FI Euroopan unionin virallinen lehti C 42/10

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

(2014/C 42/10)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

”BŒUF DE CHAROLLES”

EY-nro: FR-PDO-0005-0873-07.04.2011

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi

”Bœuf de Charolles”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.1. Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Ainoastaan seuraavista charolaise-rotuun kuuluvista eläimistä saatu naudanliha on oikeutettu suojattuun alkuperänimitykseen ”Bœuf de Charolles”:

— vähintään 28 kuukauden ikäiset hiehot,

— alle 8 vuoden ikäiset lehmät,

— vähintään 30 kuukauden ikäiset kuohitut urospuoliset naudat.

Ruhot luokitellaan EUROP-luokitusasteikolla seuraavien perusteiden mukaan:

— ruhon lihakkuusluokka R–E,

— ruhon vähimmäispaino, joka vaihtelee eläinryhmästä riippuen seuraavasti: — 360 kg, kun on kyse lehmistä ja kuohituista urospuolisista naudoista, — 320 kg, kun on kyse hiehoista,

— sisäinen ja ulkoinen rasvaisuusluokka, joka vaihtelee välillä 2+ ja 3+,

— selvästi kirkkaan punainen väri,

— pintarasvan väri, joka voi vaihdella kermanvalkoisesta keltaiseen,

— erittäin hienorakenteinen tai normaali luusto,

— erittäin hieno tai normaali rakenne,

— ruhojen lopullinen pH-arvo enintään 5,8.

Liha on väriltään kirkkaan punaista ja tasaisen hienosti marmoroitunutta. Se on rakenteeltaan vähäsyistä, hienoa, pehmeää ja erittäin mehevää. Maku on kevyen kirpeä. Lihan tyypilliset ominaisuudet ilmenevät kypsennettäessä; tuoksu ja maku ovat voimakkaan ja runsaan aromaattiset (eläin- ja kasvikunnan, rasvan, viljatuotteiden jne. aromit).

Liha tarjotaan myyntiin ainoastaan jäähdytettynä. Sitä ei saa jäädyttää tai pakastaa.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

Vasikoiden juottoruokinta tapahtuu luonnollisesti niiden seuratessa emäänsä tai tarvittaessa imettäjälehmää, ja tällaista ruokintaa jatketaan vieroitukseen asti.

Nautojen ruokinta perustuu vuodenaikojen vaihtelusta riippuen laidun- ja navettaruokintaan niin, että naudat ovat vähintään kahdessa jaksossa luonnonlaitumella. Nautojen kasvatusvaiheen jälkeen seuraa lihotusvaihe eli loppukasvatus. Talven ja kesän vaihtelu vaikuttaa olennaisesti eläinten elämään ja ruokintaan.

Tilan vuotuinen keskimääräinen eläintiheys on enintään 1,8 nautayksikköä maatalousmaahehtaaria kohti ja hetkellisesti enintään 2 nautayksikköä.

Kasvatusvaiheessa eläimet laiduntavat kesäisin ulkona vähintään 200 päivää joko yhtäjaksoisesti tai useammassa jaksossa. Käytettävissä olevan ruohon lisäksi eläimille voidaan antaa yksinomaan 4 kohdassa määritellyltä maantieteelliseltä alueelta saatua kuivattua heinää sekä jäljempänä esitettyjen vaatimusten mukaisesti annosteltua täydennysrehua. Eläimet laiduntavat vähintään kahden vuodenajan aikana. Talvella nautoja ruokitaan yksinomaan maantieteelliseltä alueelta peräisin olevalla rehulla ja täydennysrehulla jäljempänä esitettyjen vaatimusten mukaisesti. Rehu koostuu tuoreista tai säilötyistä ruohokasveista, joihin kuuluu juurikaskasveja, nurmikasveja (heinä-, herne- ja sievikkikasveja), sekä oljista.

Eläinten lihotus tapahtuu yhdellä tai useammalla niin sanotulla lihotusniityllä (prés d’embouche), jotka sijaitsevat maantieteellisellä alueella. Kesällä eläinten on laidunnettava yksinomaan lihotusniityillä. Talvikaudella loppukasvatus tapahtuu lihotusniityillä ja navetassa; eläinten on laidunnettava lihotusniityillä vähintään 30 perättäisen päivän ajan. Eläimille navetassa annettava rehu koostuu yksinomaan maantieteelliseltä alueelta peräisin olevasta ensiluokkaisesta lehtevästä, vihannasta ja maukkaasta kuivatusta heinästä, jossa tuntuu kuivattujen kasvien tuoksu. Käyneen rehun käyttö eläinten ruokinnassa on kielletty. Enintään 10 päivää siitä, kun eläimet on tuotu ulos navetasta, niille voidaan sopeutumisjakson ajan antaa paikallisten nurmiresurssien lisäksi täydennysrehuna kuivattua heinää.

Kasvien, sivutuotteiden ja täydennysrehujen on oltava peräisin ei-muuntogeenisistä tuotteista. Kasvatusvaiheessa kesä- ja talvikaudella annettavan täydennysrehun määrä on rajoitettu keskimäärin 2 kilogrammaan raaka-ainetta eläintä kohti päivässä vuoden aikana.

Loppukasvatusvaiheessa se on rajoitettu 1 kilogrammaan raaka-ainetta sataa elopainokilogrammaa kohti.

Jos eläimille annetaan öljykakkuja, pellavansiemenkakkujen osuuden on oltava vähintään 70 prosenttia öljykakkuina annetun rehuannoksen painosta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Eläinten on synnyttävä ja ne on kasvatettava, lihotettava ja teurastettava maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Siihen asti, kun ruhot ja niistä leikatut palat toimitetaan viimeiselle jakelijalle, niiden päällysmerkinnöissä on oltava erityisesti seuraavat tiedot:

— alkuperänimitys,

— EU:n SAN-tunnus,

— eläimen tunnistenumero tai erän numero,

— eläinluokka,

— teurastuspäivä,

— jos liha on tarkoitettu grillattavaksi tai paistettavaksi, lukuun ottamatta pallea- ja kuvelihaa ja sisäfileetä, maininta ”lihaa raakakypsytetään eläimen teurastuspäivän ja loppukuluttajalle myynnin välillä vähintään 14 kokonaista päivää”.

Jos liha myydään perinteisten erikoistuotteiden osastolla, nämä merkinnät ilmoitetaan alkuperätodistuksessa (CGO), jonka mallin laatii tuotteen suojaamisesta vastaava ryhmä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Alkuperänimityksen ”Bœuf de Charolles” maantieteellinen alue käsittää seuraavien kantonien ja kuntien alueet:

Loiren departementti: Charlieun ja Perreux'n kantonit sekä seuraavat kunnat: Ambierle, Briennon, Changy, Cuinzier, La Bénisson-Dieu, La Gresle, La Pacaudière, Le Crozet, Lentigny, Mably, Noailly, Ouches, Pouilly-les-Nonains, Pradines, Régny, Renaison, Riorges, Roanne, Sail-les-Bains, Saint-Alban-les-Eaux, Saint-André-d'Apchon, Saint-Forgeux-Lespinasse, Saint-Germain-Lespinasse, Saint-Haon-le-Châtel, Saint-Haon-le-Vieux, Saint-Léger-sur-Roanne, Saint-Martin-d'Estréaux, Saint-Romain-la-Motte; Saint-Victor-sur-Rhins, Urbise, Villerest ja Vivans;

Nièvren departementti: Luzyn kantoni sekä seuraavat kunnat: La Nocle-Maulaix, Saint-Seine ja Ternant;

Rhônen departementti: Bourg-de-Thizyn kunta;

Seuraavat Saône et Loiren departementin kantonit: Autun-Nord, Autun-Sud, Bourbon-Lancy, Charolles, Chauffailles, La Clayette, Le Creusot-Est, Digoin, Gueugnon, La Guiche, Issy l’Evêque, Marcigny, Matour, Mesvres, Montceau-les-Mines-Nord, Montceau-les-Mines-Sud, Montcenis, Montchanin, Mont-Saint-Vincent, Palinges, Paray-le-Monial, Semur-en-Brionnais, Toulon-sur-Arroux; sekä seuraavat kunnat: Ameugny, Barnay, Beaubery, Bergesserin, Bissy-sur-Fley, Bonnay, Bourgvilain, Bray, Buffières, Burzy, Cersot, Chapaize, Château, Châtel-Moron, Chérizet, Chiddes, Chissey-lès-Mâcon, Clermain, Cluny, Collonge-la-Madeleine, Cordesse, Cormatin, Cortambert, Cortevaix, Couches, Curtil-sous-Buffières, Donzy-le-National, Dracy-lès-Couches, Epertully, Epinac, Essertenne, Etang-sur-Arroux, Flagy, Fley, Germagny, Germolles-sur-Grosne, Igornay, Jalogny, La Comelle, La Vineuse, Lournand, Malay, Marcilly-lès-Buxy, Massilly, Massy, Mazille, Morey, Morlet, Mornay, Passy, Perreuil, Pressy-sous-Dondin, Reclesne, Sailly, Saint-André-le-Désert, Saint-Bérain-sur-Dheune, Saint-Bonnet-de-Joux, Saint-Didier-sur-Arroux, Sainte-Cécile, Sainte-Hélène, Saint-Emiland, Saint-Gervais-sur-Couches, Saint-Huruge, Saint-Jean-de-Trézy, Saint-Léger-du-Bois, Saint-Léger-sous-la-Bussière, Saint-Léger-sur-Dheune, Saint-Martin-d'Auxy, Saint-Martin-de-Commune, Saint-Martin-du-Tartre, Saint-Pierre-de-Varennes, Saint-Pierre-le-Vieux, Saint-Point, Saint-Privé, Saint-Vincent-des-Prés, Saint-Ythaire, Saisy, Salornay-sur-Guye, Sassangy, Savianges, Savigny-sur-Grosne, Sigy-le-Châtel, Sivignon, Suin, Sully, Taizé, Thil-sur-Arroux, Tintry, Tramayes, Verosvres, Villeneuve-en-Montagne ja Vitry-lès-Cluny.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Bœuf de Charolles -naudanlihan maantieteellinen tuotantoalue sijaitsee Ranskan keskusylängön itälaidan siirrosalueella, jolla esiintyy porrasvajoamia ja jota peittävät osittain mesotsooisen, tertiäärisen ja kvartäärisen kauden sedimenttikerrostumat. Alueen pintaan kohoaa kiteistä peruskalliota ja metamorfisia kalliokerrostumia. Pinnanmuodostus on kumpuilevaa ja pinnankorkeus alle 500 metriä, ja siellä vallitsee ilmasto, jota burgundilaiset ilmastotieteilijät (Pierre Pagney ja Jean-Pierre Chabin, Atlas de Bourgogne, 1976) luonnehtivat tyypilliseksi Charolais'n ilmastoksi; sen vuotuiset keskilämpötilat ja sademäärät ovat tasaiset ja tarjoavat suotuisat olosuhteet ruohon kasvamiselle ja laidunten säilymiselle. Tällaisesta geomorfologiasta johtuen maaperä on monipuolista, minkä ansiosta alueelle on kehittynyt toisiaan täydentävien laidunniittyjen monipuolinen kirjo. Kasvattajat hyödyntävät näitä laidunniittyjä niiden erityisominaisuuksien mukaan (karjankasvatukseen, rehuntuotantoon ja lihotukseen), ja niitä rajaavat pensasaidat.

Näin muodostunut pensasaitojen rajoittama maasto, jossa kasvaa heinäkasveja, puita ja pensaita, tarjoaa eläimille monipuolista ravintoa, suojaa sekä rauhallisen ympäristön ja myötävaikuttaa osaltaan pysyvien laidunten runsaaseen biologiseen monimuotoisuuteen. Pensasaitojen säilyttäminen ja hoito takaavat ekosysteemin tasapainon säilymisen. Lisäksi eläinten näkyvä läsnäolo on olennainen tekijä maiseman luonteen ja säilymisen kannalta.

Tässä maantieteellisessä ympäristössä on myös tiheä vesiverkosto, joka edistää ruohon kasvua ja tarjoaa eläimille luonnollisia juottopaikkoja.

Maantieteellisen alueen tuotantojärjestelmän erityispiirre on tapa, jolla kasvattajat ovat osanneet säilyttää alueelta peräisin olevan charolaise-rodun ympäristön tarjoamiin resursseihin sopeutuneet ominaisuudet.

Kasvattajat kiinnittävät erityistä huomiota jalostuseläinten valintaan tilan eri lohkoilla sukupolvesta toiseen kasvatetusta naaraspuolisesta nautakarjasta. Heidän tavoitteenaan on kehittää eläimille erityinen ruumiinrakenne, jonka erityispiirteitä ovat hyvin kehittynyt lihaksisto, kevyt luusto, etu- ja takaosan tasapainoinen suhde sekä ruumiinrakenteeseen nähden sopusuhtainen lihominen.

Kasvatusjärjestelmä perustuu luonnonkierron mukaisiin perinteisiin käytäntöihin, kuten vasikoiden luonnolliseen juottoruokintaan, pitkään, varhain alkavaan laiduntamiseen, ruohon kasvun mukaan valittuun alhaiseen eläintiheyteen hehtaaria kohti, vähintään kahteen vuodenaikaan ajoittuvaan laidunkasvatukseen, eläinten kulloisenkin fysiologisen kehitysasteen mukaisten laidunten käyttöön ja maantieteelliseltä alueelta peräisin olevan rehun käyttöön talviruokinnassa. Järjestelmän ansiosta kukin eläin voi kasvaa vuodenaikojen vaihtelun mukaan siten, että kasvu on voimakkaampaa laiduntamiskaudella ja jatkuu tasaisena talvella ilman painohävikkiä. Tällaista tasaisesti jatkuvaa kasvua kutsutaan kompensoivaksi kasvuksi.

Koska kasvattajat tuntevat hyvin maaperän ja kasvillisuuden, he käyttävät laadukkaimpia laitumia eläinten lihotukseen. Näitä laitumia kutsutaan lihotusniityiksi. Niiden korkea ravitsemuksellinen arvo johtuu syvästä, hienorakenteisesta, runsaasti eloperäistä ainesta ja vettä sisältävästä maaperästä (Caractérisation floristique des prés d’engraissement Bœuf de Charolles, B. Dury, 2006). Näiden ominaisuuksien ansiosta kehittyy korkealaatuisia heinä- ja palkokasveja (esim. englanninraiheinä, karheanurmikka, nurmipuntarpää, nurmirölli, apila ja keltamaite), joiden pitkin vuotta jatkuva kukinta takaa pintakasvillisuuden korkean ravintoarvon. Näillä lihotusniityillä ei käytetä synteettisiä lannoitteita eikä niitä kynnetä koskaan, mutta sen sijaan ne vaativat hoitotoimenpiteitä (pensasaitojen kunnossapito, puhdistusniitto jne.), joita ilman niiden laatu heikkenisi. Ne jaetaan erityisten tunnisteperusteiden mukaisiin lohkoihin.

Perinteisen lihotusmenetelmän olennaisin tekijä on lohkolla loppukasvatettavien eläinten lukumäärän mukauttaminen kyseisen lohkon lihotusruokintaa varten tarjoamaan ruohotuotokseen. Näin ollen kasvattaja vie karjansa pysyville laitumille tai niiltä pois ruohon kasvutilanteen mukaan siten, että niiden ravintoarvo pysyy tasaisena.

Kasvattaja luokittelee eläimet niiden kasvu- ja kehitysasteen perusteella aina seuraavissa vaiheissa: välikausi, vieroitus, jalostukseen tarkoitettujen eläinten valinta, laiduntamisen aloittaminen, laitumen vaihtaminen ja lihotuksen aloittaminen. Kotieläinjalostuksen asiantuntija Paul Diffloth kiinnitti jo vuonna 1908 huomiota (Bernadette Lizet, L'herbe violente. Enquête ethnobotanique en pays brionnais, Études rurales, Sauvage et domestique) tähän Charrolais'n karjankasvattajien erityisosaamiseen: ”(…) heillä on kerrassaan uskomaton taito arvioida heti ensi silmäyksellä eläimen teurasarvo ja lihotuksen vaatima aika. Kukin ostettu eläin osoitetaan kuntonsa ja kehitysasteensa perusteella juuri sitä varten varatulle laitumelle.” Teurastusta varten kasvattaja luokittelee eläimet viimeisen kerran keräämällä ne laitumelta ihanteellisen rasvaisuusluokan mukaan.

Näin ainoastaan osa tilan eläimistä päätyy Bœuf de Charolles -lihan tuotantoon.

Paikalliset lihatukkukauppiaat ja teurastajat ovat kehittäneet taidon hallita teurastus- ja jalostusmenetelmät kasvatusolosuhteiden kautta syntyneiden lihan alkuperäisten erityisominaisuuksien säilyttämiseksi ja ruhojen kypsymisen optimoimiseksi; näihin käytäntöihin kuuluvat pintarasvan osittainen poistaminen siten, että fileeselkään jää kerros pintarasvaa, ruhojen lämpötilan asteittainen alentaminen ja lopullisen pH-arvon määrittäminen.

Tärkeä työvaihe on myös ruhojen valitseminen tuotteen määriteltyjen erityispiirteiden mukaisesti.

Näin ainoastaan osa ruhoista päätyy Bœuf de Charolles -lihan tuotantoon.

5.2 Tuotteen erityisyys

Bœuf de Charolles -naudanruhojen erityispiirteitä ovat niiden etu- ja takaosan tasapainoinen suhde ja voimakkaan punainen väri, joka vaihtelee vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen. Hiehojen vähimmäispaino on 320 kilogrammaa ja lehmien sekä kuohittujen urospuolisten nautojen 360 kilogrammaa; yhteisön EUROP-luokitusasteikon mukainen lihakkuusluokka (lavat, reidet ja kuveliha) vaihtelee välillä R ja E.

Ulkoisen rasvaisuusluokan mukaan arvioitu pintarasva peittää ruhon fileeselän. Yhteisön EUROP-luokitusasteikon mukainen ulkoinen rasvaisuusluokka vaihtelee välillä 2+ ja 3+, ja pintarasvan väri vaihtelee kermanvalkoisesta keltaiseen.

Sisäisen rasvaisuusluokan mukaan arvioitu lihaskudoksen sisäinen rasva työntyy rintaonteloon mutta jättää kylkiluut näkyviin. Yhteisön EUROP-luokitusasteikon mukainen sisäinen rasvaisuusluokka vaihtelee välillä 2+ ja 3+.

Näin ollen tyypillinen ruho on saatu hyvin muodostuneista pyöreärakenteisista eläimistä, joiden luusto on hienorakenteinen, lihaskudos hyvin kehittynyt ja ruhon etu- ja takaosan välinen suhde tasapainoinen; maantieteellisen alueen teurastajat luonnehtivat tällaista ruhoa ”tyylikkääksi” (coquette).

Bœuf de Charolles -lihan erityisyys johtuu ruhojen alkuperäisestä laadusta, jonka arvostetuimpia ominaisuuksia on lihaskudoksen hienosyinen rakenne ja joka ilmenee myös lopputuotteessa lihan mureutena. Lihan rakenne on erittäin hieno tai normaali.

Liha on väriltään kirkkaan punaista ja tasaisen hienosti marmoroitunutta. Teurastajat luonnehtivat sitä ”hienostuneen rasvajuovaiseksi”.

Näiden ominaisuuksien perusteella Bœuf de Charolles -naudanruhot erottuvat muista Charolais'n naudanruhoista.

Liha on rakenteeltaan vähäsyistä, hienoa, pehmeää, erittäin mehevää ja maultaan kevyen kirpeää. Lihan tyypilliset ominaisuudet ilmenevät kypsennettäessä; tuoksu ja maku ovat voimakkaan ja runsaan aromaattiset (eläin- ja kasvikunnan, rasvan, viljatuotteiden jne. aromit).

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen tuotteen laatuun tai ominaisuuksiin

Tällä maantieteellisellä alueella perinteinen tapa, jolla tuotannossa hyödynnetään ympäristön erityispiirteitä, on johtanut ainutlaatuisen ja omintakeisen lihan syntymiseen.

Charolaise-rodun käyttö sen alkuperäalueella, eläinten tarkka valinta koko niiden elinkaaren ajan, täysikasvuisten eläinten hidas loppukasvatus erityisillä laidunlohkoilla sekä säännöstelty täydennysruokinta takaavat sen, että tuloksena saadaan painavia, pintarasvaa ja lihaskudoksen sisäistä rasvaa sisältäviä ruhoja. Bœuf de Charolles -lihan hienostuneen marmoroitunut rasvajuovaisuus on ruhojen tällaisen lihakkuus- ja rasvaisuusluokan ansiota.

Ilman painohävikkiä tapahtuvan vuodenaikojen mukaisten kasvukausien huomioiminen auttaa rajoittamaan lihaskudoksen kovuutta aiheuttavan kollageenin muodostumista kudoksiin. Näin kehittynyt lihaskudoksen alkuperäinen pehmeys sekä ruhojen hyvät raakakypsytysominaisuudet antavat lihalle sen hienon ja pehmeän rakenteen.

Pitkä laidunkasvatuskausi parantaa eläinten lihaskudosten oksidatiivista metaboliaa, mikä vaikuttaa ratkaisevasti lihan makuun. Kumpuilevassa maastossa tapahtuva kasvatus pakottaa eläimet liikkumaan. Näin lihaskudoksen sisältämä vesi kanavoituu lihaskudoksen aineenvaihduntajärjestelmään. Sen ansiosta liha on erittäin mehevää ja maultaan hieman kirpeää.

Ruokinta korkealaatuisella ruoholla ja kuivatulla heinällä antaa lihalle voimakkaan punaisen värin ja lisää sen luonnollisten antioksidanttien pitoisuutta, joka auttaa värin säilymistä. Eläimen ikä vaikuttaa värin voimakkuuteen, joka voi vaihdella vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen.

Eläinten terveydentila ja fysiologinen kypsyysaste yhdessä ruohoon ja yksinomaan käymätöntä rehua sisältävään täydennysrehuun perustuvan loppukasvatusvaiheen ruokinnan kanssa tasapainottavat osaltaan lihasten glykolyyttistä metaboliaa parantaen näin lihan väriä ja mureutta; samalla ruhojen raakakypsytysominaisuudet paranevat.

Ympäristön kasvitieteellinen monimuotoisuus vaikuttaa lihan sisältämien rasvojen laatuun. Rasvan väri vaihtelee keltaisesta kermanvalkoiseen. Rasvan ominaisuudet (määrä, laatu) yhdessä huomattavan mehevyyden kanssa antavat Bœuf de Charolles -lihalle erittäin voimakkaan ja runsaan maun ja aromin.

Optimaalisessa lihotusvaiheessa tapahtuva teurastus vaikuttaa lihaskudoksen kehittymisen ja siihen imeytyvän rasvan väliseen tasapainoon.

Paikallisten lihatukkukauppiaiden ja teurastajien taito hallita teurastus- ja jalostusmenetelmät edesauttaa jatkamaan kasvattajien aloittamaa työtä. Pintarasvan varovainen poistaminen suojaa ruhoja kuivumiselta ja edistää lihan raakakypsytystä. Ruhojen lämpötilan ja pH-arvon tarkkailu auttaa osaltaan säilyttämään lihan pehmeyden.

Kasvattajien ja teurastajien kehittämä osaaminen sekä Bœuf de Charolles -lihan erityisominaisuudet ovat säilyneet edelleen, ja ne ilmenevät alueella eri toimijoiden välisenä vuorovaikutuksena (karjamarkkinat, lihotuseläinkilpailut, jalostuseläinnäyttelyt sekä monet muut erilaiset tapahtumat).

Eritelmän julkaisutiedot

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 (3) 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCBoeufDeCharolles2013.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Katso alaviite 2.