[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 23.11.2007 KOM(2007) 758 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE joistakin keskeisistä tekijöistä alv-petosten torjuntastrategian käyttöönotossa EU:ssa {SEK(2007) 1584} SISÄLLYSLUETTELO 1. Tausta 3 1.1. Komission tiedonanto veropetoksista 3 1.2. Tiedonantoon liittyvät jatkotoimet 3 1.2.1. Neuvostossa 3 1.2.2. Komissiossa 4 1.2.3. Yritysten kanssa 4 2. Ensimmäinen virstanpylväs: Ecofin-päätelmät 5. kesäkuuta 2007 4 3. Tulevaisuuden suunnan määrittäminen nykyisessä lainsäädäntökehyksessä 5 3.1. Ensimmäinen huomio: verohallinnot tarvitsevat täsmällisiä tietoja alv-järjestelmän valvontaan 6 3.2. Toinen huomio: jäsenvaltioilla ei ole riittävää EU-lähestymistapaa yhteisen alv-järjestelmän toimivuuden varmistamiseen 7 3.3. Kolmas huomio: kauppiaiden alv-asemaa koskevien tietojen ajantasaisuuden merkittävyys 9 3.4. Neljäs huomio: verohallintojen alv-kantovalmiuksien lisääminen petostapauksissa 10 4. PÄÄTELMÄT 11 KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE joistakin keskeisistä tekijöistä alv-petosten torjuntastrategian käyttöönotossa EU:ssa 1. TAUSTA 1.1. Komission tiedonanto veropetoksista Komissio esitti 31. toukokuuta 2006 tiedonannon, joka koski tarvetta kehittää koordinoitu strategia veropetosten torjunnan tehostamiseksi[1]. Tarkoituksena oli käynnistää keskustelu kaikkien sidosryhmien (neuvosto, Euroopan parlamentti ja yritykset) kanssa niistä tekijöistä, jotka olisi otettava huomioon EU:n tason petostentorjuntastrategiassa. On syytä myös muistaa, että strategian on onnistuakseen oltava monialainen sisältääkseen niin tutkinta- kuin oikeusviranomaisten toimet. Tältä osin viitataan näillä aloilla kehiteltyihin aloitteisiin, kuten neuvostolle jo esitetty asetusehdotus[2] ja asetuksen (EY) N:o 515/97 muutos[3]. Tiedonannossa esitettiin keskustelua varten suuri joukko käytännöllisiä ja realistisia ajatuksia, joilla nykytilannetta voitaisiin parantaa. Lisäksi kysyttiin, onko nykyistä alv-järjestelmää tarpeen muuttaa merkittävästi, jotta alv-petoksia voitaisiin torjua tehokkaasti, joko antamalla jäsenvaltioille mahdollisuus ottaa käyttöön yleisesti käännetty verovelvollisuus tai ottamalla käyttöön yhteisön sisäisten tavaratoimitusten verotusjärjestelmä. 1.2. Tiedonantoon liittyvät jatkotoimet 1.2.1. Neuvostossa Ecofin-neuvosto otti 7. kesäkuuta 2006 tiedonannon tyytyväisenä vastaan ja ilmoitti tarkastelevansa kaikkia siinä esitettyjä toimenpiteitä. Myöhempi tekninen analyysi neuvostossa johti Ecofin-päätelmiin 28. marraskuuta 2006. Neuvosto teki selväksi, että alv-petokset ovat tärkein sen huolenaiheista, ja määritteli näkökohdat, joihin komission olisi erityisesti kiinnitettävä huomiota. Tämän jälkeen on keskitytty kokonaan alv-alaan, ja tässä tiedonannossa käsitellään edellä mainitusta tiedonannosta poiketen ainoastaan alv-petoksia. Neuvosto totesi myös, että se jatkaisi työskentelyä käännetyn verovelvollisuuden ja yhteisön sisäisten toimitusten verotuksen parissa. 1.2.2. Komissiossa Vastauksena Ecofin-neuvoston 28. marraskuuta 2006 annettuihin päätelmiin komissio perusti jäsenvaltioiden kanssa uuden asiantuntijaryhmän, "veropetosten torjuntastrategian (ATFS) asiantuntijaryhmän", jonka tehtävänä on konkretisoida neuvoston tunnistamat ensisijaiset alat. 1.2.3. Yritysten kanssa Komissio järjesti alv-petoksista 29. maaliskuuta 2007 konferenssin, jossa eurooppalaisilla yrityksillä oli tilaisuus ilmaista näkemyksiänsä alv-petosten torjunnasta nykyisellään, kommentoida komission tiedonannossa esitettyä ajatuksia sekä tuoda esiin mahdollisia muita keinoja alv-petosten torjunnassa. Konferenssin yleispäätelmä oli, että yritykset ja veroviranomaiset ovat halukkaita torjumaan petoksia yhdessä ja kauppiaat ovat valmiita avustamaan verohallintoa sen tehtävässä. Viestinnän parantaminen näiden kahden osapuolen välillä on tässä yhteydessä merkittävä tekijä. Veronmaksajat eivät ole täysin vakuuttuneita siitä, että veroviranomaisten heiltä vaatimia tietoja käytetään tällä hetkellä tehokkaasti. Lisäksi tuotiin selkeästi esiin suhteettomat kustannukset, joita yrityksille aiheutuu erilaisista kansallisista raportointivaatimuksista. Yritykset toivoivat pääsyä kaikkia hyödyttävään tilanteeseen, jossa veroviranomaiset saavat raportointivelvollisuuksien tarkistuksen jälkeen tarvittavat tiedot ajoissa ja näiden velvollisuuksien täyttämistä helpotetaan yhdenmukaistamalla niitä selkeästi niin, että joitakin velvollisuuksia voidaan kansallisella tasolla poistaa. 2. ENSIMMÄINEN VIRSTANPYLVÄS: ECOFIN-PÄÄTELMÄT 5. KESÄKUUTA 2007 Neuvoston päätelmistä näkyy jakautumista kahdella keskeisellä alueella: tavanomaiset toimenpiteet nykyisen alv-järjestelmän vahvistamiseksi vai syväluotaavammat toimenpiteet järjestelmän muuttamiseksi. Tavanomaisten toimenpiteiden osalta komissio esitti kertomuksen siitä, miten työssä on edistytty Ecofin-neuvoston marraskuussa 2006 pidetyn edellisen kokouksen jälkeen. Edistymiskertomuksen perusteella neuvosto asetti etusijalle joitakin toimenpiteitä, joista se pyysi komissiota esittämään tarvittavat lainsäädäntöehdotukset vaikutustenarviointeineen viimeistään vuoden 2007 lopussa, jotta neuvosto voi hyväksyä ne vuoden 2008 loppuun mennessä. Aiheina ovat tiuhempi raportointi yhteisön sisäisistä toimituksista ja näiden tietojen nopeampi vaihto verohallintojen välillä, yhteisvastuun soveltamismahdollisuus, jos yhteisön sisäisistä toimituksista ei raportoida asianmukaisesti, ja alv-rekisteriin kirjattuja yrityksiä koskevien tietojen parantaminen ja niiden saattaminen kaikkien yhteisön sisäisessä kaupassa toimivien toimijoiden saataville. Komissio aikoo tarvittaessa esittää vuoden 2008 alussa näistä asioista lainsäädäntöehdotukset, joissa otetaan huomioon aiheista myöhemmin käydyt tekniset keskustelut ja vaikutustenarvioinnin tulos. Alv-rekisteriin kirjattuja yrityksiä koskevien tietojen parantamiseen ei tarvita lainsäädännöllisiä muutoksia. Neuvosto toivoi, että keskustelua kaikista muista komission edistymiskertomuksessa mainituista toimenpiteistä jatketaan, ja pyysi saada raportin keskustelujen tilasta vuoden 2007 loppuun mennessä. Tänään esitetyssä komission yksiköitten valmisteluasiakirjassa – "Progress report on the state of play of the discussions on the conventional measures proposed by Member States" [SEC(2007) … , ….11.2007] – annetaan tarkka selvitys AFTS-asiantuntijaryhmässä käydyistä keskusteluista. Neuvosto totesi, että yhteisön sisäisten toimitusten verotukseen määräjäsenvaltiossa suhtaudutaan varsin varauksellisesti. Jäsenvaltiot puolsivat enemmän näiden toimitusten verotusta lähtöjäsenvaltiossa, joten neuvosto pyysi komissiota tarkastelemaan tätä järjestelmää lisää. Lisäksi komissio totesi, että suurin osa jäsenvaltioista suhtautui varauksellisesti vaihtoehtona olevan yleisen käännetyn verovelvollisuuden käyttöönottoon. Tästä syystä neuvosto pyysi komissiota analysoimaan tämän vaihtoehdon vaikutukset sisämarkkinoihin ja erityisesti selvittämään mahdollisuutta määräaikaiseen pilottihankkeeseen jossakin asiasta kiinnostuneessa jäsenvaltiossa. Neuvosto pyysi komissiota esittelemään päätelmänsä molemmista kauaskantoisista toimenpiteistä vuoden 2007 loppuun mennessä. Neuvoston pyyntöjen johdosta on tehty paljon valmistelevaa työtä (kysely jäsenvaltioille, ulkopuoliset tutkimukset, julkinen kuuleminen ja tapaamiset yritysten, myös pk-yritysten, kanssa). Kuten otetaan huomioon se, kuinka paljon analysoitavaa on, ja se, ettei komissio saanut kaikilta jäsenvaltioilta pyydettyä panosta määräaikaan mennessä, komissio ei pysty raportoimaan päätelmistään ennen seuraavan vuoden alkua. Kun komissio saa valmiiksi yhteisön sisäisten toimitusten verotusta ja yleisen käännetyn verovelvollisuuden käyttöönottoa koskevan analyysinsa, neuvostossa on lisäksi käytävä poliittinen keskustelu etenemistavasta. Mahdollisuus määräaikaisen pilottihankkeen toteuttamiseen asiasta kiinnostuneessa jäsenvaltiossa tulee varmaan näyttelemään keskeistä osaa tässä keskustelussa. Tätä monimutkaista asiaa koskevaa teknistä analyysiä ollaan parhaillaan tekemässä, ja kyseisen jäsenvaltion kanssa on jo järjestetty kaksi kahdenvälistä tapaamista ja kolmas on tarkoitus järjestää ennen vuoden loppua. 3. TULEVAISUUDEN SUUNNAN MÄÄRITTÄMINEN NYKYISESSÄ LAINSÄÄDÄNTÖKEHYKSESSÄ Komissio on sitoutunut tekemään täydellisen selvityksen alv-järjestelmän mahdollisista muutoksista, eikä se näe mitään ristiriitaa siinä, että samalla jatketaan keskustelua ns. tavanomaisista toimenpiteistä. Joka tapauksessa on pyrittävä tarjoamaan veroviranomaisille nykyaikaisempia ja tehokkaampia välineitä veropetosten torjumiseen, riippumatta kauaskantoisemmista toimenpiteistä tehtävistä päätöksistä. Asiasta tähän asti käydyt keskustelut ovat olleet intensiivisiä, ja ne ovat tuottaneet monenlaisia ajatuksia. Monien avainkysymysten kohdalla on päädytty tilanteeseen, jossa on tehtävä strategisia päätöksiä siitä, miten EU:n laajuinen lähestymistapa määritellään tulevaisuudessa. Komissio on tehnyt jatkuvasta keskustelusta erityisesti seuraavanlaisia päätelmiä. 3.1. Ensimmäinen huomio: verohallinnot tarvitsevat täsmällisiä tietoja alv-järjestelmän valvontaan Eräs suurimmista ongelmista on, että vuonna 1993 käyttöön otettu järjestelmä yhteisön sisäisiä tavaratoimituksia koskevien tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltioiden kesken ei takaa tarpeellisia ja ajoissa toimitettuja tietoja alv-petosten torjumiseksi tehokkaasti. Ensi vuoden alkuun suunniteltujen lainsäädäntöehdotusten mukaan yhteisön sisäisistä toimituksista on raportoitava useammin ja verohallintojen välisen tiedonvaihdon on oltava nopeampaa, jotta ongelma voidaan ratkaista. Jotkut jäsenvaltiot haluavat kuitenkin mennä vielä pitemmälle, ja niiden näkemyksen mukaan yhteisön sisäisiä toimituksia koskevat tiedot olisi sähköisten tekniikoiden tarjoamat mahdollisuudet huomioon ottaen vaihdettava liiketoimitasolla, mikä vastaisi parhaiten niiden tarpeita veropetosten tehokkaassa torjunnassa. Heti alkuun olisi kuitenkin muistettava, että kaikkien toimenpiteiden, joista keskustellaan alv-petosten torjunnan yhteydessä, on oltava EU:n politiikkojen mukaisia ja noudatettava erityisesti Eurooppa-neuvoston yleistavoitetta, jonka mukaan nykyistä hallintotaakkaa on vuoteen 2012 mennessä vähennettävä 25 prosenttia, kuten tiedonannossa "Toimintaohjelma hallinnollisen rasituksen keventämiseksi Euroopan unionissa"[4] todetaan. Rajat ylittävälle kaupalle asetettavat velvoitteet eivät myöskään saisi olla suhteettomia kansallisille liiketoimille asetettuihin velvoitteisiin nähden, jolloin sisämarkkinoiden houkuttavuus vähenisi kotimarkkinoihin verrattuna. Onko tarkkojen liiketoimiin perustuvien tietojen toimittaminen kuukauden määräajassa kotimarkkinoilla ja yhteisön sisäisissä toimituksissa paras ratkaisu alv-järjestelmän valvontaan? On selvää, että edellä esitetyt huolenaiheet (tarkistettuun Lissabonin strategiaan ja sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan liittyen) on otettava huomioon keskusteltaessa petostentorjunnassa mahdollisista käytettävistä uusista raportointivelvoitteista, koska ne vaikuttavat yleisesti yritystasolla. Lisäraportointivaatimukset olisi rajattava tietoihin, jotka ovat jo saatavilla yritysten kirjanpitojärjestelmässä, jottei niiden toimittamisesta aiheudu yrityksille suuria ongelmia. Säännösten noudattamisesta aiheutuvien kulujen vähentämiseksi ja tehokkaan tietojenkäsittelyn mahdollistamiseksi on lisäksi varmistettava tietojen sähköinen toimitus verohallinnoille. Pienet ja keskisuuret yritykset, jotka eivät harjoita yhteisön sisäistä kauppaa, olisi vapautettava lisäraportointivelvoitteista. Yhteisön tasolla olisi määriteltävä niiden tietojen vähimmäistaso, jotka on toimitettava verohallinnolle ja joita hallinnot vaihtavat keskenään. Alv-raportointivelvoitteiden pitkälle menevä yhdenmukaistaminen EU:ssa vähentäisi säännösten noudattamisesta useammassa jäsenvaltiossa toimiville yrityksille aiheutuvia kuluja. Yritykset ovat jatkuvasti todenneet, että 27 erilaisesta raportointivelvoitteesta on niille haittaa, ja ne lisäävät säännösten noudattamisesta aiheutuvia kuluja huomattavasti, koska ohjelmat on mukautettava kunkin jäsenvaltion omaan tilanteeseen. Tässä yhteydessä voitaisiin ottaa esiin myös laskutussääntöjen yhdenmukaistamisen lisääminen. Uusia raportointivelvoitteita voidaan hyväksyä ainoastaan siinä tapauksessa, että hallinnollista taakkaa vähennetään vastaavasti muilla alueilla. Ennen kuin harkitaan uusia raportointivelvoitteita olisi varmistettava, että verohallintojen kapasiteetti riittää kerättyjen tietojen tehokkaaseen hyödyntämiseen. Kun kauppiailta kerätään yksityiskohtaisia tietoja, toimittajien ja ostajien toimittamia tietoja voidaan automaattisesti verrata toisiinsa. Suurin osa tiedoista liittyy todellisiin liiketoimiin, mutta asiavirheiden ja sääntöjen erilaisten tulkinnan vuoksi tiedot eivät todennäköisesti monissa tapauksissa täsmää, ja veroviranomaiset saisivat tästä tiedon. Valtavan tietomäärän hallintaa varten on otettava käyttöön todella tehokkaat järjestelmät riskianalyyseihin ja riskinhallintaan, jotta täsmäytettävistä tapahtumista voidaan noukkia ne liiketoimet ja kauppiaat, joihin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota. Verohallinnoilla ei ole käytettävissään riittävän ajoissa riittävästi tietoja, jotta ne voisivat torjua tehokkaasti alv-petoksia, erityisesti ketjupetoksia. On tarpeen tehdä syväluotaava analyysi yrityksiltä nyt kerättävien tietojen täsmällisyydestä ja siitä, miten verohallinnot hyödyntävät näitä tietoja. Raportointivelvoitteiden tarkistuksessa on kuitenkin otettava huomioon tarkistetun Lissabonin strategian tavoite vähentää byrokratiaa yrityksissä 25 prosentilla. 3.2. Toinen huomio: jäsenvaltioilla ei ole riittävää EU-lähestymistapaa yhteisen alv-järjestelmän toimivuuden varmistamiseen Palvelujen suorituspaikkaa koskevat muutosehdotukset, joista keskustellaan parhaillaan neuvostossa, ovat osoittaneet kuinka tärkeää on, etteivät jäsenvaltiot ainoastaan pyri suojaamaan omia alv-tulojaan vaan pyrkivät parhaansa mukaan turvaamaan myös muiden jäsenvaltioiden alv-tuloja. Kyse on kuitenkin vielä laajemmasta asiasta. Sisämarkkinoiden perustaminen lisäsi rajat ylittävää kauppaa ja yhteinen alv-järjestelmä mukautettiin näiden sisämarkkinoiden vaatimuksiin (pakollisten veroedustajien poistuminen), mikä tarkoittaa sellaisten liiketoimien lukumäärän lisääntymistä, joissa verotuspaikka ja alv-verovelvollisen sijoittautumispaikka sijaitsevat kahdessa eri jäsenvaltiossa. Sisämarkkinoiden kehitys velvoittaa jäsenvaltiot varaamaan enemmän resursseja hallinnolliseen yhteistyöhön, jotta yhteisen alv-järjestelmän moitteeton toiminta voidaan varmistaa. Komissio myöntää, että tämä edellyttää jäsenvaltioilta merkittävää taloudellista ja resursseja koskevaa panosta. Verohallintojen hallintokuluja on kuitenkin mahdollista vähentää. Jos muiden jäsenvaltioiden veroviranomaisille annetaan automaattisesti pääsy muihin kuin arkoihin tietoihin, tiedon hallussaan pitävässä jäsenvaltiossa vältetään kulut, joita rutiininomaisten tietopyyntöjen käsittelystä aiheutuu. Olisi suotavaa keskustella myös kauaskantoisemmista ajatuksista, kuten kannustinjärjestelmästä tai kulujen jakamisesta EU-lähestymistavan edistämiseksi. Tällainen järjestelmä tarjoaisi jäsenvaltioille taloudellisen kannustimen lisätä pyrkimyksiään rajat ylittävän kaupan parempaan valvontaan. Keskinäinen avunanto verojen perinnässä voisi olla sopiva ala mekanismin tehokkuuden testaamiseen. Jotkut jäsenvaltiot ovat puhuneet vieläkin kunnianhimoisemmasta lähestymistavasta, jossa perustetaan kansallisten verohallintojen virkamiehistä koostuva epävirallinen taho, jonka tehtävänä on selkeästi helpottaa tiedonvaihtoa kansallisten veroviranomaisten välillä. Tällainen taho voisi tarjota ratkaisun tiettyihin hallinnollista yhteistyötä nyt estäviin seikkoihin (kieli, resurssit) sekä joihinkin oikeudellisiin seikkoihin, jotka liittyvät uusiin välineisiin, kuten automaattiseen tietoihin pääsyyn. Koska tällaista lähestymistapaa ei saada aikaiseksi nykyisiä rakenteita kehittämällä, eikä se johtaisi nykyisten rakenteiden kaksinkertaistumiseen EU:n tasolla, komissio on valmis tarkastelemaan tätä ajatusta, jos jäsenvaltiot ovat siitä riittävän kiinnostuneita. Riskinhallinnassa on hyödynnettävä muiden jäsenvaltioiden kokemuksia Sen lisäksi, että valvontavastuu luonnollisestikin jaetaan, on olemassa muita tilanteita (esimerkiksi ketjupetosten aikainen havaitseminen), joissa yhdessä jäsenvaltiossa käytössä olevat tiedot ovat keskeisiä, jotta toisen jäsenvaltion mahdolliset alv-menetykset voidaan havaita ajoissa. Tietyistä petollisista liiketoimista tai kauppiaista toisessa jäsenvaltiossa kerättyjen tietojen nopea saanti, jotta näitä tietoja voidaan hyödyntää omassa riskinhallintajärjestelmässä, on jäsenvaltiolle merkittävä väline ketjupetosten torjumisessa. Belgian verohallinto on yhdessä muiden jäsenvaltioiden kanssa kehittänyt komission avustuksella järjestelmän nopeaa ja valikoitua tiedonvaihtoa ja riskianalyysiä varten. Hankkeeseen osallistuu nyt 24 jäsenvaltiota. Komissio on todennut tällaisen tiedonvaihdon kohdentamisesta saatavat edut. Siksi olisi tärkeää poistaa olemassa olevat poliittiset esteet jäsenvaltioiden osallistumiselta tällaiseen tiedonvaihtoon. Petoksentekijöiden saattaminen rikosoikeudelliseen vastuuseen Kysymyksestä rikossyytteen nostamisesta niitä henkilöitä vastaan, jotka ovat osallistuneet petokseen, josta aiheutuu veronmenetyksiä toisessa jäsenvaltiossa, on keskusteltu useaan otteeseen neuvostossa ja ATFS-asiantuntijaryhmässä. Koska vastavuoroisuutta kansalliset rajat ylittävien alv-petostapausten syyttämisessä ei jäsenvaltioissa voida riittävästi taata, on toteutettava tarvittavat lainsäädäntötoimet, joilla parannetaan alv-tulojen suojaa rikoslaissa. Neuvoston olisi täsmennettävä, että taloudellisten etujen suojaamisesta tehty yleissopimus kattaa myös alv:n suojan. AFTS-asiantuntijaryhmä ehdotti, että Ecofin pyytäisi oikeus- ja sisäasioita käsittelevää neuvostoa esittämään aloitteen asianmukaisen lainsäädännön käyttöönotosta. Tältä osin komissio muistuttaa, että Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta tehty yleissopimus tarjoaa jo rikosoikeudellisen suojan tason, jota kaikkien jäsenvaltioiden on noudatettava silloin, kun on kyse yhteisön taloudellisen edun vaarantavista petoksista, alv-petokset mukaan luettuina. Sisämarkkinoiden etuja hyödyntäviä petosmekanismeja ei pystytä asianmukaisesti torjumaan pääosin kansallisella lähestymistavalla. Jos kansalliset viranomaiset sisällyttävät todellisen EU-lähestymistavan alv-järjestelmän hallintaan, tuloksena pitäisi olla tulojen suojan nousu kaikissa jäsenvaltioissa. 3.3. Kolmas huomio: kauppiaiden alv-asemaa koskevien tietojen ajantasaisuuden merkittävyys Alv-tunnus on keskeisessä asemassa yhteisön sisäisessä kaupassa sovellettavissa alv-järjestelyissä. Toimittajan on tiedettävä asiakkaansa alv-asema päättääkseen, maksetaanko toimituksesta alv vai ei. Alv-verovelvollisten luetteloa on jatkuvasti päivitettävä, jotta yritykset saavat tarvittavan oikeusvarmuuden. Nykyisin kauppiaat saavat usein vain hyvin pirstaloitunutta tietoa tästä asemasta. Jos kauppias tekee tämän pirstaloidun tiedon johdosta väärän päätelmän liikekumppaninsa alv-asemasta, on olemassa riski, että veroviranomainen yrittää periä veron häneltä myöhemmin. Tästä syystä jäsenvaltioiden olisi vastattava rekisteriin tallennetuista tiedoista, ja niiden olisi myös vastattava rekisterissä olevista vanhentuneista tai vääristä tiedoista aiheutuneista seurauksista. Alv-rekisteritietojen keskitetyn saannin parantamisesta Europa-sivustolla on jo tehty sopimus, ja tarkoituksena on mahdollistaa se, että kauppiaat voivat varmistaa kaikissa jäsenvaltiossa toimivien kauppakumppaniensa alv-tunnuksen, nimen ja osoitteen. Tämä ei kuitenkaan yksinään ole riittävää vaan saatavien tietojen luotettavuutta olisi myös parannettava. Alv-tunnuksia annettaessa olisi oltava valpas, jotteivät keksityt verovelvolliset pääse järjestelmään ja jotta varmistetaan se, että veroviranomaiset asettavat erityistarkkailuun epäilyttävät kauppiaat, joilta ei kuitenkaan voida evätä alv-rekisteröintiä. Asia voitaisiin mahdollisesti ratkaista siten, että jäsenvaltiot velvoitetaan tarkkailemaan vasta rekisteröityjä henkilöitä ja erityisesti tekemään kuuden kuukauden tai yhden vuoden kuluessa tarkastuskäynnin sen varmistamiseksi, että alv-tunnuksen saanut henkilö todellakin harjoittaa verollista liiketoimintaa. Tänä aikana verohallinto voisi avustaa ja opastaa kauppiaita tekemään yrityksestä sääntöjenmukaisen. Tämä saattaisi osoittautua erittäin hyödylliseksi pienyrityksille. Yhtä tärkeää on poistaa tietokannasta heti henkilöt, jotka eivät enää harjoita verollista toimintaa. Valitettavasti on todisteita siitä, että nukkuvat yritykset, jotka joskus on todistettavasti jopa liitetty ketjupetoksiin, jäävät VIES-tietokantaan liian pitkäksi aikaa vaativien kansallisten menettelyjen vuoksi. Tästä syystä on oleellisen tärkeää, että verohallinnot tarkistavat automaattisesti, ovatko alv-tunnukset vielä aktiivisessa käytössä, ja poistavat ne VIES-tietokannasta heti kun ne eivät sitä enää ole. Niin kauan kuin jäsenvaltiot eivät sitoudu vahvasti ratkaisemaan tätä pitkäaikaista ongelmaa eivätkä ole valmiita muuttamaan kansallisia menettelyjään, petoksentekijät käyttävät tätä nykyisten alv-järjestelyjen heikkoutta hyväkseen. Asiassa voitaisiin edetä asettamalla rekisteröinnille ja rekisteristä poistamiselle vähimmäisvaatimukset EU:n tasolla, sillä näin yritykset ja veroviranomaiset luottaisivat enemmän VIES-tietokannasta saatuihin tietoihin kauppiaan alv-asemasta. Ajanmukaiset tiedot henkilön alv-asemasta ovat verohallinnoille ja yrityksille oleellisen tärkeitä alv-petosten torjunnassa. On tarpeen vahvistaa yhteinen lähestymistapa kauppiaiden rekisteröimiseen ja rekisteristä poistamiseen. Yhdelle jäsenvaltiolle aiheutuneista alv-menetyksistä, jotka johtuvat toisen jäsenvaltion laiminlyönnistä rekisterin päivityksessä, olisi vastattava jälkimmäisen jäsenvaltion. 3.4. Neljäs huomio: verohallintojen alv-kantovalmiuksien lisääminen petostapauksissa Lisäongelmia petosten torjunnassa verohallinnoille aiheuttaa rahan periminen osapuolilta sitten, kun petolliset toimet on saatu paljastettua. Kahta jäsenvaltioita tässä asiassa auttavaa seikkaa olisi tarkasteltava lähemmin. Yhteisvastuu Yhteisön alv-lainsäädännössä on jo nyt oikeusperusta, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön sääntöjä, joilla muu henkilö kuin verovelvollinen voidaan saattaa yhteisvastuuseen määrän maksamisesta valtion talousarvioon, kunhan yhteisön lain oikeudellisia perusperiaatteita noudatetaan. Komission mielestä tämä on hyvä käytäntö ketjupetosten yhteydessä, koska niihin osallistuu useita toimijoita, joiden ainoana tehtävänä on peittää liiketoimien ketjun petollisuus ja tehdä näin sen havaitsemisesta vaikeampaa. Säännökseen turvautuminen edellyttää kuitenkin tasapainon löytämistä todellisten yritysten oikeusvarmuuden varmistamisen ja sen valmiuden parantamisen välillä, joka veroviranomaisilla on alv-petosten vuoksi saamatta jääneiden merkittävien alv-tulojen perimisessä. Asiasta on jo keskusteltu useissa yhteyksissä, ja komissio on hyvinkin valmis jatkamaan tätä keskustelua ja esittämään tarvittaessa asianmukaiset lainsäädäntöehdotukset yhteisten määrittäjien löytämiseksi. Perintädirektiivin tarkistus Yhteisön lainsäädännössä on toinenkin väline, joka tarjoaa jäsenvaltioille apua saamattomien rahojen perinnässä: keskinäisen avustuksen järjestelmä verojen perinnässä. Perimisavusta nyt saatujen tulosten mukaan on selvää, että tätä välinettä on parannettava. Komissio valmistelee nykysääntöjen puutteiden korjaamiseksi lainsäädäntöehdotuksia, jotka esitetään vuonna 2008. Uuden lainsäädännön on määrä lisätä keskinäisen avunannon käyttöä perimisessä ja helpottaa sen käyttöä. Verohallinnoille aiheuttaa huolta myös saamatta olevien rahojen periminen petostapauksissa. Tämän vuoksi on tärkeää kehittää yhteisvastuun soveltamisedellytyksiä sekä parantaa ja lisätä hallinnollista yhteistyötä verojen perinnässä. 4. PÄÄTELMÄT Komissio antaa piakkoin kaikki neuvoston kesäkuussa 2007 pyytämät kertomukset ja tiedot aloitteista. Komissio on kuitenkin ATFS-asiantuntijaryhmässä käytävästä keskustelusta saanut tiedon siitä, että muistakin näkökohdista nykyisten alv-järjestelyjen suojaamiseksi petoksilta on vielä keskusteltava, kuten 3 kohdassa todetaan. Neuvoston toivotaankin ilmoittavan, onko se yhtä mieltä edellä esitetyistä huomioista, ja siltä pyydetään poliittista ohjausta komission jatkotyöskentelyyn tällä alalla. [1] KOM(2006) 254, 31.5.2006. [2] KOM(2006) 473, asiakirja 2004/0172/2006. [3] KOM(2006) 866, asiakirja 2006/0290(COD). [4] KOM(2007) 23 lopullinen, 24.1.2007.