KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE Eurooppalaista standardointia koskeva unionin vuotuinen työohjelma /* COM/2013/0561 final */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE Eurooppalaista standardointia koskeva unionin vuotuinen työohjelma (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 1. Johdanto EU:n tavoitteena on luoda kasvua ja työpaikkoja älykkäällä, kestävällä ja osallistavalla tavalla Eurooppa 2020 -strategian[1] ja sen lippulaivahankkeiden avulla. Standardoinnin merkitystä työllisyydelle, kasvulle ja talouden elpymiselle korostettiin viimeksi komission lokakuussa 2012 antamassa teollisuuspolitiikan päivityksessä ”Vahvempi eurooppalainen teollisuus talouden kasvua ja elpymistä varten”[2]. Eurooppalaisilla standardeilla poistetaan esteitä, suojataan käyttäjiä, suojellaan ympäristöä, varmistetaan yhteentoimivuus, vähennetään kustannuksia ja edistetään kilpailua aina tutkimuksesta tuotantoon ja tuotantoketjussa kuluttajaan saakka sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti. Tutkimusten mukaan standardointi lisää BKT:ta 0,3–1 prosenttia[3] ja tukee sen ohella tavoitetta nostaa teollisuuden osuus EU:n BKT:sta 20 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä[4]. Varmistaakseen, että eurooppalainen standardointijärjestelmä pystyy vastaamaan nopean innovoinnin, kestävyyden, teknologioiden lähentymiskehityksen ja kovan kansainvälisen kilpailun asettamiin nykyisiin haasteisiin, komissio ehdotti vuonna 2011 uudistuspakettia[5], johon sisältyy myös 1. tammikuuta 2013 voimaan tullut uusi asetus[6]. Uudistuksen tavoitteena oli lisätä standardointijärjestelmän edustuksellisuutta, mukautuvuutta, avoimuutta ja joustavuutta sekä laajentaa sen soveltamisalaa. Yksi uudistuksen innovaatioista on komission velvoite laatia eurooppalaista standardointia koskeva unionin vuotuinen työohjelma. Työohjelmassa yksilöidään eurooppalaisen standardoinnin strategiset painopisteet ottaen huomioon unionin pitkän aikavälin kasvustrategiat ja asetetaan eurooppalaisen standardoinnin kansainväliseen ulottuvuuteen liittyviä tavoitteita, jotka tukevat unionin lainsäädäntöä ja politiikkaa. Siinä esitetään ne eurooppalaiset standardit ja eurooppalaiset standardointituotteet, joiden laatimista komissio aikoo pyytää eurooppalaisilta standardointiorganisaatioilta – CEN:ltä, Ceneleciltä ja ETSI:ltä – tulevana vuonna, sekä erityistavoitteet ja strategiset linjaukset, joita niillä tuetaan. Tämä koskee pääasiassa sellaisia standardeja, jotka edellyttävät olettamusta unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistettujen olennaisten vaatimusten mukaisuudesta. Komissio tukee myös eurooppalaisia standardointitoimia, joiden avulla saavutetaan muita EU:n toimintapoliittisia tavoitteita, ja työohjelmassa kehotetaan eurooppalaisia standardointiorganisaatioita käynnistämään toimia kaikilla ensisijaisilla aloilla, mukaan luettuna ne alat, joista ei ole annettu komission virallisen standardointipyynnön (toimeksianto) edellyttämiä säännöksiä. Työohjelma ei kata sellaisia eurooppalaisia standardeja, joita eurooppalaiset standardointiorganisaatiot laativat yritysten, kansallisten standardointielinten tai muiden EU:n politiikanaloihin liittymättömien sidosryhmien aloitteesta. Vuotuisessa työohjelmassa otetaan huomioon tulevat suuntaviivat ja toimet mahdollisimman tarkasti. Suuntaviivat eivät vaikuta talousarvioon suunniteltua enempää, ja standardointikohteille annettavaan tukeen vaikuttavat rahoituksen saatavuus, laadukkaiden ehdotusten esittäminen ja yksimielisyys asianomaisten eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden, kansallisten standardointielinten tai muiden asetuksessa säädettyjen elinten kanssa. Komissio voi antaa muita kuin työohjelman mukaisia toimeksiantoja kiireellisissä tapauksissa, jos esimerkiksi yhdenmukaistetusta standardista on esitetty virallinen vastalause. Unionin työohjelman julkaisemisen ansiosta lisääntyneen avoimuuden odotetaan parantavan työn tehokkuutta ja sen etukäteissuunnittelua. Samanaikaisesti komissio aikoo – pyrkiä parantamaan eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden kanssa tehtyjä kumppanuutta koskevia puitesopimuksia, jotka päättyvät tänä vuonna, jotta laatu saadaan pidettyä mahdollisimman korkealla tasolla ja standardointituotteiden keskimääräistä laatimisaikaa saadaan entisestään lyhennettyä – järjestää ehdotuspyyntöjä, jotka liittyvät pk-yritysten, kuluttajien sekä ympäristöalan sidosryhmien ja sosiaalisten sidosryhmien organisaatioiden eurooppalaiseen edustukseen standardoinnissa. Samalla kun tämä helpottaa pk-yritysten osallistumista rahoituksen ansiosta, komissio aikoo edelleen tukea myös erityishankkeita, joilla helpotetaan pk-yritysten mahdollisuuksia osallistua standardointiin – jatkaa tieto- ja viestintätekniikan standardointityötä eurooppalaisen sidosryhmäfoorumin[7] kautta, joka on yksi vuoden 2011 standardointialan paketin innovaatioista. Viranomaisten, sidosryhmien ja standardeja laativien organisaatioiden, kuten kansainvälisten foorumien ja konsortioiden, jatkuva vuoropuhelu on osoittanut vain vähän aikaa sen aloittamisen jälkeen, että sen avulla pystytään vastaamaan alalla tapahtuvaan nopeaan kehitykseen. Tieto- ja viestintätekniikan standardoinnista on laadittu yksityiskohtainen toimintasuunnitelma, jota päivitetään, jotta unioni pystyy reagoimaan digitaalimaailman nopeaan kehitykseen. Ennen vuoden 2013 loppua komissio käynnistää standardointijärjestelmän hallinnointia koskevan riippumattoman arvioinnin siitä, onko uudistuksen strategiset tavoitteet saavutettu. Siinä arvioidaan, pystyykö eurooppalainen standardointijärjestelmä pitkällä aikavälillä mukautumaan nopeasti muuttuvaan toimintaympäristöön ja edistämään Euroopan sisäisiä ja ulkoisia strategisia tavoitteita etenkin teollisuuspolitiikan, innovoinnin ja teknologisen kehityksen aloilla. Lisäksi siinä selvitetään, onko eurooppalainen standardointijärjestelmä riittävän tasoinen, kun tarkastellaan markkinoiden tarpeita, osallisuutta ja edustavuutta. Komissio tarkastelee riippumattoman arvioinnin tuloksia selvittääkseen mahdollisuuksia kehittää eurooppalaista standardointijärjestelmää ja sen valmiuksia tukea EU:n toimintapolitiikan strategisia tavoitteita. 2. Eurooppalaisen standardoinnin strategiset painopisteet 2.1. Vahvempi eurooppalainen teollisuus talouden kasvua ja elpymistä varten Teollisuuspolitiikkaa käsittelevän komission tiedonannon viimeisessä päivityksessä todettiin, että uutta teknologiaa varten on laadittava standardeja ennen sen ensimmäistä markkinoille saattamista. Siinä nimettiin kuusi nopeasti kasvavaa prioriteettialaa, joilla on toteutettava toimia: edistynyt valmistusteknologia, kehitystä vauhdittava keskeinen teknologia, biopohjaiset tuotteet, kestävä teollisuus- ja rakennuspolitiikka ja kestävät raaka-aineet, saastuttamattomat ajoneuvot sekä älykkäät verkot. 2.1.1. Edistyneet valmistusteknologiat Komission johtama puhtaaseen tuotantoon tarkoitettua edistynyttä tuotantoteknologiaa käsittelevä työryhmä määrittelee, voidaanko standardointia lisäämällä edistää markkinoille pääsyä. Myöhemmin komissio aikoo käynnistää toteutettavuustutkimuksen tämän alan eurooppalaisista ja kansainvälisistä standardointitoimista. 2.1.2. Kehitystä vauhdittava keskeinen teknologia (KET) Tulevan vuoden aikana komissio aikoo tutkia, voiko standardoinnin lisääminen kehitystä vauhdittavan keskeisen teknologian alalla auttaa varmistamaan KET-pohjaisten tuotteiden sisämarkkinoiden oikea-aikaisen kehittämisen; muun muassa tätä näkökohtaa on käsitelty teollisuustuotteita koskevan sisämarkkinalainsäädännön uudelleentarkastelusta tehdyssä komission aloitteessa[8]. Komissio aikoo tutkimuslaitostensa ja rahoitusohjelmiensa avulla tukea eurooppalaisten standardien laatimista sellaisia valmistettujen nanomateriaalien määrittelymenetelmiä varten, joita tarvitaan myrkyllisyys- ja ekomyrkyllisyyskokeissa, näytteenotossa ja altistuksen mittausmenetelmissä sekä menetelmissä, joissa simuloidaan nanomateriaalialtistusta. Yhtenäinen lähestymistapa OECD:n toimien kanssa on välttämätön, ja eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä kansainvälisten standardointielinten kanssa. 2.1.3. Biopohjaiset tuotteet Biopohjaisten tuotteiden sisämarkkinoiden luominen edellyttää standardien laatimista ja säädösten päivittämistä. Komissio odottaa eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden jatkavan työtä biopolttoaineita ja biopohjaisia tuotteita koskevien standardointitoimeksiantojen parissa – mukaan luettuna biopolttoaineet yleensä – sekä biopolymeerejä, biovoiteluaineita, bioliuottimia ja pinta-aktiivisia bioaineita koskevien erityistoimeksiantojen parissa. On myös harkittava esinormatiivista tutkimusta sellaisten testimenetelmien kehittämiseksi, jotka soveltuvat innovatiivisten biopohjaisten tuotteiden – kuten biopolymeerien, biovoiteluaineiden, bioliuottimien ja pinta-aktiivisten bioaineiden – biopohjaisuuden, toimintaominaisuuksien ja kestävyyskriteerien mittaamiseen. Biopolttoainetuotteisiin liittyviä standardointikohteita voisivat olla myös pyrolyysiöljyt ja levät. 2.1.4. Kestävä teollisuus- ja rakennuspolitiikka ja kestävät raaka-aineet 2.1.4.1. Rakennustuotteet Sisämarkkinoiden vahvistamiseksi eurooppalaiset standardit olisi mukautettava uusiin vaatimuksiin siten, että otetaan huomioon rakennustuotteiden, -prosessien ja ‑töiden kestävyyteen liittyvät näkökohdat sekä innovatiiviset tuotteet. Komissio on antanut teknistä asiantuntija-apua rakennustuotteista peräisin olevia säänneltyjen vaarallisten aineiden päästöjä koskevan monialaisen standardiluonnoksen laatimiseen. Parantaakseen EU:n rakennuspalvelujen kilpailukykyä komissio aikoo edistää Eurocodes-rakennusstandardien kansainvälistä käyttöönottoa rakennusalan kestävää kilpailukykyä koskevan strategian[9] mukaisesti. Vuoden 2012 lopussa tehdyssä komission TOP 10 -tutkimuksessa[10] osa vastaajista totesi, että vain teräs- ja alumiinirakenteiden toteutusta koskevan eurooppalaisen standardin päivittäminen toisi niille täyden hyödyn rakennustuoteasetuksen edellisen uudelleentarkastelun tuloksena saavutetusta yksinkertaistamisesta. Komissio aikoo kuulla sidosryhmiä ja saattaa pyytää standardin nopeaa päivittämistä. 2.1.4.2. Teräs Eurooppalaisilla standardeilla voitaisiin tukea teräsrakennustuotteiden kestävää tuotantoa. Terästeollisuus kehittää jo teräsrakennustuotteiden SustSteel-merkintää. Komissio tarkastelee mahdollisuuksia lisätä eurooppalaisten kestävien teräsrakennustuotteiden markkinaosuutta SustSteel-merkinnän avulla ja saattaa pyytää erityisten standardointitoimien toteuttamista. 2.1.4.3. Ekologinen suunnittelu/energiaan liittyvät tuotteet Ekologista suunnittelua koskevan direktiivin soveltamisalaan kuuluu erilaisia tuotteita[11], kuten moottoreita, pumppuja, tuulettimia, valaistustuotteita ja kodinkoneita. Toistaiseksi huomio on kohdistunut energiankäyttöön, mutta direktiivissä otetaan huomioon kaikki ympäristönäkökohdat, materiaali- ja resurssitehokkuus mukaan luettuna. Tätä varten aiotaan laatia resurssitehokkuuteen liittyviä standardeja, kuten kierrätysindeksejä tai komponenttien kestävyyttä kuvaavia taikka muita ympäristöparametreja (esimerkiksi ilmaan joutuvat saastuttavat aineet), jotta helpotetaan mahdollisten ekologista suunnittelua koskevien vaatimusten määrittelyä muilla aloilla. Komissio valmistelee nykyiseen toimeksiantoon teknisiä muutoksia, jotka koskevat ekologisen suunnittelun alan yhdenmukaistettuja standardeja[12], seuraavien ekologisesti suunniteltuja tuotteita koskevien säädösten tueksi: · pienet, keskikokoiset ja suuret muuntajat · ammattikäyttöön tarkoitetut säilytyskalusteet, puhalluskaapit, prosessijäähdytyslaitteet, jäähdytyslaitteistot ja kylmävarastohuoneet · ilmastointijärjestelmät · valaistustuotteet · tila- ja vedenlämmittimet. Nykyisen toimeksiannon piiriin kuuluville tuotteille saatetaan laatia teknisiä lisäpäivityksiä muiden täytäntöönpanotoimenpiteiden kehittämisen perusteella. Ekologista suunnittelua koskevan työsuunnitelman 2012–2014[13] mukaisesti mahdolliset ekologista suunnittelua ja/tai energiamerkintöjä koskevat vaatimukset otetaan huomioon uusien tuoteryhmien osalta. Ensisijaisten tuotteiden luetteloon kuuluvat ikkunatuotteet, älykkäät laitteet/älymittarit, viinikaapit, höyrykattilat, yrityspalvelimet, virtakaapelit ja vedenkäyttöön liittyvät tuotteet. Komissio aikoo päivittää ekologista suunnittelua koskevan toimeksiannon, jotta tiettyjä tuotteita koskevia teknisiä muutoksia voidaan tehdä tarpeen mukaan. 2.1.4.4. Jätteen kierrätys Kierrätettyjen materiaalien (esim. metallien, puun ja tekstiilien) luokiteltuja ominaisuuksia koskevilla uusilla eurooppalaisilla standardeilla edistettäisiin markkinoiden kehitystä. Komission mukaan uuden standardointityön avulla on kehitettävä ja validoitava (laboratorioiden välisiä) vertailumenetelmiä seuraaviin tarkoituksiin: · jätteen määrittely vaaraominaisuuden H 12 osalta – aineesta vapautuu välittömästi myrkyllisiä kategoriaan 1, 2 tai 3 kuuluvia kaasuja · terveyden ja ympäristövaarojen kannalta merkitykselliset jätteen määrittävät tekijät ja aineet (vaaraominaisuudet H 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14) · kierrätetyn biojätteen tai maatalouden sivutuotteiden (muut kuin lannoitteet) kestävyys- ja myrkyllisyysstandardit. 2.1.4.5. Muut kuin energia- tai maatalousraaka-aineet Raaka-aineita koskeva eurooppalainen innovaatiokumppanuus[14] kokoaa yhteen sidosryhmiä, jotta voidaan nopeuttaa teknologisten ja muiden ratkaisujen saatavuutta markkinoilla. Komissio valmistelee strategista täytäntöönpanosuunnitelmaa, johon sisällytetään sidosryhmien näkemyksiä standardointityön suunnittelua varten 2.1.5. Saastuttamattomat ajoneuvot ja alukset CARS 2020 -tiedonannossa[15] esitetyillä yhteen sovitetuilla toimintapolitiikoilla tuetaan saastuttamattomien ajoneuvojen markkinoille pääsyä, mukaan luettuna ladattavien sähkö- ja hybridiajoneuvojen käyttöönotto, joka edellyttää ajoissa laadittuja latausinfrastruktuuria koskevia standardeja tai vaatimuksia. Puhdasta energiaa liikenteen alalla koskeva paketti[16] edellyttää, että komissio pyytää uusien eurooppalaisten standardien laatimista. Yhtäläisiä standardeja ja määräyksiä koskevat kansainväliset sopimukset, erityisesti UNECE:n puitteissa, säästävät kustannuksia ja nopeuttavat markkinoiden kasvua. Komissio on myös käynnistänyt yhteisen aloitteen Yhdysvaltojen, Kiinan ja Japanin kanssa tarkastellakseen muita turvallisuus- ja ympäristökysymyksiin liittyviä yhteisiä sääntelyperiaatteita sähköajoneuvoja varten. Komissio aikoo tehdä akkujen turvallisuutta ja ajoneuvokäyttöön tarkoitetun vedyn varastointia koskevaa esinormatiivista tutkimusta. Näin luodaan tieteellinen ja teknologinen perusta ladattavien energiavarastojärjestelmien sähkökomponenttien turvallisuuskysymyksille. Se aikoo myös – erityisesti Yhdysvaltojen kanssa tehtävän kansainvälisen yhteistyön puitteissa – tehdä mittaus- ja testimenetelmiä koskevaa esinormatiivista tutkimusta vety- ja polttokennoteknologioiden suorituskyvyn määrittelemiseksi. Se aikoo myös antaa teknistä tukea maailmanlaajuisesti standardoitujen/yhdenmukaistettujen testisyklien ja -menetelmien kehittämiseen kaikkia kevyitä hyötyajoneuvoja ja sähköajoneuvoja varten. 2.1.6. Älykkäät verkot Uusiutuvan energian integrointi sähköjärjestelmään, energiatehokkuuden parantaminen ja kysynnän mukauttaminen edellyttävät riittävää infrastruktuuria, mukaan luettuna varastointi- ja tasauskapasiteettiin liittyvät ratkaisut. Tarvitaan standardeja, joilla varmistetaan älykkäiden verkkojen yhteentoimivuus valtioiden rajojen yli, sekä yhteisiä vähimmäisstandardeja. Joulukuussa 2012 komission vuonna 2009 perustaman älyverkkotyöryhmän ohjauskomitea[17] päätti uusia toimeksiannon[18] eurooppalaisen älykkään verkon käyttöönoton tukemiseksi vuosina 2013–2014; siinä käsitellään kahta pääaihetta: · järjestelmien yhteentoimivuuden testausmenetelmät ja vastaavuustestin testikartta · kehitettyjen menetelmien täytäntöönpano ja toinen standardikokonaisuus. Komission osallistuminen tähän työhön perustuu EU:n toimintalinjoihin ja transatlanttisen talousneuvoston älykkään verkon ja sähköajoneuvojen yhteentoimivuutta koskevaan työohjelmaan. 2.2. Tavaroiden ja palvelujen sisämarkkinoiden vahvistaminen Sisämarkkinat ovat tehokas kasvun ja työllisyyden veturi. Eurooppalaiset standardit lisäävät kilpailukykyä alentamalla tuotantokustannuksia, takaamalla laadun ja suorituskyvyn ja varmistamalla innovatiivisten teknologioiden markkinoille pääsyn. Yhdenmukaistetut standardit menevät pidemmälle: vaatimustenmukaisuuden avulla taataan myös tuotteilta vaadittava turvallisuustaso. 2.2.1. Lapsiturvallisuus Komissio aikoo pyytää yleisestä tuoteturvallisuudesta annettua direktiiviä[19] tukevien eurooppalaisten standardien laatimista vauvojen kantoliinoille sekä kantorepuille ja ‑rinkoille, vauvanistuimille, keinuville vauvanistuimille ja samankaltaisille tavaroille. Se saattaa pyytää myös leikkikenttiä ja leikkikenttävälineitä koskevien standardien laatimista. 2.2.2. Muiden kulutustavaroiden turvallisuus Vaikka muita tuotteita kuin elintarvikkeita koskevalla nopealla hälytysjärjestelmällä (RAPEX) varmistetaan, että vaaralliset tuotteet ovat nykyisin paremmin tunnistettavissa ja poistettavissa EU:n markkinoilta, tuotantoketjun alkupään turvallisuus on edelleen keskeinen painopiste. Komissio aikoo yleisestä tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin nojalla pyytää eurooppalaisten standardien laatimista alkoholilla toimivista hormittomista takoista, kynttilöistä, ulkogrilleistä ja ulkokalusteista. Näiden kysymysten merkitystä korostettiin uudelleen komission helmikuussa 2013 esittämässä markkinavalvontaa ja tuoteturvallisuutta koskevassa paketissa[20], johon sisältyy ehdotus kulutustavaroiden turvallisuutta koskevaksi uudeksi asetukseksi. 2.2.3. Elintarvikkeiden ja rehujen laatu ja turvallisuus Uudet tai paremmat maailmanlaajuisesti hyväksytyt elintarvikkeiden turvallisuus- ja laatustandardit ovat välttämättömiä, jotta voidaan käsitellä globalisaation vaikutuksia elintarviketuotantoon, kauppaan ja kulutukseen, mukaan luettuna luonnonmukaisesti tuotetut elintarvikkeet, joilla käydään yhä enemmän kansainvälistä kauppaa. Tämä edellyttää korkeatasoista tutkimusta elintarviketurvallisuutta koskevien standardien alalla sekä uusia menetelmiä ja/tai uutta vertailuaineistoa, jotka on validoitava ja varmennettava, jotta niitä voidaan käyttää elintarvikkeiden ja rehujen virallisessa valvonnassa. On välttämätöntä parantaa nykyisiä menetelmiä, kehittää uusia standardoituja analyysimenetelmiä ja validoida nykyisiä standardeja uusien elintarvikematriisien pohjalta, jotta taataan EU:n lainsäädännön yhdenmukainen ja tuloksekas täytäntöönpano[21] kaikissa jäsenvaltioissa ja varmistetaan turvallisuuden korkea taso. Komissio osallistuu teknisen asiantuntemuksen tarjoamiseen ja edistää yhteisesti hyväksyttyjen menetelmien esittämistä elintarvikkeissa ja rehuissa olevien haitallisten aineiden havaitsemiseksi ja määrittelemiseksi. 2.2.4. Kosmeettiset valmisteet Komissio voi pyytää kosmeettisista valmisteista annetun asetuksen[22] mukaisia standardointitoimia, jotka koskevat kosmeettisten valmisteiden hyviä tuotantotapoja, näytteenottoa ja analysointia. 2.2.5. Tekstiilituotteiden kuitukoostumus Komissio aikoo antaa tekstiilituotteita koskevan asetuksen[23] nojalla standardointitoimeksiannon tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavista kvantitatiivisista analyysimenetelmistä, koska nykyiset EN ISO -standardien mukaiset kvantifiointimenetelmät eroavat asetuksessa kuvatuista menetelmistä. 2.2.6. Lannoitteet Lannoiteasetuksen uudistamista koskevan tulevan ehdotuksen päätavoite[24] on asetuksen soveltamisalan laajentaminen epäorgaanisista lannoitteista muihin tuoteryhmiin, joihin sovelletaan nykyisin kansallista sääntelyä. Komissio pyytää todennäköisesti uusia standardeja, jotka kattavat terminologian, tuoteryhmäkohtaiset tyyppiluettelot, tunnistemerkintävaatimuksia koskevat lisäselvennykset, kemiallista koostumusta ja tehoa maataloudessa koskevat vaatimukset sekä testimenetelmät. Eurooppalaisia standardointiorganisaatioita pyydetään vahvistamaan, että lietteestä, biohajoavasta jätteestä ja maaperästä laadittuja monialaisia määritysstandardeja voidaan soveltaa myös orgaanisiin lannoitteisiin ja orgaanisiin maanparannusaineisiin. Kasvien kasvua edistäviä aineita ja tiettyjä lannoitelisäaineita koskevia erityismenetelmiä on kehitettävä ja validoitava. 2.2.7. Avomerilaitteiden turvallisuus Avomerellä käytettävien öljyn- ja kaasunporauslaitteiden turvallisuuden parantaminen edellyttää standardointia. Eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden hylättyä avomerellä käytettävien öljyn- ja kaasunporauslaitteiden alalla annetun toimeksiannon[25] komissio aikoo pyytää tiettyjen turvallisuuden kannalta kriittiseen välineistöön kuuluvien laitteiden standardointia. 2.2.8. Lentoliikenne Yhteentoimivuutta koskevassa asetuksessa[26] käsitellään eurooppalaisen ilmaliikenteen hallintaverkon uudistamista. Maaliskuussa 2013 esitetyssä toimeksiannossa[27] pyydettiin eurooppalaisia standardointiorganisaatioita laatimaan yhdessä Euroopan siviili-ilmailulaitejärjestön (Eurocae) kanssa ja tiiviissä yhteistyössä Euroopan lentoturvallisuusviraston (EASA) kanssa luettelo eurooppalaisen ilmaliikenteen hallinnan yleissuunnitelmaa (ATM-yleissuunnitelmaa) koskevassa etenemissuunnitelmassa nimetyistä eurooppalaisista standardeista, joita Eurocae parhaillaan kehittää. Toimeksiannon liitteenä olevaa yksityiskohtaista standardiluetteloa tarkistetaan ATM-yleissuunnitelman säännöllisen päivityksen perusteella. ATM-yleissuunnitelman vaiheiden 2 ja 3 olennaisia toiminnallisia muutoksia varten laadittuja maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän (EGNOS- ja Galileo-järjestelmiin liittyviä) ilmailustandardeja on käsitelty tämän työohjelman 2.2.13.2 kohdassa ja tiettyjä ilmailun turvallisuutta koskevia erityisstandardeja sen 2.2.1.4 kohdassa. Näitä eurooppalaisia standardeja olisi edistettävä myös maailmanlaajuisesti pääasiassa Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) kautta niiden maailmanlaajuisen yhteentoimivuuden varmistamiseksi. Ilma-alusten kauko-ohjausjärjestelmille on muodostumassa globaalit markkinat, joiden kasvu- ja työllistämismahdollisuudet ovat merkittävät. Jotta nämä mahdollisuudet toteutuisivat, tarvitaan standardeja ilma-alusten kauko-ohjausjärjestelmien integroimiseksi asteittain eurooppalaisen ilmaliikenteen hallintajärjestelmään. Ne otetaan huomioon ATM-yleissuunnitelman standardointia koskevassa tarkistetussa etenemissuunnitelmassa. 2.2.9. Rautatiekuljetukset Vailla sisärajoja olevan alueen täysimääräinen hyödyntäminen edellyttää kansallisten rautatieverkkojen yhteenliittämisen ja yhteentoimivuuden sekä niiden käyttömahdollisuuksien parantamista. Uusilla eurooppalaisilla standardeilla on tuettava seuraavia aloja: · palontorjuntatoimet · eurooppalainen liputon rautatiematkustus tai lähtiessä noudettava rautatielippu. Komissio esittää ehdotuksen liikuntarajoitteisia henkilöitä koskevan yhteentoimivuuden teknisen eritelmän tarkistamisesta sen sisällön yksinkertaistamiseksi ja soveltamisen helpottamiseksi. Komissio valmistelee parhaillaan myös aloitetta nopeuttaakseen innovatiivisten ratkaisujen markkinoille pääsyä täysin integroidun ja yhteentoimivan eurooppalaisen rautatiejärjestelmän toteuttamiseksi. Siinä esitetään keinoja parantaa koko innovointisyklin kattavien eurooppalaisten tutkimus- ja innovointitoimien yhteensovittamista ja keskittämistä siten, että ne tukevat sekä yhtenäistä eurooppalaista rautatiealuetta että Euroopan rautatiealan kilpailukykyä. 2.2.10. Vaihtoehtoiset polttoaineet Standardointi on välttämätöntä, jotta voidaan panna täytäntöön puhdasta energiaa liikenteen alalla koskeva paketti, johon sisältyvät eurooppalainen vaihtoehtoisten polttoaineiden strategia ja vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönottoa koskeva direktiiviehdotus[28]. Direktiiviehdotuksessa esitetyt sähkön, vedyn, nesteytetyn maakaasun (LNG) ja paineistetun maakaasun (CNG) lataus- ja tankkauspisteiden yhteentoimivuutta koskevat tekniset eritelmät olisi määriteltävä eurooppalaisissa standardeissa, jotka ovat täysin yhteensopivat asiaa koskevien kansainvälisten standardien kanssa. Vaikka eurooppalaiset standardointiorganisaatiot valmistelevat jo toimeksiantoa biometaanin syötölle maakaasuverkkoon ja rasvahappometyyliesterin korkeammalle sekoitussuhteelle raskaiden hyötyajoneuvojen dieselpolttoaineessa sekä biopolttoaineille, on laadittava standardeja myös etanolin korkeammalle sekoitussuhteelle bensiinipolttoaineissa. Komissio tukee standardointityötä, jossa käsitellään biometaanin syöttämistä maakaasuputkistoon, biometaanin käyttöä ajoneuvojen polttoaineena ja maakaasuverkon biometaanipitoisuuden mittausmenetelmiä. Se aikoo myös tukea kehittyneiden konseptien nopeampaa markkinoille tuloa yhdenmukaistamalla ja laatimalla aurinkosähköteknologiaa koskevia standardeja. 2.2.11. Infrastruktuurin turvallisuus[29] Komissio aikoo johtaa sidosryhmien verkostoa kriittisen infrastruktuurin suojaamiseksi yhdeksällä aihealueella (ilmailun turvaaminen, räjähteet, rakenteiden kestävyys, veden kemialliset ja biologiset vaaratekijät, säteily- ja ydinuhkat, maanjäristykset, videovalvonta ja biometriikka). Nykyisiä ja tulevia toimeksiantoja tuetaan myös testausohjeita, yleisiä testausprotokollia, testausstandardeja sekä sertifiointisuosituksia ja toimintavaatimuksia koskevalla työllä. Komissio voi myös kuulla sidosryhmiä tieinfrastruktuurin turvallisuuden hallinnasta annetusta direktiivistä[30], ja sen perusteella voidaan antaa teiden turvallisuustason yleistä sertifiointijärjestelmää koskeva toimeksianto. Seuraavassa vaiheessa voidaan vahvistaa koko Euroopan laajuisen tieverkon vähimmäisturvallisuustason takaamista koskevat vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rakennustuotteista annetun asetuksen[31] vaatimusten soveltamista. 2.2.12. Langaton viestintä Nykyisten toimeksiantojen mukaisten yhdenmukaistettujen standardien laatiminen ja päivittäminen on välttämätöntä. Komissio voi laatia uusia toimeksiantoja seuraavista aiheista: (1) matkaviestintästandardien laatiminen ja ylläpito (UMTS-, LTE- ja LTE advanced -järjestelmät jne.) kolmannen sukupolven matkaviestinnän kehittämisen yhteistyöhankkeen (3GPP) yhteydessä (2) radiotaajuuksien tehokas käyttö rinnakkaisiin matkaviestintäpalveluihin sekä radiolaitteiden ja yleisradiovastaanottimien toiminta rinnakkaistaajuusalueilla. 2.2.13. Kansalaisia hyödyttävä avaruustoiminta[32] 2.2.13.1. Tuotantoketjun alku- ja loppupään avaruusteollisuutta koskevat standardit Avaruustoiminnan standardoinnissa otetaan huomioon EU:n avaruusstrategiassa ja Euroopan avaruusteollisuudessa vahvistetut ensisijaiset tavoitteet. Vaatimukset on määritelty avaruusteollisuutta koskevan standardoinnin laatimistoimeksiannossa[33], joka kattaa vuodet 2011–2013. Komissio voi kuitenkin tarvittaessa jatkaa sitä vuosiin 2014–2015. Kyseisen toimeksiannon mukaan eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden pitäisi käsitellä monenlaisia aiheita, kuten navigointi- ja paikannusvastaanottimia, navigoinnin ja paikannuksen yhdistämistä televiestintään, tiedonvaihtoa, tiedon tallennusmuotoja, liikkuvien ja kiinteiden järjestelmien ja maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän yhdistämistä, planeettojen suojelua, avaruustilannetietoisuuden seurantaa, kaksikäyttöisen maasegmentin rajapintoja ja hyötydatan rajapintoja. 2.2.13.2. Eurooppalaisia satelliittinavigointijärjestelmäohjelmia koskevat standardit Eurooppalaisten satelliittinavigointijärjestelmien (EGNOS ja Galileo) käyttöönottoa ja toteuttamista on tuettava standardoinnilla. Vaikka järjestelmien kehitystasoa tiettynä vuonna on vaikea ennakoida, standardoinnin on katettava suurelle yleisölle tarkoitetut vastaanottimet maanpäällisiä sovelluksia varten, satelliitteihin perustuvat uuden sukupolven lisäjärjestelmät, Euroopan siviili-ilmailulaitejärjestön (Eurocae) siviili-ilmailukäyttöön tarkoitetut laitteet, Galileo-järjestelmän signaalit ja palvelut Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä (ICAO), mobiililaitteiden paikannukseen tarkoitetun Galileo-järjestelmän käyttöönotto ja ”EGNOS-käyttövalmis” -merkintää koskeva etenemissuunnitelma. 2.2.14. Turvallisuus Tiedonannon ”Turvallisuusalan politiikka – Toimintasuunnitelma innovatiivisen ja kilpailukykyisen turvallisuusalan edistämiseksi”[34] mukaisia standardointitoimia on käynnistetty. Meneillään olevan toimeksiannon tulosten perusteella komissio suunnittelee seuraavia standardeja: · kemiallisten, biologisten, radioaktiivisten ja ydinaineiden sekä räjähteiden havaitsemista koskevat vähimmäisstandardit sekä näytteenottostandardit, ilmailun turvaamisen ala mukaan luettuna · yhteiset tekniset ja yhteentoimivuutta koskevat standardit automatisoidussa rajavalvonnassa sekä biometrisiä tunnisteita koskevat standardit · viestinnän yhteentoimivuutta ja ohjaus- ja valvontajärjestelmän yhteentoimivuutta sekä organisaatioiden yhteistoimintakykyä koskevat standardit kriisinhallinnan/pelastuspalvelun alalla, mukaan luettuna väestölle suunnatut joukkotiedotukset. Standardointia aiotaan jatkaa muiden toimien pohjalta laatimalla esimerkiksi · niin siviiliturvallisuusalaan kuin puolustusteknologiaan sovellettavia nk. hybridistandardeja, jotka koskevat mm. kemiallisia, biologisia ja radioaktiivisia aineita, ydinaineita ja räjähteitä sekä tunnistamiseen ja väistämiseen tähtäävää teknologiaa · sisäänrakennettua yksityisyyden suojaa ja oletusarvoista yksityisyyden suojaa koskevia standardeja yksityisyyden hallintaa koskevien näkökohtien toteuttamiseksi turvallisuuteen liittyvien teknologioiden ja tuotteiden suunnittelussa ja tuotannossa. 2.2.15. Ydinalan turvallisuus- ja turvajärjestelyt EU:n tavoitteena on varmistaa, että ydinenergian rauhanomainen käyttö tapahtuu tiukimpien ydinturvallisuuteen, ydinturvaan ja ydinmateriaalin leviämisen estämiseen liittyvien standardien mukaisesti. G8-maiden huippukokouksen ydinturvallisuusryhmä teki vuonna 2008 kansainvälisen aloitteen ydinenergian ydinturvallisuuteen, ydinturvajärjestelyihin ja ydinmateriaalivalvontaan liittyvästä kokonaisvaltaisesta suunnitelmasta, jossa esitettiin yksimielisesti ajatus kansainvälisesti sitovista turvallisuuteen ja turvajärjestelyihin liittyvistä standardeista. Komissio edistää tärkeimpiä ydinturvallisuuteen ja ydinturvajärjestelyihin liittyviä standardointitoimia, joihin sisältyvät seuraavat tekijät: · teknisten materiaalien tietojärjestelmien (ELSSI-EMD) yhteentoimivuus · säteilyn mittauslaitteiden arviointia ja suorituskykyvertailua koskeva ITRAP-ohjelma (Illicit Trafficking Radiation Assessment Programme) · tiedon tallennusmuotojen, ydinmateriaalivalvonnan vertailuaineistojen ja rikosoikeudellisen aineiston standardointi · säteilyä/ydinaineita koskeva tiedonvaihto Euroopassa · ydinvoimalaitosten turvallisuus- ja turvajärjestelyjen kannalta tärkeät instrumentointi- ja säätöjärjestelmät. Komissio aikoo myös osallistua vakiomuotoisten teknisten materiaalitietojen kehittämiseen ja käyttää näitä tietomuotoja ydinaineita koskevien tietojen tehokkaaseen säilyttämiseen ja siirtoon. 2.2.16. Kemikaalit Standardeilla edistetään yhdenmukaistettua toimintamallia kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annetun asetuksen[35] täytäntöönpanossa jäsenvaltioissa. Eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden on nykyisin keskityttävä kehittämään (lisää) analyysimenetelmiä seuraaviin tarkoituksiin: · lyijyn esiintymisen/pitoisuuden määrittely (metallina ilmaistuna) kulutustavaroissa eri matriiseissa · lyijy-yhdisteiden kulkeutuminen kulutustavaroista, kun otetaan huomioon eri matriisit · kahdeksan polysyklisen aromaattisen hiilivedyn (BaP, BeP, BaA, CHR, BbFA, BjFA, BkFA, DBAhA) esiintymisen/pitoisuuden määrittely kulutustavaroissa · kromi VI -yhdisteiden pitoisuuden määrittely nahkatuotteissa · edellä mainittujen aineiden (kahdeksan polysyklisen aromaattisen hiilivedyn ja kromi VI -yhdisteiden) kulkeutuminen kulutustavaroista kohtuullisesti ennakoitavissa käyttöolosuhteissa. Kemikaaleja koskevien vakiomuotoisten tietojen tuottaminen parantaa myös niiden hyväksyttävyyttä kaikissa sidosryhmissä ja alentaa kemikaalien arvioinnista teollisuudelle aiheutuvia kustannuksia. 2.2.17. Horisontaalisia palveluja koskevat standardit[36] Helpottaakseen palvelujen sisämarkkinoiden toteuttamista komissio antoi vuonna 2013 horisontaalisia palveluja koskevien standardien suunnittelua ja laatimista koskevan toimeksiannon[37]. 2.2.18. Erityispalvelujen turvallisuus Tähän standardointikohteeseen vaikuttavat ne tulokset, joita saadaan alustavasti vuoden 2013 jälkipuoliskolle kaavaillusta sidosryhmien laajasta kuulemisesta. Jos sidosryhmien esittämien näkemysten perusteella on pääteltävissä, että palvelujen turvallisuusstandardointi, joka koskee esimerkiksi hotellien paloturvallisuutta, saisi laajaa tukea, tätä vaihtoehtoa olisi harkittava. 2.2.19. Terveydenhuoltopalvelut[38] Palveluja koskevien standardien tärkeänä tehtävänä on yhteisen vertailuarvon vahvistaminen keskeisille palveluille. Tämä pätee kasvussa olevaan terveydenhuoltopalvelusektoriin, erityisesti muiden kuin tarttuvien kroonisten tautien osalta. Eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden standardointitoimeksiantojen erityisaloja voisivat olla horisontaaliset seikat, kuten potilasturvallisuus ja -rekisterit, tautikohtaiset valtuutusjärjestelmät, kuten rintasyövän hoitopalvelut, ja vaihekohtaiset palvelut, kuten kuntoutuspalvelut. Komissio käynnistää toteutettavuustutkimuksen määritelläkseen nykyiset kansainväliset ja kansalliset standardit ja tutkiakseen, kuinka laajasti niitä käytetään ja missä määrin ne vastaavat terveydenhuoltojärjestelmän vaatimuksia. Se määrittelee myös terveydenhuoltopalvelustandardien laatimisedellytykset, jotka koskevat muun muassa kliinisiä standardeja ja asianomaisten sidosryhmien osallistumista standardien laatimiseen. 2.2.20. Esteettömyys/saavutettavuus Komissio valmistelee saavutettavuutta koskevaa eurooppalaista säädöstä ja harkitsee esittävänsä standardointipyynnön tietyistä tavaroista ja palveluista, joista ei ole laadittu EU:n laajuisia esteettömyysstandardeja. Komissio pohtii myös lisätyön tarvetta tietyillä merkityksellisillä aloilla, jotka kuuluvat vammaisten henkilöiden oikeuksista tehdyn YK:n yleissopimuksen soveltamisalaan. Komissio on myös hiljattain esittänyt ehdotuksen direktiiviksi julkisen sektorin elinten verkkosivustojen saavutettavuudesta. Komissio pohtii, tarvitaanko molempien säädösten tueksi lisästandardointia, kun otetaan huomioon toimeksianto tieto- ja viestintätekniikan alan eurooppalaisten esteettömyysvaatimusten laatimiseksi julkisia hankintoja varten[39] ja rakennetussa ympäristössä[40] ja toimeksianto kaikkien tarpeet huomioon ottavan suunnittelun (Design for All) sisällyttämiseksi kaikkiin asiaankuuluviin standardointialoitteisiin[41]. Komission tiedonannon ”Eurooppa, maailman ykkösmatkailukohde”[42] jatkotoimena harkitaan standardointituotteiden käyttöä matkailupalvelujen yleistä suunnittelua koskevien yhteisesti sovittujen eritelmien määrittelemiseksi ja koulutusvaatimusten huomioon ottamiseksi, jotta varmistetaan matkailupalvelujen parempi saavutettavuus. 2.3. Innovointi Standardeihin on koottu tietoa tietyn teknologian viimeisimmästä kehityksestä, joten ne mahdollistavat tietojen levittämisen, uusien tuotteiden, palvelujen ja digitaalisten sisältöjen yhteentoimivuuden ja tarjoavat foorumin innovoinnille. Korkean teknologian aloilla standardit tukevat kasvua kansainvälisesti hyväksytyn terminologian sekä mittaus- ja määritysmenetelmien ansiosta. Myös terveyden ja turvallisuuden arviointikäytännöillä voidaan poistaa innovoinnin esteitä esimerkiksi nanoteknologian alalla, ja niistä voidaan tulevaisuudessa antaa toimeksiantoja. Tieteellisellä toiminnalla on keskeinen osuus standardoinnissa. Menetelmät, prosessit ja aineisto, joiden pohjalta standardit laaditaan, määritellään osaksi tai kokonaan saatavilla olevan tieteellisen tietämyksen perusteella. Komissio voi esimerkiksi auttaa määrittelemään ne tulevat teknologiset kehityssuunnat, joissa varhaisessa vaiheessa tehty standardointi saattaisi hyödyttää eurooppalaista teollisuutta. Ekoinnovoinnin alalla komissio voisi myös hyväksyä järjestelmän, jossa seuraava resurssitehokkuutta koskeva viitearvo olisi etukäteen tiedossa, jolloin edelläkävijäyritykset voisivat parantaa maailmanlaajuista kilpailukykyään. 2.3.1. Innovaatiokumppanuudet Eurooppalaiset innovaatiokumppanuudet toimivat kautta koko tutkimus- ja innovaatioketjun ja kokoavat yhteen kaikki asianomaiset toimijat EU:n, valtioiden ja alueiden tasolta, mikä auttaa ennakoimaan tarvittavia säädöksiä ja standardeja ja nopeuttaa niiden vahvistamista. Aktiivisena ja terveenä ikääntymistä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden[43] tavoitteena on varmistaa yhteentoimivuus ja poistaa mahdolliset markkinoille pääsyn esteet kokonaisvaltaisessa hoidossa ja itsenäisen asumisen alalla käytettäville uusille laitteille ja palveluille laadittavien standardien ja viite-eritelmien avulla. Standardeilla pitäisi olla tärkeä asema myös muissa eurooppalaisissa innovaatiokumppanuuksissa, jotka koskevat esimerkiksi maatalouden kestävyyttä ja tuottavuutta[44], älykkäitä kaupunkeja ja yhteisöjä[45] ja vesialaa[46]. 2.3.2. Tiede ja standardit Standardointia, innovointia ja tutkimusta käsittelevä CEN:in/Cenelecin työryhmä (STAIR) on esimerkki säännöllisistä yhteyksistä, joita eurooppalaiset standardointiorganisaatiot ylläpitävät tiedeyhteisöihin. Näitä yhteyksiä on kuitenkin laajennettava. Siksi komissio aikoo perustaa tieteen ja standardien välisten yhteyksien parantamista käsittelevän foorumin, jonka Eurooppalaisten tutkimus- ja teknologiaorganisaatioiden liitto (EARTO), eurooppalaiset standardointiorganisaatiot ja komissio kutsuvat yhteisesti koolle. 2.3.3. Järjestelmien järjestelmä Tulevaisuudessa yhteiskunnallisiin haasteisiin vastaaminen edellyttää teknologioiden yhä suurempaa yhteenkietoutumista, mikä on otettava huomioon järjestelmäpohjaisessa lähestymistavassa tiettyihin standardointitoimiin. Eurooppalaiset standardointiorganisaatiot ovat perustaneet toisaalla tässä tiedonannossa mainittuja asioita varten (älykkäät kaupungit, älykäs verkko, sähköajoneuvot jne.) koordinointiryhmiä, jotka kokoavat yhteen ja ohjaavat mukana olevien teknisten elinten toimia. Lähivuosina tällaisia ryhmiä on odotettavissa lisää, erityisesti monialaisten toimeksiantojen tueksi. Ne voisivat ennakoida erityisten järjestelmätyöryhmien perustamista; niitä ovat esimerkiksi arviointiryhmät rajojen määrittämistä varten, järjestelmätason työryhmät tai erityisvälineiden ja -ohjelmien toimittamisesta vastaavat resurssityöryhmät. 2.4. Euroopan digitaalistrategia[47] Standardit ovat välttämättömiä tietotekniikkatuotteiden, -palvelujen ja -sovellusten sekä digitaalisen sisällön yhteentoimivuudelle, mikä vaikuttaa ratkaisevasti tehokkaan digitaalisen yhteiskunnan muodostamiseen. Tieto- ja viestintätekniikkamarkkinoiden maailmanlaajuisen luonteen vuoksi tarvitaan eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden ja asianomaisten foorumien ja konsortioiden välistä yhteistyötä, jotta pystytään vastaamaan yhä kasvavaan tarpeeseen laatia standardeja, jotka tukevat yhteentoimivuutta tällä nopeasti kehittyvällä alalla. Tieto- ja viestintätekniikan säännöllisesti päivitettävässä standardointisuunnitelmassa[48] määritellään yksityiskohtaisesti ne alat, joilla voitaisiin standardien ansiosta saavuttaa tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvät toimintapoliittiset tavoitteet esimerkiksi käyttämällä täydentävää yhteentoimivuuden testausta ja tiedotustoimia standardien tehokkaan käyttöönoton varmistamiseksi. 2.4.1. Sähköiset terveyspalvelut Potilaiden oikeuksien soveltamisesta rajatylittävässä terveydenhuollossa annetun direktiivin[49] mukaan erityisesti rajat ylittävällä yhteentoimivuudella on keskeinen merkitys tieto- ja viestintätekniikan yleiselle käytölle terveydenhuollon alalla. Uusien tuotteiden ja palvelujen täysipainoinen hyödyntäminen edellyttää kuitenkin samanaikaisesti tietosuojaan liittyvien kysymysten käsittelyä. Tavoitteena on hyödyntää saatavilla olevia standardeja paremmin ja laatia tarvittaessa uusia. Tutkimusten mukaan eurooppalaiset ja kansainväliset standardit eivät usein ole riittävän täsmällisiä, jotta niiden avulla voitaisiin varmistaa sähköisten terveyspalvelujen tieto- ja viestintäteknisten ratkaisujen yhteentoimivuus[50]. Sähköisten terveyspalvelujen verkostosta saatavien neuvojen avulla määritetään aiempaa yksityiskohtaisempia eritelmiä esimerkiksi julkisista hankinnoista sähköisen terveydenhuollon yhteentoimivuusperiaatteiden parantamiseksi. Komissio ehdottaa, että yhteentoimivuutta parannetaan laatimalla ja vahvistamalla uusia eritelmiä ja komponentteja ja tarvittaessa myös standardointitoimeksiannoilla. 2.4.2. Radiotaajuustunnistus (RFID) Tietosuojaan, yksityisyyden suojaan ja tietoturvaan liittyviä näkökohtia käsitellään radiotaajuustunnistukseen sovellettavan tieto- ja viestintätekniikan alan toimeksiannon[51] yhteydessä. Ensimmäisen vaiheen tavoitteena oli laatia kattavat puitteet tulevien RFID-standardien laatimiselle, ja meneillään olevan toisen vaiheen työn tuloksena laaditaan vuoden 2014 alkupuolella joukko eurooppalaisia standardeja, teknisiä eritelmiä ja kertomuksia. 2.4.3. Tietotekniset taidot ja verkko-oppiminen Kuten komission tiedonannossa ”Tietotekniset taidot 2000-luvulla”[52] todettiin, yleiseurooppalaiset kompetenssijärjestelmät, välineet ja tehokkaat ja yhteentoimivat verkko-oppimisratkaisut tukevat tieto- ja viestintäteknisten taitojen kehittämistä ja edistävät elinikäistä oppimista. Uusia standardointitoimia toteutetaan seuraavilla aloilla: · tieto- ja viestintätekniikan käyttäjille, ammattilaisille ja etäjohtajille tarkoitetut tieto- ja viestintätekniset kompetenssijärjestelmät · suositukset ja suuntaviivat tieto- ja viestintätekniikan ammattilaisten ja etäjohtajien uusien opinto-ohjelmien kehittämiseksi · verkko-oppimisen yhdenmukaistamisen, käytön ja täytäntöönpanon varmistamista koskevat eurooppalaiset laatustandardit · verkko-oppikurssit, sisältökokoelmat ja menetelmät kokemusten vaihtamiseksi · yhteentoimivuusstandardit vuorovaikutteisille sähkökirjoille ja muulle digitaaliselle opetusmateriaalille. 2.4.4. Sähköiset hankinnat/sähköiset luettelot Komission tavoitteena on yksinkertaistaa sähköisiä hankintoja edistämällä yhteentoimivien eurooppalaisten puitteiden luomista mahdollisuuksien mukaan eurooppalaisten standardien pohjalta. Jo käynnissä olevaa standardointityötä saattaa olla tarpeen tukea tai täydentää. Sähköisiä hankintoja on voitava tehostaa standardien avulla siten, että otetaan huomioon EU:n hankkeiden, kuten PEPPOL-hankkeen (Pan-European Public Procurement Online, yleiseurooppalainen sähköinen palvelu julkisiin hankintoihin), tulokset ja CEN:in tekemä työ. Se, ettei EU:lla ole sähköisen luettelon yhteistä määritelmää ja että tuotteilla ja palveluilla on monia erilaisia luokitusjärjestelmiä, kuuluvat niihin esteisiin, joita yritykset – erityisesti pk-yritykset – kohtaavat yrittäessään toteuttaa sähköisiin hankintoihin liittyviä liiketoimia. Jotta ratkaisut olisivat johdonmukaisia ja kokonaisvaltaisia, CEN:in pitäisi käsitellä enemmän sekä hankintasopimuksen tekemistä edeltäviä että sen jälkeisiä seikkoja, mukaan luettuna niiden rajapinnat sähköisten laskutus- ja maksusovellusten kanssa. 2.4.5. Sähköinen laskutus Komission tavoitteena on yksinkertaistaa sähköisiä maksutapahtumia varmistamalla yhtenäisen euromaksualueen (SEPA) toteuttaminen ja helpottamalla sähköistä laskutusta koskevan yhteentoimivan eurooppalaisen kehyksen luomista. Sähköistä laskutusta käsittelevä eurooppalainen sidosryhmäfoorumi antaa ohjeita erityisistä standardointitarpeista. Komissio ja CEN arvioivat näitä ohjeita varmistaakseen, että saatavilla on asianmukaisia eurooppalaisia standardeja. Sähköistä laskutusta koskevien standardien ja asiaankuuluvien sähköisiä hankintoja ja SEPAa koskevien standardien välinen yhteys on varmistettava. Eurooppalaisten ja kansainvälisten standardointielinten on jatkettava sähköisen liiketoiminnan täydentävien sanomien nopeaa laatimista parantaakseen valmiutta tehokkaaseen tavaroiden ja palvelujen vaihtoon. Komissio voi esittää toimeksiannon, joka kattaa semanttisen yhteentoimivuusmallin ja eurooppalaisen sähköisen laskutuksen tietomallin määritelmän. 2.4.6. Sähköisen kaupankäynnin verkkovälitteinen riidanratkaisu Asetuksessa kuluttajariitojen verkkovälitteisestä vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta[53] perustetaan verkkovälitteisen vaihtoehtoisen riidanratkaisun eurooppalainen foorumi (ODR-foorumi). On tarkasteltava kansainvälisen ja eurooppalaisen standardoinnin merkitystä ODR-foorumin ja kansallisella tasolla toimivien ODR-järjestelmien yhteentoimivuuden kannalta ja määriteltävä se. Komission tavoitteena on erityisesti edistää tietojenvaihtoa koskevan ODR-järjestelmän kehittämistä YK:n kaupan ja sähköisen liiketoiminnan kehittämiskeskuksen (United Nations Centre for Trade Facilitation and Electronic Business, UN/CEFACT) kansainvälisten standardien ja käytäntöjen perusteella. 2.4.7. Esineiden internet Esineiden internetillä tarkoitetaan miljardien esineiden näkymätöntä yhteyttä internetiin tietojen hakemiseksi etäjärjestelmästä tai niiden lähettämiseksi siihen, usein ilman ihmisen välittömiä toimia. Se ei rajoitu tiettyyn viestintäteknologiaan ja se kattaa useita teknisiä ratkaisuja (RFID, TCP/IP, anturit, toimilaitteet, rajapinnat jne.), jotka liittyvät esineiden tunnistamiseen ja tietojen keruuseen, säilyttämiseen, käsittelyyn ja siirtoon fyysisissä ympäristöissä ja fyysisen kontekstin ja virtuaalikontekstin välillä. Esineiden internetiä koskevan standardointitoimeksiannon ensimmäisessä vaiheessa (1–2 vuotta) tutkitaan, voidaanko standardien avulla varmistaa, että (oikeudelliset) tietosuoja- ja tietoturvavaatimukset täyttyvät, ja sen toisessa vaiheessa laaditaan kyseiset standardit. 2.4.8. Sähköinen tunnistaminen ja sähköiset luottamuspalvelut sekä sähköiset allekirjoitukset Sähköisiä allekirjoituksia koskevan direktiivin[54] yhteydessä komissio esitti vuoden 2010 alussa toimeksiannon[55] sähköisiä allekirjoituksia ja niihin liittyviä luottamuspalveluja koskevien standardien kokoamiseksi johdonmukaiseen ja päivitettyyn järjestelmään. Järkeistetyn järjestelmän rakenne on kuusiosainen: sähköisten allekirjoitusten luominen ja validointi, niiden luontivälineet, salaussarjat, tukea antavat luottamuspalvelut, kuten varmenteiden luominen, lisäarvopalvelut, kuten kirjattujen postien tai tietojen säilyttäminen, ja luottamuspalvelujen statusluetteloiden laatiminen. Useimmat tulokset ovat odotettavissa vuodesta 2014 alkaen. Kesäkuussa 2012 komissio teki ehdotuksen asetukseksi sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisiin transaktioihin liittyvistä luottamuspalveluista sisämarkkinoilla[56], jolla korvataan sähköisiä allekirjoituksia koskeva direktiivi ja laajennetaan sen soveltamisalaa koskemaan sähköistä tunnistamista, sähköisiä allekirjoituksia, sähköisiä leimoja, sähköisiä aikaleimoja, sähköistä jakelua, sähköisiä asiakirjoja tai verkkosivustojen todentamisvarmenteita. Ehdotuksen täytäntöönpanoa on tuettava muilla standardointitoimeksiannoilla. 2.4.9. Kortti-, verkko- ja mobiilimaksut Standardien ja eri toimijoiden ja ratkaisujen yhteentoimivuuden puute kortti-, verkko- ja mobiilimaksujen alalla johtaa markkinoiden hajanaisuuteen ja viivästyttää innovatiivisten yleiseurooppalaisten maksumenetelmien yleistä käyttöönottoa. Komissio aikoo yhteistyössä Euroopan keskuspankin kanssa helpottaa käynnissä olevien standardointitoimien lähentämistä korttimaksujen alalla ja edistää yleiseurooppalaisten standardien laatimista mobiili- ja verkkomaksuille. Ensimmäisessä vaiheessa komissio kehottaa eurooppalaisia standardointiorganisaatioita ja muita asianomaisia elimiä, kuten SEPA-neuvostoa, kartoittamaan liiketoiminta- ja käyttäjäedellytyksiä ja arvioimaan standardoinnin nykyisiä puutteita. 2.4.10. Älykkäät liikennejärjestelmät (ITS)[57] Yhteiset eurooppalaiset standardit ja tekniset eritelmät ovat ensiarvoisen tärkeitä ITS-palveluiden ja -sovellusten yhteentoimivuuden varmistamiseksi, niiden käyttöönoton nopeuttamiseksi ja vaikutuksen maksimoimiseksi. Uusiin standardointitoimiin kuuluu seuraavat osa-alueet: · älykkäät vuorovaikutteiset liikennejärjestelmät · multimodaalinen reittisuunnittelupalvelu · ajoneuvon sisäinen avoin järjestelmäalusta · digitaaliset kartat · julkisen liikenteen yhteentoimivuus ja kaupunkiliikenteen ITS-ympäristö · turvallista käyttöliittymää koskevat ohjeet ja tekniset eritelmät · sähköinen maksunkeruu · standardien maailmanlaajuista yhdenmukaistamista koskeva kansainvälinen yhteistyö (tieliikenteen tieto- ja viestintäteknologiasovelluksia koskevat sopimukset Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa). 2.5. Ilmastonmuutos ja resurssitehokas Eurooppa[58] 2.5.1. Ilmastonmuutokseen sopeutuminen Valmisteilla olevassa EU:n sopeutumisstrategiassa on todettu standardien mahdollinen merkitys tiettyjen alojen infrastruktuurin kestokyvyn takaamiselle; tämä koskee liikenneinfrastruktuuria, energiainfrastruktuuria ja rakennustöitä/rakennuksia. Saattaa olla tärkeää määritellä, mitä standardeja on tuettava ja/tai muutettava, jotta otetaan paremmin huomioon ilmastonmuutoksen nykyiset ja tulevat vaikutukset infrastruktuuri-investointipäätöksiin. Eräs tapa tukea EU:n ilmastopolitiikkaa ja auttaa saavuttamaan ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen tavoitteet on laatia eurooppalaisia standardeja energiaintensiivisen teollisuuden kasvihuonekaasupäästöjen arviointia varten. Nykyinen toimeksianto[59] on annettu teräksen, sementin, alumiinin, kalkin ja rautaseosten kasvihuonekaasupäästöjä koskevien EU:n teknisten standardien laatimisesta, ja varmistustestien tuloksia koskevat kertomukset esitetään vuonna 2013 sen mukaisesti. Komission on varmistettava, että näillä testeillä taataan ehdotettujen standardoitujen mittausmenetelmien tarkkuus ja uusittavuus. 2.5.2. Otsonikerrosta heikentäviä aineita koskeva asetus Otsonikerrosta heikentävistä aineista annetulla asetuksella[60] rajoitetaan lukuisien vaarallisten aineiden, kuten hiilitetrakloridin ja triklooritrifluorietaanien, käyttöä, ja joidenkin nykyisten standardien vaatimustenmukaisuus ehdotettujen käyttörajoitusten kanssa on tarkistettava. 2.5.3. Ilmanlaatu Ilmanlaadusta ja sen parantamisesta annetussa direktiivissä[61] säädetään otsonia muodostavien yhdisteiden seurantaa koskevat vaatimukset. Komissio aikoo lähettää eurooppalaisille standardointiorganisaatioille uuden toimeksiannon yhdenmukaistettujen mittausstandardien laatimisesta. 2.5.4. Jätteet Eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden on laadittava yksi tai useampia sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta[62] annetun direktiivin soveltamisalaan kuuluvia eurooppalaisia standardeja, joissa otetaan huomioon romun käsittelyssä käytettävä uusin tekniikka (mukaan luettuna hyödyntäminen, kierrätys ja valmistelu uudelleenkäyttöä varten). Komissio aikoo laatia jätteistä annetun direktiivin[63] tueksi uusia toimeksiantoja, joilla kehitetään myrkyllisten kaasujen päästöjen sekä terveys- ja ympäristövaarojen kannalta merkityksellisten jätteen tekijöiden ja aineiden määrittämismenetelmiä. 2.5.5. Kestävä ruoka Osana etenemissuunnitelmaa kohti resurssitehokasta Eurooppaa komissio aikoo vuonna 2013 antaa kestävää ruokaa koskevan tiedonannon, jonka perusteella saatetaan pyytää standardointitoimia. 3. Eurooppalaisen standardoinnin kansainvälinen ulottuvuus Yleistavoitteena on vahvistaa eurooppalaisen teollisuuden maailmanlaajuista ulottuvuutta ja kilpailukykyä poistamalla kaupan tekniset esteet. Yhteisten tai teknisesti yhteen sovitettujen standardien käyttö tukee tavaroiden ja palvelujen vaihtoa lisäämällä maailmanlaajuista yhteentoimivuutta. Tavoitteeseen pyritään seuraavin tavoin: · Tavoittelemalla mahdollisimman suurta johdonmukaisuutta kansainvälisten ja eurooppalaisten standardien välillä (etusijalla on kansainvälinen standardointi, jossa Euroopalla on vahva johtoasema monilla aloilla) ja laajentamalla/helpottamalla eurooppalaisten ja/tai kansainvälisten standardien käyttöä tai teknistä yhteensovittamista niiden kanssa EU:n ulkopuolella. · Lisäämällä tietoisuutta ja tiedottamalla eurooppalaisen standardoinnin eduista johdonmukaisena alueellisena järjestelmänä, joka perustuu kansainväliseen standardointiin ja monenväliseen sääntelyyn ja tukee sitä kaikilta osin. · Osallistumalla sääntelyä koskevaan/poliittiseen kahdenväliseen vuoropuheluun EU:n ja kolmansien maiden välillä sekä edistämällä vapaakauppasopimusneuvottelujen asiaa koskevia lukuja. Nykyiset painopistealueet keskittyvät Yhdysvaltoihin (sopimukseen ”Building Bridges between the US and EU standards systems”[64] ja transatlanttista kauppa- ja investointikumppanuutta koskeviin neuvotteluihin liittyvä työ), Kiinaan (sääntelyä koskeva ja teollisuuspoliittinen vuoropuhelu, strategiset kumppanuudet), Venäjään (uudistamiskumppanuus), Intiaan, Japaniin, Koreaan, ASEAN:iin ja Latinalaiseen Amerikkaan. · Laajentamalla sisämarkkinoita erityisesti Euroopan unionin laajentumiskehityksen ja Euroopan naapuruuspolitiikan avulla sekä neuvottelemalla teollisuustuotteiden vaatimustenmukaisuuden arviointia ja hyväksymistä koskevista sopimuksista sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka hyväksyvät eurooppalaisten standardien mukaista EU:n tuoteturvallisuuslainsäädäntöä. · Ensisijaisissa maissa toteutettaviin strategisiin toimiin kuuluvat · Kiinaan ja Intiaan (ja tulevaisuudessa ehkä Brasiliaan) lähetettävät eurooppalaiset standardisoinnin asiantuntijat, jotka varmistavat eurooppalaisen standardoinnin paikallisen läsnäolon ja tiedottamisen keskeisille markkinoille pääsystä. · standardisointia koskevat internet-pohjaiset tietofoorumit (Kiinan kanssa[65], jossa painopiste on kattavuuden laajentamisessa nykyisistä aloista, ja tulevaisuudessa ehkä Yhdysvaltojen kanssa), joissa kartoitetaan asianomaisia standardoinnin toimintaympäristöjä, mukaan luettuna välittömästi standardointiin liittyvät markkinoille pääsyä koskevat näkökohdat. · Afrikan valmiuksien vahvistaminen standardien alalla EU:n ja Afrikan välisen yhteisen toimintasuunnitelman mukaisesti, etenkin asianomaisten afrikkalaisten standardointiorganisaatioiden ja paikallisjärjestöjen kanssa käytävän teknisen ja poliittisen vuoropuhelun kautta. 4. Päätelmät Standardointiasetuksen nojalla hyväksytty eurooppalaista standardointia koskeva unionin ensimmäinen vuotuinen työohjelma on keskeinen osa komission toimia standardointiprosessien nopeuttamiseksi. Se mahdollistaa standardointitoimien tehokkaamman ennakoinnin ja suunnittelun, ja näitä toimia tuetaan lisäksi lyhentämällä ehdotettujen toimeksiantojen hyväksymiselle asetettuja määräaikoja. Työohjelman aikataulu on sovitettu yhteen eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden valmistelutyön kanssa, ja komissio kehottaa niitä ottamaan tämän työohjelman huomioon niiden omien vuotuisten työohjelmien valmistelussa myöhemmin tänä vuonna. Ohjelmaa laadittaessa on kuultu kaikkia sidosryhmiä, ja se tarjoaa foorumin, johon voidaan koota monia erilaisia näkemyksiä standardointitoimien tulevista painopistealoista. Seuraavaan eurooppalaista standardointia koskevaan unionin työohjelmaan aiotaan sisällyttää tietoa työohjelman perusteella käynnistetyistä standardointitoimista, jotta varmistetaan palautteen antaminen kaikille asianomaisille osapuolille. [1] KOM(2010) 2020 lopullinen. [2] COM(2012) 582 final. [3] Swann G.M.P., ”The Economics of Standardisation: An Update”, selvitys Yhdistyneen kuningaskunnan yritys-, innovaatio- ja osaamisministeriölle (Department of Business, Innovation and Skills), 2010. [4] Tavoite on asetettu lokakuussa 2012 annetussa teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä tiedonannossa. [5] KOM(2011) 311 lopullinen. [6] Asetus (EU) N:o 1025/2012. [7] Komission päätös, tehty 28.11.2011, EUVL C 349, 30.11.2011. Foorumi kokoontui ensimmäisen kerran 26.3.2012. [8] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/2013_entr_003_industrial_products_en.pdf [9] COM(2012) 433 final. [10] COM(2013) 122 final ja SWD(2013) 60 final. [11] Direktiivi 2009/125/EY. [12] M/495. [13] SWD (2012) 434 final. [14] COM(2012) 82 final. [15] COM(2012) 636 final. [16] COM(2013) 17 final. [17] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm [18] M/490. [19] Direktiivi 2001/95/EY. [20] COM(2013) 78 final. [21] Asetus (EY) N:o 882/2004. [22] Asetus (EY) N:o 1223/2009. [23] Asetus (EU) N:o 1007/2011. [24] Asetus (EY) N:o 2003/2003. [25] M/501. [26] Asetus (EY) N:o 552/2004. [27] M/524. [28] COM(2013) 18. [29] KOM(2010) 560. [30] Direktiivi 2008/96/EY. [31] Asetus (EU) N:o 305/2011. [32] Asetus (EY) N:o 683/2008. [33] M/496. [34] COM(2012) 417. [35] Asetus (EY) N:o 1907/2006. [36] Direktiivi 2006/123/EY. [37] M/517. [38] Direktiivi 2011/24/EU, neuvoston suositus 2009/C 151/01. [39] M/376. [40] M/420. [41] M/473. [42] KOM(2010) 352 lopullinen. [43] COM(2012) 83 final. [44] COM(2012) 79 final. [45] COM(2012) 4701 final. [46] COM(2012) 216 final. [47] KOM(2010) 245. [48] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/ict-policies/2010-2013_ict_standardisation_work_programme_2nd_update_en.pdf [49] Direktiivi 2011/24/EU. [50] http://www.ehealth-strategies.eu/. [51] M/436. [52] KOM(2007) 496. [53] Viitetiedot lisätään direktiivin antamisen jälkeen keväällä 2013. [54] Direktiivi 1999/93/EY. [55] M/460r. [56] COM(2012) 238. [57] Direktiivi 2010/40/EU, KOM(2008) 886. [58] KOM(2011) 21. [59] M/478. [60] Asetus (EY) N:o 1005/2009. [61] Direktiivi 2008/50/EY. [62] Direktiivi 2012/19/EU. [63] Direktiivi 2008/98/EY. [64] http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/december/tradoc_148393.pdf. [65] http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=6271&lang=en.