EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 21.12.1998 
KOM(1998)795 1opull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
EUROOPASSA KÄYTETTÄVÄT YHTEENTOIMIVAT 
SÄHKÖISET MAKSUNKERUUJÄRJESTELMÄT 

TIIVISTELMÄ 
1. Sähköiset maksunkeruujärjestelmät antavat mahdollisuuden periä tieliikenteen 
ajoneuvoista tiemaksuja erittäin joustavalla tavalla. Niiden avulla 
tieliikenneinfrastruktuurin käytöstä voidaan veloittaa eriytetysti, millä tehostetaan 
liikennettä ja katetaan liikenteestä ja/tai sen hallinnasta aiheutuvia kustannuksia. On 
kuitenkin tärkeää, että jäsenvaltioiden järjestelmät ovat yhteentoimivia, jotta 
Euroopassa ei luotaisi uusia esteitä liikenteen kululle. Tämä tavoite on EY:n 
perustamissopimuksen yhtenäismarkkinoita koskevien määräysten mukainen. 
2. Järjestelmien yhteentoimivuudella on varmistettava, että käyttäjien ei tarvitse vaihtaa 
ajoneuvossaan olevia laitteita tai alkaa maksaa tiemaksuja manuaalisesti siirtyessään 
jollekin toiselle alueelle, jolla tiemaksut kerätään sähköisesti. Toistaiseksi näiden 
järjestelmien käyttöönotto vaihtelee Euroopassa hyvin paljon maasta toiseen, minkä 
vuoksi neuvosto1 on kehottanut laatimaan strategian, jonka avulla sähköisiä 
maksunkeruujärjestelmiä voidaan yhtenäistää siinä määrin, että niiden 
yhteentoimivuus saadaan Euroopan unionissa riittävän korkealle tasolle. 
3. Yhlenäistämisvaiheessa sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuus voi 
olla eri maissa eri tasolla. Menetelmät, joilla taso on saavutettu, sekä niistä aiheutuneet 
kustannukset voivat myös poiketa toisistaan. Pitkän aikavälin tavoitteena on kuitenkin, 
että kaikki Euroopan sähköiset maksunkeruujärjestelmät antavat mahdollisuuden 
käyttää ajoneuvoissa yhteentoimivia laitteita siirryttäessä yhdestä järjestelmästä 
toiseen. 
4. Monet ovat myös sitä mieltä, että sähköisen maksunkeruun käyttö tiemaksujen 
perintään tai tieinfrastruktuurin käytön valvontaan voi auttaa ratkaisemaan kaupunkien 
kaltaisten taajamien pahenevat liikenneruuhkat Euroopassa. Sen vuoksi kaupunkien 
sisäiseen ja niiden väliseen liikenteeseen tarkoitettujen sovellusten yhteensopivuus on 
tarpeellista ottaa huomioon, kun sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä kehitetään ja 
otetaan käyttöön. Tästä syystä kaupunkijärjestelmistä vastaavien on tehtävä tiivistä 
yhteistyötä niiden tahojen kanssa, jotka vastaavat Euroopan laajuisen 
yhteentoimivuuden aikaansaamisesta. 
5. Tässä tiedonannossa käsitellään kysymyksiä, jotka on ratkaistava, kun Euroopassa 
luodaan edellytyksiä sellaisten yhteentoimivien sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
oikea-aikaiselle käyttöönotolle, joiden avulla voidaan tukea nykyisen ja tulevan 
tiemaksupolitiikan toteuttamista ja samalla sallia kansalliset ja alueelliset muunnelmat. 
Tiedonannossa ehdotetaan parhaita menettelytapoja edellä mainittujen kysymysten 
ratkaisemiseksi. Näitä menettelytapoja on tarkoitus noudattaa erityisesti niiden 
ehdotusten toteutuksessa, jotka komissio on esittänyt valkoisessa kirjassaan 
Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä1. Kyseisessä asiakirjassa 
käsitellään etäisyydestä riippuvia inrrastruktuurimaksuja, jotka eriytetään ajoneuvon 
ominaisuuksien ja maantieteellisten ominaispiirteiden mukaan. 
Maantieliikenteen telematiikan käyttöönottosta ja erityisesti sähköisestä maksujen keruusta 17. kesäkuuta 
1997 annettu neuvoston päätöslauselma 97/C 194/03 (EYVL C 194, 25.6.1997). 
Komission valkoinen kirja KOM(98) 466 lopullinen, 22.07.1998, Oikeudenmukainen maksu 
infrastruktuurin käytöstä: vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun 
Euroopan unionissa. 
a) Ensimmäinen tärkeä kysymys on tekninen yhteentoimivuus. Nykyisissä 
moottoriteillä käytettävissä sähköisissä maksunkeruujärjestelmissä 
hyödynnetään tienvarteen asennettujen laitteiden ja ajoneuvon välisiä 
kohdennettuja lähi viestintäyhteyksiä (Dedicated Short Range Communication, 
DSRC). DSRC-tekniikka on jo osoittautunut toteuttamiskelpoiseksi, ja 
eurooppalaisista esistandardeista on jo sovittu. Nämä esistandardit eivät 
kuitenkaan aina ole nykyisten järjestelmien kanssa yhteensopivia. 
Vaihtoehtona harkitaan järjestelmää, jossa käytetään 
satelliittipaikannustekniikkaa (GNSS3) ja matkaviestintätekniikkaa (GSM). 
Satelliittipaikannuksen ja matkaviestinnän perustekniikat on kokeiltu 
perusteellisesti erikseen, mutta niiden yhdistelmään perustuvia 
maksunkeruusovelluksia ei ole kehitetty kovinkaan pitkälle. Tekniikan valinta 
riippuu viime kädessä käytännön vaatimuksista, aikataulusta ja teknisestä 
kehitysasteesta. 
Ensimmäinen tehtävä olisi sopia, mitä yhteisiä vähimmäistoimintoja 
järjestelmissä olisi oltava, jotta kuljettajat voisivat käyttää ajoneuvoissaan olevia 
maksulaitteita kaikkien järjestelmään kuuluvien toiminnanharjoittajien 
verkoissa. Lisäksi olisi tutkittava, millaiset mahdollisuudet on kehittää laitteita, 
joissa voidaan käyttää molempia tekniikoita. 
b) Toinen tärkeä kysymys on sopimusperusteinen yhteentoimivuus. Laitteiden 
teknistä yhteentoimivuutta on täydennettävä toiminnanharjoittajien tai niiden ja 
sellaisten organisaatioiden välisillä sopimuksilla, jotka voivat tarjota muita 
maksutapoja. Kaikkia tähän liittyviä kysymyksiä pohditaan parhaillaan EU:n 
tukemissa hankkeissa kehitettäessä kaikkien osapuolten välisen aiesopimuksen 
periaatteita. 
c) Käyttäjät, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet: Erityisen tärkeä kysymys on, 
miten järjestelmissä otetaan huomioon käyttäjät, joiden ajoneuvoissa ci ole 
tarvittavia elektronisia maksulaitteita. Syrjinnän välttämiseksi sähköiset 
maksunkeruujärjestelmät on suunniteltava siten, että muiden järjestelmien 
käyttäjät eivät joudu turvautumaan hankaliin ja aikaa vieviin vaihtoehtoisiin 
maksutapoihin tai maksamaan muita korkeampia tiemaksuja. Jäsenvaltiot, jotka 
ottavat käyttöön sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä, voivat nämä vaatimukset 
huomioon ottaen päättää, mikä on niiden olosuhteisiin parhaiten sopiva tapa 
ottaa tällaiset käyttäjät huomioon. 
3 GNSS (Global Navigation Satellite System) on maailmanlaajuinen satelliittinavigointijärjestelmä. 
r\ ii 
d) Luokitus: Eri maissa käytössä olevia ajoneuvoluokituksia ei sinänsä tarvitse 
yhdenmukaistaa yhteentoimivuuden saavuttamiseksi, vaikka niiden 
yhdenmukaistaminen helpottaisikin vertailtavuutta ja auttaisi käyttäjiä 
ymmärtämään maksuperusteita. Luokitustarkoituksiin tarvitaan kuitenkin joukko 
ajoneuvojen ominaisuuksia, joista on päästävä yhteiseen sopimukseen. Tätä 
koskeva työ on jo alkanut EU:n tukemissa hankkeissa neljännen puiteohjelman 
ja Euroopan laajuisen liikenneohjelman talousarvion puitteissa. Euroopan 
standardointielimissä on myös edetty varsin pitkälle luokitteluparametrejä 
koskevan standardin laatimisessa. Jotta sähköiset maksunkeruujärjestelmät 
täyttäisivät tulevan tiemaksu- ja hinnoittelupolitiikan vaatimukset, 
ominaisuuksiin olisi sisällyttävä ajoneuvojen tavanomaisten ominaispiirteiden 
lisäksi sen ympäristöön vaikuttavia ominaisuuksia, esimerkiksi päästö- ja 
meluarvot. Koska joitakin ominaisuuksia ei voida mitata suoraan, niitä koskevat 
tiedot olisi tallennettava ajoneuvossa oleviin laitteisiin, ja yhteentoimivien 
sähköisten maksunkeruujärjestelmien olisi voitava käsitellä niitä. Jäsenvaltiot 
voivat valita, veloittavatko ne ajoneuvoista edellä mainittujen ominaisuuksien 
erilaisten yhdistelmien ja/tai tavanomaisten, mitattujen ominaisuuksien 
perusteella. 
e) Maksunperinnän valvominen: Jos tiemaksuja ei onnistuta perimään, asetetut 
tavoitteet jäävät saavuttamatta, järjestelmät menettävät uskottavuutta ja 
toiminnanharjoittajat tuloja. Sen vuoksi maksunperinnän valvonnan on oltava 
erottamaton osa kutakin maksunkeruujärjestelmää. Järjestelmän komponenttien 
tekninen integroiminen siten, että maksut voidaan periä täysin automaattisesti 
monikaistaisissa järjestelmissä, on tällä hetkellä teknisenä haasteena toimintojen 
luotettavuuden varmistamisessa. Tehokas tiedonvaihto rajojen yli ja 
maksuvelvollisuuden rikkojien asettaminen syytteeseen edellyttävät, että 
todistuskeinoista ja menettelyistä sovitaan yhteisesti. Olisi tutkittava, voidaanko 
tehokas maksunperintä varmistaa tiivistämällä maksunperinnästä vastaavien 
laitosten ja kansallisia rekisteritietokantoja ylläpitävien laitosten välisiä 
yhteyksiä ja yhteistyötä. 
f) Petokset: Kun yhteentoimivia järjestelmiä käytetään laajalla maantieteellisellä 
alueella, petosten määrä voi lisääntyä. On mahdollista, että toiminnanharjoittajat 
eivät halua tehdä järjestelmien yhteentoimivuuden edellyttämiä sopimuksia, 
ennen kuin järjestelmistä on saatu riittävän turvallisia. Käyttäjille on toisaalta 
taattava riittävä tieto- ja yksityisyyden suoja, joiden taso voi kuitenkin vaihdella 
jäsenvaltion noudattaman lähestymistavan ja perinteiden sekä yksittäisten 
käyttäjien ja käyttäjäryhmien asettamien vaatimusten mukaan. 
6. Tämän tiedonannon tavoitteena on laatia strategia ja suunnitella toimia, joilla edellä 
esitetyt kysymykset voidaan ratkaista. Pyrkimyksenä on yhtenäistää Euroopassa 
käytettäviä sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä siinä määrin, että saavutetaan 
"tarkoituksenmukainen (...) yhteentoimivuuden taso". Tason tarkoituksenmukaisuutta 
määriteltäessä on otettava huomioon monia tekijöitä, kuten EU:n ja yksittäisten 
jäsenvaltioiden poliittiset vaatimukset, toiminnanharjoittajien vaatimukset 
väärinkäytösten estämisestä, joidenkin käyttäjien toive pysyä anonyymeinä, nykyisten 
järjestelmien käyttöönoton laajuus ja niiden muuttamisesta aiheutuvat kustannukset 
sekä sopivat aikataulut. 
7. Strategiassa otetaan huomioon EU:n ja yksittäisten jäsenvaltioiden lainsäädännöt ja 
periaatteet, kuten kaikkia käyttäjiä koskeva syrjimättömyys sekä tieto- ja 
yksityisyyden suoja. Keskipitkällä aikavälillä on todennäköisintä, että kukin maa ottaa 
käyttöön omien vaatimustensa mukaisen sähköisen maksunkeruujärjestelmän, jossa on 
kuitenkin riittävästi yhteisiä toimintoja, jotta kuljettajat voivat käyttää ajoneuvossaan 
olevia laitteita vähintäänkin useassa maassa. 
8. Toteutuksen on vastattava maksunkeruujärjestelmien kehittämis- ja 
käyttöönottopolitiikkaa. Tämä merkitsee sitä, että on välittömästi ryhdyttävä toimiin 
järjestelmien ottamiseksi käyttöön tiettyihin luokkiin kuuluvista ajoneuvoista 
perittäviin maksuihin. Esimerkkinä voidaan mainita raskaat tavarankuljetusajoneuvot, 
joihin sovelletaan jo EU:n maksusäännöksiä4 ja niiden lisäksi kaukoliikenteen linja-
autot. Järjestelmien käytön aloittaminen tämän luokan ajoneuvoista on 
yhtenäismarkkinoiden kannalta kaikkein järkevintä, koska juuri tässä liikenteessä 
tarvitaan eninten yhteisiä maksuperusteita ja kansainvälisesti yhteensopivia 
järjestelmiä. Toisena etuna on, että maksunperinnän valvomiseen, yksityisyyden 
suojaan ja niihin käyttäjiin liittyvät ongelmat, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet, 
voidaan ehkä ratkaista helpommin kuin muiden ajoneuvoluokkien osalta. Etusijan 
antaminen raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen ja kaukoliikenteen linja-autojen 
maksunkeruujärjestelmille ei saa kuitenkaan luoda esteitä järjestelmien laajemmalle 
yhteentoimivuudelle. 
9. EU:n strategia, jolla pyritään sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
yhteentoimivuuteen ja joka sallii nykyisten ja tulevien järjestelmien yhtenäistämisen, 
edellyttää siis monivaiheista lähestymistapaa. Tällaista vaiheittaista lähestymistapaa 
komissio on ehdottanut edellä mainitussa valkoisessa kirjassaan myös 
liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun. 
10. Tärkeimmät toimet ensimmäisessä vaiheessa (vuodesta 1998 vuoteen 2000) 
perustuvat seuraaviin avainoletuksiin: 
i. etusija annetaan sellaisten sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
yhteentoimivuudelle, jotka on suunniteltu Euroopan laajuisessa tieverkossa käytettäviä 
raskaita tavarankuljetusajoneuvoja ja kaukoliikenteen linja-autoja varten. Tämä 
edellyttää keinoja EU:n laajuista tiemaksupolitiikkaa koskevien päätösten 
toimeenpanemiseksi. Komission valkoinen kirja ehdotti kaupallisia 
toiminnanharjoittajia koskevaa, suurempaa kustannusperusteista maksujen perintää, 
jossa maksut eriytettäisiin ajan, ajoneuvon ominaisuuksien, reitin jne mukaan ja joka 
toteutettaisiin vuoteen 2004 mennessä. 
ii. kaupunkien sisäiseen ja niiden väliseen liikenteeseen tarkoitettujen sovellusten 
yhteensopivuudelle on myös annettava etusija sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
kehittämisessä ja toteutuksessa. 
iii. tarvitaan avoin järjestelmäarkkitehtuuri, joka kykenee vastaamaan EU:n tai 
kansallisilla tasoilla kehitettyjen politiikkojen vaatimuksiin, voi integroida toimintaan 
tai tekniikkaan liittyvät tulevat kehitysaskeleet, ja sallii kaupallisen hyödyntämisen. 
Tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen 
infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa 25. lokakuuta 
1993 annettu neuvoston direktiivi 93/89/EY (EYVL L 279/32, 12.11.1993). 
t 
Tällainen arkkitehtuuri vaatisi harkitsemaan kahden tai usean toimintatavan 
laitteistoja, jotka sallisivat DSRC-tekniikan lisäksi myös GNSS-perusteisten 
järjestelmien tai tarpeen mukaan muun tekniikan käytön politiikan tai toiminnan 
tarpeiden mukaan. Arkkitehtuurin tulisi myös sallia sähköiseen maksunkeruuseen 
perustuvien tekniikoiden mahdollisen käytön liikenteen hallintaan ja lisäarvoa 
tuottaviin palveluihin. 
Näiden tavoitteiden saavuttaminen vaatii komission, jäsenvaltioiden, paikallisten ja 
alueellisten viranomaisten, yksityisten toimilupien haltijoiden ja standardointielinten 
toimenpiteitä. 
Nämä toimenpiteet olisivat seuraavat: 
a) On määriteltävä EU:n tasolla yhteiset vähimmäistoiminnot, jotka heijastavat 
politiikkaan ja toimintaan liittyviä vaatimuksia, ja sovittava niistä (ts. 
peruspiirteet, jotka ovat tarpeellisia yhteentoimivuuden saavuttamiseksi, esim. 
kyky erottaa erilaisia ajoneuvotyyppejä, menetelmät ja järjestelyt maksujen 
keräämiseksi yms.). Tämä tulee perustumaan erityisesti työhön niiden 
tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen neljänteen puiteohjelmaan kuuluvien 
EU:n tukemien hankkeiden yhteydessä, joita toteutetaan tieliikenteen 
telemaattisten sovellusten ja Euroopan laajuisten verkkojen liikenneohjelman 
alalla. Lisätoimia voidaan toteuttaa viidennen puiteohjelman yhteydessä. 
b) Näiden yhteisten toimintojen mahdollistamiseksi, CENin (Comité Européen de 
Normalisation) olisi komissiolta saamansa valtuutuksen 270 perusteella 
saatettava päätökseen sähköisiin maksunkeruujärjestelmiin liittyvä työnsä, joka 
käsittää DSRC:hen ja tarpeen mukaan muihin osa-alueisiin liittyvien standardien 
kehittämisen, tarkistuksen ja hyväksymisen. Näiden standardien tulisi 
mahdollistaa monikaistainen toiminta ja samaa tekniikkaa hyödyntävien 
liikenteen hallintaan liittyvien ja muiden lisäarvoa tuottavien palvelujen 
käyttöönotto 
c) Komissio aikoo tukea kaikkia kiinnostuneita osapuolia sopimusperusteisen 
yhteentoimivuuden saavuttamisessa edistämällä niiden välisen aiesopimuksen 
allekirjoittamista perustuen EU:n puitesopimukseen. 
d) Komissio aikoo tutkia keinoja, joilla voidaan helpottaa maksunperinnän 
valvomista rajojen yli ja ratkaista asianmukaisesti tieto- ja yksityisyyden suojaan 
liittyvät kysymykset. 
e) Komissio tulee olemaan yhteistyössä tiemaksujen käyttöönottoa harkitsevien 
kaupunkien ja alueellisten viranomaisten ylikansallisten ryhmien kanssa 
tarjotakseen koordinoitua lähestysmistapaa paikallisten järjestelmien välille sekä 
niiden ja kaupunkien välisten järjestelmien välille. 
11. Komissio aikoo tehdä ensimmäisen vaiheen aikana saatujen tulosten ja politiikan 
jatkuvan kehittymisen perusteella myöhempien vaiheiden jatkotoimia koskevat 
ehdotukset. Tavoitteena on saavuttaa yhtenäistämisstrategia sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuudelle, kuten neuvosto on vaatinut. Jos 
sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuutta ei saavuteta, se aiheuttaisi 
haittoja Euroopan unionin kansalaisille, erityisesti pitkän matkan kuljettajille, jotka 
kohtaisivat eri jäsenvaltioiden välillä keinotekoisia rajoja, jotka pakottaisivat heidät 
käyttämään erilaisia kortteja tai ajoneuvoihin liittyviä laitteita tai pysähtymään ja 
maksamaan käteisellä maksunkeruupisteissä. Euroopan teollisuus menettäisi erilaisten 
järjestelmien yleistymisen myötä kilpailuedun maailmanmarkkinoilla ja tästä johtuvat 
suuruuden edut. Tieliikenteen harjoittajat kärsisivät myös kohonneiden 
laitekustannusten ja valinnanvapauden vähenemisen myötä. 
12. Komissio suosittaa, että kansalliset ja paikalliset viranomaiset sekä yksityiset 
toimilupien haltijat tekevät sillä välin sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä koskevat 
päätöksensä tämän tiedonannon perusteella. 
Komissio pyytää siksi neuvostoa ja parlamenttia hyväksymään tämän Euroopassa 
käytettävien sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhtenäistämisstrategian ensim-mäisen 
vaiheen ja olettamukset, joihin se perustuu. 
SISÄLLYSLUETTELO 
1. JOHDANTO 1 
2. JÄRJESTELMIEN KEHITTYMINEN..... III 
3. YHTEENTOIMIVUUDEN HAASTE V 
3.1 Yleisiä seikkoja v 
3.2 Yhteisten vähimmäistoimintojen määrittely viii 
3.3 Moottoriteillä käytettävien maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuus 
kaupunkiliikenteeseen tarkoitettujen sovellusten ja muiden paikallisten 
maksunkeruujärjestelmien kanssa ix 
4. RATKAISTAVAT KYSYMYKSET X 
4.1 Käyttäjät, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet x 
4.2 Luokituskysymykset..... xii 
4.3 Maksunperinnän valvomiseen liittyvät kysymykset xiii 
4.4 Tietosuojaan ja järjestelmien turvallisuuteen liittyvät kysymykset xiv 
4.5 Yksityisyyden suojaan liittyvät kysymykset xv 
5. EDELLYTYKSET JÄRJESTELMIEN YHTENÄISTÄMISELLE XVII 
6. PÄÄTELMÄT XVIII 
A *n< 
1. JOHDANTO 
13. Monet tieliikenneviranomaiset pyrkivät nykyään kattamaan teiden rakentamisesta, 
käytöstä ja kunnossapidosta aiheutuvat kustannukset tiemaksujen ja muiden 
käyttömaksujen avulla. Myös monet valtion ja kaupunkien viranomaiset harkitsevat 
jonkinlaisia tiemaksuja, joiden avulla voitaisiin hallita liikenteen kysyntää ja vähentää 
sen haittoja eli ruuhkia, onnettomuuksia ja saastumista, mikä tekisi tieliikenteestä 
nykyistä turvallisempaa ja tehokkaampaa. 
14. Tämän kehityksen ja tieliikenteen huomattavan kasvun vuoksi on alettu harkita 
sellaisia maksunkeruujärjestelmiä, joilla tiemaksut voitaisiin periä automaattisesti ja 
jotka eivät edellyttäisi kuljettajilta muita kuin tavanomaisia ajamiseen liittyviä toimia. 
Järjestelmien avulla tiemaksut olisi voitava kirjata ajoneuvojen ajaessa tavanomaisella 
maantienopeudella estämättä kuitenkaan liikenteen kulkua kaistojen erottamisella. 
15. Eräissä maissa, joissa moottoritiemaksujen keruulla on pitkät perinteet, sähköiset 
maksunkeruujärjestelmät on jo otettu käyttöön tiemaksuasemilla suoraan maksettavien 
maksujen ohella. Tämän taustalla on ollut autoilijoiden toiveet palvelun 
nopeuttamisesta ja tehostamisesta sekä toiminnanharjoittajien pyrkimykset 
kannattavuuden lisäämiseen. Kun sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä otetaan nykyään 
yhä laajemmin käyttöön alueilla, joilla ei ole ennen kerätty tiemaksuja lainkaan tai 
joilla on käytetty manuaalisia maksunkeruujärjestelmiä, yhteentoimivuuden tarve käy 
yhä pakottavammaksi. 
16. Käyttäjien kannalta yhteentoimivuus merkitsee sitä, että he voivat matkustaa koko 
unionin alueella tarvitsematta mukautua menetelmiin, jotka poikkeavat kotimaassa 
käytössä olevista menetelmistä, ja tarvitsematta käyttää lisälaitteita siirtyessään 
yhdeltä maksunkeruualueelta toiselle. Yhteentoimivuus on tärkeä tekijä, joka palvelee 
yhtenäismarkkinoita ja edistää kestävän liikennepolitiikan tavoitteita, teollisuuden 
yhtenäismarkkinoiden luomista ja tietoyhteiskunnan kehittymistä. Tämä oikeuttaa 
toiminnan EU:n tasolla yhteentoimivuuden saavuttamiseksi sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien välillä. 
17. Vuonna 1993, kun raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen verotusta ja niistä perittäviä 
maksuja yhdenmukaistettiin ensimmäisen kerran yhteisön laajuisesti5, neuvosto 
kehotti niitä jäsenvaltioita, jotka aikoivat ottaa käyttöön sähköisiä 
maksunkeruujärjestelmiä, ottamaan huomioon, että järjestelmien olisi oltava 
yhteentoimivia. Tähän vaatimukseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi perustettiin 
CARDME6, jolla edistetään yhteisymmärryksen kehittymistä sellaisista keskipitkän ja 
pitkän aikavälin strategioista, joiden tavoitteena on sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien yhtenäistäminen täydellisen yhteentoimivuuden 
saavuttamiseksi Euroopassa. 
Tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen 
infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa 25. lokakuuta 
1993 annettu neuvoston direktiivi 93/89/EY (EYVL L 279/32, 12.11.1993). 
Euroopan kysynnänhallintatutkimukseen liittyvä yhteinen toiminta (Concerted Action for Research on 
Demand Management in Europe). 
18. Ottaen huomioon pahenevat liikenneruuhkat, ympäristön pilaantumisen ja 
liikenneonnettomuuksien lisääntymisen komissio antoi vuonna 1995 vihreän kirjan 
oikeudenmukaisesta ja tehokkaasta liikenteen hinnoittelusta7. Vihreässä kirjassaan 
komissio katsoo, että yksittäisen matkan hinnan olisi vastattava aikaisempaa paremmin 
matkan todellisia kustannuksia. Koska kustannukset vaihtelevat ajan, paikan ja 
liikennemuodon mukaan, hinnoittelun eriyttämistä ja avoimuutta on tarpeellista lisätä, 
mikä voidaan toteuttaa ainoastaan sähköisillä maksunkeruujärjestelmillä. Vihreän 
kirjan mukaan on varottava ottamasta käyttöön järjestelmiä, jotka eivät ole 
yhteentoimiva, ja laadittava koko Eurooppaa koskevat säännöt, joilla varmistetaan 
järjestelmien yhteentoimivuus. Komissio on vastikään esittänyt asiasta konkreettisia 
ehdotuksia liikenneinfrastruktuurin hinnoittelua koskevassa valkoisessa kirjassaan. 
Tavoitteena on, että infrastruktuurin hinnoittelussa noudatetaan kunkin 
liikennemuodon osalta johdonmukaisia periaatteita. Valkoisessa kirjassa käsitellään 
myös sähköistä maksunkeruuta. Siinä ehdotetaan aikataulua sähköisen maksunkeruun 
käyttöönotolle ja katsotaan, että järjestelmien käyttöönotto olisi ensi sijassa aloitettava 
raskaista tavarankuljetusajoneuvoista. Tavoitteena on eriytetty hinnoittelujärjestelmä, 
joka perustuu kuljetun matkan pituuteen. 
19. Viime vuonna komissio antoi neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon 
yhteisön strategiasta ja periaatteista tieliikenteen telematiikan hyödyntämiseksi 
Euroopassa8. Alustavia toimia koskevissa ehdotuksissaan komissio katsoi sähköisen 
maksunkeruun kuuluvan niihin tieliikenteen telematiikan aloihin, jotka on asetettava 
EU:ssa etusijalle. Lisäksi se katsoi, että tarvitaan toimia sellaisen strategian 
laatimiseksi ja täytäntöön panemiseksi, jonka avulla voidaan yhtenäistää nykyisiä ja 
uusia järjestelmiä ja varmistaa tarkoituksenmukaisen yhteentoimivuuden tason 
saavuttaminen koko Euroopassa. 
20. Ministerineuvosto antoi maantieliikenteen telematiikan käyttöönottoa koskevan 
päätöslauselman9, jonka painopiste oli sähköisissä maksunkeruujärjestelmissä. 
Päätöslauselmassa tähdennetään jälleen kerran, että on tärkeää laatia strategia, jonka 
avulla sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä voidaan yhtenäistää Euroopassa ja jossa 
otetaan huomioon nykyiset järjestelmät ja Euroopan standardointielinten työ, jotta 
tarkoituksenmukainen yhteentoimivuuden taso voitaisiin saavuttaa koko Euroopassa. 
Tässä tiedonannossa tutkitaan sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
yhteentoimivuuden esteitä ja suositetaan keinoja, joilla tarkoituksenmukainen 
yhteentoimivuuden taso voidaan saavuttaa koko Euroopassa. 
KOM(95) 691 lopullinen, 20.12.1995: Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua -
poliittiset vaihtoehdot ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin Euroopan unionissa. 
KOM(97) 223 lopullinen, 20.5.1997: Yhteisön strategia ja periaatteet tieliikenteen telematiikan 
hyödyntämisestä Euroopassa ja alustavia toimia koskevat ehdotukset. 
Tieliikenteen telematiikkaa ja sähköistä maksunkeruuta koskeva neuvoston päätöslauselma 97/C 194/03, 
17.6.1997. 
n-
Tiedonannossa ei ole tarkoitus käsitellä EU:n tai jäsenvaltioiden tieliikenteen alalla 
harjoittamiin hinnoittelupolitiikkoihin liittyviä näkökohtia, kuten hinnoittelun 
vaihtelua tietyypin tai ajankohdan mukaan. Lähtökohtana on, että yhteentoimivat 
järjestelmät mahdollistavat kaikkien sovittujen politiikkojen toteuttamisen. 
Maantierahtiliikenteen kansainvälinen ulottuvuus EU:ssa, yhtenäismarkkinoiden 
tavoite välttää esteiden luomista jäsenvaltioiden väliselle, maanteitse tapahtuvalle 
liikenteelle ja kaupalle, suunnitelmat uusista kaupunkien välisen liikenteen 
sähköisistä maksunkeruujärjestelmistä sekä komission ehdotukset tiemaksuista, alkaen 
kaupallisesta liikenteestä, viittaavat kaikki tarpeeseen antaa työssämme EU-tasolla 
etusija sähköisille maksunkeruujärjestelmille, jotka on tarkoitettu käyttöön Euroopan 
laajuisessa tieverkossa ja sovellettavaksi raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin ja 
kaukoliikenteen linja-autoihin ja busseihin. 
21. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti tiedonannossa kuvatun 
lähestymistavan tavoitteena on varmistaa, että sähköinen maksunkeruu kehittyy 
tavalla, joka mahdollistaa nykyisen ja tulevan hinnoittelupolitiikan toteuttamisen ja 
samalla kansalliset ja alueelliset muunnelmat. 
2. JÄRJESTELMIEN KEHITTYMINEN 
22. Alun perin tiemaksuja kerättiin siten, että kuljettaja pysäytti ajoneuvon puomin eteen 
ja suoritti maksun tiemaksuasemalla olevalle henkilölle, joka sen jälkeen avasi puomin 
ajoneuvolle. Tämä yksinkertainen menetelmä toimi parhaiten teillä, joilla oli vähän 
liikennettä. Sen etuna oli, että ajoneuvoista voitiin maksaa ajoneuvoluokan mukaan ja 
menetelmä ei loukannut kuljettajan yksityisyyttä. 
23. Ennen tarkoitukseen sopivan telemaattisen tekniikan kehittymistä tiemaksut 
suoritettiin poikkeuksetta manuaalisesti. Jotta kuljettajien pysähtyessä ei olisi syntynyt 
jonoja, rakennettiin suuria, monikaistaisia tiemaksuasemia. Tällaiset 
tiemaksujärjestelmät voivat olla "avoimia", jolloin niissä käytetään pelkästään 
määrätyssä paikassa sijaitsevaa maksunkeruupistettä, tai "suljettuja", jolloin ajoneuvon 
moottoritielle tulo ja sieltä poistumisen rekisteröidään tarkasti ja maksu suoritetaan 
moottoritieltä poistuttaessa. Molemmilla järjestelmillä on omat etunsa ja haittansa, 
jotka riippuvat yleisestä liikennepolitiikasta, liikennevirroista, käytettävissä olevasta 
maa-alueesta ja muista seikoista. Toiminnanharjoittajat harkitsevat näitä seikkoja 
tarkkaan, ennen kuin ne tekevät päätöksen kullakin tieosuudella käytettävästä 
järjestelmästä. Liikennetiheyden kasvaessa ja tekniikan kehittyessä tiemaksuasemilla 
on otettu yhdellä tai useammalla kaistalla käyttöön sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä, 
jotka perustuvat ajoneuvon ja tienvarteen asennettujen laitteiden väliseen 
mikroaalto viestintään. Vaikka puomit jäävät usein käyttöön maksunperinnän 
varmistamiseksi, järjestelmät lisäävät tiemaksuasemien kautta kulkevaa liikennevirtaa 
ja vähentävät kuljettajien keskimääräistä jonotusaikaa. Kuljettajien, joilta puuttuvat 
tarvittavat laitteet, on yhä suoritettava tiemaksunsa manuaalisesti. Tiemaksuasemien 
suunnittelijat ovat yleensä varanneet näitä sähköisiä järjestelmiä varten muutamia 
kaistoja, jotta tekniikkaa voitaisiin hyödyntää mahdollisimman paljon, kun 
järjestelmän käyttäjien lukumäärä on riittävän suuri. Näitä järjestelmiä kutsutaan 
yksikaistaisiksi järjestelmiksi. Standardien puuttuessa niitä on kehitetty pyrkimättä 
erityisesti toimilupa-alueen rajat ylittävään yhteentoimivuuteen. 
24. Eräät EU:n jäsenvaltiot eivät toistaiseksi kerää moottoriteidensä käytöstä tiemaksuja 
eivätkä halua eri syistä rakennuttaa tiemaksuasemia. Sen sijaan ne harkitsevat 
sellaisten monikaistaisten järjestelmien käyttöönottoa, joissa liikenne virtaa vapaasti ja 
joissa tiemaksun keräyspisteen ohittavan kuljettajan ei tarvitse hiljentää nopeutta ja 
hän voi vapaasti vaihtaa kaistaa. Monikaistaisia sovelluksia varten ei tarvita 
tiemaksuasemia vaan ainoastaan erityislaitteet, jotka kiinnitetään tiemaksujen 
keräyspisteissä kannattimiin maksunkeruutoimintoja eli ajoneuvon havaitsemista ja 
luokitusta sekä tiemaksun suorittamista ja maksunperinnän valvomista varten. Tähän 
tarvitaan hyvin vähän infrastruktuuria. Näillä toiminnoilla varustettuja sähköisiä 
maksunkeruujärjestelmiä on jo testattu, mutta niiden yleinen luotettavuus on jossain 
määrin kyseenalainen ja vaatii lisätestejä, joissa on otettava huomioon ajoneuvojen 
luokitus ja maksunperinnän valvominen. 
25. Sähköistä maksunkeruuta varten on kehitetty kaksi vaihtoehtoista tekniikkaa, joista 
toinen perustuu mikroaaltotekniikkaan (kohdennettu lähiviestintä (Dedicated Short 
Range Communications, DSRC)) ja toinen satelliittipaikannustekniikkaan (GNSS) ja 
matkaviestintätekniikkaan (GSM). DSRC-tekniikka on jo osoittautunut 
toteuttamiskelpoiseksi 5,8 GHz:n taajuuskaistalla, ja eurooppalaiset esistandardit 
vahvistettiin vuonna 1997. Vaikka ERC (Euroopan radioviestintäkomitea - päätös 22. 
lokakuuta 1992) on muodollisesti osoittanut tämän perustaajuuskaistan tieliikenteen 
telematiikkajärjestelmien koordinoitua käyttöönottoa varten, saattaa olla 
lähitulevaisuudessa tarpeellista tarkistaa vastaavat kaistanleveysvaatimukset muiden 
kuin sähköisiin maksunkeruujärjestelmiin liittyvien palvelujen sallimiseksi. Työtä 
jatketaan parhaillaan sen varmistamiseksi, että eri valmistajien laitteet ovat keskenään 
yhteentoimivia. Työ on tarkoitus saada päätökseen vuoteen 2000 mennessä. Toisaalta 
vaikka satelliittipaikannuksen ja matkaviestinnän perustekniikat on kokeiltu 
perusteellisesti erikseen ja niiden on todettu avaavan uusia mahdollisuuksia, niiden 
yhdistelmään perustuvia maksunkeruusovelluksia ei ole kehitetty kovinkaan pitkälle. 
Satelliittipaikannustekniikan avulla määritetään, onko ajoneuvo maksullisella tiellä, ja 
lasketaan kuljetun matkan pituus, jos tiemaksun suuruus riippuu kuljetusta 
kilometrimäärästä. GSM-tekniikkaa käytetään puolestaan maksujen keräämiseen. Jos 
näihin tekniikkoihin perustuvassa sovelluksessa tiemaksu määräytyy kuljetun matkan 
mukaan, olisi harkittava maksulaitteiden liittämistä digitaaliseen ajopiirturiin, jos 
sellainen on käytössä, koska tämä saataa olla optio raskaille 
tavarankuljetusajoneuvoille. Tämä vaatii kuitenkin nykyistä enemmän T&K-työtä. 
26. Eräät EU-maat ovat jo kehittäneet tai ovat kehittämässä kansallista menetelmää, jossa 
käytetään lyhyen kantaman mikroaaltotekniikkaa ja joka antaa kuljettajalle 
mahdollisuuden käyttää samoja ajoneuvossa olevia laitteita koko kansallisessa 
liikenneverkossa. Kuljettajien on kuitenkin edelleen maksettava tiemaksut 
manuaalisesti ajaessaan kotimaansa ulkopuolella, koska Euroopan maiden sähköiset 
maksunkeruujärjestelmät eivät toistaiseksi ole yhteentoimivia. 
IV 
3. YHTEENTOIMIVUUDEN HAASTE 
3.1 Yleisiä seikkoja 
27. Yhteentoimivuus merkitsee sitä, että kuljettaja, jolla on ajoneuvossaan yhden maan tai 
toimilupa-alueen sähköisen maksunkeruujärjestelmän käyttöön tarvittavat laitteet, voi 
maksaa moottoritiemaksut sähköisesti kaikissa muissa maissa tai kaikilla muilla 
toimilupa-alueilla tarvitsematta käyttää muita laitteita. Yhteentoimivuus ei kuitenkaan 
tarkoita sitä, että kuljettajien olisi käytettävä ainoastaan yhden valmistajan laitteita, 
vaan että erilaiset järjestelmät ovat teknisesti niin yhteensopivia (mikä varmistetaan 
toiminnanharjoittajien välisillä sopimuksilla), että kuljettajat voivat suorittaa 
tiemaksut sujuvasti kaikilla unionin tieverkon osuuksilla. Toinen tavoite on, että 
laitteita, jotka on asennettu ajoneuvoon moottoritiemaksujen suorittamista varten, 
voitaisiin käyttää kaupunkialueilla liikenteen hallintaan ja mahdollisesti muihin 
maksusovelluksiin. 
28. Jäsenvaltiot ovat yhtä mieltä siitä, että järjestelmien olisi oltava yhteentoimivia10, ja ne 
ovat todenneet, että "yhteisössä on saavutettava tarkoituksenmukainen sähköisten 
maksujenkeruujärjestelmien yhteentoimivuuden taso, jotta käyttäjälle voidaan tarjota 
paras mahdollinen palvelu kohtuullisin taloudellisin ehdoin ja aiheuttamatta 
tarpeettomia hallinnollisia esteitä"11. Jäsenvaltiot eivät ole kuitenkaan määritelleet 
näitä periaatteita tavalla, joka antaisi mahdollisuuden verrata yhteentoimivuuden 
nettoetuja ja siitä mahdollisesti aiheutuvia lisäkustannuksia. 
Yhteentoimivista järjestelmistä olisi etua niiden käyttäjille, koska ne olisivat mukavia 
käyttää, vähentäisivät matkustusaikaa ja käyttökustannuksia sekä antaisivat 
mahdollisuuden lisäarvopalvelujen käyttöön. 
29. Toiminnanharjoittajat pyrkivät yleensä tulojen lisäämisen ja hyötyvät 
yhteentoimivuudesta taloudellisesti, jos se johtaa kustannusten pienenemiseen tai lisää 
moottoriteitä käyttävien ajoneuvojen määrää. Jos yleiseurooppalaisen 
yhteentoimivuuden aikaansaaminen edellyttää, että muutkin organisaatiot kuin 
toiminnanharjoittajat tarjoavat erilaisia maksutapoja, siitä voi aiheutua moottoritien 
pitäjälle lisäkustannuksia, joilla voi olla kielteinen vaikutus välittömiin kassavirtoihin. 
Rahoitusyhtiöiden liikkeeseen laskemista maksuvälineistä perittävien maksujen on siis 
oltava riittävän pieniä, jotta käyttäjät ja toiminnanharjoittajat voisivat ne hyväksyä. 
K) Neuvoston direktiivi 93/89/ETY, 25.10.1993, tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen 
ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen 
soveltamisesta jäsenvaltioissa. EYVL L 279,12.11.1993, s. 32 
Tieliikenteen telematiikkaa ja sähköistä maksunkeruuta koskeva neuvoston päätöslauselma 97/C 194/03, 
17.6.1997, aikaisemmin mainittu. 
30. Valmistajat hyötyvät todennäköisesti standardoitujen, riittävän samankaltaisten 
laitteiden käytöstä erityisesti sen jälkeen, kun uudet ja käytössä olevat järjestelmät on 
saatu sopivan yhtenäisiksi. Näiden laitteiden markkinoillepääsy voisi tehostua 
huomattavasti, jos laitteita voitaisiin käyttää tiemaksujen perinnän ohella muihin 
siihen liittyviin toimintoihin, kuten pysäköintimaksujen maksamiseen, pääsyn 
valvontaan ja lisäarvopalveluihin. 
31. CARDME:ssä tehdyt tutkimukset osoittavat, että yhteentoimivuus voidaan saavuttaa 
ainoastaan sopimalla asianmukaisesti järjestelmien tekniikasta, menetelmistä ja niitä 
koskevista sopimuksista. Tämä koskee lähinnä ajoneuvon ja tievarteen asennettujen 
laitteiden välistä viestintätekniikkaa, tietojen tallentamista ja käsittelyä (mukaan lukien 
maksutapahtuman vaiheet ja algoritmit) sekä käyttäjien, toiminnanharjoittajien ja 
mahdollisten kolmansien osapuolten kuten rahoituslaitosten välisiä suhteita. 
32. Perustekniikan tasolla yhteentoimivuus edellyttää, että DSRC-tekniikkaan perustuvat 
ajoneuvossa olevat laitteet takaavat niiden ja tienvarteen tai maahan asennettujen 
laitteiden välisen viestinnän kaikissa maissa ja kaikilla toimilupa-alueilla. CENin 
hiljattain DSRC-yhteyksille vahvistama esistandardi mahdollistaa pikemminkin kuin 
takaa viestinnän, koska järjestelmien sallitaan koostuvan osista, joiden tekniset 
parametrit voidaan valita eri tavoin ja jotka eivät sen vuoksi aina ole yhteentoimivia. 
Tästä syystä tekninen yhteentoimivuus on varmistettava siten, että kansalliset 
viranomaiset ja toiminnanharjoittajat tekevät yhteistyössä teollisuuden kanssa 
viestintäparametrejä koskevia lisäsopimuksia. Koska edellä mainittu CENin 
esistandardi ei tue joitakin Euroopassa käytettyjä sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä, 
yleiseurooppalainen yhteentoimivuus edellyttää järjestelmien yhtenäistämiseen 
tähtäävää strategiaa. 
33. Yhteentoimivuuden saavuttaminen mutkistuu entisestään sen vuoksi, että jotkin maat 
harkitsevat satelliittipaikannus- ja matkaviestintätekniikkaan perustuvia järjestelmiä. 
Kuten edellä on kuvattu, näissä järjestelmissä ajoneuvo paikannetaan 
satelliittipaikannustekniikan avulla ja tiemaksu kirjataan käyttämällä ajoneuvon ja 
keskusjärjestelmän välistä matkaviestintää. Kaikkien tämäntyyppisten järjestelmien on 
siis oltava keskenään yhteentoimivia, mutta sen lisäksi niiden on oltava yhteentoimivia 
DSRC-järjestelmien kanssa. Sopimukselliset ja menetelmälliset, pikemminkin kuin 
tekniset, ratkaisut saattavat mahdollistaa tämän yhteentoimivuuden. 
34. DSRC-tekniikkaa ja yhdistettyä GNSS-GSM-tekniikkaa voitaisiin käyttää sähköisen 
maksunkeruun ohella muihinkin tarkoituksiin, kuten reittiopastukseen, liikenteen 
hallintaan, autovarkauksien estämiseen, kuljetuskaluston hallintaan jne. Järjestelmiä ja 
palveluja kehitetään ja testataan parhaillaan eräissä jäsenvaltioissa ja unionin 
ulkopuolisissa maissa. Tällaiset palvelut lisäävät järjestelmiä käyttävien ajoneuvojen 
määrää ja teknisen yhteentoimivuuden tarvetta. Ne voivat vaikuttaa laitteiden 
tekniseen suunnitteluun, mutta eivät standardointielimissä jo tehtyyn työhön, jossa on 
tutkittu laajempia sovelluksia kuin sähköistä maksunkeruuta. Näihin palveluihin 
tarvittavien laitteiden on oltava nykyisten sähköisten maksunkeruujärjestelmien kanssa 
yhteensopivia. 
VI-
35. Menetelmien yhteentoimivuus edellyttää, että ajoneuvossa olevien laitteiden toiminnot 
täyttävät maksunkeruulaitteiden asettamat vaatimukset. Ajoneuvossa olevista laitteista 
on siis siirrettävä niin paljon tietoa tienvarressa sijaitseviin laitteisiin, että 
toiminnanharjoittaja voi olla varma tiemaksun saamisesta. 
36. Ajoneuvossa olevien ja tienvarressa sijaitsevien laitteiden rajapintaa varten 
luonnosteltu esistandardi näyttää luovan sopivat puitteet DSRC-järjestelmien 
menetelmälliselle yhteentoimivuudelle. Vastaavanlaista esistandardia kehitetään 
parhaillaan satelliittipaikannustekniikkaan perustuvia järjestelmiä varten. Joistakin 
ajoneuvossa olevista laitteista, jotka ovat standardin mukaisia, voivat kuitenkin 
puuttua jonkin sovelluksen edellyttämät toiminnot, koska standardit antavat 
mahdollisuuden valita tiettyjen vaihtoehtojen välillä. Sen vuoksi olisi sovittava 
ajoneuvoissa olevien laitteiden yhteisistä vähimmäistoiminnoista yhteentoimivuuden 
varmistamiseksi. Tällaisen sopimuksen ansiosta asianmukaisin laittein varustetut 
käyttäjät voisivat suorittaa tiemaksuja kaikille sopimuspuolina oleville 
toiminnanharjoittajille. 
37. Sopimusperusteinen yhteentoimivuus edellyttää toiminnanharjoittajien ja mahdollisten 
maksuvälineiden liikkeeseenlaskijoiden välisiä sopimuksia, joilla varmistetaan 
tiemaksujen suorittaminen toiminnanharjoittajille. Käyttäjän on voitava käyttää 
kaikilla toimilupa-alueilla, joiden kautta hän matkustaa, maksuvälinettä, jonka kaikki 
toiminnanharjoittajat ovat hyväksyneet12. Toistaiseksi tällainen yhteensopivuus 
perustuu toiminnanharjoittajien tekemiin yksittäisiin kahdenvälisiin sopimuksiin, 
joiden tekoon vaaditaan mutkikkaita neuvotteluja. On epätodennäköistä, että 
yhteentoimivuus saataisiin Euroopassa aikaan pelkästään tämäntyyppisten sopimusten 
avulla. Euroopan laajuisesti yhteentoimivia maksutapoja koskevat säännöt ovat 
hahmottumassa, mutta niiden kehittäminen vaatii lisätyötä, koska niissä on otettava 
huomioon jäsenvaltioiden väliset lainsäädännölliset erot ja luotava 
toiminnanharjoittajien ja rahoituslaitosten' välisten selvitysten periaatteet. Euron 
käyttöönotto helpottanee kuitenkin tilien sähköistä veloitusta euroalueella ja tekee siitä 
nykyistä avoimempaa. Sopimuksia kehitettäessä on otettava tarkasti huomioon 
kuluttajien tarpeet, ja asiasta on mahdollisesti kuultava kuluttajajärjestöjä. 
12 Käyttäjän on sovittava maksuvälineen liikkeeseenlaskijan kanssa siitä, että tämä suorittaa tiemaksun 
toiminnanharjoittajalle. Toiminnanharjoittajien on myös tehtävä liikkeeseenlaskijoiden kanssa sopimukset, 
jotka takaavat maksujen suorittamisen sovituin ehdoin. Maksuvälineen liikkeeseenlaskija voi olla toinen 
toiminnanharjoittaja tai rahoituslaitos. 
-vu-
3.2 Yhteisten vähimmäistoimintojen määrittely 
38. Jos vaatimuksena on, että kaikissa kansallisissa järjestelmissä on yhteentoimivuuden 
saavuttamiseksi oltava tietyt vähimmäistoiminnot, tämä saattaisi johtaa siihen, että 
joidenkin maiden on vahvistettava korkeatasoisemmat standardit kuin järjestelmien 
käyttö edellyttäisi kyseisissä maissa tai että toisten maiden olisi madallettava 
standardejaan. Yhteentoimivuuden saavuttamiseksi tietty tasapaino on tarpeen. Uusien 
järjestelmien hankkimista suunnittelevien toiminnanharjoittajien on otettava huomioon 
järjestelmille asetetut tavoitteet ja vaatimukset sekä niiden rajoitukset, jotta ne voisivat 
antaa kaikille tuleville käyttäjille mahdollisuuden valita useista hyväksyttävistä 
maksutavoista. Niihin voivat kuulua asiakastilin avaaminen, maksun rekisteröiminen 
keskustietokantaan tai sen suorittaminen käteisellä, ja käyttäjä voi valita niistä 
mieluisimman. Yhteentoimivuutta haluaville käyttäjille olisi annettava mahdollisuus 
asentaa ajoneuvoonsa laitteet, jotka on suunniteltu tukemaan yhteisiä maksutapoja ja 
maksutapahtumia sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhteydessä. Tällaisissa 
yhteentoimivissa laitteissa on oltava yhteiset vähimmäistoiminnot, jotka voivat olla 
kehittyneempiä tai kehittymättömämpiä kuin kansallisissa järjestelmissä vaaditut 
toiminnot. Toiminnanharjoittajat voivat periä tästä maksun, jos siitä aiheutuu niille 
lisäkustannuksia, mutta todennäköisesti se ei ole tarpeellista yleiseurooppalaisten 
markkinoiden tarjoamien mittakaavaetujen ansiosta. 
39. Yhteisillä ominaisuuksilla on taattava vähintään sellainen tekniikka ja sellaiset 
sopimusehdot, että sähköisten maksunkeruujärjestelmien käyttöön oikeutetut 
kuljettajat voivat suorittaa tiemaksut sähköisesti samalla maksuvälineellä ja samoilla 
laitteilla kaikkialla järjestelmään kuuluvien toiminnanharjoittajien verkoissa. 
40. Suositeltava menettelytapa 
EU.n hankkeiden yhteydessä olisi tehtävä entistä tiiviimpää yhteistyötä 
toiminnanharjoittajien kanssa, jotta yhteiset vähimmäistoiminnot voitaisiin määritellä 
ottaen ensisijaisesti huomioon raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen ja 
kaukoliikenteen linja-autojen liikennöinti rajojen yli. Tässä asiassa CARDMEitä 
voidaan käyttää koordinointifoorumina. Yhteisten vähimmäistoimintojen määritelmän 
pohjalta olisi tehtävä aiesopimus, jota yhteentoimivuuteen pyrkivät 
toiminnanharjoittajat voisivat käyttää sopimustensa perustana. 
CENin olisi nykyisissä tehtävissään otettava huomioon työ, jonka kohteena ovat 
sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhteiset vähimmäistoiminnot. 
Yhteisiin vähimmäistoimintoihin tähtäävässä strategiassa olisi niille 
toiminnanharjoittajille, joiden käyttämät järjestelmät eivät ole yhteentoimiva, 
annettava mahdollisuus siirtyä käyttämään yhteentoimivia järjestelmiä sallimalla 
niiden tehdä asianmukaisella tavalla investointejaan koskevia poistoja. 
- vm 
Eurooppalaisten ja kansallisten standardointielinten olisi mahdollisimman pian 
saatava päätökseen ja hyväksyttävä työt, joiden kohteena ovat sähköiset 
maksunkeruujärjestelmät, mukaan lukien DSRC-yhteyksien standardointi sekä 
satelliittipaikannukseen ja matkaviestintään perustuvat järjestelmät. 
Kaikista toimenpiteistä, joita tässä tiedonannossa ehdotetaan CENille ja muille 
eurooppalaisille standardointielimille, tehdään aloitteet komission valtuudella M 270. 
Niiden tulokset arvioidaan, jotta voidaan todeta, vastaavatko ne tässä tiedonannossa 
esitettyjä suosituksia. Jos tavoitteiden saavuttaminen edellyttää lisätoimenpiteitä, 
tarvitaan ehkä uusi valtuus. 
3.3 Moottoriteillä käytettävien maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuus 
kaupunkiliikenteeseen tarkoitettujen sovellusten ja muiden paikallisten 
maksunkeruujärjestelmien kanssa 
41. Ajatus, jonka mukaan kaupungeissa on kerättävä tiemaksuja liikenteen kysynnän 
hallitsemiseksi, on saanut Euroopassa yhä enemmän jalansijaa. Vaikka kaupungeissa 
ja moottoriteillä käytettävistä sähköisistä maksunkeruujärjestelmistä on pyrittävä 
tekemään yhteentoimivia, tämän tavoitteen saavuttaminen voi olla hyvin vaikeaa. 
Kummallekin järjestelmätyypille asetetut tavoitteet ja vaatimukset sekä niiden 
rajoitukset voivat poiketa toisistaan ja vaatia erilaisia ratkaisuja. Moottoriteillä 
tiemaksuja kerätään pääasiallisesti kustannusten kattamiseksi, kun taas kaupungeissa 
niiden keräämisellä pyritään ennen kaikkea kysynnän hallintaan. Yhtenäismarkkinat 
edellyttävät kuitenkin kummankin järjestelmätyypin laitteilta joitakin yhteisiä 
toimintoj aja yhteentoimivuutta. 
42. Vaikuttaa ehkä siltä, että alueperusteiset maksunkeruujärjestelmät, joissa käytetään 
satelliittipaikannus- ja matkaviestintätekniikkaa, sopisivat kaupunkeihin, koska niitä 
varten ei tarvita kovinkaan paljon tienvarteen asennettavia laitteita eikä 
tiemaksuasemia. Näitä järjestelmiä on kuitenkin kokeiltu suhteellisen vähän, eikä niitä 
ole vielä saatu toimimaan yhteen DSRC-tekniikkaan perustuvien 
maksunkeruujärjestelmien kanssa, joita käytetään moottoriteillä. On melkeinpä 
varmaa, että järjestelmiä varten tarvitaan kaksitoimisia laitteita, jos osa jäsenvaltioista 
päättää käyttää satelliittipaikannus- ja matkaviestintätekniikkaa. Lisäksi olisi 
selvitettävä, edellyttävätkö sellaiset järjestelmät, jotka on tarkoitettu raskaista 
tavarankuljetusajoneuvoista ja kaukoliikenteen linja-autoista kuljetun matkan mukaan 
perittävien tiemaksujen keräämiseen, erityistä liitäntää laitteiden ja digitaalisen 
ajopiirturin välille. 
43.' Useimmissa maissa on toistaiseksi kiinnitetty varsin vähän huomiota 
kaupunkikohtaisten vaatimusten yhdenmukaistamiseen tai kaupungeissa ja 
moottoriteillä käytettävien maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuuteen. 
Kaupunkijärjestelmien suunnittelijoiden olisi noudatettava työssään ainakin niitä 
sähköisten maksunkeruujärjestelmien suunnitteluperiaatteita, jotka ovat 
hahmottumassa CENin tekemän työn perusteella. 
IX 
Kuten valkoisessa kirjassa infrastruktuurin hinnoittelusta todetaan, komissio tulee 
olemaan yhteistyössä tiemaksujen käyttöönottoa vakavasti harkitsevien kaupunkien ja 
alueellisten viranomaisten ylikansallisten ryhmien kanssa tarjotakseen koordinoitua 
lähestysmistapaa paikallisten järjestelmien välille sekä niiden ja kaupunkien välisten 
järjestelmien välille ja varmistaakseen myös, että nämä ryhmät voivat täysin mitoin 
hyödyntää EU-tasolla tapahtuvaa sähköisten maksunkeruujärjestelmien tutkimus- ja 
kehitystyötä. 
44. Suositeltava menettelytapa 
Kaupungeissa käytettäviä maksunkeruujärjestelmiä suunniteltaessa olisi noudatettava 
kehitteillä olevia sähköisten maksunkeruujärjestelmien suunnitteluperiaatteita, jotta 
yhteentoimivuus olisi helpommin saavutettavissa. Suunnittelun perustana olisi 
käytettävä esimerkiksi CENin esistandardia (Standard Application Interface 
Definition). 
CENin olisi sisällytettävä satelliittipaikannukseen perustuvien järjestelmien 
standardeihin vaatimus kuljetun matkan pituutta koskevien tietojen keruusta. 
Lisäksi CENin olisi sisällytettävä DSRC-tekniikkaan perustuvien järjestelmien 
standardeihin (DSRC Application Interface Definition) niiden tietojen syöttäminen, 
jotka on saatu satelliitin tai matkamittarin avulla kuljetun matkan pituudesta. 
CENin olisi myös varmistettava yhteistyössä ETSIn kanssa, että erilaiset 
infrastruktuureihin sijoitetut järjestelmät ovat sähkömagneettisesti yhteensopivia. 
Liitäntä, jonka välityksellä voidaan siirtää kuljetun matkan pituutta koskevia tietoja 
raskaiden ajoneuvojen matkatietoja rekisteröivien laitteiden ja sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien välillä, olisi myös sisällytettävä eritelmiin. 
4. RATKAISTAVAT KYSYMYKSET 
4.1 Käyttäjät, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet 
45. Käyttäjillä, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet, tarkoitetaan tässä tiedonannossa 
käyttäjiä, joiden ajoneuvossa ei ole lainkaan sähköiseen maksunkeruuseen tarvittavia 
laitteita tai joiden laitteet eivät ole sillä toimilupa-alueella käytetyn järjestelmän kanssa 
yhteentoimivia, jolla he kulloinkin matkustavat. 
46. Nykyisillä maksunkeruualueilla sähköinen maksunkeruu on niille käyttäjille tarkoitettu 
vaihtoehtoinen palvelu, jotka eivät halua maksaa tiemaksuja manuaalisesti. 
Toistaiseksi näiden järjestelmien markkinaosuus on varsin pieni. Keskimäärin 
5 prosentilla kaikista maksullisten moottoriteiden käyttäjistä on sähköiseen 
maksunkeruuseen tarvittavat laitteet. Norjassa ja Portugalissa vastaava luku on 
kuitenkin huomattavasti suurempi. 
-X 
47. Maissa, joissa käytetään tiemaksuasemia, on mahdollisuus valita useista erilaisista 
maksutavoista. Kuljettaja! voivat maksaa käteisellä, luotto- tai pankkikortilla ja 
erilaisilla maksukorteilla, joita toiminnanharjoittajat ovat antaneet säännöllisesti 
matkustavien käyttöön, ja joskus he voivat maksaa tiemaksun kassan sijasta 
automaattiin. Käyttäjillä on myös mahdollisuus käyttää eri tilanteissa eri maksutapoja. 
48. Niissä maissa, joissa sähköiset maksunkeruujärjestelmät otetaan ensimmäisen kerran 
käyttöön, yhtenä suurena ongelmana ovat käyttäjät, joilta puuttuvat hyväksyttävät 
laitteet. Useimmissa maissa katsotaan, että käyttäjillä on oikeus maksaa käteisellä, ja 
saadut kokemukset osoittavat, että käyttäjät voivat joskus valita tämän maksutavan, 
vaikka heillä olisikin tiemaksun sähköiseen suorittamiseen tarvittavat laitteet. 
49. Tilanne on toinen, kun tiemaksut otetaan käyttöön tietyllä markkina-alalla kuten 
raskaassa tavarankuljetusliikcnteessä. Koska raskaat tavarankuljetusajoneuvot ovat 
sääntelyn ja valvonnan alaisia, on suhteellisen yksinkertaista määrätä pakolliseksi 
näiden ajoneuvojen varustaminen sähköiseen maksunkeruuseen tarvittavilla laitteilla. 
Nykyisten vaatimusten mukaan raskaissa tavarankuljetusajoneuvoissa on jo oltava 
ajopiirturit, ja EU.ssa ollaan jo suunnittelemassa säännöksiä digitaalisista, kuljetun 
matkan pituutta rekisteröivistä laitteista. Koska tiemaksuja perittäisiin tässä 
tapauksessa ainoastaan raskaista tavarankuljetusajoneuvoista, jotka edustavat vain 
pientä osaa koko liikenteestä, useimpien maksullisten moottoriteiden käyttäjien ei 
tarvitsisi hankkia ajoneuvoonsa sähköiseen maksunkeruuseen tarvittavia laitteita Se 
saattaa myös vaikuttaa sähköisen maksunkeruujärjestelmän valintaan. 
50. Varsinkin maksunperinnän valvonnan kannalta on tärkeää, että sähköisillä 
maksunkeruujärjestelmillä voidaan erottaa kaikki maksuvelvolliset käyttäjät sellaisten 
käyttäjien joukosta, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet (asiaa käsitellään jäljempänä). 
Yhtenä mahdollisuutena on, että kaikki ajoneuvot olisi varustettava tarvittavin laittein. 
Maksuvelvollisuudesta vapautetuilla käyttäjillä olisi ajoneuvossaan laitteet, joiden 
avulla he voisivat ilmoittaa vapautuksestaan. Maksuvelvollisuuden rikkojia olisivat 
siinä tapauksessa käyttäjät, joiden ajoneuvoista puuttuvat asianmukaiset laitteet. 
51. Suositeltava menettelytapa 
Eri maista olevien käyttäjien suoraa tai epäsuoraa syrjintää ei saisi esiintyä. Kunkin 
maan olisi EU.n lainsäädännön asettamin rajoituksin voitava valita vapaasti, miten se 
aikoo menetellä niiden käyttäjien suhteen, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet. 
Menetelmää valitessaan se voisi ottaa huomioon kansalliset olosuhteet, kuten 
paikallisen tieverkon ja liikenneolot. 
Kaikkien käyttäjien tiemaksuihin on sovellettava samoja laskentaperusteita. 
Tiemaksua voidaan kuitenkin alentaa, jos käyttäjä valitsee maksutavan, joka vähentää 
toiminnanharjoittajille aiheutuvia kustannuksia. 
xi -
Niiden käyttäjien, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet, on voitava saada helposti tietoa 
heille mahdollisista maksutavoista. Niistä voidaan tiedottaa esimerkiksi 
standardoiduin kiivin ennen maksunkeruualueelle tuloa tai puhelinpalvelun 
välityksellä. 
Edellä mainituille käyttäjille tarkoitettujen maksutapojen käyttö ei saa viedä 
kohtuuttomasti aikaa suhteessa matkan kestoon. 
4.2 Luokituskysymykset 
52. Sähköisten maksunkeruujärjestelmien on voitava erottaa eri ajoneuvoluokat, jotta 
teiden käytöstä voitaisiin kerätä vastaavat tiemaksut. Yleisimmin käytetyissä 
maksunkeruujärjestelmissä ajoneuvot luokitellaan automaattisesti. Nykyiset 
luokituslaitteet, joita käytetään yksikaistaisissa sähköisissä maksunkeruujärjestelmissä, 
ovat tarkkoja ja luotettavia. Niiden avulla mitataan ajoneuvon ulkoiset ominaisuudet, 
kuten akselien määrä sekä ajoneuvon korkeus ja pituus, joiden perusteella 
toiminnanharjoittaja määrittää kyseisen ajoneuvoluokan ja siten myös vastaavan 
tiemaksun. Monikaistaisia järjestelmiä varten kehitetyt luokitusjärjestelmät eivät 
toistaiseksi toimi kovinkaan hyvin. 
53. Luokitusjärjestelmissä, joissa luokitus perustuu mitattavissa oleviin ominaisuuksiin, 
voidaan käyttää ainoastaan joitakin parametrejä, kuten pituutta, korkeutta ja painoa. 
Nämä parametrit eivät kuitenkaan riitä täyttämään uusia luokitustarpeita. Ongelman 
ratkaisemiseksi tutkitaan parhaillaan, voitaisiinko luokituksessa käyttää tiettyjä 
ominaisuuksia, joita koskevat tiedot olisi tallennettu ajoneuvossa oleviin laitteisiin. 
Ulkoisten ominaisuuksien lisäksi laitteisiin voitaisiin tallentaa muitakin parametrejä, 
kuten päästöarvot, jousitus ja kuorma, joita on huomattavasti vaikeampi tai jopa 
mahdotonta mitata suoraan, mutta joilla voi olla yhä suurempi merkitys 
tulevaisuudessa. 
54. Toistaiseksi toiminnanharjoittajat päättävät itse, mihin luokkiin ajoneuvot jaetaan 
tiemaksun määrittämiseksi, eikä niiden tarvitse koordinoida luokituksia keskenään. 
Tästä syystä yhteentoimivuutta koskevissa sopimuksissa on vahvistettava ne 
ajoneuvojen ominaisuudet, joita kaikkien toiminnanharjoittajien on käytettävä 
luokituksessaan ja joita koskevat tiedot on tallennettava ajoneuvossa oleviin laitteisiin. 
Sovellusrajapintaa koskevan CENin ehdotuksen yhteydessä (Standard Application 
Interface Definition) valmistellaan parhaillaan sopimusta niistä ajoneuvojen 
ominaisuuksista, joita on käytettävä kaikissa järjestelmissä, jotta ne olisivat 
yhteentoimivia. 
55. Suositeltava menettelytapa 
Luokitusjärjestelmät, joissa luokitusperusteina käytetään pelkästään ajoneuvon 
pituutta, leveyttä ja painoa, eivät välttämättä täytä kaikkien maiden eivätkä EU.n 
tulevan tiemaksupolitiikan vaatimuksia. Tästä syystä toiminnanharjoittajien olisi 
sovittava keskenään, mitä parametrejä niiden on käytettävä luokituksessaan. Nämä 
parametrit on sisällytettävä niiden väliseen aiesopimukseen. 
-xn -
Yhteentoimivilla sähköisillä maksunkeruujärjestelmillä, joita käytetään 
monikaistaisessa ympäristössä, on voitava tallentaa ja käsitellä ilmoitettuja tietoja 
ajoneuvojen ominaisuuksista vaikuttamatta kuitenkaan niiden järjestelmien 
toimintaan, jotka perustuvat mitattavien ominaisuuksien mukaiseen luokitukseen. 
CENin olisi laadittava standardi toiminnanharjoittajien vaatimusten mukaisista 
luokitusparametreistä. 
4.3 Maksunperinnän valvomiseen liittyvät kysymykset 
56. Kaikkien maksunkeruujärjestelmien olennaisena osana ovat toimet, joilla varmistetaan 
tiemaksujen perintä. Jos tiemaksuja ei onnistuta perimään, järjestelmien uskottavuus 
kärsii ja maksunkeruulle asetetut tavoitteet (kulujen korvaaminen tai liikenteen 
hallinta) jäävät saavuttamatta. Tiemaksujen perintään liittyy kaksi pääasiallista 
ongelmaa: 
57. Ensimmäinen ongelma koskee DSRC-järjestelmiä. Yksikaistaisissa järjestelmissä 
tiemaksujen perintä toimii teknisesti tyydyttävästi, mutta sama ei päde monikaistaisiin 
järjestelmiin. Näiden järjestelmien avulla on voitava todistaa liikenne- ja 
ympäristöoloista riippumatta ajoneuvon ajaneen ohi ja laskea siitä perittävän maksun 
suuruus. Vapaassa liikenteessä liikkuvien ajoneuvojen havaitseminen, luokitus ja 
kirjaaminen muodostavat vaikean teknisen haasteen. Tiemaksujen perinnän 
valvominen voidaan erottaa niiden keruusta, jos yksityisyyden suoja tai 
järjestelmäarkkitehtuuri sitä edellyttävät. Maksujen perinnän varmistaviin menetelmiin 
kuuluu tietokantojen käyttö. Jos tiemaksu jätetään suorittamatta, ajoneuvo on voitava 
tunnistaa rekisterikilvestä otetun valokuvan perusteella tai lukemalla sähköisessä 
muodossa oleva rekisteritunnus. 
58. Tähän liittyy se ongelma, että sähköiset maksunkeruujärjestelmät rekisteröivät myös 
jokaisen sellaisen ohi ajavan ajoneuvon, josta ei tarvitse suorittaa tiemaksua. Monilla 
käyttäjillä ei ole maksuvelvollisuutta, joten heiltä ei tule periä tiemaksuja. Sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien on siis voitava erottaa nämä käyttäjät sellaisista 
maksuvelvollisista käyttäjistä, jotka eivät ole suorittaneet maksua, jotta vältettäisiin 
epäoikeudenmukainen tiemaksujen perintä. Kyseisillä käyttäjillä voi olla 
ajoneuvossaan tarvittavat laitteet tai ne voivat puuttua heiltä. 
59. Toinen pääasiallinen ongelma on maksuvelvollisuuden rikkojien asettaminen 
syytteeseen muissa maissa. Tämä on mahdollista ainoastaan yleisten tai kahdenvälisten 
kansainvälisten sopimusten avulla, jollaisia ei ole vielä tehty tällä alalla. 
Kahdenvälisistä sopimuksista voidaan mainita Alankomaiden, Belgian ja Saksan 
välinen sopimus liikennerikkomuksiin syyllistyneitä ajajia koskevien tietojen 
vaihdosta. Sopimukset on tarpeellista tehdä maksamista ja perittävää maksua 
osoittavien todisteiden vastavuoroisesta tunnustamisesta, tiedonvaihdosta ja 
hallintomenettelyistä. Yhtenä ongelmana on todennäköisesti, miten hallintomenot 
voidaan pitää saataviin määrin nähden kohtuullisina. Pistokokeita käytettäessä on 
huolehdittava siitä, että kaikki käyttäjät joutuvat yhtä suurella todennäköisyydellä 
tarkastettaviksi, ja niitä on tehtävä riittävän usein, jotta ne toimisivat riittävänä 
pelotteena. 
Xlii 
60. Sähköiset maksunkeruujärjestelmät, jotka perustuvat satelliittipaikannus- ja 
matkavicstintätckniikkaan, asettavat omat maksunperintään liittyvät vaatimuksensa. 
DSRC-tekniikkaan perustuvissa järjestelmissä tiemaksun suorittamatta jättäminen 
havaitaan teknisesti maksunkeruun yhteydessä, ja sen havaitseminen on erottamaton 
osa maksutapahtumaa. Tämä ei ole kuitenkaan mahdollista sellaisissa järjestelmissä, 
joissa ajoneuvo paikannetaan siinä olevien laitteiden avulla ja tiemaksu suoritetaan 
matkapuhelimen välityksellä. Tämäntyyppisissä järjestelmissä tarvitaan erityistä 
maksunperinnän varmistavaa j ärj estelmää. 
61. Suositeltava menettelytapa 
Komission olisi tutkittava, voidaan EU.n tasolla luoda yleiset periaatteet, jotka 
yksinkertaistaisivat syytteen nostamista sähköiseen maksunkeruuseen liittyvistä 
rikkomuksista muissa maissa. Tällaiset periaatteet täydentäisivät kahdenvälisiä 
sopimuksia tai olisivat niiden perustana. 
Kansallisten viranomaisten olisi vahvistettava maksamattomien tiemaksujen 
perinnästä vastaavien laitosten ja kansallisten rekisteritietokantojen välisiä yhteyksiä, 
mikä helpottaisi tiemaksujen perinnän valvontaa ja syytteen nostamista muissa 
maissa. 
Toiminnanharjoittajien ja tiemaksujen perinnästä vastaavien laitosten olisi luotava 
yhteiset menettelyt, joita olisi noudatettava vaihdettaessa rikkomuksiin liittyviä 
todisteita ja maksunperinnän valvontaa koskevia tietoja. Todisteita vaihdettaessa olisi 
noudatettava yksityisyyden suojaa koskevia säännöksiä ja vaatimuksia (ks. Kohta 4.5). 
Olisi parannettava menetelmiä, joiden avulla rekisterikilpiä voidaan lukea sähköisesti. 
Tätä koskevaa tutkimus voisi kuulua viidenteen puiteohjelmaan. 
Toiminnanharjoittajia, jotka hankkivat tai aikovat hankkia sähköisiä 
maksunkeruujärjestelmiä, olisi rohkaistava tukemaan järjestelmiä koskevan 
tutkimustyön jatkamista sekä niiden kehittämistä ja testaamista erityisesti sellaisten 
monikaistaisiin maksunkeruujärjestelmiin kuuluvien alijärjestelmien osalta, joilla 
varmistetaan tehokas maksunperintä. Tämän työn olisi perustuttava EU.n TTK-
ohjelmista saatuihin tuloksiin. 
4.4 Tietosuojaan ja järjestelmien turvallisuuteen liittyvät kysymykset 
62. Kun sähköisten maksunkeruujärjestelmien käyttäjille annetaan mahdollisuus käyttää 
samoja maksutapoja ja ajoneuvossa olevia yhteentoimivia laitteita heidän 
matkustaessaan eri puolilla Eurooppaa, tämä mahdollisuus lisää väistämättä petoksen 
vaaraa. Käyttäjät hyötyvät järjestelmistä siten, että he voivat pitkillä matkoilla 
matkustaa esteettömästi toimilupa-alueelta toiselle, mutta tämä antaa myös 
aikaisempaa suuremmat mahdollisuudet organisoituihin petoksiin. Turvamekanismit, 
jotka on suunniteltu suojelemaan toiminnanharjoittajia ja vakituisia käyttäjiä tietyllä 
alueella, eivät välttämättä sovi Euroopan laajuiseen liikenteeseen. 
XIV-
63. MOVE-it-hankkeen13 ja CARDMEn yhteydessä sekä CENin teknisen komitean 27814 
työryhmässä 1 on tehty perusluonteista työtä yhteentoimivia järjestelmiä tukevien 
turvamekanismien kehittämiseksi. Sopimuksia laadittaessa on otettava huomioon 
muun muassa muiden jäsenvaltioiden tietosuojasäännösten tunnustaminen, 
vahingonkorvausvelvollisuus, riitojen ratkaiseminen, todistamisvelvollisuus ja 
laitteiden sertifiointi. On tärkeää pyrkiä sopimaan erityisesti yleisen tietosuojan alalla 
noudatettavista lähestymistavoista ja siirtymätoimista. Kyseiset toimet voivat johtaa 
yksimielisyyteen tarpeesta torjua vaara, jonka yksittäisten toiminnanharjoittajien 
erilaiset turvavaatimukset saattavat muodostaa yhteentoimivuudelle. Kaikissa 
päätöksissä, jotka tehdään yhteentoimiviin sähköisiin maksunkeruujärjestelmiin 
liittyvistä yksityisyys- ja turvallisuusseikoista, on noudatettava yleisiä tietotekniikan 
alan tietoturvallisuuden periaatteita, yksityisyyden suojan periaatteita sekä kansallista 
lainsäädäntöä ja EU:n tietosuojadirektiiviä15. 
64. Suositeltava menettelytapa 
Sähköisiin maksunkeruujärjestelmiin olisi sovellettava tietoturvallisuutta ja -suojaa 
koskevia yleisiä säännöksiä. Lähtökohtana on oltava, että nämä säännökset antavat 
riittävän suojan, jollei päinvastaisesta ole vakuuttavia todisteita. 
Kansallisten viranomaisten ja toiminnanharjoittajien olisi kuitenkin pohdittava 
lisätoimien tarpeellisuutta. Osapuolten välisiin sopimuksiin olisi sisällytettävä 
määräykset vastuuvelvollisuudesta, vakuutuksista ja niiden vaarojen tunnustamisesta, 
jotka liittyvät tietosuojasäännösten noudattamatta jättämiseen. 
Olisi tehtävä perusteellisia tutkimuksia yksityisyyden suojan oikeudellisista ja 
käytännön vaikutuksista sekä tiedoista, joita voidaan saada silloin, kun telemaattisia 
sovelluksia käytetään sähköisissä maksunkeruujärjestelmissä. 
4.5 Yksityisyyden suojaan liittyvät kysymykset 
65. Sähköisten maksunkeruujärjestelmien ei periaatteessa pitäisi loukata käyttäjien 
yksityisyyttä. Jäsenvaltioiden ja EU:n lainsäädännöissä on yleiset säännökset 
yksityisyyden suojasta, mutta sähköisten maksunkeruujärjestelmien käyttäjiä 
suojaavista vaatimuksista ei ole vielä erityisiä säännöksiä, ja niistä käydään yhä 
neuvotteluja. Kaikkien jäsenvaltioiden yksityisyysvaatimusten täyttäminen voi käydä 
hyvin kalliiksi, mikäli se ylipäänsä on mahdollista. 
EU:n TTK-hanke; lyhenne tulee nimestä "Motorway Operators Validate EFC for interoperable transport". 
tieliikennettä ja liikenteen telematiikkaa käsittelevä tekninen komitea. 
15 EU:n direktiivi yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 
(EVYL L 281, 23.11.1995, s. 31) 
xv 
66. Erään ehdotuksen mukaan käyttäjät, joilta puuttuvat tarvittavat laitteet, suorittaisivat 
tiemaksun myöhemmin, mikä ratkaisisi näihin käyttäjiin liittyvän ongelman. 
Käyttäjien sallittaisiin suorittaa tiemaksu jonkin määräajan, esimerkiksi 24 tunnin 
kuluessa siitä, kun he ovat tulleet maksulliselle moottoritielle tai poistuneet siltä. 
Toiminnanharjoittajan olisi siis tallennettava kyseiseksi määräajaksi niiden käyttäjien 
henkilöllisyydet, jotka eivät ole suorittaneet tiemaksua moottoritieltä poistuessaan, ja 
sen jälkeen joko vahvistettava maksun suoritus tai aloitettava sen perintä. Tällaisen 
järjestelmän laillisuudesta ei ole vielä päätetty tuomioistuimissa, mutta sen 
toteutettavuudesta on saatu todisteita, jotka ovat peräisin muista sovelluksista ja muilta 
aloilta. 
67. Jotkut käyttäjät haluavat ehkä käyttää sellaista maksutapaa, joka ei paljasta heidän 
henkilöllisyyttään. Tämä merkitsisi sitä, että käyttäjän henkilöllisyys salattaisiin paitsi 
kolmansilta osapuolilta myös toiminnanharjoittajalta, joka ei voisi tunnistaa käyttäjää 
muuta kuin siinä tapauksessa, että maksamatonta tiemaksua alettaisiin periä 
käyttäjältä. Toistaiseksi käteismaksun suorittaminen takaa sen, että maksajan 
henkilöllisyys ei paljastu. Piakkoin on saatavilla myös elektronista rahaa, joka antaa 
vastaavan mahdollisuuden, mikäli toiminnanharjoittajat hyväksyvät sen yhdeksi 
maksuvälineeksi. Yleiseen käyttöön tarkoitetun elektronisen rahan liikkeeseenlaskijat 
olisivat rahoituslaitoksia, mutta monet toiminnanharjoittajat eivät halua niiden 
1 osallistuvan tähän toimintaan, koska liikkeeseenlaskijat käsittelevät hyvin suuria 
rahamääriä, jotka ovat toiminnanharjoittajan liiketoiminnan kannalta välttämättömiä. 
Mahdollinen kompromissi, jonka toiminnanharjoittajat voisivat hyväksyä, mutta joka 
ei olisi käyttäjien kannalta yhtä kätevä, olisi sellaisen elektronisen erityisrahan käyttö, 
jota voitaisiin käyttää ainoastaan toiminnanharjoittajien maksullisilla teillä ja jonka ne 
itse laskisivat liikkeeseen. Sopivaa ratkaisua voitaisiin etsiä kuluttajajärjestöjen 
avustuksella, jotta löydettäisiin ratkaisu, joka saavuttaisi yleistä hyväksyntää. 
68. Suositeltava menettelytapa 
Komissio aikoo tutkia, onko yksityisyyden suojaa koskevan EY.n direktiivin16 
soveltamisala niin laaja, että se kattaa sähköisiin maksunkeruujärjestelmiin liittyvät 
yksityisyyden suojaa koskevat näkökohdat, vai tarvitaanko järjestelmiä varten erityistä 
lainsäädäntöä. Olisi edistettävä niiden oikeudellisten ja käytännön vaikutusten 
perusteellista tutkimusta, joita sähköisten maksunkeruujärjestelmien käytöllä voi olla 
yksityisyyden suojaan. 
16 EU:n direktiivi yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 
(EVYL L 281, 23.11.1995, s. 31) 
-xvi 
5. EDELLYTYKSET JÄRJESTELMIEN YHTENÄISTÄMISELLE 
69. Koska järjestelmätekniikat, järjestelmien käyttö ja kokeiluhankkeet vaihtelevat 
edelleen koko EU:ssa, yleiseurooppalaiseen yhteentoimivuuteen tähtäävä strategia on 
suunniteltava siten, että nykytilanteesta pyritään useiden siirtymävaiheiden kautta 
kohti yhteentoimivuutta. Toistaiseksi sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä on otettu 
joissakin maissa käyttöön vaihtelevassa määrin, kun taas toisissa niitä ei käytetä 
ollenkaan tai niitä kokeillaan tai suunnitellaan parhaillaan. Näiden erilaisten 
lähtökohtien vuoksi riittävä yhteentoimivuuden taso on voitava saavuttaa 
vaihtoehtoisilla siirtymätoimilla. Tämä taso voidaan saavuttaa muuttamalla laitteita, 
menetelmiä ja sopimuksia asteittain, mikä johtaa toimintojen lisääntymiseen ja 
yhteentoimivuuteen yhä laajemmalla alueella samalla, kun toiminnanharjoittajille ja 
käyttäjille aiheutuu siitä mahdollisimman vähän kustannuksia. Ensimmäisenä toimena 
olisi saatettava EU:n hankkeissa päätökseen työ, jonka sallisi olemassa olevan DSRC-
linkkiä koskevan CEN:in esistandardin muuttamisen varsinaiseksi standardiksi. . 
70. Tulevaisuutta varten olisi teoreettisesti luotava tavoitejärjestelmä, johon olisi pyrittävä 
niin taloudellisin keinoin kuin mahdollista. Tämä voi olla mahdollista pitkällä 
aikavälillä, mutta lyhyellä aikavälillä on todennäköisintä, että jokaisella maalla on oma 
järjestelmänsä, jossa on tietyt yhteiset vähimmäistoiminnot, jotta kuljettajat voisivat 
maksaa tiemaksut ajoneuvossaan olevilla laitteilla vähintäänkin useassa maassa 
tarvitsematta vaihtaa laitteitaan. 
71. Jokaisessa maassa, jossa on maksullisia moottoriteitä, on rakennettu monikaistaisia 
tiemaksuasemia, joilla maksut suoritetaan joko manuaalisesti tai automaattisesti. 
Yleensä ainoastaan yksi tai kaksi kaistaa on varustettu sähköiseen maksunkeruuseen 
tarvittavin laittein. Jonkinasteinen tekninen yhteentoimivuus voitaisiin saavuttaa siten, 
että jollekin toiselle kaistalle asennettaisiin toinen järjestelmä. Edellytyksenä on 
kuitenkin, että järjestelmät sopivat yhteen eivätkä vaikuta häiritsevästi toisiinsa. 
72. Maissa, joissa ei ole tiemaksuasemia, tilanne on toisenlainen. Tiemaksuasemien 
puuttuessa tarvitaan useimmissa tapauksissa monikaistaisia järjestelmiä, jolloin on 
varmistettava niiden yhteentoimivuus muissa maissa käytössä olevien yksikaistaisten 
järjestelmien kanssa. Tähän liittyvät tekniset ongelmat eivät ehkä ole 
ylipääsemättömiä, mutta käytännön ongelmat - nimettömyyden varmistaminen 
tarvittaessa ja petosten aiheuttaminen taloudellisten tappioiden estäminen - ovat yhtä 
vaikeasti ratkaistavissa kuin nykyisissäkin järjestelmissä. 
73. Nimettömyys voidaan helpoimmin varmistaa maksamalla tiemaksut käteisellä, kuten 
tähänastisissa järjestelmissä on tehty. Jos tämä ratkaisu valitaan myös uusiin, 
monikaistaisiin järjestelmiin, on kehitettävä menetelmä, joka antaa mahdollisuuden 
käteismaksun suorittamiseen myös sellaisilla moottoriteillä, joilla ei ole 
tiemaksuasemia. Nimettömyyden ja yksityisyyden suojan ero on merkittävä: 
nimettömyys merkitsee sitä, että ainoastaan kuljettaja itse tietää ajoreittinsä, kun taas 
yksityisyyden suoja merkitsee sitä, että toiminnanharjoittaja tietää ajoreitin, mutta 
tietoa voidaan suojata lailla. 
- XVII -
74. Petosten torjuminen käy yhä vaikeammaksi sitä mukaa kuin käyttäjien ja niiden 
toiminnanharjoittajien määrä lisääntyy, jotka ovat yhteydessä toisiinsa 
yhteentoimivien järjestelmien välityksellä. Sen vuoksi on ehkä aiheellista luoda 
yhteentoimivia järjestelmiä asteittain siten, että niihin kuuluisi aluksi ainoastaan 
joitakin toiminnanharjoittajia ja maksuvälineiden liikkeeseenlaskijoita, jotka 
toimisivat ainoastaan tietyllä alueella. 
75. Kehitettäessä strategiaa, jonka tavoitteena on erilaisten sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien yhdentäminen, on omaksuttava monivaiheinen 
lähestymistapa. Suosituksena on, että ensimmäisessä vaiheessa keskitytään sellaisten 
järjestelmien yhteentoimivuuteen, joissa sähköistä maksunkeruuta sovelletaan 
raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin ja kaukoliikenteen linja-autoihin, joihin 
tarvittavien laitteiden hinta ei ole ehkä yhtä tärkeä kuin se olisi yksityishenkilöille ja 
joiden osalta yksityisyyden suojaan ja maksunperinnän valvontaan liittyvät ongelmat 
ovat ehkä helpommin ratkaistavissa. Toinen suositus koskee laitteiden yhteisiä 
vähimmäistoimintoja, ja siinä otetaan huomioon, että useimmat yksityiset ajoneuvon 
omistajat ajavat harvoin oman maansa ulkopuolella. CESARE-hanke sekä EU:n ja 
yksittäisten alueiden väliset hankkeet kuten VIKING ja CENTRICO voivat 
myötävaikuttaa strategian kehittämiseen. CARDME toimii tässä asiassa niiden 
koordinointifoorumina. 
6. PÄÄTELMÄT 
76. Sähköiset maksunkeruujärjestelmät tarjoavat joustavan työkalun EU:n sekä 
kansallisten, alueellisten ja paikallisten politiikkojen toteuttamiseksi tieliikenteen 
ajoneuvojen tiemaksujen perimiseen tieliikenneinfrastruktuuriri käytöstä kattamaan 
liikenteestä ja/tai sen hallinnasta aiheutuvia kustannuksia. Neuvosto on sopinut, että 
sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuus on saatava riittävän korkealle 
tasolle ja on kehottanut komissiota ja jäsenvaltioita nopeuttamaan toimia sähköisten 
maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuuden tiellä vielä olevien esteiden 
tunnistamiseksi ja poistamiseksi. Se on myös kehottanut jäsenvaltioita toimimaan 
yhtenäistämisstrategian17 mukaisesti näiden korvatessa, parantaessa tai esitellessä 
sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä. Tämä vaatii vaiheittaista lähestymistapaa. Tämä 
tiedonanto esittelee tämän yhtenäistämisstrategian ensimmäisen vaiheen. 
77. Tärkeimmät toimet ensimmäisessä vaiheessa (vuodesta 1998 vuoteen 2000) 
perustuvat seuraaviin avainoletuksiin: 
i. etusija annetaan sellaisten sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
yhteentoimivuudelle, jotka on suunniteltu Euroopan laajuisessa tieverkossa käytettäviä 
raskaita tavarankuljetusajoneuvoja ja kaukoliikenteen linja-autoja varten. Tämä 
edellyttää keinoja EU:n laajuista tiemaksupolitiikkaa koskevien päätösten 
toimeenpanemiseksi. Komission valkoinen kirja ehdotti kaupallisia 
toiminnanharjoittajia koskevaa, suurempaa kustannusperusteista maksujen perintää, 
17 Nykyiset suunnitelmat eräissä jäsenvaltioissa sähköisten maksunkeruujärjestelmien korvaamiseksi, 
parantamiseksi tai esittelemiseksi ovat jo sen mukaisia. 
- xviii 
jossa maksut eriytettäisiin ajan, ajoneuvon ominaisuuksien, reitin jne mukaan ja joka 
toteutettaisiin vuoteen 2004 mennessä. 
ii. kaupunkien sisäiseen ja niiden väliseen liikenteeseen tarkoitettujen sovellusten 
yhteensopivuudelle on myös annettava etusija sähköisten maksunkeruujärjestelmien 
kehittämisessä ja toteutuksessa. 
iii. tarvitaan avoin järjestelmäarkkitehtuuri, joka kykenee vastaamaan EU:n tai 
kansallisilla tasoilla kehitettyjen politiikkojen vaatimuksiin, voi integroida toimintaan 
tai tekniikkaan liittyvät tulevat kehitysaskeleet, ja sallii kaupallisen hyödyntämisen. 
Tällainen arkkitehtuuri vaatisi harkitsemaan kahden tai usean toimintatavan 
laitteistoja, jotka sallisivat DSRC-tekniikan lisäksi myös GNSS-perusteisten 
järjestelmien tai tarpeen mukaan muun tekniikan käytön politiikan tai toiminnan 
tarpeiden mukaan. Arkkitehtuurin tulisi myös sallia sähköiseen maksunkeruusccn 
perustuvien tekniikoiden mahdollisen käytön liikenteen hallintaan ja lisäarvoa 
tuottaviin palveluihin. 
Näiden tavoitteiden saavuttaminen vaatii komission, jäsenvaltioiden, paikallisten ja 
alueellisten viranomaisten, yksityisten toimilupien haltijoiden ja standardointielinten 
toimenpiteitä. 
Nämä toimenpiteet olisivat seuraavat: 
a) On määriteltävä EU:n tasolla yhteiset vähimmäistoiminnot, jotka heijastavat 
politiikkaan ja toimintaan liittyviä vaatimuksia, ja sovittava niistä (ts. 
peruspiirteet, jotka ovat tarpeellisia yhteentoimivuuden saavuttamiseksi, esim. 
kyky erottaa erilaisia ajoneuvotyyppejä, menetelmät ja järjestelyt maksujen 
keräämiseksi yms.). Tämä tulee perustumaan erityisesti työhön niiden 
tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen neljänteen puiteohjelmaan kuuluvien 
EU:n tukemien hankkeiden yhteydessä, joita toteutetaan tieliikenteen 
telemaattisten sovellusten ja Euroopan laajuisten verkkojen liikenneohjelman 
alalla. Lisätoimia voidaan toteuttaa viidennen puiteohjelman yhteydessä. 
b) Näiden yhteisten toimintojen mahdollistamiseksi, CENin (Comité Européen dc 
Normalisation) olisi komissiolta saamansa valtuutuksen 270 perusteella 
saatettava päätökseen sähköisiin maksunkeruujärjestelmiin liittyvä työnsä, joka 
käsittää DSRC:hen ja tarpeen mukaan muihin osa-alueisiin liittyvien standardien 
kehittämisen, tarkistuksen ja hyväksymisen. Näiden standardien tulisi 
mahdollistaa monikaistainen toiminta ja samaa tekniikkaa hyödyntävien 
liikenteen hallintaan liittyvien ja muiden lisäarvoa tuottavien palvelujen 
käyttöönotto. 
c) Komissio aikoo tukea kaikkia kiinnostuneita osapuolia sopimusperusteisen 
yhteentoimivuuden saavuttamisessa edistämällä niiden välisen aiesopimuksen 
allekirjoittamista perustuen EU:n puitesopimukseen. 
d) Komissio aikoo tutkia keinoja, joilla voidaan helpottaa maksunperinnän 
valvomista rajojen yli ja ratkaista asianmukaisesti tieto- ja yksityisyyden suojaan 
liittyvät kysymykset. 
e) Komissio tulee olemaan yhteistyössä tiemaksujen käyttöönottoa harkitsevien 
kaupunkien ja alueellisten viranomaisten ylikansallisten ryhmien kanssa 
- xix-
tarjotakseen koordinoitua lähestysmistapaa paikallisten järjestelmien välille sekä 
niiden ja kaupunkien välisten järjestelmien välille. 
78. Komissio aikoo tehdä tässä tiedonannossa kuvattuun lähestymistapaan perustuvia 
yksityiskohtaisia ehdotuksia, joissa otetaan huomioon EU:n tasolla sekä jäsenvaltio- ja 
aluetasolla parhaillaan tehtävän työn tulokset. Se aikoo tehdä myöhempien vaiheiden 
jatkotoimia koskevat ehdotukset ensimmäisen vaiheen aikana saatujen tulosten 
perusteella. 
79. Komissio suosittaa, että kansalliset ja paikalliset viranomaiset sekä yksityiset 
toimilupien haltijat tekevät sillä välin sähköisiä maksunkeruujärjestelmiä koskevat 
päätöksensä tämän tiedonannon perusteella. 
80. Jos sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhteentoimivuutta ei saavuteta, se aiheuttaisi 
haittoja Euroopan unionin kansalaisille, erityisesti pitkän matkan kuljettajille, jotka 
kohtaisivat eri jäsenvaltioiden välillä keinotekoisia rajoja, jotka pakottaisivat heidät 
käyttämään erilaisia kortteja tai ajoneuvoihin liittyviä laitteita tai pysähtymään ja 
maksamaan käteisellä maksunkeruupisteissä. Euroopan teollisuus menettäisi erilaisten 
järjestelmien yleistymisen myötä kilpailuedun maailmanmarkkinoilla ja tästä johtuvat 
suuruuden edut. Tieliikenteen harjoittajat kärsisivät myös kohonneiden 
laitekustannusten j a valinnanvapauden vähenemisen myötä. 
81. Komissio pyytää siksi neuvostoa ja parlamenttia hyväksymään tämän Euroopassa 
käytettävien sähköisten maksunkeruujärjestelmien yhtenäistämisstrategian 
ensimmäisen vaiheen ja olettamukset, joihin se perustuu. 
xx-
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 795 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 09 02 06 
Luettelonumero : CB-CO-98-795-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
it*