FI Euroopan unionin virallinen lehti C 124/1

Komission tiedonanto – Tekniset ohjeet jätteiden luokittelusta

(2018/C 124/01)

Tämän tiedonannon tarkoituksena on antaa teknisiä ohjeita jätteistä annetun direktiivin 2008/98/EY, jäljempänä ’jätepuitedirektiivi’ (1), ja jäteluettelosta tehdyn komission päätöksen 2000/532/EY (2) tietyistä näkökohdista. Näitä säädöksiä tarkistettiin vuosina 2014 ja 2017.

Tiedonannossa annetaan erityisesti selvennyksiä ja ohjeita kansallisille ja myös paikallisviranomaisille sekä yrityksille (esimerkiksi lupakysymyksistä) jätteiden luokittelua koskevan EU:n lainsäädännön asianmukaisesta tulkinnasta ja soveltamisesta, kuten vaarallisuusominaisuuksien tunnistamisesta, sen arvioinnista, onko jätteellä vaarallisuusominaisuuksia, ja lopulta jätteen luokittelusta vaaralliseksi tai vaarattomaksi.

Tiedonanto on annettu jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa käytyjen keskustelujen ja kuulemisten jälkeen (3).

Tiedonannossa on kolme lukua ja neljä liitettä:

— Luvussa 1 esitetään yleistä jätteiden luokittelun taustaa ja ohjeita siitä, miten ohjeita luetaan.

— Luvussa 2 esitellään lyhyesti EU:n jätelainsäädännön asiaan kuuluvat osat ja niiden merkitys (vaarallisten) jätteiden määrittelyn ja luokittelun kannalta.

— Luvussa 3 esitetään jätteen luokittelun yleiset vaiheet korostaen peruskäsitteitä mutta menemättä yksityiskohtiin.

Yksityiskohtaisia tietoja on liitteissä, joissa erityisiä näkökohtia käsitellään laajasti:

— Liitteessä 1 annetaan tietoja jäteluettelosta ja asianmukaisten jäteluettelon nimikkeiden valinnasta.

— Liitteessä 2 esitellään vaarallisia aineita ja niiden luokittelua koskevia erilaisia tietolähteitä.

— Liitteessä 3 kuvaillaan yksittäisten vaarallisuusominaisuuksien HP1–HP15 arvioinnin periaatteet.

— Liitteessä 4 tarkastellaan peruskäsitteitä ja viitataan jätteiden näytteenottoa ja kemiallisia analyyseja koskeviin käytettävissä oleviin standardeihin ja menetelmiin.

Tässä asiakirjassa annetaan voimassa olevan EU:n lainsäädännön mukaisia selvennyksiä ottaen huomioon eri EU:n jäsenvaltioiden jätteiden luokittelua koskevat suuntaviivat.

Näitä teknisiä ohjeita voidaan tarvittaessa päivittää EU:n asiaa koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta saatujen kokemusten mukaan.

Tässä tiedonannossa annetuilla ohjeilla ei rajoiteta Euroopan unionin tuomioistuimen mahdollisia tulkintoja. Näissä teknisissä ohjeissa esitettyjä näkemyksiä ei pidä ymmärtää siten, että ne määräisivät ennalta komission kannan unionin tuomioistuimessa mahdollisesti käsiteltävissä asioissa.

LYHENTEET

ATP Mukauttaminen tekniikan kehitykseen BDE Bromidifenyylieetterit BREF-asiakirja Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskeva vertailuasiakirja BTEX Bentseeni, tolueeni, etyylibentseeni ja ksyleeni CEN Euroopan standardointikomitea CLP Luokitus, merkinnät ja pakkaaminen (Classification, Labelling and Packaging) CLRTAP Valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskeva yleissopimus ECHA Euroopan kemikaalivirasto GHS Kemikaalien maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu luokitus- ja merkintäjärjestelmä PAH Polysykliset aromaattiset hiilivedyt POP Pysyvät orgaaniset yhdisteet WEEE Sähkö- ja elektroniikkalaitteistojen jätteet YK Yhdistyneet kansakunnat

SISÄLLYSLUETTELO

LYHENTEET 3

1. JOHDANTO 5

1.1 Tausta 5

1.2 Kenelle ohjeet on tarkoitettu? 5

1.3 Miten asiakirjaa luetaan? 5

2. LAINSÄÄDÄNTÖKEHYS 6

2.1 Jätelainsäädäntö 6

2.1.1 Jätepuitedirektiivi 6

2.1.2 Eurooppalainen jäteluettelo 7

2.1.3 Jätesiirtoasetus 8

2.1.4 Kaatopaikkadirektiivi 8

2.1.5 Kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivi 9

2.1.6 REACH-asetus 9

2.1.7 Luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta annettu asetus (CLP-asetus) 10

2.1.8 Pysyviä orgaanisia yhdisteitä (POP-yhdisteet) koskeva asetus 10

2.1.9 Seveso III -direktiivi 11

3. JÄTTEEN LUOKITTELUMENETTELYT 12

3.1 Yleinen lähestymistapa jätteiden luokitteluun 12

3.1.1 Vaihe 1: Sovelletaanko jätepuitedirektiiviä? 13

3.1.2 Vaihe 2: Mitä jäteluettelon nimikettä sovelletaan? 14

3.2 MH- tai MNH-nimikkeen antaminen 15

3.2.1 Vaihe 3: Onko jätteen koostumuksesta saatavilla riittävästi tietoa sen selvittämiseksi, onko sillä vaarallisuusominaisuuksia, joko laskentamenetelmän tai vaiheen 4 mukaisen testauksen avulla? 16

3.2.2 Vaihe 4: Onko jätteellä jokin vaarallisuusominaisuuksista HP1–HP15? 17

3.2.3 Vaihe 5: Onko todennäköistä tai tiedetäänkö, että jäte sisältää jäteluettelon liitteessä (2 kohdan kolmas luetelmakohta) mainittuja POP-yhdisteitä? 18

LIITTEET:

LIITE 1: Selityksin varustettu jäteluettelo 21

LIITE 2: Vaarallisia aineita koskevat tietolähteet ja tietopohja 83

LIITE 3: Erityiset lähestymistavat vaarallisuusominaisuuksien (HP1–HP15) määrittämiseksi 87

LIITE 4: Jätteiden näytteenotto ja kemiallinen analyysi 124

LIITE 5: Lähteet ja ulkoiset viitteet 134

1. JOHDANTO

1.1 Tausta

Jätteen luokitteleminen vaaralliseksi tai vaarattomaksi ja erityisesti sen ymmärtäminen, milloin ja missä olosuhteissa jätettä on pidettävä vaarallisena, on keskeinen päätös koko jätehuoltoketjussa jätteiden syntymisestä niiden loppukäsittelyyn. Kun jäte luokitellaan asianmukaisesti vaaralliseksi, käynnistyy joukko tärkeitä velvollisuuksia, jotka koskevat esimerkiksi merkitsemistä ja pakkaamista, mutta myös käytettävissä olevaa sääntöjenmukaista käsittelyä.

EU on ottanut oppia jätelainsäädännön soveltamiseen liittyvistä kokemuksista ja ottanut huomioon tieteellisen ja taloudellisen edistyksen tarkistaessaan vuosina 2014 ja 2017 jäteluokittelun puitteita ja luetteloa ominaisuuksista, jotka tekevät jätteestä vaarallista. Tämä lainsäädännön päivitys, jossa otetaan huomioon myös EU:n kemikaalilainsäädännössä viime vuosina tapahtuneet merkittävät muutokset, muodostaa jälleen haasteita viranomaisille ja teollisuudelle.

Kuten tiedonannossa, joka koskee vaihtoehtoja kemikaali-, tuote- ja jätelainsäädännön rajapinnalla yksilöityjen ongelmien ratkaisemiseksi (COM(2018) 32 final), korostetaan, se, miten jätteiden luokittelua koskevat säännöt pannaan täytäntöön ja miten niiden täytäntöönpanoa valvotaan, vaikuttaa suuresti tuleviin jätehuoltovalintoihin, kuten keräyksen toteutettavuuteen ja taloudelliseen elinkelpoisuuteen, kierrätysmenetelmään tai valintaan kierrätyksen ja loppusijoituksen välillä. Tällaisilla epäjohdonmukaisuuksilla voi olla vaikutusta uusioraaka-aineiden käyttöönottoon. Tämä jäteluokittelua koskeva ohjeasiakirja on ensimmäinen tiedonannossa ehdotettu väline, jona avulla jätealan toiminnanharjoittajien ja toimivaltaisten viranomaisten on helpompi määritellä ja luokitella jäte yhdenmukaisella tavalla, jolloin epäjohdonmukaisuudet ja vaikutukset jäävät mahdollisimman vähäisiksi.

1.2 Kenelle ohjeet on tarkoitettu?

Tässä asiakirjassa annetaan ohjeita kansallisille viranomaisille, paikallisviranomaiset mukaan luettuna, sekä yrityksille (esimerkiksi lupakysymyksistä) jätteiden luokittelua koskevan EU:n lainsäädännön, varsinkin jätepuitedirektiivin (4) ja jäteluettelon (5) asianmukaisesta tulkinnasta ja soveltamisesta.

1.3 Miten asiakirjaa luetaan?

Luvuissa 1 ja 2 esitetään yleinen tausta ja erityinen oikeuskehys.

Luvussa 3 opastetaan lukija luokitteluprosessin perusvaiheiden läpi. Se ei sisällä erityisiä tietoja luokitteluun tarvittavien toimien suorittamisesta vaan pikemmin yleiskatsauksen prosessista. Tiettyjen vaiheiden osalta viitataan vastaavaan liitteeseen, jossa on tarkempia tietoja asiasta.

2. LAINSÄÄDÄNTÖKEHYS

2.1 Jätelainsäädäntö

2.1.1 Jätepuitedirektiivi

Jätepuitedirektiivissä määritellään, mitä jäte on ja miten jätehuolto olisi järjestettävä. Vaarallinen jäte määritellään jätteeksi, jolla on yksi tai useampi jätepuitedirektiivin liitteessä III lueteltu vaarallinen ominaisuus. Jätepuitedirektiivin 7 artikla muodostaa jäteluettelon perustan.

Laatikko 1: Jätepuitedirektiivi

Jätepuitedirektiivi 2008/98/EY on keskeinen jätettä koskeva säädös EU:n tasolla. Koska jätepuitedirektiivi on direktiivi, jäsenvaltiot saattavat sen osaksi kansallista lainsäädäntöä erillisillä säädöksillä.

Direktiivin soveltamisala määritellään sen 3 artiklan 1 kohdassa olevalla ”jätteen” määritelmällä seuraavasti:

”’jätteellä’ [tarkoitetaan] mitä tahansa ainetta tai esinettä, jonka haltija poistaa käytöstä, aikoo poistaa käytöstä tai on velvollinen poistamaan käytöstä”.

Monissa tapauksissa on helppo määritellä, onko aine tai esine jätepuitedirektiivin mukaista jätettä. Toisissa tapauksissa se on kuitenkin vaikeampaa. Kattavat ohjeet jätteen määritelmästä sekä tietoja jätepuitedirektiivin soveltamisalaan kuulumattomista aineista tai esineistä samoin kuin esimerkkejä EU:n tuomioistuimen sitovasta oikeuskäytännöstä annetaan asiakirjassa Guidance on the interpretation of key provisions of Directive 2008/98/EC (6), jäljempänä ’jätepuitedirektiiviä koskevat ohjeet’. Jos jokin aine tai esine täyttää jätteen kriteerit, siihen sovelletaan jätelainsäädäntöä ja myös jäteluokittelua koskevia sääntöjä (ellei sitä nimenomaisesti ole suljettu jätepuitedirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle).

Jätepuitedirektiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaan ’vaarallisella jätteellä’ tarkoitetaan

”jätettä, jolla on yksi tai useampi liitteessä III lueteltu vaarallinen ominaisuus”.

Päätös siitä, voidaanko aine tai esine katsoa jätepuitedirektiivissä tarkoitetuksi ”jätteeksi”, on tärkeä ratkaisu, ja yhtä tärkeä on päätös siitä, olisiko se luokiteltava ”vaarattomaksi jätteeksi” vai ”vaaralliseksi jätteeksi”.

Vaarallisen jätteen käsittelyyn sovelletaan tiukkoja ehtoja, joita ovat etenkin

— velvollisuus esittää näyttöä jätteen jäljitettävyydestä kyseisen jäsenvaltion luoman järjestelmän mukaisesti (jätepuitedirektiivin 17 artikla)

— sekoittamiskielto (jätepuitedirektiivin 18 artikla, ks. lähemmin jätepuitedirektiiviä koskevat ohjeet)

— erityiset merkitsemistä ja pakkaamista koskevat velvollisuudet (jätepuitedirektiivin 19 artikla).

Lisäksi EU:n lainsäädännössä säädetään, että vaarallista jätettä saa käsitellä vain erikseen nimetyissä käsittelylaitoksissa, jotka ovat saaneet jätepuitedirektiivin 23–25 artiklassa mutta myös muussa lainsäädännössä, kuten kaatopaikoista (7) ja teollisuuden päästöistä (8) annetuissa direktiiveissä, edellytetyn erityisluvan.

Jätepuitedirektiivin liitteessä III vahvistetut ominaisuudet, jotka tekevät jätteestä vaarallista, on äskettäin mukautettu tieteen ja tekniikan kehitykseen komission asetuksella (EU) N:o 1357/2014 (9), jota sovelletaan 1. kesäkuuta 2015 lähtien, ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/997 (10), jota sovelletaan 5. heinäkuuta 2018 lähtien. EU:n asetuksia sovelletaan jäsenvaltioissa suoraan saattamatta niitä osaksi kansallista lainsäädäntöä. Vaarallisuusominaisuuksia käsitellään lähemmin tämän asiakirjan liitteessä 3.

Jätteiden luokittelun yhteydessä jätepuitedirektiivin 7 artikla muodostaa jäteluettelon (ks. jäljempänä) ja sen soveltamisen perustan. Jäsenvaltiot voivat lisätä muita nimikkeitä jäteluetteloon perustuviin kansallisiin asiakirjoihin.

Jätepuitedirektiivin 7 artikla Jätepuitedirektiivin 7 artiklan 2 ja 3 kohdassa on säännöksiä siltä varalta, että jokin jäsenvaltio katsoo jäteluettelossa vaarattomaksi merkityn jätteen vaaralliseksi jätteeksi tai päinvastoin. Nämä kohdat kuuluvat seuraavasti: ”2. Jäsenvaltio voi pitää jätettä vaarallisena jätteenä, vaikka sitä ei ole sellaiseksi merkitty jäteluetteloon, jos sillä on yksi tai useampi liitteessä III lueteltu ominaisuus. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaisista tapauksista komissiolle viipymättä. Niiden on sisällytettävä tapaukset 37 artiklan 1 kohdan mukaiseen kertomukseen ja annettava komissiolle kaikki asiaankuuluvat tiedot. Saatujen ilmoitusten perusteella luetteloa tarkistetaan, jotta voidaan päättää sen mukauttamisesta. 3. Jos jäsenvaltio voi esittää selvityksen, joka osoittaa, että tietyllä luetteloon vaaralliseksi jätteeksi merkityllä jätteellä ei ole liitteessä III lueteltuja ominaisuuksia, se voi katsoa kyseisen jätteen olevan vaaratonta jätettä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaisista tapauksista komissiolle viipymättä ja esitettävä komissiolle tarvittava selvitys. Saatujen ilmoitusten perusteella luetteloa tarkistetaan, jotta voidaan päättää sen mukauttamisesta.” Jätepuitedirektiivin 7 artiklan 2 ja 3 kohdassa ei säädetä toimivaltaisesta viranomaisesta eikä tällaisten päätösten tekomenettelystä; tämä on kunkin jäsenvaltion sisäisen oikeudellisen ja hallinnollisen organisaation vastuulle kuuluva kysymys (talouden toimijoita ja muita yksityisiä yhteisöjä ei kuitenkaan katsota ”jäsenvaltioiksi” eikä niillä ole oikeutta tehdä jätepuitedirektiivin 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaista päätöstä).

Laatikko 2: Jätepuitedirektiivin 7 artikla

2.1.2 Eurooppalainen jäteluettelo

Jäteluettelo sisältää lisäsäännöksiä vaarallisuusominaisuuksien arvioinnista ja jätteiden luokittelusta. Siinä esitetään nimikeryhmiin, alanimikeryhmiin ja nimikkeisiin jaoteltu luettelo jätteistä. Jäteluettelon nimikkeet voidaan luokitella ”aina vaarallisiksi luokiteltaviin nimikkeisiin”, ”aina vaarattomiksi luokiteltaviin nimikkeisiin” ja ”rinnakkaisnimikkeisiin”.

Laatikko 3: Eurooppalainen jäteluettelo

Komission päätöksen 2000/532/EY (11) nojalla on laadittu eurooppalainen jäteluettelo. Jäteluettelo on keskeinen jätteiden luokittelua koskeva asiakirja. Jäteluettelosta on vuodesta 2000 lähtien ollut olemassa konsolidoitu versio, jota tarkistettiin komission päätöksellä 2014/955/EU (12) jäteluettelon mukauttamiseksi tieteen kehitykseen ja sen yhdenmukaistamiseksi uuden kemikaalilainsäädännön kanssa. Koska jäteluettelo on EU:n päätös, se on kokonaisuudessaan sitova ja osoitettu jäsenvaltioille eikä se edellytä saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jotkin jäsenvaltiot julkaisivat jäteluetteloa koskevia ohjeasiakirjoja, joilla autettiin yrityksiä ja viranomaisia panemaan jäteluettelo täytäntöön jäsenvaltioissa erityisesti niissä tapauksissa, joissa jäsenvaltiot hyödyntävät 7 artiklan 2 tai 3 kohtaa (ks. edellä oleva laatikko 2).

Jäteluettelon mukaisessa luokittelussa kukin jätetyyppi luokitellaan kuusinumeroisella koodilla (ks. tarkemmin liite 1).

Kattava ja sääntöjenmukainen luokittelu auttaa yrityksiä ja toimivaltaisia viranomaisia tekemään päätöksen siitä, onko jäte vaarallista vai ei (ks. lähemmin 3.1 kohta). Tässä suhteessa jäteluettelossa on kolmentyyppisiä nimikkeitä:

— ”Aina vaarallisiksi luokiteltavat nimikkeet”: Jätteitä, joille on osoitettu aina vaaralliseksi luokiteltava nimike, ei voida luokitella vaarattomiin nimikkeisiin, ja ne ovat vaarallisia ilman lisäarviointia.

— ”Aina vaarattomiksi luokiteltavat nimikkeet”: Jätteitä, joille on osoitettu aina vaarattomaksi luokiteltava nimike, ei voida luokitella vaarallisiin nimikkeisiin, ja ne ovat vaarattomia ilman lisäarviointia.

— ”Rinnakkaisnimikkeet”, joissa samasta lähteestä peräisin oleva jäte voidaan luokitella jäteluettelossa vaaralliseen tai vaarattomaan nimikkeeseen kulloisenkin tapauksen ja jätteen koostumuksen mukaan.

2.1.3 Jätesiirtoasetus

Jätesiirtoasetuksella pannaan täytäntöön Baselin yleissopimuksen säännökset sekä OECD:n päätös C(2001)107/Final EU:n lainsäädännössä. Siirtomenettelyt riippuvat jätteen tyypistä, sen määränpäästä ja sen käsittelytoimista.

Laatikko 4: Jätesiirtoasetus

Jätteiden siirrosta annetulla asetuksella (EY) N:o 1013/2006, jäljempänä ’jätesiirtoasetus’ (13), pannaan täytäntöön Baselin yleissopimuksen säännökset sekä OECD:n päätös C(2001)107/Final EU:n lainsäädännössä. Jätesiirtoasetuksessa, jota sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa, säädetään menettelyistä, edellytyksistä ja vaatimuksista, joita on noudatettava jätteen maan rajan ylittävissä siirroissa, jäsenvaltioiden väliset siirrot mukaan lukien. Jätesiirtoasetuksen 34 ja 36 artiklan mukaan jätteiden vienti huolehdittavaksi EU:n/EFTAn ulkopuolelle on kielletty, samoin kuin vaarallisten jätteiden vienti EU:sta maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä.

Jätteiden siirtoon sovelletaan kahta tarkastusmenettelyä:

— asetuksen 18 artiklan mukaiset yleiset tietojen antamista koskevat vaatimukset, joita sovelletaan tavallisesti liitteessä III lueteltujen jätteiden (niin kutsutut vihreän jäteluettelon jätteet) tai liitteessä IIIA lueteltujen jätteiden siirtoihin hyödyntämistä varten, ja

— kirjallinen ennakkoilmoitus- ja hyväksyntämenettely, jota sovelletaan kaikkiin muihin jätesiirtoihin.

Jätteiden tunnistamisessa asianmukaista menettelyä ja asianmukaisia asiakirjoja varten sovelletaan jätesiirtoasetuksen liitteissä III–IV olevien luetteloiden (asetukseen sisällytetyt kansainvälisten sopimusten luettelot) mukaista luokittelua. Näissä luetteloissa noudatetaan eri luokittelutapaa kuin jäteluettelossa.

Jätepuitedirektiivin ja jäteluettelon mukainen luokittelu on kuitenkin myös merkityksellinen jätesiirtoasetuksen yhteydessä esimerkiksi perusteena sille, voidaanko jätettä viedä tiettyihin EU:n ulkopuolisiin maihin, joihin ei sovelleta OECD:n päätöstä (jätesiirtoasetuksen 36 artiklan 1 kohta). Jätteiden luokittelu liitteissä III–IV lueteltujen nimikkeiden (eli Baselin yleissopimuksen ja OECD:n koodien) sekä jäteluettelon nimikkeiden (jätesiirtoasetuksen liitteessä V oleva 2 osa) mukaan on merkittävä ilmoitusmenettelyssä käytettävässä ilmoitus- ja siirtoasiakirjassa liitteessä IC olevan 25 kohdan ohjeiden mukaisesti. Jätteiden tunnistus on myös merkittävä liitteen VII mukaiseen asiakirjaan siirroissa, joihin sovelletaan 18 artiklan yleisiä tietojen antamista koskevia vaatimuksia.

Kun kyse on jätteiden siirroista, joihin sovelletaan kirjallista ennakkoilmoitus- ja hyväksyntämenettelyä, ilmoitus- ja siirtoasiakirjoissa (liitteet IA ja IB) käytetään vaarallisuusominaisuuksien koodeina (H-koodit) ja jätteenkäsittelytoimien koodeina (D- ja R-koodit) Baselin yleissopimuksen liitteissä III ja IV vahvistettuja koodeja.

2.1.4 Kaatopaikkadirektiivi

Kaatopaikkadirektiivi sisältää sääntöjä kaatopaikkojen hoidosta, lupaehdoista, käytöstä poistamisesta ja jälkihoidosta. Neuvoston päätöksessä 2003/33/EY määritellään perusteet jätteen hyväksymiseksi kaatopaikkadirektiivissä tunnustettuihin kaatopaikkaluokkiin kuuluville kaatopaikoille. Jätteen kelpoisuusperusteiden puitteissa tehtyjä analyyseja ei yleensä voida käyttää jäteluettelon mukaisesti tehtävään jätteiden luokitteluun.

Laatikko 5: Kaatopaikkadirektiivi

Direktiivi 1999/31/EY kaatopaikoista, jäljempänä ’kaatopaikkadirektiivi’ (14), sisältää sääntöjä kaatopaikkojen hoidosta, lupaehdoista, käytöstä poistamisesta ja jälkihoidosta. Neuvoston päätöksessä 2003/33/EY määritellään perusteet jätteen hyväksymiseksi kaatopaikkadirektiivissä tunnustettuihin kaatopaikkaluokkiin kuuluville kaatopaikoille, jäljempänä ’jätteen kelpoisuusperusteet’.

Jätteen luokitteleminen vaaralliseksi jäteluettelon ja jätepuitedirektiivin liitteen III mukaisesti on tärkeää myös kaatopaikkadirektiivin kannalta, koska vaarallinen jäte olisi yleisesti ottaen sijoitettava vaarallisen jätteen kaatopaikoille ja vaaraton jäte olisi sijoitettava tavanomaisen tai pysyvän jätteen kaatopaikoille. Pysyvät, reagoimattomat vaaralliset jätteet voidaan sijoittaa vaarattoman jätteen kaatopaikoille, jos kaatopaikkadirektiivin liitteessä II asetetut edellytykset ja jätteen kelpoisuusperusteet täyttyvät. Neuvoston päätöksen 2003/33/EY liitteessä B ilmoitetaan selvästi ”perusmäärittelyn” tehtävä ja siitä seuraavat vaarallisuutta ja kaatopaikalle sijoittamista koskevat päätelmät, ja tämä lähestymistapa havainnollistetaan kyseisen liitteen kaaviossa 1.

Jätteen luokittelemista vaaralliseksi tai vaarattomaksi jätepuitedirektiivin periaatteiden mukaisesti ja jäteluettelon nojalla ei kuitenkaan pidä sekoittaa jätteen arvioimiseen sitä silmälläpitäen, täyttääkö se kaatopaikkadirektiivin liitteessä II vahvistetut ja neuvoston päätöksessä 2003/33/EY (jätteen kelpoisuusperusteista annettu päätös) säädetyt perusteet jätteen hyväksymiseksi kaatopaikoille.

2.1.5 Kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivi

Kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivillä luodaan kehys kaivannaisteollisuudessa syntyvän jätteen asianmukaista jätehuoltoa varten. Vaikka se ei kuulu jätepuitedirektiivin soveltamisalaan, kaivannaisteollisuuden jätteiden vaarallisuus olisi luokiteltava jäteluettelon mukaisesti.

Laatikko 6: Kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivi

Direktiivillä 2006/21/EY kaivannaisteollisuuden jätehuollosta, jäljempänä ’kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivi’ (15), pyritään varmistamaan, että kaivannaisteollisuudessa syntyvän jätteen jätehuollolla torjutaan tai minimoidaan ympäristölle tai ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheutuvat haittavaikutukset. Vaikka kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivin piiriin kuuluvat kaivannaisteollisuuden jätteet on nimenomaisesti suljettu jätepuitedirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle (jätepuitedirektiivin 2 artiklan 2 kohdan d alakohta), jäteluettelon mukaisella luokittelulla on silti merkitystä: kaivannaisteollisuuden toiminnanharjoittajien on kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivin mukaan laadittava jätehuoltosuunnitelma, jossa määritellään tarvittavat toimenpiteet tarkoitetun jätteen asianmukaista jätehuoltoa varten. Jätehuoltosuunnitelman mukaan kaivannaisteollisuuden jätteen vaarallisuus olisi luokiteltava jäteluettelon kriteerien mukaisesti.

2.1.6 REACH-asetus

REACH-asetuksella säädetään kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista EU:ssa. Jäte ei ole REACH-asetuksessa tarkoitettu aine, esine tai seos. Tästä huolimatta REACH-asetuksen puitteissa syntyvä tieto voi olla merkityksellistä jätteen luokittelun kannalta.

Laatikko 7: REACH-asetus

Asetus (EY) N:o 1907/2006 kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) (16) tuli voimaan vuonna 2007. REACH-asetus muodostaa EU:n tason yleisen kemikaalilainsäädännön, jota sovelletaan aineisiin (sellaisinaan tai niiden sisältyessä seoksiin tai esineisiin). REACH-asetuksen tarkoituksena on varmistaa korkeatasoinen ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu, mukaan lukien vaihtoehtoisten keinojen edistäminen aineiden vaarojen arvioimiseksi, sekä aineiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla samalla kilpailukykyä ja innovointia edistäen. REACH-asetuksella määritellään ja toteutetaan useita prosesseja, joiden yleistavoitteena on varmistaa kemikaalien turvallinen käyttö. Prosesseja ovat seuraavat:

— aineiden rekisteröinti (edellyttää aineiden ominaisuuksia ja käyttöjä koskevien tietojen toimittamista tietyin edellytyksin Euroopan kemikaalivirastolle ECHAlle)

— viestinnän parantaminen toimitusketjussa laajennettujen käyttöturvallisuustiedotteiden avulla

— viranomaisten suorittama aineiden arviointi, jonka tarkoituksena on antaa varmuus rekisteröintiprosessin asianmukaisesta toiminnasta ja selvittää edelleen tiettyjä aineita koskevia ongelmia

— sellaisten aineiden käyttörajoitukset, joiden on todettu aiheuttavan vaaran, jota ei voida hyväksyä

— hyväksyminen – sovelletaan tiettyihin erityistä huolta aiheuttaviin aineisiin (SVHC), joita voidaan saattaa markkinoille ja käyttää vain, jos niille on myönnetty erityinen ja määräaikainen lupa tietyin ehdoin.

On tärkeää huomata, että REACH-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan jätettä (sellaisena kuin se määritellään jätepuitedirektiivissä) ei katsota REACH-asetuksen mukaiseksi aineeksi, seokseksi tai esineeksi. REACH-asetuksen nojalla jätteen tuottajiin tai haltijoihin ei sovelleta mitään suoria velvoitteita (joskin jätevaihe on otettava huomioon kemikaaliturvallisuusraportissa, joka on esitettävä osana sellaisten aineiden rekisteröintiasiakirjoja, joita valmistetaan EU:ssa tai tuodaan EU:hun yli 10 tonnia vuodessa).

REACH-asetuksen puitteissa tuotetut ja ilmoitetut tiedot kemiallisista aineista, erityisesti vaaroja koskevat tiedot, ja niiden myöhempi käyttö CLP-asetuksen mukaisessa luokittelussa, ovat oleellisia (ks. liite 2) jätteen luokittelun kannalta.

On syytä huomata, että REACH-asetuksen soveltamiseksi käytetyistä testimenetelmistä säädetään asetuksella (EY) N:o 440/2008, jäljempänä ’testimenetelmäasetus’. Joitakin tässä asetuksessa säädettyjä testimenetelmiä tai niiden mukautuksia voidaan soveltaa jätteiden luokittelun yhteydessä.

2.1.7 Luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta annettu asetus (CLP-asetus)

CLP-asetuksessa vahvistetaan aineiden ja seosten vaaraluokituksen perusteet. Jätettä ei CLP-asetuksessa katsota aineeksi, seokseksi eikä esineeksi. Jätteeseen sovellettavat vaarallisuusominaisuudet liittyvät kuitenkin luokitusta, merkintöjä ja pakkaamista koskeviin perusteisiin. CLP-asetuksen mukainen aineiden luokittelu saattaa myös olla merkityksellistä jätteiden luokittelun kannalta.

Laatikko 8: CLP-asetus

Aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta annetulla asetuksella (EY) N:o 1272/2008, jäljempänä ’CLP-asetus’ (17), mukautetaan YK:n kansainvälinen kemikaalien luokittelujärjestelmä (kemikaalien maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu luokitus- ja merkintäjärjestelmä, GHS) EU:ta varten. Tässä yhteydessä siinä vahvistetaan tarkat kriteerit aineiden arviointia ja niiden vaaraluokituksen määrittämistä varten.

REACH-asetuksen tavoin CLP-asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jätettä ei katsota aineeksi, seokseksi eikä esineeksi. Näin ollen CLP-asetuksen mukaisia velvoitteita ei sovelleta jätteen tuottajiin tai haltijoihin.

Vaikka jätepuitedirektiivin liite III perustuu CLP-asetukseen, CLP-asetuksessa vahvistettuja kriteereitä ei ole siirretty siihen ”yksi yhteen” -periaatteella. Jätteen luokittelun suhteen olisi sen sijaan huomattava, että eräissä jätepuitedirektiivin liitteen III HP-kriteereissä viitataan suoraan CLP-asetuksen vaaraluokkiin ja -kategorioihin sekä vaaralausekkeisiin ja niihin liittyviin luokitusperusteisiin. Monissa rinnakkaisnimikkeissä viitataan nimenomaisesti ”vaarallisiin aineisiin”. Aineet luokitellaan CLP-asetuksen mukaisesti, kun taas jätteeseen sisältyvien vaarallisten aineiden olemassaolo on arvioitava jätepuitedirektiivin liitteen III mukaisesti (ks. lähemmin 3.2 kohta ja liite 3). Lisäksi CLP-asetuksen liitteessä VI olevan 3 osan taulukossa 3.1 esitetään joukko virallisia aineiden yhdenmukaistettuja luokituksia. Jos tällainen yhdenmukaistettu luokitus on saatavilla, sitä on käytettävä jätteiden luokittelussa (ks. tästä erityisestä näkökohdasta liite 2, 2.1.1 jakso).

2.1.8 Pysyviä orgaanisia yhdisteitä (POP-yhdisteet) koskeva asetus

POP-yhdisteitä koskevalla asetuksella pyritään suojelemaan ympäristöä ja ihmisten terveyttä pysyviltä orgaanisilta yhdisteiltä (POP-yhdisteet). Jäte, joka sisältää tiettyjä POP-yhdisteitä jäteluettelon liitteessä (2 kohdan kolmas luetelmakohta) yli POP-yhdisteitä koskevassa asetuksessa säädetyn raja-arvon, on luokiteltava vaaralliseksi.

Laatikko 9: POP-yhdisteitä koskeva asetus

Pysyvistä orgaanisista yhdisteistä annetun asetuksen (EY) N:o 850/2004 (18) yhtenä tavoitteena on suojella ympäristöä ja ihmisten terveyttä tietyiltä yksilöidyiltä aineilta, jotka kulkeutuvat kansainvälisten rajojen yli kauas lähteistään, hajoavat hitaasti ympäristössä ja voivat kerääntyä eläviin organismeihin, panemalla täytäntöön asiaa koskevat kansainväliset sopimukset. Asetuksen soveltamisala on rajattu sen liitteissä lueteltuihin aineisiin.

POP-yhdisteitä koskevan asetuksen 7 artiklan mukaan POP-yhdisteistä koostuvat, niitä sisältävät tai niiden yli tiettyjen raja-arvojen saastuttamat (7 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettu pitoisuusraja eli niin kutsuttu POP-pitoisuuden raja-arvo) (19) jätteet on loppukäsiteltävä tai hyödynnettävä viipymättä POP-yhdisteitä koskevan asetuksen mukaisesti, ja tällöin on varmistettava jätteen sisältämien pysyvien orgaanisten yhdisteiden hävittäminen tai niiden muuntaminen palautumattomasti siten, että jäljelle jäävillä jätteillä ja päästöillä ei ole pysyvien orgaanisten yhdisteiden ominaisuuksia. Sellaiset loppukäsittely- tai hyödyntämismenetelmät, jotka voivat johtaa POP-yhdisteiden hyödyntämiseen, kierrätykseen, talteenottoon tai uudelleenkäyttöön, ovat kiellettyjä.

Rinnakkaisnimikkeiden luokittelussa, sellaisena kuin sitä on muutettu komission päätöksellä 2014/955/EU, on otettava huomioon tiettyjen POP-yhdisteiden olemassaolo. Jäte, joka sisältää tiettyjä POP-yhdisteitä (jäteluettelon liitteen 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti (20)) yli POP-yhdisteitä koskevassa asetuksessa säädettyjen pitoisuusarvojen, katsotaan vaaralliseksi ilman lisäarviointeja (ks. esimerkki liitteessä 1 olevassa 1.5.10 jaksossa).

On syytä huomata seuraavaa:

— Sellaisten POP-yhdisteitä koskevan asetuksen liitteissä lueteltujen POP-yhdisteiden esiintyminen, joita ei nimenomaisesti mainita jäteluettelon liitteessä (2 kohdan kolmas luetelmakohta), ei POP-yhdisteitä koskevan asetuksen liitteessä IV vahvistetut raja-arvot ylittävinä pitoisuuksinakaan johda automaattisesti jätteen luokitteluun vaaralliseksi. Luokitus riippuu aineen vaaraluokituksesta, ja sitä arvioitaessa on sovellettava jätepuitedirektiivin liitteen III vaaraluokkiin HP1–HP15 sovellettavia yleisiä sääntöjä.

— Tämä luokitukseen kohdistuva vaikutus on riippumaton kaikista POP-yhdisteitä koskevassa asetuksessa POP-yhdisteitä sisältävien jätteiden tuottajille ja haltijoille asetetuista velvoitteista eikä vaikuta niihin.

2.1.9 Seveso III –direktiivi

Seveso III -direktiivillä pyritään estämään vaarallisista aineista johtuvia suuronnettomuuksia ja rajoittamaan niiden seurauksia ympäristölle ja ihmisten terveydelle. Sitä sovelletaan myös jätteisiin. Toiminnanharjoittajien, jotka käsittelevät jätteessä olevia tietyn pitoisuusrajan ylittäviä vaarallisia aineita, on luokiteltava jäte sen ominaisuuksien perusteella seokseksi. Merkityksellisiin tietolähteisiin saattaa sisältyä EU:n jätelainsäädännön mukainen luokitus.

Laatikko 10: Seveso III -direktiivi

Vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun direktiivin 2012/18/EU, jäljempänä ’Seveso III -direktiivi’ (21), tärkeimpänä tavoitteena on vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen ennalta estäminen ja niiden ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheuttamien seurausten rajoittaminen, jotta koko unionissa voitaisiin taata yhdenmukaisesti ja tehokkaasti korkea suojelun taso.

Toiminnanharjoittajien, jotka käsittelevät tietyt raja-arvot ylittäviä määriä vaarallisia aineita, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi. Vaatimuksiin sisältyy tiedottaminen yleisölle, johon onnettomuus voi vaikuttaa, turvallisuusselvitysten toimittaminen, turvallisuusjohtamisjärjestelmän laatiminen sekä sisäiset pelastussuunnitelmat. Jäsenvaltioiden on muun muassa varmistettava, että ympäröiviä alueita varten on olemassa pelastussuunnitelmat ja että lieventävät toimet on suunniteltu.

Seveso III -direktiiviä sovelletaan myös jätteisiin, mutta kaatopaikat, mukaan luettuna jätteen maanalainen varastointi, eivät kuulu Seveso III -direktiivin soveltamisalaan. Seveso III -direktiivin liitteen I huomautuksessa 5 viitataan CLP-asetukseen (EY) N:o 1272/2008 ja mainitaan jäte suorasanaisesti:

”Jos tuotantolaitoksessa on tai voi olla vaarallisia aineita, joita asetus (EY) N:o 1272/2008 ei koske, mukaan lukien jäte, mutta joilla kuitenkin on tai voi olla tuotantolaitoksessa vallitsevissa olosuhteissa vastaavanlaisia ominaisuuksia mahdollisina suuronnettomuuksien aiheuttajina, nämä aineet on nimettävä väliaikaisesti mahdollisimman samankaltaiseen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaan kategoriaan tai nimettyyn vaaralliseen aineeseen.”

3. JÄTTEEN LUOKITTELUMENETTELYT

3.1 Yleinen lähestymistapa jätteiden luokitteluun

Jätteen arviointia ja luokittelua sovelletaan kuhunkin tuottajan tuottamaan erilliseen jätevirtaan, kun niistä on saatu edustava näyte. Jos jätevirta sisältää useampaa kuin yhtä jätetyyppiä, kukin niistä on arvioitava erikseen. Näin varmistetaan, että

— vaarallisia jäte-eriä ei luokitella virheellisesti vaarattomiksi sekoittamalla (laimentamalla) niitä muihin jätteisiin (ks. jätepuitedirektiivin 7 artiklan 4 kohta)

— vaaralliset jäte-erät tunnistetaan ajoissa, jotta voidaan estää niiden sekoittuminen muihin jätteisiin esimerkiksi astiassa, säkissä, kasassa tai kuljettimessa (ks. jätepuitedirektiivin 18 artikla).

Vain kotitalouksista syntyvät sekalaiset yhdyskuntajätteet on vapautettu näistä vaatimuksista.

Seuraavassa luvussa ja vuokaaviossa (ks. kaavio 2) annetaan opastusta jätteen luokittelun yleisessä toimintatavassa. Vuokaaviossa on viittaus

— siihen tämän asiakirjan lukuun, jossa luokitteluvaihe selitetään yleisesti, ja

— siihen tämän asiakirjan liitteeseen, jossa on asiasta tarkempia tietoja.

Kun seuraavassa kuvaillut kaksi vaihetta on suoritettu, pitäisi olla tiedossa,

— sovelletaanko kyseiseen aineeseen tai esineeseen jätepuitedirektiiviä ja jäteluetteloa ja

— sovelletaanko ”aina vaaralliseksi tai vaarattomaksi luokiteltavaa” jäteluettelon nimikettä vai sovelletaanko ”rinnakkaisnimikettä”, jolloin lisäarviointi on tarpeen.

3.1.1 Vaihe 1: Sovelletaanko jätepuitedirektiiviä?

Ennen kuin jäte voidaan luokitella, olisi tarkistettava, voidaanko siihen ylipäätään soveltaa jätepuitedirektiiviä:

— Ensin on määritettävä, onko kyseessä oleva esine (jätepuitedirektiivin mukaista) jätettä. Sen määrittäminen, katsotaanko esine tai aine jätepuitedirektiivissä tarkoitetuksi jätteeksi, on ennakkoedellytys sen vaarallisuuden jatkoarvioinnille. Tätä arviointia varten jätepuitedirektiiviä koskevissa ohjeissa annetaan ohjeita jätepuitedirektiivissä keskeisen ”käytöstä poistamisen” määritelmästä sekä siihen liittyvistä jätepuitedirektiivin käsitteistä, kuten ”sivutuotteista” ja ”jätteeksi luokittelun päättymisestä”.

— Toiseksi on tarkastettava, onko tietyt määritellyt jätevirrat suljettu jätepuitedirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Vaikka aine tai esine katsotaan jätteeksi, on arvioitava, sovelletaanko jotakin jätepuitedirektiivin 2 artiklassa säädettyä poikkeusta soveltamisalasta. Jätepuitedirektiivin 2 artiklan teksti esitetään jäljempänä laatikossa. Jätepuitedirektiiviä koskevissa ohjeissa annetaan yksityiskohtaisia ohjeita tietyistä poikkeuksista. Jos arvioinnissa päädytään siihen, että jotain poikkeusta sovelletaan, jätteeseen ei sovelleta jätepuitedirektiiviä eikä jäteluetteloa (2.1.5 luvussa kuvailtu kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivi muodostaa erityistapauksen, sillä vaikka se ei kuulu jätepuitedirektiivin soveltamisalaan, siinä mainituissa olosuhteissa jäte on luokiteltava jäteluettelon mukaisesti). Kaikki jätevirrat, joita ei nimenomaisesti ole suljettu jätepuitedirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle, on luokiteltava jätepuitedirektiivin ja jäteluettelon mukaisesti ja siten näissä teknisissä ohjeissa esitettyä toimintatapaa noudattaen. Tähän sisältyvät tapaukset, jossa tiettyä jätevirtaa varten on olemassa täydentävää lainsäädäntöä (kuten sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annettu direktiivi 2012/19/EU (22) sähkö- ja elektroniikkalaitteistojen jätteiden osalta ja paristodirektiivi 2006/66/EY (23) käytettyjen paristojen osalta), kuten jätepuitedirektiivin 2 artiklan 4 kohdassa mainitaan.

Direktiivi 2008/98/EY 2 artikla – Soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen 1. Tätä direktiiviä ei sovelleta: a. ilmakehään joutuviin kaasumaisiin päästöihin; b. maaperään (alkuperäisellä paikalla), mukaan lukien kaivamaton pilaantunut maa-aines, eikä maaperään pysyvässä yhteydessä oleviin rakennuksiin; c. maa-ainekseen ja muuhun luonnosta peräisin olevaan ainekseen, joka ei ole pilaantunut ja joka on kaivettu pois rakennustoimien aikana, kun on varmaa, että aines käytetään kaivupaikalla sellaisenaan rakennustarkoituksiin; d. radioaktiivisiin jätteisiin; e. käytöstä poistettuihin räjähteisiin; f. ulosteisiin, jos ne eivät sisälly 2 kohdan b alakohtaan, olkiin ja muihin maa- tai metsätaloudesta peräisin oleviin luonnonmukaisiin, vaarattomiin aineksiin, joita käytetään maa- tai metsätaloudessa tai tällaiseen biomassaan perustuvassa energiantuotannossa soveltaen prosesseja tai menetelmiä, jotka eivät vahingoita ympäristöä eivätkä vaaranna ihmisten terveyttä. 2. Tämän direktiivin soveltamisalaan eivät myöskään kuulu, siltä osin kuin ne kuuluvat yhteisön muun lainsäädännön soveltamisalaan: a. jätevedet; b. eläimistä saatavat sivutuotteet, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o 1774/2002 soveltamisalaan kuuluvat käsitellyt tuotteet, lukuun ottamatta niitä, jotka on tarkoitettu poltettaviksi, kaatopaikalle sijoitettaviksi tai käytettäviksi biokaasu- tai kompostointilaitoksissa; c. sellaisten eläinten ruhot, jotka ovat kuolleet muulla tavoin kuin teurastamalla, mukaan lukien eläinkulkutaudin hävittämiseksi lopetetut eläimet, ja jotka loppukäsitellään asetuksen (EY) N:o 1774/2002 mukaisesti; d. mineraalivarojen etsimisestä, louhimisesta, käsittelystä ja varastoinnista sekä louhosten toiminnasta syntyvä jäte, joka kuuluu kaivannaisteollisuuden jätehuollosta 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/21/EY soveltamisalaan. 3. Sedimentit, jotka on uudelleensijoitettu vesistöjen pohjalle vesistöissä vesien ja vesiteiden hoitamiseksi tai tulvien ehkäisemiseksi taikka tulvien ja kuivuuden vaikutusten lieventämiseksi taikka vesialueen muuttamiseksi maa-alueeksi, jätetään tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos osoitetaan, että sedimentit ovat vaarattomia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön muun asiaankuuluvan lainsäädännön mukaisia velvoitteita. 4. Erillisillä direktiiveillä voidaan antaa tiettyjä tapauksia koskevia erityisiä säännöksiä tai täydentää tämän direktiivin säännöksiä tiettyjen jätelajien jätehuollosta.

Laatikko 11: Jätepuitedirektiivin 2 artikla – Soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen

3.1.2 Vaihe 2: Mitä jäteluettelon nimikettä sovelletaan?

Jäteluettelo sisältää 20 nimikeryhmää (kaksinumeroiset koodit), jotka jakautuvat edelleen alanimikeryhmiin (nelinumeroiset koodit) ja nimikkeisiin (kuusinumeroiset koodit).

Tietyn nimikkeen antaminen tapahtuu seuraavaa jäteluettelon käyttömenetelmää noudattaen. Tällä menettelyllä nimikeryhmät asetetaan ensisijaisuusjärjestykseen. Selityksin varustettu versio jäteluettelosta ja sen käyttömenettelystä on liitteessä 1.

Kaikkea jätettä, joka voidaan merkitä asteriskilla (*) varustetulla nimikkeellä, olisi pidettävä vaarallisena. Kaikilla muilla nimikkeillä määritettyjä jätteitä pidetään vaarattomina. Vaiheen 2 päättämiseksi ja sovellettavan jäteluettelon nimikkeen tai nimikkeiden määrittämiseksi

— on arvioitava asianmukaista jäteluettelon nimikettä tai nimikkeitä kyseisen jätteen osalta ottaen huomioon, että jäsenvaltioiden tasolla on saatettu ottaa käyttöön kansallisessa lainsäädännössä erityisiä nimikkeitä jätepuitedirektiivin 7 artiklan 2 tai 3 kohdan nojalla;

— on arvioitava tämän jälkeen, mikä seuraavista nimiketyypeistä tarkasteltavana olevalle jätteelle on annettava: — Aina vaaralliseksi luokiteltava nimike (AH-nimike) (merkitty asteriskilla (*)) Jätetyyppejä, joille annetaan AH-nimike, ei voida luokitella vaarattomiin nimikkeisiin, ja ne ovat vaarallisia ilman lisäarviointia. Jos jätteelle annetaan AH-nimike, jäte luokitellaan vaaralliseksi eikä lisäarviointia tarvita päätöksen tekemiseksi siitä, onko jäte luokiteltava vaaralliseksi. Tästä huolimatta on yhä suoritettava vaiheet 3–5 (ks. 3.2 luku) sen määrittämiseksi, mitä vaarallisuusominaisuuksia kyseisellä jätteellä on, sillä tätä tietoa saatetaan tarvita vaarallisen jätteen asianmukaista merkitsemistä koskevan jätepuitedirektiivin 19 artiklan säännösten noudattamiseksi (esimerkiksi jätteiden siirtoa koskevan rahtikirjan täyttämistä varten). Liitteessä 1 olevan 1.1 jakson laatikossa 1 on tietoja AH-nimikkeistä, joilla ei ole vaarallisuusominaisuuksia. — Aina vaarattomaksi luokiteltava nimike (ANH-nimike) Jätetyyppejä, joille annetaan ANH-nimike, ei voida luokitella vaarallisiin nimikkeisiin, ja ne olisi luokiteltava vaarattomiksi ilman lisäarviointia. Jos jätteelle annetaan ANH-nimike, jäte luokitellaan vaarattomaksi eikä lisäarviointia tarvita päätöksen tekemiseksi siitä, onko jäte luokiteltava vaarattomaksi. Liitteessä 1 olevan 1.1 jakson laatikossa 1 on tietoja ANH-nimikkeistä, joilla on vaarallisuusominaisuuksia. — Rinnakkaisnimike Rinnakkaisnimikkeet voidaan määritellä kahdeksi tai useammaksi toisiinsa liittyväksi nimikkeeksi, joista toinen on vaarallinen ja toinen ei. Toisin kuin AH- tai ANH-nimikkeiden kohdalla, luokittelua varten on suoritettava lisäarviointia, mikäli jäte on tarkoitus luokitella useisiin vaihtoehtoisiin nimikkeisiin. Vaihtoehtoiset nimikkeet muodostuvat vähintään seuraavista nimikkeistä: — Vaaralliseksi luokiteltava rinnakkaisnimike (MH-nimike) (merkitty asteriskilla (*)) — Vaarattomaksi luokiteltava rinnakkaisnimike (MNH-nimike) Jos voidaan valita MH- tai MNH-nimikkeen antamisen välillä, on suoritettava luokitusprosessin vaiheet 3–5 (ks. 3.2 luku) ja määritettävä näiden tutkimusten tulosten perusteella, annetaanko MH- vai MNH-nimike.

Lisätietoja ANH-, AH-, MH- ja MNH-nimikkeiden antamisesta on liitteessä 1 olevassa 1 jaksossa.

3.2 MH- tai MNH-nimikkeen antaminen

Seuraavia lukuja olisi käytettävä asianmukaista rinnakkaisnimikettä valittaessa. Lisäksi niitä voidaan käyttää myös AH-nimikkeeseen liittyvän jätteen vaarallisuusominaisuuksien määrittämiseen, sillä tätä tietoa saatetaan tarvita vaarallisen jätteen asianmukaista merkitsemistä koskevan jätepuitedirektiivin 19 artiklan säännösten noudattamiseksi (esimerkiksi jätteiden siirtoa koskevan rahtikirjan täyttämistä varten).

Kun vaiheet 3–5 on suoritettu, tiedetään viimein, sisältääkö tarkasteltavana oleva jäte vaarallisia ainesosia ja onko sillä yksi tai useampia vaarallisuusominaisuuksia (HP1–HP15) ja/tai sisältääkö se mitään merkityksellisiä POP-yhdisteitä. Näin ollen voidaan päättää, onko jäte vaarallista vai vaaratonta. Seuraavassa vuokaaviossa esitetään tarvittavat vaiheet ja viitataan seuraaviin lukuihin (ja vastaaviin liitteisiin lisätietojen osalta).

3.2.1 Vaihe 3: Onko jätteen koostumuksesta saatavilla riittävästi tietoa sen selvittämiseksi, onko sillä vaarallisuusominaisuuksia, joko laskentamenetelmän tai vaiheen 4 mukaisen testauksen avulla?

Riittävien tietojen saaminen vaarallisten aineiden esiintymisestä jätteessä ja niiden pitoisuudesta sen määrittämiseksi, onko jätteellä mahdollisesti jokin vaarallisuusominaisuuksista HP1–HP15, on tärkeä vaihe jätteen luokittelussa. Riippumatta siitä, mikä vaiheessa 4 kuvailluista menetelmistä vaarallisuusominaisuuksien arvioimiseksi (laskenta vai testaus) valitaan, tarvitaan tiettyjä tietoja jätteen koostumuksesta. On useita tapoja hankkia tietoa jätteen koostumuksesta, siinä esiintyvistä vaarallisista aineista ja jätteellä mahdollisesti olevista vaarallisuusominaisuuksista. Niitä ovat seuraavat:

— tiedot ”jätettä tuottavasta” valmistus- tai kemiallisesta prosessista ja sen panosaineista ja välituotteista asiantuntijalausunnot mukaan lukien (hyödyllisiä lähteitä saattavat olla esimerkiksi BREF-asiakirjat, teollisten prosessien käsikirjat, prosessikuvaukset ja tuottajan toimittamat panosmateriaaliluettelot)

— aineen tai esineen alkuperäisen tuottajan ennen aineen tai esineen muuttumista jätteeksi toimittamat tiedot, kuten käyttöturvallisuustiedotteet, tuotteen merkinnät tai tuoteselosteet (ks. lähemmin liite 2)

— jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olevat jäteanalyysien tietokannat

— jätteen näytteenotto ja kemiallinen analyysi (ks. liite 4).

Kun jätteen koostumuksesta on kerätty tietoa, on mahdollista arvioida, luokitellaanko tunnistetut aineet vaarallisiksi eli annetaanko niille vaaralausekekoodi (ks. laatikko 12). Sen määrittämiseksi, luokitellaanko jätteeseen sisältyvät aineet vaarallisiksi, ja lisätietojen hankkimiseksi niistä vaaraluokista ja -kategorioista, joihin aineet voidaan luokitella CLP-asetuksen mukaan, kehotetaan tutustumaan liitteessä 2 annettuihin ohjeisiin.

Vaaralausekekoodit Se, katsotaanko kyseessä olevan jätteen ainesosiksi tunnistetut aineet vaarallisiksi aineiksi, on arvioitava luokitusta, merkintöjä ja pakkaamista koskevien perusteiden mukaan. Tässä yhteydessä hyödyllisiä tietolähteitä on tämän asiakirjan liitteessä 2. On syytä huomata, että CLP-asetuksessa käyttöön otettavat vaaralausekkeet määritellään seuraavasti: ’vaaralausekkeella’ tarkoitetaan tiettyä vaaraluokkaa ja -kategoriaa koskevaa lausetta, joka kuvaa vaarallisen aineen tai seoksen vaarojen luonnetta sekä tarvittaessa vaaran astetta; Seuraavassa on CLP-asetuksen liitteessä VI olevan 3 osan taulukosta 3.1 peräisin oleva esimerkki vaaralausekekoodista ja annetusta vaaraluokasta ja -kategoriasta: Vaaralauseke: Kuvaus: Vaaraluokka ja vaarakategoria: H330 Tappavaa hengitettynä Acute Tox. 2 Ensimmäinen numero H-kirjaimen jälkeen edustaa vaarakategoriaa (2 – fysikaaliset vaarat, 3 – terveyteen liittyvät vaarat, 4 – ympäristöön liittyvät vaarat), toinen ja kolmas numero ovat vaaralausekekoodeja ryhmiksi liittäviä peräkkäisiä numeroita. Tietoja aineille annetuista vaaralausekekoodeista on liitteessä 2.

Laatikko 12: Huomautus luokitusta, merkintöjä ja pakkaamista koskevista perusteista: Vaaralausekekoodit

On huomattava, että jos harkitaan vaarallisuusominaisuuksien suoraa testausta (joka tavallisesti tehdään fysikaalisille vaarallisuusominaisuuksille, ks. vaihe 4), tarkasteltavana olevan jätteen kemiallinen analyysi ei ehkä ole tarpeen. Sen sijaan muut edellä mainitut tietolähteet saattavat jo antaa viitteitä siitä, onko järkevää suorittaa tiettyjen vaarallisuusominaisuuksien kohdennettu suora testaus.

Jos harkitaan tarkasteltavana olevan jätteen näytteenottoa ja kemiallista analyysia sen kemiallisen koostumuksen määrittämiseksi (esimerkiksi vaiheessa 4 kuvatun vaarallisten ominaisuuksien laskennallisen arvioinnin suorittamiseksi), on syytä perehtyä liitteeseen 4.

Jätteen luokittelusta vastaavien odotetaan toteuttavan kaikki kohtuulliset toimet jätteen koostumuksen ja vaarallisuusominaisuuksien määrittämiseksi ennen tätä vaihetta.

Jos jätteen koostumuksesta kerättyjen tietojen perusteella (kaikki edellä esitetyt vaihtoehdot huomioon ottaen) ei ole mahdollista päätellä tai arvioida jätteellä olevia vaarallisuusominaisuuksia sen paremmin laskemalla kuin seuraavan vaiheen 4 mukaisella jätteen testauksella, toiminnanharjoittajan olisi harkittava jätteen luokittelua vaaralliseksi (tarvittaessa kuultuaan toimivaltaista viranomaista).

On syytä huomata, että vaikka suoria testimenetelmiä on käytettävissä eräitä vaarallisuusominaisuuksia varten, kuten vaiheessa 4 kuvataan, niitä ei ole kaikille vaarallisuusominaisuuksille. Näin ollen suoraa testausta ei voida käyttää koostumukseltaan tuntemattoman jätteen luokittelemiseksi täysin vaarattomaksi.

3.2.2 Vaihe 4: Onko jätteellä jokin vaarallisuusominaisuuksista HP1–HP15?

Kuten 2.1.1 luvussa todettiin ja tämän asiakirjan liitteessä 3 tarkemmin selostetaan, jätepuitedirektiivin liitteessä III kuvaillaan 15 ominaisuutta (HP1–HP15), jotka tekevät jätteistä vaarallisia. Taulukossa 1 on yleiskatsaus näistä vaarallisuusominaisuuksista.

Taulukko 1

Ominaisuudet, jotka tekevät jätteistä vaarallisia (jätepuitedirektiivin liitteessä III esitetty kuvaus)

Vaarallisuusominaisuudet HP 1 Räjähtävä HP 2 Hapettava HP 3 Syttyvä HP 4 Ärsyttävä – ihoärsytys ja silmävaurio HP 5 Elinkohtaisesti myrkyllinen (STOT)/aspiraatiovaara HP 6 Välitön myrkyllisyys HP 7 Syöpää aiheuttava HP 8 Syövyttävä HP 9 Tartuntavaarallinen HP 10 Lisääntymiselle vaarallinen HP 11 Perimän muutoksia aiheuttava HP 12 Välittömästi myrkyllistä kaasua vapauttava HP 13 Herkistävä HP 14 Ympäristölle vaarallinen HP 15 Jätteet, joilla voi olla jokin edellä luetelluista vaarallisista ominaisuuksista, jota alkuperäisellä jätteellä ei suoranaisesti ollut

Kun vaihe 3 on saatettu päätökseen, käytettävissä pitäisi olla riittävästi tietoa tarkasteltavana olevan jätteen koostumuksesta. Tämä tarkoittaa, että käytettävissä pitäisi olla riittävästi tietoja jätteen sisältämistä vaarallisista aineista ja niiden luokituksista (onko niille esimerkiksi annettu jotain CLP-asetuksen mukaisia merkityksellisiä vaaralausekekoodeja) siinä määrin, että jätteellä mahdollisesti olevien vaarallisuusominaisuuksien selvittämiseksi voidaan käyttää vähintään yhtä seuraavista menetelmistä:

— lasketaan, saavuttavatko tai ylittävätkö tarkasteltavana olevassa jätteessä esiintyvien aineiden pitoisuudet vaaralausekekoodeihin perustuvat raja-arvot (yksittäin ominaisuuksista HP4–HP14 riippuen, ks. liite 3)

— testataan, onko jätteellä vaarallisuusominaisuuksia vai ei.

Liitteessä 3 on yksityiskohtainen kuvaus ja ohjeet siitä, miten yksittäiset vaarallisuusominaisuudet HP1–HP15 arvioidaan laskemalla tai testaamalla.

Laskentamenetelmän osalta olisi huomattava, että esimerkiksi tarkasteltavana olevan jätteen näytteenoton ja kemiallisen analyysin avulla määritettyjä vaarallisten aineiden pitoisuusarvoja on verrattava jätepuitedirektiivin liitteessä III lueteltuihin pitoisuusrajoihin. Nämä pitoisuusrajat koskevat jätteen tilaa silloin, kun jätteen luokittelu suoritetaan, eli jätteen tuorepainoa. Monissa analyysimenetelmissä tulokset kuitenkin eritellään kuivapainon perusteella. Tästä syystä kuiva-aineen perusteella ilmaistut analyysiarvot on oikaistava jätteen kosteuspitoisuudella, jotta määritetään aineen pitoisuus alkuperäisessä jätteessä sellaisena kuin sitä myöhemmin käsitellään. Jätteen luokittelijoiden olisi oltava tietoisia siitä, että laboratoriot ilmaisevat usein tulokset kuiva-aineen perusteella, ja huolehdittava tarkasti siitä, että he tietävät, mihin analyysitulokset perustuvat. Jätteen luokittelu on suoritettava (joko alun perin testattujen tai kuivapainoluvuista muunnettujen) tuorepainojen perusteella. Lisäksi on myös huomautettava nimenomaisesti, että jätepuitedirektiivin 7 artiklan 4 kohdassa ei sallita jätteen laimentamista tai sekoittamista vaarallisten aineiden alkuperäisten pitoisuuksien alentamiseksi.

Samoin on syytä huomata, että jätepuitedirektiivin liitteessä III määriteltyjä pitoisuusrajoja ei sovelleta massiivisessa muodossa oleviin puhtaisiin metalliseoksiin (jos ne eivät ole vaarallisten aineiden saastuttamia). Lisätietoja metalliseosten luokittelusta on liitteessä 1 olevassa 1.5.6 jaksossa.

Lisäohjeita jätteen näytteenotosta ja kemiallisista analyyseista laskentamenetelmän käyttämiseksi on liitteessä 4.

Suora testaus, jolla määritetään, onko jätteellä jokin tietty vaarallisuusominaisuus, saattaa olla asianmukaista joissakin tapauksissa eräiden vaarallisuusominaisuuksien (esimerkiksi ominaisuuksien HP 1 ”Räjähtävä”, HP 2 ”Hapettava” ja HP 3 ”Syttyvä” kaltaisten fysikaalisten ominaisuuksien) kohdalla.

Jäteluettelon liitteessä todetaan seuraavaa:

”Jos jätteen vaarallinen ominaisuus on arvioitu testillä ja käyttämällä direktiivin 2008/98/EY liitteessä III ilmoitettuja vaarallisten aineiden pitoisuuksia, testin tulokset jäävät voimaan.”

Lopuksi, jos jätteellä on yksi tai useampi 15 vaarallisuusominaisuudesta, sille on annettava vastaava MH-nimike. Jos jätteellä taas ei ole vaarallisuusominaisuuksia, on suoritettava vaihe 5, jossa tarkistetaan, sisältääkö jäte tiettyjä POP-yhdisteitä yli niitä koskevien raja-arvojen. Tämä on viimeinen vaihe, jonka jälkeen tarkasteltavana olevalle jätteelle voidaan antaa MH- tai MNH-nimike.

3.2.3 Vaihe 5: Onko todennäköistä tai tiedetäänkö, että jäte sisältää jäteluettelon liitteessä (2 kohdan kolmas luetelmakohta) mainittuja POP-yhdisteitä?

Viimeinen vaihe jätteen luokittelussa vaaralliseksi tai vaarattomaksi on määrittää, sisältääkö jäte jäteluettelon liitteessä (2 kohdan kolmas luetelmakohta) mainittuja POP-yhdisteitä, ja tarkemmin sanottuna, ylittääkö sen tiettyjen POP-yhdisteiden pitoisuus POP-yhdisteitä koskevassa asetuksessa säädetyt raja-arvot. Liitteessä 1 olevassa 1.5.10 jaksossa on tätä koskeva yksityiskohtainen yleiskatsaus, joka sisältää luettelon huomioon otettavista POP-yhdisteistä ja niitä koskevista pitoisuusrajoista.

Jos jäte ei sisällä kyseisiä POP-yhdisteitä tai sen POP-yhdistepitoisuus alittaa pitoisuusrajat, sille annetaan MNH-nimike. Muussa tapauksessa annetaan MH-nimike.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3).

(2) Komission päätös 2000/532/EY Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY mukaisen jäteluettelon laatimisesta (EYVL L 226, 6.9.2000, s. 3).

(3) Kesäkuussa 2015 järjestettiin kuukauden kestänyt sidosryhmien kuuleminen, ks. http://ec.europa.eu/environment/waste/hazardous_index.htm. Sidosryhmien työpajaseminaari järjestettiin Brysselissä 30. kesäkuuta 2015.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3).

(5) Komission päätös 2000/532/EY Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY mukaisen jäteluettelon laatimisesta (EYVL L 226, 6.9.2000, s. 3).

(6) Euroopan komissio – Ympäristöasioiden pääosasto (2013): Guidance on the interpretation of key provisions of Directive 2008/98/EC on waste, ks. http://ec.europa.eu/environment/waste/framework/pdf/guidance_doc.pdf

(7) Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista (EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1).

(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) (EUVL L 334, 17.12.2010, s. 17).

(9) Komission asetus (EU) N:o 1357/2014, annettu 18 päivänä joulukuuta 2014, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY liitteen III korvaamisesta (EUVL L 365, 19.12.2014, s. 89).

(10) Neuvoston asetus (EU) 2017/997, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2017, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY liitteen III muuttamisesta vaarallisuusominaisuuden HP 14 ”ympäristölle vaarallinen” osalta (EUVL L 150, 14.6.2017, s. 1).

(11) Komission päätös 2000/532/EY Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY mukaisen jäteluettelon laatimisesta (EYVL L 226, 6.9.2000, s. 3).

(12) Komission päätös 2014/955/EU, annettu 18 päivänä joulukuuta 2014, jäteluettelosta annetun päätöksen 2000/532/EY muuttamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY mukaisesti (EUVL L 370, 30.12.2014, s. 44).

(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1013/2006, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2006, jätteiden siirrosta (EUVL L 190, 12.7.2006, s. 1).

(14) Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista (EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1).

(15) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/21/EY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, kaivannaisteollisuuden jätehuollosta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta – Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission julistus (EUVL L 102, 11.4.2006, s. 15).

(16) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006, kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta (EUVL L 396, 30.12.2006, s. 1).

(17) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1272/2008, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivien 67/548/ETY ja 1999/45/EY muuttamisesta ja kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta (EUVL L 353, 31.12.2008, s. 1).

(18) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 850/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, pysyvistä orgaanisista yhdisteistä ja direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta (EUVL L 158, 30.4.2004, s. 7).

(19) On syytä mainita, että eräät EU:n jäsenvaltiot soveltavat tiettyihin POP-yhdisteisiin tiukempia raja-arvoja.

(20) Jäteluetteloon kirjatut POP-yhdisteet ovat niin kutsuttuja ”vanhoja POP-yhdisteitä”. Näin ollen vain jätteet, jotka sisältävät ”vanhoja POP-yhdisteitä” matalan POP-pitoisuuden raja-arvon ylittävinä pitoisuuksina, katsotaan vaarallisiksi.

(21) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/18/EU, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012, vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta sekä neuvoston direktiivin 96/82/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta (EUVL L 197, 24.7.2012, s. 1).

(22) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/19/EU, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012, sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 197, 24.7.2012, s. 38).

(23) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/66/EY, annettu 6 päivänä syyskuuta 2006, paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista ja direktiivin 91/157/ETY kumoamisesta (EUVL L 266, 26.9.2006, s. 1).

LIITTEET komission tiedonantoon – Tekniset ohjeet jätteiden luokittelusta SISÄLLYSLUETTELO LIITE 1: Selityksin varustettu jäteluettelo 21 1.1 Jäteluettelon rakenne 21 1.2 Asianmukaisen nimikkeen määrittäminen 24 1.2.1 Selityksin varustettu jäteluettelo 27 1.3 Esimerkkejä kompleksisten nimikkeiden luokittelusta 62 1.3.1 Pakkausjätteet ja sisältö 62 1.3.2 Sähkö- ja elektroniikkalaitteistojen jätteet (WEEE) 64 1.3.3 Romuajoneuvot 66 1.4 Esimerkkejä tiettyjen jätetyyppien tiettyjen ainesosien arviointia varten 67 1.4.1 Orgaaniset ainesosat ja erityiset kemialliset yhdisteet 67 1.4.2 Otsonikerrosta heikentävät aineet 69 1.4.3 Asbesti 71 1.4.4 Kalsiumoksidia ja kalsiumhydroksidia sisältävät jätteet 72 1.4.5 Kivihiilitervaa ja bitumia sisältävät jätteet 74 1.4.6 Metallit ja metalliseokset 75 1.4.7 Orgaaniset peroksidit 76 1.4.8 Kumijätteet 77 1.4.9 Muovijätteet 78 1.4.10 POP-yhdisteitä sisältävät jätteet 80 LIITE 2: Vaarallisia aineita koskevat tietolähteet ja tietopohja 83 2.1 Aineiden luokittelu vaarallisiksi CLP-asetuksen mukaisesti 83 2.1.1 Aineiden yhdenmukainen luokittelu 83 2.1.2 Itse tehdyt luokitukset 84 2.1.3 Luokitusten ja merkintöjen luettelo hakuvälineenä 84 2.2 Tiedot jätteeksi muuttuvien aineiden/seosten koostumuksesta, ominaisuuksista ja jätehuollosta 85 2.3 Muita tietolähteitä 86 LIITE 3: Erityiset lähestymistavat vaarallisuusominaisuuksien (HP1–HP15) määrittämiseksi 87 3.1 Ominaisuuden HP 1 määrittäminen: Räjähtävä 87 3.2 Ominaisuuden HP 2 määrittäminen: Hapettava 88 3.3 Ominaisuuden HP 3 määrittäminen: Syttyvä 91 3.4 Ominaisuuden HP 4 määrittäminen: Ärsyttävä – ihoärsytys ja silmävaurio 96 3.5 Ominaisuuden HP 5 määrittäminen: Elinkohtainen myrkyllisyys (STOT) / aspiraatiovaara 99 3.6 Ominaisuuden HP 6 määrittäminen: Välitön myrkyllisyys 102 3.7 Ominaisuuden HP 7 määrittäminen: Syöpää aiheuttava 105 3.8 Ominaisuuden HP 8 määrittäminen: Syövyttävä 106 3.9 Ominaisuuden HP 9 määrittäminen: Tartuntavaarallinen 108 3.10 Ominaisuuden HP 10 määrittäminen: Lisääntymiselle vaarallinen 111 3.11 Ominaisuuden HP 11 määrittäminen: Perimää vaurioittava 113 3.12 Ominaisuuden HP 12 määrittäminen: Välittömästi myrkyllistä kaasua vapauttava 114 3.13 Ominaisuuden HP 13 määrittäminen: Herkistävä 118 3.14 Ominaisuuden HP 14 määrittäminen: Ympäristölle vaaralliset aineet 119 3.15 Ominaisuuden HP 15 määrittäminen: Jätteet, joilla voi olla jokin edellä luetelluista vaarallisista ominaisuuksista, jota alkuperäisellä jätteellä ei suoranaisesti ollut 122 LIITE 4: Jätteiden näytteenotto ja kemiallinen analyysi 124 4.1 Näytteenotto 124 4.1.1 Näytteenottoa koskeva kehys 124 4.1.2 Näytteenottomenetelmä 126 4.1.3 Eri jätetyyppejä koskevat näytteenottostandardit 128 4.1.4 Näytteenottostrategiat homogeenisuuden/heterogeenisuuden huomioon ottamiseksi 128 4.1.5 Näytteenoton tilastollinen lähestymistapa 128 4.2 Jätteen kemiallinen analyysi 129 4.2.1 Realistisen huonoimman tapauksen aineet 131 158 Ryhmänimikkeet 132 LIITE 5: Lähteet ja ulkoiset viitteet 134

LIITE 1 Selityksin varustettu jäteluettelo 1.1. Jäteluettelon rakenne Jäteluetteloa, sellaisena kuin se on vahvistettu päätöksellä 2000/532/EY ja muutettuna päätöksellä 2014/955/EU, sovelletaan 1 päivästä kesäkuuta 2015. Jäteluettelo sisältää 20 nimikeryhmää (kaksinumeroiset koodit, vrt. jäljempänä oleva taulukko 1). Nämä nimikeryhmät jakautuvat edelleen alanimikeryhmiin (nelinumeroiset koodit) ja nimikkeisiin (kuusinumeroiset koodit). Seuraavassa annetaan esimerkit nimikeryhmästä, alanimikeryhmästä ja nimikkeestä: Nimikeryhmä : 20 YHDYSKUNTAJÄTTEET (KOTITALOUSJÄTTEET JA NIIHIN RINNASTETTAVAT KAUPAN, TEOLLISUUDEN JA MUIDEN LAITOSTEN JÄTTEET), ERILLISKERÄTYT JAKEET MUKAAN LUETTUINA Alanimikeryhmä : 20 01 erilliskerätyt jakeet (lukuun ottamatta nimikeryhmää 15 01) Nimike : 20 01 02 lasi Jätettä luokiteltaessa on ensin varmistettava, että jäte kuuluu nimikeryhmäkoodin soveltamisalaan. Jos näin on, seuraavaksi on tarkistettava, kuuluuko se alanimikeryhmäkoodin soveltamisalaan. Vasta sitten voidaan etsiä sopivaa koodia. Edellä mainitun nimikkeellä 20 01 02 luokitellun jäte-esimerkin kohdalla tämä tarkoittaa, että — jätteen on oltava peräisin kotitalouksista tai kotitalouksien kaltaisista kaupan, teollisuuden ja muiden laitosten jätteistä (kuuluakseen nimikeryhmän 20 soveltamisalaan) — jätteen on oltava erilliskerättyä (kuuluakseen alanimikeryhmän 20 01 soveltamisalaan) ja — jätteen on koostuttava lasista — mutta se ei saa olla lasipakkaus, koska pakkausjäte ei koodinsa perusteella kuulu alanimikeryhmään 20 01 ja sille on annettava nimikeryhmään 15 (pakkausjäte) kuuluva nimike. Jäteluettelossa vahvistettu jäteluettelon nimikeryhmien ensisijaisuusjärjestys Nimikeryhmät (kaksinumeroiset koodit) voidaan luokitella kolmeen eri ryhmään, joita on – noudattaen jäteluettelon liitteessä vahvistettua ennalta määrättyä järjestystä – tarkasteltava pyrittäessä määrittämään aina vaaralliseksi tai vaarattomaksi luokiteltava nimike tai rinnakkaisnimike, joka parhaiten vastaa tutkittavana olevaa jätettä. Ryhmät ovat seuraavat: A. 01–12 ja 17–20 jätteen alkuperään liittyvät nimikeryhmät B. 13–15 jätelajiin liittyvät nimikeryhmät C. 16 jätteitä, joita ei ole mainittu muualla luettelossa, koskeva nimikeryhmä Ensimmäisenä on tärkeää tarkastella nimikeryhmiä 01–12 ja 17–20 (lukuun ottamatta niiden yleisiä nimikkeitä, jotka päättyvät numeroihin 99), joissa jäte luokitellaan sen lähteen tai teollisuusalan, jolta se on peräisin, mukaan. Sen sijaan, että tarkasteltaisiin teollisuuden, jossa jäte syntyy, yleistä tyyppiä, pitäisi tarkastella ennemminkin kyseistä teollista prosessia. Yksi esimerkki on autoteollisuudessa syntyvä jäte: prosessin mukaan jäte voidaan luokitella nimikeryhmään 12 (metallien ja muovien muovauksessa sekä fysikaalisessa ja mekaanisessa pintakäsittelyssä syntyvät jätteet), nimikeryhmään 11 (metallien ja muiden materiaalien kemiallisessa pintakäsittelyssä ja pinnoittamisessa syntyvät jätteet; ei-rautametallien hydrometallurgia) tai 08 (pinnoitteiden (maalien, lakkojen, lasimaisten emalien), liimojen, tiivistysmassojen sekä painovärien valmistuksessa, jalostuksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet). Näiden nimikeryhmien 99-koodia ei pidä käyttää tässä vaiheessa. Jos nimikeryhmistä 01–12 ja 17–20 ei löydy sopivaa jätekoodia, seuraavat määrättyä ensisijaisuusjärjestystä noudattaen tarkistettavat nimikeryhmät ovat 13–15 (lukuun ottamatta niiden yleisiä nimikkeitä, jotka päättyvät numeroihin 99). Nämä nimikeryhmät liittyvät itse jätteen laatuun, esimerkiksi pakkaukset. Jos mikään näistä jätekoodeista ei sovellu kyseiselle jätteelle, jäte luokitellaan nimikeryhmän 16 mukaisesti (lukuun ottamatta sen yleisiä nimikkeitä, jotka päättyvät numeroihin 99), joka sisältää sekalaisen ryhmän jätevirtoja, joita ei voida muuten nimenomaisesti liittää tiettyyn prosessiin tai alaan, kuten sähkö- ja elektroniikkalaiteromu tai romuajoneuvot. Jos jätettä ei voida kohdistaa järkevästi myöskään mihinkään nimikeryhmään 16 kuuluvaan nimikkeeseen, etsitään edellä ensimmäisessä vaiheessa luokiteltua jätteen alkuperää vastaavassa luettelon jaksossa oleva sopiva koodi 99 (jätteet, joita ei ole mainittu muualla). Sopivimman nimikkeen löytäminen on tärkeä vaihe jätteen luokittelussa ja vaatii toimijalta asianmukaista ja rehellistä harkintaa, joka perustuu hänen tietoonsa jätteen alkuperästä ja prosessista, jossa se syntyy, sekä sen mahdollisesta koostumuksesta. Liitteessä 1.2 annetaan yksityiskohtaisempia tietoja luettelon käytöstä ja sen ennalta määrätystä ensisijaisuusjärjestyksestä ja esitetään vuokaaviossa yhteenveto jo annetuista tiedoista (ks. kaavio 1). Taulukko 1 Jäteluettelon nimikeryhmät KOODI NIMIKERYHMÄN KUVAUS ENSISIJAISUUS 01 MINERAALIEN TUTKIMISESSA, HYÖDYNTÄMISESSÄ, LOUHIMISESSA SEKÄ FYSIKAALISESSA JA KEMIALLISESSA KÄSITTELYSSÄ SYNTYVÄT JÄTTEET A 02 MAATALOUDESSA, PUUTARHATALOUDESSA, VESIVILJELYSSÄ, METSÄTALOUDESSA, METSÄSTYKSESSÄ, KALASTUKSESSA SEKÄ ELINTARVIKKEIDEN VALMISTUKSESSA JA JALOSTUKSESSA SYNTYVÄT JÄTTEET 03 PUUN KÄSITTELYSSÄ SEKÄ LEVYJEN JA HUONEKALUJEN, MASSAN, PAPERIN JA KARTONGIN VALMISTUKSESSA SYNTYVÄT JÄTTEET 04 NAHKA-, TURKIS- JA TEKSTIILITEOLLISUUDEN JÄTTEET 05 ÖLJYNJALOSTUKSESSA, MAAKAASUN PUHDISTUKSESSA JA HIILEN PYROLYYTTISESSÄ KÄSITTELYSSÄ SYNTYVÄT JÄTTEET 06 EPÄORGAANISISSA KEMIAN PROSESSEISSA SYNTYVÄT JÄTTEET 07 ORGAANISISSA KEMIAN PROSESSEISSA SYNTYVÄT JÄTTEET 08 PINNOITTEIDEN (MAALIEN, LAKKOJEN, LASIMAISTEN EMALIEN), LIIMOJEN, TIIVISTYSMASSOJEN SEKÄ PAINOVÄRIEN VALMISTUKSESSA, JALOSTUKSESSA, JAKELUSSA JA KÄYTÖSSÄ SYNTYVÄT JÄTTEET 09 VALOKUVATEOLLISUUDEN JÄTTEET 10 TERMISISSÄ PROSESSEISSA SYNTYVÄT JÄTTEET 11 METALLIEN JA MUIDEN MATERIAALIEN KEMIALLISESSA PINTAKÄSITTELYSSÄ JA PINNOITTAMISESSA SEKÄ EI-RAUTAMETALLIEN HYDROMETALLURGIASSA SYNTYVÄT JÄTTEET 12 METALLIEN JA MUOVIEN MUOVAUKSESSA SEKÄ FYSIKAALISESSA JA MEKAANISESSA PINTAKÄSITTELYSSÄ SYNTYVÄT JÄTTEET 13 ÖLJYJÄTTEET JA POLTTONESTEJÄTTEET (LUKUUN OTTAMATTA RUOKAÖLJYJÄ JA NIMIKERYHMIÄ 05 JA 12) B 14 ORGAANISTEN LIUOTTIMIEN, JÄÄHDYTYSAINEIDEN JA PONNEKAASUJEN JÄTTEET (LUKUUN OTTAMATTA NIMIKERYHMIÄ 07 JA 08) 15 PAKKAUKSET; ABSORBOIMISAINEET, PUHDISTUSLIINAT, SUODATINMATERIAALIT JA SUOJAVAATTEET (JOITA EI OLE MUUALLA MÄÄRITELTY) 16 JÄTTEET, JOITA EI OLE MAINITTU MUUALLA LUETTELOSSA C 17 RAKENTAMISESSA JA PURKAMISESSA SYNTYVÄT JÄTTEET (PILAANTUNEILTA ALUEILTA KAIVETUT MAA-AINEKSET MUKAAN LUETTUINA) A 18 IHMISTEN JA ELÄINTEN TERVEYDEN HOIDOSSA TAI SIIHEN LIITTYVÄSSÄ TUTKIMUSTOIMINNASSA SYNTYVÄT JÄTTEET (LUKUUN OTTAMATTA KEITTIÖ- JA RAVINTOLAJÄTTEITÄ, JOTKA EIVÄT OLE SYNTYNEET VÄLITTÖMÄSSÄ HOITOTOIMINNASSA) 19 JÄTEHUOLTOLAITOKSISSA, ERILLISISSÄ JÄTEVEDENPUHDISTAMOISSA SEKÄ IHMISTEN KÄYTTÖÖN TAI TEOLLISUUSKÄYTTÖÖN TARKOITETUN VEDEN VALMISTUKSESSA SYNTYVÄT JÄTTEET 20 YHDYSKUNTAJÄTTEET (KOTITALOUSJÄTTEET JA NIIHIN RINNASTETTAVAT KAUPAN, TEOLLISUUDEN JA MUIDEN LAITOSTEN JÄTTEET), ERILLISKERÄTYT JAKEET MUKAAN LUETTUINA Jäteluettelon nimiketyypit Kaikki tähdellä (*) merkityt nimikkeet katsotaan vaaralliseksi jätteeksi. Kuten luvussa 3.1.2 todettiin, jäteluettelon yhteensä 842 nimikettä voidaan jakaa aina vaarallisiksi luokiteltaviin nimikkeisiin (AH), aina vaarattomiksi luokiteltaviin nimikkeisiin (ANH), vaarallisiksi luokiteltaviin rinnakkaisnimikkeisiin (MH) ja vaarattomiksi luokiteltaviin rinnakkaisnimikkeisiin (MNH) (vrt. taulukko 2). Kaikki jätteet ovat siten joko vaarallisia tai vaarattomia. Taulukko 2 Nimikkeiden lukumäärä jäteluettelossa 842 nimikettä jäteluettelossa 408 vaarallista nimikettä 434 vaaratonta nimikettä 230 AH 178 MH 188 MNH 246 ANH — Aina vaaralliseksi luokiteltava nimike (AH-nimike) Jätetyyppejä, joille on osoitettu AH-nimike, ei voida luokitella vaihtoehtoisiin vaarattomiin nimikkeisiin, ja ne ovat vaarallisia ilman lisäarviointia. AH-nimikkeet on merkitty tummanpunaisella selityksin varustetussa jäteluettelossa (vrt. taulukko 3 tämän liitteen 1.2.1 jaksossa). Jos jätteelle on annettu AH-nimike, jäte luokitellaan vaaralliseksi eikä lisäarviointia tarvita päätöksen tekemiseksi siitä, onko jäte luokiteltava vaaralliseksi. Tästä huolimatta on yhä suoritettava vaiheet 3–4 (ks. luku 3.2) sen määrittämiseksi, mitä vaarallisuusominaisuuksia kyseisellä jätteellä on, sillä tätä tietoa saatetaan tarvita vaarallisen jätteen asianmukaista merkitsemistä koskevan jätepuitedirektiivin 19 artiklan säännösten noudattamiseksi (esimerkiksi jätteiden siirtoa koskevan rahtikirjan täyttämistä varten). — Aina vaarattomaksi luokiteltava nimike (ANH-nimike) Jätetyyppejä, joille on annettu ANH-nimike, ei voida luokitella vaihtoehtoisiin vaarallisiin nimikkeisiin, ja ne luokitellaan vaarattomiksi ilman lisäarviointia. ANH-nimikkeet on merkitty tummanpunaisella selityksin varustetussa jäteluettelossa (vrt. taulukko 3 tämän liitteen 1.2.1 jaksossa). Jos jätteelle on annettu ANH-nimike, jäte luokitellaan vaarattomaksi eikä lisäarviointia tarvita päätöksen tekemiseksi siitä, onko jäte luokiteltava vaarattomaksi. — Rinnakkaisnimike Rinnakkaisnimikkeet voidaan määritellä kahdeksi tai useammaksi toisiinsa liittyväksi nimikkeeksi, joista toinen on vaarallinen ja toinen ei. Joskus rinnakkaisnimike saattaa vastata useita mahdollisia toisiinsa liittyviä vaihtoehtoisia nimikkeitä. Toisin kuin AH- tai ANH-nimikkeiden kohdalla, luokittelua varten on suoritettava lisäarviointia, mikäli jäte on tarkoitus luokitella useisiin vaihtoehtoisiin nimikkeisiin. Vaihtoehtoiset nimikkeet muodostuvat vähintään seuraavista nimikkeistä: — Vaaralliseksi luokiteltava rinnakkaisnimike (MH-nimike) MH-nimikkeet on merkitty oranssilla selityksin varustetussa jäteluettelossa (vrt. taulukko 3 1.2.1 jaksossa). — Vaarattomaksi luokiteltava rinnakkaisnimike (MNH-nimike) MNH-nimikkeet on merkitty tummansinisellä selityksin varustetussa jäteluettelossa (vrt. taulukko 3 1.2.1 jaksossa). Rinnakkaisnimikkeet voidaan jakaa seuraaviin alaluokkiin: — Päätös vaihtoehtoisen MH- ja MNH-nimikkeen välillä tehdään viittaamalla yleisesti vaarallisiin aineisiin, esimerkiksi: 10 12 09* kaasujen käsittelyssä syntyvät kiinteät jätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 10 12 10 muut kuin nimikkeessä 10 12 09 mainitut kaasujen käsittelyssä syntyvät kiinteät jätteet MNH — Päätös vaihtoehtoisen MH- ja MNH-nimikkeen välillä tehdään viittaamalla nimenomaisesti tiettyihin vaarallisiin aineisiin, esimerkiksi: 16 01 11* asbestia sisältävät jarrupalat MH 16 01 12 muut kuin nimikkeessä 16 01 11 mainitut jarrupalat MNH — Sellaisten nimikkeiden kohdalla, joissa viitataan useisiin nimikkeisiin, nimikkeen valinta voi riippua kyseisen jätteen alkuperästä tai tietyistä ominaisuuksista sekä sen mahdollisesti sisältämistä vaarallisista aineista, esimerkiksi: 17 06 01* asbestia sisältävät eristysaineet MH 17 06 03* eristysaineet, jotka koostuvat vaarallisista aineista tai sisältävät niitä MH 17 06 04 muut kuin nimikkeissä 17 06 01 ja 17 06 03 mainitut eristysaineet MNH Usein, mutta ei välttämättä, vastaavat rinnakkaisnimikkeet voidaan tunnistaa MH- ja MNH-nimikkeiden joukosta viitesanojen ”muut kuin […] mainitut” avulla. Jos voidaan valita MH- tai MNH-nimikkeen antamisen välillä, on suoritettava luokitusprosessin vaiheet 3–5 (ks. luku 3.2), jotta voidaan määrittää vaarallisten aineiden esiintyminen ja merkityksellinen pitoisuus tai määrittää, onko jätteellä välittömiä vaarallisia ominaisuuksia, ja päättää asianmukaisesti, annetaanko kyseiselle jätevirralle MH- vai MNH-nimike. Aina vaarattomaksi luokiteltava nimike, jolla on vaarallisia ominaisuuksia On syytä huomata, että jäte, jolle on annettu ANH-nimike, luokitellaan vaarattomaksi tekemättä lisäarviota sen vaarallisista ominaisuuksista. Ainoa poikkeus tästä periaatteesta kuvaillaan jätepuitedirektiivin 7 artiklan 2 kohdassa. Siinä todetaan, että jos asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toteaa asianmukaisen näytön pohjalta tietyn jätteen, jolle on annettu ANH-koodi, olevan tosiasiassa vaaralliseksi luokiteltava, kyseinen jäte luokitellaan vaaralliseksi. Asiasta on ilmoitettava komissiolle, jotta jäteluetteloa voidaan tulevaisuudessa mahdollisesti mukauttaa. Aina vaaralliseksi luokiteltava nimike, jolla ei ole vaarallisia ominaisuuksia Mikäli kyseiselle jätteelle voidaan antaa vain AH-nimike, jäte luokitellaan vaaralliseksi. Ainoa poikkeus tästä periaatteesta on kyseessä silloin, kun asianomainen jäsenvaltio katsoo kyseisen jätteen vaarattomaksi asianmukaisen päinvastaisen selvityksen toimittamisen perusteella jätepuitedirektiivin 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Asiasta on ilmoitettava komissiolle, jotta jäteluetteloa voidaan tulevaisuudessa mahdollisesti mukauttaa. Valinta rinnakkaisnimikkeiden välillä – vaarallisten ominaisuuksien arvioiminen Luvussa 3.2 kuvaillut vaiheet ovat tarpeen vain siinä tapauksessa, että kyseiselle jätteelle on tarkoitus antaa MH- tai MNH-nimike, tai jos jätteen, jolle on annettu AH-nimike, vaaralliset ominaisuudet on arvioitava esimerkiksi rahtikirjan täyttämistä varten. Laatikko 1: Vaarallisten ominaisuuksien arviointi: ANH-, AH-, rinnakkaisnimikkeet 1.2. Asianmukaisen nimikkeen määrittäminen Jätteen luokittelemiseksi on olennaista, että toteutetaan kaikki mahdolliset toimet, jotta voidaan määrittää — sen alkuperä (nimenomainen prosessi tai toiminto, jossa se syntyi) — sen tyyppi (tai tyypit, jos sekalaista). Tämän tiedon selvittämisen jälkeen on tarkasteltava koko jäteluetteloa ja noudatettava jäljempänä annettuja ohjeita. Asianmukaisimman nimikkeen valitseminen jätteelle käytettävissä olevista jäteluettelon yhteensä 842 nimikkeestä on monimutkainen tehtävä. Ensin on tarkasteltava koko luetteloa, ja jätteen on sovittava lopulta valittavaan nimikkeeseen, alanimikeryhmään ja nimikeryhmään, kuten edellisessä luvussa nimikkeen 20 01 02 kohdalla annetussa esimerkissä kuvailtiin. Luettelon rakenne tarkoittaa, että nimikkeitä saattaa löytyä useampia kuin yksi. Näin ollen on käytettävä luvussa 3.2 kuvailtuja arviointivaiheita asianmukaisimman nimikkeen valitsemiseksi. Nimikeryhmien ja alanimikeryhmien koodit rajoittavat niihin kuuluvien alanimikeryhmien ja nimikkeiden soveltamisalaa ja saattavat lisäksi sisältää erityisiä poikkeuksia. On tärkeää tarkistaa nämä koodit ennen nimikkeiden valitsemista. Liitteessä 1 olevassa kaaviossa 1 esitetään vuokaavio, joka ohjaa tämän prosessin läpi, ja sitä on käytettävä yhdessä ohjeiden kanssa. Tämä on vaiheittainen prosessi, joka saattaa edellyttää useita toistoja. Vaihe A1: Toimi näin ensimmäisessä vaiheessa: — Vertaa prosessia tai toimintoa, jossa jäte syntyi, nimikeryhmien 01–12 ja 17–20 koodeihin. Jos prosessi tai toiminto kuuluu yhden tai useamman nimikeryhmän koodin soveltamisalaan, tarkastele niihin kuuluvien alanimikeryhmien koodeja. — Jos prosessi tai toiminto sopii nimikeryhmän ja alanimikeryhmän koodin soveltamisalaan, etsi tästä alanimikeryhmästä nimike, joka sopii selvästi kyseiseen jätetyyppiin. — Tässä vaiheessa ei pidä käyttää yleistä nimikettä XX XX 99. — Jos et löydä sopivaa nimikettä (tai nimikkeitä), etene vaiheeseen A2. Kyseinen prosessi tai toiminto Prosessi tai toiminto ei ole yleinen toimiala tai liiketoiminnan tyyppi. Yritys voi joutua luokittelemaan jokaisen toimintonsa tai prosessivaiheensa eri nimikeryhmiin. Esimerkiksi autojen valmistaja voi joutua luokittelemaan prosessiensa eri vaiheissa syntyvät jätteensä nimikeryhmiin 12 (metallien muovauksessa ja mekaanisessa pintakäsittelyssä syntyvät jätteet), 11 (metallien käsittelyssä ja pinnoittamisessa syntyvät metallia sisältävät epäorgaaniset jätteet) ja 08 (pinnoitteiden käytössä syntyvät jätteet). Vaihe A2: Toimi näin toisessa vaiheessa: — Vertaa kyseistä jätteen tyyppiä nimikeryhmien 13–15 koodeihin. Jos jätetyyppi kuuluu yhden tai useamman nimikeryhmän koodin soveltamisalaan, tarkastele niihin kuuluvien alanimikeryhmien koodeja. — Jos jätteen tyyppi sopii nimikeryhmän ja alanimikeryhmän koodin soveltamisalaan, etsi tästä alanimikeryhmästä nimike, joka sopii selvästi kyseiseen jätetyyppiin. — Voit tarvittaessa käyttää yleistä nimikettä XX XX 99. — Jos et löydä sopivaa nimikettä (tai nimikkeitä), etene vaiheeseen A3. Tällaisen yleisen XX XX 99 -koodin antamisen on oltava viimeinen keino, ja sitä on vältettävä mahdollisimman pitkälle. Vaihe A3: Toimi näin kolmannessa vaiheessa: — Tarkista, kuuluuko jäte jonkin nimikeryhmään 16 kuuluvan alanimikeryhmän koodin soveltamisalaan. — Jos jätteen tyyppi sopii alanimikeryhmän koodin soveltamisalaan, etsi tästä alanimikeryhmästä nimike, joka sopii selvästi kyseiseen jätetyyppiin. — Jos et löydä sopivaa nimikettä (tai nimikkeitä), etene vaiheeseen A4. Vaihe A4: Toimi näin viimeisessä vaiheessa: — Palaa vaiheeseen A1 ja anna yleinen nimike XX XX 99 nimikeryhmästä ja alanimikeryhmästä, joka sopii prosessiin tai toimintoon, jossa jäte syntyi. — Varmista ennen nimikkeen XX XX 99 antamista, että vaiheet A1–A3 on käyty läpi. Vaiheissa A1–A4 kyseiselle jätteelle on annettava joko AH- tai ANH-nimike tai asianmukaisimmat rinnakkaisnimikkeet. Viimeksi mainitussa tapauksessa on toteutettava luokittelumenettelyn vaihe 3 (vrt. luku 3.2), jotta voidaan päättää lopullisesti, annetaanko jätteelle nimike MH vai MNH. Liitteessä 1 olevassa kaaviossa 1 esitetyn vuokaavion tarkoitus on ainoastaan tukea asianmukaisimman nimikkeen tai rinnakkaisnimikeparin antamista tietylle jätevirralle. On syytä huomioida, että luokitteluprosessi on katsottava vaiheittaiseksi prosessiksi, joka saattaa edellyttää useita toistoja. Seuraavien jaksojen tarkoitus on tarjota lisäapua tässä yhteydessä: — 1.2.1 jakso sisältää selityksin varustetun version jäteluettelosta. — 1.3 jakso sisältää erityisiä esimerkkejä kompleksisista nimikkeistä, joiden on tarkoitus havainnollistaa luokitteluprosessia. — 1.4 jaksossa annetaan esimerkkejä tiettyjen jätetyyppien erityisten ainesosien luokittelusta. Sekalaisen jätteen luokittelu Jos jätevirta sisältää useampaa kuin yhtä jätetyyppiä, kutakin niistä on tarkasteltava erikseen. Näin varmistetaan, että — vaarallisia jäte-eriä ei luokitella virheellisesti vaarattomiksi sekoittamalla (laimentamalla) niitä muihin jätteisiin (ks. jätepuitedirektiivin 7 artiklan 4 kohta) — vaaralliset jäte-erät tunnistetaan ajoissa, jotta voidaan estää niiden sekoittuminen muihin jätteisiin esimerkiksi astiassa, säkissä, kasassa tai kuljettimessa (ks. jätepuitedirektiivin 18 artikla). Vain kotitalouksista syntyvät sekalaiset yhdyskuntajätteet on vapautettu näistä vaatimuksista. Luettelo sisältää pienen määrän nimikkeitä sekalaiselle jätteelle. Yleisenä sääntönä (jätepuitedirektiivin sekoituskriteerien täyttämiseksi) nämä koskevat yritysten jätteitä, jotka syntyvät prosessissa yhtenä sekalaisena jätteenä. Ne eivät koske jätteitä (tai jäteaineita tai -esineitä), jotka syntyvät erikseen ja yhdistetään sen jälkeen muihin jätteisiin (esimerkiksi sijoitetaan samaan astiaan). 1.2.1 Selityksin varustettu jäteluettelo Taulukossa 3 luetellaan kaikki jäteluettelon nimikkeet ja ilmoitetaan selkeästi, mitkä nimikkeet ovat ANH-, AH-, MNH- ja MH-nimikkeitä. On syytä huomioida, että nimiketyyppien tulkinta seuraavassa selityksin varustetussa jäteluettelossa on yksi mahdollinen tulkinta, jossa yhdistetään eri jäsenvaltioiden näkemyksiä. Jäsenvaltioiden tasolla on käytössä erilaisia tulkintoja, jotka voidaan myös tarkistaa (1). Taulukko 3 Selityksin varustettu jäteluettelo KOODI NIMIKERYHMÄN KUVAUS NIMIKETYYPPI 1 MINERAALIEN TUTKIMISESSA, HYÖDYNTÄMISESSÄ, LOUHINNASSA SEKÄ FYSIKAALISESSA JA KEMIALLISESSA KÄSITTELYSSÄ SYNTYVÄT JÄTTEET 01 01 mineraalien louhinnassa syntyvät jätteet 01 01 01 metallimineraalien louhinnassa syntyvät jätteet ANH 01 01 02 muiden mineraalien louhinnassa syntyvät jätteet ANH 01 03 metallimineraalien fysikaalisessa ja kemiallisessa käsittelyssä syntyvät jätteet 01 03 04* sulfidimalmin käsittelyssä syntyvät happoa muodostavat rikastushiekat MH B 01 03 05* muut rikastushiekat, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 01 03 06 muut kuin nimikkeissä 01 03 04 ja 01 03 05 mainitut rikastushiekat MNH 01 03 07* muut metallimineraalien fysikaalisessa ja kemiallisessa käsittelyssä syntyvät jätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 01 03 08 muut kuin nimikkeessä 01 03 07 mainitut pölymäiset ja jauhemaiset jätteet MNH 01 03 09 (2) muu kuin nimikkeessä 01 03 10 mainittu alumiinioksidin valmistuksessa syntyvä punaliejujäte MNH 01 03 10 (3) muu kuin nimikkeessä 01 03 07 mainittu alumiinioksidin valmistuksessa syntyvä punaliejujäte, joka sisältää vaarallisia aineita MH A 01 03 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH C 01 04 muiden kuin metallimineraalien fysikaalisessa ja kemiallisessa käsittelyssä syntyvät jätteet 01 04 07* muiden kuin metallimineraalien fysikaalisessa ja kemiallisessa käsittelyssä syntyvät jätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 01 04 08 muut kuin nimikkeessä 01 04 07 mainitut sorajätteet ja kivimurske MNH 01 04 09 hiekka- ja savijätteet ANH 01 04 10 muut kuin nimikkeessä 01 04 07 mainitut pölymäiset ja jauhemaiset jätteet MNH 01 04 11 muut kuin nimikkeessä 01 04 07 mainitut potaskan ja vuorisuolan jalostusjätteet MNH 01 04 12 muut kuin nimikkeissä 01 04 07 ja 01 04 11 mainitut mineraalien pesussa ja puhdistuksessa syntyvät rikastushiekat ja jätteet MNH 01 04 13 muut kuin nimikkeessä 01 04 07 mainitut kivien veistämisessä ja sahauksessa syntyvät jätteet MNH 01 04 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 01 05 porauslietteet ja muut porausjätteet 01 05 04 makean veden porauksessa syntyvät lietteet ja jätteet ANH 01 05 05* öljyä sisältävät porauslietteet ja -jätteet MH B 01 05 06* porauslietteet ja muut porausjätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 01 05 07 muut kuin nimikkeissä 01 05 05 ja 01 05 06 mainitut baryyttia sisältävät porauslietteet ja -jätteet MNH 01 05 08 muut kuin nimikkeissä 01 05 05 ja 01 05 06 mainitut klorideja sisältävät porauslietteet ja -jätteet MNH 01 05 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 2 MAATALOUDESSA, PUUTARHATALOUDESSA, VESIVILJELYSSÄ, METSÄTALOUDESSA, METSÄSTYKSESSÄ, KALASTUKSESSA SEKÄ ELINTARVIKKEIDEN VALMISTUKSESSA JA JALOSTUKSESSA SYNTYVÄT JÄTTEET 02 01 maataloudessa, puutarhataloudessa, vesiviljelyssä, metsätaloudessa, metsästyksessä ja kalastuksessa syntyvät jätteet 02 01 01 pesu- ja puhdistuslietteet ANH 02 01 02 eläinkudosjätteet ANH 02 01 03 kasvikudosjätteet ANH 02 01 04 muovijätteet (lukuun ottamatta pakkauksia) ANH 02 01 06 eläinten ulosteet, virtsa ja lanta (likaantunut olki mukaan lukien) sekä erikseen kootut ja muualla käsiteltävät nestemäiset jätteet ANH 02 01 07 metsätalouden jätteet ANH 02 01 08* maatalouskemikaalien jätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 02 01 09 muut kuin nimikkeessä 02 01 08 mainitut maatalouskemikaalien jätteet MNH 02 01 10 metallijätteet ANH 02 01 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 02 02 lihan, kalan ja muiden eläinperäisten elintarvikkeiden valmistuksessa ja jalostuksessa syntyvät jätteet 02 02 01 pesu- ja puhdistuslietteet ANH 02 02 02 eläinkudosjätteet ANH 02 02 03 kulutukseen tai jalostukseen soveltumattomat aineet ANH 02 02 04 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 02 02 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 02 03 hedelmien, vihannesten, viljojen, ruokaöljyjen, kaakaon, kahvin, teen ja tupakan valmistuksessa ja jalostuksessa, säilykkeiden valmistuksessa, hiivan ja hiivauutteen valmistuksessa sekä melassin valmistuksessa ja käymisessä syntyvät jätteet 02 03 01 pesu-, puhdistus-, kuorinta-, sentrifugointi- ja erotuslietteet ANH 02 03 02 säilöntäainejätteet ANH 02 03 03 liuotinuuton jätteet ANH 02 03 04 kulutukseen tai jalostukseen soveltumattomat aineet ANH 02 03 05 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 02 03 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 02 04 sokerin jalostuksessa syntyvät jätteet 02 04 01 sokerijuurikkaiden pesussa ja puhdistuksessa syntyvä maa-aines ANH 02 04 02 kalsiumkarbonaatti, joka ei täytä sille asetettuja laatuvaatimuksia ANH 02 04 03 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 02 04 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 02 05 maidonjalostusteollisuudessa syntyvät jätteet 02 05 01 kulutukseen tai jalostukseen soveltumattomat aineet ANH 02 05 02 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 02 05 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 02 06 leipomo-, konditoria- ja makeisteollisuudessa syntyvät jätteet 02 06 01 kulutukseen tai jalostukseen soveltumattomat aineet ANH 02 06 02 säilöntäainejätteet ANH 02 06 03 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 02 06 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 02 07 jätteet, jotka syntyvät alkoholijuomien ja alkoholittomien juomien valmistuksessa (lukuun ottamatta kahvin, teen ja kaakaon valmistusta) 02 07 01 raaka-aineiden pesussa ja puhdistuksessa sekä mekaanisessa käsittelyssä syntyvät jätteet ANH 02 07 02 alkoholin tislausjätteet ANH 02 07 03 kemiallisessa käsittelyssä syntyvät jätteet ANH 02 07 04 kulutukseen tai jalostukseen soveltumattomat aineet ANH 02 07 05 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 02 07 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 3 PUUN KÄSITTELYSSÄ SEKÄ LEVYJEN JA HUONEKALUJEN, MASSAN, PAPERIN JA KARTONGIN VALMISTUKSESSA SYNTYVÄT JÄTTEET 03 01 puun käsittelyssä sekä levyjen ja huonekalujen valmistuksessa syntyvät jätteet 03 01 01 kuori- ja korkkijätteet ANH 03 01 04* sahajauho, lastut, palaset, puu, lastulevy ja vaneri, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 03 01 05 muut kuin nimikkeessä 03 01 04 mainitut sahajauho, lastut, palaset, puu, lastulevy ja vaneri MNH 03 01 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 03 02 puunsuojauksessa syntyvät jätteet 03 02 01* halogenoimattomat orgaaniset puunsuojakemikaalit AH 03 02 02* klooratut orgaaniset puunsuojakemikaalit AH 03 02 03* organometalliset puunsuojakemikaalit AH 03 02 04* epäorgaaniset puunsuojakemikaalit AH 03 02 05* muut puunsuojakemikaalit, jotka sisältävät vaarallisia aineita AH B 03 02 99 puunsuojakemikaalit, joita ei ole mainittu muualla ANH B 03 03 massojen, paperin ja kartongin valmistuksessa ja jalostuksessa syntyvät jätteet 03 03 01 kuori- ja puujätteet ANH 03 03 02 soodasakka (joka syntyy keittolipeän hyödyntämisessä) ANH 03 03 05 keräyspaperin siistauslietteet ANH 03 03 07 keräyspaperin ja -kartongin pulpperoinnissa syntyvät mekaanisesti erotetut jätteet ANH 03 03 08 kierrätykseen tarkoitetun paperin ja kartongin lajittelussa syntyvät jätteet ANH 03 03 09 meesajäte ANH 03 03 10 mekaanisessa erotuksessa syntyvät kuitujätteet sekä kuitu-, täyteaine- ja päällystysainelietteet ANH 03 03 11 muut kuin nimikkeessä 03 03 10 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet ANH 03 03 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 4 NAHKA-, TURKIS- JA TEKSTIILITEOLLISUUDEN JÄTTEET 04 01 nahka- ja turkisteollisuuden jätteet 04 01 01 lihaus-, halkaisu- ja trimmausjätteet ANH 04 01 02 kalkitusjätteet ANH 04 01 03* rasvanpoistojätteet, jotka sisältävät liuottimia ilman nestefaasia AH B 04 01 04 kromia sisältävät parkitsemisliuokset ANH 04 01 05 parkitsemisliuokset, jotka eivät sisällä kromia ANH 04 01 06 erityisesti jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät kromia ANH 04 01 07 erityisesti jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka eivät sisällä kromia ANH 04 01 08 kromia sisältävät parkitun nahan jätteet (ohennuskalvot, -lastut, palat, hiontapöly) ANH 04 01 09 muokkaus- ja viimeistelyjätteet ANH 04 01 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH B 04 02 tekstiiliteollisuuden jätteet 04 02 09 komposiittimateriaalien jätteet (kyllästetyt tekstiilit, elastomeerit, plastomeerit) ANH 04 02 10 luonnonmateriaaleista syntyvä orgaaninen aines (kuten rasva ja vaha) ANH 04 02 14* orgaanisia liuottimia sisältävät viimeistelyjätteet MH 04 02 15 muut kuin nimikkeessä 04 02 14 mainitut viimeistelyjätteet MNH 04 02 16* vaarallisia aineita sisältävät väriaineet ja pigmentit MH 04 02 17 muut kuin nimikkeessä 04 02 16 mainitut väriaineet ja pigmentit MNH 04 02 19* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 04 02 20 muut kuin nimikkeessä 04 02 19 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 04 02 21 käsittelemättömien tekstiilikuitujen jätteet ANH 04 02 22 käsiteltyjen tekstiilikuitujen jätteet ANH 04 02 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 5 ÖLJYNJALOSTUKSESSA, MAAKAASUN PUHDISTUKSESSA JA HIILEN PYROLYYTTISESSÄ KÄSITTELYSSÄ SYNTYVÄT JÄTTEET 05 01 öljynjalostuksen jätteet 05 01 02* suolanpoistolietteet AH 05 01 03* säiliöiden pohjalietteet AH 05 01 04* happamat alkyylilietteet AH 05 01 05* vuotanut öljy AH 05 01 06* jalostamon ja laitteistojen kunnossapitotoiminnassa syntyvät öljyiset lietteet AH 05 01 07* happotervat AH 05 01 08* muut tervat AH 05 01 09* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 05 01 10 muut kuin nimikkeessä 05 01 09 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 05 01 11* emästen avulla tapahtuvassa polttonesteiden puhdistuksessa syntyvät jätteet AH 05 01 12* happoja sisältävä öljy AH 05 01 13 kattiloiden syöttöveden käsittelyssä syntyvät lietteet ANH 05 01 14 jäähdytyskolonneissa syntyvät jätteet ANH 05 01 15* käytetyt suodatussavet AH 05 01 16 öljyn rikinpoistossa syntyvä, rikkiä sisältävä jäte ANH 05 01 17 bitumi ANH 05 01 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 05 06 hiilen pyrolyyttisessä käsittelyssä syntyvät jätteet 05 06 01* happotervat AH 05 06 03* muut tervat AH 05 06 04 jäähdytyskolonneissa syntyvät jätteet ANH 05 06 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 05 07 maakaasun puhdistuksessa ja kuljetuksessa syntyvät jätteet 05 07 01* elohopeaa sisältävät jätteet AH B 05 07 02 rikkiä sisältävät jätteet ANH 05 07 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH B 6 EPÄORGAANISISSA KEMIAN PROSESSEISSA SYNTYVÄT JÄTTEET 06 01 happojen valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 06 01 01* rikkihappo ja rikkihapoke AH 06 01 02* suolahappo AH 06 01 03* fluorivetyhappo AH 06 01 04* fosforihappo ja fosforihapoke AH 06 01 05* typpihappo ja typpihapoke AH 06 01 06* muut hapot AH 06 01 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 02 emästen valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 06 02 01* kalsiumhydroksidi AH 06 02 03* ammoniumhydroksidi AH 06 02 04* natriumhydroksidi ja kaliumhydroksidi AH 06 02 05* muut emäkset AH 06 02 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 03 suolojen ja suolaliuosten sekä metallioksidien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 06 03 11* kiinteät suolat ja liuokset, jotka sisältävät syanideja MH 06 03 13* kiinteät suolat ja liuokset, jotka sisältävät raskasmetalleja MH 06 03 14 muut kuin nimikkeissä 06 03 11 ja 06 03 13 mainitut kiinteät suolat ja liuokset MNH 06 03 15* metallioksidit, jotka sisältävät raskasmetalleja MH 06 03 16 muut kuin nimikkeessä 06 03 15 mainitut metallioksidit MNH 06 03 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 04 muut kuin nimikeryhmässä 06 03 mainitut metalleja sisältävät jätteet 06 04 03* arseenia sisältävät jätteet AH B 06 04 04* elohopeaa sisältävät jätteet AH B 06 04 05* muita raskasmetalleja sisältävät jätteet AH B 06 04 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH B 06 05 jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet 06 05 02* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 06 05 03 muut kuin nimikkeessä 06 05 02 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 06 06 rikkikemikaalien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä sekä rikin kemiallisissa prosesseissa ja rikinpoistoprosesseissa syntyvät jätteet 06 06 02* vaarallisia sulfideja sisältävät jätteet MH 06 06 03 muita kuin nimikkeessä 06 06 02 mainittuja sulfideja sisältävät jätteet MNH 06 06 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 07 halogeenien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä sekä halogeenien kemiallisissa prosesseissa syntyvät jätteet 06 07 01* jätteet, jotka sisältävät elektrolyysissä käytettyä asbestia AH B 06 07 02* kloorin valmistuksessa käytetty aktiivihiili AH 06 07 03* elohopeaa sisältävät bariumsulfaattilietteet AH B 06 07 04* liuokset ja hapot, kuten kontaktihappo AH 06 07 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH B 06 08 piin ja piijohdannaisten valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 06 08 02* vaarallisia kloorisilaaneja sisältävät jätteet MH 06 08 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 09 fosforikemikaalien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä sekä fosforin kemiallisissa prosesseissa syntyvät jätteet 06 09 02 fosforia sisältävä kuona ANH 06 09 03* kalsiumpohjaiset reaktiojätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita tai ovat niiden saastuttamia MH 06 09 04 muut kuin nimikkeessä 06 09 03 mainitut kalsiumpohjaiset reaktiojätteet MNH 06 09 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 10 typpikemikaalien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä sekä typen kemiallisissa prosesseissa ja lannoitteiden valmistuksessa syntyvät jätteet 06 10 02* vaarallisia aineita sisältävät jätteet MH 06 10 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 11 epäorgaanisten pigmenttien ja opasiteettia lisäävien aineiden valmistuksessa syntyvät jätteet 06 11 01 titaanidioksidin valmistuksessa syntyvät kalsiumpohjaiset reaktiojätteet ANH 06 11 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 06 13 sellaisissa epäorgaanisissa kemian prosesseissa syntyvät jätteet, joita ei ole mainittu muualla 06 13 01* epäorgaaniset kasvinsuojeluaineet, puunsuojakemikaalit ja muut biosidit AH 06 13 02* käytetty aktiivihiili (lukuun ottamatta nimikettä 06 07 02) AH 06 13 03 nokimusta ANH 06 13 04* asbestin käsittelyssä syntyvät jätteet AH 06 13 05* noki AH 06 13 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 7 ORGAANISISSA KEMIAN PROSESSEISSA SYNTYVÄT JÄTTEET 07 01 orgaanisten peruskemikaalien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 07 01 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 01 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 01 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 01 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 01 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 01 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 01 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 01 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 01 12 muut kuin nimikkeessä 07 01 11 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 07 01 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 07 02 muovien, kumin ja synteettisten kuitujen valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 07 02 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 02 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 02 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 02 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 02 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 02 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 02 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 02 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 02 12 muut kuin nimikkeessä 07 02 11 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 07 02 13 muovijätteet ANH 07 02 14* lisäainejätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 02 15 muut kuin nimikkeessä 07 02 14 mainitut lisäainejätteet MNH 07 02 16* vaarallisia silikoneja sisältävät jätteet MH 07 02 17 muita kuin nimikkeessä 07 02 16 mainittuja silikoneja sisältävät jätteet MNH 07 02 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 07 03 orgaanisten väriaineiden ja pigmenttien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet (lukuun ottamatta nimikeryhmää 06 11) 07 03 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 03 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 03 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 03 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 03 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 03 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 03 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 03 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 03 12 muut kuin nimikkeessä 07 03 11 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 07 03 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 07 04 orgaanisten kasvinsuojeluaineiden (lukuun ottamatta nimikkeitä 02 01 08 ja 02 01 09), puunsuojakemikaalien (lukuun ottamatta nimikeryhmää 03 02) ja muiden biosidien valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 07 04 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 04 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 04 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 04 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 04 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 04 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 04 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 04 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 04 12 muut kuin nimikkeessä 07 04 11 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 07 04 13* kiinteät jätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 04 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 07 05 lääkkeiden valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 07 05 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 05 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 05 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 05 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 05 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 05 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 05 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 05 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 05 12 muut kuin nimikkeessä 07 05 11 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 07 05 13* kiinteät jätteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 05 14 muut kuin nimikkeessä 07 05 13 mainitut kiinteät jätteet MNH 07 05 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 07 06 rasvojen, voiteiden, saippuoiden, pesu- ja puhdistusaineiden, desinfiointiaineiden ja kosmeettisten aineiden valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 07 06 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 06 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 06 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 06 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 06 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 06 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 06 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 06 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 06 12 muut kuin nimikkeessä 07 06 11 mainitut, jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet MNH 07 06 99 jätteet, joita ei ole mainittu muualla ANH 07 07 hienokemikaalien ja kemikaalien, joita ei ole mainittu muualla, valmistuksessa, sekoituksessa, jakelussa ja käytössä syntyvät jätteet 07 07 01* vesipitoiset pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 07 03* orgaaniset halogenoidut liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 07 04* muut orgaaniset liuottimet, pesunesteet ja kantaliuokset AH 07 07 07* halogenoidut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 07 08* muut tislaus- ja reaktiojäännökset AH 07 07 09* halogenoidut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 07 10* muut suodatuskakut ja käytetyt absorboimisaineet AH 07 07 11* jätevesien käsittelyssä toimipaikalla syntyvät lietteet, jotka sisältävät vaarallisia aineita MH 07 07 12 muut kuin ni