A4-0174/96

Päätöslauselma komission tiedonannosta, joka koskee humanitaarista apua entisessä Jugoslaviassa: näkymät ja suuntaviivat (KOM(95)0564 - C4-0535/95)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(95)0564 - C4-0535/95),

- ottaa huomioon ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnön ja budjettivaliokunnan, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ja kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunnot (A4-0174/96),

A. katsoo, että 12. marraskuuta 1995 allekirjoitetulla Itä-Slavonian rauhansopimuksella ja 21. marraskuuta 1995 allekirjoitetuilla Bosnia- Hertsegovinaa koskevilla Daytonin sopimuksilla saavutettu rauha ei ole vielä toteutunut ja että on tehtävä kaikki kestävän rauhan rakentamiseksi konfliktin osapuolten välille,

B. katsoo, että Daytonin sopimusten toteuttaminen synnyttää uuden pakolaisaallon niiltä alueilta, joiden hallintoviranomaiset vaihtuvat, ja että tällaiset pakolaiset kasvattavat sitä 3,6 miljoonan pakolaisen ja hätäsiirtolaisen joukkoa, joka on syntynyt entisen Jugoslavian alueella sodan vuoksi,

C. ottaa huomioon myös ne 850 000 henkilöä, jotka ovat saaneet turvapaikan Euroopan maista ja joiden enemmistön paluuta on myös valmisteltava,

D. on tietoinen siitä, etteivät kaikki näistä pakolaisista ja hätäsiirtolaisista voi tai halua palata kotiinsa,

E. katsoo, että on välttämätöntä antaa humanitaarista apua sodasta kärsimään joutuneille väestönosille, kunnes nämä pystyvät järjestämään elämänsä omin voimin,

F. muistuttaa, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot olivat sodan aikana humanitaarisen avun pääasiallinen antaja ja että näiden samojen valtioiden sotilaat muodostavat suurimman osan UNPROFOR-joukoista,

G. ottaa huomioon, että monet kansainväliset kansalaisjärjestöt, jotka toimivat usein vaikeissa olosuhteissa ja ilman minkäänlaista koordinointia, toimittivat suuren määrän humanitaarista apua,

H. katsoo, että humanitaarisen avun jatkaminen on toteutettava jälleenrakennussuunnitelman täytäntöönpanon yhteydessä, koska nämä kaksi toimintaa liittyvät tiiviisti yhteen,

1. Toteaa, että EU kustantaa suurimman osuuden entiselle Jugoslavialle annettavan humanitaarisen avun rahoituksesta ja sillä on siten myös suuri vastuu näiden varojen oikeasta käytöstä;

2. Edellyttää, että YK:n korkea edustaja huolehtii ehdottomasti siitä, että Daytonin sopimusten ehtoja ei kierretä sekoittamalla jälleenrakennukseen suunnattavia investointeja ja humanitaarisen avun toimenpiteitä;

3. Korostaa, että humanitaarista apua toimitettaessa painopisteen olisi oltava hätäavussa, kuten elintarvike- ja vaateavussa, lääkintätarvikkeiden ja avun toimittamisessa traumoista kärsiville, kotien, sairaaloiden ja välttämättömän infrastruktuurin, kuten veden, kaasun, sähkön, liikenteen ja viestintäyhteyksien saamisessa pikaisesti käyttökuntoon; katsoo, että kiireellisesti tarvittavaa miinanraivausta voidaan myös pitää humanitaarisena apuna;

4. Toteaa, että humanitaarinen apu on luonteeltaan erilaista kuin jälleenrakennusapu, koska Daytonin sopimusten mukaan jälleenrakennusapu on sidottu poliittisiin näkökohtiin; korostaa siksi, ettei humanitaarista apua saisi myöntää jälleenrakennusavun piiriin kuuluville hankkeille, vaikka asiassa ei voidakaan olla täysin ehdottomia;

5. Vaatii, että humanitaarinen apu ei toimi vaihtoehtona Euroopan unionin poliittiselle sitoutumiselle entisessä Jugoslaviassa ja että unioni täyttää humanitaarisen avun osalta edelleen velvollisuutensa, jotka sillä olisi jatkuvasti oltava kyseisen maan osalta; arvioi olevan erityisen tarpeellista, että Euroopan unioni tekee sitoumuksia IFOR:in toimikauden jälkeisellekin ajalle vähemmistöjen turvallisuuden varmistamiseksi kaikilla entisen Jugoslavian alueilla, niiden pakolaisten suojelemiseksi, jotka haluavat palata takaisin, ja kansalaisyhteiskunnan kehittämiseksi;

6. Kehottaa Euroopan unionia käyttämään vaikutusvaltaansa kaikkien konfliktin entisten osapuolten suhteen, jotta ne myöntäisivät pakolaisen aseman kaikille ihmisille, jotka ovat joutuneet pakenemaan kodeistaan sodan vuoksi;

7. Edellyttää, että huolehditaan tarkasti siitä, että humanitaarinen apu saavuttaa kärsivän väestön eikä täytä «paikallisten viranomaisten» taskuja;

8. On sitä mieltä, että hyvä yhteistyö Euroopan unionin, kansainvälisen yhteisön ja konfliktin entisten osapuolten välillä humanitaarisen avun toteuttamisessa mahdollistaisi sen, että luodaan edellytykset myönteiselle tulevaisuuteen suuntautuvalle vuoropuhelulle sotaan osallistuneiden kansojen välillä;

9. Korostaa, että humanitaarisen avun on lyhyellä aikavälillä varmistettava kyseisten kansojen selviytyminen turvallisissa ja ihmisarvoisissa olosuhteissa ja että jälleenrakennusavun on keskipitkällä aikavälillä mahdollistettava se, että nämä kansat saavuttavat uudelleen tietynasteisen omavaraisuuden erityisesti toimittamalla siemenviljaa, lannoitteita ja koneita, joiden avulla he voivat aloittaa uudelleen maanviljelystoiminnan, tukemalla pieniä ja keskisuuria yrityksiä, aloittamalla uudelleen koulujen ja sairaaloiden toiminnan ja palauttamalla infrastruktuurin; pitää erityisen tärkeänä tukea paikallisten viranomaisten aktivoimista, saada käyttöön paikallisia varoja sekä tukea erityisohjelmia niiden sotilaiden hyväksi, jotka palaavat lannistuneina suurina joukkoina rintamalta;

10. Korostaa paikallisten miliisijoukkojen ja puolisotilaallisten ryhmien aseistariisumisen sekä miinanraivaustöiden kiireellisyyttä, jotta Bosnia- Hertsegovinassa voidaan palata taas normaaliin elämään; pitää myönteisenä UNPROFORin ja IFOR:in jo alalla tekemää työtä; pitää hyväksyttävänä sitä, että kiireellisesti tarvittavaa miinanraivausta tuettaisiin osittain humanitaariseen apuun myönnetyistä varoista;

11. Korostaa, että humanitaarisen avun on helpotettava siirtymistä nykyisestä hätätilannevaiheesta jälleenrakennusvaiheeseen luomalla edellytykset olennaisten verkkojen palauttamiselle (kaasu, sähkö, juomavesi, postipalvelut, puhelin), helpotettava hätäsiirtolaisten palaamista ja uudelleen integroitumista ja edistettävä koulutettujen ihmisten mahdollisimman pikaista paluuta, jotta mahdollistetaan yhteiskunnallisten ja taloudellisten toimintojen palautuminen;

12. Katsoo, että vasta Daytonin sopimusten johdonmukaisella soveltamisella eli liikkumisvapauden aikaansaamisella ja alueella olevien pakolaisten toimittamisella takaisin koteihinsa mahdollistetaan pakolaisten pikainen palauttaminen länsimaista;

13. Katsoo, että Euroopan unionin humanitaarisella avulla olisi oltava myönteinen vaikutus pakolaisten ja hätäsiirtolaisten paluuseen kotiseudulleen; katsoo kuitenkin, että on vielä ratkaistava monia ongelmia, jotta pakolaiset voivat palata alueille, joilla he ovat kulttuurivähemmistönä, ja että heidän paluunsa on toteutettava asianmukaisessa yksimielisyydessä UNHCR:n kanssa, joten siinä ei pidä hätäillä; kehottaa unionia välttämään tarpeetonta osallistumista etnisen jaon syventämiseen ja toimimaan ennen kaikkea monikulttuuristen yhteisöjen suojaamiseksi ja turvaamiseksi;

14. Pyytää niitä Euroopan unionin jäsenvaltioita, jotka ovat jalomielisesti ottaneet vastaan entisestä Jugoslaviasta lähtöisin olevia pakolaisia, toteuttamaan kyseisten ihmisten asteittaisen paluun mahdollistavan suunnitelman niin, ettei heitä pakoteta palaamaan, jolloin tilanne paikan päällä vaikeutuisi, ja ottamaan erityisesti huomioon kyseisten ihmisten toiveet muiden muassa eri syntyperää olevien pariskuntien osalta, jotka eivät halua palata ja asettautua valtioihin, joiden väestö ei edusta enää yhtä monia kansallisuuksia kuin ennen;

15. Pyytää, että humanitaarisella avulla rahoitettaisiin terveyden- ja sairaanhoidon sekä kirurgian alojen ohjelmia ja kannustaa sairaanhoitohenkilökuntaa palaamaan ja kansainvälisiä lääkintäjärjestöjä lähettämään apua alueelle, jotta sodan heikentämät terveyspalvelut ja sairaalat saataisiin jälleen toimimaan; korostaa, että on tarpeen perustaa avustusohjelmia sodassa vammautuneille ihmisille ja toimittamaan heille proteeseja, jotta he voisivat palata mahdollisuuksien mukaan työelämään;

16. Korostaa välittömän ja yhteensovitetun toiminnan merkitystä avoimuuden lisäämiseksi ja tietojen saamiseksi kadonneista henkilöistä;

17. Kiinnittää huomiota siihen, että 27 000 ihmistä on ilmoitettu kadonneiksi ja että on välttämätöntä löytää nämä ihmiset tai paikantaa heidän hautansa; katsoo, että unionin on osallistuttava näiden tutkimusten rahoitukseen ja välttämättömään ihmisten tunnistamiseen, jotta lähisukulaiset saavat varmuuden sukulaistensa kohtalosta ottaen huomioon, että uusi alku ilman tätä varmuutta on lähes mahdotonta;

18. Toivoo, että suoritetaan pikaisesti erityinen riippumaton tutkimus kaikesta siitä, mitä tapahtui Srebrenican kukistumisen yhteydessä, ja tämä alueen kadonneista kansalaisista;

19. Katsoo, että murhaan, raiskaukseen ja muihin rikoksiin syyllistyneet sotarikolliset on jäljitettävä ja luovutettava Haagin tuomioistuimelle; korostaa, että ihmisten on mahdotonta elää alueella, jolla murhaajat ja raiskaajat kulkevat vielä vapaalla jalalla, ja että ei voida hyväksyä sitä, että pakolaiset eivät voisi palata tästä syystä;

20. Edellyttää psykologisen tuen ja kuntouttamisohjelmien järjestämistä ihmisille, jotka ovat etnisen puhdistuksen uhreja, ja korostaa yhteisen itsetutkiskelun välttämättömyyttä kaikkien entisen Jugoslavian kansojen keskuudessa, jotta luotaisiin edellytykset kestävälle rauhalle myös ihmisten mielissä; korostaa tässä yhteydessä kansainvälisen sotarikostuomioistuimen sovitteluroolia entisessä Jugoslaviassa ja kaikkien entisen Jugoslavian pohjalta syntyneiden valtioiden hallitusten velvoitetta osallistua sotarikollisten pidättämiseen ja toimittamiseen tuomioistuimelle;

21. Katsoo, että humanitaarisessa avussa on otettava huomioon myös sotaorvot, yksinhuoltajaperheet ja väkivallan uhreiksi joutuneet naiset, koska nämä ihmiset tarvitsevat sosiaalisia avustusohjelmia ja psykologista tukea sekä koulutusta;

22. Kehottaa kiinnittämään erityistä huomiota kotiutettavaan noin 300 000 sotilaaseen, joiden joukossa on paljon nuoria miehiä entisen Jugoslavian eri tasavalloista, ja korostaa, että erityisesti nuoret tarvitsevat psykologista uudelleenkasvatusta ja koulutusta valmistautuakseen toimimaan tavanomaisissa tehtävissä toivotussa kulttuuriltaan monimuotoisessa yhteiskunnassa, joka on rakennettava; kehottaa ottamaan nuoret mukaan tällaisen yhteiskunnan rakentamiseen;

23. Korostaa sitä keskeistä asemaa, joka kansalaisjärjestöillä on ollut ja on yhä humanitaarisen avun hallinnossa; pyytää, että niiden toiminnan yhteensovittaminen varmistetaan, jotta humanitaariset toimet olisivat mahdollisimman tehokkaita; huomauttaa, että monet kansalaisjärjestöjen työntekijät työskentelevät erittäin pitkiä päiviä hyvin vaikeissa oloissa, ja pyytää komissiota toteuttamaan yhdessä kansalaisjärjestöjen kanssa järjestelyn, joka mahdollistaa väliaikaiset sijaisuudet tarpeen mukaan;

24. Pyytää komissiota tukemaan Bosnia-Hertsegovinassa sellaisten kansalaisjärjestöjen perustamista, joissa heijastuu valtion muodostavien kolmen yhteisön olemassaolo, jotta voisi jälleen syntyä monia kansallisuuksia sisältävä yhteiskunta, joka perustuu suvaitsevaisuuteen ja eurooppalaisiin humanistisiin arvoihin;

25. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, entisen Jugoslavian pohjalta syntyneiden valtioiden hallituksille ja parlamenteille sekä Yhdistyneiden kansakuntien korkealle edustajalle.