Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kehitysapu, hyvä hallintotapa ja yhteiskunnallistaloudellisten eturyhmien rooli"

(97/C 287/10)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 23. marraskuuta 1995 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta: "Kehitysapu, hyvä hallintotapa sekä yhteiskunnallis-taloudellisten eturyhmien rooli".

Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 15. huhtikuuta 1997. Esittelijänä oli Michael P. Strauss ja apulaisesittelijänä Ettore Masucci.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 346. täysistunnossaan (toukokuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 82 ääntä puolesta ja 2 vastaan.

1. Yhteenveto tärkeimmistä suosituksista

1.1. Hyvä hallintotapa on kestävän kehityksen kannalta keskeisen tärkeää; se on välttämätön edellytys hallitusten kautta kanavoitavan avun tehokkaalle käyttämiselle. Se tulisikin tämän vuoksi ottaa perusteeksi kullekin maalle myönnettävistä varoista päätettäessä. Hyvän hallintotavan tulisi olla itsessään yhteistyön tärkeimpiä tavoitteita ja se tulisi ottaa kehitysyhteistyön olennaiseksi osaksi (kohdat 2.7, 4.9, 4.10 ja 9.3).

1.2. Demokratian edistämiseen erikoistuneita laitoksia tulee tukea voimakkaammin (kohdat 4.6, 4.16 ja 5.6).

1.3. Kansalaisten osallistuminen valtion asioihin on hyvään hallintotapaa liittyvä erittäin tärkeä osatekijä. Kumppanuusperiaatteen soveltamisen ainakin osittainen jatkaminen helpottaisi EU:n kykyä tukea osallistumista (kohdat 2.5 ja 6.9).

1.4. Osapuolilta vaaditaan paljon entistä suurempia ponnistuksia yhteiskunnallisten eturyhmien organisatoristen kykyjen parantamiseksi. EU:n talousarviosta tulisi myöntää lisää varoja kansalaisyhteiskunnan vahvistamiseksi (kohdat 6.8 ja 6.14).

1.5. Edustustojen tulisi tehdä hajautettuun kehitysyhteistyöhön liittyvää apua entistä laajemmin tunnetuksi ja pitää tietoa paremmin saatavilla. Edustustojen tulisi tämän tukimuodon edistämiseksi saattaa yhteen AKT-maiden hallintojen edustajat sekä yhteiskunnalliset ja taloudelliset eturyhmät (kohdat 6.9 ja 6.11).

1.6. Suuntaa-antavista ohjelmista tulisi päättää vain, mikäli niiden hajautettuun kehitysyhteistyöhön liittyvä sisältö vastaa uudistetun sopimuksen henkeä. Avustushankkeiden hyvän edistymisen tulisi olla tuen toisen erän maksamisen ehtona. Tulevaisuudessa osa tuesta tulisi varata erityisesti hajautettua yhteistyötä varten (kohta 6.13).

1.7. Hajautettu kehitysyhteistyö onnistuu ainoastaan mikäli avustuksen hakumenettelyä uudistetaan radikaalisti siten, että viranomaiset voivat käsitellä ja seurata useita, pienehköjä apurahahakemuksia. Hakumenettelyä tulee yksinkertaistaa (kohdat 8.1, 9.4 ja 9.5).

1.8. Hallinnon laatu ja korruptio liittyvät läheisesti toisiinsa. Jäsenvaltioiden tulee pikaisesti ryhtyä soveltamaan kansainvälisessä liiketoiminnassa tapahtuvaan lahjontaan liittyviä OECD:n suosituksia. Korruptiotapausten vähentämiseksi komissiolla tulisi olla kehitysyhteistyöohjelmien valinnassa, hankkeiden suunnittelussa ja johtamisessa nykyistä tärkeämpi rooli. Lisäksi tarjousmenettelyä tulisi yksinkertaistaa. Niissä vahvistetuissa tapauksissa, joissa korruptioon syyllistynyttä virkamiestä vastaan ei ole ryhdytty toimiin, EU-tuen myöntäminen tulisi ottaa uudelleen harkintaan. Mikäli urakka on saatu korruptioon turvautumalla, se tulee purkaa ja avustuksena maksettu summa palauttaa (kohdat 5.2, 5.7 ja 5.11).

2. Johdanto

2.1. Talous- ja sosiaalikomitea tukee edelleen taloudellisen ja rahoitusavun myöntämistä kehitysmaille. Kuten komitea aikaisemmassa lausunnossaan ["Lomén IV sopimus Väliraportti" CES 1017/93 fin ()] totesi, avun antaminen on suhteellisen rikkaiden maiden kannalta käytännöllinen tapa auttaa maailman köyhimpiä ihmisiä parantamaan omaa tilannettaan. Apu ei ole tarpeen vain itsetarkoituksena, vaan muita rikkaammat maat voivat myös hyötyä kehitysmaiden köyhyyden helpottamisesta ottaen huomioon maailman valtioiden keskinäisen riippuvuuden. TSK vetoaa jäsenvaltioihin, jotta ne lisäisivät eivätkä suinkaan vähentäisi Euroopan ulkopuolelle annettavaa apua. Köyhyys on poliittisen epävarmuuden tärkein syy. Kun epävarmuus johtaa aseellisen selkkaukseen, naapurivaltiot joutuvat toisinaan kärsimään valtavista pakolaisvirroista. Lisäksi kansainväliseltä yhteisöltä pyydetään hätäapua sekä rauhanturvaajia ja kaupankäynti keskeytyy. Rikkailla mailla ei ole varaa hellittää pyrkimyksiään auttaa kehitysmaita. Niillä on myös velvollisuus varmistaa, että niukat avustusvarat käytetään toimintaan, joka niiden oman näkemyksen mukaan edistää tehokkaasti rakenteellista vakautta ja taloudellista kehitystä.

2.2. Lausunnossa käsitellään pääasiassa EU:n kehitysyhteistyötä AKT-maiden kanssa, mutta monet sen johtopäätöksistä pätevät kehitysapuun yleisestikin.

2.3. Kun Lomén sopimus alunperin solmittiin, ajateltiin, että kehitysapu itsessään johtaisi kestävään taloudelliseen kehitykseen, vähentäisi köyhyyttä ja edistäisi poliittista ja yhteiskunnallista vakautta. Myöhemmät tapahtumat ovat kuitenkin hämmentäneet näitä odotuksia etenkin afrikkalaisten AKT-maiden osalta. Vuonna 1975 tapahtuneen ensimmäisen Lomén sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen EU:n sekä sen jäsenvaltioiden kahdenvälisenä myöntämä tuen bruttosumma ollut yhteensä 91 miljardia Yhdysvaltain dollaria (), mikä on 39 prosenttia kaikesta AKT maiden saamasta virallisesta kehitysavusta (nykyään osuus on noin 50 prosenttia). Kaikkiaan seitsemästäkymmenestä AKT-maasta tietoja on saatavilla 66:n osalta. Niistä ainoastaan 24:ssä BKT henkeä kohti () on noussut enemmän kuin 15 prosenttia viimeisen kahdenkymmen vuoden aikana. Saman aikaan 12:ssa AKT-maassa luku on pysynyt lähes muuttumattomana ja 30:ssä maassa se on itseasiassa laskenut ().

2.4. Sittemmin on tajuttu, että taloudellinen kasvu riippuu sekin rakenteellisesta vakaudesta. Se perustuu "tilanteeseen, johon liittyy kestävä kehitys, demokratia ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, toimivat poliittiset rakenteet, hyvät sosiaali- ja ympäristöolot sekä kyky hallita muutosta väkivaltaan turvautumatta" ().

2.5. Tästä seuraa, että hyvä hallintotapa on taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen kannalta avainasemassa. Sille on tyypillistä vaalien kautta toteutuva poliittinen tilivelvollisuus, itsenäinen tuomiovalta, valtion asioiden hoitoon kykenevä virkakoneisto, valtiontalouden avoin ja asianmukainen hoitaminen sekä kansalaisyhteiskunnan mahdollisuus osallistua tehokkaasti sosiaali- ja talouspolitiikan muotoiluun ja toteutukseen.

2.6. Viimeksi mainittu tekijä on luonnollisesti talous- ja sosiaalikomitean kannalta erittäin tärkeä. Nyt tarvitaan nopeasti entistä tehokkaampia keinoja edistää yhteiskunnallisten ja taloudellisten eturyhmien aktiivista osallistumista kehitysohjelmiin ja toimintalinjoista päättämiseen.

2.7. On lähes itsestään selvää, että hyvä hallintotapa on ennakkoedellytys virkakoneiston kautta tapahtuvan kehitysavun tehokkaalle kanavoimiselle. Avun korruptoitunutta suuntaamista toisaalle, missä se ei edistä kehitystä tai jossa sen käyttöön ei liity minkäänlaista vastuuta, ei voida hyväksyä. Voidaankin kysyä, tulisiko virallista kehitysapua myöntää lainkaan maille, joiden hallinto ei pyri hoitamaan voimavaroja, etenkään paikallisesti kerättyjä tuloja, vastuullisesti ja avoimesti. Hyvän hallintotavan noudattaminen tulisikin tämän vuoksi asettaa avun myöntämisen tärkeimmäksi perusteeksi. Monien AKT-maiden kohdalla juuri huonosta hallintotavasta johtuva poliittinen ja taloudellinen epävarmuus estää pääoman virtaamisen niihin. Siitä ei voi juuri olla epäilystä, etteikö hallintotavan parantumisen myötä myös yksityisten sijoitusten virta voimistu. Kaakkois-Aasiasta saaduista kokemuksista päätellen voidaan yksityisten sijoitusten ajan myötä olettaa muodostuvan virallista kehitysapua tärkeämmäksi.

2.8. Tässä lausunnossa esitetyt tulokset perustuvat vuonna 1996 tehdyn kyselytutkimuksen vastausten analyysiin. Tutkimuksessa kartoitettiin AKT-maiden yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmien kokemuksia sekä niiden ja EU:n vastaavien ryhmien edustajien 20. vuositapaamisen jälkeen kerättyjä kokemuksia. Monet AKT-maiden edustajat korostivat tässä tapaamisessa, että hyvä hallintotapa on kehityksen ehdoton edellytys. Lausunnossa otetaan huomioon myös monia näkemyksiä, joita esitettiin syyskuussa 1996 Brysselissä pidetyssä erillisessä kuulemistilaisuudessa, johon oli kutsuttu myös eurooppalaisten ja kansainvälisten järjestöjen edustajia.

3. Lomén sopimus: kokemukset ja viimeisimmät muutokset

3.1. Euroopan unioni on historiallisista syistä ottanut erityisen vastuun nykyään kaikkiaan 70:n Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) maan kehityksestä. EU:n näille maille myöntämästä avusta suurinta osaa hallinnoidaan Lomén sopimuksen nojalla. Sopimus mahdollistaa avun myöntäjän ja sen vastaanottaja hallitusten välisen kumppanuuden. Euroopan unioni osoittaa AKT-maiden hallituksille erityisten kaupallisten myönnytysten lisäksi myös kehitysapua. Unioni myöntää kullekin maalle varoja kumppanuusmenettelyn perusteella. Maiden hallinnon oletetaan laativan suuntaa-antavia kansallisia ohjelmia (National Indicative Programme, NIP) niiden Euroopan kehitysrahastolta (EKR) saaman tuen ohjelmoitavaa osaa varten. Ohjelmista päätetään EU:n kanssa ja niiden perusteella unioni ja AKT-maiden viranomaiset yhdessä päättävät yksittäisistä kehityshankkeista. Silloin kun AKT-maan omat hallinnolliset voimavarat eivät siihen riitä, on EU:n osuus NIP-ohjelmien suunnittelussa ja toteutuksessa käytännössä huomattava.

3.2. Sopimuksen tavoitteena on edistää taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä EU:n, AKT-maiden hallinnon ja hajautetun kehitysyhteistyömallin myötä myös kansalaisyhteiskunnan, eli AKT-maiden kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen, todellisen kumppanuuden hengessä.

3.3. Ajan myötä on yhä selvemmin ilmennyt, ettei sopimuksen tavoitteita ole täysin saavutettu. Eurooppalaisen osapuolen on yhä vaikeampi vakuuttua siitä, että hallitusten esittämät ja toteuttamat suuntaa-antavat ohjelmat ovat johtaneet niukkojen kehitysapuvarojen hyödyntämiseen parhaalla mahdollisella tavalla.

3.4. Nämä uudet havainnot johtivat siihen, että Euroopan unioni esitti vaatimuksen Lomén IV sopimuksen muuttamisesta keskipitkällä aikavälillä. Merkittävien hallinnollisten muutosten lisäksi tarkistettu sopimus, joka allekirjoitettiin Mauritiuksessa marraskuussa 1995, lisäsi sopimukseen sisältyneeseen mainintaan perusoikeuksien kunnioittamisesta kansanvaltaisten periaatteiden soveltamisen, laillisuuden vahvistamisen sekä hyvän hallintotavan noudattamisen. Samalla kun ihmisoikeuksien kunnioittamisesta, demokraattisista periaatteista ja laillisuuden noudattamisesta tehtiin "välttämättömiä perusehtoja", joiden rikkomisen perusteella apu ja muu yhteistyö voidaan katkaista, ei hyvän hallintotavan noudattamista mainittu ehtojen joukossa erikseen.

3.5. Sillä välin se, että AKT-maiden ja EU:n uusi kumppanuuteen liittyvä kanssakäyminen näytti uudelleen yhä enemmän muistuttavan perinteistä lahjoittajan ja vastaanottajan suhdetta, alkoi ärsyttää AKT-maiden hallituksia. Etenkin hiljattain itsenäistyneet maat olivat herkkiä toimille, jotka ne tulkitsivat niiden sisäisiin asioihin puuttumiseksi ja tunsivat, että niiden kansallista itsemääräämisoikeutta loukattiin. Toisaalta maailmankaupan tullien asteittaisen alentumisen myötä EU:n niille myöntämät kauppaedut menettivät jatkuvasti merkitystään.

3.6. Samalla unioni rajoitti edelleen vaikkakin jonkin verran aiempaa vähemmän nk. "herkkien tuotteiden", etenkin tiettyjen maataloustuotteiden ja tekstiilien tuontia; nämä ovat yleensä muodostaneet AKT-maiden viennin rungon.

3.7. Tärkeä muutos tämän lausunnon kannalta on, että tarkastetun sopimuksen nojalla myönnettiin 80 miljoonaa ecua kannustusrahoitusta oikeus- ja hallintojärjestelmän uudistamistoimiin, tavoitteena demokratisoitumisen ja laillisuuden edistäminen. Näihin toimiin liittyy myös hyvän hallintotavan edistäminen. Kannustavan rahoituksen merkitys on siinä, että sitä myönnetään eri ohjelmiin liittyvän tuen lisäksi eikä se vähennä sitä. Tämä merkitsee, että mikäli AKT-maa anoo tämän tyyppistä apua uudistuksia varten, sitä myönnetään joko osittain tai kokonaan NIP-ohjelmien nojalla rahoitettaviin hankkeisiin myönnettävän tuen lisäksi.

3.8. Hajautetun kehitysyhteistyön kehittäminen liittyy läheisesti oikeus- ja hallintojärjestelmän uudistukseen. Hajautetun yhteistyön mallin tavoitteena on kansalaisyhteiskunnan, kehitykseen liittyvän roolin elintärkeän tunnustaminen. Hajautetun yhteistyön olennainen piirre on julkisten varojen (eli EKR:n varojen) käyttäminen hankkeissa, joiden varainhoito- ja hallinnointivastuu on siirretty keskushallinnolta usealle siitä riippumattomalle toimijalle.

3.9. Vaikka AKT-maat myönsivätkin kuvaillun kaltaisen yhteistyön merkityksen, ne eivät olleet keskipitkän aikavälin arviossaan halukkaita laajentamaan sitä eivätkä etenkään kansallisista varoista myönnettävän hajautetun avun sulkemiseen kansallisten viranomaisten valtaoikeuden ulkopuolelle. Lomén sopimukseen liittyvän hajautetun kehitysyhteistyön edistyminen riippuu jatkossakin kansallisten hallitusten hyvästä tahdosta.

3.10. AKT-maat ovat kuitenkin vastauksenaan unionin sitkeisiin vaatimuksiin todenneet yhteisessä erillisessä julkilausumassaan (tarkastetun sopimuksen liite LXXX), että "kannustaakseen hajautetun yhteistyön eri toimijoita osallistumaan rahastohankkeisiin ja -ohjelmiin sekä varmistaakseen, että näiden toimijoiden esittämät aloitteet otetaan suuntaa-antavien ohjelmien muotoilussa ja toteutuksessa huomioon, AKT-maat pyrkivät ajatustenvaihtoon näiden toimijoiden kanssa. AKT-maat ja komissio pyrkivät lisäksi yhdessä toimittamaan niille ohjelmien toteutukseen osallistumisen kannalta välttämättömät tiedot."

3.11. Tarkastettu sopimus mahdollistaa AKT-maiden järjestöjen ja niiden eurooppalaisten vastapuolten yhteistoiminnan hankkeiden käytännön johtamisessa ja osarahoituksessa. Vastaisuudessa hajautettua yhteistyötä varten on mahdollista myöntää tukea suuntaa-antavien ohjelmien nojalla tai toisen osapuolen varoista aina 300 000 ecuun asti hanketta tai ohjelmaa kohti.

4. Hyvä hallintotapa

4.1. Yksi hyvän hallintotavan määritelmistä on, että se "tukee hallinnon laillisuutta, vastuullisuutta ja pätevyyttä sekä ihmisoikeuksien kunnioittamista ja yleistä laillisuutta. Se kattaa kaikkien hallinnon tasojen lainsäädännölliset, hallinnolliset ja oikeudelliset toiminnot, hallituksen ulkopuolisten elinten työskentelyn ja yhteiskunnan vaikutuksen sekä hallitukseen että hallituksesta riippumattomiin toimielimiin" (). Toinen, edellistä lyhyempi määritelmä toteaa hyvän hallintotavan olevan "taloudellisten ja yhteiskunnallisten voimavarojen avointa ja vastuullista hoitamista yhteiskunnan hallitsemiseksi" ().

4.2. Hyvä hallintotapa edellyttää, että poliittiset johtajat ovat sitoutuneet näihin päämääriin. Hyvä hallinto riippuu myös erittäin paljon hallitusten elimissä toimivien (poliitikot, tuomarit sekä laki- ja virkamiehet) sekä yhteiskunnallis-taloudellisissa eturyhmissä ja mielipidevaikuttajina, kuten työnantaja-, maataloustuottaja-, nais- ja toimialajärjestöjen sekä ammattiyhdistysten ja tiedotusvälineiden parissa toimivien henkilöiden taitojen edistämisestä koulutuksen avulla.

4.3. Yksityisen sektorin merkitys kestävän kehityksen veturina tunnustetaan yhä yleisemmin. Hyvän hallintotavan puuttuminen ehkäisee tämän tulevan kehityksen perustekijän vahvistumista, sillä pk-yritykset eivät voi menestyä epävarmassa ja arvaamattomassa toimintaympäristössä, joka lannistaa muita yrittäjiä ja sijoittajia.

4.4. Kun hyvä hallintotapa näytti koskevan lähinnä hallinnollisia seikkoja, hallintoon liittyvä politiikka ja kansanvaltaisten toimielinten olemassaolo valvontakäytäntöineen on nyt noussut etualalle.

4.5. Poliittiseen vastuuseen perustuvassa järjestelmässä hallitukset ovat riippuvaisia äänestäjien suosiosta. Hallitus kaatuu, kun se on menettänyt valitsijoittensa luottamuksen, ja sen tilalle muodostetaan uusi hallitus. Poliittiset puolueet ovat seurausta tästä järjestelmästä. Useissa AKT-maissa puolueiden tukemisella ja niiden osaamisen lisäämisellä on demokratian kehityksen kannalta keskeinen asema. Komissio ei kuitenkaan voi rahoittaa poliittisia puolueita, ja hallintoelinten muodostamisen tukeminenkin on vaikeaa, koska vastaanottavat hallitukset kokevat sen uhkana. Tällainen tuki onkin paras kanavoida muuta kautta.

4.6. EU:n jäsenvaltioissa toimii joukko kansallisia laitoksia (säätiöitä), jotka avustavat monimuotoisten ja demokraattisten instituutioiden luomista ja vahvistamista kehittyvissä maissa. Rahoituksensa ne saavat joko julkisista tai yksityisistä lähteistä tai molemmista.

4.7. Komitea suosittelee, että komissio ryhtyisi yhteistyöhön näiden laitosten kanssa. Niillä on kokemusta poliittisen kehityshakkeiden tukemisesta. Työssään ne laativat hankkeita yhdessä kehitysmaiden poliittisten puolueiden ja järjestöjen sekä usein niiden eurooppalaisten vastapuolten kanssa. Laitokset vastaavat myös hankkeiden toteutuksen rahoittamisesta. Komitea mielestä laitokset tarvitsevat työssään enemmän tukea Euroopan komissiolta.

4.8. Demokratiaa edistävät laitokset auttavat myös vahvistamaan riippumattoman tiedonvälityksen, ammattijärjestöjen ja muiden hallituksesta riippumattomien järjestöjen osaamista. Tämän kaltaisten laitosten tulisi voida saada EU-apua entistä helpommin.

4.9. Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa hyvän hallintotavan omaksumista vaikeuttavat entisten siirtomaavaltojen melko mielivaltaisesti, etnisiä tai heimorajoja kunnioittamatta vetämät valtioiden rajat.

4.10. Hyvän hallintotavan painottaminen tarkistetussa sopimuksessa on tervetullutta, sekä etenkin se, että soveltuville suunnitelmille voidaan myöntää kannustusrahoitusta. Hyvän hallintotavan edistäminen tulisi ottaa sen ratkaisevan merkityksen vuoksi yhdeksi kehitysavun tärkeimmistä tavoitteista. Tulevissa sopimuksissa hyvän hallintotavan laadun tulisi olla kullekin AKT-maalle myönnettävän avun määrää määriteltäessä ratkaiseva peruste. Julkistalouden avoimuuteen tulee kiinnittää erityistä huomiota valintoja tehtäessä.

4.11. Talous- ja sosiaalikomitea on pahoillaan, ettei hyvästä hallintotavasta ole tehty olennaista perusedellytystä. Komitea kehottaakin korjaamaan tämän puutteen tulevassa avustussopimuksessa. Siihen asti tulisi Lomén sopimuksen nojalla myönnettävistä rahoituseristä toinen jättää myöntämättä, mikäli suuntaa-antavia ohjelmia ei joko tarkoituksellisten laiminlyöntien tai korruption vuoksi toteuteta asianmukaisesti. Näissä tapauksissa tunnustetut vapaaehtoiset avustusjärjestöt voisivat tarjota vaihtoehdon apua kanavoitaessa ja niiden osuutta EU:n rahoituksesta voitaisiin lisätä.

4.12. Rehellinen, ammattitaitoinen ja eri alojen etujen ja tavoitteiden suhteen riippumaton virkamieskunta on jokaisessa valtiossa perusedellytys. Sen tulee olla myös teknisesti pätevä ja pystyä antamaan poliittisille johtajille riippumattomia neuvoja ja kriittistä palautetta. Se, ettei AKT-maiden johtajista monikaan ole edistänyt tunnollisen ja riippumattoman virkamieskunnan kehittymistä, on erittäin todellinen ongelma. Ilman johtajien sitoutumista ei hyvän hallintotavan saavuttaminen ole mahdollista, ja kehitys pysähtyy.

4.13. Siitä, että AKT-maiden johtajat yhä enemmän tiedostavat hyvän hallintotavan välttämättömyyden rauhan sekä yhteiskunnallisen ja taloudellisen kehityksen kannalta, on kuitenkin saatu rohkaisevia viitteitä.

4.14. Hallinnon parantaminen on pitkäaikainen prosessi. Siitä, miten tavoitteeseen päästään, ei ole yleistä ohjetta. Ei myöskään voida yleisesti kuvata, millaisella avulla tavoitteen saavuttamista voidaan parhaiten edistää. Komitea on kuitenkin vahvasti sitä mieltä, että hyvän hallintotavan edistämiseksi myönnettävää ja kannustusrahoituksena maksettavaa apua tulisi antaa ainoastaan, mikäli on olemassa todisteita, että vastaanottava maa on omaksunut kohdassa 4.1. kuvaillut uudistuksen tavoitteet. Esimerkiksi virallisten tilintarkastajien kouluttaminen olisi turhaa, ellei samalla pyritä hallituksen varainhoidon avoimuuteen. Myös tilintarkastustuomioistuinten perustamisen tukeminen voi olla tarpeen.

4.15. Kuten muutakin apua, myös hallintotavan parantamiseen tarkoitettua tukea tulisi yleensä antaa ainoastaan sitä erityisesti pyydettäessä. Samalla EU:n edustajien tulee aktiivisesti edistää hyvää hallintotapaa opastamalla AKT-maiden hallintoviranomaisia omaksumaan muissa, etenkin Afrikan maissa hyviksi osoittautuneita käytäntöjä. He voisivat epävirallisesti viitata entistä paremman hallintotavan myötä kyseiselle maalle ja hallitukselle koituviin etuihin. Koska EU:n edustajien on mahdollista helpottaa kehityksen saavuttamiskeinojen saatavuutta, heidän ajatuksiinsa voitaisiin suhtautua myönteisesti. Maailmanpankki soveltaa tätä käytäntöä jossain määrin onnistuneesti.

4.16. Koska hyvän hallintotavan edistämiseen liittyvä hallinnosta vastaavien opastaminen on erittäin herkkäluontoista toimintaa, on mahdollista, että AKT-maat olisivat valmiimpia ottamaan vastaan apua ja neuvoja unionilta ja tällaiseen apuun erikoistuneilta hallituksista riippumattomilta järjestöiltä kuin yksittäisiltä jäsenvaltioilta.

4.17. Hyvän hallintotavan edistämiseksi annettava apu ei välttämättä ole erityisen kallista. Muihin tukimuotoihin verrattuna se voi antaa siihen käytetyille varoille hyvän vastineen. Koulutuksen ja suhteellisen yksinkertaisten viestintävälineiden lisäksi apu koostuisi esimerkiksi julkisen alan avointen hankintaohjelmien ja julkishallinnon avoimen kirjanpidon suunnitteluun liittyvästä neuvonnasta. Komitea uskoo, että avun antamista ei tulisi antaa liikkeenjohdon konsulttien tehtäväksi, vaan siitä voisivat vastata demokratian edistämiseen erikoistuneet laitokset ja tietyt hallituksesta riippumattomat järjestöt (ks. kohta 4.6) tai EU:n edustustot. Komitea on tietoinen, että edustustot kärsivät nykyiselläänkin henkilöstöpulasta, mutta hyvän hallintotavan asiantuntijoita voitaisiin väliaikaisesti siirtää edustustojen palvelukseen. On paljon kokeneita hallintovirkamiehiä, jotka olisivat erittäin sopivia lyhytaikaiseen palvelukseen edustustoissa. Tällainen järjestely voisi lujittaa edustajan ja hänen asemamaansa välisiä yhteyksiä.

5. Korruption vastainen taistelu

5.1. Hyvän hallintotavan laadun ja korruptiotapausten välillä on läheinen yhteys: hyvä hallinto vähentää korruption elintilaa. Lahjonta ei luonnollisesti ole erityisesti kehitysmaille tyypillistä. Itseasiassa "pohjoisen" ja "etelän" edustajien välisissä liikesuhteissa lahjontaa harrastavat usein juuri "pohjoisesta" tulevat.

5.2. Tämän vuoksi on ratkaisevan tärkeää pitää kurissa lahjontaa harrastavat, jotka ovat usein EU-kansalaisia. Sopimalla syyskuussa 1996 korruption vastaisesta pöytäkirjasta EU otti ensimmäisen askeleen tähän suuntaan. Pöytäkirja koskee kuitenkin ainoastaan EU:n sisäistä lahjontaa ja sen taloudellista etua. EU:n veronmaksajat, jotka kustantavat kehitysavun, ovat yhä huolestuneempia sen johdosta, että useimmat jäsenvaltiot sallivat yritystensä merkitä verovähennyksiksi kehitysmaihin harjoitettavan viennin yhteydessä maksetut lahjukset. Tämä sekä mitätöi avun hyötynäkökohdat että merkitsee sitä, että em. veronmaksajat joutuvat osallistumaan laittomien maksujen rahoittamiseen.

5.3. Kaikkien jäsenvaltioiden tulee pikaisesti ryhtyä soveltamaan OECD:n suosituksia, jotka koskevat kansainvälisessä liiketoiminnassa tapahtuvaa lahjontaa. Niistä tärkein mahdollistaisi yhteisön ulkopuolisissa maissa lahjontaan syyllistyneiden tapausten käsittelyn jäsenvaltioiden tuomioistuimissa. Myöskään verohelpotusten saaminen ulkomailla lahjuksina maksettujen summien nojalla ei olisi enää mahdollista. Jäsenvaltioiden tulisi nopeasti säätää sopivat korruption vastaiset lait. Vasta kun EU:n nähdään pitävän kurissa omien kansalaistensa kolmansissa maissa harrastama korruptio, se voi ryhtyä neuvomaan AKT-maita.

5.4. Korruptio on AKT-maiden kannalta erityisen vahingollista, koska se jarruttaa kehitystä, hajottaa yhteiskunnan kudosta ja kumoaa Lomén sopimuksen tavoitteen hallinnon tason nostamisesta. Kehitysmaissa korruptiolla on hyvät mahdollisuudet, koska valtaa käyttävien palkat ovat usein riittämättömät ja he joutuvat etsimään lisäansioita. Korruption takana onkin ahneutta useammin köyhyys.

5.5. Kehityksen etenemisen kumoaa "suuren luokan" korruptio. Tällöin hankkeet suunnitellaan ja valitaan "tukijoiden" eikä kyseisen maan kaikkein kipeimpien tarpeiden mukaan. Tällaista on mm. yhteistyöohjelmien johdossa tavattava korruptio, joka nostaa kuluja ja voi olennaisesti vähentää hankkeen hyödyllisyyttä esimerkiksi siten, etteivät urakoitsijat noudata asetettuja laatuvaatimuksia.

5.6. Tätä ja muita korruptioon liittyviä piirteitä käsitellään poliittisesti sitoutumattoman Transparency International -kansalaisjärjestön laatimassa asiakirjassa (), joka on toimitettu EU:n toimielimille talous- ja sosiaalikomitea mukaan lukien. Komitea on samaa mieltä siitä, että unionin tulisi tukea hallituksia korruption vastaisessa taistelussa opastamalla esimerkiksi korruption vastaisen lainsäädännön ja riskiryhmään kuuluvien ammattietiikan vahvistamiseen tähtäävien ohjelmien laatimisessa.

5.7. Mitä tulee tekniseen ja rahoitusyhteistyöhön, EU:n tulisi ottaa vastaisuudessa osallistua välittömämmin ohjelmien valintaan ja hankkeiden tekniseen suunnitteluun, jotta voidaan varmistaa niiden todella palvelevan vastaanottajamaan väestön tarpeita. Yhteistyöohjelmiin ja niiden johtamiseen liittyen EU on mukana yleensä ainoastaan rahoittajana vastaanottajamaan ollessa sopimusosapuolena. Unionin olisi tarpeen tiukentaa omien kehitysyhteistyöohjelmansa johtamista, mikä edellyttää edustuston tai sen nimeämien riippumattomien neuvonantajien entistä suorempaa osallistumista.

5.8. Näiden suositusten toteuttaminen voi edellyttää lisähenkilöstön palkkaamista joihinkin edustustoihin. Usein henkilökuntaa voidaan palkata paikalta. Laatutason säilyttämisestä saatavat säästöt korvaavat varmasti runsaasti lisähenkilöstöstä aiheutuvat kulut.

5.9. Tukiessaan näitä ehdotuksia komitea tietää hyvin, että eurooppalaiset veronmaksajat maksavat EU:n myöntämän tuen. Heillä onkin oikeus edellyttää komission ja vastaanottajahallituksen varmistavan, että varoja käytetään tehokkaasti köyhyyden lieventämiseen ja kestävän kehityksen edistämiseen. Yleinen tuki tämänkaltaiselle avulle on vähenemässä osittain siksi, että avusta suuren osan oletetaan joutuvan kavaltajille. Mikäli korruptiotapaus on todistetusti tapahtunut eikä vastaanottajavaltio ole ryhtynyt asianmukaisiin toimiin kyseistä virkamiestä vastaan, EU:n tulisi ottaa rahoituksen myöntäminen uuteen harkintaan.

5.10. Kumppanuussopimusten mukaan komissio laatii lyhyen luettelon yrityksistä, jotka tarjoavat palveluksiaan kehitysyhteistyöhankkeiden toteuttamiseksi. Lista toimitetaan AKT-maille, jotka voivat lisätä tai poistaa tarjoajia. Koska on väitetty, että joissain tapauksissa listalta on poistettu yrityksiä, jotka eivät tunnetusti maksa lahjuksia, komitean mielestä AKT-maiden ei enää pitäisi voida karsia tarjoajien listaa perustelematta pätevästi tekemiään hylkäyksiä.

5.11. Komitea on tyytyväinen siihen, että EU:n urakoiden myöntämistä koskevia sääntöjä tiukennettiin 1991 siten, että korruptioon todistetusti syyllistyneistä yrityksistä voidaan laatia "musta lista". Komitea tukee maailmanpankin soveltaman käytännön käyttöönottoa myös komissiossa. Sen mukaan epärehellisin keinoin saadut sopimukset raukeavat, ja annetut avustukset joudutaan maksamaan takaisin.

5.12. Nykyistä tarjouskilpailumenettelyä tulee myös pikaisesti yksinkertaistaa luopumatta kuitenkaan rahoituksen avoimuuden periaatteesta. Nykyinen käytäntö vaikuttaa niin monimutkaiselta, että sopivat yritykset saattavat jättää vastaamatta tarjouspyyntöihin. Toiset joutuvat palkkaamaan asiantuntijoita laatimaan tarjouksia. Tästä aiheutuu kustannuksia, ja lisäksi kyseiset asiantuntijat voivat pyrkiä varmistamaan laatimiensa tarjousten läpimenon laittomin keinoin.

5.13. Hyvän hallintotavan ratkaiseva edellytys on virkakunnan rehellisyys. Monissa AKT-maissa virkamiesten rehellisyys on kyseenalainen. Kaupankäyntiä ja useita muita asioita säätelevien sääntöjen ja määräysten moninaisuus ja virkojen matala palkkaus edistää korruptiota. Kuten kohdassa 5.6 mainittiin, EU:n tulisi olla valmis avustamaan AKT-maita niiden virkamiehistön ammattietiikan parantamisessa. Rakenteiden sopeuttamiseen liittyviä ohjelmia toteutettaessa on myös tärkeää varmistaa, että palvelukseen jäävien virkamiesten palkka on riittävä.

6. Yhteiskunnallisten ja taloudellisten eturyhmien rooli ja hajautettu kehitysyhteistyö

6.1. Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen valtiollisiin asioihin on hyvän hallintotavan olennainen piirre. Hallituksen kannalta on itse asiassa ratkaisevaa saada kansalaiset mukaan päätöksentekoon. AKT-maiden ja EU:n yhteiskunnallisten ja taloudellisten eturyhmien edustajat ovat säännöllisissä vuosikokouksissaan esittäneet, että AKT-maiden hallinto kuulisi AKT-maiden työmarkkinaosapuolia kansallisten suuntaa-antavien ohjelmien laatimisen yhteydessä ja että niille annettaisiin aloittaisten kehitysohjelmien osalta neuvoa-antava rooli. Toistaiseksi pyyntöä ei juurikaan ole otettu huomioon.

6.2. Tämän lausunnon laatimisen helpottamiseksi vuoden 1995 kokoukseen osallistuneille AKT-maiden edustajille lähetettiin kysely. Kyselyn tulokset on esitetty tämän lausunnon liitteenä olevassa taulukossa. Kyselyn vastausprosentti oli yli 70. Selvästikin useat hallitukset suhtautuvat vastahakoisesti ajatukseen jakaa tietoja kansalaisyhteiskunnalle avoimesti keskustellen ja pyytäen kansalaisia esittämään näkemyksiään. Vastauksista ilmeni esimerkiksi että kansallisten suuntaa-antavien ohjelmien tai erityisten kehityshankkeiden laadinnan yhteydessä hallitukset olivat kuulleet vastaajien edustamista järjestöistä ainoastaan 16:tta prosenttia. Kommenteissaan useimmat vastaajat korostivat tarvetta pyrkiä kolmikantaiseen lähestymistapaan (EU, AKT-maiden viranomaiset sekä yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmät), jotta rajalliset varat käytettäisiin mahdollisimman tehokkaasti ja jotta ne tavoittaisivat apua eniten tarvitsevat. Viranomaiset kuulivat nytkin vastaajista vain hieman yli puolta niiden alaa koskevasta politiikasta päätettäessä. Komiteasta vaikuttaa oudolta, että useimmat AKT-maiden hallitukset ovat näin vastahakoisia hyödyntämään kiistatonta asiantuntemusta, joka ammattijärjestöillä on tarjottavanaan. Ottamalla nämä järjestöt uskotukseen AKT-viranomaiset vahvistaisivat samalla omaa asemaansa. Kestävän taloudellisen kehityksen puuttuminen johtuu monissa AKT-maissa ainakin osittain kansalaisten ja hallinnon välisestä luottamuspulasta.

6.3. Afrikassa kulttuuriset tekijät saattavat hankaloittaa keskusteluja ja neuvonpitoa hallituksen ja kansalaisyhteiskunnan kesken. Päätökset ovat perinteisesti miesten tekemiä. Monet hallitukset kuulevat sisäisissä kysymyksissä useimmiten yhteisöjen "vanhimpia". Tällaiset tekijät saattavat osaltaan selittää, miksi tarkistetun Lomén sopimuksen liitteessä LXXX todetaan ainoastaan, että AKT-maat "pyrkivät järjestämään näkemysten vaihtoa" suuntaa-antavien ohjelmien muotoilusta ja toteuttamisesta, vaikka Euroopassa yhteiskunnan osallistumista politiikkaan pidetään hyvän hallintotavan avaintekijänä. Hallitukset on kuitenkin saatava ymmärtämään kansalaisten valtion asioihin osallistumisen ja kestävän kehityksen välinen erittäin tärkeä yhteys. Komitean mielestä kaikissa tulevissa kehitysapusopimuksissa tulisi ainakin joitain kumppanuusperiaatteen osia laajalti jatkaa, jotta EU:lla olisi keinot edistää yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmien laajempaa osallistumista niiden kotimaiden kehitykseen. Tässä yhteydessä on tärkeää tukea toimintaa etnisten ryhmien ja heimojen välillä osana konfliktinehkäisyä.

6.4. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että hajautettua kehitysyhteistyötä tulisi sysätä eteenpäin niiden käyttämättömien inhimillisten voimavarojen vapauttamiseksi, joita monen AKT-maan keskushallinto kahlitsee. Hajautettuun yhteistyöhön kuuluu hallinto- ja rahoitusvastuun siirtäminen sekä EU:n rahoittamien kehitysohjelmien alullepanemisen ja toteuttamisen siirtäminen keskushallinnolta joukolle muita toimijoita. Tavoitteena on kansalaisyhteiskunnan itseluottamuksen parantaminen ja inhimillisen kehityksen edistäminen. Komitea on pahoillaan, että keskipitkän aikavälin arvion yhteydessä näiden asioiden käsittely osoittautui erityisen vaikeaksi. Ottaen huomioon, kuinka tärkeää yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmien entistä aktiivisempi osallistuminen valtion asioihin on, komitea on pitkään ollut sitä mieltä, että hajautetun kehitysyhteistyön toiminta-alaa tulisi entisestään laajentaa ja mahdollistaa sen entistä suorempi rahoittaminen.

6.5. AKT-maat vaativat kuitenkin, että niiden hallitukset voisivat osallistua suoraan kaikkeen Euroopan kehitysrahaston varojenkäyttöön. Ne pelkäävät myös valvonnan löysäämisen edistävän toimia, joita maan viranomaiset eivät pysty hallitsemaan.

6.6. Komissio toteaa vuonna 1994 julkaisemassaan hajautetun yhteistyön toteuttamista käsitelleessä selvityksessään, että Lomén sopimus, jossa korostetaan valtion ja kansallisten lupaviranomaisten osuutta, "ei edistä entistä laajempaa osallistumista, minkä vuoksi hajautettua yhteistyötä ei ole juuri kokeiltu" (). Tätä näkemystä tukevat kyselytutkimuksemme yhteydessä esitetyt kommentit, joista käy ilmi, etteivät useimmat hallitukset ole onnistuneet soveltamaan hajautettua yhteistyötä eivätkä ole toimittaneet sitä ja saatavilla olevaa tukea koskevia tietoja työmarkkinaosapuolille. Vaikka 75 % vastaajista tiesi alaansa liittyvästä kehitysavusta, vain 29 % haki rahoitusta. Rahoitusta hakeneista suurin osa sai kielteisen vastauksen. Vastaajista useat kritikoivat vaatimusta hyväksyttää hankkeet hallituksella, joka kuitenkin useimmiten oman edun tavoittelun vuoksi hylkää ne. Tämä ei puolestaan rohkaise suunnittelemaan hankkeita ja hakemaan tukea.

6.7. Kyselymme vastauksiin liitettyjen kommenttien perusteella on selvää, että yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmien institutionaalisen aseman vahvistamiseksi ne edellyttävät oikeudellista tunnustamista, hallintoon ja käytäntöön liittyvää koulutusta sekä entistä laajempaa tiedonsaantia ja parempaa mahdollisuutta käydä vuoropuhelua ja olla vuorovaikutuksessa työmarkkinaosapuolten kanssa.

6.8. Komitean mielestä yhteiskunnallisten eturyhmien järjestötoimintaan liittyvien kykyjen parantamiseksi tulee ponnistella huomattavasti entistä enemmän. Vaikka monet vastaajista olivat tietoisia tähän liittyvän avun olemassaolosta, olivat kelpoisuusperusteet ja yleinen hakumenettely jääneet useimmille ryhmille epäselviksi.

6.9. AKT-maiden hallinto tai EU:n edustustot olivat toimittaneet tietoa talouden tiettyjen alojen kehittämistä varten tarjolla olevasta avusta vain 20 prosentille kyselyymme vastanneiden edustamista järjestöistä. Ottaen huomioon hallitusten yleisen haluttomuuden painottaa hajautettua yhteistyötä on entistä tärkeämpää, että edustustot tiedottavat tästä asiasta sitäkin laajemmin.

6.10. Edustustojen ja yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmien väliset hyvät suhteet ovat hajautetun yhteistyön edistämisessä ensiarvoisen tärkeitä. Komitea on tämän vuoksi huolissaan siitä, että vaikka AKT-maiden enemmistön kohdalla taloudellisilla ja yhteiskunnallisilla eturyhmillä näyttääkin olevan jonkinlaiset yhteydet edustustoihin, EU:n virkamiehiä pidetään etäisinä ja usein välinpitämättöminä. Tämä sai järjestöt tuntemaan itsensä entistä ulkopuolisemmiksi.

6.11. Edustustojen tehtävä on tuoda yhteen hallituksen ja kansalaisyhteiskunnan edustajat ja panna alulle kolmikantayhteistyö, jota monet AKT-maiden yhteiskunnallis-taloudellisista eturyhmistä pitävät huomattavan tärkeinä. Se antaisi lisäksi edustustoille tilaisuuden selittää hajautetun kehitysyhteistyön taustalla olevaa monimutkaista ajattelutapaa ja tiedottaa tämänkaltaiseen apuun liittyvistä käytännön seikoista. Yhteisön edustajien tulisi myös pyrkiä virittämään keskustelua EU:n AKT-maiden paikallisviranomaisten välille yhteisten ongelmien käsittelemiseksi.

6.12. Tarkistettuun Lomén sopimukseen sisältyy ajatus suuntaa-antaviin ohjelmiin liittyvän hajautetun yhteistyön entistä laajemmasta tunnustamisesta. Nykyisen sopimuksen toisen viisivuotiskauden ohjelmointi on jo edistynyt hyvin, mutta komitea on syvästi huolissaan siitä, että maksut laahaavat perässä, koska riittävä määrä sopimuspuolia ei vieläkään ole ratifioinut sitä. Näyttää siltä, että useimmat ohjelmat mahdollistavat hajautetun yhteistyön. Neuvoston puheenjohtajamaan 29. toukokuuta 1996 esittämien, hajautettua kehitysyhteistyötä koskevien päätelmien perusteella edustustojen tulisi ottaa ohjat ja ryhtyä toteuttamaan kansalaisyhteiskunnan ja hallitusten vuoropuheluun perustuvaa politiikkaa ja varmistaa siten, että tuumasta ryhdytään toimeen (aikeista vain muutama on ilmaistu määrällisenä).

6.13. Suuntaa-antavista ohjelmista tulisi sopia vain, mikäli hajautetun yhteistyön sisältö vastaa tarkistetun Lomén sopimuksen ja edellä mainitun neuvoston julkilausuman tavoitteita. Lomén sopimuksen nojalla maksettavan avun toisen erän suorittamisen tulee riippua hajautettujen yhteistyöhankkeiden hyvästä edistymisestä. Tulevassa sopimuksessa hajautettua yhteistyötä varten tulisi varata erikseen oma tukensa.

6.14. Euroopan kehitysrahaston rahoituksen lisäksi hyvän hallintotavan edistämisapurahoja ja hajautettuun yhteistyöhön liittyvää tukea maksetaan EU:n talousarviosta. Tukea varten varatut summat ovat kuitenkin vaatimattomia ja niitä on käytetty etenkin kokeiluhankkeisiin. Vaikka tarkistetun sopimuksen myötä AKT-maiden hallituksiin kohdistuukin paine ottaa hajautettu yhteistyö mukaan suuntaa-antaviin ohjelmiin, komitea uskoo niiden olevan edelleen vastahakoisia esittämään yhteiskunta- ja talouselämän eturyhmien laatimien toteuttamiskelpoisten hankkeiden toteuttamista, etenkin jos niiden tavoitteena on näiden ryhmien oman tehokkuuden parantaminen. Tämän vuoksi tähän liittyvien budjettikohtien varoja tulisikin lisätä, jotta em. ryhmät voisivat hyötyä esitettyjä tarkoituksia varten varatuista varoista ilman että ne tarvitsevat maansa hallituksen suostumuksen. Etenkin budjettimomentin B7 702 nojalla maksettavan avun määrää on tärkeää nostaa. Siitä tuetaan mm. kansalaisyhteiskunnan vahvistamiseen, esim. vähemmistöjen ja muiden arkojen ryhmien tukemiseen ja paikallisten yhdistysten mahdollisuuksien lisäämiseen tähtäävän oikeusavun antamiseen tähtääviä hankkeita.

7. Tuen hakeminen

7.1. Nykyinen hakumenettely on niin monimutkainen ja aikaavievä, etteivät järjestöt ja yritykset rohkene usein hakea hajautettua kehitysyhteistyötä tai muuta tarjolla olevaa apua. Komitea kannattaa neuvoston näkemystä (28. toukokuuta 1996), jonka mukaan "tukeen liittyvän menettelyn ja tukivälineiden tulee olla riittävän joustavia ja jotta hajautettu yhteistyö saa kehitysohjelmien parissa varmasti sille kuuluvan paikan tavalla, joka mahdollistaa edustajien osallistumisen". Komission on tarpeen pikaisesti yksinkertaistaa hakumenettelyä.

8. Edustustojen henkilökunta

8.1. EU:n kehitysavun onnistuminen ei riipu ainoastaan AKT-maiden hallinnon pätevyydestä, vaan siihen vaikuttaa myös edustustojen henkilökunta. Huomiota on esim. kiinnitetty sen erittäin tärkeään osuuteen hyvän hallintotavan edistämisessä. Tuen hakumenettelyä voitaisiin yksinkertaistaa ja käsittelyaikoja lyhentää, jos pienehköistä apurahoista päätettäisiin Brysselin sijasta edustustoissa. Tällä hetkellä se ei kuitenkaan henkilöstöpulan vuoksi ole mahdollista.

8.2. Ylimääräisen, joko paikalta palkattavan tai muualta siirrettävän, henkilökunnan palkkakulujen kattaminen riippuu käytännössä jäsenvaltioista, joiden tulisi nostaa EKR-osuuttaan tai vastapuolesta AKT-maissa ja siitä, suostuvatko ne käyttämään näitä varoja henkilökunnan palkkaamiseen. Komissio joutui hiljattain vähentämään edustustojen henkilöstöä kahdeksallatoista hallintovirkamiehellä, eikä ole todellakaan selvää, miten heidät voitaisiin korvata paikalta rekrytoitavilla henkilöillä.

8.3. Jotta henkilökuntaa käytettäisiin hyväksi mahdollisimman tehokkaasti, jäsenvaltioiden ja EU:n tulisi selvittää, miten niiden edustustot voisivat tehdä aiempaa läheisempää yhteistyötä avustushankkeiden hallinnossa. Hajautetun kehitysyhteistyön todellisen edistymisen kannalta on tarpeen käsitellä melko suuri määrä summaltaan pienehköjä tukihakemuksia. Jäsenvaltioiden omat edustustot voisivat ehkä auttaa tässä tarpeellisessa työssä.

8.4. Komitea on huolissaan myös edustustojen henkilökunnan tason vaihtelusta. On elintärkeää, että edustustojen henkilökunta on riittävän korkeatasoista ja osaavaa.

9. Päätelmät

9.1. Tämä lausunto tulee nähdä panoksena Lomén sopimuksen tulevaisuutta koskevaan keskusteluun. Suosituksemme edellyttävät käyttäjän kannalta entistä mutkattomampaa sopimusta ja hallintomenettelyn muuttamista siten, että useiden summaltaan suhteellisten pienten apurahahakemusten seuranta ja käsittely on mahdollista.

9.2. EU:n ja AKT-maiden kumppanuusperiaatteen tulevaisuus riippuu kehitysmaiden virkamiesten kyvystä laatia ja toteuttaa suuntaa-antavia ohjelmia. Mikäli tällaista kykyä ei ole, on avustavan osapuolen pakostakin suunniteltava ja jopa toteutettava ohjelmat. Kumppanuus riippuu siis itsessään hallinnon asianmukaisuudesta.

9.3. Tulevien sopimusten tulisi olla entisiä valikoivampia ja ehdollisempia. Vähät kehitysapuvarat tulee kanavoida kamppailuun köyhyyden syitä vastaan. Ottaen huomioon hyvän hallintotavan avainaseman hallintoon tulisi kiinnittää entistä enemmän huomiota. Sen lisäksi, että avusta yhä suurempi osa varattaisiin hyvän hallintotavan edistämiseen, siitä pitäisi tulla kaikkien uusien sopimusten olennainen osa. Jottei tällaista ehdollisuuden lisäämistä pidettäisi paluuna vanhaan, tulee korostaa, että monet AKT-maiden työmarkkinaosapuolista ovat asiasta samaa mieltä. Tulee kehittää uusia kehitysavun muotoja ja panostaa enemmän joihinkin nykyisiin apumuotoihin kuten hajautettuun kehitysyhteistyöhön demokraattisten ja ihmisoikeuksien tukemiseksi ja laillisuuden vahvistamiseksi.

9.4. Suunnitelmien toteuttamisen osalta on tärkeää yksinkertaistaa hakumenettelyä siten, että paikallisia järjestöjä ja yrittäjiä rohkaistaan hakemaan tukea ja että ne pystyvät tekemään sen tehokkaasti. Tämä on välttämätöntä hajautetun kehitysyhteistyön ja pk-yrityksille myönnettävän tuen merkityksen korostamiseksi.

9.5. On yhtä tärkeää, että viranomaiset pystyvät käsittelemään ja seuraamaan useita summaltaan pieniä hakemuksia. Ottaen huomioon komission akuutin henkilöstöpulan, joudutaan turvautumaan uusiin keinoihin. Ilman apuun liittyvän hallinnon radikaalia uudistusta hajautettu kehitysyhteistyö ei voi onnistua, ja on vaikea kuvitella, miten apu menisi perille pk-yrityksille ja työmarkkinaosapuolille.

Bryssel, 28. toukokuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 352, 30.12.1993

() 1975 1994.

() BKT henkeä kohti on laskettu soveltaen kiinteitä hintoja ja mukautettu valuuttakurssivaihteluihin (1975 1991).

() Lähde: EY:n tilastotoimisto AKT- ja muiden maiden suhteiden yksikkö.

() Komission tiedonanto neuvostolle: "The European Union and the issue of conflict in Africa: peace-building, conflict prevention and beyond" SEC(96) 332 final.

() Official Development Assistance, ODA.

() Prof. Tezthaff.

() "Transparency International The fight against corruption: what the EU can do." Bryssel 1995.

() KOM(96) 70.

LIITE

>TAULUKON PAIKKA>