C 80/66 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Vihreä kirja yleishyödyllisistä palveluista”
(KOM(2003) 270 lopullinen)
(2004/C 80/20)
Komissio päätti 22. toukokuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla
pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta ”Vihreä kirja yleishyödyllisistä palve-
luista”.
Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -erityisjaosto antoi
lausuntonsa 24. marraskuuta 2003. Esittelijä oli Bernardo Hernández Bataller ja apulaisesittelijä Raymond
Hencks.
Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 2003 pitämässään 404. täysistunnossa
(joulukuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 72 ääntä puolesta ja7 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä.
1. Johdanto
1.1. Yleishyödyllisen palvelun käsite ymmärretään Euroo-
pan unionissa eri tavoin, ja germaanien, pohjoismaalaisten,
eteläeurooppalaisten ja anglosaksien käsitykset poikkeavat
toisistaan. Tietyissä unionivaltioissa ei ole lainkaan julkisenpalvelun käsitettä. Ajatus on joka tapauksessa kaikkialla jok-
seenkin samantapainen, ja se on toteutettu lähes samalla
tavoin Euroopan kaikille maille yhteisten arvojen mukaisesti.(Alankomaissa on beheer van diensten , Italiassa gestioni di pubblica
utilità , Yhdistyneessä kuningaskunnassa public utility , Saksan
liittotasavallassa Daseinsvorsorge ja Ranskassa service public .) (
1).
1.2. Yleishyödyllisten palvelujen käsitettä ja luonnetta on
määritelty useissa yhteisön toimielinten asiakirjoissa. Niissä
annettu määritelmä, jota ei ole vielä vahvistettu, on pääosinpätevä nykyäänkin, ja sen mukaan voidaan todeta seuraavaa:
– Yleishyödyllisillä palveluilla tarkoitetaan voittoa tavoitel-
len tai voittoa tavoittelematta tuotettavia palveluja, joita
viranomaiset pitävät yleishyödyllisinä ja joille asetetaan
erityisiä julkisen palvelun velvoitteita.
– Yleisen taloudellisen edun mukaiset palvelut ovat voittoa
tavoitellen tuotettavia palveluja, joille jäsenvaltiot ja unio-ni ovat asettaneet tiettyjä julkisen palvelun velvoitteita
yleishyödyllisyyden (
2) ja etenkin yleispalveluja koskevien
kriteerien perusteella sellaisilla aloilla kuin sähköinenviestintä, energia ja postipalvelut.
(1) EYVL C 368, 20.12.1999, kohta 1.1.
(2) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 1.1.1.2.1. Kyseiset palvelut muodostavat eurooppalaisen yh-
teiskuntamallin perustan, ja komissio on korostanut niiden
merkitystä vuosina 1996 (3) ja 2000 (4) antamissaan tiedonan-
noissa. Kyseisen mallin koskemattomuus ilmenee selvästi siitä,että Euroopan unioni jätti koulutus-, terveys- ja kulttuurikysy-
mykset Cancúnissa käytyjen WTO-neuvottelujen
(10.–15.9.2003) ulkopuolelle nimenomaan yleisen edun suoje-lemiseksi.
1.2.2. Edellä mainituissa komission tiedonannoissa käsitel-
lään pääasiallisesti neljää tavoitetta, jotka ovat seuraavat:
– Taataan yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen
tehokas toiminta.
– Valvotaan yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen
laadun asianmukaisuutta.
– Valvotaan, että julkisen palvelun ulkopuolelle jääville
kilpailulle avoimille markkinoille ei aiheudu haittaa.
– Varmistetaan keskeisten palvelujen saatavuus kaikille kan-
salaisille.
1.3. Yhteisön lainsäädäntö merkitsee tiettyjen menettelyjen
ja periaatteiden, erityisesti avoimuus-, syrjimättömyys- ja suh-teellisuusperiaatteen, noudattamista, eikä se ole esteenä yleistätaloudellista etua koskevien palvelujen perustamiselle ja suju-
vuudelle. Neuvoston hyväksymän erityisen sääntelyn puut-
tuessa jäsenvaltioilla on laajat valtuudet päättää itse, mitkäovat yleistä taloudellista etua koskevia palveluja ja mitkä
niiden toimintatavat, sekä valtuudet päättää mahdollisesti
tarpeelliseksi osoittautuvasta julkisesta tuesta.
(3) EYVL C 281, 26.9.1996.
(4) EYVL C 17, 19.1.2001.
30.3.2004 FI C 80/67 Euroopan unionin virallinen lehti
Perustamissopimuksissa esiintyy kuitenkin epäjohdonmukai-
suutta, kun otetaan huomioon yhtäältä, että tosiasiallisesti
sovellettavaa kilpailuoikeutta koskevissa määräyksissä yleistä
taloudellista etua koskevat palvelut katsotaan 86 artiklan2 kohdan ja sitä seuraavien kohtien poikkeuksiksi, ja toisaaltase seikka, että 16 artikla, jossa tunnustetaan kyseisten palvelu-
jen tärkeys, ei muodosta oikeusperustaa.
Sekä valtiontukia koskevalla politiikalla että sosiaalista ja
alueellista yhteenkuuluvuutta koskevalla politiikalla pyritäänpaikkaamaan markkinoilla esiintyviä puutteita, vaikkakin tuki-
politiikan tavoitteena on estää kilpailun vääristyminen ja
koheesiopolitiikan tavoitteena vahvistaa sosiaalista ja alueellis-ta yhteenkuuluvuutta kannustustoimenpiteiden avulla.
Perusoikeuskirjan 36 artiklassa (
1) tunnustetaan oikeus käyttää
yleistä taloudellista etua koskevia palveluja ja kunnioitetaan
kyseistä oikeutta. Tavoitteena on edistää sosiaalista ja alueellistayhteenkuuluvuutta. Lisäksi yleistä taloudellista etua koskevien
palvelujen saatavuus merkitsee yleensä jonkun muun perusoi-
keuden vahvistamista. Esimerkkeinä voidaan mainita kuljetus-palvelujen alan henkilöiden vapaa liikkuvuus tai postipalvelu-
jen alan yksityisyyden suoja ja viestinnän luottamuksellisuus.
1.4. Komissio esitteli Nizzassa joulukuussa 2000 kokoon-
tuneen Eurooppa-neuvoston pyynnöstä Laekenin Eurooppa-neuvostolle joulukuussa 2001 raportin yleishyödyllisistä palve-luista (
2). Raportissaan komissio ilmoitti, että julkisten palvelu-
jen korvaamista koskevan oikeusvarmuuden vahvistamiseksi
se aikoo laatia yhteisön toimintapuitteet valtiontuelle, jotamyönnetään yleistä taloudellista etua koskevia palveluja tarjo-
aville ja kyseisten palvelujen arvioinnin kehittämisestä vastaa-
ville yrityksille.
1.4.1. Komissio on perinteisesti katsonut, että korvaukset,
joita valtiot maksavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liitty-
viä palveluja tuottaville yrityksille, eivät ole valtiontukia, jos
niillä korvataan ainoastaan julkisen palvelun velvoitteidentäyttämisestä aiheutuvat todelliset kulut.
1.4.2. Ensimmäisen asteen tuomioistuin katsoi 27. helmi-
kuuta 1997 antamassaan tuomiossa, jossa asianosaisena oli
FFSA ( Fédération française des sociétés d’assurances )(
3), ja 10. tou-
kokuuta 2000 antamassaan tuomiossa (4), jossa asianosaisena
oli Portugalin televisio, että korvaukset, joita yrityksille myön-
netään yleishyödyllisten tehtävien täyttämisestä aiheutuvistatodellisista kuluista, ovat EY:n perustamissopimuksen 87 artik-lan 1 kohdan mukaista valtiontukea, vaikka niiden määrä ei
ylittäisikään sitä kulujen määrää, joka osoittautuu välttämättö-
mäksi julkisen palvelun velvoitteen täyttämiseksi.
(1) Perusoikeuskirjan 36 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Edistääk-
seen unionin sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta unionitunnustaa mahdollisuuden käyttää kansallisten lainsäädäntöjen jakäytäntöjen mukaisia yleistä taloudellista etua koskevia palvelujaEuroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti, sekä kun-nioittaa tätä oikeutta.”
(
2) KOM(2001) 598 lopullinen.
(3) Asia T-106/95; yhteisöjen tuomioistuimen 25. maaliskuuta 1998
antamalla päätöksellä (asia C-174/97) vahvistettu tuomio.
(4) Asia T-46/97.1.4.3. Tuomioistuin katsoi kuitenkin 22. marraskuuta 2001
asiassa Ferring antamassaan tuomiossa (5), että valtion myöntä-
mistä korvauksista, joiden määrä ei ylitä julkisen palvelun
velvoitteen täyttämisen kannalta välttämättömiä kuluja, eisynny etua korvauksia saaville yrityksille, eikä niitä niinollen voida pitää valtiontukena. Tuomioistuin korosti, että
korvauksen määrä, joka ylittää julkisen palvelun velvoitteen
täyttämisen kannalta välttämättömät kulut, voidaan katsoavaltiontueksi, jota ei perustamissopimuksen 86 artiklan nojalla
voida sallia.
1.4.4. Tuomioistuin antoi täysistunnossaan 24. heinäkuuta
2003 tuomion (
6), jossa tarkistetaan tuomioistuimen aiempaa
oikeuskäytäntöä (7) ja määrätään, että mainitunlaisen julkisen
tuen (korvausten) jättäminen EY:n perustamissopimuksen87 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle edellyttää
tiettyjen ehtojen täyttymistä:
– Edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava
julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen, ja nämä
velvoitteet on määriteltävä selvästi.
– Ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on
etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja avoimesti.
– Korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan
kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksis-
ta, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ai-
heuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnastasaadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saata-va kohtuullinen voitto.
– Silloin kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä
vastaavaa yritystä ei valita julkisia hankintoja koskevassa
menettelyssä, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä
tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johde-tulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttä-misen kannalta riittävillä välineillä varustetulle keskiver-
toyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämi-
sestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot jakyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen
voitto.
(5) Asia C-53/00.
(6) Asia C-280/00 Altmark Trans GMBH. Julkisasiamies Légerin
19. maaliskuuta 2002 antama ratkaisuehdotus.
(7) Asia C-53/00; 22. marraskuuta 2001 annettu tuomio. Julkisasia-
mies Léger suhtautui erityisen kriittisesti tuomion sisältöön asiassaC-280/00 antamassaan ratkaisuehdotuksessa ja etenkin sen koh-
dissa 58–61, 76–82 ja 87–89.
C 80/68 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
2. Vihreä kirja yleishyödyllisistä palveluista
2.1. Vihreä kirja muodostuu viidestä pääosasta sekä johdan-
nosta ja toimenpiteitä koskevasta päätelmästä. Ensimmäisessä
osassa selvitetään taustaa, toisessa käsitellään yhteisön toimin-nan laajuutta yleishyödyllisten palvelujen alalla, kolmannessa
osassa esitetään useita tekijöitä, joiden perusteella voitaisiin
luoda yhteinen yleistä taloudellista etua koskevien palvelujenkäsite voimassa olevan alakohtaisen lainsäädännön perusteella,
neljännessä osassa tarkastellaan sitä, kuinka yleishyödylliset
palvelut järjestetään, rahoitetaan ja kuinka niitä arvioidaan,ja viidennessä osassa käsitellään yleishyödyllisten palvelujenkansainvälistä ulottuvuutta. Vihreään kirjaan liittyy liite, jossa
esitetään yksityiskohtaisemmin voimassa olevaan alakohtai-
seen lainsäädäntöön perustuvat julkisen palvelun velvoitteetsekä poliittiset välineet, joiden avulla voidaan varmistaa näiden
velvoitteiden täyttäminen (
1).
2.2. Yleishyödylliset palvelut sisältävät sekä yleisen talou-
dellisen edun mukaisia palveluja että muita kuin taloudellisia
palveluja. Niiden tilanne on mutkikas ja kehittyy jatkuvasti.Niihin sisältyy hyvin erilaisia toimintoja, joiden laajuus ja
luonne vaihtelee. Näiden palvelujen järjestäminen vaihtelee
kunkin jäsenvaltion kulttuuriperinteiden, historian ja maantie-teellisten olosuhteiden sekä kyseessä olevan toiminnan omi-
naispiirteiden, erityisesti sen teknologisen kehityksen mukai-
sesti (
2).
2.3. Euroopan unioni kunnioittaa tätä moninaisuutta ja
kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten rooliakansalaisten hyvinvoinnin varmistamisessa ja sen takaami-
sessa, että muun muassa palvelun laadusta päätetään demok-
raattisesti. Tämä moninaisuus selittää yhteisön toiminnanlaajuuden vaihtelun ja erilaisten välineiden käytön. Euroopanunionilla on myös oma roolinsa yksinomaisen toimivaltansa
puitteissa. Lisäksi kaikkialla Euroopan unionissa yleishyödylli-
siin palveluihin liittyy useita kysymyksiä ja ongelmia, jotka ovatyhteisiä eri palveluille ja eri toimivaltaisille viranomaisille (
3).
2.4. Vihreällä kirjalla on tarkoitus aloittaa keskustelu seu-
raavista seikoista:
(1) Vihreän kirjan kohta 13.
(2) Vihreän kirjan kohta 10.
(3) Vihreän kirjan kohta 11.– yhteisön mahdollisen toiminnan laajuus toissijaisuusperi-
aatteen rajoissa ja yhteisön laillisen toimivallan mahdolli-
nen laajentaminen
– periaatteet, jotka voitaisiin sisällyttää yleishyödyllisiä pal-
veluita koskevaan puitedirektiiviin tai muuhun yleiseen
säädökseen, ja tästä säädöksestä saatava lisäarvo
– hyvän hallintotavan määritelmä järjestettäessä, säännel-
täessä, rahoitettaessa ja arvioitaessa yleishyödyllisiä palve-luita, kun tarkoituksena on parantaa talouden kilpailuky-
kyä ja taata kaikille kansalaisille heidän tarpeensa tyydyt-
tävien korkealaatuisten palveluiden tehokas ja oikeuden-mukainen saatavuus
– toimenpiteet, joiden avulla voitaisiin lisätä oikeusvar-
muutta sekä varmistaa yhtenäinen ja yhdenmukainenyhteys yleishyödyllisten palvelujen korkean tason säilyttä-
mistä koskevan tavoitteen sekä kilpailu- ja sisämarkkina-
lainsäädännön tiukan soveltamisen välillä (
4).
3. Yleistä
3.1. Komitea on jo ottanut kantaa useimpiin kysymyksiin,
joita komissio esittää vihreässä kirjassaan. Komitea on toden-
nut lausunnoissaan CES 949/99 ja CES 860/2002 ja etenkinviimeksi mainitussa (
5) katsovansa, että
”komission tulisi tehdä ehdotus puitedirektiiviksi, jolla vahvis-
tetaan yleistä taloudellista etua koskeviin palveluihin liittyvät
poliittiset periaatteet ja jossa jätetään jäsenvaltioille tarvittava
liikkumavara. Puitesäädöksessä tulisi korostaa Euroopan unio-nin yleishyödyllisille palveluille antamaa merkitystä ja Euroo-pan kansalaisille luonnostaan kuuluvaa oikeutta näihin palve-
luihin sekä selventää eräitä asiaankuuluvia yhteisön lainsäädän-
nössä esiintyviä käsitteitä oikeusvarmuuden lisäämiseksi –kunnioittaen kuitenkin samalla läheisyysperiaatetta”
ETSK korostaa, että mainitun puitedirektiivin (
6) hyväksyminen
on välttämätöntä, jotta voidaan täsmentää etenkin perussopi-
muksissa ja alakohtaisissa direktiiveissä käytettyjä käsitteitä
sekä eri toimijoiden ja eritoten yleispalvelujen tarjonnasta alue-ja paikallistasolla vastaavien tahojen toiminnan edellytyksiä.
(4) Vihreän kirjan kohta 12.
(5) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.4.
(6) Euroopan perustuslakia koskevan sopimusehdotuksen terminolo-
giassa ”puitelaki”.
30.3.2004 FI C 80/69 Euroopan unionin virallinen lehti
3.1.1. Yhteisön toiminnan laajuudesta komitea totesi (1),
että puitedirektiiviä koskevan ehdotuksen ja sitä täydentävien
alakohtaisten direktiivien esittämisen lisäksi ”– Euroopan yhtei-
sön perustamissopimuksen 3 artiklaan tulisi – lisätä mainintayleispalvelujen tarjoamisesta yhtenä tehtävänä, jota yhteisöntulee toteuttaa tavoitteidensa saavuttamiseksi.” ETSK ilmaisee
tyytyväisyytensä siihen, että Euroopan tulevaisuutta käsittele-
vän valmistelukunnan ehdotuksella vahvistetaan ja täydenne-tään nykyistä 16 artiklaa, jotta lainsäädännön kehittämiselle
annetaan riittävä oikeusperusta.
3.1.2. Kuten ETSK on jo aiemmin todennut (
2), komission
tulisi tarvittavan selkeyden ja avoimuuden saavuttamiseksimääritellä esimerkiksi tiedonannon muodossa kriteerit, joiden
perusteella voittoa tavoittelemattomat, palveluja tarjoavat or-
ganisaatiot voivat jatkaa palvelujen tarjoamista. Kyseistenkriteerien yhteisenä tavoitteena on joka tapauksessa taata
tehokas palvelujen tarjonta.
3.1.3. ETSK pitää osallistavan demokratian periaatteen so-
veltamista tärkeänä, jotta voidaan edistää vuorovaikutus- jaosallistumiskulttuuria (
3) etenkin voittoa tavoittelemattomien
palveluja tarjoavien organisaatioiden kanssa. Kyseisten organi-
saatioiden tulee edelleenkin voida jatkaa palvelujen tarjoamista,sillä ne puolustavat heikommassa asemassa olevia ihmisryh-
miä, luovat tai uudistavat yhteiskuntarakennetta ja herättävät
kansalaisissa solidaarisuutta. Siksi komitea katsoo, että sosiaali-palveluja on käsiteltävä yleishyödyllisten palveluiden joukossaerikseen (
4).
3.1.4. Toissijaisuuteen ja suhteellisuuteen liittyvät vaati-
mukset – eli tarkoituksenmukaisuutta ja laajuutta koskevatkysymykset – liittyvät läheisesti toisiinsa ja ne tulee ottaatäysimittaisesti huomioon. ETSK on todennut (
5), että ”yhteisön
tulevissa toimintapuitteissa tulee – laatia menetelmä, jonka
avulla läheisyysperiaatetta voidaan soveltaa alalla toiminnallis-ten eikä pelkästään alueellisten kriteerien perusteella”.
ETSK korostaakin, että yleishyödyllisten palvelujen määrittely,
järjestäminen, rahoittaminen ja valvonta kuuluvat toissijai-suusperiaatteen nojalla toimivaltaisille kansallisille, alueellisille
ja paikallisille viranomaisille.
(1) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.1.2.
(2) TSK:n lausunto aiheesta ”Voittoa tavoittelemattomat yksityiset
sosiaalipalvelut yleishyödyllisten palveluiden yhteydessä Euroo-passa”, EYVL C 311, 7.11.2001.
(
3) Komission tiedonanto ”Eurooppalainen hallintotapa: lainsäädän-
nön parantaminen”, KOM(2002) 275 lopullinen, sivu 3.
(4) TSK:n lausunto aiheesta ”Voittoa tavoittelemattomat yksityiset
sosiaalipalvelut yleishyödyllisten palveluiden yhteydessä Euroo-passa”, EYVL C 311, 7.11.2001, lausunnon kohta 4.1 d.
(
5) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.3.3.1.5. ETSK korostaa yleishyödyllisen palvelun perusajatuk-
sena olevan, että julkisten palvelujen tulee olla kaikkien
kansalaisten, kuluttajien ja yritysten ulottuvilla. Kun tällaista
palvelua tarjoaa voittoa tavoitteleva julkinen tai yksityinenyritys, kannattavuuden ja kilpailukyvyn tavoittelu ei saa mis-sään tapauksessa johtaa siihen, että osa kansalaisista jää ilman
palvelua. Palvelun tulee olla pysyvästi ja tasapuolisesti kaikkien
saatavilla, vaikka sen tarjoaminen ei esimerkiksi maantieteelli-sistä tai teknisistä syistä olisikaan taloudellisesti kannattavaa.
Mikäli kyseisen palvelun tarjoaminen niin vaatii, tällaisessa
tapauksessa tulee antaa lupa ja kannustaa poikkeamaan tava-nomaisista hallinnollisista, verotuksellisista, juridisista ja tekni-
sistä säännöistä, yhteisön valtiontukijärjestelmästä poikkeavat
valtiontuet mukaan luettuina.
3.2. Periaatteista, jotka voitaisiin sisällyttää yleishyödyllisiä
palveluita koskevaan puitedirektiiviin tai muuhun yleiseen
säädökseen, ETSK on jo todennut seuraavaa (
6):
”Koska yleistä taloudellista etua koskevat palvelut ovat kansa-
laisten oikeuksia, niiden tulisi toimia seuraavien suuntaa-antavien periaatteiden mukaisesti:
Tasavertaisuus: Yleishyödylliset palvelut ovat tasavertaisesti
kaikkien kansalaisten saatavilla. Käsite ’tasavertaisuus’ on ym-märrettävä palvelujen tarjonnassa kaikkinaisen perusteetto-
man, yhteiskunnalliseen tai henkilökohtaiseen asemaan poh-
jautuvan syrjinnän kieltämisenä eikä suinkaan yhdenmukaista-misen velvoitteena.
Yleisluonteisuus: Toimitettaviin palveluihin on sisällyttävä
yleisiä peruspalveluita.
Luotettavuus: Yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden
tarjonnan on oltava jatkuvaa, säännöllistä ja keskeytymätöntä.Mahdollinen epäsäännöllinen toiminta tai palveluiden keskeyt-
täminen on rajoitettava alaa säätelevässä asetuksessa erityisesti
säädettyihin tapauksiin.
Osallistuminen: Käyttäjien on osallistuttava aktiivisesti yleis-
hyödyllisten palveluiden kehittämiseen. Osallistumisen tarkoi-
tuksena on suojella kansalaisten oikeuksia palveluiden oikean-
laiseen tarjontaan ja edistää palvelun tarjoajien välistä yhteis-työtä.
Avoimuus: Palvelun tarjoajien on huolehdittava siitä, että
käyttäjät saavat perinpohjaista tietoa palveluiden tarjonnastaja etenkin julkisen palvelun velvoitteista ja tariffeista. Tätä
tarkoitusta varten palvelun tarjoajien on ilmoitettava käyttäjille
palveluiden tarjonnan rahoitukselliset ja tekniset ehdot sekäkerrottava heille kaikista palveluiden tarjontaan vaikuttavista
muutoksista julkaisemalla tekstit, joista käyvät ilmi palvelun
yleiset määräykset.
(6) EYVL C 368, 20.12.1999, kohta 5.3 (kokonaisuudessaan).
C 80/70 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
Menettelytapojen yksinkertaistaminen: Palvelun tarjoajien on
tehtävä käyttäjiltä edellytettävät menettelyt mahdollisimman
yksinkertaisiksi ja annettava käyttäjille aiheelliset selvitykset.
Palvelun tarjoajien on lisäksi mahdollisuuksien mukaan käytet-
tävä yhdenmukaistettuja lomakkeita ja pyrittävä yksinkertaista-
maan palveluiden liittymis- ja maksujärjestelmät sekä tiedotet-
tava niistä.
Palveluiden tarjoajien on kuitenkin luotava keskuudessaan
menettelytavat ratkaistakseen käyttäjien tekemät valitukset.
Menettelyjen on oltava käyttäjien saatavilla, helposti ymmärret-
tävissä ja sovellettavissa, ja niiden on kaiken kaikkiaan taattava,että palvelun tarjoajat ottavat huomioon käyttäjien tai kulutta-
jajärjestöjen tekemät valitukset ja helpottavat mahdollisuutta
valittaa asiasta sääntelyviranomaiselle ja saattaa asia ylipäätäänoikeuskäsittelyyn.
Kannattavuus ja tehokkuus: Yleistä taloudellista etua koskevia
palveluita on tuotettava tehokkaasti ja kannattavasti. Palvelui-
den tarjoajien on ryhdyttävä tarpeellisiin toimenpiteisiin ky-seisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Palveluiden laatu: Palveluiden tarjoajat määrittelevät palvelui-
den laadun määräävät tekijät ja julkaisevat tähän pohjautuvatlaatua ja määrää koskevat normit, joita ne sitoutuvat noudatta-
maan.
Kyseisiä normeja on ehdottomasti noudatettava. Niiden ku-
moaminen on sallittua ainoastaan, jos se on käyttäjien edun
mukaista; käyttäjät valvovat normeja ajoittain järjestettävissä
kokouksissa.
Asianmukaisen palvelun tarjoaminen: Yleistä taloudellista etua
koskevat palvelut mukautetaan kollektiivisten tarpeiden kehi-tykseen sekä teknisen ja taloudellisen edistymisen tuloksiin.
Tulosten arviointi: Palvelun tarjoaja arvioi ajoittain julkisten
palveluiden tarjoamisen ehdot. Palvelun tarjoajat keräävät tätä
tarkoitusta varten muun muassa tietoja käyttäjien tyytyväisyy-
destä palveluihin.
Palveluiden tarjoajien välinen yhteistyö: Siinäkin tapauksessa
että palvelun tarjontaan liittyy kilpailua, tarjoajat pyrkivättekemään yhteistyötä mainittujen periaatteiden noudattami-seksi.
Kohtuulliset kustannukset: Palveluiden on oltava kansalaisten
saatavilla kohtuullisin kustannuksin. On pyrittävä noudatta-
maan ’kohtuullisten kustannusten’ periaatetta.
Ympäristönsuojelu: Yleistä taloudellista hyötyä koskevien pal-
veluiden määrittelyssä ja palvelutoiminnassa on otettava huo-
mioon ympäristönsuojelun asettamat vaatimukset, jotka ovatsosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden ratkaiseva tekijä.”ETSK korostaa toistamiseen edellä mainittujen periaatteiden
sisällyttämistä säädökseen ja toteaa, että niihin tulisi lisätä
yleishyödyllisten palvelujen palautettavuusperiaate. ETSK esit-
tääkin, että otetaan läheisyysperiaatetta ja perustamissopimuk-sen 295 artiklaa noudattaen käyttöön palautettavuusperiaate,jolla yhtäältä taataan palvelujen käyttäjille, että jäsenvaltion
viranomaiset arvioivat säännöllisesti asiaa koskevia säädöksiä
ja tosiasiallisia tilanteita, ja toisaalta jätetään jäsenvaltioille janiiden alue- ja paikallisviranomaisille mahdollisuus päättää
vapaasti, miten ne järjestävät yleishyödyllisten palvelujen tarjo-
amisen.
Tämä tarkoittaa etenkin sitä, että yleishyödyllisten palvelujen
hallitsemisoikeus palautuisi yksityissektorilta julkiselle sektoril-le, mikäli sen on objektiivisesti todettu olevan käyttäjien ja
asianomaisen henkilöstön edun mukaista.
3.3. Kyseisten palvelujen järjestämiseen (
1), sääntelyyn (2),
rahoittamiseen (3) ja arviointiin ETSK on jo ottanut kantaa
seuraavien yleislinjojen mukaisesti:
– Kukin viranomainen päättää ”hallintotavan valinnanva-
pauden” periaatteen nojalla, järjestääkö se palvelut itse vai
välillisesti. Viimeksi mainitussa tapauksessa viranomaiset
valitsevat omaan vastuualueeseensa kuuluvien yleishyö-dyllisten palvelujen tarjoajat.
– Sääntelyviranomaiset voivat päättää, haluavatko ne toi-
mia yksin tai yhdessä täyttääkseen arviointia, valvontaa ja
viranomaisten toimenpiteitä koskevat tehtävät.
– Yleishyödyllisiä palveluja tarjoavien yritysten ja viran-
omaisten suhde tulee solmia muodollisesti sopimuksella,
jossa määritellään muun muassa hinnoitteluperiaatteet japääasialliset rahoitustavat.
ETSK huomauttaa toistamiseen tarpeesta soveltaa alue- ja
paikallisviranomaisten hallinnollisen autonomian periaatetta jatoivoo, että yleishyödyllisten palvelujen arvioinnissa käytetäänmonipuolisia kriteerejä, joissa otetaan huomioon erityisesti
palvelun laatu. Rahoituksen osalta se katsoo, että yleispalvelun
tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten korvaamisen käsiteolisi määriteltävä.
(1) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.12.
(2) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.11.
(3) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.13.
30.3.2004 FI C 80/71 Euroopan unionin virallinen lehti
3.4. Toimenpiteistä, joiden avulla voitaisiin lisätä oikeusvar-
muutta, ETSK on maininnut seuraavat:
– Yleishyödylliset palvelut tulisi määritellä asianmukaisim-
milla tasolla ja ottaen huomioon yhteisön, jäsenvaltioiden
ja alueiden eri hallintotasot. Viranomaisten tulee julkisen
palvelun tavoitteita ja velvoitteita sekä yleispalvelujensisältöä määritellessään ottaa lisäksi huomioon etenkin
tietoyhteiskunnan uudet sosiaaliset tarpeet ja tekninen
kehitys (
1).
– Silloin kun viranomaiset päättävät antaa palvelun tarjo-
nnan ulkopuolisen tahon tehtäväksi ja on kyse erityisoi-keuksien tai yksinoikeuksien myöntämisestä, palvelujen
tarjonnan tehtäväksi antamisen tulee tapahtua yhteisön
lainsäädännössä säädettyjen tarjousmenettelyjen mukai-sesti (
2).
– On edistettävä demokraattista osallistumista ja kansalais-
ten osallistumista ja kuultava käyttäjiä (3).
– Työntekijöille ja heidän edustajilleen on tiedotettava ja
heitä on kuultava sekä edistettävä heidän osallistumis-
taan (4).
– Kun otetaan huomioon taloudellisen ja ei-taloudellisen
toiminnan välinen ero, kilpailu- ja sisämarkkinasääntöjen
soveltamisalan, mutta ei yhteisön lainsäädännön periaat-teiden, ulkopuolelle tulee jättää nimenomaisesti jäsenval-
tioiden koulutusjärjestelmiin liittyvät palvelut, pakollinen
liittyminen sosiaaliturvan perusjärjestelmään sekä palve-lut, joita tarjoavat voittoa tavoittelemattomat sosiaali-
luonteiset organisaatiot ja hyväntekeväisyys- tai kulttuuri-
järjestöt (
5).
3.5. ETSK yhtyy näkemykseen siitä, että unionin tulee
edistää kuluttajansuojan korkeaa tasoa yleishyödyllisten palve-
lujen tarjonnan kaikissa vaiheissa seuraavanlaisin keinoin:
– sopimusta edeltävässä vaiheessa tarjoamalla helposti saa-
tavaa, riittävää ja tarkoituksenmukaista tietoa ja edistä-
mällä totuudenmukaista mainontaa
– sopimusvaiheessa kohtuuhintaisten ja selkeiden sopimus-
ten avulla, joihin ei sisälly hyvän kauppatavan vastaisiasopimusehtoja ja joissa laatuvaatimukset on ennakolta
määrätty
– sopimusten jälkeisessä vaiheessa luomalla joustavia, yk-
sinkertaisia ja tehokkaita tuomioistuinten ulkopuolisiavalitusmenettelyjä, joissa käytetään mahdollisuuksien
mukaan yhdenmukaistettuja lomakkeita ja joiden mukai-
sesti palveluissa esiintyneistä puutteista maksetaan kor-vaus automaattisesti lukuun ottamatta tapauksia, joissasyynä on ylivoimainen este tai odottamaton tilanne.
(1) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.8.2.
(2) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.12.1.
(3) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.14.
(4) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.15.
(5) EYVL C 241, 7.10.2002, kohta 4.17.4. Vastaukset komission vihreään kirjaan
Komission 21. toukokuuta 2003 julkaisemassa vihreässä kir-
jassa yleishyödyllisistä palveluista ehdotetaan laajan kuulemis-
prosessin käynnistämistä edellä kohdassa 2.4 mainituista nel-jästä aiheesta. ETSK korostaa kyseisen keskustelun olevan
tärkeää nyt, kun Euroopan unioni määrittelee uudelleen toi-
mintaansa ja toimielintensä roolia tulevaisuudessa ja laajeneekymmenellä uudella jäsenvaltiolla.
ETSK uskoo, että Euroopan komission vihreässä kirjassa
esitettyjen pohdintojen perusteella voidaan kehittää yleishyö-dyllisiä palveluja koskevan strategian määrittelemiseen tähtää-
vää sosiaali- ja kansalaisdialogia, jonka käynnistämisestä pu-
heenjohtaja Romano Prodi ilmoitti lokakuussa 2002 ja johonkaikkien asiaankuuluvien tahojen tulisi osallistua. ETSK on
valmis antamaan panoksensa dialogiin.
Luetteloa aloista, joita vihreän kirjan pohdinnat koskevat, ei
kuitenkaan tulisi pitää tyhjentävänä vaan sitä tulisi täydentää
muun muassa yleishyödyllisiin palveluihin liittyviä kansalais-ten oikeuksia käsittelevällä luvulla.
Lisäksi sosiaalipalveluja käsitellään vihreässä kirjassa vain
pintapuolisesti. Kyseiset palvelut kuuluvat yleishyödyllisiin
palveluihin, vaikka ne mainitaankin erikseen perusoikeuskir-
jassa, ja ne ovat olennainen osa eurooppalaista yhteiskuntamal-lia. Nykyisin on kuitenkin vallalla pyrkimys alistaa ne yhä
useammin kilpailulle.
Vihreä kirja sisältää 30 kysymystä, jotka on jaettu 10 ryhmään
ja joihin komissio pyytää vastauksia ja kommentteja.
ETSK korostaa erityisesti seuraavia näkökohtia niiden kysy-
mysten ohella, joihin se on jo vastannut aiemmissa lausunnois-saan ja jotka on kerrattu edellä.
4.1. Toissijaisuuden luonne
4.1.1. Yleishyödylliset palvelut, joiden päätehtävä on auttaa
kehittämään kaikkien kansalaisten elämänlaatua, kuuluvatalaan, jolla toissijaisuus-, suhteellisuus- ja läheisyysperiaatettatulisi toteuttaa erityisen aktiivisesti.
4.1.2. Historiasta, perinteistä ja instituutioista ja myös
palvelutyypeistä juontuva organisointi- ja sääntelytapojen mo-ninaisuuden kunnioittaminen on osattava yhdistää Euroopanintegraatioprosessiin. Jotta toiminta olisi mahdollisimman te-
hokasta, ratkaisujen tulee siis olla erilaisia eri palvelutyyppien
mukaisesti: Euroopan laajuisia, rajatylittäviä, valtakunnallisia,alueellisia, kunnallisia tai paikallisia.
C 80/72 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
4.1.3. Euroopan unionin, jäsenvaltioiden ja valtiotason ala-
puolella olevien elinten velvollisuudet ja niiden väliset yhteis-
työmuodot on selkiytettävä tällaisten seikkojen perusteella.
Kullekin viranomaiselle tulee myöntää vapaus valita sen vas-tuualueeseen kuuluvien yleishyödyllisten palvelujen järjestä-mis- ja hallinnointitavat, jotta voidaan varmistaa käyttäjien ja
kansalaisten tärkeimpien perustarpeiden tyydyttämisen kan-
nalta välttämätön laatutaso.
4.1.4. Unionin vastuu yleishyödyllisten palvelujen alalla ei
voi rajoittua sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja kilpailulain-säädännön yksityiskohtaiseen täytäntöönpanoon. Unionin
tulee taata perusoikeudet ja edistää unionin taloudellista,
sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta, sosiaalista osalli-suutta sekä tasapainoista ja kestävää kehitystä yleishyödyllistenpalvelujen laatua ja tehokkuutta kehittämällä. Sen tulee myös
taata kansalaisille muutoksenhakumahdollisuudet.
4.1.5. Unionin tulisi niin ikään pyrkiä kehittämään yhteisön
tasolla Galileon tai yhtenäisen ilmatilan kaltaisia yhteisiä
yleishyödyllisiä palveluja.
4.1.6. ETSK muistuttaa näiden näkemysten pohjalta toivo-
vansa, että yleishyödyllisten palvelujen edistäminen lisätään
tulevan perustuslakisopimuksen 3 artiklassa mainittuihin EU:ntavoitteisiin. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä tietynasteiseen
edistykseen, jota Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmiste-
lukunnan hanke edustaa, sikäli, että siinä täydennetään javahvistetaan nykyistä 16 artiklaa, joka koskee yleistä taloudel-lista etua koskevia palveluja, ja määritellään artikla oikeuspe-
rustaksi (”nämä periaatteet ja edellytykset määritellään euroop-
palailla”, III-6 artikla) sekä sisällytetään se yleisesti sovellettaviinlausekkeisiin.
4.2. Alakohtainen lainsäädäntö ja yleiset oikeudelliset puitteet
4.2.1. ETSK kehottaa laatimaan direktiivin tai puitesäädök-
sen, jolla vahvistetaan
– yleishyödyllisiä palveluja koskevat periaatteet
– yhteisölainsäädännön päälinjat
– julkisten palvelujen ja yleispalvelujen velvoitteiden rahoit-
tamistavat
– organisointi- ja sääntelytapojen valintamahdollisuus
– tulosten arviointimenettelyt ja
– käyttäjien oikeudet,
jotta kaikille asiaankuuluville osapuolille voidaan taata entistä
parempi oikeusvarmuus ja taloudellinen turvallisuus, samalla
kun jäsenvaltioille annetaan tarvittavat joustamismahdolli-suudet.4.2.2. Sosiaalipalvelujen osalta ETSK toivoo dynaamista
otetta ja perusteellista tutkimusta. Kaikki aiheeseen kiinteästi
liittyvät tahot tulee kutsua mukaan hankkeeseen kansalaiskes-
kustelun pohjalta.
4.2.3. ETSK kehottaa lisäksi ottamaan huomioon yritysten
näkökannan, sillä ne ovat yleishyödyllisten palvelujen käyttäjiä.
Etenkin maaseudulla ja vaikeapääsyisillä alueilla, kuten saaris-to- ja vuoristoalueilla, palvelujen tulee olla maantieteellisestä
sijainnista riippumatta yritysten saatavilla samoin ehdoin ja
kustannuksin kuin esimerkiksi kaupunkialueilla, joilla palvelu-jen saanti on helpompaa. Jäsenvaltioiden tulee voida soveltaa
poikkeussääntöjä, myös verotusta koskevia poikkeussääntöjä,
sekä tehdä juridisesta ja taloudellisesta toimintaympäristöstäsellainen, että se on positiivisesti syrjivä ja mahdollistaakyseisten palvelujen säilyttämisen vaikeapääsyisillä alueilla.
Jäsenvaltioita tulee myös kannustaa tällaisiin toimiin. Lisäksi
jäsenvaltioiden tulee voida toteuttaa erityistoimia kyseisilläalueilla toimivien yritysten tukemiseksi. ETSK kehottaa sisällyt-
tämään puitedirektiiviin tätä seikkaa koskevan säännöksen.
4.2.4. ETSK ei aseta ”yleisiä oikeudellisia puitteita” ja ”ala-
kohtaista lainsäädäntöä” vastakkain, vaan ehdottaa, että vasta-
vuoroisesti yhdistetään niiden edut.
4.3. Taloudelliset ja muut kuin taloudelliset palvelut
4.3.1. Raja taloudellisen ja muun kuin taloudellisen palve-
lun välillä on hämärä, riskialtis ja häilyvä, mikä nykyäänlisää oikeudellista epävarmuutta sen eri muodoissa. Rajan
selventäminen on välttämätöntä.
4.3.2. Kaikilla yleishyödyllisillä palveluilla, myös niillä, joita
tarjotaan voittoa tavoittelematta tai vapaaehtoispohjalta, ontietty taloudellinen arvo ilman, että ne sen vuoksi kuuluisivat
kilpailulainsäädännön piiriin. Yksittäinen palvelu voi sitä paitsi
olla samanaikaisesti sekä voittoa tavoittelevaa että voittoatavoittelematonta. Se voi niin ikään olla luonteeltaan voittoatavoittelevaa ilman että markkinat kuitenkaan pystyvät takaa-
maan yleishyödyllisiä palveluja koskevien periaatteiden mu-
kaista palvelua.
4.3.3. Ei siis ole kyse luonteeltaan taloudellisen ja muun
kuin taloudellisen palvelun erottamisesta vaan toissijaisuuspe-
riaatteen aktiivisesta täytäntöönpanosta. Unionin tulisi palaut-
taa mieliin ne palvelutyypit, joihin ei sovelleta yleistä kilpailu-lainsäädäntöä (perinteiset taikka kansallisen, alueellisen taipaikallisen edun mukaiset palvelut, pakollinen koulutus-, ter-
veydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmä, kulttuuri- ja hyvänte-
keväisyystoiminta sekä luonteeltaan sosiaalinen tahi solidaari-suuteen tai lahjoituksiin perustuva toiminta jne.).
30.3.2004 FI C 80/73 Euroopan unionin virallinen lehti
4.3.4. Muiden palvelujen osalta puitelainsäädännössä tai
alakohtaisessa lainsäädännössä on määriteltävä selvästi periaat-
teet ja säätelymekanismit, joilla täydennetään yleistä kilpailu-
lainsäädäntöä. Tällaisen lainsäädännöllisen määrittelyn ansios-ta jatkokehittely on mahdollista, silloin kuin se osoittautuutarpeelliseksi.
4.4. Yhteiset velvoitteet
4.4.1. Vihreässä kirjassa mainitut julkisen palvelun velvoit-
teet jätetään vielä liian usein jäsenvaltioiden vastuulle ja niidenmahdollisten toimenpiteiden varaan, kun taas unionin tehtäviä
ei ole juurikaan kehitetty (paitsi yhteisön tasolla määriteltyihin
yleispalveluihin liittyviä tehtäviä).
4.4.2. Unionin tulee kantaa vastuunsa taloudellisen, sosiaa-
lisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä. Samakoskee Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamista, ympäris-
tönsuojelua sekä terveys- ja turvallisuuskysymyksiä.
4.4.3. ETSK:n mielestä unionin tulisi ottaa entistä parem-
min huomioon yleispalvelujen määritelmän kehittyminen.
Aloilla, joilla yleispalvelu on määritelty, palvelujen sisältö on
pysynyt muuttumattomana, vaikka teknistä ja taloudellistamuutosta on tapahtunut runsaasti ja nopeasti.
4.4.4. Toisaalta unionissa tulisi pohtia perusteellisesti, millä
muilla aloilla Euroopan unioni voisi taata, että yleishyödylliset
peruspalvelut (vesi- ja jätevesipalvelut, peruspankkipalvelut,asumispalvelut jne.) ovat kaikkien kansalaisten saatavana.
4.5. Alakohtaiset velvoitteet
4.5.1. Turvallisuuteen, toimitusvarmuuteen ja ympäristön-
suojeluun liittyvät haasteet ovat luonnollisesti osittain alakoh-
taisia, mutta niihin sisältyy usein myös yleinen ulottuvuus. Osa
niistä voisi niin ollen sisältyä yleisiin velvoitteisiin.
4.5.2. Myöskään verkkoihin pääsyyn ja niiden yhteenliitet-
tävyyteen ja yhteentoimivuuteen liittyvät kysymykset, jotka
ovat raja-alueille ominaisia ongelmia, eivät rajoitu pelkästään
johonkin tiettyyn sektoriin, vaan niihin tulisi soveltaa laajem-paa yhteisön politiikkaa.
4.6. Velvollisuuksien määrittely ja organisointitavan valinta
4.6.1. Kukin asianomainen viranomainen määrittelee toissi-
jaisuusperiaatteen aktiivisen täytäntöönpanon nojalla avoimes-
ti omaan vastuualueeseensa kuuluvien yleishyödyllisten palve-lujen tavoitteet ja niistä johtuvat julkisten palvelujen taiyleispalvelujen velvoitteet. Viranomaiset päättävät, tarjoavatko
ne palveluja itse (sisäinen hallinto, ”in house” ), vai antavatko
ne ulkopuolisen toimijan tehtäväksi, jolloin on sovellettava
tarjousmenettelyjä. Kummassakin tapauksessa viranomainenerottelee säätelyvastuun ja -toiminnan palvelujen tarjoajantoiminnasta.
4.7. Rahoitus
4.7.1. Asiaankuuluva viranomainen määrittelee avoimesti
ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen julkisten palvelujen jayleispalvelujen velvoitteiden rahoittamistavat. Yhteisön lain-
säädännön tulee olla sellainen, että kyseisten velvoitteiden
rahoittaminen voidaan turvata pitkällä aikavälillä.
4.7.2. ETSK:n mielestä ei ole syytä rajoittaa velvoitteiden
mahdollisia rahoitusmuotoja tai suosia ainoana julkisena ra-hoitusmuotona rahoitusta suoraan talousarviosta, sillä se olisi
toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden vastaista. Kuhunkin
rahoitusmuotoon liittyy omat erityispiirteensä, joita voidaansoveltaa edelleen tiettyyn sektoriin tai tiettyyn tavoitteeseen,
jolloin yleishyödyllisten palvelujen velvoitteiden valvonnasta
vastaavan tahon tulee voida valita eri hallinto- ja rahoitusmuo-tojen välillä ja yhdistellä niistä saatavat edut.
4.7.3. Koska rahoitusmahdollisuudet ovat osassa uusista
jäsenvaltioista rajalliset, unionin tulisi asettaa niiden käyttööntarvittavat varat, joiden avulla voidaan edistää tehokkaiden
yleishyödyllisten palvelujen kehittämistä.
4.8. Arviointi
4.8.1. Yleishyödyllisten palvelujen määritelmä, niille asete-
tut tavoitteet, niiden järjestämis- ja sääntelytavat sekä niiden
rahoitusmuodot kehittyvät ajan myötä ja paikasta riippuen.Samanaikaisesti yhteisön säännöksillä pyritään parhaaseen
jatkuvaan tasapainoon yleisen kilpailulainsäädännön sovelta-
misen ja sen tavoitteiden välillä.
4.8.2. Näiden kahden seikan johdosta yleishyödyllisten pal-
velujen tulosten arviointi on hyvien käytänteiden vaihdon ja
vertailuanalyysin ohella keskeinen tavoite, jotta Euroopan
unioni pystyisi toimimaan kyseisten palvelujen laadun jatehokkuuden parantamiseksi. Arviointikriteerejä määritel-täessä on taloudellisten seikkojen lisäksi otettava huomioon
käyttäjien ja kansalaisten tarpeiden määrittely – mikä edellyt-
tää, että kansalaisilla on käytettävissään keinot tarpeidensailmaisemiseksi –, palvelun laatu ja palvelun tarjontatavat.
C 80/74 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
4.8.3. Koska niillä eri tahoilla, joita yleishyödylliset palvelut
koskevat, on erilaiset tavoitteet, kaikkien tulee osallistua palve-
lujen tulosten arviointitapojen kehittämiseen sekä itse arvioin-
tiin. Minkään tahon ei pidä omia arviointitehtävää itselleen.
4.8.4. Käyttäjät, joille tarjotaan yleishyödyllisiä palveluja
heidän tarpeistaan ja tavoitteistaan riippuen, tulee kutsua
mukaan arviointiin heidän edustajiensa välityksellä.
4.8.5. ETSK:lla voisi olla tehtävänsä kyseisessä arviointitoi-
minnassa, sillä se edustaa pääosaa niistä tahoista, joita yleishyö-
dylliset palvelut koskevat.
4.9. Kauppapolitiikka
4.9.1. Euroopan unionin tulee ilmaista selvästi yleisen
taloudellisen edun mukaisten palvelujen poissulkemista koske-vat vaatimuksensa ja pidettävä niistä kiinni palvelukaupan
Bryssel 11. joulukuuta 2003.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
puheenjohtaja
Roger BRIESCHyleissopimuksesta (GATSista) käytävien neuvottelujen yhtey-
dessä.
4.9.2. Euroopan unionin tulee ylipäänsäkin torjua kysei-
sissä neuvotteluissa kaikenlainen kyseenalaistaminen, jokakohdistuu sen määrittelemien yleisen taloudellisen edun mu-
kaisten palvelujen järjestämis- ja sääntelytapoihin, ja taata
kyseisten perusarvojen edistäminen etenkin suhteissaan kehi-tysmaihin.
4.10. Kehitysyhteistyö
4.10.1. Infrastruktuurien toteuttaminen vaatii monilla yleis-
hyödyllisten palvelujen aloilla erittäin suuria investointeja,
joiden kannattavuus on lyhyellä aikavälillä huono. Tämä onongelmallista etenkin velkaisille kehitysmaille, joiden kehitys-
tarpeet ovat huomattavat (esimerkiksi vesihuollon alalla).
Euroopan unionin olisi siis kehitettävä erityisesti yhteistyötä,jota tehdään kyseisten infrastruktuurien toteuttamiseksi.
30.3.2004 FI C 80/75 Euroopan unionin virallinen lehti
LIITE
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon
Seuraavat muutosehdotukset, jotka hylättiin jaoston käsittelyssä, saivat puolelleen yli neljänneksen annetuista äänistä
(työjärjestyksen 54 artiklan 3 kohta).
Kohta 3.1
Poistetaan kohta 3.1 ja korvataan seuraavalla:
”3.1. Komitea on ottanut lausunnoissaan CES 949/99 ja CES 860/2002 kantaa useimpiin kysymyksiin,
joita komissio esittää vihreässä kirjassaan. Lausunnossa CES 860/2002 komitea totesi kannattavansa sellaisenpuitedirektiivin laatimista, jolla vahvistetaan yleistä taloudellista etua koskeviin palveluihin liittyvät poliittisetperiaatteet ja jossa jätetään jäsenvaltioille tarvittava liikkumavara.”
Kohta 3.1.1
Poistetaan kohta 3.1.1 ja korvataan seuraavalla
”3.1.1. Tarkasteltuaan vihreää kirjaa ja asiaan vaikuttavia oikeuden päätöksiä (ks. kohdat 1.4.2–1.4.4) komitea on
tullut erilaiseen lopputulokseen. Ensisijaisena tavoitteena tulee olla sen varmistaminen, että jäsenvaltioilla ja alue- japaikallisviranomaisilla on täydet valtuudet ja velvoitteet varmistaa ja järjestää yleishyödyllisten palvelujen tarjonta.Kuten toisaalla tässä lausunnossa selostetaan yksityiskohtaisemmin, kyseiset palvelut ovat moninaisia ja kehittyvätjatkuvasti, joten tarkkoja määritelmiä on mahdoton esittää. Oikeuden päätökset ovat lisäksi tuoneet selvyyttävaltiontukisääntöjen noudattamista koskeviin ongelmiin. Näin ollen yhteisön tason puitedirektiivi tai muu yleissäädös
johtaisi vain sekaannuksiin ja aiheuttaisi epäselvyyttä ja lainsäädännön eri tasojen välisiä tulkintavaikeuksia.”
Lisätään uusi kohta 3.1.2
”3.1.2. Uusia unionin tason säädöksiä tulisi laatia vain tietyillä erityisaloilla markkinoiden avaamiseksi ja
yhdenmukaistamiseksi, kun se katsotaan eurooppalaisten kuluttajien ja muiden toimijoiden etujen mukaiseksi. Näin
on laita televiestinnän ja energian aloilla sekä joillakin muilla aloilla. Tällaisiin alakohtaisiin direktiiveihin sisällytetään
ja tulee sisällyttää tiukat säännökset yleispalvelun ja julkisen palvelun tarjoamisesta.”
Perustelu
Itsestään selvä.
Kohta 3.2
Muutetaan ensimmäinen virke kuulumaan seuraavasti:
”3.2. Periaatteista, jotka voitaisiin sisällyttää yleishyödyllisiä palveluita koskevaan puitedirektiiviin tai muuhun
yleiseen säädökseen joita asianosaisten viranomaisten ja toimijoiden tulisi noudattaa, ETSK on jo todennut seuraavaa”
Perustelu
Muutos on kohtaan 3.1 ehdotettujen muutosten mukainen.
C 80/76 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
Kohta 4.1.6
Poistetaan kohdan 4.1.6 lopusta tekstiä.
”4.1.6. ETSK muistuttaa näiden näkemysten pohjalta toivovansa, että yleishyödyllisten palvelujen edistäminen
lisätään tulevan perustuslakisopimuksen 3 artiklassa mainittuihin EU:n tavoitteisiin. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä
tietynasteiseen edistykseen, jota Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan hanke edustaa, sikäli, että siinä
täydennetään ja vahvistetaan nykyistä 16 artiklaa, joka koskee yleistä taloudellista etua koskevia palveluja, ja
määritellään artikla oikeusperustaksi (’nämä periaatteet ja edellytykset määritellään eurooppalailla’, III-6 artikla)
sisällytetään se yleisesti sovellettaviin lausekkeisiin.”
Perustelu
Muutos on kohtaan 3.1 ehdotettujen muutosten mukainen. Eurooppalain (yleissäädöksen) laatiminen ei ole
toivottavaa.
Kohta 4.2
Poistetaan kohta 4.2.
Perustelu
Muutos on kohtaan 3.1 ehdotettujen muutosten mukainen. Sosiaalipalvelut ovat tärkeä asia, mutta niitä käsitellään
jaoston lausunnon muissakin kohdissa, joten kohdan 4.2.2 sosiaalipalveluita koskevat huomiot voitaisiin sisällyttää
kyseisiin kohtiin.
Kohta 4.3.4
Poistetaan tekstiä.
”4.3.4. Muiden palvelujen osalta puitelainsäädännössä tai alakohtaisessa lainsäädännössä on määriteltävä selvästi
periaatteet ja säätelymekanismit, joilla täydennetään yleistä kilpailulainsäädäntöä. Tällaisen lainsäädännöllisen
määrittelyn ansiosta jatkokehittely on mahdollista, silloin kuin se osoittautuu tarpeelliseksi.”
Perustelu
Muutos on kohtaan 3.1 ehdotettujen muutosten mukainen.
Äänestystulos
Puolesta: 28, vastaan: 52, pidättyi äänestämästä: 5.