Komission kertomus luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY soveltamisesta - Tiedot kaudelta 1993-1995 kertomus perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten soveltamisesta /* KOM/2000/0180 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS LUONNONVARAISTEN LINTUJEN SUOJELUSTA ANNETUN DIREKTIIVIN 79/409/ETY SOVELTAMISESTA TIEDOT KAUDELTA 1993-1995 Kertomus perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten soveltamisesta SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 2. Lajien suojelun taso (1 ja 2 artikla) 2.1. Artiklojen tavoitteet 2.2. Lintukantojen kehityssuunnat ja tila 2.3. Kolmivuotiskertomuksissa toimitetut jäsenvaltioiden tiedot 3. Elinympäristöjen säilyttäminen ja erityisten suojelualueiden verkosto (3 ja 4 artikla) 3.1. Artiklojen tavoitteet 3.2. Erityisten suojelualueiden verkoston perustaminen jäsenvaltioittain 3.3. Erityisten suojelualueiden verkoston riittävyys 4. Hyödyntäminen (5, 6, 7, 8 ja 9 artikla) 4.1. Artiklojen tavoitteet 4.2. Kyseisellä kaudella annetut uudet säädökset ja aikaisempiin säädöksiin tehdyt merkittävät muutokset 4.3. Jäsenvaltioiden metsästysjärjestelmiin tehdyt muutokset, jotka koskevat metsästettävien lajien lukumäärää, metsästyskauden alkamis- ja päättymisajankohtaa ja poikkeusalueita. 4.4. Suojelujärjestelmää koskevat tärkeät poikkeukset, jotka on tehty tai kumottu tai joita on muutettu kyseisellä kaudella (9 artikla). 5. Tutkimus ja liitännäistoimenpiteet (10, 11, (13 ja 14) artikla) 5.1. Artiklojen tavoitteet 5.2. Komission suorittama tarvittava tutkimus ja työ 5.3. Jäsenvaltioiden suorittama tarvittava tutkimus ja työ 5.4. Sellaisten lintulajien istuttaminen jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluville alueille, jotka eivät elä näillä alueilla luonnonvaraisena. 1. Johdanto Jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle direktiivin 12 artiklan mukaisen kansallisen kertomuksen. Tämä yhteenvetokertomus on laadittu näiden kansallisten kertomusten sisältämien tietojen pohjalta. Se koskee useimpien jäsenvaltioiden osalta vuosia 1993, 1994 ja 1995, ja Ruotsin, Suomen ja Itävallan osalta ainoastaan vuotta 1995. Tässä kertomuksessa esitetään ainoastaan merkittävät erot aikaisempaan tilanteeseen verrattuna (ks. Deuxième rapport sur l'application de la Directive N:o 79/409/CEE sur la conservation des oiseaux sauvages, période 1981-1991 (COM (93) 572) ja siihen vuonna 1992 tehty lisäys). Jäsenvaltioiden kolmen vuoden välein toimittamien kertomusten lisäksi otetaan huomioon myös tiedot, joita jäsenvaltiot ovat toimittaneet direktiivin 4 ja 9 artiklan mukaisesti. Direktiivissä 79/409/ETY [1], sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 81/854/ETY [2], 85/411/ETY [3], 86/122/ETY [4], 91/244/ETY [5], 94/24/EY [6] ja Kreikan liittymisasiakirjoilla [7], Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjoilla [8] sekä Itävallan, Ruotsin ja Suomen liittymisasiakirjoilla [9], luodaan yleinen järjestelmä, jolla suojellaan kaikkia luonnonvaraisina eläviä lintulajeja jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella, jossa perustamissopimusta sovelletaan. Järjestelmän tavoitteena on näiden lajien suojelu, hoitaminen ja sääntely. Järjestelmän avulla säännellään lisäksi luonnonvaraisten lintujen metsästämistä ja pyydystämistä. Sitä sovelletaan luonnonvaraisiin lintuihin ja niiden muniin, pesiin ja elinympäristöihin. [1] EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1. [2] EYVL L 319, 7.11.1981, s. 3. [3] EYVL L 233, 30.8.1985, s. 33. [4] EYVL L 100, 16.4.1986, s. 22. [5] EYVL L 115, 8.5.1991, s. 41. [6] EYVL L 164, 30.6.1991, s. 9. [7] EYVL L 291, 19.11.1979, s. 17. [8] EYVL L 302, 15.11.1985, s. 221. [9] EYVL L 1, 1.1.1995, s. 125. Direktiivin 1 artiklassa määritellään direktiivin soveltamisala. Direktiivi koskee luonnonvaraisina eläviä lintulajeja jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella (Grönlantia lukuun ottamatta). Sitä sovelletaan lintuihin ja niiden muniin, pesiin ja elinympäristöihin. Direktiivin 2 artiklassa määritellään tavoitteeksi kaikkien lintulajien suojelu, ja tämä tavoite kytketään sekä lajien ekologisiin tarpeisiin että yleisön tieteellisiin, sivistyksellisiin, virkistykseen liittyviin ja taloudellisiin vaatimuksiin. Direktiivissä käsitellään kahta pääaihetta: elinympäristöjen suojelua, jota edellytetään 3 ja 4 artiklassa, ja hyödyntämismääriä, joista annetaan säännöksiä 5-9 artiklassa. Direktiivin 10 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on edistettävä luonnonvaraisten lintujen suojelun tutkimusta. Direktiivin 11 artiklan mukaan on varmistettava, ettei sellaisen lajin istuttaminen alueelle, joka ei elä siellä luonnonvaraisena, ei vahingoita paikallista kasvistoa ja eläimistöä. Direktiivin 12 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava komissiolle kertomus direktiivin mukaisesti toteutettujen kansallisten säännösten soveltamisesta. Useat jäsenvaltiot ovat toimittaneet kyseessä olevaa ajanjaksoa (1993-1995 koskevat kertomuksensa myöhässä. Viimeinen kertomus toimitettiin komissiolle huhtikuun lopussa 1999. Direktiivin mukaisesti toteutetut toimenpiteet eivät saa missään tapauksessa johtaa jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella luonnonvaraisina elävien lintulajien suojelutilanteen huononemiseen (13 artikla), ja jäsenvaltiot voivat toteuttaa tiukempia suojelutoimenpiteitä kuin direktiivissä säädetyt (14 artikla). Direktiivin 15-19 artiklassa säädetään menettelyistä, kuten direktiivin mukauttamista tekniikan ja tieteen kehitykseen käsittelevän komitean perustamisesta tarvittavien muutosten tekemiseksi, sekä komiteamenettelystä ja määräajoista. 2. Lajien suojelun taso (1 ja 2 artikla) 2.1. Artiklojen tavoitteet - Direktiivin 1 artiklassa määritellään direktiivin soveltamisala. Direktiiviä sovelletaan lajeihin, eli kaikkiin niiden kantoihin ja yksilöihin niiden alkuperästä riippumatta. Direktiiviä ei sovelleta kantoihin, jotka voidaan helposti tunnistaa kotieläimiksi, vaikka ne olisivatkin palanneet luonnonvaraiseen tilaan (kuten vapaat pulukannat). Direktiiviä ei sovelleta myöskään lajeihin, joiden kantoja esiintyy yhteisön alueella pelkästään tarkoituksellisen tai tahattoman istutuksen seurauksena, eikä mahdollisesti havaittuihin yksilöihin, jotka ovat ilmeisesti vankeudesta karanneita eläimiä. Direktiiviä ei sovelleta myöskään vankeudessa eläviin eläimiin. Luettelo lintulajeista, jotka elävät luonnonvaraisina jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella, laaditaan luonnollisesti kokoamalla yhteen jäsenvaltioiden lintukomiteoiden tai lintuluetteloiden laatijoiden hyväksymät luettelot. - Direktiivin 2 artiklassa määritellään tavoitteeksi kaikkien direktiivissä tarkoitettujen lintulajien suojeleminen, ja tämä tavoite kytketään sekä lajien ekologisiin tarpeisiin että yleisön tieteellisiin, sivistyksellisiin, virkistykseen liittyviin ja taloudellisiin vaatimuksiin. Siinä säädetään nimenomaisesti suojelemiseen ja hoitamiseen sekä tarvittaessa ennalleen saattamiseen tai rajoittamiseen tähtäävistä toimenpiteistä. 2.2. Lintukantojen kehityssuunnat ja tila BirdLife International julkaisi vuonna 1994 Euroopan lintulajien tilaa käsittelevän tutkimuksen tulokset. Julkaisu on tällä hetkellä paras saatavissa oleva tieteellinen tietolähde, kuten direktiivin nojalla perustettu ORNIS-komitea on myöntänyt. Tietoja kerättiin ja analysoitiin neljä vuotta, ja tulokset kertovat ensimmäistä kertaa tässä laajuudessa, missä määrin koko Euroopan mantereen kaikki lintulajit ovat taantuneet. Tutkimuksessa yksilöidään 514 lintulajia, joista on tehty säännöllisesti havaintoja Euroopassa. Niistä 236 lajin suojelun taso on melko suotuisa, ja ne ovat levinneet laajalti Euroopan rajojen ulkopuolelle. Jäljelle jäävistä 278 lajista 83 lajin suojelun taso on myös suotuisa, mutta niiden levinneisyys keskittyy Eurooppaan. Kaikista 514 lajista 319 lajin (62 %) suojelun tasoa pidetään kokonaisuudessaan tyydyttävänä. Muiden 195 lajin (38 prosenttia) suojelun taso on epäsuotuisa. Tämä johtuu joko siitä, että näiden lajien kehityssuunta on selvästi taantuva tai siitä, että niiden levinneisyys on (joskus erittäin) suppea. Euroopassa säännöllisesti havaituista lajeista lähes 25 % on kärsinyt kantansa merkittävästä heikkenemisestä viime 20 vuoden kuluessa. Koska linnut reagoivat yleensä herkästi ympäristön muutoksiin, on syytä pelätä, että niiden taantuminen heijastaa sitä tilannetta, jonka on voinut havaita myös muiden eläin- tai kasviryhmien kehityksessä tapahtuvista muutoksista, eli luonnon monimuotoisuuden selvästä heikkenemisestä Euroopassa sekä levinneisyydellä että lajien lukuisuudella mitattuna. Lintulajien taantuminen johtuu useimmissa tapauksissa maankäytön ja maanmuokkausmenetelmien muutoksista. Pääasiallinen syy todettuun taantumiseen on maanviljelyn tehostuminen. Se on pääsyynä tai ainakin yhtenä syynä taantuvien lajien tilanteen huononemiseen 42 prosentissa tapauksista. Elinympäristöjen, erityisesti kosteikkojen, häviäminen ja huononeminen on myös huomattava tekijä. Hyödyntäminen, kuten metsästys, vaikuttaa joskus kielteisesti näiden uhanalaisten lajien kantoihin, joskin se on useimmiten vasta toissijainen syy. 2.3. Kolmivuotiskertomuksissa toimitetut jäsenvaltioiden tiedot Jäsenvaltiot eivät ole velvollisia ilmoittamaan komissiolle artiklan 12 mukaisessa joka kolmas vuosi annettavassa kertomuksessa yleisiä velvoitteita koskevien kahden artiklan säännösten soveltamisesta. Kolmen uuden jäsenvaltion on kuitenkin esitettävä lainsäädäntönsä tilanne ja Irlannin on laadittava luettelo niistä lukuisista muutoksista, joita on tehty kansalliseen lainsäädäntöön (Wildlife Act vuodelta 1976) lintudirektiivin soveltamiseksi kansallisella tasolla. 3. Elinympäristöjen säilyttäminen ja erityisten suojelualueiden verkosto (3 ja 4 artikla) 3.1. Artiklojen tavoitteet - Direktiivin 3 artiklassa mainitaan ensisijaisena toimenpiteenä lintujen elinympäristöjen säilyttäminen tai parantaminen, koska se on direktiivin tavoitteen toteutumisen kannalta välttämätön edellytys. Siinä otetaan käyttöön näiden elinympäristöjen riittävän monimuotoisuuden ja laajuuden käsitteet. Siinä säädetään lähestymistavasta, joka perustuu kahteen toimintatapaan: suojelualueiden muodostamiseen ja hoitamiseen sekä yleisten toimenpiteiden toteuttamiseen elinympäristöjen suotuisan kehityksen turvaamiseksi. Kuten 2 artiklassa, siinäkin säädetään elinympäristön suojelua koskevien toimenpiteiden ohella myös toimenpiteistä elinympäristöjen saattamiseksi ennalleen tai jopa niiden aikaansaamisesta. Elinympäristöjen suojelu on muodollisiin sitoumuksiin perustuva velvoite. - Direktiivin 4 artikla on direktiivin keskeinen osa. Siinä täsmennetään ne suojelutoimenpiteet, jotka on toteutettava riittävien elinympäristöjen turvaamiseksi eräille direktiivin liitteessä 1 luetelluille erityisen herkille lajeille ja muuttolinnuille. Nämäkin suojelutoimenpiteet perustuvat kahteen toimintatapaan, eli koko alueella toteutettaviin erityistoimenpiteisiin ja erityisten suojelualueiden muodostamiseen. Erityisillä suojelualueilla tarkoitetaan jäsenvaltioiden osoittamia alueita, jotka ovat lukumäärältään ja kooltaan riittäviä turvaamaan tarkoitetuille lajeille suotuisat olosuhteet niiden koko levinneisyysalueella. Komissio vastaa muodostetun verkoston yhtenäisyydestä ja riittävyydestä. On selvää, että verkoston ei tarvitse yksinään turvata koko suojelutavoitteen täyttämistä. Sen merkitys on kuitenkin sitä suurempi, mitä herkempi laji on elinympäristöjen muutoksille, jolloin ulkoisilta toimenpiteiltä voidaan odottaa vähemmän. Kyseisen kauden aikana direktiiviä muutettiin merkittävästi. Direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisestä lauseesta aiheutuvat velvoitteet korvattiin neuvoston direktiivin 92/43/ETY 7 artiklan nojalla viimeksi mainitun direktiivin 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdasta aiheutuvilla velvoitteilla sen voimaantulosta, eli kesäkuusta 1994 alkaen. Direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohta kuuluvat seuraavasti: 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin. 2. Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia. 3. Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet. Jos kyseisellä alueella on ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi ja/tai laji, ainoat kysymykseen tulevat näkökohdat ovat sellaisia, jotka liittyvät ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön taikka, komission lausunnon mukaan, muihin erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottaviin syihin. 3.2. Erityisten suojelualueiden verkoston perustaminen jäsenvaltioittain Belgia - Vuonna 1993, 1994 tai 1995 ei osoitettu uusia alueita. Tanska - Vuonna 1993, 1994 tai 1995 ei osoitettu uusia alueita. - Useita toimenpiteitä toteutettiin elinympäristöjen heikentymisen tai merkittävien häiriöiden estämiseksi. Saksa Erityisten suojelualueiden osoittaminen kuuluu osavaltioiden toimivaltaan. - Kyseisellä kaudella (1993-1995) ei osoitettu uusia erityisiä suojelualueita. - Erityisten suojelualueiden sisällä tehtävät muutokset on ensin saatettava toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttäviksi. Kreikka - Kyseisellä kaudella ei osoitettu uusia erityisiä suojelualueita. Espanja - Espanjassa osoitettiin kyseisellä kaudella kymmenen uutta erityistä suojelualuetta. Alueet ovat pinta-alaltaan yhteensä 144 880 hehtaaria. Vuoden 1995 lopussa Espanjassa oli 149 erityistä suojelualuetta, ja niiden pinta-ala oli yhteensä lähes 25 338 km² (2 533 790 ha). Ranska - Kyseisellä kaudella osoitettiin kahdeksan uutta erityistä suojelualuetta. Lisäksi seitsemää aikaisemmin osoitettua erityistä suojelualuetta laajennettiin. Näillä toimenpiteillä suojelualueiden pinta-ala kasvoi 46 052 hehtaaria. Vuoden 1995 lopussa Ranskassa oli osoitettu 99 erityistä suojelualuetta, ja niiden pinta-ala oli yhteensä 706 992 hehtaaria. Irlanti - Irlannissa tehtiin kyseisellä kaudella erityisiä ponnisteluja suojelualueiden osoittamiseksi. Vuosina 1994 ja 1995 osoitettiin 54 uutta erityistä suojelualuetta ja ilmoitettiin 34 lisäaluetta. Nämä alueet kattavat yhteensä yli 150 000 hehtaaria. Irlannissa oli vuoden 1995 lopussa osoitettu yhteensä 75 erityistä suojelualuetta, joiden pinta-ala oli 157 806 hehtaaria. Italia - Italiassa osoitettiin kyseisellä kaudella kuusi uutta erityistä suojelualuetta. Näiden alueiden pinta-ala on 6 000 hehtaaria. Vuoden 1995 lopussa Italiassa oli 80 erityistä suojelualuetta, joiden pinta-ala oli 3 164 km² (316 400 hehtaaria). Luxemburg - Vuosina 1993-1995 Luxemburgissa osoitettiin kolme uutta erityistä suojelualuetta, joiden pinta-ala oli 1 272 hehtaaria. Vuoden 1995 lopussa erityisiä suojelualueita oli yhteensä kuusi, ja niiden pinta-ala oli 1 389 hehtaaria. Alankomaat - Kyseisellä kaudella osoitettiin 11 uutta erityistä suojelualuetta. Niiden yhteispinta-ala on 22 135 hehtaaria. Itävalta - Itävallassa ei osoitettu kyseisellä kaudella erityisiä suojelualueita (jäsenvaltio 1.1. 1995 lähtien). Portugali - Kyseisellä kaudella ei osoitettu erityisiä suojelualueita. Ruotsi - Ruotsissa ei osoitettu kyseisellä kaudella erityisiä suojelualueita (jäsenvaltio 1.1.1995 lähtien). Ruotsin hallitus ilmoitti kuitenkin 21.12.1995 antamassaan ensimmäisessä päätöksessä aikomuksestaan osoittaa lähes 80 erityistä suojelualuetta. Suomi - Suomessa ei osoitettu kyseisellä kaudella erityisiä suojelualueita (jäsenvaltio 1.1. 1995 lähtien). Kartoitustyöt aloitettiin kuitenkin vuonna 1994, ja Suomen ympäristökeskukselle annettiin tehtäväksi valita alueet, vastata kartoituksen tieteellisestä ohjauksesta sekä tietokannan ylläpitämisestä ja karttojen laatimisesta. (Ympäristöministeriön ensimmäinen koko maan laajuinen ehdotus Natura 2000 -verkostoa varten valmistui lokakuussa 1996). Yhdistynyt kuningaskunta - Vuosina 1993-1995 osoitettiin 50 uutta erityistä suojelualuetta, ja yhtä aluetta laajennettiin. Näistä eräät ovat erityisen tärkeitä, kuten New Forest, Bowland Fells sekä Humber- ja Severn-joen suistoalueet. Nämä toimenpiteet nostivat vuoden 1995 lopussa erityisten suojelualueiden lukumäärän Yhdistyneessä kuningaskunnassa 113:een ja niiden yhteispinta-alan yli 365 000 hehtaariin. - Uusien tieteellisesti erityisen kiinnostavien alueiden hoitamiseksi ja osoittamiseksi tehtiin suuria ponnisteluja. Lisäksi lisättiin sellaisten alueiden pinta-alaa, joita pidetään herkkinä ympäristönäkökulmasta katsottuna. - Lisäksi rahoitettiin myös muita suunnitelmia, joilla pyritään edistämään elinympäristöjen ennalleen saattamista ja luonnon kannalta suotuisampaa ympäristönhoitoa. - Erityisten suojelualueiden sisä- ja ulkopuolella toteutettiin toimenpiteitä lyijystä aiheutuvan pilaantumisen rajoittamiseksi (metsästyksessä ja kalastuksessa käytettävän lyijyn käytöstä aiheutuva pilaantuminen). - Kaudella toteutettiin maastoseurantoja. Niiden tarkoituksena oli tunnistaa uusia mahdollisesti tärkeitä lintualueita, jotka voitaisiin sisällyttää suojelualueiden verkostoon. Johtopäätös: Kyseisellä kaudella osoitettiin 148 uutta erityistä suojelualuetta, ja suojeltujen alueiden pinta-ala kasvoi näin lähes 5 719 km², eli yli 8,5 prosenttia edellisestä kaudesta. 3.3. Erityisten suojelualueiden verkoston riittävyys Erityisiä suojelualueita oli 31.12.1995 yhteensä 1 247 [10]. Niiden yhteispinta-ala oli 71 679 km², mikä vastaa Belgian ja Alankomaiden yhteispinta-alaa (mutta toisaalta ainoastaan 3 prosenttia Euroopan unionin alueesta). [10] Baden-Württembergissä on osoitettu 271 erityistä suojelualuetta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 86 km², muista luonnonsuojelusyistä kuin siksi, että ne olisivat lintujen kannalta tärkeitä. Verkoston yhtenäisyyden arvioimiseksi tarvitaan tietoja erityisillä suojelualueilla elävien liitteessä 1 lueteltujen lajien kannoista. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot eläimistöstä ovat usein aivan liian puutteellisia, eikä komissio voi niiden perusteella suoraan arvioida verkoston riittävyyttä suojelutavoitteisiin nähden. On kuitenkin olemassa myös muita tapoja arvioida verkoston riittävyyttä ja erityisesti sitä, miten se vastaa tavoitteita. Muistutettakoon, että direktiivin liitteessä 1 luetellut lajit ovat sellaisia, joiden kanta kehittyy epäsuotuisasti tai on vaarassa kehittyä epäsuotuisasti, tai sellaisia, jotka ovat herkkiä luontaisen levinneisyytensä ja kantansa rakenteen vuoksi tai erikoistuneita lajeja, jotka asettavat tarkkoja vaatimuksia elinympäristölleen. Ne ovat suurimmaksi osaksi lajeja, jotka luokitellaan korkealle erilaisissa haavoittuvuusluokituksissa niiden levinneisyyden luonteen, kannan kehittymisen ja elinympäristöjen erityispiirteiden perusteella. Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet toteuttamaan erityisillä suojelualueilla toimenpiteitä, joilla turvataan suojelutavoitteen täyttyminen ja jotka siten usein vaihtelevat tämän tavoitteen mukaan. Ne vaihtelevat pienillä, luonnonsuojelualueisiin verrattavilla alueilla toteutettavista työläistä toimenpiteistä laajoihin yhtenäisiin toimenpiteisiin, joita toteutetaan erittäin suurilla alueilla ja jotka voivat erota yleisessä ympäristössä toteutettavista toimenpiteistä ainoastaan siinä, että ne on rajattu maantieteellisesti ja että niihin liittyy suojelutavoitteen saavuttamisen tavoite. Osoitetut 1 247 aluetta muodostavat osan Euroopan lintujen suojelemisen kannalta tärkeistä lintualueista (IBA = Important Bird Areas). Näiden alueiden täydellinen kartoitus laadittiin Euroopan komission taloudellisen tuen turvin ja julkaistiin vuonna 1989 (Grimmet R.F.A. ja T.A. Jones, Important Birds Areas in Europe, 1989). Kartoitus on sittemmin saatettu päätökseen eräissä jäsenvaltioissa. Toteutettu arvio siitä, missä määrin jäsenvaltiot ovat osoittaneet lintujen suojelun kannalta tärkeitä alueita, osoittaa, että kyseisen kauden lopussa ainoastaan viisi maata oli osoittanut yli puolet tärkeistä alueista lintujen suojelualueiksi. Useimmissa jäsenvaltioissa on siis vielä tehtävä suuria ponnisteluja. 4. Hyödyntäminen (5, 6, 7, 8 ja 9 artikla) 4.1. Artiklojen tavoitteet - Direktiivin 5 artiklassa otetaan käyttöön yleinen suojelujärjestelmä, ellei muuta ole erikseen säädetty. Siinä kielletään lintujen tappaminen tai pyydystäminen, pesien ja munien tuhoaminen tai vahingoittaminen, munien kerääminen, sellaisten lajien häirintä ja hallussapito, joiden metsästys ei ole sallittua 7 artiklan mukaisesti tai joiden pyydystäminen ei ole sallittua 9 artiklan mukaisesti. - Kaupallisten etujen mahdollisesti aiheuttamien haitallisten, hyödyntämismääriin vaikuttavien paineiden estämiseksi on yleisesti tarpeen ottaa käyttöön yleinen kaupan pitämistä koskeva kielto ja rajoittaa poikkeukset koskemaan vain sellaisia lajeja, joiden biologinen tila sallii poikkeamisen. Lisäksi joitakin lajeja (ks. direktiivin liite III) voidaan pitää kaupan, jos eräitä rajoituksia noudatetaan. Direktiivin 6 artiklassa kielletään siis pitämästä kaupan kaikkien direktiivin soveltamisalaan kuuluvien lajien kuolleita tai eläviä yksilöitä tai niiden osia, mukaan lukien ne lajit, joita voidaan metsästää tai pyydystää, lukuun ottamatta liitteessä III lueteltuja lajeja. - Direktiivin 7 artiklassa annetaan lupa metsästykseen ja säännellään metsästystä, haukkametsästys mukaan luettuna. Siinä rajataan metsästys liitteessä II lueteltuihin lajeihin, jotka on valittu yksinomaan biologisin perustein: kannan taso, levinneisyyden erityispiirteet, kannan kehitystä koskevat tiedot. Siinä edellytetään, että metsästyksen harjoittaminen tietyssä paikassa ei vaaranna muualla levinneisyysalueella toteutettuja suojelutoimenpiteitä ja että se vastaa "järkevän hyödyntämisen" ja ekologisesti "tasapainoisen sääntelyn" periaatteita, jotka ovat 2 artiklan edellytysten mukaisia. - Direktiivin 8 artiklassa kielletään sellaiset tappamis- ja pyydystämisvälineet, jotka ovat omiaan johtamaan laajamittaiseen tai valikoimattomaan hyödyntämiseen. - Direktiivin 9 artiklassa otetaan käyttöön järjestelmä, jolla voidaan poiketa hyödyntämistä koskevista artikloista. Siinä säädetään kolmesta erityyppisestä perusteesta. 1. Lintujen oletetaan aiheuttaneen erityisiä ongelmia tai erityistä vahinkoa. Tätä perustelua voidaan käyttää ainoastaan "kansanterveyden ja yleisen turvallisuuden turvaamiseksi, lentoturvallisuuden turvaamiseksi, viljelmille, kotieläimille, metsille, kalavesille ja vesistöille koituvan vakavan vahingon estämiseksi, kasviston ja eläimistön suojelemiseksi". Näissä tapauksissa artikloista voidaan poiketa, "jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole" (9 artiklan 1 kohta a alakohta). 2. Tutkimus- ja opetustarkoituksessa, kannan lisäämis- ja uudelleenistutustarkoituksessa, mutta aina tiukan valvonnan alaisena ja jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole (9 artiklan 1 kohdan b alakohta). 3. "Tiukasti valvotuissa oloissa ja valikoivasti tiettyjen lintujen pienien määrien pyydystämisen, hallussapitämisen tai muuten asiallisen hyötykäytön" salliminen on mahdollista. "Asiallisella" tarkoitetaan, että hyötykäyttö vaikuttaa suotuisasti direktiivin yleisiin tavoitteisiin (9 artiklan 1 kohdan c alakohta). 4. Niistä ehdottomista vaatimuksista, joista direktiivissä säädetään lintukantojen ylläpitämiseksi sellaisella tasolla, joka vastaa ekologisia, tieteellisiä ja sivistyksellisiä vaatimuksia ottaen huomioon taloudelliset ja virkistykseen liittyvät vaatimukset (2 artikla), ei voida poiketa. Poikkeuksia ei sallita myöskään elinympäristöjen säilyttämistä ja pilaantumisen torjuntaa koskevista vaatimuksista (3 ja 4 artikla). Näiden poikkeusten myöntämiselle asetetaan tiukat edellytykset, joita ovat muun muassa tyydyttävien vaihtoehtojen puuttuminen ja tiukka valvonta. Kolmatta perustelua koskee lisäksi poikkeuksen rajaaminen "pieniin määriin". Tämä käsite on pakostakin suhteellinen, ja silloin, kun poikkeus koskee hyödyntämistä, se voidaan parhaiten ilmaista vertaamalla hyödyntämismäärää ja niiden kantojen vuosittaista kuolleisuutta, joita poikkeus koskee. Poikkeusta, jonka vaikutus kannan pienenemiseen on alle prosentin kannan vuosittaisesta kuolleisuudesta, voidaan matemaattisesti pitää "pieneen määrään" kohdistuvana, koska sen vaikutus on pienempi kuin kannan kehittymistä koskeviin tietoihin liittyvä epätarkkuus. Hyödyntäminen on tässä tapauksessa "pientä" myös verrattaessa niihin lukuihin, joita metsästykseen tavanomaisesti liittyy, minkä vuoksi metsästystä käsitelläänkin yleisiä velvoitteita koskevien säännösten yhteydessä (7 artikla) ja muita hyödyntämismuotoja osana poikkeusjärjestelmää. 4.2. Kyseisellä kaudella annetut uudet säädökset ja aikaisempiin säädöksiin tehdyt merkittävät muutokset 5 artikla Kaikkien direktiivissä tarkoitettujen lintulajien yleinen suojelujärjestelmä Lintulajien yleiseen suojelujärjestelmään tehdyt tärkeät muutokset, jotka ovat tulleet voimaan kyseisen kolmivuotiskauden aikana, esitellään jäsenvaltioittain, ja tarvittaessa alueittain. Belgia Flaaminkielisellä alueella ei tehty muutoksia. Brysselin alueella annettiin uusi asetus. Asetuksella suojellaan kaikkia lintulajeja. Vallonian alue saattoi lainsäädäntönsä yhdenmukaiseksi direktiivin 79/409/ETY kanssa. Tanska Metsästyksestä ja riistavarojen hallinnasta 6.5.1993 annettu laki 209 tuli voimaan huhtikuussa 1994. Saksa Yleiseen suojelujärjestelmään ei tehty muutoksia. Vuonna 1994 tehdyllä liittovaltion asetuksen (Bundesartenschutzverordnung) "muutoksella" lisättiin joukko direktiivin 79/409/ETY liitteessä 1 lueteltuja lajeja luetteloon, jossa mainitaan Saksassa sukupuuttoon kuolemassa olevat lintulajit. Kreikka Yleiseen suojelujärjestelmään ei tehty muutoksia. Metsästettävien lajien luetteloon tehtiin muutoksia. Niitä selvitetään seuraavassa kohdassa. Espanja Yleiseen suojelujärjestelmään ei tehty muutoksia kyseisellä kaudella. Yleinen suojelujärjestelmä perustuu Espanjassa 27.3.1989 annettuun lakiin 4/89 ja 30.3.1990 annettuun kuninkaan asetukseen 439/1990. Eräillä autonomisilla alueilla (Aragon, Castilla y Leon, Extremadura, Murcia, Navarra) julkaistiin kyseisellä kaudella alueelliset täytäntöönpanoasetukset, joissa vahvistetaan muun muassa uhanalaisten lajien alueellisia luetteloita sekä alueellisia suunnitelmia uhanalaisten lajien suojelemiseksi ja pelastamiseksi. Ranska Yleiseen suojelujärjestelmään ei tehty muutoksia kyseisellä kaudella. Irlanti Yleiseen suojelujärjestelmään ei tehty muutoksia kyseisellä kaudella. Italia Yleiseen suojelujärjestelmään ei tehty muutoksia kyseisellä kaudella. Luonnonvaraisten eläinten suojeluun ja metsästyksen harjoittamiseen sovelletaan edelleen lakia 157 vuodelta 1992. Luxemburg Kertomuksessa esitetään lainsäädännön tilanne. Luxemburgin metsästyslainsäädäntöä muutettiin ja täydennettiin 2.4.1993 annetulla lailla. Muutokset koskivat muun muassa metsästysoikeuksien myymistä koskevia ehtoja ja yksityiskohtaisia sääntöjä sekä hyväksyttyjen ympäristöjärjestöjen mahdollisuutta ryhtyä oikeustoimiin. Alankomaat Lainsäädäntöön tehtiin kyseisellä kaudella seuraavat muutokset: - Lintudirektiivin täytäntöönpanon edellyttämät muutokset metsästyksestä ja linnuista annettuun lakiin vuodelta 1936 tulivat voimaan vuonna 1993. - Lyijyhaulien käyttö kiellettiin. Itävalta Itävalta liittyi Euroopan unioniin l.1.1995. Itävallassa direktiivistä 79/409/ETY aiheutuvat velvoitteet kuuluvat osavaltioiden toimivaltaan. Wien Wienin osavaltiossa vuonna 1995 voimassa oleva direktiiviä 79/409/ETY koskeva lainsäädäntö oli: 1. Luonnonsuojelusta ja -hoidosta 19.10.1984 annettu laki (Wiener Naturschutzgesetz 1984) (LGBI. 6/1985) 2. Luonnonvaraisten kasvien ja eläinten suojelusta 12.2.1985 annettu asetus (Erste Wiener Naturschutzverordnung) (LBGI 7/1985) 3. Metsästyksen sääntelystä annettu laki (Wiener Jagdesetz) (LBGI. 6/1948) 4. Metsästettävien lajien rauhoitusajoista annettu laki (LGBI. 26/1975) Ala-Itävalta Direktiivin 79/409/ETY soveltamista Ala-Itävallassa koskevat seuraavat lait ja asetukset: 1. Laki luonnonsuojelusta Ala-Itävallassa (LBGI. 5500) 2. Asetus luonnonvaraisten kasvien ja eläinten suojelusta (LGBI. 5500/2) 3. Laki metsästyksestä Ala-Itävallassa (LBGI. 6500) ja täytäntöönpanoasetukset (LBGI 6500/1) Burgenland Burgenlandissa vuonna 1995 voimassa ollut lainsäädäntö käsitti seuraavat lait ja asetukset: 1. Luonnonsuojelusta 11.3.1992 annettu yleinen asetus, joka kattaa luonnonvaraisten kasvien ja eläinten kannalta tärkeiden elinympäristöjen säilyttämisen sekä kasvi- ja eläinlajien suojelemisen (LBGI. 24/1992) 2. Burgenlandin luonnonsuojelusta ja maisemien suojelemisesta 15.11.1990 annettu laki (LBGI. 27/1991) 3. Edellä mainitun 15.11.1990 annetun lain muuttamisesta 27.10.1993 annettu laki (LBGI. 1/1994) Ylä-Itävalta Ylä-Itävallassa vuonna 1995 voimassa ollut lainsäädäntö käsitti seuraavat lait ja asetukset: 1. Ylä-Itävallan luonnonsuojelusta ja maisemien suojelemisesta vuonna 1995 annettu laki (LBGI. 37/1995) 2. Ylä-Itävallan hallituksen 11.12.1995 antama täytäntöönpanoasetus (luonnonsuojelusta ja maisemien suojelemisesta annetun lain mukaisesti) (LBGI. 110/1995) 3. Ylä-Itävallan hallituksen 7.5.1990 antama asetus riistaeläinten rauhoitusajoista (LBGI. 30/90) Steiermark Steiermarkissa direktiivin 79/409/ETY täytäntöönpano edellytti lainsäädännön mukauttamista. Kesäkuussa 1995 julkaistiin luonnonsuojelusta Steiermarkissa uusi laki, jossa otetaan huomioon lintudirektiivin ja direktiivin 92/43/ETY vaatimukset. Kärnten Kärntenissä lainsäädäntö on saatettu yhdenmukaiseksi direktiivin 79/409/ETY kanssa seuraavasti: 1. Luonnonsuojelusta Kärntenissä annetun lain soveltamista koskeva asetus LGBI 87/1995 (LGBI 54/1986) 2. Eläinten suojelusta annettu asetus (LGBI 3/1989) 3. Muutos LGBI. 108/1996 metsästyksestä annettuun lakiin vuodelta 1978. Salzburg Vuonna 1995 luonnonsuojeluun liittyvät säädökset Salzburgin osavaltiossa olivat seuraavat: 1. Laki luonnonsuojelusta Salzburgissa (LGBI. 1/1993 ja LGBI. 65/1994) 2. Asetus kasvilajien suojelusta (LGBI. 46/1994) 3. Asetus eläinlajien suojelusta (LGBI. 12/1980, päivitetty asetuksilla LGBI. 55/1981 ja 10/1989) 4. Laki metsästyksestä (LGBI. 100/1993) 5. Asetus rauhoitusajoista (LGBI 33/1987) Tiroli Tirolissa oli vuonna 1995 voimassa seuraavat säädökset: 1. Luonnonsuojelusta Tirolissa 18.31991 annettu laki (LGBI. 29/1991) 2. Luonnonsuojelusta Tirolissa 22.4.1975 annettu asetus, joka kattaa luonnonvaraisten kasvien ja metsästyskiellossa olevien eläinten suojelun (LGBI 29/1975) 3. Metsästyksestä Tirolissa annettu laki (LGBI 60/1983) muutoksineen (LGBI 68/1983) sekä täytäntöönpanoasetuksineen (LGBI 19/1995), joita on muutettu (LGBI 30/1996) Vorarlberg Vorarlbergissä oli vuonna 1995 vireillä seuraavat lainsäädäntötoimet: 1. Luonnonsuojelusta Vorarlbergissä 26.8.1969 annettu laki (LGBI. 36/1969), jota on muutettu 18.5.1988 annetulla lailla (LGBI. 23/1988) 2. Luonnonvaraisten kasvien ja luonnonvaraisten, metsästyskiellossa olevien eläinten suojelusta annettu asetus (LGBI. 10/1979), jota on muutettu asetuksella LGBI. 41/1988 3. Maisemien suojelemisesta Vorarlbergissä annettu laki (LGBI. 1/1982), jota on muutettu lailla LGBI 22/1988 Portugali Lintudirektiivin liitteeseen I tehdyt muutokset (ks. 91/244/ETY) sisällytettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä valtuusasetuksella N:o 224/93. Lintudirektiivin liitteeseen II tehtyjen muutosten (ks. 94/24/ETY) edellyttämät täytäntöönpanotoimet ovat valmisteltavina. Ruotsi Ruotsi liittyi Euroopan unioniin l.1.1995. Valmistelevat työt Ruotsin lainsäädännön saattamiseksi yhteisön ympäristösäännösten asettamien vaatimusten mukaiseksi oli aloitettu muutamaa vuotta aiemmin. Ruotsin viranomaiset katsovat, että direktiivin 79/409/ETY säännökset on jo suureksi osaksi saatettu voimaan Ruotsissa voimassa olleilla säädöksillä. Työt lainsäädännön täydentämiseksi lintudirektiivin huomioon ottamiseksi aloitettiin vuonna 1994. Ruotsissa tärkeimmät säädökset kyseisellä alalla ovat: - Laki luonnonsuojelusta ja luonnonsuojeluun liittyvä asetus. - Laki metsästyksestä ja metsästykseen liittyvä asetus. - Laki maatalousmaiden viljelystä. - Laki metsien suojelusta. - Laki luonnonvarojen hoitamisesta. - Luonnonsuojeluhallituksen luonnonsuojeluasetus, joka sisältää metsästykseen liittyviä määräyksiä (SNFS 1994:3). - Laki suojeltuihin lajeihin kuuluvia eläimiä ja kasveja koskevista toimenpiteistä. Suomi Suomesta tuli Euroopan unionin jäsen 1.1.1995, jolloin lintudirektiivin 79/409/ETY ja direktiivin 79/409/ETY liitteen II muuttamisesta annetun direktiivin 94/24/ETY säännökset tulivat Suomea velvoittaviksi. Lintudirektiiviä käytettiin pohjana laadittaessa Suomen lainsäädäntöä jo ennen Suomen varsinaista liittymistä. Liittymisajankohtana eli 1.1.1995 oli voimassa luonnonsuojelulaki (Suomen säädöskokoelma 71/23), sellaisena kuin se oli useaan otteeseen muutettuna ja osittain uudelleen muokattuna. Ympäristöministeriön 17.3.1993 nimittämän lakia valmistelevan työryhmän tehtävänä oli valmistella ehdotus kokonaan uusituksi luonnonsuojelulaiksi. Koska lopullista päätöstä Suomen liittymisestä Euroopan unioniin ei ollut vielä tehty, työryhmä sai tehtäväkseen ottaa liittymisestä mahdollisesti aiheutuvat velvollisuudet huomioon Suomen luonnonsuojelulainsäädännössä. Työryhmä antoi 29.12.1994 raporttinsa, joka sisälsi ehdotuksen laiksi, jolla pannaan täytäntöön luonnonvaraisten lintujen suojelusta annettu direktiivi 79/409/ETY. Yhdistynyt kuningaskunta Kyseisellä kaudella ei annettu uutta lainsäädäntöä. Euroopan unionin tasolla on mainittava, että kyseisellä kaudella valmisteltiin sopimus Afrikan-Euraasian (AEWA) alueen muuttavien vesilintulajien suojelusta. Sopimus on osa Bonnin yleissopimusta, ja sen allekirjoitti kesäkuussa 1995 53 valtiota, jotka sijaitsevat muuttavien vesilintujen levinneisyysalueella, mm. Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Euroopan yhteisö. 4.3. Jäsenvaltioiden metsästysjärjestelmiin tehdyt muutokset, jotka koskevat metsästettävien lajien lukumäärää, metsästyskauden alkamis- ja päättymisajankohtaa ja poikkeusalueita. Direktiivin 5 artiklan kaikki säännökset eivät koske kaikkia lintulajeja. Jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti 24 lajia (liite II/1) saa metsästää niiden kantojen koon, maantieteellisen levinneisyyden ja niiden yhteisön alueella olevien kantojen kehityksen perusteella. Muita 56 lajia (liite II/2) saa metsästää ainoastaan joissakin maissa. Mitään näistä lajeista ei kuitenkaan saa metsästää niiden lisääntymisvaiheiden aikana. Muuttavien lajien osalta kielto on voimassa myös aikana, jolloin linnut palaavat lisääntymisalueelle. Euroopan yhteisön tasolla lintudirektiivin liitettä II (ks. direktiivi 94/24/ETY [11]) on ollut tarpeen mukauttaa. Liitteeseen II/2 on lisätty eräät varislinnut, eräät lokit ja kottarainen. [11] EYVL L 164, 30.6.1991, s. 9. Direktiivillä 79/409/ETY direktiiviin 94/24/ETY tehtyjen muutosten jälkeen direktiivin yhdistetyt liitteet II.1 ja II.2 olivat kyseisen kauden lopussa seuraavanlaiset: Taulukko 1. Muutettu liite II.1 >TAULUKON PAIKKA> (1) tässä tarkoitetaan lajin Columba livia luonnonvaraisia kantoja eikä puluista peräisin olevia kantoja * lajia tavataan jäsenvaltiossa, ja sitä saa metsästää 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti >VIITTAUS KAAVIOON> lajit, joille oli säädetty metsästyskausi jäsenvaltiossa kyseisen kauden lopussa Taulukko 2. Muutettu liite II.2 >TAULUKON PAIKKA> * Direktiivin 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat sallia näiden lajien metsästyksen *M ainoastaan urokset >VIITTAUS KAAVIOON> lajit, joille oli säädetty metsästyskausi jäsenvaltiossa kyseisen kauden lopussa 6 artikla Kaupanpitämisen salliminen liitteessä III olevassa 2 osassa lueteltujen lajien osalta Vaaditut edellytykset täyttyvät vielä kaikissa jäsenvaltioissa, eikä kyseisellä kaudella tehty muutoksia lainsäädäntöön. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tarkistettiin valvontasääntöjä vuosina 1993 ja 1994. Tuloksena oli, että valvontatavoitteet (luonnonvaraisten lajien suojelu ja oikeuksien säilyttäminen henkilöillä, jotka käyvät laillisesti kauppaa kuolleilla linnuilla) saavutettaisiin tehokkaammin ottamalla käyttöön yleinen lupajärjestelmä. Ruotsissa lain (SFS 1994 :1818) 1 pykälässä on säännös, jonka nojalla hallitus voi antaa tarvittavat asetukset. Ne annettiin vasta kyseisen kauden jälkeen. Suomessa direktiivin liitteessä III lueteltuja kotimaisia riistaeläinlajeja saa pitää kaupan lukuun ottamatta seuraavia lajeja: Anser albifrons, Aythya marila, Melanitta nigra, Pluvialis apricaria, Lymnocriptes minimus ja Gallinago gallinago. 7 artikla Hyödyntäminen, metsästysvälineet ja pyydystystavat Metsästettävien lintulajien luetteloon ja metsästysaikoihin tehdyt tärkeät muutokset, jotka tulivat voimaan kyseisen kolmivuotiskauden aikana, esitetään jäsenvaltioittain, ja uusien jäsenvaltioiden osalta esitellään lainsäädännön tilanne. Belgia Kyseisellä kaudella ei tehty tärkeitä muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Tanska Kertomuksessa ei anneta tietoja tästä asiasta. Saksa Kyseisellä kaudella ei tehty muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Kreikka Maatalousministeriö julkaisee vuosittain, tavallisesti heinäkuussa, "vuosittaisen metsästysasetuksen", jossa määritellään metsästyskaudet kansallisella tasolla. Vuonna 1993 kaikki hanhilajit (Anser spp. ja Branta spp.) poistettiin Kreikassa metsästettävien lajien luettelosta. Päätöksen vuoksi luettelosta poistettiin Anser fabalis ja Anser albifrons, sillä muut Kreikassa säännöllisesti esiintyvät hanhilajit ovat jo suojeltuja lajeja. Vuonna 1994 pääasiallinen muutos koski metsästyskauden lyhentämistä. Muutoksen mukaisesti metsästyskausi päättyy 28. helmikuuta eikä 10. maaliskuuta, kuten aikaisemmin. Samana vuonna sorsa Anas strepera poistettiin metsästettävien lajien luettelosta. Toisaalta luetteloon lisättiin neljä uutta lajia (eli Pica pica, Corvus monedula, C. corone ja Sturnus vulgaris) lintudirektiivin liitteeseen II (ks. 94/24/ETY) tehdyn muutoksen takia. Espanja Jäsenvaltiossa ei tehty tärkeitä muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Ranska Kyseisellä kaudella tehtiin kaksi tärkeää muutosta. - Direktiivin 79/409/ETY täytäntöönpanoa Ranskassa koskevat yksityiskohtaiset säännöt perustuvat siihen, että metsästyskaudet päättyvät porrastetusti helmikuussa. Koska nämä yksityiskohtaiset säännöt kyseenalaistettiin, Ranskan parlamentille esitettiin lakiehdotus 15.7.1994 (laki nro 94/591). - Direktiivin 79/409/ETY liitteeseen II direktiivillä 94/24/EY tehdyn muutoksen vuoksi maaseutulain R. 227-27 pykälä kumottiin vuonna 1994. Lajeja Sturnus vulgaris, Pica pica, Corvus frugilegus, Corvus corone ja Garrulus glandarius, joita pykälä koski, pidetään nyt metsästettävinä lajeina, eli niihin sovelletaan metsästysasetuksia. Irlanti Kyseisellä kaudella ei tehty muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Italia Kyseisellä kaudella ei tehty tärkeitä muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Luxemburg Kyseisellä kaudella ei tehty muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Alankomaat Kyseisellä kaudella ei tehty muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Itävalta Itävalta liittyi Euroopan unioniin 1.1.1995. Lainsäädännön tilanne erityisesti metsästyksen osalta on esitetty edellä kohdassa 4.2. Portugali Metsästettävien lintulajien luetteloa muutettiin 18.6. annetulla valtuusasetuksella N:o 224/93, ja siten saatettiin direktiiviin 79/409/ETY direktiivillä 91/244/ETY tehdyt muutokset osaksi kansallista lainsäädäntöä. Ruotsi Ruotsi liittyi Euroopan unioniin 1.1.1995. Kansallisessa metsästysasetuksessa täsmennetään ajanjaksot, joiden aikana metsästys sallitaan eri alueilla. Lintujen osalta erotetaan yleinen metsästys ja rajoitettu metsästys. Ajanjaksot, joiden aikana yleinen metsästys on sallittu, mainitaan asetuksen liitteessä 1. Rajoitetun metsästyksen, jolla pyritään estämään riistaeläinten aiheuttamat vahingot, ajanjaksot mainitaan liitteessä 4. Metsästysasetuksen liitettä 1 muutettiin Ruotsin Euroopan unioniin liittymisen vuoksi seuraavasti: Scolopax rusticola -lajin metsästys kesällä on nyttemmin kielletty, sillä metsästyskausi siirrettiin alkamaan 21 päivänä elokuuta. Columba palumbus -lajin metsästyskauden alkamista siirrettiin 1 päivästä elokuuta 1 päivään syyskuuta. Corvus corone -, Corvus monedula - ja Pica pica -lajeja, joita sai aikaisemmin metsästää vuoden ympäri, saa nyttemmin metsästää ainoastaan elokuun 1 päivästä huhtikuun 15 päivään. Corvus frugilegus -lajin metsästyskauden alkamista siirrettiin 10 päivästä toukokuuta 1 päivään elokuuta. Phalacrocorax carbo - ja Corvus corax -lajien yleinen metsästyskausi poistettiin. Suomi Suomi liittyi Euroopan unioniin 1.1.1995. Suomen uusi metsästyslaki (Suomen säädöskokoelma 615/93) tuli voimaan 1.8.1993, ja lintudirektiivi otettiin huomioon sitä laadittaessa. Direktiivin liitteessä 79/409/ETY liitteessä II/1 luetellut lajit Alectoris graeca ja Alectoris rufa eivät esiinny Suomessa, ja lajit Anas strepera, Lymnocryptes minimus ja Gallinago gallinago ovat Suomessa suojeltuja lajeja. Yhdistynyt kuningaskunta Kyseisellä kaudella ei tehty tärkeitä muutoksia edelliseen kauteen verrattuna. Toteutettiin tutkimus niiden vaikutusten mittaamiseksi, joita komission antaman, direktiivin 7 artiklaa koskevan muutosehdotuksen täytäntöönpanemisella olisi ollut. Muutoksen tarkoituksena oli sallia metsästyskauden pidentäminen (metsästyskauden päättymisajankohdan myöhäistäminen). Joint Nature Conservation Committee (JNCC) ja Department of Environment (DoE) osoittivat ylähuoneen tilapäiselle komitealle, että ehdotus olisi voinut vaikuttaa haitallisesti eräiden muuttajien lintulajien kantoihin Isossa-Britanniassa. Ylähuoneen komitean kertomuksessa esitetään suojeluperustelut ja suositellaan yhteisön ehdotuksen hylkäämistä. Syyskuussa 1995 käynnistettiin hallituksen ohjelma, jonka tarkoituksena on kieltää kaikilla kosteikkoalueilla syyskuuhun 1997 mennessä lyijyn käyttö metsästyshauleissa. 8 artikla: Lainsäädännön tilanne direktiivin liitteen IV osalta. Yleisesti ottaen jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarvittavat toimenpiteet usein jo ennen direktiivin voimaantuloa. Jäsenvaltioiden kertomuksissa ei mainita tärkeitä muutoksia. On kuitenkin huomattava, että 8 artiklan säännökset saatettiin muodollisesti osaksi Saksan lainsäädäntöä heinäkuussa 1994. 4.4. Suojelujärjestelmää koskevat tärkeät poikkeukset, jotka on tehty tai kumottu tai joita on muutettu kyseisellä kaudella (9 artikla). Jäsenvaltioiden 9 artiklan mukaisesti toimittamista vuosittaisista kertomuksista laadittiin yhteenveto kyseiseltä kolmen vuoden ajanjaksolta. Taulukko 3. Poikkeusten lukumäärä jäsenvaltioittain >TAULUKON PAIKKA> * Kaikki jäsenvaltiot toimittivat vuosittaisen kertomuksensa komissiolle. Itävallasta, Ruotsista ja Suomesta tuli jäsenvaltioita vuonna 1995. Direktiivin 79/409/ETY 9 artiklassa säädettyä, poikkeusten ilmoittamista koskevaa menettelyä pyrittiin yksinkertaistamaan ja yhdenmukaistamaan. JNCC:n tukiyksikkö [12] kehitti tietojärjestelmän, jonka rahoittamiseen komissio osallistui. Tämä tiedonkeruu- ja tietojen esittämisjärjestelmä sisältää tietokannan, jossa luetellaan kaikki jäsenvaltioiden Euroopan komissiolle ilmoittamat poikkeukset. [12] Joint Nature Conservation Committee on lintudirektiivistä vastaava hallintoelin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 5. Tutkimus ja liitännäistoimenpiteet (10, 11, (13 ja 14) artikla) 5.1. Artiklojen tavoitteet - Lajien suojelu edellyttää hyvin usein niiden elinympäristöjen hoitamista. Elinympäristöjen hoitamiseksi on tunnettava tarkasti ne tekijät, jotka vaikuttavat - joskus ratkaisevasti - lajin tai lajiryhmän esiintymiseen tietyssä elinympäristössä. Näiden tekijöiden tunteminen perustuu täsmälliseen seurantaan ja järjestelmällisiin tutkimuksiin, ja siinä on vielä varsin usein puutteita tai parantamisen varaa. Näin ollen tieteellinen tutkimus lintukantojen ja niiden elinympäristöjen järkevän hoidon perustana on luonnonvaraisten lintujen yleisen suojelujärjestelmän kulmakivi. Sen vuoksi sen kehittämistä ja yhteensovittamista jäsenvaltioiden välillä kannattaa edistää. Direktiivin 10 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan tutkimusta lintulajikantojen suojelemiseksi, hoitamiseksi ja hyödyntämiseksi. Direktiivin liitteessä V vahvistetaan asiat, joihin on kiinnitettävä ensisijaisesti huomiota. - Jäsenvaltiot ovat velvollisia valvomaan kaikkien sellaisten lintulajien istuttamista jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalle alueelle, jotka eivät elä siellä luonnonvaraisina, varmistaakseen, etteivät ne vahingoita paikallista kasvistoa ja eläimistöä. Jäsenvaltioiden on kuultava komissiota kaikissa istuttamishankkeissa. Direktiivin 11 artiklassa suojellaan siis koko luonnonvaraista kasvistoa ja eläimistöä vierasperäisten lintulajien haitalliselta istuttamiselta Euroopan unionin alueelle. 5.2. Komission suorittama tarvittava tutkimus ja työ Tarvittavan tutkimuksen ja työn edistäminen kaikkien direktiivin 1 artiklassa tarkoitettujen lintulajien suojelemiseksi, hoitamiseksi ja hyödyntämiseksi. Yhteisön tasolla kolmevuotisen Life-Luonto-rahoitusvälineen varoista maksetun tuen ansiosta BirdLife International laati kyseisellä kaudella yhteistyössä Wetlands Internationalin kanssa toimintasuunnitelmat niitä 23 lajia varten, jotka ovat uhanalaisia kaikkialla Euroopassa. Euroopan neuvosto julkaisi suunnitelmat lokakuussa 1996 (ranskankielinen käännös vuonna 1997 [13]). Toimintasuunnitelmissa annetaan tietoja lajien tilanteesta, ekologiasta, uhkatekijöistä ja käynnissä olevista suojelutoimenpiteistä. Niiden avulla kullekin lajille voidaan määritellä selviä suojelutavoitteita sekä ensisijaisten toimenpiteiden ohjelma. Nämä 23 lajia mainitaan myös Life-Luonto-rahoitusvälinettä koskevan asetuksen mukaisesti ensisijaisiksi katsottujen lajien joukossa. LIFE-tuen ja sitä edeltäneiden rahoitusvälineiden varoista on jo maksettu tukea 25 hankkeelle, jotka koskevat näiden lajien kannalta kiireellisimmiksi arvioituja toimenpiteitä (ks. taulukko 4). [13] Heredia B., L. Rose ja Painter, M. (toimittajat), Les oiseaux mondialement menacés: situation en Europe. Plans d'actions, Strasbourg, Editions du Conseil de l'Europe, 1997. Taulukko 4. LIFE-rahoitusvälineen [14] ja sen edeltäjien (ACE ja ACNAT [15]) varoista maksetut tuet koko Euroopassa uhanalaisille 23 lintulajille (lueteltu koko Euroopassa uhanalaisia lintulajeja koskevissa toimintasuunnitelmissa, Natura 2000 -tiedote, 2.12.1996). [14] Life-Luonto on rahoitusväline, jolla tuetaan Euroopan unionin ympäristönsuojelupolitiikkaa. [15] ACE = Action Communautaire pour l'environnement ja ACNAT = Action Communautaire pour la Nature olivat Life-Luontoa edeltäneet rahoitusvälineet. >TAULUKON PAIKKA> HUOM! Eräille taulukossa luetelluille lajeille on myönnetty Life-rahoitusvälineen varoja myös välillisesti sellaisten hankkeiden yhteydessä, joiden päätavoite koskee muita lajeja tai elinympäristöjä. Kyseisellä kaudella ORNIS-komitea päätti myös, että suunnitelmien laatiminen niiden metsästettävien lajien hoitamiseksi, joiden suojelun taso on epäsuotuisa, on ensisijainen asia. Kyseisellä kaudella kerättiin alustavat tiedot näiden suunnitelmien laatimiseksi. 5.3. Jäsenvaltioiden suorittama tarvittava tutkimus ja työ Seuraavassa on yhteenveto jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista. Belgia - Pitkäaikaistutkimuksen jatkaminen (erityisesti rengastus). - Yleissopimusta tutkimuksesta, jonka tarkoituksena on määritellä suosituksia häkkilintujen kasvatuksen järkiperäistämiselle, jotta näiden lajien lisääntyminen vankeudessa paranisi ja siten luonnonvaraisten yksilöiden pyydystäminen vähenisi, pidennettiin kyseisellä kaudella. Saksa Tutkimusta ja työtä toteutettiin osavaltioiden tasolla (ks. Saksan liittotasavallan kertomuksen liite 4). Ne käsittivät erityisesti - ohjelmia liitteessä 1 lueteltujen lajien kannalta tärkeiden elinympäristöjen suojelemiseksi ja ennalleen saattamiseksi (mm. Nationalpark Wattenmeer) - suunnitelmia uhanalaisten lajien pelastamiseksi (esimerkiksi Ciconia ciconia ) - sekä pitempiaikaisten tutkimusten jatkamisen, kuten erityisesti lintujen rengastus. Kreikka - Pitkäaikaisten tutkimusten jatkaminen (mm. vesilintujen rengastus ja talvilaskentakampanja). - Tieteellisiä tutkimuksia uhanalaisten lajien, kuten esimerkiksi Pelecanus crispus - ja P. onocrotalus -, Falco eleonorae -, Puffinus yelkouan -, Calonectris diomedea -lajien, ekologiasta ja suojelusta. - Falco naumanni -kantojen kartoitus. - Numenius tenuirostris -lajin suojelemiseksi tarvittavat kiireelliset toimenpiteet. Espanja Espanjassa toteutettiin vuosien 1993 ja 1995 välisenä aikana lukuisia tutkimuksia ja lintukantojen seurantoja sekä ympäristöministeriön että itsehallintoalueiden tasolla: - Tutkimus influenssan vaikutuksista kaniinien, useiden petolintujen pääasiallisten saaliiden, kantoihin - Aquila adalberti -lajin nuorten yksilöiden levinneisyys - Hieraaetus fasciatus -lajin levinneisyys - Vesilintujen lyijymyrkytys - Suunnitelma Gypaetus barbatus -lajin suojelemiseksi - Otis tarda - ja Tetrax tetrax -lajien lisääntymistä koskeva suunnitelma - Pterocles sp. -lajin tilanteen analysointi Espanjassa Ranska Toteutettuja toimia ovat - uhanalaisten lajien kantojen tasoa ja liikkumista koskevat tutkimukset (esim. Ciconia nigra, Ciconia ciconia, Phoenicopterus ruber, Lanius minor, Branta bernicla, Crex crex, Grus grus). - ohjelmat petolintujen, erityisesti korppikotkien (Gypaetus barbatus, Gyps fulvus, Aegypius monachus ja Neophron percnopterus) kantojen uudelleen istuttamiseksi ja vahvistamiseksi, mutta myös Hieraaetus fasciatus -lajin lisääntymistä vankeudessa koskevan hankkeen valmistelu - uhanalaisten petolintujen alueiden valvontaohjelmat yleensä sekä Circus spp -lajin poikueiden seuranta ja pelastaminen maatalousympäristössä - toimenpiteet Grus grus -, Sterna spp. - ja Crex crex -lajien elinympäristöjen hoitamiseksi; toimintasuunnitelman laatiminen Athene noctua -lajia varten - toimenpiteet Phalacrocorax carbo -lajin ja Bretagnessa Larus argentatus - ja Branta bernicla -lajin pelottelemiseksi tai vaikutusten rajoittamiseksi - talvehtivien sorsien ja rantalintujen laskenta. Sorsien lisääntymisvaiheista laadittiin lisäksi kronologinen selvitys. - Lisääntyvien Scolopax rusticola - sekä kiuru-, kyyhky- ja rastaskantojen laskenta. - Eri kanalintuja (Alectoris graeca, Perdix perdix pyrenaica) sekä metsäkanalintuja (Tetrao urogallus, Tetrao tetrix, Bonasa bonasia ja Lagopus mutus) varten on kantojen ylläpitämiseksi ja suojelemiseksi valmisteilla toiminta-ohjelmia. Irlanti Irlannin tasavallassa toteutettiin vuosina 1993-1995 eräitä erityistoimenpiteitä. Ne koskivat: - tiirojen, erityisesti Sterna dougallin suojelemista, jonka nykyiset kannat Irlannissa (616 paria vuonna 1995) ovat kansainvälisesti tärkeitä - ruisrääkän (Crex crex) kiireellisen pelastussuunnitelman laatiminen - häiriötekijöiden valvonta, ravinnonhankintaympäristöjen parantaminen, erityisen suojelualueen osoittaminen Wexfordin kreivikunnasta sekä metsästyskiellon ylläpitäminen johtivat tundrahanhen (alalaji Grönlanti) (Anser albifrons flavirostris) kannan lisääntymiseen - Peltopyy (Perdix perdix), josta on Irlannissa jäljellä enää ainoastaan kaksi elinkelpoista ydinkantaa, oli valtion tukea saaneiden tutkimusten kohteena. Tämän tutkimuksen perusteella kehitettiin kansallinen suojelustrategia. Luxemburg Toteutetut toimet ovat - rengastuksia ja kartoituksia (vapaaehtoisuuden pohjalta kotimaisten ja muuttavien lajien kohdekartoitukset sekä maastohavaintojen jatkaminen pesivien lintujen atlaksen päivittämiseksi, jonka ensimmäinen versio on vuodelta 1984) - valtion tuet maa-alueiden hankkimista (120 hehtaaria ostettu vuosina 1993 -1995) ja luonnonsuojelualueiden hoitamista varten - uhanalaisten lintujen luettelon laatiminen - kosteiden niittyjen pelastamista koskeva kokeiluhanke: korvaukset hankkeeseen osallistuville maanviljelijöille - kokeiluhanke, toimintasuunnitelmat ja pelastusohjelma uhanalaisia lajeja varten (Perdix perdix, Ciconia nigra, Crex crex). - toimenpiteet elinympäristöjen hoitamiseksi ja pelastamiseksi (vesakot Bonasa bonasia -lajille ja puunkolot tikkalinnuille ja muille puussa pesiville linnuille). Alankomaat - Hankkeille, jotka koskevat direktiivin I liitteessä lueteltujen lajien suojelemista ja hoitamista, myönnettiin erityisesti rahallista tukea. - Vuonna 1994 aloitettiin uuden uhanalaisten lintujen luettelon laatiminen. - Pesivien ja muuttavien lintujen kantojen seurantaohjelmia sekä lintujen rengastukseen perustuvia tutkimusohjelmia jatkettiin. Suomi - Luonnontieteellinen keskusmuseo seuraa kaikkien lintukantojen kehitystä myös käyttämällä rengastusta. - Suomen ympäristökeskus pitää rekisteriä uhanalaisista lajeista. Lintuharrastajien yhdistykset osallistuvat ohjelmiin. Ne vastaavat myös noin kymmenen lintuhavaintoaseman toiminnasta, joissa tarkkaillaan muuttoa ja tehdään lintujen rengastuksia. - Tärkeiden lintualueiden (Important Bird Areas) kartoitus aloitettiin vuonna 1995 lintuharrastajien yhdistysten kattojärjestössä. - Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos toteuttaa riistalintulajien kantojen seurantaa sekä monipuolisia tutkimuksia niiden ekologiasta. - Useat ryhmät toteuttavat eräiden uhanalaisten lajien (Haliaeetus albicilla, Falco peregrinus, Dendrocopos leucotos ja Anser erythropus) erityisiä seurantaohjelmia, joiden yhteensovittamisesta vastaa Maailman Luonnonsäätiön (WWF) Suomen osasto. - Metsähallitus seuraa vuosittain Aquila chrysaetosin lisääntymismenestystä. - Eläinlääketieteellinen korkeakoulu ja Eläinlääketieteen tutkimuslaitos toteuttavat luonnonvaraisten lintujen ekotoksikologisia seurantoja. Yhdistynyt kuningaskunta JNCC (Joint Nature Conservation Committee) ja kolme alueellista toimistoa jatkoivat lintukantojen suojelemista ja hoitamista koskevia tutkimustoimia. - Näitä toimia ovat lintukantojen pitkäaikainen seuranta (erityisesti Common Bird Census, Waterways Birds Survey, vesilintujen laskennat, harvinaisten pesimälintujen seuranta, lintujen rengastus jne.). - Uusi pesimälintujen atlas The new Atlas of Breeding Birds in Britain and Ireland : 1988-1991 julkaistiin vuonna 1993. Se perustuu samoihin 10 x 10 km:n alueisiin kuin edellinen atlas vuosilta 1968-1972. Näin näitä kahta ajanjaksoa voidaan verrata keskenään ja havaita, että useiden lajien lukuisuus ja levinneisyysalue ovat muuttuneet merkittävästi. - Merilintujen seurantaohjelmaa jatkettiin koko kauden ajan. - Lisäksi toteutettiin useita muita tutkimuksia erityisesti ekologiasta ja kantojen kehityksestä sekä selvityksiä lajien suojelutarpeista. 5.4. Sellaisten lintulajien istuttaminen jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluville alueille, jotka eivät elä näillä alueilla luonnonvaraisena. Seuraavassa esitetään yhteenveto jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista. Saksa Saksaan ei vuosina 1993-1995 istutettu vierasperäisiä lintulajeja. Kreikka Kreikkaan ei istutettu eksoottisia lajeja vuosina 1993 -1995. Espanja Useita eri lajeja istutettiin metsästykseen liittyvistä syistä. Useille alueille istutettiin erityisesti Phasianus colchicus - ja Coturnix japonica -lajia, mutta myös Francolinus francolinus -, Lophoryx californica - ja Colinus virginianus -lajia Baleaareille sekä Perdix perdix -lajia (kannan vahvistaminen) Baskimaahan. Lisäksi eteläamerikkalainen papukaijalaji Myopsitta monachus tuli alueelle tahattomasti ilman varsinaista istuttamista. Se näyttää aiheuttavan ongelmia erityisesti Baleaareilla ja Kataloniassa. Ruotsi Eksoottisten lajien varsinaisesta istuttamisesta Ruotsiin kyseisellä kaudella (1995) ei ole mainintaa. Suomi Laissa kielletään sekä riistalintujen että suojeltujen lajien istuttaminen ilman toimivaltaisten viranomaisten lupaa. Kertomuksessa ei mainita tällaista lupaa kyseiseltä kaudelta (1995). Yhdistynyt kuningaskunta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ei istutettu eksoottisia lajeja kyseisellä kaudella. Ympäristöministeriö (Department of Environment) toteutti tutkimuksen Branta canadensis -lajin mahdollisista ekologisista vaikutuksista paikalliseen eläimistöön ja kasvistoon. Lisäksi rahoitettiin toteutuskelpoisuustutkimus, joka koski Oxyura jamaicensis -lajin kantojen valvomisessa käytettäviä menetelmiä. Tutkimus osoitti, että Oxyura jamaicensis -kantojen valvontaan voidaan käyttää useita eri menetelmiä ja että lisääntymiskauden aikana suoritettu valvonta on tehokkain. Tehokkaimpia menetelmiä testattiin alueellisesti vuonna 1995. Tarve kerätä tietoa eksoottisista lajeista otettiin huomioon, ja JNCC pyrkii keräämään tätä tietoa kansallisten lintutieteellisten järjestöjen kautta. Näiden tutkimusten myöhempien tulosten perusteella pystytään paremmin täyttämään direktiivin 11 artiklasta aiheutuva velvoite.