Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta sekä neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta /* SEK/2003/0161 lopull. - COD 2001/0077 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta sekä neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 2001/0077 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta sekä neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta A. Tausta Komissio antoi 13. maaliskuuta 2001 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY muuttamisesta [KOM(2001) 125 lopullinen - 2001/0077 (COD)]. Ehdotus oli määrä käsitellä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisella yhteispäätösmenettelyllä [1]. [1] EYVL ... Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 17. lokakuuta 2001. Alueiden komitea ei antanut lausuntoa ehdotuksesta. Euroopan parlamentti teki ehdotukseen useita tarkistuksia sen ensimmäisessä käsittelyssä 13. maaliskuuta 2002. Komissio antoi 7. kesäkuuta 2002 muutetun ehdotuksen, jossa monet Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemistä tarkistuksista oli otettu huomioon kokonaisuudessaan, osittain tai periaatteessa. Neuvosto vahvisti EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti yhteisen kantansa tästä direktiiviehdotuksesta 3. helmikuuta 2003. B. Ehdotuksen tarkoitus Komission ehdotuksen tarkoituksena on luoda tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille sähkö- ja kaasumarkkinoiden toimijoille Euroopan unionissa. Suuret asiakkaat ovat hyötyneet sähködirektiivistä (96/92/EY) ja maakaasudirektiivistä (98/30/EY) alhaisempien hintojen ja palvelujen paremman tason muodossa. Nämä direktiivit jättävät kuitenkin jäsenvaltioille paljon valinnanvaraa markkinoiden avaamisen, verkkoon pääsyn järjestämisen ja markkinoiden sääntelyn suhteen. Käytäntö on osoittanut, että tämä tilanne johtaa kilpailun vääristymiseen, kun eräissä jäsenvaltioissa markkinat on avattu laajemmin tosiasialliselle kilpailulle kuin toisissa. Tästä syystä komissio on ehdottanut tätä muutosdirektiiviä. Sen avulla sähkö- ja kaasumarkkinat pyritään avaamaan asteittain täydellisesti kilpailulle samalla kun varmistetaan julkisen palvelun korkea taso sekä yleispalvelun velvoitteen täyttäminen sähköalalla. Ehdotuksessa poistetaan mahdollisuus valita neuvotteluihin perustuva kaasu- ja sähköverkkoon pääsy ja velvoitetaan jäsenvaltiot eriyttämään oikeudellisesti siirto- ja jakeluverkonhaltijat yrityksen muista osista. Lisäksi kaikkien jäsenvaltioiden on nimettävä sääntelyviranomainen, joilla on tietty vähimmäistoimivalta. Ehdokasmaat ovat liittymisprosessin yhteydessä antaneet liittymisneuvotteluissa sitoumuksia, jotka koskevat voimassa olevia sähkö- ja maakaasudirektiivejä. Komissio edellyttää, että uudet jäsenvaltiot täyttävät tässä uudessa direktiivissä asetetut velvoitteet, mutta myöntää samalla, että asianmukaisesti perustelluissa ja poikkeuksellisissa tapauksissa voi olla tarpeellista antaa kyseisille valtioille mahdollisuus sopeutua entistä pidemmälle kehittyneisiin sähkö- ja maakaasumarkkinoihin vähitellen. Komissio lähtee kuitenkin siitä periaatteesta, ettei pysyviä poikkeuksia hyväksytä. C. Huomautuksia neuvoston yhteisestä kannasta Komission ehdotuksen keskeiset osatekijät on säilytetty yhteisessä kannassa. Neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaan lähes kaikki parlamentin tarkistukset, jotka komissio oli hyväksynyt muutetussa ehdotuksessaan, joko samassa muodossa tai tavalla, joka ei olennaisesti muuta tarkistusten tarkoitusta. Useimmat neuvoston tekemistä muutoksista vahvistavat tai selkeyttävät komission ehdotusta sen asiasisältöä muuttamatta. Tärkeimmät erot komission ehdotukseen nähden ovat markkinoiden täydellisen avaamisen määräajan siirtäminen heinäkuuhun 2007 (verrattuna komission ehdottamaan vuoteen 2005, jota parlamentti tuki) ja jakeluverkonhaltijoiden oikeudellisen eriyttämisen määräajan siirtäminen heinäkuuhun 2007 (verrattuna komission ehdottamaan määräaikaan 1. tammikuuta 2004, jota parlamentti tuki). Yleisen kompromissin hengessä komissio voi tukea yhteistä kantaa myös näiden kohtien osalta. On syytä huomauttaa, että markkinoiden täydellisen avaamisen määräaika vuonna 2007 on ehdoton, eikä siitä voida enää keskustella. Euroopan parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssä 157 tarkistusta komission alkuperäiseen ehdotukseen. Euroopan parlamentin lausunnon perusteella komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa useita tarkistuksia. Parlamentin tekemistä 157:stä tarkistuksesta komissio hyväksyi 15 parlamentin ehdottamassa muodossa tai osittain uudelleen muotoiltuina (tarkistukset 2, 5, 13, 15, 20, 28, 32, 34, 47, 58, 61, 117, 123, 162 ja 171). Komissio hyväksyi 57 tarkistusta periaatteessa (tarkistukset 6-8, 12, 30, 33, 39, 40, 45, 46, 48, 50, 53-55, 57, 59, 60, 65, 66, 70, 75-79, 82, 84, 86, 89, 90, 95/96, 109-112, 118-120, 124, 127-132, 135, 137, 140, 145, 151, 153, 158-160 ja 163) ja 16 tarkistusta osittain (tarkistukset 4, 14, 18, 41-43, 51, 56, 62, 103, 104, 125, 126, 149, 172, 182 ja 184). Yksityiskohtainen selvitys siitä, kuinka komissio on ottanut huomioon hyväksymänsä 88 parlamentin tarkistusta, on annettu 7. kesäkuuta 2002 annetussa muutetussa ehdotuksessa (KOM(2002) 304 lopullinen). Samassa asiakirjassa selvitetään myös, miksi muut tarkistukset on hylätty. Komissio haluaa muistuttaa, että sen hylkäämistä 69:stä tarkistuksesta 28 hylättiin sen vuoksi, että ne olisivat merkinneet komission ehdotuksen jakamista kahdeksi erilliseksi ehdotukseksi, joista toinen olisi koskenut sähköä ja toinen maakaasua. Vain 41 tarkistusta 157:stä hylättiin asiasisältönsä vuoksi. Näin ollen tässä tiedonannossa keskitytään yhteisen kannan ja 7. kesäkuuta 2002 annetun muutetun ehdotuksen välisiin eroihin. Yleistä Neuvosto on hylännyt kaksi tarkistusta, jotka komissio oli hyväksynyt muutetussa ehdotuksessaan. Nämä ovat tarkistukset 12 ja 15, jotka koskevat johdanto-osan kappaleita. Neuvosto ei ole hylännyt sellaisia komission hyväksymiä tarkistuksia, jotka koskevat varsinaisia säännöksiä. Yhteisessä kannassa otetaan huomioon parlamentin tarkistukset, joissa komission ehdotus jaetaan kahdeksi erilliseksi tekstiksi, joista toisella muutetaan sähködirektiiviä 96/92/EY ja toisella maakaasudirektiiviä 98/30/EY. Komissio oli hylännyt nämä tarkistukset. Neuvosto on hylännyt tarkistukset 156-157 sillä perusteella, etteivät ne ole varsinaisia tarkistuksia, koska niissä vahvistetaan direktiivin voimaantulopäiväksi 20 päivää siitä, kun säädös on julkaista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (156), ja todetaan, että direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille (157). A. Sähködirektiivi Johdanto-osan kappaleet Johdanto-osan kappaleisiin ei ole tehty merkittäviä muutoksia; eräillä pienillä muutoksilla lisätään tekstin selkeyttä ja eräät muutokset taas ovat seurausta yhteisen kannan ja komission muutetun ehdotuksen välisistä eroista. Hylätty tarkistus 12 koskee johdanto-osan 15 kappaletta, jossa käsitellään sääntelyviranomaisten toimivaltaa. Komissio katsoo, että tarkistuksen henki, eli oikeudellisesti sitovien verkkotariffien laskentamenetelmien merkityksen korostaminen, on säilytetty johdanto-osan kappaleessa ja direktiivin säädösosassa (23 artikla). Komissio oli hylännyt muutetussa ehdotuksessaan tarkistuksen osan, jonka mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten olisi oltava hallituksesta riippumattomia. Hylätty tarkistus 15 koskee johdanto-osan 20 kappaletta. Tarkistuksessa korostetaan tarvetta vahvistaa määräaika markkinoiden täydelliselle avaamiselle. Tätä ei ole sisällytetty johdanto-osan kappaleeseen, mutta 21 artiklassa vahvistetaan määräaika markkinoiden täydelliselle avaamiselle. 3 artikla - Julkisen palvelun velvoitteet Komission ehdotuksessa ja parlamentin lausunnossa yleispalvelun velvoite ulotettiin kaikkiin asiakkaisiin. Yhteisessä kannassa tämä velvoite rajoitetaan kotitalousasiakkaisiin ja jäsenvaltioiden harkinnan mukaan myös pieniin yrityksiin. Komissio voi hyväksyä tämän yhteisessä kannassa tehdyn rajoituksen, sillä varsinkin kotitalousasiakkaat, ja tarvittaessa pienet yritykset, tarvitsevat suojelua ja takuut sähköntoimitusten jatkuvuudesta. Jäsenvaltiot voivat päättää tarjota yleispalveluun liittyvää suojaa suuremmalle yritysryhmälle sillä edellytyksellä, että nämä toimenpiteet ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia. Direktiivin liitteessä säädetään kuluttajansuojatoimenpiteistä sekä sopimusten ja sopimusehtojen, yleisen tiedottamisen ja riitojenratkaisumenettelyjen avoimuuteen liittyvistä toimenpiteistä, jotka komission ehdotuksen mukaan olivat pakollisia kaikkien asiakkaiden osalta. Parlamentti tuki tätä kantaa. Yhteisen kannan mukaan nämä toimenpiteet ovat pakollisia ainoastaan kotitalousasiakkaiden osalta. Komissio voi hyväksyä tämän kompromissin, koska varsinkin kotitalousasiakkaat tarvitsevat tämänkaltaista suojaa kilpailuympäristössä. Yhteisessä kannassa 3 artiklan 4 kohtaan lisätään velvoite, jonka mukaan julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä mahdollisesti myönnettävä rahallinen korvaus tai yksinoikeus on myönnettävä syrjimättömällä ja avoimella tavalla. Komissio katsoo, että tämä muutos selkeyttää tekstiä. Merkintäsääntöjen osalta komissio ehdotti, että laskuissa olisi eriteltävä toimittajan edellisenä vuonna käyttämä kokonaispolttoaineseos, toimitetun sähkön tuotannossa käytetyt energialähteet sekä kunkin polttoainelähteen ympäristövaikutukset kasvihuonekaasupäästöjen osalta. Yhteisessä kannassa on säilytetty velvoite ilmoittaa toimittajan käyttämä kokonaispolttoaineseos, muttei velvoitetta eritellä toimitetun sähkön tuotannossa käytettyjä energialähteitä. Tiedot eri energialähteiden ympäristövaikutuksista ovat saatavilla erityisellä Internet-sivulla, mistä on oltava maininta laskuissa. Hiilidioksidipäästöjen lisäksi tällä sivulla on tietoja myös radioaktiivisista jätteistä. Komissio katsoo, että sähköntoimittajalle asetettavan merkintävelvollisuuden käyttöönotto on merkittävä askel, joka parantaa sähköntuotannon avoimuutta. Avoimuuden kannalta on tärkeää, että kaikki asiakkaat voivat laskuistaan nähdä toimitetun sähkön tuotannossa käytettyjen polttoainelähteiden osuudet. Se antaa kuluttajille mahdollisuuden valita toimittajansa tuotteen hinnan lisäksi myös sen tuotannon ominaispiirteiden ja polttoaineseoksen ympäristövaikutusten perusteella. Komissio seuraa tarkasti merkintävelvoitteen täytäntöönpanoa, ja tätä kysymystä tullaan erityisesti käsittelemään kertomuksessa, joka komission on annettava joka vuosi (28 artikla). 6 artikla - Lupamenettely Komission ehdotukseen sisällytettiin parlamentin tarkistus, jolla pyrittiin yksinkertaistamaan ja nopeuttamaan pienimuotoista (alle 15 MW) ja hajautettua sähköntuotantoa koskevia lupamenettelyjä. Tämä ajatus on säilytetty yhteisessä kannassa, mutta se on muotoiltu seuraavasti: "Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pienimuotoista ja/tai hajautettua sähköntuotantoa koskevissa lupamenettelyissä otetaan huomioon kyseisen tuotannon rajoitettu koko ja mahdollinen vaikutus." Komissio voi hyväksyä tämän uuden muotoilun, koska siinä ei muuteta varsinaista tavoitetta, joka on pienten voimaloiden lupamenettelyjen nopeuttaminen. 7 artikla - Uutta kapasiteettia koskeva tarjouskilpailu Tuotantokapasiteetin vajauksen ehkäisemiseksi komission ehdotuksessa velvoitettiin jäsenvaltiot varmistamaan, että ne voivat varotoimena järjestää tarjouskilpailun, jos markkinoille ei synny riittävästi tuotantokapasiteettia lupamenettelyn perusteella. Yhteisessä kannassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus järjestää tarjouskilpailumenettelyn lisäksi jokin muu vastaava avoin ja syrjimätön menettely. Komissio voi hyväksyä tämän lisäyksen, koska siinä säilytetään säännöksen tavoite, eli turvaverkon tarjoaminen sellaisia tilanteita varten, joissa markkinat eivät toimi riittävällä tavalla. Jäsenvaltiot voivat päättää, pitävätkö ne sopivimpana vaihtoehtona tarjouspyyntömenettelyä vai jotain muuta menetelmää, kuten kapasiteettimaksuja. 10/15 artikla - Siirto- ja jakeluverkonhaltijoiden oikeudellinen eriyttäminen Yhteisen kannan tekstissä on tehty selväksi, ettei oikeudellinen eriyttäminen missään tapauksessa merkitse voimavarojen omistajuuden siirtämistä oikeudellisesti eriytetylle verkonhaltijalle. Tekstissä tarkennetaan myös, että voimavarojen omistajan ja verkonhaltijan välillä olisi harjoitettava jonkin asteista koordinointia omistajan pääomasta saaman tuoton suojaamiseksi. Komissio voi hyväksyä tämä selvennyksen. Ilman tätä selvennystä voitaisiin väittää, että oikeudellisesti eriytetyllä verkonhaltijalla olisi yksinoikeus päättää investoinneista, mikä tosiasiassa merkitsisi omistajuuden eriyttämistä. Vaikka verkonhaltija tekeekin investointeja koskevat päivittäiset päätökset, on asianmukaista, että esimerkiksi verkonhaltijan vuotuisesta rahoitusohjelmasta keskustellaan voimavarojen omistajan kanssa. 21 artikla - Markkinoiden avaaminen Yhteisessä kannassa markkinoiden täydellisen avaamisen määräajaksi vahvistetaan 1. heinäkuuta 2007. Komission ehdotus, jota parlamentti tuki, oli vuosi 2005. Komissio voi hyväksyä tämän lykkäyksen yleisen kompromissin hengessä. On erittäin tärkeää, että direktiivissä on asetettu ehdoton määräaika, johon mennessä markkinat on avattava kaikkien asiakkaiden osalta, ja että kaikki asiakkaat voivat hyötyä sisämarkkinoista keskipitkällä aikavälillä. 26 artikla - Poikkeukset Erittäin pienten erillisten verkkojen osalta direktiiviin on lisätty mahdollisuus poiketa velvoitteesta, jonka mukaan uuden sähköntuotantokapasiteetin rakentamiseksi on luotava syrjimätön lupamenettely. Erittäin pienillä erillisillä verkoilla tarkoitetaan verkkoja, joissa vuotuinen kulutus on alle 500 GWh ja joita ei ole liitetty muihin verkkoihin. Tätä poikkeusta sovelletaan ainoastaan olemassa olevien laitosten laajentamiseen ja kunnostamiseen, eikä uusien tuotantolaitosten rakentamiseen, joita varten on edelleen sovellettava lupamenettelyä. Jos sähköverkoissa esiintyy erityisiä teknisiä ongelmia asiakkaiden valinnanvapauden käyttöönotossa muiden kuin kotitalousasiakkaiden osalta, komissio voi myöntää tällaisten verkkojen osalta poikkeuksen velvoitteesta, jonka mukaan kaikille muille kuin kotitalousasiakkaille on annettava mahdollisuus valita toimittajansa. Komissio voi myöntää tällaisen poikkeuksen korkeintaan 18 kuukaudeksi 1. kesäkuuta 2004 jälkeen. Eräät jäsenvaltiot ovat väittäneet, että eräiden pienten teollisuusasiakkaiden erityisten kulutustottumusten vuoksi muita kuin kotitalousasiakkaita voi olla vaikea erottaa kotitalousasiakkaista. Tätä poikkeusta sovelletaan ainoastaan muiden kuin kotitalousasiakkaiden hyvin pieniin ryhmiin. Komissio voi hyväksyä nämä poikkeukset, koska niillä on vain hyvin vähäinen taloudellinen vaikutus sisämarkkinoihin. Siinä tapauksessa, että vuonna 2006 julkaistavan kertomuksen päätelmänä komissio toteaa, että jossakin jäsenvaltiossa, jossa verkkoon pääsy on järjestetty tehokkaasti siten, että se mahdollistaa täysin tehokkaan, syrjimättömän ja esteettömän verkkoon pääsyn, tietyt tässä direktiivissä yrityksille asetetut velvoitteet (esimerkiksi jakeluverkonhaltijoiden oikeudellisen eriyttämisen osalta) eivät ole oikeasuhteisia asetettuun tavoitteeseen nähden, tämä jäsenvaltio voi pyytää komissiolta vapautusta kyseisestä vaatimuksesta. Komissio antaa jäsenvaltion esittämää pyyntöä koskevan lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta ja tekee tarvittaessa ehdotuksia Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Tämä on hyödyllinen tarkennus. Komissiolla on joka tapauksessa oikeus ehdottaa uutta lainsäädäntöä tai lainsäädännön muuttamista, jos tämä on olosuhteiden valossa tarpeellista. 27 ja 28 artikla - Tarkistusmenettely ja kertomukset Kertomuksia koskevia säännöksiä on laajennettu merkittävästi. Säännösten mukaan komission on annettava yksityiskohtaisempia kertomuksia toimitusvarmuudesta, markkinoiden avaamisen vaikutuksesta julkisen palvelun tasoon sekä merkintävaatimuksista. Lisäksi komission on annettava viimeistään 1. tammikuuta 2006 erityiskertomus, jossa kuvataan sähkön ja maakaasun sisämarkkinoilla saavutettua yleistä edistymistä muun muassa seuraavien tekijöiden osalta: hintakehitys, palvelun taso, verkonhaltijoiden riippumattomuus, verkkoon pääsy, sääntely sekä tapa, jolla tosiasiallinen kilpailu on kehittynyt. Erityisesti tässä kertomuksessa keskitytään direktiivin soveltamisesta saatuihin kokemuksiin siltä osin, ovatko verkonhaltijat tosiasiallisesti riippumattomia vertikaalisesti integroituneissa yrityksissä, ja onko kehitetty muita, vaikutukseltaan oikeudellista eriyttämistä vastaavia toimenpiteitä toiminnallisen riippumattomuuden ja kirjanpidollisen eriyttämisen lisäksi. Tämän kertomuksen perusteella komissio voi tarvittaessa tehdä Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia, joissa tarkastellaan uudelleen erityisesti julkista palvelua koskevia säännöksiä ja velvoitetta eriyttää oikeudellisesti jakeluverkonhaltija vertikaalisesti integroituneesta yrityksestä. Komissio katsoo, että nämä lisäykset kertomuksia koskeviin velvollisuuksiin ovat hyödyllisiä. Ne mahdollistavat sisämarkkinoiden toteuttamisessa saavutetun edistyksen perinpohjaisen arvioinnin ja niiden avulla voidaan arvioida tasapuolisesti sitä, riittävätkö jakeluverkonhaltijoiden toiminnallista eriyttämistä koskevat vaatimukset takaamaan kaikkien osapuolten syrjimättömän verkkoon pääsyn. 30 artikla - Jakeluverkonhaltijoiden oikeudellinen eriyttäminen Yhteisen kannan 30 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat lykätä jakeluverkonhaltijoiden oikeudellisen eriyttämisen täytäntöönpanoa heinäkuuta 1. päivään 2007 eli markkinoiden täydelliseen avaamiseen saakka. Komissio voi hyväksyä tämän lykkäyksen, vaikka se pitääkin oikeudellista eriyttämistä erittäin tärkeä tekijänä, kun pyritään takaamaan verkonhaltijoiden syrjimätön toiminta. On muistettava, että direktiivi on ratkaiseva edistysaskel siinä mielessä, että sen täytäntöönpanopäivästä alkaen sovelletaan seuraavia toiminnalliseen eriyttämiseen liittyviä toimenpiteitä (15 artiklan 2 kohta): a) Jakeluverkonhaltijan hallinnosta vastaavat henkilöt eivät saa osallistua sellaisen integroituneen sähköalan yrityksen yritysrakenteisiin, joka vastaa, joko suoraan tai välillisesti, sähkön tuotantoon, siirtoon tai toimituksiin liittyvästä päivittäisestä toiminnasta. b) Asianmukaiset toimenpiteet on toteutettava sen varmistamiseksi, että jakeluverkonhaltijan hallinnosta vastaavien henkilöiden ammatilliset edut otetaan huomioon tavalla, joka takaa sen, että he voivat toimia riippumattomasti. c) Jakeluverkonhaltijalla on oltava verkon käyttöön, ylläpitoon ja kehittämiseen tarvittavien voimavarojen osalta tosiasiallinen päätösoikeus, joka on riippumaton integroituneesta sähköalan yrityksestä. Tämä ei saisi estää asianmukaisten koordinointimekanismien käyttöä sen varmistamiseksi, että emoyrityksen taloudelliset ja hallinnolliset valvontaoikeudet suojataan tytäryrityksestä saatavan pääoman tuoton osalta. d) Jakeluverkonhaltijan on laadittava sääntöjen noudattamista koskeva ohjelma, jossa esitetään toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei syrjintää esiinny, sekä varmistettava ohjelman noudattamisen asianmukainen seuranta. Ohjelmassa on esitettävä työntekijöiden erityiset velvoitteet, joita tarvitaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Ohjelman noudattamisen seurannasta vastaavan henkilön tai elimen on esitettävä toteutetuista toimenpiteistä 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle sääntelyviranomaiselle vuosittain kertomus, joka on julkaistava. Nämä toiminnallista eriyttämistä koskevat vaatimukset lieventävät sitä seikkaa, että verkonhaltijoiden oikeudellinen eriyttäminen voidaan lykätä vuoteen 2007. Näillä vaatimuksilla voidaan hyvin pitkälle varmistaa verkonhaltijoiden syrjimätön toiminta. Komissio arvioi 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessaan erityisesti näiden toiminnallisten eriyttämistoimenpiteiden vaikutusta. B. Maakaasudirektiivi Useimmat sähködirektiivistä esitetyt huomautukset pätevät myös maakaasudirektiiviin. Tässä tiedonannossa mainitaan vain erityisesti maakaasuun liittyvät eroavuudet yhteisen kannan ja komission muutetun ehdotuksen välillä. Neuvosto on hylännyt kaksi komission hyväksymää tarkistusta. Nämä ovat tarkistukset 124 ja 145. 2 artikla - Määritelmät Hylätty tarkistus 124 koskee joustavuuden sallivan välineen määritelmää. Neuvosto on poistanut joustavuuden sallivan välineen määritelmän, eikä käsitettä käytetä säädösosassa. Ajatus on esitetty konkreettisemmin viittaamalla varastoihin ja putkilinjavarastointiin (uusi määritelmä 15 kohdassa). Komissio pitää tätä selvennystä hyödyllisenä. 19 artikla - Varastojen käyttöoikeus Nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksiin liittyvien varastojen ja lisäpalvelujen käyttömahdollisuuksia koskevia säännöksiä on vahvistettu siten, että tilapäisen varastoinnin ja lisäpalvelujen, joita tarvitaan kaasuttamista varten ja kaasun toimittamiseksi sen jälkeen siirtoverkkoon, käytön tulisi tapahtua säännellysti. Yleisesti ottaen varastojen ja lisäpalvelujen käyttöoikeudet voidaan järjestää joko neuvotteluihin perustuvan verkkoon pääsyn tai säännellyn käyttöoikeusmenettelyn pohjalta. Komissio pitää tätä vahvistusta tervetulleena, sillä sen avulla varmistetaan, että mahdollisuus käyttää koko nesteytetyn maakaasun käsittelylaitosta on järjestetty avoimesti ja säännellysti, eikä nesteytetyn maakaasun käsittelyssä tarvittavien varastojen ja lisäpalvelujen käyttömahdollisuuksia koskeva erilainen järjestelmä voi olla käytön esteenä syrjivällä tavalla. Tarkistuksen 145 hylkääminen on seurausta joustavuuden sallivan välineen käsitteen tarkennuksesta; kyseistä käsitettä ei enää käytetä direktiivissä. 22 artikla - Uusi infrastruktuuri Yhteiseen kantaan sisältyy mahdollisuus poiketa kolmansien osapuolten syrjimättömän verkkoon pääsyn periaatteesta. Tämä mahdollisuus koskee eräitä merkittäviä uusia kaasuinfrastruktuureja eli jäsenvaltioiden välisiä yhdysputkia, nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksia ja varastoja. Tällainen vapautus voidaan myöntää tiukoin edellytyksin. Investointia ei pitäisi toteuttaa, jos vapautusta ei myönnetä. Lisäksi investoinnin on lisättävä kilpailua kaasumarkkinoilla ja parannettava toimitusvarmuutta. Sääntelyviranomainen joko päättää vapautusta koskevasta pyynnöstä tai antaa siitä lausunnon jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Sääntelyviranomaisen lausunto on julkaistava yhdessä päätöksen kanssa. Kun jäsenvaltion asianomainen viranomainen on hyväksynyt vapautuksen, komission on joko vahvistettava tai peruutettava päätös kahden kuukauden kuluessa. Kahden kuukauden määräaikaa voidaan jatkaa edelleen yhdellä kuukaudella, jotta komissio voi hankkia lisätietoja. Tämä poikkeus kolmansien osapuolten syrjimättömän verkkoon pääsyn periaatteesta on sisällytetty direktiiviin sellaisten investointien suojaamiseksi, joihin liittyy erittäin suuria riskejä ja joita ei toteutettaisi, jos tällaista poikkeusta ei myönnettäisi. Joidenkin merkittävien investointien osalta investointien säännelty tuotto estää investoijia sitomasta varojaan hankkeeseen, jonka kannattavuuteen liittyy erittäin suuria riskejä. Komissio katsoo, että vapautuksille asetetut tiukat ehdot sekä se, että komission on käsiteltävä kaikki vapautuksia koskevat päätökset, riittävät takamaan, että tätä vapautusmahdollisuutta käytetään ainoastaan tapauksissa, joissa investoinnin suojaaminen on sisämarkkinoiden toiminnan ja toimitusvarmuuden kannalta aivan välttämätöntä. C. Päätelmä Neuvoston yhteinen kanta hyväksyttiin yksimielisesti. Yhteisessä kannassa on otettu huomioon lähes kaikki tarkistukset, jotka Euroopan parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssä ja jotka komissio hyväksyi muutetussa ehdotuksessaan. Niiltäkin osin, joissa yhteinen kanta poikkeaa muutetusta ehdotuksesta, se seuraa komission alkuperäisen ehdotuksen periaatteita. Näin ollen komissio tukee neuvoston yhteistä kantaa. D. Liite Komissio on antanut kaksi lausumaa, jotka on merkitty 25. marraskuuta 2002 pidetyn neuvoston kokouksen pöytäkirjaan. Näissä lausumissa ilmoitetaan, kuinka komissio tulee tulkitsemaan tiettyjä säännöksiä. Maakaasudirektiivin 32 artiklaa koskevaa komission lausumaa, jossa viitataan mahdollisiin tuleviin kaasuntoimitussopimuksiin, ei tietenkään pidä tulkita poikkeukseksi voimassa olevasta lainsäädännöstä, mukaan luettuina maakaasudirektiivin säännökset, joita sovelletaan myös kauttakulkuun. Neuvoston pöytäkirjaan merkittävät komission lausumat 1. KOMISSION LAUSUMA UUSISTA INFRASTRUKTUUREISTA (MAAKAASUDIREKTIIVIN 22 ARTIKLA JA RAJAT YLITTÄVÄSSÄ SÄHKÖN KAUPASSA ANNETUN ASETUKSEN 7 ARTIKLA) "Käytettäessä syrjimätöntä ja avointa huutokauppamenettelyä, jonka sääntelyviranomainen on hyväksynyt direktiivin (ja asetuksen) mukaisesti, komissio vahvistaa, että kyseessä on direktiivin (ja asetuksen) mukainen kolmansien osapuolten säännelty verkkoon pääsy." "Komissio korostaa, että sen varmistamiseksi, että tätä vapautusta käytetään mahdollisimman vähän, se aikoo tulkita sitä rajoittavasti erityisesti poikkeuksen keston ja vapautuksen piiriin kuuluvan hankkeen asiaankuuluvan kapasiteetin osalta, jotta päästäisiin asetettuun tavoitteeseen rahoittaa investointeja, joihin liittyy poikkeuksellisen suuri riski." 2. KOMISSION LAUSUMA 32 ARTIKLASTA (MAAKAASUDIREKTIIVI) "Verkkojen kautta tapahtuvasta maakaasun siirrosta 31. toukokuuta 1991 annetun direktiivin 91/296/ETY kumoaminen ei johda tulevien pitkäaikaisten sopimusten oikeudellisten puitteiden kyseenalaistamiseen, mikä on tärkeää Euroopan unionin huoltovarmuuden takaamisen kannalta."