Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi henkivakuutuksesta (uudelleen laadittu teksti)"



Virallinen lehti nro C 123 , 25/04/2001 s. 0024 - 0028



LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Seuraava muutosehdotus hylättiin, vaikka se sai äänestyksessä yli neljäsosan annetuista äänistä: Kohta 2.1 Poistetaan kaksi viimeistä virkettä ja korvataan ne seuraavalla tekstillä: "Vaativien teknisten standardien (esim. päästörajoitusten) asettaminen on yksi ympäristöpolitiikan koetelluista keinoista. Tekninen toteutettavuus ja markkinoilla saatavilla olo on tässä tietenkin aina otettava huomioon. On myös pyrittävä siihen, että mahdollisimman monet teknologian tarjoajat voisivat noudattaa kyseisiä standardeja. Vaikka standardien teknistä toteutettavuutta joissakin yksittäistapauksissa voidaankin epäillä, komitea kannattaa periaatetta, jonka mukaan ympäristöpolitiikassa on asetettava vaativia teknisiä standardeja, jotta ympäristöteknologiaa voidaan viedä eteenpäin ." Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 28, ei-ääniä: 32, tyhjiä: 6. Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi henkivakuutuksesta (uudelleen laadittu teksti)" (2001/C 123/04) Neuvosto päätti 26. heinäkuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 8. joulukuuta 2000. Esittelijä oli Robert Pelletier. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24.-25. tammikuuta 2001 pitämässään 378. täysistunnossa (tammikuun 24. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 81 ääntä puolesta 2:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Yhtenäisten henkivakuutusmarkkinoiden perustamistekstit, jotka nojaavat yhden toimiluvan ja valvontamenetelmien vastaavuuden vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen, ovat 5. maaliskuuta 1979 annettu ensimmäinen direktiivi(1), järjestyksessä toinen direktiivi marraskuun 8. päivältä 1990(2) ja 10. marraskuuta 1992(3) annettu kolmas direktiivi. Viimeksi mainitulla muutetaan ja täydennetään kahta ensimmäistä. Se ei korvaa niitä kokonaan, ja suuri osa ensimmäisen ja toisen direktiivin säännöksistä säilyy voimassa. Kaikkia näitä direktiivejä on puolestaan muutettu 29. kesäkuuta 1995(4) annetulla direktiivillä, jolla oli tarkoitus parantaa toiminnan vakauden valvontaa. 1.2. Eri tekstien päällekkäisyyden, limittäisyyden ja äärettömän monimutkaisuuden vuoksi komissio haluaa selkeyttämissyistä kodifioida virallisesti direktiivien tekstit. 1.3. Henkivakuutustoimintaa koskevien direktiivien virallisen kodifioinnin yhteydessä on ilmennyt, että komission on ehdotettava tiettyjä muutoksia direktiiveihin pelkän kodifioinnin sijaan, jotta voidaan selkeyttää tai ajanmukaistaa joitain oikeustiloja koskevia kohtia. Tästä syystä ehdotus, josta komitealta pyydetään lausuntoa, on ehdotus direktiivien uudelleen laatimiseksi. 2. Yleistä 2.1. Jäljempänä esitettyjä varauksia lukuunottamatta komitea kannattaa suurelta osin sille käsiteltäväksi annettua ehdotusta direktiivien uudelleen laatimisesta. Avoimuuden ja selkeyden tavoitteesta voi olla vain samaa mieltä. 2.2. Tämän lisäksi uudet kuusi säännöstä ovat rajallisia eivätkä anna aihetta erityisiin kommentteihin. Ne koskevat seuraavia kohtia: - säänneltyjen markkinoiden määritelmä - monenlaista toimintaa harjoittavia yrityksiä koskevat päivämäärät - "tulevien voittojen" laskeminen - kolmansissa maissa sijaitsevien sivukonttoreiden toimintasuunnitelma, hetkellä, jolla ne sijoittautuvat jäsenvaltioon - poikkeuksien poistaminen - nykyisten sivukonttoreiden hankkimat oikeudet. 2.3. Ehdotuksen säännöksissä toistetaan suurin osa henkivakuutusdirektiivien säännöksistä, mutta monia merkityksensä menettäneitä artikloja on jätetty pois. Joissakin artikloissa viitataan kertomusten laatimiseen, ja komitea ihmetteleekin, onko kertomuksia ylipäätään laadittu. 3. Erityistä 3.1. Johdanto-osan kappaleet 3.1.1. Kappale 5 Direktiivin 92/96/ETY johdanto-osan kolmannessa kappaleessa direktiivin antamista pidetään "vaiheena, jota on täydennettävä muilla yhteisön keinoilla." Ilmaisun säilyttäminen uudelleen laaditussa direktiivissä vaikuttaa toivottavalta, siinä määrin kuin yhtenäismarkkinoilla yhä tarvitaan yhteisöaloitteita. 3.1.2. Kappale 34 Marginaalista puuttuu viite "92/96/ETY Nro 13" (ranskankielinen toisinto). 3.1.3. Kappale 58 On syytä täsmentää, että "säännökset, jotka koskevat todistusta hyvästä maineesta ja siitä, ettei henkilö ole ollut konkurssissa" koskevat yrityksen hallituksen jäseniä tai johtajia. 3.2. Artiklat 3.2.1. Ensimmäinen artikla - Määritelmät 3.2.1.1. 1 b) Sivukonttori Sanan "sivukonttori" määritelmästä on jätetty pois ilmaisu "rinnastetaan asioimistoon tai sivukonttoriin" ilmaisun "kaikenlainen pysyvä läsnäolo" jälkeen. Poistettua ilmaisua käytettiin 8. marraskuuta 1990 annetun direktiivin 3 artiklassa (90/619/ETY), ja tästä syystä komitea ehdottaa käytettäväksi kahta luetelmakohtaa, siten että kohdat voidaan selkeästi erottaa toisistaan. Ensimmäinen luetelmakohta alkaa sanalla "jokaista" ja toinen sanoilla "kaikenlainen pysyvä läsnäolo". 3.2.1.2. 1 c) Toimipaikka Komitea toteaa, että määriteltävää sanaa "toimipaikka" ei ole painettu kursiivilla päinvastoin kuin kaikki muut ensimmäisessä artiklassa määriteltävät sanat (ranskankielinen toisinto). Lienee aiheellista sijoittaa sanan "toimipaikka" määritelmä ennen sivukonttorin määritelmää. Komitea pohtii, miksi ensimmäisessä artiklassa ei ole määritelmää ilmaisulle sijoittautumisjäsenvaltio, joka määritellään toisen henkivakuutusdirektiivin 90/619/ETY (annettu 8. marraskuuta 1990) 2 artiklan f kohdassa seuraavasti: "sijoittautumisjäsenvaltiolla" (tarkoitetaan) "jäsenvaltiota, jossa sitoumuksen tehnyt toimipaikka on". Pidetäänkö sitä liian monisanaisena ilmaisun "jäsenvaltiolla, jossa sivukonttori sijaitsee" rinnalla? 3.2.1.3. 1 m) Säännellyt markkinat Direktiivissä 92/96/ETY annettiin väliaikainen määritelmä säännellyille markkinoille odotettaessa direktiiviä sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla, jonka myötä käsitteelle saataisiin yhteinen määritelmä yhteisön tasolla. Neuvoston direktiivissä 93/22/ETY(5) (10. maaliskuuta 1993) sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla on määritelmä säännellyille markkinoille, vaikka sen soveltamisalue ei katakaan henkivakuutuksia. Komitea katsoo, että määritelmän toistaminen henkivakuutuksia varten on aiheellinen ja takaa yhteisöoikeuden yhtenäisyyden. Markkinoiden sijaitessa kolmannessa valtiossa komitea ehdottaa, että jäsenvaltioille annetaan valta päättää, vastaavatko kyseiset markkinat Euroopan unionin markkinoita. Voidaan kysyä, tarvittaisiinko lisää koordinointia ja yhteistyötä valvontaviranomaisten kesken joidenkin kriteerien ja vaatimusten asettamiseksi, jolloin voitaisiin helpommin verrata yhteisön ja sen ulkopuolisten maiden säänneltyjä markkinoita keskenään(6). 3.2.2. 18 artikla 6 kohta - Henki- ja vahinkovakuutusliikkeen harjoittaminen Henki- ja vahinkovastuuvakuutustoiminnan erillään pitämisen periaatteeseen sovellettavia poikkeuksia ei tule yleistää liiaksi. Kun Euroopan yhteisö laajenee seuraavan kerran, on mahdollista että periaatteeseen tulee lisää poikkeuksia. Tästä syystä komitea pohtii, pitäisikö poikkeusten mahdollisuutta rajata entisestään. 3.2.3. 23 artikla 1 kohdan C alakohta - Muut sallitut varat 23 artiklan 1 kohdan C alakohdasta, joka koskee laskentaperusteittain muita sallittuja varoja, kohta p) kiinteään omaisuuteen liittyvät oikeudet (kolmannen henkivakuutusdirektiivin 92/96/ETY 21 artikla) puuttuu uudistetusta versiosta. Kyse täytyy olla lapsuksesta. (Ei koske suomenkielistä toisintoa). 3.2.4. 25 artikla - Yhteissijoitusyrityksiin tai osakeindeksiin liittyvät sopimukset Marginaalin viitteessä on virhe. Kyseessä on 23 artikla (92/96/ETY) eikä mainittu 2 artikla. (Koskee ainoastaan ranskankielistä toisintoa). 3.2.5. 27 artikla 3 kohdan A alakohta - Solvenssimarginaalia ja takuurahastoa koskevat säännöt 3.2.5.1. Toinen luetelmakohta - Tulevien voittojen laskeminen Ehdotuksessa esitetään, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on määriteltävä yhteisellä sopimuksella ja yhteistyössä komission kanssa perusteet arvioidun vuotuisen voiton kertoimen laskemiseksi, sekä se, mistä eristä voitot koostuvat. Siihen saakka, kunnes tällaiseen sopimukseen on päästy, nämä erät määritellään kotijäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti eikä enää "jäsenvaltion, jonka alueella vakuutusyritys (kotipaikka, asioimisto, sivukonttori) harjoittaa liiketoimintaansa" lainsäädännön mukaisesti. Komitea katsoo, että muutos vastaa yhteisön direktiivien logiikkaa asettaa vastuu toiminnan valvomisesta jäsenvaltiolle, jossa yrityksen kotipaikka on. 3.2.5.2. Tämän lisäksi komitea pohtii, onko aiheellista omaksua tulevien voittojen laskemista koskevissa säännöissä nykyistä selkeämmin tulevaisuuteen suuntautuva ulottuvuus. Tätä seikkaa on tarkasteltava muutettaessa solvenssimarginaalia koskevia kohtia. 3.2.6. 28 artikla - Vähimmäissolvenssimarginaali 3.2.6.1. Kommentti ei koske suomenkielistä toisintoa. 3.2.7. 49 artikla 2, 3 ja 4 kohdat - Sivukonttoreiden toimintasuunnitelma Uudelleen laaditussa toisinnossa toistetaan ensimmäisen henkivakuutusdirektiivin 11 artikla sivukonttoreiden toimintasuunnitelmasta. Ovatko yhteisön ulkopuolella toimivista sivukonttoreista vaadittavat tiedot riittäviä? Tarvitaanko muita tietoja, jotta voidaan arvioida yhteisön ulkopuolisessa maassa toimivan sivukonttorin yhteyksiä vakuutusyritysryhmään tai vakuutusyritysryhmän sisäisiä liiketoimia siinä merkityksessä kuin on tarkoitettu vakuutusyritysryhmään kuuluvien vakuutusyritysten lisävalvonnasta annetussa direktiivissä 98/78/EY(7)? Komiteasta on perusteltua esittää nämä kysymykset, koska Euroopan unioni laajennee ja rikollisjärjestöt toimivat yleismaailmallisesti. 3.2.8. 57 artikla - Yhteisön vakuutusyritysten saama kohtelu kolmansissa maissa 3.2.8.1. 2 kohta Sen sijaan, että komissio laatii "määräajoin" kertomuksen yhteisön vakuutusyritysten kolmansissa valtioissa saamasta kohtelusta, on syytä sopia tarkemmista tarkastelujaksoista ja laatia kertomus vaikkapa joka viides vuosi. Tämän lisäksi komitea kysyy, onko tämä kertomus, joka piti laatia ensimmäisen kerran viimeistään kuusi kuukautta ennen direktiivin 90/619/ETY 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua päivämäärää, laadittu siten kuin saman direktiivin 9 artiklassa säädetään. 3.2.8.2. 4 ja 5 kohdat Ehdotuksen 57 artiklassa toistetaan direktiivin 79/267/ETY 32 b artikla, joka siihen lisättiin direktiivin 90/619/ETY 9 artiklassa. Sen sijaan 4 kohdan viimeinen alakohta ja 5 kohdan ensimmäinen alakohta on jätetty pois (ranskankielinen toisinto). Komitea ehdottaa, että ne sisällytetään ehdotukseen. Kohdat kuuluvat seuraavasti: "Tällaista päätösten rajoittamista tai lykkäämistä ei saa soveltaa tapauksiin, joissa yhteisössä toimiluvan saaneet vakuutusyritykset tai niiden tytäryritykset perustavat tytäryrityksiä tai joissa sellaiset yritykset tai tytäryritykset hankkivat osuuksia yhteisön vakuutusyrityksistä. 5. Kun komissio havaitsee, että jokin 3 tai 4 kohdassa kuvattu tilanne on syntynyt, jäsenvaltioiden on ilmoitettava sille sen pyynnöstä." 3.2.9. 59 artiklan 2 kohta - Poikkeukset ja rajoitusten kumoaminen Komitea epäilee, onko syytä säilyttää poikkeus Yhdistyneessä kuningaskunnassa "Societies registered under the Friendly Societies Acts" -tyyppisinä laitoksina rekisteröidyille yrityksille, kun samanaikaisesti alkuperältään belgialaisille ja italialaisille yrityksille asetettuja poikkeuksia ei enää pidetä tarpeellisina. 3.2.10. 61 artikla - Maa-alueisiin ja kiinteistöihin tehtyjä sijoituksia koskevat siirtymäsäädökset; 62 artikla - Ruotsia koskeva siirtymäaika; 67 artikla - Liiketoimintaa harjoittavien sivukonttoreiden ja vakuutusyritysten saamat oikeudet; 69 artikla - Euroina ilmoitettujen määrien tarkastaminen On syytä joko muuttaa siirtymäaikasäädösartiklojen määräajat tai poistaa ne tarpeettomina. 3.3. Liitteistä 3.3.1. Liite III - Vakuutuksenottajalle annettavat tiedot Komitea ehdottaa muutettavaksi kohtaa a. 14 siten, että "vakuutusmuodon" sijasta käytetään ilmaisua "vakuutussopimus", joka vastaa paremmin direktiivissä muualla käytettyä terminologiaa. 4. Päätelmät 4.1. Kohdan 2.2 sisältöä vesittämättä komitean käsiteltäväksi annetun ehdotuksen tavoite on yhteisön henkivakuutussäädösten kodifiointi, jotta käytettävissä olisi yhtenäinen, selkeä ja "luettava" teksti. Komitea kannattaa aloitetta, jonka ansiosta sekä toimijoille ja kuluttajille voi muodostua yhtenäinen ja jäsentynyt kuva Euroopan unionissa henkivakuutustoimintaa säätelevästä yleiskehyksestä. Aloite myös edistää rajanylittävien transaktioiden kehitystä ja lisää toimijoiden oikeusturvaa. 4.2. Komitea kannustaa Euroopan yhteisöjen komissiota laatimaan mahdollisimman nopeasti vastaavan selventävän tekstin vahinkovakuutusalalta, sillä yhteisön oikeuskehyksen kiemuroita on selvitettävä senkin osalta. Sen toimintoja säännellään vuosina 1973-1999 annetuilla yhdeksällä eri direktiivillä, jotka koskevat vahinkovakuutustoiminnan aloittamista, autovakuutuksia, luottovakuutuksia, matkavakuutuksia ja oikeusturvavakuutuksia. 4.3. Komitea on tämän lisäksi huolestunut, ettei sen käsiteltäväksi annetulla direktiiviehdotuksella avata keskustelua kodifioiduissa direktiiveissä säädettyjen periaatteiden ja sääntöjen kyseenalaistamisesta. Bryssel 24. tammikuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Neuvoston direktiivi 79/267/ETY, 5. maaliskuuta 1979, EYVL L 63, 13.3.1979, s. 1. (2) Neuvoston direktiivi 90/619/ETY, 8. marraskuuta 1990, EYVL L 330, 29.11.1990, s. 50. (3) Neuvoston direktiivi 92/96/ETY, 10. marraskuuta 1992, EYVL L 360, 9.12.1992, s. 1. (4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/26/EY, 29. kesäkuuta 1995, EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7. (5) Neuvoston direktiivi 93/22/ETY, 10. toukokuuta 1993, EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27. (6) "Emun haasteet rahoitusmarkkinoille", EYVL C 367, 20.12.2000. (7) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/78/EY. Annettu 27. lokakuuta 1998, EYVL L 330, 5.12.1998, s. 1.