EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.03.1998 
KOM(1998)1581opull 
98/0107 (CNS) 
98/0108 (CNS) 
98/0109 (CNS) 
98/0110 (CNS) 
98/0111 (CNS) 
98/0102 (CNS) 
98/0112 (CNS) 
98/0113 (CNS) 
Ehdotukset 
NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI 
yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen 
(komission esittämät) 

PERUSTELUT 
MIKA ON EUROOPAN MAATALOUDEN TULEVAISUUS ? 
Koko historiansa ajan yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) on osannut mukautua ja kehittyä 
kohtaamaan toistuvia haasteita: ensin oli saavutettava perustamissopimuksen 39 artiklassa 
määritellyt tavoitteet, seuraavaksi oli pystyttävä hallitsemaan eräiden alojen ylituotantoa, mikä 
tapahtui pääasiassa määrällisten toimenpiteiden avulla, ja sen jälkeen omaksuttiin uusi 
lähestymistapa, joka perustui hinnanalennuksen ja korvaavien tukien yhdistelmään. Tämä johti 
vuoden 1992 uudistukseen, josta esitetään yhteenveto Agenda 2000 -asiakirjassa. 
Kyseisessä asiakirjassa komissio perusteli, miksi se katsoi, että nyt on oikea aika uudistaa ja viedä 
eteenpäin yhteistä maatalouspolitiikkaa. 
Nyt komissio antaa neuvostolle ja parlamentille joukon lainsäädäntöehdotuksia, joissa esitetään 
Agenda 2000 -asiakirjan keskeiset suuntaviivat oikeudellisten tekstien muodossa. 
Ennen ehdotettujen uudistusten tarkastelua komission mielestä on tarpeen selventää laajempaa 
käsitystä, joka muodostaa komission ehdotusten johtoajatuksen. 
1. MIKSI NYT ON UUDISTETTAVA YHTEISTÄ MAATALOUSPOLITIIKKAA? 
YMP:n haasteet ovat ennen kaikkea sisäisiä. Tärkeitä haasteita on ainakin kolme. 
- Agenda 2000 -asiakirjassa korostui tärkeimpien maataloustuotteiden markkinoiden 
kehityssuunta, josta voi ajan mittaan aiheutua suuria riskejä Euroopan maataloudelle. 
Toisaalta on havaittavissa, että suurimmassa osassa maailmanmarkkinoiden kehityssuuntia 
koskevista analyyseistä ennustetaan voimakasta kysynnän ja kannattavien hintojen 
lisääntymistä. 
Toisaalta on käynyt selvästi ilmi, että Euroopan yhteisön hintojen nykyinen taso on edelleen 
liian korkea, jotta unioni voisi, tekemänsä kansainväliset sitoumukset huomioon ottaen, 
hyötyä maaiimamarkkinoiden kasvusta. Jos tilannetta ei korjata, seuraukset on helppo 
ennustaa: ylituotannosta tulee uudelleen ongelma ja varastot alkavat kasvaa, mistä aiheutuu 
liian suuret kustannukset. EY menettää vähitellen paikkansa paitsi maailmanmarkkinoilla 
myös sisämarkkinoilla varsinaisten maataloustuotteiden lisäksi myös jalostettujen tuotteiden 
osalta. Tällä olisi haitallisia vaikutuksia myös työllisyyteen. 
Tämä analyysi esitettiin maatalousasioiden neuvostolle, jossa sitä ei juurikaan asetettu 
kyseenalaiseksi. 
- Yhteisellä maatalouspolitiikalla on ollut eräitä kielteisiä vaikutuksia, jotka onnistuttiin 
vuoden 1992 uudistuksella korjaamaan vain osittain. Maatalouspolitiikan mukaisesti 
myönnetty tuki jakautuu epätasa-arvoisesti ja keskittyy alueille ja tuottajille, jotka eivät ole 
kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa. Tästä aiheutuu haittavaikutuksia aluesuunnittelulle 
ja yleisesti maaseudulle, joka on joutunut kärsimään maatalouden vähenemisestä monilla 
alueilla. Siitä on myös ollut seurauksena liian voimaperäisten tuotantomenetelmien 
kehittyminen, joista aiheutuu usein vakavia vaikutuksia ympäristöön ja eläintauteihin. 
Kaikki nämä tekijät ovat vaikuttaneet siihen, että yleisön keskuudessa on levinnyt 
negatiivinen kuva YMP:sta. Sellaisella maataloudella, joka saastuttaa, ei edistä riittävästi 
aluesuunnittelua eikä ympäristönsuojelua ja joka on epäterveiden käytäntöjensä vuoksi 
osasyyllinen eläintautien leviämiseen, ei ole selviämisen mahdollisuuksia pitkällä 
aikavälillä ja sen aiheuttamat kustannukset eivät ole perusteltavissa. 
Yksi tulevien vuosien tärkeimmistä tehtävistä on tehdä maatalouspolitiikka 
hyväksyttävämmäksi kansalaisille ja kuluttajille. 
- Unionin 15 jäsenmaan maataloudessa on suuria eroja, jotka johtuvat erilaisista 
luonnonvaroista, tuotantomenetelmistä, kilpailukyvystä ja tulotasosta sekä erilaisista 
perinteistä. Tämä on yksi Euroopan maatalouden voimavaroista, joista syntyy sen 
omaleimaisuus ja laatu. Jotta tätä monimuotoisuutta voisi parhaiten hyödyntää, on tehtävä 
tiettyjä johtopäätöksiä, jotka koskevat maatalouspolitiikan rakennetta ja hoitoa. YMP:n 
nykyinen toiminta ja hallinto on suunniteltu kuuden jäsenvaltion yhteisöä varten ja sitä ei 
ole paljonkaan muutettu ajan kuluessa. Se ei enää sovellu viidentoista jäsenen unioniin, joka 
on myös aikeissa laajentua. Nykyinen YMP lisää monimutkaisuutta ja byrokratiaa ja 
muuttuu lopulta viljelijöiden kannalta käsittämättömäksi. 
Sen vuoksi on kehitettävä uusi hajautetumpi malli, jonka avulla jäsenvaltiot voivat itse 
säädellä tiettyjä asioita, koska ne pystyvät paremmin ottamaan huomioon tietyn alan tai 
paikallisen tilanteen erityispiirteet. 
Tällaista kehitystä on kuitenkin ohjattava huolellisesti, jotta pystyttäisiin välttämään 
kilpailun vääristyminen tai YMP:n palautuminen kansalliselle tasolle. 
Sen vuoksi jäsenvaltioille annettava suurempi vapaus edellyttää selkeitä ja täsmällisiä 
yhteisiä perusteita, yhteisön rahoitusjärjestelmää ja tiukkoja valvontamekanismeja. 
Yhteisen hallinnon ja lisääntyneen hajauttamisen välisen uuden tasapainon määritteleminen 
ja säilyttäminen on epäilemättä yksi tulevien vuosien keskeisiä ongelmia. 
Näihin sisäisiin haasteisiin, jotka jo yksinään ovat riittävä peruste YMP:n uudistustarpeelle, on 
syytä lisätä kaksi ulkoista tekijää. 
- Ensimmäinen on unionin tuleva laajentuminen, jota on jo käsitelty Agenda 2000 -
asiakirjassa. Tämä laajentuminen tekee entistä tarpeellisemmiksi markkinatoimenpiteet ja 
yksinkertaistukset, jotka on joka tapauksessa toteutettava myös nykyisessä unionissa. 
- Toinen tekijä koskee tulevia kansainvälisiä kauppaneuvotteluja: sekä Maailman 
kauppajärjestön uutta "maatalouskierrosta" että kahdenvälisten kauppasopimusten 
yhteydessä käytäviä neuvotteluja. 
Ei ole mitään syytä odottaa, että näissä neuvotteluissa tapahtuisi muutosta nykyiseen 
suuntaukseen, jonka sisältö on kaupan suurempi vapauttaminen kaikkine siitä yhteisön 
markkinoille aiheutuvine seurauksineen. 
Unionin ja sen maatalouden on oltava valmis näihin neuvotteluihin. Tällä tosiasialla on 
kaksi merkittävää seurausta: 
- Unionin on tässä uudistuksessa ensiksikin määriteltävä millaista maatalouspolitiikkaa se 
haluaa lähivuosina harjoittaa, ottaen huomioon sen omat edut sekä realistisella tavalla myös 
kansainvälisen ympäristön kehittyminen. Tämä on tehtävä ennen WTO:n neuvottelujen 
aloittamista, jotta unioni voi neuvotella vakaalla perustalla suuntansa tietäen. 
- Toiseksi on tehtävä selväksi kaikille, että nyt hyväksyttävässä uudistuksessa määritellään 
ne rajat, jotka unioni voi hyväksyä seuraavissa kansainvälisissä neuvotteluissa. 
Nämä ovat ne syyt, joiden vuoksi YMP on uudistettava. Niistä on keskusteltu laajasti 
neuvostossa, parlamentissa, talous- ja sosiaalikomiteassa sekä alueiden komiteassa. Näissä 
keskusteluissa on käynyt ilmi, että nämä syyt on ymmärretty ja hyväksytty. 
Luxemburgissa joulukuussa 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti tämän 
päätelmissään, joiden mukaan "vuonna 1992 aloitettua uudistusprosessia on syytä jatkaa, 
syventää, mukauttaa ja täydentää". 
2. EHDOTETUN UUDISTUKSEN PÄÄKOHDAT 
Edellä esitetyn perusteella komissio on määritellyt joukon suuntaviivoja, joihin YMP:n 
uudistusta koskevat ehdotukset perustuvat. 
Tässä kohdassa esitetään nämä suuntaviivat ja tämän asiakirjan toisessa osassa perehdytään 
yksityiskohtaisemmin ehdotusten sisältöön 
2.1. Kilpailukyky on turvattava hinnanalennuksilla, jotka ovat riittävä suuria varmistamaan 
sisäisen menekin kasvun ja Euroopan maatalouden entistä suuremman osuuden 
maailmanmarkkinoista. 
Hintojen aleneminen korvataan lisäämällä suoria tukia, jotta tuottajien tulot säilyisivät. 
2.2. Periaate, jonka mukaan uusi tehtävien jako Brysselin ja jäsenvaltioiden välillä on 
tehtävä, johtaa uuteen lähestymistapaan kolmessa tärkeässä kysymyksessä: 
- Tuottajille suunnattuna suorana tukena toteutettavat korvaukset organisoidaan eri 
tavoin kuin vuonna 1992. Yksi osa korvauksesta maksetaan jäsenvaltiokohtaisina 
määrärahoina, jotka rahoitetaan kokonaisuudessaan Euroopan maatalouden ohjaus-
ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja jotka jakautuvat jäsenvaltioiden tuotannon 
määrän mukaan. Kukin jäsenvaltio voi jakaa tämän rahan valintansa mukaan 
noudattaen kuitenkin tiettyjä yhteisön perusteita kilpailun vääristymisen 
välttämiseksi. Kukin jäsenvaltio voi myös määritellä, millaisen tasapainon se haluaa 
voimaperäisen ja laajaperäisen tuotannon välille. 
- Maaseudun kehittämistä koskeva uusi asetus, jossa vahvistetaan yhtenäinen kehys 
kaikille maaseudun kehittämistoimenpiteille, antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden 
määritellä itse toimintalinjansa ja valita asetukseen sisältyvistä toimenpiteistä 
itselleen parhaiten soveltuvat. Nämä valinnat tehdään yleisen ohjelmatyön puitteissa. 
2.3. Hajauttamiseen liittyy myös lainsäädännön yksinkertaistamisen tavoite. Tästä on 
osoituksena maaseudun kehittämistä koskeva uusi asetus, joka korvaa useat 
monimutkaiset ja keskenään epäjohdonmukaiset asetukset. 
Sama kehitys on havaittavissa markkinajärjestelyjen ja erityisesti peltokasveja 
koskevan asetuksen osalta 
2.4. Komissio on halukas antamaan maatalouspolitiikalle uusia tehtäviä, joiden kautta se 
voi paremmin vastata yhteiskunnan odotuksiin. Tämä halukkuus näkyy uusina 
lähestymistapoina: 
- Ympäristön hyväksi toteutettavia toimia on lisätty huomattavasti. Maatalouden 
ympäristötoimenpiteisiin on siirretty lisää voimavaroja ja epäsuotuisten alueiden 
tuet on muutettu tukivälineeksi, jonka avulla on mahdollista vakiinnuttaa ja jopa 
edistää vähän tuotantopanoksia tarvitsevien viljelymenetelmien käyttöä. Paljon 
huomiota on kiinnitetty myös naudanlihantuotannon todelliseen laajaperäistämiseen, 
jonka edistämiseksi nautakarjasta myönnettävien palkkioiden määrä on lähes 
kolminkertaistettu. Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarkoin määriteltyjä 
toimenpiteitä ympäristösääntöjen noudattamisen varmistamiseksi. Näihin 
toimenpiteisiin voi sisältyä suorien tukien vähentäminen tai peruuttaminen. 
- Maaseudun kehittämistä koskevassa uudessa asetuksessa luodaan ensimmäisen 
kerran perusta kokonaisvaltaiselle ja johdonmukaiselle maaseudun 
kehittämispolitiikalle, jonka tehtävänä on täydentää markkinapolitiikkaa 
varmistamalla, että maatalous osallistuu aikaisempaa paremmin aluesuunnitteluun ja 
ympäristönsuojeluun. 
- Maaseudun kehittämisestä tulee siten YMP:n toinen pilari. Tätä kehitystä tuetaan 
rahoittamalla yhteisön varoista maaseudun kehittämistoimenpiteitä kaikilla 
maaseutualueilla ja siirtämällä pääosa niiden menojen rahoituksesta EMOTR-.n 
ohjausosastosta sen tukiosastoon. 
2.5. Ehdottamalla kahden prosentin korotusta maitokiintiöihin komissio haluaa antaa kaksi 
selvää poliittista signaalia: puolet korotuksista varataan vuoristoalueille ja puolet 
nuorille tuottajille, joita on rohkaistava toiminnan aloittamiseen. 
2.6. Komissio haluaa myös korostaa erityistä merkitystä, jonka se aikoo antaa Välimeren 
maiden tuotteille antamalla ehdotuksen oliiviöljyalan uudeksi markkinajärjestelyksi. 
Tupakan markkinajärjestelystä on jo tehty ehdotus, ja kesäkuussa 1998 neuvostolle ja 
parlamentille annetaan viinialan markkinajärjestelyä koskeva ehdotus. 
2.7. On myös välttämätöntä korjata tietyt epäoikeudenmukaisuudet ja väärinkäytökset, jotka 
vahingoittavat käsitystä YMP:sta. 
- Tämän vuoksi ehdotetaan asetettavaksi asteittain vähenevä yläraja niiden suorien 
tukien kokonaismäärälle, jotka yksi tila voi markkinajärjestelyihin liittyvien 
tukijärjestelyjen mukaan saada. Tällä tavoin komissio haluaa välttää sen, että YMP:n 
uudistuksen varjolla myönnettäisiin kohtuuttomia määriä tukea joillekin maatiloille. 
- Jäsenvaltioilla on tästä lähtien käytettävissään oikeudellisia välineitä, joiden avulla 
ne voivat suunnata suorien tukien maksamista niille, jotka todella harjoittavat 
maanviljelyä. Tällä tavoin on mahdollista päästä eroon vuodesta 1992 asti 
havaituista väärinkäytöksistä: lainsäädännön puutteita hyväkseen käyttämällä 
YMP:n tukea ovat nostaneet myös muut kuin maanviljelijät. 
- Jäsenvaltioilla on mahdollisuus vähentää maatiloille myönnettävien suorien tukien 
määrää itse määrittelemiensä perusteiden mukaisesti. Näiden perusteiden on 
liityttävä tilan käyttämän työvoiman määrään. Tällä tavoin vapautuvat määrärahat 
jäävät jäsenvaltioille, joiden on käytettävä ne maatalouden ympäristötoimenpiteiden 
toteuttamiseen. 
3. MAATALOUDEN EUROOPPALAINEN MALLI 
Kaikkien näiden ehdotusten yhteisenä tavoitteena on antaa konkreettinen sisältö tulevina 
vuosina muodostuvalle maatalouden eurooppalaiselle mallille. 
Seuraavassa luetellaan tämän mallin olennaiset piirteet: 
- kilpailukykyinen maatalousala, joka pystyy asteittain kohtaamaan maailmanmarkkinoiden 
haasteet ilman kohtuuttomia tukia, joiden käyttöä vieroksutaan yhä enemmän 
kansainvälisellä tasolla; 
- sellaisiin terveisiin ja ympäristöystävällisiin tuotantomenetelmiin perustuva maatalous, 
joilla pystytään tuottamaan yhteiskunnan vaatimukset täyttäviä laatutuotteita; 
- monipuolisia perinteitä edustava maatalous, jonka tehtävä ei ole ainoastaan tuottaminen 
vaan myös maaseutuympäristön monimuotoisuuden ja elävän maaseudun säilyttäminen 
sekä työpaikkojen luominen ja säilyttäminen; 
- selkeämpi ja ymmärrettävämpi maatalouspolitiikka, jossa tehdään selvä ero yhteisesti 
päätettävien asioiden ja jäsenvaltioiden päätösten välillä; 
- maatalouspolitiikka, joka kykenee esittämään selvästi, että maatalouden aiheuttamat menot 
ovat perusteltuja, koska niitä tarvitaan täyttämään tehtävät, joita yhteiskunta odottaa 
maanviljelijöiltä. 
Tämä eurooppalainen malli poikkeaa suurimpien kilpailijoidemme noudattamasta 
lähestymistavasta. Euroopan ja muun maailman ajattelutavoissa on paljon eroja. Kilpailukyvyn 
tavoittelua ei pidä sekoittaa markkinoiden vaatimusten sokeaan noudattamiseen, koska 
markkinat eivät mitenkään edusta täydellisyyttä. Eurooppalainen malli on suunniteltu 
turvaamaan viljelijöiden tulotaso vakaana markkinajärjestelyn mekanismien ja korvausten 
avulla. 
Euroopan maatalous on vuosisatojen ajan pitänyt osaltaan huolta monista talouteen ja 
ympäristöön liittyvistä toiminnoista, ja sillä on ollut useita tehtäviä yhteiskunnassa ja 
maankäytöstä huolehtimisessa. Sen vuoksi on elintärkeää, että useista tehtävistä huolehtiva 
maatalous kehittyy koko Euroopassa ja varsinkin erityisissä vaikeuksissa olevilla alueilla, 
kuten Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmissäkin mainittiin joulukuussa 1997. Sen 
vuoksi Agenda 2000 -asiakirjan ja sen täytäntöönpanon yhteydessä on huolehdittava 
luonnonhaittojen asianmukaisesta korvaamisesta. 
Eurooppalaisen mailin ja suurimpien kilpailijoidemme ajattelutavan välinen perusero koskee 
Euroopan maatalouden monia toimintoja hoitavaa luonnetta ja sen merkitystä talous- ja 
ympäristöasioissa, koko yhteiskunnassa ja maiseman säilyttämisessä. Tähän perustuu tarve 
säilyttää maatalous koko Euroopassa ja turvata viljelijöiden tulot. 
On turhaa uskotella, että jokin toinen malli voisi toimia Euroopassa. Edellä esitetyn kahden 
mallin yhdistäminen ei ole realistisesti mahdollista; sen tavoittelu edustaa luuloa siitä, että 
korkeat hinnat, protektionismi ja tuotannon byrokraattinen ohjailu olisivat tulevisuudessa 
mahdollisia. Jos tähän suuntaan lähdetään, Eurooppa menettää osuutensa 
maailmanmarkkinoista, sisäinen kulutus laskee ja sen myötä vähenee myös Euroopan 
maataloustuotanto. Tällainen malli voisi tuoda pysyvyyttä lyhyellä aikavälillä, mutta 
aiheuttaisi varmasti taantumista pidemmän ajan kuluessa. 
Tämä ei ole tulevaisuuteen uskovien viljelijöiden edun mukaista, koska he tarvitsevat 
kasvunäkymiä. Sitä eivät halua myöskään kuluttajat, yrittäjät ja veronmaksajat, jotka ovat yhä 
haluttomampia maksamaan varastojen kasvattamisesta. 
PERUSTELUT 
(TEKNINEN OSA) 
4. PELTOKASVIT 
4.1. Peltokasveja koskevalla asetuksella ja vilja-alan markkinajärjestelyn muutoksella 
siirretään lainsäädäntöön viljoja sekä öljy- ja valkuaiskasveja koskevat Agenda 2000:n 
suuntaviivat. Näiden ehdotusten luonteen ja asetukseen (ETY) N:o 1765/92 tehtyjen 
aikaisempien muutosten vuoksi on selvyyden takia aiheellista korvata nykyinen 
peltokasviasetus. 
4.2. Koska interventiolla ei enää voida taata korkean hintatason pysyvyyttä, se on nähtävä 
ennemminkin maataloustulojen turvaverkkona, ja sen vuoksi viljan interventiohintaa 
alennetaan yhdellä kertaa 20 prosenttia. 
4.3. Intervention merkityksen vähentyessä interventiohintojen kausikorjausta ei enää tarvita. 
Sen vuoksi kumotaan kuukausikorotusten järjestelmä, mutta interventiokauteen ei 
tehdä muutoksia. Tämän johdosta mukautetaan myös maissia ja durraa koskevia 
säännöksiä sekä vientitukia, erityisesti maltaiden osalta. Tärkkelysperunoiden 
vähimmäishintaa vähennetään 20 prosentilla ja tärkkelysperunoiden tuottajille 
maksettavia korvauksia korotetaan peltokasvien pinta-alatuen lisäyksiä vastaavilla 
määrillä, joten vuoden 1992 uudistukseen sisältynyt laskentaperuste säilytetään. 
Vakiolaadun käsite on myös vanhentunut, koska interventiohinta liittyy nykyisin 
tiettyyn vähimmäislaatuun ilman tarkempaa erottelua. Markkinoiden vakauttaminen on 
kuitenkin edelleen yhteisen markkinajärjestelyn tärkeimpiä tavoitteita. Sen vuoksi 
vientimaksut olisi säilytettävä, mutta normaaliolosuhteissa niitä ei edellytetä. 
4.4. Peltokasvialan uudessa asetuksessa lisätään viljojen suoraa tukea 54 ecusta tonnilta 66 
ecuun tonnilta, ja tuodaan öljykasvien ja muuhun käyttöön kuin kuiduksi tarkoitetun 
pellavan suora tuki samalle tasolle. Öljykasvien osalta tällä yleisellä tuella poistetaan 
Blair House -sopimuksessa asetettuja pinta-alan rajoituksia koskeva perusehto, ja sen 
perusteella EU voi myös kumota öljykasveja koskevat erityissäännökset. 
4.5. Jotta valkuaiskasvien suhteellinen tuottavuus pysyisi verrannollisella tasolla muiden 
peltokasvien kanssa, niille maksetaan lisätukea 6,5 ecua tonnilta. Nykyiseen 
tilanteeseen verrattuna tämä tarkoittaa sitä, että suora tuki laskee 78,49 ecusta tonnilta 
72,5 ecuun tonnia kohden. Vuonna 1997 muutettua durumvehnän erityisjärjestelyä 
sovelletaan edelleen. 
4.6. Kesantovelvoite säilytetään maatalouspolitiikan välineenä, mutta normaaliolosuhteissa 
sen määrä pidetään nollassa. Vapaaehtoinen kesannointi on edelleen sallittua, mutta sen 
tehokkuutta ja suotuisaa vaikutusta ympäristöön olisi kehitettävä, joten sen 
käytettävissä olevan vähimmäistason olisi koko yhteisössä oltava 10 prosenttia. Tällä 
tasolla tai sen ylittyessä jäsenvaltiot voivat vahvistaa omat enimmäismääränsä. 
Hehtaarituki on samansuuruinen kuin viljoilla. Viljelykäytöstä poistamisen 
ympäristövaikutusten tehostamiseksi tämä määrä taataan enintään viiden vuoden ajaksi. 
4.7. Hehtaaritukea ja kesannon määrää voidaan muuttaa markkinoiden kehityksen 
perusteella. 
4.8. Peltokasveja koskevassa asetusluonnoksessa ei jätetä sailorehuviljaa suoran tuen 
ulkopuolelle. Tämä poikkeaminen Agenda 2000 -asiakirjasta merkitsee sitä, että on 
mahdollista välttää kalliit valvontamekanismit ja säilyttää tuottajien tarvitsema jousto, 
koska maissin lopullinen käyttö (maissinjyvinä tai säilörehuna) voi riippua 
sääolosuhteista, joita ei voi ennustaa sillä hetkellä kun peltokasvien tukea haetaan. 
Säilörehuviljan tuen säilyttäminen merkitsee aikaisempaan Agenda 2000 -ehdotukseen 
verrattuna huomattavaa kustannussäästöä monille tuottajille muilla aloilla, varsinkin 
maito- ja naudanliha-alalla. 
4.9. Vaikka nykyisten järjestelyjen tärkeimmät tekijät, erityisesti perusviljelyalat, 
aluejakosuunnitelma, suhde pitkän aikavälin tuotokseen sekä viljelykäytöstä 
poistamista koskevat säännökset, on säilytetty, järjestelmää on pystytty 
yksinkertaistamaan huomattavasti. 
- Tuottajakohtaisia perusviljelyaloja ei enää sovelleta, koska yksikään jäsenvaltio ei 
ole käyttänyt tätä mahdollisuutta. Perusalojen ylittyessä sovelletaan edelleen 
taloudellisia seuraamuksia, mutta sakkokesannointi poistuu. Seuraamusten 
keskittäminen vastuullisille osa-alueille on osoittautunut erittäin monimutkaiseksi, 
joten sitä ei enää jatketa. 
- Aluejakosuunnitelman mukaista mahdollisuutta erityisten maissin perusviljelyalojen 
määrittelyyn ei enää sovelleta. Kastelluille viljelmille on kuitenkin mahdollista 
vahvistaa määritelty sato Tähän erityiseen tukeen, joka edellyttää kasteltujen 
perusalojen määrittämistä, on oikeus vain perinteisillä viljelyalueilla. Öljykasvien 
viitesatoja ei enää tarvita, koska suorat tuet perustuvat viljojen perusaloihin. 
- Kaikki säännökset, jotka koskevat viljelykäytöstä poistamista ympäristösyiden 
vuoksi tai metsitystarkoituksiin, ovat vanhentuneet. Pienviljelijät vapautetaan 
edelleenkin pakollisesta viljelystä poistamisesta, vaikka kesantovelvoitteen määräksi 
vahvistettaisiin muu kuin nolla. 
4.10. Vuoden 1992 uudistuksen täytäntöönpanosta saatu käytännön kokemus on johtanut 
tiettyjen teknisten muutosten ehdottamiseen: 
- kylvöpäivä siirretään toukokuun 15. päivästä toukokuun 31. päivään; 
- maksukausi siirretään syksystä kevääseen (1. tammikuuta-31. maaliskuuta); 
- hallintokomiteoiden määrää vähennetään yhteen, jonka toimivaltaan sisältyvät 
kaikki uuden asetuksen kattamat peltokasvit. 
4.11. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävää kauppaa koskevia säännöksiä ei ole 
muutettu lukuun ottamatta pieniä mukautuksia ja uutta ehdotusta, joka antaisi 
komissiolle yleistä toimivaltaa tariffikiintiöiden suhteen. 
10 
5. NAUDANLIHA-ALA 
5.1. Naudanlihan uudesta yhteisestä markkinajärjestelystä tehdyn ehdotuksen tavoitteena on 
korvata interventio yksityisen varastoinnin järjestelmällä sianliha-alan esimerkin 
mukaisesti. Suorien tukien soveltamisalaa laajennetaan ja niiden soveltamisesta tehdään 
joustavampaa. Selvyyden vuoksi on syytä korvata asetukset (ETY) N:o 805/68 ja 
(ETY) N:o 1892/87. 
5.2. Uudistusehdotuksen mukaan 2 780 ecua tonnilta olevaa todellista markkinatuen tasoa 
vähennetään 30 prosentilla. Nykyistä interventiohintaa vähennetään ensin kahtena 
vuosittaisena 10 prosentin vähennyksenä ja 1. tammikuuta 2002 alkaen se korvataan 
yksityisen varastoinnin perushinnalla, joka tarkoittaa kolmatta 10 prosentin vähennystä 
tukitasoon. Yksityisen varastoinnin perushinnaksi vahvistetaan 1 950 ecua tonnia 
kohden, mikä on Agenda 2000 -ehdotuksessa ennustettu todellisen markkinatuen taso. 
Yksityisen varastoinnin tukea voi samoin kuin sianliha-alallakin myöntää, kun yhteisön 
markkinahinta on alle 103 prosenttia perushinnasta. Tätä hintaa on mahdollista muuttaa 
ainoastaan neuvoston päätöksellä, jonka tekemistä edeltää Euroopan parlamentin 
kuuleminen (perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohta). Asteittaisen sopeutumisen 
mahdollistamiseksi interventiota koskevat säännökset ja yksityistä varastointia 
koskevat nykyiset säännökset pidetään voimassa siirtymäkauden ajan. 
5.3. Viljelijöiden kohtuullisen elintason turvaamiseksi lisätään urospuolisista naudoista ja 
emolehmistä maksettavia palkkioita. Tiettyyn prosenttiosuuteen asti myös hiehot ovat 
oikeutettuja emolehmäpalkkioon. Lypsylehmien osalta otetaan käyttöön uusi suora 
tuki. Joustavuutta ja kohdennettavuutta parannetaan antamalla jäsenvaltioille oikeus 
päättää erityisen tärkeysjärjestyksen mukaisesti siitä, miten osa suorasta tuesta 
maksetaan (jäsenvaltiokohtaiset määrärahat). 
5.4. Suoran tuen määrä on Agenda 2000 -ehdotuksen mukainen, mutta se jaetaan yhteisön 
laajuiseen perusosaan ja kansallisten säännösten mukaisesti maksettavaan lisätukeen. 
Sonnipalkkiossa on kuitenkin otettava huomioon säilörehumaissista maksettavasta 
peltokasvituesta aiheutuva hyöty. Nautaeläinten suoraa tukea myönnetään ainoastaan 
eläimistä, jotka tunnistetaan ja rekisteröidään EU-lainsäädännön mukaisesti. 
5.5. Urospuolisten nautojen erityispalkkion perusmäärää lisätään kolmessa vaiheessa siten, 
että vuoteen 2002 mennessä se on noussut sonnien osalta 135 ecusta 220 ecuun ja 
härkien osalta 108,7 ecusta 170 ecuun. Vuotta 2002 seuraavina kalenterivuosina 
palkkio pysyy tällä tasolla. Sonnien osalta palkkio maksetaan kertasuorituksena ja 
härkien osalta kahtena maksuna yhden eläimen elinaikana. 
Urospuolisten nautaeläinten palkkio-oikeuksille vahvistetaan alueelliset 
enimmäismäärät. 
Härkien osalta kausiporrastuspalkkiota jatketaan entisellään. Järjestelmän tehokkaan 
soveltamisen vuoksi on kuitenkin aiheellista vaatia härkien tuotannolta tiettyä 
vähimmäismerkittävyyttä jäsenvaltiossa (60 prosenttia). 
11 
5.6. Emolehmäpalkkion vuotuinen määrä nostetaan vuoteen 2002 mennessä 144,9 ecusta 
180 ecuun. Se perustuu edelleen tuottajakohtaisiin enimmäismääriin. Enintään 20:ta 
prosenttia emolehmäpalkkio-oikeuksista voi hakea hiehoista. Tämän avulla 
emolehmien lukumäärää on mahdollista vähentää säilyttämällä kuitenkin 
tuottajakohtaiset enimmäismäärät. 
Lisäksi on tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön kaikkia emolehmäpalkkio-oikeuksia 
koskevat kansalliset enimmäismäärät. Palkkio-oikeuksien kokonaismäärää laskettaisiin 
siten tietyn viitekauden (vuosien 1995 ja 1996 paras luku + 3 %) todellisen käytön 
tasolle. Jos kansallinen enimmäismäärä edellyttää tuottajakohtaisten palkkio-
oikeuksien vähentämistä, jäsenvaltioiden on noudatettava tiettyjä puolueettomia 
perusteita. Palkkio-oikeuksien kansallisia varantoja koskevia säännöksiä on 
yksinkertaistettu. 
5.7. Lypsylehmistä myönnettävät naudanlihapalkkiot vahvistetaan 
lypsylehmäpalkkioyksikköjen perusteella, mikä vähentää hallintoa ja valvontaa. Tietyn 
määrän lypsylehmäpalkkioyksikköjä voi saada lehmien erilaisesta lukumäärästä 
maitotuotoksen perusteella. Lypsylehmistä myönnettävää naudanlihapalkkiota on sen 
vuoksi mukautettu kansallisiin eroihin. Naudanlihaosuus on siten korkeampi alhaisen 
maitotuotoksen jäsenvaltioissa (enemmän lehmiä palkkioyksikköä kohden) ja 
päinvastoin. Palkkioyksikkökohtaiset määrät vahvistetaan asetuksen liitteessä vuotuisin 
perustein. 
5.8. Erityispalkkioon ja emolehmäpalkkioon oikeuttavien eläinten yhteismäärä rajoitetaan 
kahteen nautayksiköön (NY) rehualahehtaaria kohden. Tuottajat, joiden eläintiheys on 
pienempi kuin 1,4 NY hehtaarilla ja jotka käyttävät laajaperäisiä tuotantomenetelmiä 
(laiduntaminen), voivat saada 100 ecun lisätuen myönnettyä palkkiota kohden. 
5.9. Tämän palkkion lisäksi jäsenvaltiot jakavat EMOTR:sta rahoitettavia lisätukia 
vahvistettujen yleisten määrien rajoissa. Vastineeksi suuremmasta joustavuudesta 
jäsenvaltioiden on huolehdittava syrjimättömästä täytäntöönpanosta. Tuet olisi 
myönnettävä eläintä tai ja/tai monivuotisena laitumena olevaa hehtaaria kohden. 
Laitumien osalta hehtaarikorvauksen enimmäismäärän olisi oltava suunnilleen sama 
kuin peltokasvien keskimääräinen hehtaarituki. Tietty määrä yhteisön perusteita, joihin 
on sisällyttävä erityisiä eläintiheyden vaatimuksia, on tarpeen, jotta turvataan 
kohtuullinen tuotannon valvonta, vältetään syrjivät vaikutukset ja varmistetaan 
monenkeskisten sitoumusten noudattaminen. Yhteisön rahoituksen jakautumisesta on 
tarkoitus tehdä arvio neljän vuoden kuluttua. 
5.10. Suoran tuen määrää voidaan mukauttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden 
kehityksen perusteella. 
5.11. Yhteisön ulkopuolisen maiden kanssa käytävää kauppaa koskevat säännökset on otettu 
nykyisestä lainsäädännöstä, ja niihin on tehty ainoastaan pieniä muutoksia, jotka 
koskevat erityisesti komission toimivallan laajentamista tariffikiintiöiden 
soveltamisessa. 
5.12. Asetuksessa vahvistetaan uusi oikeusperusta hintojen ilmoittamiselle. 
12 
6. MAITOTUOTEALA 
6.1. Asetuksessa vahvistetaan maitotuotteiden UUSJ yhteinen markkinajärjestely. 
Sisämarkkinasäännökset perustuvat edelleen interventioon, voin ja rasvattoman 
maitojauheen yksityiseen varastointiin sekä tiettyihin yksityisen varastoinnin 
tukijärjestelyihin ja erityisiin markkinatoimenpiteisiin. Ehdotettu asetus kumoaa 
asetukset (ETY) N:o 804/68 (entinen perusasetus), (ETY) N:o 987/68, (ETY) N:o 
1723/81, (ETY) N:o 2990/82, (ETY) N:o 1842/83 ja (ETY) N:o 777/87. Kaikki näiden 
asetusten pääkohdat on otettu mukaan uuteen markkinajärjestelyyn ja niiden yhteinen 
perusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 42 ja 43 artikla. Selvyyden 
vuoksi on syytä korvata nykyiset asetukset. 
6.2. Maitoalan kilpailukykyä olisi lisättävä laskemalla sisäisiä hintoja, koska sillä 
parannetaan markkinointimahdollisuuksia sekä sisämarkkinoilla että yhteisön 
ulkopuolella. Jotta näistä mahdollisuuksista saataisiin paras mahdollinen hyöty, 
komissio ehdottaa voin ja rasvattoman maidon interventiohintojen alentamista neljässä 
yhtä suuressa erässä yhteensä 15 prosentilla. Ehdotettu hinnanalennus on suurempi kuin 
Agenda 2000:n ehdotus. Se on perusteltavissa lisääntyneenä kilpailukykynä saatavan 
hyödyn lisäksi sillä, että käytettävissä olevia maitokiintiöitä lisätään Agenda 2000 -
ehdotuksesta ja maidontuottajat hyötyvät myös säilörehuviljan tuen säilymisestä. 
Monet tuottajat pystyvät myös mukautumaan uuteen tilanteeseen kustannuksia 
säästävien toimenpiteiden ansiosta. 
Kuten peltokasvi-ja naudanliha-alallakin, maito-ja maitotuotealan interventiohintoja ei 
enää vahvisteta vuosittain vaan koko Agenda 2000 -kaudeksi. Maitoalalla kuten 
muillakin aloilla voi olla odotettavissa, että sisämarkkinahinnat pysyvät 
interventiotason yläpuolella. 
6.3. Intervention edellytyksiä ei ole juurikaan muutettu paitsi voin osalta, jonka interventio 
rajoitetaan yksinomaan yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin. 
6.4. Yksityisen varastoinnin tukea koskevat säännökset ja mafkkinatoimenpiteet 
mukautetaan vastaamaan nykyisiä yleisiä sääntöjä. Koulumaidon osalta vahvistetaan 
yhteisön tuen taso (95 prosenttia kohdehinnasta) ja enimmäismäärä oppilasta kohden 
(0,25 litraa maitoekvivalenttina). Voin ostoa koskevia säännöksiä on täsmennetty. 
6.5. Yhtä tuottajaa kohden myönnettävän suoran tuen määrä perustuu palkkioyksikköjen 
lukumäärään, joka määritetään jakamalla tuottajakohtainen viitemäärä maidon 
keskituotoksella yhteisössä. Jotta tuki olisi mahdollista suunnata tuottajille eikä 
kiintiöiden haltijoille, tilapäisesti luovutettu kiintiö lasketaan sen tuottajan hyväksi, 
jolle kiintiö on luovutettu. 
6.6. Palkkioyksikkökohtaisen suoran tuen määrä on Agenda 2000 -ehdotuksen mukainen, 
mutta se jaetaan kaikille palkkioyksiköille yhteiseen perusosaan ja kansallisten 
säännösten mukaisesti maksettavaan lisätukeen. Jäsenvaltiokohtaiset yleiset määrät 
vahvistetaan liitteessä. 
13 
Lypsylehmistä myönnettävä peruspalkkio jaksotetaan neljään yhtä suureen osaan, jotka 
noudattavat interventiohintojen alenemista. Vuodesta 2003 palkkion määrä on 100 
ecua. 
Lisätuet noudattavat samanalaisia yhteisiä sääntöjä kuin naudanliha-alalla 
(eläinkohtainen enimmäismäärä, pinta-alatuki, hehtaarikohtainen enimmäismäärä, ks. 
kohta 5.9). 
6.7. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävää kauppaa koskevat säännökset otetaan 
aikaisemmista asetuksista, ja niihin tehdään ainoastaan pieniä muutoksia, jotka 
koskevat erityisesti komission toimivallan laajentamista tariffikiintiöiden 
soveltamisessa ja tuotuja maitotuotteita koskevien vientitukien myöntämisessä. 
6.8. Tietyt sisäistä kauppaa ja maitoalan keskuksia (Milk Marketing Board) koskevat yleiset 
säännökset ovat vanhentuneet, joten ne on poistettu. Komissiolle olisi myös annettava 
valtuudet helpottaa siirtymäkautta ja ratkaista erityisiä käytännön ongelmia. 
14 
7. Uusi MAITOKIINTIÖASETUS 
7.1. Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston 
asetus (ETY) N:o 3950/92 on edelleen tarpeen keskipitkällä aikavälillä markkinoiden 
järkevän tasapainon säilyttämiseksi. Tuottajille ei pitäisi kuitenkaan antaa vaikutelmaa 
siitä, että nykyinen jäykkä järjestelmä voisi jatkua loputtomiin. Tämän vuoksi 
järjestelmää ehdotetaan jatkettavaksi kuuden seuraavan vuoden ajan. 
7.2. Hintatuen alentamisen vaikutukset yhteisön kulutukseen ja maidon ja maitotuotteiden 
vientiin ovat johtaneet 2 prosentin lisäykseen yhteisön maidon kokonaisviitemääriin 
neljässä vaiheessa vastaavien hintaleikkausten jälkeen. Lisäviitemäärät olisi jaettava 
siten, että tilanne paranee sellaisten tuottajien osalta, jotka tarvitsevat erityistä tukea. 
Tämän vuoksi on asianmukaista säätää, että jäsenvaltioiden on jaettava nämä määrät 
ensisijaisesti nuorille tuottajille, jotka aikovat aloittaa maidon tuotannon ja kehittää 
sitä, sekä vuoristoalueiden tuottajille. Olisi kuitenkin varottava mainittujen 
jakoperusteiden kiertämistä. Vuoristoalueiden tuottajien osalta toimenpiteet olisi 
suunniteltava siten, että vuoristoalueilta niiden myöntämistä seuraavan 12 kuukauden 
pituisen jakson aikana poissiirrettävien ylimääräisten viitemäärien vaikutukset 
poistetaan. 
7.3. Lisämaksujärjestelmästä saadun kokemuksen perusteella viitemäärien siirto 
käyttämällä sellaisia laillisia toimia, kuten vuokrausta, jotka eivät välttämättä johda 
kyseisten viitemäärien pysyvään myöntämiseen vastaanottajalle, voi olla 
tuotantorakenteiden parantamista haittaava ylimääräinen kustannustekijä 
maidontuotannossa. Jotta viitemäärien luonnetta maidon ja maitotuotteiden markkinoita 
säätelevänä tekijänä lujitettaisiin, on aiheellista säätää, että osa asianomaisista 
viitemääristä palautetaan kansalliseen varantoon aktiivituottajille uudelleen jaettavaksi 
silloin kun siirrot eivät ole pysyviä. Jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus olla 
soveltamatta mainittua toimenpidettä tiettyjen erityisten henkilöluokkien tai tapausten 
osalta asiaan liittyvien etujen ja asetettujen tavoitteiden arvioinnin perusteella. 
Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä sovellettavat prosenttiosuudet oman erityistilanteensa 
mukaan. Jos viitemäärät lisäksi palautuvat henkilöille, jotka eivät harjoittaneet 
aktiivisesti maidon tai maitotuotteiden tuotantoa tietyn viitekauden aikana, 
jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus säätää, että asianomaiset viitemäärät 
palautetaan kansalliseen varantoon, mikäli niitä ei siirretä pysyvästi aktiivituottajalle 
tietyn ajan kuluessa. Sellaisille henkilöille, jotka aloittavat maidontuotannon uudelleen 
tietyn ajan kuluessa, olisi kuitenkin annettava mahdollisuus anoa viitemäärien uusjakoa 
asetuksen (ETY) N:o 3950/92 5 artiklan 2 alakohdan mukaisesti. 
15 
8. MAASEUDUN KEHITTÄMINEN 
8.1. Agenda 2000-asiakirjan suuntaviivojen siirtäminen osaksi maaseutupolitiikkaa, 
maaseudun ympäristöpolitiikkaa ja taloudellista sekä sosiaalista koheesiota on tehtävä, 
jota edistetään uudella asetuksella EMOTR:sta rahoitettavasta yhteisön tuesta 
maaseudun kehittämiselle. Tämä asetus on tehokas väline, jolla tehosteen ja 
täydennetään ehdotettuja markkina- ja hintapolitiikan uudistuksia. Uusi asetus korvaa 
EMOTR:oa koskevan rakennerahastoasetuksen, neljä tavoitteeseen 5 a liittyvää 
asetusta, kolme liitännäistoimenpiteitä koskevaa asetusta ja metsäalan rakennetukea 
koskevan asetuksen. Näiden kokoaminen yhdeksi maaseudun kehittämistä koskevaksi 
oikeudelliseksi kehykseksi on merkittävä askel yhteisön lainsäädännön 
yksinkertaistamisessa. Uuden asetuksen soveltamisalaa on mahdollista laajentaa 
maaseudun kehittämistä koskevaan komission uuteen yhteisöaloitteeseen. 
8.2. Maaseudun kehittämistoimenpiteisiin sisältyy erityisesti maatalousalan rakenteellisen 
mukauttamisen (investoinnit maatiloille, nuorten viljelijöiden aloitustuki, koulutus, 
varhaiseläkejärjestelmä) ja epäsuotuisten alueiden maatalouden tukeminen, 
ympäristöystävällisen maatalouden harjoittamisesta myönnettäviä korvauksia, 
investointitukea jalostuksen ja markkinoinnin edistämiseen, metsänhoitoon sekä 
maaseutualueiden sopeuttamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin, jos ne koskevat 
maataloustoimintaa ja maatalouden rakenneuudistusta. 
Euroopan metsästrategiaan liittyvän Euroopan parlamentin pyynnön johdosta 
metsänhoitotoimenpiteitä on lisätty maaseudun kehittämisen yhteydessä. Lisäksi 
tuottajaorganisaatioita koskevat toimenpiteet on siirretty maaseudun 
kehittämispolitiikasta markkinapolitiikan alaisuuteen. 
8.3. Eri toimenpiteiden tukikelpoisuusperusteet nojaavat nykyiseen lainsäädäntöön. Niihin 
liittyy kuitenkin muutamia uusia piirteitä: 
- Neuvoston puiteasetuksessa säädetään useimpien toimenpiteiden osalta ainoastaan 
tietyistä tukikelpoisuuden perusvaatimuksista. Tämä perustavaa laatua oleva 
yksinkertaistus mahdollistaa suuremman jouston ja subsidiariteetin. Neuvoston 
asetusta ei täytetä yksityiskohdilla vaan niistä päätetään ohjelmatasolla. Jos ilmenee 
tarvetta täydentävään yhteisön lainsäädäntöön, se voidaan toteuttaa komission 
täytäntöönpanotasolla. 
- Epäsuotuisten alueiden nykyisiä tukikelpoisuusperusteita muutetaan, jotta 
ympäristötavoitteet saataisiin paremmin mukaan maaseudun kehittämispolitiikkaan. 
Epäsuotuisia alueita koskevat järjestely muutetaan asteittain välineeksi, jonka avulla 
voidaan säilyttää ja edistää vähäisillä tuotantopanoksilla toimivia 
tuotantomenetelmiä. Lisäksi suunnataan kohdennettuja maatalouden 
ympäristötoimenpiteitä tavoitteisiin, joilla pyritään ympäristön suojeluun ja 
maaseutuympäristön säilyttämiseen. 
16 
- Maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja muiden yhteisen maatalouspolitiikan 
välineiden välinen johdonmukaisuus turvataan erityisillä säännöillä, joilla taataan eri 
tukivälineiden päällekkäisyyden välttäminen. Tässä mielessä tämän asetuksen 
mukaisesti EMOTR:sta rahoitettavilla koulutustoimenpiteillä tulisi olla riittävä 
yhteys maaseudun kehittämiseen, jotta ne eivät kuuluisi sosiaalirahastosta 
rahoitettavien toimien piiriin. Tiettyjä toimenpiteitä koskevilla enimmäismäärillä 
estetään maaseudun kehittämistuen väärinkäyttö esimerkiksi perusteettoman 
markkinatuen muodossa. 
8.4. Maaseudun kehittämisasetuksen hallinnolliset ia rahoitusta koskevat säännökset 
noudattavat Agenda 2000:n ehdotuksia, joiden mukaan yhteisön tuki maaseudun 
kehittämiselle olisi: 
~ sisällytettävä rakennerahastojen mukaisiin ohjelmiin tavoitteiden 1 ja 2 tukialueilla 
- toimenpiteen ja alueen mukaisesti rahoitettava joko EMOTR:n ohjaus- tai 
tukiosastosta. 
8.5. Maaseudun kehittämistoimenpiteet on jaettu kahteen ryhmään: 
- Vuoden 1992 liitännäistoimenpiteet (maatalouden ympäristötoimenpiteet, metsitys, 
varhaiseläkejärjestelmä) ja epäsuotuisten alueiden toimenpiteet. 
- Uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevat toimenpiteet (maatilojen 
investoinnit, nuorten viljelijöiden aloitustuki, koulutus, jalostuksen ja markkinoinnin 
edistämistä koskeva investointituki sekä lisätuki metsänhoidolle ja toimenpiteille, 
joilla edistetään maatalouden mukauttamista ja rakenneuudistusta maaseudun 
kehittämisen yhteydessä). 
8.6. Vuoden 1992 liitännäistoimenpiteitä ja epäsuotuisten alueiden toimenpiteitä 
sovelletaan laaja-alaisesti kaikkialla yhteisössä. EU yhteisrahoittaa näitä toimenpiteitä 
EMOTR:n tukiosaston kautta. 
8.7. Uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevat toimenpiteet noudattavat erilaista 
lähestymistapaa riippuen alueesta, jolla niitä sovelletaan. Tavoitteiden 1 ja 2 alueilla ne 
ovat osa alueellisia ohjelmia, joten niillä edistetään taloudellista ja sosiaalista 
koheesiota koskevan politiikan mukaisia tavoitteita. Tältä osin maaseudun kehittämistä 
koskeva asetus on myös osa rakennerahastojen lainsäädännöllistä kehystä, josta 
säädetään erityisesti yleisessä rakennerahastoasetuksessa (komission ehdotus ....). 
Tavoitteen 1 kohdealueilla uudenaikaistamista ja monipuolistamista koskevia 
toimenpiteitä rahoitetaan EMOTR:n ohjausosastosta. Sen sijaan tavoitteen 2 alueilla ja 
kaikilla muilla tavoitealueilla nämä toimenpiteet kuuluvat EMOTR:n ohjausosaston 
alaan. 
17 
Tavoitteen 2 kohdealueita koskeva lainsäädännöllinen kehys vahvistetaan yleisessä 
rakennerahastoasetuksessa. EMOTR.n tukiosaston rahoitus edellyttää kuitenkin 
joitakin rajoitettuja poikkeamisia rakennerahastoasetuksesta. Useimmissa tapauksissa 
nämä poikkeukset ovat perusteltavissa sillä, että samanlaisia sääntöjä sovelletaan jo 
tukiosaston osalta tai että ne ovat sääntöjä, joiden hyväksymiseen komissiolla on 
toimivalta. Mikään näistä poikkeuksista ei aseta tavoitteen 2 ohjelmamenettelyä 
kyseenalaiseksi. 
8.8. Tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueiden ulkopuolella uudenaikaistamista ja 
monipuolistamista koskevia maaseudun kehittämistoimenpiteitä sovelletaan yleisesti 
samojen hallintoa ja rahoitusta koskevien säännösten mukaisesti kuin vuoden 1992 
liitännäistoimenpiteitä ja epäsuotuisten alueiden toimenpiteitä. Kaikki nämä 
toimenpiteet pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden aloitteesta ja hajautetusti niille 
parhaiten soveltuvalla tasolla. Asetusluonnoksessa vahvistetaan maaseudun 
kehittämisen monivuotista ohjelmatyötä, johon sisältyvät myös seuranta ja arviointi, 
koskevat säännöt. Nämä säännöt muistuttavat hyvin paljon rakennerahastojen sääntöjä 
ja joissakin tapauksissa jopa viittaavat niihin. 
8.9. Valtiontukia koskevissa säännöissä (perustamissopimuksen 42 artikla) selvennetään 
valtiontukia koskevia edellytyksiä ja menettelyjä maaseudun kehittämisen alalla. 
18 
9. RAHOITUSASETUS 
9.1. Maaseudun kehittämisen uudelleen järjestämisen vuoksi annetaan uusi EMOTR:n 
rahoitusta koskeva asetus, jossa ei ole kysymys kodifioinnista vaan sillä korvataan 
yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annettu asetus (ETY) N:o 729/70. Tämä 
aikaisemman lainsäädännön konsolidointi uudella asetuksella edistää 
yksinkertaistamista. 
9.2. Tulevaisuudessa maaseudun kehittämistoimenpiteitä rahoitetaan soveltamisalueen 
mukaan joko EMOTR:n tukiosastosta tai ohjausosastosta. Tavoitteen 1 ohjelmiin ja 
maaseudun kehittämistä koskevaan yhteisöaloitteeseen sisältyviä maaseudun 
kehittämistoimenpiteitä rahoitetaan EMOTR:n ohjausosastosta. Muut maaseudun 
kehittämistoimenpiteet kuuluvat EMOTR:n tukiosaston alaan. Näitä ovat tavoitteen 2 
ohjelmiin ja tavoitteen 1 tai 2 kohdealueiden ulkopuolisiin maaseudun 
kehittämisohjelmiin sisältyvät liitännäistoimenpiteet, epäsuotuisten alueiden 
toimenpiteet sekä maatalouden uudenaikaistaminen ja monipuolistaminen. Näihin 
liittyen otetaan käyttöön joitakin erityisiä rahoitussääntöjä, joihin sisältyy mahdollisuus 
ennakkojen maksamiseen maaseudun kehittämisohjelmille. 
9.3. Lisäksi selvennetään, että EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan myös eläinten ja kasvien 
terveyttä koskevia erityistoimenpiteitä sekä yhteisestä maatalouspolitiikasta 
tiedottamista. 
19 
10. YLEINEN TUKIASETUS JA MUUT HORISONTAALISET KYSYMYKSET 
10.1. Komissio on tehnyt ehdotuksen, jossa kaikkien suoria tukia sisältävien 
markkinajärjestelyjen tiettyjä kysymyksiä käsitellään yhdessä yleisasetuksessa, jossa 
annetaan seuraavat säännöt: 
10.2. Täydentävä ympäristöehto: Ympäristö pyritään ottamaan entistä paremmin osaksi 
maatalouspolitiikkaa, ja tätä varten jäsenvaltioilla on velvollisuus soveltaa 
markkinatukijärjestelmissä asianmukaisia ympäristötoimenpiteitä. Niillä on myös 
mahdollisuus päättää aiheellisista ja suhteutetuista seuraamuksista ympäristösääntöjen 
rikkomistapauksissa. Lisäksi jäsenvaltioilla on valtuudet vähentää suoria tukia tai 
peruuttaa ne. 
10.3. Tuen mukauttaminen: Suorien tukien jakaminen viljelijöille voi joissakin 
jäsenvaltioissa aiheuttaa erityisiä ongelmia, jotka vaativat subsidiariteettia. Suorat tuet 
muodostavat kuitenkin osan maataloustulosta, jolla on merkittävä vaikutus 
maaseutualueiden työllisyyteen. Sen vuoksi jäsenvaltioille olisi annettava lupa 
mukauttaa tilakohtaisten suorien tukien määrää tietyissä rajoissa ja suhteessa tilan 
työvoimaan. 
10.4. Asianomainen jäsenvaltio voi käyttää ympäristöehdosta tai mukauttamisesta seuraavan 
tukien vähenemisen johdosta vapautuvat varat yhteisön lisätukena maaseudun 
ympäristötoimenpiteille. 
10.5. Ylärajat: Komissio ehdottaa asteittain vähenevän yleisen ylärajan käyttöön ottoa, jotta 
vältetään liian suuret tuet yksittäisille tuottajille. Vähenevässä mallissa otetaan 
huomioon tuotantokapasiteetin mukaiset erilaiset sopeutumismahdollisuudet. 
10.6. Muutokset eri markkinajärjestelyissä edellyttävät yhdennetystä hallinto- ja 
valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 3508/92 mukauttamista. Komissio 
tekee aikanaan tästä ehdotuksen. 
10.7. Peltokasvien tukijärjestelmään, naudanliha-alan ja maito- ja maitotuotealan yhteisiin 
markkinajärjestelyihin sekä yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusjärjestelmään 
ehdotetut lukuiset muutokset edellyttäisivät suuria ja monimutkaisia muutoksia asiaa 
koskeviin neuvoston asetuksiin. Avoimuuden ja lainsäädännöllisen selkeyden vuoksi 
on asianmukaista kumota nämä mainitut asetukset ja korvata ne uusilla konsolidoiduilla 
asetuksilla. 
Asetusten (ETY) N:o 804/68 (maito ja maitotuotteet), N:o 805/68 (naudanliha) ja N:o 
1765/92 (peltokasvit) osalta komissio on aloittanut erityisen konsolidointimenettelyn. 
Tähän mennessä neuvostolle on jo esitetty kaksi konsolidointiehdotusta: 
- KOM(94) 467 lopullinen, 3.11.1995, naudanliha-alan YMJ ja 
- KOM (95) 598 lopullinen, 6.12.1995, maidon ja maitotuotteiden YMJ. 
Agenda 2000:n yhteydessä esitettyjen ehdotusten johdosta edellä mainitut ehdotukset 
ovat vanhentuneet. Ne vedetään muodollisesti takaisin. 
20 
11. LIITTYMISTÄ EDELTÄVÄ TUKI 
11.1. Eurooppa-neuvosto sopi Luxemburgissa liittymistä edeltävän tuen huomattavista 
korotuksista Phare-ohjelman täydentämiseksi, rakennerahastojen tuesta sekä 
maatalouden ja maaseudun kehittämisen tukemisesta EU:n jäsenyyttä hakeneissa 
Keski- ja Itä-Euroopan maissa. 
11.2. Agenda 2000 -asiakirjan suuntaviivojen1 ja Luxemburgin Eurooppa-neuvoston 
päätelmien mukaan rakennepoliittisten ja maataloutta koskevien liittymistä 
valmistelevien välineiden kautta annettavaa taloudellista tukea myönnetään jäsenyyttä 
hakeneille Keski- ja Itä-Euroopan maille. Tätä periaatetta noudatetaan tämän asetuksen 
1 artiklassa, jossa luetellaan kymmenen maata, joita asia koskee. 
11.3. Luxemburgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien (22 kohta) mukaan 
Kyprokselle vahvistetaan oma liittymistä valmisteleva strategia, joka vastaa sen 
nykyistä taloudellista tilannetta. 
11.4. Ottaen huomioon tuleva edistyminen kohti Kyproksen tilanteen poliittista ratkaisua, 
jota parhaillaan tavoitellaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa, sekä saaren 
taloudellinen tilanne ongelman ratketessa ja liittymisneuvottelujen edistyessä 
Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien perusteella (28 kohta) voi olla suotavaa 
lisätä Kypros luetteloon tuerisaajamaista. 
11.5. Monissa hakijamaissa maatalous on edelleen tärkeä työllistäjä. Maatalouden 
muutosprosessi ja yksityistäminen on vielä kesken ja maatalous kehittyy koko ajan 
rakenteellisesti. Maataloudelle ja maaseudun kehittämiselle myönnettävästä liittymistä 
edeltävästä yhteisön tuesta päätettäessä on otettava huomioon, että yhteisön varsin 
monimutkainen säännöstö edellyttää maataloudelta erityistä sopeutumista. 
11.6. Liittymistä edeltävästä yhteisön tuesta säädetään yleisessä yhteensovittamisasetuksessa. 
joka koskee liittymistä edeltäviä toimenpiteitä maatalouden ja maaseudun kehittämisen 
alalla ja jonka laatimisessa on otettu huomioon suoria tukia koskevat yleiset säännöt. 
Näiden välttämättömien yhteisön toimenpiteiden oikeusperusta on Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 235 artikla. 
11.7. Liittymistä edeltävissä toimenpiteissä keskitytään tukemaan maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen ensisijaisia tarpeita, joita ovat erityisesti maatilojen (ja 
tuottajaryhmittymien) tehokkuuden parantaminen, maataloustuotteiden jalostus ja 
jakelu, laatutuotteiden menekin edistäminen, eläinlääkintä- ja 
kasvinsuojelutarkastukset, maanparannus, uusjako ja maarekisterit, vesivarojen hoito, 
ammatillinen koulutus, maaseudun taloudellisen toiminnan monipuolistaminen, 
maatalouden ympäristö- ja metsänhoitotoimenpiteet, maaseudun infrastruktuurin ja 
kylien kehittäminen, johon sisältyy myös maaseudun kulttuuriperinnöstä huolehtiminen 
ja tekninen tuki. Luetteloa voidaan jatkaa, jos uusia tarpeita ilmenee. 
1 Ks. toisen osan (laajentumisen haaste) III jakson (laajentumisstrategia) 2 osa (liittymistä valmistelevan strategian 
vahvistaminen) ja IV jakso (Kypros). 
21 
11.8. Yhteisön tuki pannaan täytäntöön monivuotisina ohjelmina, joissa noudatetaan EU:n 
rakennepolitiikan toimenpideohjelmien suuntaviivoja ja periaatteita. Näitä ovat 
erityisesti täydentävyys, kumppanuus, ohjelmaperusteisuus, seuranta ja arviointi. 
Liittymistä edeltävän kumppanuuden yhteensopivuus yhteisön säännöstön 
hyväksymiseksi toteutettavan kansallisen ohjelman kanssa on varmistettava. 
11.9. Agenda 2000:n ehdotuksen mukaisesti EMOTR:n tukiosastosta vuosittain käytettävissä 
olevien varojen määrä on 500 miljoonaa ecua vuoden 1997 käyvillä hinnoilla. Tämä 
raha jaetaan hakijamaille puolueettomien perusteiden mukaisesti. Euroopan unioniin 
liittyessään hakijamaa menettää oikeutensa tämän asetuksen mukaiseen tukeen. 
22 
Edothus: 
98/0107 (CNS) 
Neuvoston asetus (EY) N: o 
annettu 
vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1766/92 
muuttamisesta ja tavallisen vehnän, rukiin, ohran, maissin ja durumvehnän 
vakiolaaduista annetun asetuksen (ETY) N: o 2731/75 kumoamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, 
sekä katsoo, että 
markkinoiden tasapaino on parantunut huomattavasti vuoden 1992 yhteisen 
maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen, 
vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetun tukijärjestelmän mukainen 
maan viljelykäytöstä poistaminen on interventiohinnan alentamisen ohella auttanut 
pitämään tuotannon kurissa, ja hinnan kilpailukyvyn paraneminen on mahdollistanut 
huomattavien lisäviljamäärien käytön kotimaan markkinoilla, pääasiassa eläinten rehuksi, 
jollei peltokasvien tukijärjestelmän mukaisten pinta-alatukien korotuksista, sellaisena kuin 
niistä on säädetty neuvoston asetuksessa (EY) N:o..., muuta johdu4, vuoden 1992 
uudistuksen tehostamiseksi hinnan kilpailukykyä olisi vahvistettava leikkaamalla 
interventiohintaa lisää tuomalla se kerralla turvaverkkotasolle, 
interventio ei saisi enää olla merkittävä tekijä sisämarkkinoilla; intervention uuden aseman 
vuoksi kuukausikorvausjärjestelmä olisi lopetettava, 
1 EYVLC 
2 EYVLC 
3 EYVLC 
4 EYVLL 
23 
vakiolaatua koskevilla säännöksillä ei ole enää käytännön merkitystä, ja ne olisi sen vuoksi 
poistettava, 
muun kuin viljatärkkelyksen hintaa ja korvausjärjestelyjä on aina hallinnoitu viljan 
yhteisellä markkinajärjestelyllä, ja sen vuoksi korvausjärjestelyjen mukautusten olisi 
noudatettava viljoille toteutettavia toimenpiteitä; perunatärkkelyksen valmistukseen 
tarkoitettujen perunoiden vähimmäishintaa ja kyseisten perunoiden tuottajille maksettavia 
korvauksia olisi sen vuoksi mukautettava viljan hinnan vähennyksen mukaisesti, 
komission olisi avattava ja hallinnoitava yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti 
perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa 
muusta neuvoston asiakirjasta johtuvia tariffikiintiöitä, ja 
maailmanmarkkinahintojen vaikutuksen sisäisiin hintoihin huomioon ottaen olisi 
selvennettävä edellytykset, joiden täyttyessä komissio voi soveltaa sisämarkkinoiden 
vakauttamiseksi tarvittavia toimenpiteitä, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
Muutetaan asetus (ETY) N:o 1766/92 seuraavasti: 
1. Korvataan 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: 
"2. Tätä asetusta sovelletaan sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o ... säädetään 
peltokasvien viljelijöiden tukea koskevista toimenpiteistä." 
2. Korvataan 3 artikla seuraavasti: 
"3 artikla 
1. Interventioon tarkoitetun viljan interventiohinta vahvistetaan 95.35 ecuksi tonnilta. 
2. Interventiohinta koskee purkamatonta varastoon toimitettua tavaraa 
tukkuportaassa. Se koskee kullekin viljalajille varattuja kaikkia yhteisön 
interventiokeskuksia. 
24 
3. Tässä asetuksessa vahvistettuja hintoja voidaan muuttaa tuotannon ja 
markkinoiden kehityksen perusteella perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa 
määrätyn menettelyn mukaisesti." 
3. Korvataan 8 artikla seuraavasti: 
"8 artikla 
1. Perunatärkkelyksen valmistamiseen tarkoitettujen perunoiden vähimmäishinta 
vahvistetaan 167.82 ecuksi. 
Tätä hintaa sovelletaan tehtaaseen toimitettujen perunoiden määrään, joka tarvitaan 
yhden tärkkelystonnin valmistamiseen. 
2. Perunatärkkelyksen valmistamiseen tarkoitettujen perunoiden tuottajille otetaan 
käyttöön korvausjärjestelmä. Korvausta sovelletaan perunoiden määrään, joka 
tarvitaan yhden tärkkelystonnin valmistamiseen. Se vahvistetaan 105.60 ecuksi. 
Korvaus maksetaan ainoastaan niistä perunamääristä, joita perunantuottajan ja 
tärkkelyksenvalmistajan välinen viljelysopimus koskee tällaiselle yritykselle 
myönnetyn kiintiön rajoissa, sellaisena kuin siihen viitataan asetuksen (EY) N:o 
1868/94 2 artiklan 2 kohdassa5 
3. Vähimmäishintaa ja korvausta mukautetaan perunoiden tärkkelyspitoisuuden 
mukaan. 
4. Perunatärkkelyksen markkinatilanteen vaatiessa neuvosto päättää aiheellisista 
toimenpiteistä perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä 
noudattaen. 
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 23 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen." 
4. Korvataan 12 artiklan 1 kohta seuraavasti: 
5 Perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä 27 päivänä heinäkuuta 1994 annettu neuvoston 
asetus, EYVL L 197, 30.7.1994, s. 4, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston 
asetuksella (EY) N:o 1863/95, EYVL L 179, 29.7.1995, s. 1, sellaisena kuin se on oikaistuna EYVL 
L 83. 2.4.1995. s. 20 ja EYVL L 39, 8.2.1997, s. 23. 
25 
"1. Edellä 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tariffikiintiöt, jotka johtuvat 
perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä 
tahansa muusta perustamissopimuksen nojalla annetusta neuvoston asiakirjasta, 
avataan ja niitä hallinnoidaan 23 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti annettuja 
yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen." 
5. Korvataan 13 artiklan 8 kohta seuraavasti: 
"8. Korjauskerroin voidaan vahvistaa 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
Komissio voi tarvittaessa kuitenkin muuttaa korjauskertoimia. 
Ensimmäisen alakohdan säännöksiä voidaan soveltaa kokonaan tai osittain 1 artiklan 
1 kohdan c ja d alakohdassa lueteltuihin tuotteisiin sekä 1 artiklassa lueteltuihin 
liitteessä B lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin." 
6. Korvataan 16 artikla seuraavasti: 
"16 artikla 
"1. Jos yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen 
maailmanmarkkinahinnat saavuttavat tason, joka häiritsee tai on vaarassa häiritä 
tuotteiden saatavuutta yhteisön markkinoilla, ja jos tilanne näyttää jatkuvan 
samanlaisena ja huononevan, voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 23 artiklassa 
säädettyä menettelyä noudattaen." 
2 artikla 
Kumotaan tavallisen vehnän, rukiin, ohran, maissin ja durumvehnän vakiolaaduista 
29 päivänä lokakuuta 1975 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2731/756. 
3 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu 
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
6 E Y VL L 281, 1.11.1975, s. 22, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella 
(EY) N:o 2594/97, EYVL L 352, 23.12.1997, s. 10. 
26 
Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
27 
Ehdotus 
98/0108 (CNS) 
Neuvoston asetus (EY) N:o 
annettu 
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3 
sekä katsoo, että 
yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamissopimuksen 39 artiklassa 
mainitut tavoitteet ottaen huomioon markkinatilanne, 
markkinoiden tasapainon edistämisen takaamiseksi otettiin käyttöön uusi tukijärjestelmä 
tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla 
neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/924 
vuonna 1992 tapahtuneen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen markkinoiden 
tasapaino on parantunut merkittävästi, 
vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetun tukijärjestelmän mukainen 
maan viljelykäytöstä poistaminen on interventiohinnan alentamisen ohella auttanut pitämään 
tuotannon kurissa, ja hinnan kilpailukyvyn paraneminen on mahdollistanut huomattavien 
lisäviljamäärien käytön kotimaan markkinoilla, pääasiassa eläinten rehuksi, 
1 EYVL C ... 
2 EYVLC... 
3 EYVLC... 
4 EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2309/97, 
EYVL L 321, 22.11.1997, s. 3. 
28 
vuonna 1992 käyttöön otettuun järjestelmään perustuvaa tukea olisi jatkettava, mutta olisi 
otettava kuitenkin huomioon markkinoiden kehittyminen ja voimassa olevan järjestelmän 
soveltamisesta saadut kokemukset, 
tukijärjestelmän uudistamisessa on otettava huomioon yhteisön kansainväliset velvoitteet, 
markkinoiden tasapaino voidaan parhaiten saavuttaa lähentämällä yhteisön viljanhintoja 
maailmanmarkkinahintoihin ja säätämällä yleisistä pinta-alatuista, 
pinta-alatukia olisi tarkistettava, jos markkinatilanne muuttuu siitä, mitä nykyisellään 
arvioidaan, 
tukeen oikeutettu ala olisi rajoitettava alaan, joka on varattu peltokasvien viljelyyn tai johon 
on aikaisemmin sovellettu julkisesti rahoitettua kesannointijärjestelmää, 
jos niiden alojen summa, joille tukea haetaan, ylittää perusviljelyalan määrän, olisi säädettävä 
tilakohtaisesta tukeen oikeuttavan alan vähennyksestä markkinoiden tasapainon takaamiseksi, 
pinta-alatuissa olisi otettava huomioon rakenteelliset erityispiirteet, jotka vaikuttavat satoihin; 
puolueettomiin perusteisiin perustuvan aluejakouunnitelman laatiminen olisi jätettävä 
jäsenvaltioille; suunnitelmien olisi oltava yhdenmukaisia kullakin alueella tiettynä aikana 
saadun keskisadon kanssa, ja suunnitelmissa olisi otettava huomioon tuotantoalueiden 
rakenteelliset erot; olisi säädettävä erityisestä menettelystä näiden suunnitelmien 
arvioimiseksi yhteisön tasolla, 
kasteltujen ja kastelemattomien alojen satojen erottelu voidaan hyväksyä edellyttäen, että 
kastelluille sadoille määritellään eri perusviljelyala ja että kokonaisperusviljelyala ei kasva, 
pinta-alatuen laskemiseksi olisi peruskorvaus tonnilta kerrottava kyseiselle alueelle 
määritellyllä viljojen keskisadolla, 
29 
peltokasveille olisi vahvistettava yhtenäinen pinta-alatuki; perusmääriä tonnia kohti olisi 
lisättävä ja otettava huomioon viljojen interventiohinnan lasku; öljysiementen ja 
pellavansiementen erityiskorvaukset olisi poistettava; valkuaiskasveille olisi otettava käyttöön 
erityistuki niiden kilpailukyvyn säilyttämiseksi viljoihin nähden, 
durumvehnälle olisi otettava käyttöön erityisjärjestelmä durumvehnää käyttävän teollisuuden 
hankintatarpeita vastaavan tuotannon tason säilyttämiseksi, ja talousarviomenoja olisi 
tarkkailtava; tähän tavoitteeseen päästäneen ottamalla käyttöön kullekin jäsenvaltiolle 
durumvehnän enimmäisviljelyalaan rajoitettu lisäkorvaus; jos alat ylitetään, jätettyjä 
hakemuksia olisi mukautettava, 
durumvehnän tuotanto on joissakin jäsenvaltioissa lisäksi vakiintunut perinteisten 
tuotantoalueiden ulkopuolelle; tuotannon tietyn tason säilyminen kyseisillä alueilla olisi 
taattava myöntämällä eristyistukea, 
pinta-alatuen saamiseksi tuottajien olisi poistettava viljelykäytöstä ennakolta määritelty 
prosenttiosuus viljelyalastaan; viljelykäytöstä poistettua maata olisi hoidettava siten, että tietyt 
ympäristönsuojelua koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät; poistettujen alojen olisi 
sovelluttava myös muihin kuin elintarviketarkoituksiin, edellyttäen että niihin voidaan 
soveltaa tehokkaita valvontatoimenpiteitä, 
nykyisessä markkinatilanteessa maan viljelykäytöstä poistamista koskeva kesantovelvoite 
olisi vahvistettava nollaan prosenttiin; prosenttimäärää olisi tarkistettava tuotannon ja 
markkinoiden kehittymisen huomioon ottamiseksi, 
maan viljelykäytöstä poistamisesta olisi maksettava soveltuva kesantokorvaus; korvauksen 
olisi vastattava peltokasvien pinta-alatukia muiden kuin valkuaiskasvien osalta, 
pientuottajilta, joiden pinta-alatukia koskeva hakemus jää tietyn tason alle, ei pitäisi edellyttää 
viljelykäytöstä poistamista; kyseinen taso olisi vahvistettava, 
vapaaehtoiselle viljelykäytöstä poistamiselle olisi vahvistettava perusedellytykset yhteisön 
tasolla, 
30 
pinta-alatuet olisi maksettava kullekin viljelyalalle kerran vuodessa; niiden alojen, joita ei ole 
otettu viljelykäyttöön välittömästi asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistetun järjestelmän 
tultua voimaan, ei pitäisi olla oikeutettuja tukeen; tiettyjen sellaisten erityistilanteiden 
huomioon ottamiseksi, joissa tämä säännös on liian rajoittava, olisi sallittava tiettyjä 
jäsenvaltioiden valvomia poikkeuksia, 
on tarpeen vahvistaa tietyt pinta-alatukien hakemista koskevat edellytykset ja määrätä tukien 
maksuaika, 
maksupäivät olisi vahvistettava peltokasvien myynnin jakautumiseksi tasaisesti 
markkinointivuoden aikana, 
kylvöpäivät olisi mukautettava eri tuotantoalueiden luonnonoloihin, 
yhteisö rahoittaa jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvollisuuksista 
aiheutuvat kustannukset yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta annetun neuvoston 
asetuksen (EY) N:o ...,5 1 ja 2 artiklan mukaisesti, 
on tarpeen säätää siirtymäkauden toimenpiteistä ja antaa komissiolle oikeus tarvittaessa säätää 
lisätoimenpiteistä siirtymäkaudeksi, 
peltokasveja koskevan tukijärjestelmän muutokset olisi otettava käyttöön 
markkinointivuodesta 2000/2001, ja 
voimassa olevaan tukijärjestelmään ja aiempiin muutoksiin nyt tehtävien mukautusten vuoksi 
asetus (ETY) N:o 1765/92 olisi selkeyden vuoksi korvattava uudella asetuksella, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
EYVLL... 
31 
1 artikla 
1. Tällä asetuksella otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä koskeva pinta-alatukeen 
perustuva korvausjärjestelmä. 
2. Tässä asetuksessa: 
- markkinointivuosi on 1 päivästä heinäkuuta 30 päivään kesäkuuta, 
- 'peltokasveilla' tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja kasveja. 
1 LUKU 
Pinta-alatuki 
2 artikla 
1. Yhteisön peltokasvien viljelijät voivat hakea pinta-alatukea tässä luvussa vahvistetuin 
edellytyksin. 
2. Pinta-alatuki vahvistetaan hehtaaria kohti ja se vaihtelee alueittain. 
Pinta-alatukea myönnetään alalle, joka on varattu peltokasveille tai joka poistetaan 
viljelykäytöstä tämän asetuksen 6 artiklan mukaisesti ja joka ei ylitä alueellista 
perusviljelyalaa. Tämä määritellään alueen niiden hehtaarien keskiarvona, jotka oli 
varattu peltokasvien viljelyyn tai tarvittaessa kesannoitu julkisesti rahoitetun 
tukijärjestelmän mukaisesti vuosina 1989, 1990 ja 1991. Alueella tarkoitetaan kyseisen 
jäsenvaltion valinnan mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa aluetta. 
3. Pinta-alatukea hakevat tuottajat ovat velvollisia poistamaan viljelykäytöstä osan tilansa 
viljelyalasta korvausta vastaan. 
4. Kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan tiettyjen peltokasvien 
viljelijöiden tukijärjestelmän nojalla, mukaan lukien mainitussa järjestelmässä säädetty 
maan viljelykäytöstä poistaminen, ylittää alueellisen perusviljelyalan, saman 
markkinointivuoden aikana viljelijää kohti hyväksyttyä tukikelpoista alaa vähennetään 
samassa suhteessa kaikkien tämän osaston nojalla kyseisellä alueella myönnettävien 
tukien osalta. 
32 
Jos viljelyalalle ei haeta tukea tämän asetuksen nojalla, mutta alaa käytetään perusteena 
tuen hakemiseksi asetuksen (EY) N:o [...] nojalla, ala otetaan huomioon laskettaessa niitä 
aloja, joille tukea on haettu. 
3 artikla 
1. Pinta-alatuen maksamisessa käytettävien keskisatojen vahvistamiseksi jokaisen 
jäsenvaltion on laadittava aluejakosuunnitelma, jossa määritellään asiaankuuluvat ja 
puolueettomat perusteet eri tuotantoalueiden määrittämiseksi, jotta saataisiin erillisiä, 
yhtenäisiä alueita. 
Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on aluejakosuunnitelmia laatiessaan otettava huomioon 
erityistilanteet. Jäsenvaltiot voivat erityisesti mukauttaa keskisatoja, jotta 
tuotantoalueiden väliset mahdolliset rakenne-erot otettaisiin huomioon. 
Jäsenvaltiot voivat lisäksi aluejakosuunnitelmissaan määrätä erilaisia satoja kastelluille 
viljelyaloille ja kastelemattomille viljelyaloille. Tässä tapauksessa jäsenvaltiot 
vahvistavat kastelluille aloille eri perusviljelyalan. 
Kasteltu perusviljelyala vastaa vuosina 1989-1991 peltokasvisatoa varten kasteltujen 
alojen keskiarvoa, mukaan lukien asetuksen (ETY) N:o 1765/92 3 artiklan 1 kohdan 4 
alakohdan viimeisessä virkkeessä säädetyt lisäykset. Kastellun perusalan vahvistaminen 
ei saa kuitenkaan aiheuttaa kyseisen jäsenvaltion kokonaisperusviljelyalan kasvua. Jos 
tämä ala ylitetään, sovelletaan 2 artiklan 4 kohtaa. 
Aluejakosuunnitelmassa on kaikissa tapauksissa varmistettava, että noudatetaan kyseisen 
jäsenvaltion keskisatoa, joka on vahvistettu 2 kohdassa tarkoitetulle jaksolle ja 
kyseisessä kohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaan. 
2. Jäsenvaltion on kunkin tuotantoalueen osalta ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot 
kyseisellä alueella viisivuotiskautena markkinointivuosien 1986/87 ja 1990/91 välillä 
viljakasvien viljelyyn käytetyistä viljelyaloista ja sadoista. Keskimääräinen viljasato on 
laskettava erikseen kunkin alueen osalta jättämällä pois kyseisen ajanjakson vuosi, 
jolloin sato on ollut suurin, ja vuosi, jolloin se on ollut pienin. 
33 
Portugalilaisten viljojen osalta tämä velvollisuus voidaan kuitenkin täyttää toimittamalla 
ne tiedot, jotka on annettu Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen 
siirtymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 
N:o 3653/906 nojalla, sekä viiden uuden Saksan osavaltion (Länder) osalta ilmoittamalla 
muissa Saksan osavaltioissa (Länder) sovellettavat keskimääräiset sadot. 
Jos jäsenvaltio päättää käsitellä kastellut viljelyalat kastelemattomista viljelyaloista 
erillään, vastaava keskisato, jota ei saa muuttaa, on jaettava näiden kahden 
viljelyalaluokan kesken. 
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle aluejakosuunnitelmansa sekä kaikki sitä 
tukevat tarvittavat tiedot 1 päivään elokuuta 1999 mennessä. Tämän velvollisuuden 
täyttämiseksi ne voivat viitata asetuksen (ETY) N:o 1765/92 mukaisesti komissiolle 
toimittamaansa aluejakosuunnitelmaan. 
4. Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamia aluejakosuunnitelmia ja huolehtii siitä, 
että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin ja puolueettomiin perusteisiin ja että 
se vastaa käytettävissä olevia tietoja. Komissio voi jättää hyväksymättä suunnitelmat, 
jotka eivät vastaa edellä mainittuja asianmukaisia perusteita, erityisesti kyseisen 
jäsenvaltion keskisatoa. Tässä tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on muutettava 
suunnitelmaansa neuvoteltuaan asiasta komission kanssa. 
5. Jäsenvaltio voi muuttaa aluejakosuunnitelmaansa komission pyynnöstä tai jäsenvaltion 
omasta aloitteesta 1-4 kohdassa määritellyn menettelyn mukaisesti. 
6 EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28. 
34 
6. Jos jäsenvaltio 1 kohtaa soveltaessaan päättää vahvistaa tuotantoalueita, joiden rajat eivät 
vastaa alueellisten perusalojen rajoja, jäsenvaltion on toimitettava komissiolle luettelo 
kaikista tukihakemuksista ja niihin liittyvistä sadoista. Jos näistä tiedoista ilmenee, että 
jäsenvaltion osalta vuonna 1993 sovelletusta aluejakosuunnitelmasta seuraava keskisato 
ylitetään tai uusien jäsenvaltioiden osalta vuonna 1995 sovelletusta suunnitelmasta 
seuraava keskisato ylitetään, kaikkia tässä jäsenvaltiossa seuraavana 
markkinointivuotena maksettavia korvauksia alennetaan suhteessa todettuun ylitykseen. 
Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta, jos määrä, jolle viljatonneina ilmaistut 
hakemukset on tehty, ei ylitä jäsenvaltion kaikkien perusalojen sadoista seuraavaa 
määrää edellä tarkoitetun keskisadon verran. 
Jäsenvaltiot voivat valita, että ne toteavat jokaisen perusalueen osalta, onko sen keskisato 
mahdollisesti ylittynyt. Tässä tapauksessa tässä kohdassa tarkoitettuja säännöksiä 
sovelletaan kullakin kyseisellä perusalalla maksettaviin korvauksiin. 
4 artikla 
1. Pinta-alatuki lasketaan kertomalla peruskorvaus tonnilta kyseisen alueen 
aluejakosuunnitelmassa määritellyllä keskisadolla. 
2. Peruskorvaus tonnilta on: 
- 72,5 ecua valkuaiskasveille ja 
- 66 ecua muille peltokasveille. 
5 artikla 
Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on 344,5 ecua hehtaarilta 
durumvehnän viljelyyn varatulta viljelyalalta liitteessä II luetelluilla perinteisillä 
tuotantoalueilla liitteessä III vahvistetun määrän rajoissa. 
Jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan, on tietyn 
markkinointivuoden aikana edellä tarkoitettua rajaa suurempi, tuottajakohtaista viljelyalaa, 
jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen. 
35 
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin liitteessä III jäsenvaltioittain vahvistettuja määriä noudattaen 
jakaa mainitussa liitteessä esitetyt viljelyalat liitteessä II määriteltyjen tuotantoalueiden 
kesken tai tarvittaessa 3 artiklassa tarkoitettujen tuotantoalueiden kesken vuosien 1993-1997 
durumvehnätuotannon määrän mukaisesti. Jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta-
alatuen lisäkorvausta haetaan tietyllä tuontantoalueella, tietyn markkinointivuoden aikana 
ylittää vastaavan alueellisen ylärajan, kyseisen tuotantoalueen tuottajakohtaista viljelyalaa, 
jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen. Tämä vähennys 
tehdään, kun jäsenvaltion sisällä on toteutettu alojen siirto niiltä alueilta, jotka eivät ole 
saavuttaneet alueellista ylärajaansa, alueille, joilla tämä yläraja on ylitetty. 
Alueilla, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta, ja jotka ovat muita kuin liitteessä II 
tarkoitettuja alueita, otetaan käyttöön 138,9 ecua hehtaarilta oleva erityistuki liitteessä IV 
mainitun hehtaarimäärän rajoissa. 
6 artikla 
1. Kunkin pinta-alatukea hakevan viljelijän kesantovelvoite vahvistetaan hakemuksen 
kohteena olevalle peltokasville varatun viljelyalan ja poistetun alan suhdelukuna tämän 
asetuksen mukaisesti. 
Kesantovelvoite on nykyisellään nolla prosenttia. 
2. Jäsenvaltioiden on sovellettava viljelykäytöstä poistettujen alojen erityistilannetta 
vastaavia aiheellisia ympäristönsuojelutoimenpiteitä. 
3. Viljelykäytöstä poistettua alaa voidaan käyttää sellaisten yhteisössä valmistettavien 
teollisuustuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmis-
tai eläinravinnoksi, edellyttäen että niihin sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä. 
Jäsenvaltiot saavat myöntää kansallista tukea tuottajille auttaakseen heitä kattamaan 
biomassan tuottamiseen tarkoitettujen monivuotisten kasvien kylvökustannukset. Tuki ei 
saa kuitenkaan olla suurempi kuin sellaiselle viitenä saman suuruisena vuosittaisena 
eränä takaisin maksettavalle lainalle maksettava korko, joka vastaa kyseiselle maalle 
maksettavia korkeintaan viiden vuoden pinta-alatukia. 
36 
4. Kesantovelvoitteesta maksettava korvaus lasketaan pinta-alatukena 4 artiklan 1 ja 2 
kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on 
vahvistettu eri sadot, sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvistettuja satoja. 
Portugalin kohdalla korvauksessa otetaan huomioon asetuksella (ETY) N:o 3653/90 
säädetty tukijärjestelmä. 
5. Viljelijöille voidaan myöntää kesantokorvausta kesantovelvoitteen ylittävältä osalta. 
Tällöin viljelykäytöstä poistettu ala ei saa ylittää jäsenvaltion määrittämiä aloja, joissa 
otetaan huomioon erityistilanteet ja varmistetaan viljelymaan riittävä käyttö. Poistetun 
alan olisi oltava vähintään 10 prosenttia hakemuksen kohteena olevalle peltokasville 
varatusta viljelyalasta, joka poistetaan viljelykäytöstä tämän asetuksen mukaisesti. 
Kesantokorvaus voidaan myöntää monivuotisena enintään viiden vuoden ajanjaksolle. 
6. Kesantovelvoite ei koske viljelijöitä, jotka hakevat korvausta viljelyalalta, joka ei ylitä 
sitä viljelyalaa, joka tarvittaisiin 92 viljatonnin tuottamiseen tuolle alueelle vahvistetun 
viljan keskisadon perusteella. 
7 artikla 
Korvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat 31 päivänä joulukuuta 
1991 monivuotisena laitumena, monivuotisessa viljelyksessä, metsinä tai muussa kuin 
maatalouskäytössä. 
Jäsenvaltiot voivat poiketa myöhemmin määritettävin edellytyksin ensimmäisestä kohdasta 
tiettyjen erityistilanteiden huomioon ottamiseksi, erityisesti rakenneuudistusohjelmiin 
kuuluvien alojen osalta tai liitteessä I tarkoitettujen kasvien kanssa yleensä vuorottelevia 
monivuotisia peltokasveja koskevien alojen osalta. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on 
toteutettava toimenpiteitä sen välttämiseksi, että tällaisten poikkeusten soveltaminen johtaisi 
korvaukseen oikeutetun maatalousalan merkittävään lisäykseen. Näihin toimenpiteisiin voi 
kuulua erityisesti mahdollisuus pitää aiemmin korvaukseen oikeutettuja alueita korvaukseen 
oikeuttamattomina, korvauksen piiriin tulleiden muiden alueiden asemesta. 
37 
Jäsenvaltiot voivat myös poiketa ensimmäisestä kohdasta ottaakseen huomioon johonkin 
julkisen intervention muotoon liittyvät tietyt erityistilanteet, jos tämä interventio johtaa siihen, 
että viljelijä tavanomaista maanviljelytoimintaansa jatkaakseen viljelee alueita, joita on 
aiemmin pidetty tukeen oikeuttamattomina, ja jos kyseinen interventio tarkoittaa, että 
aiemmin tukeen oikeutetut alueet eivät enää ole siihen oikeutettuja ja että tukeen oikeutettujen 
alueiden kokonaismäärä ei nouse merkittävästi. 
Jäsenvaltiot voivat lisäksi tietyissä kahteen edeltävään kohtaan kuulumattomissa tapauksissa 
poiketa ensimmäisestä kohdasta, jos ne osoittavat komissiolle jätetyssä suunnitelmassa, että 
tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismäärä pysyy muuttumattomana. 
8 artikla 
1. Tuet maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta 
välisenä aikana. 
2. Ollakseen oikeutettu pinta-alatukeen viljelijän on kylvettävä siemenet kyseistä satokautta 
edeltävään 31 päivään toukokuuta mennessä ja jätettävä hakemus 15 päivään toukokuuta 
mennessä. 
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet muistuttaakseen hakijoita siitä, 
että voimassa olevaa ympäristönsuojelulainsäädäntöä on noudatettava. 
9 artikla 
Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 1766/927 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, erityisesti säännöt, jotka 
koskevat: 
- perusviljelyalojen vahvistamista ja hallinnointia, 
- alueellisten tuotantosuunnitelmien laatimista, 
- pinta-alatuen myöntämistä, 
7 EY VL L 181, 1.7.1992, s. 21 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 923/96, EYVL 
L 126, 24.5.1996, s. 37. 
38 
- tukeen oikeutetun viljelyalan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti otettava 
huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisen järjestelmän tavoiteltu teho, 
- edellä 5 artiklassa tarkoitetun durumvehnän osalta myönnettävän pinta-alatuen 
lisäkorvauksen saamisen määrittelemistä ja kyseisessä artiklassa tarkoitetun erityistuen 
saamisen edellytyksiä sekä erityisesti huomioon otettavia alueita, 
- maan viljelykäytöstä poistamista, erityisesti ne, jotka koskevat 6 artiklan 3 kohtaa; näihin 
edellytyksiin saattaa kuulua kasvien kasvattaminen ilman korvausta, 
- edellä olevan 7 artiklan soveltamista; näissä edellytyksissä määritellään olosuhteet, joissa 
7 artiklan poikkeukset voidaan hyväksyä, ja jäsenvaltioiden velvollisuus esittää 
suunnitellut toimenpiteet komissiolle hyväksymistä varten. 
Komissio voi samaa menettelyä noudattaen: 
- joko edellyttää tuen myöntämiseksi tiettyjen siementen käyttöä, durumvehnän osalta 
varmennettujen siementen käyttöä, öljy siementen, durumvehnän ja pellavansiementen 
osalta tiettyjen lajikkeiden käyttöä tai säätää jäsenvaltioiden mahdollisuudesta asettaa 
kyseiset edellytykset tuen myöntämisen edellytykseksi, 
- sallia 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen muuttamisen tietyillä alueilla, 
joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi ei voida soveltaa tavanomaisia määräaikoja; 
- poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, sallia talousarviotilanteen huomioon 
ottaen tuen maksamisen ennen 1 päivää tammikuuta tietyillä alueilla 50 prosenttiin asti 
pinta-alatuista sekä maan viljelykäytöstä poistamisesta niinä vuosina, joina sadot 
pienenevät poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi niin paljon, että viljelijöille aiheutuu 
vakavia taloudellisia vaikeuksia. 
10 artikla 
Tässä luvussa määriteltyjä toimenpiteitä on pidettävä asetuksen (EY) N:o [..] [..] artiklassa 
tarkoitettuna interventiotoimenpiteenä, jonka tarkoituksena on tasapainottaa 
maataloustuotteiden markkinoita. 
39 
II LUKU 
Yleiset säännökset ja siirtymäsäännökset 
11 artikla 
Tässä asetuksessa vahvistettuja pinta-alatukia ja kesantokorvausta samoin kuin viljelykäytöstä 
poistettavan alan viljelykäytöstä poistettavaa prosenttiosuutta voidaan muuttaa tuotannossa, 
tuottavuudessa ja markkinoissa tapahtuvan kehityksen perusteella perustamissopimuksen 43 
artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
12 artikla 
Jos tarvitaan erityistoimenpiteitä helpottamaan siirtymistä voimassa olevasta järjestelmästä 
tällä asetuksella säädettyyn järjestelmään, toimenpiteet annetaan asetuksen (ETY) N:o 
1766/92 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
13 artikla 
Kumotaan asetus (ETY) N:o 1765/92. 
14 artikla 
1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu 
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
2. Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen. 
3. Asetusta (ETY) N:o 1765/92 sovelletaan edelleen markkinointivuoteen 1999/2000. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
40 
Liite I 
Tuotteiden kuvaus 
CN-koodi Kuvaus 
I. VILJAT 
1001 10 00 Durumvehna 
1001 90 Muu vehna ja vehnan ja rukiin sekavilja, muu kuin 
durumvehna 
1002 00 00 Ruis 
1003 00 ohra 
1004 00 00 Kaura 
1005 Maissi 
1007 00 Durra 
1008 Tattari, hirssi ja kanariansiemenet; muu vilja 
0709 90 60 Sokerimaissi 
II. OLJYSIEMENET 
1201 00 Soijapavut 
ex 1205 00 Rapsin-jarypsinsiemenet 
ex 1206 00 10 Auringonkukansiemenet 
III. VALKUAISKASVIT 
0713 10 Herneet 
0713 50 Harkapavut 
1209 29 50 Makeatlupiinit 
IV. PELLAVA 
muu kuin kuitupellava 
ex 1204 00 Pellavansiemenet 
(Linum usitatissimum L.) 
41 
Liite II 
Durumvehnän perinteiset tuotantoalueet 
KREIKKA 
Seuraavat alueet 
Keski-Kreikka 
Peloponnesos 
Joonianmeren saaret 
Thessalia 
Makedonia 
Aigeianmeren saaret 
Traakia ITÄVALTA 
Pannonia 
ESPANJA 
Maakunnat 
Almerfa 
Badajoz 
Burgos 
Cadiz 
Côrdoba 
Granada 
Huelva 
Jaén 
Malaga 
Navarra 
Salamanca 
Sevilla 
Toledo 
Zamora 
Zaragoza RANSKA 
Alueet 
Midi-Pyrénées 
Provence-Alpes-Côte d'Azur 
Languedoc-Roussillon 
Departementit* 
Ardèche 
Drôme 
ITALIA 
Alueet 
Abruzzit 
Basilicata 
Calabria 
Campania 
Latium 
Marche 
Mölise 
Umbria 
Apulia 
Sardinia 
Sisilia 
Toscana PORTUGALI 
Alueet 
Santarém 
Lisboa . 
Setûbal 
Portalegre 
Évora 
Beja 
Faro 
* Kukin näistä departementeista voidaan liittää johonkin yllä mainituista alueista. 
42 
Liite III 
Taatut enimmäisalat, jotka saavat durumvehnän hehtaarituen lisäkorvausta 
(hehtaareina) 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Italia 
Itävalta 
Portugali 617 000 
594 000 
208 000 
1 646 000 
7 000 
59 000 
Liite IV 
Taatut enimmäisalat, jotka saavat durumvehnän erityistukea 
Saksa 
Espanja 
Ranska 
Italia 
Yhdistynyt kuningaskunta (hehtaareina) 
10 000 
4 000 
50 000 
4 000 
5 000 
43 
Ehdotus 
98/0109 (CNSï NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o /98 tv"^mo; 
annettu 
naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen', 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon^, 
sekä katsoo, että 
( 1 ) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan 
toteuttaminen, ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi 
vaihdella tuotteiden mukaan, 
(2) yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet; erityisesti 
naudanliha alalla on tarpeen markkinoiden vakauttamiseksi ja alan maatalousväestön kohtuullisen elintason 
turvaamiseksi säätää sisämarkkinoita koskevista toimenpiteistä, joihin sisältyy erityisesti suoria tukia 
naudanlihantuottajille sekä yksityisen varastoinnin tukijärjestelmä, 
(3) markkinoiden tukemista olisi vähennettävä asteittain, jotta saataisiin palautetuksi yhteisön lihankulutuksen 
tasapaino, mikä hyödyttäisi naudanliha-alaa, ja jotta näiden tuotteiden kilpailukyky kansainvälisillä markkinoilla 
paranisi; tuottajille aiheutuvat vaikutukset huomioon ottaen olisi muutettava ja mukautettava yhteisen 
markkinajärjestelyn mukaisesti säädetyn tulotuen tasoa; tässä tarkoituksessa on aiheellista vahvistaa kattava 
järjestelmä tuottajille maksettavia suoria tukia varten; näiden tukien määrän kehityksen olisi seurattava 
markkinatuen asteittaista vähenemistä, 
(4) karjatalouden monimuotoisuus huomioon ottaen suoriin tukiin olisi sisällyttävä erityispalkkio sonnien ja härkien 
kasvattajille, emolehmäkarjojen pitämisestä maksettava palkkio ja lypsylehmäpalkkio; palkkioiden myöntäminen 
ei saisi aiheuttaa kokonaistuotannon kasvua; tätä varten olisi rajoitettava palkkiokelpoisten emolehmien ja 
urospuolisten nautaeläinten lukumäärää soveltamalla edellisiin alueellisia ja jälkimmäisiin tuottajakohtaisia 
enimmäismääriä sekä erityispalkkion osalta tilakohtaista pääluvun rajoitusta; lypsyiehmäpalkkion osalta vastaava 
rajoitus on seurausta asianomaisten tuottajien tuottajakohtaisesta viitemäärästä, jota käytetään perustana tuen 
määrän laskemisessa; erityispalkkion alueellisen erimmäismäärän nykyinen taso olisi säilytettävä, 
(5) härkien kasvatuksen edellytykset poikkeavat tavallisesti sonnien kasvatuksen edellytyksistä; sen vuoksi on 
perusteltua asettaa härkiä koskevan erityispalkkion määrä eri tasolle kuin sonneista myönnettävä palkkio; 
tiettyjen ikäryhmien osalta härkien erityispalkkio olisi kuitenkin maksettava kahdessa erässä, 
(6) jos liian suuri määrä härkiä teurastetaan niiden jäsenvaltioiden teurastuskaudella, joissa tällä tuotantosuunnalla 
on erityistä merkitystä, seurauksena voi olla markkinoiden häiriintyminen ja erityisesti markkinahintojen lasku; 
teurastuskauden ulkopuolella vuoden 23 ensimmäisen viikon aikana teurastettavista eläimistä olisi myönnettävä 
tietyin edellytyksin erityispalkkion lisäpalkkiota, jolla kannustetaan härkien teurastukseen vuotuisen 
laidunkauden päättymiseen ajoittuvan jakson ulkopuolella, 
I 
2 
44 
(7) tuottajien käytettävissä olevan jouston lisäämiseksi kelpoisuus emolehmäpalkkioon olisi ulotettava koskemaan 
emolehmien kanssa samat jalostusvaatimukset täyttäviin hiehoihin; emolehmäkarjojen palkkiokelpoisten 
hiehojen lukumäärä olisi rajoitettava korvautumisen tavanomaiseen määrään, 
(8) emolehmäpalkkio olisi rajoitettava ensi sijassa tuottajiin, jotka eivät toimita maitoa meijereihin maito- ja 
maitotuotealan lisämaksuista 28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3950/923 
säädetyn lisämaksujärjestelmän mukaisesti; tulotukea tarvitaan kuitenkin myös pienille ja keskisuurille tiloille, 
joilla on lypsylehmä- tai emolehmäkarjaa; sen vuoksi emolehmäpalkkiota olisi myönnettävä myös niille 
sekatuotantotiloille, joiden tuottajakohtainen maidon viitemäärä on yhteensä enintään 120 000 kilogrammaa, 
(9) emolehmäpalkkion osalta on aiheellista säilyttää tuottajakohtaiset enimmäismäärät; joitakin tuottajakohtaisten 
enimmäismäärien mukaisista palkkio-oikeuksista ei ole käytetty; nämä käyttämättömät palkkio-oikeudet ovat 
omiaan lisäämään tuotantoa ja kasvattamaan menoja erityisesti seurauksena siitä, kun hiehot saavuttavat täyden 
kelpoisuuden emolehmäpalkkioon; tällaisen vaikutuksen välttämiseksi kunkin jäsenvaltion emolehmäpalkkio-
oikeuksien kokonaismäärä olisi vahvistettava viitevuosina tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden perusteella, 
joihin lisätään tietty liikkumavara kansallisen varannon säilyttämiseksi; jäsenvaltioiden olisi toteutettava 
kansallisten enimmäismäärien noudattamisen turvaamiseksi tarvittavat toimenpiteet; niiden olisi tarvittaessa 
mukautettava tuottajakohtaisia enimmäismääriään puolueettomin perustein ja ilman korvausta; näillä perusteilla 
olisi varmistettava erityisesti asianomaisten tuottajien tasapuolinen kohtelu ja heidän oikeutettujen odotustensa 
suojelu, 
(10) tuotannon taso voi vaihdella tuottajakohtaisesti karjan tai tuotantokyvyn muutosten takia; sen vuoksi on 
aiheellista säätää, että tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa saadut emolehmäpalkkio-oikeudet voi tietyin 
edellytyksin siirtää toiselle tuottajalle joko tilan siirron yhteydessä tai ilman palkkio-oikeuksien yhteyttä 
viljelyaloihin, 
(11) uusia tuottajia ja vanhoja tuottajia, joiden tuottajakohtainen enimmäismäärä syystä tai toisesta ei ole 
emolehmäkarjan muuttuneen tilanteen mukainen, ei saisi jättää palkkio-oikeuden ulkopuolelle; sen vuoksi olisi 
säädettävä kansallisten varantojen hoidosta siten, että niitä täydennetään ja hallinnoidaan yhteisön perusteiden 
mukaisesti; samasta syystä on aiheellista edellyttää, että ilman tilan siirtoa tehtävään palkkio-oikeuksien siirtoon 
sovelletaan sääntöjä, joiden mukaan osa siirretyistä oikeuksista pidätetään ilman korvausta ja siirretään 
kansalliseen varantoon, 
EY VL L 405, 31.12.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 
614/97, 8.4.1997, EY VL L 94, 9.4.1997, s. 4. 
45 
(12) jäsenvaltioiden olisi saatava luoda yhteys herkkien vyöhykkeiden tai paikallisalueiden ja emolehmätuotannon 
välille tämän tuotannon säilyttämiseksi erityisesti alueilla, joilla ei ole muita vaihtoehtoja, 
(13) naudanlihatuotannon voimaperäistämissuuntaus huomioon ottaen karjantalouden palkkioita olisi rajoitettava 
ottaen huomioon kunkin maatilan rehuntuotantomahdollisuudet suhteessa tilalla pidettyjen eläinten lukumääriin 
ja lajeihin; liian voimaperäisen tuotannon välttämiseksi näiden palkkioiden myöntämisen edellytyksenä olisi 
oltava tilalla pidettävien eläinten enimmäistiheyden noudattaminen; pientuottajien tilanne olisi kuitenkin otettava 
huomioon, 
(14) tuotannon laajaperäistäniiseen tähtääviä aloitteita olisi tuettava ja niiden tehokkuutta olisi parannettava 
ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi myöntämällä lisätukea tuottajille, jotka noudattavat tiukkoja ja todellisia 
eläintiheyden vaatimuksia; tuen yleisen tason suurten muutosten välttämiseksi ja menojen järkevän valvonnan 
turvaamiseksi olisi säädettävä lisätuen tarkistamisesta tarvittaessa, 
(IS) naudanliha-alan markkinatuen vähenemisen vuoksi myös maidontuottajien olisi saatava tulotukea 
lypsylehmäpalkkion muodossa; tätä tukea olisi myönnettävä kyseisten tuottajien tuottajakohtaisen viitemäärän 
sekä sen jäsenvaltion, jossa kyseiset tilat sijaitsevat, maidon kansallisen keskituotoksen perusteella; 
yksinkertaisuuden vuoksi lypsylehmäpalkkioita olisi hallinnoitava ja myönnettävä yhdessä maidon ja 
maitotuotteiden markkinajärjestelyn mukaisesti lypsylehmistä maksettavan vastaavan tulotuen kanssa; tämän 
tuen osalta otetaan huomioon maidon keskimääräinen tuotos yhteisössä; tätä varten olisi lypsylehmäpalkkion 
jäsenvaltiokohtaisia määriä laskettaessa otettava huomioon yhteisön ja kyseisen jäsenvaltion keskimääräisen 
maitotuotoksen ero, 
(16) naudanlihantuotannon edellytykset ja tuottajien tulotaso vaihtelevat huomattavasti yhteisön eri tuotantoalueilla; 
kaikkien tuottajien samanlaiseen tukeen perustuva yhteisön laajuinen järjestelmä olisi liian jäykkä, jotta sillä 
pystyttäisiin vastaamaan riittävällä tavalla rakenteellisiin ja luonnonolosuhteista johtuviin eroihin sekä näistä 
aiheutuviin erilaisiin tarpeisiin; sen vuoksi on aiheellista säätää joustavasta kehyksestä yhteisön lisätuelle, jonka 
jäsenvaltion määrittelevät ja myöntävät vahvistettujen yleisten määrien rajoissa ja tiettyjen yhteisten perusteiden 
mukaisesti; jäsenvaltioiden yleiset määrät olisi jaettava sen mukaan, mikä on niiden osuus yhteisön 
naudanlihantuotannosta; yhteisten perusteiden tarkoituksena on muun muassa estää lisätukia aiheuttamasta 
syrjiviä vaikutuksia ja mahdollistaa yhteisön asiaa koskevien monenvälisten sitoumusten täydellinen huomioon 
ottaminen; on erityisen tärkeää varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät harkintavaltaansa yksinomaan 
puolueettomin perustein, ottavat täysin huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaate sekä välttävät markkinoiden 
ja kilpailun vääristymiä; on aiheellista säätää muodoista, joissa lisätukea voi myöntää; näiden tukimuotojen olisi 
oltava tiettyjä nautaeläinten luokkia koskevia eläinkohtaisia tukia sekä pinta-alatukia, 
(17) eläinkohtaisten lisätukien osalta tarvitaan tiettyjä määrällisiä rajoituksia, joilla varmistetaan tarpeellinen 
tuotannon valvonta; on myös tarpeen rajoittaa yhdestä eläimestä ja tarvittaessa yhden vuoden osalta 
myönnettävän tuen kokonaismäärää; lisäksi jäsenvaltioiden olisi valvottava eläintiheyden vaatimuksen 
noudattamista. 
(18) pinta-alaperusteista tukea olisi myönnettävä ainoastaan monivuotisista laitumista, joihin ei sovelleta muita 
yhteisön markkinatukitoimenpiteitä; pinta-alatukia olisi sovellettava monivuotisten laitumien alueellisten 
perusalojen rajoissa, jotka jäsenvaltioiden olisi vahvistettava pitkän aikavälin viitetietojen perusteella; hehtaaria 
kohti myönnettävän pinta-alatuen enimmäismäärän, mukaan lukien maidon ja maitotuotteiden yhteisen 
markkinajärjestelyn mukaiset pinta-alaperusteiset lisätuet, olisi oltava verrattavissa tiettyjen peltokasvien 
viljelijöitä koskevan tukijärjestelmän mukaiseen keskimääräiseen hehtaaritukeen, 
46 
( 19) suorien tukien edellytyksenä olisi oltava, että kyseisten eläinten pitäjät noudattavat nautaeläinten tunnistamista ja 
rekisteröintiä koskevia yhteisön sääntöjä; toivotun taloudellisen vaikutuksen saavuttamiseksi suorat tuet olisi 
myönnettävä tiettyjen määräaikojen kuluessa, 
(20) yhteisön lainsäädännössä kielletään tiettyjen aineiden käyttö naudanlihantuotannossa; olisi sovellettava 
asianmukaisia seuraamuksia, jos näitä säännöksiä ei noudateta, 
(21 ) tässä asetuksessa säädettyjen hinta- ja tulotukijärjestelyjen mukaan interventioelinten tekemien ostojen muodossa 
toteutuva julkinen interventio ei ole enää välttämätöntä markkinoiden tasapainottamiseksi; sen sijaan siitä 
aiheutuisi huomattavia menoja; tämän vuoksi interventiosta olisi luovuttava asteittain; olisi kuitenkin säädettävä 
yksityisen varastoinnin tuesta, jolla edistetään markkinahintojen asettumista lähelle perushintaa, mikä edustaa 
markkinatuen toivottua tasoa; tässä tarkoituksessa komission olisi voitava päättää yksityisen varastoinnin tuen 
myöntämisestä, jos markkinahinta putoaa alle 103 prosenttiin perushinnasta; olisi säädettävä yksityisen 
varastoinnin tukijärjestelmän täytäntöön panemisesta yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen 
luokitteluasteikosta 28 päivänä huhtikuuta 1981 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1208/811* 
vahvistetun luokitteluasteikon perusteella, 
(22) naudanliha-alan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän 
toteuttamista yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu sisämarkkinatoimenpiteiden lisäksi 
tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi 
perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin, 
(23) kolmansien maiden kanssa käytävän naudanlihan kaupan määrien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita 
koskevien tuonti-ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten 
toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty, 
(24) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien epäsuotuisten vaikutusten 
ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuontitullia, 
jos tietyt edellytykset täyttyvät, 
(25) on aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valta avata ja hallinnoida perustamissopimuksen tai muiden 
neuvoston antamien säädösten mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia tariffikiintiöitä, 
(26) yhteisön osallistuminen naudanlihan kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää 
yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa ja Maailman kauppajärjestön 
maataloussopimuksen5 mukaista tukea viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä ja 
arvoon perustuvia rajoituksia, 
(27) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen seuraamalla 
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoon liittyvien sääntöjen mukaisten tukien maksamista; seurantaa voi 
helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava vahvistetun 
määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa 
muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennalta 
vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä, 
EYVL L 123, 7.5.1981, s. 3. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1026/91 
(EYVLL 106, 26.4.1991, s. 2). 
EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22. 
47 
(28) määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän 
käyttöön ottoa; tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus; tukia olisi 
myönnettävä käytettävissä olevien rajoitusten mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä 
säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista; 
Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksessa tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen 
määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonna annettuihin vientitodistuksiin, 
(29) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta, 
olisi säädettävä mahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen 
käyttö, 
(30) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; 
sisämarkkinoiden ja tullien muodostama mekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua 
riittämättömäksi; tällaisissa tapauksissa yhteisön olisi voitava toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet, 
jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan; näiden toimenpiteiden 
olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitoumusten mukaisia, 
(31) tässä asetuksessa säädettyjen välineiden asianmukaisen soveltamisen turvaamiseksi komission olisi saatava 
kaikki tiedot hintojen kehityksestä naudanlihan yhteismarkkinoilla; sen vuoksi olisi säädettävä täysikasvuisten 
nautaeläinten ja niiden lihan hintojen toteamista koskevasta järjestelmästä, 
(32) on aiheellista säätää toteutettavista toimenpiteistä, jos hintojen huomattava nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa 
häiritä yhteisön markkinoita, 
(33) eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset 
voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille; olisi säädettävä mahdollisuudesta 
toteuttaa poikkeuksellisia markkinoiden tukitoimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi, 
(34) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi naudanliha-
alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi voitava soveltaa niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka 
mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien 
tukien kieltämisen, 
(35) naudanliha-alan yhteismarkkinoiden kehittyessä jäsenvaltioiden ja komission on tarpeen toimittaa toisilleen 
tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot, 
(36) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan 
jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, 
(37) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvia 
menoja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta päivänä kuuta annetun neuvoston asetuksen 
(EY) N:o .... .6 mukaisesti, 
(38) naudanliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella 
tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, 
EYVLL 
48 
(39) neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 805/687 säädettyä yhteistä markkinajärjestelyä on muutettu monta kertaa; 
näitä tekstejä on hankala käyttää niiden monilukuisuuden ja vaikeaselkoisuuden sekä sen takia, että ne ovat 
Euroopan yhteisöjen virallisen lehden eri numeroina; sen vuoksi ne eivät täytä lainsäädännöltä edellytettävää 
selkeysvaatimusta; tämän vuoksi nämä tekstit olisi kodifioitava uuteen asetukseen ja kumottava edellä mainittu 
asetus (ETY) N:o 805/68; naudanliha-alan markkinahintojen toteamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987 annettu 
neuvoston asetus (ETY) N:o 1892/878, jonka oikeusperusta asetus (ETY) N:o 805/68 oli, korvataan tässä 
asetuksessa annettavalla uudella säännöksellä, ja se olisi sen vuoksi kumottava, ja 
(40) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 805/68 järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä 
vaikeuksia, joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi säädettävä, että komissio 
hyväksyy tarvittavat siirtymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityisiä käytännön 
ongelmia, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
1. Naudanlihan yhteinen markkinajärjestely kattaa sisämarkkinat ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan ja se 
koskee seuraavia tuotteita: 
CN-koodi Tavaran kuvaus 
(a) 0102 90 05 - Elävät, kotieläiminä pidettävät nautaeläimet, muut kuin puhdasrotuiset siitoseläimet 
0102 90 79 
0201 Naudanliha, tuore tai jäähdytetty 
0202 Naudanliha, jäädytetty 
0206 10 95 Pallealihaja kuveliha, tuore tai jäähdytetty 
0206 29 91 Pallealihaja kuveliha, jäädytetty 
0210 20 Naudanliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savustettu 
0210 90 41 Pallealiha ja kuveliha, suolattu, suolavedessä, kuivattu tai savustettu 
0210 90 90 Lihasta ja muista eläimenosista valmistettu syötävä jauho ja jauhe 
1602 50 10 Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa olevista muista 
eläimenosista, kypsentämättömät; kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista 
eläimenosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista 
tehdyt sekavalmisteet 
1602 90 61 Muut valmisteet ja säilykkeet, joissa on naudanlihaa tai nautaa olevia muita eläimenosia, 
kypsentämättömät; kypsennetystä lihasta tai kypsennetyistä muista eläimenosista sekä 
kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt 
sekavalmisteet 
(b) 010210 Elävät nautaeläimet, puhdasrotuiset siitoseläimet 
0206 10 91 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealihaja kuveliha, tuoreet ja jäähdytetyt 
7 EY VL L 148, 28.6.1968, s. 24. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 
2634/97 (EYVL L 356, 31.12.1997, s. 13). 
8 EYVL L 182, 3.7.1987, s. 29. 
49 
0206 10 99 muuhun kuin farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen 
0206 21 00 Muut nautaeläimen syötävät osat kuin pallealiha ja kuveliha, jäädytetyt 
0206 22 90 muuhun kuin farmaseuttisten tuotteiden valmistukseen 
0206 29 99 
0210 90 49 Muut suolatut, suolavedessä olevat, kuivatut tai savustetut nautaeläimen syötävät osat kuin 
pallealiha tai kuveliha 
ex 1502 00 90 Nautaeläinten rasva, raaka tai sulatettu, myös puristettu tai liuottimilla uutettu 
1602 50 31 - Muut valmisteet ja säilykkeet, jotka on valmistettu naudanlihasta tai nautaa olevista muista 
eläimenosista, muu kuin 
1602 50 80 kypsentämätön liha tai kypsentämättömät muut eläimenosat ja kypsennetystä lihasta tai 
kypsennetyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai kypsentämättömistä 
muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet 
1602 90 69 Muut kuin kypsentämättömät muut valmisteet tai säilykkeet, jotka on valmistettu 
naudanlihasta tai nautaa olevista muista eläimenosista, ja kypsennetystä lihasta tai 
kypsennetyistä muista eläimenosista sekä kypsentämättömästä lihasta tai 
kypsentämättömistä muista eläimenosista tehdyt sekavalmisteet 
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 
(a)'nautaeläimillä' yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin 0102 90 05 - 0102 90 79 kuuluvia kotieläiminä 
pidettäviä nautoja, muita kuin puhdasrotuisia siitoseläimiä; 
(b) 'täysikasvuisilla nautaeläimillä' nautaeläimiä, joiden elopaino on yli 300 kilogrammaa. 
1 LUKU 
Sisämarkkinat 
2 artikla 
Ammatillisten järjestöjen ja ammattialojen yhteisten järjestöjen tekemien tarjonnan mukauttamista markkinoiden 
vaatimuksiin helpottavien aloitteiden rohkaisemiseksi voidaan toteuttaa seuraavat 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita 
koskevat yhteisön toimenpiteet: 
(a) toimenpiteet, joilla pyritään karjanjalostuksen kehittämiseen; 
(b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen järjestäytymistä; 
(c) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua; 
(d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen perusteella mahdollistamaan lyhyen ja 
pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen, 
(e) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehityksen seurantaa. 
Neuvosto antaa näitä toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä 
menettelyä noudattaen. 
50 
1 osasto - suorat tuet 
3 artikla 
Tässä osastossa tarkoitetaan: 
(a) 'tuottajalla' yksittäistä maatalousyrittäjää, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai luonnollisten henkilöiden tai 
oikeushenkilöiden ryhmittymää, jonka yritys sijaitsee yhteisön alueella ja joka kasvattaa nautaeläimiä, riippumatta 
siitä, mikä on ryhmittymän tai sen jäsenten oikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä; 
(b) 'tilalla' kaikkia tuottajan johtamia tuotantoyksiköitä, jotka sijaitsevat yhden jäsenvaltion alueella; 
(c) 'alueella' asianomaisen jäsenvaltion valinnan mukaan joko jäsenvaltiota tai sen osaa; 
(d) 'sonnilla' kuohitsematonta urospuolista nautaeläintä; 
(e)'härällä'kuohittua urospuolista nautaeläintä; 
(f) 'emolehmällä' lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, 
joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa, 
(g) 'hieholla' yli kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta naaraspuolista nautaeläintä, joka kuuluu lihakarjarotuun tai 
on syntynyt tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä ja joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa 
pidettävien vasikoiden kanssa; 
(h) 'monivuotisella laitumella' viljelykiertoon kuulumatonta maata, jota käytetään monivuotiseen (vähintään viisi 
vuotta) nurmituotantoon (viljelty tai luontainen). 
1 jakso- palkkiot 
1 alajakso - erityispalkkio 
4 artikla 
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hakemuksesta saada erityispalkkiota. Tätä palkkiota 
myönnetään alueellisten enimmäismäärien rajoissa enintään 90:stä kuhunkin 2 artiklassa tarkoitettuun ikäryhmään 
kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaa kohden. 
2. Erityispalkkio voidaan myöntää enintään: 
(a) yhden kerran kunkin yli 10 kuukauden ikäisen sonnin elinaikana; tai 
(b) kaksi kertaa kunkin härän elinaikana: 
- ensimmäisen kerran, kun eläin on 10 kuukauden ikäinen, 
- toisen kerran sen jälkeen, kun eläin on tullut 22 kuukauden ikään. 
51 
3. Erityispalkkion saamiseksi: 
(a) tuottajan on erikseen määriteltävän ajan täytynyt pitää lihotuksessa kutakin hakemuksen kohteena olevaa 
eläintä. 
(b) jokaisella eläimellä on oltava teurastukseen asti neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/979 6 artiklassa tarkoitettu 
passi, joka sisältää kaikki asianomaiset tiedot eläimen palkkiotilanteesta, tai jos passia ei ole, vastaava 
hallinnollinen asiakirja. 
4. Jos hakemuksen kohteena olevien, erityispalkkion myöntämisen edellytykset täyttävien, yli 10 kuukauden ikäisten 
sonnien ja 10-22 kuukauden ikäisten härkien kokonaismäärä jollakin alueella ylittää liitteessä I tarkoitetun 
alueellisen enimmäismäärän, kaikkien 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti palkkiokelpoisten eläinten määrää 
tuottajaa kohden vähennetään kyseisenä kalenterivuonna suhteessa ylityksen määrään. 
Tässä artiklassa 'alueellisella enimmäismäärällä' tarkoitetaan erityispalkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärää 
yhdellä alueella yhden kalenterivuoden aikana. 
5. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä teurastuksen yhteydessä. Tässä tapauksessa 2 kohdan a 
alakohdassa tarkoitettu ikävaatimus korvataan kuohitsemattomien urospuolisten nautaeläinten osalta 200 
kilogramman vähimmäispainolla. 
Palkkio on maksettava tai siirrettävä tuottajille. 
Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus soveltaa erityispalkkion myöntämiseen Pohjois-Irlannissa erilaista 
järjestelmää kuin muilla alueillaan. 
6. Palkkion määrä on: 
(a) palkkiokelpoista sonnia kohti: 
- 165 ecua kalenterivuonna 2000, 
- 195 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 220 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
(b) palkkiokelpoista härkää ja ikäryhmää kohti: 
- 130 ecua kalenterivuonna 2000, 
- 150 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 170 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
7. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
9 EYVLL 117. 7.5.1997, s. 1. 
52 
2 alajakso - kausiporrastuspalkkio 
5 artikla 
1. Jos jossakin jäsenvaltiossa härkiä: 
(a) teurastetaan tiettynä vuonna yli 60 prosenttia urospuolisten nautaeläinten vuotuisista teurastuksista, ja 
(b) teurastetaan 1 päivästä syyskuuta 30 päivään marraskuuta yli 35 prosenttia vuosittain teurastettujen kuohittujen 
urospuolisten nautaeläinten kokonaismäärästä, 
tuottajat voivat hakemuksesta saada erityispalkkion lisäpalkkiota (kausiporrastuspalkkiota). Jos molemmat edellä 
mainitut kynnykset kuitenkin saavutetaan joko Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa, palkkiota sovelletaan sekä Irlantiin 
että Pohjois-Irlantiin. 
Tätä artiklaa sovellettaessa Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlantia pidetään erillisenä kokonaisuutena. 
2. Palkkion määräksi vahvistetaan: 
- ecua vuoden 15 ensimmäisen viikon aikana teurastettua eläintä kohden 
- ecua vuoden 16 ja 17 viikolla teurastettua eläintä kohden 
-ecua vuoden 18-21 viikolla teurastettua eläintä kohden, ja 
- ecua vuoden 22 ja 23 viikolla teurastettua eläintä kohden. 
3. Jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää ei saavuteta, jäsenvaltiot joiden tuottajat ovat aiemmin saaneet 
kausiporrastuspalkkiota, voivat päättää myöntää tämän palkkion 60 prosentin suuruisena 2 kohdassa vahvistetuista 
määristä. 
Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpide ei aiheuta taloudellisia 
muutoksia kyseisen varainhoitovuoden osalta vähentämällä vastaavasti: 
- kyseisessä jäsenvaltiossa härkiä koskevaa erityispalkkiota toisen ikäryhmän osalta, tai 
- 2 jakson mukaisesti maksettua lisätukea, 
ja ilmoitettava komissiolle vähennyksestä. 
Tämän toimenpiteen soveltamiseksi Irlantia ja Pohjois-Irlantia pidetään 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää 
laskettaessa ja siitä seuraavaa palkkio-oikeutta määritettäessä yhtenä alueena. 
4. Sen määrittelemiseksi, onko tässä artiklassa tarkoitetut prosenttimäärät ylitetty, otetaan huomioon teurastukset, jotka 
on tehty kaksi vuotta ennen palkkiokelpoisen eläimen teurastusvuotta. 
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
53 
3 alajakso - emolehmäpalkkio 
6 artikla 
1. Tuottaja, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi hakemuksesta saada palkkiota emolehmäkarjan pitämisestä 
(emolehmäpalkkiota). Palkkio myönnetään tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa kalenterivuotta ja tilaa 
kohden. 
2. Emolehmäpalkkio myönnetään tuottajalle, joka: 
(a) ei toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää seuraavien kahdentoista kuukauden aikana, 
Maidon tai maitotuotteiden luovuttaminen tilalta suoraan kuluttajalle ei kuitenkaan estä palkkion myöntämistä, 
(b)joka toimittaa maitoa tai maitotuotteita, ja jonka asetuksen (ETY) N:o 3950/92 4 artiklassa tarkoitettu 
tuottajakohtainen viitemäärä on enintään 120 000 kilogrammaa, 
jos tämä pitää emolehmiä vähintään 80 prosenttia ja hiehoja enintään 20 prosenttia palkkiohakemuksessa olevasta 
määrästä yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan. 
Se, ovatko lehmät emolehmäkarjaa vai lypsykarjaa, todetaan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukaisten 
palkkiokelpoisten eläinten määrän laskemiseksi erityisesti edunsaajan tuottajakohtaisesta viitemäärästä, joka 
määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o 10 (maito) 15 artiklan 3 kohdassa, sekä jäsenvaltion, jossa tila 
sijaitsee, keskimääräisestä maitotuotoksesta. 
3. Tuottajakohtaista palkkio-oikeutta rajoitetaan 7 artiklassa määritellyillä tuottajakohtaisilla enimmäismäärillä. 
4. Palkkion määrä palkkiokelpoista eläintä kohden on: 
- 155 ecua kalenterivuonna 2000, 
- 170 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 180 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti 3 artiklassa tarkoitetusta 
emolehmän määrittelystä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 
10 EYVLL 
54 
7 artikla 
1. Tammikuun I päivänä 2000 tuottajakohtaisten enimmäismäärien on oltava samansuuruiset kuin tuottajalla yhteisön 
sääntöjen mukaisesti 31 päivänä joulukuuta 1999 olevien emolehmäpalkkio-oikeuksien (palkkio-oikeudet) 
lukumäärä; enimmäismääriä tarkistetaan tarvittaessa 3 kohdan mukaisesti. 
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden 
alueella ylitä 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen liitteessä II vahvistettuja kansallisia enimmäismääriä, ja että 9 
artiklassa tarkoitetut kansalliset varannot perustetaan. 
3. Jos tämä tarkistus edellyttää tuottajakohtaisten kiintiöiden alennusta, se on tehtävä ilman korvauksia ja 
tarkistuksesta on päätettävä puolueettomin perustein, joissa otetaan huomioon erityisesti: 
- missä määrin tuottajat ovat käyttäneet tuottajakohtaisia enimmäismääriään jäsenvaltioiden valinnan mukaan 
vuotta 2000 edeltävien kolmen viitevuoden, 
- investointi- tai laajaperäistäniisohjelman täytäntöönpano naudanliha-alalla, 
- erityiset luonnonolot tai seuraamukset, joiden vuoksi palkkiota ei ole maksettu tai sitä on alennettu vähintään 
yhden viitevuoden aikana, 
- muut poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi vähintään yhden viitevuoden aikana maksetut tuet eivät vastaa 
edellisten vuosien todellista tilannetta. 
4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perusteella pidätetyt palkkio-oikeudet on peruutettava. 
5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
8 artikla 
1. Jos tuottaja myy tilansa tai siirtää sen toisen haltuun muulla tavoin, hän voi siirtää kaikki oikeutensa 
emolehmäpalkkioon henkilölle, joka ottaa haltuunsa hänen tilansa. Hän voi myös siirtää oikeutensa kokonaan tai 
osittain toiselle tuottajalle siirtämättä tilaansa. 
Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan siirtoa, osa siirretyistä oikeuksista, enintään 15 prosenttia, palautetaan 
ilman korvausta sen jäsenvaltion kansalliseen varantoon, jonka alueella tila sijaitsee, jaettavaksi ilmaiseksi. 
2. Jäsenvaltioiden. 
(a) on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, että palkkio-oikeuksia siirrettäisiin pois herkiltä 
vyöhykkeiltä tai alueilta, joilla naudanlihantuotannon merkitys paikalliselle talouselämälle on erityisen suuri; 
(b) on mahdollista säätää, että oikeudet voi siirtää ilman tilan siirtoa suoraan tuottajalta toiselle tai kansallisen 
varannon kautta. 
3. Jäsenvaltiot voivat sallia ennen erikseen vahvistettavaa päivämäärää sellaisen palkkio-oikeuksien osan väliaikaisen 
siirtämisen, jota oikeuksia hallussaan pitävä tuottaja ei aio käyttää. 
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
55 
Nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti: 
- säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltiot voivat ratkaista niiden tuottajien oikeuksien siirtoon liittyvät ongelmat, 
jotka eivät omista tilaansa kuuluvia maita, ja 
- erityisiä sääntöjä, jotka liittyvät osittaisen siirron kohteena olevien oikeuksien vähimmäismäärään. 
9 artikla 
1. Jokaisen jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista varantoa emolehmäoikeuksia varten. 
2. Kansalliseen varantoon liitetään 8 artiklan 1 kohdan tai muiden yhteisön säännösten mukaisesti palautetut oikeudet, 
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista. 
3. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan niiden rajoissa palkkio-oikeuksien myöntämiseen erityisesti 
uusille tai nuorille viljelijöille tai muille ensisijaisessa asemassa oleville tuottajille. 
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen ja erityisesti seuraavilta osin: 
- toimenpiteet, joita sovelletaan, jos jossakin jäsenvaltiossa ei käytetä kansallista varantoa, 
- käyttämättömiä, kansalliseen varantoon palautettuja palkkio-oikeuksia koskevat toimenpiteet. 
4 alajakso - eläintiheys 
10 artikla 
1. Niiden eläinten kokonaismäärä, joista erityispalkkio ja emolehmäpalkkio myönnetään, rajoitetaan soveltamalla 
kullakin tilalla eläintiheyttä, joka on 2 nautayksikköä hehtaaria ja kalenterivuotta kohden. Eläintiheys ilmaistaan 
nautayksikköinä (NY) suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläinten ruokintaan käytettävään rehualaan. 
Eläintiheyden vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta tuottajaan, jonka tilalla pidettävien ja eläintiheyden 
määrittämisessä huomioon otettavien eläinten määrä on enintään 15 NY. 
2. Tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon: 
(a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on 
jätetty, sekä lypsylehmät, jotka ovat tarpeen tuottajalle määrättyä viitemäärää vastaavan maitotuotoksen 
tuottamiseksi. Näin saatu eläinmäärä muunnetaan nautayksiköiksi käyttäen liitteessä III olevaa 
muuntotaulukkoa. 
(b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nautakarjan-, lampaiden- ja/tai 
vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaan ei saa kuulua: 
- rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä 
- yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien 
tuotantoon käytettäviä viljelyaloja, lukuun ottamatta monivuotisia laitumia, joille tukea myönnetään tämän 
asetuksen 15 artiklan ja asetuksen (EY)N:o [maito] 18 artiklan mukaisesti 
- aloja, jotka täyttävät tiettyjen peltokasvien viljelijöille säädetyn tukijärjestelmän edellytykset, ja joita 
käytetään kuivattujen rehujen tukijärjestelmän mukaisesti tai joihin sovelletaan viljelykäytöstä poistamista 
koskevaa kansallista tai yhteisön järjestelmää. 
56 
Rehualaan kuuluvat yhteisesti viljellyt alat ja sekaviljelyalat. 
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. Nämä säännöt koskevat erityisesti: 
- yhteisesti viljellyt alat ja sekaviljelyalat, 
- eläintiheyden väärän soveltamisen ehkäiseminen. 
5 alajakso - Iaajaperäistämispalkkio 
11 artikla 
1. Tuottajat, jotka saavat erityispalkkiota ja/tai emolehmäpalkkiota, voivat saada palkkiolisän, jonka suuruus on 100 
ecua myönnettyä palkkiota kohden, jos kyseisenä kalenterivuonna: 
- tilan eläintiheys on pienempi kuin 1,4 NY hehtaaria kohden, 
- eläimet laiduntavat kasvukaudella ulkona. 
2. Tässä artiklassa: 
- otetaan 10 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläintiheyden määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä 
kalenterivuonna olevat urospuoliset nautaeläimet, emolehmät, lypsylehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, 
joista palkkiohakemuksia on jätetty. Eläinten lukumäärä muutetaan nautayksiköiksi liitteessä II olevan 
muuntotaulukon avulla, 
- pidetään 10 artiklan 2 kohdan b alakohdasta poiketen 'rehualana' ainoastaan koko kalenterivuoden aikana tilalla 
nautaeläinten ja lampaiden ja/tai vuohien kasvatukseen käytössä olevia lyhytaikaisia ja monivuotisia laitumia. 
3. Asetuksen 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio: 
- antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, 
- tarkistaa tarvittaessa 1 kohdassa vahvistetun määrän ottaen erityisesti huomioon lisäpalkkiokelpoisten eläinten 
määrän edellisenä kalenterivuonna. 
6 alajakso - lypsylehmäpalkkio 
12 artikla 
1. Asetuksen (EY) N:o [maito] 15 artiklan 2 kohdassa vahvistettuun lypsylehmäpalkkioyksikköön lisätään liitteessä 
IV vahvistetut palkkioyksikkökohtaiset lisämäärät. 
2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
57 
2 Jakso - lisätuet 
13 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on maksettava alueensa tuottajille lisätukea liitteessä V vahvistettujen yleisten määrien rajoissa 
vuosittain. Tämä tuki on myönnettävä puolueettomin perustein, joihin on sisällyttävä erityisesti asian kannalta 
merkitykselliset tuotantorakenteet ja -edellytykset, sekä siten, että varmistetaan tuottajien tasapuolinen kohtelu ja 
vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahintojen vaihteluun. 
2. Lisätuki voi olla eläinkohtaista ( 14 artikla) tai pinta-alaperusteista tukea (15 artikla). 
14 artikla 
1. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää: 
(a) urospuolisista nautaeläimistä, 
(b) emolehmistä, 
(c) lypsylehmistä, 
(d) hiehoista. 
2. Eläinkohtaisen tuen myöntämisessä on noudatettava: 
(a) liitteessä VI vahvistettuja erityisedellytyksiä, 
(b) jäsenvaltioiden vahvistamia erityisiä eläintiheyteen liittyviä vaatimuksia. 
3. Erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset vahvistetaan: 
- 10 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun rehualan perusteella, 
- ottaen huomioon erityisesti kyseisen tuotantotyypin ympäristövaikutukset, kotieläintuotantoon käytetyn maan 
herkkyys ympäristön kannalta ja toimenpiteet, jotka on toteutettu tarkoituksena vakauttaa tai parantaa maan 
ympäristöllistä tilannetta. 
15 artikla 
1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaisesta monivuotisesta laitumesta: 
(a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna, 
(b)jota ei käytetä 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten eläintiheyteen liittyvien vaatimusten 
noudattamiseksi, ja 
(c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen 
rehujen tukijärjestelmän tai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön tukijärjestelmän 
perusteella. 
2. Monivuotinen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perusviljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan 
myötää. 
58 
Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat keskimääräisenä hehtaarimääränä monivuotista laidunta, 
jota käytettiin nautaeläinten kasvatukseen vuosina 1995,1996 ja 1997. 
3. Asetuksen (EY) N:o [maito] 18 artiklan mukaiset pinta-alatuet mukaan lukien tukea saa yhtä hehtaaria kohden 
myöntää enintään: 
- 210 ecua kalenterivuonna 2000, 
- 280 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 350 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina. 
16 artikla 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2000 yksityiskohtaiset tiedot lisätukien 
myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Kaikista näiden järjestelyjen muutoksista on ilmoitettava 
komissiolle viimeistään kuukauden kuluttua niiden hyväksymisestä. 
17 artikla 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2004 yksityiskohtaiset kertomukset tämän jakson 
täytäntöönpanosta. 
Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 tämän jakson täytäntöönpanon ja tutkii yhteisön varojen jakamisen 
jäsenvaltioiden kesken liitteen V mukaisesti, ottaen erityisesti huomioon jäsenvaltioiden osuuden yhteisön naudanlihan 
tuotannosta. Komissio tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia neuvostolle. 
18 artikla 
Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
3 jakso - yhteiset säännökset 
19 artikla 
Oikeus tämän osaston mukaisiin suoriin tukiin 15 artiklassa tarkoitettuja pinta-alatukia lukuun ottamatta edellyttää, että 
eläin tunnistetaan ja rekisteröidään asetuksen (EY) N:o 820/97 mukaisesti. 
20 artikla 
1. Kausiporrastuspalkkiota lukuun ottamatta tämän osaston mukaiset suorat tuet on maksettava, kun tarkastukset on 
tehty, mutta aikaisintaan sen kalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta, jonka osalta niitä on haettu. 
2. Asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta tämän osaston mukaiset suorat tuet on maksettava 
viimeistään sitä kalenterivuotta seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta, jonka osalta tukea on haettu. 
59 
Kausiporrastuspalkkio on kuitenkin maksettava, kun tarkastukset on tehty, ja viimeistään sen kalenterivuoden 15 
päivänä lokakuuta, jonka osalta sitä on haettu. 
21 artikla 
1. Jos neuvoston direktiivin 96/22/EY11 perusteella kiellettyjen aineiden jäämiä tai edellä mainitun säädöksen 
perusteella sallittujen, mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä havaitaan neuvoston direktiivin 96/23/EY12 
asiaa koskevien säännösten mukaisesti jonkun tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä tai jos kiellettyä ainetta 
tai tuotetta tai direktiivin 96/22/EY perusteella sallittua, mutta laittomasti hallussa pidettyä ainetta tai tuotetta 
löydetään kyseisen tuottajan tilalta missä muodossa tahansa, kyseinen tuottaja ei sinä kalenterivuonna, jona havainto 
tehtiin, voi saada tämän jakson säännöksissä tarkoitettuja maksuja. 
Rikkomuksen toistuessa ajanjakso, jona tuottaja ei voi saada näitä maksuja, voidaan rikkomuksen törkeysasteen 
mukaan pidentää viiteen vuoteen laskettuna siitä vuodesta, jonka kuluessa uusintarikkomus todetaan. 
2. Jos eläinten omistaja tai haltija yrittää estää tarkastusten toteuttamisen ja jäämien seuraamista varten perustettujen 
kansallisten ohjelmien soveltamiseksi suoritettavien ja näytteiden ottamisen tai direktiivin 96/23/EY mukaisten 
tutkimusten ja tarkastusten toteuttamisen, sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettuja seuraamuksia. 
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
22 artikla 
Edellä 1 ja 2 jaksossa vahvistettuja suorien tukien määriä voidaan perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa 
määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehityksen perusteella. 
23 artikla 
Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia menoja pidetään asetuksen (ETY) N:o 
[ YMP rahoitus] 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä. 
11 Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista 
vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 
81/602/ETY, 88/146/ETY, ja 88/299/ETY kumoamisesta, EYVL L 125,23.5.1996, s. 3. 
12 Neuvoston direktiivi 96/23/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä eläimissä ja niistä saatavissa 
tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 
85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta, EYVL L 125, 23.5.1996, 
s. 10. 
60 
2 osasto - yksityinen varastointi 
24 artikla 
1. Heinäkuun I päivästä 2002 alkaen on mahdollista päättää tuen myöntämisestä yksityiselle varastoinnille, kun 
asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan 
noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 103 prosenttia perushinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään 
tällä tasolla. 
2. Perushinnaksi vahvistetaan I 950 ecua tonnilta. 
3. Yksityisen varastoinnin tukea voidaan myöntää asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön nautojen ruhojen 
luokitteluasteikon mukaisesti luokiteltujen täysikasvuisten urospuolisten nautaeläinten tuoreesta tai jäähdytetystä 
lihasta, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä. 
4. Neuvosto voi perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen: 
- muuttaa perushintaa ottaen huomioon erityisesti tarpeen vahvistaa tämä hinta tasolle, joka edistää 
markkinahintojen vakauttamista johtamatta kuitenkaan rakenteelliseen yiyäämään yhteisössä 
- muuttaa 3 kohdassa olevaa luetteloa tuotteista, joita yksityisen varastoinnin tuki voi koskea. 
5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä 
päätetään 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
II LUKU 
Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 
25 artikla 
1. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. 
Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa voidaan vaatia esitettäväksi 
tuontitodistus, ja 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia 
esitettäväksi vientitodistus. 
Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä ja 
tämän vaikuttamatta 28 ja 29 artiklan soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin. 
Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Todistusten antamisen edellytyksenä on vakuus, 
jolla taataan, että tuotteet tuodaan tai viedään todistuksen voimassaoloaikana; pakottavia syitä lukuun ottamatta 
vakuus tai osa siitä pidätetään, jos tuonti tai vienti ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu vain osittain. 
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahvistetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
Näihin sääntöihin voi sisältyä erityisesti: 
- todistusten voimassaoloaika 
- luettelo tuotteista, joille tuonti- tai vientitodistuksia haetaan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. 
26 artikla 
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja. 
61 
27 artikla 
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja 
torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai useamman vastaavan 26 artiklassa säädetyn tullimaksun alaisen 
tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä 
perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyn maataloussopimuksen 5 artiklassa asetetut ehdot on täytetty, 
paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihin 
tavoitteisiin. 
2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä 
lisätuontitulli. 
Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään niiden kolmen vuoden yhteisöön 
tapahtuneen tuonnin perusteella, jotka edelsivät vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettuja haitallisia vaikutuksia on 
ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee. 
3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritetään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen 
perusteella. 
Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön 
tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavan hinnan perusteella. 
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti: 
(a) tuotteet, joihin lisätuontitulleja sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti; 
(b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan 
mukaisesti. 
28 artikla 
1. Edellä I artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai 
mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä hallinnoidaan 39 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 
CN-koodeihin 0202 20 30, 0202 30 ja 0206 29 91 kuuluvan jalostettavaksi tarkoitetun jäädytetyn lihan 50 000 
tonnin suuruisen tuontikiintiön osalta neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä määrätä, että koko 
kiintiö tai osa siitä kattaa vastaavan määrän laatulihaa muuntokurssilla 4,375. 
2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai niiden yhdistelmää: 
- hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaate "ensin tullutta palvellaan ensin") 
- jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä ("samanaikaisen tarkastelun" 
menetelmä) 
- perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä (menetelmä "perinteiset tuojat/uudet toimijat"). 
62 
Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää. 
Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 
3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja 
tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita aiemmin käytettiin 1 kohdassa 
tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen neuvotteluissa 
tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia. 
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti 
jaettavista vuosittaisista kiintiöistä ja määriteltävä sovellettava valvontamenetelmä; sääntöihin on myös tarvittaessa 
sisällyttävä: 
(a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä, 
(b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen ja 
(c) tuontitodistusten antamisedellytykset ja niiden voimassaoloaika. 
29 artikla 
1. Jotta I artiklassa tarkoitettuja tuotteita voisi viedä niiden maailmanmarkkinahinnoilla noteerattujen perusteella ja 
perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvin rajoituksin, näiden hintanoteerausten 
ja yhteisössä käytettävien hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella. 
2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää, joka: 
(a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia 
voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta 
kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä; 
(b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon; 
(c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän. 
3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä. 
Tuki voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos tilanne maailmanmarkkinoilla tai tiettyjen markkinoiden 
erityisvaatimukset niin edellyttävät. 
Komissio vahvistaa vientituet 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tuet voidaan vahvistaa: 
(a) säännöllisin väliajoin; 
(b) tämän lisäksi ja rajoitettujen määrien osalta pyytämällä tarjouksia tuotteista, joihin tällainen menettely sopii. 
63 
Tarjouksin vahvistettua tukea lukuun ottamatta luettelo tuotteista, joille myönnetään vientitukea, sekä tuen määrä on 
vahvistettava vähintään kerran kolmessa kuukaudessa. Tuen määrä voi kuitenkin pysyä samana pidempään kuin 
kolme kuukautta ja tarvittaessa komissio voi tarkistaa sen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. 
4. Tukia vahvistettaessa on otettava huomioon: 
(a) tilanne ja kehitysnäkymät: 
- naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta yhteisön markkinoilla; 
- naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta maailmanmarkkinoilla; 
(b) naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, jotka ovat hintojen ja kaupan tasapaino ja luonnollinen 
kehitys kyseisillä markkinoilla; 
(c) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset; 
(d) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla; 
(e) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat. 
On myös otettava huomioon erityisesti tarve saada aikaan tasapaino kolmansiin maihin vietävien tuotteiden 
valmistuksessa käytettävien yhteisön maatalouden perustuotteiden käytön ja näistä maista tulevien, sisäiseen 
jalostusmenettelyyn hyväksyttyjen tuotteiden käytön välillä. 
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon: 
- hinnat edustavilla yhteisön markkinoilla 
- vientihinnat. 
Edellä I kohdassa tarkoitettujen kansainvälisen kaupan hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon: 
- hinnat kolmansien maiden markkinoilla 
- kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat 
- kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat ottaen huomioon tarvittaessa kyseisten maiden myöntämät tuet 
- tarjoushinnat vapaasti yhteisön rajalla. 
6. Tukea voi saada ainoastaan hakemuksesta ja esittämällä asianmukaisen vientitodistuksen. 
7. Edellä l artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vientiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa 
tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan: 
(a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai 
(b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa mainittu määräpaikka. Tässä tapauksessa 
sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin vientitodistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan sovellettava määrä. 
Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 
64 
8. Edellä olevasta 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa 
tarkoitettujen tuotteiden osalta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
9. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että: 
- tuotteet ovat peräisin yhteisöstä 
- tuotteet on viety yhteisöstä ja 
- eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun 
määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan b alakohdan 
soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään 
edellytyksistä, jotka tarjoavat vastaavat takuut. 
Elävien eläinten vientiä koskevien tukien maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten 
suojelua kuljetuksen aikana koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. 
10. Jäljempänä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei 
myönnetä tuotteille, jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maista ja viedään edelleen kolmansiin maihin, sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta 9 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamista. 
11. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvien määrällisten rajoitusten 
noudattaminen on taattava kyseisiin tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen 
mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana 
tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa 
vientitodistusten voimassaoloon 
12. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, mukaan lukien myöntämättömien tai käyttämättömien, 
vientiin tarkoitettujen määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
Edellä olevan 9 kohdan viimeisen alakohdan osalta soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi sisältyä 
myös kolmansiin maihin tapahtuvaa tuontia koskevia edellytyksiä. 
30 artikla 
1. Siinä määrin kuin se on tarpeen naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, 
neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kieltää sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön 
osittain tai kokonaan I artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta. 
2. Edellä olevasta I kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne on poikkeuksellisen kiireellinen ja yhteisön 
markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio päättää 
tarvittavista toimenpiteistä joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan; nämä toimenpiteet annetaan 
tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, niiden voimassaoloaika on enintään kuusi kuukautta ja niitä sovelletaan 
viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa tämän 
pyynnön vastaanottamisesta. 
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista 
seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. 
Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi. 
65 
31 artikla 
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan 
tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tariffiluokitteluun; tämän asetuksen soveltamisesta tuloksena 
oleva tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin. 
2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä 
kaupassa kielletään: 
- tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen 
- määrällisten rajoitusten tai vaikutuksiltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 
32 artikla 
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä 
häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen 
vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa on mahdollista soveltaa aiheellisia toimenpiteitä siihen 
asti, kunnes tällainen häiriö tai häiriön uhka on poistunut. 
Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja 
määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä. 
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan 
tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa 
jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista 
seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen 
toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi. 
\ Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä 
sopimuksista aiheutuvia velvoitteita noudattaen. 
III LUKU 
Yleiset säännökset 
33 artikla 
Jäsenvaltioiden on todettava täysikasvuisten nautaeläinten hinnat ja täysikasvuisten nautaeläinten lihan hinnat 39 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavien sääntöjen mukaisesti. 
34 artikla 
1. Jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua tai laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja 
jos tämän vuoksi markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä. 
66 
2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. 
35 artikla 
Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvien vapaan 
liikkuvuuden rajoitusten huomioon ottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevien markkinoiden 
tukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan 
toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen kyseisten markkinoiden 
tukemiseksi. 
36 artikla 
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen 
tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 
37 artikla 
Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Toimitettavat 
tiedot vahvistetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden tietojen toimittamista ja jakamista koskevat 
säännöt annetaan samaa menettelyä noudattaen. 
38 artikla 
Perustetaan naudanlihan hallintokomitea (jäljempänä 'komitea') joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka 
puheenjohtajana on komission edustaja. 
39 artikla 
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja 
joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa 
ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 
perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto 
tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa 
määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 
3. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean 
lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässä tapauksessa komissio voi lykätä 
päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. 
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 
67 
40 artikla 
Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan 
tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 
41 artikla 
Asetusta (EY) N:o [YMP:n rahoitus] ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan 1 artiklassa 
tarkoitettuihin tuotteisiin. 
42 artikla 
Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon 
samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla. 
IV LUKU 
Siirtymä- ja loppusäännökset 
43 artikla 
1. Interventioelimet saavat huomattavan hinnanalenemisen estämiseksi tai lieventämiseksi ostaa 30 päivään kesäkuuta 
2002 asti 2 kohdassa 24 artiklan 1 kohtaan liittyen tarkoitettuja tuotteita tässä artiklassa annettujen säännösten 
mukaisesti. 
2. Jos 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, voidaan päättää, että interventioelimet ostavat yhdessä tai 
useammassa jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion osassa yhteisöstä peräisin olevaa CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 20 
20 - 0201 20 50 kuuluvaa vähintään yhteen erikseen määritettävään laatuluokkaan, laatuun tai laaturyhmään 
kuuluvaa tuoretta tai jäähdytettyä lihaa tarjouskilpailuilla, jotka on avattu markkinoiden kohtuullisen tuen 
varmistamiseksi ottaen huomioon teurastuksen kausivaihtelut. 
Näiden ostojen määrä koko yhteisössä saa olla enintään 350 000 tonnia vuodessa. 
Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päättää näiden määrien tarkistamisesta. 
3. Kutakin interventiokelpoista laatua tai laaturyhmää koskevat tarjouskilpailut voidaan avata 8 kohdassa säädettyä 
menettelyä noudattaen, kun seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan 
yhdessä jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyllä alueella: 
- yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta 
on alle 84 prosenttia interventiohinnasta 
- kyseisen asteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jäsenvaltiossa, jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion 
tietyillä alueilla on alle 80 prosenttia interventiohinnasta. 
Interventiohinnaksi vahvistetaan: 
- 3 475 ecua tonnilta 1 päivästä tammikuuta 30 päivään kesäkuuta 2000 
- 3 127,5 ecua tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2000 30 päivään kesäkuuta 2001 
- 2 780 ecua tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2001 30 päivään kesäkuuta 2002. 
68 
4. Tarjouskilpailujen keskeyttämisestä yhden tai useamman laadun tai laaturyhmän osalta päätetään, jos jompikumpi 
seuraavista tilanteista syntyy: 
- edellä 3 kohdassa tarkoitetut kaksi edellytystä eivät enää toteudu samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan 
- interventio-ostot eivät enää osoittaudu tarkoituksenmukaisiksi ottaen huomioon 2 kohdassa tarkoitetut perusteet. 
5. Interventiotoimenpiteitä voidaan myös toteuttaa, jos kahden peräkkäisen viikon ajan nuorten alle kaksivuotiaiden 
kuohitsemattomien sonnien tai kuohittujen sonnien yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon 
mukaan noteerattu keskihinta yhteisön markkinoilla on alle 78 prosenttia interventiohinnasta, ja jos nuorten alle 
kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien tai kuohittujen sonnien yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen 
luokitteluasteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jossakin jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyillä 
alueilla on alle 60 prosenttia interventiohinnasta; tässä tapauksessa kyseisiä laatuluokkia koskevat ostot suoritetaan 
jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion alueilla, joiden hintataso on tämän rajan alapuolella. 
Näiden ostojen osalta hyväksytään kaikki tarjoukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista. 
Tämän kohdan mukaisesti ostettuja määriä ei oteta huomioon sovellettaessa 2 kohdassa tarkoitettuja ostojen 
enimmäismääriä. 
6. Edellä 2 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa ostojärjestelmissä voidaan hyväksyä ainoastaan sellaiset tarjoukset, jotka on 
tehty enintään jäsenvaltion tai sen alueen markkinoilla noteeratulla keskihinnalla korotettuna puolueettomilla 
perusteilla määritettävällä lisällä. 
7. Jokaisen interventiokelpoisen laadun tai laaturyhmän ostohinta ja interventioon hyväksytty määrä määritetään 
tarjouskilpailuilla, ja erityisissä olosuhteissa hinnat ja määrät voidaan vahvistaa jäsenvaltiota tai sen aluetta kohden 
suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin. Tarjouskilpailun on taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen 
mahdollisuus saada tuotteita. Sopimusehdot, joiden perusteella tarjouskilpailu avataan, määritetään ottaen 
tarpeellisessa määrin huomioon kaupan rakenteet. 
8. Edellä 39 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti: 
- määritetään interventiokelpoisten tuotteiden laatuluokat, laadut ja laaturyhmät 
- päätetään tarjouskilpailujen avaamisesta ja avaamisesta uudelleen sekä niiden keskeyttämisestä 4 kohdan 
viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa 
- vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät 
- määritetään 6 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus 
- vahvistetaan menettelyt tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi ja erityisesti säännöt markkinahintojen 
laskukierteen ehkäisemiseksi 
- annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siirtymäsäännökset. 
Komissio päättää: 
- edellä 5 kohdassa tarkoitetun intervention aloittamisesta ja sen keskeyttämisestä, kun yksi tai useampi mainitussa 
kohdassa säädetty edellytys ei enää täyty 
- ostojen keskeyttämisestä 4 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan perusteella. 
69 
44 artikla 
1. Interventioelinten tämän asetuksen 43 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 805/68 5 ja 6 artiklan säännösten mukaisesti 
ostamat tuotteet on myytävä siten, että markkinoille ei aiheudu häiriöitä ja että kaikille ostajille taataan 
yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita. 
2. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä yleiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta. 
3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti myyntihinnasta, tuotteiden varastosta ottamisen 
edellytyksistä ja interventioelinten ostamien tuotteiden mahdollisesta jalostamisesta, annetaan 39 artiklassa 
säädettyä menettelyä noudattaen. 
45 artikla 
1. Tuen myöntämisestä 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden yksityiselle varastoinnille voi päättää 30 
päivään kesäkuuta 2002 asti. 
2. Yksityiskohtaiset säännöt yksityisen varastoinnin tuen soveltamisesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen 
myöntämisestä päätetään 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
46 artikla 
1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 805/68 ja N:o 1892/87. 
2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 805/68 on pidettävä viittauksina tähän asetukseen ja ne luetaan liitteessä VII 
olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 
47 artikla 
Komissio vahvistaa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 
- toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 805/68 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa 
vahvistettuihin järjestelyihin; 
- erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet voivat 
asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen osista. 
70 
48 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Sitä sovelletaan I päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta 16 artiklaa, jota sovelletaan tämän asetuksen 
voimaantulosta. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
71 
LIITE I 
Erityispalkkio 
Asetuksen 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut 
jäsen valtiokohtaiset enimmäismäärät 
Belgia 235 149 
Tanska 277 110 
Saksa 1 782 700 
Kreikka 140 130 
Espanja 649 896 
Ranska 1754 732(1) 
Irlanti 1 002 458 
Italia 598 746 
Luxemburg 18 962 
Alankomaat 157 932 
Itavalta 423 400 
Portugal i 166 483(2) 
Suomi 241 553 
Ruotsi 226 328 
Yhdistynyt kuningaskunta 1 419 811 
(1) Sanotun kuitenkaan rajoittamatta neuvoston asetuksessa 
(ETY) N:o 3763/91,3 annettujen erityisten sääntöjen 
soveltamista. 
(2) Lukuun ottamatta asetuksessa neuvoston (EY) N:o 
1017/94'4 säädettyä laajaperäistäniisohjelmaa. 
13 EYVL L 356, 24.12.1991, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuaa asetuksella (EY) N:o 2598/95 
(EYVLL 267, 9.11.1995, s. 1). 
14 EYVL L 112, 3.5.1994, s. 2. Asetus sellaiseaa kuin se on viimeksi muutettuaa asetuksella (EY) N:o 1461/95 
(EYVLL 144, 28.6.1995, s. 4). 
72 
LIITE II 
Emolehmäpalkkio 
Asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset 
enimmäismäärät, joita sovelletaan 1.1.2000 alkaen. 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska(I) 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itävalta 
Portugali (2) 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt kuningaskunta 391 034 
111 044 
547 690 
131 856 
1 347 486 
3 739 106 
1 020 606 
578 418 
13 978 
61366 
283 010 
269 765 
28 332 
132 510 
1 629 268 
( I ) Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 3763/91 5 artiklan 
3 kohdassa säädettyä erityistä enimmäismäärää. 
(2) Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 1017/94 2 
artiklassa säädettyä erityistä varantoa. 
73 
LIITE III 
Asetuksen 10 artiklassa tarkoitettu nautayksikköjen 
muuntotaulukko. 
Yli 24 kuukauden ikäiset 
urospuoliset nautaeläimet 
ja hiehot sekä emolehmät 
ja lypsylehmät 
Vähintään 6 ja enintään 24 
kuukauden ikäiset hiehot 
ja urospuoliset 
nautaeläimet 
Lampaat 
Vuohet 1,0 NY 
0,6 NY 
0,15 NY 
0,15 NY 
74 
LIITE IV 
Lypsylehmäpalkkio 
Asetuksen 12 artiklassa tarkoitetut lisämäärät (ecuina) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugal i 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt kuningaskunta 2000 
12.9 
9.8 
11.9 
15.4 
14.4 
12.1 
15.4 
13.4 
11.0 
10.0 
13.5 
14.3 
10.4 
9.5 
11.2 2001 
24.8 
18.9 
22.7 
29.5 
27.5 
23.1 
29.5 
25.7 
21.0 
19.1 
26.0 
27.4 
20.0 
18.1 
21.5 2002 ja sita 
seuraavat 
vuodet 
37.7 
28.7 
34.6 
45.4 
41.9 
35.2 
44.9 
39.2 
31.9 
29.0 
39.5 
41.7 
30.5 
27.6 
32.3 
75 
LIITE V 
Lisätuet 
Asetuksen 13 artiklassa tarkoitetut yleiset määrät (miljoonaa ecua) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugal i 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt kuningaskunta 2000 
26,8 
16,3 
122,1 
5,3 
45,7 
129,1 
43,5 
90,6 
0,6 
35,36 
16,6 
8,6 
8,6 
12,7 
88,1 2001 
52,5 
31,9 
239,2 
10,3 
89,6 
252,9 
85,2 
177,5 
1,3 
68,5 
32,5 
16,8 
16,8 
24,9 
172,7 2002 ja sita 
seuraavat 
vuodet 
80,9 
49,2 
368,8 
15,9 
138,2 
390,0 
131,3 
273,7 
1,9 
105,7 
50,2 
25,9 
25,9 
38,4 
266,3 
76 
LIITE VI 
Asetuksen 14 artiklassa tarkoitettujen eläinkohtaisten tukien myöntämistä koskevat erityiset edellytykset 
I. Urospuoliset nautaeläimet 
1. Eläinkohtaisia tukia saa yhden kalenterivuoden aikana myöntää enintään: 
(a) tilakohtaisesta lukumäärästä, jonka jäsenvaltio määrittelee erikseen kansallisesti tai alueellisesti pitkän 
aikavälin viitetietojen perusteella, ja 
(b) jäsenvaltion eläinten lukumäärästä, joka on: 
- samansuuruinen kuin kyseiselle jäsenvaltiolle liitteessä I vahvistettu alueellinen enimmäismäärä tai 
- urospuolisten nautaeläinten teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä 
vuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission 
hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan. 
Tukikelpoisia ovat ainoastaan yli 8 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet. 
2. Eläinkohtaisen tuen ja erityispalkkion määrä yhteensä saa yhden eläimen elinaikana olla enintään: 
(a) palkkiokelpoista sonnia kohti: 
- 210 ecua kalenterivuonna 2000 
- 280 ecua kalenterivuonna 2001 
- 355 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
(b) palkkiokelpoista härkää kohti: 
- 320 ecua kalenterivuonna 2000 
- 420 ecua kalenterivuonna 2001 
- 530 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
II. Emolehmät 
1. Eläinkohtaisia tukia saa myöntää ainoastaan lisämääränä 6 artiklan 4 kohdassa vahvistetulle 
emolehmäpalkkioyksikölle. 
2. Eläinkohtaisen tuen ja emolehmäpalkkion määrä yhteensä saa yhden tukikelpoisen eläimen osalta olla yhden 
kalenterivuoden aikana enintään: 
- 175 ecua kalenterivuonna 2000 
- 205 ecua kalenterivuonna 2001 
- 235 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
77 
III. Lypsylehmät 
1. Eläinkohtaisia tukia saa myöntää ainoastaan lisämääränä liitteessä IV vahvistetulle lypsylehmäpalkkioyksikölle. 
2. Lypsylehmäpalkkion ja eläinkohtaisen tuen määrä yhteensä, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o .... [maito] 
mukaiset muut lypsylehmistä maksettavat tuet, saa palkkioyksikköä ja kalenterivuotta kohden olla enintään 
mainitun asetuksen 17 artiklan 2 kohdassa säädettyjen määrien suuruinen. 
3. Asetuksen 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta. 
IV. Hiehot 
1. Yhdessä jäsenvaltiossa yhtenä kalenterivuonna myönnettävien eläinkohtaisten tukien määrä saa olla enintään yhtä 
suuri kuin hiehojen teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosia koskevien 
Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojen 
mukaan. 
2. Yhden eläimen elinaikana myönnettävän tuen yhteismäärä saa olla enintään: 
100 ecua kalenterivuonna 2000 
150 ecua kalenterivuonna 2001 
- 225 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
78 
LIITE VII 
Vastaavuustaulukko 
| Asetus 805/68 Tfimg asetus | 
1 artikla 1 artikla 
2 artikla . 2 artikla 
4 artikla 
4a artiklan ensimmainen ja toinen luetelmakohta 3 artiklan ensimmainen ja toinen luetelmakohta 
4b artiklan 1 kohta 4 artiklan 1 kohta 
4b artiklan 2 kohdan ensimmainen alakohta 4 artiklan 2 kohta 
4b artiklan 2 kohdan toinen alakohta 4 artiklan 3 kohdan a alakohta 
4b artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan a 3 artiklan kolmas luetelmakohta 
alakohta 
4b artiklan 3 a kohta 
4b artiklan 4 kohta -
4b artiklan 5 kohta 4 artiklan 5 kohta 
4b artiklan 7a kohta 
4b artiklan 8 kohta 4 artiklan 7 kohta 
4c artiklan 1 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 4 kohta 
4c artiklan 1 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 
4c artiklan 2 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 2 kohta 
4c artiklan 2 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 4 kohta 
4c artiklan 3 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 3 kohdan kolmas alakohta 
4c artiklan 4 kohta 5 artiklan 5 kohta 
4d artiklan 1 kohdan ensimmainen virke 6 artiklan 1 kohdan ensimmainen virke 
4d artiklan 1 a kohta 
4d artiklan 2 kohdan ensimmainen virke 6 artiklan 3 kohta 
4d artiklan 3a kohta 
4d artiklan 5 kohta 6 artiklan 2 kohdan (a) 
4d artiklan 6 kohdan ensimmainen alakohta 6 artiklan 2 kohdan (b) 
4d artiklan 6 kohdan toinen, kolmas ja neljas -
alakohta 
79 
4d artiklan 6 kohdan viides alakohta 
4d artiklan 8 kohdan toinen luetemakohta 
4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan 
ensimmäinen virke 
4e artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan 
toinen virke 
4e artiklan I kohdan toinen alakohta 
4e artiklan 2 kohta 
4e artiklan 3 kohta 
4e artiklan 4 kohta 
4e artiklan 5 kohta 
4f artiklan 4 kohdan toisen alakohdan 
ensimmäinen ja toinen luetelmakohta 
4g artiklan 3 kohta 
4g artiklan 4a kohta 
4g artiklan 5 kohta 
4h artiklan 2 kohta 
4i artikla 
4j artiklan I - 3 kohta 
4k artikla 
41 artikla 
5 artikla 
6 artiklan 1 kohta 
6 artiklan 2 kohta 
6 artiklan 3 kohta 
6 artiklan 4 kohta 
6 artiklan 5 kohta 
6 artiklan 6 kohta 
6 artiklan 7 kohta 
6a artikla 6 artiklan 2 kohdan toinen alakohta 
6 artiklan 5 kohta 
8 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 
8 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan toinen 
luetelmakohta 
8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 
8 artiklan 2 kohta 
8 artiklan 3 kohta 
8 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta ja 
toisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta 
9 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen 
alakohta 
10 artiklan 2 kohta 
10 artiklan 3 kohta 
11 artiklan 3 kohdan ensimmäinen luetelmakohta 
21 artiklan 1 - 3 kohta 
23 artikla 
43 artiklan 2 kohta 
43 artiklan 3 kohta 
43 artiklan 4 kohta 
43 artiklan 5 kohta 
43 artiklan 6 kohta 
43 artiklan 7 kohta 
43 artiklan 8 kohta 
80 
7 artikla 
8 artikla 
9 artikla 
10 artikla 
11 artikla 
12 artiklan I kohdan toinen alakohta 
12 artiklan 2-4 kohta 
13 artiklan 1 - 3 kohta 
13 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen 
alakohta 
13 artiklan 5-12 kohta 
14 artikla 
15 artikla 
16 artikla 
22 artikla 
22a artiklan I kohta 
22 a artiklan 2 kohta 
22a artiklan 3 kohta 
23 artikla 
24 artikla 
25 artikla 
26 artiklan I kohta 
26 artiklan 2 kohta 
27 artikla 
28 artikla 
29 artikla 
30 artikla 
30a artikla 
31 artikla 
32 artikla 44 artikla 
45 artikla 
25 artikla 
26 artikla 
27 artikla 
28 artiklan I kohdan toinen alakohta 
28 artiklan 2 - 4 kohta 
29 artiklan 1 - 3 kohta 
29 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen 
alakohta 
29 artiklan 5-12 kohta 
30 artikla 
31 artikla 
32 artikla 
34 artiklan 1 kohta 
34 artiklan 2 kohta 
35 artikla 
36 artikla 
37 artikla 
38 artikla 
39 artikla 
40 artikla 
41 artikla 
42 artikla 
81 
33 artikla 
34 artiklan ensimmäinen alakohta 
Liite 
Liite II 48 artiklan ensimmäinen alakohta 
82 
Ehdotus: 98/01 K) (CNS) 
Neuvoston asetus (EY) N:o ...../98 
annettu 
maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
(1) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen 
maatalouspolitiikan toteuttaminen ja siihen on erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen 
markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan, 
(2) yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan 
tavoitteet; markkinoiden vakauttamiseksi maitoalalla ja alan maatalousväestön kohtuullisen 
elintason turvaamiseksi on tarpeen, että interventioelimet toteuttavat yksihintajärjestelmään 
perustuen markkinoiden interventiotoimenpiteitä, joihin kuuluu voin ja rasvattoman 
maitojauheen osto ja tuki näiden tuotteiden yksityiselle varastoinnille; nämä toimenpiteet olisi 
kuitenkin vakioitava, jotta kyseisten tavaroiden vapaa liikkuvuus yhteisössä ei esty, 
(3) 28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N.o 3950/923 maidon ja 
maitotuotteiden markkinoilla otettiin käyttöön lisämaksujärjestelmä maidon ja maitotuotteiden 
markkinoilla vallitsevan kysynnän ja tarjonnan epätasapainon ja siitä johtuvien rakenteellisten 
ylijäämien vähentämiseksi; tätä järjestelmää sovelletaan kuuden perättäisen 12 kuukauden 
jakson ajan 1 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen, 
(4) maidon ja maitotuotteiden kulutuksen kannustamiseksi yhteisössä ja näiden tuotteiden 
kilpailukyvyn parantamiseksi kansainvälisillä markkinoilla markkinoiden tukitoimia olisi 
vähennettävä, erityisesti tavoitehintojen ja voin ja rasvattoman maitojauheen 
interventiohintojen asteittaisella alentamisella, 
(5) voin interventiojärjestelmän täytäntöönpanon avulla pitäisi taata avoin kilpailukykyinen asema 
markkinoilla ja antaa mahdollisuus mahdollisimman tehokkaaseen varastointiin; voille 
asetettavat laatuvaatimukset ovat merkitsevä tekijä näiden tavoitteiden saavuttamisessa; 
interventio-ostoja olisi toteutettava siinä määrin kuin markkinoiden vakaus suhteessa voin 
markkinahintoihin jäsenvaltioissa on tarpeellista säilyttää, ja se olisi toteutettava 
tarjouskilpailuna, 
3 Maito-ja maitotuotealan lisämaksusta annettu asetus EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1. 
Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä huhtikuuta 1997 annetulla komission 
asetuksella (EY) N:o 614/97 (EYVL L 94 , 9.4.1997, s. 4. 
83 
(6) voin yksityisen varastoinnin tuen osalta on asianmukaista rajoittaa sen myöntäminen 
yhteisöperäisestä kermasta ja maidosta tuotettuun voihin ja säilyttää viittaus kansallisiin 
laatuluokkiin tukikelpoisuuden edellytyksenä, 
(7) voin ja tuoreen kerman intervention lisäksi tarvitaan muita yhteisön interventiotoimenpiteitä 
maidon valkuaisaineiden parhaan mahdollisen tuoton saamiseksi ja maidon tuottajahintojen 
vahvistamisen kannalta erityisen tärkeiden tuotteiden hintojen tukemiseksi; nämä toimenpiteet 
olisivat rasvattoman maitojauheen osto ja yksityisen varastoinnin tuki tälle tuotteelle; 
tavanomainen rasvattoman maitojauheen interventio-osto voitaisiin kuitenkin keskeyttää kun 
tietty määrä on saavutettu ja se voidaan korvata tarjouskilpailulla tapahtuvalla ostolla, 
(8) julkiseen interventioon myyvien toimijoiden ja yhteisön varojen asianmukaisen hallinnon 
välisen vääristymisen välttämiseksi interventioon ostetun rasvattoman maitojauheen 
valkuaisainepitoisuudelle olisi asetettava vähimmäisvaatimus; sen pitoisuus olisi vahvistettava 
ottaen huomioon nykyiset kaupalliset vaatimukset ja siten, ettei sitä voida käyttää 
interventiosta poissulkemisen perusteena, 
(9) maitomarkkinoiden tasapainottamiseksi ja maidon ja maitotuotteiden markkinahintojen 
vakauttamiseksi olisi säädettävä täydentävistä toimenpiteistä, joilla lisätään maitotuotteiden 
interventiosta poistamismahdollisuuksia; tällaisiin toimenpiteisiin olisi kuuluttava yksityisen 
varastoinnin tuen myöntäminen eräille juustotyypeille ja toisaalta eräiden tiettyihin 
käyttötarkoituksiin ja määräpaikkoihin tarkoitettujen maitotuotteiden markkinointitukien 
myöntäminen, 
(10) nuorten ihmisten maidon kulutuksen kannustamiseksi olisi säädettävä siitä, että yhteisö vastaa 
osasta kustannuksista, joita aiheutuu koulujen oppilaille tarjottavaa maitoa koskevan tuen 
myöntämisestä, 
(11) maitoalan markkinoiden tukitoimien vähenemisen vuoksi olisi otettava käyttöön 
tulotukitoimenpiteitä maidontuottajille; nämä toimenpiteet olisi toteutettava 
lypsylehmäpalkkioina, joiden tasoa olisi kehitettävä samanaikaisesti asteittaisten markkinoiden 
tukitoimien vähentämisen kanssa; tuottajakohtainen tulotuen taso olisi laskettava kyseisten 
tuottajien tuottajakohtaisten viitemäärien ja yhteisön maidon keskituotoksen perusteella; 
järjestelmän asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi, yhteisön monenvälisten 
sitoumusten huomioon ottamiseksi ja talousarvion valvonnasta johtuvista syistä olisi säädettävä 
kokonaistulotuen pitämisestä samalla tasolla kuin se oli palkkiojärjestelmän voimaantullessa 
jäsenvaltioiden sovellettujen kokonaisviitemäärien osalta, 
(12) yksinkertaisuuden vuoksi lypsylehmäpalkkiota olisi hallinnoitava ja se olisi myönnettävä 
yhdessä naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn vastaavan lypsylehmistä maksettavan 
tulotuen kanssa, 
(13) maidon tuotantoedellytykset ja tuottajien tulot vaihtelevat merkittävästi yhteisön eri 
tuotantoalueilla; yhteisönlaajuinen järjestelmä, jossa maksettaisiin kaikille tuottajille 
yhdenmukaisia lypsylehmäpalkkioita olisi liian jäykkä ottamaan asianmukaisesti huomioon 
rakenteelliset ja luonnonoloista johtuvat eroavuudet ja niistä johtuvat moninaiset tarpeet; 
tämän vuoksi olisi asianmukaista säätää myöhemmin määritettävästä joustavasta yhteisön 
lisämaksujärjestelmästä, jonka jäsenvaltiot laativat vahvistettujen kokonaismäärien rajoissa ja 
eräiden yhteisten perusteiden mukaisesti; jäsenvaltioille olisi vahvistettava kokonaismäärät 
niiden maidon kokonaisviitemäärien perusteella; yhteisten perusteiden tarkoituksena on muun 
muassa estää lisämaksuista koituva mahdollinen syrjintä ja ottaa huomioon yhteisön asiaa 
koskevat monenväliset sitoumukset; on erityisen tärkeää, että jäsenvaltiot käyttävät 
harkintavaltaansa yksinomaan puolueettomin perustein ottaakseen täysin huomioon 
tasapuolisen kohtelun periaatteen ja estääkseen markkinoiden ja kilpailun vääristymät; on 
aiheellista säätää siitä, missä muodossa lisämaksujärjestelmä mahdollisesti toteutetaan; niiden 
olisi oltava lisäpalkkioiden ja pinta-alatukien muodossa, 
84 
(14) palkkion lisäosaa olisi myönnettävä lypsylehmäpalkkioyksiköiden lisäksi; on tarpeen myös 
rajoittaa palkkioyksiköstä myönnettävän tuen kokonaismäärää vuodessa, 
(15) pinta-alatuen lisäosaa olisi myönnettävä vain monivuotisista laitumista, jotka eivät kuulu 
jonkin muun yhteisön markkinatukitoimenpiteen piiriin; pinta-alatukia olisi sovellettava 
monivuotisen laitumen alueellisten perusviljelyalojen rajoissa, jotka jäsenvaltiot vahvistavat 
aikaisempien viitetietojen perusteella; hehtaarilta myönnettävän pinta-alatuen 
enimmäismäärän, mukaanlukien naudanliha-alan markkinajärjestelyn mukaisesti maksettavat 
pinta-alatuen lisäosat, olisi oltava verrannollinen eräiden peltokasvien tuottajien 
tukijärjestelmän keskimääräisen hehtaarituen kanssa, 
(16) halutun taloudellisen vaikutuksen aikaansaamiseksi suorat tuet olisi myönnettävä tiettyinä 
määräaikoina, 
(17) jos naudan somatotropiinin käyttö lypsylehmille kielletään yhteisön lainsäädännössä, 
komission olisi laadittava vastaavat seuraamukset kuin naudanliha-alan markkinajärjestelyssä 
on suunnitteilla eräiden naudanlihan tuotannossa kiellettyjen aineiden osalta, 
(18) yhteisön maidon ja maitotuotteiden yhtenäismarkkinoiden luominen edellyttää yhtenäistä 
kauppajärjestelyä yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelyn, jossa on tuontitulleja ja vientitukia, 
pitäisi interventiotoimenpiteiden lisäksi periaatteessa vakauttaa yhteisön markkinoita; 
kauppajärjestelyn olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa 
hyväksyttyihin sitoumuksiin, 
(19) maidon ja maitotuotteiden kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan määrän valvomiseksi 
eräiden tuotteiden osalta olisi säädettävä tuonti- ja vientitodistusjärjestelmästä, johon kuuluu 
vakuuden antaminen sen varmistamiseksi, että liiketoimet, joille näitä todistuksia myönnetään, 
toteutuvat, 
(20) sellaisten haitallisten vaikutusten estämiseksi tai torjumiseksi yhteisön markkinoilla, jotka 
voisivat johtua eräiden maataloustuotteiden tuonnista, yhden tai useamman tällaisen tuotteen 
tuonnissa olisi sovellettava lisätuontitullia, jos eräät edellytykset täyttyvät, 
(21) eräin edellytyksin on aiheellista, että komissiolle annetaan valtuudet avata ja hallinnoida 
perustamissopimuksen tai muiden neuvoston asiakirjojen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä 
sopimuksista johtuvia tariffikiintiöitä; komissiolla olisi myös oltava vastaavat valtuudet eräiden 
kolmansien maiden avaamien kiintiöiden osalta, 
(22) yhteisön osallistuminen maidon ja maitotuotteiden kansainväliseen kauppaan voidaan 
varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisöhinnan ja maailmanmarkkinahinnan välisen 
erotuksen suuruista, maataloudesta tehdyn WTO-sopimuksen4 mukaista, tukea viennille 
kolmansiin maihin; näillä tuilla olisi oltava lukumäärää ja arvoa koskevat rajat, 
(23) arvoa koskevien rajojen noudattaminen olisi varmistettava tukea vahvistettaessa valvomalla 
niiden maksamista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston säännöillä; valvontaa 
voidaan helpottaa edellyttämällä, että tuet vahvistetaan etukäteen, jolloin kuitenkin eriytetyn 
tuen yhteydessä olisi mahdollista vaihtaa erityinen tuen määräpaikka tietyllä maantieteellisellä 
alueella, jolla sovelletaan yhtenäisen tuen määrää; jos tuen määräpaikka vaihtuu, todelliseen 
tuen määräpaikkaan sovellettava tuki olisi maksettava etukäteen vahvistettuun tuen 
määräpaikkaan sovellettavan enimmäismäärän rajoissa, 
(24) lukumäärällisten rajoitusten valvominen edellyttää luotettavan ja tehokkaan 
valvontajärjestelmän käyttöön ottoa; tässä tarkoituksessa tukien myöntäminen edellytyksenä 
tulisi olla vientitodistus; tukia olisi myönnettävä saatavilla olevissa rajoissa, tuotteen erityisen 
tilanteen mukaan; tähän sääntöön voitaisiin sallia poikkeuksia vain sellaisten jalostettujen 
EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22. 
85 
tuotteiden osalta, joita ei ole lueteltu perustamissopimuksen liitteessä II ja joihin ei sovelleta 
määrällisiä rajoituksia, sekä elintarvikeaputoimien yhteydessä, joihin ei sovelleta mitään rajoja; 
vientituella markkinointivuosina vietyjen määrien valvonta, siten kuin siihen viitataan WTO:n 
maataloussopimuksessa, olisi toteutettava markkinointivuosittain annettujen vientitodistusten 
perusteella, 
(25) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman 
toiminnan kannalta, olisi säädettävä mahdollisuudesta käyttää niin sanottua sisäisen 
jalostusliikenteen menettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö, 
(26) on aiheellista säätää toimenpiteistä, joita toteutetaan, jos hintojen merkittävä nousu tai lasku 
häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisön markkinoita, 
(27) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön 
ulkorajoilla; sisämarkkinat ja tullijärjestelmät voivat poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin 
osoittautua riittämättömäksi; yhteisön olisi sallittava toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat 
toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapausten 
mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevien 
WTO-sopimusten velvoitteiden mukaisia, 
(28) eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan 
liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion 
markkinoille; on säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa poikkeustoimenpiteitä markkinoiden 
tukemiseksi, jotta tilanne korjautuisi, 
(29) tiettyjen tukien myöntäminen voi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi 
maito- ja maitotuotealalla olisi voitava soveltaa niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka 
mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa 
ristiriidassa olevien tukien kieltämisen, 
(30) on tarpeellista, että maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn kehittyessä 
jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot, 
(31) suunniteltujen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla 
toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, 
(32) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvoitteita 
aiheutuvat kulut yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 5 2 ja 3 artiklan mukaisesti, 
(33) maito- ja maitotuotealan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon 
samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt 
tavoitteet, 
(34) maidon ja maitotuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 
annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 804/686 on muutettu useaan kertaan; muutosten 
monilukuisuuden ja vaikeaselkoisuuden vuoksi sekä sen takia, että ne ovat Euroopan yhteisöjen 
virallisen lehden eri numeroina, kyseisiä tekstejä on vaikea käyttää ja ne eivät täytä siten 
kaikelta lainsäädännölle vaadittavaa selkeyttä; tämän vuoksi ne olisi konsolidoitava uudeksi 
asetukseksi ja edellä mainittu asetus (ETY) N:o 804/68 olisi kumottava; neuvoston asetusten 
EYVL.... 
EYVL L 148, 28.6.1968, s. 13. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 1587/96 (EYVL L 206, 16.8.1996, s. 21). 
86 
(ETY) N:o 986/687, N:o 987/688, N:o 508/719, N:o 1723/8110, N:o 2990/8211, N:o 1842/8312 ja 
N:o 1111% f3 olennaisimmat säännöt on otettu tähän asetukseen ja ne olisi siksi kumottava, ja 
(35) siirtyminen asetuksen (ETY) N:o 804/68 järjestelyistä tämän asetuksen järjestelyihin voi 
aiheuttaa vaikeuksia, joita ei ole käsitelty tässä asetuksessa; tämän mahdollisuuden 
käsittelemiseksi olisi säädettävä, että komissio vahvistaa tarvittavat siirtymäkauden 
toimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava oikeus ratkaista erityisiä käytännön ongelmia, 
10 
12 EYVL L 169,18.7.1968, s. 4. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(ETY) N:o 1802/95 (EYVL L 174, 26.7.1995, s. 31). 
EYVL L 169,18.7.1968, s. 6. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(ETY) N:o 1435/90 (EYVL L 138, 31.5.1990, s. 8). 
EYVLL 58, 11.3.1971, s. 1. 
EYVL L 172, 30.6.1981, s. 14. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(ETY) N:o 863/84 (EYVL N:o L 90, 1.4.1984, s. 23). 
EYVL L 314,10.11.1982, s. 26. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 2442/96 (EYVL N:o L 333, 21.12.1996, s. 1). 
EYVL L 183, 7.7.1983, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 1958/97 (EYVL L 277,10.10.1997, s. 1). 
13 EYVL L 78,20.3.1987, s. 10. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 1634/91 (EYVLN.oL 150, 15.6.1991, s. 26). 
87 
ON ANTANUT TAMAN ASETUKSEN: 
1 artikla 
Maito-ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely koskee seuraavia tuotteita: 
CN-koodi Tavaran kuvaus 
a) 
0401 Maito ja kerma, tiivistämätön ja lisättyä sokeria tai muuta 
makeutusainetta sisältämätön 
b) 
0402 Maito ja kerma, tiivistetty tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta 
sisältävä 
c) 
0403 10 11—39 
0403 90 11—69 
Kirnupiimä, juoksetettu maitoja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai 
hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustamaton tai lisättyä 
sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota 
sisältämätön 
d) 
0404 Hera, myös tiivistetty tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta 
sisältävä; muualle kuulumattomat maidon luonnollisista aineosista 
koostuvat tuotteet, myös lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta 
sisältävät 
e) 
ex 0405 Voi ja muut maitorasvat, maidosta valmistetut levitteet, rasvapitoisuus 
suurempi kuin 75 mutta pienempi kuin 80 painoprosenttia; 
f) 
0406 Juusto ja juustoaine 
g) 
1702 19 00 Laktoosi ja laktoosisiirappi, lisättyä maku- tai väriainetta sisältämätön, 
laktoosipitoisuus vedettömänä laktoosina ilmaistuna vähemmän kuin 99 
prosenttia kuiva-aineen painosta 
h) 
2106 90 51 Laktoosisiirappi, lisättyä maku- tai väriainetta sisältävä 
88 
j) 
ex 2309 Valmisteet, jollaisia käytetään eläinten ruokintaan 
valmisteet ja rehut, joissa on tuotteita, joihin sovelletaan tätä 
asetusta suoraan tai neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2730/7514 
nojalla, lukuun ottamatta valmisteita ja rehuja, joihin 
sovelletaan neuvoston asetusta (ETY) N:o 1766/9215 
14 EYVL L 281,1.11.1975, s. 20. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 2931/95 (EYVL L 307, 20.12.1995, s. 10). 
'5 EYVL L 181,1.7.1992, s. 21. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 923/96 (EYVL L 126, 24.5.1996, s. 37). 
89 
1 LUKU 
Sisämarkkinat 
I OSASTO 
Hintajärjestelmä 
2 artikla 
Kaikkien 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden maidon markkinointivuosi alkaa 1 päivänä heinäkuuta ja päättyy 
seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta. 
3 artikla 
1. Vahvistetaan meijeriin toimitetulle ja rasvapitoisuudeltaan 3,7 prosenttiselle maidolle tavoitehinta ecuina 
100 kilogrammaa kohti seuraavasti: 
- 29,66 ecua 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä aikana, 
- 28,35 ecua 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana, 
- 27,04 ecua 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana, 
- 25,72 ecua 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen. 
Tavoitehinnaksi katsotaan maidon hinta, joka pyritään varmistamaan tuottajien myymän maidon 
kokonaismäärälle yhteisössä ja sen ulkoisilla markkinoilla tarjoutuvien myyntimahdollisuuksien mukaan. 
2. Neuvosto voi muuttaa tavoitehinnan perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn 
mukaisesti. 
4 artikla 
1. Vahvistetaan yhteisön interventiohinnat ecuina 100 kilogrammaa kohti seuraavasti: 
(a) voille: 
- 315,89 ecua 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä aikana, 
- 303,59 ecua 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana, 
- 291,28 ecua 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana, 
- 278,97 ecua 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen. 
(b) rasvattomalle maitojauheelle: 
-197,81 ecua 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 välisenä aikana, 
-190,11 ecua 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2002 välisenä aikana, 
-182,40 ecua 1 päivän heinäkuuta 2002 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana, 
90 
-174,69 ecua 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen. 
2. Neuvosto voi muuttaa interventiohintoja perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn 
menettelyn mukaisesti. 
S artikla 
Rajoittamatta lisämaksujärjestelmän täytäntöönpanoa laaditaan hintajärjestelmä. 
H OSASTO 
INTERVENTIOJÄBJESTELMÄ 
6 artikla 
1. Jos markkinahinnat ovat yhdessä tai useammassa jäsenvaltioissa alhaisemmat kuin 92 prosenttia 
interventiohinnasta edustavan ajanjakson kuluessa, interventioelimet toteuttavat oston kyseisessä 
jäsenvaltiossa avoimena tarjouskilpailuna myöhemmin määritettävien tarjousehtojen mukaisesti. 
Komission vahvistama ostohinta ei saa olla alle 90 prosenttia interventiohinnasta. 
Kun markkinahinnat kyseisessä jäsenvaltiossa nousevat vähintään 92 prosenttiin edustavan ajanjakson 
interventiohinnoista, avoimena tarjouskilpailuna toteutettu osto keskeytetään. 
2. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti interventioelimet saavat ostaa suoraan ja yksinomaan pastöroidusta 
kermasta yhteisön hyväksymässä yrityksessä tuotettua voita 
(a) joka täyttää seuraavat vaatimukset: 
- rasvapitoisuus painoprosentteina vähintään 82 prosenttia ja vesipitoisuus painoprosentteina enintään 
16 prosenttia, 
- ei ostohetkellä ylitä myöhemmin vahvistettavaa ikää, 
- vähimmäismäärää ja pakkausta koskevat myöhemmin määritettävät edellytykset, 
(b) joka täyttää tietyt myöhemmin määritettävät vaatimukset, jotka koskevat erityisesti: 
- säilytystä, jonka osalta interventioelimet voivat säätää myöhemmin lisävaatimuksista, 
- vapaiden rasvahappojen pitoisuutta, 
- peroksidilukua, 
- mikrobiologista laatua, 
- aistinvaraisia ominaisuuksia (ulkonäköä, kiinteyttä, makua ja hajua). 
Myöhemmin määritettävät kansalliset laatuluokat voidaan ilmoittaa sellaisen voin pakkauksessa, joka 
täyttää kansalliset laatuvaatimukset. 
Interventioelin vastaa myöhemmin määritettävistä kiinteistä kuljetuskustannuksista, jos voi toimitetaan 
kylmävarastoon, joka sijaitsee myöhemmin määritettävää etäisyyttä kauempana paikasta, jossa voi oli 
varastoituna. 
91 
3. Tukea yksityiseen varastointiin annetaan: 
- kermalle, 
- yhteisön hyväksymässä yrityksessä maidosta tai kermasta tuotetulle suolattomalle voille, jonka 
rasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia, 
- yhteisön hyväksymässä yrityksessä maidosta tai kermasta tuotetulle suolatulle voille, jonka rasvapitoisuus 
on vähintään 80 painoprosenttia, vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia ja suolapitoisuus enintään 2 
painoprosenttia. 
Voin on vastattava myöhemmin määritettäviä kansallisia laatuluokkia ja se on sen vuoksi merkittävä. 
Tuen suuruus vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset ja tuoreen voin ja varastoidun voin 
ennakoitava hintakehitys. Jos varastoja purettaessa markkinat ovat varastoinnin aikana kehittyneet 
epäedulliseen suuntaan, joka ei ollut ennakoitavissa, tuen määrää voidaan lisätä. 
Yksityiselle varastoinnille myönnettävän tuen edellytyksenä on varastointisopimuksen tekeminen 
myöhemmin määritettävien säännösten mukaisesti sen jäsenvaltion interventioelimen kanssa, jonka alueella 
tukeen oikeutettu kerma tai voi on varastoitu. 
Jos markkinatilanne niin vaatii, komissio voi päättää saattaa yksityisen varastointisopimuksen alaisen 
kerman tai voin uudelleen markkinoille joko osittain tai kokonaan. 
4. Interventioelimen ostama voi myydään vähimmäishinnalla ja sellaisin myöhemmin määritettävin 
edellytyksin, joilla markkinoiden tasapaino ei häiriinny ja joilla kaikille ostajille taataan yhtäläiset 
mahdollisuudet saada myytäviä tuotteita sekä samanarvoinen kohtelu. Kun voi saatetaan myyntiin 
vientitarkoituksessa, voidaan säätää erityisistä edellytyksistä sen varmistamiseksi, ettei tuotteen 
käyttötarkoituksesta poiketa ja että tällaista myyntiä koskevat vaatimukset otetaan huomioon. 
Julkisesti varastoidun voin osalta, jota ei saa myydä maidon markkinointivuoden aikana tavanomaisin 
edellytyksin, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä. Erityistoimenpiteitä on toteuttava myös 3 kohdassa 
tarkoitettuja tukia saaneiden tuotteiden myyntimahdollisuuksien säilyttämiseksi, jos se näiden 
toimenpiteiden vuoksi on perusteltua. 
5. Interventiojärjestelmää sovelletaan seuraavista syistä: 
- voin kilpailuaseman säilyttämiseksi markkinoilla, 
- voin alkuperäisen laadun säilyttämiseksi mahdollisuuksien mukaan, 
- mahdollisimman järkiperäisen varastoinnin toteuttamiseksi. 
92 
6. Tässä artiklassa tarkoitetaan: 
- 'maidolla' yhteisössä tuotettua lehmänmaitoa, 
- 'kermalla' suoraan ja yksinomaan maidosta saatua kermaa. 
7 artikla 
1. Kunkin jäsenvaltion nimeämä interventioelin ostaa interventiohintaan myöhemmin määritettävin 
edellytyksin ensiluokkaisen sumutuskuivatun rasvattoman maitojauheen, joka on saatu yhteisön 
hyväksymässä yrityksessä suoraan ja yksinomaan rasvattomasta maidosta ja joka tarjotaan sille 1 päivän 
maaliskuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana ja: 
-jonka valkuaisainepitoisuus on vähintään 35,6 painoprosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta, 
- joka täyttää säilytystä koskevat myöhemmin määritettävät vaatimukset, 
-joka täyttää vähimmäismäärää ja pakkausta koskevat myöhemmin määritettävät edellytykset. 
Interventioelimet ostavat kuitenkin myös rasvattoman maitojauheen, jonka rasvattoman kuiva-aineen 
valkuaisainepitoisuus on vähintään 31,4 ja vähemmän kuin 35,6 prosenttia, jos muut ensimmäisessä 
alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Tässä tapauksessa ostohinta vastaa interventiohintaa, josta 
vähennetään 1,75 prosenttia 35,6 prosentin valkuaisainepitoisuuden alittavaa prosenttiyksikköä kohden. 
Interventiohinta on rasvattoman maitojauheen valmistuspäivänä voimassa oleva interventiohinta, ja sitä 
sovelletaan interventioelimen nimeämään varastoon saapuneeseen rasvattomaan maitojauheeseen. 
Interventioelin vastaa myöhemmin määritettävin edellytyksin kiinteistä laujetuskustannuksista, jos rasvaton 
maitojauhe toimitetaan varastoon, joka sijaitsee myöhemmin määritettävän välimatkan päässä paikasta, 
jossa rasvaton maitojauhe oli varastoituna. 
Rasvattoman maitojauheen saa varastoida ainoastaan myöhemmin määritettävät edellytykset täyttäviin 
varastoihin. 
2. Komissio voi keskeyttää 1 kohdassa tarkoitetun rasvattoman maitojauheen oston heti kun interventioon 
tarjotut määrät jokaisen vuoden 1 päivän maaliskuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana ylittävät 
109 000 tonnia. 
Tässä tapauksessa interventioelimet voivat toteuttaa oston avoimena pysyvänä tarjouskilpailuna 
myöhemmin määritettävien tarjousehtojen perusteella, 
3. Suoraan ja yksinomaan rasvattomasta maidosta yhteisön hyväksymässä yrityksessä saadun ensiluokkaisen 
rasvattoman maitojauheen yksityiselle varastoinnille voidaan päättää myöntää tukea erityisesti jos kyseisen 
tuotteen hintojen ja varastojen kehitys kuvastaa markkinoilla vallitsevaa vakavaa häiriötä, joka voidaan 
välttää tai jota voidaan lieventää kausittaisella varastoinnilla. Rasvattoman maitojauheen on täytettävä 
myöhemmin määritettävät edellytykset, jotta se voisi saada tätä tukea. 
Tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset ja rasvattoman maitojauheen hintojen 
ennakoitava kehitys. 
Yksityisen varastoinnin tuki edellyttää sen jäsenvaltion, jonka alueella tukea saava rasvaton maitojauhe 
varastoidaan, interventioelimen määritettäviä säännöksiä noudattaen tekemää varastointisopimusta. Jos 
markkinatilanne niin vaatii, komissio voi päättää saattaa yksityisen varastointisopimuksen alaisen 
rasvattoman maitojauheen uudelleen markkinoille joko osittain tai kokonaan. 
93 
4. Interventioelimen ostama rasvaton maitojauhe myydään vähimmäishintaan ja sellaisin edellytyksin, että 
markkinoiden tasapaino ei häiriinny ja varmistetaan kaikille ostajille yhtäläiset mahdollisuudet saada 
myytäviä tuotteita sekä samanarvoinen kohtelu. 
Kun rasvaton maitojauhe saatetaan myyntiin vientitarkoituksessa, erityisiä edellytyksiä voidaan säätää sen 
varmistamiseksi, ettei tuotteen käyttötarkoituksesta poiketa ja että tällaista myyntiä koskevat vaatimukset 
otetaan huomioon. 
Julkisesti varastoidun rasvattoman maitojauheen osalta, jota ei saa myydä maidon markkinointivuoden 
aikana tavanomaisin edellytyksin, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä. 
5. Tässä artiklassa 'rasvattomalla maidolla' tarkoitetaan suoraan ja yksinomaan yhteisössä tuotetusta 
lehmänmaidosta valmistettua rasvatonta maitoa. 
8 artikla 
1. Tukea myönnetään seuraavien juustojen yksityiselle varastoinnille myöhemmin määritettävin edellytyksin: 
(a) vähintään yhdeksän kuukauden ikäiselle Grana padano -juustolle, 
(b) vähintään 15 kuukauden ikäiselle Parmigiano reggiano -juustolle, 
(c) vähintään kolmen kuukauden ikäiselle Provolone-juustolle, 
jos ne täyttävät tietyt vaatimukset. 
2. Yksityiselle varastoinnille myönnettävän tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikulut ja 
markkinahintojen ennakoitava kehitys. 
3. Edellä 1 kohdan mukaisten toimenpiteiden toteuttamisen varmistaa sen jäsenvaltion nimeämä 
interventioelin, jossa mainitut juustot tuotetaan ja jolla on oikeus alkuperänimitykseen. 
Yksityiselle varastoinnille myönnettävän tuen edellytyksenä on varastointisopimuksen tekeminen 
interventioelimen kanssa. Sopimus tehdään myöhemmin määritettäviä säännöksiä noudattaen. 
Silloin kun markkinatilanne niin vaatii, komissio voi päättää, että interventioelin saattaa osan tai koko 
varastoitujen juustojen määrän uudelleen markkinoille. 
9 artikla 
1. Varastointia kestävien juustojen ja lampaan ja/tai vuohen maidosta valmistettujen juustojen, joiden on 
kypsyttävä ainakin kuusi kuukautta, yksityiseen varastointiin voidaan myöntää tukea, jos näiden juustojen 
hintojen kehitys ja varastotilanne osoittavat vakavaa epätasapainoa, joka voidaan poistaa tai jota voidaan 
vähentää kausittaisella varastoinnilla. 
2. Tuen määrä vahvistetaan ottaen huomioon varastointikustannukset sekä tukea saavien ja muiden 
markkinoille tulevien juustojen välillä ylläpidettävä tasapaino. 
3. Jos markkinoiden tilanne sitä edellyttää, komissio voi päättää saattaa takaisin markkinoille osan juustoista 
tai kaikki juustot, jotka kuuluvat sopimukseen yksityisestä varastoinnista. 
4. Jos varastointisopimuksen päättymisen aikaan varastossa olevien juustojen markkinahintojen taso on 
korkeampi kuin sopimusta allekirjoitettaessa, voidaan päättää tuen määrän mukauttamisesta vastaavasti. 
94 
10 artikla 
Seuraavat hyväksytään 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 
(a) yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta, erityisesti voin markkinahintojen vahvistamisen 
osalta, 
(b) tässä osastossa tarkoitetun yksityisen varastoinnin tuen määrät, 
(c) muut päätökset ja toimenpiteet, jotka komissio voi toteuttaa tämän osaston perusteella. 
ra OSASTO 
Markkinointitoimenpiteet 
11 artikla 
1. Eläinten ruokinnassa käytettävälle rasvattomalle maidolle ja rasvattomalle maitojauheelle myönnetään 
tukea, jos nämä tuotteet täyttävät tietyt edellytykset. 
Tässä artiklassa kirnupiimä ja kirnupiimäjauhe rinnastetaan rasvattomaan maitoon ja rasvattomaan 
maitojauheeseen. 
2. Tuen määrät vahvistetaan ottaen huomioon seuraavat tekijät: 
- rasvattoman maitojauheen interventiohinta, 
- tarjontatilanteen kehittyminen rasvattoman maidon ja rasvattoman maitojauheen osalta ja niiden rehuna 
käytön kehityksen osalta, 
- vasikoiden hintojen suuntaukset, 
- rasvattoman maitojauheen kanssa kilpailevien valkuaisaineiden markkinahintojen suuntaukset. 
3. Komissio vahvistaa tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti edellytykset, 
joilla tällaista tukea voidaan myöntää, ja tuen määrät 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
12 artikla 
1. Jäljempänä 2 ja 3 kohdassa määritetyin edellytyksin yhteisössä tuotetulle, kaseiiniksi ja kaseinaateiksi 
jalostetulle rasvattomalle maidolle myönnetään tukea, jos tämä maito ja maidosta valmistetut kaseiini ja 
kaseinaatit täyttävät tietyt vaatimukset. 
2. Tuki voi vaihdella sen mukaan, onko rasvaton maito jalostettu kaseiiniksi vai kaseinaateiksi sekä näiden 
tuotteiden laadun mukaan. 
95 
Tuki vahvistetaan ottaen huomioon seuraavat tekijät: 
- rasvattoman maitojauheen interventiohinta tai ensiluokkaisen sumutuskuivatun rasvattoman maitojauheen 
markkinahinta, jos tämä hinta on suurempi kuin interventiohinta, 
- kaseiinin ja kaseinaattien markkinahinnat yhteisössä ja maailmanmarkkinoilla. 
3. Komissio hyväksyy tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti edellytykset, 
joilla tällaista tukea voidaan myöntää, ja tuen määrät 41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
13 artikla 
1. Jos maitotuotteiden ylijäämiä muodostuu tai on vaarassa muodostua, komissio voi päättää myöntää tukea, 
jonka avulla seuraavat tahot voivat hankkia voita ja voitiivistettä alennetuin hinnoin: 
(a) voittoa tavoittelemattomat yhteisöt ja järjestöt, 
(b) armeija ja asemaltaan vastaavat jäsenvaltioiden yksiköt, 
(c) kakkujen ja jäätelön valmistajat, 
(d) muiden myöhemmin määritettävien elintarvikkeiden valmistajat. 
2. Komissio hyväksyy tässä artiklassa säädetyt toimenpiteet ja sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset 
säännöt, joihin kuuluu erityisesti tuen määrä ja 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden määrittely, 
41 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
14 artikla 
1. Yhteisön tukea myönnetään 3 ja 4 kohdassa määritettyjen edellytysten ja 5 kohdan mukaisesti koulujen 
oppilaille toimitettavalle maidolle, joka on jalostettu CN-koodeihin 0401, 0403, 0404 90 ja 0406 tai CN-
koodiin 2202 90 kuuluviksi tuotteiksi. 
2. Yhteisön tuen lisäksi jäsenvaltiot voivat myöntää kansallista tukea 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden 
toimittamiseksi koulujen oppilaille. 
3. Yhteisön tuki täysmaidolle on 95 prosenttia maidon tavoitehinnasta. Muille maitotuotteille tuki määritetään 
ottaen huomioon kyseisten tuotteiden maitopitoisuus. 
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tukea myönnetään enintään 0,25 litraa maitoekvivalenttia oppilasta kohti 
päivässä. 
5. Komissio vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja tuen määrät 41 artiklassa 
säädetyn menettelyn mukaisesti. 
96 
rv OSASTO 
Suora tuki 
15 artikla 
1. Tuottajilla on oltava oikeus lypsylehmäpalkkioon. Se myönnetään tilakohtaisesti kalenterivuosittain. 
2. Palkkioyksikön määräksi vahvistetaan: 
- 25 ecua kalenterivuonna 2000, 
- 50 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 75 ecua kalenterivuonna 2002, 
-100 ecua kalenterivuonna 2003 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
Sitä korotetaan asetuksen (EY) N:o 16 [naudanliha] liitteessä IV vahvistetuilla 
palkkioyksikkökohtaisilla lisämäärillä jäsenvaltiota kohti kalenterivuosittain. 
3. Palkkioyksiköiden lukumäärä, johon tuottajalla on oikeus, määritetään jakamalla tilalla kyseisen 
kalenterivuoden 31 päivänä maaliskuuta saatavilla oleva tuottajakohtainen tonneina ilmaistu maidon 
viitemäärä luvulla 5,8, joka edustaa maidon keskituotosta yhteisössä. 
Edellä olevassa alakohdassa katsotaan tuottajakohtaisten viitemäärien, jotka on tilapäisesti siirretty 
asetuksen (ETY) N:o 3950/92 6 artiklan mukaisesti kyseisen kalenterivuoden 31 päivänä maaliskuuta, 
olevan sinä kalenterivuonna sen tilan käytössä, johon ne on siirretty. 
Jos kalenterivuoden 31 päivänä maaliskuuta kaikkien tuottajakohtaisten viitemäärien summa jossakin 
jäsenvaltiossa ylittää jäsenvaltion markkinointivuoden 1999/2000 12 kuukaudeksi vahvistamien vastaavien 
kokonaismäärien summan, kyseisen jäsenvaltion on puolueettomin perustein toteutettava tarvittavat toimet 
alueellaan olevien palkkioyksiköiden kokonaismäärän vähentämiseksi vastaavasti kyseisen kalenterivuoden 
osalta. 
4. Tässä osastossa sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 3950/92 9 artiklassa säädettyjä 'tuottajan' ja 'tilan* 
määritelmiä. 
16 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on maksettava alueensa tuottajille lisätukea liitteessä I vahvistettujen yleisten määrien 
rajoissa vuosittain. Tämä tuki on myönnettävä puolueettomin perustein, joita ovat erityisesti asianmukaiset 
tuotantorakenteet ja edellytykset, ja siten, että varmistetaan tuottajien tasapuolinen kohtelu ja vältetään 
markkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahintojen vaihteluun. 
2. Lisätukea voidaan maksaa lisäpalkkioiden (17 artikla) ja/tai pinta-alatuen (18 artikla) muodossa. 
16 EYVLL.... 
97 
17 artikla 
1. Lisäpalkkioita voidaan myöntää vain 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun 
lypsylehmäpalkkioyksikkökohtaisena lisätukena. 
2. Palkkioyksikkökohtaisen lypsylehmäpalkkion ja lisäpalkkion kokonaismäärä, mukaan lukien asetuksen 
(EY) N:o (naudanliha) mukaiset mahdolliset lypsylehmäpalkkiot, ei saa kalenterivuonna olla 
yli: 
- 90 ecua kalenterivuonna 2000, 
-180 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 270 ecua kalenterivuonna 2002, 
- 330 ecua kalenterivuonna 2003 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
18 artikla 
1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaiselle monivuotiselle laitumelle: 
(a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna, 
(b) jota ei käytetä asetuksen (EY) N:o [naudanliha] 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten 
eläintiheyteen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi, ja 
(c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän, 
kuivattujen rehujen tukijärjestelmän tai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön 
tukijärjestelmän perusteella. 
Monivuotisen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perusviljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea 
voidaan myöntää. 
2. Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat asetuksen (EY) N:o [naudanliha] 15 
artiklan mukaisesti. 
3. Asetuksen (EY) N:o (naudanliha) 15 artiklan mukaiset pinta-alatuet mukaan lukien tukea saa yhtä 
hehtaaria kohti myöntää enintään: 
- 210 ecua kalenterivuonna 2000, 
- 280 ecua kalenterivuonna 2001, 
- 350 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 
4. Tässä artiklassa 'monivuotisella laitumella' tarkoitetaan viljelykiertoon kuulumatonta maata, jota käytetään 
monivuotiseen (vähintään viisi vuotta) nurmituotantoon (viljelty tai luontainen). 
19 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2000 yksityiskohtaiset tiedot 
lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Näiden järjestelyiden mahdollisista 
muutoksista on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluessa niiden hyväksymisestä. 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2004 yksityiskohtaiset kertomukset 
16, 17, ja 18 artiklan täytäntöönpanosta. 
98 
Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 16—18 artiklan täytäntöönpanon ja tutkii yhteisön 
varojen jakamisen jäsenvaltioiden kesken liitteen I mukaisesti. Komissio tekee tarvittaessa aiheellisia 
ehdotuksia neuvostolle. 
20 artikla 
Tässä osastossa tarkoitetut suorat tuet maksetaan viimeistään kyseisen kalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta 
heti kun lain vaatimat tarkastukset on tehtyjä perustelluissa poikkeustapauksissa viimeistään seuraavan vuoden 
30 päivään kesäkuuta mennessä. 
21 artikla 
Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien määriä voidaan muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden 
kehityksen vuoksi perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti. 
22 artikla 
Jos naudan somatotropiinin antaminen lypsylehmille ei ole sallittua yhteisön lainsäädännössä tai jos tämän 
aineen saatavuutta tiloilla säädellään muilla tavoilla, komissio hyväksyy 41 artiklassa säädetyn menettelyn 
mukaisesti asetuksen (EY) N:o [naudanliha] 21 artiklaa vastaavat toimenpiteet. 
23 artikla 
Komissio antaa 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston 
soveltamisesta. 
24 artikla 
Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia menoja pidetään asetuksen (EY) N.o 
[EMOTR] 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina kuluina. 
n LUKU 
Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 
25 artikla 
1. Kaikkia 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. Näitä tuotteita 
yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia esitettäväksi vientitodistus. 
2. Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä 
ja tämän vaikuttamatta 28, 29 ja 30 artiklan soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin. 
Tuonti- ja vientitodistus on voimassa kaikkialla yhteisössä. Näiden todistusten myöntämisen edellytyksenä 
on vakuuden antaminen, jolla taataan tuonti- ja vientisitoumuksen toteutuminen todistuksen 
99 
voimassaoloaikana; lukuun ottamatta ylivoimaista estettä, vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos 
toiminta ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu vain osittain. 
3. Komissio hyväksyy 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen seuraavat: 
(a) luettelon tuotteista, joille vaaditaan vientitodistus, 
(b) näiden todistusten voimassaoloajan; ja 
(c) muut tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. 
26 artikla 
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin 
tulleja. 
27 artikla 
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten 
ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai useamman vastaavan 1 artiklassa säädetyn 
tullimaksun alaisen 26 artiklassa tarkoitetun tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguayn 
kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti 
maataloussopimuksen 5 artiklassa asetetut ehdot on täytetty, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse 
yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin. 
2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita alhaisemmista hinnoista voidaan 
määrätä lisätuontitulli. 
Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään niiden kolmen vuoden 
tuonnin perusteella, jotka edelsivät sitä vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia vaikutuksia on 
ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee. 
3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritetään kyseisen lähetyksen cif-
tuontihintojen perusteella. 
Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön 
tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavan hinnan perusteella. 
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 41 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti: 
(a) tuotteet, joihin lisätuontitullia sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti, 
(b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan maataloussopimuksen 5 
artiklan mukaisesti. 
28 artikla 
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä 
sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja 
niitä hallinnoidaan 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen 
mukaisesti. 
100 
2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai niiden yhdistelmää: 
- hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteella "ensin tullutta palvellaan ensin"), 
- jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä, ("samanaikaisen 
tarkastelun" -menetelmä), 
- perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä ("perinteiset tuojat / uudet tuotteet" -menetelmä) 
Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää. 
Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 
3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava huomioon yhteisön markkinoiden 
hankintatarve ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita 
aiemmin käytettiin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan 
rajoittamatta Uruguayn kierroksen kauppaneuvottelujen yhteydessä tehdyistä sopimuksista johtuvia 
oikeuksia. 
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa 
sopivasti jaettavista vuosittaisista kiintiöistä ja tarvittaessa määriteltävä sovellettava hallinnointimenetelmä; 
sääntöihin on myös tarvittaessa sisällyttävä: 
(a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä, 
(b) edellä a kohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksyminen, ja 
(c) tuontitodistusten antamismisedellytykset ja niiden voimassaoloaika. 
29 artikla 
1. Jos perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyssä sopimuksessa määrätään jonkin kolmannen 
maan 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille avaaman tariffikiintiön hallinnoinnista kokonaan tai osittain, 
sovellettava hallinnointimenetelmä ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritetään 41 artiklassa 
säädettyä menettelyä noudattaen. 
2. Kiintiötä voidaan hallinnoida soveltamalla jotain seuraavista menetelmistä tai seuraavien menetelmien 
yhdistelmää: 
- hakemusten jättämisen aikajärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteella "ensin tullutta palvellaan 
ensin"), 
- jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä, ("samanaikaisen 
tarkastelun" -menetelmä), 
- perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä ("perinteiset tuojat / uudet tuotteet" -menetelmä). 
Muita soveltuvia menetelmiä voidaan käyttää ja erityisesti sellaisia menetelmiä, joilla varmistetaan kyseisen 
kiintiön tarjoamien mahdollisuuksien täysipainoinen hyödyntäminen. 
Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 
30 artikla 
1. Siinä määrin kuin on tarpeen sallia 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vienti joko sellaisenaan tai 
liitteessä lueteltuina tavaroina, jos ne ovat 1 artiklan a, b, c, d, e ja g alakohdassa lueteltuja tuotteita, näiden 
tuotteiden maailmanmarkkinahintojen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan perusteella 
101 
tehtyjen sopimusten rajoitusten puitteissa voidaan kyseisten hintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus 
kattaa vientituella. 
Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden ollessa liitteessä II tarkoitettuina tavaroina, niiden vientituki ei 
saa ylittää sellaisenaan vietäviin tuotteisiin sovellettavan vientituen määrää. 
2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää, joka: 
(a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään 
käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin 
tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä, 
(b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan 
huomioon, 
(c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän. 
3. Tuet ovat samansuuruiset kaikkialla yhteisössä. 
Tuet voivat vaihdella määräpaikan mukaan, jos maailmanmarkkinatilanne tai tiettyjen markkinoiden 
erityisvaatimukset niin edellyttävät. 
Komissio vahvistaa tuet 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tuet voidaan vahvistaa: 
(a) säännöllisin väliajoin, 
(b) tarjouskilpailulla tuotteille, joiden osalta tästä menettelystä on aiemmin säädetty. 
Lukuun ottamatta tarjouksin vahvistettua tukea, luettelo vientituen alaisista tuotteista sekä tuen suuruus 
vahvistetaan vähintään neljän viikon välein. Tuen suuruus voi kuitenkin pysyä samana pidempään kuin 
neljä viikkoa ja tarvittaessa komissio voi tarkistaa sen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. 
Kuitenkin 1 artiklassa tarkoitettuihin liitteessä II lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin sovellettava tuki 
vahvistetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 3448/931? 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen 
laaditun aikataulun mukaan. 
4. Sellaisinaan vietäviin 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovellettavat tuet vahvistetaan ottaen huomioon: 
(a) vallitseva tilanne ja tulevaisuuden suuntaukset seuraavilta osin: 
- maidon ja maitotuotteiden hinnat ja saatavuus yhteisön markkinoilla, 
- maidon ja maitotuotteiden hinnat maailmanmarkkinoilla, 
(b) suotuisimmat kaupan pitämisen kustannukset ja kuljetuskustannukset yhteisön markkinoilta yhteisön 
satamiin tai muihin vientipaikkoihin siirtämällä kustannuksia määrämaihin; kysyntä yhteisön 
markkinoilla, 
(c) maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, joiden tarkoituksena on taata 
tilanteen tasapainoja luonnollinen kehitys näiden markkinoiden hintojen ja kaupankäynnin osalta, 
EYVLL 318, 20.12.1993, s. 31. 
102 
(d) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset, 
(e) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla, 
(f) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat. 
On otettava huomioon tarve luoda tasapaino yhteisöstä kolmansiin maihin jalostettuina tuotteina vietävien 
maatalouden perustuotteiden ja kolmansista maista tuotavien sisäiseen jalostukseen tarkoitettujen tuotteiden 
käytön välillä. 
5. Sellaisenaan vietävien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden: 
(a) edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon viennin 
kannalta suotuisimmiksi osoittautuvat vallitsevat hinnat; 
(b) edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisen kaupan hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon 
erityisesti: 
- hinnat kolmansien maiden markkinoilla, 
- kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat, 
- kolmansissa viejämaissa kirjatut tuottajahinnat ottaen tarvittaessa huomioon kyseisten maiden 
myöntämät tuet, 
- vapaasti yhteisön rajalla -tarjoushinnat. 
6. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuille, sellaisenaan vietäville tuotteille voi saada tukea vain hakemuksesta ja 
esittämällä asianmukaisen vientitodistuksen. 
7. Sellaisenaan vietäviin 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä 
voimassa olevaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan: 
(a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai tarvittaessa, 
(b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se ei ole sama kuin todistuksessa mainittu. Tässä tapauksessa 
sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin vientitodistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan 
sovellettava määrää. 
Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 
8. Edellä olevan 6 ja 7 kohdan säännöksiä voidaan soveltaa 1 artiklassa tarkoitettuihin liitteessä II lueteltuina 
tavaroina vietäviin tuotteisiin asetuksen (EY) N:o 3448/93 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
9. Edellä olevista 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 
artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
10. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että: 
- tuotteet ovat peräisin yhteisöstä, 
- tuotteet on viety yhteisöstä ja 
- eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai muuhun 
määräpaikkaan, johon tuki on vahvistettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 kohdan b alakohdan 
103 
soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos 
säädetään edellytyksistä, jotka tarjoavat vastaavat takuut. 
11. Jäljempänä 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei 
myönnetä tuotteille, jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maistaja viedään edelleen kolmansiin maihin. 
12. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen liitteessä II lueteltuina tavaroina vietävien tuotteiden osalta 10 ja 11 kohtaa 
sovelletaan ainoastaan seuraaviin CN-koodeihin kuuluvien tuotteiden osalta: 
- 0405 20 30 (maidosta valmistetut levitteet, joiden rasvapitoisuus on vähintään 60 mutta enintään 75 
painoprosenttia), 
- 1806 90 60-806 90 90 (eräät kaakaota sisältävät tuotteet), 
- 1901 (eräät jauhopohjaiset elintarvikevalmisteet jne.), 
- 2106 90 98 (eräät muualle erittelemättömät elintarvikevalmisteet), 
jotka sisältävät runsaasti maitotuotteita. 
13. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyissä sopimuksissa sovittujen määrällisten rajoitusten 
noudattaminen taataan viitejaksolle myönnettyjen, kyseisiin tuotteisiin sovellettavien vientitodistusten 
perusteella. Maataloussopimuksesta johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viitejakson päättyminen ei 
vaikuta vientitodistusten voimassaoloon. 
14. Komissio antaa tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin sisältyy vietyjen 
jakamattomien ja käyttämättömien määrien uudelleenjakamista koskevat järjestelyt 41 artiklassa säädetyn 
menettelyn mukaisesti. Yksityiskohtaiset säännöt 8, 10, 11 ja 12 kohdan soveltamisesta 1 artiklassa 
tarkoitettuihin liitteessä II lueteltuina tavaroina vietäviin tuotteisiin annetaan asetuksen (EY) N:o 3448/93 
16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
31 artikla 
1. Siinä määrin kuin se on tarpeen maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman 
toiminnan kannalta, neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta erityistapauksissa kieltää 
sisäisen jalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, jotka on 
tarkoitettu kyseisessä artiklassa lueteltujen tuotteiden tai liitteessä II tarkoitettujen tavaroiden 
valmistamiseen. 
2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne on poikkeuksellisen kiireellinen ja 
yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio päättää 
tarvittavista toimenpiteistä joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan; nämä toimenpiteet 
annetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, niiden voimassaoloaika on enintään kuusi kuukautta ja niitä 
sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon 
kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta. 
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi 
antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota 
komission päätöksen. 
Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi. 
104 
32 artikla 
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen soveltamisesta koskevia erityisiä sääntöjä sovelletaan 
tässä asetuksessa tarkoitettujen tuotteiden luokitukseen; tämän asetuksen soveltamiseen perustuva 
tariffinimikkeistö sisällytetään yleiseen tullitariffiin. 
2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa 
käytävässä kaupassa kielletään: 
- tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen, 
- määrällisten rajoitusten tai valloituksiltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 
33 artikla 
1. Jos yhden tai useamman 1 artiklassa luetellun tuotteen vapaasti rajalla -hinta ylittää huomattavasti yhteisön 
hintatason ja jos tilanne todennäköisesti jatkuu samanlaisena ja yhteisön markkinat häiriintyvät tai 
uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa 5 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä. 
2. Hinta ylittyy huomattavasti 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun vapaasti rajalla -hinta ylittää kyseiselle 
tuotteelle vahvistetun interventiohinnan korotettuna 15 prosentilla tai, niiden tuotteiden osalta, joilla ei ole 
interventiohintaa, ylittää interventiohinnasta lasketun hinnan, joka määritetään 41 artiklassa säädettyä 
menettelyä noudattaen ja jossa otetaan huomioon kyseisen tuotteen luonne ja koostumus. 
3. Tilanne, jossa vapaasti rajalla -hinta ylittää huomattavasti hintatason, todennäköisesti jatkuu kun tarjonta ja 
kysyntä ovat epätasapainossa ja kun tämä epätasapaino todennäköisesti jatkuu tuotannon ja 
markkinahintojen ennustettavat suuntaukset huomioon ottaen. 
4. Yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä tässä artiklassa tarkoitetun tilanteen seurauksena, 
kun kansainvälisen kaupan korkea hintataso: 
- estää maitotuotteiden tuonnin yhteisöön, tai 
- aiheuttaa maitotuotteiden vientiä yhteisöstä, 
siten ettei tarjontaa voida enää varmistaa tai sen varmistaminen on uhattuna yhteisössä. 
5. Kun 1 - 4 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät, päätetään tuontitullien ja/tai vientimaksujen perimisen 
täydellisestä tai osittaisesta perimättä jättämisestä 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio 
antaa tarvittaessa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta samaa menettelyä noudattaen. 
34 artikla 
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat 
yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden 
saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan soveltaa aiheellisia 
toimenpiteitä, kunnes häiriö tai häiriön uhka on väistynyt. 
Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja 
määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä. 
105 
2. Jos edellä 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta 
aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan 
viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän 
kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi 
antamista seuraavien kolmen työpäivän kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi 
määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se 
annettiin neuvoston käsiteltäväksi. 
4. Tätä artiklaa sovelletaan ottaen huomioon perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisesti 
tehdyistä sopimuksista johtuvat velvoitteet. 
ra LUKU 
YLEISET SÄÄNNÖKSET 
35 artikla 
Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvien 
vapaan liikkuvuuden rajoitusten huomioon ottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevien 
markkinoiden tukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti 
tarpeen kyseisten markkinoiden tukemiseksi. 
36 artikla 
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa 
tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 
106 
37 artikla 
1. Jollei perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan määräyksistä muuta johdu, kielletään tuet, joiden määrä 
vahvistetaan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden hinnan tai määrän mukaan. 
2. Kielletään myös kansalliset toimenpiteet, jotka sallivat 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden hintojen 
tasaamisen. 
38 artikla 
Rajoittamatta perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklan soveltamista, jäsenvaltio voi ottaa käyttöön 
maidontuottajilleen myynninedistämismaksun kaupan pidetyille maitomäärille ja maitoa vastaaville 
tuotemäärille kulutuksen edistämistä yhteisössä, maidon ja maitotuotteiden markkinoiden laajentamista ja 
laadun parantamista koskevien toimenpiteiden rahoittamista varten. 
39 artikla 
Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. 
Komissio antaa säännöt näiden tietojen toimittamisesta ja levittämisestä 41 artiklassa säädetyn menettelyn 
mukaisesti. 
40 artikla 
Perustetaan maidon ja maitotuotteiden hallintokomitea (jäljempänä 'komitea'), joka muodostuu jäsenvaltioiden 
edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 
41 artikla 
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi sen 
puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa 
ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 
perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, 
jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet 
painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 
3. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole 
komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässä tapauksessa komissio 
voi lykätä päättamiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. 
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 
42 artikla 
Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi omasta 
aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 
107 
43 artikla 
Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan 
huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla. 
44 artikla 
Asetusta (EY) N:o [YMP:n rahoitus] ja sen täytäntöön panemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan 1 
artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin. 
TV LUKU 
Siirtymä- ja loppusäännökset 
45 artikla 
1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 804/68, N:o 986/68, N:o 987/68, N:o 508/71, N:o 1723/81, N:o 2990/82, 
N:o 1842/83 ja N:o 777/87. 
2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 804/68 on pidettävä viittauksina tähän asetukseen ja ne luetaan liitteessä 
III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 
46 artikla 
Komissio vahvistaa 41 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: 
toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 804/68 säädetyistä järjestelyistä tässä 
asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin, 
erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet voivat 
asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen osista. 
47 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta 19 artikla 1 kohtaa, jota sovelletaan tämän 
asetuksen voimantulosta. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
108 
LIITE I 
Lisätuki: Asetuksen 16 artiklassa tarkoitetut yleiset määrät (miljoonaa ecua) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espania 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt kuningaskunta 2000 
6.4 
8.7 
54.2 
1.2 
10.8 
47.2 
10.2 
19.3 
0.5 
21.6 
5.4 
3.6 
4.7 
6.4 
28.4 2001 
12.8 
17.3 
108.0 
2.4 
21.6 
93.9 
20.3 
38.5 
1.0 
42.9 
10.7 
7.3 
9.3 
12.8 
56.5 2002 
19.3 
25.9 
162.2 
3.7 
32.4 
141.1 
30.5 
57.8 
1.6 
64.5 
16.0 
10.9 
13.9 
19.2 
84.9 2003jasita 
seuraavat 
kalenterivuodet 
25.7 
34.5 
216.0 
4.9 
43.1 
187.9 
40.7 
77.0 
2.1 
85.8 
21.3 
14.5 
18.6 
25.6 
113.1 
109 
LIITE II (aikaisemmin LIITE) 
CN-koodi Tavaran kuvaus 
0403 10 51—99 ja 
0403 90 71—99 
Kirnupiimä, juoksetettu maito ja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustettu tai 
lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä 
ex 0405 Voija muut maitorasvat; maidosta valmistetut levitteet 
0405 20 - maidosta valmistetut levitteet 
0405 20 10 - - rasvapitoisuus vähintään 39 painoprosenttia, mutta pienempi kuin 60 painoprosenttia 
0405 20 30 - - rasvapitoisuus vähintään 60 painoprosenttia, mutta enintään 75 painoprosenttia 
ex 1517 Margariini; syötävät seokset ja valmisteet, jotka on valmistettu eläin- tai kasvirasvoista tai -öljyistä tai tämän ryhmän eri rasvojen ja 
öljyjen jakeista, muut kuin CN-koodin 1516 syötävät rasvat ja öljyt sekä niiden jakeet: 
1517 10 - margariini, ei kuitenkaan nestemäinen margariini: 
1517 10 10 - - jossa on enemmän kuin 10 painoprosenttia, mutta enintään 15 painoprosenttia maitorasvaa 
1517 90 - muut: 
1517 90 10 - - joissa on enemmän kuin 10 painoprosenttia, mutta enintään 15 painoprosenttia maitorasvaa 
ex 1702 Laktoosi ja laktoosisiirappi: 
1702 11 00 - - laktoosipitoisuus vedettömän laktoosina ilmaistuna vähintään 99 prosenttia kuiva-aineen painosta 
ex 1704 Kaakaota sisältämättömät sokerivalmisteet (myös valkoinen suklaa): 
ex 1704 90 - muut, ei kuitenkaan CN-koodiin 1704 90 10 kuuluva lakritsiuute, jossa on sakkaroosia enemmän kuin 10 painoprosenttia, 
mutta ei lisättyjä aineita 
110 
ex 1806 Suklaa ja muut kaakaota sisältävät elintarvikevalmisteet, ei kuitenkaan CN-koodin 1806 10 ainoastaan sakkaroosilla makeutettu 
kaakaojauhe 
ex 1901 Mallasuute, muualle kuulumattomat hienoista tai karkeista jauhoista, tärkkelyksestä tai mallasuutteesta tehdyt elintarvikevalmisteet, 
joissa ei ole lainkaan kaakaota tai joissa sitä on vähemmän kuin 40 painoprosenttia täysin rasvattomasta aineesta laskettuna; muualle 
kuulumattomat nimikkeiden 0104—0404 tuotteista tehdyt elintarvikevalmisteet, joissa ei ole lainkaan kaakaota tai joissa sitä on 
vähemmän kuin 5 painoprosenttia täysin rasvattomasta aineesta laskettuna: 
190110 00 - pikkulapsille tarkoitetut valmisteet vähittäismyyntipakkauksissa 
1901 20 00 - Seokset ja taikinat, nimikkeen 1905 leipomatuotteiden valmistukseen tarvittavat 
190190 - Muut: 
Muut: 
1901 90 91 - - - jotka eivät sisällä maitorasvoja, sakkaroosia, isoglukoosia tai tärkkelystä tai jotka sisältävät vähemmän kuin 1,5 
painoprosenttia maitorasvaa, vähemmän kuin 5 painoprosenttia sakkaroosia (mukaan lukien inverttisokeri) tai 
isoglukoosia, vähemmän kuin 5 painoprosenttia glukoosia tai tärkkelystä, eivät kuitenkaan nimikkeiden 0401— 
0404 tuotteista jauheeksi valmistettuja elintarvikkeita 
190190 99 - - - Muut 
ex 1902 Makaronivalmisteet, kuten spagetti, makaroni, nuudelit, lasagne, gnocchi, ravioli ja cannelloni, myös kypsennetyt tai (lihalla tai muulla 
aineella) täytetyt tai muulla tavalla valmistetut; couscous, myös valmistettu: 
kypsentämättömät makaronivalmisteet, joita ei ole täytetty eikä muullakaan tavalla valmistettu: 
1902 19 - - muut 
1902 20 - täytetyt makaronivalmisteet, myös kypsennetyt tai muulla tavalla valmistetut: 
muut: 
1902 20 91 ... kypsennetyt 
111 
1902 20 99 - - - muut 
1902 30 - muut makaronivalmisteet 
1902 40 - couscous 
1902 40 90 - - muut 
1904 Viljasta tai viljatuotteista paisuttamalla tai paahtamalla tehdyt elintarvikevalmisteet (esim. maissihiutaleet); vilja (ei kuitenkaan maissi) 
jyvinä tai jyväsinä tai hiutaleina tai muulla tavalla valmistettuina jyvinä tai jyväsinä (lukuun ottamatta jauhoja), esikypsennetty tai 
muulla tavalla valmistettu, muualle kuulumattomat 
1905 Ruokaleipä, kakut ja leivokset, keksit ja pikkuleivät (biscuits) sekä muut leipomatuotteet, myös jos niissä on kaakaota; ehtoollisleipä, 
tyhjät oblaattikapselit, jollaiset soveltuvat farmaseuttiseen käyttöön, sinettiöylätit, riisipaperi ja niiden kaltaiset tuotteet: 
1905 10 00 - näkkileipä 
1905 20 - maustekakut 
1905 30 - makeat keksit ja pikkuleivät (sweet biscuits); vohvelit ja vohvelikeksit 
1905 40 - korput, paahdettu leipä ja niiden kaltaiset paahdetut tuotteet 
1905 90 - muut: 
muut: 
1905 90 40 - vohvelit ja vohvelikeksit, joissa on vettä enemmän kuin 10 painoprosenttia 
1905 90 45 - - - keksit ja pikkuleivät (biscuits) 
1905 90 55 - - - puristetut tai paisutetut tuotteet, maustetut tai suolatut 
1905 90 60 - - - - lisättyä makeutusainetta sisältävät 
1905 90 90 .... muut 
ex 2004 Muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla valmistetut tai säilötyt muut kasvikset, jäähdytetyt, muut kuin nimikkeen 2006 
tuotteet; 
200410 - perunat: 
muut: 
2004 10 91 ... Menoina tai karkeina jauhoina taikka hiutaleina 
112 
ex 2005 Muulla tavalla kuin etikan tai etikkahapon avulla valmistetut tai säilötyt muut kasvikset, jäädyttämättömät, muut kuin nimikkeen 2006 
tuottet: 
2005 20 - perunat: 
2005 20 10 - - - hienoina tai karkeina jauhoina taikka hiutaleina 
ex 2008 Muulla tavalla valmistetut tai säilötyt hedelmät, pähkinät ja muut syötävät kasvinosat, myös lisättyä sokeria, muuta makeutusainetta tai 
alkoholia sisältävät, muualle kuulumattomat: 
pähkinät, maapähkinät ja muut siemenet, myös näiden sekoitukset: 
200811 - - maapähkinät: 
200811 10 - - - maapähkinävoi 
2105 00 Jäätelö, mehujää ja niiden kaltaiset jäädytetyt valmisteet, myös kaakaota sisältävät: 
ex 2106 Muualle kuulumattomat elmtarvikevalmisteet, ei kuitenkaan nimikkeen 2106 90 20 alkoholipitoiset valmisteet (seokset) eikä 
nimikkeiden 2106 90 30, 2106 90 51, 2106 90 55 ja 2106 90 59 lisättyä maku- tai väriainetta sisältävät sokerisiirapit 
ex 2202 Vesi, myös kivennäisvesi ja hiilihapotettu vesi, lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta sisältävä tai maustettu, ja muut alkoholittomat 
juomat, ei kuitenkaan nimikkeen 2009 hedelmä-ja kasvismehut: 
2202 90 - muut: 
muut, jotka sisältävät nimikkeiden 0401—0404 tuotteista saatuja rasvoja: 
2202 90 91 - vähemmän kuin 0,2 painoprosenttia 
2202 90 95 - - - vähintään 0,2 painoprosenttia, mutta vähemmän kun 2 painoprosenttia 
2202 90 99 - - - vähintään 2 painoprosenttia 
ex 2208 Denaturoimaton etyylialkoholi (etanoli), alkoholipitoisuus vähintään 80 tilavuusprosenttia; väkevät alkoholijuomat, liköörit ja muut 
alkoholipitoiset juomat: 
2208 70 - liköörit 
2208 90 - muut: 
113 
muut väkevät alkoholijuomat ja muut alkoholipitoiset juomat: 
enintään 2 litraa vetävissä astioissa: 
muu: 
2208 90 69 - - - - - muut alkoholipitoiset juomat 
enemmän kuin 2 litraa vetävissä astioissa: 
2208 90 78 - - - - muut alkoholipitoiset juomat 
ex 3302 Hyvänhajuisten aineiden seokset sekä yhteen tai useampaan tällaiseen aineeseen perustuvat seokset (myös alkoholiliuokset), jollaisia 
käytetään raaka-aineena teollisuudessa; muut hyvänhajuisiin aineisiin perustuvat valmisteet, jollaisia käytetään juomien valmistukseen: 
3302 10 - jollaisia käytetään elintarvike-tai juomateollisuudessa: 
jollaisia käytetään juomateollisuudessa: 
3302 10 29 - - - - - muut 
3501 Kaseiini, kaseinaatit ja muut kaseiinijohdannaiset; kaseiiniliimat 
ex 3 502 Albumiinit, albuminaatit ja muut albuiniinijohdannaiset: 
3502 20 - maitoalbumiini (laktalbumiini), myös kahden tai useamman heraproteiinin tiivisteet: 
muu: 
3502 20 91 ... kuivattu (esim. levyinä, suomuina, hiutaleina, jauheena) 
3502 20 99 - - - muut 
114 
LIITE in 
Vastaavuustaulukko 
Asetus (ETY) N:o 804/68 Tämä asetus 
1 artikla 
2 artikla 
3 artiklan (1) ja 2 kohta 
3 artiklan (3) kohta 
3 artiklan (4) kohta 
4 artikla 
5 artikla 
5 a artikla 
5 c artikla 
6 artiklan (2) kohta 
6 artiklan (3) kohta 
6 artiklan (4) kohta 
6 artiklan (6) kohta 
7 artiklan (1) kohta 
7 artiklan (2) kohta 
7 artiklan (3) kohdan 1 alakohta 
7 artiklan (3) kohdan 4 alakohta 
7 artiklan (4) kohta 
7 artiklan (5) kohta 
7 a artikla 
8 artiklan (1), 2 ja (3) kohta 
8 artiklan (4) kohta 
9 artiklan (3) kohta 
10 artiklan (1) kohta 
10 artiklan (2) kohta 
10 artiklan (3) kohta 
11 artiklan (1) kohta 
11 artiklan (2) kohta 
11 artiklan (3) kohta 
12 artiklan (3) kohta 
13 artikla 
14 artikla 
15 artikla 
16 artikla 
16 a artikla 
17 artikla 
18 artikla 
19 artikla 
20 artikla 
21 artikla 
22 artikla 
22 a artikla 
23 artikla 
24 artikla 
24 a artikla 
25 artikla 
26 artiklan (1) ja (2) kohta 1 artikla 
2 artikla 
3 artiklan (1) kohta 
3 artiklan (2) kohta 
4 artiklan (1) kohta 
5 artikla 
6 artiklan (3) kohta 
6 artiklan (4) kohta 
6 artiklan (5) kohta 
10 artikla 
7 artiklan (1) kohta 
7 artiklan (3) kohta 
7 artiklan (4) kohdan 1 alakohta 
7 artiklan (4) kohdan 2 alakohta 
7 artiklan (5) kohta 
10 artikla 
8 artiklan (1), 2 ja (3) kohta 
10 artikla 
10 artikla 
11 artiklan (1) kohta 
11 artiklan (3) kohta 
12 artiklan (1) kohta 
12 artiklan (3) kohta 
13 artiklan (2) kohta 
25 artikla 
26 artikla 
27 artikla 
28 artikla 
29 artikla 
30 artikla 
31 artikla 
32 artikla 
33 artikla 
34 artikla 
35 artikla 
36 artikla 
37 artikla 
38 artikla 
14 artiklan (1) ja (2) kohta 
115 
26 artiklan (4) kohta 
26 artiklan (5) kohta 
28 artikla 
29 artiklan (1) kohta 
29 artiklan (2) kohta 
30 artikla 
31 artikla 
32 artikla 
33 artikla 
34 artikla 
35 artikla 
36 artikla 
37 artiklan (1) kohta 
Liite 14 artiklan (5) kohta 
39 artikla 
40 artikla 
41 artikla 
42 artikla 
43 artikla 
44 artikla 
47 artikla 
Liite II 
116 
Ehdotus 
Neuvoston asetus (EY) N:o 98/011 ] (CNS) 
annettu 
maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun (ETY) N:o 3950/92 asetuksen 
muuttamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
sekä katsoo, että 
maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun asetuksen 
(ETY) N:o 3950/923 mukaisesti lisämaksujärjestelmää, joka otettiin tällä alalla alun perin 
käyttöön 2 päivänä huhtikuuta 1984, jatkettiin uudelleen seitsemän 12 kuukauden 
pituisen jakson ajan; järjestelmän tarkoituksena oli vähentää kysynnän ja tarjonnan 
välistä epätasapainoa ja siitä seuraavaa rakenteellista ylijäämää maidon ja 
maitotuotteiden markkinoilla; järjestelmä on tulevaisuudessa edelleen tarpeen 
markkinoiden paremman tasapainon saavuttamiseksi; tästä syystä sitä olisi sovellettava 
edelleen kuuden 1 päivänä huhtikuuta 2000 alkavan peräkkäisen 12 kuukauden pituisen 
jakson ajan, 
1 EYVL C 
2 EYVL C 
3 EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä huhtikuuta 
1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 614/97 (EYVL L 94, 9.4.1997, s. 4). 
117 
maitoalan hintatukea lasketaan asteittain yhteensä 15 prosentilla neljän 
markkinointivuoden aikana 1 päivästä heinäkuuta 2000 alkaen; tästä toimenpiteestä 
maito- ja maitotuotteiden yhteisön kulutukselle ja viennille aiheutuvien seurausten 
perusteella maidon kokonaisviitemääriä voidaan yhteisössä nostaa kahdella prosentilla 
neljässä vaiheessa vastaavien hinnanleikkausten jälkeen, 
tuottajakohtainen viitemäärä olisi määriteltävä käytettävissä olevaksi määräksi niitä 
määriä lukuun ottamatta, jotka on mahdollisesti siirretty väliaikaisesti 31 päivänä 
maaliskuuta 2000, jolloin maksujärjestelmän soveltamisen vuonna 1992 päätetty 
seitsemän jakson jatkoaika päättyy, 
ylimääräiset viitemäärät olisi jaettava siten, että parannetaan tiettyjen erityistuen 
tarpeessa olevien viljelijäluokkien tilannetta; tämän vuoksi on aiheellista velvoittaa 
jäsenvaltiot myöntämään nämä määrät ensisijassa maidontuotannon aloittamista tai sen 
kehittämistä suunnitteleville nuorille viljelijöille ja vuoristoalueilla toimiville tuottajille; 
olisi toteutettava varotoimia mainittujen myöntämisperusteiden kiertämisen varalta; 
vuoristoalueilla toimivien tuottajien osalta nämä toimenpiteet olisi suunniteltava siten, 
että vuoristoalueilta niiden myöntämistä seuraavan kahden 12 kuukauden pituisen jakson 
aikana poissiirrettävien ylimääräisten viitemäärien vaikutukset poistetaan, 
118 
lisämaksujärjestelmästä saadun kokemuksen perusteella viitemäärien siirto käyttämällä 
sellaisia laillisia toimia, kuten vuokrausta, jotka eivät välttämättä johda kyseisten 
viitemäärien pysyvään myöntämiseen vastaanottajalle, voi olla tuotantorakenteiden 
parantamista haittaava ylimääräinen kustannustekijä maidontuotannossa; jotta 
viitemäärien merkitystä maito- ja maitotuotteiden markkinoita säätelevänä tekijänä 
lujitettaisiin, on aiheellista säätää, että osa asianomaisista viitemääristä palautetaan 
kansalliseen varantoon aktiivituottajille uudelleen jaettavaksi silloin kun siirrot eivät ole 
pysyviä; jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus olla soveltamatta mainittua 
toimenpidettä tiettyjen erityisten henkilöluokkien tai tapausten osalta asiaan liittyvien 
etujen ja asetettujen tavoitteiden arvioinnin perusteella; jäsenvaltioiden olisi määriteltävä 
sovellettavat prosenttiosuudet oman erityistilanteensa mukaan; jos viitemäärät lisäksi 
palautuvat henkilöille, jotka eivät toimineet aktiivisesti maito- tai maitotuotteiden 
tuotannossa tietyn viitekauden aikana, jäsenvaltioilla pitäisi olla mahdollisuus säätää, että 
asianomaiset viitemäärät menetetään kansalliseen varantoon, mikäli niitä ei siirretä 
pysyvästi aktiivituottajalle tietyn ajan kuluessa; sellaisille henkilöille, jotka aloittavat 
maidontuotannon uudelleen tietyn ajan kuluessa, olisi kuitenkin annettava mahdollisuus 
anoa viitemäärien uusjakoa, ja 
tietyt asetuksen (ETY) N:o 3950/92 säännöksistä ovat vanhentuneet, ja siksi ne pitäisi 
poistaa, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
119 
1 artikla 
Muutetaan asetus (ETY) N:o 3950/92 seuraavasti: 
1. Korvataan 1 artiklan ensimmäinen alakohta seuraavasti: 
"Kuuden uuden peräkkäisen 1 päivänä huhtikuuta 2000 alkavan 12 kuukauden pituisen 
jakson ajaksi otetaan käyttöön lisämaksu, jonka lehmänmaidon tuottajat maksavat 
maidosta tai maitomäärää vastaavasta tuotteesta, jotka on toimitettu ostajalle tai myyty 
suoraan kulutukseen kyseisen 12 kuukauden pituisen jakson aikana, ja jonka määrät 
ylittävät erikseen määritettävän viitemäärän." 
2. Korvataan 3 artiklan 2 kohta seuraavasti: 
"(2) Vahvistetaan liitteissä I ja II olevat kokonaismäärät 4 artiklan 3 ja 4 kohdassa 
tarkoitettu ylimääräinen viitemäärä mukaan lukien sanotun kuitenkaan rajoittamatta 
yleisen markkinatilanteen ja tiettyjen jäsenvaltioiden erityisolosuhteiden vuoksi 
mahdollisesti tehtävää tarkistusta. 
Itävaltalaisten "SLOM"-tuottajien huomioon ottamiseksi Itävallan tuottajille 
yhteisön lainsäädännön mukaisesti myönnettävää toimituskiintiön kokonaismäärää 
voidaan korottaa enintään 180 000 tonnilla. Tämä varaerä ei ole siirrettävä, ja se on 
käytettävä yksinomaan sellaisten tuottajien hyväksi, joiden oikeuteen aloittaa 
tuotanto uudelleen liittyminen vaikuttaa haitallisesti. 
Suomalaisten "SLOM"-tuottajien huomioon ottamiseksi Suomen tuottajille 
yhteisön lainsäädännön mukaisesti myönnettävää toimituskiintiön kokonaismäärää 
voidaan korottaa enintään 200 000 tonnilla. Tämä varaerä ei ole siirrettävä, ja se on 
käytettävä yksinomaan sellaisten tuottajien hyväksi, joiden oikeuteen aloittaa 
tuotanto uudelleen liittyminen vaikuttaa haitallisesti. 
120 
Kokonaismäärien korotuksesta sekä edellytyksistä, joiden mukaisesti kahdessa 
edellisessä alakohdassa tarkoitetut tuottajakohtaiset viitemäärät myönnetään, 
päätetään 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti." 
3. Poistetaan 3 artiklan 3 kohta. 
4. Korvataan 4 artikla seuraavasti: 
121 
"4 artikla 
(1) Tilalla käytettävissä oleva tuottajakohtainen viitemäärä on yhtä suuri kuin 31 
päivänä maaliskuuta 2000 käytettävissä oleva viitemäärä. Sitä 
nostetaan tarvittaessa 4 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti ja 
mukautetaan tarvittaessa kunkin ajanjakson osalta, jotta samankaltaisten 
tuottajakohtaisten viitemäärien summa ei ylitä vastaavia 3 artiklassa tarkoitettuja 
yhteismääriä ottaen huomioon mahdolliset vähennykset 5 artiklassa tarkoitetun 
kansallisen varannon kasvattamiseksi. 
(2) Tuottajakohtaista viitemäärää nostetaan tai se vahvistetaan tuottajan 
asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä, jotta voitaisiin ottaa huomioon tuottajan 
toimituksiin ja/tai suoramyyntiin vaikuttavat muutokset. Viitemäärän nostaminen 
tai sen vahvistaminen edellyttää tuottajalla olevan muun viitemäärän vastaavaa 
laskua tai poistamista. Nämä mukautukset eivät saa lisätä kyseisen jäsenvaltion 3 
artiklassa tarkoitettujen toimitusten tai suoramyynnin yhteismääriä. 
Kun tuottajakohtaisiin viitemääriin tehdään lopullisia muutoksia, 3 artiklassa 
tarkoitetut määrät mukautetaan 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
Ali 
(3) Jäsenvaltioiden on 
(a) myönnettävä liitteessä II olevien taulukoiden sarakkeessa c vahvistetut ylimääräiset 
viitemäärät ensisijaisesti nuorille viljelijöille, jotka aikovat aloittaa 
maidontuotannon tai kehittää sitä 
(b) toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että näiden ylimääräisten 
viitemäärien myöntämisellä saavutetaan toivotut tulokset, ja erityisesti säädettävä 
tapauksista, joissa myönnettyjä viitemääriä ei ole käytetty mainitun tarkoituksen 
mukaisesti. 
(4) Jäsenvaltioiden on myönnettävä liitteessä II olevien taulukoiden sarakkeessa d 
vahvistetut ylimääräiset viitemäärät tuottajille, joiden tilat sijaitsevat asetuksen 
(EY) N:o [maaseudun kehittäminen] 17 artiklassa tarkoitetuilla 
vuoristoalueilla. 
Kahtena ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua myöntämistä seuraavana 12 
kuukauden ajanjaksona 
(a) jäsenvaltiot eivät saa antaa kyseisiä määriä saaneille tuottajille lupaa tehdä 6 
artiklan 1 kohdassa määriteltyjä väliaikaisia siirtoja muille kuin ensimmäisessä 
alakohdassa tarkoitetuille tuottajille 
(b) ylimääräinen viitemäärä menetetään kansalliseen varantoon suhteessa myytyyn tai 
vuokrattuun alueeseen, jos kyseisen määrän saaneen tuottajan tila myydään tai 
vuokrataan kokonaan tai osittain muulle kuin ensimmäisessä alakohdassa 
tarkoitetulle tuottajalle 
(c) siirtomäärää vastaava osa myönnetystä ylimääräisestä viitemäärästä siirretään 
kansalliseen varantoon, jos kyseisiä määriä saaneet tuottajat siirtävät 8 artiklan d tai 
e alakohdan mukaan saadun luvan perusteella viitemääriä muille kuin 
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille tuottajille 
123 
(d) myönnetty ylimääräinen viitemäärä menetetään kansalliseen varantoon ja siirretystä 
määrästä, josta vähennetään mainittu ylimääräinen määrä, maksetaan korvaus, jos 
kyseisiä määriä saaneet tuottajat osallistuvat toimenpiteisiin, jotka koskevat 
lopullista viitemääristä luopumista. 
Edellä olevan b, c ja d alakohdan perusteella kansalliseen varantoon siirretyt 
ylimääräiset viitemäärät myönnetään uudelleen muille ensimmäisessä alakohdassa 
tarkoitetuille tuottajille. 
(5) Jäsenvaltioiden on myönnettävä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut ylimääräiset viitemäärät 
ottaen ympäristöalaa koskevasta yhteisön lainsäädännöstä johtuvat vaatimukset 
asianmukaisesti huomioon." 
5. Poistetaan 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen virke. 
6. Korvataan 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti: 
"Jos maa kuitenkin siirretään julkisviranomaisille ja/tai yleishyödylliseen käyttöön tai 
jos siirto tehdään muista kuin maatalouteen liittyvistä syistä, jäsenvaltioiden on 
säädettävä osapuolten oikeudellisten etujen turvaamiseen tarvittavien toimenpiteiden 
soveltamisesta ja erityisesti luopuvan tuottajan mahdollisuudesta jatkaa halutessaan 
maidontuotantoa." 
7. Korvataan 8 artikla seuraavasti: 
"8 artikla 
Maidontuotannon rakenneuudistuksen loppuunsaattamiseksi tai ympäristön 
parantamiseksi jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön yhden tai useamman seuraavista 
toimenpiteistä sellaisia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, jotka jäsenvaltio laatii 
ottaen huomioon osapuolten oikeudelliset edut: 
124 
(a) myöntää tuottajille, jotka sitoutuvat lopettamaan kokonaan tai osittain 
maidontuotantonsa, yhtenä tai useampana eränä maksettava korvaus ja kasvattaa 
kansallista varantoa näin vapautuneilla viitemäärillä, 
(b) määrittää asiallisilla perusteilla ne edellytykset, joiden perusteella toimivaltainen 
viranomainen tai sen nimeämä elin voivat jakaa uudelleen tuottajille 
ennakkomaksua vastaan 12 kuukauden pituisen jakson alussa muilta sellaisilta 
tuottajilta lopullisesti vapautuneet viitemäärät, joille on maksettu yhtenä tai 
useampana eränä edellä mainitun ennakkomaksun suuruinen korvaus, 
(c) säätää, että jos luopuva tuottaja haluaa jatkaa maidontuotantoa, hänelle annetaan 
käyttöön kyseisellä tilalla käytettävissä oleva viitemäärä silloin, kun ympäristön 
parantamiseksi tarkoitetut maa-alueet on siirretty, 
(d) määrittää asiallisilla perusteilla keräilyalueet ja keräilyvyöhykkeet, joiden sisällä 
sallitaan tiettyihin luokkiin kuuluvien tuottajien kesken viitemäärien siirrot ilman 
vastaavien maa-alueiden siirtämistä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi, 
(e) sallia tuottajan pyydettyä sitä toimivaltaiselta viranomaiselta tai sen nimeämältä 
elimeltä maidontuotannon rakenteen parantamiseksi tilalla tai tuotannon 
laajentamisen sallimiseksi siirtää viitemäärät ilman vastaavien maa-alueiden 
siirtämistä ja päinvastoin." 
125 
8. Lisätään 8 artiklan jälkeen artikla seuraavasti: 
"8 a artikla 
(1) Jos viitemääriä siirretään joko vastaavan maa-alan kanssa tai ilman sitä 
maanvuokraussopimusten tai muiden vastaavia oikeudellisia vaikutuksia omaavien 
keinojen avulla, jäsenvaltion objektiivisin perustein määrittämä osa siirretyistä 
viitemääristä menetetään kansalliseen varantoon jaettavaksi uudelleen tuottajille. 
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta silloin kun maanvuokraussopimusten päättyessä 
tai sellaisissa tilanteissa, joilla on vastaavanlaisia oikeudellisia vaikutuksia, maa-
alan kanssa tai ilman sitä siirrettyjä viitemääriä siirretään takaisin. 
Jäsenvaltiot voivat puolueettomin perustein päättää olla soveltamatta ensimmäistä 
alakohtaa tiettyjen erityisten henkilöluokkien tai tapausten osalta, jos soveltamatta 
jättäminen ei asiaan liittyvät edut huomioon ottaen vaaranna ensimmäisessä 
alakohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. 
(2) Jäsenvaltiot voivat säätää, että silloin kun maanvuokraussopimusten päättyessä tai 
sellaisissa tilanteissa, joilla on vastaavanlaisia oikeudellisia vaikutuksia, maa-alan 
kanssa tai ilman sitä siirrettyjä viitemääriä siirretään takaisin henkilölle, joka ei ole 
pitänyt kaupan maitoa tai maitotuotteita siirron tapahtumisjaksoa edeltäneen 12 
kuukauden pituisen jakson aikana ja siirtoa edeltävän kuluvan 12 kuukauden 
pituisen jakson aikana, asianomaiset viitemäärät menetetään kansalliseen 
varantoon, josta ne jaetaan uudelleen tuottajille jäsenvaltioiden määrittämien 
yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, mikäli kyseinen henkilö ei siirrä näitä 
viitemääriä pysyvästi toiselle tuottajalle joko vastaavan maa-alan kanssa tai ilman 
sitä. 
126 
Jos kyseinen henkilö ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa aloittaa uudelleen 
maidon tai muiden maitotuotteiden tuotannon jäsenvaltion määrittämässä ajassa, 
hänelle on myönnettävä viitemäärä 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti viimeistään 
anomuspäivää seuraavana 1 päivänä huhtikuuta. Tämän alakohdan perusteella 
uudelleen myönnettäviä viitemääriä ei saa siirtää joko vastaavan maa-alan kanssa 
tai ilman sitä maanvuokraussopimusten tai muiden vastaavia oikeudellisia 
vaikutuksia omaavien keinojen avulla kahden uusjakoa seuraavan peräkkäisen 12 
kuukauden pituisen jakson aikana. 
(3) Edellä 1 kohtaa ja 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta 6 artiklan mukaisiin 
väliaikaisiin siirtoihin." 
9. Lisätään tämän asetuksen liitteessä olevat liitteet asetukseen (ETY) N:o 3950/92. 
2 artikla 
Jos 1 artiklassa säädettyjen muutosten soveltamisen helpottamiseksi tarvitaan 
siirtymäkauden toimenpiteitä, ne vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 3950/92 11 artiklassa 
tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 
3 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2000. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
Neuvoston puheenjohtaja 
127 
LIITE 
"LIITE I 
Asetuksen 3 artiklan 
1.4.2000-31.3.2001 1 kohdassa tarkoitetut kokonaisviitemäärät 
(tonneina) 
Toimitukset Suoramyynti 
kokonaisviite- kokonaisviite-
maarat maarat 
Belgia 3 109 639 200 792 
Tanska 4 454 639 709 
Saksa 27 764 778 100 038 
Kreikka 629 817 696 
Lspanja 5 438 118 128 832 
Ranska 23 749 650 486 148 
Irlanti 5 235 723 10 041 
Italia 9 698 399 231 661 
Luxemburg 268 098 951 
Alankomaat 10 988 039 86 653 
Itavalta 2 382 377 367 000 
Portugali 1 835 461 37 000 
Suomi 2 384 327 10 000 
Ruotsi 3 300 000 3 000 
Yhdistynyt 14 338 375 251672 
kuningaskunta 
128 
LIITE II 
Asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kokonaisviitemäärät 4 artiklan 3 ja 4 
kohdassa tarkoitetut ylimääräiset viitemäärät mukaan lukien 
(tonneina) 
(a) Sovelletaan 1.4.2001 -31.3.2002. 
Jasenvaltio 
(a) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugal i 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Toimitukset 
kokonaisviite-
määrät 
(b) 
3117915 
4 465 777 
27 855 754 
634 435 
5 493 458 
23 886 636 
5 248 837 
9 770 989 
268 771 
11 015 726 
2 429 221 
1 848 882 
2 434 316 
3 319 336 
14 374 850 ylimääräiset 
viitemäärät 
"nuoret 
viljelijät"* 
(c) 
8276 
11138 
69662 
1576 
13917 
60589 
13114 
24825 
673 
27687 
6873 
4681 
5986 
8258 
36475 ylimääräiset 
viitemäärät 
vuoristoalueille 
* 
(d) 
21314 
3042 
41423 
76397 
47765 
39970 
8740 
44003 
11078 Suoramyynti 
kokonaisviite­
maarat 
(e) 
200 792 
709 
100 038 
696 
128 832 
486 148 
10 041 
231 661 
951 
86 653 
367 000 
37 000 
10 000 
3 000 
251 672 
* Sisältyy toimitusten kokonaisviitemääriin. 
129 
(b) Sovelletaan 1.4.2002 - 31.3.2003. 
Jasenvaltio 
(a) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugal i 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Toimitukset 
kokonaisviite-
määrät 
(b) 
3 126 191 
4 476 915 
27 946 730 
639 053 
5 548 798 
24 023 622 
5 261 951 
9 843 579 
269 444 
11 043 413 
2 476 065 
1 862 303 
2 484 305 
3 338 672 
14 411 325 ylimääräiset 
viitemäärät 
"nuoret 
viljelijät"* 
(c) 
8276 
11138 
69662 
1576 
13917 
60589 
13114 
24825 
673 
27687 
6873 
4681 
5986 
8258 
36475 ylimääräiset 
viitemäärät 
vuoristoalueille 
* 
(d) 
21314 
3042 
41423 
76397 
47765 
39970 
8740 
44003 
11078 Suoramyynti 
kokonaisviite-
maarat 
(e) 
200 792 
709 
100 038 
696 
128 832 
486 148 
10 041 
231 661 
951 
86 653 
367 000 
37 000 
10 000 
3 000 
251 672 
Sisältyy toimitusten kokonaisviitemääriin. 
130 
(c) Sovelletaan 1.4.2003 - 31.3.2004. 
Jasenvaltio 
(a) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Toimitukset 
kokonaisviite-
määrät 
(b) 
3 134 467 
4 488 053 
28 037 706 
643 671 
5 604 138 
24 160 608 
5 275 065 
9 916 169 
270 117 
11 071 100 
2 522 909 
1 875 724 
2 534 294 
3 358 008 
14 447 800 ylimääräiset 
viitemäärät 
"nuoret 
viljelijät"* 
(c) 
8276 
11138 
69662 
1576 
13917 
60589 
13114 
24825 
673 
27687 
6873 
4681 
5986 
8258 
36475 ylimääräiset 
viitemäärät 
vuoristoalueille 
* 
(d) 
21314 
3042 
41423 
76397 
47765 
39970 
8740 
44003 
11078 Suoramyynti 
kokonaisviite-
maarat 
(e) 
200 792 
709 
100 038 
696 
128 832 
486 148 
10 041 
231 661 
951 
86 653 
367 000 
37 000 
10 000 
3 000 
251 672 
Sisältyy toimitusten kokonaisviitemääriin. 
131 
(d) Sovelletaan 1.4.2004 alkaen. 
Jasenvaltio 
(a) 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itavalta 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Toimitukset 
kokonaisviite-
määrät 
(b) 
3 142 743 
4 499 191 
28 128 682 
648 289 
5 659 478 
24 297 594 
5 288 179 
9 988 759 
270 790 
11 098 787 
2 569 753 
1 889 145 
2 584 283 
3 377 344 
14 484 275 ylimääräiset 
viitemäärät 
"nuoret 
viljelijät"* 
(c) 
8276 
11138 
69662 
1576 
13917 
60589 
13114 
24825 
673 
27687 
6873 
4681 
5986 
8258 
36475 ylimääräiset 
viitemäärät 
vuoristoalueille 
(d) 
21314 
3042 
41423 
76397 
47765 
39970 
8740 
44003 
11078 Suoramyynti 
kokonaisviite-
maarat 
(e) 
200 792 
709 
100 038 
696 
128 832 
486 148 
10 041 
231 661 
951 
86 653 
367 000 
37 000 
10 000 
3 000 
251 672 
Sisältyy toimitusten kokonais viitemääriin. 
132 
Ehdotus: 
Neuvoston asetus (EY) N:o 98/0102 (( 'NS) 
annettu 
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) 
tuesta maaseudun kehittämiseen 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, 
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon4, 
sekä katsoo, että 
yhteisen maatalouspolitiikan muita välineitä tehostavana ja täydentävänä olisi toteutettava yhteistä 
maaseudun kehittämispolitiikkaa, ja edistettävä siten tälle politiikalle perustamissopimuksen 39 
artiklan 1 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista, 
perustamissopimuksen 39 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ja 
sen erityismenetelmiä suunniteltaessa otetaan huomioon maatalouselinkeinon erityisluonne, joka 
johtuu maatalouden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä eri maatalousalueiden välisistä 
rakenteellisista eroista ja luonnonolojen eroista, 
perustamissopimuksen 130 b artiklan mukaan yhteisön politiikan täytäntöönpanossa otetaan 
huomioon taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle 130 a ja 130 c artiklassa asetetut 
tavoitteet ja osallistutaan niiden toteuttamiseen; tästä syystä maaseudun kehittämistoimenpiteitä 
pitäisi tämän politiikan osana toteuttaa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 5 (asetus 
rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä) määritellyillä kehityksessä jälkeen jääneillä 
alueilla (tavoite 1 ) ja rakenteellisissa vaikeuksissa olevilla alueilla (tavoite 2), 
i 
2 
3 
4 
5 
133 
maatalouden rakenteiden parantamiseen tarkoitetut toimenpiteet otettiin yhteisessä 
maatalouspolitiikassa käyttöön jo vuonna 1972; lähes kahden vuosikymmenen ajan maatalouden 
rakennepolitiikkaa on yritetty yhdistää maaseutualueiden laajempaan taloudelliseen ja 
yhteiskunnalliseen kokonaisuuteen; vuoden 1992 uudistuksessa korostettiin maatalouden merkitystä 
ympäristölle, koska maatalous käyttää eniten maata, 
maaseutupolitiikkaa toteutetaan lukuisin monimutkaisin välinein ja se on yleisesti 
epäjohdonmukaista, 
tulevina vuosina maatalouden on sopeuduttava uudenlaisiin tilanteisiin samoin kuin markkinoiden 
kehitykseen, markkinapolitiikan ja kaupan sääntöihin, kuluttajien tarpeisiin ja mieltymyksiin sekä 
yhteisön seuraavaan laajenemiseen liittyviin muutoksiin; muutokset eivät vaikuta ainoastaan 
maatalousmarkkinoihin, vaan yleensäkin maaseutualueiden paikalliseen talouteen; maaseudun 
kehittämispolitiikalla pitäisi pyrkiä maaseutualueiden kilpailukyvyn palauttamiseen ja lisäämiseen 
ja siten työpaikkojen säilyttämiseen ja luomiseen näillä alueilla, 
tätä kehitystä olisi kannustettava ja tuettava maaseutupolitiikan nykyisten välineiden 
uudelleenjärjestelyllä ja yksinkertaistamisella, 
uudelleenjärjestelyssä olisi otettava huomioon nykyisten välineiden soveltamisesta saatu kokemus 
ja sen pitäisi perustua näihin välineisiin, joita on käytetty nykyisten ensisijaisten tavoitteiden 
toteuttamiseen maaseudun kehittämiseksi nopeuttamalla maaseudun rakenteiden mukautusta 
yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä ja jotka helpottavat maaseutualueiden 
kehitystä ja rakennemuutosta (tavoitteet 5 a ja 5 b) rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta 
ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopan investointipankin toiminnan sekä 
muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 
N:o 2052/886 ja asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja 
tukirahaston (EMOTR) ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 4256/887 sekä ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten 
kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla 
neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2078/928, maatalouden varhaiseläketukea koskevasta yhteisön 
järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2079/929 ja 
maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 
annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2080/9210 vuoden 1992 yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistuksen yhteydessä käyttöönotettujen liitännäistoimenpiteiden mukaisesti, 
6 E Y VL L 185, 15.7.1988, s. 9. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3193/94, EYVL L 
337,24.12.1994, s. 11. 
7 EYVL L 374, 31.12.1988, s. 25. Sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2085/93, EYVL L 193, 
31.7.1993, s. 44. 
8 EYVL L 215, 30.7.1992, s. 85. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 
2272/95, EYVL L 288, 1.12.1995, s. 35. Asetus on oikaistu komission asetuksella (EY) N:o 1962/96, EYVL L 
259, 12.10.1996, s. 7. 
9 EYVL L 215, 30.7.1992, s. 91. Sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2773/95, EYVL 
L288, 1.12.1995, s. 37. 
10 EYVL L 215, 30.7.1992, s. 96. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 231/96, 
EYVL L 30, 8.2.1996, s. 33. 
134 
uudistetun maaseudun kehittämispolitiikan soveltamisalaan pitäisi kuulua maaseutualueet kaikkialla 
yhteisössä, 
yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa 1992 käyttöönotettuihin liitännäistoimenpiteisiin pitäisi 
sisältyä kolme nykyistä järjestelmää (maatalouden ympäristöohjelma, varhaiseläke ja metsitys) ja 
niitä pitäisi täydentää epäsuotuisien alueiden (LFA-alueiden) järjestelmällä, 
muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden pitäisi muodostaa osa tavoite 1 -alueiden ja tavoite 2 -
alueiden yhdennettyjä kehittämisohjelmia, 
muilla kuin tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin kuuluvilla maaseutualueilla toimenpiteiden pitäisi olla 
markkinapolitiikkaa tehostavia ja täydentäviä, 
EMOTR:n tuen maaseudun kehittämiseen pitäisi perustua yhteen oikeudelliseen kehykseen, jossa 
määritetään tukikelpoiset toimenpiteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet, 
koska maaseutualueet yhteisössä ovat hyvin erilaisia, maaseudun kehittämispolitiikassa pitäisi 
noudattaa toissijaisuusperiaatetta; tästä syystä politiikan pitäisi olla mahdollisimman hajautettua 
sekä osallistumista ja alhaalta ylöspäin suuntautumista (bottom-up) korostavaa; maaseudun 
kehittämisen tukeen sovellettavien kelpoisuusperusteiden pitäisi tämän vuoksi rajoittua siihen, mikä 
on tarpeen maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, 
johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden ja muiden yhteisten politiikkojen 
kanssa edellyttää kuitenkin yhteisön tasolla vahvistettuja tukiin sovellettavia perusvaatimuksia; olisi 
erityisesti vältettävä maaseudun kehittämistoimenpiteistä johtuvia kilpailun vääristymiä, 
joustavuuden varmistamiseksi ja lainsäädännön yksinkertaistamiseksi neuvosto siirtää komissiolle 
tarvittavan täytäntöönpanovallan perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti, 
yhteisön maatalouden rakenteelle on luonteenomaista suuri määrä maatiloja, joilta puuttuvat 
rakenteelliset edellytykset kohtuullisiin tuloihin ja elinolosuhteisiin, 
yhteisön investointituen tarkoituksena on uudenaikaistaa maatiloja ja parantaa niiden 
elinkelpoisuutta, 
investointitukiin sovellettavia yhteisön tukikelpoisuusedellytyksiä olisi yksinkertaistettava 
verrattuna maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 
annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 950/9711 säädettyihin nykyisiin edellytyksiin, 
nuorille viljelijöille myönnettävät erityisedut voivat helpottaa sekä tilanpidon aloittamista että sen 
jälkeistä tilan rakenteellista sopeuttamista, 
EYVLL 142,2.6.1997, s. 1 
135 
maatalouden kehitys ja erikoistuminen edellyttävät nykyiseltä maatalousväestöltä 
tarkoituksenmukaista yleistä, teknistä ja taloudellista koulutustasoa, erityisesti kun on kyse uusista 
hallinnon, tuotannon tai kaupanpitämisen suuntauksista, 
on tarpeen tehostaa erityisesti maanviljelijöille ympäristön kanssa sopusointuisten maa- ja 
metsätalouden tuotantomenetelmistä annettavaa koulutusta ja tiedotusta, 
maatilojen elinkelpoisuuden lisäämiseksi maatalousyrittäjiä olisi kannustettava luopumaan 
ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92 
täytäntöönpanosta saatu kokemus, 
epäsuotuisten alueiden tuella pitäisi edistää maan jatkuvaa maatalouskäyttöä, maaseutuympäristön 
säilyttämistä, viljelyjärjestelmien ylläpitoa ja kehittämistä sekä ympäristövaatimusten 
noudattamista, 
epäsuotuisten alueiden tukijärjestelmä olisi nähtävä perusvälineenä, jolla ylläpidetään ja edistetään 
vähäisin tuotantopanoksin toimivia viljelyjärjestelmiä, 
epäsuotuisat alueet on luokiteltava yhteisin perustein; nykyisiä perusteita olisi muutettava uusien 
alueiden ja varsinkin erityisistä ympäristöhaitoista kärsivien alueiden luokittelun 
mahdollistamiseksi, 
yhteisön tasolla laadittavaa epäsuotuisten alueiden luokittelua ei ole tarpeen lisätä, 
luonnonhaittakorvauksen tukikelpoisuusedellytykset olisi vahvistettava tämän tukijärjestelmän 
tehokkuuden ja sen tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi, 
tulevina vuosina maatalouden ympäristöpolitiikan välineillä on tärkeä asema maaseutualueiden 
kestävän kehityksen tukemisessa ja yhteiskunnan yhä kasvavien ympäristöpalvelujen tarpeisiin 
vastaamisessa, 
nykyistä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaista maatalouden ympäristötukea olisi jatkettava 
kohdennetuissa ympäristötoimenpiteissä ottaen huomioon tämän järjestelmän täytäntöönpanosta 
saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2078/92 10 
artiklan 2 kohdan mukaisesti esittämässä kertomuksessa, 
maatalouden ympäristötukijärjestelmän avulla olisi edelleen kannustettava maanviljelijöitä 
palvelemaan koko yhteiskuntaa ottamalla käyttöön tai ylläpitämällä maatalouskäytäntöjä, jotka ovat 
sopusoinnussa kasvavien ympäristönsuojelun ja luonnonvarojen suojelun vaatimusten kanssa sekä 
maiseman ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa, 
maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parannuksia olisi kannustettava tukemalla 
investointeja tällä alalla, 
136 
tällainen tuki voi laajalti perustua nykyisiin edellytyksiin, sellaisina kuin ne ovat nyt vahvistettuina 
maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 20 päivänä 
toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 951/9712, 
on tarpeen taata investointien kannattavuus ja se, että maanviljelijät pääsevät osallisiksi harjoitetun 
toiminnan taloudellisista eduista, 
metsätalous on erottamaton osa maaseudun kehittämistä ja tämän vuoksi maaseudun kehittämisen 
tukijärjestelmään pitäisi sisältyä metsänhoitotoimenpiteitä, 
metsänhoitotoimenpiteet olisi vahvistettava ottaen huomioon yhteisön ja jäsenvaltioiden 
kansainväliset sitoumukset ja niiden olisi perustuttava jäsenvaltioiden metsänhoitosuunnitelmiin; 
tällaisissa toimenpiteissä olisi otettava myös huomioon ilmastonmuutoksesta aiheutuvat erityiset 
ongelmat, 
metsänhoitotoimenpiteiden pitäisi olla samansuuntaisia asetuksen (ETY) N:o 4256/88 
soveltamisesta yhteisön maaseutualueiden metsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevan 
toiminnan osalta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1610/8913 sekä 
metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä 
maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 867/9014 säädettyjen nykyisten 
järjestelmien kanssa, 
maatalousmaan metsitys on erityisen tärkeää maan käytön ja ympäristön kannalta, ja sen avulla 
voidaan vähentää metsätaloustuotteiden pulaa yhteisössä; tästä syystä asetuksen (ETY) N:o 2080/92 
mukaista nykyistä metsitystukea olisi jatkettava ottaen huomioon kyseisen järjestelmän 
täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 
2080/92 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti esittämässä kertomuksessa, 
luonnonhaittakorvauksia olisi myönnettävä kestävän metsänhoidon säilyttämiseksi alueilla, jotka 
kärsivät merkittävistä luonnonhaitoista, 
maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muuttamiseen liittyville toimenpiteille olisi myönnettävä 
tukea; toimenpideluettelo olisi määritettävä saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon 
tarve perustaa maaseudun kehittäminen myös maatalouden ulkopuoliseen toimintaan ja palveluihin, 
jotta voitaisiin muuttaa kehityssuuntaa, jossa on havaittavissa maaseudun taloudellinen ja 
sosiaalinen taantuminen sekä väestökato, olisi tuettava epätasa-arvoisuuden poistamista sekä 
miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä, 
maaseudun kehittämistoimenpiteiden, jotka voivat saada yhteisön tukea, pitäisi noudattaa yhteisön 
lainsäädäntöä ja olla johdonmukaisia muun yhteisön politiikan sekä muiden yhteisen 
maatalouspolitiikan välineiden kanssa, 
12 EYVLL 142, 2.6.1997, s. 22. 
13 EYVLL 165. 15.6.1989, s. 3. 
14 EYVLL 91, 6.4.1990, s. 7. 
137 
tukea ei pitäisi antaa tietyille toimenpiteille, joita voidaan tukea muilla yhteisen maatalouspolitiikan 
välineillä, ja erityisesti niille toimenpiteille, jotka kuuluvat yhteisten markkinajärjestelyjen 
tukijärjestelmiin, 
koska tuottajaryhmille ja niiden liitoille myönnetään tukea useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, 
tuottajaryhmille maaseudun kehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikuta enää tarpeelliselta; 
tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) 
N :o 952/97 '5 mukaista tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa, 
liitännäistoimenpiteiden ja muiden tavoite 1 -alueiden ulkopuolella toteutettavien maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa EMOTR:n tukiosastosta; neuvoston 
asetuksessa (EY) N:o ,6 [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] säädettyjä 
rahoitusta koskevia perussääntöjä on muutettu vastaavasti, 
lukuun ottamatta tavoite 1 -alueilla toteutettavia liitännäistoimenpiteitä, maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa edelleen EMOTR:n ohjausosastosta, 
tavoitteiden 1 ja 2 mukaisiin ohjelmiin kuuluvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden tuen ja 
erityisesti näiden toimenpiteiden yhdennetyn ohjelmatyön osalta olisi sovellettava neuvoston 
asetusta (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä]; rahoitusta koskevissa 
säännöissä pitäisi kuitenkin ottaa huomioon tavoite 2 -alueilla toteutettavien toimenpiteiden rahoitus 
tukiosastosta, 
tavoitteiden 1 tai 2 mukaisten ohjelmien ulkopuolisille maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi 
luoda maaseudun kehittämisohjelma erityisten sääntöjen mukaan; tällaisten toimenpiteiden tuet on 
eriytettävä asetuksen (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 
artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisperiaatteiden mukaisesti ottaen tarvittavassa määrin huomioon 
taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeva vaatimus ja sen seurauksena tuet on 
periaatteessa eriytettävä tavoite 1 -alueiden ja tavoite 2 -alueiden sekä muiden alueiden välillä; tässä 
asetuksessa säädetyt määrät ovat yhteisön tuen enimmäismääriä, 
sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 
18 ja 19 artiklassa säädetään maaseudun kehittämisen aloiteoikeudesta, komission pitäisi 
maaseudun kehittämisohjelmien lisäksi pystyä omasta aloitteestaan säätämään maaseudun 
kehittämistä koskevista tutkimuksista, 
maaseudun kehittämisen tuen seurantaa ja valvontaa varten olisi luotava tarkoituksenmukainen 
säännöstö käyttäen viitteenä ennen ohjelman täytäntöönpanoa sovittuja ja käyttöönotettuja hyvin 
määriteltyjä mittareita, 
15 EYVLL 142, 2.6.1997, s. 30. 
16 EYVLL 
138 
maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi voida antaa tukea jäsenvaltioissa ilman yhteisön 
osarahoitusta; tällaisten tukien huomattavan taloudellisen merkityksen vuoksi samoin kuin niiden 
johdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kanssa ja menettelyjen 
yksinkertaistamiseksi olisi vahvistettava erityiset valtiontukisäännöt, ja 
nykyisistä tukijärjestelmistä uusiin maaseudun kehittämisen tukijärjestelmiin siirtymisen 
helpottamiseksi pitäisi sallia siirtymäsääntöjen vahvistaminen, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 Osasto 
Soveltamisala ja tavoitteet 
1 artikla 
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan kestävään maaseudun kehittämiseen myönnettävän yhteisön tuen 
kehys. 
2. Maaseudun kehittämistoimenpiteillä on tehostettava ja täydennettävä muita yhteisen 
maatalouspolitiikan välineitä ja edistettävä siten perustamissopimuksen 39 artiklassa asetettujen 
tavoitteiden saavuttamista. 
3. Maaseudun kehittämistoimenpiteiden on 
- oltava kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden (tavoite 1) kehittämistä ja rakenteellista 
sopeuttamista edistäviin toimenpiteisiin yhdennettyj ä j a 
- tehostettava rakenteellisissa vaikeuksissa olevien alueiden (tavoite 2) taloudellista ja 
sosiaalista uudistamista tukevia toimenpiteitä 
kyseisillä alueilla ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o [asetus rakennerahastoja koskevista 
yleisistä säännöksistä] ja perustamissopimuksen 130 a ja 130 c artiklassa näille tavoitteille asetetut 
yhteisön tuen erityistavoitteet ja noudattaen tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä. 
2 artikla 
Maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muutokseen liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea 
- maatilojen sekä maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen rakenteiden parantamista 
- maataloustuotannon mahdollisuuksien uudistamista ja uudelleensuuntaamista, uuden tekniikan 
käyttöönottoa ja tuotteiden laadun parantamista 
139 
- kestävän metsänhoidon kehittämistä 
- toimintojen monipuolistamista täydentävien tai vaihtoehtoisten toimintojen löytämiseksi 
- elinkelpoisen yhteiskuntarakenteen säilyttämistä ja vahvistamista maaseutualueilla 
- elinkeinojen kehittämistä sekä työpaikkojen säilyttämistä ja luomista tietyllä alueella olemassa 
olevien mahdollisuuksien tehokkaamman hyödyntämisen varmistamiseksi 
- työ-ja elinolosuhteiden parantamista 
- vähäisin tuotantopanoksin toimivien viljelyjärjestelmien ylläpitoa ja kehittämistä epäsuotuisilla 
alueilla 
- merkittävän luonnonarvon sekä ympäristövaatimusten mukaisen kestävän maatalouden 
säilyttämistä ja lisäämistä 
epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien 
edistämistä erityisesti tukemalla naisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita. 
3 artikla 
Tukea myönnetään 2 osastossa vahvistetuin edellytyksin siinä määritellyille maaseudun 
kehittämistoimenpiteille. 
2 Osasto 
Maaseudun kehittämistoimenpiteet 
1 luku 
Maatilainvestoinnit 
4 artikla 
Maalilainvestointien tuen on edistettävä maataloustulojen sekä elin-, työ- ja tuotanto-olosuhteiden 
parantamista. 
Niillä on oltava yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: 
- tuotantokustannusten vähentäminen 
- tuotannon parantaminen ja suuntaaminen uudelleen 
- laadun parantaminen 
- luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten 
säilyttäminen ja parantaminen 
- maatilan toiminnan monipuolistaminen. 
140 
5 artikla 
Investointitukea myönnetään sellaisille maatiloille, 
- jotka ovat todistettavasti elinkelpoisia 
- jotka täyttävät ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat vähimmäisvaatimukset ja 
- joiden viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys. 
6 artikla 
Tukea ei myönnetä, jos investoinnin tarkoituksena on kasvattaa sellaisten tuotteiden tuotantoa, joille 
ei löydy tavanomaisia markkinoita. 
7 artikla 
Jäsenvaltioiden on vahvistettava investointituen enimmäismäärät. 
2 Luku 
Nuorten viljelijöiden toiminnan aloittaminen 
8 artikla 
1. Nuorten viljelijöiden aloitustukea myönnetään seuraavin edellytyksin: 
- viljelijä ei ole vielä täyttänyt 40 vuotta 
- viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys 
- viljelijä aloittaa tilanpidon ensimmäistä kertaa 
- tila 
(i) on todistettavasti taloudellisesti elinkelpoinen ja 
(ii) täyttää ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat 
vähimmäisvaatimukset 
ja 
- nuori viljelijä ryhtyy maatalousyrittäjäksi. 
Erityisedellytyksiä voidaan soveltaa siinä tapauksessa, että nuori viljelijä ei toimi tilan ainoana 
vastuullisena yrittäjänä. Näiden edellytysten on vastattava tilan ainoana vastuullisena yrittäjänä 
toimiville nuorille viljelijöille asetettuja edellytyksiä. 
141 
2. Aloitustuki voi sisältää 
— enintään liitteessä täsmennetyn tukikelpoisen määrän suuruisen kertapalkkion 
- korkotuen tilanpidon aloittamisesta aiheutuvien kustannusten kattamiseen otettuja lainoja 
varten; korkotuen pääomitettu arvo ei saa ylittää kertapalkkion määrää. 
3 Luku 
Koulutus 
9 artikla 
Maanviljelijöiden sekä muiden maatalous- ja maaseututoimintaan osallistuvien henkilöiden 
ammattitaitoa ja pätevyyttä parannetaan tukemalla ammattikoulutusta. 
Koulutuksella pyritään erityisesti valmentamaan viljelijöitä tuotannon laadun 
uudelleensuuntaamiseen, maaseutuympäristön suojelun vaatimusten kanssa sopusointuisten 
tuotantomenetelmien käyttöön, hygieniaa ja eläinten suojelua koskeviin vaatimuksiin sekä 
taloudellisesti elinkelpoisen tilan hoidon edellyttämien taitojen hankkimiseen. 
4 Luku 
Varhaiseläke 
10 artikla 
1. Varhaiseläketukien avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: 
- tulojen saannin varmistaminen ikääntyneille maaviljelijöille, jotka päättävät luopua 
maatalouden harjoittamisesta; 
- sen kannustaminen, että ikääntyneiden maanviljelijöiden paikalla jatkavat maanviljelijät, 
jotka pystyvät parantamaan säilyvien maatilojen taloudellista elinkelpoisuutta; 
- maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos niiden käyttö 
maatalouden tarkoituksiin ei täytä elinkelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä. 
2. Varhaiseläketukiin voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on maataloustyöntekijöiden 
tulojen saannin varmistaminen. 
142 
11 artikla 
1. Luopujan on 
- luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta; hän voi kuitenkin 
jatkaa maanviljelyä muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan 
rakennuksia, joissa hän asuu edelleen, 
- luovutushetkellä oltava alle 55-vuotias, mutta ei vielä tavanomaisessa eläkeiässä ja 
- oltava harjoittanut maanviljelystä kymmenen vuoden ajan ennen luovutusta. 
2. Tilan jatkajan on 
- seurattava luopujaa maatalousyrittäjänä tai otettava käyttöönsä luopujalta vapautunut maa 
osittain tai kokonaan. Jatkajan tilan taloudellisen elinkelpoisuuden on parannuttava tietyn 
ajan kuluessa sekä erityisesti jatkajan ammattitaidon ja pätevyyden, viljelyalan ja työmäärän 
tai tulojen osalta alueen ja tuotannon mukaan määriteltävien edellytysten mukaisesti 
- omattava riittävä ammattitaito ja pätevyys, ja 
- sitouduttava harjoittamaan tilalla maanviljelyä ympäristöä, hygieniaa ja eläinten 
hyvinvointia koskevia vähimmäisvaatimuksia noudattaen vähintään viiden vuoden ajan. 
3. Työntekijän on 
- lopetettava työskentely maatilalla lopullisesti 
- oltava alle 55-vuotias, mutta ei vielä tavanomaisessa eläkeiässä 
- oltava käyttänyt vähintään puolet työajastaan maataloustyöhön avustavana perheenjäsenenä 
tai maataloustyöntekijänä viiden edellisen vuoden aikana 
oltava työskennellyt luopujan maatilalla vähintään kahta täysiaikaista työvuotta vastaavan 
ajan luovuttajan varhaiseläkkeelle siirtymistä edeltäneen neljän vuoden aikana 
- kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään. 
4. Maatilaa jatkava muu kuin maatalousyrittäjä voi olla mikä tahansa muu henkilö tai elin, joka 
ottaa luovutetun maan käyttöönsä muihin kuin maatalouden tarkoituksiin, metsänhoitoon tai 
luonnonsuojelualueiden perustamiseen ympäristön ja maaseudun laadun suojelemiseen tai 
parantamiseen soveltuvalla tavalla. 
143 
5. Tässä artiklassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan koko sen ajan, kun luovuttaja saa 
varhaiseläketukea. 
12 artikla 
1. Luopujille myönnettävä varhaiseläketuki ei saa ylittää liitteessä vahvistettua vuotuista 
kokonaismäärää. 
2. Varhaiseläketuen kestoaika on enintään kymmenen vuotta, eikä sitä voida jatkaa sen jälkeen, 
kun luopuja tai työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän, eikä missään tapauksessa sen 
jälkeen, kun luopuja tai työntekijä on täyttänyt 70 vuotta. Jos jäsenvaltio maksaa tavanomaista 
vanhuuseläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon kansallisen 
vanhuuseläkkeen määrä. 
5 Luku 
Epäsuotuisat alueet 
13. artikla 
Epäsuotuisten alueiden tuen avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: 
- maan jatkuvan maatalouskäytön varmistaminen vaikuttaen siten elinkelpoisten 
maaseutuyhteisöjen säilymiseen 
- maaseutuympäristön säilyttäminen 
- kestävien viljelyjärjestelmien ylläpito ja kehittäminen 
- ympäristövaatimusten noudattamisen takaaminen. 
14 artikla 
1. Epäsuotuisten alueiden viljelijöille voidaan antaa luonnonhaittakorvauksia. 
2. Luonnonhaittakorvauksia myönnetään hehtaarilta viljelijöille, jotka 
- viljelevät vähintään myöhemmin määritettävän suuruista alaa 
- sitoutuvat jatkamaan maataloustoimintaa epäsuotuisalla alueella vähintään viiden vuoden 
ajan luonnonhaittakorvauksen ensimmäisestä maksuerästä alkaen ja 
144 
- käyttävät erityisesti kestävän viljelyn avulla ympäristönsuojelun ja maaseutuympäristön 
säilyttämisen tarpeen kanssa sopusoinnussa olevia menetelmiä, jotka määritellään 
myöhemmin eri alueita varten. 
3. Jos tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä todetaan neuvoston direktiivissä 96/22/EY17 
kiellettyjen aineiden jäämiä tai tässä direktiivissä sallittujen mutta laittomasti käytettyjen 
aineiden jäämiä tarkastuksista annetun neuvoston direktiivin 96/23/ETY18 asiaa koskevien 
säännösten mukaisesti tai jos tuottajan tilalta löydetään sallittuja aineita tai tuotteita tai 
direktiivissä 96/22/EY sallittuja mutta laittomasti hallussa pidettyjä aineita tai tuotteita missään 
muodossa, tuottajalle ei makseta luonnonhaittakorvauksia sinä kalenterivuonna, jona löytö 
tehdään. 
Jos rikkominen toistuu, korvausten ulkopuolelle sulkemista voidaan rikkeen vakavuuden 
mukaan jatkaa viiteen vuoteen siitä vuodesta, jona toistuva rikkominen havaittiin. 
Jos eläinten omistaja tai pitäjä häiritsee tarkastusten suorittamista ja kansallisten 
jäämientutkimussuunnitelmien soveltamisen edellyttämien näytteiden ottamista tai direktiivin 
96/23/EY ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tarkastuksista annetussa direktiivissä 
säädettyjen tutkimusten ja tarkastusten suorittamista, sovelletaan ensimmäisessä alakohdassa 
säädettyjä seuraamuksia. 
15 artikla 
1. Luonnonhaittakorvaukset vahvistetaan sellaiselle tasolle, 
- joka on riittävä korvaamaan tehokkaasti olemassa olevat haitat ja 
- jolla voidaan välttää liialliset korvaukset. 
Korvauksessa voidaan tarvittaessa ottaa huomioon maanviljelijöille ympäristölainsäädännön 
mukaisista velvoitteista aiheutuneet kustannukset ja tulonmenetykset. 
17 tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä 
kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta annettu neuvoston 
direktiivi, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3. 
Ix Elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista 
tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY 
kumoamisesta annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10. 
145 
2. Luonnonhaittakorvaukset on eriytettävä asianmukaisesti ottaen huomioon 
- kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet 
- maataloustoiminnalle aiheutuvien pysyvien luonnonhaittojen vakavuus 
- ratkaistavina olevat erityiset ympäristöongelmat 
- tilan tuotantosuunta ja taloudellinen tilanne sekä viljelijän tulot. 
3. Luonnonhaittakorvaus vahvistetaan liitteessä vahvistettujen vähimmäis- ja enimmäismäärien 
välille. Enimmäismääriä korkeampia luonnonhaittakorvauksia voidaan myöntää edellyttäen, 
että kaikki kyseisellä alueella myönnetyt luonnonhaittakorvaukset keskimääräisesti noudattavat 
tätä enimmäismäärää. 
16 artikla 
Epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat 
- vuoristoalueet 
- muut epäsuotuisat alueet ja 
- alueet, joilla on erityisiä luonnonhaittoja. 
17 artikla 
1. Vuoristoalueille on ominaista maan käyttömahdollisuuksien huomattava rajoittuminen ja 
työkustannusten oleellinen nousu, jotka johtuvat 
- alueen korkeasta sijainnista johtuvista erittäin vaikeista ilmasto-olosuhteista, jotka 
lyhentävät kasvukautta merkittävästi 
- alemmissa korkeuksissa suurimmassa osassa kyseisiä alueita olevista jyrkistä rinteistä, jotka 
estävät koneiden käytön tai edellyttävät erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, tai 
- näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta silloin kun kustakin erillisenä aiheutuva 
luonnonhaitta on merkityksettömämpi, edellyttäen että yhteisvaikutuksesta aiheutuu 
vastaava luonnonhaitta. 
2. Vuoristoalueina pidetään 62 leveyspiirin pohjoispuolisia ja siihen välittömästi liittyviä alueita. 
146 
18 artikla 
Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa maan käyttämättä jättäminen ja joilla maaseutuympäristön hoito on 
välttämätöntä, muodostuvat luonnollisten tuotantoedellytysten kannalta yhdenmukaisista 
maatalousalueista, joilla on seuraavat ominaisuudet: 
- vaikeasti viljeltävät heikkotuottoiset maat, joiden tuotantokykyä ei voida parantaa ilman 
kohtuuttomia kustannuksia ja jotka ovat pääasiassa hyödynnettävissä laajaperäiseen 
kotieläintuotantoon 
- luonnonoloista johtuva keskimääräistä merkittävästi alhaisempi tuottavuus suhteessa 
maatalouden taloudellista suorituskykyä kuvaaviin indekseihin 
- pääasiassa maataloustoiminnasta riippuvaisen väestön vähäinen tai vähenevä määrä, jonka 
kiihtyvä väheneminen vaarantaisi kyseisen alueen elinkelpoisuuden ja asutuksen. 
19 artikla 
Epäsuotuisiin alueisiin voi tarvittaessa ja tietyin edellytyksin kuulua muita erityisistä haitoista, 
varsinkin ympäristön asettamista erityisistä rajoitteista kärsiviä alueita, joilla viljelyä olisi jatkettava 
ympäristön säilyttämiseksi tai parantamiseksi, maaseutuympäristön hoitamiseksi ja alueen 
matkailumahdollisuuksien turvaamiseksi tai rannikoiden suojelemiseksi. 
Näiden alueiden kokonaispinta ei missään jäsenvaltiossa saa ylittää 10:tä prosenttia kyseisen valtion 
pinta-alasta. 
6 Luku 
Maatalouden ympäristöohjelma 
20 artikla 
Tukemalla ympäristön suojelemiseen ja maaseutuympäristön hoitoon tähtääviä maatalouden 
tuotantomenetelmiä pyritään edistämään yhteisön maatalous- ja ympäristöpolitiikan tavoitteiden 
saavuttamista. 
Tällä tuella edistetään 
- sellaista maatalousmaiden hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen 
eri piirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja 
parantaminen 
- ympäristölle suotuisaa viljelyn laajaperäistämistä ja muiden kuin voimaperäisten 
laidunjärjestelmien hoitoa 
147 
- luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen säilyttämistä 
- viljelymaan maisemallisten ja historiallisten ominaispiirteiden hoitoa 
- maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua. 
21 artikla 
1. Tukea myönnetään maanviljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta kestäviä maatalouden 
ympäristösitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille sitoumuksille määritellään pitempi kestoaika 
niiden ympäristövaikutusten mukaan. 
2. Maatalouden ympäristösitoumukseksi ei riitä tavanomaisten hyvien viljelykäytäntöjen 
soveltaminen. 
Siihen on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpiteisiin, kuten markkinatukeen ja 
luonnonhaittakorvauksiin. 
22 artikla 
1. Maatalouden ympäristösitoumuksiin myönnetään tukea vuosittain ja se lasketaan seuraavin 
perustein: 
- tulonmenetys 
- sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset ja 
- kannustimen tarve. 
Vuotuisen tuen tasoa laskettaessa voidaan myös ottaa huomioon sitoumusten täyttämisen 
edellyttämistä tuottamattomista infrastruktuuri-investoinneista aiheutuvat kustannukset. 
2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä. Määrät perustuvat 
maatalouden ympäristösitoumuksia soveltavan tilan viljelyalaan. 
7 Luku 
Maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantaminen 
23 artikla 
1. Investointitukien on helpotettava maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen 
parantamista ja järkiperäistämistä ja siten lisättävä maataloustuotteiden kilpailukykyä ja 
lisäarvoa. 
2. Tukien avulla pyritään yhteen tai useampaan seuraavista tavoitteista: 
- tuotannon suuntaaminen ennakoitavissa olevien markkinasuuntausten mukaisesti tai uusien 
maataloustuotteiden myyntikanavien avaamisen edistäminen 
- myyntiverkkojen tai jalostusmenettelyjen parantaminen tai järkiperäistäminen 
148 
- tuotteiden ulkomuodon ja pakkauksen parantaminen tai sivutuotteiden parempi 
hyödyntäminen tai niiden poistaminen 
- uuden tekniikan soveltaminen 
- innovatiivisten investointien suosiminen 
- laatuun ja terveyteen liittyvien edellytysten parantaminen ja valvonta 
- ympäristönsuojelu. 
24 artikla 
1. Tukea myönnetään niille henkilöille, jotka lopulta vastaavat investointien rahoittamisesta 
yrityksissä, 
- joiden taloudellinen elinkelpoisuus on todistettavissa ja 
- jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia 
vähimmäisvaatimuksia. 
2. Investointien on parannettava tilannetta kyseisellä maatalouden perustuotantoalalla. Niiden on 
taattava perustuotteiden tuottajille riittävä osuus saatavista taloudellisista eduista. 
3. On esitettävä riittävät todisteet siitä, että kyseisille tuotteille on olemassa tavanomaiset 
myyntikanavat. 
25 artikla 
1. Investointien on koskettava perustamissopimuksen liitteeseen II kuuluvien tuotteiden jalostusta 
ja kaupan pitämistä kalastustuotteita lukuun ottamatta. 
2. Investointien on täytettävä valintaperusteet, joissa vahvistetaan toimintalinjat ja ilmoitetaan 
tuen ulkopuolelle jätettävät investoinnit. 
26 artikla 
Tuen ulkopuolelle jätetään investoinnit 
- vähittäismyyntikaupan tasolla 
- kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitämiseksi tai jalostamiseksi. 
149 
8 Luku 
Metsätalous 
27 artikla 
1. Metsätaloustuen on edistettävä metsätalouden taloudellisen, ekologisen ja sosiaalisen aseman 
kehittämistä maaseutualueilla. 
2. Tuella on oltava yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: 
- kestävä metsänhoito ja metsätalouden kehittäminen 
- metsävarojen säilyttäminen 
- metsitetyn pinta-alan lisääminen. 
3. Tuen avulla on pyrittävä edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten 
täyttämistä. Se perustuu hallitustenvälisessä metsäpaneelissa sovittuihin kansallisiin 
metsänhoitosuunnitelmiin. Suuren tai keskisuuren metsäpalovaaran alueiksi luokitetuilla 
alueilla on laadittava metsäpalojen torjuntasuunnitelmat metsäpalojen torjunnasta yhteisössä 
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2158/9219 mukaisesti. 
28 artikla 
1. Metsätaloustuen on liityttävä yhteen tai useampaan seuraavista toimenpiteistä: 
- viljelemättömän maan metsitys ja metsien uudistaminen sillä edellytyksellä, että istutus on 
mukautettu paikallisiin oloihin siten, että se on sopusoinnussa ympäristön kanssa 
- investoinnit yksityisten metsänomistajien, näiden yhdistysten tai kuntien omistamien 
metsätilojen taloudellisen tai ekologisen arvon merkittävään kohentamiseen 
- investoinnit metsätaloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamiseen ja 
järkiperäistämiseen; investoinnit, jotka koskevat puun käyttöä raaka-aineena, rajoitetaan 
teollista käyttöä edeltäviin työvaiheisiin 
- uudet myyntikanavat puu- ja metsäteollisuustuotteiden käytön ja kaupan pitämisen 
edistämiseksi 
- jäsentilojen kestävän ja tehokkaan hoidon parantamiseen tähtäävien metsänhoitoyhdistysten 
perustaminen 
- luonnononnettomuuksien ja tulipalojen lamauttamien metsätalouden 
tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönotto. 
2. Metsätaloustoimenpiteisiin sovelletaan vastaavasti 1, 3 ja 7 luvussa säädettyjä sääntöjä. 
29 artikla 
1. Maatalousmaan metsitykseen myönnetään tukea. 
14 EYVL L 217. 3 1.7.1992, s. 3. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 308/97, 
l-YVLL 51, 21.2.1997, s. 11. 
150 
Istutuskustannusten lisäksi tuki voi sisältää 
- vuotuisen palkkion metsitetyltä hehtaarilta hoitokustannusten korvaamiseksi viiden vuoden 
ajan 
- vuotuisen palkkion hehtaarilta metsityksestä johtuvien tulonmenetysten korvaamiseksi 
enintään 20 vuoden ajan maata ennen metsitystä hyödyntäneille viljelijöille tai yhdistyksille 
tai muulle yksityisoikeudelliselle henkilölle. 
2. Viljelymaan metsitystukea ei myönnetä 
- varhaiseläkejärjestelmään kuuluville viljelijöille 
- joulukuusten istutukseen. 
Jos kyseessä on lyhytaikakiertoviljely, metsityskustannuksiin tarkoitettua tukea myönnetään 
ainoastaan, jos istuttaminen on mukautettu paikallisiin oloihin siten, että se on sopusoinnussa 
ympäristön kanssa. 
3. Tulonmenetysten korvaamiseen tarkoitetun vuotuisen yhteisön tukipalkkion enimmäismäärät 
vuotta kohti vahvistetaan liitteessä. 
30 artikla 
1. Pyrittäessä 
- metsien ekologisen tasapainon säilyttämiseen ja parantamiseen tai vaurioituneiden metsien 
uudistamiseen merkittävien luonnonhaittojen vaivaamilla alueilla, joilla metsillä on 
yleishyödyllinen suojaava ja ekologinen tehtävä, eikä metsänviljelystä saatavilla tuloilla 
yksin voida taata tämän aseman säilymistä tai 
- palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maatalouskäytäntöjen avulla 
myönnetään korvausta yksityisille henkilöille tai näiden yhdistyksille kyseisten metsien 
säilyttämiseen liittyvän yleisen edun perusteella edellyttäen, että kestävä metsänhoito on 
varmistettu. 
2. Korvausmäärä vahvistetaan liitteessä olevien vähimmäis- ja enimmäismäärien rajoissa. 
Enimmäismäärän ylittäviä korvauksia voidaan myöntää sillä edellytyksellä, että kaikki 
kyseisellä alueella myönnetyt korvaukset keskimääräisesti noudattavat tätä enimmäismäärää. 
151 
9 Luku 
• < Maaseutualueiden sopeuttamisen ja kehittämisen edistäminen 
31 artikla 
Tukea myönnetään sellaisiin maataloustoimintaan ja sen uudistamiseen sekä maaseutuyrittäjyyteen 
liittyviin toimenpiteisiin, jotka eivät kuulu minkään muun tässä osastossa tarkoitetun toimenpiteen 
soveltamisalaan) 
Nämä toimenpiteet koskevat 
- maanparannusta, uusjakoa 
- lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perustamista 
- laatutuotteiden kaupanpitoa 
elinolosuhteiden parantamista 
kylien kunnostamista ja kehittämistä sekä maaseutuperinnön suojelemista ja säilyttämistä 
toimintojen monipuolistamista tuottamalla sivuelinkeinoja tai vaihtoehtoisia tulonlähteitä 
- maatalouden vesivarojen hoitoa 
maaseudun perusrakenteiden kehittämistä ja parantamista 
matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamista 
ympäristön säilyttämistä ja maaseudun hoitoa 
luonnononnettomuuksien lamauttamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamista ja 
asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönottoa 
uusia rahoitusjärjestelyjä. 
10 Luku 
Täytäntöönpanosäännöt 
32 artikla 
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston täytäntöönpanosta annetaan asetuksen (EY) N:o ... [asetus 
rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää 
- maatiloilla tehtäviä investointeja koskevat tukiedellytykset (4-7 artikla) 
- tilan taloudellisen elinkelpoisuuden parantamisaika ja -edellytykset sekä luovutetun maan 
käyttöedellytykset varhaiseläketapauksissa (11 artiklan 2 kohta) 
- luonnonhaittakorvausten myöntämis- ja laskentaperusteet (14 ja 15 artikla) 
152 
- maatalouden ympäristösitoumusten edellytykset (21 ja 22 artikla) 
- maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä parantavien investointien valintaperusteet (25 
artiklan 2 kohta) 
- metsätaloustoimenpiteiden edellytykset (27-30 artikla). 
Saman menettelyn mukaan komissio voi poiketa 26 artiklan toisesta luetelmakohdasta erityisen 
syrjäisillä alueilla sillä edellytyksellä, että jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen 
markkinoille. 
3 Osasto 
Pääperiaatteet. Hallintoa ja rahoitusta koskevat säännökset 
1LUKU 
Pääperiaatteet 
1 alaosasto 
EMQTR;ntuki 
33 artikla 
1. Yhteisön tuki varhaiseläkkeisiin (10-12 artikla), epäsuotuisille alueille (13-19 artikla), 
maatalouden ympäristöohjelmalle (20-22 artikla) ja metsitykseen (29 artikla) rahoitetaan 
EMOTR:n tukiosastosta kaikkialla yhteisössä. 
2. Yhteisön tuki muihin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin rahoitetaan EMOTR:n 
- ohjausosastosta tavoite 1 -alueilla 
- tukiosastosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla. 
3. EMOTR rahoittaa 31 artiklan kolmannessa, kuudennessa ja kahdeksannessa luetelmakohdassa 
tarkoitetut toimenpiteet tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin luokitelluilla alueilla mikäli niitä ei 
rahoiteta EAKR:sta. 
34 artikla 
1. Edellä 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta 
- sovelletaan tavoite 1 -alueilla asetusta (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista 
yleisistä säännöksistä] sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla 
erityissäännöillä 
- sovelletaan tavoite 2 -alueilla asetusta (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista 
yleisistä säännöksistä] sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla 
erityissäännöillä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä. 
153 
2. EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta sovelletaan 
asetuksen (EY) N:o ... [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta] erityissääntöjä ja sen 
mukaisesti annettuja säännöksiä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä. 
2 alaosasto 
Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus 
35 artikla 
1. Maaseudun kehittämistukea myönnetään ainoastaan yhteisön lainsäädäntöä noudattaviin 
toimenpiteisiin. 
2. Toimenpiteiden on oltava johdonmukaisia muun yhteisön politiikan ja sen mukaisesti 
sovellettavien toimenpiteiden kanssa. 
Erityisesti kaikkiin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin voidaan 
myöntää tukea muiden yhteisön tukijärjestelmien osana ainoastaan, jos kyseinen toimenpide 
täyttää tässä asetuksessa säädetyt erityisedellytykset. 
3. Lisäksi on varmistettava johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden 
osana toteutettavien toimenpiteiden kanssa. Erityisesti on varmistettava johdonmukaisuus 
toisaalta maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja toisaalta yhteisten markkinajärjestelyjen osana 
toteutettavien toimenpiteiden sekä maatalouden laatu-ja terveystoimenpiteiden välillä, samoin 
kuin erilaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden välillä. 
Tästä syystä tämän asetuksen mukaisesti ei myönnetä tukea 
- yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin 
- tutkimushankkeita, maataloustuotteiden myynninedistämistä tai eläintautien hävittämistä 
tukeviin toimenpiteisiin. 
4. Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun yhteisön tuen myöntämiseen 
liittyvistä täydentävistä tai tiukemmista edellytyksistä, joiden on oltava johdonmukaisia tässä 
asetuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa. 
36 artikla 
1. Saman toimenpiteen osalta ei voida maksaa samanaikaisesti tukea tämän asetuksen ja jonkin 
muun yhteisön tukijärjestelmän mukaisesti. 
2. Tämän asetuksen mukaista tukea voidaan yhden toimenpiteen osalta yhdistellä ainoastaan, jos 
toimenpiteet ovat toistensa kanssa johdonmukaisia ja yhteensopivia. Tuen tasoa on tarvittaessa 
mukautettava. 
154 
37 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet maaseudun kehittämistoimenpiteiden 
yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi tämän luvun säännösten mukaisesti. 
2. Jäsenvaltioiden toimittamiin maaseudun kehittämissuunnitelmiin on sisällyttävä arvio 
suunniteltujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteensopivuudesta ja 
johdonmukaisuudesta sekä maininta yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi 
toteutetuista toimenpiteistä. 
3. Tukitoimenpiteitä on tarvittaessa tarkistettava myöhemmin yhteensopivuuden ja 
johdonmukaisuuden varmistamiseksi. 
2 Luku 
Ohjelmaperusteisuus 
38 artikla 
1. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa tavoite 1 -
alueiden asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 
mukaista ohjelmamenettelyä. 
2. Muut kuin 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa 
tavoite 2 -alueiden asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä 
säännöksistä] mukaista ohjelmamenettelyä. 
3. Muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta ohjelmatyössä noudatetaan 39-42 artiklan 
säännöksiä. 
39 artikla 
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi katsotulla maantieteellisellä 
tasolla. Niiden laatimisesta vastaavat jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja 
jäsenvaltio toimittaa ne komissiolle neuvoteltuaan toimivaltaisten viranomaisten ja järjestöjen 
kanssa tarkoituksenmukaisella alueellisella tasolla. 
2. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet on mahdollisuuksien mukaan 
yhdennettävä yhteen suunnitelmaan. Jos tarvitaan useampia suunnitelmia, on mainittava 
suunnitelmiin kuuluvien toimenpiteiden väliset yhteydet ja varmistettava niiden välinen 
yhteensopivuus ja johdonmukaisuus. 
40 artikla 
Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 2000 
alkaen. 
155 
41 artikla 
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava 
- nykytilanteen määrällinen kuvaus, josta käy ilmi kehityserot, -kuilut ja -mahdollisuudet, 
edellisellä ohjelmakaudella käytetyt rahoitusvarat ja toimien päätulokset käytettävissä 
olevan arvion perusteella 
- ehdotetun toimintasuunnitelman kuvaus, sen määrälliset tavoitteet ja maaseudun 
kehittämiseen valitut toimintalinjat sekä maantieteellinen kohdealue 
- ennakkoarvio, josta käy ilmi toivottu taloudellinen, ympäristöllinen ja sosiaalinen vaikutus 
työllisyysvaikutus mukaan lukien 
- alustava kokonaisrahoitustaulukko, jossa on varatut kansalliset ja yhteisön varat kunkin 
suunnitelmassa vahvistetun maaseudun kehittämisen toimintalinjan osalta 
- suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi suunniteltujen toimenpiteiden kuvaus ja erityisesti 
tukijärjestelyt, mukaan lukien kilpailusääntöjen arvioimiseksi tarvittavat näkökohdat, 
- tarvittaessa tiedot tutkimusten, esittelyhankkeiden, koulutuksen tai teknisen avun toimien 
tarpeesta kyseisten toimenpiteiden valmistelussa, toteuttamisessa tai hyväksymisessä 
- maininta vastaavista toimivaltaisista viranomaisista ja elimistä 
- ohjeet, joilla varmistetaan tehokas ja moitteeton täytäntöönpano, mukaan lukien seuranta ja 
arviointi määrällisten indikaattoreiden määritelmineen, järjestelyt tarkastuksia ja 
seuraamuksia varten sekä riittävät julkistamistoimet 
- tarkoituksenmukaisen tason toimivaltaisten viranomaisten ja elinten sekä talous- ja 
yhteiskuntaelämän kumppanien osallistumisesta käytyjen neuvottelujen tulokset ja sitä 
koskevat toimet. 
2. Jäsenvaltioiden on suunnitelmissaan 
- laadittava maatalouden ympäristötoimenpiteitä kaikilla alueillaan niiden erityistarpeiden 
mukaan 
- varmistettava tarvittava tasapaino erilaisten tukitoimenpiteiden välillä. 
42 artikla 
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän 
asetuksen voimaantulosta. 
2. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne tämän asetuksen mukaisia. Se 
hyväksyy suunnitelmien pohjalta maaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat 
asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa 
tarkoitetun menettelyn mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on 
jätetty sille. 
156 
3 Luku 
Lisätoimenpiteet ja yhteisöaloite 
43 artikla 
1. Asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 20 artiklan 2 
kohdan mukaan komissio voi saman asetuksen 51 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen 
laajentaa EM0TR:n ohjausosaston tuen soveltamisalaa tämän asetuksen 33 artiklan 2 kohdan 
säännösten ulkopuolelle maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen täytäntöönpanoa 
varten. 
2. Komission aloitteesta EMOTR:n tukiosastosta voidaan rahoittaa maaseudun kehittämistä 
koskeviin ohjelmiin liittyviä tutkimuksia. 
4 Luku 
Rahoitussäännökset 
44 artikla 
1. HMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta yhteisön tuesta esitetään 
rahoitussuunnitelmat ja kirjanpito vuosittain. Rahoitussuunnitelman laatiminen on osa 
maaseudun kehittämisen ohjelmatyötä (38 artiklan 3 kohta) ja tavoitetta 2 koskevaa 
ohjelmamenettelyä. 
2. Komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain puolueettomia perusteita noudattaen 
ottaen huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojen luomisen 
ja maisemanhoidon edellyttämät ponnistukset. 
3. Alkuperäistä varainjakoa mukautetaan tosiasiallisten menojen mukaan jäsenvaltioiden 
toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja 
käytettävissä olevat varat sekä yleensä noudattaen tavoitteen 2 kohdealueisiin kuuluvia 
maaseutualueita koskevia tuen määriä. 
45 artikla 
1. Asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 30 artiklassa, 
31 artiklassa, 1 kohdan 5 alakohtaa lukuun ottamatta, 33 artiklassa, 37 artiklassa ja 38 artiklassa 
säädettyjä rahoitussäännöksiä ei sovelleta tavoitteen 2 mukaisiin maaseudun 
kehittämistoimenpiteisiin. 
Komissio toteuttaa tarvittavat toimet näiden toimenpiteiden tehokkaan ja johdonmukaisen 
toteuttamisen varmistamiseksi, jotta ne vastaavat vähintään ensimmäisessä alakohdassa 
tarkoitetuissa säännöksissä säädettyjä vaatimuksia mukaan lukien yhden hallintoviranomaisen 
periaate. 
157 
2. Yhteisö osallistuu maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön (38 artiklan 3 kohta) kuuluvien 
toimenpiteiden rahoitukseen asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista 
yleisistä säännöksistä] 28 ja 29 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti. Yhteisön 
rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista ja yleensä 
vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista muilla kuin tavoitteisiin 1 ja 2 
kuuluvilla alueilla; mainituilla alueilla sovelletaan asetuksen (EY) N:o [asetus 
rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 28 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii ja iii 
alakohdassa sekä b alakohdan ii ja iii alakohdassa säädettyjä määriä. 
Tämän asetuksen 20, 21 ja 22 artiklan täytäntöönpanoa koskevan ohjelmatyön osana voidaan 
säätää, että poikkeustapauksissa osarahoitus voi olla enintään 10 prosenttia suurempi kuin 
ensimmäisessä alakohdassa vahvistetut enimmäismäärät ympäristövaikutukseltaan erityisen 
hyödyllisten erityistoimenpiteiden osalta. 
Tällaisiin maksuihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista 
yleisistä säännöksistä] 31 artiklan 1 kohdan 5 alakohtaa. 
3. EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman täytäntöönpanoon tarkoitettuina 
ennakkoina ja aiheutuneita menoja vastaavina maksuina. 
5 Luku 
Seuranta ja arviointi 
46 artikla 
1. Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että maaseudun kehittämisen ohjelmatyön (38 
artiklan 3 kohta) täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti. 
2. Seuranta toteutetaan yhdessä sovittuja menettelyjä noudattaen. 
Seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä fyysisiä ja taloudellisia 
indikaattoreita. 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain kertomukset edistymisestä. 
3. Tarvittaessa perustetaan seurantakomiteoita. 
47 artikla 
Maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön (38 artiklan 3 kohta) kuuluvien toimenpiteiden arviointi 
tehdään asetuksen (EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 39-42 
artiklassa säädettyjen periaatteiden perusteella. 
6 Luku 
Täytäntöönpanosäännöt 
48 artikla 
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan asetuksen (EY) N:o ... [asetus 
rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää 
158 
- maaseudun kehittämissuunnitelmien esittäminen (39-42 artikla) 
- maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen tarkistaminen 
- rahoitussuunnitelma erityisesti talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamisen 
varmistamiseksi (44 artikla), rahoitukseen osallistuminen (45 artiklan 2 kohta) 
- seuranta ja arviointi (46 ja 47 artikla). 
4 Osasto 
Valtiontuet 
49 artikla 
1. Jollei tässä osastossa muuta säädetä, perustamissopimuksen 92-94 artiklaa sovelletaan 
jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten myöntämiin tukiin. 
Perustamissopimuksen 92-94 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta perustamissopimuksen 42 
artiklan soveltamisalaan kuuluvaa ja tämän asetuksen säännösten mukaista yhteisön tukea 
saavien toimenpiteiden kansallisiin rahoitusosuuksiin. 
2. Viljelijöille epäsuotuisilla alueilla annettavat valtiontuet, jotka eivät täytä 13-19 artiklassa 
säädettyjä edellytyksiä tai ylittävät 15 artiklan mukaisesti määritetyt määrät, ovat kiellettyjä. 
3. Viljelijöiden maatalouden ympäristösitoumuksiin annettavat valtiontuet, jotka eivät täytä 20-22 
artiklassa säädettyjä edellytyksiä, ovat kiellettyjä. Edellä 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti 
vahvistetut enimmäismäärät ylittäviä lisätukia voidaan kuitenkin myöntää saman artiklan 1 
kohdan mukaan perustelluissa tapauksissa. 
50 artikla 
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhteisön tukea saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden 
lisärahoitukseen tarkoitetut ja perustamissopimuksen 42 artiklan mukaiset valtiontuet ja komissio 
hyväksyy ne tämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 38 artiklassa tarkoitettua ohjelmatyötä. 
Näin ilmoitettuihin tukiin ei sovelleta perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan ensimmäistä 
virkettä. 
$ QsastQ 
Siirtymä- ja loppusäännökset 
51 artikla 
1. Mikäli voimassa olevasta järjestelmästä siirtymisen helpottamiseksi tässä asetuksessa 
vahvistettuun järjestelmään tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, komissio toteuttaa ne asetuksen 
(EY) N:o ... [asetus rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä] 49 artiklassa säädetyn 
menettelyn mukaisesti. 
2. Tällaisia toimenpiteitä toteutetaan erityisesti 1 päivän tammikuuta 2000 jälkeen päättyvien tai 
ajallisesti rajoittamattomien komission hyväksymien yhteisön nykyisten tukitoimien 
yhdentämiseksi tässä asetuksessa säädettyyn maaseudun kehittämistukeen. 
159 
52 artikla 
Korvataan humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) 
N:o 1696/7120 17 artikla seuraavasti: 
"Hartitta 
1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevia asetuksia sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa 
tarkoitettujen tuotteiden markkinoihin siitä päivästä lähtien, jona tässä asetuksessa säädettyjä 
järjestelyjä aletaan soveltaa. 
2. Yhteisö osarahoittaa 8 artiklassa tarkoitettua tukea. 
3. Jäsenvaltioiden on maksettava 12 artiklassa tarkoitettu tuki tuottajille 16 päivän lokakuuta ja 
31 päivän joulukuuta välisenä aikana sinä markkinointivuonna, jonka osalta tukea sovelletaan. 
4. Komissio antaa säännöt tämän artiklan soveltamisesta 20 artiklassa säädettyä menettelyä 
noudattaen." 
Korvataan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) 
N:o 404/9321 6 artikla seuraavasti: 
"6 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä hyväksytyille tuottajajärjestöille näiden hyväksymistä 
seuraavien viiden vuoden aikana tukia edistääkseen näiden perustamista ja helpottaakseen 
näiden hallinnollista toimintaa. 
2. Tällaisen tuen määrä 
- on ensimmäisenä vuonna viisi prosenttia, toisena vuonna viisi prosenttia, kolmantena 
vuonna neljä prosenttia, neljäntenä vuonna kolme prosenttia ja viidentenä vuonna kaksi 
prosenttia tuottajajärjestön välityksellä kaupan pidetyn tuotannon arvosta 
- ei saa ylittää kyseisen järjestön perustamisesta tai hallinnollisesta toiminnasta aiheutuneita 
tosiasiallisia kustannuksia 
- maksetaan vuotuisina erinä enintään seitsemän vuoden ajan hyväksymispäivästä. 
Kunkin vuoden tuotannon arvon laskennassa perusteena käytetään 
- tosiasiassa kaupan pidettyä vuotuista määrää 
- keskimääräisiä tuottajahintoja. 
20 EYVL L 175, 4.8.1971, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1554/97, 
EYVLL 208, 2.8.1997, s. 1. 
21 EYVL L 47, 25.2.1993, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 3290/94, 
EYVL L 349, 31.12.1994, s. 105. 
160 
3. Sellaisista järjestöistä, jotka jo täyttävät pitkälti tämän asetuksen edellytykset, eriytyvät 
tuottajajärjestöt voivat saada tämän artiklan mukaista tukea ainoastaan, jos ne muodostetaan 5 
artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden tehokkaamman saavuttamisen mahdollistavan 
yhteenliittymän johdosta. Tällaisessa tapauksessa tukea myönnetään kuitenkin ainoastaan 
järjestön muodostamiskustannuksiin (valmisteluihin sekä järjestön perustamisasiakirjan ja 
yhtiöjärjestyksen laatimiseen liittyvät menot). 
4. Tässä artiklassa tarkoitettu tuki on ilmoitettava komissiolle jäsenvaltioiden kunkin 
varainhoitovuoden lopussa laatimassa kertomuksessa." 
3. Muutetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annettu neuvoston asetus 
(EY) N:o 2200/9622 seuraavasti: 
- Korvataan 15 artiklan 6 kohta seuraavasti: 
"6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymisaste on erityisen 
alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä valtuuttaa 
maksamaan tuottajaorganisaatioille kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan 
puolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimintarahastoon. 
Yhteisö voi korvata jäsenvaltioille, joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 
prosenttia pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- ja 
vihannestuotanto edustaa vähintään 15:tä prosenttia maatalouden kokonaistuotannosta, 
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tuen osittain kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä." 
- Korvataan 52 artikla seuraavasti: 
"52 artikla 
1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen, toimintarahaston yhteisön 
rahoitusosuuteen, 17 artiklassa sekä 53, 54 ja 55 artiklassa tarkoitettujen 
erityistoimenpiteiden ja 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen 
jäsenvaltioiden asiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen liittyviä 
kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o ... [maatalouden rahoittamisesta] 1 artiklan 2 
kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on 
säädellä maatalousmarkkinoita. 
2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 alakohdan toisen alakohdan mukaisesti 
myöntämiin tukiin liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o ... [maatalouden 
rahoittamisesta] 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina 
interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. Yhteisö 
antaa tukeen osarahoitusta. 
22 EYVL L 296, 21.11.1996, s. 46. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 
2520/97, EYVL L 346, 17.12.1997, s. 41. 
161 
3. Komissio antaa säännöt tämän artiklan 2 kohdan soveltamisesta 46 artiklassa säädettyä 
menettelyä noudattaen. 
4. VI osaston säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) 
N:o 4045/8923 soveltamista." 
53 artikla 
1. Kumotaan seuraavat asetukset: 
- asetus (ETY) N:o 4256/88 
- asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97, (EY) N:o 952/97 ja (ETY) N:o 867/90 
- asetukset (ETY) N:o 2078/92, (ETY) N:o 2079/92 ja (ETY) N:o 2080/92 
- asetus (ETY) N:o 1610/89. 
2. Poistetaan seuraavat säännökset: 
- asetuksen (ETY) N:o 3763/9124 21 artikla 
- asetuksen (ETY) N:o 1600/9225 32 artikla 
- asetuksen (ETY) N:o 1601/9226 27 artikla 
- asetuksen (ETY) N:o 2019/932713 artikla. 
23 Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin 
kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21 päivänä 
joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus, EYVL L 388, 30.12.1989, s. 17. Sellaisena kuin se on viimeksi 
muutettuna asetuksella (EY) N:o 3235/94, EYVL L 338, 28.12.1994, s. 16. 
24 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi 
16 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus, EYVL L 356, 24.12.1991, s. 1. Sellaisena kuin se on 
viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2598/95, EYVL L 267, 9.11.1995, s. 1. 
25 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 
1992 annettu neuvoston asetus, EYVL L 173, 27.6.1992, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 
asetuksella (EY) N:o 2348/96, EYVL L 320, 11.12.1996, s. 1. 
26 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Kanariansaarten hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1992 
annettu neuvoston asetus, EYVL L 173,, 27.6.1992, s. 13. Sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 
(EY) N:o 2348/96, EYVL L 320, 11.12.1996, s. 1. 
27 Tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Aigeianmeren pienten saarten hyväksi 19 päivänä 
heinäkuuta 1993 annettu neuvoston asetus, EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1. Sellaisena kuin se on viimeksi 
muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2417/95, EYVL L 248, 14.10.1995, s. 39. 
162 
3. Edellä 1 ja 2 alakohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan toimiin, jotka komissio on 
hyväksynyt niiden mukaisesti ennen 1 päivää tammikuuta 2000. 
4. Neuvoston ja komission epäsuotuisten alueiden luetteloista tai niiden muuttamisesta asetuksen 
(EY) N:o 950/97 21 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti antamat direktiivit ovat edelleen 
voimassa, jollei niitä muuteta uudelleen ohjelmien yhteydessä. 
54 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
163 
Liite 
Määrät 
Artikla 
8 art. 2 kohta 
12 art. 1 kohta 
15 art. 3 kohta 
22 art. 2 kohta 
29 art. 3 kohta 
30 art. 2 kohta Aihe 
aloitustuki 
varhaiseläke 
luonnonhaittakorvauksen 
vähimmäismäärä 
luonnonhaittakorvauksen 
enimmäismäärä 
yksivuotiset viljelmät 
erikoistuneet monivuotiset 
viljelmät 
muu maankäyttö 
palkkio metsityksestä 
aiheutuvien menetysten 
korvaamiseen 
- viljelijöille tai heidän 
yhdistyksilleen 
- muut yksityisoikeudelliset 
henkilöt 
vähimmäiskorvaus 
enimmäiskorvaus ecua 
25 000 
15 000 
3 500 
40 
200 
600 
900 
450 
600 
150 
40 
120 -
luopujalta 
työntekijältä 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
hehtaarilta 
164 
Ehdotus: 
Neuvoston asetus (E\) N:o 93/01 ] 2 (CNS) 
annettu 
yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon3, 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon4, 
sekä katsoo, että 
neuvosto on yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetulla asetuksella N:o 25 
perustanut Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR)5, jäljempänä 
'rahasto', joka on osa Euroopan unionin talousarviota; kyseisessä asetuksessa säädetään 
periaatteista, joita yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamiseen olisi sovellettava, 
1 EYVLC 
2 EYVLC 
3 EYVLC 
4 EYVLC 
5 EYVL 30, 20.4.1962. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna (ETY) N:o 728/70 (EYVL 
L94, 28.4.1970, s. 9). 
165 
yhtenäismarkkinoiden tasolla, kun hintajärjestelmät on yhtenäistetty ja maatalouspolitiikka 
on yhteisön politiikkaa, siitä aiheutuvat rahoitukselliset seuraamukset jäävät yhteisön 
vastattaviksi; tämän periaatteen mukaisesti, sellaisena kuin siitä on säädetty asetuksen N:o 
25 2 artiklan 2 kohdassa, vientituet viennille kolmansiin maihin, maatalousmarkkinoiden 
säätelyyn tähtäävät interventiot, maaseudun kehittämistoimenpiteet, eläinlääkintäalan 
erityistoimet, sellaisina kuin niistä on säädetty tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 
päivänä kesäkuuta 1990 tehdyssä neuvoston päätöksessä 90/424/ETY6, sekä yhteisestä 
maatalouspolitiikasta tiedottamiseen tarkoitetut toimenpiteet rahoitetaan rahastosta 
perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määrättyjen tavoitteiden 
saavuttamiseksi, 
rahaston tukiosastosta olisi rahoitettava erityisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen 
markkinajärjestelyn menot, ne maaseudun kehittämistoimenpiteet, jotka liittyvät 
markkinoiden tukemiseen, tietyt kalastusalan menot, tietyt eläinlääkintäalan menot sekä 
yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamiseen tarkoitetut toimenpiteet, 
rahaston ohjausosastosta olisi rahoitettava tiettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden 
menot sellaisilla alueilla, joiden kehitys on jälkeenjäänyttä, sekä maaseudun kehittämistä 
koskevan yhteisöaloitteen menot, 
rahaston hallinto uskotaan komissiolle, ja säädetään jäsenvaltioiden ja komission tiiviistä 
yhteistyöstä Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahasto -komiteassa, 
6 EYVL L 224, 18.8.1990, s 19. 
166 
vastuu rahaston tukiosaston menojen valvonnasta on ensisijaisesti jäsenvaltioilla, jotka 
nimeävät menojen maksamisesta huolehtivat viranomaiset ja elimet; jäsenvaltioiden on 
hoidettava tämä tehtävä täysipainoisesti ja tehokkaasti; komissio, jolla on vastuu yhteisön 
talousarvion toteuttamisesta, tarkastaa edellytykset, joiden mukaisesti maksut ja 
tarkastukset on suoritettu; komissio voi rahoittaa menot vain silloin, kun nämä 
edellytykset antavat kaikki tarvittavat takuut yhteisön sääntöjen noudattamisesta; yhteisön 
menojen hajautetussa hallintojärjestelmässä on ratkaisevaa, että komissiolla on 
rahoituksesta vastuullisena toimielimenä oikeus ja mahdollisuus suorittaa kaikki ne 
menojen hallintoa koskevat tarkastukset, jotka se katsoo tarpeellisiksi, ja että 
jäsenvaltioiden ja komission välillä vallitsee täysi ja todellinen avoimuus sekä keskinäinen 
avunanto, 
komissio voi tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä kohtuullisessa määräajassa 
määrittää EMOTR:n tukiosaston osalta yleiseen tiliin otettavat kokonaismenot vain, jos 
sillä on tyydyttävät takeet kansallisten tarkastusten riittävyydestä ja avoimuudesta, sekä 
siitä, että maksajavirastot tarkastavat toteuttamiensa maksuhakemusten laillisuuden ja 
sääntöjenmukaisuuden; olisi annettava säännöksiä maksajavirastojen hyväksymisestä 
jäsenvaltiossa, ja komissio laatii sovellettavia perusteita koskevat suuntaviivat; lisäksi 
kansallisten tarkastusten avoimuus, erityisesti hyväksymis-, maksattamis- ja 
maksamismenettelyjen osalta, edellyttää tarvittaessa niiden viranomaisten ja laitosten 
lukumäärän rajoittamista, joille annetaan valtuudet näihin tehtäviin, ottaen huomioon 
kunkin jäsenvaltion perustuslain säännökset, 
167 
yhteisön hajautettu varainhoito edellyttää erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistuksen jälkeen useiden maksajavirastojen nimeämistä; tämän vuoksi on tarpeen, että 
hyväksyessään useamman kuin yhden maksajaviraston jäsenvaltio määrää yhden 
asianosaisen varmistamaan varainhoidon yhdenmukaisuuden, hoitamaan komission ja eri 
hyväksyttyjen maksajavirastojen väliset yhteydet sekä toimittamaan komission käyttöön 
komission pyytämät, useiden maksajavirastojen toimia koskevat tiedot mahdollisimman 
nopeasti, 
jäsenvaltioiden on otettava rahavarat käyttöön maksajavirastojen tarpeiden mukaisesti, ja 
komissio maksaa ennakot maksajavirastojen maksamien menojen kirjanpidon perusteella; 
maatalouden kehittämistoimenpiteitä varten olisi säädettävä todellisista ennakkomaksuista 
ohjelmien toimeenpanemiseksi; ennakkomaksut olisi käsiteltävä ennakkomaksujen niiden 
rahoitusmekanismien mukaisesti, jotka on perustettu ottaen huomioon viitekauden aikana 
maksetut menot, 
tämän vuoksi olisi laadittava kaksi päätöstä, joista toinen koskee rahaston tukiosaston 
tilien tarkastamista ja hyväksymistä, ja toisessa määritetään seuraamukset 
sääntöjenmukaisuutta koskevien tarkastusten tuloksista, mukaan lukien varainhoitoa 
koskevat korjaukset, 
sääntöjenmukaisuutta koskevat tarkastukset ja niitä seuraavat tilien tarkastamista ja 
hyväksymistä koskevat korjaukset eivät tämän vuoksi enää liity varainhoitovuoden 
talousarvion toteuttamiseen; on tarpeen määrittää pisin mahdollinen kausi, johon 
seuraamukset sääntöjenmukaisuutta koskevien tarkastusten tuloksista voivat kohdistua; 
maaseudun kehittämistoimenpiteiden monivuotisuuden vuoksi kyseisen enimmäisajan 
soveltaminen niihin ei kuitenkaan ole mahdollista, 
on toteutettava toimenpiteitä sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niitä koskevien 
seuraamusten toteuttamiseksi sekä tällaisten sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien 
seurauksena menetettyjen summien takaisinperimiseksi; on syytä päättää tällaisten 
sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien rahoituksellisista seuraamuksista vastattavaksi 
ottamisesta, 
168 
yhteisön menoja on valvottava tiiviisti; jäsenvaltioiden omasta aloitteestaan tekemien ja 
edelleen olennaisen tärkeiden tarkastusten täydentämiseksi on syytä säätää komission 
virkamiesten tekemistä tarkastuksista sekä komission mahdollisuudesta kääntyä 
jäsenvaltioiden puoleen, 
komissiolle toimitettavien tietojen tuottamisessa on käytettävä tietotekniikkaa niin 
suuressa määrin kuin mahdollista; komissiolla on tarkastustensa yhteydessä oltava menoja 
koskevien sekä asiakirjoina että tiedostoina olevien tietojen täysi ja esteetön saatavuus, 
yhteisörahoituksen merkittävyyden vuoksi neuvostolle ja Euroopan parlamentille on 
toimitettava säännöllisin väliajoin tietoja rahoituskertomusten muodossa, ja 
yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettua 
neuvoston asetusta (ETY) N:o 729/70 on muutettu merkittävästi useaan otteeseen7; 
kyseiseen asetukseen tehtävien uusien muutosten yhteydessä kaikki asiaa koskevat 
säännökset olisi selkeyden ja järkiperäistämisen vuoksi muotoiltava uudelleen, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
1. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR), jäljempänä 'rahasto', on 
osa Euroopan unionin yleistä talousarviota. 
Siihen kuuluu kaksi osastoa: 
- tukiosasto, 
- ohjausosasto. 
2. Tukiosastosta rahoitetaan: 
a) vientituet viennille kolmansiin maihin, 
b) maatalousmarkkinoiden säätelyyn tähtäävät interventiot, 
7 EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 
1287/96 (EYVL L 125, 8.6.1995, s. 1). 
169 
c) muut kuin tavoite 1 -ohjelmien mukaiset maaseudun 
kehittämistoimenpiteet, lukuun ottamatta maaseudun kehittämistä 
koskevaa yhteisöaloitetta, 
d) muut kuin tavoite 1-ohjelman mukaiset kalastuslaivastojen 
uudelleenjärjestelyjä koskevat liitännäistoimenpiteet ja kaikki muut kuin 
tavoite 1 ja 2 -alueen mukaiset kalastuslaivastojen rakennetoimenpiteet 
kalastusalan voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti, 
e) yhteisön rahoitusosuus eläinlääkintäalan erityistoimenpiteistä, 
eläinlääkintäalan tarkastustoimenpiteistä ja eläintautien hävittämistä ja 
valvomista koskevista ohjelmista (eläinlääkintätoimenpiteet) sekä kasvien 
terveyttä koskevista toimenpiteistä, 
f) yhteisestä maatalouspolitiikasta tiedottamiseen tarkoitetut toimenpiteet. 
3. Ohjausosastosta rahoitetaan ne maaseudun kehittämistoimenpiteet, jotka eivät kuulu 
2 kohdan c alakohtaan. 
4. Rahasto ei ota vastattavakseen jäsenvaltioiden ja rahaston tuen saajien maksamista 
hallintokuluihin ja henkilöstöön liittyvistä menoista. 
2 artikla 
1. Yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn 
osana myönnetyt vientituet viennille kolmansiin maihin rahoitetaan 1 artiklan 2 
kohdan a alakohdan mukaisesti. 
2. Yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn 
yhteydessä aloitetut maatalousmarkkinoiden säätelemiseen tähtäävät interventiot 
rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. 
3. Neuvosto antaa tarvittaessa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta 1 ja 2 
kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden rahoittamista koskevan menettelyn. 
170 
3 artikla 
1. Muut kuin tavoitteeseen 1 kuuluvat yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat 
maaseudun kehittämistoimenpiteet rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan 
mukaisesti. 
2. Yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat kalastusalan toimenpiteet rahoitetaan 1 
artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti. 
3. Yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat eläinlääkintäalaa ja kasvien terveyttä 
koskevat toimenpiteet rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti. 
4. Yhteisön sääntöjen mukaisesti toteutettavat tiedottamistoimenpiteet rahoitetaan 1 
artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisesti. 
5. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
4 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi: 
a) niitä viranomaisia ja elimiä koskevat tiedot, jäljempänä 'maksajavirastot', 
jotka on hyväksytty maksamaan 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut menot, 
b) jos hyväksytään useampia kuin yksi maksajavirasto, sitä viranomaista tai 
elintä, jäljempänä 'koordinaatioelin', koskevat tiedot, jonka vastuulla on 
komission saataville asetettavien tietojen kokoaminen ja niiden 
toimittaminen komissiolle sekä yhteisön sääntöjen yhdenmukaisen 
soveltamisen edistäminen. 
2. Maksajavirastot ovat jäsenvaltioiden viranomaisia tai elimiä, jotka toimivaltaansa 
kuuluvien maksujen osalta antavat riittävät takeet siitä, että: 
a) menojen korvattavuus ja niiden yhdenmukaisuus yhteisön sääntöjen kanssa 
tarkastetaan ennen maksun hyväksymistä, 
171 
b) suoritetut maksut merkitään kirjanpitoon tarkasti ja yksityiskohtaisesti, 
c) vaaditut asiakirjat esitetään yhteisön sääntöjen mukaisessa määräajassa ja 
muodossa. 
3. Suoritetuista maksuista todisteena olevien asiakirjojen ja edellä kuvattujen fyysisten 
ja hallinnollisten tarkastusten täytäntöönpanoon liittyvien asiakirjojen on oltava 
maksajavirastojen hallussa. Jos nämä asiakirjat ovat menojen hyväksymisestä 
vastaavien elinten hallussa, näiden on toimitettava maksajavirastolle kertomukset 
suoritettujen tarkastusten määrästä, niiden sisällöstä ja niiden tulosten perusteella 
toteutetuista toimenpiteistä. 
4. Yhteisörahoitus voi koskea ainoastaan hyväksytyille maksajavirastoille aiheutuvia 
menoja. 
5. Jäsenvaltioiden on valtiosääntönsä edellyttämät määräykset ja hallinnolliset 
rakenteensa huomioon ottaen rajoitettava hyväksyttyjen maksajavirastojen määrä 
pienimpään mahdolliseen määrään, jolla 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut menot voidaan 
maksaa riittävin hallinnollisin ja kirjanpitoa koskevin edellytyksin. 
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat maksajavirastoja koskevat 
tiedot: 
a) niiden nimi ja perussäännöt, 
b) hallinnolliset ja kirjanpitoa ja sisäistä tarkastusta koskevat ehdot, joiden 
mukaisesti yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoon liittyvät maksut 
suoritetaan yhteistä maatalouspolitiikkaa noudattaen, 
c) hyväksymisasiakirja. 
Komissiolle on ilmoitettava kaikista muutoksista viipymättä. 
172 
7. Jos hyväksytty maksajavirasto ei täytä yhtä tai useampaa hyväksymisen edellytystä, 
hyväksyminen peruutetaan, ellei kyseinen elin ole tehnyt tarvittavia mukautuksia 
ongelman merkittävyyden mukaan vahvistettavassa määräajassa. Jäsenvaltion, jota 
asia koskee, on ilmoitettava tästä komissiolle. 
8. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
5 artikla 
1. Komissio toimittaa jäsenvaltioiden käyttöön 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen menojen 
kattamiseksi tarvittavat määrärahat ennakkomaksuina viitekauden aikana maksettujen 
ennakoiden perusteella. 
Komissio voi myöntää 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden mukaiset ennakkomaksut ohjelman toimeenpanemiseksi 
kyseisten ohjelmien hyväksymisen yhteydessä, ja ennakkomaksut katsotaan 
myöntämispäätöstä seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä toteutuneeksi 
menoksi. 
2. Ennen mainittujen toteutuneiden menojen perusteella maksettavien ennakkomaksujen 
saamista jäsenvaltioiden on asetettava kyseisten menojen korvaamisen edellyttämät 
rahavarat käyttöön hyväksyttyjen maksajavirastojen tarpeiden mukaisesti. 
3. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 
173 
6 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle määräajoin hyväksyttyjä maksajavirastoja 
ja koordinaatioelimiä koskevat ja rahaston tukiosastosta rahoitettuihin toimiin 
liittyvät tiedot: 
a) menoilmoitukset ja ennakkoarviot rahoitustarpeista, 
b) tilinpäätökset yhdessä niiden tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavien 
tietojen sekä toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja 
todenperäisyyttä koskevan todistuksen kanssa. 
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti 1 kohdan b 
alakohdassa tarkoitettujen tilien todistusta koskevat säännöt, annetaan 13 artiklassa 
säädettyä menettelyä noudattaen. 
7 artikla 
1. Komissio vahvistaa rahastokomiteaa kuultuaan 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt päätökset. 
2. Komissio päättää myönnettävistä kuukausittaisista ennakoista hyväksyttyjen 
maksajavirastojen maksamien menojen perusteella. 
Lokakuun menojen katsotaan liittyvän lokakuuhun, mikäli ne maksetaan 1-15 
päivänä lokakuuta ja marraskuuhun, mikäli ne maksetaan 16-31 päivänä lokakuuta. 
Ennakot maksetaan jäsenvaltiolle viimeistään sitä kuukautta, jona meno on 
toteutettu, seuraavan toisen kuukauden kolmantena työpäivänä. 
Lisäennakoita voidaan maksaa, jos rahastokomitealle annetaan siitä tieto seuraavan 
kuulemisen yhteydessä. 
3. Komissio tarkastaa ja hyväksyy maksajavirastojen tilit ennen kyseistä 
varainhoitovuotta seuraavan vuoden 30 päivää huhtikuuta 6 artiklan 1 kohdan b 
alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella. 
174 
Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös koskee toimitettujen tilien 
täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä. Se ei rajoita myöhempien päätösten 
tekemistä 4 kohdan mukaisesti. 
4. Komissio päättää menoista, jotka jätetään 2 ja 3 artiklassa tarkoitetun 
yhteisörahoituksen ulkopuolelle, jos se toteaa, ettei kyseisiä menoja ole toteutettu 
yhteisön sääntöjen mukaisesti. 
Ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä komission 
tarkastuksen tuloksista ja sen jäsenvaltion, jota asia koskee, antamista vastauksista 
on toimitettava kirjalliset tiedoksiannot, joiden perusteella molemmat osapuolet 
pyrkivät sopimukseen jatkotoimenpiteistä. 
Jollei sopimukseen päästä, jäsenvaltio voi pyytää käynnistämään menettelyn, jossa 
pyritään molempien osapuolten kantojen yhteensovittamiseen neljän kuukauden 
kuluessa ja jonka tuloksista toimitetaan komissiolle kertomus, jonka se tutkii ennen 
rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä. 
Komissio tekee ulkopuolelle jätettävistä menoista arvion erityisesti todetun 
epäyhdenmukaisuuden merkittävyyden perusteella. Komissio ottaa tällöin huomioon 
rikkomuksen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutuneen taloudellisen 
vahingon. 
Edellä 2 artiklassa mainittujen niiden menojen rahoituksesta, jotka on suoritettu 
aikaisemmin kuin 24 kuukautta ennen komission asianomaiselle jäsenvaltiolle 
toimittamaa tarkastusten tuloksia koskevaa kirjallista tiedoksiantoa, ei voida 
kieltäytyä. 
Edellä olevaa 5 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta niihin rahoituksellisiin seuraamuksiin, 
jotka aiheutuvat: 
a) jäljempänä 8 artiklan 2 kohdan mukaisista sääntöjenvastaisuuksista, 
b) kansallisten tukien tai niiden rikkomusten seurauksena, joiden osalta on 
käynnistetty perustamissopimuksen 93 ja 169 artiklassa tarkoitetut 
menettelyt. 
175 
5. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat 
erityisesti 5 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua 2, 3 ja 4 kohdan 
mukaista ennakkomaksujen käsittelyä sekä mainituissa kohdissa tarkoitettuihin 
päätöksiin liittyviä menettelyjä. 
8 artikla 
1. Jäsenvaltiot toteuttavat kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten 
mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen: 
a) rahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden 
asianmukaisuuden varmistamiseksi, 
b) sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi ja käsittelemiseksi, 
c) sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien vuoksi menetettyjen summien 
takaisin perimiseksi. 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tieto näiden päämäärien saavuttamiseksi 
toteutetuista toimenpiteistä ja erityisesti selvitykset hallinnollisten ja oikeudellisiin 
käsittelyihin liittyvien menettelyjen tilasta. 
2. Mikäli takaisinperintä ei ole täydellinen, yhteisö vastaa sääntöjenvastaisuuksien tai 
laiminlyöntien rahoituksellisista seuraamuksista, lukuun ottamatta jäsenvaltioiden 
hallintoelinten tai elinten aiheuttamista sääntöjenvastaisuuksista tai laiminlyönneistä 
aiheutuvia rahoituksellisia seuraamuksia. 
Takaisinperityt summat maksetaan hyväksytyille maksajavirastoille, ja niiden on 
vähennettävä ne rahastosta rahoitettavista menoista. Takaisinperittyjen tai myöhässä 
maksettujen summien korot on maksettava rahastoon. 
3. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tämän artiklan 
soveltamista koskevat yleiset säännöt. 
176 
9 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on annettava komission käyttöön kaikki rahaston moitteettoman 
toiminnan kannalta tarpeelliset tiedot ja toteutettava kaikki toimenpiteet, jotka ovat 
omiaan helpottamaan tarkastuksia, joiden toteuttamisen komissio arvioi olevan 
tarpeen yhteisörahoituksen hoidossa, mukaan lukien tarkastukset paikalla. 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedoksi lait, asetukset ja hallinnolliset 
määräykset, jotka ne ovat antaneet yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvien yhteisön 
säädösten soveltamiseksi, sikäli kuin kyseisillä säädöksillä on rahoituksellisia 
vaikutuksia rahastolle. 
2. Tilikirjojen ja kaikkien muiden rahastosta rahoitettaviin menoihin liittyvien 
asiakirjojen, mukaan lukien tiedot, jotka on laadittu tai joita säilytetään ATK-
muodossa, on aina oltava niiden virkamiesten saatavilla, jotka komissio on 
valtuuttanut tekemään tarkastuksia paikalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 
jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti 
toteutettujen tarkastusten suorittamista, perustamissopimuksen 188 c artiklan 
säännösten soveltamista sekä perustamissopimuksen 209 artiklan c kohdan 
mukaisesti järjestettyjen tarkastusten tekemistä. 
He voivat erityisesti tarkastaa: 
a) hallinnollisten käytäntöjen yhdenmukaisuuden yhteisön sääntöjen kanssa, 
b) tarpeellisten perusteena olevien asiakirjojen olemassaolon ja niiden 
vastaavuuden rahastosta rahoitettujen toimien kanssa, 
c) edellytykset, joilla rahastosta rahoitetut toimet toteutetaan ja tarkastetaan. 
Komissio ilmoittaa tarkastuksesta hyvissä ajoin etukäteen jäsenvaltiolle, jota 
tarkastus koskee tai jonka alueella tarkastus tehdään. Sen jäsenvaltion virkamiehet, 
jota asia koskee, voivat osallistua näihin tarkastuksiin. 
177 
Komission pyynnöstä ja jäsenvaltion suostumuksella kyseisen jäsenvaltion 
toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat tässä asetuksessa tarkoitettuihin toimiin 
liittyvät tarkastukset ja selvitykset. Komission virkamiehet voivat osallistua niihin. 
Tarkastusmahdollisuuksien parantamiseksi komissio voi niiden jäsenvaltioiden 
suostumuksella, joita asia koskee, järjestää näiden jäsenvaltioiden 
hallintoviranomaisille mahdollisuuden osallistua tiettyihin tarkastuksiin tai 
selvityksiin. 
3. Neuvosto antaa tarvittaessa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tämän 
artiklan soveltamista koskevat yleiset säännöt. 
10 artikla 
Komissio antaa joka vuosi ennen 1 päivää heinäkuuta Euroopan parlamentille ja 
neuvostolle rahoituskertomuksen rahaston hallinnosta kuluneen varainhoitovuoden aikana 
ja erityisesti rahaston menojen määrän kehityksestä ja laadusta sekä yhteisörahoituksen 
toteuttamisen edellytyksistä. 
11 artikla 
Rahaston hallinnossa komissiota avustaa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto -
komitea, jäljempänä 'rahastokomitea', jäljempänä 12-15 artiklassa vahvistetuin 
edellytyksin. 
12 artikla 
Komitea muodostuu jäsenvaltioiden ja komission edustajista. Kutakin jäsenvaltiota 
edustaa rahastokomiteassa enintään viisi virkamiestä. 
Rahastokomitean puheenjohtajana toimii komission edustaja. 
178 
13 artikla 
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komitean puheenjohtaja 
vie asian rahastokomitean käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion 
edustajan pyynnöstä. 
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. 
Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi 
asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 
artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka 
neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden 
edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei 
osallistu äänestykseen. 
Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät 
kuitenkaan ole rahastokomitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä 
viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä 
toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. 
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 
14 artikla 
1. Rahastokomiteaa on kuultava: 
a) tapauksissa, joissa sen kuulemisesta on säädetty, 
b) komission tulevaa varainhoitovuotta koskevaan ennakkoarvioon ja 
tarvittaessa täydentäviin ennakkoarvioihin otettavien rahaston 
määrärahojen arvioimisesta, 
c) rahastoa koskevien neuvostolle esitettävien kertomusten luonnoksista. 
2. Rahastokomitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen 
käsiteltäväksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 
179 
Sille tiedotetaan säännöllisesti rahaston toiminnasta. 
15 artikla 
Puheenjohtaja kutsuu rahastokomitean koolle. 
Komitean sihteerintehtävistä huolehtii komissio. 
Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 
16 artikla 
Kumotaan asetus (ETY) N:o 729/70. 
Viittaukset kumottuun asetukseen katsotaan viittauksiksi tähän asetukseen, ja niitä on 
luettava liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 
17 artikla 
Poistetaan neuvoston päätöksen 90/424/ETY 15 artiklan kolmas alakohta ja 40 artikla. 
18 artikla 
Toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 729/70 säädetyistä 
järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin, vahvistetaan 13 artiklassa 
säädettyä menettelyä noudattaen. 
19 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu 
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen toteutettuihin menoihin. 
180 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
181 
Asetus (ETY) N:o 729/70 Tämä asetus 
1 artiklan 1 kohta 
1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta 
1 artiklan 4 kohta 
2 artiklan 1 kohta 
2 artiklan 2 kohta 
3 artiklan 1 kohta 
3 artiklan 2 kohta 
3 artiklan 3 kohta 
4 artiklan l kohdan a alakohdan ensimmäinen 
alakohta 
4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toinen alakohta 
4 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmas alakohta 
4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäinen 
alakohta 
4 artiklan 1 kohdan b alakohdan toinen alakohta 
4 artiklan 2 kohta 
4 artiklan 3 kohta 
4 artiklan 4 kohta 
4 artiklan 5 kohdan ensimmäinen virke 
4 artiklan 5 kohdan toinen virke 
4 artiklan 6 kohta 
5 artiklan 1 kohta 
5 artiklan 2 kohdan a alakohta 
5 artiklan 2 kohdan b alakohta 
5 artiklan 2 kohdan c alakohta 
5 a artikla 
6 artikla 
6 a artikla 
6 b artikla 
6 c artikla 
7 artikla 
8 artikla 
9 artikla 
10 artikla 
11 artikla 
12 artiklan 1 kohta 
12 artiklan 2 kohta 
13 artikla 
14 artikla 
15 artikla 
16 artikla 1 artiklan 1 kohta 
1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta 
1 artiklan 4 kohta 
2 artiklan 1 kohta 
2 artiklan 3 kohta 
2 artiklan 3 kohta 
2 artiklan 3 kohta 
4 artiklan 1 kohdan a alakohta 
4 artiklan 2 kohta 
4 artiklan 3 kohta 
4 artiklan 1 kohdan b alakohta 
4 artiklan 4 kohta 
4 artiklan 5 kohta 
4 artiklan 6 kohta 
4 artiklan 7 kohta 
5 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 
5 artiklan 2 kohta 
4 artiklan 8 kohta ja 5 artiklan 3 kohta 
6 artiklan 1 kohta 
7 artiklan 2 kohta 
7 artiklan 3 kohta 
7 artiklan 4 kohta 
8 artikla 
9 artikla 
10 artikla 
11 artikla 
12 artikla 
13 artikla 
14 artikla 
15 artikla 
182 
Ehdotus 
Neuvoston asetus (EY) N;P 98/01 n (CNS) 
annettu 
yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä 
säännöistä 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, 
sekä katsoo, että 
yhteisen maatalouspolitiikan eri tulotukijärjestelmiin sisältyville suorille tuille olisi vahvistettava 
joitakin yhteisiä edellytyksiä, 
kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi maksettava yhteisön tukijärjestelmien mukaiset tuet 
täysimääräisesti tuensaajalle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä asetuksessa säädettyjen tuen 
vähennysten soveltamista, 
jotta ympäristönäkökohdat voitaisiin paremmin integroida yhteisiin markkinajärjestelyihin, 
jäsenvaltioiden olisi sovellettava maatalousmaan ja -tuotannon kannalta tarkoituksenmukaisia 
ympäristötoimenpiteitä; jäsenvaltioiden olisi päätettävä seuraamuksista, joita sovelletaan pakollisten 
ympäristövaatimusten noudattamatta jättämisen yhteydessä, ja jäsenvaltioiden olisi voitava 
vähentää tukijärjestelmästä saatavia etuja tai jopa poistaa ne, jos kyseisiä ympäristövaatimuksia ei 
ole noudatettu; jäsenvaltioiden olisi toteuttavat tällaiset toimenpiteet, niiden estämättä kuitenkaan 
mahdollisuutta myöntää tukea vapaaehtoisille maatalouden ympäristösitoumuksille, 
1 EYVLC 
2 EYVLC 
3 EYVLC 
183 
maatalouden työllisyystilanteen vakauttamiseksi ja siten maatalousväestön, mukaan lukien kaikki 
maataloudessa työskentelevät henkilöt, kohtuullisen elintason turvaamiseksi jäsenvaltioiden olisi 
voitava vähentää viljelijälle maksettavaa suoraa tukea silloin kun tämän tilalla käytetty työvoima jää 
erikseen määriteltäviä rajoja pienemmäksi; erityisesti maatalouden tuottavuuden säilyttämiseksi 
kyseiset vähennykset voivat kuitenkin olla enintään 20 prosenttia tuen kokonaismäärästä, 
jäsenvaltioiden olisi määriteltävä ympäristösyistä tai työvoiman riittämättömyydestä johtuvaa tuen 
vähentämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt puolueettomin perustein; jäsenvaltioiden olisi 
voitava käyttää vähennyksistä saatuja määriä asetuksessa (EY) N:o ....4 säädettyyn maaseudun 
kehittämistukeen liittyviin täydentäviin maatalouden ympäristötoimenpiteisiin, 
suorille tuille olisi asetettava yläraja, jotta voidaan ottaa huomioon mittakaavaetuja vältetään liian 
suuren tuen myöntäminen yksittäiselle tuensaajalle; tällaisten rajojen soveltaminen ei saisi 
vaikeuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdassa määrätyn, kohtuullisen elintason 
takaamista maatalousväestölle sekä markkinoiden vakauttamista koskevan tavoitteen saavuttamista; 
suoran tuen ylärajoja olisi sovellettava asteittain vähenevästi, 
yhteiset tukijärjestelmät voidaan joutua mukauttamaan markkinoiden kehitykseen lyhyen ajan 
kuluessa; tuensaajat eivät näin ollen voi olettaa tukiedellytysten pysyvän muuttumattomina, vaan 
heidän olisi valmistauduttava siihen, että järjestelmiä saatetaan tarkistaa markkinoiden 
kehityssuunnan mukaan, 
yhteisen maatalouspolitiikkaan mukaisiin tukijärjestelmiin sisältyy suora tulotuki erityisesti 
maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi; tämä tavoite liittyy läheisesti 
maaseutuympäristön säilyttämiseen, sillä sen toteuttaminen mahdollistaa todellisen ja vakaan 
maatoustoiminnan harjoittamisen; yhteisön varojen virheellisen kohdentamisen estämiseksi 
jäsenvaltioiden olisi sopivalla tavalla rajoitettava tuki koskemaan vain sellaisia viljelijöitä, jotka 
pystyvät puolueettomien ja todistettavien tietojen avulla osoittamaan, että heidän tuettu toimintansa 
on todellista ja vakaata, eikä sen ensisijaisena tavoitteena ole tuen saaminen, ja 
EY VL L 
184 
koska suorilla tuilla on merkittävät vaikutukset talousarvioon ja jotta nämä vaikutukset voitaisiin 
arvioida paremmin, yhteisön järjestelmiä olisi arvioitava tarkoituksenmukaisella tavalla, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
Soveltamisala 
Tätä asetusta sovelletaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvien tukijärjestelmien mukaisesti 
viljelijöille myönnettäviin suoriin tukiin, jotka rahoitetaan kokonaan tai osittain EMOTR:n 
tukiosastosta, lukuun ottamatta asetuksessa (EY) N:o ... [maaseudun kehittäminen] säädettyjä tukia 
(tukijärjestelmät). 
2 artikla 
Täysimääräinen tuki 
Tukijärjestelmiin kuuluvat tuet maksetaan kokonaan tuensaajalle. 
3 artikla 
Täydentävä ympäristöehto 
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava käytössä olevan maatalousmaan ja kyseisen tuotannon 
erityistilanteen kannalta tarkoituksenmukaisiksi katsomansa ympäristötoimenpiteet. Näihin 
toimenpiteisiin voi sisältyä tuen myöntäminen maatalouden ympäristösitoumusten tekemistä 
vastaan sekä suoran tuen edellytyksenä olevia yleisiä pakollisia tai erityisiä 
ympäristövaatimuksia. 
2. Jäsenvaltioiden on päätettävä seuraamuksista, joiden on oltava tarkoituksenmukaisia ja 
pakollisten ympäristövaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuneiden 
ympäristövahinkojen vakavuuteen suhteutettuja. Jäsenvaltiot voivat säätää kyseisestä 
tukijärjestelmästä saatavien etujen vähentämisestä tai tarvittaessa poistamisesta, jos tällaisia 
erityisiä ympäristövaatimuksia ei ole noudatettu. 
185 
4 artikla 
Tuen mukauttaminen 
3. Jäsenvaltiot voivat päättää vähentää määrää, joka myönnetään viljelijälle, jollei tätä kohtaa 
sovelleta ja ennen 6 artiklan soveltamista, tietyn kalenterivuoden osalta silloin kun tämän 
tilalla kyseisen vuoden aikana käytetty työvoima vuotuisina työpanosyksikköinä ilmaistuna jää 
alle jäsenvaltioiden erikseen määrittelemien rajojen. 
'Vuotuisella työpanosyksiköllä' tarkoitetaan maatilalla koko kalenterivuoden ajan 
kokopäivätoimisesti työskentelevän aikuisen henkilön vuotuista kansallista tai alueellista 
keskimääräistä työaikaa. 
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta viljelijälle aiheutuva tuen 
vähennys saa tiettynä kalenterivuonna olla enintään 20 prosenttia siitä tuen kokonaismäärästä, 
joka myönnettäisiin viljelijälle kyseisen kalenterivuoden osalta, jollei 1 kohtaa sovelleta. 
5 artikla 
Yhteinen säännös 
5. Jäsenvaltioiden on sovellettava 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä tavalla, jolla 
varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun 
vääristyminen. 
6. Niiden määrien, jotka maksetaan jäsenvaltion viljelijöille tietyn kalenterivuoden osalta, jollei 3 
ja 4 artiklaa sovelleta, ja mainittujen artiklojen soveltamisen jälkeen laskettujen määrien erotus 
on annettava kyseisten jäsenvaltioiden käyttöön 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti 
vahvistettavassa määräajassa yhteisön täydentävänä maatalouden ympäristötukena asetuksen 
(EY) N:o .... [maaseudun kehittäminen] 20-22 artiklan mukaisesti. 
186 
6 artikla 
Yläraja 
Jos tuen kokonaismäärä, joka myönnetään viljelijälle tukijärjestelmien mukaisesti tietyn 
kalenterivuoden osalta, jollei tätä artiklaa sovelleta, on yli 100 000 ecua, vähennetään tästä 
määrästä: 
- 20 prosenttia osuudesta, joka on yli 100 000 ecua mutta enintään 200 000 ecua, ja 
- 25 prosenttia osuudesta, joka on yli 200 000 ecua. 
7 artikla 
Tarkistus 
Tukijärjestelmiä sovelletaan tämän kuitenkaan rajoittamatta markkinoiden kehityssuunnan 
perusteella milloin tahansa tehtäviä mahdollisia tarkistuksia. 
8 artikla 
Maksurajoitukset 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tukijärjestelmien tavoitteet huomioon ottaen 
sen varmistamiseksi, että tuesta saatava hyöty rajoitetaan koskemaan sellaisia viljelijöitä, jotka 
epäilyjen ilmetessä pystyvät osoittamaan kaikkea tuloja tuottavaa toimintaansa koskevien 
puolueettomien tietojen avulla ja erityisesti toiminnan oikeudellisten, taloudellisten, sosiaalisten ja 
maataloudellisten näkökohtien kannalta, ettei heidän tuetun toimintansa ensisijainen tavoite ole tuen 
saaminen. 
9 artikla 
Arviointi 
Tukijärjestelmän mukaisen tuen tehokkuuden selvittämiseksi tukea on arvioitava, jotta sen 
vaikutukset tavoitteisiin sekä asianomaisiin markkinoihin voidaan määrittää. 
187 
10 artikla 
Tiedonanto komissiolle 
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle yksityiskohtaiset tiedot tämän asetuksen soveltamiseksi 
toteutetuista toimenpiteistä. 
11 artikla 
Määritelmät 
Tässä asetuksessa: 
(a) 'viljelijällä' tarkoitetaan yksittäistä maataloustuottajaa, joka on luonnollinen henkilö tai 
oikeushenkilö taikka luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden ryhmittymä riippumatta 
siitä, mikä on ryhmittymän ja sen jäsenien oikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä, 
ja jonka tila sijaitsee yhteisön alueella 
(b) 'tilalla' tarkoitetaan kaikkia viljelijän johtamia, saman jäsenvaltion alueella sijaitsevia 
tuotantoyksiköitä 
(c) säädetään, että tietyn kalenterivuoden osalta suoritettaviin maksuihin sisältyy muiden kyseisenä 
kalenterivuonna alkavien kausien osalta suoritettavat maksut. 
12 artikla 
Yksityiskohtaiset säännöt 
Komissio vahvistaa tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin sisältyy 
erityisesti: 
- luettelo 1 artiklassa tarkoitetuista tukijärjestelmistä 
- toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää 3,4 ja 6 artiklan säännösten kiertäminen, 
asetuksen (EY) N:o ... [peltokasvit] ... artiklassa tarkoitettua tai asetuksen (EY) N:o ... [naudanliha] 
39 artiklassa tai tarvittaessa muiden yhteisistä markkinajärjestelyistä annettujen asetusten 
vastaavissa artikloissa säädettyä menettelyä noudattaen. 
188 
13 artikla 
Voimaantulo 
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
189 
EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel, 1998 
YHTEISEN MAATALOUSPOLITIIKAN UUDISTUSTA 
KOSKEVIEN KOMISSION EHDOTUSTEN TALOUDELLISTEN 
VAIKUTUSTEN ARVIOINTI 
Agenda 2000 
2000 - 2006 
(Arviot perustuvat muiden kuin uudistuksen koskemien alojen alustaviin menoarvioihin vuonna 1999) 
Mo 
JOHDANTO 
Tämän asiakirjan kolmessa osassa arvioidaan EMOTR.n takuuosaston kokonaismenoja 
ajanjaksolla 2000-2006. 
Osassa A käsitellään uudistuksen jälkeiset kokonaismenot komission esityksen mukaan. 
Osassa B käsitellään vallitsevan tilanteen ylläpitämistä koskevat kokonaismenot. 
Osassa C käsitellään ehdotetun uudistuksen taloudelliset vaikutukset osan A ja osan B 
mukaisten kustannusten välisenä erona ilmaistuna. 
/1<H 
KOMISSION AGENDA 2000.SSA EHDOTTAMIEN 1 KOHDAN MUKAISTEN 
KOKONAISMENOJEN ARVIOINTI SISÄLTYY OSAAN A. 
Maatalouden menolinjaus 
Talousennusteiden viimeisimmän tarkistuksen ja edellisten vuosien tarkistusten mukaan 
menolinjaus kasvaa vuonna 1999 45 205 milj. ecuun verrattuna heinäkuun 1997 45 000 
milj. ecun ennusteeseen. Jos vuotuinen kasvuvauhti pysyy 2,5 %:ssa ja deflaattori 2 
%:ssa, maatalouden menolinjaus kasvaa seuraavasti: 
2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 
milj. ecua (EU 15) 46940 48750 50630 52600 54650 56790 59020 
Laajentumisen jälkeisessä menolinjauksessa otetaan huomioon uusien jäsenvaltioiden 
maksamat sokerimaksut. Lisäksi kokonaiskasvun arvioidaan nousevan 2,6 %:n 
vuosivauhtia kuuden uuden jäsenvaltion vaikutuksesta (5 %:n kasvu 4 %:n BKT-
osuudella). 
milj. ecua (EU 21) 50940 52990 55120 57350 59680 
Voimassa olevat I otsikon toimenpiteet 
EMOTR.n takuuosastoon kuuluvien toimenpiteiden, sellaisina kuin ne on suunniteltu 
ennen uudistusta, uudistuksen jälkeisistä kokonaiskustannuksista on tehty 
yksityiskohtainen arviointi niiltä aloilta, joille on tehty erityisehdotus. Nämä alat ovat: 
peltokasvit, maitotuotteet, naudan-ja vasikanliha. 
Määrällinen vaikutus perustuu PO VI:n huhtikuussa 1997 laatimien CAP 2000-
asiakirjojen ennusteisiin tai päivitettyihin ennusteisiin. 
Ennusteissa käytetty dollarin ja ecun vaihtokurssi on 0,87. 
Myös muiden alojen, kuten sikojen ja siipikarjan, muiden kuin liitteeseen II kuuluvien 
tuotteiden ja tiettyjen tukijärjestelmien, välilliset taloudelliset vaikutukset on analysoitu. 
Muiden kuin uudistusta koskevien alojen lopullisten kustannuslaskelmien lähtökohtana 
on ollut varainhoitovuoden 1999 alustava menoarvio. Nämä menot on pidetty vakaina 
siinä määrin, että menojen muutokseen johtavia erityistekijöitä ei ole. 
Hedelmille ja vihanneksille on käytetty vuoden 1996 uudistuksen jälkeistä 
rahoitusarviointia. 
Tupakalle on käytetty viimeisimpään ehdotukseen kuuluvaa rahoitusselvitystä. 
Lampaan- ja vuohenlihalle on käytetty 3 300 ecua tonnilta olevaa markkinahintaa 
lopullisten rahoituskustannusten laskemiseksi. 
siei 
Kalastusalan menoarvion perusteena on olettamus markkinoiden lievästä taantumisesta 
vuonna 2000; se vaikuttaa talousarvioon varainhoitovuodesta 2001, jolloin otetaan 
käyttöön kalastustuotteiden markkinoiden tulevaisuudesta Euroopan unionissa annetussa 
komission tiedonannossa (KOM(97)719 lopullinen, 16.12.1997) kaavaillut uudet 
toimenpiteet. 
Tilien tarkastamista ja hyväksymistä, mikä normaalisti johtaa EMOTR:n tukiosaston 
nettotuloon, ei ole otettu huomioon. 
Liitännäistoimenpiteiden kustannukset kasvavat nykyisestä 2 620 miljoonasta ecusta 
2 800 miljoonaan ecuun, kuten 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevassa AGENDA 2000 -
asiakirjassa (DOC/97/6) ennakoidaan. Kasvu heijastaa halua tehostaa ja edistää 
maatalouden ympäristötoimenpiteitä. 
Yksittäisille yrityksille maksettavia summia koskevan rahoituksen enimmäismäärien 
käyttöönoton arvioidaan asteittain johtavan 400 milj. ecun vuosittaisiin säästöihin, ja 
suurin vaikutus koskee peltokasvi- ja sekaviljelmiä. 
Laskelmat on tehty ecuina (B). 
Kokonaismenot 1 otsikon voimassa oleville toimenpiteille arvioidaan 46 460 
miljoonaksi ecuksi vuonna 2006. 
Uudet toimenpiteet 1 otsikossa 
Eläinlääkintätoimenpiteiden, jotka nyt kuuluvat B2-510 lukuun, sisällyttämisen tähän 
lukuun odotetaan kasvattavan menoja 100 milj. eculla vuodessa. 
Uusien rakennetoimenpiteiden sekä laajentumisesta aiheutuvien kustannusten 
rahoitusarvionti vastaa 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevan AGENDA 2000 -asiakirjan 
(DOC/97/6) lukuja. Kuitenkin 45 milj. ecun summa on lisätty kalastuslaivastojen 
uudelleenjärjestelyihin tavoite 2 -alueilla. Lähtökohtana olevaa 1 945 milj. ecun summaa 
vuodeksi 2000 on lisätty 2 % vuosittain, ja se nousee 2 190 milj. ecuun vuonna 2006. Eri 
toimenpiteiden erittely on suuntaa-antava, ja se perustuu aiempiin keskimääräisiin 
kuluihin. Tulevaisuudessa jäsenvaltiot voivat olla joustavampia politiikkansa 
määrittelyssä, ja eri toimenpiteiden suhteellinen painoarvo saattaa muuttua. Yhteisön 
tuesta maaseudun kehittämiselle tehdään rahoitussuunnitelma vuosittain. Käytännössä 
tällä estetään talousarvion ylittäminen maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta. 
Yhteisön jäsenyyttä edeltävä tuki hakijamaille on 500 milj. ecua vuoden 1997 hintoina, 
kuten 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevassa AGENDA 2000 -asiakirjassa (DOC/97/6) 
ennakoidaan, mikä vastaa 530 milj. ecua vuonna 2000, ja nousee 600 milj. ecuun vuonna 
2006 2 %:n inflaatiotasolla. 
Laajentumisen arvioidut kustannukset (lukuun ottamatta jäsenyyttä edeltävää tukea) on 
säilytetty samalla tasolla kuin 15 päivältä heinäkuuta 1997 olevassa AGENDA 2000 -
asiakirjassa (DOC/97/6) eli +1 700 milj. ecuna vuonna 2002, mikä nousee +3 900 milj. 
ecuun vuonna 2006. 
4te 
Kokonaismenot 
Kokonaismenojen 1 otsikon toimenpiteille, sellaisina kuin ne on määritelty uudistuksen 
jälkeen, on arvioitu nousevan 49 350 milj. ecuun 15 jäsenvaltion EU:n osalta vuonna 
2006, mistä jää 9 670 milj. ecun marginaali maatalouden menolinjauksessa (EU 15). 
Kokonaismenot 21 jäsenvaltion EU:lle arvioidaan 53 250 milj. ecuksi, josta jää EU 21 -
menolinjaukseen 6 430 milj. ecun marginaali. 
OSASSA B ARVIOIDAAN VALLITSEVAN TILAN YLLÄPITÄMISEN 
KOKONAISMENOT. 
Kuten osassa A, muiden kuin uudistukseen kuuluvien tuotteiden menot perustuvat 
ensisijaisesti varainhoitovuoden 1999 alustavaan menoarvioon. Nämä menot on pidetty 
vakaina siinä määrin, että ei ole erityistekijöitä, jotka johtaisivat menojen muutokseen. 
Peltokasvien, maitotuotteiden sekä naudan- ja vasikanlihan menot on arvioitu 
soveltamalla nykyistä hintatasoa määrällisiin ennusteisiin ja hintaennusteisiin DOC/97/6 
-asiakirjassa tai päivitetyissä ennusteissa. 
Jos oletetaan vallitsevan tilanteen säilyvän, kokonaismenot olisivat 43 315 milj. ecua, 
josta jää menolinjaukseen 15 705 milj. ecun marginaali vuonna 2006. 
OSASSA C ESITETÄÄN EHDOTETUN UUDISTUKSEN TALOUDELLISET 
VAIKUTUKSET. 
Ehdotetun uudistuksen arvioidut taloudelliset vaikutukset aiheuttavat 3 145 milj. ecua 
lisää kuluja vuonna 2006 nykyään 1 otsikkoon kuuluvilla aloilla. Tiettyjen 
eläinlääkintäalan toimenpiteiden mukaan ottaminen lisää kuluja 100 milj. eculla. Muut 
kuin tavoitteen 1 mukaiset rakennetoimenpiteet lisäävät kuluja vielä 2 190 milj. eculla. 
Kun mukaan otetaan jäsenyyttä edeltävä 600 milj. ecun tuki, 1 otsikon kokonaismenojen 
arvioidaan 15 jäsenvaltion EU:n osalta nousevan 6 035 milj. ecua vuonna 2006. 
Laajentumisen arvioidut 3 900 milj. ecun taloudelliset vaikutukset vuonna 2006 
johtaisivat 1 otsikon menojen kokonaislisäykseen 9 935 milj. eculla vuonna 2006 21 
jäsenvaltion EU:ssa. 
AM 
YKSITTÄISET ALAT 
Peltokasvit 
Ehdotukset 
Interventiohinta 
Viljojen interventiohintaa ehdotetaan alennettavaksi kerralla 20 % markkinointivuodesta 
2000/2001, jolloin se laskisi 119,19 ecusta tonnilta 95,35 ecuun tonnilta 1 päivänä 
heinäkuuta 2000. Myös kuukausikorotusten, jotka on nykyisellään vahvistettu 1,0 ecuksi 
tonnilta, poistamista ehdotetaan. 
Pinta-alatuet 
Ehdotetut muutokset ovat seuraavanlaisia: 
- Viljoille, öljysiemenille, muille kuin kuitupellavan siemenille ja kesannoinnille 
yhtenäinen perusmäärä 66 ecua tonnilta (nykyiset määrät ovat 54,34 ecua tonnilta 
viljoille, 68,38 ecua tonnilta kesannoinnille, 105,1 ecua tonnilta pellavansiemenille, ja 
öljysiementen keskimääräiseen maailmanmarkkinahintaan liittyvä tuki 
markkinointivuodeksi 1997/98 on 450 ecua hehtaarilta). 
- Valkuaiskasveille ehdotettu perusmäärä on 72,5 ecua (nykyinen määrä on 78,49 ecua 
tonnilta). 
Pinta-alatuet lasketaan kertomalla perusmäärä tonnilta viljojen keskisadolla. 
Kesannointimäärä 
Kesannoinnin perusmäärä ehdotetaan vahvistettavaksi 0 %:iin. 
Maksuaika 
Maksut maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän 
maaliskuuta välisenä aikana. 
Vallitsevaa tilannetta koskevat tärkeimmät oletukset 
Vallitsevassa tilanteessa nykyisen 119,19 ecua tonnilta olevan interventiohinnan sekä 
nykyisten kuukausikorotusten katsotaan säilyvän muuttumattomina. 
Pinta-alatukien perusmäärät säilytetään niiden nykyisellä tasolla koko kuuden vuoden 
jakson aikana, ja aiemmat keskimääräiset sadot, joille maksut perustuvat, ovat 
markkinointivuoden 1997/98 maksuihin käytettyjä satoja. 
Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistettu 17,5 %:n kesannointimäärä 
säilytetään koko kuuden vuoden ajan. 
AW 
Peltokasvijärjestelmän mukaista käytettävissä olevaa koko perusalaa (53,5 milj. 
hehtaaria) oletetaan viljeltävän, ja siitä hieman alle miljoonan hehtaarin oletetaan olevan 
rehuviljelmiä. 
Viljellyt alat jaetaan eri peltokasvien kesken vuotta 1999 koskevien ennusteiden 
mukaisesti. Kokonaisviljelyala ja sen jakautuminen pysyy samanlaisena koko jakson 
1999-2005. 
Viljasadot nousevat 5,40 tonnista hehtaarilta 5,89 hehtaariin tonnilta vuonna 2005. 
Viljojen kokonaisbruttotuotanto nousee 214 miljoonaan tonniin vuonna 2005 (195 milj. 
tonnia vuonna 1999). 
Koko jaksolla on käytetty arvioitua keskimääräistä maailmanmarkkinahintaa. Vehnälle se 
on 145 dollaria tonnilta, rehuviljalle 113 dollaria tonnilta ja öljy siemenille 260 dollaria 
tonnilta. 
Vienti säilytetään GATT-sopimuksen enimmäismäärien tasolla. 
fnterventiovarastot kasvavat kuuden vuoden aikana ja saavuttavat teoreettisen 
enimmäismääränsä 72,5 milj. tonnia vuonna 2005. 
Uudistuksen vaikutus 
Alat ja viljojen tase 
Kesannointia koskevan perusmäärän vähentäminen 17,5 %:sta 0 %:iin tuo 4 103 000 
hehtaaria takaisin tuotantokäyttöön, ja arviolta 3 000 000 hehtaaria säilyy vapaaehtoisena 
kesantona. 
Takaisin viljelykäyttöön otetun alan (3 337 500 hehtaaria, josta 70 000 säilörehulle) 
vaikutus viljantuotantoon on noin 18 milj. tonnin vuosittainen kasvu. Tämä ylimääräinen 
tuotanto jakautuu vehnän ja rehuviljan kesken siten, että noin 10 milj. tonnia on vehnää 
ja 8 milj. tonnia rehuviljaa. 
Interventiohinnan ehdotetun alennuksen oletetaan aiheuttavan sen, että Euroopan unioni 
voi viedä vehnää ilman vientitukea. (Vapaalle viennille ei ole määrällisiä tai 
rahoituksellisia rajoituksia). Maailmanmarkkinahintojen ennusteisiin perustuvat 
laskelmat vahvistavat tämän. Ylimääräiselle vehnäntuotannolle löytyy menekkiä 
vientimarkkinoilla. Tämä on syy siihen, miksi vehnän vientimäärät ovat uudistuksen 
jälkeen kasvaneet yli GATT-rajoitusten noin 30 milj. tonniin vuodessa. 
Rehuviljan vientimäärät pysyvät GATT:in enimmäismäärissä, koska 
maailmanmarkkinahintojen tilanteen oletetaan edellyttävän vientituen maksamista. 
Kun nämä tekijät otetaan huomioon, uudistuksen tuloksena olisi arviolta hieman alle 25 
milj. tonnin interventiovarastot vuonna 2005. 
Hinnat ja pinta-alatuet 
4% 
Interventiohinnan alentuminen vaikuttaa välittömästi vientitukien määrään. Se vähentää 
vehnän vientituen nollaan arvioidusta 7,5 ecusta tonnilta vallitsevassa tilanteessa. 
Ehdotetun uudistuksen myötä pinta-alatukia yksinkertaistettaisiin perusteellisesti. Kaikki 
peltokasvit (lukuun ottamatta valkuaiskasveja) saavat yhtenäistä 66 ecua tonnilta olevaa 
perustukea, joka kerrotaan viljasadon määrällä. Laskelmat perustuvat Euroopan unionissa 
markkinointivuonna 1997/98 käytettyyn 4,86 tonnia hehtaarilta olevaan keskimääräiseen 
maksettuun satoon. Tästä saadaan 321 ecua hehtaarilta oleva keskimääräinen pinta-
alatuki (352 ecua hehtaarilta valkuaiskasveille). 
Vaikutus talousarvioon 
Pinta-alatukien kustannukset nousisivat 16 870 milj. ecusta 18 500 milj. ecuun 
uudistuksen jälkeen. 
Uudistus aiheuttaisi huomattavat säästöt interventiokustannuksiin ja vientitukiin. 
Vallitsevassa tilanteessa näiden kustannusten arvioidaan nousevan 2 100 milj. ecuun, 
vaikka niille on varattu 550 milj. ecua uudistuksen viimeisenä vuonna. 
Uudistuksen vaikutus tärkkelyksen tuotantotukien kustannuksiin olisi 95 milj. ecua, 
koska tuotantotuki alenisi maailmanmarkkinahintojen ja Euroopan unionin hintojen 
suhteen muutoksen vuoksi. 
Vuoteen 2006 mennessä peltokasveja koskevan luvun kokonaiskustannukset arvioidaan 
19 250 milj. ecuksi, ja uudistuksen arvioidaan tuovan 30 milj. ecun säästöt vuonna 
2006. 
Vaikutukset muihin lukuihin 
Viljahintojen alennuksen odotetaan johtavan sianlihan, kananmunien ja siipikarjanlihan 
ja viljojen vientitukien poistumiseen muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden 
osalta. Sianlihalle on varattu alustava 40 milj. ecun summa yksityiseen varastointiin ja 
poikkeuksellisiin tukitoimenpiteisiin (sikarutto) liittyvien mahdollisten kustannusten 
kattamiseksi. Vaikutukset lukuun 18 (POSEI) arvioidaan -10 milj. ecuksi, lukuun 30 
(muut kuin liitteeseen II kuuluvat tuotteet) -53 milj. ecuksi ja lukuun 31 
(elintarvikeapuohjelmat) -13 milj. ecuksi. 
AQ> 
MAITO JA MAITOTUOTTEET 
Ehdotukset 
Interventiohintoja ehdotetaan alennettaviksi 15 % neljän vuoden aikana 1 päivästä 
heinäkuuta 2000 alkaen, mikä alentaisi voin interventiohintaa 3 282 ecusta tonnilta 
2 789,7 ecuun tonnilta vuonna 2006 ja rasvattoman maitojauheen interventiohintaa 
2 055,2 ecusta tonnilta 1 746,9 ecuun tonnilta vuonna 2006. Maidon ohjehinta alenee 
309,8 ecusta tonnilta 257,2 ecuun tonnilta. Hinnanalennukseen liittyy 215 ecua eläimeltä 
(EU:n keskiarvo) olevan lypsylehmäpalkkion käyttöönotto, ja tämän palkkion 
naudanlihaosuus (70 ecua) rahoitetaan naudanlihaa koskevasta luvusta, mistä jää 
keskimäärin 145 ecua eläimeltä oleva summa talousarvion maitoalaa koskevaan lukuun. 
Osa suorasta tuesta (100 ecua) maksetaan yhteisten perusteiden ja osa (keskimäärin 45 
ecua) kansallisten perusteiden mukaisesti, mutta tämä ei vaikuta kuitenkaan 
kokonaismenoihin. Palkkioyksiköiden kokonaismäärä vastaa tämänhetkistä maitokiintiön 
tasoa jaettuna EU:n keskimääräisellä 5,8 tonnia eläimeltä olevalla tuotoksella vuonna 
2000. 
Edellä mainittuihin toimenpiteisiin liittyy maitokiintiön asteittainen lisääminen 2 %:lla 
neljän vuoden aikana 1 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen. Suurempi kiintiö jaetaan 
vuoristoisten ja pohjoisten alueiden (1 %) sekä nuorten viljelijöiden (1 %) kesken. 
Määrälliset vaikutukset 
Hinnanalennuksen arvioidaan johtavan kasvaneeseen juuston vientiin ilman tukea 
(+100 000 tonnia jakson loppuun mennessä), suurempaan voin (+48 000 tonnia) sekä 
juuston (+300 000 tonnia) kulutukseen ja alhaisempaan voin ja rasvattoman 
maitojauheen tuotantoon. 
Sen arvioidaan johtavan myös rasvattomalle maitojauheelle maksettavan tuen 
huomattavaan vähenemiseen. Tämän vaikutuksen pitäisi mahdollistaa maitokiintiön 
lisäämisen 2 %:lla, mikä vastaa 2,3 milj. tonnia. Maidontuotannon kasvu johtaisi voin 
tuotannon 116 000 tonnin ja rasvattoman maitojauheen tuotannon 214 000 tonnin 
kasvuun jakson loppuun mennessä. 
Voin interventiovaraston arvioidaan poistuvan vuoteen 2001 mennessä ja rasvattoman 
maitojauheen interventiovaraston vuoteen 2005 mennessä. Ilman uudistusta rasvattoman 
maitojauheen interventiovarastojen olisi arvioitu kasvavan 200 000 tonniin vuoteen 2006 
mennessä. 
Hinnat ja suorat tuet 
Tukitason alentaminen johtaa vientitukien ja sisäisten tukien alenemiseen. Sisäisen ja 
ulkoisen hinnan välisen eron huomattava pieneneminen johtaa kasvaneeseen juuston ja 
mahdollisesti myös rasvattoman maitojauheen vientiin ilman vientitukia. 
AQÎ 
Laskelmissa on ennustettu voille 1 600 dollarin maailmanmarkkinahintaa, joka vastaa 
1 390 ecua tonnilta, ja rasvattomalle maitojauheelle 1 950 dollarin hintaa, joka vastaa 
1 700 ecua tonnilta. Mikäli rasvattoman maitojauheen hintakehitys on suotuisaa, mikä 
mahdollistaa rasvattoman maitojauheen vientituen poistamisen, rasvattoman 
maitojauheen interventiovarastot voivat pienentyä nopeammin. 
Voin ja rasvattoman maitojauheen markkinoilta poistamista koskevien sisäisten 
toimenpiteiden tukien arvioidaan alenevan hintojen alennusta vastaavin määrin. 
Vaikutus talousarvioon 
Lypsylehmistä maksettavien suorien tukien käyttöönotto johtaa kasvaneisiin 
talousarviomenoihin. Vuoteen 2006 mennessä maitoalaa koskevan luvun 
kokonaiskustannukset arvioidaan 4 550 milj. ecuksi. 
Maitoalan uudistuksella arvioidaan olevan +1900 miljoonan kokonaisvaikutus 
talousarvioon vuonna 2006. 
Vaikutukset muihin lukuihin 
Maitohintojen alentamisella on -8 milj. ecun taloudellinen vaikutus lukuun 25 (POSEI) 
vuonna 2006, -69 milj. ecun vaikutus lukuun 30 (vientituet muille kuin lukuun II 
kuuluvat tuotteet) ja -37 milj. ecun vaikutus lukuun 31 (elintarvikeapuohjelmat). 
Luvun 30 menojen vähenemisen pitäisi mahdollistaa WTO:n rahoitusta koskevan 
enimmäismäärän noudattamisvaikeuksien ratkaisemisen niiden tuotteiden osalta, joihin 
on lisätty valmistusaineita. 
/IQQ 
NAUDAN- JA VASIKANLIHA 
Ehdotukset 
Virallisia hintoja ehdotetaan alennettavaksi 30 % kolmen vuoden aikana vuoden 2000 
heinäkuusta alkaen, mihin liittyisi emolehmien, sonnien ja härkien palkkioiden 
asteittainen nouseminen ja lihapalkkion asteittainen käyttöönotto emolehmille 
tarkistettujen yksittäisten tai alueellisten enimmäismäärien mukaisesti. Teoreettiset 
kokonaispalkkiot ovat 310 ecua eläimeltä sonneille, mikä maksetaan kerran niiden 
elinaikana, 232 ecua härille, mikä maksetaan kaksi kertaa niiden elinaikana, 215 ecua 
eläimeltä emolehmille vuosittain ja 70 ecua eläimeltä lypsylehmille vuosittain. 
Peruspalkkio on (vuoden 2002 taso) 180 ecua emolehmille, 220 ecua sonneille, 170 ecua 
härille ja 35 ecua lypsylehmille. 
Perusmäärä vastaa ennen uudistusta voimassa ollutta tuen tasoa korotettuna 50 % 
kokonaispalkkioiden lisäyksestä. Jäljelle jäävä 50 % lisäyksestä jaetaan jäsenvaltioille 
niiden tuotanto-osuuden mukaan, jotta jäsenvaltiot voivat jakaa määrät tietyissä rajoissa 
ja tiettyjen yhteisten sääntöjen mukaan. 
Emolehmien yksittäiset kiintiöt ehdotetaan vahvistettaviksi vuodesta 2000 eteenpäin 
vuoden 1995 tai 1996 maksujen tasolle lisättynä 3 %:lla, mikä johtaa yhteensä arviolta 
10,285 milj. eläimeen (lukuun ottamatta Ranskan merentakaisten departementtien 
erityisiä enimmäismääriä ja Portugalin laajaperäistämisohjelmaa). 
Urospuolisten eläinten vuoden 1997-1998 enimmäismäärät ehdotetaan säilytettäviksi 
korotettuna 57 000 eläimellä Espanjan ja Portugalin osalta (vuodesta 1997), mikä johtaa 
yhteensä 9,095 milj. eläimeen vuodesta 2000 alkaen (lukuun ottamatta Ranskan 
merentakaisten departementtien erityisiä enimmäismääriä ja Portugalin 
laajaperäistämisohjelmaa). 
Emolehmien lisäpalkkiot, jotka osarahoitetaan nyt EMOTR:sta tietyillä alueilla (tavoite 1 
ja Belgia), poistetaan (-90 milj. ecua vuodessa). Myös vasikoiden prosessointijärjestelmä 
poistetaan. 
Laajaperäistämispalkkion saamisperusteita tehostetaan, mistä seuraa 
laajaperäistämisohjelmassa olevia eläimiä koskevan palkkion nouseminen 100 ecuun 
eläimeltä. Ehdotetun lisäyksen arvioidaan olevan talousarviovaikutuksiltaan neutraali, 
koska pienempi määrä eläimiä on oikeutettu palkkioon. 
Myös julkisen intervention poistamista ehdotetaan 1 päivästä heinäkuuta 2002, ja se 
korvattaisiin yksityisellä varastoinnilla. 
Määrälliset vaikutukset 
Hinnanalennuksen arvioidaan asteittain johtavan kulutuksen kasvuun 200 000 tonnia 
vuosittain sekä vientiin uusille markkinoille ilman vientitukia vuosittain 200 000 tonniin 
asteittain kasvavan määrän osalta. Interventiovarastojen oletetaan siten poistuvan vuoteen 
2006 mennessä, verrattuna varastojen kasvuun, joka saavuttaisi 1,6 milj. tonnia vuonna 
2006, jos vallitseva tilanne säilyisi. 
Zoo 
Hinnat 
Vientitukien tason arvioidaan laskevan määrällä, joka vastaa hinnanalennusta. 
Vientitukien laskemisessa on käytetty teoreettista 1 800 ecua tonnilta olevaa 
maailmanmarkkinahintaa. 
Interventiohinta poistetaan vuodesta 2002 alkaen, jolloin interventio korvataan 
yksityisellä varastoinnilla. 
Vaikutus talousarvioon 
Naudanlihaa koskevan talousarvion osuuden arvioidaan nousevan 7 930 milj. ecuun, 
mikä vastaa +1 990 milj. ecun lisäystä verrattuna nykyisen järjestelmän jatkumiseen. 
Lisäys johtuu suorien tukien maksamisesta eikä vientituista ja interventiovarastoinnista. 
Vaikutukset muihin lukuihin 
Naudanlihan hintojen alentamisella on -19 milj. ecun taloudellinen vaikutus lukuun 25 
(POSEI) ja -27 milj. ecun vaikutus lukuun 31 (elintarvikeapuohjelmat). 
2r1 
MAASEUDUN KEHITTÄMINEN 
Maaseudun kehittämistoimenpiteet koskevat: 
- tukea maatalousalan rakennemuutokselle (investoinnit maatalousyrityksiin, tuet 
nuorille viljelijöille, koulutus, varhaiseläkkeet); 
- tukea maanviljelylle epäsuotuisilla alueilla (luonnonhaittakorvaukset); 
- maksuja maatalouden ympäristötoimille; 
- investointitukea jalostus- ja markkinointivälineille ja -tiloille; 
- tukea metsätaloudelle; 
- toimenpiteitä maaseudun toimintojen monipuolistamisen ja mukauttamisen 
edistämiseksi. 
liri toimenpiteissä otetaan huomioon voimassa oleva lainsäädäntö suurimmalta osaltaan, 
ja toimenpiteitä on joiltakin osin yksinkertaistettu merkittävästi: 
- Neuvoston asetuksessa annetaan ainoastaan tukikelpoisuutta koskevat tärkeimmät 
perusteet, mikä lisää joustavuutta ja läheisyysperiaatteen noudattamismahdollisuutta. 
Yksityiskohdat sisällytetään komission hyväksymiin ohjelmiin. 
- Epäsuotuisien alueiden tukea muutetaan ympäristönsuojelua koskevien tavoitteiden 
sisällyttämiseksi siihen ja vähäisin tuotantopanoksin toimivien viljelyjärjestelmien 
edistämiseksi. Tuki vahvistetaan pinta-alaperusteiseksi. 
EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan: 
- Vuoden 1992 liitännäistoimenpiteet (maatalouden ympäristötoimet, metsitys, 
varhaiseläkkeet) sekä epäsuotuisien alueiden tukijärjestelmä koko unionissa; 
- jäljellä olevat maaseudun kehittämistoimenpiteet muualla kuin tavoite 1 -alueilla. 
EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan myös: 
- kalastuslaivastojen uudelleenjärjestelyjä koskevat liitännäistoimenpiteet niillä tavoite 
2 -alueilla, jotka eivät kuulu tavoite 2:n ohjelmiin, sekä kaikki kalastusalan 
rakennetoimenpiteet muualla kuin tavoite 1 ja 2 -alueilla. 
Nuorille viljelijöille maksettavan kertapalkkion (25 000 ecua) ja luopujille maksettavan 
varhaiseläketuen (15 000 ecua vuodessa) enimmäismääriä on korotettu. Epäsuotuisien 
alueiden luonnonhaittakorvausten vähimmäistukea on korotettu 40 ecuun hehtaarilta 
tehottomien maksujen välttämiseksi. Lisäksi keskimääräinen myönnetty määrä saa olla 
enintään 200 ecua hehtaarilta. Maatalouden ympäristötoimenpiteiden vuosittaisia 
enimmäismääriä on yksinkertaistettu säilyttämällä vain kolme kategoriaa: yksivuotiset 
kasvit (600 ecua hehtaarilta), monivuotiset kasvit (900 ecua hehtaarilta) ja muu 
maankäyttö (300 ecua hehtaarilta). 
3oh 
Enimmäismäärien muutosten ei arvioida johtavan suoraan menojen kasvuun, toisaalta sen 
vuoksi, että useimmat jäsenvaltiot eivät yllä enimmäismääriin ja toisaalta sen vuoksi, että 
komissio määrittää jäsenvaltioiden kokonaismäärärahat maaseudun 
kehittämistoimenpiteille. Maaseudun kehittämisohjelmat ja niiden muutokset on myös 
hyväksytettävä komissiossa. 
Kalastusalan rakennetoimenpiteiden enimmäismäärä tavoite 2 -alueilla on 45 milj. ecua 
vuodessa ja muilla kuin tavoite 1 ja 2 -alueilla 80 milj. ecua vuodessa. 
Vuoden 1992 liitännäistoimenpiteet (maatalouden ympäristötoimet, metsitys, 
varhaiseläkkeet) rahoitetaan jo EMOTR:n tukiosastosta ja jaksolle 2000-2006 on varattu 
2 800 miljoonan ecun vuosittainen määrä. 
Muiden maatalouden kehittämistoimenpiteiden arviot on tehty ohjelmakautena 1994-99 
käytettävissä olleiden määrien perusteella muualla kuin tavoite 1 -alueilla ja 
epäsuotuisien alueiden osalta tavoite 1 -alueilla. 
Uusien maatalouden kehittämistoimenpiteiden rahoitusarvio vastaa AGENDA 
2000:een sisällytettyjä lukuja. Lähtökohtana oleva summa on 1.900 milj. ecua 
vuonna 2000, ja siihen lisätään 45 milj. ecua kalastusalan toimenpiteille niille 
tavoite 2 -alueille, joita ei ole sisällytetty AGENDA 2000:een. 
«2oi 
OSA A: YHTEENVETO UUDISTUKSEN JÄLKEISISTÄ 
KUSTANNUKSISTA 
M 
ARVIO EMOTR:N KOKONAISMENOISTA 
2000-2006 (UUDISTUKSEN JÄLKEEN) 
EMOTR:n menot milj. ecuina 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 
B1-10 peltokasvit 
B1-11 sokeri 
B1-l2oliivioljy 
B1-13 kuivatut rehut 
B1-14 kuitukasvit 
B1-15 hedelmat ja vihannekset 
B1-16 viini 
B1-17tupakka 
B1-18 muut vihannesalat 
B1-20 maito ja maitotuotteet 
B1-21 naudan-ja vasikanliha 
B1 -22 lampaan- ja vuohenliha 
B1-23 sianliha 
B1-24 kananmunat ja siipikarja 
B1-25 muut elSintuotteita koskevat toimet 
B1-26 kalastusalan tuotteet 
B1-30 muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden 
B1-31 elintarvikeapuohjelmat 
B1-36 valvontatoimet 
B1-37 tilien hyvSksyminen ja tarkastaminen 
B1-38 menekinedistSminen 
yhteensa 
B1-50 liitannSistoimenpiteet 16.850 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.940 
800 
1.020 
430 
2.780 
4.700 
1.940 
190 
100 
130 
50 
475 
380 
50 
100 
37.275 
2.800 19.120 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.930 
800 
1.020 
420 
3.180 
5.730 
1.940 
40 
0 
120 
70 
340 
350 
50 
100 
40.550 
2.800 19.170 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.910 
800 
1.020 
420 
3.630 
7.120 
1.940 
40 
0 
110 
70 
330 
330 
50 
100 
42.380 
2.800 19.220 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.910 
800 
1.020 
420 
4.060 
8.230 
1.940 
40 
0 
110 
70 
310 
310 
50 
100 
43.930 
2.800 19.250 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.910 
800 
1.020 
420 
4.500 
7.960 
1.940 
40 
0 
100 
70 
290 
300 
50 
100 
44.090 
2.800 19.260 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.890 
800 
1.020 
420 
4.520 
7.900 
1.940 
40 
0 
100 
70 
290 
300 
50 
100 
44.040 
2.800 19.250 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.890 
800 
1.020 
420 
4.550 
7.930 
1.940 
40 
0 
100 
40 
290 
300 
50 
100 
44.060 
2.800 
yhteensä 40.075 43.350 45.180 46.730 46.890 46.840 46.860 
enimmäismäärien vaikutus yksittäisiin maksuihin -250 -325 -400 -400 -400 -400 
voimassa oleva CAP yhteensä 40.075 43.100 44.855 46.330 46.490 46.440 46.460 
EMOTRn takuuosastosta rahoitettavat uudet 
toimenpiteet 
Eläinlääkintätoimenpiteet B2-510 100 100 100 100 100 100 100 
Rakennetoimenpiteet 
luonnonhaittakorvaus, epäsuotuisat alueet 
muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5a -tyypin 
toimenpiteet, joista kalastusta 
muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5b -tyypin 
toimenpiteet 
yhteensä 750 
645 
125 
550 770 
660 
130 
560 790 
670 
130 
570 810 
680 
130 
580 830 
690 
140 
590 850 
700 
140 
600 870 
710 
140 
610 
1.945 1.990 2.030 2.070 2.110 2.150 2.190 
Laajentuminen 
Jäsenyyttä edeltävä tuki 530 540 550 560 570 590 600 
YHTEENSA EU-15 
PAIVITETTY MENOLINJAUS EU-15 
MARGINAALI EU-15 42.650 
46.940 
4.290 45.730 
48.750 
3.020 47.535 
50.630 
3.095 49.060 
52.600 
3.540 49.270 
54.650 
5.380 49.280 
56.790 
7.510 49.350 
59.020 
9.670 
Laajentuminen 
CAP-markkinointitoimenpiteet 
maaseudun toimenpiteet ja liitännäistoimenpiteet 
yhteensä EU-6 1.100 
600 
1.700 1.200 
1.000 
2.200 1.200 
1.500 
2.700 1.300 
2.000 
3.300 1.400 
2.500 
3.900 
YHTEENSA EU-21 
PAIVITETTY MENOLINJAUS EU-21 
MARGINAALI EU-21 49.235 
50.940 
1.705 51.260 
52.990 
1.730 51.970 
55.120 
3.150 52.580 
57.350 
4.770 53.250 
59.680 
6.430 
2oS 
OSA B: YHTEENVETO KUSTANNUKSISTA ILMAN 
UUDISTUSTA 
u 
ARVIO EMOTRiN KOKONAISMENOISTA 
2000-2006 (VALLITSEVA TILANNE) 
2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 
B1-10 peltokasvit 
B1-11 sokeri 
B1-12 oliivieijy 
B1-13kuivatut rehut 
B1-14kuitukasvit 
B1 -15 hedelmat ja vihannekset 
B1-16 viini 
B1-17tup4akka 
B1-18 muut vihannesalat 
B1-20 maito ja maitotuotteet 
B1-21 naudan-ja vasikanliha 
B1-22 lampaan-ja vuohenliha 
B1-23sianliha 
B1-24 kananmunat ja siipikarja 
B1-25 muut eiaintuotteita koskevat toimet 
B1-26 kalastusalan tuotteet 
B1-30 muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden 
B1-31 elintarvikeapuohjelmat 
B1-36 valvontatoimet 
B1-37 tilien hyvaksyminen ja tarkastaminen 
B1-38 menekinedistaminen 
yhteensa 
B1-50 liitannaistoimenpiteet 
yhteensa 17.940 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.940 
800 
1.020 
430 
2.780 
4.700 
1.940 
190 
100 
130 
50 
475 
380 
50 
100 
38.365 
2.620 
40.985 18.070 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.930 
800 
1.020 
430 
2.770 
4.930 
1.940 
190 
100 
130 
70 
415 
380 
50 
100 
38.665 
2.620 
41.285 18.240 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.910 
800 
1.020 
430 
2.770 
5.780 
1.940 
190 
100 
130 
70 
415 
380 
50 
100 
39.665 
2.620 
42.285 18.450 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.910 
800 
1.020 
430 
2.740 
6.480 
1.940 
190 
100 
130 
70 
415 
380 
50 
100 
40.545 
2.620 
43.165 18.690 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.910 
800 
1.020 
430 
2.710 
6.130 
1.940 
190 
100 
130 
70 
415 
380 
50 
100 
40.405 
2.620 
43.025 18.960 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.890 
800 
1.020 
430 
2.680 
5.940 
1.940 
190 
100 
130 
70. 
415 
380 
50 
100 
40.435 
2.620 
43.055 19.280 
1.760 
2.340 
390 
850 
1.890 
800 
1.020 
430 
2.650 
5.940 
1.940 
190 
100 
130 
40 
415 
380 
50 
100 
40.695 
2.620 
43.315 
voimassa oleva CAP yhteensä 40.985 41.285 42.285 43.165 43.025 43.055 43.315 
PÄIVITETTY MENOLINJAUS EU-15 
MARGINAALI 46.940 48.750 50.630 52.600 54.650 56.790 59.020 
5.955 7.465 8.345 9.435 11.625 13.735 15.705 
4»? 
OSA C: YHTEENVETO UUDISTUKSEN 
TALOUDELLISISTA VAIKUTUKSISTA 
lei 
UUDISTUKSEN TALOUDELLISET VAIKUTUKSET 
2000-2006 
2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 
BMOpeltokasvit 
B1-11 sokeri 
B1-12 oliiviOljy 
B1-13 kuivatut rehut 
B1-14 kuitukasvit 
B1-15 hedelmat ja vihannekset 
B1-16 viini 
B1-17 tupakka 
B1-18 muut vihannesalat 
B1-20 maito ja maitotuotteet 
B1-21 naudan-ja vasikanliha 
B1-22 lampaan-ja vuohenliha 
B1-23 sianliha 
B1-24 kananmunat ja siipikarja 
B1-25 muut eiaintuotteita koskevat toimet 
B1-26 kalastusalan tuotteet 
B1-30muiden kuin liitteeseen II kuuluvien tuotteiden tuet 
B1-31 elintarvikeapuohjelmat 
B1-36 valvontatoimet 
B1-37 tilien hyvaksyminen ja tarkastaminen 
B1-38 menekinedistaminen 
yhteensa 
B1-50 liitannaistoimenpiteet 
yhteensa -1.090 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-1.090 
180 
-910 1.050 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-10 
410 
800 
0 
-150 
-100 
-10 
0 
-75 
-30 
0 
0 
0 
1.885 
180 
2.065 930 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-10 
860 
1.340 
0 
-150 
-100 
-20 
0 
-85 
-50 
0 
0 
0 
2.715 
180 
2.895 770 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-10 
1.320 
1.750 
0 
-150 
-100 
-20 
0 
-105 
-70 
0 
0 
0 
3.385 
180 
3.565 560 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-10 
1.790 
1.830 
0 
-150 
-100 
-30 
0 
-125 
-80 
0 
0 
0 
3.685 
180 
3.865 300 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-10 
1.840 
1.960 
0 
-150 
-100 
-30 
0 
-125 
-80 
0 
0 
0 
3.605 
180 
3.785 -30 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
-10 
1.900 
1.990 
0 
-150 
-100 
-30 
0 
-125 
-80 
0 
0 
0 
3.365 
180 
3.545 
enimmäismäärien vaikutus yksittäisiin maksuihin -250 -325 -400 -400 -400 -400 
voimassa oleva CAP yhteensä 
EMOTR.n tukiosastosta rahoitettavat uudet toimenpiteet 
Eläinlääkintätoimenpiteet B2-510 
Ra ken netoimen piteet 
luonnonhaittakorvaus, epäsuotuisat alueet 
muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5a -tyypin 
toimenpiteet, joista kalastusta 
muualla kuin tavoite 1 -alueella olevat 5b -tyypin 
toimenpiteet 
yhteensä 
Laajentuminen 
Jäsenyyttä edeltävä tuki 
YHTEENSÄ EU-15 
Laajentuminen 
CAP-markkinointitoimenpiteet 
maaseudun toimenpiteet ja liitännäistoimenpiteet 
yhteensä 
YHTEENSÄ EU-21 -910 
100 
1.945 1.815 
100 
1.990 2.570 
100 3.165 
100 3.465 
100 
2.030 2.070 2.110 3.385 
100 
2.150 3.145 
100 
750 
645 
125 
550 770 
660 
130 
560 790 
670 
130 
570 810 
680 
130 
580 830 
690 
140 
590 850 
700 
140 
600 870 
710 
140 
610 
2.190 
530 
1.665 540 
4.445 550 
5.250 560 
5.895 570 
6.245 590 
6.225 600 
6.035 
1.100 
600 
1.700 
6.950 1.200 
1.000 
2.200 
8.095 1.200 
1.500 
2.700 
8.945 1.300 
2.000 
3.300 
9.525 1.400 
2.500 
3.900 
9.935 
%% 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 158 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 01 06 10 
Luettelonumero : CB-C0-98-181-FI-C 
ISBN 92-78-32383-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg