Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Pk-yritysten eurooppalainen perussääntö"

(2002/C 125/19)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 26. huhtikuuta 2001 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla laatia lausunnon aiheesta "Pk-yritysten eurooppalainen perussääntö".

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 4. helmikuuta 2002. Esittelijä oli Henri Malosse.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. maaliskuuta 2002 pitämässään 389. täysistunnossa (maaliskuun 21. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 81 ääntä puolesta, ja 2 pidättyi äänestämästä.

1. Pk-yritysten tarpeet

1.1. Taustaa

1.1.1. Eurooppalaiset lakimiehet ja viranomaiset ovat vuosikymmeniä kiinnittäneet huomiota lähes yksinomaan suuriin yrityksiin, joita on pidetty Euroopan yhdentymisen kannalta tärkeimpinä toimijoina. Nykyään tunnustetaan, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä (pk-yrityksillä) on keskeinen rooli Euroopan talousrakenteessa: pk-yritysten osuus yrityskannasta on 90 prosenttia, ja 2/3 työpaikoista on pk-yrityksissä. On epäloogista, että eurooppayhtiön sääntöjen hyväksymisen yhteydessä on otettu huomioon ainoastaan suuryrityksille parhaiten soveltuva yritysmuoto eli yhtiö, joka voi tarjota arvopapereita yleisölle. Ei ole myöskään perusteltua, että kun komissio aikoo tehdä lopun kaksinkertaisesta verotuksesta yhdellä ja yhteisellä yhtiöveron määräytymismekanismilla, siitä hyötyisivät eurooppayhtiön sääntöjen välityksellä vain suuret ja keskisuuret yritykset.

1.1.2. Kuten Feirassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto huomautti hyväksyessään pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan, eurooppalaisten pk-yritysten yhteistyötä on edistettävä. Komission lokakuussa 1997 julkaisemassa tutkimuksessa (Pariisin kauppa- ja teollisuuskamarin talousoikeuden tutkimuskeskus CREDA, "Propositions pour une société fermée européenne", toimittanut J. Boucourechliev, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, 1997; ks. teoksesta erityisesti "Analyses des rapprochements d'entreprises en Europe", S. Urban, U. Mayrhofer ja P. Nanopoulos, s. 11-), joka koskee kautta 1989-1995, todetaan että yhteisyrityksiä on suhteellisesti enemmän pk-yritysten välillä kuin suuryritysten välisessä yhteistyössä. Tällä toiminnalla on kuitenkin lukuisia esteitä, ja sitä hidastavat aikaa vievät ja kalliit menettelyt, joista on haittaa nimenomaan pk-yrityksille.

1.2. Pk-yrityksille soveltuvan välineen luominen

1.2.1. Toistaiseksi ainoa ylikansallinen oikeudellinen rakenne Euroopassa on ollut eurooppalainen taloudellinen eturyhmä (ETEY), joka voi tarjota erityispalvelua pk-yrityksille, mutta se ei ole kuitenkaan riittävä ratkaisu.

1.2.2. Eurooppayhtiö, jota koskevat säännöt on nyt hyväksytty lopullisesti(1), on saanut voimakkaita vaikutteita osakeyhtiöitä koskevista säännöistä, ja se on suunniteltu suuryrityksiä varten. Eurooppayhtiön syntyhistoria voidaan jäljittää yli kolmenkymmenen vuoden taakse, ja vaikka se merkitsee huomattavaa edistysaskelta, sen taustalla ovat vanhanaikaiset näkemykset, jotka vaikuttavat sen perustuksiin: raskaus ja monimutkaisuus, sopimattomuus pk-yritysten maailmaan, ongelmat tavoiteltaessa yhteiskunnallisen kehityksen huomioimista. Euroopan parlamentti toteaa neuvoston viimeisimmästä eurooppayhtiötä koskevasta asetusehdotuksesta laatimassaan mietinnössä, että "pk-yritykset otetaan asetuksessa tällä hetkellä liian vähän huomioon, vaikka ne - toimivat suurelta osin Euroopan talouden moottorina" (mietinnön esittelijä oli Hans-Peter Mayer).

1.2.3. Myös yhdenmukaistaminen koskee pääasiassa osakeyhtiöitä. Rajavastuuyhtiöihin ja yksityisiin elinkeinonharjoittajiin sovellettava lainsäädäntö on sen sijaan edelleenkin tiukasti kansallisen lainsäädännän piirissä.

1.2.4. Komissio on tietoinen tästä tilanteesta, sillä se antoi 4. syyskuuta 2001 yhtiöoikeustyöryhmän tehtäväksi käsitellä julkisia ostotarjouksia koskevia yleiseurooppalaisia sääntöjä ja esittää näkemyksensä yhtiöoikeuden uudenaikaistamisen painopisteistä, joista voidaan mainita tarve luoda mahdollisesti uusia oikeudellisia muotoja (esimerkiksi yksityinen eurooppayhtiö, joka olisi erityisen mielenkiintoinen pienten ja keskisuurten yritysten kannalta).

1.2.5. Myös talous- ja sosiaalikomitea korostaa tuoreissa lausunnoissaan, että pk-yrityksiä varten tarvittaisiin oma oikeudellinen muoto. Maaliskuun 2. päivänä 2000 annetussa oma-aloitteisessa lausunnossa "Osuus- ja yhteisötalous ja yhtenäismarkkinat"(2) todetaankin seuraavaa: "Tällaisten eurooppalaisten yritysmuotojen perustaminen tulisi sallia sekä fyysisille henkilöille että pienyrityksille, jotka haluavat kilpailukykyä vahvistaakseen osallistua rajanylittävään yhteistoimintaan." Samoin 28. marraskuuta 2001 annetussa oma-aloitteisessa lisälausunnossa "Pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja"(3) kehotetaan tutkimaan "kysymystä eurooppalaisen yksityisyrityksen yhtiöjärjestyksestä".

1.2.6. Useat eurooppalaiset työnantajajärjestöt ovat kannattaneet ajatusta, ja eri kansallisuuksia edustavista lakimiehistä ja oikeustieteilijöistä koottu työryhmä on laatinut erittäin tarkkaan hahmotellun luonnoksen yksityisestä eurooppayhtiöstä. Ks. aiemmin mainittu, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimiston julkaisema CREDAn tutkimus. Tutkimusta ovat jatkaneet Pariisin teollisuus- ja kauppakamari ja Ranskan työnantajien keskusjärjestö (MEDEF) asiantuntijoista ja eri maiden yritysjohtajista koostuvassa työryhmässä: "La société privée européenne: une société de partenaires", syyskuu 1998.

1.2.7. Onkin aiheellista alkaa pohtia pk-yrityksille soveltuvaa eurooppayhtiön säännöstöä, jotta pk-yritysten kauppavaihtoa voitaisiin helpottaa yhtenäismarkkinoilla, jotta eri maiden yritykset voisivat yhdistää resurssejaan ja jotta uuden yrityksen perustamisen tai yhtiöjärjestyksen muutoksen yhteydessä hankkeella olisi heti alusta lähtien eurooppalainen ulottuvuus. Yksi yhtenäinen perussääntö on erityisen tarpeellinen, sillä laajentuminen lisää kansallisen lainsäädännön eroja entisestään.

1.2.8. Talous- ja sosiaalikomitea järjesti 22. lokakuuta 2001 julkisen kuulemistilaisuuden, johon osallistui yli kaksikymmentä eurooppalaista järjestöä, joita asia koskee, sekä asiantuntijoita ja lakimiehiä. Kuulemisen perusteella voidaan todeta, että pk-yrityksiä koskeville säännöille on todellista tarvetta muun muassa rajatylittävän yhteistyön edistämiseksi, mutta myös pk-yritysten syrjinnän välttämiseksi, sillä pk-yritykset eivät hyödy pääasiassa suuryrityksille suunnatuista eurooppayhtiön säännöistä. Osallistujat esittivät toivomuksia hankkeeseen liittyvistä menettelyistä ja painottivat ennen kaikkea selkeyttä, tarvetta tehdä säännöistä sellaiset, että ne tarjoavat todellisia helpotuksia, sekä sitä, että sääntöjen tulee olla avoimet kaikille yritysmuodoille. Osallistujat korostivat lisäksi sääntöjen tarjoamia etuja:

1.2.8.1. Poliittiset edut: kansainvälisen ja rajatylittävän taloudellisen yhteistyön kehittäminen edistää Euroopan yhdentymistä.

1.2.8.2. Edut selkeyden kannalta: muun muassa yhdet ja yhtenäiset eurooppalaiset säännöt, hallinnollisten muodollisuuksien keventyminen, mahdollisuus tehdä vain yksi veroilmoitus.

1.2.8.3. Taloudelliset edut: tällaiset säännöt valinneiden pk-yritysten kilpailukyky ja tunnettuus lisääntyvät, kun ne kuuluvat eurooppalaisen "laatumerkin" piiriin. Säännöt voisivat houkutella myös ulkomaisia sijoittajia Eurooppaan.

2. Pk-yritysten eurooppalainen perussääntö

2.1. Nykyisessä tilanteessa pk-yrityksiä syrjitään, sillä ne eivät yleensä pääse hyötymään eurooppalaisesta perussäännöstä niin kuin suuryritykset. Ei ole myöskään realistista odottaa jäsenvaltioiden lainsäädännön nopeaa yhdenmukaistamista, sillä erot ovat suuria ja unioni on piakkoin laajentumassa. Eurooppayhtiötä täydentävän yksinkertaisen välineen luominen vaikuttaa siten tehokkaimmalta tavalta poistaa pk-yritysten kansainvälisen toiminnan kehittämistä haittaavat esteet.

2.2. Koska komitea edustaa talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoita, sen olisi aiheellista avata keskustelu institutionaalisella tasolla. Tässä oma-aloitteisessa lausunnossa esitetään joitain ajatuksia pk-yrityksille soveltuvan eurooppalaisen perussäännön laatimiseksi sekä hahmotellaan suuntaviivat, joita komitean mielestä tulisi seurata jatkossa käynnistettävissä toimissa.

3. Perustavoitteet

3.1. Pk-yritysten eurooppalaisen perussäännön tulisi edistää yrittäjähenkeä ja uusien toimintojen luomista sekä kannustaa rajatylittävään kumppanuuteen yhtenäismarkkinoilla. Perussääntörakenteen tulisi tätä ajatellen täyttää seuraavat perustavoitteet:

3.1.1. Sen tulisi olla avoin sekä luonnollisille että oikeushenkilöille.

3.1.2. Sen tulisi olla yksinkertainen ja joustava, ja sitä tulisi voida muuntaa osapuolten toivomusten pohjalta.

3.1.3. Sitä tulisi voida kehittää, jotta se mukautuisi yhteiskunnan rakenteen ja ympäristön muutoksiin.

3.1.4. Sen tulisi muodostaa todellinen eurooppalainen yritysrakenne eli se ei saisi olla sidoksissa jäsenvaltioiden yhtiölainsäädäntöön. Sen avulla ei tulisi kuitenkaan voida vaatia etuoikeuksia eikä erityiskohtelua.

3.2. Pk-yritysten eurooppayhtiön taustalla tulisi olla eurooppayhtiötä täydentävä lähestymistapa.

3.2.1. Eurooppalainen ulottuvuus: Perussääntö olisi tarkoitettu toimille, joilla on laajasti katsoen eurooppalainen ulottuvuus eli joissa on vähintään kaksi kumppania vähintään kahdesta jäsenvaltiosta tai yksinkertaisesti niin, että taloudellista toimintaa tai suunnitteilla olevaa toimintaa harjoitetaan eurooppalaisella tasolla eli siten, että se ylittää yhden jäsenvaltion rajat. Pk-yritysten yhteistyö liittyy molemmissa tapauksissa, erotuksena suuryritysten välisiin sulautumiin, lähes aina laajennus- ja kehityshankkeisiin tai uuden toiminnan luomiseen.

3.2.2. Luonne: Kyseessä olisi yksityinen yhtiö, joka toisin kuin eurooppayhtiö ei voisi tarjota arvopapereita yleisölle.

3.2.3. Perusajatus: Uusi yhtiö perustuisi sopimusvapauteen. Se olisi yhtiö, johon sitouduttaisiin voimakkaasti (affectio societatis). Yhtiökumppaneille tulisi jättää entistä enemmän liikkumatilaa suhteiden järjestämisessä ja yleisesti yhtiön toiminnassa. Perussääntömalleja voitaisiin ehdottaa esimerkinomaisesti ja ohjeellisesti.

3.2.4. Oikeudellinen asema: Yhtiö kuuluisi yhteisön lainsäädännön piiriin, ja viittauksia jäsenvaltioiden lainsäädäntöön rajoitettaisiin ja tarkennettaisiin.

3.2.5. Kohderyhmä: Joustavuuden nimessä ei ole aiheellista asettaa pk-yritysten sääntöjen piiriin kuuluville yrityksille työntekijöiden määrää koskevaa ylärajaa. Kohderyhmään kuuluvien yritysten tulee luonnollisesti olla pieniä ja keskisuuria yrityksiä kuten komission vuonna 1996 antamassa ja nyt tarkistettavana olevassa suosituksessa tarkoitetaan. Perussääntö soveltuisi kaikille pienille yhtiöille tai yhden miehen yhtiöille.

3.2.6. Sosiaalinen ulottuvuus: Säännöissä viitattaisiin yleisesti sen paikan lainsäädäntöön, jossa työntekijät harjoittavat toimintaansa. Työntekijöiden osallistumiselle olisi hahmoteltava seuraavat suuntaviivat:

3.2.6.1. Rajatylittävän tiedottamisen ja kuulemisen kohdalla perussäännön pohjaksi tulisi ottaa parhaillaan hyväksyttävänä oleva yhteisön direktiivi(4), jolloin järjestelmää sovellettaisiin yrityksiin, joissa on vähintään 50 työntekijää.

3.2.6.2. Rajatylittävän yrityksen hallintoon osallistumisessa komitea ehdottaa realistista ja käytännönläheistä menettelyä, jonka tavoitteena on eurooppayhtiötä koskevat asianomaiset säännöt huomioon ottaen vakiintuneiden oikeuksien säilyttäminen kuitenkin niin, että pyritään välttämään liian raskasta järjestelmää.

3.2.6.3. Menettely on jatkoa yritysten sosiaalisen vastuun eurooppalaisten puitteiden edistämistä koskevan vihreän kirjan(5) (hyväksytty 18.7.2001) taustalla olevalle dynamiikalle. Lisäksi työntekijöiden osallistumista koskevien määräyksien voidaan katsoa olevan hyödyksi Euroopan yhdentymiselle, mikä vahvistaa entisestään uuden perussäännön antamaa eurooppalaista "laatumerkkiä".

3.2.7. Verotuksellinen asema: Pysyviä etuja ei voida odottaa. Sen sijaan komission tiedonannossaan "Kohti sisämarkkinoita, joilla ei ole veroesteitä"(6) ehdottaman strategian yhteydessä eurooppalaisen perussäännön valitsevat yritykset voisivat olla ensimmäisiä, jotka hyötyvät yhden, yhtenäistetyn veropohjan järjestelmästä, joka muodostaisi välineen yksinkertaistamiselle ja estäisi monikertaisen verotuksen. Komissio aikookin käynnistää koevaiheen pk-yrityksille ja/tai yrityksille, jotka ovat valinneet eurooppayhtiön säännöt. Komitea antaa piakkoin lausunnon kyseisestä tiedonannosta.

4. Pk-yritysten eurooppalaisen perussäännön mahdolliset menettelyt

Hankkeen hahmottelussa voitaisiin tukeutua seuraaviin suuntaviivoihin, joita tulisi tutkia tarkkaan yhteistyössä asianomaisten tahojen kanssa.

4.1. Sovellettava lainsäädäntö

Hankkeen yhteydessä tehtäisiin selkeä toimivaltajako eri oikeuslähteiden välillä: yhteisön asetus, perussäännöt, kansallinen lainsäädäntö.

4.1.1. Asetuksen tulisi kattaa sen piiriin kuuluva ala (muun muassa perustamismuodot, pääoma, kotipaikka, rekisteröinti, johtajien vastuu) täydellisesti ja olla riippumaton jäsenvaltioiden lainsäädännöstä, joihin ei voitaisi vedota edes toissijaisesti. Tämä on erittäin tärkeää, jos halutaan varmistaa säädöksen yhdenmukaisuus ja euroopanlaajuinen luonne sekä selkeys ja turvallisuus, jota yhtiömuodon tulisi tuoda osakkaille ja kolmansille osapuolille.

4.1.2. Asetuksessa tulisi myös säilyttää osakkaiden sopimusvapaus ja määritellä se tarkkaan (erityisesti yhtiön organisaatio ja toiminta, arvopaperijärjestelmä). Tiettyjen aihepiirien tulisi kuulua ehdottomasti yhtiösäännön piiriin. Laiminlyöntien välttämiseksi rekisteröinnistä vastaava viranomainen tarkistaisi, että yhtiösäännöissä on mukana kaikki vaadittavat sopimusehdot.

4.1.3. Pk-yritysten eurooppayhtiön tulisi luonnollisesti noudattaa maakohtaisten yhtiöiden tapaan jäsenvaltioiden yleisiä sääntöjä: kirjanpito-, vero- ja rikosoikeutta sekä maksukyvyttömyyttä ja maksujen lakkautusta koskevia menettelyitä.

4.2. Yleiset määräykset

Hankkeen kahtena ohjenuorana tulee olla toiminnan yksinkertaisuus ja joustavuus.

4.2.1. Yhtiön voisi muodostaa luonnollinen tai oikeushenkilö tai useampia luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka olisivat joko jostain jäsenvaltiosta tai niiden ulkopuolelta. Pääoman vähimmäisraja voitaisiin asettaa 15000 EUR, joka jaettaisiin osakkeisiin - sulkematta kuitenkaan pois muita vaihtoehtoja. Kukin osakas sitoutuisi vain merkitsemänsä pääomaosuuden mukaisesti.

4.2.2. Sopimusvapaudelle tulisi jättää paljon tilaa kuitenkin niin, että vähemmistöosakkaiden ja kolmansien osapuolien oikeuksia suojeltaisiin asetuksella. Yhtiöjärjestyksessä määriteltäisiin osakkaiden oikeudet, yhtiön organisaatio ja toiminta, sen elinten toimivalta sekä arvopaperisiirtojen ehdot. Asetuksessa olisi kuitenkin asetettava vähimmäisvelvoitteet, esimerkiksi luetteloitava asiat, joista osakkaiden tulisi tehdä kollektiivinen päätös.

4.2.3. Määriteltäessä sitä, kuka edustaa yhtiötä kolmansiin osapuoliin nähden, pohjaksi tulisi ottaa yhtiöoikeudesta annetun ensimmäisen yhteisön direktiivin mukaiset säännöt.

4.2.4. Kotipaikan tulisi olla Euroopan unionissa, ja se olisi sama kuin yhtiön keskushallinnon toimipaikka. Kotipaikka voitaisiin siirtää toiseen jäsenvaltioon ilman yhtiön purkamista tai uuden oikeushenkilön luomista.

4.2.5. Pakkoluovutus ja osakkaan poistaminen olisivat mahdollisia, ja niistä olisi määrättävä yhtiösäännöissä samoin kuin takaisinostohinnasta ja arvopapereiden siirron hinnasta. Yhtiösäännöissä voitaisiin myös määrätä, ettei osakkeiden omistajien osinko- ja muiden oikeuksien tarvitse olla suhteessa merkittyyn pääomaan ja että arvopaperit eivät ole tilapäisesti luovutettavissa. Perustamiskirjaa tulisi voida muuttaa näillä aloilla ainoastaan yksimielisesti.

5. Liitännäistoimet

Ei voida ajatella etuoikeuksien myöntämistä suhteessa kansallisiin sääntöihin, sillä vaarana on kilpailuvääristymien syntyminen. Voisi kuitenkin olla hyödyllistä määrätä seuraavista toimista, jotta kyseisen mallin houkuttelevuus lisääntyisi:

5.1. Yhdenmukaiset, yksinkertaistetut, nopeat ja edulliset perustamismenettelyt (voitaisiin jopa ajatella, että rekisteröinti olisi ilmaista).

5.2. Erityinen tiedotus- sekä teknisen ja taloudellisen tuen järjestelmä (joka järjestettäisiin esimerkiksi eurooppalaisten tiedotuskeskusten, eurooppalaisen riskipääomaverkon tai Business Angel -sijoittajien avustuksella).

5.3. Uusien työpaikkojen luomisen yhteydessä mahdollisuus turvautua erilaisiin yhteisön tukijärjestelmiin (eurooppalainen yhteisyritysmenettely, jonka yhteydessä voidaan antaa tukea toteutettavuustutkimusten tekemiseen ja investointeihin, Euroopan sosiaalirahasto) tai kansallisiin tukijärjestelmiin.

6. Muiden yritysmuotojen huomioon ottaminen

6.1. On aiheellista miettiä myös muiden yritysmuotojen, erityisesti osuuskuntien sekä osuus- ja yhteisötalouden yritysten huomioon ottamista.

6.2. Komitea kannattaa eurooppaosuuskuntaa koskevan ehdotuksen mahdollisimman pikaista hyväksymistä. Vuonna 1993 aiheesta tehtiin muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi, ja se on suurelta osin vastaus asianomaisten alojen esittämiin huoliin.

6.3. Eurooppayhtiön tapaan eurooppaosuuskuntaa koskeva ehdotus saattaa osoittautua mielenkiinnottomaksi pienten yritysten kannalta, erityisesti vaaditun vähimmäispääoman takia, sekä niiden yhteisötalouteen suuntautuneiden uusien yritysmuotojen kannalta, jotka haluavat kehittää toimintaansa Euroopan unionin tasolla.

6.4. Komitea toivookin, että samalla kun pk-yrityksille kehitellään eurooppayhtiötä, pohdittaisiin myös sellaisia yhteisön oikeusvälineitä, joilla voitaisiin vastata näiden yrittäjyysmuotojen syntymisen luomiin tarpeisiin.

7. Päätelmät

7.1. Tarpeiden erittelystä käy ilmi, että pk-yrityksille tarvitaan oma eurooppayhtiö. Niille tulee ennen kaikkea tarjota eurooppalainen perussääntö, jotta voidaan varmistaa niiden tasavertainen kohtelu suurempien yritysten kanssa, sillä eurooppayhtiön säännöt koskevat pääasiassa suuria yrityksiä. Tavoitteena on myös antaa pk-yrityksille eurooppalainen laatumerkki, jotta niiden toiminta sisämarkkinoilla helpottuisi.

7.2. Jotta uusi perussääntö olisi houkutteleva, sillä tulisi voida välttää moninkertaisen verotuksen vaara sekä tarjota oikeudellinen joustavuus ja helpotuksia perustamismuodollisuuksissa, neuvonnassa ja yrityskumppanuustukia koskevissa menettelyissä.

7.3. Tämän hankkeen yhteydessä komitea viittaa Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiin, joissa korostettiin yhteisön kilpailukyvyn ja yrittäjähengen parantamista sekä uusien toimintojen ja työpaikkojen luomista. Hankkeen avulla tulee myös edistää työntekijöiden osallistumista yhteisön tasolla, sillä se vaikuttaa integraation onnistumiseen.

7.4. Komitea kehottaa siis luomaan pk-yrityksille pikaisesti eurooppayhtiötä täydentävä, yksinkertaistettu eurooppalainen perussääntö.

Bryssel 21. maaliskuuta 2002.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL L 294, 10.11.2001.

(2) EYVL C 117, 26.4.2000, s. 52-58.

(3) EYVL C 48, 21.2.2002.

(4) Ehdotus direktiivin antamiseksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä (neuvoston 23. heinäkuuta 2001 vahvistama yhteinen kanta), EYVL C 307, 31.10.2001.

(5) KOM(2001) 366 lopullinen.

(6) KOM(2001) 582 lopullinen.