Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja myynninedistämistoimista kolmansissa maissa /* KOM/98/0683 lopull. - CNS 98/0330 */



Virallinen lehti nro C 032 , 06/02/1999 s. 0012



Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja myynninedistämistoimista kolmansissa maissa (komission esittämä) PERUSTELUT 1. JOHDANTO Maatalousneuvosto pyysi 23.-25. kesäkuuta 1997 pitämänsä kokouksen yhteydessä komissiota tarkastelemaan mahdollisuutta ottaa käyttöön horisontaalinen tukikehys maataloustuotteiden viennin edistämiseksi ja esittämään asiaa koskevan ehdotuksen. 22.-26. heinäkuuta 1998 kokoontuneessa maatalousneuvostossa komissio ilmoitti tekevänsä ehdotuksen ennen vuoden 1998 loppua. Komissio on tietoinen Euroopan maatalouden tulevina vuosina kohtaamista haasteista, kuten sen YMP:n uudistamiseksi tekemistä ehdotuksista käy ilmi. Jotta Euroopan maatalous pystyisi vastaamaan näihin haasteisiin ja ottamaan osaa maailmanmarkkinoiden suotuisaan kehitykseen, sen on kehityttävä kilpailukykyisemmäksi näillä markkinoilla. Tähän kuuluu olennaisena osana tuettoman viennin kasvu, jonka rinnalla tuotteiden laatu ja turvallisuus korostuu entisestään. Tätä lähestymistapaa painotettiin joulukuussa 1997 Luxemburgissa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa, jossa myös tunnustettiin tarve kehittää edelleen Euroopan nykyistä maatalousmallia pyrkien samalla parantamaan sen kilpailukykyä sisä- ja ulkomarkkinoilla. Euroopan maatalouselintarvikealan on valmistauduttava tähän kehitykseen, jottei sen asema maailmanmarkkinoilla heikkenisi. Yhteisö voi tukea tätä pyrkimystä ottamalla käyttöön alan myynninedistämistoimia koskevan tukijärjestelmän. 2. NYKYTILANNE Tähän mennessä komissio on järjestänyt kolmansissa maissa myynninedistämiskampanjoita vain hyvin harvoilla aloilla. Esimerkkeinä voitaisiin mainita erityisesti oliiviöljy (Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston avulla) ja kuitupellava (komission itsensä hallinnoima kampanja). Saadut tulokset ovat erittäin tyydyttäviä, sillä kyseisten tuotteiden käyttö yhteisön ulkopuolella kehittyy. Tämän vuoksi vastaavia toimia olisi toteutettava myös muiden maataloustuotteiden kohdalla. 3. YHTEISÖN MYYNNINEDISTÄMISTOIMET Vaikka ensisijainen vastuu tuotteiden myynninedistämisestä kuuluukin itse tuottajille, kaupan toimijoille ja alkuperäjäsenvaltioille, yhteisöstä voi olla paljon apua tällä alalla. Koska yhteisön myynninedistäminen perustuu subsidiariteetti- ja täydentävyysperiaatteisiin, se voi antaa "lisäarvoa" kansallisten viranomaisten ja kyseeseen tulevien taloudellisten toimijoiden toteuttamille toimille. Yhteisön viennin edistämistä koskevaa politiikkaa voitaisiin perustella seuraavilla syillä: a) Ensinnäkin yhteisön toiminnalla on kerrannaisvaikutus, joka lujittaa sekä kansallisia aloitteita että yksityista toimintaa. Lisäksi siitä on hyötyä kaikille tuottajajäsenvaltioille riippumatta siitä, onko näillä varoja toteuttaa omia myynninedistämistoimia. Yhteisön tasolla toteutettu toiminta tietojen levittämiseksi ja tuotteiden arvostuksen parantamiseksi lisääkin kansallisella tasolla toteutettujen toimien tehokkuutta ja kannustaa jäsenvaltioita ja yksityisiä yrityksiä ryhtymään muihin toimenpiteisiin. Saatavilla olevien tietojen mukaan maissa, joissa yhteisön tuotteita ei tunneta tai joissa niitä tiedetään vain vähän, hyväksyttäisiin helpommin yhteisön tasolla toteutetut vähittäiskauppaan ja jakeluun kohdennetut myynninedistämistoimet sekä kuluttajille suunnattu tiedotus yhteisön tuotteista (esim. viinistä ja juustosta). Tällaisten toimien vaikutus olisi myös suurempi kuin jäsenvaltioiden tai yhtiöiden toteuttamien yksittäisten aloitteiden. Tässä vaiheessa tarvitaankin yhteisön toimia, jotka tekevät tunnetuksi tuotteiden yhteisiä eurooppalaisia ominaisuuksia, mutta jotka kuitenkin samanaikaisesti kunnioittavat niiden moninaisuutta (tuotantoedellytykset, säilytystavat ja käyttö). b) Toiseksi uusia kansainvälisiä markkinoita leimaavat pyrkimykset alentaa vientitukia tai poistaa ne yleisesti ja edetä kohti yhä suurempaa kaupan vapauttamista. Tällaisessa tilanteessa yhteisön tuotteiden kilpailuasemaa voidaan parantaa toteuttamalla yhteisön toimenpiteitä tuotteiden kuvan parantamiseksi kansainvälisillä markkinoilla. Tästä syystä komission on autettava toimijoitaan sopeutumaan tilanteeseen, joka syntyy sekä GATT-sopimusten että tulevien WTO-neuvottelujen vaikutuksesta, luomalla yhteisön tuotteille ja varsinkin tuetta vietäville tuotteille suotuisa ympäristö. Tämä tehtävä kuuluu yhteisön erityiseen vastuualueeseen, kun taas jäsenvaltioiden itsensä toteuttamien myynninedistämiskampanjoiden tavoitteena on voittaa yhä suurempi markkinaosuus niiden omille tuotteille. Yhteisön tukeen olisi kuuluttava erityisesti kolmansien maiden kuluttajille ja kaupan toimijoille (maahantuojat ja jakelijat) suunnattu tiedotus yhteisön tasolla suunnitelluista toimenpiteistä, joiden tavoitteena on taata elintarvikkeiden laatu ja turvallisuus (esim. naudanlihan päällysmerkinnät ja jäljitettävyys, jäämäpuhtaus) ja erityisillä alueilla tuotettujen ominaispiirteiltään tunnettujen ja selkeästi tunnistettavissa olevien tuotteiden toimitukset (SAN/SMM -järjestelmät). Jäsenvaltioiden olisi puolestaan tarvittaessa täydennettävä yhteistä toimintaa toteuttamalla aloitteita, jotka antavat lisäarvoa niiden omien tuotteiden ja alkuperäalueiden erityisille ominaisuuksille. c) Markkinatutkimusten ohella uusien vientimarkkinoiden kehittämiseen tähtääviin yhteisön erityistoimiin voisivat kuulua korkeimman tason edustajien vierailukäynnit erityisesti kansainvälisillä messuilla tiettyjen markkinoiden avaamiseksi. Tällaiset yhteisön tason vierailut voivat osoittautua erittäin tehokkaiksi (kaupan esteiden poistamisessa, yhteisön valvonnan hyväksymisen yhteydessä) verrattuina yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamiin vastaaviin toimiin, jotka kohdistuvat ainoastaan niiden omiin tuotteisiin. d) Myös yhteisön suurimmat kauppakumppanit (esim. USA, Japani ja Australia) ovat panneet merkille aktiivisen myynninedistämispolitiikan tarpeen, sillä GATT-sopimusten synnyttämässä uudessa kansainvälisessä tilanteessa ne ovat ottaneet käyttöön aina vain tehokkaampia myynninedistämispolitiikkoja säilyttääkseen oman osuutensa maailmanmarkkinoista ja kasvattaakseen sitä. Tässä tilanteessa yhteisö heikentää omaa asemaansa ulkomarkkinoilla, jollei se pysty omaksumaan vastaavaa lähestymistapaa. 4. TUOTTEIDEN JA MARKKINOIDEN VALINTA Yhteisön myynninedistämistoimet olisi kohdennettava suoraan kulutettavaksi tai jalostettavaksi tarkoitettuihin tuotteisiin, jolloin etusijalle olisi asetettava tuotteet, joilla on paljon lisäarvoa tai jotka ovat pitkälle kehitettyjä ja joiden mahdollisuudet tuetta tapahtuvaan vientiin ovat lupaavat sopivien myynninedistämistoimien toteuttamisen ansiosta. Tämä ei saisi kuitenkaan tarkoittaa sitä, että vientitukia saavat tuotteet suljetaan automaattisesti järjestelmän ulkopuolelle. Kohdemarkkinat sijaitsevat maissa, joissa esiintyy merkittävää todellista tai potentiaalista kysyntää ja joissa yhteisöllä on paljon kilpailijoita (esim. Japani ja Kaakois-Aasia, Keski-itä, USA, Etelä-Amerikka, Kanada ja Australia sekä kehitysmaiden pääkaupunkialueet). Komission tulisi valita tuotteet joka toinen vuosi neuvoston vahvistamia perusteita noudattaen, mutta säilyttää kuitenkin itsellään mahdollisuus tarkistuksiin kyseisen kaksivuotiskauden aikana. 5. MYYNNINEDISTÄMISTOIMIEN JAOTTELU Toteutettavat toimet voidaan jakaa kolmeen luokkaan: a) Yleiset toimet kattavat markkinatutkimukset ja -analyysit (aiheina esimerkiksi tarjonta ja kysyntä, kuluttajakäyttäytyminen, jakelurakenne), korkeimman tason edustajien vierailukäynnit, joihin osallistuvat yritysten tietyt vastuuhenkilöt, ja osallistumisen kansainvälisiin messuihin ja näyttelyihin erityisesti Euroopan yhteisön näyttelyosaston kautta (esim. näyttelypiste Foodex-messuilla Japanissa maaliskuussa 1997). b) Alakohtaiset toimet kattavat toimenpiteet, jotka toteutetaan tietyn alan tai joidenkin tiettyjen tuotteiden osalta ja joiden tavoitteena on luoda perusta niiden markkinoinnille. Tällaisiin toimenpiteisiin voivat kuulua lehdistötilaisuudet, workshopit ja erityisille kohderyhmille tarkoitetut seminaarit (esim. maahantuojat, jakelijat, lääkärit, ravintofysiologit ja muut mielipidejohtajat), joissa korostetaan yhteisön tuotteiden etuja laadun, hygienian, elintarviketurvan, ravitsemuksellisten ominaisuuksien, eläinten hyvinvoinnin, pakkausmerkintöjen jne. osalta. c) Erityisohjelmat sijaan käsittävät PR-toimia, mainontaa ja myynninedistämistä, joiden kohderyhmänä ovat kuluttajat ja loppukäyttäjät. 6. RAHOITUS Lukuun ottamatta tiettyjä erityistoimia (tiedotus yhteisön laatu- ja merkintäjärjestelmistä, korkeimman tason vierailukäynnit, tutkimukset), jotka EY rahoittaa kokonaisuudessaan, EY osallistuu yleensä toimenpiteiden rahoitukseen tietyllä rahoitusosuudella (esim. 50 %) ja loppuosa rahoituksesta tulee ammattialan järjestöiltä ja toimialakohtaisilta organisaatioilta tai jäsenvaltioilta. Osarahoituksen taustalla on ajatus kaupan toimijoiden ja jäsenvaltioiden vastuun lisäämisestä. Vastaavasti pidemmällä aikavälillä (esim. yli kaksi vuotta) toteutettavien myynninedistämistoimien osalta yhteisön rahoitusosuus voi vähentyä asteittain (esim. vähenevä prosenttiosuus 60 %:sta 40 %:iin). 7. HALLINTO, VALVONTA JA ARVIOINTI Kun yhteisön puiteasetus on vahvistettu (tavoitteet, varat, tuotteet jne.) asianomaisten alojen ammattialan järjestöt ja toimialakohtaiset organisaatiot vastaavat ensisijaisesti toteutettavia toimenpiteitä koskevien aloitteiden esittämisestä. Kyseisten jäsenvaltioiden annettua oman hyväksyntänsä toimenpiteet voidaan esittää komission hyväksyttäväksi. Ohjelmia valitessaan komission tulisi asettaa etusijalle useissa jäsenvaltioissa toimivien organisaatioiden laatimat ohjelmat. Hyväksyttyjen toimenpiteiden toteuttamisen osalta voidaan todeta, että ottaen huomioon vaaditun kokemuksen laajuus, erityisesti useiden tieteenalojen ja päällekkäisten markkinoiden tuntemus sekä asiaan erikoistuneen henkilökunnan puuttuminen komissiosta, komission hyväksymät toimenpiteet on järkevää toteuttaa antamalla toteuttamisvastuu rajoitetun tai avoimen tarjouskilpailun kautta elimelle, jolla on jo olemassa yhteysverkko kyseisillä markkinoilla ja joka pystyy käyttämään hyväkseen viestinnän, tuotteiden ja markkinoiden aloilla vaaditut tekniset taidot omaavaa henkilöstöä. Oliiviöljyn osalta olisi syytä säilyttää IOOC:n (Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston) hoitama hallintojärjestelmä alalla saatujen positiivisten tulosten ja IOOC:hen verrattavissa olevien koko alan kattavien muiden rakenteiden puuttumisen vuoksi. Komission ja jäsenvaltioiden perustaman seurantakomitean olisi valvottava toimenpiteiden toteuttamista. Kuten muidenkin tämäntyyppisten sopimusten kohdalla, raha-asioiden valvonnasta vastaavat jäsenvaltioiden ja komission toimivaltaiset yksiköt (EMOTR, varainhoidon valvonta, UCLAF). Toimenpiteiden toteuttamisesta laativat arvion komission valitsemat riippumattomat elimet. Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja myynninedistämistoimista kolmansissa maissa EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sekä katsoo, että yhteisö voi nykyisen sääntelyn nojalla toteuttaa tiettyjen maataloustuotteiden myynninedistämistoimia kolmansissa maissa; tähänastiset tulokset ovat erittäin rohkaisevia, on aiheellista kehittää kolmansien maiden markkinoille kokonaisvaltainen ja yhdenmukainen tiedotus- ja myynninedistämispolitiikka saatujen kokemusten, yhteisön sisä- ja ulkomarkkinoiden kehitysnäkymien ja kansainvälisen kaupan uuden tilanteen perusteella, tällaisella politiikalla voidaan täydentää ja vahvistaa jäsenvaltioiden toimia edistämällä erityisesti yhteisön tuotteiden tuotekuvaa kansainvälisillä markkinoilla etenkin elintarvikkeiden laadun ja turvallisuuden osalta; tällainen uusia markkinoita avaava toiminta voi myös lisätä kansallisia tai yksityisiä aloitteita, olisi määriteltävä asianomaisten tuotteiden ja markkinoiden valintaperusteet, yhteisön on yleisesti suotavaa vastata ainoastaan osittain toimien rahoituksesta, jotta ehdotuksia tekevät järjestöt ja asianomaiset jäsenvaltiot ottaisivat vastuuta; poikkeustapauksissa saattaa kuitenkin osoittautua aiheelliseksi, ettei jäsenvaltiolta vaadita rahoitusosuutta on syytä säätää, että komissio antaa asianmukaisin menettelyin toimien hallinnon ja toteuttamisen sellaisille elimille, joilla on tarvittavat rakenteet ja toimivalta, on kuitenkin suotavaa säätää, että yhteisö voi antaa Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston tehtäväksi toimien toteuttamisen sen toimivaltaan kuuluvalla alalla kyseisen neuvoston myynninedistämistoiminnastaan saamien kokemusten ja tulosten vuoksi; lisäksi muiden tuotteiden osalta olisi voitava käyttää apuna vastaavanlaisia kansainvälisiä järjestöjä, ja on syytä säätää komission ja jäsenvaltioiden toteuttamasta tehokkaasta seurannasta ja riippumattoman elimen suorittamasta tulosten arvioinnista ohjelmien moitteettoman toteuttamisen ja toimien vaikutusten arvioimiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Yhteisö voi kokonaan tai osittain rahoittaa maataloustuotteiden tiedotus- ja myynninedistämistoimia kolmansissa maissa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimia ei saa suunnata kaupallisten merkkien mukaan eikä niissä saa suosia tietystä jäsenvaltiosta tulevia tuotteita. 2 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitetut toimet ovat seuraavat: a) PR-toimet, myynninedistäminen ja mainonta erityisesti yhteisön tuotteiden etujen korostamiseksi etenkin laadun, hygienian, elintarviketurvan, ravitsemuksellisten ominaisuuksien, pakkausmerkintöjen, eläinten hyvinvoinnin ja ympäristönsuojelun osalta; b) osallistuminen kansainvälisiin tapahtumiin, messuihin ja näyttelyihin erityisesti Euroopan yhteisön näyttelyosaston kautta; c) tiedotustoimet, jotka koskevat erityisesti yhteisön SAN/SMM- ja APT-järjestelmää ja luonnonmukaista tuotantoa; d) tiedotustoimet, jotka koskevat yhteisön tma-laatuviinien, pöytäviinien ja maantieteellisellä merkinnällä varustettujen alkoholijuomien järjestelmää; e) markkinoiden laajentumismahdollisuuksia koskevat markkinatutkimukset; f) yhteisön korkeimman tason edustajien vierailukäynnit; g) myynninedistämis- ja tiedotustoimien tulosten arviointitutkimukset. 3 artikla Tuotteet, joita 1 artiklassa tarkoitetut toimet voivat koskea, ovat erityisesti seuraavia: a) sellaisinaan kulutettaviksi tai jalostukseen tarkoitetut tuotteet, joita on mahdollista viedä kolmansiin maihin tai joilla on kolmansissa maissa uusia markkinamahdollisuuksia erityisesti ilman tukia; b) tyypilliset tuotteet tai laatutuotteet, joilla on merkittävä lisäarvo. 4 artikla Valittaessa kolmansia maita, joissa 1 artiklassa tarkoitettuja toimia toteutetaan, otetaan huomioon sellaisten maiden markkinat, joissa on huomattavaa todellista tai potentiaalista kysyntää. 5 artikla 1. Komissio laatii joka toinen vuosi 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen luettelon 3 artiklassa tarkoitetuista tuotteista ja 4 artiklassa tarkoitetuista markkinoista. Luetteloa voidaan tarvittaessa muuttaa muulloinkin. 2. Komissio voi ennen 1 kohdassa tarkoitetun luettelon laatimista kuulla maataloustuotannon laadun ja terveyttä koskevien kysymysten neuvoa-antavan komitean maataloustuotteiden myynninedistämistä käsittelevää pysyvää ryhmää. 6 artikla Yhteisö voi toteuttaa oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla päätettävät toimet Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston välityksellä. Yhteisö voi myös muilla aloilla käyttää apunaan vastaavat takeet antavia kansainvälisiä järjestöjä. 7 artikla 1. Asianomaisen alan tai asianomaisten alojen edustavien ammattialan järjestöjen ja toimialakohtaisten organisaatioiden on 2 artiklan a, b ja d alakohdassa tarkoitettujen toimien toteuttamiseksi laadittava enintään kolmen vuoden kestoiset myynninedistämis- ja tiedotusohjelmat, jollei 6 artiklasta muuta johdu. Edellisessä alakohdassa tarkoitetut ohjelmat esitetään komissiolle sen jälkeen, kun ohjelmien osittaiseen rahoitukseen sitoutuvat asianomaiset jäsenvaltiot ovat ne hyväksyneet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan soveltamista. Komissio hyväksyy ohjelmat annettuaan ne tiedoksi asianomaisten alojen hallintokomiteoille ja asettaa etusijalle useissa jäsenvaltioissa toimivien organisaatioiden laatimat ohjelmat. Komissio voi ennen ohjelmien hyväksymistä kuulla maataloustuotannon laadun ja terveyttä koskevien kysymysten neuvoa-antavan komitean maataloustuotteiden myynninedistämistä käsittelevää pysyvää ryhmää. 2. Komissio päättää a) 2 artiklan c, e ja f alakohdassa tarkoitetuista tai b) 6 artiklassa tarkoitetuista, kansainvälisen järjestön välityksellä toteutettavista toimista annettuaan ne tiedoksi asianomaisten alojen hallintokomiteoille tai tarvittaessa jollekin asetuksissa (ETY) N:o 2092/91 (1), (ETY) N:o 2081/92 (2) ja (ETY) N:o 2082/92 (3) tarkoitetuista sääntelykomiteoista. (1) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1 (2) EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1 (3) EYVL L 208, 24.7.1992, s. 9 Komissio voi ennen päätöksentekoa kuulla 1 kohdassa tarkoitettua maataloustuotteiden myynninedistämistä käsittelevää pysyvää ryhmää. 8 artikla 1. Komissio valitsee yleisen tai rajoitetun tarjouskilpailun avulla toimien hallinnosta ja toteuttamista vastaavan elimen tai elimet sekä tulosten arvioinnista vastaavan elimen, jollei 6 artiklasta muuta johdu. Toteuttamisesta vastaavalla elimellä/vastaavilla elimillä on oltava kyseisiä tuotteita ja kohdemarkkinoita koskeva asiantuntemus sekä tarvittavat keinot taata toimien toteuttaminen tehokkaimmalla tavalla ottaen huomioon, että kyseiset ohjelmat ovat Euroopan laajuisia. 2. Komission, asianomaisten jäsenvaltioiden ja ehdotuksia tekevien järjestöjen edustajista koostuva seurantakomitea valvoo toimien moitteetonta toteuttamista. 3. Asianomaiset jäsenvaltiot vastaavat 2 artiklan a, b ja d alakohdassa tarkoitettujen toimien valvonnasta ja maksuista. 9 artikla 1. Komissio rahoittaa a) kokonaisuudessaan 2 artiklan c, f ja g alakohdassa tarkoitetut toimet; b) osittain muut 2 artiklassa tarkoitetut myynninedistämis- ja tiedotustoimet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista. Yhteisö voi kuitenkin erityistapauksissa rahoittaa 2 artiklan b ja e alakohdassa tarkoitetut toimet kokonaisuudessaan. 2. Yhteisön rahoitusosuus 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista toimista ei voi ylittää 50 prosenttia toimien todellisista kuluista. Alle kaksi vuotta kestävien myynninedistämistoimien osalta rahoitusosuus vähenee asteittain ja on 60-40 prosenttia toimien todellisista kuluista. 3. Asianomaiset jäsenvaltiot osallistuvat edellisessä kohdassa tarkoitettujen toimien rahoitukseen enintään 20 prosentin osuudella toimien todellisista kuluista, ja loppurahoituksesta vastaavat ehdotuksia tekevät järjestöt. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja sillä edellytyksellä, että kyseinen ohjelma on selkeästi yhteisön edun mukainen, 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan päättää, että ehdotuksen tehnyt järjestö vastaa kokonaisuudessaan siitä osuudesta, jota yhteisön rahoitus ei kata. 4. Sovellettaessa 6 artiklaa yhteisö myöntää ohjelman hyväksymisen jälkeen kyseiselle kansainväliselle järjestölle asianmukaisen rahoitusosuuden. 10 artikla Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimien rahoituksesta yhteisölle johtuvia menoja pidetään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 (4) 3 artiklassa tarkoitettuina interventioina. (4) EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13 11 artikla Yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta vahvistetaan sellaista menettelyä noudattaen, josta säädetään a) rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY (5) 38 artiklassa tai tapauksen mukaan, (5) EYVL 172, 30.9.1966, s. 3025/66 b) maatalousmarkkinoiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen muiden asetusten vastaavissa artikloissa. 12 artikla Komissio esittää kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille joka toinen vuosi. Ensimmäinen kertomus esitetään tässä asetuksessa säädettyjen toimien toisen soveltamisvuoden jälkeen. 13 artikla 1. Poistetaan asetuksen N:o 136/66/ETY 11 artiklan 1 kohdassa ilmaisu "tai kolmansissa maissa". 2. Poistetaan asetuksen (ETY) N:o 1308/70 (6) 2 artiklan 2 kohdassa ilmaisu "ja ulkoista". (6) EYVL L 146, 4.7.1970, s. 1 3. Poistetaan asetuksen (EY) N:o 2275/96 (7) 2 artiklan 1 kohdassa ilmaisu "ja sen ulkopuolella". (7) EYVL L 308, 29.11.1996, s. 7 14 artikla Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja >TAULUKON PAIKKA>