EUROOPAN KOMISSIO Bryssel1.6.2018 COM(2018) 393 final 2018/0217(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta sekä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 kumoamisesta {SWD(2018) 301 final}

{SEC(2018) 305 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Komission ehdotuksessa vuosien 2021–2027 monivuotiseksi rahoituskehykseksi (monivuotista rahoituskehystä koskeva ehdotus) esitetään yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) talousarviokehys ja keskeiset suuntaviivat. Tämän pohjalta komissio esittelee asetukset, joissa vahvistetaan yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehys kaudeksi 2021–2027. Se esittelee myös vaikutustenarvioinnin politiikan kehittämisen vaihtoehtoisista skenaarioista. Näissä ehdotuksissa esitetään soveltamisen alkavan 1. tammikuuta 2021. Ehdotus koskee 27 jäsenvaltion unionia, sillä Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 29. maaliskuuta 2017 Eurooppa-neuvostolle aikomuksestaan erota Euroopan unionista ja Euratomista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan mukaisesti. YMP:n viimeisimmästä uudistuksesta päätettiin vuonna 2013, ja se toteutettiin vuonna 2015. Konteksti, jossa uudistus tehtiin, on muuttunut sittemmin huomattavasti. Erityisesti voidaan todeta seuraavaa: Maataloushinnat ovat laskeneet tuntuvasti, mihin ovat vaikuttaneet makrotaloudelliset tekijät, geopoliittiset jännitteet ja muut seikat. Kauppaneuvotteluissa painopiste on siirtynyt selkeämmin monenvälisistä sopimuksista kahdenvälisiin sopimuksiin, ja EU suhtautuu aiempaa avoimemmin maailmanmarkkinoihin. EU on tehnyt uusia kansainvälisiä sitoumuksia, jotka liittyvät esimerkiksi ilmastonmuutoksen hillitsemiseen (COP 21:n kautta), laajempiin kansainvälisen kehityksen näkökulmiin (YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden kautta) ja muihin geopoliittisiin haasteisiin, maahanmuutto mukaan lukien. Nämä muutokset ovat synnyttäneet julkisen keskustelun siitä, onko vuoden 2013 uudistus riittävän pitkälle menevä, jotta YMP voi vastata monenkirjaviin nykyisiin haasteisiin, jotka liittyvät maatalousalan taloudelliseen vakauteen, huoleen ympäristöstä, ilmastonmuutoksen vaatimiin toimiin sekä EU:n maaseutualueiden vahvaan taloudelliseen ja sosiaaliseen rakenteeseen – varsinkin kun otetaan huomioon kaupan alan, biotalouden, uusiutuvan energian, kiertotalouden ja digitaalitalouden synnyttämät uudet mahdollisuudet. Näiden haasteiden vuoksi YMP:aa on uudistettava ja yksinkertaistettava, jotta hallinnollista taakkaa olisi mahdollisimman vähän. YMP:sta on saatava entistä johdonmukaisempi muiden EU:n toimintapolitiikkojen kanssa, jotta sillä edistettäisiin mahdollisimman hyvin komission kymmentä painopistealaa ja kestävän kehityksen tavoitteita. Kuten komissio totesi tuoreessa MFF-tiedonannossaan, nykyaikaistetun yhteisen maatalouspolitiikan avulla on tuettava kehitystä, jossa maatalousalasta tulee kaikilta osin kestävää ja maaseutualueet säilyvät elinvoimaisina. Samalla on pystyttävä varmistamaan turvallisten ja laadukkaiden elintarvikkeiden varma saatavuus yli 500 miljoonalle kuluttajalle. Eurooppa tarvitsee älykästä, selviytymiskykyistä, kestävää ja kilpailukykyistä maatalousalaa, jonka avulla se pystyy tuottamaan kansalaisilleen laadukkaita, kohtuuhintaisia, ravitsevia ja monipuolisia elintarvikkeita sekä lujittamaan maaseutualueiden sosioekonomista rakennetta. Modernin yhteisen maatalouspolitiikan olisi lisättävä tuottamaansa EU-tason lisäarvoa ottamalla huomioon aiempaa kunnianhimoisemmat ympäristö- ja ilmastotavoitteet ja vastaamalla kansalaisten odotuksiin, jotka koskevat terveyttä, ympäristöä ja ilmastoa. Kuten vuoden 2017 työohjelmassa ennakoitiin, komissio on järjestänyt kattavia kuulemisia YMP:n yksinkertaistamisesta ja uudenaikaistamisesta, jotta YMP:lla edistettäisiin mahdollisimman hyvin komission kymmentä painopistealaa ja kestävän kehityksen tavoitteita. Kuulemisissa keskityttiin erityisiin tulevaisuuden toimintapoliittisiin painopisteisiin, vaikuttamatta YMP:n määrärahoihin seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä. Prosessiin sisältyi laaja kuuleminen sekä YMP:n tuloksellisuudesta saadun näytön tarkastelu, mukaan lukien asiaan liittyvät REFIT-foorumin lausunnot. Tulokset esiteltiin 29. marraskuuta 2017 hyväksytyssä tiedonannossa nimeltään ”Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus”. Tiedonannon turvin voidaan käydä jäsenneltyä vuoropuhelua YMP:n tulevaisuudesta EU:n toimielimissä ja sidosryhmien kanssa. Kyseisessä politiikka-asiakirjassa kartoitettiin haasteita, tavoitteita ja mahdollisia vaihtoehtoja tulevat tarpeet huomioon ottavassa YMP:ssa, jonka on oltava nykyistä yksinkertaisempaa, fiksumpaa ja uudenaikaisempaa ja johdettava siirtymiseen kestävämpään maatalouteen. Komissio eritoten yksilöi vuoden 2020 jälkeisen YMP:n tärkeimmiksi painopisteiksi ympäristö- ja ilmastotavoitteiden tiukentamisen, tuen paremman kohdentamisen sekä aiempaa vahvemman turvautumisen paljon hyötyä tuovaan tutkimuksen, innovoinnin ja neuvonannon jatkumoon. Asiakirjassa myös ehdotettiin keinona parantaa YMP:n tuloksellisuutta uutta täytäntöönpanomallia, jolla politiikkatoimien painopiste siirretään noudattamisesta tuloksellisuuteen ja vastuualueita EU:n ja jäsenvaltioiden välillä uudelleentasapainotetaan korostaen toissijaisuusperiaatetta. Uudella mallilla pyritään saavuttamaan EU:n tavoitteet paremmin perustuen strategiseen suunnitteluun, laajoihin politiikkatoimiin ja yhteisiin suoritusindikaattoreihin parantaen näin politiikkajohdonmukaisuutta kautta koko tulevan YMP:n ja suhteessa muihin EU:n tavoitteisiin. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa SEUT-sopimuksen 39 artiklan mukaisesti yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on ·lisätä maatalouden tuottavuutta edistämällä teknistä kehitystä sekä varmistamalla, että maataloustuotantoa kehitetään järkiperäisesti ja että tuotannontekijöitä, varsinkin työvoimaa, hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla; ·taata näin maatalousväestölle kohtuullinen elintaso erityisesti lisäämällä maataloudessa työskentelevien henkeä kohti laskettuja tuloja; ·vakauttaa markkinat; ·varmistaa tarvikkeiden saatavuus;

·taata kohtuulliset kuluttajahinnat. Tämä ehdotus on täysin YMP:aa koskevien perussopimuksen tavoitteiden mukainen. Sillä uudenaikaistetaan ja yksinkertaistetaan tapaa, jolla perussopimuksen määräykset pannaan täytäntöön. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Maa- ja metsätalouden osuus EU:n pinta-alasta on 84 prosenttia. Molemmat alat ovat riippuvaisia ympäristöstä ja vaikuttavat siihen. Sen vuoksi osa ehdotetuista YMP:n erityistavoitteista käynnistää ympäristö- ja ilmastoimia linjassa vastaavien EU:n toimintapolitiikkojen kanssa. Tiedetään hyvin, että kulutusmallit vaikuttavat kansanterveyteen. Koska maatalouspolitiikka on yhteydessä ruokaan ja joskus myös tapaan, jolla ruokaa tuotetaan, se on yhteydessä kansanterveyteen. Ehdotuksilla tiivistetään yhteyksiä terveyspolitiikkaan, erityisesti terveelliseen ruokavalioon ja mikrobilääkkeiden käytön vähentämiseen. Koska EU:n suuri hyödykkeiden tuoja ja arvokkaiden maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden viejä, sillä on vaikutusta elintarvikejärjestelmiin EU:n ulkopuolella. Ehdotuksessa otetaan SEUT-sopimuksen 208 artiklan mukaisesti huomioon kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteet, jotka liittyvät köyhyyden poistamiseen ja kestävään kehitykseen kehitysmaissa, erityisesti varmistamalla, että EU:n viljelijöille myöntämällä tuella ei ole lainkaan tai on vain hyvin vähäisiä vaikutuksia kauppaan. Maataloudessa ja maaseutualueilla voidaan myös muiden alojen tavoin hyödyntää paremmin uutta teknologiaa ja tietämystä, varsinkin digitaaliteknologioita. Ehdotuksilla lujitetaan yhteyksiä tutkimuspolitiikkaan ottamalla tietämyksen vaihto näkyvästi mukaan politiikan täytäntöönpanomalliin. Digitalisoinnille asetettu painoarvo mahdollistaa samaan tapaan yhteydet EU:n digitaalistrategiaan. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta SEUT-sopimuksen 42 artikla ja 43 artiklan 2 kohta siltä osin kuin on kyse YMP:n suunnitelma-asetuksesta. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätään, että unioni ja jäsenvaltiot hallinnoivat YMP:aa yhteistyössä, ja otetaan käyttöön yhteinen maatalouspolitiikka, jolla on yhteiset tavoitteet ja yhteinen täytäntöönpano. Yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanojärjestelmä nojaa koko EU:n kattaviin yksityiskohtaisiin vaatimuksiin, ja sille ovat tyypillisiä tiukat valvonta-, seuraamus- ja tarkastusjärjestelyt. Säännöt ovat usein hyvin sitovia, aina tilatasolle asti. Unionin hyvin erilaisissa viljely- ja ilmasto-oloissa eivät ’ylhäältä alas’- ja ’yksi sopii kaikille’ -lähestymistavat kuitenkaan sovellu tuottamaan toivottuja tuloksia ja EU-tason lisäarvoa. Tässä ehdotuksessa esitetyssä täytäntöönpanomallissa unioni vahvistaa politiikan perusparametrit (YMP:n tavoitteet, tukitoimien päätyypit, perusvaatimukset), kun taas jäsenvaltiot kantavat nykyistä enemmän vastuuta siitä, kuinka ne edistävät YMP:n tavoitteita ja saavuttavat sovitut päämäärät. Nojautumalla enemmän toissijaisuusperiaatteeseen on mahdollista ottaa paremmin huomioon paikalliset olosuhteet ja tarpeet kyseisten tavoitteiden ja päämäärien yhteydessä. Jäsenvaltioiden vastuulla olisi mukauttaa YMP:n tukitoimia siten, että ne pystyvät edistämään EU:n tavoitteiden toteutumista mahdollisimman suurella panoksella. Samalla, kun säilytetään nykyiset hallintorakenteet (joilla on edelleen voitava varmistaa seuranta ja toteutuminen kaikkien politiikkatavoitteiden osalta), jäsenvaltioilla on myös enemmän sananvaltaa tuensaajiin sovellettavan vaatimustenmukaisuus- ja valvontakehyksen suunnittelussa (ml. tarkastukset ja seuraamukset). •Suhteellisuusperiaate EU:n maatalousalaan ja maaseutualueisiin liittyvät taloudelliset, ympäristöön liittyvät ja yhteiskunnalliset haasteet edellyttävät mittavaa toimintaa, jossa otetaan huomioon näiden haasteiden EU-ulottuvuus. Kun jäsenvaltioille tarjotaan nykyistä paremmat mahdollisuudet valita ja mukauttaa YMP:n puitteissa käytettävissä olevia politiikkavälineitä tavoitteiden saavuttamiseksi hyödyntäen aiempaa tuloshakuisempaa mallia, on vielä epätodennäköisempää, ettei YMP olisi oikeasuhteinen toimi. •Toimintatavan valinta Koska kaikki alkuperäiset säädökset ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksia, niitä on muutettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

•Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset YMP on hyvin keskeisessä asemassa Euroopan unionin (EU) rakentamisessa ja kehittämisessä. YMP luotiin perussopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden ympärille 1960-luvun alkupuolella. Sille on tehty sen jälkeen useita uudistuksia, joilla on pyritty parantamaan maatalousalan kilpailukykyä, edistämään maaseudun kehittämistä sekä vastaamaan uusiin haasteisiin ja yhteiskunnan vaatimuksiin. Viimeisin tärkeä uudistus hyväksyttiin vuonna 2013. Vuoden 2013 uudistuksessa YMP:n yleisiä tavoitteita yksinkertaistettiin kolmen osa-alueen ympärille: i. Elinkelpoinen ruoan tuotanto ii. Luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet iii. Tasapainoinen aluekehitys Sen arvioimiseksi, miten edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamisessa on edistytty ja mitkä ovat tulevaisuuden haasteet, laaja kuulemisprosessi kannusti kaikkien sidosryhmien, myös muiden kuin maatalousalan toimijoiden, kanssa käytävään jäsenneltyyn keskusteluun. Lisäksi näyttöä YMP:n tuloksellisuudesta kerättiin YMP:sta saatavilla olevista runsaista tiedoista (esitellään lyhyesti jäljempänä laatikossa 1), jotka toimivat perustana arvioitaessa YMP:n saavutuksia ja puutteita vuosien mittaan, varsinkin YMP:n viimeisimmän uudistuksen osalta. Tämä koskee erityisesti seuraavia seikkoja: ·Yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen avulla kerätty näyttö, jonka avulla voidaan mitata YMP:n tuloksellisuutta. ·Meneillään olevan monivuotisen rahoituskehyksen (2014–2020) aikana tehtäviksi suunnitellut arviointitutkimukset, joiden tarkoituksena on arvioida YMP:n nykyisiä tavoitteita ja joista ensimmäiset tulokset ovat saatavilla vuosina 2017/2018. Maaseudun kehittämisen vuotuisissa täytäntöönpanokertomuksissa saatavilla olevat tavoitteiden saavuttamiseen ja vastaaviin määrärahoihin liittyvät tulokset. ·AGRI-pääosaston verkkosivuilla on julkaistu lisää vaikutustenarvioinnin kannalta merkityksellisiä tausta-asiakirjoja, dataa, tietoja ja lukuja. •Sidosryhmien kuuleminen Järjestettyyn julkiseen kuulemiseen saatiin yli 322 000 vastausta, sidosryhmien kanssa käytiin jäsenneltyä vuoropuhelua, järjestettiin viisi asiantuntijatyöpajaa, REFIT-foorumi antoi lausuntoja sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea ja kansalliset parlamentit antoivat lausuntoja. Prosessissa otettiin myös huomioon maatalousmarkkinoiden työryhmän (AMTF) ja Corkissa järjestetyn maaseudun kehittämiskonferenssin (2016) suositukset. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Maaliskuussa 2017 ja helmikuussa 2018 järjestettiin erityisiä työpajoja, joissa kerättiin näyttöä ja asiantuntemusta YMP:hen liittyvistä kysymyksistä. Työpajoissa vaihdettiin näkemyksiä asiantuntijoiden ja komission virkamiesten välillä ja pystyttiin etenemään keskeisten päätelmien muotoilussa ja siinä, mitä kysymyksiä olisi otettava huomioon nykyaikaistamis- ja yksinkertaistamisprosessissa. Työpajoissa käsiteltiin viittä kysymystä, jotka oli valittu siten, että ne kattavat tärkeimmät alat, joilla on havaittu puutteita tietämyksessä ja erimielisyyttä politiikan lähestymistapojen suhteen. Kaikissa työpajoissa käytettiin samankaltaista menetelmää, joka perustui seuraaviin: (1)tuoreimpien saatavilla olevien tietojen kerääminen asiantuntijoilta, tutkijoilta, toimijoilta ja kansainvälisiltä instituutioilta; (2)keskittyminen käytännön kokemuksiin; (3)sen arvioiminen, miten uusilla teknologioilla/lähestymistavoilla voitaisiin parantaa politiikan tulevaa suunnittelua tietyillä aloilla.

Tiivistelmät seminaareista ja esitelmistä ovat saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/agriculture/events/cap-have-your-say/workshops_en Työpaja 1: Parhaat käytännöt ympäristö- ja ilmastotarpeisiin vastaamiseksi (23. ja 24. maaliskuuta 2017) Tähän kaksipäiväiseen työpajaan osallistui lukuisia ympäristö- ja ilmastoalan haasteisiin keskittyneitä asiantuntijoita. Siinä tarkasteltiin ·ympäristötarpeiden arvioimiseen käytettävissä olevia välineitä; ·menetelmiä, joilla parannetaan toimenpiteiden käyttöönottoa (korostaen käyttäytymismallien merkitystä). Työpaja 2: Riskinhallinta (18. ja 19. toukokuuta 2017) Tämän kaksipäiväisen seminaarin tavoitteena oli kerätä näyttöä siitä, miten maatalousyhteisöä voidaan parhaiten tukea, jotta se pystyisi vastaamaan paremmin tuotanto-, hinta- ja tuottoriskeihin. Siinä tarkasteltiin ·EU:n markkinoiden turvaverkon haasteita ja Yhdysvalloissa käytössä olevan riskinhallintajärjestelmän viimeaikaista kehitystä; ·EU:n tulevia markkinoita, vakuutus- ja jälleenvakuutusalan toimintaa EU:n maatalousalalla, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia ja satovakuutusjärjestelmää; ·riskienhallintaan liittyviä käyttäytymistekijöitä. Työpaja 3: Elintarvikkeet ja niihin liittyvät kysymykset (31. toukokuuta 2017) Elintarvikkeita ja niihin liittyviä kysymyksiä käsitelleessä työpajassa pohdittiin terveyspolitiikan ottamista huomioon YMP:ssa sekä YMP:n valmiuksia helpottaa viljelijöiden sopeutumista kulutustottumusten muutoksiin. Erityisesti mikrobilääkeresistenssiin on kiinnitettävä enemmän huomiota. Työpaja 4: Sosioekonomiset kysymykset (9. kesäkuuta 2017) Sosioekonomisia kysymyksiä käsitelleessä työpajassa keskityttiin kasvun ja työllisyyden dynamiikan tarkasteluun EU:n maatalous- ja elintarvikealalla. Siinä tarkasteltiin tapaustutkimusten perusteella globaalin maatalouden ja elintarvikkeiden arvoketjujen välisiä yhteyksiä EU:ssa niin käsitteiden kuin käytännön näkökulmasta. Työpaja 5: YMP:n ympäristö- ja ilmastotoimien tuloksellisuuden mittaaminen (26. helmikuuta 2018) Työpajassa tarkasteltiin, mitä EU:n tasolla voidaan määritellä politiikan perustavoitteita, miten ne voidaan panna täytäntöön jäsenvaltioiden tasolla ja miten niitä voidaan seurata, valvoa ja arvioida. •Vaikutustenarviointi Lainsäädäntöehdotuksiin liittyvät vaikutustenarvioinnit ja sääntelyntarkastelulautakunnan lausunnot ovat saatavilla seuraavalla sivustolla:

Luettelo vaikutustenarvioinneista ja sääntelyntarkastelulautakunnan lausunnoista Sääntelyntarkastelulautakunnan ensimmäinen lausunto oli kielteinen. Lautakunta suhtautui myönteisesti YMP:n nykyaikaistamis- ja yksinkertaistamistavoitteisiin ja perusteelliseen skenaarioanalyysiin, joka osoitti eri toimintatavoitteisiin liittyvät kompromissit, mutta katsoi että raportissa olisi pitänyt paremmin selittää uuden täytäntöönpanomallin syitä, toteutettavuutta ja toimintaa. Vaikutustenarviointiraporttiin lisättiin vaaditut tiedot, mukaan lukien erityinen liite uutta täytäntöönpanomallia koskevista ehdotuksista. Tämän jälkeen lautakunta antoi myönteisen lausunnon eräin varaumin. Se hyväksyi raporttiin tehdyt parannukset mutta pyysi lisätietoja täsmällisistä takeista, joilla määriteltyjä riskejä lievennetään. Vaikutustenarviointiraportin (yksiköiden valmisteluasiakirja) liitteessä 1 esitetään lautakunnan vaatimusten vuoksi tehdyt muutokset. Vaikutustenarviointiraportissa esitetään eri toimintavaihtoehtoja ja keskustellaan niistä. Vaikutustenarvioinnissa ei esitetä parhaana pidettyä vaihtoehtoa. Sen sijaan eri vaihtoehdoissa testattiin ehdotuksen eri osa-alueiden yhdistelmiä sen arvioimiseksi, minkä vaihtoehto olisi optimaalisin. Vaihtoehdoissa testattiin eri lähestymistapoja määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi: 1.eritasoisia ympäristö- ja ilmastotavoitteita, keskittyen siihen, mitä mahdollisia vaikutuksia pakollisilla ja vapaaehtoisilla täytäntöönpanojärjestelmillä olisi; 2.erilaisia tapoja tukea maatilojen tuloja ja erityisesti tuen jakautumista eri viljelijöiden kesken, keskittyen pieniin ja keskisuuriin maatiloihin kohdistuviin mahdollisiin vaikutuksiin. 3.laajempia sosioekonomisia tukitoimia erityisesti maaseudun kehittämispolitiikan yhteydessä sekä poikkialaisia lähestymistapoja uudenaikaistamiseen. Ensimmäisessä vaihtoehdossa testataan, miten vapaaehtoisella ympäristöjärjestelmällä lisättäisiin ympäristö- ja ilmastotavoitteiden kunnianhimoisuutta. Siinä myös tarkastellaan riskinhallintavälineiden mahdollista merkitystä (alhaisemmat suorat tuet) viljelijöiden tulojen tukemisessa. Kahdessa alavaihtoehdossa on otettu huomioon jäsenvaltioiden erilaiset ympäristöpäämäärät ja lähestymistavat suoraan tukeen uudessa mallissa. Toisessa vaihtoehdossa suorat tuet kohdennetaan paremmin ja ehdollisuutta toteutetaan kunnianhimoisemmin, jotta voidaan parantaa YMP:n talous- ja ympäristötoimien tuloksellisuutta sekä vastata ilmastohaasteisiin. Tässäkin on alavaihtoehtoja, joilla havainnollistetaan jäsenvaltioiden mahdollisia eroja ympäristö- ja ilmastotavoitteiden osalta. Viimeisessä vaihtoehdossa painotetaan erityisesti ympäristönsuojelua ja työllisyyttä sekä asetetaan maaseutualueiden työpaikkojen säilyttämisessä etusijalle pienet ja keskisuuret maatilat. Jäsenvaltioiden on myönnettävä 30 prosenttia ensimmäisen pilarin maksuista lisätukena neljässä viljelijöille vapaaehtoisessa järjestelmässä (luonnonmukainen viljely, pysyvä nurmi, luonnonhaitta-alueet ja lineaariset maisematekijät), jotta edistettäisiin ilmastotoimia ja luonnonvarojen kestävää käyttöä. Vaikutustenarvioinnissa todetaan, että silloin kun politiikan, jolla on näin paljon useita eri tavoitteita, perusparametreja muutetaan tuntuvalla tavalla, vaikeilta kompromisseilta ei voi välttyä. YMP-tuen taso on keskeinen parametri. Komission toukokuussa 2018 antamassaan vuosien 2021–2027 monivuotista rahoituskehystä koskevassa tiedonannossa ehdottama viiden prosentin leikkaus vastaa vaikutustenarvioinnissa huomioon otettuja rajoja. Kun kyseessä ovat maataloustulot, merkitystä on niin tuen tasolla kuin sen jakautumisellakin. Riittävän tuen ja siten maataloustulon turvaaminen on edelleen keskeinen tekijä tulevaisuudessa, jotta voidaan varmistaa elintarviketurva, ympäristö- ja ilmastotavoitteiden saavuttaminen ja maaseudun elinvoimaisuus. Tuen kohdentaminen paremmin pienille ja keskisuurille tiloille sekä luonnonhaitta-alueille voi auttaa säilyttämään työpaikkoja maatiloilla ja maatilojen tuotantotoiminnassa koko alueella. Näin vahvistetaan maaseutualueiden sosioekonomista rakennetta. Suorien tukien jakautumista voidaan parantaa tukikatoilla ja yhdenmukaistamalla tukioikeuksien arvoa. On selvää, että mikä tahansa vaihtoehto, jossa suoria tukia uudelleenjaetaan merkittävässä määrin alhaisen tuottavuuden maatiloille ja alueille, johtaa lyhyellä aikavälillä EU:n kilpailukyvyn heikkenemiseen mutta parantaa ympäristönsuojelua. Vähemmän selvää on kuitenkin, millaisella toimenpideyhdistelmällä voitaisiin lieventää kielteisiä tulovaikutuksia ja samalla vastata paremmin maatalouden kannalta keskeisiin haasteisiin, kuten ympäristöön ja ilmastoon liittyviin haasteisiin tai yhteiskunnallisiin odotuksiin. Tämä edellyttää muutoksia, joilla kohennetaan sekä alan taloutta että ympäristötoimien tuloksellisuutta. Sidosryhmien kuulemisten ja tarkastelun tulokset osoittavat tämän olevan mahdollista. Edellytyksenä on, että tarvittavilla liitännäistoimenpiteillä, joilla pyritään saavuttamaan parempi ympäristö- ja ilmastotoimien taso, mahdollistetaan se, että ryhdytään soveltamaan parhaita käytäntöjä (sekä tavanomaisessa maataloudessa että muissa maatalouden muodoissa), joihin kuuluvat tietämys, innovointi ja uusin asiaankuuluva teknologia. Tarkastelussa tehtyjen olettamusten ja valintojen pohjalta on mahdollista tehdä kompromisseja YMP:n taloudellisten, ympäristöön liittyvien ja yhteiskunnallisten tavoitteiden saavuttamisessa sekä sen suhteen, mikä on tavoitteena nykyaikaistamisessa ja yksinkertaistamisessa. Yhteenvetona voidaan todeta, että uudelleenjaon vaikutukset tuloihin voisivat olla hallittavissa, ja se voisi tukea kunnianhimoisempia ympäristö- ja ilmastotoimia ja muita YMP:n yhteisvaikutuksia. Tämä edellyttäisi kuitenkin, että maatalousalalla ja -politiikassa ryhdytään hyödyntämään innovoinnin ja teknologioiden tarjoamia mahdollisuuksia, jotka jo mahdollistavat uudenaikaistamisen ja yksinkertaistamisen. Muut oletukset ja valinnat muuttaisivat varmasti tulosten yksityiskohtia, mutteivät taustalla olevaa pääviestiä siitä, että tulevan YMP:n parhaaksi katsotun vaihtoehdon olisi yhdistettävä eri vaihtoehtojen parhaiten suoriutuvat tekijät, mutta vältettävä niiden heikkoudet toteuttamalla tarvittavat suojatoimet, joilla varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset EU:ssa. Tämä merkitsee sitä, että tarvitaan selkeät perusteet tulotuen tasolle ja jakamiselle (esim. tulokatot ja/tai tuen asteittainen aleneminen), ilmasto- ja ympäristönsuojelutavoitteille, täydentäville ehdoille, uudenaikaistamiskannustimille ja asianmukaiselle toissijaisuuden/yksinkertaistamisen asteelle. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Monimutkaisuus nykyisen politiikan täytäntöönpanossa johtuu pitkälti siitä, että EU:n tasolla on säädetty yksityiskohtaisista säännöistä, joiden noudattaminen luo paineita. Ehdotetulla uudella täytäntöönpanomallilla poistetaan EU:n tason tukikelpoisuuskriteerit, minkä ansiosta jäsenvaltiot voivat määritellä tukikelpoisuusehdot, jotka parhaiten soveltuvat niiden omiin olosuhteisiin. Tämän odotetaan johtavan huomattavaan yksinkertaistukseen. YMP:aa on uudistettu kerta toisensa jälkeen, ja uudistuksissa on kehitetty erilaisia välineitä. Joskus näiden välineiden yhteensovittaminen on osoittautunut vaikeaksi. Nykyisessä ehdotuksessa kaikki YMP:n eri osat yhdistetään yhdeksi yhtenäiseksi kehykseksi, jolla vähennetään YMP:n täytäntöönpanosta aiheutuvaa hallinnollista taakkaa.

•Perusoikeudet Ehdotuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Vuosien 2021–2027 monivuotista rahoituskehystä koskevan komission ehdotuksen (COM(2018) 322 final) mukaan merkittävä osa EU:n talousarviosta osoitettaisiin edelleen maatalouteen, joka on strategisesti tärkeää yhteistä politiikkaa. Niinpä ehdotetaan käypinä hintoina, että YMP keskittyisi ydintoimintoihinsa maataloustukirahastoon kohdennetuilla 286,2 miljardilla eurolla ja maaseuturahastoon kohdennetuilla 78,7 miljardilla eurolla. Näitä maatalousrahastoja täydennetään Euroopan horisontti -ohjelmasta saatavalla lisärahoituksella. Kyseiselle ohjelmalle ehdotetut määrärahat sisältävät 10 miljardia euroa elintarvike-, maatalous- ja biotalousalan sekä maaseudun kehittämisen tutkimuksen ja innovoinnin tukemiseen. Maataloustukirahastoon perustetaan uusi varaus, josta rahoitetaan maatalousalan lisätukea. Vuoden kuluessa käyttämättä jääneet varauksessa olevat määrät siirretään seuraavalle varainhoitovuodelle. Kun kyseessä on suorien tukien jakautuminen jäsenvaltioiden kesken, ehdotetaan, että kaikki jäsenvaltiot, joilla on suoria tukia alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta, jatkavat ohjelmakaudella 2014–2020 käynnistettyä prosessia ja kurovat umpeen 50 % erosta, joka nykyisin vallitsee tuohon 90 prosenttiin nähden. Suorien tukien ulkoisen yhdenmukaistamisen rahoittamiseen osallistuvat kaikki jäsenvaltiot. YMP:n strategiasuunnitelma-asetuksen mukaiset jäsenvaltioille maksettavat suorat tuet lasketaan tämän perusteella. Maaseudun kehittämisen osalta ehdotetaan rahoituksen tasapainottamista EU:n ja jäsenvaltioiden talousarvioiden välillä. Kuten Euroopan rakenne- ja investointirahastoissa, kansallisten yhteisrahoitusosuuksien nostaminen pitää Euroopan maaseutualueiden julkisen tuen valtaosin muuttumattomana. Maaseuturahaston tuki jaetaan politiikkatavoitteisiin liittyvien objektiivisten perusteiden mukaisesti ottaen huomioon tukien nykyinen jako. Kuten nykyisin, vähemmän kehittyneillä alueilla tulisi edelleen soveltaa korkeampaa yhteisrahoitusastetta, jota on tarkoitus soveltaa myös tiettyihin toimenpiteisiin, kuten Leader-toimiin ja hoitositoumuksista maksettavaan tukeen. Jäsenvaltioille tarjotaan tietynasteista joustavuutta määrärahasiirtoihin. Enintään 15 prosenttia vastaavista suorista tuista voidaan siirtää maaseuturahaston määrärahoihin, ja päinvastoin. Suorista tuista voidaan siirtää suurempi prosenttiosuus maaseuturahaston määrärahoihin sellaisia tukitoimia varten, joilla pyritään ympäristö- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseen, ja nuorten viljelijöiden tukiin. YMP-ehdotuksen rahoitusvaikutusten yksityiskohdat esitetään ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Siirtyminen suoritusperusteisempaan toimintapolitiikkaan edellyttää vankkaa suoritusperusteista kehystä, jonka avulla komissio voi yhteisten indikaattoreiden pohjalta arvioida ja seurata politiikan tuloksellisuutta. Politiikan tuloksellisuuden seurannassa ja arvioinnissa käytettäisiin perustana nykyisiä yhteisiä seuranta- ja arviointisääntöjä ja nykyistä suorien tukien ja maaseudun kehittämisen seurantajärjestelmää, mutta niitä on kuitenkin virtaviivaistettava ja kehitettävä edelleen (näiden kahden pilarin välinen johdonmukaisuus mukaan lukien). Lisäksi tarvittaisiin lisäinvestointeja asianmukaisten indikaattorien kehittämiseen ja riittävien tietovirtojen varmistamiseen. Uusi tuloksellisuus-, seuranta- ja arviointikehys (PAMF) kattaa kaikki tulevan YMP:n välineet: YMP:n strategissuunnitelmat samoin kuin ne YMP:n osat, joita YMP:n strategiasuunnitelmat eivät kata (joitakin osia yhteisestä markkinajärjestelystä, erityisjärjestelmät). Tuloksellisuutta mitataan suhteessa politiikan erityistavoitteisiin käyttämällä yhteisiä indikaattoreita. Uusi malli perustuu seuraaviin periaatteisiin: ·Asiayhteysindikaattorit ovat edelleen merkityksellisiä, koska ne kuvastavat talouden, ympäristön ja yhteiskunnan yleisen kehityksen näkökohtia ja vaikuttavat todennäköisesti tuloksellisuuteen. ·Ensisijaisesti olisi määriteltävä tietty valikoima suppeampia mutta kohdennetumpia indikaattoreita, jotta voidaan valita ne, jotka kuvastavat mahdollisimman tarkasti sitä, edistääkö tuettu toimenpide tavoitteiden saavuttamista verrattuna vahvistettuun viitetasoon, ja käytettävä selkeitä määritelmiä. ·Politiikan yleistä tuloksellisuutta arvioidaan useamman vuoden osalta vaikutusindikaattorien perusteella. Tulosten vuosiseuranta perustuu täydelliseen tulosindikaattoriluetteloon. ·Tuotosindikaattorit linkittävät menot vuosittain politiikan täytäntöönpanon tuloksellisuuteen. Viimeksi mainittu on vuotuinen toimenpide, ja se perustuu (ensisijaisesti jo saatavilla olevien) tuotosindikaattorien luetteloon. ·Soveltuvien suoritusindikaattoreiden luotettavuutta voidaan parantaa tilastollisten ja hallinnollisten tietojen välisillä synergioilla, mutta tämä edellyttää laaduntarkastusjärjestelmää. Nyt siis pohjimmiltaan ehdotetaan, että vastuita ja mahdollisuuksia muutetaan yhteisessä kehyksessä, joka on selkeästi määritelty ja täytäntöönpantu, jotta samaan aikaan saavutetaan useampi kuin yksi keskeinen tavoite. Näitä ovat yksinkertaistaminen, tuloskeskeisyys (pikemminkin kuin vaatimusten noudattaminen) sekä politiikan tehokkuus ja tuloksellisuus.

Toiminnan täytäntöönpanon jatkuvan seurannan ja ohjauksen keskeiseksi osaksi on suunniteltu vuotuista tuloksellisuuden tarkastelua. Vuotuista tuloksellisuuden tarkastelua varten on esitettävä asianmukaiset tuotosindikaattorit ja tulosindikaattorit YMP:n strategiasuunnitelman täytäntöönpanoa koskevassa vuosikertomuksessa eli niin kutsutussa vuotuisessa tuloksellisuuskertomuksessa. Jäsenvaltiot raportoivat vuosittain toteutuneista tuotoksista ja menoista sekä siitä, kuinka paljon on vielä matkaa koko kauden tavoitteiden saavuttamiseen tulosindikaattoreiden arvona ilmaistuna. Arvioinnit tehdään 13. huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten sopimuksen 22 ja 23 kohdan mukaisesti. Sopimuksessa kolme toimielintä vahvisti, että lainsäädännön ja politiikan arvioinnin olisi oltava pohjana jatkotoimia koskevien vaihtoehtojen vaikutusten arvioinnille. Arvointi tehdään ohjelman indikaattorien/tavoitteiden perusteella ja se koskee ohjelman vaikutuksia. Lisäksi tehdään yksityiskohtainen analyysi siitä, missä määrin ohjelmaa voidaan pitää asiaankuuluvana, vaikuttavana ja tehokkaana, missä määrin se tuo EU:n lisäarvoa ja missä määrin se on johdonmukainen muiden EU:n politiikkojen kanssa. Niihin sisältyy kokemusperäistä tietoa puutteiden/ongelmien tai toimien tai niiden tulosten parantamispotentiaalin havaitsemiseksi sekä hyödyntämisen/vaikutusten maksimoimiseksi. •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta) Ei sovelleta. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Ehdotus koskee kolmea asetusta: ·Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus jäsenvaltioiden yhteisen maatalouspolitiikan nojalla laatimien, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) rahoitettavien strategiasuunnitelmien (YMP:n strategiasuunnitelmat) tukea koskevista säännöistä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 kumoamisesta (YMP:n strategiasuunnitelma-asetus) ·Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta sekä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 kumoamisesta (YMP:n horisontaaliasetus) ·Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EU) N:o 1308/2013, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun asetuksen (EU) N:o 1151/2012, maustettujen viinituotteiden määritelmästä, kuvauksesta, esittelystä, merkinnöistä ja maantieteellisten merkintöjen suojasta annetun asetuksen (EU) N:o 251/2014, syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettavista maatalousalan erityistoimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 228/2013 sekä Egeanmeren pienten saarten hyväksi toteutettavien erityistoimenpiteiden vahvistamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 229/2013 muuttamisesta (muutosasetus) Näillä asetuksilla muutetaan YMP:aa siten, että sen tavoitteet mukautetaan Junckerin ensisijaisiin tavoitteisiin ja kestävän kehityksen tavoitteisiin ja samalla yksinkertaistetaan politiikan täytäntöönpanoa. YMP mukautuu paremmin paikallisiin olosuhteisiin, koska tukikelpoisuusehto poistetaan EU:n tasolta. Jäsenvaltiot voivat määritellä useimmat tukikelpoisuusehdot kansallisella tasolla, jotta ne sopisivat niiden erityisolosuhteisiin. Samalla tarkastuksiin liittyvä hallinnollinen taakka kevenee, kun EU:n tason tukikelpoisuusehtojen ja lopullisten tuensaajien välistä suoraa yhteyttä rajoitetaan. YMP:n yleistavoitteilla pyritään edelleen parantamaan maatalouden, elintarvikkeiden ja maaseudun kestävää kehitystä, ja ne kohdennetaan maatilojen taloudelliseen elinkelpoisuuteen, selviytymiskykyyn ja tuloihin, ympäristö- ja ilmastotoimien tuloksellisuuden parantamiseen sekä maaseutualueiden sosioekonomisen rakenteen vahvistamiseen. Näiden lisäksi on monialainen tavoite, jossa päämääränä on tietämyksen, innovoinnin ja digitalisoinnin edistäminen maataloudessa ja maaseutualueilla. Uuden YMP:n erityistavoitteet ovat seuraavat: (a)annetaan tukea riittävien maataloustulojen ja maatilojen selviytymiskyvyn varmistamiseksi koko EU:n alueella, jotta saataisiin parannettua elintarviketurvaa; (b)parannetaan markkinasuuntautuneisuutta ja kilpailukykyä, mukaan lukien kiinnittämällä enemmän huomiota tutkimukseen, teknologiaan ja digitalisointiin; (c)parannetaan viljelijöiden asemaa arvoketjussa (d)edistetään ilmastonmuutoksen hillitsemistä, ilmastonmuutokseen sopeutumista ja kestävää energiaa; (e)edistetään kestävää kehitystä ja luonnonvarojen, kuten veden, maaperän ja ilman, tehokasta hoitoa; (f)edistetään luonnon monimuotoisuuden suojelemista ja ekosysteemipalveluja sekä säilytetään elinympäristöjä ja maisemia; (g)houkutellaan alalle nuoria viljelijöitä ja helpotetaan yritystoiminnan kehittämistä maaseutualueilla; (h)edistetään työllisyyttä, kasvua, sosiaalista osallisuutta ja paikallista kehitystä maaseutualueilla, myös biotalouden ja kestävän metsänhoidon alalla;

(i)parannetaan tapaa, jolla EU:n maatalous vastaa ravintoa ja terveyttä koskeviin uusiin yhteiskunnan vaatimuksiin, mukaan lukien turvallinen, ravitseva ja kestävän kehityksen mukainen ravinto sekä eläinten hyvinvointi. Tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava YMP:n tuen yksinkertaistaminen ja tuloksellisuus. Ne suunnittelevat asetuksessa mainittujen tukitoimityyppien perusteella tukitoimet, jotka soveltuvat niiden olosuhteisiin parhaiten. Jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota ympäristö- ja ilmastopolitiikan erityistavoitteisiin, sukupolvenvaihdokseen ja politiikan täytäntöönpanon nykyaikaistamiseen keskittymällä tietämyksen ja neuvonnan ja uuden (digitaalisen) teknologian laajempaan käyttöön. Jäsenvaltiot esittävät YMP:n strategiasuunnitelmassa tukitoimiehdotuksensa, joilla pyritään EU:n erityistavoitteisiin. Lainsäädännössä vahvistetaan YMP:n strategiasuunnitelman sisältöä koskevat säännöt, ja komissio tarkistaa suunnitelmat ja hyväksyy ne. YMP:n strategiasuunnitelmissa yhdistetään valtaosa YMP:n tukivälineistä, jotka rahoitetaan maataloustukirahastosta (mukaan lukien alakohtaiset ohjelmat, jotka on tähän mennessä vahvistettu YMJ-asetuksen nojalla) ja maaseuturahastosta. Näin kullekin jäsenvaltiolle laaditaan yksi yhtenäinen toimintastrategia. YMP:n strategiasuunnitelmissa jäsenvaltiot asettavat yhteisesti määriteltyjä indikaattoreita käyttäen tavoitteet sille, mitä ne haluavat saavuttaa ohjelmakauden aikana. Kun strategiasuunnitelmat on laadittu, jäsenvaltiot raportoivat täytäntöönpanon edistymisestä vuosittain käyttäen yhteisten indikaattoreiden järjestelmää. Jäsenvaltiot ja komissio seuraavat edistymistä ja arvioivat tukitoimien vaikuttavuutta. Jäljempänä annetaan tietoa asianomaisten kolmen asetuksen sisällöstä. YMP:n strategiasuunnitelma-asetus I osastossa säädetään asetuksen soveltamisalasta ja määritelmistä. II osastossa esitellään YMP:n yleis- ja erityistavoitteet, joihin jäsenvaltioiden strategiasuunnitelmissa suunnitelluilla tukitoimilla on pyrittävä. III osastossa esitetään eräitä YMP:n strategiasuunnitelmien yhteisiä vaatimuksia sekä useisiin tukitoimiin sovellettavia osatekijöitä. Yhteiset vaatimukset koskevat yleisten periaatteiden ja perusoikeuksien noudattamista, kuten kilpailun vääristymisen välttäminen, sisämarkkinoiden kunnioittaminen, syrjimättömyys ja WTO:n kotimaista tukea koskevien sääntöjen noudattaminen. Niihin sisältyy myös vaatimuksia, jotka koskevat eräitä YMP-suunnitelmissa määriteltäviä seikkoja, kuten viljelyalan, maataloustoiminnan, tosiasiallisen viljelijän ja nuoren viljelijän määritelmiä. Tässä jaksossa kuvataan ”ehdollisuuteen” liittyviä velvoitteita (pinta-alatukien saamiseksi on noudatettava hyvää maatalouskäytäntöä sekä EU:n lainsäädännöstä johtuvia velvoitteita) sekä maatilojen hyvin toimivien neuvontapalvelujen tarvetta. Lisäksi tässä osastossa esitellään tukitoimityypit, joita jäsenvaltiot voivat käyttää YMP:n strategiasuunnitelmiensa täytäntöönpanossa. Tukitoimityypit ovat tukitoimien pääluokkia, jota jäsenvaltiot voivat käyttää YMP:n strategiasuunnitelmissaan. IV osastossa vahvistetaan taloudelliset säännökset. Siinä esitetään jäsenvaltio- ja rahastokohtaiset määrärahat ja määritellään joustavuus rahastojen välisille määrärahasiirroille. Siinä säädetään maaseuturahaston rahoitusosuuksista suhteessa jäsenvaltioiden julkisiin menoihin ja vahvistetaan eräät tiettyjen tarkoitusten määrärahojen vähimmäis- tai enimmäismäärät. V osasto sisältää säännöt, jotka koskevat YMP:n strategisuunnitelmia. Siinä mainitaan, mitkä seikat jäsenvaltioiden on otettava huomioon laatiessaan YMP:n strategiasuunnitelmaa ja mikä on sen vähimmäissisältö, mukaan lukien tavoitteet ja rahoitussuunnittelu. Tässä osastossa myös selitetään, mitä sääntöjä sovelletaan, kun komissio hyväksyy YMP:n strategiasuunnitelmia, ja kuinka tällaisia suunnitelmia voidaan muuttaa. VI osastossa säädetään koordinointia ja hallintoa koskevista tarpeellista seikoista. Siinä osoitetaan jäsenvaltioiden viranomaisille vastuualueet YMP:n strategiasuunnitelmiin liittyviä erityistehtäviä varten. Siinä perustetaan seurantakomitea, jonka tehtävänä on ottaa mukaan kaikki sidosryhmät. Siinä myös perustetaan verkostoja, joiden tehtävänä on helpottaa YMP:n strategiasuunnitelmien onnistunutta toteuttamista. Näitä verkostoja perustetaan sekä kansallisella että EU:n tasolla. Tässä osastossa perustetaan myös eurooppalainen innovaatiokumppanuus tietämyksen ja innovaatioiden vaihdon edistämiseksi. VII osastossa otetaan käyttöön yhteinen tuloksellisuus-, seuranta- ja arviointikehys ja vahvistetaan säännöt siitä, mitä ja milloin jäsenvaltioiden on raportoitava YMP:n strategiasuunnitelmiensa edistymisestä sekä siitä, miten edistymistä seurataan ja arvioidaan. Tähän osastoon sisältyvät erityisesti säännöt, jotka koskevat ympäristö- ja ilmastotoimien tuloksellisuudesta maksettavaa suorituspalkkiota. VIII osasto ja IX osasto koskevat kilpailusääntöjä, joissa selitetään, miten erityisesti valtiontukisääntöjä on sovellettava, ja loppusäännöksiä siitä, mitä asetuksia kumotaan ja milloin asetusta aletaan soveltaa. YMP:n horisontaaliasetus Ehdotetaan, että YMP:n nykyinen kahden pilarin rakenne säilytetään. Se käsittää I pilariin kuuluvat yleisesti sovellettavat vuotuiset toimenpiteet, joita täydennetään II pilariin kuuluvan monivuotisen ohjelmasuunnittelun puitteissa kansallisia ja alueellisia erityispiirteitä paremmin vastaavilla toimenpiteillä. YMP:n uuteen rakenteeseen vuoden 2020 jälkeisellä ajalla sisältyy kuitenkin toissijaisuusperiaatteen laajempi soveltaminen, jotta jäsenvaltiot voivat sovittaa molempien pilarien mukaiset täytäntöönpanotoimenpiteet paremmin omiin tilanteisiinsa ja viljelijöidensä konkreettisiin olosuhteisiin. Toissijaisuusperiaatteen laajempi soveltaminen tarkoittaa YMP:n hallinnointiin liittyvän vastuun uudelleentasapainottamista ja uuden suhteen löytämistä Euroopan unionin, jäsenvaltioiden ja viljelijöiden välille. Näin ollen nykyinen YMP:n horisontaaliasetus on sopeutettu uuteen täytäntöönpanomalliin, ja siinä otetaan huomioon jäsenvaltioiden suurempi liikkumavara politiikan toteuttamisessa (paikallisten tarpeiden mukaisesti), tuensaajille aiheutuvan byrokratian vähentäminen ja siirtyminen tulosperusteiseen politiikkaan. Siirtyminen EU:n tasolla sääntöjen noudattamisen korostamisesta tuloksellisuuden korostamiseen edellyttää, että määritellään selkeästi tavoitteet, joihin politiikalla on pyrittävä: nämä tavoitteet määritellään EU:n tasolla. Jotta voidaan edetä kohti tuloshakuisempaa toimintamekanismia, painopiste siirtyy: ennen pyrittiin saamaan varmuus tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, vastaisuudessa pyritään saamaan varmuus tuloksellisuudesta ja EU:n perusvaatimusten noudattamisesta (yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (IACS) tai hallintoelimet (maksajavirastot, koordinointielimet, toimivaltaiset viranomaiset ja todentamisviranomaiset)). YMP:aa luonnehtivat vankat ja luotettavat hallintorakenteet säilytetään. Rahoitussäännösten lisäksi horisontaalisessa asetuksessa säädetään edelleen yleisistä tarkastus- ja seuraamusperiaatteista, ehdollisuuteen liittyvistä tarkastuksista sekä yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä. Tämän vuoksi asetuksessa vahvistetaan rahoitus-, hallinto- ja valvontajärjestelmiä, tilien tarkastamista ja hyväksymistä (vuotuinen tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettely ja vuotuinen tuloksellisuuden tarkastamis- ja hyväksymismenettely) sekä sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä koskevat säännöt. Asetukseen sisältyy erilaisia yksinkertaistuselementtejä. Ensinnäkin siirtyminen siitä, että valvotaan miten yksittäinen tuensaaja noudattaa sääntöjä, siihen, että jäsenvaltioiden politiikka on tuloksellista, näkyy uudessa vuotuisessa tuloksellisuuden tarkastamis- ja hyväksymismenettelyssä.

Siinä myös vähennetään maksajavirastojen lukumäärää ja lujitetaan koordinointielimen ja todentamisviranomaisen asemaa uuden täytäntöönpanomallin mukaisesti. Näin parannetaan järjestelmän avoimuutta ja saadaan se keveämmäksi sekä kansallisten viranomaisten että komission kannalta. Käyttöön otetaan varainhoitoasetuksen mukaisesti yhden tarkastuksen periaate, ja komission tekemien tarkastusten määrää voidaan vähentää. Muutosasetus Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuutta käsittelevässä tiedonannossa vahvistetaan markkinasuuntautuneisuuden olevan YMP:n keskeinen osatekijä, mutta siinä tuodaan esiin myös ympäristön kestävyyteen ja ilmastonmuutokseen liittyviä haasteita. Lisäksi maatalousala tuodaan suoraan mukaan keskustelemaan ruoasta ja kansalaisilla ruoan suhteen olevista huolenaiheista muistuttamalla, että politiikan tärkeimpänä tehtävänä on auttaa viljelijöitä ennakoimaan ravintotottumusten kehitystä ja mukauttamaan tuotantoaan markkinasignaalien ja kuluttajien vaatimusten mukaisesti. Koska EU:n tasolla on säädetty yksityiskohtaisista säännöistä, jotka voivat estää tarvittavat mukautukset, uudistus tarjoaa mahdollisuuden tehdä tarvittavat muutokset. YMP:ssa olisi käsiteltävä myös kansalaisilla kestävän maataloustuotannon osalta olevia huolenaiheita. Sen vuoksi asetuksen (EU) N:o 1308/2013 rakenne ja pääpiirteet on tarkoitus säilyttää, mutta samalla muutetaan joitakin säännöksiä, jotta voidaan ottaa huomioon talouden, ympäristön ja yhteiskunnan kehitys, jota on tapahtunut asetuksen tultua voimaan vuonna 2014. Ensinnäkin tarkoituksena on poistaa alakohtaisiin tukitoimiin liittyvät säännökset, jotka vahvistettiin aiemmin asetuksessa (EU) N:o 1308/2013, koska kaikkia tulevan YMP:n tukitoimia säännellään [YMP:n suunnitelma-asetuksella] ja ne ovat osa jäsenvaltioiden strategiasuunnitelmia. Näin halutaan varmistaa YMP:n tukitoimien parempi johdonmukaisuus. Toiseksi, vaikka viinialan vuosien 2008 ja 2013 perättäiset uudistukset ovat kaiken kaikkiaan saavuttaneet tavoitteensa ja tuloksena on taloudellisesti vireä viiniala, on ilmennyt uusia taloudellisia, ympäristöön liittyviä ja ilmastollisia haasteita. Näin ollen asetuksessa säädetään useista nykyisten sääntöjen muutoksista näihin haasteisiin vastaamiseksi. Kolmanneksi, ruoan ja maanviljelyn tulevaisuutta käsittelevässä tiedonannossa kehotettiin tekemään maantieteellisistä merkinnöistä houkuttelevampia viljelijöille ja kuluttajille sekä helpottamaan järjestelmän hallinnointia. Tämän vuoksi ehdotetaan, että maantieteellisiä merkintöjä koskevia nykyisiä sääntöjä muutetaan siten, että niihin sovelletaan neljää perussäädöstä. Tavoitteena on yksinkertaisempi maantieteellisten merkintöjen järjestelmä, maantieteellisten merkintöjen nopeampi rekisteröinti ja tuote-eritelmien muutosten tehokkaampi hyväksyminen. Muutosten tarkoituksena on yksinkertaistaa maantieteellisten merkintöjen järjestelmää niin, että se olisi kuluttajien kannalta helppotajuisempi, että sitä olisi helpompi edistää sekä että se vähentäisi järjestelmän hallinnoinnista aiheutuvia kustannuksia. Kun viinien maantieteellisiä merkintöjä koskevissa säännöissä rajoitetaan EU:n valvonta ilmeisiin virheisiin, erotetaan teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat säännöt muista tuote-eritelmässä esitetyistä vaatimuksista ja annetaan jäsenvaltioiden päättää muutoksista, joilla ei ole vaikutuksia EU:n tasolla, hyväksyntämenettely virtaviivaistuu, aikataulut nopeutuvat ja voimavaroja jaetaan järkevämmin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita noudattaen. Samalla yksinkertaistetaan hyväksyntämenettelyn tehostamiseksi eräitä erityismenettelyjä, kuten vastaväitemenettelyä. Kun viinien suojatun alkuperänimityksen määritelmää selkeytetään, tuottajaryhmät voivat käyttää uusia lajikkeita, joita tarvitaan myös ilmastonmuutokseen reagoimiseksi, ja hakemuksissa voidaan esittää asianmukaiset perustelut sen mukaan, mitkä ovat viininviljelyn ja viininvalmistuksen realiteetit. Lisäksi ehdotetaan, että maantieteelliset merkinnät suojataan tehokkaammin väärennöksiltä ja kuljetettavina olevia tavaroita suojataan tehokkaammin. Viinien maantieteellisille merkinnöille ehdotettua yksinkertaistamista on sovellettava myös maataloustuotteisiin ja elintarvikkeisiin sen varmistamiseksi, että järjestelmät ovat riittävän yhtenäisiä ja että myös tämän alan maantieteellisten merkintöjen tuottajat saavat edellä mainitut hyödyt. Maustettujen viinien maantieteellisiä merkintöjä on vain viisi, kun maantieteellisiä merkintöjä on yhteensä 3 350. Koska järjestelmä ei ole toimi, se olisi sulautettava toiseen järjestelmään. Paras ratkaisu on maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden järjestelmä, sillä se kattaa jo nyt muita alkoholijuomia. Lisäksi asetus sisältää säännöksiä, joilla pelkästään siirretään EU:n lainsäädäntöön ne sitoumukset, jotka EU:n ja sen jäsenvaltiot ovat antaneet Maailman kauppajärjestön (WTO) hiljattain tekemien ministeripäätösten yhteydessä ja jotka koskevat erityisesti vientitukia ja yleisemmin viennin kilpailutoimenpiteitä. Lopuksi ehdotetaan, että poistetaan useita vanhentuneita säännöksiä, muun muassa tuotannon sääntelyjärjestelmä ja sokerialaa koskevat vaatimukset, joiden voimassaolo päättyi markkinointivuoden 2016/2017 lopussa. 2018/0217 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta sekä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 kumoamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuutta koskevassa 29 päivänä marraskuuta 2017 hyväksytyssä komission tiedonannossa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle todetaan, että yhteisen maatalouspolitiikan, jäljempänä ’YMP’, olisi reagoitava tehokkaammin tulevaisuuden haasteisiin ja mahdollisuuksiin edistämällä työllisyyttä, kasvua ja investointeja, torjumalla ilmastonmuutosta ja sopeutumalla siihen sekä tuomalla tutkimus ja innovointi ulos laboratorioista pelloille ja markkinoille. YMP:ssa olisi käsiteltävä myös kansalaisilla kestävän maataloustuotannon osalta olevia huolenaiheita. (2)[Place holder relevant resolutions of the Council and EP] (3)YMP:n nykyistä vaatimusten noudattamiseen perustuvaa mallia olisi mukautettava siten, että varmistetaan aiempaa suurempi keskittyminen tuloksiin ja suorituskykyyn. Unionin olisi siis vahvistettava politiikan perustavoitteet, tukitoimien tyypit ja unionin perusvaatimukset, kun taas jäsenvaltioiden olisi kannettava vastuu tavoitteiden saavuttamisesta. Tämän vuoksi on tarpeen varmistaa toissijaisuusperiaatteen laajempi soveltaminen, jotta paikalliset olosuhteet ja tarpeet voidaan ottaa paremmin huomioon. Uuden täytäntöönpanomallin mukaan jäsenvaltioiden olisi siis kannettava vastuu YMP-tukitoimien räätälöimisestä unionin perusvaatimusten mukaisesti, jotta voidaan maksimoida niiden vaikutus unionin YMP-tavoitteisiin ja perustaa ja suunnitella tuensaajiin sovellettava vaatimustenmukaisuus- ja valvontakehys. (4)YMP:hen sisältyy erilaisia tukitoimia ja toimenpiteitä, joista monet sisältyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) .../... [YMP:n strategiasuunnitelma -asetus] III osastossa tarkoitettuihin YMP:n strategiasuunnitelmiin. Muissa sovelletaan edelleen perinteistä vaatimusten noudattamiseen perustuvaa logiikkaa. On tärkeää tarjota rahoitus kaikille tukitoimille ja toimenpiteille YMP:n tavoitteiden saavuttamiseksi. Koska nämä tukitoimet ja toimenpiteet ovat tietyiltä osin keskenään samanlaisia, niiden rahoituksesta olisi säädettävä samoilla säännöksillä. Näillä säännöksillä olisi kuitenkin tarvittaessa mahdollistettava erilainen käsittely. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1306/2013 hallinnoitiin kahta eurooppalaista maatalousrahastoa eli Euroopan maatalouden tukirahastoa jäljempänä ’maataloustukirahasto’ ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa, jäljempänä ’maaseuturahasto’. Nämä rahastot olisi säilytettävä tässä asetuksessa. Uudistuksen laajuuden vuoksi on aiheellista kumota asetus (EU) N:o 1306/2013. (5)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) .../.... [uusi varainhoitoasetus] säännöksiä, erityisesti niitä, jotka koskevat yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavaa hallinnointia, hyväksyttyjen elinten tehtäviä sekä budjettiperiaatteita, olisi sovellettava tässä asetuksessa vahvistettuihin tukitoimiin ja toimenpiteisiin. (6)Jotta yhdenmukaistetaan jäsenvaltioiden käytäntöjä ylivoimaista estettä koskevan lausekkeen soveltamisessa, tässä asetuksessa olisi säädettävä YMP-sääntöihin tarvittaessa tehtävistä vapautuksista, joita sovelletaan ylivoimaisen esteen tapauksissa ja poikkeuksellisissa olosuhteissa, sekä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tunnustamien mahdollisten ylivoimaisen esteen tapausten ja poikkeuksellisten olosuhteiden luettelosta, joka ei ole tyhjentävä. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä päätökset ylivoimaisen esteen tapausten tai poikkeuksellisten olosuhteiden toteamisesta tapauskohtaisesti ja asianmukaisten todisteiden perusteella. (7)Yleisestä talousarviosta (unionin talousarviosta) olisi rahoitettava yhteisen maatalouspolitiikan menot, mukaan luettuina asetuksen (EU) .../... [YMP:n strategiasuunnitelma -asetus] III osastossa tarkoitettujen YMP:n strategiasuunnitelmien tukitoimiin liittyvät menot, joko suoraan rahastojen kautta tai hallinnoimalla yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Olisi määriteltävä menolajit, joita rahastoista voidaan rahoittaa. (8)Jotta voidaan saavuttaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’perussopimus’, 39 artiklassa vahvistetut YMP:n tavoitteet ja noudattaa yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin periaatetta, sellaisena kuin siitä säädetään asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 59 artiklassa, jäsenvaltioiden olisi varmistettava tarvittavien valvontajärjestelmien käyttöönotto. Sen vuoksi olisi säädettävä toimivaltaisen viranomaisen, maksajaviraston, koordinointielimen ja todentamisviranomaisen nimeämisestä. (9)Olisi annettava säännökset maksajavirastojen ja koordinointielinten hyväksymisestä jäsenvaltioiden toimesta, menettelyjen vahvistamisesta tarvittavien johdon vahvistuslausumien ja vuotuisten tuloksellisuuskertomusten saamiseksi, hallinto- ja valvontajärjestelmien sekä raportointijärjestelmien varmentamisen hankkimisesta sekä tilitysten todentamisesta riippumattomien tarkastuselinten toimesta. Lisäksi jotta varmistetaan kansallisella tasolla tehtäviä tarkastuksia koskevan järjestelmän avoimuus erityisesti lupa-, validointi- ja maksumenettelyjen osalta ja vähennetään hallinnollista ja tarkastuksiin liittyvää työtä sekä komission yksiköiltä että niiltä jäsenvaltioilta, joissa jokainen yksittäinen maksajavirasto on hyväksyttävä, olisi rajoitettava niiden viranomaisten ja elinten lukumäärää, joille kyseiset tehtävät siirretään, kunkin jäsenvaltion valtiosäännön mukaiset säännökset huomioon ottaen. (10)Jos jäsenvaltio hyväksyy useamman kuin yhden maksajaviraston, sen pitäisi nimetä yksi julkinen koordinointielin, joka varmistaa rahastojen hallinnoinnin johdonmukaisuuden, toimii yhteystahona komission ja hyväksyttyjen maksajavirastojen välillä sekä varmistaa, että komission eri maksajavirastojen toimista pyytämät tiedot toimitetaan viipymättä. Koordinointielimen olisi myös toteutettava ja koordinoitava toimia kansallisella tasolla havaittujen yleisluonteisten puutteiden korjaamiseksi ja toimitettava komissiolle tietoja mahdollisista jatkotoimista. (11)Jäsenvaltioiden hyväksymien maksajavirastojen osallistaminen on uuden täytäntöönpanomallin yhteydessä olennainen edellytys, jotta voidaan kohtuudella varmistaa, että asianomaisissa YMP:n strategiasuunnitelmissa vahvistetut tavoitteet saavutetaan unionin talousarviosta rahoitetuilla tukitoimilla. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi säädettävä selvästi, että unionin talousarviosta voidaan korvata ainoastaan hyväksyttyjen maksajavirastojen toteuttamat menot. Lisäksi unionin rahoittamilla YMP:n strategiasuunnitelma -asetuksessa tarkoitettujen tukitoimien menoilla olisi oltava vastaava tuotosnäkökohta, ja niissä olisi noudatettava unionin perusvaatimuksia ja valvontajärjestelmiä. (12)Budjettikurin noudattamisen osalta on välttämätöntä määritellä maataloustukirahastosta rahoitettavien menojen vuotuinen enimmäismäärä ottamalla huomioon neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) [COM(2018)322 final – monivuotista rahoituskehystä koskeva asetus] säädetyssä monivuotisessa rahoituskehyksessä kyseistä rahastoa varten vahvistetut enimmäismäärät. (13)Budjettikuri edellyttää myös, että maataloustukirahastosta rahoitettavien menojen vuotuista enimmäismäärää noudatetaan kaikissa olosuhteissa ja kaikissa talousarviomenettelyn ja talousarvion toteuttamisen vaiheissa. Näin ollen on tarpeen, että asetuksessa (EU) …/… [YMP:n strategiasuunnitelma -asetus] kullekin jäsenvaltiolle esitettyä suorien tukien kansallista enimmäismäärää pidetään asianomaiselle jäsenvaltiolle maksettavien suorien tukien rahoituksen enimmäismääränä ja että kyseisten tukien korvaukset eivät ylitä tätä rahoituksen enimmäismäärää. (14)Sen varmistamiseksi, että yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamiseen käytettävät määrät eivät ylitä vuotuisia enimmäismääriä, olisi säilytettävä rahoituskurimekanismi, jolla suorien tukien tasoa mukautetaan. Olisi kuitenkin poistettava 2000 euron kynnysarvo. Olisi säilytettävä maatalousalan kriisivaraus, jotta voidaan tukea maatalousalaa markkinamuutoksissa tai merkittävissä kriiseissä, jotka vaikuttavat maataloustuotteiden tuotantoon tai jakeluun. Asetuksen (EU, Euratom) [uusi varainhoitoasetus] 12 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan sitomatta olevia määrärahoja voidaan siirtää yksinomaan seuraavan varainhoitovuoden aikana käytettäväksi. Jotta täytäntöönpanoa tuensaajien ja kansallisten hallintojen osalta yksinkertaistetaan merkittävästi, olisi käytettävä siirtomekanismia, jolla käytettäisiin vuonna 2020 perustetun maatalousalan kriisivarauksen mahdollisesti käyttämättömät varat. Tämän vuoksi 12 artiklan 2 kohdan d alakohtaan on tarpeen tehdä poikkeus, jolla sallitaan maatalousalan kriisivarauksen sitomatta olevien määrärahojen siirtäminen ilman aikarajaa seuraavien varainhoitovuosien maatalousalan kriisivarauksen rahoitukseen. Varainhoitovuoden 2020 osalta tarvitaan lisäksi toinen poikkeus, sillä vuoden 2020 lopussa käytettävissä olevat kriisivarauksen käyttämättömät varat olisi siirrettävä kokonaisuudessaan uuden maatalousalan kriisivarauksen vastaavaan budjettikohtaan vuodelle 2021, ilman että ne palautettaisiin budjettikohtiin, jotka kattavat YMP:n strategiasuunnitelman mukaiset suorien tukien tukitoimet.

(15)Jotta kansallisten viranomaisten ja viljelijöiden hallinnollinen ja rasite ei muodostuisi liialliseksi, olisi säädettävä, että edelliseltä varainhoitovuodelta siirrettäviä sellaisia määriä, joihin sovelletaan rahoituskuria, ei korvata, jos rahoituskuria sovelletaan toisena peräkkäisenä vuonna (vuosi N + 1) tai jos sitomatta olevien määrärahojen kokonaismäärä on vähemmän kuin 0,2 prosenttia maataloustukirahaston vuotuisesta enimmäismäärästä. (16)Kun otetaan huomioon niiden suorien tukien määrä, jotka maksetaan Kroatiassa oleville viljelijöille kyseisessä jäsenvaltiossa myönnettävien suorien tukien asteittaista käyttöönottoa koskevaa siirtymäkauden järjestelmää sovellettaessa, rahoituskuria koskevaa välinettä tulisi soveltaa Kroatiaan 1 päivästä tammikuuta 2022. (17)Määrärahojen enimmäismäärien laskemiseen liittyvät toimenpiteet, jotka toteutetaan rahastojen rahoitusosuuksien määrittämiseksi, eivät vaikuta perussopimuksessa nimetyn budjettivallan käyttäjän toimivaltaan. Näiden toimenpiteiden olisi sen vuoksi perustuttava […] [COM(2018) 322 final - monivuotista rahoituskehystä koskeva asetus] tarkoitetun toimielinten sopimuksen mukaisesti vahvistettuihin määrärahoihin. (18)Budjettikuri edellyttää myös, että budjettitilannetta seurataan jatkuvasti keskipitkällä aikavälillä. Komission olisi tarvittaessa ehdotettava lainsäätäjälle asiaankuuluvia toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että jäsenvaltiot noudattavat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) …/… [COM(2018) 322 final, monivuotista rahoituskehystä koskeva asetus] säädettyjä enimmäismääriä. Lisäksi komission olisi käytettävä täysimääräisesti ja aina tarvittaessa hallintovaltaansa vuotuisen enimmäismäärän noudattamisen varmistamiseksi ja ehdotettava tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tai neuvostolle asiaankuuluvia toimenpiteitä budjettitilanteen korjaamiseksi. Jos vuotuista enimmäismäärää ei voida varainhoitovuoden lopussa noudattaa jäsenvaltioiden esittämien korvauspyyntöjen vuoksi, komissiolla olisi oltava valta toteuttaa toimenpiteitä, joilla mahdollistetaan käytettävissä olevien määrärahojen jakaminen väliaikaisesti jäsenvaltioiden kesken suhteessa niiden vielä maksamatta oleviin korvauspyyntöihin sekä toimenpiteitä, joilla varmistetaan kyseiselle vuodelle vahvistetun enimmäismäärän noudattaminen. Asianomaisen vuoden maksut olisi suoritettava seuraavana varainhoitovuonna, ja unionin rahoituksen kokonaismäärä jäsenvaltioittain olisi vahvistettava lopullisesti samoin kuin se, miten korvaus olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken sen varmistamiseksi, että vahvistettua määrää noudatetaan. (19)Talousarviota toteuttaessaan komission olisi käytettävä maatalousmenojen kuukausittaista varo- ja seurantajärjestelmää, jolloin se, jos vuotuinen enimmäismäärä uhkaa ylittyä, voisi hallintovaltansa puitteissa toteuttaa mahdollisimman pikaisesti asiaankuuluvat toimenpiteet ja, jos ne osoittautuvat riittämättömiksi, ehdottaa muita toimenpiteitä. Komission olisi toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle määräajoin kertomus, jossa verrataan kertomuksen laadintahetkeen mennessä toteutuneiden menojen kehitystä suhteessa profiileihin ja esitetään arvio menojen ennakoidusta toteutumisesta varainhoitovuoden jäljellä olevana aikana. (20)Komission olisi toimitettava jäsenvaltioille hyväksyttyjen maksajavirastojen maataloustukirahaston osalta toteuttamien menojen kattamiseksi tarvittavat määrärahat maksajavirastojen menokirjanpidon perusteella suoritettavina korvauksina. On myös tarpeen säätää siitä, että siihen saakka kun korvauksia maksetaan kuukausimaksuina, jäsenvaltioiden olisi annettava käyttöön tarvittavat varat hyväksyttyjen maksajavirastojensa tarpeiden mukaan. Tässä asetuksessa olisi nimenomaisesti säädettävä, että jäsenvaltioiden ja tuensaajien olisi vastattava itse omista hallinto- ja henkilöstökustannuksistaan, joita yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanosta niille aiheutuu. (21)Jotta komissio saisi keinot hallinnoida maatalousmarkkinoita, helpottaa maatalousmenojen seurantaa ja seurata maatalousresursseja keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, olisi säädettävä maatalousmeteorologisen järjestelmän käytöstä ja satelliittien tuottaman datan hankkimisesta ja parantamisesta. (22)Maaseuturahaston varainhoidon osalta olisi säädettävä talousarviositoumuksista, maksumääräajoista, sitoumuksen vapauttamisesta ja keskeyttämisistä. Maaseudun kehittämisen tukitoimiin myönnetään unionin talousarviosta rahoitusta vuotuisina erinä tehtyjen sitoumusten perusteella. Unionin rahastojen olisi oltava jäsenvaltioiden käytettävissä heti, kun YMP:n strategiasuunnitelmat on hyväksytty. Sen vuoksi tarvitaan sopivalla tavalla rajattu ennakkorahoitusjärjestelmä, jolla varmistetaan varojen säännöllinen saatavuus, jotta maksut tukitoimien tuensaajille suoritetaan oikeaan aikaan. (23)Ennakkorahoituksen lisäksi on tarpeen eritellä toisistaan komission hyväksytyille maksajavirastoille suorittamat välimaksut ja loppumaksu. On myös tarpeen säätää kyseisiä maksuja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä Tukitoimien toteutusta olisi vauhditettava ja moitteetonta varainhoitoa tehostettava soveltamalla sääntöä, jonka mukaan maksusitoumuksia vapautetaan ilman eri toimenpiteitä. Alueelliset tukitoimet sisältäviä jäsenvaltioiden kansallisia kehyksiä koskevat säännöt, jotka vahvistetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) …/... [YMP:n strategiasuunnitelma -asetus], tarjoavat myös välineen, jonka avulla jäsenvaltiot voivat varmistaa täytäntöönpanon ja moitteettoman varainhoidon. (24)Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että unionin tuki maksetaan ajoissa tuensaajille, jotta nämä voivat käyttää sen tehokkaasti. Jos jäsenvaltiot eivät noudata unionin oikeudessa vahvistettuja maksumääräaikoja, tuensaajille saattaa aiheutua vakavia vaikeuksia ja käytäntö, jonka mukaan unionin talousarvio laaditaan vuodeksi kerrallaan, voi vaarantua. Sen vuoksi määräaikoja noudattamatta toteutetut menot olisi jätettävä unionin rahoituksen ulkopuolelle. Oikeasuhteisuuden periaatteen mukaisesti komissiolla olisi oltava valta säätää tästä yleissäännöstä poikkeuksia molempien rahastojen osalta. (25)YMP:n uuden täytäntöönpanomallin arkkitehtuurin ja keskeisten ominaisuuksien mukaisesti jäsenvaltioiden unionin rahoituksen osalta suorittamien maksujen tukikelpoisuuden ei enää pitäisi riippua yksittäisille tuensaajille suoritettujen maksujen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta. Asetuksessa (EU)…/… [YMP:n strategiasuunnitelma -asetus] tarkoitettujen tukitoimityyppien osalta jäsenvaltioiden maksujen tulisi olla tukikelpoisia, jos ne voidaan täsmäyttää vastaavaan tuotokseen ja jos ne ovat sovellettavien unionin perusvaatimusten mukaisia. (26)Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 säädetään kuukausi- tai välimaksujen vähennyksistä ja keskeytyksistä laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden valvonnan tukemiseksi. Uuden täytäntöönpanomallin myötä näitä välineitä olisi käytettävä tulosperusteisen toteutuksen tukemiseksi. Vähennysten ja keskeytysten välistä eroa olisi myös täsmennettävä. (27)Menettelyä, jolla maataloustukirahaston maksuja vähennetään unionin oikeudessa vahvistettujen enimmäismäärien noudattamatta jättämisen vuoksi, olisi virtaviivaistettava ja linjattava maaseuturahaston maksujen osalta tässä yhteydessä käytettyyn menettelyyn. (28)Jäsenvaltioiden olisi lähetettävä komissiolle vuotuinen tilitys ja vuotuinen tuloksellisuuskertomus YMP:n strategiasuunnitelman täytäntöönpanosta viimeistään 15 päivänä helmikuuta vuonna N+1. Jos näitä asiakirjoja ei lähetetä eikä komissio näin ollen pysty hyväksymään tilejä kyseisen maksajaviraston osalta tai tarkastamaan menojen tukikelpoisuutta raportoituihin tuotoksiin nähden, komissiolla olisi oltava valta keskeyttää kuukausimaksut ja neljännesvuosittaiset korvaukset siihen saakka, kunnes puuttuvat asiakirjat on vastaanotettu. (29)Olisi otettava käyttöön uusi maksukeskeytysmuoto sellaisia tilanteita varten, joissa tuotokset ovat poikkeukselliset heikot. Jos raportoidut tuotokset ovat poikkeuksellisen heikkoja ilmoitettuihin menoihin nähden eikä jäsenvaltio pysty esittämään hyviä ja ymmärrettäviä syitä tilanteeseen, komissiolla olisi oltava valta varainhoitovuoden N+1 menojen vähentämisen lisäksi keskeyttää tulevat menot sen tukitoimen osalta, jossa tuotos oli poikkeuksellisen heikko. Tällaisen keskeytyksen edellytyksenä olisi oltava vuotuista tuloksellisuuden tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen vahvistaminen. (30)Komissiolla olisi oltava valta keskeyttää maksut myös tuloksellisuuden monivuotisen seurannan osalta. Jos kansallisessa YMP:n strategiasuunnitelmassa asetettujen tavoitteiden saavuttaminen on viivästynyt tai siinä ei ole edistytty riittävästi, komissiolla olisi oltava valta pyytää asianomaista jäsenvaltiota toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet komissiota kuullen laaditun ja selkeät edistymisindikaattorit sisältävän toimintasuunnitelman mukaisesti. Jos jäsenvaltio ei toimita tai toteuta toimintasuunnitelmaa tai jos toimintasuunnitelma on selvästi riittämätön tilanteen korjaamiseksi, komissiolla olisi oltava valta keskeyttää kuukausimaksujen tai välimaksujen maksaminen täytäntöönpanosäädöksellä. (31)Kuten myös asetuksessa (EU) 1306/2013 säädettiin, komissiolla olisi oltava valta keskeyttää maksut, jos valvontajärjestelmässä on vakavia puutteita, esimerkiksi unionin perusvaatimuksia ei noudateta tai raportointi ei ole luotettavaa. Maksujen keskeyttämisen ehtoja olisi kuitenkin tarkistettava tämän mekanismin tehostamiseksi. Keskeytysten rahoitusseuraamuksista olisi päätettävä tapauskohtaisesti sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyssä. (32)Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi maksettava unionin oikeudessa säädetyt YMP-maksut täysimääräisinä tuensaajille. (33)Jotta tietyt YMP:hen liittyvät tulolajit voidaan käyttää uudelleen YMP-tarkoituksiin, niitä olisi pidettävä käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 43 artiklaan sisältyvää määrien luetteloa olisi muutettava ja kyseiset säännökset olisi yhdenmukaistettava ja yhdistettävä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskeviin voimassa oleviin säännöksiin. (34)Asetukseen (EUY) N:o 1306/2013 sisältyy luettelo YMP:hen liittyvistä tiedotustoimenpiteistä ja niiden tavoitteista, ja siinä vahvistetaan säännöt toimenpiteiden rahoitusta ja asianomaisten hankkeiden toteutusta varten. Rahoitettavien tiedotustoimenpiteiden tavoitteita ja lajeja koskevat säännökset olisi siirrettävä tähän asetukseen.

(35)Pääosin YMP:n puitteissa toteutettavien toimenpiteiden ja tukitoimien rahoituksessa noudatetaan yhteisen hallinnoinnin periaatetta. Varmistaakseen unionin varojen moitteettoman hoidon komission olisi tehtävä tarkastuksia selvittääkseen, kuinka maksatuksista vastaavat jäsenvaltioiden viranomaiset hallinnoivat rahastoja. On syytä määritellä komission tekemien tarkastusten luonne, vahvistaa komission vastuuseen unionin talousarvion toteuttamisessa liittyvät ehdot sekä selkeyttää jäsenvaltioiden yhteistyövelvoitteet. (36)Jotta komissio voisi täyttää velvollisuutensa ja varmistua unionin menoja koskevien hallinto- ja valvontajärjestelmien olemassaolosta ja moitteettomasta toiminnasta jäsenvaltioissa, olisi jäsenvaltioiden itsensä suorittamista tarkastuksista riippumatta säädettävä komission valtuuttamien henkilöiden suorittamista tarkastuksista ja siitä, että näiden olisi voitava pyytää jäsenvaltioilta apua työhönsä. (37)Tietotekniikkaa tulisi käyttää mahdollisimman laajasti komissiolle toimitettavien tietojen tuottamiseksi. Tarkastuksia tehdessään komission olisi saatava välittömästi käyttöönsä kaikki menoja koskevat tiedot sekä paperimuodossa että sähköisessä muodossa. (38)Tarkastusten vastavuoroista hyödyntämistä koskevien [uuden] varainhoitoasetuksen vaatimusten soveltamiseksi ja eri toimielinten tekemien tarkastusten välisen päällekkäisyyden riskin vähentämiseksi on tarpeen vahvistaa yhden tarkastuksen periaatetta koskevat säännöt ja säätää, että komissiolla on mahdollisuus varmuuden saamiseksi turvautua luotettavien todentamisviranomaisten työhön. (39)Hyväksyttyjen maksajavirastojen ja unionin talousarvion välisen rahoitusyhteyden vahvistamiseksi komission olisi tarkastettava ja hyväksyttävä kyseisten maksajavirastojen tilit vuosittain vuotuisen tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä. Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen tulisi rajoittua toimitettujen tilitysten täydellisyyteen, täsmällisyyteen ja todenperäisyyteen, eikä sen tulisi koskea sitä, ovatko menot yhdenmukaisia unionin oikeuden kanssa. (40)Uuden täytäntöönpanomallin mukaisesti olisi otettava käyttöön vuotuinen tuloksellisuuden tarkastamis- ja hyväksymismenettely, jossa menojen tukikelpoisuus tarkastetaan suhteessa raportoituihin tuotoksiin. Olisi otettava käyttöön maksuvähennysmekanismi niihin tilanteisiin puuttumiseksi, joissa ilmoitetuilla menoilla ei ole vastaavia raportoituja tuotoksia eikä jäsenvaltio kykene esittämään perusteita tälle poikkeamalle. (41)Komissio on perussopimuksen 317 artiklan mukaisesti vastuussa unionin talousarvion toteuttamisesta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Komissiolle olisi sen vuoksi siirrettävä valta päättää täytäntöönpanosäädöksillä, ovatko jäsenvaltioiden toteuttamat menot unionin oikeuden mukaisia. Jäsenvaltioille olisi annettava oikeus perustella maksupäätöksensä ja käyttää sovittelumenettelyä, jos niiden ja komission välillä ei päästä yhteisymmärrykseen. Jotta jäsenvaltioilla olisi aiemmin toteutettujen menojen osalta oikeudelliset ja taloudelliset takeet, komissiolle olisi vahvistettava vanhentumisaika, jonka kuluessa se voi päättää sääntöjen noudattamatta jättämisen taloudellisista seurauksista. (42)Jäsenvaltioiden olisi unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi otettava käyttöön järjestelmiä varmistuakseen siitä, että rahastoista rahoitetut tukitoimet toteutetaan asianmukaisesti, samalla kun pidetään yllä nykyinen vankka kehys moitteettoman varanhoidon varmistamiseksi. Varainhoitoasetuksen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013, neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2988/95, neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1939 mukaisesti unionin taloudellisia etuja on suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita ovat sääntöjenvastaisuuksien ja petosten ehkäiseminen, havaitseminen, korjaaminen ja tutkiminen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä ja soveltuvin osin hallinnollisten seuraamusten määrääminen. Lisäksi asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 ja asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 nojalla Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) voi tehdä tutkimuksia, joihin sisältyvät myös paikalla suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, selvittääkseen, onko kyse petoksesta, lahjonnasta tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja. Asetuksen (EU) 2017/1939 nojalla Euroopan syyttäjänvirasto (EPPO) voi tutkia petoksia ja muuta laitonta toimintaa, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja, sekä nostaa niiden perusteella syytteitä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371 mukaisesti. Varainhoitoasetuksen mukaan unionin rahoitusta saavien henkilöiden ja yhteisöjen on toimittava täydessä yhteistyössä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, myönnettävä komissiolle, OLAFille, Euroopan syyttäjänvirastolle ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle tarvittavat valtuudet ja varmistettava, että unionin varojen hoitamiseen osallistuvat kolmannet osapuolet myöntävät vastaavat oikeudet. Jotta OLAF voi käyttää sille annettua valtaa ja varmistaa sääntöjenvastaisuuksien tehokkaan analyysin, jäsenvaltioilla olisi oltava käytössä järjestelmät, joiden avulla ne voivat raportoida komissiolle havaituista sääntöjenvastaisuuksista ja muista tapauksista, joissa ei ole noudatettu jäsenvaltioiden YMP:n strategiasuunnitelmassa vahvistamia ehtoja, petos mukaan luettuna, ja niiden jatkotoimenpiteistä sekä OLAFin tutkimusten jatkotoimenpiteistä. Jäsenvaltioilla olisi oltava käytössä tarvittavat järjestelyt, joilla varmistetaan rahastoja koskevien valitusten tehokas käsittely. (43) Euroopan parlamentin ja neuvoston SEUT-sopimuksen 322 artiklan nojalla hyväksymiä horisontaalisia varainhoitosääntöjä sovelletaan tähän asetukseen. Nämä säännöt annetaan varainhoitoasetuksessa, ja niissä vahvistetaan etenkin menettely, jota käytetään vahvistettaessa talousarviota ja toteutettaessa sitä käyttämällä avustuksia, hankintoja, palkintoja sekä välillistä toteutusta, ja järjestetään taloushallinnon henkilöstön toiminnan valvonta. SEUT-sopimuksen 322 artiklan nojalla annetut säännöt koskevat myös unionin talousarvion suojaamista tilanteissa, joissa oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen jäsenvaltioissa kohdistuu yleisiä puutteita, sillä oikeusvaltioperiaatteen noudattaminen on välttämätön ennakkoedellytys moitteettomalle varainhoidolle ja unionin rahoituksen tuloksellisuudelle. (44)On syytä varmistaa, että julkisia hankintoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisestä johtuva maksujen epääminen tai takaisinperintä heijastaa kyseisen noudattamatta jättämisen vakavuutta ja on suhteellisuusperiaatteen mukaista, ja että tämä vakavuuden taso on vahvistettu esimerkiksi komission antamissa ohjeissa, jotka koskevat rahoitusoikaisuja, joita tehdään unionin rahoittamiin ja yhteistyössä hallinnoitaviin menoihin kyseisten sääntöjen noudattamatta jättämisen seurauksena. Lisäksi on aiheellista selventää, että tällaisella noudattamatta jättämisellä on vaikutusta toimen laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen ainoastaan sitä tuen osaa vastaavasti, jota ei makseta tai joka peritään takaisin. (45)Alakohtaisen maatalouslainsäädännön eri säännöksissä edellytetään vakuuksien asettamista turvaamaan maksettavan määrän suorittaminen tilanteissa, joissa velvoitetta ei noudateta. Kaikkiin näihin säännöksiin olisi sovellettava yhtä horisontaalista sääntöä, jotta vakuuksille saataisiin nykyistä vankemmat puitteet. (46)Jäsenvaltioiden olisi perustettava yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, tiettyihin tukitoimiin, joista säädetään asetuksessa (EU) …/… [YMP:n strategiasuunnitelma-asetus], ja tiettyihin toimenpiteisiin, joita tarkoitettaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 IV luvussa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 229/2013 IV luvussa, ja ylläpidettävä sitä. Unionin tuen vaikuttavuuden ja seurannan parantamiseksi jäsenvaltiot olisi valtuutettava käyttämään yhdennettyä järjestelmää myös unionin muiden tukitoimien yhteydessä. (47)Yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän nykyiset keskeiset osat, erityisesti viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää, paikkatietoperusteista ja eläinperusteista hakujärjestelmää, tukioikeuksien tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmää, tuensaajien tunnistetietojen kirjaamisjärjestelmää sekä valvonta- ja seuraamusjärjestelmää koskevat säännökset olisi säilytettävä. Jäsenvaltioiden olisi myös jatkossa käytettävä Copernicus-ohjelmasta saatavia dataa ja informaatiotuotteita Galileo- ja EGNOS-tietoteknologian lisäksi varmistaakseen, että kaikkialla unionissa on saatavilla kattavaa ja vertailukelpoista dataa maatalouden ympäristö- ja ilmastopolitiikan seurantaa varten ja Copernicus Sentinel -satelliittien hankkiman täyden, vapaan ja avoimen datan ja tiedon käytön edistämiseksi. Yhdennettyyn järjestelmään olisi tämän vuoksi sisällyttävä myös pinta-alamonitorointijärjestelmä. (48)Yhdennetty järjestelmä kuuluu hallinnointijärjestelmiin, jotka olisi perustettava YMP:n täytäntöönpanemiseksi, ja sellaisena sillä pitäisi varmistaa, että vuotuisessa tuloksellisuusraportoinnissa annettavat yhdistelmätiedot ovat luotettavia ja todennettavissa. Kun otetaan huomioon moitteettomasti toimivan yhdennetyn järjestelmän merkitys, on tarpeen vahvistaa laatuvaatimukset. Jäsenvaltioiden tulisi toteuttaa viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän, paikkatietoperusteisen hakujärjestelmän ja pinta-alamonitorointijärjestelmän vuotuiset laatuarvioinnit. Jäsenvaltioiden olisi myös puututtava mahdollisiin puutteisiin ja laadittava komission pyynnöstä toimintasuunnitelma. (49)Komission tiedonannossa Ruoan ja maanviljelyn tulevaisuus vahvistetaan, että ympäristönhoidon ja ilmastotoimien tukeminen sekä vaikuttaminen unionin ympäristö- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseen ovat tulevaisuuden YMP:n strateginen suuntaus. Sen vuoksi viljelylohkojen tunnistusjärjestelmästä ja yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä saatavien tietoaineistojen jakamisesta kansallisella ja unionin tasolla on ympäristö- ja ilmastosyistä tullut välttämätöntä. Olisi siis säädettävä yhdennetyn järjestelmän kautta kerättyjen, ympäristön ja ilmaston kannalta merkittävien tietoaineistojen jakamisesta jäsenvaltioiden viranomaisten ja unionin toimielinten ja virastojen välillä. Jotta eri viranomaisten käytettävissä olevien tietoaineistojen käyttöä eurooppalaisten tilastojen tuottamisessa voitaisiin tehostaa, olisi myös säädettävä siitä, että yhdennetystä järjestelmästä saatavat tietoaineistot olisi annettava myös Euroopan tilastojärjestelmään kuuluvien elinten käyttöön tilastotarkoituksessa. (50)Maksujen saajana tai suorittajana olevien yritysten kaupallisten asiakirjojen tarkastaminen voi olla erittäin tehokas tapa valvoa maataloustukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvia toimia. Kyseinen tarkastus täydentää jäsenvaltioiden jo tekemiä muita tarkastuksia. Tarkastuksista annettujen kansallisten säännösten soveltamisala voi lisäksi olla laajempi kuin unionin oikeuden säännösten. (51)Asiakirjat, joita olisi käytettävä tällaisen tarkastuksen perustana, olisi valittava siten, että ne mahdollistavat täydellisen tarkastuksen. Tarkastettavat yritykset olisi valittava ottaen huomioon erityisesti yritysten vastuulla toteutettujen toimien luonne, ja maksujen saajana tai suorittajana olevien yritysten aloittainen jakautuminen olisi valittava yrityksillä maataloustukirahaston rahoitusjärjestelmässä olevan taloudellisen merkityksen mukaisesti. (52)On tarpeen vahvistaa tarkastuksista vastaavien virkamiesten toimivallan siirto ja määriteltävä yritysten velvoite antaa kaupalliset asiakirjat heidän saatavilleen määritellyksi ajaksi ja toimittaa heille heidän pyytämänsä tiedot. Olisi oltava mahdollista, että kaupalliset asiakirjat voidaan ottaa haltuun tietyissä tapauksissa. (53)Kun otetaan huomioon maatalouskaupan kansainvälinen rakenne ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan tarve, on tarpeen organisoida yhteistyö jäsenvaltioiden kesken. On myös tarpeen perustaa unionin tasolla keskitetty asiakirjajärjestelmä, joka koskee kolmansiin maihin sijoittautuneita, maksun saajina tai suorittajina olevia yrityksiä. (54)Vaikka jäsenvaltioiden vastuulla on vahvistaa itse omat tarkastusohjelmansa, on välttämätöntä, että niistä ilmoitetaan komissiolle, jotta se voi hoitaa valvonta- ja koordinointitehtävänsä sen varmistamiseksi, että ohjelmat hyväksytään tarkoituksenmukaisten arviointiperusteiden mukaisesti ja tarkastus kohdennetaan aloille tai yrityksiin, joihin liittyy suuri petosriski. Jokaisen jäsenvaltion olisi nimettävä viranomaisyksikkö, joka vastaa kaupallisten asiakirjojen tarkastuksen seurannasta ja koordinoinnista. Näiden nimettyjen yksiköiden olisi oltava organisatorisesti riippumattomia viranomaisista, jotka tekevät tarkastuksen ennen maksujen suorittamista. Tarkastusten yhteydessä kerättäviin tietoihin olisi sovellettava luottamuksellisuutta liikesalaisuuksien suojelemiseksi.

(55)Ehdollisuus on tärkeä osa YMP:tä, etenkin kun on kyse sen ympäristö- ja ilmastotavoitteista mutta myös kansanterveyteen ja eläimiin liittyvissä kysymyksissä. Tämä tarkoittaa, että ehdollisuusjärjestelmän vaikuttavuuden varmistamiseksi olisi toteutettava valvontaa ja sovellettava tarvittaessa seuraamuksia. Jotta eri jäsenvaltioiden tuensaajien välillä vallitsisivat tasapuoliset toimintaedellytykset, unionin tasolla olisi otettava käyttöön tietyt yleiset ehdollisuuden valvontaa ja seuraamuksia koskevat säännöt. (56)Jotta varmistetaan, että jäsenvaltiot valvovat ehdollisuuden täytäntöönpanoa yhdenmukaistetulla tavalla, on tarpeen säätää vähimmäisvalvonnan tasosta unionin tasolla, mutta toimivaltaisten valvontaelinten ja valvontojen järjestämisen tulisi kuulua jäsenvaltioiden harkintaan. (57)Vaikka jäsenvaltioiden tulisi saada määrätä seuraamuksia koskevista yksityiskohdista, seuraamusten tulisi olla oikeasuhteisia, tehokkaita ja varoittavia, eivätkä ne saisi rajoittaa muiden, unionin tai kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen seuraamusten soveltamista. Jotta varmistetaan vaikuttava ja johdonmukainen toimintatapa jäsenvaltioissa, on tarpeen säätää unionin tasolla vähimmäisseuraamusprosentista, jota sovelletaan laiminlyönnistä johtuvaan noudattamatta jättämiseen ensikertalaisen tapauksessa, kun taas toistuvan noudattamatta jättämisen pitäisi johtaa suurempaan prosenttiin ja tahallisuus saattaisi johtaa tuen maksamatta jättämiseen kokonaisuudessaan. Jotta varmistetaan seuraamusten oikeasuhteisuus, jos noudattamatta jättäminen on luonteeltaan vähäistä ja tapahtuu ensimmäistä kertaa, jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus ottaa käyttöön ennakkovaroitusjärjestelmä. (58)Jotta varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset jäsenvaltioiden välillä sekä ehdollisuuteen liittyvän seuraamusjärjestelmän tehokkuus ja ennaltaehkäisevä vaikutus, komissiolle pitäisi siirtää valta antaa kyseisten seuraamusten soveltamista ja laskemista koskevia delegoituja säädöksiä. (59)Jotta varmistetaan komission ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön sujuminen YMP:n menojen rahoittamisen osalta ja erityisesti jotta komissio voisi seurata jäsenvaltioiden varainhoitoa sekä tarkastaa ja hyväksyä hyväksyttyjen maksajavirastojen tilit, jäsenvaltioiden on tarpeen säilyttää tietyt tiedot ja toimittaa ne komissiolle. (60)Komissiolle toimitettavien tietojen kokoamiseksi ja jotta komissiolla olisi mahdollisuus saada välittömästi käyttöönsä kaikki menoja koskevat tiedot sekä paperimuodossa että sähköisesti, olisi tietojen esittämistä ja toimittamista varten vahvistettava asianmukaiset säännöt, myös määräaikoja koskevat säännöt. (61)Koska kansallisten valvontajärjestelmien soveltamisen ja sääntöjenmukaisuutta koskevien tarkastusten yhteydessä saatetaan käsitellä henkilötietoja tai liikesalaisuuksia, jäsenvaltioiden ja komission olisi taattava näissä yhteyksissä saatujen tietojen luottamuksellisuus. (62)Unionin varojen moitteettoman hoidon varmistamiseksi ja oikeudenmukaisuuden toteutumiseksi sekä jäsenvaltioiden että viljelijöiden osalta olisi vahvistettava euron käyttöä koskevat säännöt. (63)Kansallisia valuuttoja koskevaan euron valuuttakurssiin saattaa tulla muutoksia toimen toteuttamisen aikana. Sen vuoksi kyseessä oleviin määriin sovellettava valuuttakurssi olisi määritettävä ottaen huomioon määräytymisperuste, jolla toimen taloudellinen tavoite saavutetaan. Käytettävän valuuttakurssin on siis oltava sen päivän kurssi, jolta määräytymisperuste otetaan huomioon. On tarpeen tarkentaa tätä määräytymisperustetta tai luopua sen käyttämisestä, samalla kun otetaan huomioon tietyt perusteet ja etenkin valuuttamuutosten nopeus. Olisi laadittava erityissäännöt rahatalouden poikkeuksellisia tilanteita varten, joita saattaa syntyä unionin sisällä tai maailmanmarkkinoilla ja joihin on reagoitava viipymättä, jotta voidaan turvata yhteiseen maatalouspolitiikkaan sisältyvien järjestelyjen tehokas toiminta. (64)Jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet euroa käyttöön, olisi voitava suorittaa maksut yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevasta lainsäädännöstä johtuvia menoja varten mieluummin euroina kuin kansallisena valuuttana. Tarvitaan erityissäännöt, joilla varmistetaan, että tämä mahdollisuus ei aiheuta perusteetonta hyötyä maksun suorittajille tai vastaanottajille. (65)Yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata liikkuvuutta koskevaa unionin oikeutta, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 2016/679 olisi sovellettava henkilötietojen keräämiseen, jota jäsenvaltiot ja komissio suorittavat täyttääkseen tämän asetuksen mukaiset hallinnointi-, valvonta-, tarkastus-, seuranta- ja arviointivelvoitteensa (66)Rahastojen tuensaajien julkaiseminen on yksi keino vahvistaa rahastojen julkista valvontaa, ja se on tarpeen unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi asianmukaisesti. Tämä toteutuu osittain julkaisemiseen liittyvän ennaltaehkäisevän ja pelotevaikutuksen ansiosta, joka osaltaan hillitsee yksittäisten tuensaajien sääntöjenvastaista toimintaa ja samalla osaltaan lisää viljelijöiden henkilökohtaista vastuuta julkisten varojen käytöstä. Asiaankuuluvien tietojen julkaiseminen on johdonmukaista myös Euroopan unionin tuomioistuimen viimeaikaisen oikeuskäytännön sekä asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 säädetyn lähestymistavan kanssa. (67)Tässä yhteydessä olisi asianmukaisesti tunnustettava merkitys, joka kansalaisyhteiskunnalla, joukkoviestimet ja kansalaisjärjestöt mukaan lukien, on petostenvastaisen ja muun julkisten varojen väärinkäytön vastaisen viranomaisten hallinnoiman valvontakehyksen vahvistamisessa. (68)Asetuksessa (EU) .../... [yhteisiä säännöksiä koskeva asetus] vahvistetaan säännöt, jotka koskevat avoimuutta Euroopan rakenne- ja investointirahastojen täytäntöönpanossa ja rahastoihin sisältyviä ohjelmia koskevassa tiedotuksessa. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi olisi säädettävä, että kyseisiä sääntöjä sovelletaan soveltuvissa tapauksissa myös maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tukitoimien tuensaajiin. (69)Rahastojen varojen käytön julkisen valvonnan tavoite voidaan saavuttaa ainoastaan, jos tietyt tuensaajia koskevat tiedot saatetaan yleisön tietoon. Kyseisiin tietoihin olisi kuuluttava tuensaajan henkilötiedot, myönnetty määrä, se, mistä rahastosta kyseinen määrä on myönnetty, sekä asianomaisen tukitoimen tai toimenpiteen tarkoitus ja luonne. Kyseiset tiedot olisi julkaistava haitaten mahdollisimman vähän Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa tunnustettuja oikeuksia eli tuensaajien oikeutta yksityiselämänsä kunnioitukseen ja oikeutta henkilötietojen suojaan. (70)Kun julkaistaan tiedot toimenpiteestä tai tukitoimesta, jonka nojalla viljelijällä on oikeus saada tukea, sekä tuen luonne ja tarkoitus, yleisö saa konkreettista tietoa tuetusta toiminnasta ja myönnetyn tuen käyttötarkoituksesta. Tällaisen yleiskatsauksen saattamisella yleisön tietoon olisi ennaltaehkäisevä ja pelotevaikutus, ja sillä autettaisiin suojaamaan unionin taloudellista etua. (71)Näiden tietojen julkaiseminen yhdessä niiden yleisten tietojen kanssa, joista säädetään tässä asetuksessa, lisää YMP:n yhteydessä tapahtuvan unionin varojen käytön avoimuutta, mikä parantaa kyseisen politiikan näkyvyyttä ja ymmärrettävyyttä. Se lisää kansalaisten mahdollisuuksia osallistua päätöksentekomenettelyihin, ja sen avulla varmistetaan hallinnon entistä suurempi hyväksyttävyys, toimivuus ja vastuuvelvollisuus kansalaisiin nähden. Se myös tuo kansalaisten tietoon konkreettisia esimerkkejä maatalouden tuottamista julkishyödykkeistä ja tukee näin maatalousalalle myönnettävän julkisen tuen hyväksyttävyyttä. (72)Sen vuoksi tästä seuraa, että asiaankuuluvien tietojen yleisestä julkaisemisesta säätäminen ei mene pidemmälle kuin on tarpeen demokraattisessa yhteiskunnassa, kun otetaan huomioon tarve suojata unionin taloudelliset edut ja rahastoista peräisin olevien varojen käyttöä koskevan julkisen seurannan ensisijainen tavoite. (73)Tietosuojavaatimusten noudattamiseksi rahastojen tuensaajille olisi ilmoitettava heitä koskevien tietojen julkaisemisesta ennen näiden tietojen julkaisua. Heille olisi myös tiedotettava siitä, että unionin ja jäsenvaltioiden tarkastus- ja tutkintaelimet voivat käsitellä heidän henkilötietojaan unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Lisäksi tuensaajille olisi ilmoitettava, millaisia oikeuksia heillä on asetuksen (EU) 2016/679 nojalla ja millaisia menettelyjä näitä oikeuksia harjoitettaessa sovelletaan. (74)Tämän asetuksen tiettyjen muiden kuin keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

(75)Tiettyjen tämän asetuksen muiden kuin olennaisten osien täydentämistä ja muuttamista varten komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä delegoituja säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti. Säädösvallan siirron olisi käsitettävä maksajavirastojen ja koordinointielinten hyväksyntä, julkiseen interventioon liittyvät maksajavirastojen velvoitteet, maksajavirastojen hallinto- ja valvontavastuiden sisältöä koskevat säännöt, jäsenvaltioiden viljelijöihin soveltaman rahoituskurin laskentaperustetta koskevat säännöt, unionin talousarviosta julkisen intervention yhteydessä rahoitettavien toimenpiteiden tyypit sekä korvausedellytykset, tukikelpoisuusedellytykset ja laskentamenetelmät maksajavirastojen tosiasiallisesti havaitsemien seikkojen tai komission määrittämien kiinteiden määrien tai alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä säädettyjen kiinteiden tai muuttuvien määrien perusteella sekä säännöt, jotka koskevat toimien arvon määritystä julkisen intervention yhteydessä, julkisen intervention alaisten tuotteiden menetyksen tai pilaantumisen tapauksessa toteutettavia toimenpiteitä sekä rahoitettavien määrien vahvistamista. Tämän toimivallan siirron olisi myös katettava poikkeukset maksajavirastojen tuensaajille ennen aikaisinta mahdollista maksupäivää tai viimeisen mahdollisen maksupäivän jälkeen suorittamien maksujen maksukelpoisuudesta. Lisäksi toimivallan siirron olisi katettava maksujen keskeyttämisen aste vuotuisen tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä, maksujen keskeyttämisen aste ja kesto sekä kyseisten määrien palauttamisen tai vähentämisen edellytykset monivuotinen tuloksellisuuden seuranta huomioon ottaen. Toimivallan siirron olisi katettava myös tukitoimet tai toimenpiteet, joiden osalta jäsenvaltiot voivat maksaa ennakkomaksuja, sekä edellytykset, joiden mukaisesti tietyntyyppiset menot ja tulot rahastojen yhteydessä on korvattava. Lisäksi tämän toimivallan siirron olisi katettava määrien sitomiseen ja maksamiseen sovellettavat menetelmät tilanteessa, jossa unionin talousarviota ei ole hyväksytty varainhoitovuoden alussa tai suunniteltujen sitoumusten kokonaismäärä ylittää varainhoitoasetuksen 170 artiklan 3 kohdassa säädetyn kynnysarvon. Tämän toimivallan siirron olisi lisäksi katettava jäsenvaltioiden erityiset velvollisuudet tarkastusten ja asiakirjojen ja tietojen saatavuuden osalta, jäsenvaltioiden esittämien perustelujen perusteet ja vähennysten soveltamisen menetelmät ja perusteet vuotuisen tuloksellisuuden tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä sekä oikaisujen soveltamisen perusteet ja menetelmät sääntöjenmukaisuuden tarkastamista koskevan menettelyn yhteydessä. Lisäksi säädösvallan siirron olisi katettava, silloin kuin järjestelmän moitteeton hallinnointi sitä edellyttää, tullimenettelyä ja erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 952/2013 säädettyjä menettelyjä koskevat lisävaatimukset, vakuuksia koskevat säännöt, tasavertaisen kohtelun varmistaminen, vastuutahon määrittäminen velvoitteen jäädessä täyttämättä, niiden erityistilanteiden vahvistaminen, joissa toimivaltainen viranomainen voi luopua vakuusvaatimuksesta, asetettavaan vakuuteen ja takaajaan sovellettavien edellytysten vahvistaminen sekä vakuuden asettamista ja vapauttamista koskevat edellytykset, ennakkomaksujen yhteydessä asetettuihin vakuuksiin liittyvien erityisedellytysten vahvistaminen sekä velvoitteiden, joiden osalta on asetettu vakuus, noudattamatta jättämisestä aiheutuvien seuraamusten vahvistaminen. Yhdennetyn järjestelmän osalta säädösvallan siirron olisi lisäksi katettava viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän, paikkatietoperusteisen hakujärjestelmän ja pinta-alamonitorointijärjestelmän laadunarviointia koskevat säännöt sekä viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän, tuensaajien tunnistamisjärjestelmän, eläinten tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän sekä tukioikeuksien tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän tarkemmat määritelmät, peruspiirteet ja säännöt. Lisäksi toimivallan siirron olisi katettava säännöt, jotka koskevat toimien tarkastuksesta poissuljettuja toimenpiteitä, määräytymisperustetta ja euroalueeseen kuulumattomissa jäsenvaltioissa käytettävää valuuttakurssia sekä menoilmoitusten laatimisessa ja julkisen varastoinnin toimien kirjaamisessa maksajaviraston tileille käytettävää valuuttakurssia sekä toimenpiteitä unionin oikeuden soveltamisen suojaamiseksi, jos on todennäköistä, että kansalliseen valuuttaan liittyvät poikkeukselliset valuuttakäytännöt vaarantavat sen. Komissiolle olisi tämän asetuksen tiettyjen, muiden kuin sen keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä, jotka koskevat kynnysarvoa, jonka alittuessa yrityksiä pitäisi tarkastaa ainoastaan erityisistä syistä. (76)Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen täytäntöönpanolle, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. Tämän vallan olisi liityttävä sääntöihin, jotka koskevat seuraavia: menettelyt maksajavirastojen ja koordinointielinten hyväksynnän myöntämiseksi, peruuttamiseksi ja tarkistamiseksi sekä maksajavirastojen hyväksynnän valvomiseksi; maksajavirastojen vahvistuslausumien perustana oleva työ ja tarkastukset; koordinointielinten toiminta ja niiden toteuttama tietojen ilmoittaminen komissiolle,todentamisviranomaisten tehtävät, kuten suoritettavat tarkastukset ja kyseisten tarkastusten kohteeksi valittavat elimet, sekä todistukset ja kertomukset oheisasiakirjoineen, jotka todentamisviranomaisen on laadittava. (77)Komission täytäntöönpanovallan olisi katettava myös tarkastusperiaatteet, joihin todentamisviranomaisten lausunnot perustuvat, mukaan lukien riskien arviointi, sisäiset tarkastukset ja todentavan aineiston edellytetty taso, tarkastusmenetelmät, joita todentamisviranomaisten on käytettävä lausuntonsa antamiseksi ottamalla huomioon kansainväliset tarkastussuositukset. (78)Komission täytäntöönpanovallan olisi katettava myös julkisten interventiotoimenpiteiden rahoitukseen osoitettavien määrien vahvistaminen, säännöt, jotka koskevat tarkastuksissa tarvittavien komission hankkimien satelliittikuvien rahoitusta ja komission toteuttamia toimenpiteitä maatalousresurssien seuraamiseksi kaukokartoitussovellusten avulla, komission suorittamassa satelliittidatan hankinnassa ja pinta-alamonitorointijärjestelmässä noudatettava menettely, satelliittikuvien ja meteorologisten tietojen hankintaa, parantamista ja käyttöä säätelevä kehys sekä sovellettavat määräajat. (79)Komission täytäntöönpanovallan olisi katettava myös rahoituskurimenettelyn puitteissa suoriin tukitoimiin sovellettavan mukautusasteen vahvistaminen ja sen mukauttaminen sekä ehdot ja edellytykset, joita sovelletaan asetuksen (EU, Euratom) N:o [uusi varainhoitoasetus] 12 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti suorien tukien muodossa olevien tukitoimien rahoittamiseksi siirrettyihin määrärahoihin; budjettikurimenettelyn puitteissa maksujen määrän alustava vahvistaminen ja käytettävissä olevien määrärahojen alustava jako jäsenvaltioiden kesken sekä kuukausimaksut, jotka komissio suorittaa jäsenvaltioiden tekemien menoilmoitusten perusteella. (80)Lisäksi komission täytäntöönpanovallan olisi katettava sen määräajan vahvistaminen, jonka kuluessa hyväksyttyjen maksajavirastojen on laadittava ja toimitettava komissiolle maaseudun kehittämisen tukitoimiin liittyvät välimaksuja koskevat menoilmoitukset, sekä säännöt maksumääräaikoja koskevan mekanismin moitteettoman toiminnan edellyttämästä menettelystä ja muista käytännön järjestelyistä, jäsenvaltioille maksettavien kuukausi- ja välimaksujen vähentäminen ja keskeyttäminen sekä säännöt toimintasuunnitelmiin sisällytettävistä osista sekä niiden laatimismenettely. Sen olisi katettava myös säännöt, jotka ovat tarpeen ja perusteltuja kiireellisessä tapauksessa maksumääräaikoihin ja ennakkomaksuihin, maksajavirastojen erillistä kirjanpitoa koskeviin yksityiskohtiin liittyvien erityisten ongelmien ratkaisemiseksi; erityisedellytykset, joita sovelletaan maksajavirastojen kirjanpidossa ilmoitettaviin tietoihin, sekä säännöt, jotka koskevat julkisena varastointina toteutettavien interventiotoimenpiteiden rahoitusta ja kirjanpitoa, sekä muut rahastoista rahoitetut menot, maksusitoumusten ilman eri toimenpiteitä tapahtuvaa vapauttamista koskevan menettelyn täytäntöönpanoon sovellettavat ehdot ja edellytykset. (81)Lisäksi komission täytäntöönpanovallan olisi katettava niitä yhteistyövelvollisuuksia koskevat menettelyt, joita jäsenvaltioiden on noudatettava komission paikalla tekemien tarkastusten ja tiedonsaannin osalta; ehdot, joita noudattaen suoritettuja maksuja koskevat tositteet on säilytettävä, vuotuinen tilien tarkastaminen ja hyväksyminen, mukaan luettuna täytäntöönpanosäädösten hyväksymisen ja täytäntöönpanon yhteydessä toteutettavat toimenpiteet, vuotuinen tuloksellisuuden tarkastaminen ja hyväksyminen, mukaan luettuna täytäntöönpanosäädösten hyväksymisen ja täytäntöönpanon yhteydessä toteutettavat toimenpiteet, komission ja jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto, noudatettavat menettelyt ja määräajat, sääntöjenmukaisuuden tarkastamista koskeva menettely, mukaan luettuna täytäntöönpanosäädösten hyväksymisen ja täytäntöönpanon yhteydessä toteutettavat toimenpiteet, komission ja jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto, noudatettavat määräajat ja sovittelumenettelyä koskevat säännöt, unionin talousarvioon otettujen määrien jättäminen unionin rahoituksen ulkopuolelle ja niiden ilmoitusten ja tiedoksiantojen muoto, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle noudattamatta jättämisen vuoksi suoritettavan takaisinperinnän yhteydessä. (82)Komission täytäntöönpanovallan olisi katettava myös säännöt, joilla pyritään saavuttamaan unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevien jäsenvaltioiden velvoitteiden yhdenmukainen soveltaminen sekä tarvittavat säännöt ta