan ensimmäistä virkettä. 5 OSASTO Siirtymä- ja loppusäännökset 51 artikla 1. Mikäli voimassa olevasta järjestelmästä siirtymisen helpottamiseksi tässä asetuksessa vahvistettuun järjestelmään tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, komissio toteuttaa ne asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 2. Tällaisia toimenpiteitä toteutetaan erityisesti 1 päivän tammikuuta 2000 jälkeen päättyvien tai ajallisesti rajoittamattomien komission hyväksymien yhteisön nykyisten tukitoimien yhdentämiseksi tässä asetuksessa säädettyyn maaseudun kehittämistukeen. 52 artikla 1. Korvataan humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/71 (14) 17 artikla seuraavasti: "17 artikla 1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevia asetuksia sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinoihin siitä päivästä lähtien, jona tässä asetuksessa säädettyjä järjestelyjä aletaan soveltaa. 2. Yhteisö osarahoittaa 8 artiklassa tarkoitettua tukea. 3. Jäsenvaltioiden on maksettava 12 artiklassa tarkoitettu tuki tuottajille 16 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana sinä markkinointivuonna, jonka osalta tukea sovelletaan. 4. Komissio antaa säännöt tämän artiklan soveltamisesta 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen." 2. Korvataan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93 (15) 6 artikla seuraavasti: "6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä hyväksytyille tuottajajärjestöille näiden hyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana tukia edistääkseen näiden perustamista ja helpottaakseen näiden hallinnollista toimintaa. 2. Tällaisen tuen määrä - on ensimmäisenä vuonna viisi prosenttia, toisena vuonna viisi prosenttia, kolmantena vuonna neljä prosenttia, neljäntenä vuonna kolme prosenttia ja viidentenä vuonna kaksi prosenttia tuottajajärjestön välityksellä kaupan pidetyn tuotannon arvosta - ei saa ylittää kyseisen järjestön perustamisesta tai hallinnollisesta toiminnasta aiheutuneita tosiasiallisia kustannuksia - maksetaan vuotuisina erinä enintään seitsemän vuoden ajan hyväksymispäivästä. Kunkin vuoden tuotannon arvon laskennassa perusteena käytetään - tosiasiassa kaupan pidettyä vuotuista määrää - keskimääräisiä tuottajahintoja 3. Sellaisista järjestöistä, jotka jo täyttävät pitkälti tämän asetuksen edellytykset, eriytyvät tuottajajärjestöt voivat saada tämän artiklan mukaista tukea ainoastaan, jos ne muodostetaan 5 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden tehokkaamman saavuttamisen mahdollistavan yhteenliittymän johdosta. Tällaisessa tapauksessa tukea myönnetään kuitenkin ainoastaan järjestön muodostamiskustannuksiin (valmisteluihin sekä järjestön perustamisasiakirjan ja yhtiöjärjestyksen laatimiseen liittyvät menot). 4. Tässä artiklassa tarkoitettu tuki on ilmoitettava komissiolle jäsenvaltioiden kunkin varainhoitovuoden lopussa laatimassa kertomuksessa." 3. Muutetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96 (16) seuraavasti: - Korvataan 15 artiklan 6 kohta seuraavasti: "6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymisaste on erityisen alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä valtuuttaa maksamaan tuottajaorganisaatioille kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan puolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimintarahastoon. Yhteisö voi korvata jäsenvaltioille, joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 prosenttia pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- ja vihannestuotanto edustaa vähintään 15:tä prosenttia maatalouden kokonaistuotannosta, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tuen osittain kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä." - Korvataan 52 artikla seuraavasti: "52 artikla 1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen, toimintarahaston yhteisön rahoitusosuuteen, 17 artiklassa sekä 53, 54 ja 55 artiklassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden ja 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen jäsenvaltioiden asiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o . . . ./. .[maatalouden rahoittamisesta] 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. 2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 alakohdan toisen alakohdan mukaisesti myöntämiin tukiin liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o . . . ./. . [maatalouden rahoittamisesta] 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. Yhteisö antaa tukeen osarahoitusta. 3. Komissio antaa säännöt tämän artiklan 2 kohdan soveltamisesta 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 4. VI osaston säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 4045/89 (1) soveltamista. (1) Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus, EYVL L 388, 30.12.1989, s. 17. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3235/94, EYVL L 338, 28.12.1994, s. 16." 53 artikla 1. Kumotaan seuraavat asetukset: - asetus (ETY) N:o 4256/88 - asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97, (EY) N:o 952/97 ja (ETY) N:o 867/90 - asetukset (ETY) N:o 2078/92, (ETY) N:o 2079/92 ja (ETY) N:o 2080/92 - asetus (ETY) N:o 1610/89. 2. Poistetaan seuraavat säännökset: - asetuksen (ETY) N:o 3763/91 (17) 21 artikla - asetuksen (ETY) N:o 1600/92 (18) 32 artikla - asetuksen (ETY) N:o 1601/92 (19) 27 artikla - asetuksen (ETY) N:o 2019/93 (20) 13 artikla. 3. Edellä 1 ja 2 alakohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan toimiin, jotka komissio on hyväksynyt niiden mukaisesti ennen 1 päivää tammikuuta 2000. 4. Neuvoston ja komission epäsuotuisten alueiden luetteloista tai niiden muuttamisesta asetuksen (EY) N:o 950/97 21 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti antamat direktiivit ovat edelleen voimassa, jollei niitä muuteta uudelleen ohjelmien yhteydessä. 54 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta . . . (1) EYVL L 185, 15.7.1988, s. 9. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3193/94, EYVL L 337, 24.12.1994, s. 11. (2) EYVL L 374, 31.12.1988, s. 25. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2085/93, EYVL L 193, 31.7.1993, s. 44. (3) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2272/95, EYVL L 288, 1.12.1995, s. 35. Asetus on oikaistu komission asetuksella (EY) N:o 1962/96, EYVL L 259, 12.10.1996, s. 7. (4) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 91. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2773/95, EYVL L 288, 1.12.1995, s. 37. (5) EYVL L 215, 30.7.1992, s. 96. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 231/96, EYVL L 30, 8.2.1996, s. 33. (6) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 1. (7) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 22. (8) EYVL L 165, 15.6.1989, s. 3. (9) EYVL L 91, 6.4.1990, s. 7. (10) EYVL L 142, 2.6.1997, s. 30. (11) Tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3. (12) Elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10. (13) EYVL L 217, 31.7.1992, s. 3. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 308/97 (EYVL L 51, 21.2.1997, s. 11). (14) EYVL L 175, 4.8.1971, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1554/97, EYVL L 208, 2.8.1997, s. 1. (15) EYVL L 47, 25.2.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 3290/94, EYVL L 349, 31.12.1994, s. 105. (16) EYVL L 296, 21.11.1996, s. 46. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2520/97, EYVL L 346, 17.12.1997, s. 41. (17) Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi 16 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus, EYVL L 356, 24.12.1991, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2598/95, EYVL L 267, 9.11.1995, s. 1. (18) Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus, EYVL L 173, 27.6.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2348/96, EYVL L 320, 11.12.1996, s. 1. (19) Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Kanariansaarten hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus, EYVL L 173, 27.6.1992, s. 13. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2348/96, EYVL L 320, 11.12.1996, s. 1. (20) Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Aigeianmeren pienten saarten hyväksi 19 päivänä heinäkuuta 1993 annettu neuvoston asetus, EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2417/95, EYVL L 248, 14.10.1995, s. 39. LIITE >TAULUKON PAIKKA>