[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 16.10.2009

KOM(2009) 570 lopullinen

2009/0158 (CNB)

Suositus:

NEUVOSTON PÄÄTÖS

Euroopan yhteisön kannasta valuuttasuhteista Vatikaanivaltion kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten

PERUSTELUT

Valuuttasopimukset Euroopan yhteisön sekä Monacon, San Marinon ja Vatikaanin välillä tehtiin näiden maiden ja toisaalta Ranskan ja Italian välillä ennen euron käyttöönottoa voimassa olleiden järjestelyjen oikeudellisen jatkuvuuden varmistamiseksi.

Kymmenen vuotta sen jälkeen, kun euro korvasi Italian ja Ranskan valuutat, joita käytettiin Monacossa, San Marinossa ja Vatikaanissa, neuvosto pyysi komissiota tarkastelemaan, ovatko valuuttasopimukset toimivia[1]. Arvioinnin tulokset hyväksyttiin komission tiedonannossa Kertomus Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta [2]. Komission päätelmien mukaan valuuttasopimusten nykymuotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat yhteisön ja kyseiset sopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia. Tässä suositusluonnoksessa neuvoston päätökseksi määritellään yhteisön kanta Vatikaanivaltion kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten.

Komissio ehdottaa, että seuraavat määräykset neuvotellaan uudelleen ja niitä mukautetaan:

- Asiaa koskevan EY:n lainsäädännön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

Monacolle, San Marinolle ja Vatikaanille yhteisön kanssa tehdyissä valuuttasopimuksissa asetetut velvoitteet ovat hyvin erilaisia. Eniten velvoitteita on Monacon ruhtinaskunnan kanssa tehdyssä sopimuksessa. Monacon kanssa tehdystä sopimuksesta poiketen Vatikaanin ja San Marinon kanssa tehdyissä sopimuksissa ei ole erityistä velvoitetta siirtää EU:n lainsäädäntö osaksi kansallista lainsäädäntöä siltä osin, kuin on kyse eurokäteisen suojaamisesta väärennöksiltä ja tavoista toimia tällä alalla yhteistyössä yhteisön kanssa. Tasapuolisten kilpailuedellytysten luomiseksi ja euroseteleiden ja -kolikkojen suojaamiseksi asianmukaisesti väärennöksiltä Vatikaanin, samoin kuin San Marinon, on sovellettava asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä.

Koska Vatikaanissa ei varsinaisesti ole pankkialaa, yhteisön pankki- ja rahoituslainsäädännön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole tarpeen.

- Jatkossa käytettävät mekanismit

Toisin kuin Monacon kanssa tehtyä sopimusta koskevassa menettelyssä, Vatikaanin ja San Marinon kanssa allekirjoitettujen sopimusten osalta ei määrätty jatkomenettelystä. Koska virallisia ja säännöllisiä jatkotoimia ei ole, Vatikaani ja San Marino eivät raportoi säännöllisesti sopimusten täytäntöönpanosta eikä niille varsinaisesti ilmoiteta sopimusten alaan kuuluvan lainsäädännön kehityksestä. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että myös Vatikaanivaltion ja San Marinon tasavallan kanssa perustetaan sekakomiteat, kuten Monacon ruhtinaskunnan kanssa on tehty.

Vatikaanivaltion kanssa perustettavaan sekakomiteaan kuuluisivat edustajat Vatikaanivaltiosta, Italiasta, Euroopan komissiosta ja Euroopan keskuspankista. Komitean tehtävänä olisi helpottaa sopimuksen täytäntöönpanoa ja käydä keskustelua mahdollisista muutoksista luetteloon yhteisön lainsäädännöstä, jota Vatikaanin on sovellettava. Sillä olisi myös valta tehdä päätöksiä tietyistä asioista, joita koskeva toimivalta siirretään komitealle valuuttasopimuksessa (esim. Vatikaanin eurokolikot valmistavan rahapajan vaihtamisen hyväksyminen).

- Liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen enimmäismäärä

Historiallisista syistä liikkeeseen laskettavien kolikkojen vuotuiset enimmäismäärät Monacon, Vatikaanin ja San Marinon osalta vahvistettiin kahdella eri tavalla (Monaco saa nyt laskea liikenteeseen eurometallirahoja määrän, joka on 1/500 Ranskassa lyötyjen kolikkojen määrästä, kun taas Vatikaanilla ja San Marinolla on kiinteät kiintiöt), mikä johtaa hyvin erilaisiin tuloksiin.

Jotta kaikkien valuuttasopimuksen tehneiden maiden kohtelu olisi tasavertaista, komissio ehdottaa, että otetaan käyttöön uusi yhdenmukainen menetelmä liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen laskemiseksi (jota siis käytetään kaikissa sopimuksissa tulevaisuudessa). Lisäksi komissio ehdottaa, että valuuttasopimuksen allekirjoittaneet maat voisivat laskea liikkeeseen suurempia määriä, jotta niiden kolikoita olisi jonkin verran liikkeessä. Kolikot, joita lyödään vähän, ovat hyvin kysyttyjä rahankeräilijöiden keskuudessa. Tämän seurauksena kolikot eivät toimi alkuperäisessä tehtävässään maksuvälineinä vaan niitä pidetään yksinomaan keräilykappaleina.

Uudet enimmäismäärät voisivat muodostua kiinteästä ja vaihtelevasta osasta:

1. Kiinteän osan tarkoitus on kattaa rahankeräilijöiden kysyntä. Yleisten arvioiden mukaan yhteensä noin 2 100 000 euroa pitäisi olla riittävä määrä keräilymarkkinoiden tarpeiden kattamiseen[3].

2. Vaihteleva osa perustuisi Vatikaanin tapauksessa Italiassa keskimäärin liikkeeseen laskettavaan määrään. Italiassa asukasta kohti liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan Vatikaanivaltion asukkaiden lukumäärällä.

Uudella menetelmällä Vatikaanivaltion liikkeeseen laskema enimmäismäärä suurin piirtein kaksinkertaistuisi nykyiseen kiintiöön verrattuna.

- Eurokolikkojen lyömistä koskevat säännöt

Nykyisissä valuuttasopimuksissa Vatikaanin ja San Marinon eurokolikkojen valmistusoikeus on varattu Italian kansallisella rahapajalle. Tämä sääntö otettiin käyttöön historiallisista syistä aikana, jolloin eurokäteinen ei vielä ollut liikkeessä ja lähes kaikki euroalueen maat löivät euroja ainoastaan omiin tarpeisiinsa. Tilanne on nyt muuttunut, ja useat euroalueen maat lyövät kolikkonsa nyt jossain toisessa euroalueen maassa. Siksi komissio ehdottaa, että Vatikaanille ja San Marinolle annetaan mahdollisuus tilata eurokolikkonsa muusta EU:n rahapajasta, jolla on kokemusta eurokolikkojen lyömisestä . Rahapajan vaihtamiselle tarvitaan kuitenkin sekakomitean hyväksyntä.

- Toimivaltainen tuomioistuin

Nykyisissä valuuttasopimuksissa ei anneta yhteisölle minkäänlaista valtaa siinä tapauksessa, että valuuttasopimukset allekirjoittaneet maat eivät hoidakaan velvoitteitaan (esim. eivät asetetussa määräajassa saata asiaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään), lukuun ottamatta vihonviimeistä – ja siksi epätodennäköistä – mahdollisuutta sanoa sopimus irti yksipuolisesti. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan toimivalta ratkaistaessa riitoja , joita valuuttasopimusten täytäntöönpanossa saattaa ilmetä.

2009/0158 (CNB)

Suositus:

NEUVOSTON PÄÄTÖS

Euroopan yhteisön kannasta valuuttasuhteista Vatikaanivaltion kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 111 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen[4],

ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[5],

sekä katsoo seuraavaa:

3. Yhteisöllä on ollut toimivalta rahataloudellisissa ja valuuttakurssia koskevissa asioissa euron käyttöönottopäivästä lähtien.

4. Neuvoston on päätettävä järjestelyistä, jotka liittyvät raha- tai valuutta-aloja koskevista sopimuksista neuvottelemiseen ja sopimusten tekemiseen.

5. Italian tasavalta teki yhteisön puolesta 29 päivänä joulukuuta 2000 valuuttasopimuksen Vatikaanivaltion kanssa.

6. Neuvosto totesi 10 päivänä helmikuuta 2009, että yhteisön olisi tarkasteltava uudelleen nykyisten sopimusten toimivuutta ja sitä, olisiko liikkeeseen laskettavien kolikkojen enimmäismäärää lisättävä.

7. Komissio totesi tiedonannossaan Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta[6], että Vatikaanivaltion kanssa tehdyn valuuttasopimuksen nykymuotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat yhteisön ja kyseiset sopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia.

8. Sen vuoksi Vatikaanivaltion kanssa tehty valuuttasopimus olisi neuvoteltava uudelleen mahdollisimman pian, jotta uusi järjestelmä voi tulla voimaan 1 päivästä tammikuuta 2010 yhdessä uusien sääntöjen kanssa, jotka annettiin eurokolikkojen käyttöönoton edellytyksistä komission liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevista yleisistä suuntaviivoista 19 päivänä joulukuuta 2008 antamassa suosituksessa, joka hyväksyttiin neuvoston päätelmissä 10 päivänä helmikuuta 2009,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Italian tasavallan on ilmoitettava Vatikaanivaltiolle tarpeesta muuttaa mahdollisimman pian nyt voimassa olevaa valuuttasopimusta, joka on tehty Euroopan yhteisön puolesta Italian tasavallan ja Vatikaanivaltion välillä, ja ehdotettava neuvotteluja muutettavista sopimuksen määräyksistä.

2 artikla

Sopimuksesta Vatikaanivaltion kanssa käytävissä neuvotteluissa yhteisön tavoitteena ovat seuraavat muutokset:

9. Sopimus tehdään yhteisön ja Vatikaanivaltion välillä. Sopimusteksti on nykyisen sopimuksen teksti ja muutokset konsolidoituina.

10. Vatikaanivaltion on, joko siirtämällä säädökset suoraan osaksi kansallista lainsäädäntöä tai vastaavin toimin, sitouduttava toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet, joita asian kannalta merkityksellisen rahanpesun, petosten ja käteisrahan sekä muiden maksuvälineiden kuin käteisrahan väärentämisen torjuntaa koskevan lainsäädännön soveltaminen edellyttää.

11. Vatikaanivaltion eurokolikkojen liikkeeseen laskettavan enimmäismäärän määrittämismenetelmää tarkistetaan. Uusi enimmäismäärä lasketaan menetelmällä, jossa yhdistetään kiinteä osa, jolla pyritään keräilymarkkinoiden tarpeet kattamalla estämään liiallinen rahankeräilijöiden spekulointi Vatikaanin kolikoilla, ja vaihteleva osa, joka lasketaan siten, että Italiassa asukasta kohti liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan Vatikaanin asukkaiden lukumäärällä. Keräilykolikkojen liikkeeseenlaskua estämättä, sopimuksessa vahvistetaan nimellisarvoisina liikkeeseen laskettavien Vatikaanin eurokolikkojen vähimmäisosuudeksi 51 prosenttia.

12. Sopimuksen täytäntöönpanon edistymistä seuraamaan perustetaan sekakomitea. Siinä ovat edustajat Vatikaanivaltiosta, Italian tasavallasta, Euroopan komissiosta ja Euroopan keskuspankista. Se voi vuosittain tarkistaa kiinteää määrää inflaation ja keräilymarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi. Se tekee päätöksensä yksimielisesti. Sekakomitea vahvistaa työjärjestyksensä.

13. Vatikaanivaltion eurokolikot lyö Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Vatikaanivaltio voi kuitenkin sekakomitean suostumuksella tehdä sopimuksen jonkin muun eurokolikkoja lyövän EU:n rahapajan kanssa. Vatikaanivaltion liikkeeseen laskemien kolikkojen määrä lisätään valmistavan rahapajan kotimaan kolikkojen määrään, jotta Euroopan keskuspankki antaa hyväksyntänsä liikkeeseen lasketulle kokonaismäärälle.

14. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin valitaan elimeksi, joka vastaa sopimuksen soveltamisessa mahdollisesti ilmenevien riitojen ratkaisemisesta.

Jos yhteisö tai Vatikaani katsoo, ettei toinen sopimuspuoli ole täyttänyt valuuttasopimuksesta johtuvia velvoitteitaan, se voi viedä asian tuomioistuimeen. Tuomioistuimen tuomio on molempia sopimuspuolia sitova, ja niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tuomion noudattamiseksi tuomioistuimen tuomiossaan vahvistamassa määräajassa. Jos yhteisö tai Vatikaani ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä tuomion noudattamiseksi asetetussa määräajassa, toinen sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen välittömästi.

3 artikla

Italian tasavalta ja Euroopan komissio käyvät neuvottelut Vatikaanivaltion kanssa yhteisön puolesta. Euroopan keskuspankki osallistuu neuvotteluihin täysimääräisesti toimivaltansa puitteissa. Italian tasavalta ja Euroopan komissio pyytävät Euroopan talous- ja rahoituskomitealta lausunnon sopimusluonnoksesta.

4 artikla

Neuvosto tekee sopimuksen.

Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle ja Euroopan komissiolle.

Tehty Brysselissä […].

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] Neuvoston päätelmät liikkeeseen tarkoitettujen eurokolikoiden kansallisia puolia ja liikkeeseenlaskua koskevista yleisistä suuntaviivoista, 2922. Ecofin-neuvoston kokous 10.2.2009.

[2] KOM(2009) 359, 14.7.2009.

[3] San Marino on tietyllä menestyksellä esimerkiksi keskittynyt lyömään tietynmääräisiä eurokolikoita, ja näitä kolikkoja käytetään nykyään nimellisarvoisina maksutapahtumissa.

[4] EUVL C […], […], s. […].

[5] EUVL C […], […], s. […].

[6] KOM(2009) 359.