Tiivistelmä Slovenian oikeusjärjestelmässä on tapahtunut jonkin verran myönteistä kehitystä, myös oikeusvaltiokertomuksessa 2020 esiin tuoduissa kysymyksissä. Erityisesti perustuslakituomioistuimen päätös, jossa parlamentaarista tutkintaa koskevat säännöt julistettiin perustuslain vastaisiksi oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskevien suojatoimien puuttumisen vuoksi, antaa merkittävän suojan tuomareille. Oikeuslaitos on käynnistänyt keskustelun tuomareita koskeviin kurinpitomenettelyihin sovellettavan kehyksen parantamisesta. Valtionsyyttäjien nimittäminen viivästyy perusteettomasti, ja myös valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimitysten viivästyminen herättää huolta. Talousrikoksia koskeviin menettelyihin liittyy edelleen haasteita. Covid-19-pandemia on tuonut esiin tarpeen nopeuttaa sähköisten viestintävälineiden parantamista. Tuomioistuin- ja syyteasiakirjojen saatavuudessa on ollut ongelmia, mikä on johtanut korkeimman oikeuden tuomioon ja lainsäädännön muuttamiseen. Oikeudellinen ja institutionaalinen kehys korruption ehkäisemiseksi ja torjumiseksi on edelleen parantunut. Lakimuutokset ovat parantaneet korruptiontorjuntakomission riippumattomuutta, organisaatiota ja toimintaa, mutta sen henkilöstöresurssit ovat edelleen rajalliset. Samoilla lakimuutoksilla vahvistettiin myös oikeudellista kehystä, joka koskee lobbausta, väärinkäytösten paljastajien suojelua ja varojen ilmoittamista. Ongelmia on kuitenkin edelleen esimerkiksi eturistiriitoja ja väärinkäytösten paljastajia koskevien korruptiontorjuntasääntöjen tosiasiallisessa täytäntöönpanossa. Edellinen strategia on suurelta osin pantu täytäntöön, mutta jotkin toimet ovat edelleen kesken eikä uutta suunnitelmaa ole vielä hyväksytty. Vaikka syytteeseenpanojen määrä on kasvanut, haasteita on edelleen erityisesti tuloksellisen tutkinnan mahdollistavissa valmiuksissa. Lisäksi korruptiotapauksissa annettujen tuomioiden määrä on edelleen vähäinen etenkin korkean tason tapauksissa. Hallitus on käynnistänyt covid-19-pandemian aikana useita riskinarviointeja, jotka koskevat erityisesti korruptioriskiä julkisissa hankinnoissa. Tiedotusvälineiden vapaus- ja moniarvoisuustilanne on heikentynyt. Media-alan sääntelyviranomaisen riippumattomuus on varmistettu lailla, mutta haasteita on silti edelleen viraston laajaan tehtäväkenttään nähden puutteellisten resurssien osalta ja sitoutumisessa viraston riippumattomuuden lujittamiseen. Tiedotusvälineitä ja audiovisuaalisia palveluja koskevan lainsäädännön tarkistaminen on vielä kesken. Esityksiin liittyy edelleen joitakin avoimia kysymyksiä, mutta jotkin medialainsäädäntöön vuonna 2020 ehdotetut muutokset voisivat parantaa tiedotusvälineiden omistuksen läpinäkyvyyttä. Valtion mainonnan kohdentamista ei säännellä, ja se ei useinkaan ole läpinäkyvää etenkään paikallistason tiedotusvälineissä. Julkisten tietojen saaminen edellyttää edelleen kansalaisilta ja journalisteilta pitkää prosessia. Toimittajien verkkohäirintä ja uhkailu aiheuttavat yhä enemmän huolta, ja toimittajia vastaan on nostettu useita kanteita pelottelutarkoituksessa. Kansalliset ja kansainväliset sidosryhmät ovat ilmaisseet huolensa siitä, että viranomaiset ovat kieltäytyneet myöntämästä rahoitusta Slovenian kansalliselle uutistoimistolle STA:lle vuodeksi 2021. Erityisesti media-alaa koskevia covid-19-pandemiaan liittyviä toimenpiteitä ei ole toteutettu, mutta toimittajilla on kuitenkin mahdollisuus hyödyntää yleisiä tukitoimia. Slovenia ei ole julistanut poikkeustilaa covid-19-pandemian aikana. Rajoitustoimien perustana on ollut tartuntatautilaki, jota on muutettu neljä kertaa pandemian alkamisen jälkeen. Parlamentti on jatkanut toimintaansa muutettuaan ensin nopeasti työjärjestystään verkkoistuntojen mahdollistamiseksi. Tiettyjen riippumattomien elinten taloudellinen riippumattomuus on suojattu perustuslakituomioistuimen tuomiolla. Perustuslakituomioistuin on parantanut tehokkuuttaan – asia nostettiin esiin vuoden 2020 oikeusvaltiokertomuksessa – ja osallistunut aktiivisesti covid-19-toimenpiteiden arviointiin. Slovenian presidentti kutsui koolle lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovallan elinten ensimmäisen yhteisen kokouksen keskustelemaan oikeusvaltioperiaatteesta. Kansalaisyhteiskuntaan on puolestaan kohdistunut useita haasteita, jotka vaikuttavat kansalaisjärjestöjen toimintaympäristöön.

I.Oikeuslaitos

Slovenian oikeuslaitoksessa on kolme tasoa. Ensimmäinen oikeusaste koostuu paikallis- ja aluetuomioistuimista (jotka käsittelevät siviili-, kauppa- ja rikosoikeudellisia asioita), työtuomioistuimista sekä hallintotuomioistuimesta. Toinen oikeusaste koostuu viidestä ylemmästä tuomioistuimesta (jotka käsittelevät valituksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten päätöksistä), ja kolmannen oikeusasteen muodostaa korkein oikeus (joka käsittelee tietyistä ylempien tuomioistuinten ja hallintotuomioistuimen tuomioista tehtyjä valituksia). Perustuslaissa säädetään tuomarineuvostosta, joka on lainsäädäntö-, tuomio- ja toimeenpanovallasta erillinen elin. Sen tehtävänä on suojella oikeuslaitoksen riippumattomuutta ja edistää sen työskentelyn vastuuvelvollisuutta, tehokkuutta ja laatua sekä varmistaa nämä seikat. Tuomarineuvosto valitsee tuomariehdokkaat ja sen jälkeen esittää heidän nimittämistään kansalliskokoukselle (Državni zbor – parlamentin ensimmäinen kamari). Jos tuomarineuvosto valitsee ehdokkaan, joka on jo valittu tuomarinvirkaan, se ylentää ehdokkaan uuteen virkaan itse. Syyttäjälaitos on osa toimeenpanovaltaa mutta myös riippumaton viranomainen. Tärkeimmät valtionsyyttäjien virkauraa ja syyttäjälaitoksen toimintaa koskevat valtuudet ovat syyttäjäneuvostolla ja valtakunnansyyttäjällä. Syyttäjäneuvosto on itsenäinen ja riippumaton valtiollinen elin, joka hoitaa syyttäjälaitoksen itsehallintoon liittyviä tehtäviä sekä osallistuu syytetoimien yhdenmukaisuuden varmistamiseen ja valtionsyyttäjien riippumattomuuden ja autonomian turvaamiseen. Slovenian asianajajaliitto on itsenäinen ja riippumaton elin. Sen tehtävänä on valvoa asianajajien ammattitoimintaa ja päättää jäseniinsä kohdistettavista kurinpitotoimista. Slovenia osallistuu myös Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) toimintaan.

Riippumattomuus

Käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on jatkuvasti parantunut. Kansalaisten käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on parantunut edelleen, ja se on keskimäärin melko hyvä (47 % pitää sitä melko hyvänä tai erittäin hyvänä). Vuonna 2021 se on myös yritysten keskuudessa parantunut keskimäärin melko hyväksi (43 %). Kehitys on ollut myönteistä jo kolmantena peräkkäisenä vuotena, kun taas vuosina 2016 ja 2017 ei ollut havaittavissa selkeää muutosta.

Valtionsyyttäjien nimittäminen viivästyy perusteettomasti, ja myös valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimitysten viivästyminen herättää huolta. Riippumaton syyttäjäneuvosto julkistaa viran haettavaksi ja valitsee ehdokkaat, joiden keskuudesta hallitus nimittää uuden valtionsyyttäjän oikeusministerin esityksestä. Hallituksen on lain mukaan tehtävä päätös nimittämisestä tai nimittämättä jättämisestä kaikkien nimitystä tai ylennystä hakeneiden, edellytykset täyttävien hakijoiden osalta. Hylätyillä hakijoilla on oikeus hakea muutosta hallintotuomioistuimelta, jonka on tehtävä asiassa ratkaisu 30 päivän kuluessa. Heinäkuun 2020 lopusta lähtien syyttäjäneuvosto on toimittanut yhteensä 29 ehdokkaan nimet oikeusministerille, joka puolestaan on esittänyt hallitukselle näiden ehdokkaiden nimittämistä tai ylentämistä. Kesäkuuhun 2021 mennessä ehdokkaista vain 14 oli joko nimitetty tai ylennetty, eikä selvää syytä olla tekemättä päätöksiä jäljellä olevista 15 ehdokkaasta ole ilmoitettu. Myös EPPOn valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimittäminen on viivästynyt, mikä herättää huolta siitä, että kansallista menettelyä ei ole noudatettu asianmukaisesti. Joulukuussa 2020 syyttäjäneuvosto toimitti kahden ehdokkaan nimet oikeusministerille, mutta hallitus ei ottanut asiaa istuntojensa esityslistalle, vaikka laissa säädetty velvollisuus on ainoastaan panna ehdokkaiden nimet merkille ja toimittaa ne sitten Euroopan syyttäjänvirastolle. Hallitus julisti 27. toukokuuta 2021 valintamenettelyn tuloksettomaksi ja kehotti oikeusministeriä julkistamaan viran uudelleen haettavaksi. Haku julkaistiin 9. heinäkuuta. Euroopan neuvoston suositusten mukaan syyttäjien palvelukseenotto on toteutettava oikeudenmukaisin ja puolueettomin menettelyin, joihin sisältyvät myös suojatoimet yksittäisten ryhmien etuja ajavia lähestymistapoja vastaan. Lisäksi syyttäjien ylennysten on perustuttava tunnettuihin ja objektiivisiin kriteereihin, kuten pätevyyteen ja kokemukseen.

Perustuslakituomioistuin julisti parlamentaarista tutkintaa koskevat säännöt perustuslain vastaisiksi oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskevien suojatoimien puuttumisen vuoksi. Kuten vuoden 2020 oikeusvaltiokertomuksessa todetaan, parlamentin tutkintavaliokunta käynnisti vuonna 2019 tutkinnan tarkastellakseen syyttäjien ja tuomareiden toimia konkreettisissa rikosasioissa. Perustuslakituomioistuin kuitenkin keskeytti myöhemmin tutkinnan perustana olleen parlamentaarista tutkintaa koskevan lain soveltamisen, koska se katsoi, että kyseinen laki vaarantaa tuomareiden ja syyttäjien riippumattomuuden. Tammikuussa 2021 perustuslakituomioistuin katsoi, että parlamentaarista tutkintaa koskeva laki ja työjärjestys ovat perustuslain vastaisia, koska niihin ei sisälly menettelytakeita tuomareiden riippumattomuuden varmistamiseksi parlamentaarista tutkintaa käynnistettäessä. Tuomioistuin totesi, että oikeuslaitosta ei kuitenkaan suljeta kokonaan parlamentaarisen tutkinnan avulla suoritetun parlamentaarisen valvonnan ulkopuolelle, koska parlamentti voi edelleen tarkastella esimerkiksi oikeuslaitoksen kehityssuuntauksia tai historiatapahtumia, jotka ovat myös oikeudenkäynnin kohteina. Tuomioistuin korosti kuitenkin, että parlamentti ei voi estää oikeudenkäyntimenettelyjä eikä millään tavoin vaikuttaa tuomareihin konkreettisissa menettelyissä esimerkiksi käymällä jälkikäteen keskustelua yksittäisten tuomioiden laillisuudesta tai asianmukaisuudesta. Tuomareita ei myöskään voida kutsua todistajiksi tai nimetä epäillyiksi vireillä olevia tai ratkaistuja oikeustapauksia koskevassa parlamentaarisessa tutkinnassa, koska tämä loukkaisi oikeuslaitoksen riippumattomuutta. Perustuslakituomioistuin antoi parlamentille yhden vuoden aikaa poistaa perustuslain vastaiset osiot parlamentaarista tutkintaa koskevasta laista. Kunnes todetut perustuslain vastaisuudet poistetaan, tuomarineuvosto voi pyytää perustuslakituomioistuinta tarkistamaan, kunnioitetaanko uusissa parlamentaarisissa tutkintamenettelyissä oikeuslaitoksen riippumattomuutta. Todettujen perustuslainvastaisuuksien osalta ei ole vielä tehty lakiehdotuksia.

Oikeuslaitos käynnisti keskustelun tuomareita koskeviin kurinpitomenettelyihin sovellettavan kehyksen parantamisesta. Tuomarineuvosto laati maaliskuussa 2021 analyysin tuomareita koskevien kurinpitomenettelyjen oikeudellisesta kehyksestä ja sen täytäntöönpanosta sekä ehdotti muutoksia. Kurinpitomenettelyt ovat vuodesta 2018 kuuluneet kurinpitotuomioistuimen toimivaltaan. Ajanjaksolla vuodesta 2018 maaliskuuhun 2021 kurinpitomenettelyt kestivät keskimäärin 194 päivää. Tuomarineuvosto havaitsi useita kehittämisalueita mukaan lukien seuraavat: erityisten kurinpitomenettelyjen määrittäminen rikosoikeudellisten menettelyjen soveltamisen sijaan, kurinpitotoimiin johtavien rikkomusten luettelon päivittäminen, tuomarineuvoston oikeuksien tarkistaminen kurinpitomenettelyjen aloittamisen osalta, kurinpitoseuraamusten tarkistaminen oikeasuhteisuuden parantamiseksi sekä tuomarien virasta pidättämisen kestoa koskevien rajojen selventäminen. Korkein oikeus tukee tuomarineuvoston aloitetta muuttaa lainsäädäntöä kurinpitomenettelyjen tehostamiseksi. On tärkeää, että uudistuksella taataan oikeuslaitoksen riippumattomuus unionin oikeuden mukaisesti ja ottaen huomioon Euroopan neuvoston suositukset.

Laatu

Covid-19-pandemia on tuonut esiin tarpeen nopeuttaa oikeuslaitoksen sähköisten viestintävälineiden tarvittavia parannuksia. Vuoden 2020 oikeusvaltiokertomuksessa todettiin, että vaikka asianhallinnassa käytettävä tieto- ja viestintäteknologia on kehittynyttä, tuomioistuinten ja asianosaisten välisessä sähköisessä viestinnässä ei ole vielä edistytty yhtä pitkälle. Sähköisen viestinnän käytön laajentamisessa on edistytty jonkin verran viime vuosina. Joillakin osa-alueilla asiakirjat on mahdollista toimittaa tuomioistuimelle ainoastaan sähköisessä muodossa. Tätä edellytetään esimerkiksi julkisilta notaareilta ja maksukyvyttömyysmenettelyn valvojilta (kiinteistörekisteri- ja tuomioistuinrekisteriasioissa ja maksukyvyttömyyttä koskevissa tapauksissa) sekä velallisilta (riitauttamattomien saatavien perinnässä). Helmikuusta 2021 lähtien sosiaalipalvelukeskusten on toimitettava perheoikeudellisia asioita koskevat hakemukset tuomioistuimelle sähköisesti. Lisäksi käyttöön on otettu myyntimenetelmästä riippumaton sähköinen huutokauppajärjestelmä, joka koskee kiinteistöjen, irtaimen omaisuuden ja oikeuksien myyntiä täytäntöönpano-, maksukyvyttömyys- ja pakkoselvitystilamenettelyissä, muissa kuin riita-asioissa sekä rikosoikeudellisissa ja rikkomusmenettelyissä. Rikosoikeudellisten ja hallinnollisten asioiden sekä siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden asianhallintajärjestelmää pyritään parantamaan vuoden 2023 loppuun mennessä sähköisen viestinnän mahdollistamiseksi. Rikosoikeudellisten menettelyjen kulkuun ja seuraamiseen liittyviä digitaalisia ratkaisuja on edelleen käytössä rajallisesti erityisesti rikosasioissa. Suojatun etätyön mahdollistavan digitaaliteknologian käytössä on puutteita erityisesti syyttäjälaitoksessa, ja riittämätön digitalisaatio poliisissa lisää viivästyksiä erityisesti monimutkaisissa tapauksissa, joissa rikosilmoitus on tehty ainoastaan paperimuodossa. Koska tuomioistuimet käsittelivät maaliskuusta 2020 lähtien yli neljän kuukauden ajan lähes yksinomaan kiireellisiä asioita, oikeuslaitos ja oikeusministeriö tekivät tiivistä yhteistyötä hankkiakseen lisää videoneuvottelulaitteita. Ne onnistuivatkin kolminkertaistamaan olemassa olleet resurssit vuonna 2020, ja lisähankintoja aiotaan tehdä myös vuonna 2021. Korkein oikeus on ilmoittanut oikeusministeriölle, että prosessioikeutta on muutettava, jotta voidaan selkeästi määrätä ehdoista, joilla todisteiden luotettavuus voidaan vahvistaa videoneuvotteluteknologian avulla toteutettavissa menettelyissä (esim. todistajien kuuleminen).

Tuomioistuin- ja syyteasiakirjojen saatavuuteen liittyvät ongelmat johtivat korkeimman oikeuden tuomioon ja lainsäädännön muuttamiseen. Vuoden 2020 oikeusvaltiokertomuksessa todettiin, että erityisesti siviili- ja kauppaoikeudellisia asioita koskevia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten tuomioita julkaistaan edelleen rajoitetusti ja että julkaistujen tuomioiden koneellinen luettavuus on suhteellisen harvinaista. EU:n oikeusalan tulostaulu 2021 ei osoita parannuksia tapahtuneen näillä kahdella osa-alueella. Korkein oikeus antoi toukokuussa 2020 ennakkopäätöksen asiassa, joka koski oikeutta tutustua rikosasian asiakirja-aineistoon. Korkein oikeus katsoi, että oikeus tutustua asiakirja-aineistoon rajoitetaan rikosprosessilaissa henkilöihin, joiden oikeudellisia etuja asia koskee (esim. vastaajat ja uhrit), ja että julkisten tietojen saatavuutta koskevan lain (julkisuuslaki) säännöksiä ei sovelleta tuomioistuin- ja syyteasiakirjoihin. Parlamentti vastasi hyväksymällä rikosprosessilakiin muutoksen, jossa nimenomaisesti todetaan, että niihin sovelletaan julkisuuslain mukaista yleistä oikeutta tutustua asiakirjoihin. Lakimuutoksen mukaisesti tapauksissa, joissa tuomari tai syyttäjä hylkää henkilön pyynnön saada tutustua tuomioistuin- tai syyteasiakirjoihin (vireillä olevassa tai ratkaistussa asiassa), asianomainen henkilö voi hakea muutosta päätökseen tietosuojavaltuutetulta. Korkeimman oikeuden mukaan tämä muutos on herättänyt huolta sen suhteen, ovatko yhtäältä julkisten tietojen saatavuus ja toisaalta syytettyjen syyttömyysolettama ja rikosoikeudelliseen menettelyyn osallistuvien henkilöiden yksityisyyden suoja asianmukaisessa tasapainossa. Hallintoministeriö on perustanut ministeriöiden välisen työryhmän tarkastelemaan oikeutta tutustua tuomioistuin- ja syyteasiakirjoihin ja valmistelemaan ehdotuksia asiaa koskevan sääntelyn sisällyttämiseksi julkisuuslakiin.

Tuomarineuvosto ja syyttäjäneuvosto hyötyvät vähäisestä resurssien lisäyksestä, mutta puutteita on edelleen. Vuoden 2020 oikeusvaltiokertomuksessa todettiin, että riittävien resurssien osoittaminen tuomarineuvostolle ja syyttäjäneuvostolle on näiden itsenäisesti hallinnoitujen elinten riippumattoman ja tuloksellisen toiminnan tärkeä edellytys. Tuomarineuvoston ja syyttäjäneuvoston heikot hallinnolliset valmiudet vaikuttavat myös tuomareiden ja valtionsyyttäjien valintaprosessin laatuun, erityisesti annettujen päätösten ja lausuntojen perusteluihin sekä ehdokashaastattelujen perusteellisuuteen. Tuomarineuvosto voi vuodesta 2022 alkaen palkata kaksi uutta työntekijää, mikä merkitsee käytettävissä olevien resurssien vähäistä lisäystä. Syyttäjäneuvostoon ei kuitenkaan kaavailla lisähenkilöstöä. Tuomarineuvoston käytettävissä olevat määrärahat ovat kasvussa, kun taas syyttäjäneuvoston talousarvion kasvu on pysähtynyt. Oikeusjärjestelmän kokonaismäärärahat ovat kuitenkin kasvaneet usean vuoden ajan.

Tehokkuus

Tuomioistuinjärjestelmän tehokkuus heikkeni hieman, ja oikeusvaltiokertomuksessa 2020 yksilöityjä talousrikosasioita koskevia haasteita on vielä jäljellä. Vuonna 2020 tuomioistuinten käsiteltäväksi tuli 11 prosenttia vähemmän asioita ja ne ratkaisivat 13 prosenttia vähemmän asioita kuin vuonna 2019. Käsittelemättä olevien tapausten kokonaismäärä vuoden 2020 lopussa kasvoi viisi prosenttia vuoteen 2019 verrattuna. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa menettelyjen keskimääräinen kesto piteni siviilioikeudellisissa riita-asioissa noin 20 kuukauteen ja pysyi kauppaoikeudellisissa riita-asioissa 11 kuukaudessa. Muutoksenhakuasiat ratkaistiin useimmiten kirjallisten menettelyjen ansiosta nopeammin, siviilioikeudellisissa asioissa keskimäärin noin 2,4 kuukaudessa ja kauppaoikeudellisissa asioissa 3,4 kuukaudessa. Käsiteltäessä monimutkaisempia rahanpesurikoksia oikeudenkäyntien kesto ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa lyheni vuonna 2019 keskimäärin 876 päivään (1 132 päivää vuonna 2018) mutta on edelleen EU:n pisimpiä. Vuonna 2020 hallinto-oikeudellisten asioiden keskimääräinen kesto ensimmäisessä oikeusasteessa piteni 13,7 kuukauteen.

II.Korruptiontorjunnan kehys