6. Unioni toteaa, että CITESin täytäntöönpanovalmiuksien parantamiseen merilajien osalta on viime vuosina panostettu huomattavasti, myös unionin rahoitustuen avulla. Näitä CITESiin liittyviä pyrkimyksiä olisi tarpeen mukaan jatkettava tulevaisuudessa. Unioni odottaa, että osapuolet ja CITES-sihteeristö toimittavat CoP17-kokouksen jälkeen raportteja merilajeille ja erityisesti leveäsuisille kaloille asetettujen CITES-vaatimusten täytäntöönpanosta ja noudattamisesta. Unioni myös tukee CITESin ja alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen (RFMO:t) välisen koordinoinnin parantamista näiden valtuuksien rajoissa, jotta voidaan parantaa hallinnointia ja täydentävyyttä ja estää samalla päällekkäisyydet ja epäjohdonmukaisuudet. Unioni edistää ja tukee luetteloitujen leveäsuisten kalojen ja muiden merilajien sisällyttämistä asianmukaisiin CITESin arviointimekanismeihin, etenkin CITESin eläinkomitean toteuttamiin. Niiden arviointi on määrä toimittaa ennen CoP18-kokousta. Uusinta tieteellistä lausuntoa odotettaessa unioni tukee lisäksi eräiden leveäsuisten kalalajien (haukkahai – Carcharhinus falciformis ja kettuhait – Alopias spp.) sekä paholaisrauskun (Mobula spp.) sisällyttämistä CITESin liitteeseen II. Unioni aikoo arvioida FAO:n asiantuntijapaneelin ja IUCN:n/TRAFFICin uusimpia tieteellisiä lausuntoja tai muista lähteistä saatavia tieteellisiä lausuntoja. Koska ankeriaslajien suojelu on maailmanlaajuinen huolenaihe ja kansainvälinen kauppa vaikuttaa ankeriaslajien säilymiseen, unioni kannattaa myös sitä, että näiden lajien kaupasta kerätään tarkempia tietoja ja että CITESin eläinkomitea tarkastelee niitä ja laatii niiden pohjalta suosituksia CITES CoP18 -kokoukselle. Unioni ei kuitenkaan tue ehdotuksia, joiden johdosta ankerias voitaisiin sisällyttää CITESin liitteeseen I CITES CoP17 -kokouksessa.

5. EU vahvistaa vakiintuneen kantansa mukaisesti uudelleen, että CITES on asianmukainen väline, jolla säännellään merilajien kansainvälistä kauppaa, kun kauppa vaikuttaa kyseisiin lajeihin ja kun lajit ovat tai niistä voi tulla uhanalaisia. On kuitenkin muistettava, että meren elolliset luonnonvarat kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

3. CITES CoP17 -kokoukselle on tehty 62 CITESin liitteiden muuttamista koskevaa ehdotusta. Näitä ehdotuksia koskevan unionin kannan olisi perustuttava kyseisten lajien suojelun tasoon sekä siihen vaikutukseen, joka kaupalla on tai voi olla kyseisiin lajeihin. Unionin olisi sen vuoksi otettava huomioon päätöslauselman Conf. 9.24 nykyiset määräykset liitteiden I ja II muuttamisen perusteista. Unionin olisi erityisesti otettava huomioon ehdotuksissa mainittujen lajien levinneisyysalueiden valtioiden kannat. Unioni katsoo myös, että olisi yleisesti kannatettava CITESin eläin- ja kasvikomiteoiden laatimia CITESin liitteiden muuttamista koskevia ehdotuksia. Lisäksi otetaan huomioon CITES-sihteeristön ja IUCN:n/TRAFFICin laatima ehdotusten arviointi sekä merieläinlajien osalta FAO:n erityisen asiantuntijapaneelin arviointi, jossa todetaan, että on otettava huomioon myös kannan arvioinnit ja niihin liittyvät alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen (RFMO) toimittamat tiedot.

6. CITES-sopimuksen osapuolikokous on sopimuksen hallinnointielin, ja monet CITES CoP17 -kokouksessa annetut päätökset panee täytäntöön pysyvä komitea, joka on osapuolikokouksen tärkein avustava toimielin. CITES CoP17 -kokousta varten määriteltävän unionin kannan olisi näin ollen näytettävä suuntaa myös EU:n lähestymistavalle CITES CoP17 -kokouksen jälkeen pidettävissä pysyvän komitean kokouksissa.

1. Unioni ottaa huomioon, että CITES on keskeinen kansainvälinen yleissopimus, jonka tavoitteena on biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen sekä luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjunta.

7. Trooppisten puulajien kansainvälinen kauppa ruusupuutuotteiden markkinoiden ylläpitämiseksi on lisääntynyt huomattavasti viime vuosina. Saatavilla olevista tiedoista käy ilmi, että suuri osa tästä kaupankäynnistä on kestämättömällä tasolla ja perustuu niin laajalti laittomaan puunkorjuuseen, että ruusupuun laitonta kauppaa pidetään nykyään yhtenä yleisimmistä luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan muodoista. Eräät ruusupuulajit on nykyään suojeltu CITESin nojalla, ja EU:n olisi tuettava ehdotuksia, jotka koskevat uusien ruusupuulajien (Pterocarpus erinaceus, kolme Guibourtia-lajia ja Dalbergia spp.) lisäämistä CITESin liitteeseen II. Unioni katsoo, että nämä lisäykset olisi rajattava (asianmukaisten huomautusten avulla) saatavilla olevien tietojen perusteella ja ennalta varautumisen periaatetta noudattaen siten, että ne kattavat suurimman osan asianomaisista levinneisyysalueen valtioista viedyistä tuotteista.

8. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomasta kaupasta tehtyjä ehdotuksia koskevan unionin kannan olisi oltava niiden kolmen prioriteetin mukainen, jotka on määritelty EU:n toimintasuunnitelmassa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi. Nämä prioriteetit ovat

- luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan estäminen ja sen perimmäisiin syihin puuttuminen,

- voimassa olevien sääntöjen täytäntöönpano ja täytäntöönpanon valvonta ja luonnonvaraisiin eläimiin ja kasveihin kohdistuvan järjestäytyneen rikollisuuden tehokkaampi torjunta, sekä

- lähtö-, kuluttaja- ja kauttakulkumaiden maailmanlaajuisen kumppanuuden vahvistaminen luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi.

9. Ensimmäisen prioriteetin mukaisesti unioni tukee niiden lajien suojelun parantamista CITESin avulla, joita tuodaan nykyään EU:hun kestämättömällä tasolla tai laittomasti (erityisesti eksoottisten lemmikkieläinten kauppaa varten). Unioni tukee sen vuoksi CITESin liitteiden muuttamista koskevia ehdotuksia magotin (Macaca sylvanus), harmaapapukaijan (Psittacus erithacus) ja useiden eri matelijalajien osalta. Unioni tukee myös helmikardinaaliahvenen (Pterapogon kauderni) sisällyttämistä liitteeseen II, koska saatavilla olevista tiedoista käy ilmi, että luettelointiperusteet täyttyvät. Unioni toteaa kuitenkin, että olisi vielä käytävä keskusteluja Indonesian kanssa, joka on ainoa lajin levinneisyysalueen valtio. Keskusteluissa olisi pyrittävä sopimaan tämän lajin kestävää kauppaa koskevasta yhteisestä lähestymistavasta.

10. Ensimmäisen prioriteetin nojalla unioni tukee myös päätöslauselman antamista korruptiota edistävästä toiminnasta, jolla rikotaan CITES-sopimusta. Lisäksi unioni tukee lisäsuosituksia ja ohjeita, joilla pyritään vähentämään luonnonvaraisista eläimistä ja kasveista saatavien laittomien tuotteiden kysyntää. Unioni varmistaa, että CITES CoP17 -kokouksessa hyväksytyissä päätöksissä otetaan huomioon niiden maaseutuyhteisöjen tarpeet ja edut, joihin päätökset saattavat vaikuttaa.

11. Toisen ja kolmannen prioriteetin mukaan unioni tukee vahvoja toimenpiteitä, jotka koskevat osapuolten toteuttamaa yleissopimuksen täytäntöönpanoa. Samalla se kannattaa selkeän aikataulun laatimista mekanismeille (myös mahdollisille kauppapakotteille), joilla seurataan niitä osapuolia, jotka laiminlyövät toistuvasti CITESin mukaisten velvoitteidensa noudattamisen. Tämä on erityisen tärkeää norsujen (ks. jäljempänä), sarvikuonojen, aasialaisten isojen kissaeläinten, ruusupuun ja muurahaiskäpyjen salametsästykseen ja laittomaan kauppaan puuttumiseksi. Unionin olisi tältä osin tuettava ehdotusta päätöslauselmaksi, jonka tavoitteena on valvonnan parantaminen, jotta voitaisiin estää luonnonvaraisten eläinten vilpillinen kauppaaminen vankeudessa kasvatettuina eläiminä.

12. Norsujen ja sarvikuonojen salametsästys sekä norsunluun ja sarvikuononsarvien laiton kauppa on pysynyt hälyttävän laajamittaisena. Tämä on edelleen merkittävä huolenaihe EU:lle. EU:n ensisijaisena tavoitteena olisikin kaikkien norsuja koskevien esityslistan kohtien yhteydessä oltava sellaisten toimien tukeminen, joilla tähän ongelmaan puututaan suoraan. Tällöin on otettava erityisesti huomioon ensisijaiset tavoitteet, jotka on määritelty EU:n rahoittamassa tutkimuksessa "Larger than Elephants. Input for an EU strategic Approach to a wildlife conservation in Africa". Eräissä levinneisyysalueen, kauttakulku- ja määränpäämaissa on jo edistytty hyvin norsujen osalta. Muutoksia ovat 19 maassa edistäneet merkittävästi norsunluun kaupan valvontaa koskevat kansalliset toimintasuunnitelmat (NIAP-suunnitelmat), jotka on laadittu edellisessä CITESin osapuolikokouksessa tehtyjen päätösten mukaan. Työtä on vielä runsaasti jäljellä etenkin maissa, jotka ovat edelleen norsujen salametsästyksen ja norsunluun laittoman kaupan pahimpia ongelma-alueita. Unionin olisi sen vuoksi tuettava NIAP-suunnitelmien vahvistamista ja niiden täytäntöönpanon valvonnan tehostamista osapuolina olevissa maissa, myös määräämällä kauppapakotteita norsujen salametsästyksen ja norsunluun laittoman kaupan vastaisten asianmukaisten toimenpiteiden jatkuvan laiminlyönnin tapauksissa.

13. Unioni toteaa, että osapuolet ovat esittäneet useita norsunluun kauppaa koskevia ehdotuksia, joista monet ovat ristiriidassa keskenään. Norsunluun kansainvälinen kauppa on nykyään kielletty CITES-määräysten nojalla. Unioni katsoo, että kyseisen kaupan uudelleen sallimisen edellytykset eivät täyty. Unioni ei näin ollen tue CITES CoP17 -kokouksessa norsunluun kaupan uudelleen sallimista koskevia ehdotuksia. Unioni toteaa, että norsunluun kauppaprosessia koskevan päätöksentekomekanismin kehittäminen ei ole edistynyt, ja katsoo, ettei ole kiireellistä tarvetta sopia kyseisestä mekanismista CoP17-kokouksessa. Unioni ei vastusta tämän keskustelun jatkamista tulevaisuudessa, mutta sitä olisi käytävä vasta sen jälkeen, kun norsujen salametsästystä ja norsunluun laitonta kauppaa on vähennetty merkittävästi. Unionin olisi myös kehotettava kaikkia afrikannorsun levinneisyysalueen valtioita osallistumaan vuoropuheluun, jotta voitaisiin sopia tätä aihetta koskevasta yhteisestä kannasta.

14. Unioni toteaa, että on ilmennyt tapauksia, joissa norsunluun laillinen kotimaankauppa on eräissä CITES-sopimuksen osapuolina olevissa maissa edistänyt kansainvälistä laitonta norsunluukauppaa. Unionin olisi tällaisissa tapauksissa oltava valmis tukemaan kyseistä kotimaankauppaa koskevien kieltojen ottamista käyttöön asianomaisissa osapuolina olevissa maissa. Unionin olisi sen vuoksi suhtauduttava avoimesti tästä aiheesta esitettyihin ehdotuksiin edellyttäen, että niiden soveltamisalaa selkeytetään. Jos ei ole osoitettavissa, että norsunluun laillisen kotimaankaupan ja laittoman norsunluukaupan välillä on yhteys (joko suora, jolloin laittomia norsunluutuotteita niin sanotusti pestään kotimaanmarkkinoilla, tai välillinen, jolloin laillinen kauppa edistää laittoman norsunluun kysyntää), ei ole aiheellista vaatia norsunluun kotimaankaupan kieltämistä CITESissä etenkään niiden norsunluutuotteiden osalta, jotka on hankittu ennen afrikannorsujen sisällyttämistä CITESin liitteeseen I vuonna 1990.

15. Unioni katsoo, että CITES-sopimuksen yhteydessä olisi sovittava kansainvälisistä ohjeista, joiden avulla taataan, että CITESin liitteissä I ja II lueteltujen lajien metsästysmuistot ovat peräisin kestävistä ja laillisista lähteistä. Unioni tukee myös sitä, että CITESin eläinkomitea valvoo entistä tarkemmin vientikiintiöiden määrittämistä liitteen I lajien, etenkin leopardien ja leijonien, metsästysmuistoille.

16. Unionin olisi pyrittävä minimoimaan hallinnolliset rasitteet, joita talouden toimijoille ja yksittäisille ihmisille aiheutuu CITESissä lueteltujen tuotteiden siirroista rajojen yli, kun tällaisten siirtojen haitallisten vaikutusten riski on vähäinen. Tämä koskee erityisesti muusikkoja ja eräistä CITES-lajeista tehtyjen valmiiden tuotteiden kauppaa.

17. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittomaan kauppaan liittyvä kriisi sekä CITESin soveltamisalan ulottaminen kattamaan uusia lajeja ja osapuolia on johtanut siihen, että CITESin kehykseen on tuotu lisää toimia viime vuosina ja että CITES-sihteeristön työmäärä on lisääntynyt huomattavasti. Unionin olisi otettava tämä kehitys huomioon päättäessään ensisijaisista tavoitteistaan CoP17-kokouksessa sekä CITES-sihteeeristön tulevasta talousarviosta.