EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA (EU) 2020/1969,

annettu 14 päivänä toukokuuta 2020,

joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2018, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot

EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

— ottaa huomioon päätöksensä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2018, pääluokka III – Komissio,

— ottaa huomioon päätöksensä vastuuvapauden myöntämisestä toimeenpanovirastojen talousarvioiden toteuttamisesta varainhoitovuonna 2018,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 99 artiklan ja liitteen V,

— ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan, kehitysvaliokunnan, työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan, liikenne- ja matkailuvaliokunnan, aluekehitysvaliokunnan, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan, kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ja naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan lausunnot,

— ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A9-0069/2020),

A. ottaa huomioon, että unionin menot ovat merkittävä väline politiikkatavoitteiden saavuttamiseksi ja että niiden osuus jäsenvaltioiden yleisistä julkisista menoista on keskimäärin 1,9 prosenttia;

B. toteaa, että kun parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden, se tarkistaa onko varat käytetty oikein ja onko politiikkatavoitteet saavutettu;

Poliittiset painopisteet

1. korostaa, että kun komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat yhteistyössä unionin talousarviota – riippumatta talousarvion toteuttamistavasta, joka voi olla yhteistyöhön perustuvaa, suoraa tai välillistä hallinnointia – oikeusvaltioperiaatteen noudattaminen on keskeisimpiä ennakkoedellytyksiä moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattamiselle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 317 artiklan mukaisesti; korostaa, että kaikkien toimijoiden olisi pyrittävä käyttämään varoja mahdollisimman avoimesti, vaikuttavasti ja tehokkaasti; on huolissaan taloudellisista tappioista, jotka aiheutuvat oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen kohdistuvista yleisistä puutteista joissakin jäsenvaltioissa, ja tähdentää, että unionin olisi tällaisissa tapauksissa voitava käynnistää tarvittavat toimenpiteet, kuten unionin rahoitustuen keskeyttäminen, vähentäminen tai sen saatavuuden rajoittaminen; suhtautuu siksi myönteisesti ehdotukseen asetukseksi unionin talousarvion suojaamisesta tilanteissa, joissa oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen jäsenvaltioissa kohdistuu yleisiä puutteita, ja kehottaa hyväksymään ehdotuksen pikaisesti;

2. korostaa, että kun unionin talousarviossa on käytettävissä niukasti taloudellisia resursseja, joilla olisi tuettava unionin lisääntyviä painopisteitä ja vastuita, unionin taloudellisten etujen suojaaminen on erittäin tärkeää ja että kaikilla tasoilla tarvitaan mahdollisimman painokkaita ponnisteluja petosten, korruption ja unionin varojen väärinkäytön estämiseksi ja torjumiseksi; korostaa, että Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustaminen on merkittävä käänne unionin taloudellisten etujen suojaamisen kannalta; arvostelee EPPOn rahoitus- ja henkilöstövajetta sen perustamisvaiheessa sekä sitä, että komissio on aliarvioinut sen tarpeet; painottaa, että EPPOn on käsiteltävä jopa 3 000 tapausta vuodessa; tähdentää, että EPPO tarvitsee ainakin 76 uutta tointa sekä 8 miljoonaa euroa ollakseen suunnitelmien mukaisesti täysin toimintavalmis vuoden 2020 loppuun mennessä; kehottaa painokkaasti komissiota antamaan lisätalousarvioesityksen; toteaa jälleen vastustavansa ehdottomasti Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) henkilöstön vähentämistä 45 toimella;

3. palauttaa mieliin, että 2. elokuuta 2018 voimaan tulleen varainhoitoasetuksen 61 artiklalla laajennettiin eturistiriitojen määritelmää; kehottaa komissiota perussopimusten valvojana torjumaan eturistiriitoja niiden kaikissa muodoissa ja arvioimaan säännöllisesti jäsenvaltioiden ehkäiseviä toimenpiteitä niiden välttämiseksi; kehottaa komissiota ehdottamaan yhteisiä suuntaviivoja korkean tason poliitikkojen eturistiriitojen välttämiseksi; kehottaa neuvostoa hyväksymään kaikkia eturistiriitatilanteisiin liittyviä kysymyksiä koskevat yhteiset eettiset periaatteet ja luomaan asiasta yhteisymmärrystä kaikissa jäsenvaltioissa; ottaa huomioon unionin maatalousvarojen jakautumiseen liittyvät yleisesti esiintyvät eturistiriitaongelmat eikä siksi pidä toivottavana, että Eurooppa-neuvoston jäsenet, maatalousministerit, maatalousalan virkamiehet tai heidän perheenjäsenensä tekevät tulotukea koskevia päätöksiä;

4. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen aikomuksen siirtyä käyttämään varmentavaa menetelmää, jossa se hankkii tarpeellisen määrän tarkoitukseen soveltuvaa evidenssiä tehdäkseen johtopäätöksen vastuutahon antamasta varmuudesta; palauttaa mieliin tilintarkastustuomioistuimen havainnon, jonka mukaan kansallisten viranomaisten toimittamien tietojen laatua ja luotettavuutta on nopeasti parannettava ja nämä tiedot olisi otettava huomioon varmentavassa menetelmässä; suosittelee, että tilintarkastustuomioistuin täydentää satunnaistarkastuksiaan riskiperusteisella lähestymistavalla, jotta sen virhetasoja koskevissa kertomuksissa painottuisivat aiempaa enemmän alat, joilla ongelmia todennäköisimmin ilmenee;

5. kehottaa siksi komissiota työskentelemään tiiviisti jäsenvaltioiden kanssa kattavan, täsmällisen ja luotettavan tiedon varmistamiseksi pitäen mielessä, että tavoitteena on ottaa täysimääräisesti käyttöön yhtenäinen tarkastusmalli; kehottaa komissiota varmistamaan käytettävän menetelmän avoimuuden ja terminologian johdonmukaisuuden ja virtaviivaistamaan raportointiaan erityisesti virhetasojen osalta sekaannusten ja avoimuuden puutteen välttämiseksi;

6. toteaa, että unionin prioriteettien, toimintapolitiikkojen ja ohjelmien tavoitteiden saavuttamisen mittaaminen on haastavaa; huomauttaa, että tuloksellisuuden tehokas seuranta on kuitenkin olennainen tekijä tilanteen hahmottamiseksi, uusien ongelmien tunnistamiseksi ja korjaavien toimien toteuttamiseksi, jos tavoitteita ei saavuteta tai jos unionin yhden toimintapolitiikan tulokset haittaavat toisen politiikan tavoitteiden saavuttamista;

7. kehottaa komissiota — lisäämään yhdenmukaisuutta ylätason yleisten tavoitteiden ja yksittäisten toimintapoliittisten tavoitteiden ja ohjelmien välillä — määrittelemään vahvemmat keskeiset tulosindikaattorit, jotka kuvastavat unionin meno-ohjelmien ja politiikkojen vaikutusta ja saavutuksia eivätkä niinkään täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten tuloksellisuutta — käyttämään ajan tasalla olevia tuloksellisuustietoja, jotta tavoitteita ja indikaattoreita voidaan mukauttaa oikea-aikaisesti — korostamaan enemmän unionin rahoituksella aikaan saatuja tuloksia ja lisäarvoa pelkkien tuotosten sijaan;

8. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin aikoo esittää vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle arvion sekä säännönmukaisuudesta että tuloksellisuudesta kaikilla unionin politiikan aloilla noudattaen vuosikertomuksessaan käyttämäänsä budjettiotsakkeisiin perustuvaa jaottelua;

9. kannustaa komissiota ja tilintarkastustuomioistuinta aikaistamaan vastuuvapausmenettelyä varainhoitovuodelle n+1;

10. vahvistaa, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisten välistä yhteistyötä on selvästi lisättävä, jotta vältetään unionin ja jäsenvaltioiden talousarvioihin kohdistuvat haitat erityisesti alv-menetysten, verkkokaupan ja tuoteväärennösten osalta;

11. kehottaa komissiota tarkastelemaan yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, kuinka voidaan tehostaa tullien kantamista ja periä takaisin kaikki määrät, joiden maksaminen on vältetty vilpillisesti; kehottaa myös harkitsemaan parannuksia tullitulojen takaisinperintään;

12. on huolissaan tavaroiden aliarvottamisen riskistä kolmansien maiden kanssa käytävässä verkkokaupassa ja vaatii komissiota toteuttamaan jäsenvaltioissa riittäviä valvonta- ja seurantatoimia paremman yhteistyön varmistamiseksi;

13. panee merkille, että Euroopan innovaatioiden tulostaulu osoitti suuntauksen olleen myönteinen useimmissa jäsenvaltioissa viime vuosina;

14. kehottaa komissiota kiinnittämään enemmän huomiota tutkimusrahoituksen maantieteelliseen jakautumiseen, jotta voidaan edistää huippututkimuksen leviämistä koko unionissa ja auttaa luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset kasvulle ja työllisyydelle; ehdottaa, että rakennerahastoja hyödynnettäisiin enemmän innovoinnin ja huippuosaamisen edistämisessä; painottaa, että puiteohjelmista on rahoitettava tutkimuksen ja innovoinnin kaikkia vaiheita; huomauttaa, että perustutkimushankkeet tuottavat konkreettisia tuloksia usein vasta pidemmällä aikavälillä mutta ne ovat välttämättömiä, jotta voidaan varmistaa huippuosaaminen unionissa harjoitettavassa tutkimuksessa ja innovoinnissa sekä houkutella maailman parhaita tutkijoita; panee huolestuneena merkille, että jotkut yhteisiin tutkimushankkeisiin osallistuvat kolmannet maat ovat vaarantaneet unionin taloudelliset edut;

15. on edelleen huolestunut maksattamatta olevien sitoumusten suuresta määrästä, joka johtuu lähinnä vuosien 2014–2020 rahoituskehykseen kuuluvien hankkeiden ja ohjelmien rahoituksen myöhäisestä käynnistymisestä sekä Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) hitaasta täytäntöönpanosta; kehottaa asianomaisia jäsenvaltioita nopeuttamaan koheesiopolitiikan ohjelmien ja niihin liittyvien maksujen täytäntöönpanoa höllentämättä kuitenkaan tarvittavaa valvontaa sekä lisäämään avoimuutta hakijoita kohtaan ja vähentämään monimutkaisuutta, jotta täytäntöönpanovaihetta voidaan lyhentää; kannustaa komissiota ehdottamaan n+2-sääntöön palaamista; kehottaa komissiota seuraamaan tiiviisti jäsenvaltioiden täytäntöönpanoprosessia, mikäli ilmenee puutteellista täytäntöönpanoa tai alhaisia käyttöasteita;

16. kiinnittää huomiota siihen, että koheesiopolitiikka ja ERI-rahastot ovat ratkaisevan tärkeitä välineitä pyrittäessä vähentämään jäsenvaltioiden ja alueiden välisiä eroja, edistämään talouskasvua ja työllisyyttä, torjumaan köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä ja siten parantamaan unionin kansalaisten arkea;

17. kehottaa komissiota lisäämään teknistä tukea (koulutusta, viestintää jne.) yhdessä kansallisten, alueellisten tai paikallisten viranomaisten kanssa käyttöasteiden parantamiseksi;

18. panee merkille, että unionin lainsäädännön mukaisesti yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) mukaisiin suoriin tukiin oikeutettuja ovat viljelijät; kehottaa komissiota varmistamaan sääntöjen hyväksymisen sellaisen tilanteen välttämiseksi, jossa unionin tukia maksetaan edunsaajille, jotka ovat hankkineet kyseisen maan laittomin tai vilpillisin keinoin, kuten joissakin jäsenvaltioissa on havaittu tapahtuneen; ottaa huomioon OLAFin esimerkiksi Slovakiassa ja Italiassa raportoimat tapaukset ja korostaa, että komission olisi annettava ehdotuksia, joissa todetaan selvästi, että maan vuokraamista tai omistamista koskevien sopimusten on perustuttava oikeusvaltioperiaatteeseen ja että työntekijöiden oikeuksia, mukaan lukien maataloustyöntekijöiden oikeus ansiotuloihin, koskevaa kansallista lainsäädäntöä on noudatettava; pyytää komissiota kehittämään yhteistyössä kansallisten virastojen kanssa standardoidun ja julkisesti saatavilla olevan esitystavan (jossa otetaan huomioon unionin tuomioistuimen asiaa koskeva päätös) YMP:n lopullisten edunsaajien ilmoittamista varten;

19. on erittäin huolestunut Italian viranomaisten viimeaikaisista tutkinnoista, joissa paljastui 5,5 miljoonan euron suuruinen petos ja joiden mukaan useat mafiajärjestöt ovat käyttäneet unionin maataloustukia rikollisiin tarkoituksiinsa ja uhkailleet valtio-omisteisten maa-alueiden huutokauppaan osallistuvia rehellisiä maanviljelijöitä sekä laiminlyöneet kansallisen työlainsäädännön noudattamisen; katsoo, että järjestäytynyt rikollisuus vaarantaa unionin taloudelliset edut ja veronmaksajien rahat koko unionissa, ja kehottaa komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin estääkseen rikollisverkostoja saamasta unionin varoja; korostaa tarvetta parantaa tietojenvaihtoa kansallisella tasolla sekä kansallisen ja unionin tason välillä, jotta laittomiin voittoihin pyrkivät rikollisjärjestöt havaitaan nopeasti; kehottaa komissiota vahvistamaan valvontajärjestelmiä, jotta tällaisten tilanteiden toistuminen voidaan välttää; kehottaa komissiota pitämään vastuuvapauden myöntävän viranomaisen ajan tasalla tilanteen kehittymisestä;

20. kehottaa komissiota edistämään sukupuolten tasapuolisempaa edustusta ja sukupuolitietoista budjetointia varojen kohdentamisessa;

21. kannustaa komissiota jatkamaan palveluidensa digitalisointia;

22. kehottaa komissiota jatkamaan hallinnon yksinkertaistamista, jotta se voisi kannustaa pk-yrityksiä ja muita pieniä toimijoita osallistumaan unionin ohjelmiin ja julkisiin hankintoihin;

23. katsoo ehdottomasti, että komission olisi ehdotettava erityistä unionin tason valitusmekanismia, jolla tuettaisiin sellaisia viljelijöitä ja edunsaajia, jotka joutuvat esimerkiksi maananastukseen liittyvien väärinkäytösten, kansallisten viranomaisten väärinkäytösten tai rikollisjärjestöjen tai järjestäytyneen rikollisuuden painostuksen kohteeksi, tai pakkotyön tai orjatyön kohteeksi joutuvia henkilöitä ja annettaisiin näille mahdollisuus esittää komissiolle nopeasti valitus, joka komission olisi tutkittava kiireellisesti;

24. panee huolestuneena merkille, että suurin osa YMP:n suorista tuista päätyy joissakin jäsenvaltioissa vain muutamien harvojen vastaanottajien käsiin; tuomitsee ehdottomasti joissakin jäsenvaltioissa ilmenneen oligarkkisten rakenteiden luomisen ja vahvistamisen; on erittäin huolissaan siitä, että tällaisten oligarkkisten rakenteiden jäsenet hyödyntävät erityisesti maatalouden ja koheesion alalla unionin rahoitusta vahvistaakseen valta-asemaansa; katsoo, että unionin varojen olisi sen sijaan hyödytettävä unionin kansalaisten enemmistöä;

25. on erittäin huolissaan viimeaikaisista raporteista, joiden mukaan maatalousvarat hyödyttävät oligarkkisia rakenteita; toteaa jälleen, että tämä on suuri vääryys unionin veronmaksajia ja erityisesti pienviljelijöitä ja maaseutuyhteisöjä kohtaan; kehottaa komissiota antamaan ehdotuksen YMP:n ja koheesiopolitiikan sääntöjen muuttamiseksi siten, että unionin varojen kohdentaminen olisi reilumpaa ja siten vältettäisiin vääristynyt tilanne, jossa edunsaajien pieni vähemmistö (sekä luonnollisia että oikeushenkilöitä) saa näillä aloilla valtaosan unionin tuista; pitää välttämättömänä muuttaa monivuotista rahoituskehystä koskevia sääntöjä sellaisen tilanteen välttämiseksi, jossa yksi useita yrityksiä omistava luonnollinen henkilö voi vastaanottaa unionin YMP- ja koheesiotukia jopa satoja miljoonia saman monivuotisen rahoituskehyksen aikana;

26. panee merkille koheesiopolitiikan ja YMP:n avoimuutta koskevat vaatimukset, jotka velvoittavat jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset yhteistyöhön perustuvan hallinnoinnin sääntöjen mukaisesti pitämään yllä julkisesti saatavilla olevaa luetteloa lopullisista edunsaajista; kehottaa jäsenvaltioita julkistamaan nämä tiedot yhdenmukaisella tavalla ja varmistamaan niiden yhteensopivuuden; kehottaa komissiota keräämään ja yhdistämään tiedot ja julkistamaan luettelot kunkin rahaston 50 suurimmasta edunsaajasta kussakin jäsenvaltiossa ja YMP:n ja koheesiopolitiikan tukien 50 suurimmasta edunsaajasta (luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt) kaikissa jäsenvaltioissa tarkan käsityksen saamiseksi unionin tukien jakautumisesta;

27. kehottaa komissiota täysin yhteistyöhön perustuvan hallinnoinnin periaatteen mukaisesti — perustamaan jäsenvaltioita varten yhtenäisen ja vakiomuotoisen tietojärjestelmän, jonka avulla välitetään tietoa unionin varojen lopullisista edunsaajista maatalouden ja koheesiopolitiikan alalla; korostaa, että lopullisia edunsaajia koskeviin tietoihin olisi sisällytettävä eritelmä yritysten todellisista omistajista ja edunsaajista (luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt) — ehdottamaan asetusta sellaisen tietojärjestelmän perustamisesta, joka mahdollistaa jäsenvaltioiden viranomaisille yhdenmukaisen ja vakiomuotoisen raportoinnin reaaliaikaisesti sekä yhteentoimivuuden jäsenvaltioiden järjestelmien kanssa, jotta lisätään avoimuutta ja yhteistyötä komission ja jäsenvaltioiden välillä, parannetaan entisestään maksuihin liittyvää vastuuvelvollisuutta ja edistetään erityisesti systeemisten virheiden ja väärinkäytösten havaitsemista varhaisemmassa vaiheessa — avustamaan jäsenvaltioita niiden tietojärjestelmien mukauttamisessa ja kehittämisessä uuden raportointijärjestelmän mukaisiksi — seuraamaan jäsenvaltioiden toimittamien tietojen laatua ja kattavuutta — lisäämään tehokkuutta ja oikea-aikaisuutta sekä vähentämään hallinnollista rasitetta nykyaikaisten digitaalisten järjestelmien avulla;

28. on tietoinen siitä, että tällaisen tietojärjestelmän luominen ja perustaminen vie aikaa; ottaa täysin huomioon, että yhteistyöhön perustuvan hallinnoinnin piiriin kuuluvia edunsaajia koskevien tietojen antaminen kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle; pyytää samanaikaisesti vaihtamaan entistä nopeammin ja avoimemmin unionin tukia koskevia tietoja koheesiopolitiikan ja YMP:n alalla; kehottaa komissiota toimittamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle kaikkien jäsenvaltioiden yhteenlaskettuja unionin tukia koskevan jäsenvaltiokohtaisen luettelon 50 suurimmasta yksittäisestä edunsaajasta (luonnolliset henkilöt yrityksen tai useamman yrityksen tosiallisina edunsaajina ja omistajina) sekä luettelon 50 suurimmasta edunsaajasta (luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt sekä luonnolliset henkilöt useiden yritysten omistajina); pyytää komissiota antamaan nämä tiedot vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuosittain;

29. kehottaa komissiota arvioimaan parhaillaan käsiteltävänä olevia YMP-järjestelmään liittyviä ehdotuksia ja ehdottamaan niihin muutoksia, joilla uudesta järjestelmästä tulee yhdenmukainen Euroopan vihreän kehityksen ohjelman kanssa;

30. kehottaa komissiota ottamaan monivuotista rahoituskehystä ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa koskevissa ehdotuksissaan huomioon tilintarkastustuomioistuimen kriittiset johtopäätökset YMP-järjestelmän viherryttämisen tehottomuudesta ja vaikuttamattomuudesta;

31. on erityisen huolissaan lehdistöltä ja kansalaisjärjestöiltä saaduista hälyttävistä tiedoista, jotka koskevat kaikkein haavoittuvimpien muuttajien, etenkin muuttajalasten ja pakolaisnaisten, dramaattista tilannetta hotspot-alueilla; kehottaa komissiota toteuttamaan yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa erityistoimenpiteitä, jotta voidaan estää unionin varojen väärinkäyttö, välttää ihmisten hyväksikäyttö ja ihmiskauppa sekä varmistaa, että unionin rahoitus käytetään perusoikeuksien suojeluun;

32. korostaa, että kun unionin toimintapolitiikkojen toteuttamiseen kolmansissa maissa käytetään unionin talousarvion rinnalla yhä enemmän rahoitusvälineitä ja erityisrahastoja, on olemassa riski, että unionin toimien vastuuvelvollisuuden ja avoimuuden taso alenee; vaatii komissiota varmistamaan, että ulkoisen avun toimittamisen ehtona on, että avunsaajamaissa noudatetaan oikeusvaltioperiaatetta ja kunnioitetaan ihmisoikeuksia; tähdentää erityisesti tarvetta taata, ettei unionin varoista tueta minkäänlaista pakkotyötä tai lapsityövoiman käyttöä; on huolissaan Eritreassa toteutettavia hankkeita koskevista viimeaikaisista lehtitiedoista, jotka sisältävät tällaisia väitteitä; kehottaa komissiota toteuttamaan väitteiden johdosta pikaisesti jatkotoimia ja tiedottamaan niistä hyvissä ajoin vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle;

33. on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen erinomaiseen työhön ja pitää sen toimintaa ja erityiskertomuksia unionin avoimuuden ja hyvän hallinnon keskeisenä työvälineenä; panee merkille kaikki tilintarkastustuomioistuimen vuoden 2018 erityiskertomuksissa esittämät suositukset ja kehottaa unionin toimielimiä panemaan ne ripeästi täytäntöön;

Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuma

34. pitää myönteisenä, että tilintarkastustuomioistuin totesi varainhoitovuoden 2018 tilien olleen luotettavat, kuten se on todennut vuodesta 2007 lähtien, ja että se totesi, että tulojen virhetaso ei ollut olennainen vuonna 2018;

35. on tyytyväinen siihen, että 31. joulukuuta 2018 päättyneen varainhoitovuoden tilien perustana olevat sitoumukset olivat kaikilta olennaisilta osiltaan lailliset ja sääntöjenmukaiset;

36. suhtautuu myönteisesti siihen, että tilintarkastustuomioistuimen ilmoittama maksujen todennäköisin virhetaso on kehittynyt positiivisesti viime vuosiin verrattuna, sillä vuoden 2018 maksujen todennäköisin virhetaso oli 2,6 prosenttia ( 1 )

37. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin on antanut 26 vuoden aikana kolme kertaa peräkkäin varauman sisältävän lausunnon (ei siis kielteistä lausuntoa) tilien perustana olevien maksujen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta, mikä merkitsee, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan olennainen virhetaso rajoittui pääasiassa kulujen korvaamiseen perustuviin menoihin, joita oli noin puolet tarkastetusta perusjoukosta;

38. pitää valitettavana, että maksujen virhetaso on 26 vuotta peräkkäin ollut olennainen, koska valvontajärjestelmät ovat olleet vain osittain vaikuttavia; korostaa, että jäsenvaltioiden saatavilla oli riittävästi tietoa, jonka avulla merkittävä osuus virheistä olisi voitu estää, havaita ja korjata ennen menojen ilmoittamista komissiolle, ja että jos näitä tietoja olisi hyödynnetty, arvioitu virhetaso olisi ollut selvästi matalampi; kehottaa komissiota ottamaan käyttöön tarvittavat välineet, joiden avulla jäsenvaltioiden viranomaiset voidaan edelleen parantaa virheiden havaitsemista;

39. panee merkille, että kun maksut perustuivat kulujen korvaamiseen, tilintarkastustuomioistuin arvioi virhetasoksi 4,5 prosenttia (3,7 prosenttia vuonna 2017 ja 4,8 prosenttia vuonna 2016), kun taas tukioikeuksiin perustuvien maksujen ( 2 ) virhetaso oli kahden prosentin olennaisuusrajan alapuolella joitakin maaseudun kehittämisohjelmia lukuun ottamatta; pitää valitettavana, että tukioikeuksiin perustuvien maksujen virhetasoa ei ole selvästi kvantifioitu;

40. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi korkeimman arvioidun virhetason taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen koheesion menoalalla (5,0 prosenttia), kun taas alhaisin olennainen virhetaso havaittiin kasvua ja työllisyyttä edistävän kilpailukyvyn menoalalla ja se oli olennaisuusrajalla (2,0 prosenttia);

41. korostaa tilintarkastustuomioistuimen katsovan, että tutkimusmenojen alalla riskit olivat edelleen suuremmat ja tämä ala oli nytkin pääasiallinen virhelähde kilpailukyvyn otsakkeessa;

42. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin määritti vuonna 2018 erityiset virhetasot neljälle monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeelle: ”Kilpailukyky”, ”Koheesio”, ”Luonnonvarat” ja ”Hallintomenot”;

43. korostaa, että tilintarkastustuomioistuin esitti vuodelta 2018 virhetason toimintalohkojen mukaan mutta ei arvioinut virhetasoja monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden 3 (Turvallisuus ja kansalaisuus) ja 4 (Globaali Eurooppa) menoaloilla; pyytää tilintarkastustuomioistuinta harkitsemaan, voisiko näiden kahden otsakkeen tarkastuksessa edustava otoskoko auttaa arvioimaan rahoitustoimia; panee lisäksi merkille, ettei tilintarkastustuomioistuin esittänyt erikseen virhetasoja maaseudun kehittämisen ja YMP:n markkinatoimenpiteiden osalta eikä esittänyt yksittäisiä virhetasoja Euroopan sosiaalirahaston (ESR), Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) eikä koheesiorahaston osalta; ehdottaa, että tilintarkastustuomioistuin harkitsee otantastrategiansa tarkistamista, jotta varmistetaan parempi vertailukelpoisuus vuosien välillä;

44. pitää valitettavana, ettei tilintarkastustuomioistuin arvioinut virhetasoja monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden 3 (Turvallisuus ja kansalaisuus) ja 4 (Globaali Eurooppa) menoaloilla; katsoo, että nämä otsakkeet ovat poliittisesti erityisen tärkeitä, vaikka määrät ovat suhteellisen pieniä; korostaa, että näiden kahden otsakkeen tarkastuksessa edustava otoskoko on olennaisen tärkeä, jotta rahoitustoimia voidaan arvioida tarkasti ja riippumattomasti ja jotta parlamentti voi valvoa paremmin unionin varojen käyttöä, ja kehottaa tilintarkastustuomioistuinta antamaan seuraavissa vuosikertomuksissaan tietoja näiden otsakkeiden maksujen virhetasosta;

45. toteaa, että tilintarkastustuomioistuin tarkasti tapahtumia yhteensä 120,6 miljardin euron arvosta ja että luonnonvarojen ala muodosti perusjoukosta suurimman osan (48 prosenttia) mutta sen sijaan monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeen 1 b (koheesiomenot) osuus oli suhteellisen pieni (noin 20 prosenttia); panee merkille tarkastetun perusjoukon jakautumisen ja ottaa huomioon koheesion erittäin korkean virhetason; ehdottaa, että tilintarkastustuomioistuin ottaa huomioon sekä unionin kokonaismenojen osuuden että virheisiin liittyvän riskin päättäessään seuraavan kerran koko perusjoukon tarkastusosuuksista;

46. pitää yllättävänä tilintarkastustuomioistuimen päätöstä siitä, että luonnonvarojen alan olisi muodostettava suurin osuus vuotuisen tilintarkastuksen ja säännönmukaisuuden tarkastuksen koko perusjoukosta tarkastuslausumaa laadittaessa mutta sen sijaan YMP:n suorat tuet eivät ole alttiita virheille; panee kuitenkin merkille, että suorien tukien osalta julkisuuteen ja komission tarkastettavaksi on tullut tapauksia, joissa on ollut kyse eturistiriidoista, järjestäytyneestä rikollisuudesta ja korruptiosta; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ryhtymään asianmukaisempiin toimiin YMP:lle vaaraksi olevien tapausten estämiseksi ja ratkaisemiseksi;

47. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastama perusjoukko poikkesi koheesion osalta edellisistä vuosista ja koostui kauden 2007–2013 loppumaksuista ja kauden 2014–2020 menoista, joihin liittyvät tilit komissio on hyväksynyt vuosittain; katsoo tämän tarkoittavan, että tilintarkastustuomioistuin testasi tapahtumia, joiden kohdalla jäsenvaltiot olivat toteuttaneet kaikki relevantit korjaavat toimet; pitää valitettavana, että tarkastustavasta huolimatta virhetaso kvantifioitiin erittäin korkeaksi, viideksi prosentiksi;

48. korostaa, että samoin kuin aiempina vuosina suurin osa vuoden 2018 arvioidusta virhetasosta koostui suuririskisten menojen tapauksessa tukikelpoisuusvirheistä (eli kuluilmoituksissa oli tukeen oikeuttamattomia kuluja taikka hanke, toimi tai edunsaaja ei ollut oikeutettu tukeen);

49. huomauttaa, että tukikelpoisuusvirheiden vaikutus kuitenkin väheni verrattuna vuoteen 2017 (2018: 68 prosenttia, 2017: 93 prosenttia); pitää valitettavana, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi vuonna 2018 enemmän virheitä, jotka liittyivät julkisiin hankintoihin, valtiontukisääntöihin ja avustusten myöntämismenettelyihin; kehottaa komissiota perehtymään huolellisesti näihin virhekategorioihin ja arvioimaan, ovatko ne riski vapaalle kilpailulle tai jopa osoitus mahdollisista korruptiotapauksista; kehottaa komissiota viimeksi mainitussa tapauksessa ryhtymään epäröimättä korjaaviin toimiin ja tiedottamaan asiasta EPPOlle;

50. kehottaa komissiota virtaviivaistamaan ja yksinkertaistamaan unionin talousarvion toteutusta säänteleviä strategiakehyksiä ja vahvistamaan tällä tavoin tilivelvollisuutta tulosten osalta sekä lisäämään selkeyttä ja läpinäkyvyyttä kaikille sidosryhmille;

Vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus: hallintosaavutukset

Komission toimittamien tietojen luotettavuus

51. pitää valitettavana, ettei tilintarkastustuomioistuin tarkastanut EU:n talousarviota koskevaa vuotuista hallinto- ja tuloksellisuuskertomusta; huomauttaa kuitenkin, että tilintarkastustuomioistuin tarkasteli joidenkin pääosastojen, erityisesti AGRI-, DEVCO-, ECHO-, NEAR-, EMPL- ja REGIO-pääosastojen, vuotuisia toimintakertomuksia;

52. korostaa, että vuotuisen hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksen luvussa, jossa tehdään synteesi varainhoidosta, komissio raportoi, että arvioitu riskinalainen määrä maksamishetkellä oli 1,7 prosenttia, ja vahvistaa sen vastaavan parhaiten Euroopan tilintarkastustuomioistuimen ”todennäköisintä virhetasoa” (ks. vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus 2018, s. 165 ( 3 ) );

53. toteaa komission korostaneen vuonna 2018, että edistyminen johtui pääasiassa koheesiopolitiikan alan hyvästä tuloksesta ( 4 ) ; panee yllättyneenä merkille, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto mainitsee vuotuisessa toimintakertomuksessaan 2018 (s. 70) saman kalenterivuoden 2017 osalta toisen virhetason, 1,95 prosenttia;

54. toteaa työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston pääjohtajan selittävän tätä vuoden 2018 toimintakertomuksessaan sivulla 83 seuraavasti: — alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston ja työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston pääjohtajat päättivät tehdä vuoden 2017 toimintakertomuksissa riskinarvioinnin projisoimalla kalenterivuoden 2017 menojen alustavan kokonaisjäännösvirhetason, jota he eivät vielä olleet hyväksyneet eivätkä vahvistaneet — tilintarkastustuomioistuimen mielestä vuotuisia toimintakertomuksia pitäisi vielä virtaviivaistaa ja mukauttaa uuteen valvonta- ja varmennuskehykseen; tämä kehys tarkoittaa, että tilikauden lopusta kestää lähes kaksi vuotta, ennen kuin komissio voi ensimmäisen kerran raportoida johtopäätöksistään, jotka koskevat tarkastusviranomaisten jäännösvirhetasojen luotettavuutta tietyllä tilikaudella;

55. pyytää komissiota varmistamaan, että vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus on täysin luotettava eikä perustu ennusteisiin;

56. panee merkille, että ulkosuhteiden alalla naapuruuspolitiikan ja laajentumisneuvottelujen pääosaston ja kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosaston vuotuisissa toimintakertomuksissaan käyttämät jäännösvirhetasot perustuivat ulkoisten yritysten jäännösvirhetasoa koskeviin selvityksiin;

57. huomauttaa, että jäännösvirhetaso laskettiin ainoastaan 1. syyskuuta 2017 ja 31. elokuuta 2018 välisenä aikana päätökseen saatuihin sopimuksiin perustuvien, jo tarkastettujen tapahtumien perusteella (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2018, laatikko 9.5);

58. korostaa, että kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosaston ja naapuruuspolitiikan ja laajentumisneuvottelujen pääosaston jäännösvirhetaso ei koskenut ainoastaan vuonna 2018 suoritettuja maksuja;

59. palauttaa mieliin, että muuttoliike- ja sisäasioiden pääosasto ilmoitti turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston (AMIF) ja sisäisen turvallisuuden rahaston (ISF) osalta ainoastaan jäännösvirhetason, koska kansallisten tarkastusviranomaisten ei oikeusperustan mukaisesti tarvitse ilmoittaa muuttoliike- ja sisäasioiden pääosastolle havaittuja virhetasoja (ks. vastaus kysymykseen nro 14, komission jäsenen Avramopoulosin kuuleminen, 18. lokakuuta 2018); toteaa, että näin ollen ilmoitettu virhetaso on jäännösvirhetaso, mikä tarkoittaa arvioitua virhetasoa vähennettynä kaikilla määrillä, jotka vastaavat mahdollisesti toteutettuja oikaisutoimia, joilla on jo vaikuttavasti vähennetty riskiä ( 5 )

60. yhtyy tilintarkastustuomioistuimen näkemykseen (vuosikertomus 2018, 6.74 kohta), jonka mukaan komissio ilmoitti hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa arvionsa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen koheesion alan riskinalaisesta määrästä maksamishetkellä mutta määrä liittyi menoihin, jotka eivät vielä ole käyneet läpi täyttä valvontasykliä; pitää valitettavana, että komissio siis arvioi koheesioalan virhetason pelkkien arvioiden perusteella vertaamalla tilikauden 2017–2018 lukuihin eikä varainhoitovuoden 2018 todellisten, tarkistettujen lukujen perusteella;

61. korostaa tilintarkastustuomioistuimen siksi huomauttaneen, että komission vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa toimittamat tiedot sosiaalisesta ja alueellisesta koheesiosta eivät ole luotettavia (ks. vuosikertomus 2018, 6.74 kohta);

62. korostaa lisäksi, että koska komission ilmoittamat virhetasot koheesion, ulkosuhteiden ja joidenkin sisäisen politiikan alojen osalta perustuvat jäännösriskiin, ei ole perusteltua verrata komission vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa ilmoittamaa maksamishetken riskitasoa tilintarkastustuomioistuimen arvioimaan virhetasoon;

63. huomauttaa, että jos komission ilmoittamaan maksamishetken riskitasoon sisältyy jo rahoitusoikaisuja, unionin oikaisukapasiteetti on saatettu arvioida liian suureksi; pitää valitettavana, että tämä saattaa vaikuttaa luotettavuuteen;

64. pitää valitettavana, että havaitut virheet ovat osoitus jatkuvista puutteista hallintoviranomaisten toteamassa menojen sääntöjenmukaisuudessa ja että tilintarkastustuomioistuin on havainnut puutteita valvontaviranomaisen otantamenetelmissä;

65. on sitä mieltä, että jos valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä viittaa jäännösvirhetasona ilmaistuun kahden prosentin olennaisuusrajaan ilmoittaessaan, minkä menoalojen osalta varauma esitetään, riskinä on lopulta, ettei unionin talousarviota suojata riittävästi;

66. pitää valitettavana, että yksittäisten pääosastojen arviot sääntöjenvastaisista menoista eivät perustu johdonmukaiseen menetelmään;

67. huomauttaa, että pääosastojen vuotuisissa toimintakertomuksissa ja vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa käytetään monimutkaista ja epäjohdonmukaista terminologiaa, joka vaikeuttaa raportoitujen tulosten vertaamista pääosastoittain ja ajallisesti;

68. toteaa erityisesti tilintarkastustuomioistuimen katsovan, että komissio esittää alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston ja työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuotuisissa toimintakertomuksissa kahden ohjelmakauden menojen riskinalaisena määränä ainakin kolmetoista eri lukua; katsoo, että näin suuri lukujen määrä voi saada aikaan epäselvyyttä ja mahdollista epävarmuutta siitä, ovatko luvut relevantteja ja mikä on niiden avulla saatava varmuus (työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto, vuotuinen toimintakertomus 2018, s. 83);

69. panee merkille, että vuonna 2017 käyttämänsä jäännösvirhetason käsitteen sijasta komissio käytti vuoden 2018 vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessaan termiä ”päättämishetken virhetaso”; toteaa, että sillä tarkoitetaan maksamishetkellä riskinalaista määrää, josta on vähennetty niiden tulevien oikaisujen ja takaisinperintätoimien arvioitu määrä, jotka unionin varoja hallinnoivat tahot aikovat toteuttaa seuraavina vuosina vuoden 2018 menojen osalta nykyisten ohjelmien aikana; tähdentää tämän virhetason olevan vain arvio;

70. panee merkille, että vuotuisen hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksen 2018 mukaan 30 valtuutettua tulojen ja menojen hyväksyjää (sama määrä kuin vuonna 2017) antoi vuonna 2018 varaumia sisältämättömän lausuman, kun taas 20 lausumaan (sama määrä kuin vuonna 2017) sisältyi 40 varaumaa (38 varaumaa vuonna 2017 ja 37 varaumaa vuonna 2016);

71. huomauttaa, että komissio esitti 40 varaumaa vuodelta 2018: 2 uutta ja 38 toistuvaa; panee merkille, että toistuvista varaumista viisi oli päivitetty määrällisestä muuksi kuin määrälliseksi (tai toisin päin) tai niiden laajuutta oli muutettu ja että kaikkien varaumien vaikutus vuoden 2018 menoihin oli laskettu tai laskentaa oli tarkistettu; toteaa näin ollen, että varaumien kohteena vuonna 2018 olleiden menojen riskinalainen määrä raportointihetkellä oli arviolta 1 078 miljoonaa euroa (1 053 miljoonaa euroa vuonna 2017, 1 621 miljoonaa euroa vuonna 2016 ja 1 324 miljoonaa euroa vuonna 2015);

72. pitää valitettavana, että korjaavia toimenpiteitä koskevien vaikutusten analyysiin liittyvistä parannuksista huolimatta komissio ei ole pystynyt poistamaan sitä riskiä, että korjaavien toimenpiteiden vaikutus on arvioitu liian suureksi; huomauttaa, että näin ollen kaikki vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa ilmoitetut jäännösvirhetasot ovat epäluotettavia;

73. kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että yli kolmessa neljäsosassa vuoden 2018 menoista komission pääosastot perustivat arvionsa riskinalaisesta määrästä kansallisten viranomaisten toimittamiin tietoihin mutta asianomaisten komission pääosastojen (maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto, alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto, työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto) vuotuisista toimintakertomuksista ilmenee, että useiden jäsenvaltioiden tarkastusten laatuun ja luotettavuuteen liittyi edelleen haasteita;

74. kehottaa jälleen kerran komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan käyttöön asianmukaiset menettelyt, jotta voidaan vahvistaa korjaavien toimenpiteiden ajoitus, alkuperä ja määrä, sekä esittämään tiedot siten, että niissä täsmennetään mahdollisuuksien mukaan, minä vuonna maksu suoritettiin, minä vuonna siihen liittyvä virhe havaittiin ja minä vuonna asianomainen takaisinperintä tai rahoitusoikaisu sisällytettiin tilinpäätöksen liitetietoihin;

75. toteaa, että vuosina 2012–2018 OLAF esitti suosituksia kaikkiaan 208 tapauksessa, joissa kansalliset viranomaiset eivät tehneet päätöstä ( 6 ) ; huomauttaa, että tietyissä jäsenvaltioissa kansalliset viranomaiset eivät ryhtyneet minkäänlaisiin toimiin OLAFin antamien suositusten johdosta jopa suurimmassa osassa tapauksista ja että tämä saattaa aiheuttaa välitöntä vahinkoa unionin ja sen kansalaisten taloudellisille eduille;

76. panee huolestuneena merkille yhdeksän petosepäilytapausta, joista tilintarkastustuomioistuin ilmoitti OLAFille vuonna 2018;

77. kehottaa komissiota yksinkertaistamaan ja yhdenmukaistamaan pääosastojen käytäntöjä ja menetelmiä, jotta voitaisiin noudattaa täysin varainhoitoasetuksen 247 artiklan ja erityisesti sen 1 kohdan b alakohdan vaatimuksia, joissa edellytetään, että komissio antaa seuraavat: ”... vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus […], joka sisältää tietoja komission keskeisistä hallintojärjestelyistä sekä i) johdonmukaisilla menetelmillä arvioidun unionin menojen virhetason ja arvion tulevista oikaisuista; ...”

78. kehottaa komissiota varainhoitoasetuksen 247 artiklan mukaisesti yhdenmukaistamaan pikaisesti menetelmäänsä tilintarkastustuomioistuimen käyttämän menetelmän kanssa ja ilmoittamaan talousarvion valvontaviranomaiselle ainoastaan yhden virhetason, joka vastaa riskiä maksamishetkellä (maksamishetken virhetaso); kehottaa komissiota julkistamaan erikseen arvion tulevista oikaisuista (jäännösvirhetaso); kehottaa komissiota käyttämään kaikkien pääosastojen osalta johdonmukaista terminologiaa raportoidessaan näistä kahdesta arviosta; kehottaa tiedottamaan parlamentille asian edistymisestä 30. kesäkuuta 2021 mennessä;

79. kehottaa komissiota toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta jäsenvaltioilta saataisiin luotettavia tietoja virhetasosta maksamishetkellä; kehottaa komissiota tekemään ajoissa asianmukaiset korjaukset, mikäli jäsenvaltioiden tarkastuksissa havaitaan puutteita;

80. kehottaa komissiota toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta jäsenvaltioilta saataisiin luotettavia tietoja virhetasosta maksamishetkellä;

81. kehottaa tilintarkastustuomioistuinta a) tarkastelemaan ja arvioimaan vuosikertomuksessaan vuotuisen hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksen molempia osia ja b) tutkimaan, olisiko pääosastojen vuotuisissa toimintakertomuksissa varaumamekanismien käynnistämiseen käytetty olennaisuusraja ilmaistava maksamishetkeen liittyvänä riskinä jäännösvirhetason sijaan;

Talousarvio- ja varainhallinto

82. toteaa, että vuonna 2018 lopullisessa talousarviossa käytettävissä olevat maksusitoumus- ja maksumäärärahat käytettiin lähes kokonaan: 99,5 prosenttia maksusitoumusmäärärahoista ja 98,6 prosenttia maksumäärärahoista;

83. toteaa, että jäsenvaltiot esittivät vuonna 2018 ERI-rahastoille huomattavasti aiempaa enemmän maksupyyntöjä;

84. panee huolestuneena merkille, että pääasiassa viivästysten vuoksi unionin talousarvioon palautui huomattavia määriä ERI-rahastojen käyttämätöntä vuotuista ennakkorahoitusta: 8,1 miljardia euroa vuonna 2018 (5,4 miljardia euroa vuonna 2017), minkä vuoksi käyttötarkoitukseensa sidotut tulot lisääntyivät merkittävästi noina kahtena vuonna;

85. korostaa, että vuonna 2018 — lisämaksuille ei ollut tarvetta eikä aiemmilta vuosilta käytettävissä ollutta 5,3 miljardin euron maksumäärärahojen kokonaisliikkumavaraa tarvittu — kyseistä 5,3 miljardin euron määrää ei kuitenkaan voitu siirtää eteenpäin, koska vuosien 2019 ja 2020 maksumäärärahojen kokonaisliikkumavaralle asetettu enimmäismäärä oli saavutettu — maksumäärärahojen 11,2 miljardin euron lisämäärää, jota ei käytetty vuonna 2018, ei voitu siirtää vuosille 2019 tai 2020;

86. korostaa tilintarkastustuomioistuimen ennakoivan (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus, kohdat 2.15 ja 2.16), että vuoden 2020 loppuun mennessä käyttämättä saattaa jäädä yhteensä 44,9 miljardin euron määrä; muistuttaa, että maksumäärärahojen kokonaisliikkumavaran mukanaan tuoma joustavuus loppuu nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen päättyessä vuonna 2020;

87. panee huolestuneena merkille, että — maksattamatta olevien sitoumusten määrä on jatkanut kasvuaan ja oli vuoden 2018 lopussa 281,2 miljardia euroa (267,3 miljardia euroa vuonna 2017) ja niiden osuus on lisääntynyt 36 prosentilla (73,7 miljardia euroa) seitsemän viime vuoden aikana vuodesta 2011, joka oli edellisen monivuotisen rahoituskehyksen vastaava vuosi — komission pitkän aikavälin ennusteen mukaan (7) maksattamatta olevien sitoumusten arvo nousee 313,8 miljardiin euroon vuoteen 2023 mennessä, mikä on lähellä tilintarkastustuomioistuimen ennusteita;

88. on huolissaan siitä, että maksattamatta olevien sitoumusten määrä kasvoi vuonna 2018 edelleen ja nousi ennätyslukemiin; pitää tätä vakavana riskinä; kehottaa komissiota parantamaan rahoitusennusteitaan ja tarvittaessa auttamaan maita löytämään tukikelpoisia hankkeita, etenkin selkeästi Euroopan tason lisäarvoa tuottavia hankkeita, jotta voidaan vähentää nykyisiä maksattamatta olevia sitoumuksia ja estää uusien syntyminen;

89. muistuttaa, että maksattamatta olevien sitoumusten suuri määrä johtuu lähinnä ERI-rahastojen hitaasta täytäntöönpanosta mutta myös sitoumusten ja maksujen välisestä vuosittaisesta erosta sekä unionin talousarvion kasvusta (tilintarkastustuomioistuimen nopea tilannekatsaus ”EU:n talousarvion maksattamatta olevat sitoumukset – lähempi tarkastelu”);

90. yhtyy tilintarkastustuomioistuimen huoleen siitä, että on olemassa suuri riski, että uuden monivuotisen rahoituskehyksen alkuvuosina maksumäärärahat eivät riitä kattamaan kaikkia maksettavaksi tulevia määriä ja tämä koskee oletettavasti eniten vuotta 2021, joka on vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen ensimmäinen vuosi (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus, kohta 2.20);

91. huomauttaa, että maksumäärärahojen riittämättömyyden riski on entistäkin suurempi siksi, että ERI-rahastojen täytäntöönpano on viivästynyt vielä enemmän kuin edellisen monivuotisen rahoituskehyksen aikana; kiinnittää tässä yhteydessä huomiota siihen, että yhdeksässä 13:sta vuonna 2004 tai sen jälkeen unioniin liittyneessä jäsenvaltiossa maksattamatta olevat sitoumukset muodostavat yli 15 prosenttia vuotuisista julkisista menoista, ja elleivät maksumäärärahat riitä kattamaan kaikkia maksettavaksi tulevia määriä, seurauksena voi olla vakavia taloudellisia ja poliittisia haasteita sekä asianomaisissa jäsenvaltioissa että koko unionissa;

92. tähdentää, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan kokonaisuutena katsoen jäsenvaltiot käyttivät ERI-rahastojen varoja hitaammin kuin edellisen monivuotisen rahoituskehyksen vastaavana vuonna (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2018, kohdat 2.22–2.24);

93. korostaa erityisesti, että ainoastaan Bulgaria, Luxemburg, Itävalta, Romania ja Suomi ovat käyttäneet varoja nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen aikana nopeammin kuin edellisen rahoituskehyksen kuluessa;

94. huomauttaa, että unionin talousarviosta tuettujen takausten määrä on viime vuosina kasvanut ja että syynä on pääasiassa Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR) ja Euroopan kestävän kehityksen rahaston takuiden tuoma lisäys; toteaa, että muita takauksia ovat esimerkiksi Euroopan investointipankille (EIP) annetut takaukset, jotka koskevat ulkoisia lainanantovaltuuksia, ja unionin takaukset lainanotto- ja lainanantotoimille, jotka ovat pääasiassa lainoja jäsenvaltioille;

95. panee huolestuneena merkille, että takausten lisääntyminen kasvattaa unionin talousarvioon kohdistuvaa riskiä, koska komission ennakoimien tappioiden määrä katetaan takuurahastoista, jotka kootaan uudessa monivuotisessa rahoituskehyksessä yhteiseksi vararahastoksi;

96. huomauttaa, että viime vuosina unioni on hyödyntänyt yhä enemmän rahoitusvälineitä ja EIP-ryhmälle annettuja talousarviotakuita ja että EIP-ryhmän ja unionin talousarvion suhde on monitahoinen ja EIP-ryhmään sovelletaan erilaisia tilivelvollisuusjärjestelyjä kuin unionin toimielimiin;

97. palauttaa mieliin, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastusvaltuudet eivät nykyisellään kata niitä EIP-ryhmän toimia, joita ei rahoiteta unionin talousarviosta mutta joilla edistetään samoja unionin tavoitteita; toteaa tämän tarkoittavan, että tilintarkastustuomioistuimen ei ole mahdollista luoda kattavaa kuvaa EIP-ryhmän toimien ja unionin talousarvion välisistä yhteyksistä; tukee erityisesti tilintarkastustuomioistuimen vaatimusta, että se tarkastaisi EIP:n toimet, jotka eivät ole kytköksissä unionin talousarvioon; kehottaa uusimaan komission, EIP:n ja tilintarkastustuomioistuimen välisen kolmikantasopimuksen, jonka voimassaolo päättyy vuonna 2020, sisällyttämällä siihen määräyksiä, joilla annetaan tilintarkastustuomioistuimelle paremmat mahdollisuudet tutustua EIP:n toimien tarkastamiseen ja parannetaan siten ulkoista valvontaa; kehottaa lisäksi EIP-ryhmää tekemään seuraavista toiminnoista avoimempia: taloudelliset toimet, unionin talousarviotakuun käyttö, EIP:n toimien täydentävyys ja mahdolliset tulevat suunnitelmat, jotka koskevat kehitystä käsittelevän osaston perustamista EIP:hen; kehottaa EIP:tä ja parlamenttia laatimaan yhteisymmärryspöytäkirjan, jolla parannetaan parlamentin mahdollisuuksia tutustua strategisiin linjanvetoihin ja rahoituspolitiikkaan liittyviin EIP:n asiakirjoihin ja tietoihin pankin vastuuvelvollisuuden vahvistamiseksi;

98. hyväksyy tärkeimmät suositukset, jotka tilintarkastustuomioistuin esitti vuoden 2018 vuosikertomuksensa luvussa 2;

99. kehottaa komissiota toteuttamaan toimenpiteitä, jotta vältetään maksumäärärahoihin kohdistuva kohtuuton paine monivuotisen rahoituskehyksen 2021–2027 ensimmäisinä vuosina; pyytää, että tällaisiin toimenpiteisiin sisällytetään seuraavat: a) parannetaan maksutarpeita koskevien ennusteiden tarkkuutta b) pyydetään budjettivallan käyttäjää i) huolehtimaan siitä, että talousarvioon otettujen maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välillä vallitsee seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen aikana asianmukainen tasapaino lisäämällä maksumäärärahoja, muuttamalla sitoumuksia koskevia sääntöjä tai vähentämällä maksusitoumusmäärärahoja ii) ottamaan siinä yhteydessä huomioon, että vuosina 2021 ja 2022 maksupyyntöjen määrä saattaa nousta suureksi ja että käyttämättömiä maksumäärärahoja ei voida siirtää seuraavaan monivuotiseen rahoituskehykseen c) helpotetaan oikeudellisten kehysten hyväksymistä hyvissä ajoin ja edistetään sitä, että jäsenvaltiot suunnittelevat ohjelmansa aikaisessa vaiheessa;

100. kehottaa komissiota varmistamaan heti yhteisen vararahaston perustamisen jälkeen, että asianomaisista takauksista johtuvaa unionin talousarvion vastuumäärää hallitaan vaikuttavasti ja seurataan jatkuvasti; pyytää tässä mielessä komissiota tekemään laskelmansa tosiasiallisen rahoitusasteen pohjalta käyttäen maltillisia menetelmiä, jotka perustuvat tunnustettuihin hyviin käytäntöihin;

101. kehottaa komissiota esittämään budjettivallan käyttäjälle vuosittain selvityksen niiden varojen yhteismäärästä, jotka on siirretty unionin talousarviosta EIP-ryhmän hallinnoimiin rahoitusvälineisiin, sekä kyseisiä varoja koskevan erittelyn ja täytäntöönpanoastetta koskevat tiedot;

Unionin talousarviosta rahoitetun toiminnan tuloksellisuus

102. korostaa, että tuloksellisuustietojen tarkoituksena on osoittaa, saavuttavatko unionin toimintapolitiikat ja ohjelmat tavoitteensa tehokkaasti ja vaikuttavalla tavalla; ehdottaa, että jos parannuksia tarvitaan, tuloksellisuustietoja hyödynnetään tarvittavien korjaavien toimenpiteiden suunnittelusta tiedottamisessa ja niiden täytäntöönpanoa seurataan jatkuvasti;

103. on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin analysoi vuonna 2018 komission julkaisemia tuloksellisuustietoja ja arvioi tuloksellisuusindikaattoreita erityisesti seuraavissa: — vuoden 2019 talousarvioesitykseen liitetyt ohjelmaselvitykset — unionin talousarviosta vuosina 2014–2020 rahoitettavien ohjelmien tuloksellisuuskatsaus, jollainen julkaistiin ensimmäisen kerran toukokuussa 2018;

104. korostaa, että säännönmukaisuuden ja tuloksellisuuden tarkastukset ovat saman kolikon kaksi puolta; korostaa, että kun yhdistetään nämä kaksi ulottuvuutta – arvioidaan saavutettuja tuloksia ja varmistetaan samalla menojen laillisuus ja sääntöjenmukaisuus – vastuuvapauden myöntävillä viranomaisilla pitäisi olla mahdollisuus taata unionin tason lisäarvo ja valvoa sitä, kuinka komissio toteuttaa talousarviota;

105. pitää jälleen kerran valitettavana, että komission pääjohtajien vuotuisissa toimintakertomuksissa ei esitetä heidän allekirjoittamaansa lausuntoa raportoitujen tuloksellisuustietojen laadusta, joten vuotuista hallinto- ja tuloksellisuuskertomusta hyväksyessään komission jäsenten kollegio kantaa poliittisen kokonaisvastuun unionin talousarvion varainhoidosta mutta ei tuloksellisuutta ja tuloksia koskevista tiedoista;

106. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen aikomuksen päivittää vuosikertomuksessaan arviotaan unionin varainkäytön tuloksellisuudesta ja erityisesti esittää kunkin monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeen osalta säännönmukaisuutta ja tuloksellisuutta koskeva luku ja seuraa tätä aikomusta kiinnostuneena;

107. pitää myönteisenä, että tilintarkastustuomioistuin sisällytti varainhoitovuotta 2018 koskevan vuosikertomuksensa lukuun 3 ”EU:n talousarviosta rahoitetun toiminnan tuloksellisuus” yhteenvedon varainhoitovuonna julkaistuista tärkeimmistä erityiskertomuksista jaoteltuina monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeittain; toteaa, että vuonna 2018 tilintarkastustuomioistuimen kertomuksiin annetuista julkaistuista vastauksista kävi ilmi, että tarkastuskohteet olivat täysin hyväksyneet 78 prosenttia tilintarkastustuomioistuimen antamista 388 suosituksesta (68 prosenttia vuonna 2017) ja että 18 prosentissa tapauksista suositukset oli pantu täytäntöön vain joiltakin osin ja jäljellä oli vielä huomattavia puutteita; toteaa, että vain kuutta prosenttia suosituksista ei ollut pantu täytäntöön;

108. on huolissaan siitä, että joissakin jäsenvaltioissa hallinnolliset valmiudet voivat olla riittämättömät;

109. panee huolestuneena merkille, että ohjelmaselvityksiin sisältyvät tiedot viittaavat kaiken kaikkiaan siihen, että edistyminen tuloksellisuustavoitteiden saavuttamisessa on ollut kohtalaista, mikä voi johtua koheesioalan ja maaseudun kehittämisen alan ohjelmien myöhäisestä ja hitaasta käynnistämisestä;

110. korostaa, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan indikaattorit eivät aina antaneet asianmukaista kuvaa todellisesta edistymisestä;

111. vaatii, että laskelmiin, jotka koskevat tavoitteiden saavuttamista perustasoon nähden ja komission ohjelmien tuloksellisuuskatsauksessa raportoimien tavoitteiden saavuttamista, suhtauduttaisiin varauksella, sillä monet indikaattoreista eivät olleet hyvin valittuja ja edistymistä ei voitu monien indikaattoreiden osalta laskea; toteaa, että lähes puolet indikaattoreista olivat sellaisia, ettei ollut mahdollista laskea, kuinka tavoitteiden saavuttaminen oli edistynyt perustasolta;

112. panee huolestuneena merkille, että saatavilla olevien tietojen laatu oli joissakin ohjelmissa riittämätön ja että osa joidenkin ohjelmien tavoitteista ei ollut riittävän kunnianhimoisia;

113. kehottaa komissiota edistämään seuraavanlaisten indikaattoreiden sisällyttämistä ohjelmaselvityksiin: a) indikaattorit, jotka panosten, tuotosten, tulosten ja vaikutusten välisen paremman tasapainon ansiosta tarjoavat relevantimpia tietoja unionin meno-ohjelmien saavutuksista b) indikaattorit, joilla on selkeä yhteys unionin meno-ohjelmista rahoitettaviin toimiin c) indikaattorit, jotka kuvastavat unionin meno-ohjelmien saavutuksia eivätkä komission ja muiden täytäntöönpanotahojen tuloksellisuutta ja d) indikaattorit, jotka kattavat ohjelman tavoitteet;

114. korostaa, että pystyäkseen tekemään laskelmat edistymisestä perustasolta tavoitteen saavuttamisessa komission olisi ehdotettava jokaista ohjelmaa varten tuloskehystä, jossa tuloksellisuusindikaattoreilla olisi seuraavassa luetellut osatekijät, ja jos komissio katsoo, ettei tämä ole tietyn indikaattorin kohdalla mielekästä, sen olisi perusteltava valitsemansa vaihtoehto ohjelmaselvityksissä: a) määrälliset perustasot, joissa ilmoitetaan perustason vuosi b) määrälliset välitavoitteet c) määrälliset tavoitteet, joissa ilmoitetaan tavoitteen vuosi d) laatuvaatimusten mukaiset tiedot, jotta edistyminen perustasolta tavoitteen saavuttamisessa voidaan laskea helposti;

115. kehottaa komissiota pyrkimään saamaan oikea-aikaista tuloksellisuustietoa kaikista tuloksellisuusindikaattoreista, esimerkiksi ottamalla internetalustoilla käyttöön uusia raportointivälineitä;

116. kehottaa komissiota dokumentoimaan ohjelmien tavoitteet ja välitavoitteet sekä viitearvot, jotta budjettivallan käyttäjä pystyy arvioimaan niiden kunnianhimoisuuden tason ja sen, missä määrin tavoitteet on saavutettu;

117. korostaa, että suurissa infrastruktuurihankkeissa on tärkeää seurata tarkasti mahdollista korruptio- ja petosriskiä; kehottaa komissiota suorittamaan rahoitettavan hankkeen etukäteis- ja jälkikäteisarvioinnit huolellisesti ja riippumattomasti;

118. kehottaa komissiota parantamaan ohjelmien tuloksellisuuskatsauksia edelleen etenkin a) soveltamalla yhtä menetelmää laskiessaan, kuinka paljon perustasolta on edistytty tavoitteet saavuttamisessa, ja jos se katsoo, ettei tämä ole tietyn indikaattorin kohdalla mahdollista, sen olisi perusteltava lähestymistapansa ohjelmien tuloksellisuuskatsauksessa b) ilmoittamalla kunkin ohjelman tuloksellisuusindikaattorien valinnassa käytetyt perusteet;

119. kehottaa komissiota tukemaan edelleen jäsenvaltioita, jotta voidaan parantaa tarkastusten laatua ja lisätä niiden määrää, ja jakamaan petosten torjunnan parhaita käytäntöjä;

Tulot

Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2018

120. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan tulojen virhetaso ei ollut olennainen ja että tuloihin liittyvät järjestelmät olivat kaiken kaikkiaan vaikuttavia;

121. panee merkille, että budjettipääosasto esitti jo kolmantena vuonna peräkkäin Yhdistyneen kuningaskunnan kantamien perinteisten omien varojen määrää koskevan varauman, jonka syynä oli se, ettei maa ollut asettanut unionin talousarvioon määrää, joka vastasi kierrettyjä tekstiileistä ja jalkineista kannettavia tulleja;

122. panee huolestuneena merkille, että tilintarkastustuomioistuimen varauman soveltamisalaa on laajennettu siten, että se koskee myös muiden jäsenvaltioiden mahdollisia perinteisten omien varojen menetyksiä, jotka johtuvat edellä mainitusta aliarvottamisesta, ja että näitä menetyksiä ei ole vielä arvioitu;

123. pitää valitettavana, että komissio pyysi vuonna 2011 Yhdistynyttä kuningaskuntaa laatimaan riskiprofiilit aliarvotetuille Kiinasta tuotaville tekstiileille ja jalkineille, mutta siltä kului tämän jälkeen yli seitsemän vuotta käynnistää rikkomismenettely;

124. panee tyytyväisenä merkille, että komissio lähetti vuonna 2018 Yhdistyneelle kuningaskunnalle perustellun lausunnon, jossa se esitti laskelman, jonka mukaan unionin talousarviolle koituneiden tappioiden kokonaismäärä (pääoma ja korot) oli 2,8 miljardia euroa, ja että maaliskuussa 2019 komissio siirsi asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi;

125. pitää valitettavana, että tilintarkastustuomioistuimen komissiossa ja tietyissä jäsenvaltioissa tarkastamat, perinteisiä omia varoja koskevat keskeiset sisäiset valvontamenettelyt olivat vain osittain vaikuttavia;

126. panee huolestuneena merkille, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi Espanjassa puutteita kuukausittaisten tullimaksuselvitysten kokoamista koskevissa valvontajärjestelmissä;

127. panee huolestuneena merkille, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi satunnaisotoksella valituissa kolmessa jäsenvaltiossa puutteita vahvistettujen mutta vielä kantamatta olevien tullien hallinnoinnissa; toteaa, että puutteissa oli pääosin kyse siitä, että tullivelkojen pakkoperintä oli viivästynyt tai velat oli kirjattu kirjanpitojärjestelmään tai poistettu siitä myöhässä; panee merkille puutteet komission tarkastuksissa, jotka koskivat perinteisiin omiin varoihin liittyviä jäsenvaltioiden selvityksiä;

128. pitää valitettavana, että komission vuoden 2018 tarkastusohjelman, joka koski sitä, kuinka tehokkaita ovat jäsenvaltioiden järjestelmät, joilla perinteiset omat varat kannetaan, ilmoitetaan ja asetetaan käyttöön oikeamääräisinä, perustana ei ollut riittävän jäsenneltyä ja dokumentoitua riskinarviointia eikä siinä asetettu jäsenvaltioita järjestykseen riskitason perusteella eikä selostettu riskien vaikutusta ja todennäköisyyttä;

129. panee huolestuneena merkille, että kun komissio vastaanotti perinteisten omien varojen selvityksiä kuukausittain tai vuosineljänneksittäin, se ei analysoinut järjestelmällisesti selvityksissä esiintyviä tavallisuudesta poikkeavia muutoksia eikä kerännyt relevantteja tietoja, joiden avulla syyt tällaisiin muutoksiin olisi selvitetty;

130. huomauttaa, että BKTL- ja alv-varaumien lukumäärä on pysynyt kaiken kaikkiaan muuttumattomana, kun taas perinteisiä omia varoja koskevat avoimet kohdat ovat lisääntyneet 14 prosentilla ( 8 )

131. pitää valitettavana, että kun tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa käytiin läpi sellaisia perinteisiin omiin varoihin liittyviä avoimia kohtia, joilla oli taloudellista vaikutusta, havaittiin, että komission jatko- ja sulkemistoimet olivat paikoin viivästyneet; panee lisäksi merkille, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että 27 prosenttia avoimista kohdista oli ollut vailla ratkaisua yli viisi vuotta;

132. panee merkille, että vuonna 2018 arvonlisäveron osuus unionin 145 miljardin euron tuloista oli 12 prosenttia; korostaa tässä yhteydessä, että komission arvion mukaan alv-vaje eli jäsenvaltioiden talousarvioiden mukaisten odotettujen alv-tulojen ja jäsenvaltioissa tosiasiallisesti kerätyn alv:n erotus oli 137,5 miljardia euroa vuonna 2017 ( 9 ) ; toteaa, että alv-vaje kattaa alv-menetykset, jotka vaikuttavat pääasiassa kansallisiin talousarvioihin ja että kyseinen vaje voi johtua muun muassa maksukyvyttömyystapauksista, konkursseista, hallinnollisista virheistä, verotuksen optimoinnista tai muista laittomista tai petollisista toimista;

133. panee huolestuneena merkille, että komissio esitti vuonna 2018 yleisen varauman, joka koski Ranskan BKTL-arviota, koska Ranska ei ollut toimittanut riittävästi tietoa BKTL-arvioidensa kokoamisesta;

134. toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen vuoden 2015 vuosikertomuksessaan esittämistä viidestä suosituksesta komissio oli pannut täytäntöön vain yhden kokonaisuudessaan, yhden joiltakin osin ja kolme suurimmaksi osaksi;

135. kehottaa komissiota ottamaan käyttöön perinteisten omien varojen tarkastustensa suunnittelua varten paremmin jäsennellyn ja dokumentoidun riskinarvioinnin, johon sisältyisi muun muassa analyysi kunkin jäsenvaltion riskitasosta sekä riskeistä, jotka liittyvät A- ja B-kirjanpitojen laatimiseen;

136. kehottaa komissiota lisäämään niiden kuukausittaisten ja neljännesvuosittaisten tarkastusten laajuutta, jotka liittyvät perinteisiä omia varoja koskeviin A- ja B-kirjanpidon selvityksiin, siten että se analysoi perusteellisemmin tavallisuudesta poikkeavia muutoksia voidakseen varmistaa nopean puuttumisen mahdollisiin sääntöjenvastaisuuksiin;

137. vahvistaa kantansa unionin omien varojen järjestelmän uudistamiseen, sillä järjestelmä on vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen tulopuolen hyvin myönteinen osatekijä; pitää siksi myönteisenä ehdotusta kolmen uuden unionin omien varojen lajin käyttöönotosta ja nykyisten alv-perusteisten omien varojen yksinkertaistamisesta monivuotisessa rahoituskehyksessä 2021–2027 ( 10 )

Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 12/2019: Sähköinen kaupankäynti: monia arvonlisäveron ja tullien kantoon liittyviä haasteita ei ole ratkaistu

138. panee merkille, ettei käytettävissä ole arvioita siitä, miten paljon rajat ylittävistä palvelusuorituksista on jäänyt kantamatta arvonlisäveroa unionin tasolla, mutta komissio arvioi, että kolmansista maista tuotavien arvoltaan vähäisten tavaroiden luovutuksiin liittyvät tappiot ovat jopa viisi miljardia euroa vuodessa;

139. korostaa jäsenvaltioiden roolia hallinnollisten yhteistyösopimusten täytäntöönpanossa, vaikuttavassa valvonnassa, tiedonkeruun toimeenpanossa sekä sen seuraamisessa, että elinkeinonharjoittajat noudattavat sääntelykehystä;

140. on tietoinen siitä, että arvonlisäveron kantaminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan;

141. korostaa, että on erittäin tärkeää vaihtaa tietoja jäsenvaltioiden välillä ja kolmansien maiden kanssa;

142. kehottaa jäsenvaltioita lisäämään Eurofisc-verkoston välityksellä tapahtuvaa tietojenvaihtoaan mahdollisesti vilpillisistä yrityksistä ja liiketoimista;

143. kehottaa jäsenvaltioiden veroviranomaisia valvomaan tehokkaammin arvonlisäveron erityisjärjestelmää (Mini one stop shop system) ( 11 )

144. kehottaa komissiota toteuttamaan jäsenvaltioissa riittäviä valvonta- ja seurantatoimia;

145. on huolissaan kolmansista maista peräisin olevien tavaroiden aliarvottamisen riskistä verkkokaupassa; panee tyytyväisenä merkille toimet, joilla pyritään ratkaisemaan verkkokaupan alv-petosten ongelma;

146. kehottaa hyväksymään pikaisesti ehdotetun sähköistä kaupankäyntiä koskevan arvonlisäverolainsäädännön, jotta voidaan puuttua etämyyntijärjestelmän heikkouksiin;

147. kehottaa OLAFia tiedottamaan parlamentille, mitä tuloksia saadaan sen tutkimuksista, jotka koskevat arvoltaan vähäisten vaatteiden tuontia sähköisessä kaupankäynnissä ja epäilystä sähköisen kaupankäynnin välityksellä tapahtuvasta mahdollisesti arkojen tavaroiden tuonnista lentoteitse;

Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky

148. panee merkille, että monivuotisen rahoituskehyksen alaotsakkeen 1 a ”Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky” osuus unionin talousarviosta oli 13,7 prosenttia eli 21,4 miljardia euroa; toteaa, että tästä määrästä 11,7 miljardia euroa (54,3 prosenttia) käytettiin tutkimukseen ja innovointiin, 2,4 miljardia euroa (11,1 prosenttia) koulutukseen, nuorisoon ja urheiluun, 2,2 miljardia euroa (10,4 prosenttia) liikenteeseen ja energiaan, 1,5 miljardia euroa (7,2 prosenttia) avaruuteen ja loput muihin toimiin;

Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisen edistäminen

149. on tyytyväinen siihen, että Euroopan innovaatioiden tulostaulu paljasti myönteisen suuntauksen useimmissa unionin maissa, erityisesti Maltassa, Alankomaissa ja Espanjassa, ja toteaa, että Ruotsi on edelleen unionin innovaatiojohtaja;

150. pitää kuitenkin valitettavana, että suurin osa jäsenvaltioista on yhä jäljessä tavoitteesta investoida kolme prosenttia bruttokansantuotteesta (BKT) tutkimukseen ja kehitykseen; korostaa, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto antaa kolme pääasiallista syytä tähän verkkaiseen kehitykseen ja ne ovat a) julkisten ja yksityisten investointien puute tällä alalla, b) kansallisten tutkimus- ja innovointijärjestelmien heikko laatu ja tehottomuus sekä c) markkinoiden toimintapuutteet, jotka liittyvät yritysten päätöksiin investoida tutkimukseen ja kehitykseen;

151. on tyytyväinen siihen, että pk-yritysten osallistumisaste Horisontti 2020 -ohjelman ”Johtoasema mahdollistavissa ja teollisuusteknologioissa” -osioon ja yhteiskunnallisia haasteita koskevaan pilariin oli edelleen ohjelman tavoitteen yläpuolella, mikä on osoitus huomattavista ponnisteluista pk-yritysten houkuttelemiseksi ohjelmaan sekä niiden osallistumisen helpottamiseksi toteutetuista yksinkertaistamistoimista;

152. pitää myönteisenä myös sitä, että Horisontti 2020 -puiteohjelman uusien tulokkaiden osuus nousi 61,4 prosenttiin ja ylitti siten vuodeksi 2018 asetetun 55 prosentin viitearvon;

153. pitää valitettavana, ettei unionin osuus Horisontti 2020 -ohjelman ilmastotoimista ole sen asettamien ilmasto- ja kestävyysmenotavoitteiden mukainen eikä siten koko vuosien 2014–2020 monivuotisen rahoituskehyksen tavoitteiden mukainen; korostaa, että unionin Pariisin sopimuksen mukaisen sitoumuksen ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman vuoksi ilmastoon liittyviä menoja olisi viipymättä lisättävä tuntuvasti;

Tarkastuksen laajuus ja tarkastustapa

154. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin tarkasti 130 tapahtuman otoksen, joka oli suunniteltu edustavaksi otokseksi monivuotisen rahoituskehyksen tämän alaotsakkeen kaikista menoista; toteaa, että otokseen kuului 81 tutkimuksen ja innovoinnin alan tapahtumaa (22 seitsemännestä puiteohjelmasta ja 59 Horisontti 2020 -puiteohjelmasta) sekä 49 tapahtumaa muista ohjelmista ja toimista, erityisesti Erasmus+-ohjelmasta, Verkkojen Eurooppa -välineestä sekä avaruusohjelmista, ja että tarkastetut edunsaajat tulivat 19 jäsenvaltiosta ja neljästä unionin ulkopuolisesta maasta;

155. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin arvioi monivuotisen rahoituskehyksen koko alaotsakkeen 1 a virhetasoksi 2,0 prosenttia ja että tämä luku on alhaisempi kuin kahtena edellisenä vuonna, jolloin arvioitu virhetaso oli hieman yli neljä prosenttia;

156. pitää kuitenkin valitettavana, että kahdeksassa tapauksessa, joissa edunsaaja oli tehnyt kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevan virheen, kuluilmoituksessa oli riittävät tiedot, joiden perusteella komissio, kansalliset viranomaiset tai riippumaton tarkastaja olisivat voineet ehkäistä tai havaita ja korjata virheen ennen menojen hyväksymistä; toteaa, että jos komissio olisi hyödyntänyt kaiken käytettävissään olevan tiedon, arvioitu virhetaso olisi tämän vuosikertomuksen luvun osalta ollut 0,3 prosenttiyksikköä alhaisempi;

157. panee merkille, että edellisvuosien tapaan monet kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevat virheet liittyivät henkilöstökustannuksiin; toteaa, että myös laite- ja infrastruktuurikustannukset aiheuttivat virheitä;

158. oli yllättynyt siitä, että unionin suuriin tutkimusinfrastruktuuriohjelmiin suorittamien maksuosuuksien ennakkotarkastukset olivat paitsi aikaa vieviä ja kalliita (esim. työvoima, matkat), niiden vaikutus virheiden ehkäisemiseen oli usein pieni;

159. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin kävi läpi tarkastusasiakirjoja (työpapereita ja todentavaa aineistoa) yhteisessä tarkastustoiminnossa ja yksityisissä tilintarkastusyrityksissä ja että yhdessätoista tapauksessa sen oli tehtävä lisää tarkastustyötä, mikä johtui pääasiassa siitä, että tarvittiin lisää todentavaa aineistoa tai työpaperit olivat ristiriitaisia;

160. on huolissaan menetelmään liittyvistä virheistä, joita tilintarkastustuomioistuin havaitsi Horisontti 2020 -ohjelman virhetason laskennan yhteydessä; panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan ”[j]älkitarkastusten tavoitteena on kattaa niin suuri osa hyväksytyistä kuluista kuin mahdollista, mutta kaikkien kulujen tarkastaminen on harvinaista. Virhetaso lasketaan suhteessa kaikkiin hyväksyttyihin kuluihin sen sijaan että se laskettaisiin suhteessa tosiasiallisesti tarkastettuihin kuluihin. Tämä tarkoittaa sitä, että virhelaskelman nimittäjästä tulee suurempi ja virhetasoarviosta näin ollen liian alhainen. Jos havaitut virheet ovat systeemisiä, virhe ekstrapoloidaan, mikä kompensoi osittain edellä mainittua liian pientä arviota. Koska virheitä, jotka eivät ole systeemisiä, ei kuitenkaan ekstrapoloida, kokonaisvirhetasosta muodostuu joka tapauksessa liian alhainen.” ( 12 )

161. panee merkille, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto laski virhetasot seitsemännelle puiteohjelmalle ja Horisontti 2020 -puiteohjelmalle: — tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto arvioi, että seitsemännen puiteohjelman useamman vuoden ajalta laskettu yhteinen edustava virhetaso oli hiukan yli viisi prosenttia; jäännösvirhetasoksi arvioitiin 3,36 prosenttia — tutkimuksen ja innovoinnin alan jäännösvirhetaso oli 2,22 prosenttia (2,24 prosenttia tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston osalta) ja sen odotetaan nousevan noin 2,45 prosenttiin (2,48 prosenttiin tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston osalta), kun otetaan huomioon tarkastusraporttiluonnokset;

162. panee merkille, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston vuonna 2018 suoritettujen maksujen arvioitu riskinalainen kokonaismäärä maksamishetkellä oli 97,6–101,1 miljoonaa euroa ja että vuoden 2018 menojen osalta riskinalainen kokonaismäärä päättämishetkellä oli 69,1–72,7 miljoonaa euroa eli 2,21–2,33 prosenttia kaikista menoista;

163. huomauttaa, että käsitteet ”riski maksamishetkellä” ja ”riski päättämishetkellä” otetiin käyttöön vuoden 2018 tarkastusta varten;

164. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen havainnot (monivuotisen rahoituskehyksen alaotsakkeesta) ja komission havainnot ovat samankaltaisia;

Varainhallinto ja sisäinen valvonta

165. huomauttaa, että seitsemännen puiteohjelman osalta kuluilmoituksiin perustuvia korvauksia koskeva horisontaalinen varauma jäi voimaan;

166. täsmentää, että vuonna 2018 tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto hallinnoi suoraan 56:ta prosenttia (58:aa prosenttia vuonna 2017) ohjelman maksumäärärahoista ja että 44 prosenttia maksuista ohjattiin muiden toimeksiannon saaneiden elinten käyttöön;

167. panee merkille, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto osoitti 15,05 prosenttia vuoden 2018 talousarviostaan EIP:lle ja EIR:lle InnovFin-rahoitusta varten, että Innovfinin tavoitteena on tukea tutkimusta ja innovointia rahoitusvälineiden avulla ja että EIP:lle ja EIR:lle vuonna 2018 siirretty määrä oli 472,9 miljoonaa euroa;

168. katsoo, että tilintarkastustuomioistuimen olisi tarkastettava kaikki unionin talousarviosta osarahoitettavat EIP-ryhmän ohjelmat, toimet ja hankkeet;

169. on huolissaan siitä, että vaikka rahoituskaudelta 2007–2013 peräisin olevista 4 934 hankkeesta 4 740 on saatu päätökseen, sitoumuksia on edelleen kertyneenä (maksattamatta olevat sitoumukset) 157,3 miljoonaa euroa eikä komissio kykene ilmoittamaan, milloin maksattamatta olevat sitoumukset saadaan selvitettyä ( 13 )

170. painottaa huolestuneena, että Horisontti 2020 -puiteohjelman varat kohdennettiin eri jäsenvaltioiden tutkijoille erittäin epätasapainoisesti;

171. huomauttaa, että nykyisellä ohjelmakaudella 2014–2020 määrärahoista on käytetty 64,26 prosenttia;

172. kannustaa tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa jatkamaan yksinkertaistamispyrkimyksiään tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 28/2018 mukaisesti vaarantamatta kuitenkaan oikeusvarmuutta ja siirtämättä jälkitarkastuksia ennakkotarkastuksiksi;

173. katsoo, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston olisi kiinnitettävä enemmän huomiota tutkimus- ja innovointi-investointien unionin tason lisäarvon mittaamiseen; korostaa, että tutkimuksen ja innovoinnin tuloksellisuuden mittaamisen ei pitäisi perustua ainoastaan lyhyen aikavälin tuotoksiin ja rahaindikaattoreihin, vaan siinä olisi huomioitava myös tutkimuksen erityisluonne; kannustaa komissiota kehittämään tapoja, joilla suuren riskin tutkimus- ja innovointihankkeita voidaan tukea paremmin avoimuutta noudattaen;

174. suosittelee painokkaasti, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto kiinnittää enemmän huomiota tutkimus- ja innovointi-investointien unionin tason lisäarvon mittaamiseen;

HUAWEI

175. toteaa, että Huawein tytäryhtiöt hakivat unionin yhteisrahoitusta Horisontti 2020 -puiteohjelmasta;

176. panee kuitenkin merkille, että Horisontti 2020 -puiteohjelmasta ei enää rahoitettu Brasiliasta, Kiinasta, Intiasta, Meksikosta ja Venäjältä tulevia osallistujia ( 14 )

177. palauttaa mieliin, että Horisontti 2020 -puiteohjelmaan osallistumista ja sen tulosten levittämistä koskevissa säännöissä säännellään tulosten hyödyntämistä ja annetaan komissiolle oikeus vastustaa omistusoikeuden siirtoa tai yksinomaisten käyttölupien myöntämistä Horisontti 2020 -puiteohjelmaan assosioitumattomaan kolmanteen maahan;

178. panee merkille, että OLAF analysoi tässä yhteydessä tietoja väitetyistä rikkomuksista ja päätti aloittaa uuden arvioinnin;

179. panee huolestuneena merkille vaaran, että kolmannet maat käyttävät yhteisissä tutkimushankkeissa unionin varoja tahallisesti väärin; muistuttaa, että kolmansien maiden on noudatettava rehellisyyttä ja unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevia määräyksiä samoin kuin jäsenvaltioiden;

Koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto

180. on huolestunut tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, jonka mukaan viraston sisäisen valvonnan järjestelmät edellyttävät merkittäviä parannuksia ja komissio esitti jo toisena peräkkäisenä vuonna järjestelmää koskevan varauman;

Suositukset

181. kehottaa tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa — toteuttamaan jatkotoimia tilintarkastustuomioistuimen tätä alaotsaketta koskevien suositusten johdosta — panemaan mahdollisimman nopeasti täytäntöön sisäisen tarkastuksen 26 avoinna olevaa suositusta — kiinnittämään enemmän huomiota ilmastotoimien edistämiseen (keskeinen indikaattori) ja nostamaan niihin liittyvää tavoitetasoaan — olemaan erityisen valppaana Horisontti 2020 -puiteohjelmaan osallistumista ja sen tulosten levittämistä koskevien sääntöjen noudattamisen suhteen — kannustamaan Horisontti 2020 -puiteohjelmassa resurssien tasapainoisempaa jakamista jäsenvaltioiden kesken ja auttamaan edelleen jäsenvaltioita ja tutkijoita erityisesti rahoituksen hakemisessa — julkistamaan vuotuisessa toimintakertomuksessaan kaikki ehdotukset talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson mukaisiksi maakohtaisiksi suosituksiksi — uudistamaan suurten tutkimusinfrastruktuurien ennakkotarkastuksia, jotta niistä tulisi tehokkaampia ja vaikuttavampia — raportoimaan koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanoviraston kanssa parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle tilanteen korjaamiseksi käyttöön otetuista uudistuksista heinäkuuhun 2020 mennessä — kiinnittämään erityistä huomiota siihen, kuinka hankekoordinaattori jakaa varoja edunsaajille — panostamaan tuloksellisuuden ja unionin tason lisäarvon mittaamiseen;

182. kehottaa tilintarkastustuomioistuinta käsittelemään tuloksellisuutta laajemmin vuosikertomuksessaan ja toteaa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusten olevan tältä osin arvokas tietolähde; pitää tässä yhteydessä myönteisinä ehdotuksia, jotka tehtiin talousarvion valvontavaliokunnan vieraillessa Luxemburgissa 19. marraskuuta 2019;

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio

183. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen antamien tietojen mukaan monivuotisen rahoituskehyksen alaotsakkeen 1 b ”Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio” maksujen osuus unionin vuotuisesta talousarviosta oli 34,8 prosenttia eli 54,5 miljardia euroa; toteaa edelleen, että tästä määrästä 30,1 miljardia euroa (55,1 prosenttia) käytettiin Euroopan aluekehitysrahastoon (EAKR), 9,3 miljardia euroa (17 prosenttia) koheesiorahastoon, 13,9 miljardia euroa (25,6 prosenttia) Euroopan sosiaalirahastoon (ESR) ja loput muihin toimiin;

184. panee merkille, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto ilmoitti vuodelta 2018 maksuja 39,5 miljardia euroa, joten vuodeksi 2018 hyväksyttyjen maksumäärärahojen käyttöasteeksi tulee 98,52 prosenttia, ja työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto ilmoitti maksujen määräksi 14,6 miljardia euroa, eli käyttöaste oli 94,42 prosenttia;

Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisen edistäminen

185. panee merkille, että keskeisten tulosindikaattoreiden osalta komissio esittää, että — jokainen työllisyyteen, kasvuun ja investointeihin käytetty euro kasvatti BKT:tä 2,7 euroa ja että sen ansiosta edellisellä ohjelmakaudella syntyi noin 1,3 miljoonaa työpaikkaa — tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja innovoinnin vahvistamisen osalta yritysten ja tutkimuslaitosten välisten yhteistyöhankkeiden ennakoitu määrä vuoden 2017 lopussa valittujen hankkeiden perusteella laskettuna lähes kaksinkertaistui — pk-yritysten kilpailukyvyn osalta tukea saavien yritysten ennakoitu lukumäärä vuoden 2017 lopussa valittujen hankkeiden perusteella laskettuna lisääntyi 40 prosenttia — vähähiilisen talouden osalta vuoden 2017 lopussa valittujen hankkeiden perusteella laskettu ennakoitu määrä yli kaksinkertaistui ja nousi 69,2 prosenttiin vuoden 2023 loppuun asetetusta 6 708 megawatin lisäkapasiteetin tavoitteesta;

186. huomauttaa, että yhteisiä säännöksiä vuosiksi 2014–2020 koskevaan asetukseen (asetus (EU) N:o 1303/2013 ( 15 ) , 71 artikla) ei sisälly säännöksiä, joissa määriteltäisiin tulosten saavuttaminen ja kestävyys EAKR:sta tehtävien tuotannollisten investointien pysyvyyden perusteiksi; panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomiot kyseisten investointien kestävyydestä ( 16 ) ja laadusta ja muistuttaa kehotuksestaan sisällyttää tulosten saavuttaminen keskeiseksi hankkeiden pysyvyyden arviointikriteeriksi, koska siten voidaan arvioida, missä määrin myönteiset taloudelliset tulokset johtuvat talouden yleisestä elpymisestä ja missä määrin unionin rahoituksesta;

Tarkastuksen laajuus ja tarkastustapa

187. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin tarkasti 220 tapahtuman otoksen, joka suunniteltiin tilastollisesti edustavaksi otokseksi monivuotisen rahoituskehyksen alaotsakkeen 1 b kaikista menoista, jotka tarkastusviranomaiset olivat tarkastaneet aiemmin;

188. panee huolestuneena merkille, että näissä 220 tapahtumassa tilintarkastustuomioistuin yksilöi ja määritti kvantitatiivisesti 36 virhettä, joita tarkastusviranomaiset eivät olleet havainneet ja että kun otetaan huomioon tarkastusviranomaisten aiemmin havainneet 60 virhettä ja ohjelmaviranomaisten tekemät (kummaltakin ohjelmakaudelta yhteensä 314 miljoonan euron suuruiset) oikaisut, tilintarkastustuomioistuin arvioi virhetasoksi 5,0 prosenttia;

189. toteaa, että komissio ei yhdy tilintarkastustuomioistuimen arvioon kolmesta merkittävästä virheestä, jotka koskivat ohjelmakautta 2014–2020, ja kahdesta virheestä, jotka koskivat ohjelmakautta 2007–2013; panee merkille, että komissio viittaa sovellettavien kansallisten tai unionin sääntöjen erilaiseen tulkintaan, joka vaikutti laskettuun virhetasoon ( 17 )

190. erittelee, että pääasiallisia virhelähteitä olivat tukeen oikeuttamattomat kustannukset (37 virhettä) ja julkiset hankinnat (18) sekä olennaisten todistusasiakirjojen puuttuminen (3);

191. panee lisäksi merkille, että tilikauden 2016–2017 loppuun mennessä rahoitusvälineisiin oli maksettu ennakkoa 2,9 miljardia euroa, josta 2,3 miljardia euroa ilmoitettiin 1. heinäkuuta 2016 ja 30. kesäkuuta 2017 välisenä aikana (17 prosenttia unionin osarahoituksena maksetusta kokonaismäärästä) ja että tästä määrästä 1,3 miljardia euroa (43 prosenttia) maksettiin lopullisille edunsaajille tilikaudella 2016–2017;

192. pyytää komissiota tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle, kuka hyötyy edunsaajille vielä maksamattomalle 1,6 miljardin euron määrälle kertyvästä korosta, ja sisällyttämään jatkossa tiedon vuotuiseen raportointiinsa;

193. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastus kattoi maksut viiteen rahoitusvälineeseen (kaksi niistä liittyi ohjelmakauteen 2014–2020 ja kolme ohjelmakauteen 2007–2013); panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin tutki näiden viiden rahoitusvälineen osalta 30 vakuutta ja 100 lainaa rahoituksen välittäjän tasolla ja havaitsi 14 tapausta, joissa lopullisille edunsaajille oli maksettu tukeen oikeuttamattomia maksuja, jotka liittyivät kolmeen sen tarkastamista välineistä; toteaa, että ne koskivat tukeen oikeuttamattomia lainoja tai tukeen oikeuttamattomia lopullisia edunsaajia taikka peruuntuneita maksuja, jotka jäsenvaltio oli virheellisesti kirjannut maksetuiksi;

194. ottaa huomioon, että kun kansallinen ja komission valvontasykli oli saatettu päätökseen, alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto vahvisti tilikauden 2016–2017 kokonaisjäännösvirhetasoksi 1,96 prosenttia kaiken kyseisenä päivänä saatavilla olevan tarkastusevidenssin ja vireillä olevien kuulemismenettelyjen perusteella (varovainen lähestymistapa) ja alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston arvioi samalla, että vahvistettu virhetaso voisi nousta enintään 2,74 prosenttiin;

195. panee huolestuneena merkille huomattavan eron tilintarkastustuomioistuimen ja komission virhetasoa koskevassa arviossa;

196. panee lisäksi merkille, että komissio otti vuonna 2018 käyttöön kaksi uutta käsitettä: ”riskinalainen määrä maksamishetkellä” ( 18 ) ja ”riskinalainen määrä päättämishetkellä”;

197. huomauttaa, että ”riskinalainen määrä maksamishetkellä” perustuu tileihin, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet vähennettyään niistä rahoitusoikaisut; toteaa, että näin ollen vaikuttaisi siltä, ettei komissiolla ole ensi käden tietoja riskinalaisesta määrästä maksamishetkellä;

198. kiinnittää lisäksi huomiota siihen, että ”riskinalainen määrä päättämishetkellä” on komission kokemukseen perustuva ekstrapolointi;

199. pitää tässä yhteydessä hyödyllisenä palauttaa mieliin varainhoitoasetuksen 247 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan, jonka mukaan komissio toimittaa ”johdonmukaisilla menetelmillä arvioidun unionin menojen virhetason ja arvion tulevista oikaisuista; (...)”;

200. panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen johtopäätöksen, että useiden tarkastusviranomaisten työ on tällä hetkellä vain osittain luotettavaa, koska tarkastusviranomaisten otantamenetelmässä, niiden kirjausketjun dokumentoinnissa ja virheiden käsittelyssä on puutteita; ilmaisee myös huolensa siitä, ettei tilintarkastustuomioistuin voi luottaa komission esittämään virhetasoon, koska se perustuu menoihin, jotka eivät vielä ole käyneet läpi täyttä valvontasykliä eivätkä täsmää tilintarkastustuomioistuimen tarkastamien menojen kanssa;

201. pitää epätyydyttävänä, että tilintarkastustuomioistuin ja komissio käyttävät eri menetelmiä antaessaan lausuntonsa rahoitustoimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta; toteaa niiden siksi päätyvän jäännösvirhetason osalta eri tuloksiin: työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston ja alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston mukaan yli 2 prosenttia ja tilintarkastustuomioistuimen mukaan 5 prosenttia; pyytää tässä yhteydessä tilintarkastustuomioistuinta esittämään jäännösvirhetason sijasta virhetason maksamishetkellä (ennen oikaisuja), jotta parlamentin harjoittaman arvioinnin ja valvonnan laatua voidaan kehittää;

202. huomauttaa, että lisäksi toimielinten tietoperustat ovat erilaiset: tilintarkastustuomioistuin noudattaa vuotuista lähestymistapaa, kun taas komissio kykeni varmentamaan vuonna 2018 vasta kauden 2016–2017 tilit ja noudattaa monivuotista lähestymistapaa;

Varainhallinto ja sisäinen valvonta

203. huomauttaa, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto on esittänyt nykyisellä ohjelmakaudella 30 varaumaa 30 toimenpideohjelmasta; toteaa, että 18 varaumaa oli edelleen voimassa ohjelmakaudelta 2007–2013;

204. toteaa alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston raportoineen vuoden 2018 lopussa, että 99 prosenttia ennakkoehtojen täyttämistä koskevista toimintasuunnitelmista oli saatu päätökseen ja että toteuttamattomien toimintasuunnitelmien määrä laski vuonna 2018 kuuteen (vuonna 2017: 8); panee huolestuneena merkille, että toteuttamattomien toimintasuunnitelmien johdosta annettiin kaksi maksujen keskeytyspäätöstä ja kaksi niiden keskeytystä koskevaa kirjettä, mikä saattaa vaikuttaa toimenpideohjelmien oikea-aikaiseen täytäntöönpanoon, ja että suurin osa näistä toimenpideohjelmista liittyy ympäristöalaan;

205. kehottaa komissiota yksinkertaistamaan menettelyä aidosti, myös vaadittavien asiakirjojen osalta, rahoituksen saannin helpottamiseksi tarkastus- ja seurantaperiaatteita laiminlyömättä;

206. on huolissaan siitä, että rakennerahastojen täytäntöönpano on viivästynyt ja tilanne on vielä huonompi kuin vastaavana ajankohtana edellisellä ohjelmakaudella: ottaa huomioon, että tällä hetkellä keskimääräinen käyttöaste on alle 40 prosenttia, kun se oli alle 60 prosenttia vastaavana ajankohtana ohjelmakaudella 2007–2013 ( 19 )

207. panee merkille, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuoden 2018 toimintakertomuksen mukaan 18 miljardia euroa EAKR:sta ja koheesiorahastosta eli 7,2 prosenttia kokonaismäärärahoista suunnitellaan tällä hetkellä toimitettavan rahoitusvälineiden kautta;

208. pitää valitettavana, että ERI-rahastojen rahoitusvälineitä koskeva vuosikertomus vuodelta 2018 julkaistiin vasta tammikuussa 2020; panee merkille, että vuoden 2018 lopussa rahoitusvälineisiin sidotut ERI-rahastojen rahoitusosuudet olivat 16,9 miljardia euroa, rahoitusvälineisiin maksettiin ERI-rahastoista seitsemän miljardia euroa (noin 41 prosenttia) ja lopullisiin edunsaajiin investoitiin 3,7 miljardia euroa; kehottaa komissiota julkaisemaan vuoden 2019 vuosikertomuksen lokakuuhun 2020 mennessä, jotta sen havainnot voidaan sisällyttää vuoden 2019 vastuuvapausmietintöön;

209. muistuttaa pyynnöstään antaa kansallisille tarkastusviranomaisille mahdollisuus tarkastaa unionin talousarvion piiriin kuuluvat rahoitusvälineet, vähentää rahoitusvälineiden määrää ja ottaa käyttöön tiukempia sääntöjä, jotka koskevat rahastoja hallinnoivien tahojen, myös EIP-ryhmän ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten, raportointia tuloksellisuudesta ja saavutetuista tuloksista, ja lisäämään siten avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta ( 20 )

210. korostaa, että unionissa ja sen ulkopuolella täytäntöönpantavien rahoitusvälineiden kannalta on välttämätöntä lisätä avoimuutta, parantaa vastuuvelvollisuutta sekä kehittää tuloksellisuutta ja kestävyyttä koskevaa raportointia; kehottaa komissiota varmistamaan, että unionin talousarviosta tukea saavia rahoitusvälineitä täytäntöönpanevat kumppanit varmistavat mahdollisimman suuren avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden;

211. korostaa, että rahoitusvälineillä voidaan täydentää avustuksia mutta avustuksia ei pitäisi korvata niillä ( 21 )

212. on erittäin huolissaan siitä, että maksattamatta olevien sitoumusten suma on ohjelmakauden lopussa huomattavasti suurempi kuin edellisen kauden lopussa ja saattaa siten aiheuttaa uuden maksukriisin;

213. panee merkille, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto vahvisti tilikaudelta 2016–2017 tarkastusviranomaisten ilmoittamat jäännösvirhetasot (joissakin tapauksissa tehtyään mukautuksia, joilla ei ollut olennaista vaikutusta), ja toteaa, että virhetasot olivat olennaisuusrajan alapuolella 135 toimenpideohjelman osalta ja 29 tapauksessa niitä piti tarkistaa 2 prosentin tasoa korkeammiksi;

214. panee lisäksi merkille, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto hyväksyi 242 kaikkiaan 258 vahvistetusta tilinpäätöksestä tilikaudelta 2017–2018; toteaa, että se jätti hyväksymättä 16 tilinpäätöstä; korostaa tässä yhteydessä, että tilintarkastustuomioistuin ei tarkastanut kyseisen ajanjakson tilejä, sillä varmennuksia ei ollut saatu päätökseen;

215. panee merkille, että rakenne- ja koheesiopolitiikan petosaltteimmat alat olivat infrastruktuuri (34 prosenttia), ympäristö (13 prosenttia) ja tutkimus (13 prosenttia) ja että petostapaukset liittyivät hankintasääntöihin (52 prosenttia), sääntöjenvastaisiin menoihin (14 prosenttia) ja eturistiriitoihin (8 prosenttia);

Vakavat sääntöjenvastaisuudet ja varojen väärinkäyttö jäsenvaltioissa

216. panee merkille, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston Tšekin tasavaltaa koskeva lopullinen tarkastuskertomus vuodettiin tiedotusvälineille ilman lupaa; sai tietää, että komissio toteutti unionin ja kansallisen lainsäädännön soveltamista koskevia kattavia tarkastuksia, joissa se tarkasti huolellisesti toiminnan sääntöjenmukaisuuden lisäksi sen, noudatettiinko eturistiriitoja koskevaa unionin ja kansallista lainsäädäntöä; toteaa, että komissio tiedotti parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle suljetuin ovin pidetyssä kokouksessa joulukuussa 2019 alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston ja työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston tarkastusten etenemisestä; kehottaa komissiota tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle ja parlamentin asiasta vastaaville valiokunnille uusista kehityskuluista ilman aiheetonta viivytystä ja varmistamaan havaintojen asianmukaisen seurannan;

217. pitää valitettavina alustavia tietoja, joiden mukaan tarkastajat havaitsivat alue- ja koheesiorahastojen alalla vakavia puutteita hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnassa ja ehdottivat siksi lähes 20 prosentin rahoitusoikaisua; kehottaa komissiota arvioimaan kriittisesti, onko näissä tapauksissa kyse unionin varojen systeemisestä väärinkäytöstä; odottaa komission ottavan käyttöön asianmukaisen mekanismin puutteiden välttämiseksi tulevaisuudessa;

218. pitää samoin valitettavina alustavia tietoja, joiden mukaan komission tarkastajat havaitsivat erittäin vakavia eturistiriitatapauksia, jotka liittyivät Tšekin tasavallan hallitukseen; on kuitenkin siinä käsityksessä, että eturistiriitoja koskevassa Tšekin kansallisessa lainsäädännössä ei ennen helmikuuta 2017 ollut säädetty julkisten varojen myöntämistä virkamiehille rangaistavaksi; panee merkille, että tähän mennessä ei ole ilmoitettu mitään vuotta 2018 koskevia menoja; odottaa komission tekevän kaikkensa saattaakseen prosessin tehokkaasti ja viipymättä päätökseen sekä toteuttavan täysimääräisesti kaikki tarvittavat korjaavat toimenpiteet; ottaa huomioon tiedot Tšekin tasavallan hallitukseen liittyvistä eturistiriitoja koskevista vakavista huolenaiheista, jotka tulivat ilmi komission toimittamissa tarkastuksissa, ja kehottaa komissiota pitämään parlamentin ja Eurooppa-neuvoston täysin ajan tasalla tilanteesta;

219. suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio ilmoitti parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto on kohdistanut Unkarissa kaudella 2007–2013 toteutettuihin ohjelmiin, joissa se havaitsi sääntöjenvastaisuuksia, yli 1,5 miljardin euron rahoitusoikaisut ja että tämä määrä vaikuttaa seuraaviin toimenpideohjelmiin: — 2007HU161PO001 Taloudellinen kehitys 275 miljoonaa euroa — 2007HU161PO002 Ympäristö ja energia 254 miljoonaa euroa — 2007HU161PO007 Liikenne 371 miljoonaa euroa — 2007HU161PO008 Sosiaalinen infrastruktuuri 120 miljoonaa euroa — Seitsemän alueellista toimenpideohjelmaa 473 miljoonaa euroa — 2007HU161PO010 Täytäntöönpano 75 miljoonaa euroa

220. pitää myönteisenä komission erinomaista systeemisten riskien ja virhelähteiden kartoitukseen liittyvää tarkastustyötä; panee tyytyväisenä merkille määrätyt rahoitusoikaisut; on huolissaan huomattavan pitkästä ajasta, joka sääntöjenvastaisesti maksettujen varojen takaisinperintään kuluu; kehottaa komissiota tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle yksityiskohtaisemmin systeemisiin riskeihin ja oligarkkisiin rakenteisiin liittyvistä havainnoistaan;

221. pitää valitettavina komission tarkastajien ERI-rahastojen alalla havaitsemia vakavia puutteita hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa lähinnä julkisten hankintamenettelyjen valvonnan yhteydessä;

222. muistuttaa, että kaikkiin toimenpideohjelmiin on sovellettu 10 prosentin kiinteää rahoitusoikaisua;

223. muistuttaa, että ympäristön ja energiatehokkuuden toimenpideohjelmaan sisältyviin vesialan puitesopimuksiin on sovellettu 25 prosentin rahoitusoikaisua julkisia hankintoja koskevien sääntöjenvastaisuuksien vuoksi;

224. muistuttaa, että alueellisen ja asutuksen kehittämisen toimenpideohjelmaan on sovellettu 10 prosentin kiinteämääräistä rahoitusoikaisua hankkeiden valinnan aikaisten puutteiden vuoksi;

225. panee lisäksi merkille, ettei alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto ole vielä ryhtynyt esivalmistelemaan sähköistä hallintoa koskevien ohjelmien päättämistä, mikä saattaa tarkoittaa lisäoikaisuja;

226. panee huolestuneena merkille, että sääntöjenvastaisuuksien määrän perusteella Unkarin toimenpideohjelmiin liittyy systeeminen ongelma, joka on ollut olemassa vuodesta 2007 alkaen; kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille ja yleisölle siitä, mikä komission oman arvion mukaan on syynä tällaiseen sääntöjenvastaisuuksien määrään; korostaa, että toimenpideohjelmien hallinnollisista virheistä määrättävä 10 prosentin kiinteämääräinen sakko ei ole pitkäaikainen ratkaisu havaittujen sääntöjenvastaisuuksien runsaaseen määrään ja että niiden määrä ei voi vähentyä, ellei käytössä ole parempia ja riittäviä valvonta- ja seurantamekanismeja;

227. pyytää komissiota laatimaan edellä mainittuja ohjelmia varten selkeän aikataulun hankkeen alusta varojen takaisinperintään ja selittämään eri vaiheet;

228. kysyy komissiolta, kuinka nämä takaisinperinnät sisällytetään talousarvioon, sillä ne vaikuttavat edellisen ohjelmakauden 2007–2013 ohjelmiin;

229. muistuttaa kannattaneensa sellaisen mekanismin perustamista, jonka avulla jäsenvaltioihin, jotka eivät noudata Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 2 artiklassa vahvistettuja arvoja, voidaan kohdistaa merkittäviä oikeudellisia ja taloudellisia seurauksia;

Suositukset

230. kehottaa komissiota — laajentamaan raportointia unionin investointien vaikutuksesta ja kestävyydestä osoittaakseen unionin rahoituksen tuottaman unionin tason lisäarvon — tehostamaan pyrkimyksiään parantaa nykyisiä valvonta- ja varmennuskehyksiä, jotta voidaan vahvistaa yhtenäinen tarkastusketju — esittämään vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessaan virhetason maksamishetkellä lukuna (ennen oikaisua kansallisella tasolla) ja arvion tulevista oikaisuista — jatkamaan yhteistyötä tilintarkastustuomioistuimen kanssa tarkastusmenetelmien ja säädöstekstien tulkinnan yhdenmukaistamiseksi edelleen — julkistamaan kaikki ehdotukset talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson mukaisiksi maakohtaisiksi suosituksiksi — kiinnittämään enemmän huomiota jäsenvaltioihin, joiden hallinto- ja valvontajärjestelmät eivät ole luotettavia tai ovat sitä vain osittain ja joissa on kohonnut varoihin liittyvien petosten ja korruption riski sekä etenkin jäsenvaltioihin, jotka eivät liittyneet mukaan EPPOn toimintaan, ja osoittamaan näille jäsenvaltioille enemmän teknistä tukea — kannustamaan jäsenvaltioita liittymään mukaan EPPOn toimintaan — kiinnittämään erityistä huomiota julkisten hankintamenettelyjen perusteella tehtyihin puitesopimuksiin, koska niihin liittyvät petokset ja korruptio merkitsevät lisäriskiä unionin taloudellisten etujen kannalta — vähentämään sitoumusten sumaa mahdollisimman nopeasti — lyhentämään automaattista vapautumista ohjelmakauden 2021–2027 osalta n+3:sta n+2:een jäsenvaltioiden kannustamiseksi panemaan ohjelmat nopeasti täytäntöön — määräämään rahoitusoikaisuja tilintarkastustuomioistuimen havaitsemien virheiden perusteella asiaa koskevien säännösten mukaisesti — täsmentämään vuotuisissa toimintakertomuksissa, kuinka varat, joihin jäsenvaltioiden ja komission jälkikäteen määräämät rahoitusoikaisut vaikuttivat, käytettiin uudelleen erityisesti tapauksissa, joihin liittyi petoksia, korruptiota tai muuta rikollista toimintaa — täsmentämään vuotuisissa toimintakertomuksissa, käyttivätkö asianomaiset jäsenvaltiot jäsenvaltioiden ja komission jälkikäteen määräämät rahoitusoikaisut uudelleen, ja jos käyttivät, miten — julkistamaan viipymättä ERI-rahastojen rahoitusvälineitä koskevan vuosikertomuksen vuodelta 2020 — lisäämään avoimuutta mahdollistamalla sopimuksen saaneiden tarjoajien hakeminen TEDissä, unionin sähköisiä julkisia hankintoja koskevalla verkkosivustolla — tekemään ARACHNE-tietotekniikkaohjelman käytöstä ennakkoehdon sille, että jäsenvaltiot voivat käyttää unionin varoja; tutkimaan mahdollisuutta käyttää ARACHNEn tietoja sekä jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeudellisia päätöksiä, jotta voidaan laatia ”EU:n musta lista” sellaisista yrityksistä ja niiden tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista tai henkilöistä, jotka on tuomittu petoksista, korruptiosta tai muusta unionin varojen käyttöön liittyvästä rikollisesta toiminnasta, ja mahdollisesti kieltää niiltä viideksi vuodeksi unionin rahoituksen hakeminen, ja kehottaa tarkastelemaan huolellisesti kaikkia niiden meneillään olevia hankkeita, joihin liittyy unionin varojen maksamista — tarjoamaan lisätukea ja opastusta jäsenvaltioille eri mekanismiensa kautta, mukaan lukien sen käytettävissä oleva tekninen apu ja erityistyöryhmä, jonka tarkoituksena on vahvistaa hallinnollisia valmiuksia hyödyntää unionin varoja ja edistää saumatonta siirtymistä nykyiseltä ohjelmakaudelta seuraavalle — mukauttamaan rakennerahastojen tilikaudet tilintarkastustuomioistuimen tilikausiin — varmistamaan, että välimaksuista tehtävä 10 prosentin pidätys säilytetään ohjelmakaudella 2021–2027 ja että pidätetyt määrät vapautetaan vasta, kun kaikki varmennukset on saatu päätökseen ja tarpeelliset parannukset tai korjaavat toimenpiteet on toteutettu; — laatimaan yhteiset suuntaviivat korkean tason poliitikkojen eturistiriitojen välttämiseksi sekä kehittämään yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tehokkaat oikeudelliset välineet, joiden avulla vältetään edistämästä unionin koheesiovaroja hyödyntäviä oligarkkisia rakenteita — harkitsemaan, että seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä sovelletaan yhteistyöhön perustuvan hallinnoinnin sijasta suoraa hallinnointia tapauksissa, joissa varoja käytetään tahallisesti väärin;

231. kehottaa tilintarkastustuomioistuinta käsittelemään tuloksellisuutta laajemmin vuosikertomuksessaan ja toteaa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusten olevan tältä osin arvokas tietolähde; pitää tässä yhteydessä myönteisinä tilintarkastustuomioistuimen ehdotuksia, jotka se teki talousarvion valvontavaliokunnan 19. marraskuuta 2019 tekemän vierailun aikana;

Luonnonvarat

Säännönmukaisuus

232. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin arvioi otsakkeen ”Luonnonvarat” varainhoitovuoden 2018 virhetasoksi kokonaisuutena tarkasteltuna 2,4 prosenttia, mikä ylittää yhä 2 prosentin olennaisuusrajan;

233. korostaa, että monimutkaiset tukikelpoisuusehdot lisäävät virheriskiä maaseudun kehittämisen, markkinatoimenpiteiden, kalastuksen, ympäristön ja ilmastotoimien alalla; panee merkille, että näiden alojen osuus on noin neljännes ”luonnonvarojen” toimintalohkon määrärahoista;

234. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen korkeamman riskin aloilla testaamista 156 maksusta neljäsosaan liittyi virhe ja että virheiden pääasialliset syyt liittyivät tukikelpoisuusehtoihin, hankintoja tai avustuksia koskeviin sääntöihin ja epätarkkoihin tietoihin pinta-aloista;

235. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin arvioi Euroopan maatalouden tukirahaston, jäljempänä ”maataloustukirahasto”, suoria tukia vastaavien määrärahojen (72 prosenttia ”luonnonvaroja” koskevasta otsakkeesta) osalta virhetason olevan 2 prosentin olennaisuusrajan alapuolella;

236. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista 95 suorasta tuesta 81 prosenttiin ei liittynyt virhettä ja että suurin osa virheistä oli liikaa suoritettuja maksuja mutta ne olivat pieniä eli alle 5 prosenttia ja johtuivat pääasiassa viljelijöiden toimittamista epätarkoista pinta-alatiedoista;

237. korostaa, että maataloustukirahaston suorien tukien alalla aikaan saadut myönteiset tulokset johtuivat pääasiassa yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän laadusta, viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmästä, paikkatietoanalyysiin perustuvasta tukihakemuslomakkeesta ja viljelijöiden hakemusten alustavista ristiintarkastuksista;

238. panee merki