Komission tiedonanto neuvostolle - Vuoden 2007 kalastusmahdollisuudet Euroopan komission poliittinen julkilausuma /* KOM/2006/0499 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 15.9.2006 KOM(2006) 499 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE Vuoden 2007 kalastusmahdollisuudet Euroopan komission poliittinen julkilausuma SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 3 1.1. Yhteisen kalastuspolitiikan päätöksenteon periaatteet 3 1.2. Kansainväliset sitoumukset 4 1.3. Muita erityissitoumuksia 4 2. Vuoden 2007 kalastusmahdollisuuksien sääntelyä koskevat ehdotukset 5 3. Pitkän aikavälin suunnittelu on ensisijaista 5 4. Vankka perusta TACeja koskevalle päätöksenteolle 5 4.1. Kannat joita hyödynnetään kestävän enimmäistuoton mukaisesti 6 4.2. Kestävään enimmäistuottoon verrattuna ylihyödynnetyt kannat, jotkakuitenkin ovat turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella 6 4.3. Turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevat kannat 7 4.4. Kannat, joihin sovelletaan pitkän aikavälin suunnitelmia 8 4.5. Luonnostaan lyhytikäiset lajit 8 4.6. Kannat, joiden tila on tuntematon mutta joiden biologinen riski ei ole korkea 9 5. Erityistapaukset 9 5.1. Turskakannat, joihin sovelletaan turskan elvytyssuunnitelmaa 9 5.2. Itämeren turskakannat 10 5.3. Syvänmeren lajit 10 5.4. Sekakalastus 10 5.5. Keisarihummerikannat 11 5.6. Mustakitaturska 11 5.7. Uudet TACit 11 6. Tekniset toimenpiteet 11 7. Pyyntiponnistuksen hallinnointi 11 8. Päätelmät 12 1. JOHDANTO Komission tiedonannossa KOM(2006) 246 lopullinen ”Yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantaminen”, Euroopan yhteisölle vahvistetaan vuosittaisten kalastusmahdollisuuksien päättämistä koskeva uusi työmenetelmä. Osana tätä uutta lähestymistapaa komissio vahvistaa kunkin vuoden ensimmäisen vuosipuoliskon aikana seuraavan vuoden TAC- ja kiintiöehdotuksia koskevat aikeensa vuosittaisen poliittisen julkilausuman muodossa. Jotta alan toimijat voisivat osallistua laajasti kaikkiin kalastuspolitiikan laatimis- ja täytäntöönpanovaiheisiin, komissio esittää tässä asiakirjassa vuoden 2007 kalastusmahdollisuuksien jakoehdotusta koskevat aikeensa. Tässä vaiheessa ei vielä ehdoteta TACeja tai kiintiöitä koskevia lukuja, koska monia kantoja koskevat määrälliset arviot ja ennusteet ovat käytettävissä vasta, kun viimeisimmät seurantatiedot saadaan analysoitua kolmannella vuosineljänneksellä. Sen vuoksi tässä tiedonannossa esitetään komission näkemykset ilman, että käytettävissä olisi kantojen tilaa vuonna 2007 koskevaa tieteellistä lausuntoa. Siksi tässä tiedonannossa esitettävät näkemykset rajoittuvat TACien ja pyyntiponnistusten vahvistamista koskeviin periaatekysymyksiin. Näitä periaatteita noudatetaan, kun lopullinen tieteellinen lausunto saadaan käyttöön. Jos lopullisessa lausunnossa kuitenkin tulee esiin ennalta arvaamattomia tekijöitä, komissio voi muotoilla ehdotuksensa kyseisen lausunnon pohjalta. Ennusteita ei voida tehdä kahdeksi vuodeksi eteenpäin niiden monien kantojen osalta, joiden saaliit riippuvat suuresti välittömästi rekrytoituvien vuosiluokkien runsaudesta. Kohtuullisemmin hyödynnettävien kantojen (kuten monet pelagiset lajit), TACeista voidaan tulevina vuosina keskustella varhaisemmassa vaiheessa. Tässä tiedonannossa esitetään vuoden 2007 TACeja ja niihin liittyviä edellytyksiä koskevan ehdotuksen perusperiaatteet. Ehdotus perustuu vuoden 2006 kuluessa käyttöön saataviin tieteellisten arviointien tuloksiin ja laadittuihin ennusteisiin. 1.1. Yhteisen kalastuspolitiikan päätöksenteon periaatteet Vuosittaiset kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti[1], eli siten, että varmistetaan sellainen elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntäminen, joka luo talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden osalta kestävät olosuhteet. Yhteisön olisi pyrittävä näihin tavoitteisiin ottamalla kalastuksenhoidossa asteittain käyttöön ekosysteemiin perustuva lähestymistapa, jolla kalastuksesta saadaan tehokasta ja taloudellisesti kannattavaa ja joka tarjoaa kunnollisen toimeentulon kalastuksesta riippuvaisille ihmisille. Taloudellinen ja sosiaalinen kestävyys riippuvat biologisesta kestävyydestä: jos kalaa ei ole, ei ole kalastustakaan. Sen vuoksi komissio asettaa biologisesti kestävän kalastuksen päätöksenteon keskeiseksi tekijäksi. Komissio ei kuitenkaan aina siirrä kestävyyttä koskevia tieteellisiä lausuntoja suoraan asetusehdotuksiin, kahdesta syystä. Ensiksikin tieteelliset ennusteet ovat toisinaan melko epävarmoja, ja niiden soveltaminen sellaisenaan johtaisi kalastusmahdollisuuksien huomattaviin vuosittaisiin muutoksiin, jotka olisivat usein suurempia kuin on kalakantojen säilyttämisen kannalta tarpeen. Toinen syy on luonteeltaan poliittinen. Vaikka monet kalakannat ovat ehtyneitä tai ylikalastettuja, komissio ja jäsenvaltiot ovat katsoneet, että kalastustoiminnan tietynlaisen jatkuvuuden säilyttämiseksi on hyväksyttävää ottaa suhteellisen suuri biologinen riski ja sallia kalastus, joka ylittää kalakantojen kestokyvyn lyhyellä aikavälillä. Ylikalastusta koskevat korjaustoimenpiteet olisi pantava täytäntöön vähitellen edellyttäen, että kalastuskuolevuutta alennetaan jatkuvasti asteittain. 1.2. Kansainväliset sitoumukset Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sisältyvien sitoumusten lisäksi EU:n vuosittaisissa kalastusta koskevissa päätöksissä olisi otettava huomioon kansainväliset poliittiset sitoumukset, kuten velvollisuus elvyttää kalakannat sellaiselle tasolle, jolla voidaan saavuttaa suurin kestävä tuotto[2]. Vaikka tämän sitoumuksen täytäntöönpanosta keskustellaan edelleen, ja siitä on tekeillä erillinen komission tiedonanto[3], asiassa on tarpeen edetä sen varmistamiseksi, että tämän poliittisen sitoumuksen noudattamisessa edistytään tai etteivät komission päätökset ainakaan ole sen kanssa ristiriidassa. Eräissä alueellisissa kalastusjärjestöissä samoin kuin joissakin kahden- ja monenvälisissä yhteyksissä on kehitetty jo kauan sitten sitoumuksia, joihin myös yhteisö on sitoutunut. Esimerkkejä tällaisista ovat Koillis-Atlantin kalastuskomissiossa sovitut pyyntiponnistuksen vähennykset, Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä hyväksytyt grönlanninpallaksen elvytysjärjestelyt sekä Euroopan yhteisön ja Norjan sopimat pitkän aikavälin kalastuksenhoitojärjestelyt. Yhteisön tekemien päätösten olisi oltava tällaisten sitoumusten mukaisia. 1.3. Muita erityissitoumuksia Näiden vanhojen sitoumusten lisäksi komissio ja neuvosto ovat äskettäin antaneet joukon julistuksia, jotka liittyvät vuoden 2007 kalastusmahdollisuuksiin. Näitä ovat: - neuvoston joulukuussa 2005 antama lausuma, jossa komissiota pyydetään ehdottamaan vähennystä syvänmeren lajien pyyntiponnistukseen yhteisön kansainvälisten sitoumusten mukaisesti sekä monivuotista strategiaa pyyntiponnistuksen vähentämiseksi kestävälle tasolle asteittain; - neuvoston joulukuussa 2004 ja 2005 antamat lausumat, joissa uudistetaan neuvoston sitoutuminen kestävään kehitykseen ja vuosittaisiin lisämukautuksiin tieteellisten lausuntojen mukaisesti, jotta kaikki kalakannat saataisiin biologisesti turvallisten rajojen sisäpuolelle. 2. VUODEN 2007 KALASTUSMAHDOLLISUUKSIEN SÄÄNTELYÄ KOSKEVAT EHDOTUKSET Komissio aikoo valmistella kolme erillistä ehdotusta vuoden 2007 kalastusmahdollisuuksia koskeviksi asetuksiksi. Syvänmeren kalastusta ja Itämeren kalakantoja koskevat ehdotukset esitetään syyskuussa 2006. Niissä otetaan huomioon ICESin kesäkuussa 2006 julkaisema lausunto ja STECF:n sitä koskeva kanta sekä sitä seuranneet sidosryhmien kuulemiset. Muiden kantojen kalastusmahdollisuuksia koskeva ehdotus esitetään marraskuun 2006 lopulla. 3. PITKÄN AIKAVÄLIN SUUNNITTELU ON ENSISIJAISTA Kalastuksenhoidossa on tehtävä päätöksiä, joissa lyhyen ja pitkän aikavälin hyödyt ovat tasapainossa. Paras tapa on laatia pitkän aikavälin suunnitelmia, joissa määritellään pitkän aikavälin tavoitteet ja vahvistetaan keinot tavoitteiden saavuttamiseksi. Elvytyssuunnitelmat ovat pitkän aikavälin suunnitelmien erikoistapauksia, joissa välittömänä tavoitteena on kantojen elvyttäminen turvalliselle biologiselle tasolle. Pitkän aikavälin suunnitelmat ovat ensisijaisia, ja ne on pantava täytäntöön vuosittain. Kun yhteisön lainsäädännössä vahvistetaan elvytyssuunnitelmia, pitkän aikavälin suunnitelmia tai hoitosuunnitelmia, niitä olisi seurattava vuosittain ja ehdotettavien TACien on vastattava näitä suunnitelmia. Sama pätee myös kolmansien maiden, kuten Norjan, kanssa kehitettyihin pitkän aikavälin hoitojärjestelyihin. Komissio jatkaa pitkän aikavälin hoitojärjestelyjen laatimista ja niitä koskevien ehdotusten tekemistä. 4. VANKKA PERUSTA TACEJA KOSKEVALLE PÄÄTÖKSENTEOLLE Biologista kestävyyttä koskevan lausunnon yhteisölle toimittaa tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF). Komitea voi tarvittaessa käyttää asianomaisilta alueellisilta tieteellisiltä järjestöiltä ja erityisesti kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES) saamiaan tietoja. Sen vuoksi komissio nojautuu vahvasti mainitun komitean antamiin biologisesti kestäviä kalastusmahdollisuuksia koskeviin tieteellisiin lausuntoihin. Hoitotoimenpiteiden olisi oltava biologiseen riskiin suhteutettuja. Niiden olisi myös oltava kohtuullisia kaikille alan toimijoille ja kalastusta harjoittaville yhteisöille. Komissio on STECF:n toteaman biologisen riskin tasoa tarkasteltuaan luokitellut sen vuoksi kannat muutamaan luokkaan. Kunkin luokan sisällä ehdotettavat hoitotoimenpiteet ovat samankaltaisia. Tärkeimpiä luokkia käsitellään jäljempänä. Komissio aikoo ehdottaa tietyn luokan kaikille kannoille kalastusmahdollisuuksia, jotka perustuvat kussakin jaksossa kuvatuille suuntaviivoille ottaen kuitenkin huomioon sekakalastuksen vaikutukset. Joissakin tapauksissa on tarpeen mukauttaa kalastusmahdollisuuksia jonkin toisen, saman kalastuksen yhteydessä pyydettävän kannan suojelutarpeen perusteella, esimerkiksi punakampelan ja kielikampelan kalastuksessa Pohjanmerellä sekä kummeliturskan eteläisen kannan ja keisarihummerin kalastuksessa (ks. jakso 5.5). Sillin/silakan ja kilohailin sekakalastusta säännellään sivusaalisrajoitusten pohjalta. Komissio pyrkii yleisesti vakaisiin kalastusmahdollisuuksiin rajoittamalla TACien vuotuiset vaihtelut enintään 15 prosenttiin. Tämä ei välttämättä ole mahdollista silloin kun tarvitaan erityisen tiukkoja ja kiireellisiä säilyttämistoimenpiteitä jonkin kannan täydellisen romahduksen estämiseksi. Tällaiset tilanteet ovat kuitenkin poikkeuksellisia. Jos tieteellisessä lausunnossa suositellaan erityisen tiukkoja ja kiireellisiä säilyttämistoimenpiteitä jonkin kannan täydellisen romahduksen estämiseksi, komissio ottaa lausunnon huomioon ehdotusta laatiessaan. 4.1. Kannat joita hyödynnetään kestävän enimmäistuoton mukaisesti Kuvaus: Näiden kantojen vuotuisen kalastuskuolevuuden arvioidaan olevan pitkän aikavälin kestävän enimmäistuoton mukaista. Niiden kalastuskuolevuus olisi säilytettävä lähellä nykyistä tasoa, mutta TACia ei pitäisi muuttaa vuosittain enempää kuin 15 prosenttia. Kyseeseen todennäköisesti tulevat yhteisön kannat: Punakampela alueella VII, lasikampela alueilla VIII c ja IX a. Kalastusmahdollisuus vuodeksi 2007: TAC, joka vahvistetaan: – STECF:n vahvistaman ennalta arvioidun saaliin mukaiseksi, joka vastaa arvoa Fmsy[4] mutta ei ylitä eikä alita vuoden 2006 TACia enemmällä kuin 15 prosentilla. Huomautuksia: Silli alueilla IV ja III a, seiti alueilla IV, VI ja III a (N) sekä kolja alueilla IV ja III a olisivat myös kuuluneet tähän luokkaan, mutta niihin sovelletaan Norjan kanssa yhteistä hoitosuunnitelmaa, jonka vaikutukset ovat samankaltaisia (Pohjanmeren koljaa koskevia järjestelyjä tarkastellaan uudelleen vuoden 2006 kuluessa). 4.2. Kestävään enimmäistuottoon verrattuna ylihyödynnetyt kannat, jotka kuitenkin ovat turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella Kuvaus: Tähän luokkaan kuuluvat kannat, jotka eivät ole rekrytoitumisen epäonnistumisen vuoksi uhanalaisia enempää lyhyellä kuin pitkälläkään aikavälillä mutta joita hyödynnetään korkeammalla kalastuskuolevuustasolla kuin Fmsy. Siihen sisältyvät myös kannat, jotka ovat turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella mutta joiden osalta ei voida vielä määrittää korkeimpaan tuottoon suhteutettua kalastuskuolevuutta, sekä kannat, joita ylihyödynnetään kestävään enimmäistuottoon verrattuna mutta joille ei vielä ole määritetty turvallisia biologisia rajoja. Näiden kantojen kalastuskuolevuutta ei saisi lisätä ja TACit olisi pidettävä 15 prosentin rajoissa. Kalastuskuolevuuden lisääminen olisi sekä Johannesburgin täytäntöönpanosuunnitelman että varovaisuusperiaatteen vastainen. Kyseeseen todennäköisesti tulevat yhteisön kannat: Valkoturska alueilla VII e–k, kielikampela alueella III a, merikrotti alueilla VIII c ja IX a, silakka Itämeren hallintoyksikössä 3 sekä kilohaili Itämeren osa-alueilla 22-32. Kalastusmahdollisuus vuodeksi 2007: TAC, joka vahvistetaan: - STECF:n vahvistaman ennalta arvioidun saaliin mukaiseksi, joka vastaa arvoista a) Fmsy tai b) muuttumaton kalastuskuolevuus sitä, joka on korkeampi, mutta - ei ylitä eikä alita vuoden 2006 TACia enemmällä kuin 15 prosentilla. 4.3. Turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevat kannat Kuvaus: Tämä luokka kattaa kannat, jotka ovat uhanalaisia rekrytoitumisen epäonnistumisen vuoksi joko lyhyellä tai pitkällä aikavälillä: joko kalastuskuolevuus on arvon Fpa yläpuolella tai kannan koko on arvon Bpa alapuolella tai molemmat[5]. Tähän luokkaan sisältyvät myös lajit, joista on käytettävissä vain vähän tietoja mutta joiden osalta on selviä elinkaariparametreihin ja kalastusta koskeviin tietoihin perustuvia viitteitä siitä, että nykyinen kalastustaso on kestämätön. Tämä luokka jaetaan kuitenkin erityisiin alaluokkiin. Ensiksi lajit, joiden elinkaari on niin lyhyt, että kalastusmahdollisuuksien mukauttaminen vuoden aikana on tarpeen. Toiseksi lajit, joiden elinkaari on niin pitkä, että ne ovat erittäin herkkiä kalastukselle ja ne tarvitsevat erityistoimenpiteitä; näitä ovat syvänmeren lajit. Kolmanneksi kannat, jotka ovat niin kaukana turvallisista biologisista rajoista, että elvytystoimenpiteet ovat tarpeen, sijoitetaan omaan erilliseen luokkaansa. (Näitä kantoja koskevia toimenpiteitä kuvataan jaksoissa 5, 4.5, 5.3 ja 4.4.) Kyseeseen todennäköisesti tulevat yhteisön kannat: Kielikampela alueella VII d, pohjassa elävät rustokalat alueilla IV, III a ja VII d (okarausku, silorausku, merienkeli), merikrotti alueilla VII b–k, ja VIII a-b, lasikampela alueilla VII b, c, e–k ja VIII a, b, d, punakampela alueella VII fg, punakampela alueella VII e, kielikampela alueilla VII f, g, Kelttienmeren silli, silli alueilla VI aS ja VII b, c, silakka Itämeren osa-alueilla 25–29 ja 32 (Riianlahtea lukuun ottamatta). Kalastusmahdollisuus vuodeksi 2007: TAC, joka vahvistetaan: – Yleisesti STECF:n vahvistaman ennalta arvioidun saaliin mukaiseksi, joka vastaa kannan palauttamista turvallisten biologisten rajojen sisäpuolelle vuonna 2008 mutta joka ei ylitä eikä alita vuoden 2006 TACia enemmällä kuin 15 prosentilla, – TACia ei kuitenkaan missään tapauksessa vahvisteta tasolle, joka lisäisi kalastuskuolevuutta tai vähentäisi kutevaa biomassaa, ei silloinkaan kun se merkitsisi suurempaa kuin 15 prosentin vähennystä TACiin (toisenlainen menettely olisi vastoin neuvoston ja komission sitoumusta pyrkiä pääsemään asteittain kestävään kalastukseen, ks. jakso 1.3). 4.4. Kannat, joihin sovelletaan pitkän aikavälin suunnitelmia Kuvaus: Tähän luokkaan sisältyvät kannat, joihin sovelletaan pitkän aikavälin hoitojärjestelyjä, mm. elvytyssuunnitelmia, jotka on laadittu suurimmassa biologisessa vaarassa oleville kannoille eli sellaisille kannoille, joiden riski kärsiä alentuneesta lisääntymiskapasiteetista on tai on äskettäin ollut erittäin suuri. Jos komissio on ehdottanut tai neuvosto on hyväksynyt elvytyssuunnitelman tai pitkän aikavälin suunnitelman, komissio ehdottaa TACia, joka on kyseisen suunnitelman mukainen. Samalla tavoin, jos yhteisö on sopinut pitkän aikavälin hoitojärjestelyistä kolmansien maiden kanssa, nämä järjestelyt yleensä määräävät TAC-valintoja. Kyseeseen tulevat yhteisön kannat: Turska alueilla VII a, VI a (N), IV, III a (N) ja III aS (Kattegat); kummeliturskan pohjoinen ja eteläinen kanta; kielikampela alueilla VIII a, b ja VII e; keisarihummeri alueilla VIII c ja IX a; turska Itämeressä (osa-alueet 22–24 ja 25–30); punakampela ja kielikampela alueella IV. Kyseeseen tulevat jaetut kannat: Seiti alueilla IV, III a ja VI; kolja alueilla IV ja III a, mahdollisesti punakampela alueella IV; silli alueilla IV, VII d ja III a. Kalastusmahdollisuus vuodeksi 2007: Kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava asianomaisen elvytyssuunnitelman mukaisesti, tai jos neuvosto ei vielä ole elvytyssuunnitelmaa hyväksynyt, komission ehdotusten mukaisesti. Huomautus: Jos tieteellinen lausunto on epätäydellinen, jotta elvytyssuunnitelmaa voitaisiin soveltaa määrällisesti, kuten useiden turskakantojen tapauksessa, olisi noudatettava toisenlaista lähestymistapaa. Turskaa käsitellään jaksossa 5.1. 4.5. Luonnostaan lyhytikäiset lajit Kuvaus: Joidenkin pienikokoisten kalojen kantojen luonnollinen kuolevuus on korkea, niin että kalastettava kanta muodostuu enimmäkseen yhdestä ainoasta vuosiluokasta. Tällaisten kantojen hoito edellyttää nopeaa vuoden aikana tapahtuvaa päätöksentekoa, jolla kalastusmahdollisuuksia mukautetaan tulevan vuosiluokan vahvuuden mukaan. Kyseeseen todennäköisesti tulevat yhteisön kannat: Tuulenkala alueella IV, sardelli alueilla VIII ja IX, kilohaili alueella IV ja harmaaturska alueilla IV ja III a. Kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2007: Pohjanmeren tuulenkalan osalta komissio ehdottaa jälleen, että vuodelle 2006 hyväksyttyä vuosiarviointia ja kuulemisen jälkeen mahdollisesti parannettua tarkistusmenettelyä noudatetaan edelleen (asetuksen (EY) N:o 51/2006 liite II D). Biskajanlahden sardellin osalta komissio ehdottaa aluksi TACia, joka perustuu kutevan kannan koon säilyttämiseen varovaisuusperiaatteen mukaisella tasolla (Bpa) kutuaikana vuonna 2007 ja jota tarkastellaan uudelleen vuoden aikana kevään seurantatietojen pohjalta. Alueen IX sardellin osalta komissio ehdottaa, että TAC säilytettäisiin vuodeksi 2006 vahvistetun TACin tasolla, ellei myöhemmin vuoden 2006 kuluessa tule esiin kannan säilymiseen liittyvää ongelmaa. Pohjanmeren kilohailin osalta komissio ehdottaa, että vuoden aikana tapahtuvaa kalastusmahdollisuuksien tarkistamista jatketaan kevään seurantatietojen perusteella. Sitä varten vuoden 2007 TAC ehdotetaan asetettavaksi samalle tasolle kuin vuodelle 2006 on vahvistettu vuoden aikana tehdyn tarkistuksen jälkeen; sitä kuitenkin tarkistetaan edelleen vuoden 2007 aikana. Harmaaturskan kanta-arvio riippuu enemmän syksyn seurantatiedoista, ja komissio perustaakin TAC-ehdotuksensa suoremmin syksyllä saatavalle lausunnolle. Ehdotukseen voidaan myös sisällyttää vuoden 2007 aikana tehtävä tarkistus. 4.6. Kannat, joiden tila on tuntematon mutta joiden biologinen riski ei ole korkea Kuvaus: Monien kantojen osalta kaupallisten saalistietojen tarkkuuden heikkeneminen on johtanut suureen kantojen tilaa koskevaan epätietoisuuteen, jopa siinä määrin ettei kantoja voida arvioida. Jotkut muut kannat, joiden taloudellinen merkitys on yleensä vähäinen, ovat vähän tutkittuja, ja niitä pyydetään joko sivusaaliina muiden lajien kalastuksen yhteydessä tai niiden pyynnillä on vain paikallista merkitystä. Niin kauan kuin tällaisten kantojen tilasta ei ole parempaa tietoa, olisi noudatettava joitakin tilapäisiä suuntaviivoja. Kyseeseen todennäköisesti tulevat yhteisön kannat: Valkoturska alueilla III a, IV ja VII d, punakampela alueilla III a ja VII d, kaikki piikkimakrillikannat, tuulenkala alueella III a, turska alueilla VII e–k, kolja alueilla VII e-k, punakampela alueilla VII h–k, VII b ja c sekä kaikki lyyraturskakannat. Kalastusmahdollisuus vuodeksi 2007: Komissio ehdottaa varovaisuusperiaatteen mukaisesti toimenpiteitä, joilla estetään kalastuksen laajeneminen silloin kun tilanne on epävarma. Jos kaikkien jäsenvaltioiden viimeaikaiset saalismäärät ovat merkittävästi kiintiöitä pienempiä (eikä ole näyttöä siitä, että kalastuksen laajeneminen olisi kestävää), komissio ehdottaa, että TACeja alennettaisiin lähemmäksi viimeaikaisia saalismääriä. Alennukseksi ehdotetaan 20 prosenttia vuodessa, paitsi jos tutkimuslaitokset ehdottavat toisenlaista lähestymistapaa (kuten viimeaikaista keskimääräistä saalismäärää). Tällainen ehdotus otetaan huomioon. 5. ERITYISTAPAUKSET 5.1. Turskakannat, joihin sovelletaan turskan elvytyssuunnitelmaa Vuoden 2005 joulukuussa useimmilla alueilla ei ollut havaittavissa minkäänlaista turskan kalastuskuolevuuden vähentymistä eikä merkittävää kannan elpymistä. Koska hoitojärjestelyt eivät ole vuonna 2005 tai 2006 olleet merkittävästi tiukempia kuin vuonna 2004, komissio ennakoi, että tilanne todennäköisesti jatkuu ennallaan vuonna 2006. Voimassa olevia turskan säilyttämistoimenpiteitä olisi sen vuoksi arvioitava uudelleen ja niitä olisi tiukennettava arvioinnin ollessa kesken. Komissio ehdottaa vuodeksi 2007 turskakannoille elvytyssuunnitelman mukaisia kalastusmahdollisuuksia, jos STECF pystyy toimittamaan määrälliset arviot kantojen koosta ja kalastuskuolevuudesta, niin että suunnitelman suora soveltaminen on mahdollista. Jos tällaisia arvioita ei ole käytettävissä, komissio ehdottaa 25 prosentin vähennystä sekä TACeihin että kaikkeen turskankalastukseen liittyvään pyyntiponnistukseen ja vaatii tiukempia suojatoimia turskan säilyttämiseksi, kun merelläolopäiväjärjestelmästä myönnetään poikkeuksia. Uudelleentarkastelu aloitetaan 2006 STECF:n tekemällä uudella arviolla, joka koskee pyyntiponnistuksen, saaliiden ja poisheitettyjen saaliiden kehitystä. 5.2. Itämeren turskakannat Komissio esittää lähiaikoina Itämeren turskakantojen osalta ehdotuksensa näiden kahden kannan elvyttämiseksi ja pitkän aikavälin hoitotoimenpiteiksi. Ehdotuksen ollessa vielä käsiteltävänä komissio ehdottaa (mainitun ehdotuksen mukaisesti) vuodeksi 2007 TACeja, jotka vastaavat korkeampaa seuraavista: a) 10 prosentin vähennys kalastuskuolevuuteen ja b) TACin muutoksia koskeva 15 prosentin raja. 5.3. Syvänmeren lajit Syvänmeren lajien osalta esitetään erillinen ehdotus syyskuussa 2006. Komissio kannattaa progressiivista lähestymistapaa, jonka avulla kannat palautetaan kestävälle tasolle ja joka perustuu tieteellisiin lausuntoihin. Syvänmeren kantojen osalta asteittaisuutta rajoittaa kuitenkin se, että ne ovat hyvin herkkiä ylikalastukselle ja että kannat elpyvät hyvin hitaasti. Näitä kantoja koskevissa tieteellisissä lausunnoissa on johdonmukaisesti todettu, että hyödyntämisastetta olisi vähennettävä merkittävästi ja ettei uusien kalastusten saisi antaa kehittyä, ellei niiden tukena ole tietoja, jotka osoittavat kalastuksen olevan kestävää. TACien ja pyyntiponnistuksen vähentämistarve riippuu kannoista. Joidenkin, esimerkiksi mustakitaturskan ja syvänmeren haiden, kohdennettua kalastusta ei pitäisi harjoittaa lainkaan ja sivusaaliitkin olisi minimoitava. Toisten, kuten lestikalan, osalta tutkijat ovat kehottaneet vähentämään pyyntiponnistusta noin 50 prosenttia. Komissio ehdottaa vuodeksi 2007 huomattavia vähennyksiä syvänmeren lajien TACeihin tavoitteena pudottaa kalastuskuolevuus kestävälle tasolle niin nopeasti kuin mahdollista. TACien vähennyksiä ei rajoiteta 15 prosenttiin vuodessa, vaan ne ovat niin suuria kuin katsotaan tarpeelliseksi, jotta kalastuskuolevuuden tavoitetaso voitaisiin saavuttaa kolmessa vuodessa. Komissio uskoo, että jos TACien vähentäminen tehtäisiin hitaammin, siihen sisältyisi sellainen syvänmeren ekosysteemeille aiheutuvien pitkäaikaisten vahinkojen riski, jota ei voida hyväksyä. 5.4. Sekakalastus Vaikka jotkin kalastukset ovatkin erittäin hyvin kohdennettuja ja saalis muodostuu puhtaasti yhdestä lajista, monissa kalastuksissa saaliiksi saadaan useiden lajien sekasaaliita. Näiden keskinäisten vuorovaikutusten määrän selvittämiseksi tarvitaan vielä paljon tutkimusta, mutta joitakin sekakalastuksia ymmärretään jo niin hyvin, että näiden vuorovaikutusten jättäminen huomiotta olisi selvästi vastuullisen kalastuksenhoidon periaatteiden vastaista. Esimerkkejä tällaisesta ovat kampelankalastus eteläisellä Pohjanmerellä (missä suurin osa punakampeloista saadaan sivusaaliina kielikampelan puomitroolikalastuksen yhteydessä), kummeliturskan ja keisarihummerin sekakalastus Iberian niemimaan Atlantin puoleisella alueella sekä kilohailin ja sillin sekakalastus Pohjanmerellä sekä Skagerrakissa ja Kattegatissa (jota hallinnoidaan sillin sivusaaliskiintiön avulla). Kampelankalastuksen ja kummeliturskan ja keisarihummerin kalastuksen osalta komission TACeja, kiintiöitä ja pyyntiponnistusta koskevat ehdotukset noudattavat asiaa koskevaa neuvoston asetusta (tai komission ehdotusta, jos asetusta ei ole vielä annettu). Komissio ehdottaa, että sillin ja kilohailin kalastusta hallinnoidaan edelleen sivukiintiöiden avulla. 5.5. Keisarihummerikannat Keisarihummerikantoja koskeva lausunto annetaan kahden vuoden välein. Komissio ehdottaa keisarihummerille samoja TACeja vuodeksi 2007 kuin vuodelle 2006 vahvistetut, lukuun ottamatta alueen IX a keisarihummerikantaa, johon sovelletaan eteläisen kummeliturskakannan ja keisarihummerikannan elvytyssuunnitelmaa. 5.6. Mustakitaturska Komissio on käynnistänyt neuvottelut jäsenvaltioiden kanssa mustakitaturskan kiintiöiden jakamiseksi. Tämän lajin TAC-ehdotukseen vaikuttaa kyseisen kannan monivuotista hoitoa koskevan rannikkovaltiosopimuksen soveltaminen, ja TACien jakamista koskevassa ehdotuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden kanssa käytävät keskustelut. 5.7. Uudet TACit Toisinaan tieteellisessä lausunnossa korostetaan joidenkin uusien lajien säilyttämistarvetta suhteellisen lyhyellä varoitusajalla. Komissio noudattaa tällaista neuvoa ja konsultoi asianomaisia jäsenvaltioita ja muita joita asia koskee, erityisesti kiintiöiden jaon osalta. Meribassin ja sillihain osalta käydään 2006 lisäkeskusteluja. Komissio ei ehdota uusia TACeja, ellei asiasta ole sitä ennen keskusteltu. 6. TEKNISET TOIMENPITEET Atlantilla harjoitettavan kalastuksen teknisten toimenpiteiden uudelleentarkastelu aloitettiin vuonna 2005 eikä sitä todennäköisesti saada päätökseen ennen vuotta 2007. Sen vuoksi komissio aikoo jatkaa asetuksen (EY) N:o 51/2006 liitteessä III määriteltyjä siirtymävaiheen teknisiä toimenpiteitä, joita voidaan tarkistaa ja ajantasaistaa. 7. PYYNTIPONNISTUKSEN HALLINNOINTI Useissa elvytyssuunnitelmia koskevissa asetuksissa vaaditaan vuosittaisia muutoksia sallittuun pyyntiponnistukseen. Komissio ehdottaa muutoksia kalastusmahdollisuuksia koskevan asetuksen liitteessä II vahvistettujen sallittujen merelläolopäivien lukumäärään seuraavasti: Liite II A (turskan elvytys): Merelläolopäiviä mukautetaan jaksossa 5.1 hahmotellun lähestymistavan eli turskan elvytyssuunnitelman vaatimusten mukaisesti. Jos tieteellinen lausunto ei osoita turskakannan toipumista, merelläolopäiviin sovelletaan vähintään 25 prosentin vähennystä. Eteläisen kummeliturskakannan ja keisarihummerikannan elvytyssuunnitelmassa (neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005) vaaditaan asianomaisten pyydystyyppien ja alueiden osalta 10 prosentin vähennystä merelläolopäiviin. Englannin kanaalin länsiosan kielikampelakannan elvytyssuunnitelmaa koskeva komission ehdotus (KOM(2003) 819) on edelleen käsiteltävänä. Jollei käsittelyä saada loppuun ennen vuoden 2006 loppua ja jollei siinä päädytä toisenlaiseen tulokseen, komissio ehdottaa myös mainittuun ehdotukseen sisältyvää 10 prosentin vähennystä. Näiden laskelmien tulokset vuodelle 2007 esitetään seuraavassa. Liite II B (eteläinen kummeliturska ja keisarihummeri): 216 merelläolopäivää pyydysluokissa 3.a.i–3.c (10 prosentin vähennys vuoden 2006 240 merelläolopäivästä). Komissio tarkistaa asetuksen soveltamisalaa koskevat edellytykset varmistaakseen, että kaikki eteläisen kummeliturskan kalastuskuolevuudesta pääasiallisesti vastaavat alukset sisältyvät siihen. Liite II C (Englannin kanaalin länsiosan kielikampela): 194 merelläolopäivää pyydysluokissa 3.a. ja 3.b (10 prosentin vähennys vuoden 2006 216 merelläolopäivästä). Silmäkooltaan yli 120-millimetrisillä seisovilla verkoilla pyyntiä ei rajoiteta, kun saalis on alle 100 kilogrammaa kielikampelaa. Komission yksiköt valmistelevat syvänmeren kantoihin sovellettavan voimassa olevan pyyntiponnistusjärjestelmän tehokkuudesta kertomusta neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Kertomuksen päätelmien perusteella syvänmeren kannoille ehdotetaan uutta pyyntiponnistusjärjestelmää. 8. PÄÄTELMÄT Komissio työskentelee edelleen kehittääkseen pitkän aikavälin suunnitelmia, joiden tulisi olla kalastuspolitiikan kehitystyön pääasiallinen väline. Hyväksyttyjä suunnitelmia olisi noudatettava. Samalla kun uusia suunnitelmia laaditaan, tämä tiedonanto tarjoaa suuntaviivat sellaisten kantojen hoidolle, jotka eivät vielä suunnitelmiin sisälly. Komission lähestymistavan tavoitteena on vakauttaa kalastusalaa niin paljon kuin mahdollista samalla kun varmistetaan, että kannat voivat uusiutua tai säilyttää tuotantopotentiaalinsa. Tätä lähestymistapaa sovelletaan yhteisön kantoihin, mutta samanlaisten periaatteiden tulisi ohjata yhteisön toimintaa myös alueellisissa kalastusjärjestöissä ja kahdenvälisissä sopimuksissa. Pitkän aikavälin hoitotoimenpiteiden olisi oltava myös niissä ensisijaisia. [1] Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 2 artiklan 1 kohta (EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59). [2] YK:n kestävän kehityksen huippukokous, Johannesburg, syyskuu 2002. [3] KOM(2006). [4] Kalastuskuolevuus, joka pitkällä aikavälillä antaa tulokseksi kannan kestävän enimmäistuoton. [5] Kalastuskuolevuus (Fpa) ja kutevan kannan biomassa (Bpa), jotka kansainvälisen merentutkimuslaitoksen lausunnon mukaan ovat varovaisuusperiaatteen mukaisia.