Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymiseen AKT-EY-kumppanuussopimukseen

(komission esittämä)

PERUSTELUT

AKT-EY-kumppanuussopimuksen, jäljempänä 'sopimus', 94 artiklassa määrätään menettelystä sopimukseen liittymiseksi. Jotta 94 artiklaa voidaan soveltaa, neljän edellytyksen on täytyttävä:

(1) hakijan on oltava itsenäinen valtio;

(2) kyseisen valtion on tehtävä liittymistä koskeva hakemus;

(3) hakemus on esitettävä ministerineuvostolle;

(4) kyseisen valtion on rakenteellisilta piirteiltään sekä taloudelliselta ja yhteiskunnalliselta tilanteeltaan vastattava AKT-valtioita.

Itä-Timor täyttää nämä edellytykset. Itä-Timorissa järjestettiin 24 miehitysvuoden jälkeen vuonna 1999 kansanäänestys, jossa ylivoimainen enemmistö äänesti itsenäisyyden puolesta. Itä-Timor itsenäistyi 20. toukokuuta 2002 ja siitä tuli Yhdistyneiden Kansakuntien 191. jäsen.

AKT-valtioiden ryhmän pääsihteeri ja EU:n ministerineuvoston puheenjohtaja vastaanottivat vuoden 2002 toukokuun lopussa 9. toukokuuta 2002 päivätyn liittymishakemuksen. Itä-Timorin hakemus sisältää pyynnön päästä tarkkailijaksi AKT-EY-elimiin hakemuksen käsittelyn ajaksi. Ministerineuvosto otti hakemuksen virallisesti käsittelyyn kokouksessaan Punta Canassa 28. kesäkuuta 2002 ja päätti myöntää Itä-Timorille tarkkailijan aseman AKT-EY-elimissä siksi aikaa, kun sen liittymishakemusta käsitellään.

Itsenäisyyttä koskeneen kansanäänestyksen jälkeen maan infrastruktuuria tuhottiin laajamittaisesti eikä Itä-Timorille jäänyt julkishallintoa, toimivia kouluja tai sosiaalipalveluja, ja talouselämä pysähtyi kokonaan. Itä-Timor on Aasian-puoleisen Tyynenmeren alueen köyhin maa ja maailman 20 köyhimmän maan joukossa. Sen henkeä kohti lasketuksi BKT:ksi arvioitiin vuonna 2001 vain 459 euroa. YK:n kehitysohjelman (UNDP) Itä-Timoria koskevassa vuoden 2002 inhimillisen kehityksen raportissa todetaan, että lähes puolet sen 800 000 asukkaasta (ja valtaosa naisista) elää köyhyydessä, jolloin heillä on päivittäin käytettävissään kansallista köyhyysrajaa eli 0,55 Yhdysvaltain dollaria vähemmän rahaa. Eliniänodote on vain 57 vuotta, noin 45 prosenttia alle 5-vuotiaista lapsista on alipainoisia ja äitiyskuolleisuus on yleistä.

Talouselämälle ovat ominaista seuraavat seikat: ensinnäkin maaseudun kehitystaso on hyvin alhainen. Suurin osa väestöstä on riippuvaista kotitarveviljelystä tai kalastuksesta, jolloin heidän tulonsa ovat epävarmat ja joka tapauksessa. Tulonjako on ollut ja on edelleen suhteellisen tasaista, koska lähes koko väestön tulotaso on yleisesti hyvin matala. Kaupunkien ja maaseudun välille on kuitenkin syntymässä tuloeroa. Toiseksi talous on selkeästi kaksijakoista: suuri enemmistö väestöstä on köyhiä maanviljelijöitä ja lisäksi on erillinen, paremmin toimeen tuleva kaupunkitalous. Kolmanneksi Itä-Timorin julkinen talous pysyy vielä muutaman vuoden riippuvaisena ulkopuolisesta rahoituksesta. Avomeren öljy- ja kaasukentiltä on alettu saamaan jo merkittäviä ennakkoverotuloja. Timorinmeressä sijaitsevista kentistä saattaa tulla huomattava tulonlähde vuodesta 2004 alkaen. Tulojen määrän tiedetään olevan huomattava, mutta niiden saatavuus on vielä epävarmaa.

Koska vähiten kehittyneisiin maihin lukeutuva Itä-Timor on pieni, eristäytynyt saari ja valtiona nuori, kestävän taloudellisen perustan luominen on suuri haaste. Yhteiskunnan, julkisten instituutioiden ja infrastruktuurin jälleenrakennus on välttämätön edellytys pitemmän aikavälin kestävälle sosio-ekonomiselle perustalle.

Itä-Timorin itsenäistyminen avasi uusia mahdollisuuksia Euroopan yhteisön ja Itä-Timorin suhteille. Euroopan yhteisö on osallistunut avokätisesti humanitaarisiin avustustoimiin, YK:n väliaikaishallinnon perustamiseen ja kunnostusohjelmiin, joita on toteutettu Itä-Timorin jälleenrakennusrahaston varoin. EY:n olisi jatkettava maan taloudellista tukemista sen poliittisen vakauden lujittamiseksi ja demokratian vakiinnuttamiseksi. Yhteisön ja Itä-Timorin suhteita olisi hoidettava sopimuspohjaisesti lujittaen olemassa olevia yhteyksiä ja turvaten yhteisön avun jatkuvuus ja johdonmukaisuus sekä syventäen EY:n ja Tyynenmeren alueen suhteita. Euroopan yhteisön ja Itä-Timorin suhteille ei ole mitään periaatteellisia esteitä.

Komissio ehdottaa tämä vuoksi, että Itä-Timorin demokraattisen tasavallan hakemusta liittyä AKT-EY-kumppanuussopimukseen harkittaisiin myötämielisesti pitäen sitä mahdollisena jäsenä Tyynenmeren ryhmään.

Poliittisia näkökohtia

Itä-Timorin demokraattisesta tasavallasta tuli 20. toukokuuta 2002 YK:n 191. jäsen.

Itä-Timorin itsenäisyyden aikaa on tarkasteltava siltä kannalta, miten se on edistynyt kolmen viime vuoden aikana poliittisen ja taloudellisen vakauden palauttamisessa vaikean Indonesiasta irtautumisensa jälkeen. Toimivan valtion perusta luotiin niiden kahden ja puolen vuoden aikana, jotka Itä-Timor oli YK:n hallinnassa satoja vuosia kestäneen Portugalin siirtomaanvallan ja 24 vuoden indonesialaismiehityksen jälkeen. YK:n valvonnassa 30. elokuuta 1999 järjestetyssä kansanäänestyksessä 78 prosenttia äänestäjistä hylkäsi laajempaa autonomiaa Indonesian osana koskeneen vaihtoehdon ja valitsi itsenäisyyden. Äänestyksen jälkeisissä tapahtumissa tuhottiin laajasti infrastruktuuria ja asuinrakennuksia. Hallintoelimien toiminta lakkasi ja yli 250 000 ihmistä maan 800 000 asukkaasta joutui pakenemaan pääasiassa Länsi-Timoriin.

Sittemmin Itä-Timorin räjähdysherkkä tilanne on rauhoittunut runsaan ulkoisen avun ansiosta, jota on toimitettu YK:n rauhanturvatoimien ja YK:n Itä-Timorin väliaikaisen hallinnon (UNTAET) suojeluksessa. Kansainvälinen yhteisö on toteuttanut vuoden 1999 syyskuun jälkeen yhden kaikkien aikojen suurimmista humanitaarisista avustus- ja kunnostusoperaatioista. Avunantajien välinen koordinointi on ollut esimerkillistä. Euroopan yhteisö on osallistunut humanitaarisiin avustustoimiin, UNTAET:in perustamiseen sekä Itä-Timorin jälleenrakennusrahaston välityksellä toteutettuun kunnostusohjelmaan. YK:n kaksivuotinen jatko-operaatio, joka sisältää pienemmän mittakaavan rauhanturvatoimia, poliisitoimintaa ja siviiliasioita, parantaa jatkuvuutta ja vakautta.

Viimeisten kolmen vuoden aikana maa on toipunut huomattavan nopeasti ja saavuttanut todellisen itsenäisyyden. Itä-Timor järjesti ennen itsenäistymistään YK:n avulla ja kansainvälisen yhteisön (EU mukaan luettuna) rahoituksella rauhallisesti sujuneet monipuolue- ja presidentinvaalit sekä antoi uuden perustuslain. Se on saattanut taloudellisen elpymisen alkuun ja avannut uudelleen keskeiset yhteiskunnalliset palvelut. Valta siirrettiin UNTAET:ilta uudelle hallitukselle itsenäisyyspäivänä 20. toukokuuta 2002. Uusi hallitus on myös laatinut ja julkaissut pitkän aikavälin kansallisen kehityssuunnitelman sekä sopinut rahoitusstrategiasta, jolla täytetään budjettivajetta seuraavien kolmen vuoden ajan odotettaessa Timorinmeren öljy- ja kaasutulojen saantia.

Siirtomaavallan ja indonesialaismiehityksen vaikutukset aiheuttavat nykyään mittavia poliittisia haasteita. Ensinnäkin tuhottu infrastruktuuri on jälleenrakennettava valmiiksi. Toiseksi on vakiinnutettava demokratia ja oikeuslaitoksen toiminta, yhdistettävä kansakuntaa eli toivuttava menneistä ihmisoikeusloukkauksista ja soviteltava yhteiskunnan erilaisten vastakkaisten ryhmien suhteita sekä saatava aikaan asianmukaiset demokraattiset mekanismit konfliktien ratkaisulle. Maan on pantava täytäntöön kaikenlaisen hallinnon oikeudellinen kehys oikeusjärjestelmästä omistusoikeuden hallintaan. Kolmanneksi on edistettävä pitkän aikavälin kehitystä pääasiassa köyhyyteen ja valmiuksien kehittämiseen liittyen sekä talouskasvua, jolla luodaan kestäviä elinkeinoja väestölle.

Itä-Timorin tulevat valmiudet houkutella resursseja kehityksensä rahoittamiseen riippuvat ulkomaisen avun määrästä lähivuosina ja avomeren öljy- ja kaasutulojen saatavuudesta. Tuloja saatiin jo vuonna 2002 verojen ennakkomaksuina ja niiden uskotaan kasvavan merkittäviksi vuodesta 2004. Ulkomaista kehitysapua tarvitaan kuitenkin vielä seuraavien viiden vuoden ajan, jotta voidaan luoda perustason sosiaaliturvaverkko, perustaa toimintakuntoisia kouluja ja parantaa valtakunnallisten terveyspalvelujen valmiuksia. (Jo ennen vuoden 2002 loppua sidotulla EY:n avulla voidaan vastata terveydenhuollon rahoitustarpeista vuoden 2004 loppuun saakka). Maa saa paljon tukea avunantajayhteisöltä. Itsenäisenä valtiona siitä on tullut kansainvälisen valuuttarahaston (IMF), Maailmanpankin ja Aasian kehityspankin jäsen, mutta se on päättänyt olla ottamatta lainaa tulevia öljy- ja kaasutulojaan vastaan.

Itä-Timorin valmiudet vakiinnuttaa siirtymäkauden saavutukset riippuvat kansainvälisen avunantajayhteisön sitoutuneisuuden jatkumisesta, YK:n tuesta ja sen johtajien kyvystä luoda maalle oma kansainvälinen identiteetti. Paljon riippuu myös heidän kyvystään vastata köyhtyneen väestön pakottaviin taloudellisiin tarpeisiin.

Taloudellinen ja sosiaalinen tilanne

Itä-Timor on yksi Aasian-puoleisen Tyynenmeren alueen köyhimmistä maista (muttei yhtä köyhä kuin useat Aasian mantereen meriyhteydettömät ja konflikteista kärsineet maat) ja se lukeutuu maailman 20 köyhimmän maan joukkoon. Vuonna 2001 henkeä kohti lasketuksi BKT:ksi arvioitiin vain 459 euroa. Tällä hetkellä 41 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella köyhyysrajan ollessa vain 0,55 dollaria päivässä. Elinajanodote on vain 57 vuotta, noin 45 prosenttia alle viisivuotiaista on alipainoisia ja äitiyskuolleisuus on korkea: noin 420 naista kuolee 100 000:aa elävänä syntynyttä lasta kohti.

Vähiten kehittyneisiin maihin lukeutuva Itä-Timor on pieni, eristäytynyt, uusi saarivaltio, jonka kehityshaasteissa yhdistyvät vuoden 1999 mittavat tuhot, institutionaalisten järjestelmien ja puitteiden sekä kansallisen sovittelun tarve ja erittäin kapea-alainen talouselämä ja markkinoiden pienuus. Sen on parannettava keskeisiä palvelulaitoksia esimerkiksi terveydenhuollossa ja koulutuksessa ja varmistettava, että niiden tehokkaaseen hallinnointiin on riittävät valmiudet. Puutteet näillä aloilla aiheuttavat vakavia vaikeuksia kehitykselle tulevaisuudessa. Yksi vakava ongelma Itä-Timorin kehityspyrkimyksissä on sen henkilöresurssien vajavaisuus. Aiemmassa hallinnossa työskenteli paljon itätimorilaisia, mutta ylemmät virat olivat usein ulkopuolisten hallussa ja monet tärkeät poliittiset, taloudelliset ja hallinnolliset päätökset tehtiin Itä-Timorin ulkopuolella. Tämän vuoksi kaikkien hallinnonalojen tehtäviin tarvittavia henkilöresursseja on kehitettävä ja kehityksen tarve etenkin sosiaalialan peruspalveluissa kuten terveydenhuollossa ja koulutuksessa on hyvin suuri.

Hallitus on sitoutunut voimakkaasti kehittämään maata ja parantamaan kansalaisten elinoloja. Kansallisessa kehityssuunnitelmassa määritellään strategia seuraaville viidelle vuodelle (2003-2007), ja sen keskeisiä tavoitteita ovat tasainen talouskasvu ja köyhyyden vähentäminen. Koska YK on kuitenkin vähentämässä osallisuuttaan ja Itä-Timorin jälleenrakennusrahastoa ollaan pienentämässä, keskeisten talouteen vaikuttavien tekijöiden näkymät eivät ole kovinkaan suotuisat, joten avunantajien tuki on välttämätöntä talouden siirtymäkauden helpottamiseksi.

Viimeisten kahden ja puolen vuoden aikana UNTAET:n ohjauksessa maan hallinto, infrastruktuuri ja väestön elinkeinojen kannalta tärkeät julkiset peruspalvelut ovat asteittain parantuneet. Tähän on päästy poikkeuksellisen onnistuneella YK:n järjestöjen, kansainvälisen avunantajayhteisön, Maailmanpankin ja Aasian kehituspankin kumppanuudella. Parannuksia ovat olleet muun muassa sekä parlamentti- että presidentinvaalien järjestäminen, oikeusjärjestelmän jälleenrakentamista tukevat ohjelmat, julkishallinnon rakenneuudistus ja kehittäminen sekä parlamentin institutionaalinen lujittaminen. Tämä on parantanut kansalaisjärjestöjen valmiuksia täyttää oma roolinsa poliittisessa prosessissa ja kansakunnan rakentamisessa.

Koska Itä-Timorista tuli itsenäinen valtio vasta toukokuussa 2002, sen on vielä löydettävä oma paikkansa alueellisissa ja maailmanlaajuisissa kumppanuuksissa. Sijaintinsa vuoksi Itä-Timorin luonnollisia alueellisia viiteryhmiä ovat Aasian ja Tyynenmeren alueen taloudellisen yhteistyön foorumi APEC, Kaakkois-Aasian maiden liitto ASEAN sekä Tyynenmeren alue.

Lähihistoriasta sekä edellä kuvatusta poliittisesta, taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta tilanteesta voidaan päätellä, että Itä-Timorin rakenteelliset piirteet sekä taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne vastaavat AKT-valtioita, kuten AKT-EY-kumppanuussopimukseen liittymistä koskevassa sopimuksen 94 artiklassa vaaditaan.

EY:n tuki

Itä-Timor on siirtynyt viimeisten parin vuoden aikana nopeasti melko unohdetusta, hyvin köyhästä Indonesian miehitysalueesta erittäin vakavan yhteiskunnallisen ja taloudellisen kriisin kautta nykyvaiheeseensa, jossa se on mittavan avun ja rauhanturvatoiminnan kohde ja jolloin maassa toimii paljon YK:n ja muiden avunantajien henkilöstöä. Merkittävä osa Itä-Timorille varatusta avusta on nyt maksu- ja täytäntöönpanovaiheessa.

Euroopan komissio on moniulotteisen lähestymistapansa ansiosta yksi suurimmista Itä-Timorin auttajista. Euroopan komissio myönsi elokuun 1999 ja vuoden 2002 lopun välisenä aikana 137 miljoonaa euroa avustuksia auttaakseen Itä-Timoria sen tarvitessa hätäapua, väliaikaishallintoa sekä kunnostusta ja jälleenrakennusta. Määrä on yli 170 euroa henkeä kohti laskettuna. Maksut jakautuivat seuraavasti:

* Maailmanpankki, Itä-Timorin jälleenrakennusrahasto: 56 miljoonaa euroa - Tarkoitus: Itä-Timorin jälleenrakennusrahastoon (TFET) osallistuminen mahdollistaa koordinoidun toiminnan etenkin terveydenhuollon ja infrastruktuurin aloilla. TFET on avunantajien rahoittama yhteinen väline Itä-Timorin jälleenrakennusta varten. Rahastoa hallinnoivat Maailmanpankki ja Aasian kehityspankki.

* UNTAET: 10 miljoonaa euroa - Tarkoitus: suora taloudellinen tuki YK:n Itä-Timorin väliaikaishallinnolle.

* ECHO: 42 miljoonaa euroa - Tarkoitus: osallistuminen terveydenhuollon tarjoamiseen, elintarvikkeiden ja veden toimittamiseen sekä hygieniaolojen parantamiseen kansainvälisten valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa tehtyjen sopimusten avulla.

* ELINTARVIKEAPU: 8,5 miljoonaa euroa - Tarkoitus: elintarvikkeiden toimittaminen Maailman elintarvikeohjelman (WFP) toteuttaman "ruokaa työstä" -operaation välityksellä.

* VAALIT: 1,5 miljoonaa euroa - Tarkoitus: tarkkailijaryhmän toimittaminen ja paikallisten kansalaisjärjestöjen vaalikoulutuksen tukeminen.

* Terveyshankkeet: 19 miljoonaa euroa - Tarkoitus: jatkotoimet komission aikaisemmalle rahoitukselle ja johtoasemalle terveydenhuollon alalla (TFET ja ECHO jo vakiinnuttaneet terveydenhuoltopalvelut) ja maaseutualueilla.

Näin suuret rahoitusmäärät johtuivat hätätila- ja kunnostustarpeista. Vuodesta 2003 alkaen Itä-Timor siirtyy pitkän aikavälin kehitysavun vaiheeseen. EY aikoo myöntää sille vuonna 2003 kymmenen miljoonaa euroa ja vuonna 2004 kahdeksan miljoonaa euroa.

EY:n jäsenvaltiot ovat osallistuneet mittavasti jälleenrakentamiseen. Portugali on ollut tässä etusijalla pitkäaikaisista historiallisista Itä-Timorin-yhteyksistään johtuen, mutta muutkin jäsenvaltiot (Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa, Suomi ja Irlanti) ovat osallistuneet toimiin.

EU:n ja Itä-Timorin suhteet tulevaisuudessa

Tuleva kehitysapu voitaisiin varmistaa liittämällä Itä-Timor AKT-EY-kumppanuussopimukseen, joka tarjoaisi kumppanuudelle sopimusperustan ja jatkuvuuden. Itä-Timor täyttää AKT-EY-kumppanuussopimuksen liittymisehdot.

Komissio ehdottaa, että Itä-Timor otetaan sen rahoituksen piiriin, jota AKT-EY-kumppanuussopimuksesta seuraavan, vuosille 2005-2010 tehtävän rahoituspöytäkirjan nojalla jaetaan. Yhdeksännen EKR:n alueohjelmien toiminnan turvaamiseksi Itä-Timorin olisi kuitenkin saatava AKT-EY-kumppanuussopimuksen liitteessä I olevan rahoituspöytäkirjan 3 artiklan b kohdassa tarkoitettua rahoitusta. Ennen kuin Itä-Timor alkaa saada AKT-EY-kumppanuussopimukseen liittyvää rahoitusta maaohjelmasta myönnettävinä avustuksina, se saa ALA-rahoitusta.

Koska Itä-Timor lukeutuu vähiten kehittyneisiin maihin ja sen kehityksen tiellä on vakavia taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, komissio ehdottaa sen kehityksen edistämiseksi, että se sisällytettäisiin vähiten kehittyneiden AKT-maiden ja AKT-saarivaltioidn luetteloihin AKT-EY-kumppanuussopimuksen 85 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 89 artiklan mukaisesti.

Päätelmät:

Komissio ehdottaa, että neuvosto tekee seuraavan päätöksen AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymiseen AKT-EY-kumppanuussopimukseen.

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymiseen AKT-EY-kumppanuussopimukseen

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 300 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan yhdessä 310 artiklan kanssa,

ottaa huomioon 18 päivänä syyskuuta 2000 tehdyn sisäisen sopimuksen AKT-EY-kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta ja erityisesti sen 1 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen [1],

[1] EYVL C , , s. .

sekä katsoo seuraavaa:

(1) AKT-EY-kumppanuussopimuksen, jäljempänä 'sopimus', 15 artiklalla on perustettu ministerineuvosto, jolla on sopimuksessa määritelty päätösvalta.

(2) Itä-Timorin demokraattinen tasavalta on esittänyt hakemuksen liittyä sopimukseen sen 94 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(3) Itä-Timor täyttää sopimuksen 94 artiklan 1 kohdassa määrätyt liittymisehdot, joten liittymishakemus olisi hyväksyttävä.

(4) Itä-Timorin osallistumiseen sovellettaisiin sellaista väliaikaista erityisjärjestelyä, että se saisi sopimuksen liitteen I rahoituspöytäkirjan 3 artiklan b kohdassa määrättyä yhteisön rahoitustukea AKT-valtioille vuosina 2000-2005.

(5) Sopimuksen liitteessä VI olevia luetteloita vähiten kehittyneistä AKT-valtioista ja AKT-saarivaltioista olisi muutettava sopimuksen 85 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 89 artiklan mukaisesti Itä-Timorin sisällyttämiseksi niihin.

(6) Olisi määritettävä AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettava yhteisön kanta ministerineuvoston päättäessä Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymisestä AKT-EY-kumppanuussopimukseen,

ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

Ainoa artikla

AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettava yhteisön kanta, joka koskee Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymistä AKT-EY-kumppanuussopimukseen, perustuu liitteenä olevaan päätösluonnokseen.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE

Luonnos:

AKT-EY-MINISTERINEUVOSTON PÄÄTÖS Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymisestä AKT-EY-kumppanuussopimukseen

AKT-EY-MINISTERINEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT-EY-kumppanuussopimuksen, jäljempänä 'sopimus', ja erityisesti sen 94 artiklan 1 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Itä-Timorin demokraattinen tasavalta on esittänyt hakemuksen liittyä sopimukseen sen 94 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(2) Itä-Timor täyttää sopimuksen 94 artiklan 1 kohdassa määrätyt liittymisehdot, joten liittymishakemus olisi hyväksyttävä.

(3) Itä-Timorin osallistumiseen sovellettaisiin sellaista väliaikaista erityisjärjestelyä, että se saisi sopimuksen liitteen I rahoituspöytäkirjan 3 artiklan b kohdassa määrättyä yhteisön rahoitustukea AKT-valtioille vuosina 2000-2005.

(4) Sopimuksen liitteessä VI olevia luetteloita vähiten kehittyneistä AKT-valtioista ja AKT-saarivaltioista olisi muutettava sopimuksen 85 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 89 artiklan mukaisesti Itä-Timorin sisällyttämiseksi niihin,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Hyväksytään Itä-Timorin demokraattisen tasavallan hakemus liittyä AKT-EY-kumppanuussopimukseen.

2 artikla

Itä-Timorin osallistumiseen sovelletaan sellaista väliaikaista erityisjärjestelyä, että se saa ainoastaan sopimuksen liitteen I rahoituspöytäkirjan 3 artiklan b kohdassa määrättyä yhteisön rahoitustukea AKT-valtioille vuosina 2000-2005.

3 artikla

Muutetaan liitteen VI 1 ja 5 artikla lisäämällä Itä-Timor vähiten kehittyneiden AKT-valtioiden ja AKT-saarivaltioiden luetteloihin.

4 artikla

Itä-Timorin demokraattinen tasavalta liittyy AKT-EY-kumppanuussopimukseen Itä-Timorin demokraattisen tasavallan liittymisasiakirjan tallettamispäivää seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä.

Tehty Brysselissä

AKT-EY-ministerineuvoston puolesta

Puheenjohtaja