[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 2.6.2005

KOM(2005) 234 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: Euroopan unionin panos tietoyhteiskuntahuippukokouksen (WSIS) toiseen vaiheeseen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: Euroopan unionin panos tietoyhteiskuntahuippukokouksen (WSIS) toiseen vaiheeseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

1. JOHDANTO

YK:n tietoyhteiskuntahuippukokouksen (WSIS) valmistelukomitea on pitänyt toisen kokouksensa, ja huippukokouksen Tunisissa 16.–18. marraskuuta 2005 pidettävän toisen istunnon valmisteluprosessissa on alkanut kriittinen vaihe. Tässä vaiheessa olisi päästävä sopimukseen loppuasiakirjoista, joissa esitetään päätelmät kahdesta auki jääneestä kysymyksestä, Internetin hallinnasta sekä rahoitusmekanismeista. Lisäksi niissä linjataan huippukokouksen tulosten toimeenpanoa ja jatkotoimia.

Huippukokousprosessin kanssa samaan aikaan Euroopan unionin omassa tietoyhteiskuntapolitiikassa on ratkaiseva vaihe. Komissio on hiljattain tehnyt merkittävän aloitteen, jolla pyritään vahvistamaan Lissabonin strategiaa sekä edistämään kasvua, luomaan työpaikkoja ja lisäämään osallisuutta tietoyhteiskunnassa. Tieto- ja viestintätekniikkaa, sisältöä sekä tutkimusta ja kehitystä koskevilla politiikoilla on tässä merkittävä rooli. Komissio esitteleekin piakkoin uuden i2010 -aloitteen, jonka avulla pyritään hyödyntämään tieto- ja viestintätekniikan taloudellisia mahdollisuuksia tukea kasvua Euroopassa. Lisäksi komissio on juuri tehnyt kaksi merkittävää ehdotusta, joilla on tarkoitus vahvistaa Euroopan asemaa tieto- ja viestintätekniikassa: tutkimuksen seitsemäs puiteohjelma ja kilpailukykyä ja innovaatioita koskeva ohjelma (CIP) [1]. Lisäksi EU on tarkistanut panostaan prosessiin, jolla nopeutetaan vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista[2]. EU määrittää parhaillaan kantaansa käynnissä oleviin WTO-neuvotteluihin sekä vuonna 2006 pidettävään Kansainvälisen teleliiton (ITU) täysistuntoon. EU:n olisi tartuttava näihin tilaisuuksiin ja hyödynnettävä myös huippukokousprosessia tietoyhteiskunnan edistämiseen EU:n jäsenvaltioissa ja kumppanuusmaissa, erityisesti nopean talouskasvun alueilla ja kehitysalueilla.

Tämän tiedonannon tarkoituksena on luoda perusta kesäkuussa 2005 pidettävässä televiestintäneuvostossa käytävälle keskustelulle ja valmistella EU:n yhteisiä kantoja ennen valmistelukomitean kolmatta kokousta (19.-30. syyskuuta 2005) ja itse Tunisin huippukokousta.

2. EU:N ENSISIJAISET TAVOITTEET TUNISISSA

EU:n tavoitteena on edistää tietoyhteiskuntaa kaikille kunnioittaen ihmisoikeuksia, sananvapautta sekä kulttuurien ja kielten monimuotoisuutta huippukokouksen ensimmäisen vaiheen aikana hyväksytyn periaatejulistuksen mukaisesti[3]. Tämä on visio, jota EU haluaa edistää huippukokouksen toisessa vaiheessa, jotta vahvistettaisiin maailmanlaajuiselle tietoyhteiskunnalle luotuja vakaita perusteita. Tämän vuoksi on parempi, että keskustelua Genevessä sovituista asioista ei aloiteta uudelleen .

EU katsoo, että Tunisin kokouksen tärkein tavoite on muuntaa periaatteet toimiksi ja käynnistää sidosryhmien keskuudessa laaja liike, joka tähtää sopimusten täytäntöönpanoon . Tällöin olisi keskityttävä rajoitettuun määrään tavoitteita, jotta saavutettaisiin konkreettisia tuloksia . Tämä lähestymistapa vahvistettiin televiestintäneuvoston päätelmissä[4].

Näiden päätelmien mukaan EU:n olisi perustettava panoksensa huippukokousprosessin toisessa vaiheessa jäljempänä kuvattuihin prioriteetteihin ja EU:n politiikasta saatuihin kokemuksiin. Komissio katsoo sen vuoksi, että on tarkasteltava ensimmäisen vaiheen jälkeen saavutettuja positiivisia tuloksia ja edistettävä lisätoimia aloilla, joilla on saavutettu edistymistä. Tätä varten EU tekee yhteistyötä myös kolmansien maiden (esim. Venäjän ja Ukrainan) kanssa siltä osin kuin on mahdollista koordinoida kantoja kansainvälisissä elimissä, kuten tietoyhteiskuntahuippukokouksessa.

2.1. Pitäytyminen Geneven päätöksiin

Valmistelukomitean toinen kokous osoitti, mitä riskejä voi liittyä siihen, että sovittuja periaatteita aletaan käsitellä uudestaan. Euroopan unioni pyrkii välttämään tätä vaihtoehtoa. Mikäli keskustelu kuitenkin aloitetaan uudestaan, EU:n olisi painotettava, miten tärkeänä se pitää ihmisoikeuksien kunnioittamista tietoyhteiskunnassa. Ihmisoikeudet on vahvistettu monissa kansainvälisen yhteisön hyväksymissä asiakirjoissa, jotka liittyvät sanan- ja mielipiteenvapauteen ja vapauteen saada tietoa. Näitä ovat mm. ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus ja kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus. Uusien tiedotusvälineiden syntyminen ei saa muodostua tekosyyksi kyseisten oikeuksien laiminlyönnille. Tuodessaan esiin näitä näkökohtia EU voisi kiinnittää huomiota myös Euroopan neuvoston[5] viimeaikaisiin toimiin sekä säännöksiin, jotka se itse on hyväksynyt ihmisoikeuksiin liittyen, Euroopan unionin perusoikeuskirja mukaan luettuna.

Mitä tulee huippukokouksen toisen istunnon isäntämaahan Tunisiaan, EU toteaa, että ihmisoikeuksien kunnioittamisessa on puutteita useilla aloilla, erityisesti sanan- ja kokoontumisvapauden osalta . Nämä vapaudet ovat ehdottoman tärkeitä demokraattiselle prosessille ja omiaan edistämään taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Huippukokouksen isäntämaana Tunisialla on mahdollisuus näyttää esimerkkiä panemalla täytäntöön Geneven periaatejulistus ja toimintasuunnitelma. EU pitää erityisen tärkeänä sitä, että kansalaisjärjestöt (myös kehitysmaista) osallistuvat täysipainoisesti huippukokoukseen[6].

Mitä tulee Tunisin loppuasiakirjoihin, EU voi harkita ottavansa esille tiettyjä kysymyksiä, joiden osalta on edistytty ja joita voitaisiin viedä vielä pitemmälle. Ensimmäisestä huippukokousvaiheesta alkaen on voitu havaita konkreettisia tuloksia nousevan talouden maissa, joissa on luotu asianmukainen kannustava ympäristö. EU katsoo, että näitä ponnistuksia olisi edistettävä siten, että käyttäjien liittymien kehittämistä tuetaan kattavilla tietoyhteiskunnan kehittämiseen liittyvillä strategioilla, jotka kattavat myös sisällön ja sovellusten luovan tuotannon. Etusijalle olisi asetettava osallisuus tietoyhteiskuntaan ja parempi elämänlaatu. Tätä palvelee mm. tieto- ja viestintätekniikka, joka edistää demokratiaa, hyvää hallintotapaa sekä kansalaisten suojelua hätätapauksissa (ennakkovaroitusjärjestelmät suuronnettomuuksissa). Lisäksi on painotettava aktiivisten innovaatiopolitiikkojen roolia tieto- ja viestintätekniikan edistämisessä.

2.2. Kattavien tietoyhteiskuntastrategioiden edistäminen

EU:n tarkoituksena on antaa uutta pontta kaikkia kansalaisia palvelevalle tietoyhteiskunnalle. Tämän tulisi selkeästi näkyä poliittisissa päätöksissä. Lisäksi kaikissa YK:n jäsenvaltioissa olisi hyväksyttävä kattavia tietoyhteiskuntastrategioita kansallisella ja alueellisella tasolla. Näitä strategioita olisi kehitettävä avoimessa prosessissa, johon osallistuvat kaikki sidosryhmät. EU:lla on jakaa laajaa kokemusta strategioista ja sääntelystä.

Strategiat tietoyhteiskunnan kehittämiseksi: tulevassa i2010-aloitteessa EU:n olisi hyödynnettävä kahta kehityssuuntausta: tieto- ja viestintätekniikan mittavaa käyttöönottoa sekä teknologisen kehityksen uutta vaihetta, joka pohjautuu tietokonealan ja kulutuselektroniikan lähentymiseen. i2010-aloitteessa olisi keskityttävä kolmeen tavoitteeseen: yhtenäisen eurooppalaisen tietoalueen luominen, innovaatioiden ja tieto- ja viestintätekniikkaan tehtävien investointien edistäminen sekä osallisuuden, parempien viranomaispalvelujen ja elämänlaadun varmistaminen. Aloitteen olisi pohjauduttava täytäntöönpanomekanismiin, joka perustuu vertailuanalyyseihin ja parhaiden käytäntöjen vaihtoon sekä politiikan koordinointiin sidosryhmien kanssa.

Sääntely-ympäristö: EU:n sähköisen viestinnän sääntelypuitteet tulivat voimaan vuonna 2002. Siltä osin kuin sääntely on toteutettu johdonmukaisesti ja tehokkaasti, se on avannut kilpailua. Uusi teknologinen kehitys voidaan tarvittaessa ottaa huomioon vuonna 2006 tehtävässä tarkistuksessa. EU:n ulkopuolella sääntelyä toteuttavat ehdokasmaat, ja sääntely toimii esimerkkinä useille kolmansille maille.

EU hyödyntää kokemustaan i2010-aloitteesta ja sähköistä viestintää koskevasta sääntelystä säännöllisessä vuoropuhelussa , jota se harjoittaa tiettyjen maiden tai maaryhmien (erityisesti Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden sekä Välimeren alueen) kanssa.

2.3. Tutkimuksen ja kehityksen dynaamisuuden ja vaikutusten hyödyntäminen

EU:n tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmissa on tuettu tieto- ja viestintätekniikan hankkeita 1980-luvulta alkaen. Kuudennessa puiteohjelmassa (2002-2006) tieto- ja viestintätekniikan hankkeisiin osoitettiin 3,6 miljardia euroa ensisijaisella aihealueella, joka koski tietoyhteiskunnan teknologiaa. Koska myös kansainvälistä t&k-yhteistyötä pidetään eurooppalaisessa tutkimuksessa ensisijaisen tärkeänä, sen tukemiseen on varattu kaikkiaan 315 miljoonaa euroa.

Komissio antoi hiljattain ehdotuksen seitsemänneksi puiteohjelmaksi (2007-2013)[7]. Tieto- ja viestintätekniikkaa tullaan painottamaan edelleen, ja tavoitteena on, että Eurooppa pystyy hallitsemaan ja suunnittelemaan tieto- ja viestintätekniikan tulevaa kehitystä niin, että se vastaa yhteiskunnan ja kansalaisten tarpeita. Tätä varten tieto- ja viestintätekniikalle osoitetaan noin 1,8 miljardia euroa. Uudella tietoyhteiskunnan teknologiaa koskevalla ensisijaisella aihealueella olisi keskityttävä teknologiaan, uusiin tietoyhteiskunnan teknologiaa koskeviin mahdollisuuksiin (esim. yhteydet biotieteisiin), monitieteellisyyteen sekä tuleviin ja kehitteillä oleviin teknologioihin.

Lisäksi ehdotuksessa pyritään vahvistamaan kansainvälistä yhteistyötä t&k-hankkeissa eri aihealueilla seuraavasti: a) avataan kaikki toimet kolmansista maista tuleville tutkijoille ja b) toteutetaan erityisiä koordinointitoimia, jotka on kohdistettu tietyille maille tai maaryhmille (esim. kehittyneet teollisuusmaat, nopean talouskasvun maat ja kehitysmaat, ehdokasmaat).

Näihin toimiin olisi yhdistettävä monialaisia toimia, joilla tuetaan kansainvälistä yhteistyötä puiteohjelman muissa osioissa, erityisesti osioissa ”Valmiudet” ja ”Ihmiset”. Tämän toivotaan luovan uusi mahdollisuuksia kansainväliselle yhteistyölle.

2.4. Sähköisten sovellusten ja sisällön kehittäminen

Huippukokousprosessin alkamisesta lähtien EU on katsonut parhaaksi keskittyä muutamiin tärkeimpiin aloihin ja ottaa huomioon sekä niiden merkitys kansalaisille että viranomaisten suora osallistuminen niiden käyttöönottoon. Näitä aloja ovat tietokoneavusteinen opiskelu, sähköiset viranomaispalvelut, sähköinen terveydenhuolto ja sähköinen liiketoiminta. Nämä olivat painopisteitä e Europe 2005 –toimintasuunnitelmassa, jossa esitettiin myös vastaavat poliittiset tavoitteet. Ne otettiin huomioon tutkimuksen puiteohjelmassa rahoitetuissa hankkeissa sekä tieto- ja viestintätekniikkaa koskevassa kansainvälisessä yhteistyössä EU:n ja kolmansien maiden välillä.

Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuudessa (EuroMED) on käynnistetty alueellisia pilottihankkeita, jotka liittyvät terveydenhuoltoon, innovaatioihin ja koulutukseen, sähköiseen kaupankäyntiin, matkailuun ja kulttuuriin. Tässä yhteydessä on perustettu kaksi verkkoa: Eumedis, jolla rahoitetaan yhteyksien luomista eurooppalaisten ja Välimeren alueen tutkimuskeskuksen välillä, sekä Eumedconnect, jolla tuetaan Välimeren alueen yliopistojen ja tutkimuskeskusten välisiä verkkoyhteyksiä.

Latinalaisen Amerikan maita koskevassa EU:n @LIS- ohjelmassa (Alliance for the Information Society) tuetaan 19 tieto- ja viestintätekniikan sovellusta neljällä ensisijaisella alalla: sähköiset paikallisviranomaispalvelut, verkko-opiskelu ja kulttuurien monimuotoisuus, sähköinen terveydenhuolto sekä osallisuus tietoyhteiskuntaan. @LIS–ohjelmassa on myös perustettu kolme verkkoa: sääntelijöiden, tutkijoiden ja sidosryhmien verkot. Lisäksi ohjelmassa edistetään avoimien ja kansainvälisten standardien käyttöä.

Aasian maita varten EU on perustanut Asi@ICT -ohjelman . Se kattaa kuusi alaa: maatalouden, koulutuksen, sähköiset viranomaispalvelut, ympäristön, terveydenhuollon ja liikenteen. Ohjelmalla pyritään luomaan laajat ja kestävät teknologiset ja taloudelliset suhteet Aasian ja Euroopan välillä. Lisäksi on tehty kahdenväliset sopimukset Kiinan ja Intian kanssa. Vuonna 2003 järjestettiin EU:n ja Kiinan välinen Information Society Week –tapahtuma, jota on seurannut laajempi EU:n ja Kiinan välinen keskustelu tietoyhteiskunnasta.

AKT-maiden ja EU:n allekirjoitettua tietoyhteiskuntaa ja kehitysyhteistyötä koskevan yhteisen kannan Euroopan komissio lisäsi rahoitustaan tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvissä kehitysyhteistyöhankkeissa. Euroopan kehitysrahastosta on osoitettu noin 110 miljoonaa euroa hyvin monenlaisille toimille, joihin kuuluvat esimerkiksi sähköisen kaupankäynnin hanke itäisen ja eteläisen Afrikan maiden yhteismarkkina-alueella sekä Amesd-ohjelma, jolla varmistetaan ympäristön seuranta kestävän kehityksen edistämiseksi Afrikassa.

Lisäksi kaudella 2003-2008 tarjotaan investointikehyksestä , joka on Euroopan investointipankin (EIP) hallinnoima 2,2 miljardin euron suuruinen rahasto yksityissektorin kehittämiseksi, rahoitusta (myös riskipääomaa) kasvun edistämiseksi yksityisellä sektorilla. Tarkoituksena on myös helpottaa kotimaisen ja ulkomaisen pääoman hankkimista tähän tarkoitukseen. EIP täydentää tätä rahoitusta 1,7 miljardilla eurolla omista määrärahoistaan.

Lisäksi EU:n ja AKT-maiden välisellä 110 miljoonan euron kumppanuusohjelmalla Pro€Invest pyritään ohjaamaan investointeja ja teknologiaa avainaloilla (myös tieto- ja viestintätekniikka-alalla) toimiville pk-yrityksille. Ohjelmaa hoitaa Cotonou-sopimuksen puitteissa yritystoiminnan kehittämiskeskus (CDE), joka on AKT-valtioiden ryhmän ja EU:n välinen elin.

2.5. Tieto- ja viestintätekniikka kehityksen välineenä

EU:n kehitysyhteistyön yleisenä tavoitteena on vuosituhattavoitteiden mukaisesti vähentää köyhyyttä. Tämä selittää sen, miksi EU pitää erityisen tärkeänä digitaalisen kahtiajaon kaventamista ja tieto- ja viestintätekniikan potentiaalin hyödyntämistä kehityspolitiikan välineenä.

Erityistä huomiota on kiinnitettävä Saharan etelänpuolisen Afrikan maiden tilanteeseen. Mikäli infrastruktuurin (runkoverkot ja tilaajayhteydet) kehittyminen viivästyy, syntyy riski siitä, että kokonaisia alueita Afrikan mantereella jää eristyksiin. Pelkästään markkinavoimat eivät pysty käynnistämään sekä kestävää että koko alueen kattavaa kasvuprosessia. Tämän vuoksi tarvitaan julkisen sektorin toimia. EU suhtautuu jatkossakin myönteisesti aloitteeseen, jolla edistetään infrastruktuurin käyttöönottoa Afrikan mantereella, ja toimii tämän osalta yhdessä afrikkalaisten kumppaneidensa kanssa – erityisesti Nepadin[8] (New Partnership for Africa’s Development) puitteissa - sekä yhteistyössä kehityspankkien ja yksityissektorin kanssa. Lisäksi tarvitaan ehdottomasti koulutusta tarvittavien tieto- ja viestintätekniikkataitojen opettamiseksi työntekijöille sekä kansalaisille. Tämä voitaisiin toteuttaa yhteistyössä yksityissektorin ja tieto- ja viestintätekniikka-alan kanssa.

Toisaalta käsiteltäessä tieto- ja viestintätekniikkaa ja kehitystä on usein laiminlyöty tieto- ja viestintätekniikan sisältöpuolta. Sisältöalan luominen ja vahvistaminen kehitysmaissa merkitsee kuitenkin merkittäviä etuja: sosiaalisesti se tarkoittaa sitä, että yhteiskunnalle suunnatusta sisältötarjonnasta vastaavat toimijat, jotka ovat läheisessä yhteydessä siihen ja tuntevat sen tarpeet, odotukset ja vaatimukset. Kulttuurillisesti se auttaa pitämään paikallisia kulttuureita elossa ja mahdollistaa niiden esittelyn muulle maailmalle, mikä ylläpitää ja vahvistaa kulttuurillista monimuotoisuutta. Taloudellisesti se luo paikallisia työpaikkoja, nojautuu omiin kestäviin resursseihin sekä merkitsee tulolähdettä, mikäli tuotteita viedään.

3. EU:N KANTA AVOIMIIN KYSYMYKSIIN

Huippukokouksen toisessa vaiheessa keskustellaan pääasiassa kahdesta Geneven kokouksessa avoimeksi jääneestä kysymyksestä, joita ovat rahoitusmekanismit digitaalisen kahtiajaon kaventamiseksi sekä Internetin hallinto.

3.1. Rahoitusmekanismit

Rahoitusmekanismit, joilla kurotaan umpeen digitaalista kahtiajakoa kehitysmaissa, oli yksi kiistanalaisimmista kysymyksistä huippukokouksen ensimmäisessä vaiheessa. Koska asiasta ei päästy sopimukseen, päätettiin perustaa rahoitusmekanismeja käsittelevä työryhmä (TFFM), jonka toimeksiantona oli tarkistaa perinpohjaisesti mekanismien riittävyys niihin haasteisiin nähden, joita liittyy tieto- ja viestintätekniikkaan kehityksen välineenä.

Samaan aikaan Senegalin presidentti Wade ehdotti vapaaehtoisen digitaalisen solidaarisuusrahaston (Digital Solidarity Fund) perustamista. Hänen aloitteensa sai myönteisen vastaanoton sekä Afrikan maissa sekä kehitysmaissa laajemmin. DSF-rahasto käynnistettiin 14. maaliskuuta 2005 Genevessä. Rahasto on Sveitsin lainsäädännön alainen säätiö, ja se toimii Genevessä useiden paikallisten ja alueellisten yhteisöjen tukemana (Geneven kaupunki, Lyonin kaupunki, Baskimaan aluehallitus)[9].

Eurooppa-neuvosto antoi rahoitusmekanismeja käsittelevän työryhmän tulosten perusteella 17. helmikuuta rahoitusmekanismeja koskevat päätelmät[10], joissa todettiin, että ”uusi Yhdistyneiden Kansakuntien rahasto ei olisi tehokas väline digitaalisen kahtiajaon ratkaisemiseksi” ja että ”tarvitaan yhtenäisempää lähestymistapaa, jonka avulla voidaan käyttää inhimillisiä sekä rahoitus- ja teknologisia voimavaroja” . EU:n kanta DSF-rahastoon perustuu neljään kriteeriin: rahasto toimii Genevessä, se on luonteeltaan vapaaehtoinen, se täydentää olemassa olevia järjestelmiä ja sen toimintaan osallistuvat monet sidosryhmät.

Valmistelukomitean toisessa kokouksessa sovittiin työryhmän raporttia koskevista päätelmistä, jotka vastaavat EU:n kantaa[11]. Mikäli neuvottelut avataan uudelleen myöhemmässä vaiheessa, EU:n olisi selitettävä kantansa kumppaneilleen ja korostettava erityisesti työryhmän raportin päätelmiä: rahasto ei tarjoa ratkaisua rahoitustarpeisiin, vaan konkreettisten tulosten saavuttamiseksi tarvitaan sitoutumista olemassa olevien mekanismien käyttöön.

Lisäksi helmikuussa pidetyn neuvoston päätelmissä todetaan, että EU pyrkii antamaan kumppaneilleen tietoja kaikista toimista, hankkeista ja ohjelmista. Tätä varten komission ja jäsenvaltioiden tarkoituksena on julkaista lehtinen, jossa selitetään, miten kehitysmaat voivat paremmin integroida tieto- ja viestintätekniikan kehityspolitiikkaansa.

3.2. Internetin hallinto

YK:n pääsihteeri on Geneven toimintasuunnitelman mukaisesti perustanut Internetin hallintoa käsittelevän työryhmän (WGIG), jonka toimeksiantona on a) kehittää toimiva määritelmä Internetin hallinnosta, b) määrittää yleiset poliittiset tekijät, jotka ovat sen kannalta olennaisia ja c) laatia yhteinen näkemys hallitusten, hallitustenvälisten ja kansainvälisten organisaatioiden ja muiden foorumien sekä yksityissektorin ja kansalaisyhteiskunnan rooleista ja vastuista sekä d) laatia tämän pohdinnan tuloksista raportti, joka esitetään huippukokouksen toisen vaiheen aikana.

Kuten edellisessä tiedonannossa esitettiin[12], komission tukena ovat nyt jäsenvaltioiden hallintoelinten pääjohtajat. He pitävät säännöllisesti kokouksia, joissa komission edustaja toimii puheenjohtajana. Pääjohtajat ovat kokoontuneet kahdeksan kertaa 17. maaliskuuta 2004 pidetyn ensimmäisen kokouksen jälkeen.

Näissä kokoontumisissa yksi tärkeimmiksi katsotuista ja eniten keskustelua herättävistä kysymyksistä on Internetin perusresurssien (nimijärjestelmä, IP-osoitteet, juuripalvelinjärjestelmä) hallinnon kansainvälistäminen.

EU katsoo, että tarvitaan uutta yhteistyömallia, jotta voitaisiin konkretisoida huippukokouksen periaatejulistuksen määräykset, jotka koskevat sidosryhmien – hallitusten, yksityissektorin, kansalaisyhteiskunnan ja kansainvälisten organisaatioiden – merkittävää roolia Internetin hallinnossa. Olemassa olevat Internetin hallinnon mekanismit olisi perustettava vakaammalle demokraattisemmalle, avoimelle ja monenväliselle perustalle, ja niissä olisi korostettava aiempaa enemmän kaikkien hallitusten julkiseen politiikkaan liittyviä etuja.

Uuden mallin olisi perustuttava seuraaville periaatteille:

(1) Sen ei tulisi korvata olemassa olevia järjestelmiä tai instituutioita vaan sen tulisi perustua Internetin hallinnon olemassa oleviin rakenteisiin. Erityisesti olisi painotettava täydentävyyttä kaikkien prosessiin osallistuvien sidosryhmien – hallitusten, yksityissektorin, kansalaisyhteiskunnan ja kansainvälisten organisaatioiden – välillä.

(2) Uuden julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhön perustuvan mallin olisi edistettävä Internetin kestävää vakautta ja häiriönsietoa. Siinä olisi käsiteltävä asianmukaisesti Internetin hallinnon kannalta keskeisiä julkisen politiikan kysymyksiä.

EU katsoo, että hallituksilla on erityinen tehtävä ja vastuu kansalaisiinsa nähden ja että niiden olisi tässä uudessa yhteistyömallissa keskityttävä periaatteessa julkisen politiikan kysymyksiin ja vältettävä osallistumista päivittäisiin toimiin.

Lisäksi EU:n olisi voimakkaasti vahvistettava sitoumustaan Internetin perusperiaatteisiin, joihin kuuluvat mm. yhteentoimivuus, avoimuus sekä päästä-päähän -periaate.

WGIG-työryhmässä olevien EU:n jäsenten yhdenmukainen kanta ryhmän käsittelemiin kysymyksiin on varmistettu Internetin hallintoa koskevilla suuntaviivoilla, jotka Coreper hyväksyi 13. lokakuuta 2004[13]. Suuntaviivoissa käsitellään tärkeimpiä kysymyksiä EU:n näkökulmasta, ja niissä kehotetaan koordinoimaan toimia neuvostossa silloin, kun se on tarpeen.

4. TULEVAT TOIMET

Nyt on aloitettu keskustelu mahdollisesta järjestelmästä, jolla varmistetaan Geneven toimintasuunnitelman asianmukainen täytäntöönpano, sekä huippukokouksen poliittisesta seurannasta. Täytäntöönpanojärjestelmällä varmistetaan tekninen seuranta eli käynnissä olevien toimien valvonta. Huippukokouksen poliittisessa seurannassa on kyse mahdollisesta huippukokouksen jälkeisestä prosessista YK:n puitteissa.

4.1. Täytäntöönpanomekanismi

Merkittävät YK:n erityisjärjestöt ovat osallistuneet aktiivisesti huippukokousprosessiin ja niiden olisi osallistuttava siihen jatkossakin. ITU, joka toimii tukiorganisaationa, käsittelee useimmat kysymykset, jotka liittyvät sähköisiin viestintäverkkoihin, liittymien kehittämiseen ja yhteenliitettävyyteen. Muut järjestöt tekevät aloitteita omalla toiminta-alallaan (katso liite 2). Lisäksi WTO:n toimet televiestintäalan ja siihen liittyvien alojen vapauttamiseksi sekä Maailmanpankin toimet ovat osoittautuneet tehokkaiksi pyrittäessä edistämään tieto- ja viestintätekniikan laajempaa käyttöä. Niillä on siten suoraan merkitystä tietoyhteiskuntahuippukokouksen työlle.

Toimintasuunnitelman pääasialliset kohderyhmät eli hallitukset, yksityissektori ja kansalaisyhteiskunta kehittävät toimia. Toimintasuunnitelma ja Tunisissa hyväksyttävät loppuasiakirjat tarjoavat viitekehyksen, mutta on vielä ratkaistava, miten eri aloitteita koordinoidaan ja miten parannetaan synergiaa niiden välillä.

EU on tehnyt selväksi, että täytäntöönpanomekanismin olisi oltava yksinkertainen ja tehokas ja sen olisi perustettava hajautettuihin toimiin olemassa olevan YK:n järjestelmän puitteissa. Järjestelmässä olisi käytettävä avointa koordinointimenetelmää[14], ja siinä olisi edistettävä synergiaa aloitteiden välillä, jotta varmistetaan se, että tieto- ja viestintätekniikan kaikki mahdollisuudet hyödynnetään.

4.2. Tilannearvio

Tilannearvion laatimisen pani alulle huippukokouksen toimeenpaneva sihteeristö, ja tarkoituksena on arvioida toimintasuunnitelmaan liittyviä toimia, joita toteuttavat eri sidosryhmät. EU laati asiakirjan, jossa käsitellään EU:n tasolla parhaillaan toteutettavia monia erilaisia toimia sekä jäsenvaltioiden toteuttamia toimia. Tämä EU:n panos sisältyy ITU/WSIS-tietokantaan, jossa se on luettavissa ja kopioitavissa[15].

Arvio on täytäntöönpanon ensimmäinen vaihe ja sitä olisi jatkettava Tunisin kokouksen jälkeen, kuten WSIS-sihteeristö on tarkoittanut. Voi kuitenkin olla tarpeen parantaa tietokannan ja siihen liittyvien julkaisujen rakennetta. Lisäksi arvion loppuraporttiin olisi sisällyttävä yksityiskohtainen analyysi siitä, millainen vaikutus tietokannalla voi olla sidosryhmien politiikkoihin.

4.3. Huippukokouksen seuranta

Seuraavassa valmistelukomitean kokouksessa käsitellään täytäntöönpanomekanismin lisäksi Geneven ja Tunisin kokousten seurantaa. EU:n aiempien kantojen mukaisesti komissio ei kannata huippukokouksen automaattista seurantaa viiden ja kymmenen vuoden kuluttua vaan pitäisi parempana tilannearvioita (mm. Internetin hallinnosta), joita tehdään tilanteen mukaan. Komissio katsoo, että digitaalista kahtiajakoa koskevaa kysymystä olisi käsiteltävä vuosituhattavoitteiden yhteydessä. Tästä ulottuvuudesta olisi sen vuoksi tultava osa vakiintunutta laajempaa prosessia, joka liittyy vuosituhattavoitteisiin.

EU:n olisi läheisesti seurattava tähän liittyviä YK:n pääsihteerin päätöksiä ja koordinoitava omaa kantaansa tarpeen mukaan.

5. PÄÄTELMÄT

Kuten edellisessäkin vaiheessa, EU pystyy esiintymään yhtenäisenä ja vaikuttamaan keskusteluun valmisteluvaiheessa ja itse huippukokouksessa. Haasteena on nyt vakuuttaa yhteistyökumppanimme siitä, että tietoyhteiskunta ei ole vakiintunut käsite vaan meidän on valmistauduttava kehitykseen kohti osaamisyhteiskuntaa. Tässä yhteydessä etusijalle olisi asetettava jo sovittujen periaatteiden muuntaminen käytännöksi, jotta kansalaiset voisivat hyötyä tieto- ja viestintätekniikan eduista ja valmistautua tuleviin haasteisiin, joita aiheutuu taloudellisista, teknologisista ja sosiaalisista muutoksista sekä ihmisten luovuudesta.

Liite 1 Tärkeimmät tapahtumat ennen tietoyhteiskuntahuippukokouksen (WSIS) toista istuntoa

18-20. huhtikuuta 2005 | Internetin hallintoa käsittelevän työryhmän (WGIG) kolmas kokous, Geneve |

toukokuu 2005 | Istuntojen välisten toimien odotetaan alkavan (Group of Friends of Chair –ryhmä, neuvottelut täytäntöönpanomekanismista), Geneve |

14.- ja 17. kesäkuuta 2005 | Internetin hallintoa käsittelevän työryhmän (WGIG) viimeinen kokous, Geneve |

1. heinäkuuta 2005 | WGIG-raportin odotettu julkaisupäivä |

18. heinäkuuta 2005 | WGIG-raportin esittely yleisölle |

15. elokuuta 2005 | Määräaika sidosryhmien kommenteille WGIG-raportista |

19.-30. syyskuuta 2005 | Valmistelukomitean kolmas kokous, Geneve |

16.-18. marraskuuta 2005 | Tietoyhteiskuntahuippukokouksen (WSIS) toinen vaihe, Tunis |

Liite 2 YK:n erityisjärjestöt, jotka osallistuvat huippukokouksen prosessiin, ja niiden mahdollinen rooli kokouksen tulosten täytäntöönpanossa

YK:n elin | Täydellinen nimi | Toiminta-ala[16] |

YK:n pääsihteeri | YK:n pääsihteeri | Yleinen toimivalta tietoyhteiskuntahuippukokouksen osalta |

YK:n yleiskokous | Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous | YK:n yleiskokouksen päätöslauselmassa 56/183 (21.12.2001) vahvistettiin huippukokouksen järjestäminen |

UNDESA | YK:n talous- ja sosiaaliasiain osasto | Yleinen koordinaatio, sähköiset viranomaispalvelut |

ITU | Kansainvälinen teleliitto | Tieto- ja viestintätekniikan infrastruktuuri; valmiuksien parantaminen; luottamus ja tietoturva; kansainvälinen ja alueellinen yhteistyö |

UNESCO | YK:n kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö | Mahdollisuus saada tietoa ja tietämystä; valmiuksien parantaminen; sähköinen tutkimustoiminta; kulttuurin ja kielten moninaisuus; tiedotusvälineet; tietoyhteiskunnan eettinen ulottuvuus. |

WGIG | Internetin hallintoa käsittelevä työryhmä | YK:n yleissihteerin perustama tilapäinen ryhmä, joka pyrkii laatimaan yhteisen näkemyksen Internetin hallinnosta |

TFFM | Rahoitusmekanismeja käsittelevä Task Force -työryhmä | YK:n yleissihteerin perustama tilapäinen ryhmä, joka tarkastelee tieto- ja viestintätekniikan rahoitusmekanismeja |

UNDP | YK:n kehitysjärjestö | Vuosituhannen kehitystavoitteet, kansainvälinen ja alueellinen yhteistyö. |

UN ICT TF | UN ICT Task Force Toimeksianto päättyy vuoden 2005 lopussa. Parhaillaan käydään keskusteluja, jotta voitaisiin luoda ”Global Alliance for ICT and Development”, joka jatkaisi Task Force –ryhmän työtä | Vuosituhannen kehitystavoitteet, kansainvälinen ja alueellinen yhteistyö |

FAO | YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö | Maatalouden sähköiset toiminnot |

ILO | Kansainvälinen työjärjestö | Työvoimahallinnon sähköiset palvelut |

WHO | Maailman terveysjärjestö | Sähköinen terveydenhuolto; ympäristöalan sähköiset palvelut |

WIPO | Maailman henkisen omaisuuden järjestö | Luottamus ja tietoturva |

WMO | Maailman ilmatieteellinen järjestö | Katastrofiapu |

UNCTAD | YK:n kauppa - ja kehityskonferenssi | Kehityksen koordinointi |

UNITAR | YK:n koulutus- ja tutkimuslaitos | Yhteistyö paikallisviranomaisten kanssa |

UNEP | YK:n ympäristöohjelma | Ympäristöalan sähköiset palvelut |

[1] i2010-aloitetta ja seitsemättä puiteohjelmaa käsitellään jäljempänä. CIP-ohjelmaan sisältyvässä tieto- ja viestintätekniikkapolitiikkaa koskevassa erityisohjelmassa ehdotetaan vuosiksi 2007-2013 800 miljoonan euron määrärahoja, joilla edistetään tieto- ja viestintätekniikan käyttöönottoa ja käyttöä (lehdistötiedote IP/05/391, 7.4.2005).

[2] Vuosituhattavoitteiden saavuttamisen nopeuttaminen - Euroopan unionin panos, KOM(2005) 132 lopullinen. Kehityksen vauhdittaminen vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi – kehityksen rahoittaminen ja avun tuloksellisuus, KOM(2005) 133 lopullinen; Kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuus: Kehityksen vauhdittaminen vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi, KOM(2005) 134 lopullinen, kaikki julkaistu 12.4.2005.

[3] www.itu.int/wsis/index.html

[4] Televiestintäneuvosto 9.12.2004,www.eu2004.nl/default.asp?CMS_TCP=tcpAsset& id=B44C0E30C17A46DA81E62332EA6C2B7AX1X51359X3 s. 16.

[5] Tietoyhteiskuntaa käsittelevä asiantuntijakomitea (CAHSI), www.coe.int/t/e/integrated_projects/democracy/02_Activities/00_CAHSI/.

[6] Katso EU:n ja Tunisian assosiaationeuvoston viidettä kokousta koskeva EU:n loppujulistus, 31.1.2005.

[7] Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta (2007–2013), KOM(2005)119 lopullinen, 6. huhtikuuta 2005.

[8] Strateginen järjestelmä Afrikan kehityksen edistämiseksi, joka käynnistettiin Afrikan yhtenäisyysjärjestön 37. huippukokouksessa heinäkuussa 2001, katso www.nepad.org.

[9] Katso www.dsf-fsn.org/eu/15c-en.htm.

[10] www.eu2005.lu/en/actualites/conseil/2005/02/17ecofin/17ecofin.pdf s. 19.

[11] Katso www.itu.int/wsis/preparatory2/pc2/index.html.

[12] Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: YK:n tietoyhteiskuntahuippukokouksen (Geneve) jatkotoimenpiteet, KOM(2004) 111, 17.2.2004.

[13] Asiakirja 13085/04 TELECOM 148.

[14] EU esitteli menetelmän Lissabonin Eurooppa-neuvostossa maaliskuussa 2000. Tarkoituksena on levittää parhaita käytäntöjä ja saavuttaa yhteistä lähentymistä kohti etukäteen asetettua strategista tavoitetta. Katso Lissabonin päätelmät, ue.eu.int/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/00100-r1.en0.htm.

[15] www.itu.int/wsis/stocktaking/index.html.

[16] Luettelo on alustava eikä anna osviittaa EU:n kannasta huippukokouksen täytäntöönpanomekanismin rakenteeseen