Helleenien tasavallan aloite neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi ne bis in idem -periaatteen soveltamisesta

(2003/C 100/12)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 29 artiklan, 31 artiklan d alakohdan ja 34 artiklan 2 kohdan b alakohdan,

ottaa huomioon Helleenien tasavallan aloitteen(1),

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Ne bis in idem -periaate eli kaksinkertaista rankaisemista koskeva kielto, jonka mukaan ketään ei saa syyttää eikä tuomita kahta kertaa samasta teosta tai rangaistavasta menettelystä, on vahvistettu erilliseksi oikeudeksi ihmisoikeuksia koskevissa kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa, kuten ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen seitsemännessä pöytäkirjassa (4 artikla) ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (50 artikla) ja se tunnustetaan kaikissa oikeusjärjestelmissä, joiden periaatteena on perusoikeuksien kunnioittaminen ja suojeleminen.

(2) Ne bis in idem -periaate on erityisen tärkeä aikana, jolloin rajat ylittävä rikollisuus on kasvussa ja rikoksiin liittyvät toimivaltaongelmat käyvät yhä monimutkaisemmiksi. Sen merkitys on ilmeinen myös turvapaikka-asioiden, maahanmuuton ja luovuttamisen aloilla sekä Euroopan unionin puitteissa että unionin tai tiettyjen jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä sopimuksissa.

(3) Parhaista tavoista panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisesta hyväksytyn neuvoston ja komission toimintasuunnitelman(3) 49 kohdan e alakohdassa määrätään, että viiden vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta toteutetaan toimenpiteitä, "jotka koskevat jäsenvaltioissa suoritettavan rikostutkinnan ja syytetoimien koordinointia jäsenvaltioissa sekä kaksinkertaisen työn ja ristiriitaisten tuomioiden välttämiseksi ottamalla paremmin huomioon ne bis in idem -periaatteen käytön".

(4) Ne bis in idem -periaate kuuluu neuvoston ja komission vahvistamassa toimenpideohjelmassa rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi(4) unionin välittömiin painopisteisin, erityisesti toisen jäsenvaltion tuomioistuimen aiemmin tekemän lopullisen rikosoikeudellisen päätöksen huomioon ottamisen osalta. Mainitun ohjelman toimenpiteessä 1 suositellaan, että tarkastellaan uudelleen Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54-57 artiklaa, joissa toistetaan Brysselissä 25 päivänä toukokuuta 1987 allekirjoitetusta Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisestä ne bis in idem -periaatteen soveltamista koskevassa yleissopimuksessa olevien vastaavien artiklojen sisältö, pitäen tavoitteena vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täysimääräistä soveltamista. Jäsenvaltiot eivät ole kuitenkaan ratifioineet jälkimmäistä yleissopimusta.

(5) Komission 26 päivänä heinäkuuta 2002 Euroopan parlamentille ja neuvostolle antamassa tiedonannossa rikosasioita koskevien lopullisten päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta todetaan ne bis in idem -periaatteen soveltamisen myönteinen vaikutus tuomioiden vastavuoroiseen tunnustamiseen ja oikeusvarmuuden parantumiseen unionissa, mikä edellyttää luottamusta siihen, että tunnustettavat tuomiot annetaan aina laillisuus-, toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti.

(6) Useiden valtioiden oikeusjärjestelmissä ne bis in idem -periaate tunnustetaan vain kansallisella tasolla, siis vertikaalisesti, kyseisessä valtiossa noudatetun rikosoikeudellisen menettelyn puitteissa. Tällaisesta tunnustamisesta säädetään joko perustuslaissa tai säännöksissä, ja se perustuu a) 19 päivänä joulukuuta 1966 tehdyn kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 14 artiklan 7 kohtaan ja b) ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen seitsemännen pöytäkirjan 4 artiklaan. Periaatteen kansainvälinen eli horisontaalinen soveltaminen tapahtuu Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 3 luvun 54-57 artiklan nojalla.

(7) Ne bis in idem -periaatteen soveltaminen on tähän saakka herättänyt paljon vakavia kysymyksiä tiettyjen keskeisten säännösten tai yleisempien sääntöjen tulkinnan ja hyväksymisen suhteen (esimerkiksi käsite "idem"), koska eri kansainvälisissä sopimuksissa on erilaisia tätä periaatetta koskevia määräyksiä ja kansallisissa laeissa noudatetaan erilaisia käytäntöjä. Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on antaa jäsenvaltioille ne bis in idem -periaatetta koskevat yhteiset oikeussäännöt sekä näiden sääntöjen tulkinnan että niiden käytännön soveltamisen yhtenäisyyden varmistamiseksi.

(8) Koska tämän puitepäätöksen edellä mainittuja tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan siten saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä puitepäätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

(9) Islannin ja Norjan osalta tämä puitepäätös on osa niiden Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä näiden kahden valtion osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyssä sopimuksessa(5) tarkoitettujen Schengenin säännöstön määräysten kehittämistä, jotka kuuluvat tietyistä kyseisen sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 17 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY(6) 1 artiklan B kohdan soveltamisalaan.

(10) Yhdistynyt kuningaskunta osallistuu tähän puitepäätökseen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Schengenin säännöstön sisällyttämistä osaksi Euroopan unionia koskevan pöytäkirjan 5 artiklan sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY(7) 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

(11) Irlanti osallistuu tähän puitepäätökseen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Schengenin säännöstön sisällyttämistä osaksi Euroopan unionia koskevan pöytäkirjan 5 artiklan sekä Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY(8) 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti,

ON TEHNYT TÄMÄN PUITEPÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Määritelmät

Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan:

a) "rangaistavalla teolla"

- tekoja, jotka kunkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan ovat rikoksia,

- tekoja, jotka ovat sellaisia hallinnollisia rikkomuksia tai järjestysrikkomuksia, joista hallintoviranomaiset määräävät sakkorangaistuksen kunkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan, edellyttäen että ne kuuluvat hallintoviranomaisten toimivaltaan ja asianosaisella on mahdollisuus saattaa asia rikostuomioistuimen käsiteltäväksi;

b) "tuomiolla" mitä hyvänsä lopullista päätöstä, jonka jäsenvaltion rikostuomioistuin on tehnyt oikeudenkäynnin tuloksena ja joka on joko vastaajan syylliseksi toteava tai hänet vapauttava tai jolla oikeuskäsittely lopullisesti päätetään kunkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, sekä myös rikosasiassa oikeudenkäynnin ulkopuolella tehtyä sovitteluratkaisua; lopullisena pidetään mitä hyvänsä päätöstä, jolla on kansallisen lainsäädännön mukaisesti oikeusvoima;

c) "oikeudenkäyntijäsenvaltiolla" jäsenvaltiota, jossa oikeudenkäynti on tapahtunut;

d) "vireilläololla" tilannetta, jossa henkilö on rangaistavan teon perusteella asetettu syytteeseen ilman että tuomiota on annettu, ja jossa asia jo on vireillä tuomioistuimessa;

e) ilmaisulla "idem" tilannetta, jossa toinen rangaistava teko johtuu yksinomaan samoista tai olennaisesti samoista tosiseikoista, riippumatta teon oikeudellisesta luonteesta.

2 artikla

Oikeus olla joutumatta syytetyksi ja tuomituksi kahdesti samasta rangaistavasta teosta

1. Henkilöä, joka rangaistavan teon suorittamisen vuoksi on asetettu syytteeseen tai tuomittu lopullisesti jäsenvaltiossa tämän rikoslain ja rikosoikeudenkäyntimenettelyn mukaisesti, ei voida asettaa syytteeseen toisessa jäsenvaltiossa samasta teosta, mikäli syyte kyseisen henkilön osalta on jo hylätty tai hän on tuomion saatuaan suorittanut rangaistuksensa tai parhaillaan suorittaa sitä tai jos rangaistusta ei oikeudenkäyntijäsenvaltion lain mukaan enää voida panna täytäntöön.

2. Oikeudenkäyntimenettely voidaan uusia, jos on näyttöä uusista tai vasta tuomion jälkeen esiin tulleista tosiseikoista taikka jos aiemmassa menettelyssä on tapahtunut perustava virhe, joka on voinut vaikuttaa oikeudenkäynnin lopputulokseen oikeudenkäyntijäsenvaltion rikoslain ja rikosoikeudenkäyntimenettelyn mukaan.

3 artikla

Vireilläolo

Jos jäsenvaltiossa nostetaan syyte rangaistavan teon johdosta, jota koskeva oikeuskäsittely on vireillä toisessa jäsenvaltiossa, noudatetaan seuraavaa menettelyä:

a) Etusija on sen jäsenvaltion tuomioistuimella, joka seuraavat perusteet huomioon ottaen takaa paremmin asianmukaisen oikeudenkäynnin:

aa) jäsenvaltio, jonka alueella rangaistava teko on suoritettu,

bb) jäsenvaltio, jonka kansalainen tekijä on tai jossa hän asuu vakituisesti,

cc) jäsenvaltio, joka on uhrien kotimaa,

dd) jäsenvaltio, jossa tekijä on tavattu.

b) Jos useammalla jäsenvaltiolla on lainkäyttövalta sekä mahdollisuus nostaa syyte samoihin tosiseikkoihin perustuvan rangaistavan teon osalta, näiden kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat keskenään neuvoteltuaan ja ottaen huomioon a alakohdan perusteet valita jäsenvaltion, jonka tuomioistuimelle annetaan etusija.

c) Jos etusija on yhden jäsenvaltion tuomioistuimella, muissa jäsenvaltioissa vireillä olevat menettelyt on keskeytettävä, kunnes on annettu lopullinen tuomio siinä jäsenvaltiossa, jonka tuomioistuimella on etusija. Jos menettely jäsenvaltiossa keskeytetään, tämän valtion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta viipymättä sen jäsenvaltion vastaaville viranomaisille, jonka tuomioistuimella on etusija. Jos etusijalla oleva jäsenvaltion tuomioistuin ei mistä syystä hyvänsä anna lopullista tuomiota, tämän valtion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta viipymättä sen jäsenvaltion vastaaville viranomaisille, joka on ensimmäisenä keskeyttänyt menettelyn.

4 artikla

Poikkeukset

1. Jäsenvaltio voi neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle antamassaan selityksessä ilmoittaa, että 2 artiklan 1 ja 2 kohta eivät sido sitä, jos toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion kohteena olevat teot muodostavat uhan kyseisen jäsenvaltion turvallisuudelle tai muille sen yhtä olennaisille eduille taikka jos ne on tehnyt kyseisen jäsenvaltion palveluksessa oleva virkamies virkavelvollisuuksiaan rikkoen.

2. Jäsenvaltion, joka on 1 kohdan nojalla antanut selityksen, on ilmoitettava ne rikosten ryhmät, joihin poikkeusta voidaan soveltaa.

3. Jäsenvaltio voi milloin tahansa perua 1 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia koskevan selityksen. Tämä peruminen on annettava tiedoksi neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle, ja se tulee voimaan tiedoksiantoa seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä.

4. Poikkeusta, josta voidaan antaa 1 kohdan mukainen selitys, ei sovelleta, jos kyseinen jäsenvaltio on pyytänyt toista jäsenvaltiota nostamaan syytteen samojen tekojen osalta tai jos se on määrännyt asianomaisen henkilön luovutettavaksi.

5 artikla

Huomioon ottamisen periaate

Jos jäsenvaltiossa nostetaan uusi syyte henkilöä vastaan, jonka osalta on annettu lopullinen tuomio samoista teoista toisessa jäsenvaltiossa, on hänelle mahdollisesti tuomittavasta rangaistuksesta vähennettävä näistä teoista viimeksi mainitussa valtiossa määrätty vapaudenmenetysaika tai sakkorangaistus. Kansallisen lainsäädännön sallimissa rajoissa on otettava huomioon vapaudenmenetyksen lisäksi myös muut tuomitut rangaistukset tai hallinnollisten menettelyjen puitteissa määrätyt seuraamukset.

6 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten välinen tietojenvaihto

1. Jos henkilö on asetettu syytteeseen yhdessä jäsenvaltiossa ja tämän toimivaltaisilla viranomaisilla on aihetta uskoa, että syyte koskee samoja tekoja, joista hänet on lopullisesti tuomittu toisessa jäsenvaltiossa, näiden viranomaisten on pyydettävä asiaa koskevat tiedot oikeudenkäyntijäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta.

2. Pyydetyt tiedot on annettava mahdollisimman nopeasti mitä tahansa teknistä välinettä käyttäen ja ne on otettava huomioon sen määrittelemiseksi, onko menettelyä jatkettava.

3. Kukin jäsenvaltio antaa neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle ilmoituksen, jossa se määrittelee ne viranomaiset, joilla on oikeus pyytää ja ottaa vastaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot.

7 artikla

Pitemmälle menevien säännösten soveltaminen

Edellä 1-6 artiklan säännökset eivät estä soveltamasta ne bis in idem -säännön osalta pitemmälle meneviä kansallisia säännöksiä silloin kun se liittyy ulkomailla annettuihin tuomioihin.

8 artikla

Soveltaminen

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän puitepäätöksen säännösten noudattamiseksi ennen...päivää...kuuta...(9).

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdassa mainittuun päivään mennessä neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle kirjallisina ne säännökset, joilla jäsenvaltioiden tästä puitepäätöksestä aiheutuvat velvoitteet saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

3. Näiden tietojen perusteella komissio antaa ennen...päivää...kuuta...kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän puitepäätöksen soveltamisesta ja liittää siihen tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia.

4. Neuvosto arvioi ennen...päivää...kuuta...toimenpiteet, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tämän puitepäätöksen säännösten noudattamiseksi.

9 artikla

Kumoaminen

Tämän puitepäätöksen voimaantullessa kumotaan vuoden 1990 Schengenin yleissopimuksen 54-58 artikla. Jos jäsenvaltio saattaa tämän puitepäätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään ennen mainittua päivää 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti, edellä mainittujen määräysten soveltaminen kyseisessä jäsenvaltiossa lakkaa päivästä, jona osaksi kansallista lainsäädäntöä ottaminen tapahtuu.

10 artikla

Voimaantulo

Tämä puitepäätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tehty Brysselissä...

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

...

(1) ...

(2) ...

(3) EYVL C 19, 23.1.1999, s. 1.

(4) EYVL C 12, 15.1.2001, s. 10.

(5) EYVL L 176, 10.7.1999, s. 36.

(6) EYVL L 176, 10.7.1999, s. 31.

(7) EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43.

(8) EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20.

(9) Kaksi vuotta puitepäätöksen voimaantulopäivästä.