Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämisestä yhteisön vesialueilla sekä niihin rajoittuvilla vesialueilla /* KOM/2001/0326 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämisestä yhteisön vesialueilla sekä niihin rajoittuvilla vesialueilla SISÄLLYS 1. Johdanto 2. Elvytyssuunnitelmien tavoitteet ja kohteet 3. Toteutetut toimet 4. Yksityiskohtaisten elvytyssuunnitelmien valmistelu 4.1. TACien asettaminen 4.2. Pyyntiponnistuksen rajoittaminen 4.2.1. Pyyntiponnistuksen rajoittamistarve 4.2.2. Pyyntiponnistuksen rajoittamisvaihtoehdot 4.3. Tekniset toimenpiteet 4.3.1. Pyydysten valikoivuuden parantaminen 4.3.2. Kielletyt tai valvotut alueet 4.4. Valvontatoimenpiteiden vahvistaminen 4.5. Nopean toiminnan keinot 5. Liitännäistoimenpiteet 5.1. Tutkimuksen edistäminen 5.1.1. Tiedot kantojen alueellisesta jakautumisesta, saaliiden koostumuksesta sekä kutu- ja poikasalueista 5.1.2. Pyydysten valikoivuuden parantaminen 5.1.3. Elvytyssuunnitelmien biologisten viitearvojen määrittely 5.2. Markkinatoimenpiteet 5.3. Rakenteelliset liitännäistoimenpiteet 6. Jatkotoimet 1. Johdanto Neuvosto ja komissio toivat kalastusneuvoston kokouksessa 14. ja 15. joulukuuta 2000 julki huolensa siitä, että Pohjanmeren ja Skotlannin länsipuolen turskakannat ja pohjoiset kummeliturskakannat olivat erittäin kriittisessä tilassa. Ne olivat yhtä mieltä siitä, että vuoden 2001 TACien vähennysten lisäksi olisi toteutettava mahdollisimman pian pitemmän aikavälin suojelutoimia, jotka laadittaisiin vähintään viideksi vuodeksi tehtävien monivuotisten elvytyssuunnitelmien puitteissa. Neuvosto pyysi komissiota toimittamaan ehdotukset näiden kantojen monivuotisiksi elvytyssuunnitelmiksi toukokuun 2001 puoliväliin mennessä. Tässä tiedonannossa esitetään elvytyssuunnitelmien tavoitteet ja tärkeimmät niissä käytettävät välineet, luodaan katsaus jo käytössä oleviin tai lähiaikoina käyttöön otettaviin suojelutoimiin sekä hahmotellaan ne suuntaviivat, joita komissio aikoo noudattaa, kun se valmistelee ennen vuoden 2001 loppua esiteltävät viralliset ehdotuksensa tuoreimmat tieteelliset lausunnot saatuaan. Tiedonanto on tarkoitettu jäsenvaltioiden ja kalatalousalan edustajien kanssa lähikuukausina käytävien teknisten neuvotteluiden pohjaksi. Vaikeat päätökset, jotka tässä asiassa on tehtävä, ovat hyvä esimerkki niistä laajemmista YKP:aan liittyvistä ongelmista, joita käsitellään YKP:n tulevaisuutta koskevassa komission vihreässä kirjassa [1]; turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämiseksi ehdotettavia toimenpiteitä voidaan myös pitää vihreässä kirjassa esitettyjen valintojen käytännön kokeina. [1] KOM (2001) 135 lopullinen (20.3.2001). Komission jo useiden vuoden ajan tekemät TAC-ehdotukset, joilla sekä turskan että kummeliturskan kalastuskuolleisuutta olisi alennettu, eivät ole saaneet neuvoston hyväksymistä. Aikaansaadut sovitteluratkaisut olivat paljon suurempia kuin tieteelliset suositukset. Aivan viime vuosina neuvosto on hyväksynyt kalastuskuolleisuuden alentamiseen tähtäävät turskan suurimmat sallitut saaliit (TACit), mutta kummeliturskan vastaavien TACien hyväksymistä se on vastustanut. Myöskään yhteisön teknisistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 850/98 [2] uudelleen laatimisen yhteydessä ei ollut mahdollista saada aikaan riittävästi parannuksia näiden kahden lajin kalastuksessa käytettävien pyydysten valikoivuuteen. Jäsenvaltiot ovat olleet vastahakoisia hyväksymään pyyntiponnistuksen rajoituksia siinä määrin kuin olisi ollut tarpeen kalastuspaineen (itse asiassa kalastuskuolleisuuden) riittävään vähentämiseen. Myös "pimeiden kalansaaliiden " purkamisia epäillään tapahtuvan edelleen [3]. [2] EYVL L 125, 24.4.1998, s. 1. [3] Ilmaisulla "pimeä kalansaalis" tarkoitetaan sellaisia purettuja saaliita, jotka ylittävät määritellyt kiintiöt. Näitä kaloja joko ei ilmoiteta lainkaan tai niiden ilmoitetaan olevan peräisin sellaisista kannoista ja/tai sellaisilta alueilta, jotka eivät vastaa todellisuutta. Lyhyesti sanottuna näihin kantoihin kohdistuva kalastuspaine ja pienten, keskenkasvuisten ja monesti poisheitettävien yksilöiden saaliiksi joutuminen on liiallista. Nämä molemmat tekijät ovat johtaneet sukukypsien kalojen määrien (kutevan kannan biomassan) hupenemiseen siinä määrin, että on erittäin todennäköistä, etteivät kannat pysty enää täydentymään lisääntymällä. Ne eivät ole kestäviä, jos samanlainen korkea kalastuspaine ja nuorten kalojen suurimittainen pyynti jatkuu. Kannat ovat kriittisessä tilassa, ja siksi tarvitaan kiireesti elvytysohjelmia. Puhtaasti biologiselta kannalta katsottuna paras tapa turska- ja kummeliturskakannan pikaiseksi elvyttämiseksi on kieltää kokonaan ja useaksi vuodeksi kaikki sellainen kalastus, jossa kyseisten kantojen yksilöt saattaisivat joutua saaliiksi. Turskaa ja kummeliturskaa saadaan kuitenkin saaliiksi sekakalastuksessa, jossa jokaisella käytettävien pyydysten käyttökerralla pyydetään samanaikaisesti monia muitakin lajeja. Turskan ja/tai kummeliturskan kalastuksen kieltäminen merkitsee siksi myös monien muiden lajien kalastuksen kieltämistä, kuten koljan, valkoturskan, meriravun, punakampelan, kielikampelan, merikrotin, lasikampelan jne. Tällainen valinta aiheuttaisi suunnattomia sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia, ja sen vuoksi on etsittävä vaihtoehtoisia keinoja kalastuspaineen vähentämiseksi samalla kun muiden lajien kalastuksen sallitaan jatkuvan niin laajana kuin mahdollista. On selvää, ettei mikään vaihtoehtoisista ratkaisuista ole täydellinen sikäli, että ne merkitsevät täydellistä suojelua tarvitsevien lajien joutumista edelleen saaliiksi, ja sen vuoksi näiden lajien toipumiseen tarvitaan pitempi aika kuin tarvittaisiin biologisesti ihanteellisessa ratkaisussa. Tällainen menettely tarkoittaa sitä, että me hyväksymme suuremman turska- ja kummeliturskakantoihin kohdistuvan riskin mahdollistaaksemme muiden lajien kalastuksen. Elvytyssuunnitelmissa otetaan huomioon ekosysteemiin liittyvät näkökohdat neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetun tiedonannon Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan - strategian keskeiset osat (KOM(2001)143) mukaisesti. Esimerkiksi pyyntiponnistuksen vähentäminen ja kalastuskieltoalueiden luominen auttavat vähentämään kalastuksen vaikutusta muihin kuin kohdelajeihin ja meriympäristöön. Elvytyssuunnitelmat myös noudattavat yhteisön kansainvälisiä sitoumuksia ja ovat yhdenmukaisia FAO:n vastuullisen kalastuksen toimintasääntöjen ja Pohjanmeren konferenssin yhteydessä vuonna 1997 pidetyn ministerikokoukseen päätelmiä koskevan lausunnon kanssa; myös ennalta varautumisen periaatteen soveltaminen sisältyy niihin. 2. Elvytyssuunnitelmien tavoitteet ja kohteet Elvytyssuunnitelmien tavoitteena on palauttaa kutevan kannan biomassa tasolle, jolla kantojen täydentymistä ei tieteellisen tiedon valossa enää voi pitää uhattuna. Turskan ja kummeliturskan elvytyssuunnitelmiin sisällytettävien keinojen olisi perustuttava yhdenmukaisille kriteereille. Ainoa käytettävissä oleva hallinnointikeino tämän tavoitteen saavuttamiseksi on hillitä kalastajien toimintaa niin, että turskan ja/tai kummeliturskan kalastuskuolleisuus alenee merkittävästi. Elvytyssuunnitelmien ajaksi täysikasvuisten kalojen kalastuskuolleisuutta on alennettava erittäin paljon nykyisistä korkeista kuolleisuusluvuista. Koska täysikasvuisten kalojen biomassa on tällä hetkellä alhainen, myös turskan ja kummeliturskan TACien on oltava alhaisia useita vuosia. Turskan ja kummeliturskan kuolleisuuden vähentämistä ei kuitenkaan saada aikaan, ellei myös turskan/kummeliturskan kanssa yhdessä saaliiksi saatavien lajien kalastuskuolleisuuden alentamista hyväksytä. Näihin lajeihin kuuluvat kolja, valkoturska, punakampela, kielikampela, merirapu, merikrotti ja lasikampela. Jos näiden lajien kalastuspaine pyritään pitämään nykyisellään, turskan ja kummeliturskan kalastuspaineen suunniteltu vähentäminen epäonnistuu vääjäämättä. Useat mainittujen lajien kannoista ovat huonossa kunnossa tai menossa kohti kriittistä tilaa, ja niiden kalastuskuolleisuuden merkittävää alentamista tarvitaan joka tapauksessa. Sen vuoksi on odotettavissa, että komissio muun muassa ehdottaa näille lajeille TACeja, jotka ovat sopusoinnussa tieteellisiin lausuntoihin perustuvan kalastuspaineen vähentämisen kanssa. Nykyisestä pyydysten alhaisesta valikoivuudesta johtuen myös alennetut TACit aiheuttavat sen, että saaliiksi joutuu huomattava määrä nuoria kaloja, joista elpyminen viime kädessä riippuu. Yleisen kalastuskuolleisuuden alentamisen lisäksi nuorten kalojen henkiinjäämistä on lisättävä valikoivuutta parantamalla. Jos tähän päästään, vuodesta seuraavaan selviytyvien nuorten kalojen määrä kasvaa. Henkiin jääneiden kalojen lisääntyneiden määrien ja sitä kautta niiden painon kumuloituminen kasvattaa biomassan ja myös kutevan kannan biomassan vaadittavalle tasolle. Edellä olevasta seuraa se, että on tarpeen määritellä se kutevan kannan biomassa, jolla on erittäin todennäköistä, ettei kantojen täydentyminen ole enää uhattuna. ICES on jo tehnyt ehdotuksia ennalta varautuvista viitearvoista monille kalakannoille, myös turskalle ja kummeliturskalle. Pohjanmeren turskan osalta yhteisö ja Norja ovat yhtyneet ICESin ehdotuksiin. Muun turskan ja kummeliturskan osalta komissio on TAC- ja kiintiöehdotuksia tehdessään noudattanut viime vuosina ICESin lausuntoja. ICESin ehdottamat ennalta varautuvan biomassan arvot (Bpa) voitaisiin ottaa elvytyssuunnitelmien tavoitteiksi. Nämä arvot ovat seuraavat: Pohjanmeren turska - 150 000 tonnia (johon viitataan myös yhteisön Norjan kanssa tekemässä sopimuksessa) Skotlannin länsipuolen turska - 22 000 tonnia Irlanninmeren turska - 10 000 tonnia Pohjoinen kummeliturska - 165 000 tonnia. Kalakantojen elpymiseen tarvittava kalastuskuolleisuuden alentaminen riippuu lajin biologisista ominaisuuksista ja siitä, kuinka nopeasti ja varmasti elpymisen tulisi toteutua. Komission näkemyksen mukaan kalastuskuolleisuuslukujen olisi oltava merkittävästi alhaisempia kuin ICESin pitkällä aikavälillä kestäviksi ehdottamat luvut, jotta elpyminen mitä todennäköisimmin tapahtuisi kohtuullisen ajan kuluessa. ICESin Pohjanmeren turskaa koskevat tiedot osoittavat, että jos kalastuskuolleisuus alenee 50 prosenttia vuosien 1997-1999 tasosta ja pysyy tällä alentuneella tasolla viisi vuotta, on erittäin todennäköistä, että kutevan kannan biomassa elpyy kyseisen ajan kuluessa 150 000 tonniin tai yli. Samanlaiset toimet ovat tarpeen myös muiden elvyttämissuunnitelmaa tarvitsevien kalakantojen osalta. Elvyttämissuunnitelmiin liittyvät kalastuskuolleisuusluvut voisivat tällöin olla: Pohjanmeren turska: noin 0,45 verrattuna yhteisön Norjan kanssa tekemään sopimukseen sisältyvään lukuun 0,65 Skotlannin länsipuolen turska: noin 0,35, kuten ICES on ilmoittanut Irlanninmeren turska: noin 0,50, kuten ICES on ilmoittanut Pohjoinen kummeliturska: noin 0,15 ICES ei ole kuitenkaan toimittanut riittävän yksityiskohtaisia tietoja kaikista näistä kannoista, eikä ole olemassa virallista tieteellistä lausuntoa edellytyksistä, joita tulisi noudattaa elvytyssuunnitelmien voimassaoloaikana. Komissio järjestää tulevina kuukausina asiaa koskevia tutkijatapaamisia joko kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomiteansa (STECF) välityksellä lausunnon aikaansaamiseksi. Pohjanmeren turskan osalta elvytystoimenpiteistä on myös päästävä sopimukseen Norjan kanssa. 3. Toteutetut toimet Neuvosto sopi joulukuussa 2000 merkittävästi alennetuista TACeista vuodeksi 2001 turskan ja kummeliturskan osalta ja vähäisemmistä alennuksista muiden lajien osalta. Lukuun ottamatta Pohjanmeren turskakantaa, jonka TACista oli sovittu Norjan kanssa, TACit asetettiin komission ehdotuksia korkeammiksi. Komissio toteaa, että edes tässä kriisitilanteessa jäsenvaltiot eivät kyenneet sopimaan toimenpiteistä, jotka olisivat olleet lähempänä tieteellisiä lausuntoja. Komissio aikoo lähiaikoina toteuttaa turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämiseksi lisätoimenpiteitä, jotka sillä on käytettävissään neuvoston asetusten (EY) N:o 3760/92 ja (EY) N:o 850/98 nojalla. Lyhyesti sanottuna, näitä ovat kiellettyjen tai valvottujen alueiden perustaminen sukukypsien turskien ja nuorten kummeliturskien suojelemiseksi ja pyydysten valikoivuuden parantaminen turskan ja kummeliturskan osalta. Edellä mainitussa lainsäädännössä on säädetty erityisedellytyksistä kalastuksen sallimiseksi erityisesti silloin, kun useiden kalastustoimien kieltäminen johtaisi kauaskantoisiin ja haitallisiin sosiaalisiin ja taloudellisiin seurauksiin rajoitetulla maantieteellisellä alueella ja pienillä aluksilla toimiville laivastoille. Tällaiset erityisedellytykset heikentävät kuitenkin toimenpiteiden vaikutusta ja viivästyttävät kantojen elpymistä. Neuvostolla on tilaisuus tarkastella uudelleen ja tarvittaessa muuttaa jo tehtyjä päätöksiä erityisedellytysten osalta komission yksityiskohtaisia elvytyssuunnitelmia koskevien ehdotusten pohjalta. Silloin kun tietyille kalastustyypeille on säädetty erityisedellytyksiä, vaaditaan, että on vahvistettava tarkkailijajärjestelmiä tietojen keräämiseksi niiden alusten, joita nämä edellytykset koskevat, pyytämien turska- ja kummeliturskasaaliiden määristä. Kalatalousalaa on kuultu perusteellisesti koko menettelyn ajan. Komissio aikoo jatkaa neuvotteluita alan kanssa elvytyssuunnitelmien kehittämiseksi edelleen. Koska hätätoimenpiteet päättyvät kuuden kuukauden kuluttua niiden voimaantulosta, komissio tarkastelee niitä uudelleen ja ehdottaa pitkän aikavälin elvytyssuunnitelmaa. 4. Yksityiskohtaisten elvytyssuunnitelmien valmistelu Tämän asiakirjan pohjalta käytävien neuvottelujen jälkeen ja viimeisimmät tieteelliset lausunnot saatuaan komissio aikoo kuluvan vuoden lopulla esittää ehdotuksensa neuvoston asetukseksi turskan ja kummeliturskan yksityiskohtaisiksi elvytyssuunnitelmiksi. Yksityiskohtaiseen elvytyssuunnitelmaan on sisällyttävä laaja joukko hallinnointivälineitä, joita käytetään tasapainoisella tavalla. Toiveena on, että ehdotukset voitaisiin hyväksyä keväällä 2002, jolloin niitä voitaisiin alkaa soveltaa kesällä 2002. Komissio katsoo, että kaikkien ikäryhmien kalastuskuolleisuuden alentamiseksi tarvitaan seuraavien hallinnointitoimien yhdistämistä: * TACit on asetettava tiukasti elvytyssuunnitelman kalastuskuolleisuustavoitteen mukaisiksi * pyyntiponnistusrajoitukset * tekniset toimenpiteet * parempi valvonta ja täytäntöönpano. Aiempien kokemusten perusteella komissio katsoo, että kalastuskuolleisuuden alentaminen on saavutettava ensisijaisesti TACeja alentamalla ja pyyntiponnistusta rajoittamalla ja että teknisten toimenpiteiden merkitys on vähäisempi. 4.1. TACien asettaminen Edellä 2 jaksossa hahmoteltujen suuntaviivojen perusteella on käynyt ilmi, että elvytysjakson kunakin vuonna TACit on vahvistettava ennalta määriteltyjen kuolleisuuslukujen mukaisesti. Ei ole mahdollista taata, että nämä TACit voitaisiin pitää edes nykyisillä alhaisilla tasoilla tai etteivätkö ne vaihtelisi vuodesta toiseen, ehkä paljonkin, vaihtelevan ja ennalta arvaamattoman rekrytoinnin mukaan. Pyrkimykset vähentää TACien vuosittaista vaihtelua merkitsisivät irtautumista sovitusta kalastuskuolleisuudesta. Jos vahvistettaisiin alhaisempi TAC kuin se, jota olisi sovellettava ennalta määritellyn kuolleisuuden perusteella, elpyminen nopeutuisi; sitä korkeamman TACin vahvistaminen puolestaan viivästyttäisi elpymistä. Korostettakoon, että on mahdotonta taata, että voimakkaasti alennettujen kalastuskuolleisuuslukujen soveltaminen johtaisi elpymiseen vaikkapa viiden vuoden kuluessa. Jos esimerkiksi kantoihin rekrytoituminen vähenee tämän ajan kuluessa, kannat eivät voi elpyä riittävässä määrin, jolloin elvytysjaksoa on pidennettävä. Edellä esitetystä seuraa, että nykyistä turskaan, kummeliturskaan ja niiden ohessa saaliiksi saataviin lajeihin kohdistuvaa pyyntiponnistusta ei voida pitää ennallaan vaan tarvitaan ponnistuksen merkittävää vähentämistä. 4.2. Pyyntiponnistuksen rajoittaminen 4.2.1. Pyyntiponnistuksen rajoittamistarve On kolme syytä sisällyttää pyyntiponnistuksen rajoittaminen turskan ja kummeliturskan elvytyssuunnitelmiin. Ensiksi, meressä ei yksinkertaisesti ole riittävästi kalaa, jotta kannat kestäisivät nykyisen pyyntiponnistuksen. Useimmat pohjakalakannat osoittavat selviä liikakalastuksen merkkejä, eikä nykyinen tilanne ole kestävä. Tällä hetkellä vain kolme kymmenestä Pohjanmeren turskasta saavuttaa neljän vuoden iän, ja biomassasta kalastetaan noin 60 prosenttia joka vuosi. Pyyntiponnistuksen siirtäminen turskaa ja kummeliturskaa koskevien rajoitusten seurauksena muualle olisi omiaan pahentamaan muiden jo nykyisin uhanalaisten kantojen tilannetta. Tuoreimmat tiedot osoittavat, että lisää kantoja saattaa aivan lähitulevaisuudessa joutua samaan kriittiseen tilaan. Toiseksi, kuten jo mainittu, turskan- ja kummeliturskan osalta on sovittava paljon alhaisemmasta kalastuskuolleisuudesta (ja alhaisemmasta kuolleisuudesta monien muiden lajien osalta) useiksi vuosiksi. Tämä puolestaan johtaa paljon alhaisempiin TACeihin. Koska TACit ja kiintiöt ovat kaikkea muuta kuin ihanteellisia keinoja tietyn kalastuskuolleisuuden varmistamiseksi sekakalastuksessa (ne rajaavat pikemmin purettuja kuin pyydettyjä saaliita, eivät vaikuta poisheittämiseen eikä niitä suinkaan aina valvota tehokkaasti) turskaa, kummeliturskaa ja niiden ohessa saaliiksi saatavia lajeja kalastavien laivastojen pyyntiponnistus on saatava paljon lähemmäksi tasoa, joka sopii yhteen kyseisten kantojen kestävän kalastuksen kanssa. Pyyntiponnistuksen jättäminen ennalleen merkitsisi lähes varmasti elvytyssuunnitelmien epäonnistumista. Kolmanneksi, pyyntiponnistuksen vähentämistä tarvitaan kompensoimaan teknisten toimenpiteiden puutteita valikoivuuden parantamisessa tai kyseisiin kantoihin kohdistuvan kalastuspaineen muunlaisessa vähentämisessä. Turska- ja kummeliturskakantojen elpymiseksi tarvittavaa kalastuskuolleisuuden alentamista ei voida saavuttaa yksinomaan teknisten toimenpiteiden avulla. Hyvin suuri silmäkoko sovellettuna kaikkeen tähän liittyvään kalastukseen saattaisi taata kyseisten kantojen elpymisen ilman nykyisen pyyntiponnistuksen muutoksia, mutta se myös merkitsisi loppua monen muunkin lajin kuin turskan ja kummeliturskan kalastukselle. Turskan ja kummeliturskan esiintymisalueilla harjoitettavan laajamittaisen sekakalastuksen ja silmäkoon suurentamisen aiheuttamien saalismenetysten seurausten vuoksi muiden kuin ihanteellisten teknisten toimenpiteiden soveltaminen turskan ja/tai kummeliturskan kalastukseen on välttämätöntä. Tässä tapauksessa tarvitaan pyyntiponnistuksen lisärajoittamista, ja mitä kauemmaksi jäädään ihanteellisista teknisistä toimenpiteistä sitä enemmän pyyntiponnistusta on rajoitettava. Esimerkiksi 120 millimetrin silmäkoon hyväksyminen suurimpaan osaan pohjakalojen kalastusta Pohjanmerellä, johon on lukuisia poikkeuksia 31. päivään joulukuuta 2002 saakka ja joka on pohjana Norjan kanssa paraikaa käytäville keskusteluille, jättäisi noin 80 prosentin vajeen suojelutoimien antamaan hyötyyn verrattuna siihen, mitä tarvittaisiin kannan nostamiseksi turvallisen rajan yläpuolelle. Toisin sanoen teknisten toimenpiteiden tuoma hyöty kantojen elpymiseen on suhteellisen vaatimaton ainakin lyhyellä aikavälillä. Keskeisessä osassa on pyyntiponnistuksen rajoittaminen. Kokonaispyyntiponnistuksen vähentäminen noin 40-50 prosentilla nykytasolta saattaa olla tarpeen turskan osalle kaavaillun silmäkoon suurentamisen lisäksi. Samaa suuruusluokka olevaa vähennystä saatetaan tarvita myös kummeliturskan pyyntiponnistukseen. 4.2.2. Pyyntiponnistuksen rajoittamisvaihtoehdot Pyyntiponnistusta voidaan rajoittaa kahdella tavalla: rajoittamalla olemassa olevan laivaston kalastukseen käyttämää aikaa (kalastuspäiväjärjestelmän kautta) tai rajoittamalla pysyvästi laivaston kalastuskapasiteettia (käytöstä poistaminen). Käytännössä tarvittaneen kummankin menetelmän yhdistämistä. Kalastuspäiväjärjestelmillä on haittansa. Niitä on hankala panna täytäntöön, erityisesti jos ne koskevat suurta määrää laivoja. Kalastajat kokevat toimintansa rajoittamisen mielivaltaisena. Jos niitä tuetaan julkisilla tuilla, ne ovat yleensä paljon kalliimpia kuin käytöstä poistaminen [4]. Ennen kaikkea niillä ei saada aikaan pyyntiponnistuksen pysyvää vähentämistä. Kun on kyse hitaasta elpymisestä, kuten turska- ja kummeliturskakantojen kohdalla, ne eivät ole taloudellisesti käyttökelpoinen vaihtoehto sen enempää kalastajille, joiden kalustoa ei käytetä täysimääräisesti, kuin jäsenvaltioillekaan, jotka saattavat käyttää huomattavia summia tukiin saamatta aikaan pitkän aikavälin tuloksia. [4] Jos käytetään perusteena Espanjan kalastajille vuonna 2000 maksettua korvausta siitä, ettei kalastussopimusta Marokon kanssa uusittu, korvaus toiminnan keskeyttämisestä on noin 1 500 euroa alusta ja päivää kohti. Tätä voidaan verrata keskikokoisen ja keski-ikäisen kalastusaluksen, alusrekisterin tietojen mukaan noin 73 bruttotonnia ja 26 vuotta, käytöstä poistamisesta aiheutuviin kustannuksiin. Tällaisen aluksen pysyvästä toiminnan lopettamisesta maksettava palkkio on noin 320 000 euroa, joka vastaa 213 päivän korvausta toiminnan keskeyttämisestä. Jos oletetaan, että elvytyssuunnitelmat edellyttävät toiminnan 50 prosentin vähentämistä ja että tavanomainen kalastusvuosi on noin 240 päivää, vähennyksen olisi siis oltava 120 päivää alusta kohti. Tällöin rahasumma, joka tarvittaisiin kaikkien kyseisten alusten toiminnan 50 prosentin vähentämisen korvaamiseen yhden vuoden ajan, riittäisi siihen, että poistetaan pysyvästi käytöstä 50 prosenttia näistä aluksista. Käytöstä poistamisessa sen sijaan osutaan liiallisen pyyntiponnistuksen ongelman ytimeen, johon on joka tapauksessa käytävä käsiksi jossakin vaiheessa. Se parantaa pysyvästi laivaston jäljelle jääneiden alusten tilannetta. Se on myös halvempi ja helpompi panna täytäntöön ja valvoa kuin kalastuspäivien rajoittaminen. Komissio on tullut siihen tulokseen, että turskan ja kummeliturskan elvyttämiseksi tarvittavan pyyntiponnistuksen vähentämisen on oltava huomattava ja pysyvä. Yhteisön strategian pyyntiponnistuksen rajoittamiseksi olisi tässä tapauksessa sen vuoksi perustuttava pääasiassa alusten käytöstä poistamiseen. Saattaa olla paikallaan tehdä alusten käytöstä poistamisesta houkuttelevampi alusten omistajille. Komissio on arvioimassa uudelleen yhteisön käytöstä poistamisesta maksettavien tukien tasoa ja vertaamassa niitä käytettyjen alusten markkinahintoihin. Kannustaakseen varustajia tekemään pikaisia päätöksiä kapasiteetin poistamisesta saattaisi olla myös aiheellista tarjota, nykyisten määrärahojen rajoissa, huomattava palkkio pikaisesta käytöstä poistamisesta (esimerkiksi korottamalla palkkiota 30 prosentilla elvytyssuunnitelman ensimmäisenä ja 20 prosentilla toisena vuotena). Vaikka tukitasoa nostettaisiinkin, vapaaehtoinen alusten käytöstä poistaminen vie oman aikansa ennen kuin sen vaikutukset alkavat tuntua. Jotta pyyntiponnistusta voitaisiin vähentää välittömästi, on tarpeen rajoittaa eri tyyppisten kalastuslaivastojen turskaan ja kummeliturskaan kohdistuvaa kokonaispyyntiponnistusta kalastuspäiviä rajoittamalla. Tämä kokonaismäärä jaettaisiin asianomaisten kansallisten laivastojen kesken suhteessa niiden osuuteen kyseisen, elvytyssuunnitelman alaisen kannan kalastuskuolleisuudesta. Jokainen käytöstä poistettu alus johtaisi lisäkalastusajan myöntämiseen kyseiselle kansalliselle laivastolle. Jäsenvaltiot saisivat vapaasti päättää niin kalastuspäiväjärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohdista kuin kalastuspäivien jakamisesta alusten kesken. Pyyntiponnistuksen vähentämiseen perustuva menettely ei ole sen tarkempi kuin nykyistä pyyntiponnistusta koskevat tiedot, joihin se perustuu. Komissio pyytää jäsenvaltioita toimittamaan sen käyttöön kaikki tarvittavat tiedot. Luotettavien tietojen puuttuessa komissio on pakotettu tekemään sattumanvaraisia arvioita kyseisten alusten kalastuspäivien keskimääräisistä lukumääristä. Kukin jäsenvaltio saisi päättää yhteisön sääntöjen rajoissa, haluaako se tukea ja missä määrin laivastoaan korvatakseen kalastuspäivärajoitusten noudattamisesta aiheutuneita menetyksiä. Kuten edellä on todettu, vaihtoehto on todennäköisesti kallis, kun otetaan huomioon kyseeseen tulevien alusten lukumäärä. Koska kuitenkin tarvitaan turskaa ja kummeliturskaa pyytävien laivastojen pyyntiponnistusten pysyvää alentamista, voisi olla aiheellista vahvistaa yhteisön osuutta koskevalle tukikelpoisuudelle aikarajat, jotka ovat tiukempia kuin nykyiset neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/99 16 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyt. 4.3. Tekniset toimenpiteet Sekä turskaan että kummeliturskaan ja samalla monissa tapauksissa myös moniin muihin pohjakaloihin sovellettavissa teknisissä toimenpiteissä on tapahtunut jonkin verran edistystä. Käytettävissä olevan tieteellisen tiedon valossa näyttää kuitenkin siltä, että parhaimmillaankin teknisten toimenpiteiden osuus Pohjanmeren turskan suojelemiseksi tarvittavasta parannuksesta on vain noin 20 prosenttia. Muu osuus on pystyttävä varmistamaan kalastuskuolleisuutta alentamalla. Kummeliturskan osalta teknisten toimenpiteiden vaikutusta ei ole vielä arvioitu, mutta on todennäköistä, että vaikutus on jopa vähäisempi kuin turskan osalta. Uusia teknisiä toimenpiteitä tarvitaan valikoivuuden parantamiseksi, ja niitä ehdotetaan uusien tieteellisten lausuntojen pohjalta. 4.3.1. Pyydysten valikoivuuden parantaminen Komission toimenpiteiden kautta toistaiseksi hyväksytyt (tai hyväksymistä odottavat) edellytykset kuvastavat valikoivuutta koskevan nykytietämyksen rajoja. Nämä edellytykset on joissakin tapauksissa vahvistettava uudelleen, ja valikoivuuden lisääminenkin lienee tarpeen. On epätodennäköistä, että äskettäin käyttöön otettuja kalastuskuolleisuutta koskevia toimenpiteitä voitaisiin asianmukaisesti arvioida ennen kuin ne ovat olleet voimassa vähintään kaksi vuotta. Komissio on myös tietoinen, että pyydysten valikoivuudesta on kummeliturskan osalta tieteellisiä tutkimuksia meneillään ja että lisätutkimuksia olisi pantava alulle. Komission aikomuksena on sen vuoksi tehdä uusia esityksiä kaikkien pyydysten valikoivuuden parantamiseksi elvytyssuunnitelman aikana saatavien uusien tieteellisten tulosten pohjalta. Ehdotuksiin saattaa sisältyä Pohjanmerellä käytettävien troolien yleisen silmäkoon nostaminen edelleen nykyisin ehdotetusta 120 millimetristä. Vaadittavat edellytykset valikoivuuden lisäämiseksi tieteellisten lausuntojen mukaisesti vahvistetaan ja ylläpidetään asetuksen (EY) N:o 850/98 45 artiklan nojalla annettavien komission asetusten avulla. Yksityiskohtaista elvytyssuunnitelmaa koskevia ehdotuksia tehdessään komissio ottaa mukaan ehdotuksia aiemmin vahvistettujen edellytysten kodifioimiseksi, ehkä yhdessä uusien lausuntojen perusteella tehtävien muutosten ja lisäysten kanssa, yhdeksi neuvoston asetukseksi. Tämä antaa neuvostolle mahdollisuuden erityisesti harkita uudelleen tietyille kalastustyypeille säädettävien erityisedellytysten laajuutta ja kestoa. 4.3.2. Kielletyt tai valvotut alueet Komissio ei sulje pois mahdollisuutta pitää voimassa hätätoimenpiteinä vahvistettuja alueita. Turskan suojelemiseksi Irlanninmerellä vuonna 2000 määriteltyä aluetta muutettiin ja sen voimassaoloa jatkettiin vuoteen 2001. Jos nuoria kummeliturskia aiotaan suojella asianmukaisella tavalla, tuntuu välttämättömältä, että määritellyt alueet on pidettävä edelleen voimassa, vaikkakin ehkä muutettuina ja/tai laajennettuina tarkkailijajärjestelmistä saatavien tulosten perusteella. Kalastuskieltoalueitten jatkamista Pohjanmerellä ja Skotlannin länsipuolella turskan suojelemiseksi on myös harkittava edelleen, erityisesti jos käyttöön saadaan tietoa turskan kutupaikoista ja -ajoista näillä alueilla. 4.4. Valvontatoimenpiteiden vahvistaminen Elvytyssuunnitelmien onnistumista ei voida taata niin kauan kuin "pimeitä kalansaaliita" puretaan eikä pyydysten valikoivuutta parantavista toimenpiteistä piitata. Jos saaliiden rajoittamista ja nuorten kalojen saaliiksi joutumisen vähentämistä koskevien toimenpiteiden noudattamista ei voida taata, ainoaksi vaihtoehdoksi jää ottaa käyttöön erittäin jyrkkiä toimenpiteitä, joita voidaan valvoa, kuten kalastuksen kieltäminen kokonaan laajoilla merialueilla tai alusten pitäminen satamissa. Tärkein asia on voimassa olevan lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon varmistaminen. Kalatalousalan ja kalastuksen valvonnasta vastaavien viranomaisten olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä suojelutoimenpiteiden noudattamisen lisäämiseksi. Kansallisten viranomaisten, joilla on pääasiallinen vastuu kalastusalan toimenpiteiden soveltamisen valvonnasta, on asetettava ensi sijalle elvytysohjelmiin kuuluvat kannat. Olennaista on, että elvytystoimenpiteiden täytäntöönpanoa valvotaan tiukasti koko yhteisössä. Siinä tarkoituksessa komissio pyrkii edistämään kaikkien asianomaisten viranomaisten yhteistyötä. Hätätoimenpiteiden täytäntöönpano Pohjanmerellä on siitä hyvä esimerkki. Pohjanmeren turskaa koskevien toimenpiteiden valvonnasta vastaavat viranomaiset ovat jo tehneet läheistä yhteistyötä muun muassa jakamalla keskenään tarkastus- ja valvontatoimia ja vaihtamalla tarkastajia. Elvytysohjelmien avoimen täytäntöönpanon takaamiseksi komissio aikoo toteuttaa erityisiä valvontaohjelmia asetuksen (EY) N:o 2847/93 34 artiklan c kohdan mukaisesti. Niissä vahvistetaan valvontaviranomaisten suorittaman tarkastus- ja valvontatoiminnan painopisteet ja vertailuarvot kaikkien asiaan liittyvien toimien osalta, kaupan pitäminen ja kuljetus mukaan luettuina. Komission tarkastajat valvovat erityisten valvontaohjelmien täytäntöönpanoa. Avoimuuden saavuttamiseksi komissio kutsuu omien tarkastajiensa työtä seuraamaan myös jäsenvaltioiden kansallisia tarkastajia. Komissio aikoo lisäksi kuulla kalatalousalaa näiden toimenpiteiden valvottavuudesta. Jokaisen elvytysohjelmiin sisällytettävän toimenpiteen voimassa olevien säännösten mukainen valvottavuus olisi arvioitava ja tarvittaessa olisi toteutettava lisävalvontatoimenpiteitä. Tietyt kummeliturskaa koskeviin hätätoimenpiteisiin kuuluvat säännökset, kuten nimetyt satamat, purettavia määriä koskevat ennakkoilmoitukset ja purettujen saaliiden punnitseminen, on säilytettävä myös elvytysohjelmissa. Pohjanmeren turskan osalta asianomaiset jäsenvaltiot ovat päätyneet ottamaan käyttöön vastaavat järjestelmät kansallisella tasolla. Pyyntiponnistuksen rajoittamisen täytäntöönpano voi perustua olemassa oleviin valvontatoimenpiteisiin, kuten erityiskalastuslupiin ja VMS-järjestelmään. Sitä varten voi olla tarpeen laajentaa VMS-järjestelmä koskemaan myös pienempiä aluksia. Tarkkailijoiden sijoittaminen vähintään tiettyyn määrään kalastusaluksia, joille on myönnetty poikkeuksia, lisää tarkastusten avoimuutta riippumattomasta lähteestä saatavien tietojen kautta. Tarkkailijoilta saataviin tietojen perusteella laaditut arviointiraportit saatetaan laajalti saataville. Komissio on äskettäin toimittanut neuvostolle ehdotuksen, joka antaa komissiolle valtuudet lopettaa kaikki kalastustoimet, joihin voi sisältyä mahdollisuus turskan ja kummeliturskan joutumisesta saaliiksi, vaikkapa vain sivusaaliina, kun jäsenvaltiolle myönnetty näiden lajien kiintiö on jo täyttynyt [5]. Nykyisellään komissio voi ainoastaan pysäyttää tällaisten lajien saaliiden purkamisen. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että kalastustoimet, joissa saadaan sivusaaliiksi turskaa ja kummeliturskaa, jatkuvat, mutta turska ja kummeliturska heitetään pois. Nykyisillä kalastuskielloilla on siis vain rajallinen vaikutus kalastuskuolleisuuteen. Komission ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa, että kaikki kalastus, joka saattaa merkittävästi vaarantaa turska- ja kummeliturskakannan elpymisen, kielletään, kun näiden lajien kiintiöt ovat täyttyneet. [5] KOM (2001) 201 lopullinen. 4.5. Nopean toiminnan keinot Elpymisaikana saattaa tulla esiin asioita, jotka edellyttävät laillisten toimien nopeaa käyttöön ottamista. Heti voimaan tulevien väliaikaisten kalastuskieltojen säätäminen nuorten kalojen tiheiden keskittymien suojelemiseksi on eräs esimerkki tällaisesta. Yleisesti myönnetään, että neuvoston asetuksen kautta tapahtuva toiminta vie runsaasti aikaa. Hätätila on ohi ja vahinko jo tapahtunut ennen kuin yhteisö ehtii toimia. Komission asetusta käyttäen menettely on nopeampaa mutta voi silti olla liian hidasta. Komissio tutkii mahdollisuuksia toteuttaa toimenpiteitä pikamenettelynä, jolloin lyhyen aikavälin päätöksiä voitaisiin tehdä nopeammin. 5. Liitännäistoimenpiteet 5.1. Tutkimuksen edistäminen Elvytyssuunnitelmien ensimmäisten vaiheiden suunnittelu on paljastanut suuria aukkoja tarvittavissa tiedoissa ja osoittanut alueita, joilla lisätutkimukset ovat tarpeen. 5.1.1. Tiedot kantojen alueellisesta jakautumisesta, saaliiden koostumuksesta sekä kutu- ja poikasalueista Ehdotetut tarkkailijajärjestelmät tuottavat lisätietoa eri kalastustyyppien saaliskoostumuksista. Nämä tiedot samoin kuin tavanomaisen näytteenotto- ja valvontatoiminnan aikana kerätyt tiedot on koottava helppokäyttöiseen muotoon, jotta niitä voidaan käyttää elvytyssuunnitelmien tulevan kehittelyn tukena. 5.1.2. Pyydysten valikoivuuden parantaminen Äskettäin annetussa lainsäädännössä vaaditaan suurta silmäkokoa olevien neliösilmäisten ja/tai vinoneliösilmäisten paneelien lisäämistä useisiin erityyppisiin pyydyksiin. Lajitteluristikoiden lisäämisen pyydyksiin tiedetään parantavan valikoivuutta joissakin olosuhteissa. Myös Itämerellä turskalle kehitetty BACOMA-järjestelmä vaikuttaa rohkaisevalta. Näitä ja mahdollisesti muitakin mahdollisuuksia on tutkittava yhteisön vesillä Itämeren ulkopuolella, erityisesti mutta ei välttämättä yksinomaan turskan ja kummeliturskan osalta. Erityisesti tarvitaan lisää tietoa siitä, miten näiden keinojen soveltaminen parantaa valikoivuutta turskan ja/tai kummeliturskan osalta samoin kuin turskan ja/tai kummeliturskan yhteydessä saaliiksi saatavien muiden lajien osalta. Komission aikomuksena on kutsua koolle ryhmä pyydystekniikan asiantuntijoita, biologeja ja kalastajia (myös osanottajia Norjasta, mikäli mahdollista) laatimaan työohjelmaa ja käynnistämään sitä niin pian kuin mahdollista. 5.1.3. Elvytyssuunnitelmien biologisten viitearvojen määrittely Kuten tämän asiakirjan 2 jaksossa todetaan, Pohjanmeren turskaa koskevaa lausuntoa olisi tarkistettava ja Irlanninmeren sekä Skotlannin länsipuolen kummeliturskaa ja turskaa koskeva lausunto olisi saatava. 5.2. Markkinatoimenpiteet Komissio harkitsee, olisiko aiheellista mukauttaa yhteisön kalastustuotteiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevia sääntöjä elvytyssuunnitelmien tukemiseksi esimerkiksi seuraavilla tavoilla: - vaatimalla tuottajajärjestöjä laatimaan turskan ja kummeliturskan pyyntisuunnitelmat silloinkin, kun nämä lajit muodostavat vain vähäisen osan niiden puretuista saaliista, - keskeyttämällä interventiotuki kaikilta sellaisilta lajeilta, joita koskee elvytyssuunnitelma, - vaatimalla kauppiaita ilmoittamaan myyntipisteissä kaikkien sellaisten lajien laillinen alamitta, joita koskee elvytyssuunnitelma. 5.3. Rakenteelliset liitännäistoimenpiteet Komissio on täysin tietoinen elvytyssuunnitelmien kalatalousalalle aiheuttamista vakavista seurauksista. Pyyntiponnistuksen puolittaminen suurelta osalta yhteisön laivastoa johtaa vääjäämättä monien ihmisten jäämiseen työttömiksi. Yhteisön rahastot ovat jäsenvaltioiden käytettävissä korvausten maksamiseksi KOR:n kautta tällaisessa tilanteessa oleville ihmisille. Komissio katsoo, että jäsenvaltioiden voi olla aiheellista tarkastella uudelleen KOR:n varojen käytön kansallisia painopisteitään turskan ja kummeliturskan elvytyssuunnitelmien valossa. Vahvistaakseen keinojaan elvytyssuunnitelmien sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten lieventämiseksi jäsenvaltiot voivat turvautua rakennerahastojen kaudella 2000-2006 tukemien nykyisten alueellisten ja henkilöresursseja koskevien ohjelmien tarjoamaan joustavuuteen. Mahdollisuuksia yhteisön lisärahoitukseen tätä tarkoitusta varten ei ole. 6. Jatkotoimet Komission tarkoituksena on tuoda käsiteltäväksi ehdotuksensa kummeliturskan ja turskan lopullista elvytyssuunnitelmaa koskevaksi neuvoston asetukseksi viimeistään marraskuussa 2001. Tämä ajoitus sallii komission ottaa huomioon ICES:ltä ja STECF:ltä tulevat lisälausunnot sekä tulokset eräiden pyydysten valikoivuutta koskevista kokeista. Komissio aikoo järjestää neuvotteluita tässä tiedonannossa hahmotelluista suuntaviivoista jäsenvaltioiden ja kalatalousalan edustajien kanssa tavoitteena saavuttaa niin laaja yhteisymmärrys kuin mahdollista niistä tavoitteista, jotka eri välineiden avulla olisi saavutettava, sekä parhaista käytännön keinoista uusien sääntöjen täytäntöön panemiseksi. Komissio pyytää jäsenvaltioilta täysipainoista yhteistyötä kaikkien tarvittavien tietojen, myös sosiaalis-taloudellisten tietojen, keräämisessä ja toivoo, että jäsenvaltiot olisivat myös halukkaita saattamaan tieteellisen asiantuntemuksensa komission käyttöön sen valmistellessa ehdotuksiaan. Tämä työ on tärkeysjärjestyksessä etusijalla.