Jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevat toimenpiteet kuuluvat SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Kyseisen kohdan nojalla voidaan vahvistaa seuraamusten määrittelyä koskevat vähimmäissäännöt kyseisessä artiklassa luetelluille rikoksille erityisen vakavan rikollisuuden alalla, joka on rajat ylittävää. Näiden toimenpiteiden soveltamisala laajennetaan koskemaan rikollisjärjestöjen puitteissa tehtyjä rikoksia, sillä järjestäytynyt rikollisuus katsotaan SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”EU-rikokseksi”. Tähän sisältyisi myös EU:n tasolla yhdenmukaistettujen unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkominen. Sellaisten rikosten sisällyttäminen, jotka on joko yhdenmukaistettu EU:n tasolla tai joihin liittyvä politiikan ala on yhdenmukaistettu EU:n tasolla, on myös perusteltua. Jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevat ehdotetut toimenpiteet ovat nimittäin olennaisen tärkeitä, jotta voidaan varmistaa unionin politiikan tehokas täytäntöönpano alalla, jolla on toteutettu yhdenmukaistamistoimenpiteitä ja joka näin ollen kuuluu SEUT-sopimuksen 83 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan. Toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan jäädytetyn tai menetetyksi tuomitun omaisuuden hallinnointia, ovat tarpeen jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien toimenpiteiden tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi, ja ne ovat SEUT-sopimuksen 83 artiklan soveltamisalaan kuuluvia lisävaatimuksia. Tämä koskee myös säännöksiä, joilla pyritään laatimaan kattavampi varojen takaisinhankintaa koskeva strategia yhdessä kansallisten viranomaisten välisten yhteistyömekanismien kanssa, sekä säännöksiä, joilla pyritään varmistamaan, että toimivaltaisilla viranomaisilla on tehtäviensä hoitamiseen tarvittavat resurssit.

Toisaalta tämä ehdotus on yhdenmukainen EU:n turvallisuuspolitiikan kanssa ja edistää sen tehokasta täytäntöönpanoa. EU:n turvallisuuspolitiikka koostuu ei-lainsäädännöllisistä ja lainsäädännöllisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on tarjota lainvalvonta- ja oikeusviranomaisille välineet monenlaisen rikollisen toiminnan ehkäisemiseen ja torjumiseen ja varmistaa korkea turvallisuustaso Euroopan unionissa erityisesti rajat ylittävän yhteistyön avulla. Tähän sisältyy erityisesti asetus (EU) 2018/1805, jolla helpotetaan jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroista tunnustamista kaikkialla EU:ssa.

Lisäksi Euroopan unioni on ottanut vastauksena Venäjän Ukrainaan kohdistamaan hyökkäykseen käyttöön Venäjään ja Valko-Venäjään kohdistuvia rajoittavia toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet perustuvat alun perin maaliskuussa 2014 Krimin ja Sevastopolin laittoman Venäjään liittämisen johdosta käyttöön otettuihin rajoittaviin toimenpiteisiin ja laajentavat niitä. Näihin toimenpiteisiin, jotka on hyväksytty Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, 29 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 215 artiklan nojalla, sisältyy alakohtaisia toimenpiteitä ja yksilöllisiä toimenpiteitä varojen jäädyttämisen ja pääsyä koskevien rajoitusten sekä säännösten kiertämistä koskevien sellaisten lausekkeiden muodossa, joilla kielletään tietoinen ja tarkoituksellinen osallistuminen toimenpiteiden kiertämiseen tähtääviin toimiin. Toimenpiteisiin sisältyy myös muita velvollisuuksia, erityisesti unionin rajoittavien toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi toteutetuista toimista raportointi. Tällaisten toimenpiteiden rikkomista koskevan riskin torjumiseksi komissio hyväksyi 25. toukokuuta 2022 ehdotuksen neuvoston päätökseksi unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkomisen lisäämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin rikollisuuden aloihin yhdessä unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkomisesta määrättäviä rikosoikeudellisia seuraamuksia koskevan direktiivin antamiseen liittyvän tiedonannon kanssa, jotta rajoittavia toimenpiteitä koskevan unionin lainsäädännön rikkominen (unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkominen) voidaan määritellä erityisen vakavaksi rikokseksi, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia. Tiedonannossa esitetään myös rikosten ja seuraamusten määrittelyä koskevista vähimmäissäännöistä tällä rikollisuuden alalla koskevan direktiiviehdotuksen mahdollinen sisältö. Direktiiviehdotus voidaan antaa, jos neuvosto hyväksyy tämän ehdotuksen neuvoston päätökseksi saatuaan Euroopan parlamentin hyväksynnän, ja sillä laajennetaan siten niiden rikollisuuden alojen luetteloa, joiden osalta unioni voi säätää rikosten ja seuraamusten määrittelyä koskevista vähimmäissäännöistä. Tämän vuoksi ehdotettua direktiiviä, joka sisältää varojen jäljittämistä ja tunnistamista sekä omaisuuden hallinnointia koskevien sääntöjen lisäksi myös jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevat säännöt, olisi sovellettava myös unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkomiseen, jos tällainen toiminta on määritelty rikos.

Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia toimistoja koskevassa neuvoston päätöksessä vuodelta 2007 edellytetään, että jäsenvaltiot perustavat varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia toimistoja helpottamaan rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämistä ja tunnistamista, ja siinä vahvistetaan vähimmäisvaatimukset rajat ylittävän yhteistyön helpottamiseksi. Vuonna 2014 annetussa menetetyksi tuomitsemista koskevassa direktiivissä, jolla osittain korvattiin aiempia säädöksiä, vahvistetaan vähimmäissäännöt rikoksella saatujen varojen jäädyttämiselle, hallinnoinnille ja menetetyksi tuomitsemiselle. Tästä huolimatta jäsenvaltioiden varojen takaisinhankintajärjestelmillä ei ole riittäviä valmiuksia puuttua tehokkaasti rikollisjärjestöjen monimutkaisiin toimintatapoihin. Kansallisilla viranomaisilla on rajalliset valmiudet jäljittää, tunnistaa ja jäädyttää varoja nopeasti, ja jäädytettyjen varojen tehottoman hallinnoinnin takia ne menettävät arvoaan ennen kuin niiden menetetyksi tuomitsemisesta tehdään päätös, eivätkä olemassa olevat menetetyksi tuomitsemiseen tarkoitetut välineet kata kaikkia suuria tuloja tuottavia rikollismarkkinoita eivätkä puutu rikollisjärjestöjen monimutkaisiin rakenteisiin ja menetelmiin. EU:n toimielimet ovat jo pitkään tunnustaneet tarpeen vahvistaa varojen takaisinhankintaan tarkoitettua EU:n järjestelmää. Neuvosto kehotti kesäkuussa 2020 komissiota harkitsemaan jäädytetyn omaisuuden hallinnointia koskevan oikeudellisen kehyksen vahvistamista ja lisävaltuuksien myöntämistä varallisuuden takaisin hankinnasta vastaaville toimistoille, esimerkiksi varojen kiireellisen jäädyttämisen mahdollistamiseksi, ja pääsyn myöntämistä julkisiin rekistereihin. Euroopan parlamentti on kehottanut tiukentamaan varojen takaisinhankintaa koskevia sääntöjä. Nämä kehotukset täydentävät molempien lainsäätäjien aiempaa pyyntöä analysoida rikollisesta toiminnasta peräisin olevan omaisuuden menetetyksi tuomitsemista koskevien uusien yhteisten sääntöjen käyttöönoton toteutettavuutta, myös vaikka tuomiota ei olisi annettu.

Rikollisjärjestöt pesevät pitkälle kehitettyjä keinoja käyttämällä suuria tulojaan, joiden arvioidaan olevan vähintään 139 miljardia euroa vuodessa [1] . Kuten järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevassa EU:n strategiassa (2021–2025) korostetaan, on olennaisen tärkeää riistää rikollisilta nämä laittomat voitot, jotta rikollisryhmien toimintaa voidaan häiritä ja niiden soluttautuminen lailliseen talouteen voidaan estää. Koska järjestäytyneen rikollisuuden tärkein motiivi on taloudellinen hyöty, varojen takaisinhankinta on erittäin tehokas keino ehkäistä rikollista toimintaa. Varmistaakseen, että rikollisuus ei kannata, komissio ilmoitti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevassa EU:n strategiassa aikovansa tiukentaa varojen takaisinhankintaa ja menetetyksi tuomitsemista koskevia sääntöjä ottaen huomioon komission vuoden 2020 kertomuksen ”Varojen takaisinhankinta ja menetetyksi tuomitseminen: takeet sille, että rikos ei kannata”.

Tässä yhteydessä kahdella arvioidulla oikeudellisella välineellä, varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia toimistoja koskevalla neuvoston päätöksellä ja menetetyksi tuomitsemista koskevalla direktiivillä, on osaltaan lisätty varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen välistä yhteistyötä ja lähennetty jäädyttämisen ja menetetyksi tuomitsemisen käsitteitä jäsenvaltioissa, ja ne ovat jossain määrin kasvattaneet jäädyttämisen ja menetetyksi tuomitsemisen määriä. Arvioinnissa kuitenkin todettiin, että varojen tunnistamiseen liittyy edelleen haasteita ja että rikoshyödyn menetetyksi tuomitseminen on kokonaisuudessaan liian vähäistä, jotta se voisi vaikuttaa merkittävästi järjestäytyneen rikollisuuden voittoihin. Vaikka varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia toimistoja koskevan neuvoston päätöksen ja menetetyksi tuomitsemista koskevan direktiivin hyväksymisen jälkeen varojen takaisinhankintajärjestelmän eri näkökohtia on parannettu, ennen asiaa koskevien säädösten (ja erityisesti menetetyksi tuomitsemista koskevan direktiivin) hyväksymistä havaitut ongelmat ovat edelleen suurelta osin olemassa, samoin kuin monet puutteet, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden valmiuksiin jäljittää ja tunnistaa, jäädyttää, tuomita menetetyksi ja hallinnoida laittomia varoja tehokkaasti ja vaikuttavasti.

Ehdotus on muodoltaan direktiivi, jonka tarkoituksena on varmistaa jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien toimenpiteiden yhteiset vähimmäisvaatimukset kaikissa jäsenvaltioissa sekä vahvistaa yhteisiä valmiuksia omaisuuden jäljittämiseen, tunnistamiseen ja hallinnointiin ja helpottaa rikoshyödyn torjuntaan tähtäävää rajat ylittävää yhteistyötä. Säädöstyypin valinnalla jätetään jäsenvaltioille riittävästi liikkumavaraa panna yhteiset toimenpiteet täytäntöön kansallisten oikeusperinteiden ja organisaatioiden mukaisesti.

Vaihtoehdossa 2 toimenpiteet koostuisivat pääasiassa varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia toimistoja koskevaan neuvoston päätökseen ja menetetyksi tuomitsemista koskevaan direktiiviin tehtävistä kohdennetuista muutoksista, joilla täsmennetään nykyisten yleisten vaatimusten soveltamisalaa ja vahvistetaan niiden tehokkuutta. Näihin toimenpiteisiin sisältyisi vaatimuksia, joiden mukaan jäsenvaltioiden on hyväksyttävä varojen takaisinhankintaa koskeva kansallinen strategia ja varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on tarvittavat taidot ja resurssit. Lisäksi siihen sisältyisi toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen rajat ylittävää yhteistyötä, mukaan lukien pääsy tietokantoihin ja laajennetut jäädyttämisvaltuudet.

Ehdotettujen toimenpiteiden puuttuminen perusoikeuksiin (erityisesti omistusoikeuksiin) on perusteltua, koska rikollisilta ja erityisesti järjestäytyneiltä rikollisilta täytyy voida riistää heidän laittomia varojaan tehokkaasti, sillä nämä varat ovat sekä pääasiallinen syy tehdä rikoksia että keino jatkaa ja laajentaa rikollista toimintaa. Ehdotetut toimenpiteet rajoittuvat siihen, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Äskettäin käyttöön otettu menetetyksi tuomitsemista koskeva malli on perusteltu sen vuoksi, että varojen yhdistäminen tiettyihin rikoksiin on vaikeaa silloin, kun omistaja on mukana järjestäytyneessä rikollisuudessa, joka koostuu useista pitkän ajan kuluessa tehdyistä rikoksista. Perusoikeuksien kunnioittaminen taataan myös suojatoimilla, myös tehokkailla oikeussuojakeinoilla, jotka ovat asianomaisen henkilön käytettävissä kaikkien ehdotetun direktiivin mukaisten toimenpiteiden osalta, mukaan lukien äskettäin käyttöön otetut päätöksen tekemistä edeltävää myyntiä koskevat vaatimukset tai uusi menetetyksi tuomitsemista koskeva malli.

Kaikissa tähän ehdotukseen sisältyvissä toimenpiteissä kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja perusoikeuksia ja -vapauksia, ja ne on pantava täytäntöön sen mukaisesti. Kaikissa näiden perusoikeuksien ja -vapauksien rajoituksissa on noudatettava perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan määräyksiä: niihin on sovelletaan suhteellisuusperiaatetta, jonka mukaan niiden on vastattava tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. Rajoituksista on säädettävä lailla, perusoikeuskirjassa vahvistettujen oikeuksien ja vapauksien keskeistä sisältöä kunnioittaen.

Direktiivin 20 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on mahdollistettava jäädytettyjen varojen siirto tai myynti ennen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekemistä (”myynti ennen päätöksen tekemistä”). Säännöksessä täsmennetään tämän yleisen velvoitteen soveltamisala (kuten menetetyksi tuomitsemista koskevassa direktiivissä on säädetty). Siinä edellytetään, että tietyissä olosuhteissa on toteutettava päätöksen tekemistä edeltävä myynti, jotta omaisuuden arvon aleneminen tai hallinnointikustannusten kasvaminen suhteettomiksi voidaan välttää. Tähän vaatimukseen sovelletaan useita suojatoimia asianomaisen henkilön oikeutettujen etujen suojaamiseksi. Näihin suojatoimiin kuuluu yleisten suojatoimien lisäksi oikeus tulla kuulluksi ennen päätöksen tekemistä edeltävää myyntiä koskevaa päätöstä. Näitä sääntöjä sovelletaan unionin rajoittavien toimenpiteiden täytäntöönpanon yhteydessä yksilöityyn omaisuuteen siltä osin kuin sen jäädyttäminen liittyy rikossyytteisiin, kuten unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkomiseen. Direktiivin 20 artiklaan sisältyy myös mahdollisuus periä jäädytettyjen varojen hallinnoinnista aiheutuvat kustannukset tosiasialliselta omistajalta ja edunsaajalta.

Direktiivin 19 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että jäädytettyjä tai menetetyksi tuomittuja varoja hallinnoidaan tehokkaasti luovutukseen saakka. Tämä säännös selkiyttää tämän yleisen vaatimuksen soveltamisalaa (joka vastaa menetetyksi tuomitsemista koskevan direktiivin asiaa koskevaa säännöstä) edelleen, ja säännöksen tavoitteena on säilyttää omaisuuden arvo ja minimoida hallinnointikustannukset. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on tehtävä alustava arvio omaisuuden hallinnoinnista aiheutuvista kustannuksista (”takavarikointia edeltävä suunnittelu”).

Direktiivin 16 artiklassa otetaan käyttöön uusi mahdollisuus tuomita varoja menetetyiksi, kun niitä jäädytetään järjestäytyneeseen rikollisuuteen osallistumista koskevan epäilyn perusteella ja kun menetetyksi tuomitseminen ei ole mahdollista direktiivin muiden säännösten nojalla. Siinä olisi sallittava varojen menetetyksi tuomitseminen vain, jos kansallinen tuomioistuin on vakuuttunut siitä, että kyseiset varat ovat peräisin rikollisesta toiminnasta. Tämän toteamuksen on perustuttava kaikkien tapaukseen liittyvien olosuhteiden kattavaan arviointiin, myös arvioon siitä, onko omaisuuden arvo epäsuhtainen omistajan laillisiin tuloihin nähden. Rikosten soveltamisala rajoittuu rikoksiin, joista tuomittava enimmäisvankeusaika on vähintään neljä vuotta.

Direktiivin 15 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on mahdollistettava menetetyksi tuomitseminen, jos kaikki rikosta koskevat todisteet ovat saatavilla, mutta tuomio ei ole mahdollinen tiettyjen rajattujen olosuhteiden vuoksi. Näihin olosuhteisiin kuuluvat epäillyn tai syytetyn sairauden ja pakenemisen (jotka sisältyvät jo menetetyksi tuomitsemista koskevaan direktiiviin) lisäksi kuolema sekä koskemattomuus tai armahdus taikka se, että kansallisessa lainsäädännössä säädetyt määräajat ovat päättyneet. Rikosten soveltamisala rajoittuu rikoksiin, joista tuomittava enimmäisvankeusaika on vähintään neljä vuotta.

Direktiivin 14 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot mahdollistavat tuomitun henkilön omaisuuden menetetyksi tuomitsemisen, jos jäsenvaltion kansallinen tuomioistuin on vakuuttunut siitä, että omaisuus on peräisin rikollisesta toiminnasta (”laajennettu menetetyksi tuomitseminen”). Kansallisen tuomioistuimen olisi arvioinnissaan otettava huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat, mukaan lukien se, että omaisuuden arvo on epäsuhtainen tuomitun henkilön laillisiin tuloihin nähden. Ero menetetyksi tuomitsemista koskevaan direktiiviin verrattuna on, että tämän mahdollisuuden olisi oltava käytettävissä kaikkien direktiivin soveltamisalaan kuuluvien rikosten osalta.

Direktiivin 13 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on mahdollistettava syytetyn tai epäillyn menetetyksi tuomitsemisen välttämiseksi kolmannelle osapuolelle siirtämän omaisuuden menetetyksi tuomitseminen (”kolmansille osapuolille siirrettyjen varojen menetetyksi tuomitseminen” menetetyksi tuomitsemista koskevan direktiivin mukaisesti). Tällainen menetetyksi tuomitseminen on perusteltua vain, jos kolmas osapuoli tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, että omaisuus siirrettiin tätä tarkoitusta varten. Säännöksissä esitetään olosuhteet, jotka ovat merkityksellisiä tämän arvioinnin tekemisen kannalta.

Direktiivin 11 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että laittomat varat voidaan jäädyttää nopeasti ja tarvittaessa välittömästi niiden hävittämisen välttämiseksi. Näihin toimenpiteisiin kuuluu menetetyksi tuomitsemista koskevassa direktiivissä säädettyjen toimenpiteiden lisäksi varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen mahdollisuus toteuttaa väliaikaisia kiireellisiä jäädyttämistoimenpiteitä, kunnes virallinen jäädyttämispäätös voidaan antaa. Tässä artiklassa säädetään erityisestä suojatoimesta, jolla vahvistetaan, että jäädyttämispäätös pysyy voimassa vain niin kauan kuin on tarpeen ja että omaisuus pitäisi palauttaa välittömästi, jos sitä ei tuomita menetetyksi.

Direktiivin 26 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on perustettava keskitetty rekisteri, joka sisältää asiaankuuluvat tiedot jäädytetyistä, hallinnoiduista ja menetetyksi tuomituista varoista. Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavilla toimistoilla, varallisuudenhoitotoimistoilla ja muilla viranomaisilla, joiden tehtävänä on varojen jäljittäminen ja tunnistaminen tai hallinnointi, pitäisi olla pääsy tähän rekisteriin.

Direktiivin 25 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että erityisesti varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavilla toimistoilla ja varallisuudenhoitotoimistoilla on riittävät resurssit tehtäviensä hoitamiseen.

Useimmat tämän jakson säännökset ovat uusia, ja niiden tarkoituksena on varmistaa, että varojen takaisinhankintaa ja menetetyksi tuomitsemista koskeva prosessi on kokonaisuudessaan tehokkaampi.

(10)Muilla rikoksilla, jotka on tehty osana rikollisjärjestön toimintaa, on keskeinen rooli tulojen hankkimisessa ja uusien rikosten, kuten rajat ylittävien vakavien rikosten, mahdollistamisessa. Tällaisten rikosten olisi sisällyttävä direktiivin soveltamisalaan siltä osin ne tehdään osana rikollisjärjestön toimintaa. Tuotteiden väärentäminen ja laiton jäljentäminen on kytköksissä rahanpesuun ja asiakirjojen väärentämiseen ja uhkaa sisämarkkinoiden toimintaa ja tasapuolista kilpailua. Myös antiikki- ja taide-esineiden ja muiden kulttuuriesineiden laiton kauppa liittyy usein rahanpesuun ja on järjestäytyneille rikollisryhmille tärkeä rahoituslähde. Hallinnollisten asiakirjojen, mukaan lukien pankki- tai henkilöasiakirjojat, väärentäminen ja niiden laiton kauppa on keskeinen väline, joka mahdollistaa rahanpesun, ihmiskaupan tai ihmisten salakuljetuksen, ja niiden olisi siten kuuluttava tämän direktiivin soveltamisalaan. Muita rikoksia, jotka tehdään usein osana järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaa, ovat muun muassa tahallinen henkirikos, vakava pahoinpitely tai vakavan ruumiinvamman aiheuttaminen sekä ihmisen elinten ja kudosten laiton kauppa. Nämä rikokset ovat järjestäytyneiden rikollisryhmien tulonlähde palkkamurhiin, pelotteluun ja ihmiskauppaan liittyvän toiminnan yhteydessä. Samoin ihmisryöstöä, vapaudenriistoa tai panttivangiksi ottamista sekä ryöstöntapaista kiristystä ja kiristystä käytetään joko tulonlähteenä keräämällä lunnaita tai pelottelutaktiikoina vastustajia vastaan. Järjestäytynyt varkausrikollisuus tai aseellinen ryöstö on yksi yleisimmistä järjestäytyneiden rikollisjärjestöjen voitontavoittelun muodoista, ja tällaiset rikoksen tehdään yleensä muiden rikosten, erityisesti ampuma-aseiden kaupan, yhteydessä. Vastaavasti varastettujen ajoneuvojen kauppa ei ainoastaan mahdollista tuottoja, vaan se on myös mahdollistava rikos, joka mahdollistaa muiden rikosten tekemiseen tarvittavien välineiden hankkimisen. Lisäksi on tärkeää sisällyttää direktiivin soveltamisalaan verorikokset, jos ne on tehty osana rikollisjärjestöä, koska tämä erityinen rikos on mahdollistava tulonlähde erityisesti rajat ylittävässä toiminnassa. Tyypillisiä veropetoksiin tai veronkiertoon käytettäviä menetelmiä ovat rajat ylittävien yritysrakenteiden tai vastaavien järjestelyjen käyttäminen vilpillisesti veroetuuksien ja -palautusten hankkimiseen, varojen tai voittojen piilottamiseen, laillisten ja laittomien voittojen ja varojen yhdistämiseen tai niiden siirtämiseen ulkomaille muihin yhteisöihin niiden alkuperän tai (tosiasiallisen) omistajan ja edunsaajan peittelemiseksi.

(9)Koska rikollisjärjestöt, jotka ovat osallisina monentyyppisessä laittomassa toiminnassa eri markkinoilla, harjoittavat monenlaista rikollista toimintaa ja tekevät järjestelmällistä ja voittoihin tähtäävää yhteistyötä, järjestäytyneen rikollisuuden tehokas torjunta edellyttää, että käytettävissä on jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevia toimenpiteitä, jotka kattavat voitot kaikista rikoksista, joissa järjestäytyneet rikollisryhmät toimivat. Näihin rikoksiin kuuluu 83 artiklan 1 kohdassa luetellut rikollisuuden alat, mukaan lukien aseiden, ammusten ja räjähteiden laiton kauppa, sellaisena kuin se on määritelty ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja kaupan torjumista koskevassa pöytäkirjassa, joka täydentää kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaista Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimusta, jonka sopimuspuoli unioni on. 83 artiklan 1 kohdassa lueteltujen rikosten lisäksi tämän direktiivin soveltamisalan olisi katettava kaikki EU:n tasolla yhdenmukaistetut rikokset, mukaan lukien Euroopan unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvat petokset ottaen huomioon, että järjestäytyneet rikollisryhmät ovat entistä aktiivisempia tällä rikollisuuden alalla. Direktiivin soveltamisalaan olisi sisällytettävä myös ympäristörikokset, jotka ovat järjestäytyneiden rikollisryhmien ydinliiketoimintaa ja liittyvät usein rahanpesuun tai koskevat huumausaineiden tuotannon ja kaupan yhteydessä syntyviä jätteitä ja jäämiä. Laittomassa maahantulossa ja maassa oleskelussa avustaminen on järjestäytyneiden rikollisryhmien ydinliiketoimintaa, ja se on tyypillisesti yhteydessä ihmiskauppaan.

(5)Sen vuoksi nykyistä oikeudellista kehystä olisi ajantasaistettava, jotta kaikkialla unionissa voidaan helpottaa tehokasta varojen takaisinhankintaa ja menetetyksi tuomitsemista ja varmistaa se. Direktiivissä olisi säädettävä tätä varten vähimmäissäännöistä, jotka koskevat omaisuuden jäljittämistä ja tunnistamista, jäädyttämistä, menetetyksi tuomitsemista ja hallinnointia rikosoikeudellisissa menettelyissä. Tässä yhteydessä rikosoikeudellinen menettely on autonominen käsite unionin lainsäädännössä, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuin sitä tulkitsee, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön soveltamista. Ilmaisun tulisi kattaa kaiken tyyppiset rikosoikeudellisten menettelyjen seurauksena annetut jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset. Se kattaa myös muun tyyppiset päätökset, jotka on annettu ilman lopullista tuomiota. Rikosoikeudellinen menettely voi kattaa myös poliisin ja muiden lainvalvontaviranomaisen suorittamat rikostutkinnat. Toimivaltaisten viranomaisten valmiuksia riistää rikollisilta rikollisesta toiminnasta saatu hyöty on tarpeen vahvistaa. Tätä varten olisi laadittava säännöt, joilla vahvistetaan varojen jäljittämistä ja tunnistamista sekä jäädyttämistä koskevia valmiuksia, parannetaan jäädytetyn ja menetetyksi tuomitun omaisuuden hallinnointia, vahvistetaan välineitä, joilla tuomitaan menetetyksi rikoksentekovälineet ja rikoshyöty sekä omaisuus, joka on peräisin rikollisjärjestöjen rikollisesta toiminnasta, sekä parannetaan varojen takaisinhankintajärjestelmän yleistä tehokkuutta.

(13)Rikoshyödyn laajasta määritelmästä olisi säädettävä, jotta sellainen omaisuus voidaan takavarikoida, joka saatettaisiin muuntaa ja siirtää sen alkuperän salaamiseksi, ja jotta määritelmien yhdenmukaistaminen ja selkeys varmistetaan kaikkialla unionissa. Tämän määritelmän olisi katettava rikollisesta toiminnasta saatava suora hyöty ja kaikki välilliset hyödyt, mukaan lukien välittömän rikoshyödyn myöhempi uudelleensijoittaminen tai muuntaminen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1805 määritelmien mukaisesti. Rikoshyötyyn pitäisi näin ollen sisältyä kaikki omaisuus, myös sellainen, joka on kokonaan tai osittain muunnettu tai vaihdettu muuksi omaisuudeksi tai joka on sekoitettu laillisista lähteistä hankitun omaisuuden kanssa, sekoittuneen rikoshyödyn arvioituun arvoon asti. Rikoshyötyyn pitäisi sisältyä myös tulot tai muut etuudet, jotka johtuvat rikoshyödystä tai omaisuudesta, joksi rikoshyöty on muunnettu tai vaihdettu tai johon se on sekoitettu.

(14)Rajat ylittävän yhteistyön helpottamiseksi omaisuuden jäljittäminen ja tunnistaminen rikostutkinnan varhaisessa vaiheessa on olennaisen tärkeää sen varmistamiseksi, että myöhemmin mahdollisesti menetetyksi tuomittavat rikoksentekovälineet, rikoshyöty tai omaisuus, mukaan lukien muilla lainkäyttöalueilla sijaitsevaan rikolliseen toimintaan liittyvä omaisuus, tunnistetaan nopeasti. Sen varmistamiseksi, että talousrikostutkinta asetetaan kaikissa jäsenvaltioissa tärkeysjärjestyksessä riittävän korkealle, jotta voidaan puuttua luonteeltaan rajat ylittävään rikokseen, on tarpeen edellyttää, että toimivaltaiset viranomaiset aloittavat varojen jäljittämisen lähtien siitä hetkestä, kun epäillään rikollista toimintaa, josta todennäköisesti saadaan merkittävää taloudellista hyötyä.

(15)Omaisuuden jäljittämistä ja tunnistamista koskeva tutkinta pitäisi tarvittaessa aloittaa myös unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkomiseen liittyvien rikosten ehkäisemiseksi, paljastamiseksi tai tutkimiseksi. Tätä varten varallisuuden takaisin hankinnasta vastaaville toimistoille pitäisi antaa valtuudet jäljittää ja tunnistaa sellaisten henkilöiden tai yhteisöjen omaisuutta, joille on määrätty kohdennettuja talouspakotteita. Kun omaisuus on tunnistettu, varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavilla toimistoilla olisi oltava valtuudet jäädyttää omaisuus väliaikaisesti sen varmistamiseksi, että omaisuus ei katoa.

(16)Koska järjestäytyneiden rikollisryhmien käyttämä rahoitus on luonteeltaan kansainvälistä, jäsenvaltioiden olisi vaihdettava nopeasti tietoja, joiden perusteella voidaan tunnistaa rikoksentekovälineet ja rikoshyödyt sekä muu rikollisten tai unionin rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden tai yhteisöjen omistuksessa tai määräysvallassa oleva omaisuus. Tätä varten on tarpeen antaa varallisuuden takaisin hankinnasta vastaaville virastoille valtuudet jäljittää ja tunnistaa myöhemmin mahdollisesti menetetyksi tuomittavaa omaisuutta, varmistaa, että niillä on käytettävissään tarvittavat tiedot selkein ehdoin, ja vahvistaa säännöt, jotka koskevat tietojen nopeaa keskinäistä vaihtoa joko oma-aloitteisesti tai pyynnöstä. Kiireellisissä tapauksissa, joissa on vaarana omaisuuden hävittäminen, tietoihin olisi vastattava mahdollisimman pian ja viimeistään kahdeksan tunnin kuluessa.

(17)Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen olisi saatava käyttöönsä tiedot, joiden avulla ne voivat todeta jäädyttämistä tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen kohteeksi mahdollisesti päätyvän omaisuuden olemassaolon, omistajuuden tai määräysvallan, jotta ne voivat suorittaa tehokkaita varojen jäljittämistä koskevia tutkimuksia ja vastata nopeasti rajat ylittäviin pyyntöihin. Sen vuoksi varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavilla toimistoilla olisi oltava pääsy asiaa koskeviin tietoihin, kuten verotietoihin, kansallisiin kansalaisuus- ja väestörekistereihin, kaupallisiin tietokantoihin ja sosiaaliturvatietoihin. Tähän olisi sisällyttävä lainvalvontatietoja siltä osin kuin tiedot, kuten rikosrekisterit, ajoneuvojen pysäyttämiset, etsinnät kiinteistöissä ja aiemmat oikeustoimet, kuten jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset tai käteisvarojen takavarikointi, voivat olla arvokkaita asiaankuuluvan omaisuuden tunnistamiseksi. Tiedonsaantiin olisi sovellettava erityisiä suojatoimia, joilla estetään käyttöoikeuksien väärinkäyttö. Nämä suojatoimet eivät saisi rajoittaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/680 25 artiklan soveltamista. Suora ja välitön pääsy näihin tietoihin ei estä jäsenvaltioita asettamasta tietoihin pääsyä koskevia, kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja menettelyllisiä suojatoimia, kun samalla otetaan asianmukaisesti huomioon, että varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen on voitava vastata nopeasti rajat ylittäviin pyyntöihin. Tietokantoihin pääsyä koskevien menettelytakeiden toteuttaminen ei saisi vaikuttaa varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen kykyyn vastata muiden jäsenvaltioiden pyyntöihin, erityisesti kiireellisissä pyynnöissä. Tämän direktiivin mukaisiin asiaankuuluviin tietokantoihin ja rekistereihin pääsyn pitäisi täydentää pääsyä tilitietoihin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/1153 mukaisesti ja tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 mukaisesti.

(18)Varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen välillä jaettujen tietojen turvallisuuden varmistamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/794 mukaisesti Europolin hallinnoiman suojatun tiedonvaihtoverkkosovelluksen (SIENA) käytön olisi oltava pakollista kaikessa varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen välisessä viestinnässä tämän direktiivin mukaisesti. Näin ollen kaikkien varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavien toimistojen olisi voitava päästä suoraan SIENA-sovellukseen, jotta ne voivat hoitaa kaikki tässä direktiivissä määrätyt tehtävät.

(19)Tämän direktiivin mukainen jäädyttäminen ja menetetyksi tuomitseminen ovat itsenäisiä käsitteitä, joiden ei olisi estettävä jäsenvaltioita panemasta täytäntöön tätä direktiiviä sellaisilla välineillä, joita pidettäisiin kansallisen oikeuden mukaisesti seuraamuksina tai muuntyyppisinä toimenpiteinä.

(20)Menetetyksi tuomitseminen johtaa omaisuuden lopulliseen menettämiseen. Omaisuuden säilyttäminen voi kuitenkin olla menetetyksi tuomitsemisen edellytys, ja se on usein keskeisen tärkeää menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tehokkaan täytäntöönpanon kannalta. Omaisuus säilytetään jäädyttämällä. Jotta voitaisiin estää omaisuuden hävittäminen ennen jäädyttämispäätöksen antamista, jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavat toimistot mukaan lukien, olisi annettava jäädyttämispäätöstä koskevan pyynnön perusteella valtuudet toteuttaa välittömästi toimia tällaisen omaisuuden turvaamiseksi.

(21)Koska jäädyttämispäätöksellä rajoitetaan omistusoikeutta, tällaisia väliaikaisia toimenpiteitä ei tulisi pitää voimassa kauempaa kuin on tarpeen sen varmistamiseksi, että kyseinen omaisuus on saatavilla mahdollista myöhempää menetetyksi tuomitsemista varten. Tämä saattaa edellyttää kansallisen tuomioistuimen suorittamaa uudelleentarkastelua, jotta voidaan varmistaa, että toimenpiteiden tavoite eli omaisuuden hävittämisen estäminen on edelleen tarkoituksenmukainen.

(22)Jäädyttämistoimenpiteiden ei pitäisi vaikuttaa siihen, että omaisuutta voidaan pitää todistusaineistona koko menettelyn ajan, edellyttäen että se on viime kädessä saatavilla, jotta menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös voidaan panna tehokkaasti täytäntöön. Omaisuus voidaan jäädyttää rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä myös mahdollista myöhemmin tapahtuvaa omaisuuden palauttamista tai rikoksesta aiheutuneiden vahinkojen korvaamisen varmistamista varten.

(23)Niiden menetetyksi tuomitsemista koskevien toimenpiteiden lisäksi, joiden avulla viranomaiset voivat viedä rikollisilta rikoshyödyn tai rikoksentekovälineet lopullisen tuomion jälkeen, on tarpeen sallia tällaisen rikoshyödyn tai rikoksentekovälineiden arvoa vastaavan omaisuuden menetetyksi tuomitseminen rikoshyödyn ja rikoksentekovälineiden arvoa vastaavan omaisuuden takavarikoimiseksi aina, kun tällaisen rikoshyödyn ja rikoksentekovälineiden paikantaminen on mahdotonta. Jäsenvaltiot voivat vapaasti määritellä, että arvoa vastaavan omaisuuden menetetyksi tuomitseminen on toissijainen suoraan menetetyksi tuomitsemiseen nähden tai vaihtoehto sille, sen mukaan kuin on asianmukaista kansallisen oikeuden nojalla.

(24)On yleinen käytäntö, että epäilty tai syytetty siirtää omaisuutensa tai saamansa rikoshyödyn asiasta tietoiselle kolmannelle osapuolelle välttääkseen sen menetetyksi tuomitsemisen. Kolmannen osapuolen toteuttamalla hankinnalla tarkoitetaan esimerkiksi tilannetta, jossa kolmas osapuoli on hankkinut omaisuuden epäillyltä tai syytetyltä suoraan tai välillisesti, esimerkiksi välittäjän avulla, mukaan lukien tapaukset, joissa rikos on tehty kyseisen kolmannen osapuolen puolesta tai tämän hyväksi, kun syytetyllä ei ole omaisuutta, joka voidaan tuomita menetetyksi. Tämän menetetyksi tuomitsemisen olisi oltava mahdollista tapauksissa, joissa on osoitettu, että kolmas osapuoli on tiennyt tai hänen olisi pitänyt tietää, että siirron tai hankinnan tarkoituksena on menetetyksi tuomitsemisen välttäminen, konkreettisten tosiseikkojen ja olosuhteiden perusteella mukaan lukien se, että siirto on tehty veloituksetta tai huomattavasti markkina-arvoa alemmalla rahamäärällä. Kolmansille osapuolille siirrettyjen varojen menetetyksi tuomitsemista koskevat säännöt olisi ulotettava koskemaan sekä luonnollisia henkilöitä että oikeushenkilöitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kolmansien osapuolten oikeutta tulla kuulluiksi, mukaan lukien oikeus vaatia kyseisen omaisuuden omistusoikeutta. Vilpittömässä mielessä toimineiden kolmansien osapuolten oikeuksia ei tulisi missään tapauksessa rajoittaa.

(25)Rikollisorganisaatiot harjoittavat monenlaista rikollista toimintaa. Jotta järjestäytynyttä rikollisuutta voitaisiin torjua tehokkaasti, joissakin tilanteissa saattaa olla asianmukaista tuomita rikoksesta, joka on omiaan tuottamaan taloudellista hyötyä, annetun tuomion yhteydessä menetetyksi paitsi suoraan tiettyyn rikokseen liittyvä omaisuus, rikoshyöty tai rikoksentekovälineet mukaan lukien, myös muu omaisuus, jonka tuomioistuin on määrittänyt olevan peräisin rikollisesta toiminnasta.

(26)Menetetyksi tuomitsemisen olisi oltava mahdollista myös silloin, kun tuomioistuin vakuuttunut, että kyseiset rikoksentekovälineet, rikoshyöty tai omaisuus ovat peräisin rikollisesta toiminnasta, mutta lopullinen tuomio ei ole mahdollinen epäillyn tai syytetyn sairauden, pakenemisen tai kuoleman vuoksi tai koska epäiltyä tai syytettyä ei voida saattaa vastuuseen kansallisen lainsäädännön mukaisen koskemattomuuden tai armahduksen vuoksi. Saman olisi oltava mahdollista silloin, kun kansallisessa lainsäädännössä säädetyt määräajat ovat päättyneet, jos tällaiset määräajat eivät ole riittävän pitkiä asiaan liittyvien rikosten tehokkaiden tutkinta- ja syytetoimien kannalta. Menetetyksi tuomitseminen olisi sallittava tällaisissa tapauksissa vain, jos kansallinen tuomioistuin on vakuuttunut siitä, että kaikki rikoksen tunnusmerkit täyttyvät. Oikeasuhteisuuden vuoksi omaisuuden menetetyksi tuomitseminen ilman edeltävää tuomiota olisi rajoitettava vakaviin rikoksiin. Tämä ei saisi vaikuttaa vastaajan oikeuteen saada tieto menettelystä ja käyttää asianajajaa.

(27)Tätä direktiiviä sovellettaessa kyseessä katsottaisiin olevan sairaus, kun epäilty tai syytetty ei pysty pitkään aikaan osallistumaan rikosoikeudelliseen menettelyyn, minkä tuloksena menettelyä ei voida jatkaa.

(28)Järjestäytynyt rikollisuus on tyypillisesti luonteeltaan läpinäkymätöntä, minkä vuoksi rikollisesta toiminnasta saatua omaisuutta ei ole aina mahdollista yhdistää tiettyyn rikokseen ja tuomita tällaista omaisuutta menetetyksi. Tällaisissa tilanteissa menetetyksi tuomitsemisen olisi oltava mahdollista tietyin, erityisesti seuraavin edellytyksin: omaisuus jäädytetään rikollisjärjestön tekemiin rikoksiin kohdistuvien epäilyjen perusteella, nämä rikokset ovat omiaan tuottamaan huomattavaa taloudellista hyötyä ja tuomioistuin on vakuuttunut siitä, että jäädytetty omaisuus on peräisin rikollisjärjestön harjoittamasta rikollisesta toiminnasta. Näillä edellytyksillä on tarkoitus varmistaa, että sellaisen omaisuuden menetetyksi tuomitseminen, joka ei liity tiettyyn rikokseen, josta omistaja on tuomittu, rajoitetaan rikollisjärjestöjen harjoittamaan vakavaan rikollisuuteen, joka on omiaan tuottamaan merkittävää hyötyä. Määrittäessään, voiko rikoksista saada merkittävää hyötyä, jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon kaikki rikokseen liittyvät merkitykselliset seikat, mukaan lukien se, onko rikollisen toiminnan tarkoituksena ollut tuottaa säännöllisesti huomattavia voittoja. Kansallisen tuomioistuimen on oltava vakuuttunut siitä, että kyseinen omaisuus on peräisin rikoksista, vaikka tämä ei saisikaan olla ennakkoedellytyksenä tuomioistuimen vakuuttuneisuudelle siitä, että rikos on tehty. Ratkaistessaan, onko kyseinen omaisuus peräisin rikollisesta toiminnasta, kansallisten tuomioistuinten olisi otettava huomioon kaikki asiaan liittyvät merkitykselliset seikat, mukaan lukien se, että omaisuus on huomattavan epäsuhtainen omistajan laillisiin tuloihin nähden. Jäsenvaltioiden olisi tällöin vaadittava omaisuuden omistajaa todistamaan, että kyseinen omaisuus on peräisin laillisesta toiminnasta, ja annettava omistajalle tosiasiallinen mahdollisuus sen todistamiseksi.

(29)Sen varmistamiseksi, että jäädyttämistä tai menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen kohteena olevan tai mahdollisesti kohteeksi päätyvän omaisuuden taloudellinen arvo säilyy, jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön tehokkaita hallinnointitoimenpiteitä. Tällaisiin toimenpiteisiin olisi sisällyttävä sen järjestelmällinen arviointi, miten omaisuuden arvo voidaan parhaiten säilyttää ja optimoida ennen jäädyttämistoimenpiteiden hyväksymistä. Tätä kutsutaan myös takavarikointia edeltäväksi suunnitteluksi.

(30)Tapauksissa, joissa jäädytetty omaisuus on pilaantuvaa tai menettää nopeasti arvoaan tai sen ylläpitokustannukset ovat suhteettomat sen menetetyksi tuomitsemisen ajankohtana odotettavissa olevaan arvoon nähden tai jos sen hallinnointi on liian vaikeaa tai se on helposti korvattavissa, jäsenvaltioiden olisi sallittava kyseisen omaisuuden myynti. Ennen tällaisen päätöksen tekemistä omaisuuden omistajalla olisi oltava oikeus tulla kuulluksi. Jäsenvaltioiden olisi harkittava mahdollisuutta periä jäädytetyn omaisuuden hallinnoinnista aiheutuvat kustannukset tosiasialliselta omistajalta ja edunsaajalta esimerkiksi vaihtoehtona päätöksen tekemistä edeltävälle myyntimääräykselle ja lopullisen tuomion tapauksessa. Näitä sääntöjä, mukaan lukien mahdollisuus periä jäädytetyn omaisuuden hallinnoinnista aiheutuvat kustannukset tosiasialliselta omistajalta ja edunsaajalta, sovelletaan unionin rajoittavien toimenpiteiden täytäntöönpanon yhteydessä yksilöityyn omaisuuteen siltä osin kuin sen jäädyttäminen liittyy rikossyytteisiin, kuten unionin rajoittavien toimenpiteiden rikkomiseen.

(31)Jäsenvaltioiden olisi perustettava jäädytetyn ja menetetyksi tuomitun omaisuuden hallinnoimista varten omaisuudenhoitotoimistoja, joiden tehtävänä on hallinnoida erityisviranomaisena jäädytettyä ja menetetyksi tuomittua omaisuuttatehokkaasti ennen menetetyksi tuomitsemista ja pitää yllä sen arvoa, kunnes menetetyksi tuomitsemisesta on tehty lopullinen päätös. Jäsenvaltioiden sisäisiä hallintorakenteita rajoittamatta varallisuudenhoitotoimistojen olisi joko oltava ainoa viranomainen, joka hallinnoi jäädytettyä tai menetetyksi tuomittua omaisuutta, tai niiden olisi annettava tukea hajautetuille toimijoille kansallisten hallinnointijärjestelyjen mukaisesti ja tuettava asianomaisia viranomaisia takavarikointia edeltävässä suunnittelussa.

(32)Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä eurooppalaisessa yleissopimuksessa, jäljempänä ’Euroopan ihmisoikeussopimus’, tunnustettuja periaatteita Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä tulkitulla tavalla. Tämä direktiivi olisi pantava täytäntöön näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.