FI Euroopan unionin virallinen lehti C 164/7

Euroopan alueiden komitean lausunto aiheesta ”Pohdinta-asiakirja talous- ja rahaliiton (EMU) syventämisestä vuoteen 2025 mennessä”

(2018/C 164/02)

Esittelijä. Christophe Rouillon (FR, PES), Coulainesin kunnanjohtaja Viiteasiakirja: Pohdinta-asiakirja talous- ja rahaliiton syventämisestä COM(2017) 291 final

EUROOPAN ALUEIDEN KOMITEA

1. katsoo, että lähentymisen ja yhteenkuuluvuuden puute Euroopan unionissa sekä talouteen ja pankkitoimintaan liittyvä epävakaus, joka vaikuttaa erityisesti alue- ja paikallisyhteisöihin, koska sosiaalimenot ovat kasvaneet kriisin vuoksi ja koska niiden investointikapasiteetti ja kyky turvata tyydyttävä julkisten palvelujen laatutaso ovat heikentyneet, edellyttävät talous- ja rahaliiton (EMU) rakenteellisten puutteiden korjaamista viipymättä ennen seuraavaa kriisiä.

2. kaipaa näin ollen laadullista harppausta EMUn parantamisessa siten, että keskitytään vahvistamaan taloudellisten ja sosiaalisten häiriöiden sietokykyä ja tukemaan taloudellista lähentymistä ottaen huomioon paikallis- ja alueviranomaisten rooli. Eteneminen EMUn suhteen tulisi suunnitella toteutettavaksi vaiheittain vuoteen 2025 mennessä määrittämällä nykyisten perussopimusten puitteissa välittömästi toteutettavissa olevat toimet ja toimet, jotka edellyttävät perussopimusten muuttamista, alkaen finanssipoliittisen sopimuksen saattamisesta osaksi primaarilainsäädäntöä.

3. pitää myönteisenä, että talous- ja rahaliitto määritetään pohdinta-asiakirjassa yhdeksi tärkeimmistä aiheista pidettäessä yllä Euroopan tulevaisuutta koskevaa kansalaiskeskustelua (1). Euroalueen kansalaisista 73 prosenttia ja EU:n kansalaisista 60 prosenttia suhtautuu EMUun myönteisesti (2). Tähän tukeen, jota yhteiseksi perinnöksi muodostunut euro nauttii, liittyy kuitenkin voimakas tarve uudistaa euroaluetta (3), jotta eurosta tulee vahva ja vakaa valuutta ja jotta voitaisiin rakentaa talous- ja rahapolitiikan todellista demokraattista hallintoa. AK katsookin, että talous- ja rahaliiton uudistamista tulisi käsitellä yhtenä ensisijaisena aiheena demokraattisissa valmistelukunnissa, joita voitaisiin kutsua koolle hajautetusti Euroopan alueilla ja kunnissa vuodesta 2018 alkaen, jotta kansalaisilla olisi mahdollisuus osallistua EU:n uudistusprosessiin.

4. pitää kuitenkin valitettavana, että pohdinta-asiakirjassa ei oteta riittävästi huomioon talous- ja rahoitustilanteesta johtuvaa tarvetta korjata kiireesti euroalueen alkuperäisiä puutteita. Tämänhetkinen kasvun elpyminen EU:ssa nojautuu itse asiassa suhdanneperusteisiin Euroopan keskuspankin (EKP) rahapoliittisiin tukitoimiin, joiden ansiosta julkisen vallan maksettavaksi koituvien korkojen määrää on vuodesta 2008 lähtien kyetty pienentämään tuhannella miljardilla eurolla ja korkotaso monissa jäsenvaltioissa pystytty pitämään erityisen matalana. Euroalueen julkisen vallan ja rahoitusalan toimijoiden on kuitenkin valmistauduttava EKP:n rahoituspoliittisen tuen asteittaiseen vähenemiseen sekä korkotason uudelleennousuun pitkällä aikavälillä. Samaan aikaan EU on tilanteessa, jossa euroalueen strategista merkitystä on tarve vahvistaa osoitettavissa olevalla taloudellisella lisäarvolla.

5. panee merkille, että useimmat pohdinta-asiakirjassa esitetyt konkreettiset ehdotukset koskevat jo käynnistettyjä pääomamarkkinaunioniin ja pankkiunioniin liittyviä toimia, kuten eurooppalaisen talletussuojajärjestelmän perustamista, josta päästään toivottavasti sopimukseen vuoden 2019 loppuun mennessä, jotta järjestelmä voitaisiin ottaa käyttöön vuonna 2025. AK pahoittelee, että EMUun liittyvät kysymykset on sitä vastoin jätetty pohdinta-asiakirjan loppuun ja niihin esitetään ainoastaan joitakin vaihtoehtoja sen sijaan, että tehtäisiin konkreettisia ehdotuksia, joihin komissio sitoutuu. Pohdinta-asiakirjassa ei näin ollen esitetä juurikaan mitään uutta verrattuna joulukuussa 2012 julkaistuun neljän puheenjohtajan kertomukseen (4), kesäkuussa 2015 julkaistuun viiden puheenjohtajan kertomukseen (5) ja Euroopan parlamentin lukuisiin päätöslauselmiin, joihin kuuluu muun muassa 16. helmikuuta 2017 annettu päätöslauselma euroalueen budjettikapasiteetista.

6. pitää ensisijaisen tärkeänä tehtävänä vahvistaa rakenteellista kasvua kaikissa jäsenvaltiossa ja tukea edellytysten luomista lähentymiselle euroalueen sisällä, jotta vahvistetaan alueen kykyä selviytyä tulevaisuuden rahoituskriiseistä. On nimittäin todettava, että vaikka jäsenvaltiot ovat kasvuvauhdilla mitattuna kaiken kaikkiaan lähentyneet, niiden asukasta kohti lasketut tulot eroavat toisistaan vielä huomattavasti. Lisäksi EU kärsii kilpailukyvyn puutteesta useilla talouden aloilla, sisäisen kysynnän puutteesta sekä yksityisten ja julkisten investointien vähäisyydestä. Samanaikaisesti on huolestuttavaa todeta, että reaalitalous ei näytä viime kädessä juurikaan hyötyvän rahapolitiikasta, sillä tuotantopääoman kehitys on pysähtynyt, kun taas rahoitusvarojen ja kiinteän omaisuuden arvo kasvaa suhteettomasti.

7. antaa sen vuoksi tukensa lähentymisstrategialle, joka täydentää taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi jo toteutettavia EU:n toimintapolitiikkoja ja perustuu seuraaviin ehdotuksiin:

7.1 Luodaan euroalueen rahoituskapasiteetti euroalueeseen liittymistä valmistelevine osioineen sosiaalista ja makrotaloudellista lähentymistä ja globalisaation kohtaamiseksi tarvittavaa selviytymiskykyä edistävien kannustustoimien toteuttamiseksi. Komitea korostaa tässä yhteydessä tarvetta kiinnittää enemmän huomiota paikallis- ja alueviranomaisten rooliin verotuskysymyksissä ja toteaa, että monilla paikallis- ja alueviranomaisilla on jo verotusta koskevaa toimivaltaa. Tätä toimivaltaa on siis kunnioitettava EU-tason ehdotuksissa.

7.2 Luodaan osasta Euroopan vakausmekanismia (EVM) yhdennetty eurooppalainen ei-monetaarinen väline, joka kuuluu EU:n toimielinten vastuulle ja jolla on selkeästi määritetty toimeksianto sekä suuruudeltaan 100–200 miljardin euron lainananto- ja lainanottovalmiudet, jotta mahdollistetaan lyhyen ja keskipitkän aikavälin toimenpiteet äkillisten rahoituskriisien ja epäsymmetristen häiriöiden varalta.

7.3 Laaditaan lähentymistä koskeva säännöstö, jota täydennetään sellaisella rakenneuudistuksiin kannustavalla järjestelmällä, jossa uudistusten kattavuus määriteltäisiin niiden tuottaman eurooppalaisen lisäarvon perusteella. Uudistuksiin voisivat sisältyä etenkin verotuksen lähentäminen, toimenpiteet, jotka liittyvät työmarkkinoiden dynaamisuuden parantamiseen koulutuksen avulla, digitalisointi sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen ottaen huomioon erityisesti väestörakenteen muutokseen liittyvät kysymykset. AK kiinnittää tässä yhteydessä huomiota siihen, että teknistä tukea voidaan jo nyt vahvistaa rakenneuudistusten tukiohjelman (SRSP) välityksellä.

8. toistaa tässä yhteydessä vaatimuksensa, että — EU:n rakenne- ja investointirahastojen puitteissa maksetut valtiolliset, alueelliset ja paikalliset osarahoitusosuudet jätetään vakaus- ja kasvusopimuksen laskentamekanismin ulkopuolelle kuten tehdään jo nyt Euroopan strategisten investointien rahaston maksuosuuksien yhteydessä — vahvistetaan EU:n tason typologia julkisten menojen kirjanpitoon sisältyvien julkisten investointien laadulle niiden pitkäaikaisten vaikutusten mukaan — tarkistetaan ”rakenteellisen alijäämän” laskutapaa siten, että otetaan huomioon kansallisen talouden ominaispiirteet ja julkisten menojen rakenteellinen erilaisuus — lisätään makrotalouden tulostauluun investointiastetta kuvaava indikaattori.

9. kehottaa huolehtimaan Euroopan parlamentin todellisesta demokraattisesta osallistumisesta ja AK:n ja työmarkkinaosapuolten kuulemisesta ennen maakohtaisten suositusten antamista eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä, jotta voidaan muun muassa varmistaa, että maakohtaiset suositukset ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisia eikä niitä ole esitetty ainoastaan valtiotason lukuihin perustuvan mahdollisen makrotaloudellisen epätasapainon perusteella ottamatta huomioon lukujen alueellista ja/tai paikallista painoarvoa.

10. kehottaa vahvistamaan euroalueen demokraattista toimintaa vahvistamalla Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien roolia etenkin Euroopan vakausmekanismin ja sen eurooppalaisen rahaston muodossa toteutettavan tulevan laajennuksen valvonnassa. AK kuitenkin vastustaa ajatusta uusien parlamentaaristen rakenteiden luomisesta, sillä Euroopan parlamentti on jo euroalueen parlamentti sikäli, että perussopimusten mukaan euro on Euroopan unionin yhteinen raha. Sen sijaan pitkällä aikavälillä ja tarvittaessa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tarkistamisen yhteydessä Euroopan parlamentissa voitaisiin järjestää neuvostoa koskevan, EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 138 artiklan mukaisia äänestysmenettelyjä, jotta voidaan ottaa huomioon se seikka, että Euroopan parlamenttiin voidaan valita jäseniä valtioista, jotka eivät ole euroalueen jäseniä.

11. puoltaa euroryhmän puheenjohtajan ja talous- ja rahoitusasioista vastaavan komission jäsenen tehtävien yhdistämistä tarkoituksena varmistaa euroalueen yleisen edun edustus euroryhmässä.

12. katsoo, että euroryhmälle on laadittava viralliset toimintasäännöt, joilla edistetään sen avoimuutta.

13. korostaa, että joulukuussa 2012 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston sopiman etenemissuunnitelman mukaan talous- ja rahaliittoa tulee täydentää todellisella sosiaalisella pilarilla työllisyyden ja ylöspäin yhdenmukaistettujen sosiaalisten normien nostamiseksi makrotaloudellisten painopisteiden joukkoon (6).

14. esittää, että komission ehdottamiin talous- ja rahaliiton syventämistä ohjaaviin neljään periaatteeseen lisätään viides periaate, joka koskee kestävän kehityksen edistämistä ja Pariisin ilmastokonferenssin tavoitteiden täytäntöönpanoa.

15. ilmaisee jälleen olevansa vakaasti sitä mieltä, ettei EU:n nykyinen talousarvio, joka vastaa suuruudeltaan vain yhtä prosenttia bruttokansantuotteesta, riitä aikaansaamaan suhdanteita tasoittavaa makrotaloudellista vaikutusta EU:n tasolla. AK korostaa kuitenkin, että Euroopan rakenne- ja investointirahastot (ERI-rahastot) ovat suhteellisen pienestä koostaan huolimatta (0,37 % EU:n bruttokansantulosta, BKTL) edelleen tärkeä keino piristää paikallisia investointeja ja lähentää EU:n vastaisuudessa 27 jäsenvaltion talouksia. Komitea pyytääkin, että vuoden 2020 jälkeiseen koheesiopolitiikkaan varataan riittävästi resursseja eli ainakin kolmannes EU:n tulevasta talousarviosta.

16. huomauttaa, että unionin seuraavaa, vuodesta 2021 alkaen noudatettavaa rahoituskehystä on täydennettävä uudentyyppisillä omilla varoilla (7). Tämän ehdotuksen avulla olisi pyrittävä parantamaan demokraattista hallintoa ja EU:n talousarvion ymmärrettävyyttä sekä tehostamaan talousarviomäärärahojen hallinnointia. Uudet omat varat voisivat tukeutua etenkin yhteiseen yhdistettyyn yhteisöveropohjaan (CCCTB) sekä digitaalitalouden tuottamien voittojen ja/tai alan liikevaihdon EU-verotukseen, finanssitransaktioveroon ja hiiliveroon, joka kannustaisi vähentämään hiilidioksidipäästöjä. Komission on määrä esittää näihin liittyviä ehdotuksia kevääseen 2018 mennessä 21. syyskuuta 2017 antamansa tiedonannon jatkoksi.

17. huomauttaa, että niin kauan kuin omien varojen suuruus rajoitetaan 1,23 prosenttiin EU:n bruttokansantulosta, komitea vastustaa euroalueen rahoituskapasiteetin järjestämistä EU:n talousarvioon sisällytettävän budjettikohdan muodossa. Euroalueen rahoituskapasiteetin sisällyttäminen EU:n talousarvioon merkitsisi itse asiassa sitä, että se olisi enimmillään alle 30 miljardia euroa vuodessa, mikä vaikuttaa täysin riittämättömältä täyttämään komission kaavailemat tehtävät, joita ovat 1) rakenneuudistusten tukeminen, 2) vakauttamistehtävä, 3) toimiminen pankkiunionin tukimekanismina eli varautumisjärjestelynä (”backstop”) ja 4) toimiminen liittymistä valmistelevana tukivälineenä jäsenvaltioille, joissa euro ei ole käytössä. Lisäksi skenaarioon, jossa rahoituskapasiteetti sisällytetään Euroopan unionin talousarvioon, liittyisi mahdollinen syrjäytymisvaikutusten vaara, joka kohdistuisi mm. ERI-rahastojen kaltaisten Euroopan unionin toimintapolitiikkojen rahoitukseen.

18. katsoo, että ennen kuin perustetaan lähentymisvälineitä valtioiden euroalueeseen liittymistä silmällä pitäen, tarvitaan selvennyksiä niiden laajuudesta suhteessa rakenne- ja investointirahastoihin ja etenkin koheesiorahastoon (8).

19. panee merkille, että pohdinta-asiakirjassa käsitellään mahdollisuutta vahvistaa rakenneuudistusten ja EU:n talousarvion välistä yhteyttä joko perustamalla erityinen rahasto, jolla jäsenvaltioita kannustetaan toteuttamaan uudistuksia, tai asettamalla Euroopan rakenne- ja investointirahastoista suoritettavien maksujen (kaikkien tai osan niistä) ehdoksi edistyminen lähentymistä edistävien konkreettisten uudistusten toteuttamisessa. Uudistusten täytäntöönpanoa seurattaisiin eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä. AK muistuttaa tässä yhteydessä vastustavansa järkähtämättä kaikenlaisia makrotaloudellisia ehtoja, joissa ERI-rahastoja käytetään ehkäisevänä tai rankaisevana välineenä. Komiteaa huolestuttaa myös se, että valtioiden vuosittaisten alijäämien supistamiselle annetaan talouspolitiikan eurooppalaisessa ohjausjaksossa huomattavasti enemmän painoarvoa kuin kasvun vahvistamiseen tähtääville toimille, kun on kyse BKT:hen suhteutetun korkean velka-asteen hillitsemisestä tai korjaamisesta. AK pitää valitettavana, että alue- ja paikallisyhteisöjen osallistaminen talouden ohjaus- ja hallintaprosessiin on edelleen erittäin epätyydyttävällä tasolla siitä huolimatta, että kolme neljäsosaa vuotta 2017 koskevista maakohtaisista suosituksista liittyy alueisiin ja niiden täytäntöönpano riippuu valtiotasoa alemmista hallinnon tasoista.

20. katsoo, että neuvoston helmikuussa 2016 tekemä sopimus vakaus- ja kasvusopimuksen joustavasta soveltamisesta tulisi vahvistaa myös EU:n primaarioikeudessa. AK muistuttaa tässä yhteydessä myös esittäneensä, ettei paikallis- ja aluehallinnon julkisia investointeja sisällytettäisi laskelmiin laskettaessa vakaus- ja kasvusopimuksessa ja finanssipoliittisessa sopimuksessa määriteltyä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen verrattavaa rakenteellista alijäämää ja ettei ERI-rahastojen osarahoituksesta johtuvia jäsenvaltioiden ja paikallis- ja alueviranomaisten menoja sisällytettäisi julkisiin rakennemenoihin. Nämä osarahoitusmenot ovat luonteeltaan EU:n yleisen edun mukaisia investointeja, jotka todistetusti tukevat talouskasvua (9).

21. korostaa, että pankkiunionin toteuttamiseksi on tärkeää kehittää koordinoitu eurooppalainen lähestymistapa järjestämättömiin lainoihin (10), joiden arvo vuoden 2016 lopussa oli lähes 1 000 miljardia euroa eli noin 6,7 prosenttia EU:n BKT:sta ja 5,1 prosenttia pankkilainojen kokonaismäärästä ja joiden osalta EU:ssa esiintyy erittäin merkittäviä eroja: prosenttiosuudet vaihtelevat yhdestä prosentista 46 prosenttiin, ja erot talouden alojen välillä ovat suuria. AK ilmaiseekin tukensa neuvoston 11. heinäkuuta 2017 hyväksymälle toimintasuunnitelmalle, jolla järjestämättömien lainojen pankkisektorilla aiheuttamaan ongelmaan puututaan useiden pankkien valvontaa koskevien aloitteiden, maksukyvyttömyys- ja velkojen takaisinperintämenettelyjen uudistuksen, järjestämättömille lainoille kehitettävien jälkimarkkinoiden ja pankkialan rakenneuudistuksen avulla.

22. suhtautuu epäröiden ehdotukseen luoda arvopaperistettuja rahoitustuotteita, joita voisi laskea liikkeelle kaupallinen toimija tai laitos, joka ostaisi euroalueeseen kuuluvien valtioiden joukkolainoja ja laskisi liikkeelle niihin pohjautuvia omia, Yhdysvaltojen valtion joukkolainoihin verrattavia valtionvelkakirjavakuudellisia joukkolainoja (sovereign bond-backed securities, SBBS). Tällaisten arvopapereiden avulla voitaisiin tosin murtaa pankkien ja valtiollisten lainanottajien välinen kytkös ja lakkauttaa valtion joukkolainojen etusijaisuus ja samalla välttää velan yhteisvastuullistaminen ja moraalikato. Samalla arvopaperistaminen avaa kuitenkin pankeille mahdollisuuden hajauttaa rahoitusriskejä sääntelyn ulkopuolisille rahoitusalan toimijoille. Valtionvelkakirjavakuudelliset joukkolainat saattavat myös kasvattaa valtion joukkolainojen välisiä korkoeroja (spread) taloudellisesti vaikeina aikoina.

Bryssel 30. marraskuuta 2017. Euroopan alueiden komitean puheenjohtaja Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) AK hyväksyi 12. toukokuuta 2017 päätöslauselman aiheesta ”Euroopan komission valkoinen kirja Euroopan tulevaisuudesta – Pohdintaa ja skenaarioita: EU27 vuoteen 2025 mennessä” ja on sen jälkeen käynnistänyt pohdintaprosessia koskevan kuulemisen, jonka päätelmät se esittää lausunnon muodossa. Lausunto on määrä hyväksyä vuoden 2018 puolivälissä.

(2) Ks. viimeisin Standard Eurobarometer 87, kevät 2017, s. 34–35.

(3) Ks. eupinions #2016/4: ”A European Finance Minister with Budget Autonomy? Need for reforms of the Eurozone and their potential, given public opinion in Europe”, Bertelsmann Stiftung.

(4) http://www2.consilium.europa.eu/media/26310/132525.pdf.

(5) http://www.consilium.europa.eu/fi/policies/emu-report-2015/

(6) Ks. AK:n lausunto aiheesta ”Talous- ja rahaliitolle vahvempi sosiaalinen ulottuvuus” (ECOS-V-050), COM(2013) 690 final, esittelijä Jean-Louis Destans (FR, PES), annettu 31. tammikuuta 2014. AK:n on myös määrä hyväksyä 11.–12. lokakuuta 2017 Mauro D’Attisin (IT, EPP) laatima lausunto aiheesta ”Ehdotus – Toimielinten välinen julistus Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista” (SEDEC-VI/027).

(7) Ks. Carl Fredrik Grafin (SE, EPP) aiheesta ”Rahoituskapasiteetti ja automaattiset vakauttajat talous- ja rahaliitossa” laatiman, 7. helmikuuta 2017 hyväksytyn lausunnon kohta 35.

(8) Ks. Carl Fredrik Grafin (SE, EPP) aiheesta ”Rahoituskapasiteetti ja automaattiset vakauttajat talous- ja rahaliitossa” laatiman, 7. helmikuuta 2017 hyväksytyn lausunnon kohta 35.

(9) Ks. Markku Markkulan (FI, EPP) aiheesta ”Investointivajeen umpeen kurominen: miten voittaa haasteet?” laatiman, 8. helmikuuta 2017 annetun lausunnon kohdat 52 ja 54.

(10) Järjestämättömät lainat ovat lainoja, jotka maksetaan takaisin myöhäisessä vaiheessa tai joiden takaisinmaksu ilman vakuutena olevien omaisuuserien myyntiä on epätodennäköistä. Jatkuvasti korkeat järjestämättömien lainojen tasot ovat ongelma, sillä ne heikentävät pankkien kannattavuutta hallinnollisten kustannusten ja korkeampien perustamiskustannusten vuoksi. Rahoitustarpeet kuluttavat pankkien pääomaa, ja kyseiset lainat muodostavat riskin sellaisten pankkien elinkelpoisuudelle, joilla on runsaasti järjestämättömiä lainoja.