Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 94 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan sekä tuote-eritelmän julkaisutietojen julkaiseminen erään viinialan nimityksen osalta

(2021/C 398/17)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) 98 artiklassa tarkoitetulla tavalla kahden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”Dehesa Peñalba”

PDO-ES-02592

Hakemuksen jättöpäivä: 18. marraskuuta 2019

1. Rekisteröitävä nimi

Dehesa Peñalba

2. Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3. Rypäletuotteiden luokat

1. Viini

4. Viini(e)n kuvaus

PUNAVIINI

— Ulkonäkö: Kirkas, melko voimakas tai voimakas väri, joka vaihtelee tiilenpunaisesta purppuranpunaisen sävyihin.

— Aromi: Melko voimakas tai voimakas aromi, jossa on lajikkeesta riippuen punaisten ja/tai mustien hedelmien vivahteita ja/tai kukkaisia ja/tai balsamimaisia vivahteita sekä silloin, kun viini on kypsytetty puuastiassa, kypsytysprosessista peräisin olevia vivahteita (vaniljan ja/tai puun ja/tai paahteisia ja/tai karamellisoituja ja/tai mausteisia elementtejä).

— Maku: Maku on tasapainoinen, ja siinä on punaisten ja/tai mustien hedelmien vivahteita ja/tai kukkaisia ja/tai balsamimaisia vivahteita sekä silloin, kun viini on kypsytetty puuastiassa, kypsytysprosessista peräisin olevia vivahteita (vaniljan ja/tai puun ja/tai paahteisia ja/tai karamellisoituja ja/tai mausteisia elementtejä). Viinit ovat täyteläisiä, ja maku viipyy suussa melko pitkään tai pitkään.

(*) Puuttuvien raja-arvojen osalta noudatetaan voimassa olevia EU:n säännöksiä.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%) 12,5 Kokonaishappopitoisuus vähintään 4,0 grammaa litrassa viinihappona ilmaistuna Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) 20,00 Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra) 150

5. Viininvalmistusmenetelmät

a. Olennaiset viininvalmistusmenetelmät

Viljelykäytännöt

1. Viiniköynnökset sidotaan tukirakenteisiin.

2. Istutustiheys on vähintään 2 000 viiniköynnöstä hehtaaria kohden.

Erityinen viininvalmistusmenetelmä

1) Viininvalmistusolosuhteet Nuoret punaviinit: Rypäleet poimitaan käsin ja pakataan sälelaatikoihin. Sen jälkeen ne varastoidaan jäähdytystilaan, jotta niiden lämpötila laskee 5–10 °C:seen. Rypäleet lajitellaan käsin lajittelupöydällä ja siirretään säiliöihin kuljetushihnalla (rypäleiden nostamiseen ei käytetä pumppulaitteita). Rypäleitä maseroidaan (5–10 °C:ssa) ennen käymistä 5–8 päivän ajan. Ennen malolaktista käymistä viiniä kypsytetään sakan päällä vähintään 15 päivän ajan. Mikrohapetus tehdään annostelunopeudella 15 ml/litra kuukaudessa 3 päivän ajan ja 6 ml/litra kuukaudessa 8 päivän ajan. Spontaani alkoholikäyminen tapahtuu ruostumattomasta teräksestä valmistetuissa säiliöissä. Käymisen aikana ja sen jälkeen tehdään pitkä maserointi, joka kestää vähintään 21 päivän ajan. Kypsytetyt punaviinit Rypäleet poimitaan käsin ja pakataan sälelaatikoihin. Sen jälkeen ne varastoidaan jäähdytystilaan, jotta niiden lämpötila laskee 5–10 °C:seen. Rypäleet lajitellaan käsin lajittelupöydällä ja siirretään säiliöihin kuljetushihnalla (rypäleiden nostamiseen ei käytetä pumppulaitteita). Rypäleitä maseroidaan (5–10 °C:ssa) ennen käymistä 5–8 päivän ajan. Spontaani alkoholikäyminen tapahtuu ruostumattomasta teräksestä valmistetuissa säiliöissä. Käymisen aikana ja sen jälkeen tehdään pitkä maserointi, joka kestää vähintään 21 päivän ajan. Ennen malolaktista käymistä viiniä kypsytetään sakan päällä vähintään 15 päivän ajan. Mikrohapetus tehdään annostelunopeudella 15 ml/litra kuukaudessa 3 päivän ajan ja 6 ml/litra kuukaudessa 8 päivän ajan. Erityinen viininvalmistusmenetelmä

2) Kypsytysolosuhteet Kypsytysolosuhteet vaihtelevat viinityypeittäin seuraavasti: Yhdestä rypälelajikkeesta valmistetut punaviinit: Viiniä kypsytetään 225 litran tammitynnyreissä 12–24 kuukauden ajan. Useasta rypälelajikkeesta valmistetut punaviinit: Viiniä kypsytetään 225:n ja/tai 500 litran tammitynnyreissä ja/tai 5 000 litran puusammioissa 6–24 kuukauden ajan. Viininvalmistusmenetelmiin sovellettavat rajoitukset Rypäleen puristemehu voidaan uuttaa ainoastaan sellaisilla mekaanisilla menetelmillä, jotka eivät vahingoita rypäletertun kiinteitä osia. Keskimääräinen rypäleen ja viinin suhde on enintään 72 prosenttia. Kun on kyse kypsytettävistä punaviineistä, puristusjäämää ei saa siirtää säiliöihin pumppulaitteilla.

b. Enimmäistuotokset

Nuoret punaviinit:

8 000 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

Nuoret punaviinit:

57,60 hehtolitraa hehtaaria kohden

Kypsytetyt punaviinit:

6 000 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

Kypsytetyt punaviinit:

43,20 hehtolitraa hehtaaria kohden

6. Rajattu maantieteellinen alue

Suojatun alkuperänimityksen ”Dehesa Peñalba” maantieteellinen alue sijaitsee Villabáñezin (Valladolid) kunnassa. Kyseessä on 91,4287 hehtaarin laajuinen yhtäjaksoinen maa-alue, joka käsittää seuraavilla viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän (LPIS) lohkotunnisteilla yksilöidyt viljelylohkot*:

— Parcelas (”lohkot”) 5 121, 5 122, 5 123, 5 124 ja 5 125 ja lohkon 9 003 (kastelukanava) recinto (”palsta”) 3, jotka kaikki sijaitsevat kunnan alueella olevalla polígonolla (”maarekisteripalsta”) 6.

Alkuperänimityksellä suojatut Dehesa Peñalba -viinit on valmistettava ja kypsytettävä edellä määritellyllä alueella.

(*) Nämä tunnisteet vastaavat LPIS-järjestelmän vuoden 2020 version tietoja. Tiedot voivat muuttua järjestelmän päivitysten myötä.

7. Pääasiallinen rypälelajike / pääasialliset rypälelajikkeet

CABERNET SAUVIGNON

MERLOT

SYRAH

TEMPRANILLO

8. Yhteyden/yhteyksien kuvaus

a) Maantieteellinen alue (luontoon ja ihmisen toimintaan liittyvät tekijät)

a.1) Luontoon liittyvät tekijät

1.6 kohdassa määritellyllä maantieteellisellä alueella on omat ainutlaatuiset maasto-, maaperä- ja ilmastopiirteensä. Nämä ominaisuudet ovat yhdenmukaiset koko alueella ja myös erottavat maantieteellisen alueen ympäröivistä alueista, kuten jäljempänä selitetään. Aluetta kuvataan perinteisellä termillä pago, jolla tarkoitetaan yhtäjaksoista maa-alaa, jota on perinteisesti käytetty viininviljelyyn ja jolla on ympäröiviin alueisiin nähden poikkeavat maaperä- ja mikroilmasto-ominaisuudet. Pagon ainutlaatuisiin ominaispiirteisiin kuuluvat aluetta ympäröivät fyysiset elementit – kuten joet, tasangot, metsät –, jotka luovat alueelle erityiset luonnonolosuhteet. Rajatun alueen luonnonolosuhteet syntyvät seuraavista osatekijöistä:

1. Maantieteellisen alueen kumpuilevaan topografiaan on vaikuttanut etenkin Duerojoki. Joen aiheuttama eroosio ja maa-ainesten kerrostuminen ovat muovanneet alueen luonnonrakenteet, kuten laakson pohjan ja jokitasangoille muodostuvat pengermät, joille kerrostuu runsaasti maa-ainesta (pääasiassa hiekkaa ja soraa). Nämä luonnonelementit tekevät alueesta loivasti kumpuilevaa (vakiokaltevuus on alle 5 prosenttia) maaseutua, joka levittäytyy laakson pohjalle ja jota reunustaa kaksi korkeampaa tasankoa (rajattu alue on 720 metrin korkeudessa ja tasangot ovat 800–840 metrin korkeudessa, jossa kaltevuus on 5–15 prosenttia). Nämä tekijät erottavat maantieteellisen alueen sekä pohjoisista että eteläisistä alueista. Duerojoki rajaa aluetta myös pohjoisessa. Myös joen rajaaman alueen ulkopuolella olevaa aluetta kutsutaan nimellä Dehesa Peñalba, mutta siellä maasto on jyrkempää (sekä rinteillä, jotka nousevat ylätasangolle, että itse tasangoilla) eikä maa enää sovellu viininviljelyyn. Etelässä aluetta rajaa mäntymetsä. Nämä kaksi luonnonelementtiä – ylätasanko ja mäntymetsä – suojaavat aluetta epäsuotuisilta sääoloilta.

2. Rajatun alueen maa-aines koostuu joen kerrostamasta sorapitoisesta maa-aineksesta, johon kuuluu hiekkapitoinen pintakerros ja sen alla oleva merkelipitoinen kalkkikivikallio. Maaperän tyypillisiin piirteisiin kuuluvat pikkukivet ja sora. Maaperän hiekkapitoisuus on korkea, keskimäärin 78 prosenttia, kun verrataan läntisiin alueisiin (jossa hiekkapitoisuus on noin 60 prosenttia) ja jyrkempien ylätasankojen ja niille johtavien rinteiden savipitoisempiin merkeli- ja kalkkimaihin. Rajatun alueen maaperä on kuivaa, hiekkapitoista pintamaata, jolla on suodattavia ominaisuuksia. Maa on lämmin, mutta maa-alusta on viileä, ja alueella on runsaat vesivarannot. Maaperässä on vähän orgaanista ainesta ja ravinteita.

3. Aluetta ympäröivät luonnonelementit suojaavat aluetta epäedullisilta olosuhteilta, kuten äärilämpötiloilta, kuivuudelta ja voimakkailta tuulilta, ja luovat alueelle mikroilmaston, jossa lämpötilat ovat muuta aluetta korkeammat, erityisesti keväällä ja syksyllä (vuotuinen keskilämpötila on 12 °C, joka on noin puoli astetta lämpimämpi kuin ympäröivillä alueilla). Alue on suojassa (länsi-itäsuuntaiselta) tuulelta, ja hallaa esiintyy ympäröivää aluetta vähemmän (hallattomia päiviä on 206 vuodessa, kun ympäröivillä alueilla vastaava luku on 200).

Yhteenvetona voidaan todeta, että Dehesa Peñalba -nimellä tunnettu rajattu alue rajautuu laakson pohjalla sijaitsevalle vesistöalueelle, jossa maa on tasaista ja maaperä homogeeninen. Sen luoteis-lounaissuunta on ihanteellinen viininviljelylle, ja lämmin ja ravinneköyhä maaperä sisältää runsaasti hiekkaa ja karkeita elementtejä (pikkukiviä ja soraa). Näiden piirteiden vuoksi alueen maaperä läpäisee hyvin vettä ja heijastaa auringon säteitä. Lisäksi aluetta suojaavat pohjoisen ja etelän merkelipitoiset kalkkikivitasangot, jotka reunustavat aluetta ja eristävät sen korkeuserojen vuoksi muusta alueesta. Rajattuun alueeseen vaikuttaa myös alueen etelä- ja länsirajoilla kasvava mäntymetsä sekä alueen pohjois- ja itäreunoja kiertävä Duerojoki. Fyysisen ympäristön analyysi osoittaa, että Dehesa Peñalba -nimellä tunnettu rajattu alue on selkeästi määritelty alue, jolla on omat yhtenäiset maaperä- ja ilmasto-olosuhteet, jotka erottavat alueen ympäristöstään. Tämä johtuu geomorfologisista, litologisista ja orografisista prosesseista sekä suojaavista luonnonelementeistä, kuten joesta, metsistä, rinteistä ja ylätasangoista.

a.2) Ihmisen toimintaan liittyvät tekijät

Rajatun alueen viinitarhoilla viimeisten 18 vuoden aikana saatujen kokemusten myötä käyttöön on valikoitunut useita paikalliseen ympäristöön erityisen hyvin soveltuvia viiniköynnöslajikkeita, joista saadut rypäleet ovat hyvin polyfenolipitoisia, erityisesti antosyaanien ja tanniinin osalta.

— Tempranillo: Tempranillo on Dehesa Peñalban viinitarhan tärkein lajike. Lajikkeen kasvatusmenetelmiin kuuluvat riveillä käytetyt vihreät peitekasvit ja maaperän kuohkeuttaminen runkojen läheisyydessä sekä köynnösten tarkka sitominen. Näiden menetelmien ansiosta lajike kasvaa täydellisessä sopusoinnussa paikallisen alueen kanssa.

— Syrah: Syrah on toiseksi yleisin lajike. Pitkän kasvusyklinsä ansiosta lajike menestyy alueella (jossa on lämpimät keväät ja syksyt) ja pääsee kehittämään rypäleisiin parhaat ominaisuutensa.

— Cabernet Sauvignon: Kuten Syrah, myös Cabernet Sauvignon saavuttaa rajatun alueen mikroilmaston ansiosta täyden potentiaalinsa. Satomäärät pysyvät kuitenkin maltillisina.

— Merlot: Rajattua aluetta ympäröivillä alueilla Merlot kärsii usein kuivuudesta. Sen sijaan rajatun alueen maaperässä on riittävästi vesivarantoja, ja lajike pystyy kypsymään alueella tasaisesti optimaaliseen kypsyyteen.

Näiden lajikkeiden viljely- ja kypsymisolosuhteita parannetaan viljelymenetelmillä, joiden tavoitteena on hillitä hehtaarikohtaisia satomääriä ja tällä tavoin tuottaa rypäleitä, jotka ovat laadukkaita ja tasaisen kypsiä.

Viininviljelyssä käytetään kestäviä viljelykäytäntöjä, joilla pyritään varmistamaan ympäristön hyvinvointi. Viinitarhan lohkot on sertifioitu luonnonmukaisiksi.

Sekä viinitarhalla että viininvalmistamossa noudatetaan tarkkoja tuotantomenetelmiä. Tärkeimmät tuotantovaiheet ovat seuraavat:

— Rypäleet poimitaan käsin, asetetaan sälelaatikoihin ja varastoidaan jäähdytystilaan, jotta niiden lämpötila laskee 5–10 °C:seen. Rypäleet lajitellaan käsin lajittelupöydällä ja siirretään käyttämällä kuljetushihnaa (pumppuja ei käytetä). Tällä tavoin varmistetaan, että rypäleet eivät hapetu matkalla säiliöihin ja ne voidaan maseroida parhaissa olosuhteissa.

— Käymisen aikana ja sen jälkeen tehdään maserointi, joka kestää vähintään 21 päivän ajan.

— Ennen malolaktista käymistä viiniä kypsytetään sakan päällä, mistä seuraa mikrohapettuminen.

b) Tuotteen laatu ja ominaisuudet, jotka johtuvat pääasiallisesti tai yksinomaan maantieteellisestä alueesta

Alkuperänimityksellä suojatut Dehesa Peñalba -viinit ovat punaviinejä. Väri on syvä ja pitkäkestoinen (väri on intensiivinen ja stabiili, ja siinä on sinertävä vivahde). Viinit ovat erittäin aromaattisia. Hallitsevina aromeina ovat kypsät punaiset ja mustat hedelmät, erityisesti siinä vaiheessa, kun viinit ovat nuoria. Vakaa ja korkea polyfenolipitoisuus tuo rakenteeseen yhtenäisyyttä. Tanniinit ovat pehmeitä ja pitkäkestoisia. Näiden piirteiden vuoksi viinit ovat elegantteja, melko täyteläisiä tai täyteläisiä, maukkaita ja voimakkaita. Viinien jälkimaku on pitkä.

c) Yhteyden kuvaus – luontoon ja ihmisen toimintaan liittyvien tekijöiden ja tuotteen ominaisuuksien välinen vuorovaikutus

Alkuperänimityksellä suojattua Dehesa Peñalba -viiniä tuotetaan rajatulla yhtenäisellä maa-alueella, jonka ainutlaatuiset maaperä- ja mikroilmastolliset ominaisuudet erottavat sen lähialueista. Näiden luonnonolosuhteiden sekä lajikkeiden valinnan, kestävien viljelykäytäntöjen ja huolellisesti toteutettujen tuotantomenetelmien ansiosta tuotteeseen (viiniin) kehittyy sille ominaiset erityispiirteet. Tuotteen erityisominaisuudet ovat seurausta etenkin seuraavista seikoista:

1. Alueen maaperä on ravinneköyhää mutta maa on lämmintä. Maaperässä on runsaasti hiekkaa ja karkeita aineksia (pikkukiviä ja soraa), joiden vuoksi se läpäisee hyvin vettä ja heijastaa auringon valoa sekä edistää rypäleiden kypsymistä ja kuoren pigmentoitumista ja muita ilmiöitä, joiden vuoksi rypäleisiin kehittyy runsaasti polyfenoleja, erityisesti antosyaaneja ja tanniineja.

2. Rajattu alue on tasainen, sen maantieteellinen sijainti on ilmansuuntiin nähden suotuisa ja sen ympärillä on suojaavia luonnonelementtejä, kuten kaksi korkeampaa tasankoa ja mäntymetsä sekä pohjoisessa Duerojoki. Alueella viljellyt rypäleet kypsyvät täydelliseen kypsyysasteeseen, sillä ne saavat myös maan kautta heijastuvaa säteilyä. Lisäksi viiniköynnökset kasvavat suojassa äärimmäisiltä sääoloilta ja pääsevät näin hyötymään lämpimistä kasvuolosuhteista kahdessa tärkeässä kasvukierron vaiheessa: keväällä, kun viiniköynnökset kukkivat ja muodostavat hedelmiä, ja syksyllä, kun rypäleet ovat kypsymisprosessin loppuvaiheessa. Näiden tekijöiden vuoksi viiniköynnöksen kasvukausi on tavanomaista pidempi. Rajatulla alueella on vähemmän hallaa – joten viiniköynnöksillä on aikaa kehittyä ja kypsyä – ja alueen keskimääräinen vuotuinen lämpötila on korkeampi kuin ympäröivillä alueilla. Kaikki nämä tekijät edistävät rypäleiden tasapainoista kypsymistä, voimistavat punaisten rypäleiden kuorten pigmentoitumista ja tuottavat polyfenolipitoisia rypäleitä. Nämä tekijät tuovat viineihin tavanomaista enemmän polyfenoleja ja pidentävät niiden elinikää, sillä viinien rakenne on kehittynyt ja antosyaanien ja tanniinien kokonaispitoisuus on suuri.

3. Tempranillo-lajike ja erityisesti muut kuin kotoperäiset lajikkeet, joilla on pitkä kasvukausi (joihin kuuluvat ranskalaiset lajikkeet Cabernet Sauvignon, Merlot ja Syrah), ovat sopeutuneet erittäin hyvin rajatulle alueelle alueen lämpimän ja hiekkaisen maaperän sekä lauhan ilmaston (johon kuuluvat lämpimät keväät ja syksyt) vuoksi. Näiden lajikkeiden rypäleet pystyvät kypsymään ja viiniköynnökset hyödyntämään koko kasvukautensa tasapainoisella ja kokonaisvaltaisella tavalla, mikä näkyy siinä, että alueella kasvatetuissa rypäleissä on tiettyjä ainesosia (antosyaaneja ja aromeja) ympäröivillä alueilla kasvatettuja rypäleitä enemmän.

4. Lajikkeiden valinnan ja kestävien viininviljelymenetelmien ansiosta alkuperänimityksellä suojattujen Dehesa Peñalba -viinien valmistamiseen saadaan parasta mahdollista raaka-ainetta: — Tempranillo-viineissä on kehittynyt rakenne, punaisten hedelmien ja metsän hedelmien aromeja sekä kestävä, syvä väri; — Cabernet Sauvignon -viinit ovat voimakkaita ja pitkiä; tanniinit ovat pitkäkestoisia; viineissä on voimakkaita kypsien hedelmien vivahteita ja mausteisia sävyjä; — Merlot-viinit ovat hienostuneita, ja niiden tanniinit ovat erittäin pehmeitä; viineissä on punaisten hedelmien vivahteita ja hyvä tasapaino happamuuden ja pH:n välillä; — Syrah-viineissä on silkkisiä tanniineja ja mustien hedelmien vivahteita; viinin pH- ja happamuustasot tuovat niihin runsaasti tuoreutta. Tiivistetysti voidaan sanoa, että Tempranillo- ja Cabernet-lajikkeista saadut viinit ovat kestäviä niiden voimakkuuden, rakenteen ja pituuden ansiosta, kun taas Syrah ja Merlot ovat tuoreita, hapokkaita, aromaattisia, hienostuneita ja pehmeitä.

5. Rypäleet poimitaan käsin ja pakataan sälelaatikoihin. Sen jälkeen ne varastoidaan jäähdytystilaan, jossa niiden lämpötila laskee 5–10 °C:seen, mikä ehkäisee hapettumista ja suojaa viinin väriä (antosyaaniyhdisteitä). Rypäleet lajitellaan käsin lajittelupöydällä ja nostetaan kuljetushihnalla (ilman pumppulaitteita). Tällä tavoin rypäleet eivät hapetu ennen saapumista säiliöihin ja ne voidaan maseroida parhaissa olosuhteissa. Näiden menetelmien ansiosta rypäleiden kylmäliotuksen alkaessa rypäleet ovat ehjiä, mikä parantaa viinin aromaattista potentiaalia ja värin kehittymistä.

6. Fermentoinnin aikana ja sen jälkeen toteutettavan maserointiprosessin riittävän keston (vähintään 21 päivää) ansiosta viineihin kehittyy runsaasti väriyhdisteitä (antosyaaneja ja tanniineja), aromeja, ryhtiä ja kestävyyttä.

7. Sakkaa kypsytetään ennen malolaktista käymistä, mikä saa aikaan mikrohapettumisen. Tämä puolestaan edistää uuttumista ja pidentää viinien elinikää, sillä tällä tavoin viiniin kehittyy fenoliyhdisteitä, kuten tanniineja ja antosyaaneja, koska pyranoantosyaanit, antosyaanit ja flavanolit, jotka edistävät värillisten etyylisidoksin kiinnittyvien adduktien kehittymistä, tarvitsevat muodostuakseen asetaldehydiä (jonka muodostumiseen tarvitaan happea). Näin ollen mikrohapetus ennen malolaktista käymistä parantaa viinien kromaattisia ominaisuuksia ja värin pysyvyyttä. Se parantaa myös suutuntumaa tuomalla viiniin täyteläisyyttä ja kiristävyyttä. Mikrohapettumisen myönteisiin vaikutuksiin kuuluu myös se, että se parantaa viinin aromia vähentämällä kasviperäisiä ominaisuuksia, sillä pyratsiinien ja tiolien kaltaiset hapettuvat yhdisteet vähenevät mikrohapettumisen myötä.

Kuten edellä jo todettiin, testit ovat osoittaneet, että rajatulla alueella kasvatettujen rypäleiden antosyaani- ja tanniinipitoisuudet ovat muilla alueilla kasvatettuja rypäleitä suuremmat. Ainesosien muodostuminen on otettu huomioon viinin valmistuksessa. Maseroinnin ansiosta nämä aineet siirtyvät viiniin ja lisäävät viinien voimakkuutta. Ne myös tuovat nuoriin viineihin sinertävän sävyn ja muodostamalla vakaita väriaineita parantavat viinien säilyvyyttä. Näiden tekijöiden ansiosta alkuperänimityksellä suojatutuissa Dehesa Peñalba -viineissä on vahva väri, jossa on yleensä kypsien punaisten ja/tai mustien hedelmien vivahteita. Dehesa Peñalba -viinit ovat melko täyteläisiä tai täyteläisiä, pyöreitä ja kehittyneitä, ja niiden maku viipyy suussa pitkään. Niissä on runsaasti polyfenolisia pigmenttejä, jotka tuovat ryhdikkyyttä ja väriin vakautta. Tämän vuoksi niiden säilyvyys on hyvä ja ne soveltuvat ympäröivällä alueella tuotettuja viinejä paremmin kypsytykseen, myös pullossa kypsytykseen.

Sovelletun tieteellisen tutkimuksen alueelliseen instituuttiin kuuluvan viinintutkimuksen ryhmän (joka on osa Kastilia-La Manchan yliopiston elintarviketeknologian tutkimusalaa) tekemän tutkimuksen mukaan alkuperänimityksellä suojatut Dehesa Peñalba -viinit on käytännössä mahdollista erottaa niiden tuotantoalueen lähialueilla valmistetuista, yhtä pitkän aikaa kypsytetyistä viineistä (alkuperänimityksellä suojatuista Ribera del Duero -viineistä ja maantieteellisellä merkinnällä suojatuista Castilla y León -viineistä), koska niissä on verrokkiviinejä enemmän monomeerisiä antosyaaneja, jotka ovat luontaisesti vakaampia (niissä on suurempi malvidin-3-glukosidipitoisuus ja suurempi osuus vakaampia antosyaaneja, kuten p-Kumaarihappoantosyaaneja ja kofeiinihappoantosyaaneja).

Vaikka Dehesa Peñalba (SAN) -viinin rajattu maantieteellinen alue sijaitsee Castilla y León (SMM) -viinin alueella ja lähellä Ribera del Duero (SAN) -viinin tuotantoaluetta ja vaikka viineissä on samat yleiset ominaisuudet kuin SMM-viineissä, niissä on myös joitakin olennaisia eroja sekä ominaisuuksia, joita ei esiinny Ribera del Duero (SAN) -viineissä.

Dehesa Peñalban (SAN), Castilla y Leónin (SMM) ja Ribera del Dueron (SAN) vertailusta saatiin seuraavat tulokset:

Suurempi kokonaisalkoholipitoisuus

Castilla y León (SMM) Dehesa Peñalba > 11,0 > 12,5

Alhaisempi hehtaarituotos

Castilla y León (SMM) Dehesa Peñalba 16 000 kg 8 000 kg nuorten punaviinien osalta 6 000 kg kypsytettyjen punaviinien osalta

Suurempi haihtuvien happojen pitoisuus

Castilla y León (SMM) Dehesa Peñalba < 13,36 meq/l < 20 meq/l

Suurempi kokonaisalkoholipitoisuus

Ribera del Duero (SAN) Dehesa Peñalba > 11,0 valkoviinien osalta > 11,5 punaviinien osalta > 12,5

Alhaisempi hehtaarituotos

Ribera del Duero (SAN) Dehesa Peñalba 7 000 kg 6 000 kg kypsytettyjen punaviinien osalta

Suurempi haihtuvien happojen pitoisuus

Ribera del Duero (SAN) Dehesa Peñalba < 8,33 meq/l < 20 meq/l

Kastilia-La Manchan yliopiston tutkimuksen mukaan Dehesa Peñalba -viineissä on myös enemmän monomeerisia antosyaaneja:

Ribera del Duero (SAN) Dehesa Peñalba < 59 mg/l < 223 mg/l

Vaikka osalla rajatusta alueesta (lohkon 5121 palsta 1 ja 2 ja lohkon 5122 palsta 3) on muita omistajia, hakemuksen on jättänyt alueen tällä hetkellä ainoa viininvalmistamo. Muut tuottajat voivat tulevaisuudessa liittyä hankkeeseen niin halutessaan.

d) Epävirallinen vuorovaikutus

Jo antiikin ajoista lähtien Dehesa Peñalban alue on kiinnostanut markiiseja, piispoja ja aatelisia, jotka ymmärsivät Duerojoen rannalle levittäytyvän maan mahdollisuudet.

Peñalba de Dueron kaupungin ja sen rajojen sisäpuolella sijaitsevien alueiden pitkästä historiasta on lukuisia kirjallisia ja bibliografisia todisteita, jotka kertovat myös alueella harjoitetusta viininviljelystä ja sen taloudellisista päämääristä. Lähteiden mukaan myös feodaalihallitsijoitten velvoittamat kymmenykset voitiin maksaa alueella viljeltyjen rypäleiden puristemehulla.

Libro Becerro de las Behetrías de Castilla (”Kastilian vapaiden kaupunkien pergamenttinide”) on 1300-luvulta peräisin oleva kirja, joka on laadittu Kastilian Pedro I:n käskystä ja jossa luetellaan Kastilian kuningaskunnat maakunnat ja vapaat kaupungit. Kirja sisältää tietoja ”vapaiden kaupunkien” (behetría) järjestelmään kuuluvista kaupungeista, niiden oikeudellisesta asemasta, kuninkaan taloudellisista oikeuksista ja ylimystön oikeuksista. Alkuperäisestä käsikirjoituksesta on säilynyt useita jäljennöksiä, joista yhtä vanhimmista säilytetään Valladolidin historiallisten dokumenttien arkistossa (Archivo de la Real Chancillería de Valladolid).

Sekä Villabáñez (Villa hanes) että Peñalba (Peñalva) sijaitsivat Valladolidin ruhtinaskunnan (Merindad del Infantado de Valladolid tai vanhassa espanjassa Merindat del infantazgo de vallit) alueella.

”Vuonna 1751 Villabáñezin kaupunki kuului Madridin maakunnassa sijaitsevan Portillon piirikunnan kolmeen hallintoalueeseen: sitä hallinnoivat Valladolidin katedraalin Cabildo (”neuvosto”), Camarasan markiisitar ja Revillan markiisi, jotka molemmat asuivat Valladolidissa. Tuolloin Villabáñezin kunta käsitti 11 423 tonttia tai obradasia (vanha maatalousalueen nimitys), joista 600 oli viinitarhoja, jotka yhdessä käsittivät 1 200aranzadasin (toinen vanha maatalousalueen nimitys) alan – – .”

”Peñalba de Dueron kunta muodostui 1 923obradasista, joista 560 oli kastelematonta peltoa, 6 niittyä (joista 4 tavallista), 7 puutarhaa (tavallisia), 500 tammimetsäistä vuoristomaata (tavallista) ja 650 viinitarhaa, jotka sijaitsivat Dehesa de Peñalba la Verdessä (”vihreä”) – – .”

Vaikka historiallisissa asiakirjoissa on käytetty useita eri nimiä – ”Dehesa”, ”La Dehesa”, ”Dehesa de Peñalba” ja ”Peñalba” –, niillä kaikilla viitataan samaan paikkaan, joka on viimeisten 30 vuoden ajan tunnettu nimellä Dehesa Peñalba. Viitteistä käy ilmi myös se, että tässä yhteydessä ilmaisu ”Dehesa” on paikannimi eikä sillä viitata karjaan (espanjan kielen sanalla dehesa tarkoitetaan perinteistä karjankasvatusta köyhällä tai muulla kuin maatalousmaalla).

Vuonna 1995 viininviljely päätettiin aloittaa uudelleen ja alueelle istutettiin valittuja viiniköynnöslajikkeita, joiden kasvukausi on keskipitkä tai pitkä. Lisäksi rakennettiin viininvalmistamo, jossa käytetään viininvalmistuksen uusinta teknologiaa. Tällä tavoin rypäleiden täysi potentiaali saadaan hyödynnettyä ja niistä voidaan valmistaa kansainvälisesti tunnettuja viinejä.

9. Olennaiset lisäedellytykset

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöjä koskevat lisämääräykset

Edellytyksen kuvaus:

Suojattujen viinien merkintöihin on sisällytettävä maininta satovuodesta.

Alkuperänimityksellä suojattujen Dehesa Peñalba -viinien etiketeissä voidaan käyttää merkintää ”roble” (”tammi”), jos ne ovat voimassa olevan sovellettavan lainsäädännön mukaisia.

Alkuperänimityksellä suojattujen Dehesa Peñalba -viinien etiketeissä voidaan käyttää perinteisiä merkintöjä ”Crianza”, ”Reserva” ja ”Gran Reserva”, jos ne täyttävät voimassa olevassa sovellettavassa lainsäädännössä säädetyt käyttöehdot.

Linkki eritelmään

www.itacyl.es/documents/20143/342640/PPTA+PCC+VP+DEHESA+PE%C3%91ALBA+Rev+0+%281%29.docx/3066f78c-4629-ae2d-ea64-1c0f64b265e9

(1) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671.