1.JOHDANTO

1.1 Luganon yleissopimus

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla vuonna 2007 tehdyn yleissopimuksen , jäljempänä ’Luganon yleissopimus’, sopimuspuolia ovat Euroopan unioni, Tanska itsenäisesti sekä kolme Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) neljästä jäsenvaltiosta (Sveitsi, Norja ja Islanti, jäljempänä ’EFTA-valtiot’) .

Unionissa tuomioistuinten toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla säännellään asetuksella (EU) N:o 1215/2012 (uudelleenlaadittu Bryssel Ia -asetus). Luganon yleissopimus vastaa tilannetta, joka unionin oikeudessa vallitsi tällä alalla ennen mainittua asetusta (eli kun sovellettiin neuvoston asetusta (EY) N:o 44/2001).

Luganon yleissopimus on ns. kaksoissopimus, jossa määrätään sekä kansainvälisestä toimivallasta (eli siitä, millä tuomioistuimella on toimivalta valtioiden rajat ylittävässä asiassa) että ulkomaisten tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla.

Yleissopimukseen voivat liittyä sekä tulevat EFTA:n jäsenet että EU:n jäsenvaltiot tiettyjen Euroopan ulkopuolisten alueidensa osalta. Luganon yleissopimuksen 70–72 artiklan mukaan muiden valtioiden, jotka haluavat liittyä yleissopimukseen, on esitettävä tallettajalle tätä koskeva hakemus, joka toimitetaan sopimuspuolille. Sopimuspuolten on pyrittävä antamaan suostumuksensa viimeistään vuoden kuluessa siitä kun tallettaja on esittänyt liittymiskutsun. Tallettaja kutsuu asianomaisen valtion liittymään yleissopimukseen vain jos se on saanut tähän sopimuspuolten yksimielisen suostumuksen. Sopimuspuolet voivat vastustaa liittymistä vielä jonkin aikaa liittymiskirjan tallettamisen jälkeen. Yleissopimus tulee voimaan ainoastaan liittyvän valtion ja niiden sopimuspuolten välisissä suhteissa, jotka eivät ole vastustaneet sanotun valtion liittymistä yleissopimukseen ennen liittymiskirjan tallettamista seuraavan kolmannen kalenterikuukauden ensimmäistä päivää.

Ulkoinen toimivalta tehdä vuoden 2007 Luganon yleissopimus ja siten myös toimivalta hyväksyä uuden sopimuspuolen liittyminen ja vastustaa yleissopimuksen voimaantuloa unionin ja uuden sopimuspuolen välillä on yksinomaan Euroopan unionilla.

1.2 Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus

Luganon yleissopimusta sovellettiin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jäljempänä ’Yhdistynyt kuningaskunta’, 31. tammikuuta 2020 asti maan EU-jäsenyyden kautta. EU oli ilmoittanut muille Luganon yleissopimuksen sopimuspuolille, että 31. joulukuuta 2020 päättyneen siirtymäkauden aikana Yhdistynyttä kuningaskuntaa olisi kohdeltava jäsenvaltiona sovellettaessa niitä kansainvälisiä sopimuksia, joiden osapuoli unioni on ja joihin myös Luganon yleissopimus kuuluu.

Yhdistynyt kuningaskunta haki 8. huhtikuuta 2020 lupaa liittyä itsenäisesti vuoden 2007 Luganon yleissopimukseen. Hakemus toimitettiin Luganon yleissopimuksen tallettajalle. Yhdistynyt kuningaskunta ehdotti, että yleissopimuksen soveltamisala ulotettaisiin kattamaan Gibraltar.

Tallettaja toimitti hakemuksen ja siihen liittyvät tiedot 14. huhtikuuta 2020 päivätyllä kirjeellä virallisesti Luganon yleissopimuksen sopimuspuolille, myös Euroopan unionille, jota edustaa Euroopan komissio.

2.KOMISSION ANALYYSI

Kun otetaan huomioon Luganon yleissopimuksen luonne (ks. jäljempänä 2.1 kohta) ja kolmansien maiden kanssa tehtävän oikeudellisen yhteistyön nykyiset puitteet (ks. jäljempänä 2.2 kohta), komissio katsoo, että EU:n ei pitäisi antaa suostumustaan Yhdistyneen kuningaskunnan liittymiseen Luganon yleissopimukseen.

2.1 Luganon yleissopimuksen luonne

Luganon yleissopimuksen mallina ovat kansainvälistä toimivaltaa koskevat EU:n säännöt ja sen järjestelmä, jossa siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetut tuomiot tunnustetaan ja pannaan täytäntöön lähes automaattisesti. Kun yleissopimusta sovelletaan suhteessa EFTA-valtioihin, sillä tarjotaan tästä EU:n järjestelmästä saatava hyöty kyseisille valtioille sekä EU:n jäsenvaltioille niiden suhteissa kyseisiin valtioihin. Siten yleissopimus helpottaa huomattavasti EFTA-valtioiden yksityisoikeudellisten tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa EU:n oikeusalueella siviili- ja kauppaoikeuden alalla ja päinvastoin.

Luganon yleissopimus on yhteisen oikeusalueen olennainen osa ja liitännäistoimenpide, joka täydentää EU:n taloussuhteita EFTA/ETA-valtioihin. Norjan ja Islannin osalta nämä suhteet perustuvat ETA-sopimukseen, joka tuo EU:n jäsenvaltiot ja EFTA-ETA-valtiot yhteen sisämarkkinoilla. Sveitsin talous- ja kauppasuhteita EU:n kanssa säännellään useilla kahdenvälisillä sopimuksilla, joissa Sveitsi on suostunut sitoutumaan tiettyihin EU:n lainsäädännön osiin vastineeksi pääsystä tietyille EU:n sisämarkkinoiden osa-alueille. Kaikki yleissopimuksen nykyiset sopimuspuolet kuuluvat tähän viiteryhmään. Nämä valtiot osallistuvat ainakin osittain EU:n sisämarkkinoihin, joilla tavarat, palvelut, pääomat ja henkilöt voivat liikkua vapaasti.

Luganon yleissopimuksella tuetaan näin ollen EU:n suhdetta sellaisiin kolmansiin maihin, jotka ovat yhdentäneet sääntelyään EU:n kanssa erityisen tiiviisti, jopa yhdenmukaistamalla sen EU:n oikeuden (tiettyjen osien) kanssa. Vaikka yleissopimukseen voi periaatteessa liittyä ”mikä tahansa muu valtio” tallettajan kutsusta sen jälkeen kun muut sopimuspuolet ovat yksimielisesti antaneet siihen suostumuksensa (ks. edellä), se ei ole asianmukainen yleinen kehys minkä tahansa kolmannen maan kanssa tehtävää oikeudellista yhteistyötä varten. Yleissopimusta ei ole tarkoitettu kaikille kolmansille maille. Tästä on osoituksena se, että vuoden 1988 jälkeen (jolloin ensimmäinen Luganon yleissopimus hyväksyttiin), vain Puola on liittynyt siihen kolmantena maana ja sekin osana EU-jäsenyyteen liittyvää prosessia. Yleissopimuksen sopimuspuolina ei ole EFTA/ETA-valtioiden lisäksi muita kolmansia maita. Yhdistynyt kuningaskunta on 1. tammikuuta 2021 alkaen ollut kolmas maa, jolla on EU:n kanssa ”tavallinen” vapaakauppasopimus. Tällainen sopimus helpottaa kauppaa, mutta se ei kata perusvapauksia eikä sisämarkkinoiden toimintapolitiikkoja. Yleissopimus perustuu sopimuspuolten väliseen syvään luottamukseen, ja se on olennainen osa yhteistä oikeusaluetta, joka on yhteismitallinen neljän perusvapauden soveltamiseen perustuvan pitkälle menevän taloudellisen yhdentymisen kanssa.

2.2 EU:n ja kolmansien maiden yksityisoikeuden alalla tekemän oikeudellisen yhteistyön kansainvälinen kehys