Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi ilmailun turvamaksuista {SEC(2009) 615 lopullinen} {SEC(2009) 616 lopullinen} /* KOM/2009/0217 lopull. - 0063 /0000 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel, 11.5.2009 KOM(2009) 217 lopullinen 2009/0063 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI ilmailun turvamaksuista (komission esittämä) {SEC(2009) 615 lopullinen}{SEC(2009) 616 lopullinen} PERUSTELUT 1) EHDOTUKSEN TAUSTA - Yleinen tausta Ilmailun turvakustannukset katetaan nykyisin järjestelmillä, joita säännellään kansallisella tasolla, eivätkä ne aina ole avoimia käyttäjien näkökulmasta. Käyttäjiä ei kaikilla EU:n lentoasemilla kuulla järjestelmällisesti ennen maksujen määrittämistä tai maksujärjestelmän muuttamista. - Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksen alalla ei ole aiempia säännöksiä. - Johdonmukaisuus suhteessa unionin siviili-ilmailupolitiikkaan ja muihin tavoitteisiin Neuvoston vuonna 1992 hyväksymä kolmas toimenpidekokonaisuus oli viimeinen vaihe lentoliikenteen markkinoillepääsyn vapauttamisessa. Sen jälkeen tehtyjen aloitteiden tavoitteena on ollut oheistoimintojen kuten maahuolintapalvelujen, lähtö- ja saapumisaikojen jakamisen ja tietokonepohjaisten varausjärjestelmien sääntely ja vapauttaminen. Lisäksi yhteisö on antanut lentoturvallisuutta ja ilmailun turvaamista koskevaa lainsäädäntöä sekä käsitellyt ilmaliikenteen hallintaa yhtenäisen ilmatilan perustamiseksi toteutetuilla lainsäädäntötoimenpiteillä. Lentoasemamaksuja koskeva direktiivi kattaa muut maksut turvamaksuja lukuun ottamatta. 2) KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI - Intressitahojen kuuleminen Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Komissio kuuli 17. heinäkuuta 2008 järjestetyssä tilaisuudessa ilmailualan sidosryhmien näkemyksiä turvamaksuista annettavaa yhteisön lainsäädäntöä koskevista suunnitelmista. Komissio keräsi jäsenvaltioilta ja alan edustajilta tietoa ja mielipiteitä myös kyselyjen avulla. Joidenkin sidosryhmien kanssa näkemystenvaihtoa käytiin myös kahdenvälisesti. Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Kaikki ilmailualan organisaatiot painottivat, että ilmailun turvaaminen on valtioiden vastuulla ja että siitä aiheutuvat kustannukset pitäisi siksi maksaa valtion varoista. Yksikään jäsenvaltio ei kuitenkaan kannattanut sitä, että valtioille asetettaisiin pakollinen velvoite kattaa turvakustannukset. - Asiantuntijatiedon käyttö Lähteenä olleet tieteenalat ja asiantuntemuksen alat Tässä aloitteessa valitun lähestymistavan määrällisten ja laadullisten vaikutusten analysoimiseksi on tehty vaikutusten arviointi. Vaikutusten arvioinnissa ei käytetty ulkoisia asiantuntijoita, mutta Yhteinen tutkimuskeskus (YTK) arvioi joidenkin toimenpiteiden määrälliset vaikutukset. YTK:n muistio on vaikutusten arvioinnin liitteenä (liite XII). Vaikutusten arvioinnissa hyödynnettiin lähinnä Eurostatilta saatuja julkisia tilastoja sekä sidosryhmien ja jäsenvaltioiden toimittamia tilastoja. Tärkeimmät organisaatiot ja asiantuntijat, joita on kuultu Kaikkia tärkeimpiä sidosryhmäorganisaatioita on kuultu. Lisäksi on kuultu liikenteen käyttäjiä ja kuluttajia niitä edustavien organisaatioiden välityksellä. Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoista Esiin ei ole tuotu sellaisia mahdollisesti vakavia riskejä, jotka voisivat johtaa peruuttamattomiin seurauksiin. Tärkein päätelmä oli, että tutkimuksen pohjana olleista neljästä vaihtoehdosta yleisiä periaatteita sisältävän yleisen kehyksen toteuttamisella (vaihtoehto 3) on parhaat mahdollisuudet onnistua ja vaikuttaa positiivisesti turvamaksujen määrittelyyn sekä lentoasemien ja lentoliikenteen harjoittajien välisiin suhteisiin tässä asiassa. - Vaikutusten arviointi Vaikutusten arvioinnissa tarkasteltiin seuraavia toimintavaihtoehtoja: Ensimmäistä vaihtoehtoa (ei EU:n toimia) käytettiin vertailukohtana muille toimintavaihtoehdoille. Vaihtoehdossa 2 ilmailualan toimijat olisivat laatineet ja hyväksyneet vapaaehtoisia EU:n laajuisia itsesääntelytoimenpiteitä, joilla olisi ratkaistu jommankumman osapuolen – joko lentoliikenteen harjoittajien tai lentoasemien – esiin nostamat ongelmat, jotka aiheutuvat osapuolten välisen yhteisymmärryksen puuttumisesta keskeisissä kiistakysymyksissä. Vaihtoehto 3 oli yhteisön säädös, jolla vahvistettaisiin yleiset puitteet, joiden mukaan turvamaksuja kansallisesti määriteltäessä on otettava huomioon tietyt yhteiset periaatteet, joita lentoasematoiminnan harjoittajien on noudatettava. Vaihtoehdossa 4 ehdotetaan, että jäsenvaltiot rahoittaisivat kaikki lentoasemien turvaamisesta aiheutuvat kustannukset. Näin päästäisiin kokonaan eroon turvamaksuista ja niihin liittyvistä syrjintäkysymyksistä. 3) EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT - Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa vahvistetaan joukko perusperiaatteita, joita lentoasematoiminnan harjoittajien on noudatettava määritellessään turvamaksuja. Ne ovat Syrjimättömyys: Ilmailun turvamaksujärjestelmät eivät saa syrjiä tiettyjä lentoliikenteen harjoittajia tai matkustajia. Neuvotteleminen ja muutoksenhaku: Lentoaseman pitäjän ja lentoasemaa käyttävien lentoliikenteen harjoittajien tai näitä edustavien organisaatioiden on käytävä vuoropuhelua lentoasemalla sovellettavasta turvamaksujärjestelmästä aina kun järjestelmää muutetaan ja kun turvamaksujen tasoa määritetään. Tämän vaatimuksen tavoitteena on, että osapuolet neuvottelevat säännöllisesti sekä maksujen tasosta että kaikista tekijöistä ja lakisääteisistä vaatimuksista, joilla on vaikutusta maksujen määrittämiseen. Avoimuus: Ehdotettu direktiivi ei sisällä säännöksiä menetelmistä, joiden mukaan turvamaksut pitäisi laskea jäsenvaltioissa. Komission tiedossa on, että lentoasemia säännellään hyvin eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Jotta lentoasemien ja lentoliikenteen harjoittajien välinen näkemystenvaihto olisi silti mielekästä, toiminnanharjoittajan on annettava lentoliikenteen harjoittajille riittävästi tietoa. Tätä varten direktiivissä vahvistetaan, mitkä tiedot lentoaseman pitäjän olisi toimitettava säännöllisesti lentoliikenteen harjoittajille. Lentoliikenteen harjoittajien olisi puolestaan annettava tietoja liikenne-ennusteistaan, ilma-aluskaluston käyttöä koskevista suunnitelmistaan sekä nykyisistä ja tulevista erityisvaatimuksistaan lentoasemalla, jotta lentoaseman pitäjä voi käyttää pääomaansa ja kapasiteettiaan parhaalla mahdollisella tavalla. Lentoliikenteen harjoittajilla olisi myös oltava oikeus saada tietoa yhteisön lainsäädännön vaatimuksia tiukemmista turvatoimista. Kustannusvastaavuus: Turvamaksuista saatavia tuloja saa käyttää vain turvakustannusten kattamiseen. Valvontaviranomainen: Direktiiviehdotukseen sisältyy periaatteet, joita ilmailualan tärkeimpien toimijoiden eli lentoasemien ja lentoliikenteen harjoittajien on noudatettava ajaessaan omia, toisistaan poikkeavia etujaan. Direktiivin asianmukainen soveltaminen ja noudattaminen jäsenvaltioissa on varmistettava. Tätä varten olisi perustettava kuhunkin jäsenvaltioon viranomainen, joka valvoo, että direktiiviä sovelletaan oikein. - Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohtaan. - Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavista syistä: Ehdotuksen tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa yksittäisten jäsenvaltioiden toimin, koska turvamaksujärjestelmiä ja turvamaksujen määrittämistä yksittäisillä lentoasemilla ei säännellä yhdenmukaisesti eri puolilla EU:ta. Jäsenvaltioissa on edelleen erilaisia maksujärjestelmiä. Tämä tilanne estää aidosti tasapuolisten toimintaedellytysten luomisen lentoasemien ja lentoyhtiöiden välille. Ehdotuksen tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin yhteisön toimilla seuraavista syistä: Turvamaksuja koskevien yhteisten perussääntöjen soveltaminen koko EU:ssa takaa tasavertaiset toimintaedellytykset ilmailualan osapuolille määriteltäessä lentoasemien turvakustannusten jakamiseen sovellettavia perusteita. Jäsenvaltioiden maksujärjestelmät ovat erilaisia, eikä niihin välttämättä sisälly perusperiaatteita, joita sovellettaisiin yhdenmukaisesti määritettäessä turvamaksuja ja niiden laskentamenetelmää. Ehdotettu direktiivi tekee mahdolliseksi näiden periaatteiden yhdenmukaisen soveltamisen. Tässä ehdotuksessa määritellään ainoastaan vähimmäissäännöt, joita on noudatettava jäsenvaltioiden ja/tai lentoasematoiminnan harjoittajien määritellessä turvamaksujen tasoa. Ehdotetussa direktiivissä ei edellytetä tietyn maksujärjestelmän käyttöä, vaan sen valitseminen jää jäsenvaltioiden vastuulle. Näin ollen ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen. - Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Ehdotetussa direktiivissä ei puututa kansallisella tasolla vahvistettaviin turvamaksujen peruspuitteisiin ja säilytetään lentoasemien mahdollisuus määrittää omat turvamaksunsa joustavasti. Direktiivillä varmistetaan, että lentoaseman käyttäjät saavat tarkemman selostuksen turvamaksujen tarkoituksesta. Jäsenvaltioille ja sääntelykehyksen määrittelyyn osallistuville alueellisille viranomaisille aiheutuvaa hallinnollista taakkaa vähentää se, että niiden tarvitsee ainoastaan mukauttaa aikaisempi lainsäädäntönsä direktiivin mukaiseksi, mikäli siihen ei vielä sisälly direktiivissä asetettuja perusperiaatteita. - Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: direktiivi. Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä: Turvamaksujen sääntelyyn soveltuu parhaiten direktiivi, koska siinä säädetään selvästi turvamaksuja koskevista perusperiaatteista, joita lentoasematoiminnan harjoittajien on noudatettava soveltaessaan ja periessään turvamaksujaan. Direktiivi, joka on saatettava osaksi jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä, mahdollistaa kunkin jäsenvaltion lentoasemien erityistilanteen huomioon ottamisen kansallisessa lainsäädännössä, kunhan vain direktiivin säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti. 4) TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. 5) LISÄTIEDOT - Vastaavuustaulukko Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisten säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko. - Euroopan talousalue Ehdotettu toimenpide koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa alaa, minkä vuoksi se on ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta. 2009/0063 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI ilmailun turvamaksuista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[1], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[2], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[3], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[4], sekä katsovat seuraavaa: (1) Ilmailun turvaaminen Euroopan lentoasemilla on ensisijaisesti valtioiden vastuulla. Kukin jäsenvaltio päättää, miten ilmailun turvaaminen rahoitetaan. On kuitenkin tarpeen vahvistaa yhteiset puitteet, joissa säännellään turvamaksujen keskeisiä piirteitä ja sitä, miten nämä maksut määritetään, sillä tällaisten puitteiden puuttuessa lentoaseman pitäjien ja sen käyttäjien välisiin suhteisiin liittyviä perusvaatimuksia ei välttämättä noudateta. (2) Lennonvarmistusmaksujen perimistä käsitellään jo lennonvarmistuspalvelujen yhteisestä maksujärjestelmästä 6 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1794/2006[5] ja maahuolintamaksujen perimistä pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla 15 päivänä lokakuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/67/EY[6]. (3) On välttämätöntä, että lentoaseman käyttäjät saavat lentoaseman pitäjältä säännöllisesti tietoja siitä, miten ja millä perusteilla turvamaksut lasketaan. Tiedotuksen ansiosta lentoliikenteen harjoittajat saavat käsityksen turvaamispalveluista aiheutuvista kustannuksista ja niihin liittyvien investointien tuottavuudesta. Jotta lentoaseman pitäjä voisi kunnolla arvioida tulevia investointitarpeitaan, lentoaseman käyttäjien olisi hyvissä ajoin annettava lentoaseman pitäjän käyttöön kaikki toimintaansa koskevat ennusteet sekä tiedot kehittämishankkeistaan ja erityisistä tarpeistaan ja toiveistaan. (4) Koska turvakustannusten kattamiseen tarkoitettujen maksujen määrittämiseen ja perimiseen sovelletaan erilaisia menetelmiä eri puolilla yhteisöä, on tarpeen yhdenmukaistaa turvakustannuksista johtuvien maksujen perimisen perusteet niillä yhteisön lentoasemilla, joilla turvaamisen kustannusten kattamiseksi peritään turvamaksuja. Näillä lentoasemilla maksun määrän olisi oltava sidoksissa turvaamisesta aiheutuviin kustannuksiin, ja siinä olisi otettava huomioon turvakustannusten mahdollinen julkinen rahoitus. (5) On tärkeää, että yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 2320/2002 kumoamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 300/2008[7] vahvistettuja yhteisiä perusvaatimuksia tiukempien kansallisten turvatoimien taloudellisista vaikutuksista tiedotetaan avoimesti. (6) Jokaisessa jäsenvaltioissa olisi oltava riippumaton valvontaviranomainen, joka varmistaa tämän direktiivin asianmukaisen ja tehokkaan soveltamisen. Viranomaisella olisi oltava kaikki tehtäviensä suorittamiseen tarvittava henkilöstö, asiantuntemus ja rahoitus. (7) Toteutettavan toimen tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, koska turvamaksujärjestelmää ei voida toteuttaa niiden tasolla tavalla, joka olisi yhdenmukainen koko yhteisössä, vaan tavoitteet voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla. Yhteisö voi näin ollen toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Kohde 1. Tässä direktiivissä vahvistetaan yhteiset periaatteet turvamaksujen perimiselle yhteisön lentoasemilla. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin lentoasemiin, jotka sijaitsevat EY:n perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvalla alueella. Tätä direktiiviä ei sovelleta maksuihin, jotka peritään korvaukseksi lennonvarmistuspalveluista reitillä ja lentoasemalla komission asetuksen (EY) N:o 1794/2006 mukaisesti, eikä maksuihin, jotka peritään korvaukseksi neuvoston direktiivin 96/67/EY liitteessä tarkoitetuista maahuolintapalveluista. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) ’lentoasemalla’ aluetta, joka on erityisesti järjestetty ilma-alusten laskua, lentoonlähtöä ja siirtelyä varten, mukaan lukien siellä olevat lentoliikenteen ja ilma-aluksien palvelujen edellyttämät lisärakennelmat ja -laitteet sekä kaupallisen lentoliikenteen tarvitsemat rakennelmat ja laitteet; b) ’lentoaseman pitäjällä’ yhteisöä, jolle kansallisten lakien tai asetusten nojalla on annettu tehtäväksi huolehtia muun toimintansa ohella tai yksinomaisesti lentoasemien infrastruktuurien hallinnasta sekä eri tahojen toiminnan yhteensovittamisesta ja valvonnasta kyseisillä lentoasemilla; c) ’lentoaseman käyttäjällä’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka kuljettaa lentoteitse matkustajia, postia ja/tai rahtia kyseiselle lentoasemalle tai kyseiseltä lentoasemalta; d) ’turvamaksulla’ erityistä maksua, jonka tarkoituksena on kattaa kokonaan tai osittain niistä turvatoimista aiheutuvat kustannukset, jotka toteutetaan siviili-ilmailun suojaamiseksi laittomilta teoilta. 3 artikla Syrjimättömyys Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei turvamaksuihin liity lentoaseman käyttäjien tai lentomatkustajien välistä syrjintää. 4 artikla Neuvottelut 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä saa kaikki tarvittavat tiedot kustannuksista, jotka aiheutuvat ilmailun turvatoimien toteuttamisesta lentoasemalla. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin lentoasemalla otetaan käyttöön pakollinen menettely, jonka mukaisesti lentoaseman pitäjä ja lentoaseman käyttäjät neuvottelevat säännöllisesti turvamaksujärjestelmän toiminnasta ja maksujen tasosta. Tällaiset neuvottelut on järjestettävä vähintään kerran vuodessa. 3. Lentoaseman pitäjän on toimitettava lentoaseman käyttäjille kaikki turvamaksujärjestelmän tai turvamaksujen tason muutosehdotukset sekä ehdotettujen muutosten syyt viimeistään neljä kuukautta ennen muutosten voimaantuloa. Lentoaseman pitäjän on neuvoteltava lentoaseman käyttäjien kanssa ehdotetuista muutoksista ja otettava näiden näkemykset huomioon ennen päätöksen tekemistä. 4. Lentoaseman pitäjän on julkaistava päätöksensä viimeistään kaksi kuukautta ennen sen voimaantuloa. Jos ehdotetuista muutoksista ei ole päästy sopimukseen lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien välillä, lentoaseman pitäjän on perusteltava, miksi päätös poikkeaa lentoaseman käyttäjien näkemyksistä. 5 artikla Avoimuus 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä antaa kullekin lentoaseman käyttäjälle ja näiden edustajille tai organisaatioille vuosittain tiedot tekijöistä, joiden perusteella kaikkien lentoasemalla perittävien turvamaksujen taso on määritelty. Näihin tietoihin on sisällyttävä vähintään seuraavat: a) luettelo turvamaksun vastineeksi tarjottavista palveluista ja käyttöön annettavista infrastruktuureista; b) turvamaksujen laskentamenetelmä; c) lentoasemalla perittävistä eri turvamaksuryhmistä kertyvät tulot ja niistä aiheutuvat kustannukset; d) turvamaksujen keräämisen perusteena olevia palveluja tuottavan henkilöstön kokonaismäärä; e) ennusteet turvamaksujen tason kehittymisestä; f) mahdolliset kaavaillut investoinnit, jotka saattavat vaikuttaa merkittävästi turvamaksujen tasoon. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman käyttäjät antavat lentoaseman pitäjälle ennen jokaista 4 artiklan mukaista neuvottelua tiedot erityisesti seuraavista seikoista: a) liikenne-ennusteet; b) ilma-aluskalustoaan ja sen käyttöä koskevat ennusteet; c) kehittämishankkeensa asianomaisella lentoasemalla; d) asianomaista lentoasemaa koskevat vaatimuksensa. 6 artikla Vaikutusten arviointi 1. Ennen tiukempien toimenpiteiden ottamista käyttöön asetuksen (EY) N:o 300/2008 6 artiklan nojalla jäsenvaltioiden on arvioitava, mitkä ovat niiden vaikutukset turvamaksujen tasoon. Jäsenvaltioiden on arvioitava [tämän direktiivin voimaantulopäivänä] voimassa olleiden tiukempien kansallisten toimenpiteiden vaikutukset kolmen vuoden siirtymäaikana, joka alkaa tämän direktiivin voimaantulopäivästä. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisten vaikutusten arviointien tulokset ja neuvoteltava niistä lentoaseman käyttäjien kanssa 4 artiklan mukaisesti. 7 artikla Turvamaksujen kustannusvastaavuus Turvamaksuja saa käyttää ainoastaan turvakustannusten kattamiseen. Nämä kustannukset on määriteltävä kussakin jäsenvaltiossa yleisesti hyväksyttyjen kirjanpito- ja arvostusperiaatteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että otetaan erityisesti huomioon seuraavat: - turvatoimiin tarkoitettujen tilojen ja laitteiden rahoituskustannukset sekä näiden tilojen ja laitteiden kohtuullinen arvonalennus; - turvatoimista ja niistä vastaavasta henkilökunnasta aiheutuvat menot; - viranomaisten myöntämät tuet ja avustukset, jotka on tarkoitettu turvaamistoimintaan. 8 artikla Riippumaton valvontaviranomainen 1. Tämän direktiivin noudattamiseksi toteutettavien toimenpiteiden asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden on nimitettävä tai perustettava riippumaton elin, joka toimii riippumattomana kansallisena valvontaviranomaisena. Tämä elin voi olla sama kuin se, jonka jäsenvaltio on osoittanut lentoasemamaksuista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EY) N:o 12/2009[8] mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on taattava riippumattoman valvontaviranomaisen riippumattomuus varmistamalla, että se on oikeudellisesti erillinen ja toiminnallisesti riippumaton lentoasemien pitäjistä ja lentoliikenteen harjoittajista. Jäsenvaltioiden, jotka ovat lentoasemien, lentoasemien pitäjien tai lentoliikenteen harjoittajien omistajia tai joilla on niissä määräysvalta, on varmistettava, että sääntelytehtävät on käytännössä erotettu rakenteellisesti omistajuuteen tai määräysvaltaan liittyvästä toiminnasta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että riippumaton valvontaviranomainen käyttää toimivaltaansa puolueettomasti ja avoimesti. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle riippumattoman valvontaviranomaisen nimi ja osoite, sille osoitetut tehtävät ja vastuualueet sekä toimenpiteet, jotka on toteutettu 2 kohdan noudattamiseksi. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvamaksuihin liittyvissä erimielisyystapauksissa toteutetaan toimia, joilla: a) perustetaan lentoaseman pitäjän ja käyttäjien välisten erimielisyyksien ratkaisumenettely; b) määritellään edellytykset, joiden täyttyessä erimielisyys voidaan saattaa riippumattoman valvontaviranomaisen käsiteltäväksi, ja erityisesti varmistetaan, että viranomainen voi hylätä valitukset, jotka eivät sen mielestä ole asianmukaisesti perusteltuja tai joihin ei ole liitetty tarvittavia asiakirjoja; ja c) vahvistetaan perusteet, joiden valossa erimielisyyksiä arvioidaan niiden ratkaisemiseksi. Näiden menettelyjen, edellytysten ja perusteiden on oltava syrjimättömiä, avoimia ja objektiivisia. 5. Riippumattoman valvontaviranomaisen on julkaistava toiminnastaan vuosikertomus. 9 artikla Kertomus ja tarkistaminen 1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin käytännön toteutusta koskevan kertomuksen sekä tarvittaessa asiaankuuluvia ehdotuksia viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. 2. Jäsenvaltioiden ja komission on tehtävä yhteistyötä tämän direktiivin soveltamiseksi erityisesti 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen laatimiseen tarvittavien tietojen keruussa. 10 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään […] päivänä […]kuuta […]. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 11 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 12 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [1] EUVL C , , s. . [2] EUVL C , , s. . [3] EUVL C , , s. . [4] EUVL C , , s. . [5] EUVL L 341, 7.12.2006, s. 3. [6] EYVL L 272, 25.10.1996, s. 36. [7] EUVL L 97, 9.4.2008, s. 72. [8] EUVL L 70, 14.3.2009, s. 11.