Komission kertomus neuvostolle tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2186/93 täytäntöönpanosta /* KOM/2000/0003 lopull. */





KOMMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2186/93 täytäntöönpanosta SISÄLLYS YHTEENVETO 1. JOHDANTO 1.1. Kertomuksen tavoite ja rakenne 1.2. Asetuksen taustaa 1.2.1. Hyvien kansallisten yritysrekisterien tarve 1.2.2. Yritysrekisterien yhdenmukaistamisen tarve 2. ASETUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO: 1993-1998 2.1. Poikkeukset 2.1.1. Saksalle myönnetty poikkeus 2.1.2. Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöt 2.2. Täytäntöönpanoa helpottavat toimenpiteet 2.2.1. Taloudellinen tuki Euroopan unionin jäsenvaltioille 2.2.2. Metodologiset suositukset 2.2.3. Koulutus 2.3. Asetuksen täytäntöönpanotilanteen mittaaminen 2.3.1. Yritysrekistereitä koskevat tutkimukset 2.3.2. Yritysrekisterien kattavuus 2.3.3. Rekisteröidyt yksiköt 2.3.4. Rekisteröidyt muuttujat 2.4. Yritysrekisterien käyttö 2.4.1. Vuoden 1996 tutkimuksen tulokset 2.4.2. Aiottu käyttö 2.5. Euroopan unionin ulkopuoliset yritysrekisterit 2.5.1. Euroopan talousalueen maat 2.5.2. Keski-Euroopan maat 2.5.3. Koordinaatio YK:n Euroopan talouskomission kanssa 2.6. Johtopäätökset: saavutukset ja jäljellä oleva työ 3. ASETUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO: LAADUN PARANTAMINEN TULEVAISUUDESSA 3.1. Laatupolitiikan tarve ja sen periaatteet 3.2. Laatuvaatimukset 3.2.1. Yritysrekisterin kattavuus 3.2.2. Tilastoyksikköjen kuvaus 3.2.3. Yksiköiden osalta rekisteröidyt muuttujat 3.3. Laatupolitiikan täytäntöönpano 3.4. Muita laatupolitiikan elementtejä ja metodologisen tuen tarve 4. ASETUKSEN JÄLKEEN: YRITYSREKISTERIEN TULEVAISUUS 4.1. Yritysrekisterien rooli eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä 4.1.1. Nykytilanne 4.1.2. Ratkaistavia kysymyksiä 4.1.3. Tuleva kehitys 4.2. Hallinnollisten lähteiden käyttö 4.2.1. Yritysrekisterien hallinnolliset lähteet 4.2.2. Satelliittirekisterit 4.3. Yritysryhmät ja maailmanlaajuistuminen 4.4. Suosituskäsikirja 4.5. Päätelmä: työohjelma tulevaisuutta varten 5. PÄÄTELMÄT LYHENTEITÄ VIITTAUKSET LIITE 1 Tietojen yhteenveto maittain Taulukko 1 : Rekisteröidyt yksiköt tilastoyksikkötyypeittäin Taulukko 2: Kattavuus NACE Rev.1:n pääluokittain ja tilastoyksikkötyypeittäin Taulukko 3: Rekisteröidyt muuttujat tilastoyksiköittäin Taulukko 4: Yritysrekisterien lähteet tilastoyksikkötyypeittäin LIITE 2 Yhteenveto jäsenvaltioille annetusta taloudellisesta tuesta 1993-1997 KOMMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2186/93 täytäntöönpanosta YHTEENVETO Asetus tilastointiin tarkoitetuista yritysrekistereistä annettiin vuonna 1993. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on perustettava yritysrekisterit, joihin merkitään bruttokansantuotteen muodostamiseen osallistuvat taloudellista toimintaa harjoittavat yritykset, näistä yrityksistä vastuussa olevat oikeudelliset yksiköt ja yritysten paikalliset yksiköt (lukuun ottamatta joitakin asetuksessa mainittuja poikkeuksia). Asetuksessa luetellaan myös näiden kolmentyyppisten yksiköiden pakolliset ja valinnaiset ominaispiirteet, annetaan tarkat ohjeet yritysrekisterien saattamisesta ajan tasalle, komission tiedonsaannista ja menettelyistä. Kertomus sisältää tietoa yritysrekisterien roolista eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä ja asetuksen antamisen syistä. Siinä kuvaillaan asetuksen täytäntöönpanoa ja osoitetaan saavutettu edistys. Mutta siitä selviää myös, ettei täytäntöönpanoa ole vielä saatettu loppuun. Yritysrekisterien tulevaisuudesta eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä keskustellaan. Yritysrekisterien rooli erittäin ajankohtaisia kysymyksiä, kuten maailmanlaajuistumista, koskevien tilastojen tuottamisessa on otettu huomioon. Kokemukset yritysrekistereitä koskevan asetuksen täytäntöönpanosta ovat olleet yleisesti ottaen myönteisiä. Asetusta edeltäneen ajan täysin erilaisten yritysrekisterien lähentyminen ja parannukset ovat olleet valtavia. Kattavuus on parantunut huomattavasti, ja yli puolet jäsenvaltioista sisällyttää rekistereihin jo myös valinnaisia NACE Rev.1:n [1] pääluokkia. Yritysrekisterien kustannus-hyötysuhde voi olla erittäin hyvä ottaen huomioon mahdolliset edut, jotka saavutetaan korkealaatuisten yritysrekisterien tehokkaan käytön kautta. Yritysrekistereitä voidaan nyt pitää tehokkaana välineenä keventää yritysten ja erityisesti pk-yritysten vastaustaakkaa. [1] Yhteenveto lyhenteistä, ks. sivu 35. Vaikka tulokset ovatkin melko hyviä, on vielä kaksi tärkeää kysymystä, joiden osalta tarvitaan edelleen paljon työtä. Nämä ovat tilastoyksikköjen yhdenmukaistaminen ja yritysrekisterien laatu. Vaikka näitä asioita koskevat parannukset ovat myös olleet mittavia, jäsenvaltioissa käytetyillä erilaisilla yritysten kuvauksilla on erittäin merkittävät seuraukset yritystilastojen vertailun kannalta. Vaikka kattavuutta onkin suuresti parannettu ja sitä voidaan pitää yleensä hyvänä, on joitakin NACE Rev.1:n pääluokkia, erityisesti palvelujen alalla, joita rekisteröinti ei kata riittävän hyvin. Tämä koskee esimerkiksi pieniä yrityksiä, voittoa tavoittelemattomia instituutioita ja valtionhallinnon yksikköjä. Tulevaisuuden suuri haaste on kehittää yritysrekistereitä tilastojen maailmanlaajuistumisen välineenä. Tämä tarkoittaa muualla sijaitsevan oikeudellisen yksikön, joka valvoo oikeudellista yksikköä, nimen ja osoitteen sisällyttämistä yritysrekisteriin, sekä yritysryhmiä koskevien tietojen sisällyttämistä. Tutkimuksia ja laajamittaista metodologian kehittämistä tarvitaan ja toteutetaan lähitulevaisuudessa. Yritysrekistereistä annetun asetuksen tekstiä ei pyritä muuttamaan lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä eikä myöskään sen pakollisia tai valinnaisia tietoja koskevia osia. Pitkällä aikavälillä erityisesti yritysryhmiä ja maailmanlaajuistumista koskevat aloitteet saattavat johtaa asetuksen muutostarpeisiin. Siinä yhteydessä valinnaisten muuttujien asema on arvioitava uudelleen. Jotta voitaisiin valmistautua yritysrekisterien kehittämisen toiseen vaiheeseen, yritysrekistereitä koskevan asetuksen täytäntöönpanovaihe on saatettava nopeasti päätökseen. Joidenkin jäsenvaltioiden yritysrekistereihin ei ole vielä merkitty pakollisia tietoja. Näitä jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan yksityiskohtainen suunnitelma ja aikataulu tietojen sisällyttämisestä. 1. JOHDANTO 1.1. Kertomuksen tavoite ja rakenne Neuvoston asetus (ETY) N:o 2186/93 tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä annettiin 22 päivänä heinäkuuta 1993. Asetuksen mukaan jäsenvaltiot ovat velvollisia perustamaan tilastollisia tarkoituksia varten yhden tai useamman yhdenmukaisen rekisterin, johon merkitään kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yritykset, jotka osallistuvat markkinahintaisen bruttokansantuotteen muodostamiseen, niistä vastuussa olevat oikeudelliset yksiköt ja niistä riippuvaiset paikalliset yksiköt. Poikkeus tehdään joidenkin toimialojen osalta, sellaisina kuin ne on määritelty Euroopan yhteisöjen tilastollisessa toimialaluokituksessa NACE Rev.1:ssä. Näitä poikkeuksia ovat mainitun luokituksen pääluokat A, B ja L (laajasti ottaen maatalous, kalatalous ja julkinen hallinto), joiden sisällyttäminen on valinnaista, ja tietyillä edellytyksillä kotitaloudet. Asetuksen mukaan yritykset oli merkittävä yritysrekistereihin ennen 1. tammikuuta 1996 ja oikeudelliset yksiköt ja paikalliset yksiköt ennen 1. tammikuuta 1997. Asetuksessa luetellaan myös joukko tietoja, jotka on merkittävä rekisteriin kunkin kolmentyyppisen yksikön osalta ja joista osa on valinnaisia. Lisäksi asetuksessa annetaan tarkat ohjeet yritysrekisterien saattamisesta ajan tasalle, komission tiedonsaannista, kansallisten tilastolaitosten tiedonsaannista hallinnollisista ja oikeudellisista rekistereistä ja menettelyistä muun muassa poikkeusten osalta. Termien "yritys", "oikeudellinen yksikkö" ja "paikallinen yksikkö" määrittelyn osalta asetuksessa viitataan 15 päivänä maaliskuuta 1993 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 696/93 tilastoyksiköistä yhteisön tuotantojärjestelmän havainnointia ja analyysia varten. Tämän kertomuksen tarkoituksena on noudattaa asetuksen 10 artiklaan sisältyvää säännöstä, joka on sisällöltään seuraava: Komissio antaa neljän vuoden kuluessa tämän asetuksen antamisesta neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta sekä liittää siihen tarvittaessa saatuihin kokemuksiin perustuvat muutosehdotukset. Tämän kertomuksen rakenne on seuraava: Tämän luvun loppuosassa annetaan joitakin taustatietoja kyseisen asetuksen historiasta, yritysrekisterien asemasta eurooppalaisissa yritystilastoissa ja esitetään pääasialliset syyt asetuksen antamiseen. (Kun viitataan yritysrekistereihin, tällä tarkoitetaan tilastointiin käytettäviä yritysrekistereitä, jollei muuta ole mainittu.) Seuraavassa luvussa kuvaillaan yksityiskohtaisesti asetuksen täytäntöönpanoa tähän mennessä Euroopan talousalueella, ja se sisältää tietoa kehityksestä Keski-Euroopan maissa (KE-maat). Toisessa luvussa osoitetaan, että yritysrekisterien täytäntöönpanossa on edistytty jäsenvaltioissa, mutta siitä käy myös selville, että yritysrekisterien laatua ja yhdenmukaisuutta on tarpeen parantaa tulevaisuudessa. Kolmannessa luvussa käsitellään sitä, miten tämä toteutetaan. Neljännessä luvussa alaa laajennetaan tarkastelemalla yritysrekisterien tulevaisuutta eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä, jonka rakentamista ei ole vielä saatettu loppuun. Yritysrekisterien asema tilastojen tuottamisessa erittäin ajankohtaisista kysymyksistä, kuten maailmanlaajuistumisesta, otetaan myös huomioon. Kertomus päättyy loppuyhteenvetoon. 1.2. Asetuksen taustaa 1.2.1. Hyvien kansallisten yritysrekisterien tarve Yritysrekisterit sisältävät sellaisia luetteloita yrityksistä, joihin sisältyy yritysten tunnistetietoja, kuten osoitteita ja muuttujia, kuten kokoluokka ja taloudellinen päätoimiala. Niillä on olennainen merkitys kaikissa kehittyneissä kansallisissa yritystoiminnan tilastojärjestelmissä: · Rekisteröityjä yrityksiä käytetään yritystutkimuksissa riippumatta siitä, perustuvatko tutkimukset otokseen vai eivät. · Yritysrekisterien avulla on mahdollista varmistaa, että yritystutkimukset ovat koordinoituja ja ettei niihin sisälly tarpeettomia päällekkäisyyksiä tai aukkoja. · Koordinaatio mahdollistaa tehokkaan tutkimuksen suunnittelun. · Yritysrekisterit helpottavat eri yritystutkimusten tulosten yhdistämistä. · Niiden avulla on mahdollista seurata ja vähentää vastaustaakkaa yksittäisten yritysten tasolla. · Yritysrekisterit on mahdollista yhdistää muiden hallintoelinten rekistereihin, mikä mahdollistaa muissa hallintoelimissä rekisteröityjen tietojen tehokkaan käytön. · Niitä voidaan käyttää välittömänä tietolähteenä, josta selviää maan yritysten populaatio, sen ominaispiirteet ja sen kehittyminen ajan myötä. Näiden piirteiden vuoksi yritysrekistereitä pidetään hyvin kustannustehokkaina välineinä yritystilastojen laadinnassa. 1.2.2. Yritysrekisterien yhdenmukaistamisen tarve Johtuen yritysrekisterien merkityksestä kansallisille tilastojärjestelmille ja tarpeesta rakentaa hyvälaatuinen eurooppalainen tilastojärjestelmä, johon sisältyvät yhteisiin käsitteisiin, määritelmiin ja luokituksiin perustuvat yhdenmukaiset tiedot eri jäsenvaltioista, 1980-luvulla heräsi kysymys siitä, pitäisikö jäsenvaltioiden yritysrekisterit yhdenmukaistaa. Ennen kysymykseen vastaamista päätettiin tehdä selvitys kansallisten tilastolaitosten yritysrekistereistä. Tämä selvitys toteutettiin vuosina 1988/1989. Selvitys osoitti selkeästi kaksi seikkaa: - Yritysrekisterien laatu ja kattavuus useissa jäsenvaltioissa ei ollut riittävä perusta hahmotelluille eurooppalaisille yritystilastoille. - Jäsenvaltioiden yritysrekisterit olivat aivan liian heterogeenisiä sovellettujen määritelmien osalta voidakseen muodostaa perustan vertailukelpoisille yritystilastoille. Erityisesti rekisteröidyt tilastoyksiköt vaihtelivat eri maiden välillä. Selvitys johti myös kahteen johtopäätökseen: - Oli tarpeen luoda tilastoyksikköjen yhteiset määritelmät asetuksen avulla. - Oli tarpeen auttaa jäsenvaltioita rakentamaan tarvittava infrastruktuuri tärkeimpien yksiköiden merkitsemiseksi rekisteriin riittävän kattavasti ja siten, että ne sisältävät joukon perusmuuttujia. Myös tässä tapauksessa keinoksi valittiin asetus. Tämän seurauksena laadittiin ja annettiin asetus tilastoyksiköistä ja asetus yritysrekistereistä. Asetusten antamiseen vaikutti myös se seikka, että uutta jäsenvaltioiden välisen tavaroiden ja palvelujen kaupan kattavaa tilastollista keruujärjestelmää (Intrastat) oltiin parhaillaan luomassa ja tässä järjestelmässä voitiin hyödyntää parannettuja, yhdenmukaistettuja yritysrekistereitä. Lisäksi tunnustettiin, että tällaisten yritysrekisterien käyttö vaikuttaisi myönteisesti yritysten vastaustaakkaan tilastollisten tutkimusten osalta. Koska yritysrekisterit olivat jäsenvaltioissa eri kehitysvaiheissa, ei pidetty toteuttamiskelpoisena eikä toivottavana velvoittaa jäsenvaltioita lyhyellä aikavälillä saamaan aikaan yritysrekistereitä, jotka kattaisivat kaikki tilastoyksiköt, joita eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä käytetään tai suunnitellaan käytettävän. Sitä vastoin päätettiin kehittää kattavat, yhdenmukaiset yritysrekisterit kahdessa vaiheessa, joista ensimmäistä käsiteltiin kyseisessä asetuksessa. Tämän johdosta asetuksessa viitataan ainoastaan kahteen tilastoyksikköön (yritys ja paikallinen yksikkö) ja yhteen yksikköön, johon tilastoyksiköt liittyvät (oikeudellinen yksikkö) [2]. Asetus ei kata muita eurooppalaisen tilastojärjestelmän tilastoyksikköjä, joita ovat toimialayksikkö, paikallinen toimialayksikkö ja institutionaalinen yksikkö. Yritysrekisterien kehittämisen toisen vaiheen tarkka sisältö ja aikataulu perustuu tässä esitettyyn arvioon. Tulevaisuuden suunnitelmia hahmotellaan neljännessä luvussa. [2] OIKEUDELLISTA YKSIKKÖÄ EI PIDETTY TILASTOYKSIKKÖNÄ, KOSKA TÄTÄ YKSIKKÖÄ EI VOIDA VERTAILLA MAIDEN VÄLILLÄ. LISÄKSI SE TOTEUTTAA JOSKUS TALOUDELLISIA TOIMINTOJA YHDESSÄ MUIDEN SIITÄ RIIPPUVAISTEN OIKEUDELLISTEN YKSIKKÖJEN KANSSA, MISSÄ TAPAUKSESSA ON PAREMPI YHDISTÄÄ OIKEUDELLISET YKSIKÖT YRITYKSEEN TILASTOLLISIA TARKOITUKSIA VARTEN TILASTOLLISTEN TULOSTEN VÄÄRISTYMISEN VÄLTTÄMISEKSI. 2. ASETUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO: 1993-1998 2.1. Poikkeukset Asetuksen 8 artiklassa mainitaan mahdollisuudesta poiketa asetuksen täytäntöönpanosta ja 9 artiklassa määritellään noudatettava menettely. Poikkeus on myönnetty Saksan liittotasavallalle [3]. Kaksi muuta maata, Belgia ja Yhdistynyt kuningaskunta, esittivät poikkeuspyynnön tai pyysivät neuvoa sen suhteen, pitäisikö niiden hakea poikkeusta. Kummassakaan tapauksessa poikkeusta ei pidetty tarpeellisena. Muut maat eivät ole pyytäneet poikkeuksia. [3] Lokakuussa 1993 Saksan liittotasavalta nosti myös kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa ja vaati asetuksen kumoamista (asia C-426/93). Tuomioistuin hylkäsi kanteen 9. marraskuuta 1995 antamallaan päätöksellä. 2.1.1. Saksalle myönnetty poikkeus Saksan poikkeuspyyntö [4] koski täytäntöönpanon määräaikoja: pyydettiin määräaikojen pidentämistä 31. joulukuuta 1999 saakka. Pyynnön perusteet voidaan vetää yhteen seuraavasti: [4] Statistisches Bundesamt esitti pyynnön 17. elokuuta 1994. · Hallinnollisiin ja oikeudellisiin rekistereihin pääsy edellytti lain muutosta, mikä vaatisi aikaa. · Noin 3 miljoonaa yksikköä käsittävän yritysrekisterin perustaminen merkitsisi paljon työtä Statistisches Bundesamtille (Saksan kansallinen tilastolaitos) ja osavaltioiden tilastotoimistoille. Tarvittaisiin valtavia ponnistuksia teknologian ja työvoiman osalta. · Lukuisten tarvittavien alakohtaisten tutkimusten toteuttaminen ja vastaavien tietokantojen kerääminen voisi parhaiten tapahtua käyttämällä vaiheittaista lähestymistapaa. · Markkinaton sektori oli lähes kokonaan määräajoin suoritettavien tutkimusten ulkopuolella. Rekisterin perustaminen tätä sektoria varten edellyttäisi huomattavaa kehittelyaikaa. Saksa esitti yhdessä pyynnön kanssa aikataulun asetuksen täytäntöönpanemiseksi pyydetyn poikkeuksen asettamissa rajoissa. Saatuaan myönteisen ilmoituksen yritysrekisterityöryhmältä tilasto-ohjelmakomitea hyväksyi aikataulun ja myöntyi Saksan esittämään pyyntöön [5]. [5] Analyysi poikkeuspyynnöstä ja Saksaan sovellettavasta aikataulusta sisältyy tilasto-ohjelmakomitean asiakirjaan 95/16/1. 2.1.2. Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöt Belgia pyysi [6] poikkeusta useisiin kysymyksiin, jotka koskivat kattavuutta, rekisteröitäviä yksikköjä ja muuttujia, ajantasalle saattamisvaatimuksia ja täytäntöönpanoaikataulua. Tärkeimmät seikat olivat paikallisen yksikön määrittelyä koskevat erot, jotka johtuivat hallinnollisen tiedon saatavuudesta, ja oikeudellisen yksikön ja yrityksen täytäntöönpanojärjestyksen vaihtaminen. Erot paikallisen yksikön määrittelyssä olisivat väliaikaisia. Tämä ratkaistaisiin 1. tammikuuta 1998 mennessä ja sillä välin käytettäisiin paikallisen yksikön likiarvoa. [6] Belgian kansallinen tilastolaitos esitti pyynnön 6. helmikuuta 1995. Oikeudellisen yksikön ja yrityksen täytäntöönpanojärjestyksen vaihtaminen merkitsi sitä, että ainoastaan vuoden 1996 aikana oikeudellista yksikköä olisi käytettävä yrityksen likiarvona. Yritysrekisterityöryhmä oli Eurostatin kanssa yhtä mieltä siitä, että tässä tapauksessa ei tarvittaisi poikkeusta. Tilasto-ohjelmakomitean näkemys oli sama ja poikkeusmenettely peruutettiin. Esille otetuissa seikoissa oli tosiasiassa kyse asetuksen selventämisestä. Lisäksi katsottiin, että paikallista yksikköä koskevan kysymyksen ja oikeudellista yksikköä ja yritystä koskevan täytäntöönpanojärjestyksen vaihdon vaikutukset olivat vähäiset, koska ehdotetut ratkaisut olivat riittävät. Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti Eurostatille, että se pyrki rajoittamaan yritysrekisterien kattavuuden arvonlisäverovelvollisiin tai PAYE-järjestelmän alaisiin (työnantajiin) yrittäjiin. Tällä tavalla pienimpiä yrityksiä ei merkittäisi rekisteriin, ja Yhdistynyt kuningaskunta pyysi tästä Eurostatin lausuntoa. Yritysrekisterityöryhmä huomautti, että oli sovittu siitä, että yrityksen on työllistettävä vähintään yksi henkilö osapäiväisesti [7]. Eurostatin analyysi osoitti, että arvonlisäverovel-vollisuuden kynnys Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli sellainen, että muuttaminen työtunneiksi merkitsi kaikkien osa-aikayritysten sisällyttämistä. Sen vuoksi sovittiin, että nykyisen kynnyksen johdosta Yhdistyneellä kuningaskunnalla ei ollut syytä hakea poikkeusta. [7] Katso jakso 6.3 julkaisussa: Tilastointiin tarkoitetut yritysrekisterit: Metodologiset suositukset, Osa 1, Euroopan yhteisön virallisten julkaisujen toimisto. 2.2. Täytäntöönpanoa helpottavat toimenpiteet 2.2.1. Taloudellinen tuki Euroopan unionin jäsenvaltioille Ottaen huomioon yritysrekisterien eri kehitysvaiheet jäsenvaltioissa asetuksen antamishetkellä ja asetuksen täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset komissio asetti saataville varoja jäsenvaltioiden tukemiseksi täytäntöönpanossa. Vuosina 1993-1997 taloudellinen kokonaistuki oli 2,81 miljoonaa ecua (katso liite 2). Neljän ensimmäisen vuoden aikana tukea annettiin tekemällä sopimuksia, joiden mukaisesti kansalliset tilastolaitokset toteuttivat tiettyjä erityistoimia. Vuonna 1997 tukia myönnettiin suoraan kansallisten tilastolaitosten toteuttamille toimille. Myös näistä toimista oli sovittu. Suurin osa hankkeista koski yritysrekisterien perustamista tai uudelleen suunnittelua taikka yritysrekisterien kattavuuden parantamista. Käytettävissä oleva budjetti jaettiin jäsenvaltioiden hanke-ehdotusten perusteella. Kaikki jäsenvaltiot eivät tehneet ehdotuksia, kun mahdollisuus annettiin, mikä on luonnollista ottaen huomioon jäsenvaltioiden yritysrekisterien erilainen tilanne ja erilaiset tarpeet. Budjetti ei ollut riittävä kaikkien ehdotettujen tukikelpoisten hankkeiden rahoittamiseen tai tukemiseen. Jaettaessa käytettävissä olevaa budjettia sovellettiin seuraavia perusteita [8] : [8] Tietyt muodolliset edellytykset oli tietenkin myös täytettävä, esimerkiksi vaatimus siitä, että kustannusten voitiin selvästi osoittaa aiheutuvan hankkeesta. · yritysrekisterien todellisen tilanteen ja asetuksen edellyttämän tilanteen erilaisuudesta johtuvat tarpeet · jäsenvaltion itsensä toteuttamat toimenpiteet tarpeiden täyttämiseksi · missä määrin hanke-ehdotuksessa käsiteltiin tarpeita seuraavilta osin: - asetuksen pakollisen soveltamisalan kattavuus - kolmentyyppisten yksikköjen rekisteröinti (yritys, paikallinen yksikkö ja oikeudellinen yksikkö) - sellaisten tietojen rekisteröinti, jotka ovat asetuksen mukaan pakollisia - laadun parantaminen · ehdotetun hankkeen kustannustehokkuus · maiden suhteelliset osuudet ottaen huomioon asianomaisen maan varallisuus ja yritysten määrä.s 2.2.2. Metodologiset suositukset Alusta asti oli selvää, että asetuksen täytäntöönpano ei olisi helppo tehtävä tilastollisen metodologian osalta kahdesta syystä. Ensinnäkin yritysrekistereitä koskevaa asetusta ja erityisesti tilastoyksikköjä koskevaa asetusta, johon siinä viitataan rekisteröitävien yksiköiden määrittelyn osalta, ei voida soveltaa ilman näiden asetusten käsitteiden, määritelmien ja sääntöjen tulkintaa, ja molempien asetusten laatimista edeltäneet asiantuntijakeskustelut olivat osoittaneet, että tällainen tulkinta vaatisi suuria ponnistuksia. Toiseksi jäsenvaltioiden yritysrekistereiden erilaisista kehitysvaiheista johtuen jotkin maat, joilla oli ainoastaan vähän tai ei ollenkaan kokemusta yritysrekistereiden alalta, tarvitsisivat metodologisia suuntaviivoja yritysrekistereiden perustamiseksi ja kehittämiseksi. Nämä kaksi syytä riittivät käynnistämään metodologisten suositusten kehittämisen, mutta oli olemassa vielä pakottavampi syy. Kävi nimittäin yhä selvemmäksi, että yritystoiminnan tilastojen kansainvälinen vertailukelpoisuus ei ollut toteutettavissa, jos tilastoyksiköiden, erityisesti yritysten, määritelmiä sovellettaisiin eri tavalla jäsenvaltioiden yritysrekis-tereissä. (Katso myös laatuvaatimuksia koskeva kohta 3.2.). Sen vuoksi yritysten derivointi oikeudellisista yksiköistä on yksi tähän mennessä kehitettyjen metodologisten suositusten pääasiallisista aiheista. Muita aiheita ovat: · yritysrekisterien tavoitteet · ylläpidon periaatteet · paikallisen yksikön toiminnalliset säännöt · tiettyjen tietojen määrittely · rekisterin käytön tietyt periaatteet · tietyt laatua koskevat suuntaviivat. Nämä metodologiset suositukset julkaistiin vuonna 1996. Parhaillaan kehitellään lisää metodologisia suosituksia. Tällä hetkellä on olemassa suositusluonnoksia muutosten käsittelystä yritysrekistereissä ja erityisistä toiminnallisista säännöistä laajojen ja monimutkaisten yritysten käsittelyä varten. Metodologiset suositukset ovat olleet yksi päätekijöistä, jotka ovat mahdollistaneet asetuksen täytäntöönpanon seuraavassa jaksossa esitettävässä laajuudessa. Siinä mielessä saavutukset ovat huomattavia. Tarvitaan kuitenkin vielä lisää ja yksityiskohtaisempia suosituksia. Tämä on yksi asetuksen täytäntöönpanon loppuun saattamisen esteistä. Suunnitelmat tulevaisuudessa suosituksiin tehtävistä lisäyksistä esitetään kohdassa 4.4. 2.2.3. Koulutus Alusta alkaen oli selvää, että oli tarpeen antaa yritysrekistereitä koskevaa koulutusta. Koulutuksen järjesti Eurostatiin ja jäsenvaltioiden kansallisiin tilastolaitoksiin assosioitunut TES-instituutti (Training of European Statisticians). Norjan ja Tanskan kansallisten tilastolaitosten henkilöstö piti kurssit ja Eurostat koordinoi niitä tiiviisti. Samanaikaisesti kurssien kanssa Norjan tilastolaitos kehitti ohjelmistoja Eurostatin puolesta yritysrekisterien hallinnoinnin havainnollistamiseksi. Ohjelmistot osoittavat, miten oikeudellisia yksiköitä, jotka saadaan yritysrekistereihin hallinnollisista lähteistä, kuten arvonlisäverorekistereistä ja sosiaaliturvalaitosten hallinnoimista rekistereistä, käsitellään yritysrekisterituloksen tuottamiseksi tilastoyksikköjen muodossa eli yrityksinä ja paikallisina yksikköinä. Näitä ohjelmistoja käytetään TES-kursseilla ja lisäsovelluksia harkitaan. Tilastoyksiköitä koskeva teoria voidaan parhaiten esittää käytännön tapausten avulla. Sen vuoksi Eurostat on kehittänyt tapausten kokoelman osoittaakseen, kuinka yritykset ja paikalliset yksiköt liittyvät oikeudellisiin yksikköihin. Näitä tapauksia käytetään koulutustarkoituksiin - koulutusohjelmistot voivat käsitellä tapauksia - mutta ne ovat myös tärkeitä metodologisten suositusten täydennyksenä, sillä ne antavat erittäin tarpeellisen ja parhaan mahdollisen tulkinnan tilastoyksiköiden määritelmistä. 2.3. Asetuksen täytäntöönpanotilanteen mittaaminen 2.3.1. Yritysrekistereitä koskevat tutkimukset Asetuksen antamisen jälkeen Eurostat päätti yhteisymmärryksessä yritysrekisterityöryhmän kanssa toteuttaa vuosittain tutkimuksia asetuksen täytäntöönpanotilanteesta jäsenvaltioissa ja Norjassa. Tähän mennessä on toteutettu neljä tutkimusta, joista ensimmäinen koskee tilannetta 1. tammikuuta 1995, toinen tilannetta 1. tammikuuta 1996, kolmas tilannetta 1. tammikuuta 1997 ja viimeisin koskee tilannetta 1. tammikuuta 1998. Tämän vuoksi kehitettiin kyselylomake ensimmäistä tutkimusta varten. Lomaketta muutettiin toista, kolmatta ja neljättä tutkimusta varten, jotta aikaisempien tutkimusten tulokset voitaisiin ottaa huomioon ja jotta voitaisiin jättää pois tai lisätä kysymyksiä, joita ei ole tarpeen kysyä joka vuosi. Kolmas ja neljäs kyselylomake olivat elektronisessa muodossa. Kaikki kyselylomakkeet käsittivät seuraavat seikat: · yritysrekistereitä koskevan kansallisen lainsäädännön tila ja hallintoelinten keräämien tietojen saanti jäsenvaltioissa · yritysrekisterien ajan tasalle saattamiseksi käytettävät lähteet · rekisteröityjen yksiköiden tyypit, erityisesti oikeudellinen yksikkö, yritys ja paikallinen yksikkö · rekisteröityjen yksikköjen lukumäärät · kattavuus NACE Rev.1:n osalta · tietojen rekisteröinti · suunnitellut muutokset. Ainoastaan yhtenä tai kahtena vuotena esitetyt kysymykset koskivat seuraavaa: · yritysrekisterien kattavuuden puutteet (arvio puuttuvista yksiköistä) · yritysrekisterien liiallinen kattavuus (arvio toimimattomista yksiköistä, jotka on virheellisesti merkitty rekisteriin toimivina, ja yksiköistä, jotka on erheellisesti merkitty rekisteriin useammin kuin kerran); · yritysrekisterien käyttö · käytetyt resurssit (mukaan lukien NACE Rev.1:n täytäntöönpanoon käytetyt resurssit). Kyselyihin saatiin runsaasti vastauksia: kaikki maat kahta lukuun ottamatta vastasivat vuonna 1995, ja kaikki vastasivat vuosina 1996, 1997 ja 1998. Osittainen vastaamatta jättäminen oli kuitenkin huomattavaa erityisesti määrällisten tietojen ja rekisteröityjen tietojen laatua koskevien tietojen osalta. Tutkimusten tulokset ovat pääasiallinen tietolähde, johon seuraavat kappaleet perustuvat. Viimeisen tutkimuksen tuloksia on käytetty nykyisen tilanteen kuvaamisessa, jollei muuta mainita. Pääasiallisista tutkimustuloksista esitetään yhteenveto liitteessä 1. 2.3.2. Yritysrekisterien kattavuus Asetuksen mukaisesti edellytetty kattavuus NACE Rev.1:n suhteen sisältää kaikki pääluokat lukuun ottamatta seuraavia: maatalous, riistatalous ja metsätalous; kalatalous; julkinen hallinto ja maanpuolustus; pakollinen sosiaalivakuutustoiminta. Nykyinen tilanne kattavuuden osalta on seuraava [9]. Kaikkien jäsenvaltioiden yritysrekisterit sisältävät alat, jotka yritystilastot perinteisesti kattavat. Nämä ovat kaivostoiminta ja louhinta, teollisuus, sähkö-, kaasu- ja vesihuolto, rakentaminen, tukku- ja vähittäiskauppa ja hotellit ja ravintolat. NACE Rev.1:n palvelua koskevien pääluokkien osalta tilanne ei ole niin täydellinen. Lähes kaikkien maiden rekisterit kattavat seuraavat: kuljetus, varastointi ja tietoliikenne; rahoituspalvelut; kiinteistö- ja vuokrauspalvelut sekä palvelut liike-elämälle. Lähes kaikkien maiden rekisterit kattavat seuraavat toiminnat: koulutus; terveydenhoito- ja sosiaalipalvelut; muut yhteiskunnalliset ja henkilökohtaiset palvelut. On kuitenkin melko tavallista, että vaikka rekisterit kattavat kaikki nämä pääluokat, niihin eivät sisälly kaikki luokat, joista pääluokat koostuvat. Seuraavat pääluokat on katettu heikosti: työnantajakotitaloudet ja eksterritoriaaliset organisaatiot ja elimet. Tämä johtuu metodologisten suuntaviivojen ja hyvien lähteiden puuttumisesta. [9] Tarkasteltu kattavuus on yrityksen kattavuus. Perinteisten yritystilastojen alojen hyvä kattavuus ja vähän heikompi kattavuus yleensä palvelujen ja erityisesti voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden osalta liittyy kahteen tekijään. Ensinnäkin yritysrekisterien kehittämisen painopistealueena ovat olleet ilmeisesti ne alat, joista on olemassa tilastoja. Yritysrekisterien kehitys liittyy tiiviisti niiden käyttöön. Kun teollisuutta ja kauppaa koskevilla Euroopan tason yritystilastoilla on jo pitkä historia, palvelutilastot ovat saaneet asianmukaista huomiota vasta äskettäin. Tässä suhteessa äskettäin annettu asetus yritystoiminnan rakennetilastoista on hyvin tärkeä. Yritysrekisterien kattavuus palvelua koskevien pääluokkien osalta paranee varmasti asetuksen täytäntöönpanon myötä. Toinen viivästystä aiheuttava tekijä yritysrekisterien kattavuudessa joidenkin NACE Rev.1:n palvelupääluokkien osalta on metodologisten suuntaviivojen tarve. Yrityksen määritelmä ja kuvaus voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden osalta on ongelmallinen. Useimmilla jäsenvaltioiden kansallisilla tilastolaitoksilla ei ole kokemusta tältä alalta, ainakaan yritysrekistereihin liittyvää kokemusta. Metodologisten suositusten kehittäminen tällä alalla on Eurostatille tärkeä painopistealue (katso myös kohta 4.2.). Tähän mennessä metodologisia suosituksia on tarpeiden vuoksi kehitetty ja suunnattu ensisijaisesti eurooppalaisten tilastojen jo kattamille alueille. Heikko kattavuus työnantajakotitalouksien ja eksterritoriaalisten organisaatioiden ja elinten osalta voi myös aiheutua metodologisista syistä. Joissakin maissa näissä NACE Rev.1:n pääluokissa ei ole mitään yrityksiä yrityksen määritelmän vuoksi. Maat ovat sitä mieltä, että se seikka, ettei näihin pääluokkiin sisälly yrityksiä, johtuu yrityksen määritelmästä. Tätä kysymystä on tarpeen selvittää tulevaisuudessa. Lopuksi olisi huomattava, että kattavuus pienten yritysten osalta on riittämätön joissakin maissa. Tämä liittyy jossain määrin hallinnollisten tiedostojen käyttöön ja saatavuuteen tilastollisia tarkoituksia varten. Vaikka asetuksen 7 artiklassa edellytetään tiedonsaantia hallinnollisista ja oikeudellisista rekistereistä, niiden käyttöä voitaisiin lisätä. Tätä käsitellään enemmän kohdassa 4.2. Kattavuuden parantaminen pienten yksiköiden osalta on tärkeä laatupolitiikan näkökohta, jota käsitellään luvussa 3. 2.3.3. Rekisteröidyt yksiköt Useimmat jäsenvaltiot raportoivat rekisteröivänsä vaaditut yksiköt, kuten liitteen 1 ensimmäinen taulukko osoittaa. Kaikki maat rekisteröivät yrityksen ja oikeudellisen yksikön (Irlannissa käytetään hallinnollisia yksikköjä oikeudellisina yksikköinä). Kaikki maat yhtä lukuun ottamatta rekisteröivät paikallisen yksikön, ja se aiotaan lisätä yritysrekisteriin piakkoin myös kyseisessä maassa (katso myös kohta 3.3.). Vaikuttaa oikeutetulta tehdä johtopäätös, että asetuksen laatimisen jälkeen tilastoyksiköiden rekisteröinnin osalta on tapahtunut merkittävää lähentymistä. Vuoden 1989 selvityksen mukaan silloisten 12 jäsenvaltion välillä oli paljon enemmän epäyhtenäisyyttä. Saavutetusta edistyksestä huolimatta yritysrekistereihin merkityt yksiköt eivät ole vielä läheskään yhdenmukaisia. Seitsemän maata ilmoittaa rekisteröivänsä sekä yrityksen että oikeudellisen yksikön tekemättä käytännössä mitään eroa näiden kahden yksikkötyypin välillä muutoin kuin niiden ominaispiirteiden osalta. Toisin sanoen, kun tilastoyksiköitä koskevassa asetuksessa yritys määritellään siten, että se muodostuu yhdestä tai useammasta oikeudellisesta yksiköstä, näiden maiden yritysrekistereissä ei ole yrityksiä, jotka muodostuisivat useammasta kuin yhdestä oikeudellisesta yksiköstä. Myös ne maat, jotka erottavat toisistaan yrityksen ja oikeudellisen yksikön yritysrekistereissään, soveltavat yleensä yrityksen määritelmää eri tavoin käytännössä. Yksikköjen yhdenmukaisuuden puutteen merkitystä ei pitäisi aliarvioida. Kysymys siitä, muodostavatko oikeudelliset yksiköt tietyssä tapauksessa yhden yrityksen vai käsitelläänkö niitä erillisinä yrityksinä, vaikuttaa : · tutkittavien yritysten lukumäärään · yritysten kokoon, jolla on vaikutusta myös niiden valintaan tutkimustarkoituksiin · yritysten luokitteluun päätoimialan mukaan, millä on vaikutusta myös niiden valintaan tutkimustarkoituksiin · muuttujien mittaamiseen (vahvistusvaikutukset) · muuttujien jakautumiseen NACE Rev.1:n luokkiin · taloudellisiin suhteisiin, jotka koskevat edellä mainittuja tietoja, kuten liikevaihtoon työntekijää kohden · edellä mainittujen tietojen kehittymiseen ajan kuluessa. Äskettäin toteutettiin tutkimus niiden vaikutusten arvioimiseksi, joita yrityksen määritelmän soveltamiseroilla yritysrekistereissä on. Tämä tutkimus [10], jossa oli mukana kolme jäsenvaltiota, osoitti, että tilastollisiin muuttujiin, kuten liikevaihtoon ja työllisyyteen kohdistuvat vaikutukset ovat todellakin hyvin merkittäviä. [10] The impact of diverging interpretations of the enterprise concept on statistical data, a comparison of enterprise profiling practices in Denmark, the Netherlands and the United Kingdom. Study carried out by Statistics Netherlands on behalf of Eurostat, May 1998. Vaikka laajempia tutkimuksia tarvittaisiin, jotta erilaisten käytäntöjen vaikutukset voitaisiin ilmaista määrällisesti tarkemmin, on selvää, että yritystoiminnan tilastojen kansainvälinen vertailukelpoisuus on selvästi heikko. Rekisteröityjä yksikköjä koskeviin maiden välisiin eroihin on useita syitä. Ne heijastavat erilaisia tilastollisia perinteitä, joita ei voida yhdenmukaistaa nopeasti. Jos maat eivät ole tottuneet erottamaan oikeudellista yksikköä ja yritystä toisistaan, on tarpeen kehittää metodologia sitä varten. Yritysrekistereitä koskeva suosituskäsikirja ja käytettävissä olevat metodologiset asiakirjat ovat avuksi, mutta ne eivät tarjoa toiminnallisia sääntöjä kansallisille tilastolaitoksille, koska tällaiset säännöt ovat välttämättä maakohtaisia jo siitäkin syystä, että käytettävissä olevat hallinnolliset lähteet eroavat suuresti. Lisäksi joillakin aloilla tarvitaan edelleen eurooppalaisia suuntaviivoja. Lopuksi on kiinnostavaa huomata, että joissakin maissa rekisteröidään useampia yksikkötyyppejä kuin on tarpeen yritysrekistereistä annetun asetuksen noudattamiseksi. Niissä rekisteröidään myös muita tilastoyksiköistä annetussa asetuksessa määriteltyjä tilastoyksikköjä. Yritysryhmä sisältyy yritysrekisteriin noin puolessa jäsenvaltioista ja paikallinen toimialayksikkö kolmessa jäsenvaltiossa. Mikään maa ei raportoinut rekisteröivänsä itse toimialayksikköä. 2.3.4. Rekisteröidyt muuttujat Yritysrekistereistä annetun asetuksen liitteessä II luetellaan rekisteriin merkittävät muuttujat oikeudellisen yksikön, yrityksen ja paikallisen yksikön osalta. Jotkin muuttujista ovat valinnaisia. Päämuuttujia koskevaa tilannetta käsitellään kunkin kolmen yksikön osalta. Tämä koskee tietenkin vain niitä maita, jotka todellakin rekisteröivät kyseisen yksikön. Oikeudellinen yksikkö Oikeudellinen yksikkö on yritysrekisterin syöttöyksikkö, ei tilastoyksikkö. Tilastot koskevat yrityksiä tai muita tilastoyksikköjä pikemmin kuin oikeudellisia yksiköitä sellaisenaan. Sen vuoksi oikeudellisen yksikön osalta rekisteröidyt tiedot ovat luonteeltaan hallinnollisia eivätkä sisällä toimialaa ja kokoluokkaa [11]. [11] Useimmat yritykset vastaavat oikeudellisia yksikköjä, missä tapauksessa kansallinen tilastolaitos saattaa pitää kummankin yksikön tietoja samassa tietueessa yritysrekisterissä. Oikeushenkilöiden oikeudelliset muodot ja perustamispäivät on melko hyvin merkitty rekisteriin. Oikeudellisen muodon osalta maat käyttävät omaa luokitustaan. Päivä, jona oikeudellinen yksikkö lakkaa olemasta oikeudellisesti vastuussa yrityksestä, puuttuu useimmista yritysrekistereistä. Vain noin puolessa jäsenvaltioista merkitään rekisteriin, onko oikeushenkilö luonteeltaan "julkinen yritys". Tämä on kuitenkin muuttuja, jota tarvitaan EU:n pakollisia tilastoja varten (yritystoiminnan rakennetilastot), ja tilannetta pitäisi nopeasti parantaa. Yhteys niin sanottuja yhteisön sisäisiä toimijoita koskevaan rekisteriin (Intrastat) merkitään rekisteriin vain pienessä enemmistössä jäsenvaltioita. Kaksi valinnaista tietoa, jotka koskevat oikeudellisen yksikön valvontaa, merkitään rekisteriin vain muutamassa maassa: kaikkien oikeudellista yksikköä valvovien oikeudellisten yksiköiden, joiden kotipaikka on muualla, nimi ja osoite sekä oikeudellista yksikköä valvovan rekisterissä olevan oikeudellisen yksikön tunnusnumero. Tulevaisuudessa nämä muuttujat saattavat olla tärkeitä. Tätä käsitellään tarkemmin kohdassa 4.4. Yritys Kaksi pääasiallista kaikissa jäsenvaltioissa yrityksen osalta rekisteröitävää yritysrekisterien muuttujaa ovat toimialaa koskeva koodi ja koko tai kokoluokka työllistetyn henkilöstön määrän mukaan. Molempien tietojen osalta käytetään yhdenmukaisia luokituksia: NACE Rev.1 (4-numerotaso) toimialan osalta ja asetuksessa säädetty kokoon perustuva luokitus toisen muuttujan osalta. Joissakin jäsenvaltioissa kokoluokka kuitenkin mitataan työntekijöiden eikä työllistettyjen henkilöiden määrän suhteen, koska niiden käytettävissä ei ole riittäviä hallinnollisia lähteitä tätä muuttujaa varten. Tietyin edellytyksin sivutoiminnot on myös rekisteröitävä. Tämä koskee ainoastaan yrityksiä, joita käytetään tutkimusten teossa. Useimmat maat menettelevät näin. Lähes kaikissa maissa rekisteröidään yrityksen toiminnan aloituspäivä ja suurimmassa osassa maita rekisteröidään myös lopettamispäivä. Nettoliikevaihto tavaroiden ja palveluiden myynnistä (jos se ylittää 2 miljoonaa ecua) merkitään rekisteriin lähes kaikissa maissa. Vain kahdessa jäsenvaltiossa rekisteröidään nettovaroja koskeva valinnainen muuttuja. Paikallinen yksikkö Kaikissa jäsenvaltioissa rekisteröidään paikallisen yksikön toimialaa koskeva koodi, ja kokoluokan rekisteröivät kaikki maat kahta lukuun ottamatta. Useimmissa maissa mitataan kokoluokka työllistettynä henkilöstönä asetuksen mukaisesti, mutta jotkin maat eivät voi menetellä näin, koska niiltä puuttuvat riittävät hallinnolliset lähteet tämän muuttujan osalta. Käytetään samoja luokituksia, jotka on mainittu yritysmuuttujissa. Paikallisten yksiköiden sivutoimintojen rekisteriin merkitseminen on valinnaista, mutta näin tehdään kuitenkin kuudessa maassa. Paikallisen yksikön toiminnan aloittamispäivä rekisteröidään lähes kaikissa maissa, mutta toiminnan lopettamispäivä vain noin puolessa jäsenvaltioista, mikä on vähemmän kuin yrityksen osalta. Kaikki maat rekisteröivät maantieteellisen sijaintikoodin. Suurimmassa osassa maita merkitään rekisteriin muuttuja, joka osoittaa, toteutetaanko toiminta sen yrityksen aputoimintona, josta paikallinen yksikkö on riippuvainen. 2.4. Yritysrekisterien käyttö 2.4.1. Vuoden 1996 tutkimuksen tulokset Vuonna 1996 tehty tutkimus asetuksen täytäntöönpanosta sisälsi kysymyksen yritysrekisterien käyttömuodoista. Kysymyksen tarkoituksena oli saada selville, missä määrin yritysrekistereitä käytettiin yritystoiminnan demografisten tilastojen laatimiseen [12], muihin taloudellisiin tilastoihin ja tutkimusten välisen koordinaation parantamiseen. [12] Yritysten demografiset tilastot käsittävät tilastoja yritysten ja muiden yksiköiden lukumäärästä ja niiden jakaantumisesta kokoluokkiin, NACE Rev.1:n pääluokkiin jne. Ne sisältävät myös tietoa näiden lukujen muutoksista, kuten aloittavien yritysten lukumäärästä ja niiden ominaispiirteistä. Seitsemän kuudestatoista tutkitusta maasta ilmoitti käyttävänsä yritysrekistereitä yritystoiminnan demografisten tilastojen tuottamiseen yrityksen ja kolme paikallisen yksikön tasolla. Muitakin yksikköjä käytettiin tähän tarkoitukseen: kolme laati tällaisia tilastoja oikeudellisen yksikön ja kaksi paikallisen toimialayksikön osalta. Kaikki maat kahta lukuun ottamatta käyttivät yritysrekisteriä muihin taloudellisiin tilastoihin, kuten työllisyyttä, liikevaihtoa, investointimenoja, lisäarvoa, toimintaylijäämää, varoja ja vastuita sekä voittoja ja tappioita koskeviin tilastoihin. Kymmenen maata käytti yritystä ja viisi maata paikallista yksikköä jonkin muuttujan osalta. Muitakin yksikköjä käytettiin: kolme maata laati tilastoja oikeudellisesta yksiköstä ja kaksi paikallisesta toimialayksiköstä. Kymmenen kuudestatoista maasta käytti yritysrekisteriä tutkimusten ja otoskehikoiden koordinointiin. Näitä tuloksia on tulkittava varoen. Joillakin mailla ei ollut yritystä tai paikallista yksikköä kyseisenä aikana, joten ne eivät voineet käyttää niitä. Joissakin tapauksissa ne käyttivät paikallista toimialayksikköä sen sijaan. On kuitenkin merkille pantavaa, että noin puolet maista ei käyttänyt paikallista yksikköä tai vastaavaa. 2.4.2. Aiottu käyttö Vuoden 1996 tutkimuksen tulosten tulkitsemiseksi on otettava huomioon, minkälaista yritysrekisterien käyttöä vaadittiin ja vaaditaan. Tosiasiassa vaatimuksia ei ole. Yritysrekistereitä koskevassa asetuksessa ei määritellä tarkemmin, mihin tilastoihin yritysrekistereitä on käytettävä. Muissa asetuksissa, kuten yritystoiminnan rakennetilastoista annetussa asetuksessa, joissa vaaditaan erityisten yritystilastojen laatimista, ei säädetä, että on käytettävä yritysrekistereitä. Toisin sanoen yritysrekistereitä koskevassa asetuksessa vaaditaan, että jäsenvaltioilla on väline yritystoiminnan tilastojen laatimista varten, mutta välineen varsinainen käyttö jätetään jäsenvaltioiden harkintaan [13] . [13] Tämä on myös pääasiallinen syy siihen, ettei käyttöä koskevaa kysymystä toisteta joka vuosi. Käytännössä yritysrekistereitä tietenkin käytetään laajasti useimmissa maissa, joissa ne ovat käytettävissä ja laadultaan riittäviä. Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen täytäntöönpano, joka on tällä hetkellä meneillään, ei olisi tosiasiassa ollut mahdollista, jos yritysrekisterit eivät olisi käytettävissä jäsenvaltioissa. Laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että vaikkei muodollista velvoitetta yritysrekisterien käyttöön olekaan, niistä saatava hyöty on selvästi suurempi kuin niistä aiheutuvat kustannukset. Yritysten vastaustaakan keventyminen, joka seuraa, kun yritysrekistereitä käytetään pääasiallisena välineenä yritystoiminnan tilastojen tuottamisessa, on merkittävä kannustin niiden laajaan käyttöön. Se tosiasia, että yritysrekisterien käyttö on jätetty jäsenvaltioille, on laajasti ottaen toissijaisuusperiaatteen mukaista. Kullakin maalla on parhaat edellytykset päättää, mihin yritysrekisteri sopii niiden kansallisessa tilastotietojen keruujärjestelmässä, miten hallinnollisista lähteistä saatavat tiedot yhdistetään niiden tilastojärjestelmään ja miten yritysten vastaustaakkaa kevennetään. Yritysrekisterien käytön yhdenmukaistaminen voisi kuitenkin olla hyödyllistä Euroopan yritystoiminnan tilastojärjestelmän kannalta. Jos maat käyttävät yritysrekistereitään kaikkiin yritystilastoihin ja käyttävät niitä tutkimusten ja otoskehikoiden koordinointivälineenä, tietojen laatu ja vertailukelpoisuus lisääntyvät. Lopuksi on korostettava, että yritysrekisterien käyttö riippuu siitä, miten hyvin ne on sovitettu yritystoiminnan rakennetilastoja koskevan asetuksen mukaisiin tilastovaatimuksiin. Eurooppalaista yritystilastojärjestelmää laaditaan parhaillaan. Viime vuosina on annettu lukuisia tärkeitä tilastoasetuksia. Tilastojen tilastoyksiköt, joita nämä asetukset koskevat, eivät kuitenkaan aina ole samoja, jotka ovat saatavilla yritysrekistereissä. Tämä rajoittaa yritysrekisterien nykyistä käyttöä. Tätä kysymystä käsitellään luvussa 4. 2.5. Euroopan unionin ulkopuoliset yritysrekisterit 2.5.1. Euroopan talousalueen maat Yritysrekistereistä annettu asetus koskee myös muita ETA-maita, Norjaa, Islantia ja Liechtensteinia. Norjassa tilanne on hyvin samanlainen kuin EU:ssa, ja Norja on myös vuosittaisen tutkimuksen kohteena. Norjaa koskevat tutkimustulokset ovat tämän kertomuksen liitteenä samoin kuin EU-maiden tulokset. Liechtensteinissa luotiin uusi yritysrekisteri, ja Islanti on mukauttanut yritysrekisterinsä vastaamaan EU-vaatimuksia. 2.5.2. Keski-Euroopan maat Kaksitoista Keski-Euroopan ja Baltian maata, Albania, Bulgaria, Latvia, Liettua, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Puola, Romania, Slovakia, Slovenia, Tqekki, Unkari ja Viro osallistuvat Phare-ohjelmaan, joka auttaa niitä kehittämään yritysrekistereitään ja yritystilastoja. Tämä on toteutettu pääasiassa kahden KE-maita koskevan pilottihankkeen avulla: yrityspaneelit vuosina 1995-1998 ja niiden jatkona, pk-yritysten demografisten tietojen kerääminen, joka alkoi vuonna 1998. Tutkimusten tulokset on julkaistu, esimerkiksi yritysten ominaispiirteet, uusien yritysten perustaminen ja niiden selviytyminen. Yritysrekisterien tilannetta näissä 12 maassa tutkitaan myös suurelta osin samalla tavalla kuin EU-maissa. KE-maat ovat ponnistellet ja ponnistelevat edelleen kovasti luodakseen yritysrekisterinsä, mikä joskus tarkoittaa aikaisempien rekisterien täydellistä muuttamista. Tilanne vaihtelee: joissakin maissa yritysrekisterit lähestyvät jo yritysrekistereistä annetun asetuksen vaatimuksia, kun taas joillakin muilla on vielä paljon työtä tehtävänä, erityisesti paikallisten yksiköiden osalta. 2.5.3. Koordinaatio YK:n Euroopan talouskomission kanssa Työnjaosta Eurostatin ja YK/ECE:n välillä on sovittu ja Eurostat on pääasiassa vastuussa yritysrekistereitä koskevan metodologian kehittämisestä ja tilanteen seuraamisesta EU:ssa, ETA:ssa ja Phare-maissa. YK/ECE seuraa tilannetta muissa Euroopan maissa, Tacis-maissa (entisessä Neuvostoliitossa ja Mongoliassa) ja Euroopan ulkopuolisissa maissa, jotka osallistuvat YK/ECE:n yritysrekistereitä koskevaan työhön (Yhdysvallat, Kanada, Japani jne.). Tacis-ohjelman mukaisesti EU voi myös auttaa Tacis-maita. YK/ECE:llä ja Eurostatilla on yhteisiä yritysrekistereitä koskevia kokouksia vuosittain tai joka toinen vuosi. Vuosittain pidettävät kansainväliset yritystutkimusten kehyksiä koskevat kokoukset muodostavat tärkeän kansainvälisen foorumin keskusteluille ja tietojenvaihdolle. Pyöreän pöydän keskustelujen osanottajat ovat pääasiassa OECD-maista. Aiheet vaihtelevat saavutettua edistystä koskevista raporteista yritysrekisterien teknologiaan, maailmanlaajuistumiseen, yritystoiminnan demografisiin tietoihin, yritysrekisteri-standardeihin jne. 2.6. Johtopäätökset: saavutukset ja jäljellä oleva työ Yleiskatsaus asetuksen täytäntöönpanoon neljän ensimmäisen vuoden aikana antaa sekalaisen kuvan. On saavutettu paljon: kaikki jäsenvaltiot käyttävät yritysrekistereitä, joihin sisältyvät tärkeimmät taloudelliset yksiköt ja muuttujat ja joiden kattavuus on hyvä. Terminologiaa on yhdenmukaistettu. Metodologisia suuntaviivoja on kehitetty ja koulutusta annettu. Paljon on kuitenkin tekemättä. Jäsenvaltioilla on useissa tapauksissa aukkoja yritysrekisteriensä kattavuudessa, ne eivät rekisteröi kaikkia vaadittuja yksikkötyyppejä tai niillä ei ole tiettyjä muuttujia. Joissakin tapauksissa yritysrekisterin joidenkin osien laatu ei ole riittävä. Lisäksi mailla on vielä paljon tehtävää rekisteröityjen tilastoyksikköjen kuvausten yhdenmukaistamisessa. Tällä on huomattava vaikutus jäsenvaltioiden yritystilastojen vertailukelpoisuuteen. On selvää, että saavutetusta edistyksestä huolimatta asetuksen täytäntöönpanoa ei ole vielä saatettu loppuun. Tähän liittyy kaksi näkökohtaa: · Jotkin maat eivät ole soveltaneet asetukseen sisältyviä elementtejä, jotka koskevat kattavuutta, rekisteröityjä yksikköjä ja muuttujia. · Vaikka asetusta onkin sovellettu vaaditun sisältöisten yritysrekisterien luomiseen, yritysrekisterien laatu ei ehkä ole riittävä, jotta ne tarjoaisivat välineen hyvien ja vertailukelpoisten eurooppalaisten yritystilastojen laatimiseen. Ensimmäistä kohtaa on korjattava siinä määrin, että asetusten vaatimukset ovat selvät. Tämä tarkoittaa konkreettisesti seuraavaa: · Kaikki NACE Rev.1:n 4-numerotason ryhmät, jotka kuuluvat asetuksen soveltamisalaan ja joita yritysrekisteri ei kata, olisi lisättävä yritysrekisteriin välittömästi. Jos tämä ei ole mahdollista, jäsenvaltioita pyydetään jättämään yksityiskohtainen suunnitelma ja aikataulu niiden sisällyttämiseksi. Työnantajakotitaloudet ja ekstraterritoriaaliset organisaatiot ja elimet muodostavat poikkeuksen, koska tietyt kysymykset on ratkaistava ensin EU-tasolla. · Jos jäsenvaltion yritysrekisteriin ei tällä hetkellä merkitä, mitkä suuret yritykset muodostuvat useammasta kuin yhdestä oikeudellisesta yksiköstä, tämä käytäntö on muutettava välittömästi aloittaen yksinkertaisimmista tapauksista. Jos tämä ei ole mahdollista, jäsenvaltiota pyydetään esittämään yksityiskohtainen suunnitelma ja aikataulu suurten yritysten kuvauksen osalta. · Kaikki pakolliset asetuksen liitteessä II luetellut muuttujat, joita ei ole merkitty jäsenvaltion yritysrekisteriin olisi lisättävä rekisteriin välittömästi. Jos tämä ei ole mahdollista, jäsenvaltiota pyydetään esittämään yksityiskohtainen suunnitelma ja aikataulu niiden sisällyttämiselle. Jos kokoluokkaa koskeva muuttuja ei perustu työllistetyn henkilöstön määrään, tämä käytäntö olisi samalla tavoin muutettava välittömästi. Jos tämä ei ole mahdollista jäsenvaltiota pyydetään esittämään yksityiskohtainen suunnitelma ja aikataulu siitä, miten tämä voidaan saavuttaa. Toisen kohdan osalta ollaan kehittämässä laatua koskevaa politiikkaa, jonka suuntaviivat esitetään seuraavassa kappaleessa. Tämä politiikka perustuu sille oletukselle, että kaikki vaaditut tietotyypit tosiaankin rekisteröidään, mutta ei ehkä määrällisesti ja laadullisesti riittävästi. 3. ASETUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO: LAADUN PARANTAMINEN TULEVAISUUDESSA 3.1. Laatupolitiikan tarve ja sen periaatteet Kolmen ensimmäisen vuoden aikana asetuksen antamisen jälkeen jäsenvaltioiden kansallisten tilastolaitosten toimenpiteiden tavoitteena oli yritysrekisterien perustaminen tai yritysrekisterien mukauttaminen asetuksen vaatimuksiin. Samaan aikaan Eurostat yritti helpottaa tätä useilla toimenpiteillä, joita on kuvailtu kohdassa 2.2, ja kiinnitti erityistä huomiota metodologisiin kysymyksiin, koska tämä nähtiin asetuksen täytäntöönpanon mahdollisena esteenä. Alussa päätavoitteena oli, että vaaditun tyyppiset yksiköt ja muuttujat merkittiin rekisteriin ja että asiaankuuluvat toimialat katettiin. Alkutilanne huomioon ottaen sen varmistaminen, että tietyntyyppiset yksiköt ja tietyt toimialat sisällytettiin rekisteriin, meni väistämättä laatua koskevan harkinnan edelle. Tällä käytännöllisellä lähestymistavalla on saavutettu paljon. Kohdassa 2.3. osoitettiin, että yleisesti ottaen asetuksen täytäntöönpano on ollut menestys: kaikilla jäsenvaltioilla (ainakin niillä neljällätoista, joihin ei sovelleta poikkeuksia) on yritysrekisteri, joihin sisältyvät tärkeimmät taloudelliset yksiköt ja muuttujat ja joiden yleiskattavuus on hyvä. Terminologiaa on yhdenmukaistettu. On kuitenkin myös käynyt selväksi, että yritysrekisterien laatu ei ole täydellinen monissa tapauksissa, ja maiden käyttämät rekisteröityjen tilastoyksikköjen kuvaukset eivät ole läheskään yhdenmukaisia. Täytäntöönpanon alkuvuosien jälkeen on tullut aika keskittyä yritysrekisterien laadun parantamiseen. Tosiasiassa useilla mailla on jo parannussuunnitelmia. Eurostat aloitti keskustelun laatupolitiikasta jäsenvaltioiden kanssa kesäkuussa 1997. Asetuksessa ei mainita laatuvaatimuksia. Vaikka vaadittu yksikköjen rekisteröinti, muuttujat ja kattavuus on muotoiltu ehdottomin termein, 100-prosenttinen laatu ei selvästikään ole asetuksen tavoitteena. Sen lisäksi että on selvää, että tällainen laadun vaatiminen olisi kustannuksiinsa nähden erittäin tehotonta ja aiheuttaisi valtavan vastaustaakan yrityksille, asetuksen 5 artiklassa annetaan joitakin hyvin yleisiä sääntöjä rekisterien ajan tasalle saattamisesta, jotka merkitsevät, ettei täydellistä laatua vaadita. Tämän artiklan mukaan "Pääsääntöisesti tiedot, jotka on saatu hallinnollisista tiedostoista tai vuositilastokatsauksista saatetaan ajan tasalle vuosittain, muut tiedot joka neljäs vuosi". Täytäntöönpanosääntöjen antamista koskevasta menettelystä säädetään 8 ja 9 artiklassa. Eurostatin tarkoituksena on päästä sopimukseen jäsenvaltioiden kanssa tietyistä laatuvaatimuksista ja niiden täytäntöönpanotavasta. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kunkin jäsenvaltion velvollisuudeksi jää oman ajan tasalle saattamista koskevan strategiansa suunnittelu ja kustannustehokkuutta koskevien näkökohtien, tietojen saatavuuden, kansallisten tarpeiden ja yrityksille vastaamisesta aiheutuvan taakan huomioon ottaminen siten, että laatuvaatimukset täyttyvät. Nämä vaatimukset takaisivat riittävän laatutason ja tietojen vertailukelpoisuuden, joita eurooppalainen yritystilastojärjestelmä edellyttää. Tämä merkitsee sitä, että laatuvaatimukset koskisivat yritysrekisterien tuotosta pikemmin kuin ajan tasalle saattamista. Tämän johdosta ne kohdistuisivat tilastoyksiköihin (yrityksiin ja paikallisiin yksiköihin) eikä niinkään yritysrekisterien syöttöyksiköihin (oikeudelliset yksiköt). Laatuvaatimusten osalta olisi noudatettava seuraavia periaatteita: · toissijaisuus edellä esitetyn mukaisesti · kaikkien laatuvaatimusten on oltava mitattavissa · laatuvaatimusten on perustuttava eurooppalaisen yritystilastojärjestelmän tarpeisiin, erityisesti tietojen vertailukelpoisuuteen maiden välillä ja erityyppisten yritystilastojen vertailukelpoisuuteen · laatuvaatimukset rajoitetaan yksiköihin ja muuttujiin, joiden rekisteröinti on pakollista asetuksen mukaan, ja niiden kattavuuteen. Vaatimukset eivät koske valinnaisia tietoja. 3.2. Laatuvaatimukset Laatuvaatimuksia kehitellään parhaillaan. Tällä hetkellä voidaan antaa vain yleiskäsitys siitä, miltä ne näyttävät. Yritysrekisterien kattavuutta, tilastoyksiköiden kuvausta ja rekisteröityjä muuttujia koskevat vaatimukset pidetään erillään. 3.2.1. Yritysrekisterin kattavuus Yritysrekisterin kattavuutta koskevissa laatuvaatimuksissa on erotettava toisistaan erikokoiset yksiköt ja eri toimialat. Kattavuuden on suurten yritysten osalta oltava ilmeisesti täydellisempi kuin pienempien yritysten, ei ainoastaan niiden taloudellisen merkityksen vuoksi vaan myös pk-yritysten hallinnollisen taakan keventämiseen liittyvistä syistä. Mutta niiden palveluelinkeinojen osalta, joissa pienet yritykset ovat vallitsevia, normeissa on otettava myös tämä piirre huomioon. Vaatimuksissa määriteltäisiin tyypillisesti kattavuuden vähimmäismäärä kunkin ositteen osalta. Tämä prosenttiosuus voitaisiin ilmaista lisäarvon muodossa. Kattavuutta koskevia vaatimuksia ei voida rajoittaa aloihin, joista perinteisesti laaditaan yritystilastoja. Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen ulottuvuus on jo paljon laajempi (katso kohta 2.3.2.), ja yritysrekistereitä koskevassa asetuksessa säädetään laajasta kattavuudesta, mikä valinta tehtiin tulevaisuutta silmällä pitäen. Yritysrekisterit ovat lisäksi tärkeitä myös muiden tilastojen kuin yritystoiminnan rakennetilastojen kannalta. Sellaisia tilastoja ovat esimerkiksi yritystoiminnan demografisia tietoja, työllisyyttä ja epäsuorasti kansantalouden tilinpitoa koskevat tilastot. Samankaltaisista syistä kattavuusvaatimusten tulee koskea myös pieniä yksikköjä. Yritysrekisterit ovat tärkeä väline pk-yrityksiä koskevien tilastojen laatimisessa. Vaikka yksikköjen kattavuuden taso on helppo määritellä, sitä on vaikea mitata, koska tämä edellyttää tietoa rekisteröimättömien yksiköiden määrästä. Tätä varten tarvitaan muita tietolähteitä, ja ne eivät ehkä ole helposti saatavilla. 3.2.2. Tilastoyksikköjen kuvaus Tilastoyksikköjen, ensi sijassa yrityksen, kuvausta koskevien laatunormien tarve johtuu sen vaikutuksesta tilastollisiin mittauksiin. Kohta 2.3.3. osoitti myös, että tämän alan laatunormit ovat tarpeen. Samoin kuin kattavuuden osalta ja suurelta osin samoista syistä erikokoisten yritysten laatuvaatimusten tulee erota toisistaan ja vaihdella yrityksen toimialasta riippuen. Niiden tarkoituksena on määritellä oikean kuvauksen vähimmäistaso kunkin ositteen osalta. Valitettavasti laatustandardien kehittäminen yksikköjen kuvausta varten on hyvin monimutkaista. On hyvin vaikea määritellä, mikä on oikea kuvaus, ja mitata se, koska yritysrekisterien ajan tasalle saattamismenettelyt vaihtelevat suuresti maiden välillä ja ovat riippuvaisia kansallisten tietolähteiden käytöstä. Laatunäkökohdan tilastolliseen seurantaan liittyy myös joukko teknisiä ongelmia. On lisäksi selvää, että laatustandardien muotoileminen yksiköiden kuvausta varten tietyillä palveluteollisuuden aloilla edellyttää välttämättä metodologisia suosituksia. On ehdotettu, että erityisten metodologisten suositusten laadinta aloitettaisiin käsittelemällä holding-yhtiöitä ja rakenteeltaan monimutkaisia yrityksiä, joihin kuuluu henkilöstöä yritysryhmän käyttöön tarjoavia yrityksiä. Tämänlaatuisessa työssä on toimittava yhteistyössä sellaisten henkilöiden kanssa, jotka työskentelevät luokitusten parissa. 3.2.3. Yksiköiden osalta rekisteröidyt muuttujat Muuttujien laatuvaatimukset voivat tietenkin koskea ainoastaan muuttujia, joiden rekisteröinti on pakollista. Tärkeimmät vaatimukset koskevat toimialaa (NACE Rev.1:n mukainen koodi nelinumerotasolla) ja kokoluokkaa työllistettyjen henkilöiden määrällä mitattuna yrityksen ja paikallisen yksikön osalta. Toimialan koodia koskevat laatuvaatimukset voidaan muotoilla suhteellisen helposti, vaikkei niiden mittaaminen ole helppoa. Toimialaa koskevat laatuvaatimukset voidaan erotella kokoluokan mukaan. Niiden olisi sovelluttava koko yritysrekisteriin samoista syistä kuin kattavuusvaatimusten osalta on mainittu [14]. [14] Toinen syy on se tosiseikka, että luokitteluvirheet yhdellä alueella vaikuttavat luonteensa mukaan muihin alueisiin. Kokoluokan paikkansapitävyyttä koskevissa vaatimuksissa on otettava huomioon erityistekijät, jotka ratkaisevat tämän muuttujan laadun, erityisesti hallinnollisten tiedostojen saatavuus. Joissakin maissa on hyvin vaikea saada tietoa työllistetystä henkilöstöstä erotukseksi työntekijöiden määrästä. Joissakin jäsenvaltioissa tietojen saanti sosiaaliturvarekistereistä voi kestää kauan. Tällaiset tekijät vaikuttavat välttämättä laatuvaatimuksiin, ja niillä tuleekin olla tällainen vaikutus yritysten vastaustaakkaan liittyvistä syistä. 3.3. Laatupolitiikan täytäntöönpano Laatupolitiikan täytäntöönpanossa voidaan erottaa eri vaiheita. Ensimmäinen vaihe on, kuten edellä esitettiin, laatuvaatimuksien muotoilu ja niistä sopiminen. Näiden vaatimusten on oltava realistisia. Tavoitteena olevan tason on oltava toteutettavissa 5-10 vuoden aikavälillä suurimmassa osassa jäsenmaita. Pyrkimyksissä ei voida ottaa huomioon ainoastaan korkealaatuisten yritysrekisterien tarvetta vaan niiden on perustuttava myös yritysrekisterien nykyiseen tilanteeseen, jota on kuvailtu luvussa 2, ja jo suunniteltuihin parannuksiin. Seuraavassa joitakin suunniteltuja parannuksia: · konkreettiset suunnitelmat lisätä NACE Rev.1:n pääluokkia yritysrekistereihin, · viimeinen puuttuva tilastoyksikkö (yhdessä jäsenvaltiossa) lisätään, · suunnitelmat yhden tai kahden uuden muuttujan lisäämiseksi, · laadun parantaminen käyttämällä uusia hallinnollisia lähteitä. Toiseen vaiheeseen sisältyy yritysrekisterien laadun seuranta. Jos laatustandardeista sovitaan, niiden täytäntöönpanoa on valvottava. Parhaassa mahdollisessa tapauksessa yritysrekisterien laatua mitataan järjestelmällisesti esimerkiksi säännöllisten laatututkimusten avulla [15], mutta tämä on valitettavasti yleensä hyvin kallista. [15] Laatua koskeva tutkimus voidaan määritellä edustavaksi yritysrekisterin tai sen osan otantatutkimukseksi, jonka tarkoituksena on vahvistaa tutkitun yritysrekisterin tai sen osan sisällön oikeellisuuden taso. Monissa tapauksissa laatua on arvioitava välillisin menetelmin, kuten vertaamalla muista lähteistä saatuihin tietoihin tai analysoimalla tapaa, jolla hallinnollisia tiedostoja saatetaan ajan tasalle. Vaikka yritysrekisterien laadun mittaaminen on usein ongelmallista, on tärkeää sopia laatustandardien lisäksi myös tavoista, joilla yritysrekisterien todellista laatua mitataan. Seuraavana vaiheena on sopiminen siitä menettelystä, jolla yritysrekisterien laadusta raportoidaan Eurostatille. Tällaisten raporttien sisältö ja lukumäärä on vahvistettava. Niiden on oltava yhdenmukaisia. Tämä saattaa jälleen olla monimutkainen ja aikaavievä tehtävä, kuten yritystoiminnan rakennetilastoista annetusta asetuksesta saadut kokemukset osoittavat. Raportointijärjestely on kuitenkin olennainen osa laatupolitiikkaa. Jos laatuvaatimuksista, laadun mittaamisesta ja raportointimenettelystä päästään sopimukseen, niistä olisi sovittava asetuksen säännösten mukaisessa muodossa. Asetuksen 8 artiklassa säädetään, että täytäntöönpanosäännöt on annettava 9 artiklan mukaisesti, jossa kuvaillaan noudatettava menettely. Tämän menettelyn osana tilasto-ohjelmakomitea antaa lausuntonsa ennen täytäntöönpanosääntöjen lopullista hyväksymistä. Täytäntöönpanosäännöt, jotka koostuvat laatuvaatimuk-sista, laadun mittaamisesta ja raportointijärjestelyistä, on annettava tämän menettelyn mukaisesti. Edellä esitetyn laatupolitiikan muodollisen täytäntöönpanon lisäksi voidaan tehdä paljon muuta. Eurostat yrittää edistää hyvien toimintatapojen leviämistä. Jäsenvaltiot voivat oppia toisiltaan paljon yritysrekisterien laadun parantamisesta, erityisesti hallinnollisten tiedostojen optimaalisesta käytöstä ja yritysten hallinnollisen taakan pitämisestä mahdollisimman pienenä. Joitakin nykyisiä aloitteita kuvaillaan kohdassa 4.2. 3.4. Muita laatupolitiikan elementtejä ja metodologisen tuen tarve Tutkimuksessa, joka koski yritysten sisällyttämistä kolmen jäsenvaltion yritysrekistereihin (katso myös kohta 2.3.3), tutkittiin tiettyjä tilastollisia avainmuuttujia. Tutkimukseen eivät sisältyneet yksinkertaisimmat tapaukset, mutta on olemassa monimutkaisempiakin tapauksia kuin tutkitut. Tutkimus osoitti, että kaikkien 21 tutkitun yritysryhmän osalta kuvaus suoritettiin eri tavalla kyseisissä kolmessa maassa kunkin maan profilointisääntöjen mukaisesti, mikä johti epäyhdenmukaisiin tilastoihin. Kuvausten eroilla on hyvin merkittävä vaikutus tietojen vertailukelpoisuuteen, mikä edellyttää kiireellisesti käsitteiden ja määritelmien standardoitua soveltamista yhdenmukaisten ja vertailukelpoisten yritystilastojen aikaansaamiseksi. Eurostatin ja kaikkien jäsenvaltioiden näkemykset yritysrekisterien laatuvaatimusten tarpeesta ovat yhtenäisiä, mutta monet jäsenvaltiot ovat myös toivoneet lisää suuntaviivoja ja yhdenmukaisia määritelmiä. Ensimmäiset askeleet on otettu jäsenvaltioiden profilointisääntöjen keräämiseksi ja tapauskokoelman kehittämiseksi, jotta voitaisiin saada aikaan metodologista tukea yhdenmukaisia eurooppalaisia tilastoja varten. Muihin ehdotettuihin toimenpiteisiin sisältyy yritysrekisterien vertailu muihin tietoihin, esimerkiksi työvoimatutkimuksiin tai muihin hallinnollisiin järjestelmiin. Jäsenvaltiot tunnustavat, että laatustandardien soveltaminen on tarpeen, ja kannattavat niiden käyttöä. 4. ASETUKSEN JÄLKEEN: YRITYSREKISTERIEN TULEVAISUUS 4.1. Yritysrekisterien rooli eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä 4.1.1. Nykytilanne Viime vuosina on tapahtunut paljon edistymistä eurooppalaisen yritystilastojärjestelmän luomisessa. Järjestelmä on nopeasti kehittymässä. On annettu joukko asetuksia, jotka ovat yritysrekisterien kannalta merkittäviä. Näistä tärkeimpiä ovat: · asetus tilastollisesta toimialaluokituksesta (NACE Rev.1, 1990, muutettu vuonna 1993) · asetus jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista (Intrastat 1991, muutettu vuonna 1999) · asetus työvoimakustannusten tasosta ja rakenteesta (1999) · asetus Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä (1996) · asetus yritystoiminnan rakennetilastoista (1996, muutettu vuonna 1998) · asetus lyhyen aikavälin tilastoista (1998). NACE-asetus on keskeisellä sijalla, koska sitä sovelletaan suoraan yritysrekistereissä sekä yritysten että paikallisten yksiköiden luokitteluun. Tähän kuuluu myös sivutoiminnan luokitteleminen. Toinen asetus, jonka vaatimuksia sovelletaan yritysrekistereihin, on tilastoyksiköitä koskeva asetus. Nämä molemmat asetukset ovat varhaisempia kuin yritysrekisterejä koskeva asetus. Standardeja antavien asetusten lisäksi on asetuksia, jotka koskevat laadittavia yritystilastoja. Jäsenvaltiot tarvitsevat yritysrekistereitä tilastotutkimusten otoskehikoksi. Tärkein asetus on luultavasti yritystoiminnan rakennetilastoja koskeva asetus, erityisesti koska se on kattava sekä laajuudeltaan että muuttujien suhteen. Uusi lyhyen aikavälin tilastoja koskeva asetus on myös samasta syystä tärkeä. Vaikka Intrastat-asetuksen perusteella laaditut tilastot eivät ole varsinaisia yritystilastoja, kyseinen yritysrekisteriasetusta edeltänyt asetus on merkittävä, koska se edellyttää jäsenvaltioilta luettelon ylläpitoa yhteisön sisäisistä toimijoista (10 artikla), ja itse yritysrekisteriasetuksessa edellytetään oikeudellisten yksiköiden Intrastat-numeron rekisteröimistä (muuttuja k). EKT-asetus (Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmää koskeva asetus) on merkittävä vain välillisesti. Tilinpito perustuu suurelta osin yritystilastoihin, erityisesti lyhyen aikavälin tilastoja koskevan asetuksen perusteella kerättyihin tietoihin. 4.1.2. Ratkaistavia kysymyksiä Yritysrekisterien tilanteeseen eurooppalaisessa yritystilastojärjestelmässä sen tämänhetkisessä kehitysvaiheessa liittyy joitakin ongelmia. Kaikki asetukset eivät vastaa toisiaan käytettävien tilastoyksiköiden osalta. Monissa tapauksissa tähän on hyvä syy, mutta johdonmukaisuus olisi kuitenkin pystyttävä takaamaan, ja olisi huolehdittava siitä, että yritysrekisterit voivat tarjota eurooppalaisten yritystilastojen laatimiseen tarvittavat kehykset. Ongelman ytimenä ovat yritystoiminnan rakennetilastoja, lyhyen aikavälin tilastoja ja Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmää koskevissa asetuksissa käytetyt tilastoyksiköt verrattuna yritysrekistereissä niitä koskevan asetuksen mukaisesti rekisteröityihin tilastoyksiköihin. Yritystoiminnan rakennetilastoja koskevan asetuksen tärkein tilastoyksikkö on yritys, joka selviää myös yritysrekistereistä. Mutta yritystoiminnan rakennetilastoja koskevassa asetuksessa vaaditaan myös viittä muuttujaa [16] koskevien tietojen keräämistä teollisuuden ja rakennusalan toimialayksiköistä, ja tätä yksikköä ei vuosittaisen kyselytutkimuksen mukaan rekisteröidä yhteenkään jäsenvaltioiden yritysrekisteriin. Toimialayksikkö on vielä tärkeämpi lyhyen aikavälin tilastoja koskevassa asetuksessa, jossa se on kaikkien teollisuudesta ja rakennusalalta kerättyjen muuttujien havainnointiyksikkö [17]. Muiden toimialojen lyhyen aikavälin tilastoissa käytetty yksikkö on yritys. [16] Liikevaihto, tuotannon arvo, palkat, bruttoinvestoinnit aineelliseen käyttöomaisuuteen ja työhön osallistuvien lukumäärä. [17] Tietyin edellytyksin on mahdollista käyttää muunlaisia yksiköitä. Yritysrekistereihin rekisteröidään sivutoimintoja, mutta siitä ei ole tietoja, vastaako sivutoiminto toimialayksikköä. Näin ei useinkaan ole, mikä johtuu muun muassa toimialayksikköjä koskevista tiukoista tietojen saatavuutta koskevista vaatimuksista. Lisäksi kuten yritysyksiköiden yhdenmukaistamisesta jäsenvaltioissa saadut kokemukset osoittavat (ks. kohta 2.3.3), voidaan olettaa, että toimialayksikön sisältö ei ole sama kaikissa jäsenvaltioissa ilman metodologisia suuntaviivoja ja rekisteröintikäytäntöjen ohjaamista. Toimialayksikköjä koskevat tiedot eivät ehkä ole ollenkaan vertailukelpoisia, ja eri maissa voi olla vakavia ongelmia tietojen keräämisessä, minkä lisäksi niille saattaa syntyä korkeita kustannuksia kun ne yrittävät ottaa selville toimialayksiköiden populaatiota. Tietojenkeruulla saattaa olla kielteisiä vaikutuksia myös yritysten vastaustaakalle. Yritystoiminnan rakennetilastoja koskevassa asetuksessa vaaditaan myös alueellisten tietojen keräämistä, ja täytäntöönpanon osalta tarkennetaan, että tilastoyksikkö, jonka osalta nämä tiedot kerätään, on paikallinen yksikkö. Jäsenvaltiot voivat käyttää yritysrekistereissä paikallista yksikköä tai jotain muuta paikallisesti tai alueellisesti määriteltyä yksikköä, mutta jotkin jäsenvaltiot saattavat käyttää tietojenkeruussa yritystä ja pyytävät yritystä ilmoittamaan muuttujat alueellisesti eriteltyinä. Tästä voidaan päätellä, että yritysrekisteriä koskeva asetus sopii hyvin yhteen alueellisten yritystoiminnan rakennetilastojen kanssa. Lyhyen aikavälin tilastoja koskevassa asetuksessa ei edellytetä alueellisten tietojen keräämistä. Kansantalouden tilinpidossa käytetyt tilastoyksiköt ovat institutionaalisia yksiköitä ja paikallisia toimialayksiköitä. Nämä yksiköt on määritelty asetuksessa tilastoyksiköistä [18]. Institutionaalinen yksikkö vastaa läheisesti yritystä, ja siten yritystilastot ovat hyvä kansantalouden tilinpidon tiedonlähde. Paikallisten toimialayksiköiden käyttö on ongelmallisempaa. Nykyään ei ole olemassa eurooppalaisia tilastoja, joiden tiedot olisi eritelty kyseisen yksikön mukaisesti, joten yritystilastotiedot on koottava uudelleen analyyttisesti, esimerkiksi käyttämällä tuotosindikaattoreita, jotta saataisiin haluttu tilinpito. Koska useimmat yritysrekisterit eivät sisällä paikallista toimialayksikköä (kolmea jäsenvaltiota lukuun ottamatta), yritysrekistereistä ei ole apua. [18] Tarkemmin sanoen ne on määritelty uudelleen ja tarkennettu EKT-asetuksessa. Tietojenkeruuseen, tietojen luotettavuuteen ja jäsenvaltioiden väliseen vertailukelpoisuuteen liittyvien käytännön ongelmien lisäksi kysymyksiä herättää myös yritystilastojen yhtenäisyys. Monet yritystoiminnan rakennetilastoja, lyhyen aikavälin tilastoja ja Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmää koskevien asetusten muuttujista ovat samankaltaisia, mutta niiden arvot on kerätty eri tilastoyksiköistä. Tämä riippuu lisäksi siitä, mikä toimiala on kyseessä. Intrastatin osalta tilanne on erilainen. Intrastat-asetus on varhaisempi kuin yritysrekistereitä koskeva asetus. Siten siinä ei ole voitu viitata nykyisiin yritysrekistereihin. Sen vuoksi Intrastat-asetuksessa on omat vaatimuksensa yksikköjen luettelon ylläpitämisestä, vaikka yritysrekisteriä koskeva asetus tarjoaakin yhteisen tekijän oikeudellisen yksikön muuttujan muodossa. Edellä kuvatut kysymykset seuraavat luonnostaan eurooppalaisen yritystilastojärjestelmän nopeasta kehityksestä. Koska eri asetusten sisältämien tilastoyksiköiden välistä valintaa on harkittava uudelleen, ongelmia voidaan lähestyä eri tavoin. Näitä tapoja ovat esimerkiksi seuraavat: · Jätetään tilanne entiselleen ja hyväksytään sen seuraukset. · Vähennetään toimialayksiköitä koskevien tietojen tarvetta muuttamalla kyseisiä asetuksia vastaavasti; sen sijaan sivutoimintaa koskevia tietoja voitaisiin lisätä. · Yhdistetään Intrastat-asetuksen rekisteröintiä koskevat kohdat yritysrekistereitä koskevaan asetukseen ja käytetään yhteisön sisäisen kaupan toimijoiden luettelon perusteena yrityksiä eikä oikeudellisia yksiköitä. · Muutetaan kansallisen tilinpidon vaatimuksia siten, että ne vastaavat paremmin käytettävissä olevia lähteitä, kuten yritystoiminnan rakennetilastoja ja lyhyen aikavälin tilastoja koskevien asetusten puitteissa tuotettuja tilastoja. · Rekisteröidään sivutoiminnot yritysrekistereihin vain, jos ne vastaavat operatiivisia yksiköitä, joiden tiedot ovat saatavilla. · Rekisteröidään toimialayksiköt erillisinä yksiköinä yritysrekistereihin. 4.1.3. Tuleva kehitys Kaikilla mainituilla vaihtoehdoilla on etunsa ja haittansa, jotka liittyvät tilastojen laatuun, tietojen vertailukelpoisuuteen, johdonmukaisuuteen, yhdenmukaisuuteen laajempien kansainvälisten suuntaviivojen (esim. kansallista tilinpitoa koskevat) kanssa, yrityksille koituvaan vastaustaakkaan, kustannuksiin jne. Eri vaihtoehdot on tutkittava. Eri asetusten tilastoyksiköihin liittyviin kysymyksiin on löydyttävä pitkällä aikavälillä yhtenäinen ratkaisu. Vaatimus toimialayksiköiden tai paikallisten toimialayksiköiden rekisteröimisestä yritysrekistereihin ei vaikuta perustellulta tällä hetkellä. Toimialayksikköä käytetään tietojenkeruuyksikkönä vain vähän (mahdollisesti 1-2 jäsenvaltiossa), muutoin käytetään erilaisia arviointimenetelmiä. Toimialayksikköjä koskevat tiedot voidaan kerätä analyyttisesti. Ne voidaan arvioida käyttämällä paikallisia yksiköitä tai yhdistää paikallisista toimialayksiköistä niissä jäsenvaltioissa, joissa nämä sisältyvät yritysrekistereihin. Paikallisten toimialayksiköiden rekisteröinti yritysrekistereihin olisi tärkeää kansallisessa ja aluetilinpidossa, mutta siihen tarvitaan paljon resursseja. Eurooppalainen yritystilastojärjestelmä on rakenteilla, ja on tärkeää tutkia siihen liittyviä kysymyksiä avoimella ja joustavalla tavalla. Kunhan meillä on enemmän kokemuksia yritystoiminnan rakennetilastoja ja lyhyen aikavälin tilastoja koskevien asetusten täytäntöönpanosta, voimme tutkia epäjohdonmukaisuuksien vaikutuksia ja poistaa ne tarvittaessa. Tilastoyksiköiden yhdenmukaistamisen ja määrittämisen jatkaminen on ensisijaisen tärkeää. Maittain vaihtelevilla profilointisäännöillä on erittäin vakavia vaikutuksia tietojen vertailtavuuteen, ja käsitteet ja määritelmät on pikaisesti yhdenmukaistettava, jotta saataisiin yhdenmukaisia ja vertailukelpoisia yritystilastoja. Jäsenvaltioiden dokumentointia on parannettava, koska monissa tapauksissa kansallisista menettelyistä ei ole tarpeeksi tietoa. Jäsenvaltioiden on dokumentoitava profilointisääntönsä, jos sitä ei ole vielä tehty, ja tiedotettava niistä Eurostatille. Perustettavan erityisryhmän tehtävänä tulee olemaan tilastoyksikkötapausten käsitteleminen, ja kyseinen ryhmä pyrkii kehittämään asiaan liittyviä käytäntöjä. Tapausten olisi perustuttava todellisiin jäsenvaltioiden esimerkkeihin. Eurostat hoitaa ryhmän ja sen menetelmien organisoinnin. Yritysprofilointi koskee suuria ja monimuotoisia yrityksiä. Pienet yksiköt voidaan jättää entiselleen. Vaikka suuret yritykset muodostavat vain pienen osan (5 % voisi olla karkea arvio) kaikista yrityksistä, niiden osuus taloudesta on suuri. Nykyisiä toimintasääntöjä täytyy ehkä muuttaa, jos ne eivät ole selkeitä ja käyttökelpoisia. Esimerkki tästä on oikeudelliset sivuyksiköt. Tilastoyksiköitä koskevan asetuksen mukaan oikeudellista sivuyksikköä, joka palvelee useaa yritystä, ei voida jakaa. 4.2. Hallinnollisten lähteiden käyttö 4.2.1. Yritysrekisterien hallinnolliset lähteet Kuten edellä on jo sanottu, Eurostat noudattaa toissijaisuusperiaatetta ja jättää jäsenvaltioiden tehtäväksi yritysrekisterien päivittämiseen käytettävistä lähteistä ja niiden käytöstä päättämisen. Eurooppalaisessa tilastojärjestelmässä kannustetaan käyttämään hallinnollisia lähteitä tilastointitarkoituksiin aina kun se on mahdollista. Myös yritysrekistereitä koskevan asetuksen 7 artiklassa todetaan, että kansallisilla tilastolaitoksilla pitäisi olla oikeus käyttää hallinnollisia lähteitä tai oikeudellisia rekistereitä kansallisessa lainsäädännössä määriteltyjen edellytysten mukaisesti. Liitteessä 3 osoitetaan, että hallinnollisia lähteitä kuten verorekistereitä, sosiaaliturvarekistereitä ja kaupparekistereitä on useimmissa jäsenvaltioissa käytetty yritysrekisterin päivittämiseen ja erityisesti yritystasoisten tietojen keräämiseen. Eurostat on viime vuosien aikana kehittänyt hallinnollisten lähteiden käyttöä tilastointitarkoituksiin. Luxemburgissa järjestettiin tammikuussa 1997 seminaari, jonka tavoitteena oli edistää kansallisten kokemusten vaihtoa. Osanottajat olivat kiinnostuneita hallinnollisten lähteiden käyttämisestä, sekä niiden käyttöön liittyvistä vaikeuksista ja mahdollisesta tulevasta kehityksestä. Lisäksi on kehitetty kansallisia hyviä toimintatapoja käsittelevä käsikirja, jonka nimi on Use of Administrative Sources for Business Statistics Purposes (Version 1). Käsikirjan avulla voidaan tutkia hallinnollisten lähteiden mahdollista vaikutusta yritystilastoihin liittyvien uusien asetusten täytäntöönpanoon. On korostettava, että pieniin yrityksiin on kiinnitetty erityistä huomiota vastaustaakan pienentämiseksi. Käsikirja antaa mahdollisuuden kehittää tapoja, joilla maat voivat tehdä yhteistyötä keskenään ja Eurostatin kanssa sekä hyödyntää hallinnollisia lähteitä mahdollisimman paljon yritystilastojen laatimisessa. 4.2.2. Satelliittirekisterit Satelliittirekisterit eivät ole osa yritysrekisterejä, mutta ne ovat läheisessä suhteessa niihin. Niiden ala on rajoitetumpi, esim. NACE Rev.1:n suhteen, mutta niihin sisältyy yksi tai useampi piirre, joita ei ole yritysrekistereissä, erityisesti ositukseen liittyviä muuttujia. Ylimääräisten piirteiden sisällyttäminen joihinkin tiettyihin NACE:n pääluokkiin voi tehdä näiden pääluokkien tilastotutkimuksista tehokkaampia ja vähentää vastaustaakkaa. Satelliittirekisterien käyttö perustuu kokonaan toissijaisuusperiaatteeseen, eikä sitä varten ole olemassa eikä suunnitteilla lainsäädäntöä. Nykyisin satelliittirekistereitä käytetään pääasiassa liikenteen, matkailun ja kaupan aloilla. Joissakin jäsenvaltioissa suunnitellaan useita satelliittirekistereitä monille aloille. Satelliittirekisterien käyttöä on tähän mennessä tutkittu kahdella alalla, matkailussa ja jakelukaupassa. Satelliittirekisterejä tarkastellaan parhaillaan yleisesti niiden sisällyttämiseksi omana lukunaan yritysrekistereitä koskevien suositusten käsikirjaan. 4.3. Yritysryhmät ja maailmanlaajuistuminen Yritysrekisteriasetuksen täydellisen täytäntöönpanon jälkeen suurin haaste yritysrekisterien kehittämiselle seuraavien vuosien aikana tulee luultavasti olemaan yritysryhmiä ja maailmanlaajuistumista koskevan tiedon tarve. Tarvittavat tiedot koskevat sekä vain kansallisella alueella toimivia yritysryhmiä että useassa maassa toimivia yritysryhmiä (valtioiden rajat ylittävät yritysryhmät), vaikka tavallisesti tietyn maan yritysrekisterissä voi olla ainoastaan valtioiden rajat ylittävän yritysryhmän sen osan tietoja, joka toimii kyseisessä maassa (typistetty yritysryhmä). Tärkeimmät yritysryhmistä tarvittavat tiedot ovat demografisia (muutokset ryhmän rakenteessa jne.) ja rahoitukseen liittyviä. Yritysryhmiä voidaan käyttää myös yritysten kuvauksen kehyksenä. Vaikka yritysryhmät eivät sisälly yritysrekisteriä koskevaan asetukseen, noin puolet EU:n jäsenvaltioista aikovat sisällyttää ne tai suunnittelevat niiden sisällyttämistä yritysrekistereihin lähitulevaisuudessa. Tämä johtuu niiden tärkeydestä kansallisella tasolla. Muut maat suunnittelevat vaiheittaista lähestymistapaa ja aloittavat rekisteröimällä yritysten välisiä määräysvaltaan liittyviä yhteyksiä tai tutkimalla kaupallisten lähteiden käyttöä. Yritysryhmien mukaanotto on siis edennyt hyvin, mutta ratkaisut ja kansallisten sekä useassa maassa toimivien yritysryhmien rekisteröinti ovat maakohtaisia eivätkä yhdenmukaistettua toimintaa. Koska yritysryhmien tilannetta yritysrekistereissä ei tunneta, aiheesta aloitettiin toteutettavuustutkimus joulukuussa 1998. Työ jatkuu yritysryhmän määritelmän työstämisellä ja määräysvallan määrittelyllä. Maailmanlaajuistumista koskevien tilastojen kehittäminen riippuu suuresti yritysrekisterien keskeisestä tehtävästä rakenteellisena välineenä, jonka toimintaan on jo sijoitettu paljon. Vaikka yritysryhmiä koskevat tiedot yritysrekistereissä ovat nopeasti kehittyneet, yritysrekisteriasetuksen oikeudellisen yksikön vapaaehtoinen muuttuja g "kaikkien niiden oikeudellisten yksiköiden nimi ja osoite, joilla on kotipaikka muualla, paitsi luonnollisten henkilöiden, jotka valvovat oikeudellista yksikköä" on viimeisimmän tutkimuksen mukaan vain kahden jäsenvaltion yritysrekisterissä. Tämä tilanne olisi nopeasti korjattava. Maailmanlaajuistumista käsittelevien tilastojen tilaa ja ehdotuksia niiden kehittämiseksi käsitellään maailmanlaajuistumista tutkivan mietintäryhmän (Globalisation Reflection Group) raportissa "The Impact of Globalisation on Statistics - Summary, Conclusions, Recommendations", ja kertomuksen pohjalta on aloitettu eräitä toimia. Näitä on mm. yritysrekisterien kehittämistapojen tutkiminen, johon kuuluu toteutettavuustutkimuksen toteuttaminen ja yritysryhmien kohteluun liittyvien menetelmien valmistelua. Maailmanlaajuistumista koskevien tilastojen kehittämiseen tarvitaan yritysrekisterien lisäksi monilla muilla alueilla tehtävää työtä. Tärkeintä on kehittää ulkomaisten osakkuus- ja tytäryritysten liiketoimintaa koskevia tilastoja (jotka on kehitetty yritystoiminnan rakennetilastojen puitteissa), ulkomaankauppatilastoja, ulkomaisia suoria sijoituksia ja maksutasetta koskevia tilastoja. 4.4. Suosituskäsikirja Suosituskäsikirjalla on merkittävä osa tilastojen yhdenmukaistamisessa, ja se toimii myös jäsenvaltioiden ja jäsenyyttä hakeneiden maiden neuvontavälineenä. Eurostatin julkaisu Tilastointiin tarkoitetut yritysrekisterit: metodologiset suositukset, Osa 1 (1996) sisältää ensimmäiset 10 lukua. Julkaisu on käännetty 11 EU-kielelle ja venäjäksi. Näissä luvuissa on jo joitakin vanhentuneita ja epätäydellisiä tietoja ja viittauksia. Lisäksi aina ei ole selvää, mitkä kohdat ovat yritysrekisteriasetuksen tulkintaa ja mitkä kohdat jotain muuta. Ennen kuin käsikirja voidaan tarkistaa, on nämä kohdat selvennettävä ja lisäksi on selvitettävä ensimmäisten 10 luvun suhde tuleviin lukuihin. Tarkistuksen odotetaan tapahtuvan vuonna 2000. Luvut 11-16 ovat melkein valmiita. Englanninkielinen teksti käännetään saksaksi ja ranskaksi, viimeistellään ja julkaistaan osana II vuonna 1999. Lisäksi on mahdollista, että ne käännetään muille EU-kielille myöhemmin. Luvuista 17-19 on eritasoisia luonnoksia. Jäsenvaltiot ovat myös toimittaneet joitakin luonnosteluja ja ehdotuksia uusista luvuista. Uusien lukujen aikataulu riippuu niiden kiireellisyydestä ja tarvittavan metodologisen työn kehityksestä, esim. yritysryhmien ja laadun osalta. Suositusten muodollisen aseman parantamisesta on alettu keskustella. Keskustelua käydään siitä, pitäisikö tärkeimmillä osilla, joita voidaan pitää yritysrekisteriasetuksen tulkintana, olla sitovampi asema. 4.5. Päätelmä: työohjelma tulevaisuutta varten Kuten kohdassa 1.2.2 on selitetty, yritysrekisteriasetuksen antamisen oli tarkoitus olla ensimmäinen askel, jota seuraisi toinen vaihe joskus myöhemmin. Koska täytäntöönpano vaatii yhä työtä, vielä ei ole aika siirtyä yritysrekisterien kehittämisen toiseen vaiheeseen, vaan ainoastaan valmistautua siihen. Jäljempänä on lueteltu kehittämisen kannalta tärkeimmät kysymykset, joiden välillä on myös selviä yhteyksiä. · Laadun parantamista koskevia edellytyksiä on käsitelty kohdassa 3. Yritysrekisterien pakollisen osan laadun parantamiseen tarvitaan yhä runsaasti työtä, mutta myös vapaaehtoisten kohtien ja tietojen sekä uusien tilastoyksiköiden, kuten yritysryhmien, laatu on arvioitava (myöhemmin mahdollisuuksien mukaan mitattava). Laatuun liittyvä työ merkitsee myös uutta tai tarkistettua lukua suosituskäsikirjaan. · Suosituskäsikirja. Käsikirjan kehittämistä jatketaan. Suunnitelma on esitetty edellä kohdassa 4.4. Käsikirjaa voidaan jakaa käyttäjille jatkuvasti, lähinnä sähköisessä muodossa (tarvittaessa painettuna), siten että aina ilmoitetaan kunkin luvun tilanne (lopullinen, ensimmäinen luonnos jne.). · Tilastoyksiköiden yhdenmukaistaminen. Tämä tarkoittaa tilastoyksiköitä koskevien operationaalisten sääntöjen kehittämistä edelleen ja käytännön tapausten tutkimista (kuten on selostettu edellä kohdassa 4.1.3). Operationaalisten sääntöjen kehittäminen johtaa yhden tai useamman uuden luvun laatimiseen suosituskäsikirjaan ja joidenkin nykyisten lukujen tarkistamiseen. Käytännön tapaukset esitellään erillisessä (mahdollisesti sähköisessä) asiakirjassa. · Tutkimus. Tietomallin kehittäminen tai välineiden kehittäminen esimerkiksi otantaa varten. Yritysrekistereihin liittyvät teknologiset kysymykset sekä tutkimus ja kehitys toteutetaan kuten ennenkin yhteistyössä Tutkimus ja kehitys, menetelmät ja tietojen analysointi -yksikön kanssa. · Vuosikertomus ja koordinointi. Vuosikertomusta tarvitaan eri tarkoituksiin. Sen avulla seurataan yritysrekisteriasetuksen täytäntöönpanoa, siihen sisältyy tietoa käytetyistä lähteistä ja lainsäädännöstä, siitä löytyy laatuun liittyviä asioita, joita ei aiota sisällyttää laaturaporttiin (kohta 3), ja siinä on yritysten demografisia tietoja, joilla on myös koordinoiva ja laatuun liittyvä tehtävä. Sen vuoksi vuosikertomusta on kehitettävä (vuosikertomuksen kehittämisestä keskustellaan tulevaisuudessa yksityiskohtaisemmin). Yritysten ja paikallisten yksiköiden määriä koskevat tiedot on kerätty NACE Rev. 1:n pääluokan tasolla vuodesta 1995. Yritystoiminnan rakennetilastoja koskevan asetuksen nojalla kerätään myös yritysten ja paikallisten yksiköiden määriä koskevat tiedot, mutta ei kaikilta NACE Rev.1:n pääluokilta. On tärkeää muistaa, että yritystoiminnan rakennetilastoja koskeva asetus kattaa markkinatoiminnot, kun taas yritysrekisterien on asetuksen mukaan katettava myös BKT:hen vaikuttavat markkinattomat toiminnot. Myös lyhyen aikavälin tilastoissa, pk-yrityshankkeissa, työvoimatutkimuksessa, kansallisessa tilinpidossa jne. on merkityksellisiä tietoja yritysten demografiasta. Tiedot olisi koordinoitava sekä jäsenvaltioiden että Euroopan tasolla kun tilastoja tuotetaan ja erityisesti ennen niiden julkaisemista. Koska yritysrekisterit ovat keskeinen väline yritystilastojen laatimisessa ja koska niillä on laajempi kattavuus kuin yritystoiminnan rakennetilastoilla, niiden avulla on koordinoitava yritysten demografisia ja tutkimuskehyksiä, luonnollisesti läheisessä yhteydessä yritystoiminnan rakennetilastoihin, lyhyen aikavälin tilastoihin ja muihin tilastoihin. Sen vuoksi yritysrekistereitä käsittelevän työryhmän kokouksessa kesäkuussa 1998 keskusteltiin myös työllistettyjen henkilöjen määrän (tai kokoluokan) ja julkisten yritysten sisällyttämisestä vuosikertomukseen. Työllistettyjen henkilöiden sisällyttäminen on tärkeää ensinnäkin koordinoinnin kannalta, erityisesti yritystoiminnan rakennetilastoja koskevan asetuksen ja sen kehittämisen suhteen. Toiseksi se on tärkeää yksiköiden hitaan kuvaamisprosessin takia. Jos yritysten määrät eivät ole vertailukelpoisia, työllisyysluvut antavat erittäin arvokasta tietoa. Paikallisten yksiköiden (ja myöhemmin sisällytettävien yritysryhmien) työllisyysluvut ovat myös välttämättömiä. Julkisten yritysten ottaminen mukaan liittyy myös yritystoiminnan rakennetilastoihin, joita varten näitä tietoja kerätään, mutta ainoastaan NACE Rev.1:n pääluokista Kaivostoiminta ja louhinta, Teollisuus, Sähkö-, kaasu- ja vesihuolto sekä Rakentaminen, jotka kattavat alle 30 % julkisista yrityksistä. Julkisten yritysten muuttuva rooli on yhtälailla kiinnostava tai jopa kiinnostavampi muilla toimialoilla (kuljetus, teleliikenne, yhteiskunnalliset palvelut jne.), joiden parissa toimii yli 70 % julkisista yrityksistä. Tätä muutosta olisi seurattava. Yritysrekisteriasetuksen mukaan yrityksen luonne julkisena yrityksenä on ilmoitettava. · Yritysryhmät ja maailmanlaajuistuminen, kuten on esitetty edellä kohdassa 4.3. Yritysryhmien metodologia on hyvin monimutkainen, ja sitä kehitetään ennen toteutettavuustutkimusta ja sen jälkeen. Tulokset esitetään suosituskäsikirjassa omana lukunaan. Yritysryhmiä koskevat tiedot on myös ehdotettu sisällytettäväksi myöhemmin yritysrekistereitä koskevaan vuosikertomukseen. 5. PÄÄTELMÄT Yritysrekisteriasetuksen täytäntöönpanosta saadut kokemukset ovat yleisesti ottaen olleet myönteisiä. Muutokset ja parannukset, joita on tehty asetusta edeltäneisiin yritysrekistereihin, ovat olleet valtavia. Kattavuus on huomattavasti parantunut, ja yli puolet jäsenvaltioista rekisteröi tiedot myös vapaaehtoisista NACE Rev. 1:n pääluokista. Asetukset ja suosituskäsikirja ovat suurelta osin standardisoineet terminologian käytön. Yritysrekisterien perustaminen on aiheuttanut suuria kustannuksia, mutta myös niiden ylläpitäminen maksaa. Yritysrekisterien kustannus-hyötysuhde voi kuitenkin olla erittäin hyvä, kun otetaan huomioon korkealaatuisten yritysrekisterien tehokkaan käytön aiheuttama hyöty. Yritysrekistereitä voidaan nyt yrityslaskentaan verrattuna pitää tehokkaana välineenä, joilla pienennetään yritysten (erityisesti pk-yritysten) vastaustaakkaa ja toteutetaan tehokkaita ja kannattavia tilastotutkimuksia. Kustannustehokkuutta ei ole täysin saavutettu joissakin jäsenvaltioissa, joissa hallinnollisten lähteiden puute on aiheuttanut erityisiä ongelmia. Jäsenvaltioille annettu taloudellinen tuki (liite 4) on muodostanut vain suhteellisen pienen osan yritysrekisterien uudistamisen kokonaiskustannuksista. Yritysrekisterijärjestelmän parantaminen on yhä käynnissä, ja taloudellista tukea jatketaan, mutta pienemmässä mittakaavassa. Vaikka tulokset ovatkin melko hyviä, erityisesti jos otetaan huomioon, että NACE Rev. 1 piti ottaa käyttöön samaan aikaan, jäljellä on kaksi tärkeää kysymystä, jotka vaativat vielä paljon työtä. Kysymykset liittyvät tilastoyksiköiden yhdenmukaistamiseen ja yritysrekisterien laatuun. Vaikka myös näitä kysymyksiä koskevat parannukset ovat olleet laajoja, jäsenvaltioissa käytetyillä erilaisilla yritysten määritelmillä on suunnattomat seuraukset yritystilastojen vertailukelpoisuuteen. Vaikka kattavuutta onkin suuresti parannettu ja sitä voidaan pitää yleisesti ottaen hyvänä, kaikkia NACE Rev.1:n pääluokkia, erityisesti palvelujen alalla, ei ole katettu riittävästi, esim. pienten yritysten, voittoa tavoittelemattomien laitosten ja valtionhallinnon yksiköiden osalta. Monissa jäsenvaltioissa on yhä ongelmia eräiden pakollisten muuttujien rekisteröinnissä. Jäsenvaltiot eivät kyseenalaista hyvän laadun tärkeyttä, ja hyvän laadun perusteista ollaan suurelta osin samaa mieltä. Laadun mittaamiseen liittyvät ongelmat, jotka johtuvat hallinnollisten lähteiden käyttämisestä, ovat kuitenkin erittäin vaikeita ja niitä ei ole vielä ratkaistu. Yritysrekisterien käyttö kuuluu toissijaisuusperiaatteen soveltamisalaan, eikä sen sääntelyä ole suunniteltu. Yritysrekisterien käyttö samoin kuin niiden päivittämismenetelmät vaihtelevat suuresti jäsenvaltioiden välillä. Koska yritysrekistereillä on merkittävä rooli eurooppalaisessa tilastojärjestelmässä, hallinnollisten lähteiden käytöstä on laadittu parhaiden toimintatapojen käsikirja. Yritysrekistereitä käytetään yhä enemmän tutkimuskehikkoina ja koordinointivälineinä, mutta myös tiedon lähteinä yritysten demografisten tietojen keräämisessä. Yritysten demografisia tietoja, eli yrityksiin ja paikallisiin yksiköihin (tulevaisuudessa myös yritysryhmiin) liittyviä lukuja, piirteitä, perustamisia ja lopettamisia, on saatavilla myös muista lähteistä, ja yritysrekisterien rooli koordinointivälineenä on erittäin tärkeä. Jäsenvaltion lainsäädännöstä riippuen yritysrekistereitä saatetaan käyttää paljon myös muihin kuin tilastointitarkoituksiin. Niitä voidaan joissakin jäsenvaltioissa käyttää hallinnollisiin tarkoituksiin, ja niiden muita kuin luottamuksellisia tietoja voidaan laajalti käyttää myös kaupallisiin tarkoituksiin. Tulevaisuuden haasteena on kehittää yritysrekistereitä maailmanlaajuistumisen tilastointivälineenä. Tämä tarkoittaa yritysrekisteriasetuksen valinnaisen muuttuja g:n "kaikkien niiden oikeudellisten yksiköiden nimi ja osoite, joilla on kotipaikka muualla, paitsi luonnollisten henkilöiden, jotka valvovat oikeudellista yksikköä" sisällyttämistä yritysrekistereihin sekä yritysryhmiä koskevien tietojen ottamista mukaan. Lähitulevaisuudessa tarvitaan ja tullaan toteuttamaan laajoja tutkimuksia ja menetelmien kehittämistä. Pitkällä aikavälillä saattaa olla tarpeen harkita lainsäädäntöä, jotta päästäisin Euroopan laajuiseen yritysryhmien yhdenmukaistamiseen. Muiden säädösten täytäntöönpanon tuloksilla saattaa olla vaikutusta yritysrekisterien kehitykseen. Tämä koskee lähinnä kahta tärkeintä yritystilastoa, yritystoiminnan rakennetilastoja ja lyhyen aikavälin tilastoja, joissa tilastoyksiköiden epäjohdonmukaisen käytön vaikutuksia voidaan tutkia muutaman seuraavan vuoden aikana. Merkittäviä ovat myös liittymäkohdat muiden tilastoyksiköiden käyttöön sellaisissa tilastoissa kuin kansantalouden tilinpito- ja Intrastat-tilastot. Tällä hetkellä yritysrekisteriasetukseen ei ole suunnitteilla muutoksia, jotka johtuisivat näiden muiden asetusten asettamista vaatimuksista. Tilastoyksiköiden käytön yhdenmukaistamiseen ja eräiden yksiköitä koskevien tietojen keräämiseen analyyttisella tavalla tarvittavien menetelmien kehittäminen edellyttää laaja-alaista työtä. Yritysrekisteriä koskevan metodologian kehittäminen on ollut ja on edelleen Eurostatin vastuulla ja sen toiminnan tärkeä osa. Asia ei koske ainoastaan EU-maita, vaan myös ETA-, KE- ja muita Euroopan maita, kuten on sovittu Eurostatin ja YK:n Euroopan talouskomission välillä. Metodologiassa tapahtuneista huomattavista parannuksista huolimatta siinä tapahtuu yhä jatkuvaa kehittymistä, mikä näkyy selvästi suosituskäsikirjaan tarvittavista uusista luvuista ja tarpeesta tarkistaa vanhojen lukujen sisältöä. Käsikirja on sekä yhdenmukaistamisväline että tärkeä ohjauskeino. Yritysrekisterien normeja on ensin kehitetty aloille, joilla tilastoilla on pitkä historia (kuten teollisuus ja kauppa), ja niitä on vielä laadittava joillekin palveluille, erityisesti voittoa tavoittelemattomien laitosten ja valtionhallinnon yksiköiden toiminnalle. Yritysrekisteriasetuksen pakollisiin tai valinnaisiin osiin ei pyritä tekemään mitään muutoksia lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Pitkällä aikavälillä nykyiset aloitteet, ja erityisesti yritysryhmiä ja maailmanlaajuistumista koskevat, saattavat johtaa tarpeeseen muuttaa asetusta. Siinä yhteydessä on tutkittava uudelleen valinnaisten muuttujien merkitystä. Mutta jotta yritysrekisterien toista kehitysvaihetta voitaisiin valmistella, yritysrekisteriasetuksen täytäntöönpanovaihe on saatava nopeasti päätökseen. Eräät jäsenvaltiot eivät vielä rekisteröi kaikkia pakollisia tietoja yritysrekistereihin, ja näiltä jäsenvaltioilta tullaan vaatimaan yksityiskohtaisen suunnitelman ja aikataulun esittämistä niiden rekisteröinnistä. LYHENTEITÄ KE-maat Keski-Euroopan maat ETA Euroopan talousalue EKT Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmä pk-yritykset pienet ja keskisuuret yritykset TOK tilasto-ohjelmakomitea TES Training of European Statisticians NACE Rev. 1 Euroopan yhteisön tilastollinen toimialaluokitus ALV arvonlisävero PAYE Pay As You Earn -järjestelmä (ennakonpidätysjärjestelmä) EU Euroopan unioni Phare Puola-Unkari: tuki talouden rakennemuutokselle (Yhteisön avustusohjelma Keski- ja Itä-Euroopan maita varten) Tacis Itsenäisten valtioiden yhteisölle annettava tekninen apu FAT-tilastot ulkomaisten osakkuus- ja tytäryritysten liiketoimintaa koskevat tilastot TAY toimialayksikkö BKT bruttokansantuote VIITTAUKSET ¯ Eurooppalainen lainsäädäntö NACE Rev. 1 · Neuvoston asetus (ETY) N:o 3037/90, annettu 9 päivänä lokakuuta 1990, Euroopan yhteisön tilastollisesta toimialaluokituksesta · Neuvoston asetus (ETY) N:o 761/93, annettu 24 päivänä maaliskuuta 1993, Euroopan yhteisön tilastollisesta toimialaluokituksesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 muuttamisesta Tilastoyksiköt Neuvoston asetus (ETY) N:o 696/93, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993, tilastoyksiköistä yhteisön tuotantojärjestelmän havainnointia ja analyysia varten Rekisterit Neuvoston asetus (ETY) N:o 2186/93, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1993, tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä EKT Neuvoston asetus (EY) N:o 2223/96, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1996, Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä yhteisössä Rakennetilastot · Neuvoston asetus (EY, EURATOM) N:o 58/97, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996, yritystoiminnan rakennetilastoista · Neuvoston asetus (EY, EURATOM) N:o 410/98, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen (EY, EURATOM) N:o 58/97 muuttamisesta Lyhyen aikavälin tilastot Neuvoston asetus (EY) N:o 1165/98, annettu 19 päivänä toukokuuta 1998, lyhyen aikavälin tilastoista INTRASTAT · Neuvoston asetus (ETY) N:o 3330/91, annettu 7 päivänä marraskuuta 1991, jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista · Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1182/1999, annettu 10 päivänä toukokuuta 1999, jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3330/91 muuttamisesta annettavien tietojen määrän vähentämiseksi. Työvoimakustannusten tasoa ja rakennetta koskevat tilastot Neuvoston asetus (EY) N:o 530/1999, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, ansioita ja työvoimakustannuksia koskevista Rakennetilastoista. ¯ Muut viittaukset · Tilastointiin tarkoitetut yritysrekisterit: Metodologiset suositukset, Osa 1, Euroopan yhteisön virallisten julkaisujen toimisto, 1996. · Statistical Business Registers: Problems and Opportunities. Proceedings of the 82nd DGINS conference, Vienna 1996. · Enterprises in Europe. Fourth Report. European Commission. · The impact of diverging interpretations of the enterprise concept on statistical data, a comparison of enterprise profiling practices in Denmark, the Netherlands and the United Kingdom. Study carried out by Statistics Netherlands on behalf of Eurostat, 1998. LIITE 1 TIETOJEN YHTEENVETO MAITTAIN Taulukko 1 : Rekisteröidyt yksiköt tilastoyksikkötyypeittäin (absoluuttiset ja suhteelliset luvut) Taulukko 2 : Kattavuus NACE Rev.1:n pääluokittain ja tilastoyksikkötyypeittäin (absoluuttiset ja suhteelliset luvut) Taulukko 3 : Rekisteröidyt muuttujat tilastoyksiköittäin (absoluuttiset ja suhteelliset luvut) Taulukko 4 : Yritysrekisterien lähteet tilastoyksikkötyypeittäin Taulukko 1 : Rekisteröidyt yksiköt tilastoyksikkötyypeittäin (absoluuttiset ja suhteelliset luvut) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 2: Kattavuus NACE Rev.1:n pääluokittain ja tilastoyksikkötyypeittäin (absoluuttiset ja suhteelliset luvut) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> A (valinnainen) // - Maatalous, riistatalous ja metsätalous B (valinnainen) // - Kalatalous C // - Kaivostoiminta ja louhinta D // - Teollisuus E // - Sähkö-, kaasu- ja vesihuolto F // - Rakentaminen G // - Tukku- ja vähittäiskauppa; moottoriajoneuvojen, moottoripyörien sekä henkilökohtaisten ja taloustavaroiden korjaus H // - Hotellit ja ravintolat I // - Kuljetus, varastointi ja tietoliikenne J // - Rahoitustoiminta K // - Kiinteistöalan toiminta, vuokraustoiminta sekä liiketoiminta L (valinnainen) // - Julkinen hallinto ja maanpuolustus; pakollinen sosiaalivakuutus M // - Koulutus N // - Terveydenhuolto- ja sosiaaslipalvelut O // - Muut yhteiskunnalliset ja henkilökohtaiset palvelut P // - Työnantajakotitaloudet Q // - Eksterritoriaaliset organisaatiot ja elimet >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> A (valinnainen) // - Maatalous, riistatalous ja metsätalous B (valinnainen) // - Kalatalous C // - Kaivostoiminta ja louhinta D // - Teollisuus E // - Sähkö-, kaasu- ja vesihuolto F // - Rakentaminen G // - Tukku- ja vähittäiskauppa; moottoriajoneuvojen, moottoripyörien sekä henkilökohtaisten ja taloustavaroiden korjaus H // - Hotellit ja ravintolat I // - Kuljetus, varastointi ja tietoliikenne J // - Rahoitustoiminta K // - Kiinteistöalan toiminta, vuokraustoiminta sekä liiketoiminta L (valinnainen) // - Julkinen hallinto ja maanpuolustus; pakollinen sosiaalivakuutus M // - Koulutus N // - Terveydenhuolto- ja sosiaalipalvelut O // - Muut yhteiskunnalliset ja henkilökohtaiset palvelut P // - Työnantajakotitaloudet Q // - Eksterritoriaaliset organisaatiot ja elimet >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> A (valinnainen) // - Maatalous, riistatalous ja metsätalous B (valinnainen) // - Kalatalous C // - Kaivostoiminta ja louhinta D // - Teollisuus E // - Sähkö-, kaasu- ja vesihuolto F // - Rakentaminen G // - Tukku- ja vähittäiskauppa; moottoriajoneuvojen, moottoripyörien sekä henkilökohtaisten ja taloustavaroiden korjaus H // - Hotel