PERUSTELUT

EHDOTUKSEN TAUSTA |

Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30. marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009, jäljempänä ’perusasetus’, soveltamista muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuontia koskevassa menettelyssä. |

Yleinen tausta Ehdotus perustuu perusasetuksen soveltamiseen ja tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyjä koskevien vaatimusten mukaisesti. |

Voimassa olevat aiemmat säännökset Tällä hetkellä voimassa olevat toimenpiteet otettiin käyttöön muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuontia koskevalla neuvoston asetuksella (EY) N:o 192/2007, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008. |

Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ei koske tätä ehdotusta. |

KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |

Intressitahojen kuuleminen |

Menettelyn osapuolilla on perusasetuksen säännösten mukaisesti ollut tilaisuus puolustaa etujaan tämän tutkimuksen yhteydessä. |

Asiantuntijatiedon käyttö |

Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen. |

Vaikutusten arviointi Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon. Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta siinä on kattava luettelo edellytyksistä, jotka on arvioitava. |

EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT |

Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Komissio pani intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan pyynnöstä 10. kesäkuuta 2010 vireille välivaiheen tarkastelun, joka koskee Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin osalta voimassa olevia toimenpiteitä. Pyyntö perustui alustavaan näyttöön siitä, että olosuhteet, joiden perusteella toimenpiteet otettiin käyttöön, ovat muuttuneet, eli yrityksen tuotantokustannuksissa on tapahtunut merkittäviä muutoksia, jotka ovat johtaneet huomattavasti alempaan polkumyyntimarginaaliin nykyisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen ja siksi polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei enää edellytä nykyisellä tasolla olevien toimenpiteiden soveltamista. Oheinen ehdotus neuvoston asetukseksi perustuu suoritetun tutkimuksen tuloksiin; siinä tutkittiin polkumyyntiä vain pyynnön esittäjän osalta. Tutkimus osoitti, että – toisin kuin pyynnön esittäjä oli väittänyt – normaaliarvo oli noussut eikä laskenut. Tutkimus osoitti lisäksi, että yrityksen hintasitoumus komission kanssa vaikutti unioniin suuntautuvan viennin hintoihin ja koska hinnat muilla vientimarkkinoilla olivat jatkuvasti alemmat, laskettu uusi polkumyyntimarginaali ei näin ollen olisi luonteeltaan pysyvä. Sen vuoksi ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan asetusehdotuksen tutkimuksen päättämisestä. |

Oikeusperusta Neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009, annettu 30. marraskuuta 2009, polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta. |

Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi siihen ei sovelleta toissijaisuusperiaatetta. |

Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: |

Toimintatapa on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. |

Vaatimusta, jonka mukaan yhteisölle, kansallisille viranomaisille, alue- ja paikallisviranomaisille, talouden toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen ja hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä ja oltava oikeassa suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta. |

Sääntelytavan valinta |

Ehdotettu sääntelytapa: asetus. |

Muut sääntelytavat eivät soveltuisi seuraavasta syystä: Edellä mainitussa perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista. |

TALOUSARVIOVAIKUTUKSET |

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. |

2011/0219 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

Intiasta peräisin olevan tietyn polyeteenitereftalaatin tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009[1], jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission, jäljempänä ’komissio’, ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,

sekä katsoo seuraavaa:

1. MENETTELY

2. Voimassa olevat toimenpiteet

3. Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2604/2000[2] käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Intiasta, jäljempänä ’asianomainen maa’, peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuonnissa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti käyttöön lopullisen polkumyyntitullin vielä viideksi vuodeksi asetuksella (EY) N:o 192/2007[3]. Polkumyyntitoimenpiteitä muutettiin osittaisen välivaiheen tarkastelun, jäljempänä ’edellinen tarkastelu’, jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008[4]. Toimenpiteet asetettiin vahingon korjaavalle tasolle, ja ne koostuvat yksilöllisistä polkumyyntitulleista. Tullin taso on 87,5–200,9 euroa tonnilta tiettyjen intialaisten nimeltä mainittujen tuottajien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 153,6 euroa tonnilta, jäljempänä ’nykyiset tullit’.

4. Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000[5] käyttöön lopullisen tasoitustullin muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti käyttöön lopullisen tasoitustullin vielä viideksi vuodeksi asetuksella (EY) N:o 193/2007[6]. Tasoitustoimenpiteitä muutettiin edellisen tarkastelun jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008. Tasoitustoimenpiteet muodostuvat paljoustullista. Tullin taso on 0–106,5 euroa tonnilta tiettyjen intialaisten nimeltä mainittujen tuottajien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 69,4 euroa tonnilta, jäljempänä ’nykyiset tasoitustoimenpiteet’.

5. Komissio hyväksyi useiden vientiä harjoittavien tuottajien tarjoamat sitoumukset asettaen vähimmäistuontihinnan, jäljempänä ’sitoumus’, 29 päivänä marraskuuta 2000 tehdyllä komission päätöksellä 2000/745/EY[7].

6. Tarkastelupyyntö

7. Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua, jäljempänä ’nykyinen tarkastelu’, koskevan pyynnön esitti intialainen PET:n vientiä harjoittava tuottaja Reliance Industries Limited, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’ tai ’Reliance’. Pyyntö rajoittui polkumyyntiin ja pyynnön esittäjään. Pyynnön esittäjä pyysi myös samalla nykyisten tasoitustoimenpiteiden tarkastelua. Jäännöspolkumyyntitullia ja tasoitustulleja sovelletaan Reliancen tuottamien tuotteiden tuontiin, ja pyynnön esittäjän myynti unioniin tapahtuu sitoumusten perusteella.

8. Pyynnön esittäjä toimitti alustavan näytön siitä, että polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei enää edellyttänyt nykytasoisen tullin soveltamista. Pyynnön esittäjä väitti erityisesti, että yrityksen tuotantokustannuksissa on tapahtunut merkittäviä muutoksia, jotka ovat johtaneet huomattavasti alempaan polkumyyntimarginaaliin nykyisten tullien käyttöönoton jälkeen. Pyynnön esittäjä vertaili kotimarkkinahintojaan ja unioniin suuntautuvan viennin hintojaan ja totesi tämän vertailun perusteella polkumyyntimarginaalin olevan huomattavasti nykyisten tullien tasoa alhaisempi.

9. Osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille paneminen

10. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että pyyntöön sisältyi riittävä alustava näyttö osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, mistä syystä se julkaisi 10 päivänä kesäkuuta 2010 Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen[8] osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti; tarkastelu rajattiin koskemaan polkumyyntiä pyynnön esittäjän osalta.

11. Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote

12. Tarkastelun kohteena oleva tuote on Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.

13. Tutkimuksessa kävi ilmi, että Intiassa tuotetulla ja unioniin myydyllä tarkasteltavana olevalla tuotteella on samanlaiset fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset kuin Intiassa tuotetulla ja Intian kotimarkkinoilla myydyllä tuotteella. Tämän vuoksi päätellään, että koti- ja vientimarkkinoilla myydyt tuotteet ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Koska nykyisessä tarkastelussa käsiteltiin vain polkumyynnin määrittämistä pyynnön esittäjän osalta, päätelmiä ei tehty unionin tuotannonalan tuottamasta ja unionin markkinoilla myymästä tuotteesta.

14. Asianomaiset osapuolet

15. Komissio ilmoitti pyynnön esittäjälle, viejämaan edustajille ja unionin tuottajien järjestölle virallisesti tarkastelun vireillepanosta. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.

16. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, kuultiin.

17. Saadakseen tutkimuksen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen ja sai vastauksen asetetussa määräajassa.

18. Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Komissio teki tarkastuskäynnin pyynnön esittäjän toimitiloihin Mumbaissa, Intiassa.

19. Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso

20. Polkumyyntitutkimus käsitti 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.

21. TUTKIMUKSEN TULOKSET

22. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vallinneiden olosuhteiden väitetyn muutoksen pysyvyys

23. Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin, olivatko olosuhteet polkumyynnin osalta muuttuneet merkittävästi ja olivatko tällaiset muutokset pysyviä.

24. Pyynnön esittäjän mukaan sen normaaliarvossa ja vientihinnoissa tapahtuneet muutokset sille polkumyyntimarginaalin vahvistaneen alkuperäisen tutkimuksen jälkeen johtuivat tuotantokustannusten merkittävästä muutoksesta. Sen tuotantokustannusten muutoksen väitettiin liittyvän sen tuotantoprosessissa käytetyn perusraaka-aineen tuonnissa Intiaan sovellettujen tullien pienentymiseen. Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että tullien pienentyminen johti vientikannustimien vähentymiseen, minkä se väitti johtaneen normaaliarvon määrityksessä käytettyjen kotimarkkinahintojen muuttumiseen.

25. Tullien pienentymisestä ja vientikannustimien vähentymisestä huolimatta todettiin kuitenkin, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson normaaliarvon määrittämisessä käytetyt yrityksen kotimarkkinahinnat olivat korkeammat kuin pyynnön esittäjän polkumyyntimarginaalin vahvistaneessa alkuperäisessä tutkimuksessa käytetyt hinnat. Korkeammat kotimarkkinahinnat johtuivat muun muassa tiettyjen raaka-aineiden ja muiden tuotantopanosten kustannusten noususta.

26. Vientihinnat EU:hun tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisesti. Tässä suhteessa täytyi erityisesti tarkastella oliko olemassa hintasitoumusta, jonka mukaan pyynnön esittäjän oli pakko myydä tuotettaan unionin markkinoille kuukausittain annettavan vähimmäistuontihinnan ylittävällä hinnalla ja joka vaikutti pyynnön esittäjän vientihintoihin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Jäljempänä esitettävistä syistä todettiin, että hintasitoumus todellakin vaikutti EU:hun suuntautuvaan vientiin. Ottaen huomioon, että pyynnön esittäjän täytyi noudattaa vähimmäistuontihintaan liittyvän sitoumuksen velvoitteita, se päätti olla harjoittamatta vientiä EU:hun tiettyinä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kuukausina, kun sen vientihinnat muille vientimarkkinoille alittivat vähimmäistuontihinnan.

27. Huomattiin, että pyynnön esittäjä myi tuotettaan unioniin ainoastaan kuuden kuukauden ajan tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Toisaalta se myi tuotteitaan tasaisesti koko ajanjakson ajan muille vientimarkkinoille, joissa sen ei tarvinnut noudattaa hintasitoumuksessa asetettuja velvoitteita. Vientihintojen kolmansiin maihin niiden kuukausien aikana, joina pyynnön esittäjä ei harjoittanut vientiä EU:hun, todettiin olevan huomattavasti vahvistettua vähimmäistuontihintaa alhaisemmat. Siksi voidaan edellä sanotun perusteella kohtuudella olettaa, että pyynnön esittäjän ainoa syy olla myymättä tuotteitaan unioniin muina kuukausina oli se, että sen täytyi noudattaa hintasitoumuksen velvoitteita ja että se ei voinut myydä tuotteitaan vähimmäistuontihintaa halvemmalla.

28. Pyynnön esittäjä kiisti päätelmän, jonka mukaan voimassa oleva sitoumus olisi ollut syynä siihen, että se ei myynyt tuotteitaan unionin markkinoille. Pyynnön esittäjä totesi, että sen myynti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla muille suurille vientimarkkinoille oli joinakin kuukausina olematonta, eikä myynnin epäsäännöllisyys näin ollen ollut mikään unionin markkinoiden erityispiirre. Lisäksi se väitti, että tarkasteltavana olevan tuotteen kaikista muista viejämaista EU:hun tapahtuvan tuonnin hintojen ja/tai Intiasta peräisin olevan, tarkasteltavana olevan tuotteen tuontihintojen vertailu kuukausitasolla yrityksen kuukausittaiseen vähimmäistuontihintaan osoittaa, että Reliance olisi kyennyt myymään tuotteita EU:hun kaikkina tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kuukausina rikkomatta sitoumusvelvoitteitaan.

29. Pyynnön esittäjän väittämiä ei voida hyväksyä, koska yhtäältä yritys keskitti toimintansa valikoiduille yksittäisille markkinoille, joita ohjaavat niiden omat erityispiirteet, jotka eivät anna minkäänlaista osviittaa siitä, miksi yritys ei myynyt EU:hun. Toisekseen pyynnön esittäjän tekemät vertailut perustuivat yleisiin tilastotietoihin, kun taas tässä tarkastelussa tehdyt päätelmät perustuvat yrityskohtaisiin tietoihin, jotka ovat päätelmien tekemistä ajatellen asianmukaisempia ja luotettavampia. Esitetyt väittämät eivät myöskään olleet täysin paikkansapitävät, sillä joinakin kuukausina tuontihinnat unioniin olivat yleisesti todellakin korkeammat kuin vähimmäistuontihinta, kun taas toisina kuukausina yleiset tuontihinnat olivat alhaisemmat kuin vähimmäistuontihinta, minkä vuoksi niistä ei voitu tehdä yleisiä päätelmiä. On kuitenkin kiistatonta, että pyynnön esittäjällä oli myyntiä unioniin vain niinä kuukausina, joiden aikana yleiset tuontihinnat unioniin olivat vähimmäistuontihinnan tasolla tai sitä korkeammat.

30. Pyynnön esittäjän väite siitä, että se olisi halutessaan kyennyt myymään tuotteita unionin markkinoille niiden kuuden kuukauden aikana, jolloin se myi tuotteita muille vientimarkkinoille vähimmäistuontihintaansa alhaisemmalla hinnalla, hylätään spekulatiivisena ja perusteettomana. Pyynnön esittäjä ei tuonut esille muita väitteitä syistä, joiden vuoksi se ei myynyt tuotteita EU:hun kyseisten kuuden kuukauden aikana, vaikka se samaan aikaan myi samoja tuotteita muille vientimarkkinoille vähimmäistuontihintaansa alhaisemmalla hinnalla. Tämän vuoksi pääteltiin, että pyynnön esittäjä ei myynyt tuotteita unioniin tiettynä ajanjaksona, koska sen täytyi noudattaa sitoumuksensa velvoitteita. Näin ollen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unionin markkinoilla veloitetut vientihinnat eivät ole luotettavat.

31. Tehtiin myös vertailu pyynnön esittäjän unionin markkinoille suuntautuvien myyntihintojen ja muille vientimarkkinoille, joilla ei tarvinnut noudattaa minkäänlaista hintasitoumusta, suuntautuvien hintojen välillä. Huomattiin, että vientihinnat markkinoille, joilla ei ollut hintasitoumusta, olivat jatkuvasti alemmat koko tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

32. Pyynnön esittäjä asetti kyseenalaiseksi ne päätelmät, jotka saatiin vertailtaessa unioniin suuntautuvan myynnin hintoja ja muilla vientimarkkinoilla veloitettuja hintoja, ja väitti, että maakohtaisella tasolla tapahtuva analyysi osoittaa, että on olemassa useita muita vientimarkkinoita, joilla veloitetut hinnat olivat EU:n markkinoilla veloitettuja hintoja korkeammat. Keskimääräisten hintojen vertailu on kuitenkin tältä osin merkityksellisempää kuin yksittäiset erot maakohtaisessa vertailussa, sillä nämä liittyvät niin kyseisten yksittäisten markkinoiden kokoon kuin niille ominaisiin kilpailutekijöihin.

33. Tämän vuoksi vientihinnat kolmansilla markkinoilla vastaavat paremmin yrityksen normaalia hinnoittelukäytäntöä. Unioniin ja muualle maailmaan suuntautuvan viennin hintaero osoittaa, että Reliancella olisi voimakkaita taloudellisia kimmokkeita myydä alemmilla hinnoilla EU:hun, jos vähimmäistuotehintaa ei olisi määrätty. Näissä olosuhteissa katsotaan, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla EU:hun suuntautuneen viennin hintoihin perustuva uudelleen laskettu polkumyyntimarginaali vahvistettaisiin tällöin sellaisten hintojen pohjalta, jotka eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi. Sama päätelmä koskee myös edellä 5 kappaleessa mainittua pyynnön esittäjän väitettä siitä, että sen kotimarkkinahintojen ja sen unioniin suuntautuvan viennin hintojen vertailun perusteella polkumyyntimarginaali olisi nykyisten tullien tasoa alhaisempi.

34. Edellä sanottu huomioon ottaen perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan edellytykset polkumyyntiä koskevien olosuhteiden merkittävästä muuttumisesta eivät täyty. Näin ollen on tarpeen pitää toimenpiteet voimassa nykytasollaan polkumyynnin vaikutusten korjaamiseksi.

35. Pyynnön esittäjä väitti edelleen päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että sen unionin markkinoilla veloittamat hinnat ovat täysin luotettavat. Koska nämä vientihinnat nousivat huomattavasti alkuperäisen tutkimuksen ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä, myös yrityksen vientitoiminnan pitäisi katsoa muuttuneen merkittävästi ja pysyvästi samaisen ajanjakson aikana. Näin ollen myös yrityksen polkumyyntimarginaalin olisi pitänyt laskea merkittävästi ja pysyvästi.

36. Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että olosuhteiden muutoksen pysyvyys ei välttämättä ole määräävä tekijä arvioinnissa, joka tehdään tarkastelun käynnistämisen jälkeen , vaan merkityksellisempää on se, onko tullin soveltamisen jatkaminen tarpeen polkumyynnin vaikutusten korjaamiseksi. Se viittasi perusasetuksen 11 artiklan 1 kohdassa ja WTO:n polkumyyntisopimuksen 11 artiklan 1 kohdassa esitettyyn perusperiaatteeseen, jonka mukaan polkumyyntitoimenpide on voimassa vain niin kauan ja siinä laajuudessa kuin se on tarpeen vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin estämiseksi. Pyynnön esittäjä väitti tältä osin, että tarpeellisuutta koskevan analyysin olisi oltava tulevaisuuteen suuntautuva arviointi, josta olisi ilmettävä vähintään polkumyynnin todennäköinen tai luultava toistuminen aiemmin vahvistetulla tasolla.

37. Perusasetuksen 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”polkumyyntitoimenpide on voimassa vain niin kauan ja siinä laajuudessa kuin se on tarpeen vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin estämiseksi”. Tätä periaatetta sovelletaan välivaiheen tarkastelujen käsittelyyn – josta on kyse tässä tapauksessa –, ja perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdassa säädetään muun muassa, että ”välivaiheen tarkastelu suoritetaan, jos pyyntöön sisältyy riittävästi todisteita siitä, että toimenpiteen jatkaminen ei enää ole tarpeen polkumyynnin vastapainoksi ja/tai että vahingon jatkuminen tai uudelleen alkaminen olisi epätodennäköistä, jos toimenpide kumottaisiin tai jos sitä muutettaisiin […]”. Edellä mainittua säännöstä pidetään perusteena, jonka on täytyttävä, kun asianomainen osapuoli katsoo, että toimenpiteiden taso on liian alhainen tai liian korkea ja pyytää näin ollen kyseisten toimenpiteiden tarkastelua. Kun tällainen tarkastelu on käynnistetty, perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdassa todetaan selvästi, että ”tämän kohdan mukaisesti suoritettujen tutkimusten yhteydessä komissio voi muun muassa tutkia, ovatko polkumyyntiä […] koskevat olosuhteet huomattavasti muuttuneet. Tässä suhteessa lopullisessa määrityksessä otetaan huomioon kaikki olennaiset ja asiakirjoilla osoitetut todisteet”. Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohta tarjoaa näin ollen välivaiheen tarkasteluissa lisäarviointiperusteen (olosuhteiden huomattava muutos), jota olisi tutkimuksessa tarkasteltava menettelyn aloittamista koskevan vaatimuksen lisäksi (ovatko nykytasoiset toimenpiteet edelleen tarpeen), kuten pyynnön esittäjä väittää.

38. Olisi lisäksi huomattava, että välivaiheen tarkastelua koskevissa tutkimuksissa on vakiokäytäntönä selvittää tutkimuksen aikana todettujen muuttuneiden olosuhteiden pysyvyys. Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä[9] vahvistetaan tältä osin, että ”toimielimillä on paljon harkintavaltaa ja mahdollisuus asianomaisten viejien hintapolitiikan tulevaa kehitystä koskevaan arviointiin tutkiessaan voimassa olevien toimenpiteiden jatkamisen tarpeellisuutta”. Käsillä oleva näyttö osoittaa, että Reliancen unionin markkinoilla veloittamat vientihinnat eivät heijastele pyynnön esittäjän todellista hintapolitiikkaa, ja näin ollen, kuten edellä olevassa 21 kappaleessa todettiin, tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla EU:n markkinoilla veloitetut vientihinnat eivät ole luotettavat ja näin ollen näihin hintoihin perustuva uudelleen laskettu polkumyyntimarginaali vahvistettaisiin siten sellaisten hintojen pohjalta, jotka eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, kuten 24 kappaleessa todettiin.

39. Vaikka päätelmänä onkin, että vientihinnat EU:hun eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, pyynnön esittäjän väitteet otettiin tarkasteltaviksi samoin kuin se, ovatko nykytasoiset toimenpiteet edelleen tarpeen polkumyynnin vastapainoksi. Pyynnön esittäjä väitti tässä yhteydessä, että nykytasoiset toimenpiteet ovat selvästi liialliset, koska sen polkumyyntimarginaali on huomattavasti alle alkuperäisessä tutkimuksessa todetun polkumyyntimarginaalin ja sen vientitoiminta muilla markkinoilla vahvistaa sen, että polkumyyntimarginaalin muutos heijastelee suuntausta, jota voidaan kohtuudella odottaa tulevaisuudessa. Näitä väitteitä ei kuitenkaan todettu perustelluiksi. Mitä tulee ensinnäkin pyynnön esittäjän vientitoimintaan muilla markkinoilla, todettiin, että – toisin kuin pyynnön esittäjä pyynnössään väittää – hinnat näillä markkinoilla ovat keskimäärin lähes 10 prosenttia alhaisemmat kuin EU:n markkinoilla. Nämä muut kolmansien maiden vientimarkkinat koostuvat useista maista, joiden markkinoiden koko vaihtelee ja joista kaikilla ei todennäköisesti ole omaa PET:n tuotantoa. Nämä markkinat määräytyvät näin omien yksilöllisten kilpailuun liittyvien erityispiirteidensä mukaan, minkä vuoksi niiden hinnat ja suuntaukset poikkeavat EU:n markkinoiden hinnoista ja suuntauksista. Näiden päätelmien pohjalta voidaan lisäksi todeta, että vaikka havaittaisiinkin, että nykytasoisia toimenpiteitä olisi muutettava siltä pohjalta, että ne eivät enää ole tarpeen polkumyynnin vastapainona, ei ole mahdollista määrittää kohtuullisella tarkkuudella, mikä toimenpiteiden asianmukainen taso olisi, koska saatavilla ei ole luotettavia, unionin markkinoiden tavanomaisista olosuhteista johtuvia ja niitä heijastelevia vientihintoja.

40. Pyynnön esittäjä katsoi lopuksi, että perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan ja erityisesti 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti voitaisiin tehdä oikaisu ”muiden kuin […] tekijöiden erojen osalta, jos tämän kohdan mukaisesti osoitetaan, että ne vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen”.

41. Kun otetaan huomioon edellä todettu päätelmä siitä, että vientihinnat eivät muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, ei ole mahdollista vahvistaa polkumyyntimarginaalia. Tästä syystä oikaisua koskeva väite on merkityksetön ja hylätään.

42. TUTKIMUKSEN PÄÄTTÄMINEN

43. Ottaen huomioon sen, että polkumyyntiä koskevat olosuhteet eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, katsotaan, että nykyinen tarkastelu olisi päätettävä muuttamatta pyynnön esittäjään sovellettavaa tullia. Tämän takia polkumyyntitoimenpiteet, jotka on otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008 Reliancen tuottaman PET:n tuonnissa, pitäisi säilyttää ennallaan.

44. ILMOITTAMINEN

45. Pyynnön esittäjälle sekä muille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin ehdottaa, että nykyinen osittainen välivaiheen tarkastelu päätetään. Esitetyt huomautukset eivät antaneet aihetta muuttaa edellä mainittua päätelmää.

46. LOPPUSÄÄNNÖKSET

47. Tämä tarkastelu olisi sen vuoksi päätettävä muuttamatta asetusta (EY) N:o 192/2007,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Päätetään muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20, tuontiin sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden osittainen välivaiheen tarkastelu muuttamatta voimassa olevia toimenpiteitä.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.

[2] EYVL L 301, 30.11.2000, s. 21.

[3] EUVL L 59, 27.2.2007, s. 1.

[4] EUVL L 340, 19.12.2008, s. 1.

[5] EYVL L 301, 30.11.2000, s. 1.

[6] EUVL L 59, 27.2.2007, s. 34.

[7] EYVL L 301, 30.11.2000, s. 88.

[8] EUVL C 151, 10.6.2010, s. 15.

[9] Asiassa T-143/06 annetun tuomion 48 kohta.