EU on tukenut Marokon uudistusohjelmaa laajasti sosiaalialalla (koulutus, terveydenhuolto, sosiaalinen suojelu, sukupuolikysymykset, tekninen ja ammatillinen koulutus), talouden alalla (sääntelyn lähentäminen, vihreä kasvu, maatalous ja julkinen varainhoito) ja oikeusalalla. Tekninen ja taloudellinen yhteistyö Marokon kanssa on jatkunut koko oikeudellisesti epävarman tilanteen ajan odotettaessa Euroopan unionin tuomioistuimen päätöstä EU:n ja Marokon välisestä maataloussopimuksesta.

Kumppanuuden painopisteet Libanonin ja Jordanian kanssa hyväksyttiin vuoden 2016 lopussa. Jotta kumpaakin maata voidaan auttaa käsittelemään Syyrian konfliktista johtuvan pakolaistulvan vaikutusta, on laadittu ensisijaisia toimia ja vastavuoroisia sitoumuksia sisältävät kokonaissuunnitelmat, jotka on liitetty kumppanuuksien ensisijaisiin tavoitteisiin. Molemmat kumppanimaat ovat jo saaneet EU:lta tukea, joka on tarkoitettu pakolaisten ja heikossa asemassa olevien vastaanottajayhteisöjen tarpeisiin ja selviytymiskyvyn ja omavaraisuuden parantamiseen. Näin varmistetaan hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltämiseen perustuva lähestymistavan (joka sisältää myös humanitaarisen avun) soveltaminen ja saadaan aikaan pitkäaikaista hyötyä eri aloilla, joista esimerkkeinä voidaan mainita kansanterveys, koulutus ja työpaikkojen luominen.

Tarkistetussa ENP:ssä todetaan, että yksittäisillä kumppaneilla on erilaiset tavoitteet ja edut suhteessaan EU:hun. Vuonna 2016 EU pyysi kumppaneiltaan aktiivisesti näkemyksiä tulevaisuudesta, ja useiden ENP-maiden kanssa on aloitettu ja päätetty kuulemisia kahdenvälistä sitoutumista koskevista uusista puitteista. Tavoitteena on ollut tarkastella kunkin maan tavoitetasoa suhteessa EU:hun joko kumppanuuden painopisteiden, päivitettyjen assosiaatio-ohjelmien tai nykyisten toimintaohjelmien osalta. Nämä yhteiset kahdenväliset asiakirjat, joissa käsitellään yhteisiä poliittisia painopistealoja, loivat pohjan uusien kahdenvälisten avustusohjelmien (yhdistettyjen tukikehysten) laatimiselle Euroopan naapuruusvälineen puitteissa vuosiksi 2017–2020. Välinettä käytetään tiiviissä yhteistyössä kumppanimaiden kansallisten viranomaisten ja kaikkien muiden keskeisten sidosryhmien kanssa, mukaan luettuina kansalaisyhteiskunta, työmarkkinaosapuolet, paikalliset ja alueelliset viranomaiset sekä yksityisen sektorin organisaatiot.

Globaalistrategia ohjaa EU:n ulkoisia toimia tulevina vuosina, ja tarkistettu ENP on tärkeä väline sen tavoitteiden saavuttamisessa etenkin vastattaessa tarpeeseen parantaa EU:n itä- ja eteläpuolella sijaitsevien valtioiden ja yhteiskuntien selviytymiskykyä asiaa koskevien neuvoston päätelmien mukaisesti. Tarkistettu ENP on linjassa myös Rooman julistuksen kanssa, mitä tulee Euroopan maailmanlaajuisen roolin vahvistamiseen, sekä vuoteen 2030 ulottuvan kestävän kehityksen toimintaohjelman (Agenda 2030) ja sen tavoitteiden kanssa.

Vuonna 2016 suhteet naapurimaiden kanssa saivat uutta pontta uudenlaisten räätälöityjen kumppanuuksien ansiosta. Tässä yhteydessä on kehitetty kahdenväliselle yhteistyölle uusia maakohtaisia puitteita, joista esimerkkejä ovat kumppanuuden painopisteet ja päivitetyt assosiaatio-ohjelmat. Yhteisvastuuseen perustuvan lähestymistavan avulla on voitu ottaa sekä kumppanimaiden yksilölliset tarpeet ja tavoitteet että EU:n edut ja arvot aiempaa paremmin huomioon.

EU:n naapurialueilla ja EU:ssa tapahtunut kehitys vahvistaa edelleen EU:n ja sen naapurien tiiviiden ja hedelmällisten suhteiden tärkeyttä. EU tukee kaikkien kumppanimaidensa itsenäisyyttä, suvereniteettia ja alueellista koskemattomuutta Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteiden mukaisesti. EU:ssa ja naapurimaissa tehdyt terrori-iskut osoittavat, että yhteistyötä on lujitettava sekä turvallisuusasioissa että väkivaltaisiin ääriliikkeisiin liittyvien poliittisten ja sosioekonomisten työntötekijöiden osalta. Sääntöjenvastaiseen maahanmuuttoon puuttuminen sekä pakolaisvirtoihin reagoiminen ovat sekä EU:lle että sen naapurimaille edelleen merkittäviä haasteita ja keskeisiä aloja, joihin toimet on keskitettävä, kun otetaan huomioon konflikteista johtuva jatkuva epävakaus etenkin Libyassa ja Syyriassa. Idässä naapurimaat kamppailevat edelleen yhteiskunnallisen muutoksen kourissa ja koko ajan itsevarmemmaksi muuttuvan Venäjän ulkopolitiikan aiheuttamassa paineessa.

Libyan sisäinen tilanne on yhä erittäin vaikea ja epävakaa huolimatta siitä, että Libyaa koskeva poliittinen sopimus allekirjoitettiin joulukuussa 2015. EU-yhteistyötä on sopeutettu erittäin poikkeuksellisiin olosuhteisiin; tukea on esimerkiksi ohjattu kulkemaan kuntien kautta. Kansainvälinen yhteisö, myös EU, on sitoutunut panemaan Libyaa koskevan poliittisen sopimuksen kokonaan täytäntöön ja jatkamaan sovittelua. Tavoitteena on koota kaikki Libyan toimijat yhteen laatimaan kattavaa sopimusta, jotta voidaan palauttaa yleinen järjestys, vahvistaa oikeusvaltiota, saattaa asevoimat ja turvallisuusjoukot siviilihallintaan, välttää taloudellinen romahdus, säilyttää maan yhtenäisyys sekä torjua terrorismia ja sääntöjenvastaista muuttoliikettä.

EU:n Syyriaa koskevassa strategiassa määritetään EU:n strategiset tavoitteet, välittömät tavoitteet ja toimintalinjat Syyrian sodan ratkaisemiseksi ja sen välittömistä ja pitkäaikaisista humanitaarisista seurauksista selviämiseksi. Strategiassa määritetään, miten EU:lla voisi olla vahvempi rooli, kun Syyriaan pyritään saamaan kestävä poliittinen ratkaisu YK:ssa sovittujen puitteiden mukaisesti. Lisäksi siinä tarkastellaan sitä, miten EU voi jatkaa Syyrian yli 13 miljoonan hädänalaisen ihmisen tukemista, auttaa parantamaan maan selviytymiskykyä ja vakautta sekä tukea sopimuksen soveltamisen jälkeistä uudelleenrakentamista sekä maan sisäisten ja muiden pakolaisten vapaaehtoista, ihmisarvoa kunnioittavaa ja turvallista paluuta sen jälkeen, kun uskottava poliittinen siirtymävaihe on alkanut.

Vaikka kahdenväliset ohjelmat Syyrian hallituksen kanssa on keskeytetty vuonna 2011, EU tukee syyrialaisia antamalla ihmishenkien pelastamiseen tarkoitettua humanitaarista apua, tukemalla selviytymiskykyä ja tekemällä yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisjärjestöjen kanssa. EU on keskittänyt tukensa esimerkiksi seuraaviin seikkoihin: yhteisön selviytymiskyky, julkisten palvelujen tuottaminen ja paikallishallinto, ihmisoikeudet ja vastuuvelvollisuus, rauhanrakentaminen sekä sukupuoli- ja vähemmistökysymykset. Tavoitteena on parantaa kansalaisjärjestöjen valmiuksia osallistua uudistusprosessiin ja maan vakauttamiseen. Vuonna 2016 EU lisäsi muuta kuin humanitaarista apuaan tuntuvasti yhdistämällä rajatylittävän avun Syyrian sisältä saatavaan tukeen. Tämän tavoitteena on vastata Syyriassa olevien ihmisten tarpeisiin ja voimistaa paikallista selviytymiskykyä. EU:n avulla tuetaan myös merkittävällä tavalla naapurimaissa oleskelevaa viittä miljoonaa syyrialaispakolaista ja heidän vastaanottajayhteisöjään antamalla humanitaarista apua ja vahvistamalla selviytymiskykyä. Painopiste on koulutuksessa, keskeisten palvelujen saatavuudessa sekä toimissa, joilla edistetään pakolaisten toimeentulomahdollisuuksia. Näin tehostetaan selviytymiskykyä ja lisätään omavaraisuutta. EU jäsenvaltioineen oli suurin avunantaja Syyrian avustuskonferenssissa, joka pidettiin Lontoossa helmikuussa 2016, ja EU käyttää lukuisia välineitä auttaakseen maita, jotka kärsivät Syyrian kriisin sosioekonomisista ja ympäristöseurauksista. Huhtikuussa 2017 EU isännöi Brysselissä kansainvälistä konferenssia ”Supporting the future of Syria and the region” (Syyrian ja sitä ympäröivän alueen tulevaisuuden tukeminen), jossa toistettiin täysi tuki ja sitoutuminen YK:n johdolla Genevessä käytäviin Syyrian sisäisiin keskusteluihin. Näitä keskusteluja pidetään ainoana foorumina, jossa poliittisesta ratkaisusta voidaan neuvotella. Erityisesti korostettiin kansalaisyhteiskunnan roolia tässä prosessissa. Konferenssin päättyessä kansainvälisen yhteisön sitoumusten määrä vuodelle 2017 oli 5,6 miljardia euroa, josta EU:n ja sen jäsenvaltioiden osuus oli 3,7 miljardia euroa. Tämä luku sisältää EU:lta 1,2 miljardin euron summan, joka on tarkoitettu sekä humanitaariseen apuun että selviytymiskyvyn tukemiseen. Tämä oli uusi osoitus Lontoossa annetusta sitoumuksesta. Euroopan unioni lupasi myös 560 miljoonan euron lisäsumman vuodelle 2018 Jordaniaa, Libanonia ja Syyriaa varten.

Israelin ja Palestiinan osalta EU on edelleen voimakkaasti sitoutunut kahden valtion ratkaisuun, joka on elintärkeä alueen rauhan, vakauden ja pitkäaikaisen kehittämisen kannalta. EU on investoinut voimakkaasti palestiinalaishallinnon valmiuksien lujittamiseen, jotta keskeisiä uudistuksia voitaisiin panna täytäntöön esimerkiksi julkisen talouden vakauttamisen, sääntelyjärjestelmän ja julkisen sektorin yhtenäistämisen aloilla. EU:n rahoituksessa on keskitytty myös sellaisiin sijoituksiin, joilla voidaan pysyvällä tavalla parantaa elinolosuhteita, etenkin Gazan alueella.

Itäisten naapurimaiden kanssa on yhteisin ponnisteluin jatkettu suhteiden kehittämistä siten, että niissä otetaan kumppaneiden ominaispiirteet entistä paremmin huomioon.

EU on sitoutunut poliittiseen assosiaatioon ja taloudelliseen yhdentymiseen Ukrainan kanssa. Assosiaatiosopimuksen osia on sovellettu väliaikaisesti vuodesta 2014, ja pitkälle menevää ja laaja-alaista vapaakauppasopimusta on sovellettu väliaikaisesti 1. tammikuuta 2016 alkaen. Kahden viime vuoden aikana EU:n poliittisella, teknisellä ja taloudellisella tuella on tehty merkittävää työtä maan vakauttamiseksi ja modernisoimiseksi. Ukrainan hallitus on hyväksynyt suuria uudistuksia, jotka koskevat etenkin korruption torjuntaa, oikeuslaitoksen riippumattomuutta ja julkishallintoa. Ukrainan poliittiseen ja taloudelliseen vakauttamiseen tarkoitettu tuki annetaan makrotaloudellisen rahoitusavun ja erityisten toimenpideohjelmien välityksellä.

EU on yhä sitoutunut poliittiseen assosiaatioon ja taloudelliseen yhdentymiseen Georgian kanssa. Sen suhteet Georgiaan ovat syventyneet niiden välisen assosiaatiosopimuksen heinäkuussa 2016 tapahtuneen voimaantulon (sopimusta on sovellettu väliaikaisesti vuodesta 2014), meneillään olevan EU:n ja Georgian välisen, vuosien 2017–2020 assosiaatio-ohjelman tarkistuksen ja lokakuussa 2016 tapahtuneen Georgian energiayhteisön perustamissopimukseen liittymisen myötä. EU:n ja Georgian välistä viisumivapautta koskeva vuoropuhelu osoittautui tehokkaaksi työkaluksi edistettäessä laaja-alaisia uudistuksia ja mahdollisti lyhytaikaisen viisumivapaan matkustamisen maaliskuusta 2017 alkaen.

Suhteita Moldovan tasavallan (jäljempänä ’Moldova’) kanssa jatketaan heinäkuussa 2016 voimaan tulleen EU:n ja Moldovan välisen assosiaatiosopimuksen nojalla (sopimusta on sovellettu väliaikaisesti vuodesta 2014). Vuosia 2017–2020 koskevan assosiaatio-ohjelman tarkistus on meneillään.

Kumppanuuden painopisteitä koskevat kuulemiset on aloitettu Armenian, Azerbaidžanin ja Valko-Venäjän kanssa.

Neuvottelut Armenian kanssa uudesta kattavasta ja parannetusta kumppanuussopimuksesta saatiin päätökseen helmikuussa 2017. EU:n ja Armenian välisessä yhteistyössä keskitytään taloudellisiin ja hallinnollisiin uudistuksiin, joiden tavoitteena on vahvistaa maan selviytymiskykyä ja osallistavaa talouskehitystä. Azerbaidžanin kanssa aloitettiin helmikuussa 2017 neuvottelut kattavasta sopimuksesta, jonka on määrä korvata (vuodesta 1999 voimassa ollut) kumppanuus- ja yhteistyösopimus. EU on edelleen sitoutunut tiiviiseen yhteistyöhön Azerbaidžanin kanssa talouskehityksen, verkkoyhteyksien ja kansalaisyhteiskunnan tukemisen alalla.

Vuoden 2016 alussa perustettiin EU:n ja Valko-Venäjän johtavista virkamiehistä koostuva epävirallinen koordinointiryhmä, jotta kahdenvälisten suhteiden tilaa voitaisiin tarkastella aiempaa paremmin. Konkreettiset toimet, joita Valko-Venäjä on toteuttanut yleismaailmallisten perusvapauksien, oikeusvaltioperiaatteen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi, myös kuolemanrangaistuksen käytön osalta, ovat edelleen keskeisiä seikkoja, joiden perusteella EU:n tulevaa Valko-Venäjän-politiikkaa valmistellaan.

Viisi kuudesta itäisestä kumppanimaasta kärsii konflikteista. EU on tukenut diplomaattisia ponnisteluja, joiden tavoitteena on löytää rauhanomainen ratkaisu Itä-Ukrainan konfliktiin panemalla Minskin sopimukset täysimääräisesti täytäntöön, ja se tukee edelleen rauhanomaisen ratkaisun löytämistä itsenäisyyttä havitteleville Etelä-Ossetian ja Abhasian alueille sekä Transnistrian konfliktin rauhanomaista sovittelua niin, että Transnistrian alue saisi erityisaseman. Lisäksi EU jatkaa tukeaan rauhanomaisen ratkaisun löytämiselle Vuoristo-Karabahin konfliktiin, koska alueella vallitseva tilanne on kestämätön. Konfliktiin ei ole olemassa sotilaallista ratkaisua, vaan siinä tarvitaan pikainen poliittinen ratkaisu kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti. EU jatkaa täyden tuen antamista Etyjin alaisen Minskin-ryhmän puheenjohtajien sovitteluponnisteluille ja -ehdotuksille.

Alueellinen sitoutuminen

Itäinen kumppanuus tuo yhteen EU:n ja kuusi itäistä naapurimaata, ja sen tarkoituksena on käsitellä molemmille osapuolille tärkeitä kysymyksiä. Kumppanuutta ohjaavat neljä Riian huippukokouksessa vuonna 2015 määritettyä painopistettä: talouskehitys ja markkinamahdollisuudet; instituutioiden ja hyvän hallintotavan lujittaminen; verkkoyhteydet, energiatehokkuus, ympäristö ja ilmastonmuutos; liikkuvuus ja ihmisten väliset yhteydet.

Näiden painopisteiden mukaisesti itäisessä kumppanuudessa on vuodesta 2016 alkaen sovellettu entistä tulossuuntautuneempaa lähestymistapaa, ja siinä keskitytään edelleen voimistamaan valtion ja yhteiskunnan selviytymiskykyä. EU:n ja kuuden maan työtä huippukokousten välillä ohjaa uusi strateginen työsuunnitelma, jossa yhdistyvät kahdenvälinen ja alueellinen yhteistyö. Tarkoituksena on saavuttaa 20 tavoitetta vuoteen 2020 mennessä. Kuhunkin tavoitteeseen on liitetty täytäntöönpanovälineet ja selvät virstanpylväät, jotka on määrä saavuttaa seuraavaan itäisen kumppanuuden huippukokoukseen mennessä (marraskuu 2017). Lopulliset tavoitteet on tarkoitus saavuttaa vuoteen 2020 mennessä. Samaan aikaan on jatkettu Mustanmeren synergiaan liittyvää työtä.

Itäinen kumppanuus tukee kumppanimaiden yhteisöjä ja toimielimiä, myös lainsäätäjiä, parlamentaarisen edustajakokouksen (Euronest) välityksellä sekä kunta- ja paikallishallintoa CORLEAP-rakenteen avulla. Itäisen kumppanuuden kansalaisyhteiskuntafoorumi ja kansalliset kansalaisyhteiskuntafoorumit osallistuivat poliittiseen vuoropuheluun kaikilla tasoilla: assosiaatiokomiteoissa, paneeleissa, foorumeissa ja ministerikokouksissa. Itäisen kumppanuuden puitteissa on pidetty monia ministerikokouksia, joissa on käsitelty terveydenhuoltoa, oikeus- ja sisäasioita, pk-yrityksiä, ympäristöä ja ilmastonmuutosta, digitaalista taloutta sekä tutkimusta ja innovointia.

Tehokasta tiedottamista EU:n toimintapolitiikoista alueella on parannettu EU:n uuden East StratCom -työryhmän avulla ja lisäämällä EU:n yhteistyöohjelmien näkyvyyttä. Armeniassa ja Moldovassa on suunniteltu korruption vastaisia ja oikeusvaltiota tukevia kampanjoita. Lisätiedotustoimilla on edistetty niitä konkreettisia hyötyjä, joita EU:n tuesta koituu Georgian kansalaisille, kuten viisumivapautta ja assosiaatiosopimuksia. Ukrainassa ”Stronger Together” -toimintamalli on auttanut luomaan rohkean ja yhtenäisen viestin EU:n tuesta Ukrainalle.

Alueellista yhteistyötä jäsenvaltioiden ja itäisten kumppanimaiden kanssa EU:n ulkorajoilla on jatkettu hyväksymällä rajatylittävän yhteistyön ohjelmat vuosiksi 2014–2020 maarajan, merimatkojen ja merialueiden osalta. Moldovan ja Ukrainan osallistumista Tonavan aluetta koskevaan makroalueelliseen strategiaan on onnistuttu tehostamaan.

Välimeren unioni yhdistää EU:n jäsenvaltiot, eteläiset naapurimaat ja muut Välimeren alueen maat. Tarkistetussa ENP:ssä todetaan, että EU:n alueellisessa yhteistyössä eteläisellä naapurialueella painopisteeksi otetaan Välimeren unioni. Jordania on hoitanut Välimeren unionin yhteispuheenjohtajuutta vuodesta 2012; yhteispuheenjohtajuus korostaa tämän tärkeän foorumin yhteisomistajuutta. Korkean edustajan aloitteesta on järjestetty ulkoministerikokouksia, joista viimeisin pidettiin tammikuussa 2017. Välimeren unionilla on ainutlaatuisia mahdollisuuksia alueella: se voi yhdistää kaikki kumppanit ja tuottaa välittömiä hyötyjä alueella varsinkin nuorisotyöllisyyden, yrittäjyyden, ympäristön sekä vesihuollon ja infrastruktuurin aloilla. Tämä on näkynyt Välimeren unionin ulkoministerikokouksissa, joissa ministerit ovat hyväksyneet yhteisiä painopisteitä keskeisille aloille, kuten sininen talous (marraskuu 2015) , työllisyys ja työvoima (syyskuu 2016) ja energia (joulukuu 2016) . Ensimmäinen alueellista yhteistyötä ja aluesuunnittelua käsitellyt Välimeren unionin ministerikokous (kesäkuu 2016) vahvisti kumppanimaiden sitoutumista alueelliseen yhteistyöjärjestelyyn, jossa painotetaan käytännöllisiä ja konkreettisia aloitteita ja hankkeita. Vesiasioita käsitellyt Välimeren unionin ministerikokous pidettiin huhtikuussa 2017, ja siinä sovittiin Välimeren unionin alueellista vesihuoltoa koskevan toimintasuunnitelman laatimisesta. Etenemissuunnitelma , joka sisältää konkreettisia, nykyisten painopisteiden tarkistamista ja synergioiden lisäämistä koskevia ehdotuksia, hyväksyttiin Välimeren unionin ulkoministerikokouksessa, joka pidettiin 23. tammikuuta 2017 Barcelonassa. EU on jatkanut Välimeren unionin kauppaministerien kokouksen valmisteluja. Lisäksi perustettiin digitaalisen talouden asiantuntijoista koostuva työryhmä, jonka tehtävänä on käsitellä digitaalisen talouden kysymyksiä alueellisella tasolla.