Ehdotus neuvoston päätös luvan antamisesta Luxemburgille soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa vähärikkiseen kaasuöljyyn direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti /* KOM/2002/0113 lopull. */



Virallinen lehti nro 262 E , 29/10/2002 s. 0021 - 0023



Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Luxemburgille soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa vähärikkiseen kaasuöljyyn direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti (komission esittämä) PERUSTELUT 1. Pyynnön esittäminen Luxemburg ilmaisi 3. joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä komissiolle halunsa ottaa käyttöön eriytetty valmisteverokanta maantieliikenteen ajoneuvojen moottoripolttoaineena käytettävälle kaasuöljylle, jonka rikkipitoisuus on enintään 50 partikkelia miljoonassa (ppm), kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY [1] 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti. [1] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46). Vähärikkisellä kaasuöljyllä tarkoitetaan kaasuöljyä, jonka rikkipitoisuus vastaa kyseiselle moottoripolttoaineelle bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/70/EY [2] säädettyjä ympäristöperusteisia laatuvaatimuksia (50 ppm). [2] EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58, direktiivi, jolla muutetaan neuvoston direktiiviä 93/12/EY (EYVL L 74, 27.3.1993, s. 81). Luxemburgin mukaan ehdotetun valmisteveron alennuksen tavoitteena on edistää ympäristöystävällisemmän moottoripolttoaineen kulutusta. Maantieliikenteessä käytettävän kaasuöljyn, jonka rikkipitoisuus ylittää 50 partikkelia miljoonassa, valmisteveroa nostettaisiin 15 euroa 1 000 litralta. Konkreettisesti tämä merkitsee, että moottoripolttoaineena käytettävään kaasuöljyyn nykyisin sovellettua 246,65 euron veroa 1 000 litralta sovellettaisiin jatkossa ainoastaan vähärikkiseen kaasuöljyyn, kun taas enemmän kuin 50 ppm rikkiä sisältävän maantieliikenteen kaasuöljyn osalta käyttöön otettavan veron määrä olisi 261,65 euroa. Eriytetyn verokannan käyttöönoton olisi määrä johtaa enemmän kuin 50 ppm rikkiä sisältävän maantieliikenteen kaasuöljyn nopeaan katoamiseen markkinoilta; sen vähittäismyyntihinta nousisi 0,7 Luxemburgin frangia litralta eli 0,02 euroa litralta. Luxemburg pyytää, että toimenpiteen voimassaolo alkaisi 1. tammikuuta 2002 ja päättyisi 1. tammikuuta 2004. Luxemburg katsoo, että kyseinen eriytetty valmisteverokanta ei muodosta valtiontukea erityisesti sen vuoksi, että se on luonteeltaan yleinen toimenpide, jota sovelletaan kaikkiin kuluttajiin talouden alasta riippumatta. 2. Komission toteuttama arviointi Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön täydentäviä valmisteverovapautuksia tai veronalennuksia erityisistä poliittisista syistä. Luxemburg pyysi 3. joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä lupaa soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa vähärikkiseen (50 ppm) kaasuöljyyn 1. tammikuuta 2002 alkaen. Luxemburgin esittämästä pyynnöstä on direktiivin 92/81/ETY säännösten mukaisesti ilmoitettu muille jäsenvaltioille. Veroeriytys otetaan käyttöön korottamalla enemmän kuin 50 ppm rikkiä sisältävän maantieliikenteen kaasuöljyn valmisteveroa 15 euroa 1 000 litralta. Moottoripolttoaineena käytettävään kaasuöljyyn nykyisin sovellettavaa 246,65 euron veroa 1 000 litralta sovelletaan jatkossa ainoastaan vähärikkiseen kaasuöljyyn, kun taas enemmän kuin 50 ppm rikkiä sisältävän maantieliikenteen kaasuöljyn osalta käyttöön otettavan veron määrä on 261,65 euroa. Komissio panee merkille, että eriytetyt valmisteverokannat ovat näin ollen direktiivin 92/82/ETY [3] 5 artiklassa tarkoitettuja yhteisön vähimmäismääriä koskevien säännösten mukaiset. [3] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46). Komissio tunnustaa verotukseen liittyvien kannustustoimenpiteiden tärkeyden paranneltujen moottoripolttoaineiden käytön edistämiseksi ja tarkasteltuaan asiaa perusteellisesti toteaa, että valmisteveron alennus on yleinen, eli jokainen kuluttaja, joka hankkii vähärikkistä bensiiniä, tosiasiassa hyötyy kyseisestä veron alennuksesta. Lisäksi polttoaineiden laatu on tyydyttävä ja niitä on saatavilla riittävästi. Poikkeus noudattaa ympäristötavoitetta: toimenpiteen on todettu parantavan ilmanlaatua. Valmisteveron alennuksen soveltaminen on ajallisesti rajoitettu. Toimenpiteen voimassaoloaika päättyy 31. joulukuuta 2003, mutta kyseisen polttoaineen käyttö on pakollista 1. tammikuuta 2005 alkaen bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY mukaisesti. Direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdassa säädetystä järjestelmästä ilmenee, että pyynnöt muodostavat poikkeuksia, jotka eivät periaatteessa voi tulla voimaan ennen kuin neuvosto on antanut niihin luvan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön oikeuden muiden osien soveltamista. Tämän vuoksi komissio aikoo ehdottaa voimaantulopäiväksi 1. huhtikuuta 2002, minkä ansiosta neuvosto ehtii hyväksyä lupaa koskevan päätösehdotuksen. Komissio panee merkille myös, että neuvosto on hyväksynyt verokantojen eriyttämisen Alankomaissa [4] ja Irlannissa [5] enintään 50 ppm rikkiä sisältävän maantieliikenteen ajoneuvojen moottoripolttoaineena käytettävän kaasuöljyn osalta. Lisäksi neuvosto on antanut luvan samankaltaisiin poikkeuksiin enintään 50 ppm rikkiä sisältävien polttoaineiden (bensiini ja kaasuöljy) osalta Saksassa [6] ja Belgiassa [7]. [4] Neuvoston päätös 2001/229/EY, tehty 12.3.2001 (EYVL L 84, 23.3.2001). [5] Neuvoston päätös 2002/23/EY, tehty 4.12.2001 (EYVL L 11, 15.1.2002) [6] Huhtikuun 10.4.2000 tehdyssä päätöksessä 2000/283/EY täsmennetään, että Saksalle annetaan lupa soveltaa 1.11.2001-31.12.2002 eriytettyä valmisteverokantaa niihin moottoripolttoaineisiin, joiden rikkipitoisuus on enintään 50 ppm, edellyttäen, että 19. lokakuuta 1992 kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä annetussa direktiivissä 92/82/ETY säädettyjä velvoitteita noudatetaan erityisesti kyseisen direktiivin 4 ja 5 artiklassa säädetyn valmisteveron vähimmäismäärän osalta. [7] Neuvoston päätös 2001/439/EY, tehty 5.6.2001 (EYVL L 155, 12.6.2001). 3. Päätös Neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti komissio ehdottaa neuvostolle, että se päättäisi antaa Luxemburgille luvan soveltaa moottoripolttoaineena käytettävään vähärikkiseen (50 ppm) kaasuöljyyn valmisteverokannan eriytystä, jonka enimmäismäärä on 15 euroa 1 000 litralta, 1. päivästä huhtikuuta 2002 31. päivään joulukuuta 2003. Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Luxemburgille soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa vähärikkiseen kaasuöljyyn direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY [8] ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan, [8] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46). ottaa huomioon komission ehdotuksen [9], [9] EYVL L sekä katsoo seuraavaa: (1) Luxemburg on pyytänyt lupaa soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa moottoripolttoaineena käytettävään vähärikkiseen (50 ppm) kaasuöljyyn. (2) Luxemburgin esittämästä pyynnöstä on ilmoitettu muille jäsenvaltioille. (3) Veroeriytys otetaan käyttöön korottamalla enemmän kuin 50 ppm rikkiä sisältävän maantieliikenteen kaasuöljyn valmisteveroa 15 euroa 1 000 litralta. Tosiasialliset valmisteverokannat pysyvät edelleen korkeampina kuin kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/82/ETY [10] säädetty yhteisössä sovellettava vähimmäismäärä. [10] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46).. (4) Pyydetty poikkeus noudattaa ympäristötavoitetta: toimenpiteen on todettu parantavan ilmanlaatua. (5) Vähärikkinen kaasuöljy on bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/70/EY [11] säädettyjen ympäristöperusteisten laatuvaatimusten (50 ppm) mukaista. Kyseisen direktiivin 4 artiklan säännösten mukaisesti kaasuöljyn, jonka rikkipitoisuus on enintään 50 ppm, käyttö on periaatteessa pakollista 1 päivästä tammikuuta 2005. Eriytettyä valmisteverokantaa koskevan Luxemburgin järjestelyn voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2003. [11] EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 2000/71/EY(EYVL L 287, 14.11.2000, s. 46). (6) Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio ja kaikki jäsenvaltiot arvioivat, että eriytetyn valmisteverokannan soveltaminen vähärikkiseen kaasuöljyyn ei vääristä kilpailua yhteisen edun vastaisesti eikä haittaa sisämarkkinoiden toimintaa. (7) Komissio tarkastelee määräajoin alennuksia ja vapautuksia tarkistaakseen, vääristävätkö ne kilpailua, haittaavatko ne sisämarkkinoiden toimintaa ja ovatko ne yhteisön ympäristönsuojelupolitiikan mukaisia, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Annetaan Luxemburgille lupa soveltaa 1 päivästä huhtikuuta 2002 31 päivään joulukuuta 2003 eriytettyä valmisteverokantaa moottoripolttoaineena käytettävään vähärikkiseen (50 ppm) kaasuöljyyn. 2 artikla 2. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu valmisteveron eriytys ei saa ylittää 15 euroa 1 000 litralta moottoripolttoainetta. 3. Moottoripolttoaineena käytettäviin kaasuöljyihin sovellettavien valmisteverokantojen on oltava neuvoston direktiivissä 92/82/ETY säädettyjen velvoitteiden ja erityisesti sen 5 artiklassa säädetyn vähimmäismäärän mukaisia. 3 artikla Tämän päätöksen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2003. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Luxemburgin suurherttuakunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja