Tanskan kuningaskunnan aloite sotarikosten ja ihmisyyttä vastaan tehtyjen ynnä muiden rikosten tutkinnasta ja syytteeseenpanosta

(2002/C 223/09)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 30 ja 31 artiklan sekä 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan,

ottaa huomioon Tanskan kuningaskunnan aloitteen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Entisen Jugoslavian ja Ruandan kansainväliset rikostuomioistuimet ovat vuodesta 1995 suorittaneet tutkintaa, asettaneet syytteeseen ja tuominneet sotaa, joukkotuhontaa ja ihmisyyttä vastaan tehtyjä rikoksia koskevan kansainvälisen oikeuden loukkauksia.

(2) Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden allekirjoittamassa kansainvälisen rikostuomioistuimen Roomassa 17 päivänä heinäkuuta 1998 hyväksytyssä perussäännössä vahvistetaan, että koko kansainvälistä yhteisöä huolestuttavat kaikkein vakavimmat rikokset, erityisesti joukkotuhonta, ihmisyyttä vastaan tehdyt rikokset ja sotarikokset eivät saa jäädä rankaisematta ja että asianmukainen syytteeseenpano on varmistettava toteuttamalla toimenpiteitä kansallisella tasolla ja tehostamalla kansainvälistä yhteistyötä.

(3) Rooman perussäännössä muistutetaan, että jokaisella valtiolla on velvollisuus käyttää lainkäyttövaltaansa rikosasioissa henkilöihin, jotka ovat vastuussa tällaisista kansainvälisistä rikoksista.

(4) Rooman perussäännössä korostetaan, että sen nojalla perustettu kansainvälinen rikostuomioistuin täydentää kansallista rikosoikeudellista tuomiovaltaa.

(5) Joukkotuhontaa, ihmisyyttä vastaan tehtyjä rikoksia ja sotarikoksia koskevien tietojen vaihdosta sekä näiden rikosten tutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaavat edelleen kansalliset viranomaiset, jollei kansainvälisestä oikeudesta muuta johdu.

(6) Jäsenvaltiot joutuvat säännöllisin väliajoin tekemisiin henkilöiden kanssa, jotka ovat olleet osallisina näissä rikoksissa ja etsivät pakopaikkaa Euroopan unionin rajojen sisäpuolelta.

(7) Näiden rikosten tutkinnan ja syytteeseenpanon tehokkuus kansallisella tasolla riippuu paljolti asiaan kuuluvien kansallisten lainvalvonta- ja ulkomaalaisviranomaisten tiiviistä yhteistyöstä.

(8) Tällaisten rikosten tutkinnan ja syytteeseenpanon tehokkuus edellyttää myös Rooman perussääntöön osallistuvien valtioiden, mukaan lukien Euroopan unionin jäsenvaltiot, asianomaisten viranomaisten tiivistä yhteistyötä yli rajojen.

(9) Jäsenvaltiot ovat 29 päivänä kesäkuuta 1998 hyväksytyllä neuvoston yhteisellä toiminnalla 98/428/YOS(1) perustaneet Euroopan oikeudellisen verkoston tavoitteenaan perustaa kansallisia yhteysviranomaisia jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön helpottamiseksi erityisesti vakavan rikollisuuden torjumiseksi.

(10) Neuvosto on 13 päivänä kesäkuuta 2002 tehnyt päätöksen joukkotuhonnasta, ihmisyyttä vastaan tehdyistä rikoksista ja sotarikoksista vastuussa olevia henkilöitä koskevan eurooppalaisen yhteyspisteiden verkoston perustamisesta(2).

(11) Jäsenvaltiot ilmaisivat kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 11 päivänä kesäkuuta 2001 hyväksytyssä neuvoston yhteisessä kannassa 2001/443/YUTP(3), että kansainvälisen rikostuomioistuimen tuomiovaltaan kuuluvat rikokset ovat kaikkien jäsenvaltioiden yhteinen huolenaihe ja että jäsenvaltiot toimivat päättäväisesti yhteistyössä niiden ehkäisemiseksi ja estääkseen niihin syyllistyneiden henkilöiden rankaisematta jäämisen,

ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

1 artikla

Tavoite

Tämän päätöksen tarkoituksena on tehostaa jäsenvaltioiden mahdollisuuksia tutkia ja panna syytteeseen henkilöitä, jotka ovat tehneet sotarikoksia tai vastaavia vakavia rikoksia, mukaan lukien terrorismi, tai osallistuneet niiden suorittamiseen.

2 artikla

Maahanmuuttoviranomaisten ja lainvalvontaviranomaisten yhteistyö

1. Jäsenvaltioiden on 1 artiklassa säädetyn tavoitteen saavuttamiseksi toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että lainvalvontaviranomaiset osallistuvat tarpeellisessa määrin oleskelulupahakemusten käsittelyyn. Jäsenvaltioiden on tältä osin otettava käyttöön järjestelmä, jonka mukaan maahanmuuttoviranomaisten on ilmoitettava lainvalvontaviranomaisille, jos oleskelulupa-asian käsittelyn yhteydessä todetaan seikkoja, jotka antavat aihetta epäillä hakijan syyllistyneen 1 artiklassa tarkoitettuihin tekoihin, jotka voivat johtaa syytteeseenpanoon jossain jäsenvaltiossa tai kansainvälisissä rikostuomioistuimissa.

2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asiaan kuuluvat kansalliset lainvalvonta- ja maahanmuuttoviranomaiset voivat vaihtaa tietoja, jotka ovat tarpeen niiden tehtävien tehokkaaksi suorittamiseksi tämän säännöksen mukaisesti.

3 artikla

Tutkinta ja syytteeseenpano

1. Jos oleskelulupaa hakeneen henkilön epäillään suunnitelleen tai tehneen sotarikoksia tai vastaavia vakavia rikoksia tai osallistuneen niiden suorittamiseen, jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti varmistettava, että tällaiset teot tutkitaan ja, jos siihen on perusteita, niistä pannaan syytteeseen.

2. Jäsenvaltioiden on avustettava toisiaan tällaisten tapausten tutkinnassa ja syytteeseenpanossa asiaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

3. Jos maahanmuuttoviranomaiset huomaavat oleskelulupa-asiaa käsitellessään seikkoja, jotka antavat aihetta epäillä hakijan osallistuneen 1 artiklassa kuvattuihin tekoihin, ja jos käy ilmi, että hakija on aiemmin hakenut oleskelulupaa jostain muusta jäsenvaltiosta, lainvalvontaviranomaiset voivat kääntyä tämän toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten puoleen hankkiakseen asiaan kuuluvia, myös ulkomaalaisviranomaisilta peräisin olevia tietoja. Tämän säännöksen mukainen tietojen vaihto tapahtuu asiaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

4. Jos jonkin jäsenvaltion lainvalvontaviranomaiset saavat tietää, että 1 artiklassa tarkoitetuista teoista epäilty henkilö on toisessa jäsenvaltiossa, heidän on ilmoitettava epäilyistään ja niiden perusteista tämän toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Tiedot on toimitettava asiaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

4 artikla

Rakenteet

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että lainvalvonta- ja maahanmuuttoviranomaisilla on tarpeelliset voimavarat ja rakenteet 1 artiklassa tarkoitettujen rikosten asianmukaisen ja tehokkaan tutkinnan ja syytteeseenpanon varmistamiseksi. Tältä osin jäsenvaltiot harkitsevat tarvetta perustaa tai nimetä erikoistuneita yksiköitä, joiden erityistehtävänä on kyseisten rikosten tutkinta tai syytteeseenpano.

5 artikla

Yhteensovittaminen ja määräaikaiset kokoukset

1. Jäsenvaltioiden on sovitettava toteutettavat toimenpiteet yhteen. Niiden on hyödynnettävä mahdollisimman laajalti yhteistyötä, jota toteutetaan Euroopan oikeudellisen verkoston puitteissa yhteisen toiminnan 98/428/YOS mukaisesti.

2. Jäsenvaltioiden on nimettävä kansallisia koordinoijia sotarikoksia koskevaa tutkintaa varten. Kansalliset koordinoijat kokoontuvat puheenjohtajavaltion aloitteesta säännöllisin väliajoin Euroopan oikeudellisen verkoston kokousten yhteydessä vaihtaakseen tietoja kokemuksista, käytännöistä ja menetelmistä. Kokouksiin kutsutaan tilanteen mukaan myös entisen Jugoslavian ja Ruandan kansainvälisten rikostuomioistuimien sekä Kansainvälisen rikostuomioistuimen edustajia.

6 artikla

Täytäntöönpano

Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän päätöksen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ... päivään ... kuuta ...(4) mennessä.

7 artikla

Voimaantulo

Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Tehty Brysselissä ...

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

...

(1) EYVL L 191, 7.7.1998, s. 4.

(2) EYVL L ..., ..., s. ....

(3) EYVL L 155, 12.6.2001, s. 19.

(4) Kaksi vuotta päätöksen tekemispäivästä.