FI Euroopan unionin virallinen lehti C 224/95

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon: mahdollisuuksista täysi hyöty ja työntekijöille taattu suoja

KOM(2007) 304 lopullinen.

(2008/C 224/22)

Euroopan komissio päätti 13. kesäkuuta 2007 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle — Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon: mahdollisuuksista täysi hyöty ja työntekijöille taattu suoja

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 7. toukokuuta 2008. Esittelijä oli An Le Nouail Marlière.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28.–29. toukokuuta 2008 pitämässään 445. täysistunnossa (toukokuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 113 ääntä puolesta ja yksi vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä.

Komissio julkaisi edellä mainitun tiedonannon 13. kesäkuuta 2007. Tiedonannossa komissio arvioi direktiivin 96/71/EY saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot soveltavat EU:n alueella palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaan työntekijöiden lähettämiseen työhön toiseen jäsenvaltioon, sekä tekee ehdotuksia direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanon parantamiseksi.

Direktiivin 96/71/EY tarkoituksena on sovittaa yhteen yhtäältä se, että palveluiden tarjoajat voivat hyödyntää niille perustamissopimuksen 49 artiklan mukaan kuuluvaa perusvapautta tarjota valtioiden rajat ylittäviä palveluja, ja toisaalta se, että tilapäisesti ulkomaille kyseisiä palveluja suorittamaan lähetettyjen työntekijöiden työehdot ja -olot turvataan asianmukaisesti.

Komission määritelmän mukaan lähetetyllä työntekijällä tarkoitetaan työntekijää, jonka työnantaja on lähettänyt tilapäisesti palvelun suorittamiseksi työhön johonkin toiseen jäsenvaltioon. Palvelujen tarjoaminen valtioiden rajojen yli synnyttää kokonaan uudenlaisen työtekijöiden ryhmän, ”lähetetyt työntekijät”, kun työntekijöitä lähetetään tekemään työtään muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella he tavallisesti työskentelevät. Jäsenvaltioille on kuitenkin jätetty jonkin verran liikkumavaraa lähettyjen työntekijöiden määrittelyssä.

Tarkasteltavana oleva tiedonanto on jatkoa kahdelle aiemmalle tiedonannolle (1), joissa annetaan direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanon suuntaviivoja. Direktiivissä 96/71/EY säädetään, että komission on tarkasteltava 16. päivään joulukuuta 2001 mennessä direktiivin soveltamissääntöjä uudelleen tehdäkseen tarvittaessa neuvostolle ehdotukset tarpeellisista muutoksista.

Komitea on antanut lausunnon (2), jossa se ”pyytää komissiota esittämään uuden selvityksen, jonka perusteella voidaan tarkistaa,

— noudatetaanko työntekijöiden oikeuksien suhteen avoimuuden periaatetta,

— onko työntekijöiden positiiviset oikeudet taattu,

— estetäänkö työntekijöiden liikkuvuutta vai edistetäänkö sitä säännöksillä, jotka jäsenvaltio on antanut direktiivin täytäntöön panemiseksi kun otetaan huomioon työmarkkinoiden protektionistiseen sulkeutumiseen liittyvät riskit,

— pystytäänkö palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevat kilpailun vääristymät torjumaan

— saavatko pienyritykset täytäntöön pannun direktiivin noudattamisen edellyttämää tietoa asianmukaisella tavalla ja riittävästi.”

Komitea ehdotti lisäksi seuraavia toimia: syvällinen analyysi, jossa otettaisiin huomioon talous- ja yhteiskuntaelämän edustajat; arviointi, jonka perusteella voidaan parantaa työntekijöille ja yrityksille tarkoitettuja tiedotusmekanismeja; paikallisten, alueellisten tai rajatylittävien tiedotuspisteverkkojen toiminnan edistäminen, joka perustuu sekä työntekijöille että työnantajille suunnattavien, tietojenvaihtoa koskevien parhaiden käytäntöjen luetteloinnin tehostamiseen, sekä oikeudellinen selvitys sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden lainsäädäntö ja työehtosopimuksia koskevat tiedot ovat riittävän selkeitä, helposti saatavilla ja laajentumisen yhteydessä ajantasaistettuja.

1. Yleistä

1.1 Tarkasteltavana oleva tiedonanto perustuu kolmanteen arviointiin, joka saatiin valmiiksi vasta useita vuosia juuri itse direktiivissä — jossa otetaan huomioon voimaansaattamiset ja täytäntöönpanot kaikissa jäsenvaltioissa — asetetun määräajan (viimeistään 16. joulukuuta 2001) jälkeen. Tämä osoittaa aihepiirin erityisluonteen: oikeudellisten, teknisten ja taloudellisten näkökohtien lisäksi aiheeseen liittyy myös sosiaalinen ja inhimillinen ulottuvuus, mikä vaikeuttaa arviointia, voimaansaattamista, täytäntöönpanoa ja valvontaa. Kyseinen direktiivi on luonteeltaan erittäin juridinen. Se edellyttää tulkintaa tulkinnanvaran vaihdellessa eri tasoilla, voimaansaattamista sekä oikeuskäytäntöä, joka on kaukana yritysten, lähetettyjen työntekijöiden ja työn valvojien todellisuudesta. Näitä seikkoja työmarkkinaosapuolet sekä jäsenvaltioiden viranomaiset ja paikallisviranomaiset ovat korostaneet Euroopan parlamentin kuulemistilaisuuksissa. Euroopan parlamentti (3) on antanut useita suosituksia, joista eritoten voidaan mainita kehotus ottaa työmarkkinaosapuolet paremmin huomioon ja tarjota niille useammin tilaisuus osallistua toimintaan. Parlamentin suosituksissa ei kuitenkaan tarkenneta, miten asiassa olisi toimittava.

1.2 Komitea huomauttaa, että yksi tapa taata kahden samanveroisina pidetyn vapauden, eli henkilöiden vapauksien ja palveluiden tarjoamisen vapauden, säilyminen samanarvoisina myös todellisuudessa, on varmistaa, että direktiivissä taataan ulkomaille lähetettävien työntekijöiden oikeuksien korkeatasoinen suojelu sekä kaikkien palveluntarjoajien välinen reilu ja tasapuolinen kilpailu. Komitea ei todellakaan katso, että palveluiden vapaa liikkuvuus voidaan saavuttaa tiettyjen työntekijöiden kustannuksella. Jotkut saattavat tulkita EY:n tuomioistuimen viimeaikaisen oikeuskäytännön (4) antavan viitteitä tähän suuntaan. Komitea muistuttaa kuitenkin, että ILO:n yleissopimuksissa N:o 87 ammatillisesta järjestäytymisvapaudesta ja 98 kollektiivisesta neuvotteluoikeudesta määrätään, että sosiaalilainsäädäntöä muotoiltaessa on otettava huomioon perinteiset menettelyt. Tämä saattaa merkitä sitä, että työehtosopimusneuvotteluja käydään yritystasolla tai millä tahansa muulla tasolla tai että niissä käsitellään sellaisia aiheita kuin vähimmäispalkan määrittäminen tietyllä toimialalla tai tietyssä yrityksessä. Koska direktiivin 96/71/EY saattaminen jäsenvaltiossa osaksi kansallista lainsäädäntöä kuuluu lainsäädännön perinteisen muotoilutavan piiriin, komission olisi saatettava kansainvälinen oikeus voimaan erityisvalvontaelinten tulkinnan sekä kaikkien jäsenvaltioiden ratifioimien työelämän normien mukaisesti sopusoinnussa primaarioikeuden kanssa.

1.3 Tarkasteltavana olevan uuden tiedonannon ohella komissio kehottaa neuvostoa hyväksymään suosituksen (5), jossa kannustetaan tiivistämään hallinnollista yhteistyötä, parantamaan tietojenvaihtojärjestelmää sekä jakamaan ja vaihtamaan parhaita käytäntöjä.

1.4 Komitea korostaa, että komission uusien ehdotusten suunta on oikea. Erityisen hyvänä se pitää ehdotusta hallinnollisen yhteistyön vahvistamisesta sekä jäsenvaltioiden välisen tietojenvaihtojärjestelmän luomisesta, työntekijöiden ja palveluntarjoajien tiedonsaannin paranantamisesta ja siitä, että näiden olisi saatava tietoa muilla kuin vastaanottajamaan kansalliskielellä tai -kielillä, ehdotusta perustaa yhteysvirastoja, joissa on nimetyt yhteyshenkilöt, ehdotusta ottaa työmarkkinaosapuolet mukaan korkean tason komitean toimintaan jne.

1.5 Komissio on kuitenkin esittänyt asiakirjan, jossa se arvioi jäsenvaltioiden toimia ja direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, ainoastaan englannin kielellä. Tämän vuoksi arvioinnin vaikutukset jäsenvaltioissa sekä työmarkkinaosapuoliin kaikilla tasoilla jäävät vähäisiksi. Komitea ehdottaa, että komissio ottaa huomioon kyseessä olevan alan erityislaadun (vapaa liikkuvuus) ja pyrkii julkaisemaan tiedonannon liitteenä olevan asiakirjan (6) vähintään kolmella kielellä, joista englannin lisäksi yksi on eteläromaaninen kieli ja yksi slaavilainen kieli. Kielikysymys tulee joka tapauksessa esiin, ja mikäli toivotaan, että uusilla säännöksillä on haluttu vaikutus, komitea suosittaa määrittelemään, mitä kieliä käytetään tiedotettaessa niille työmarkkinaosapuolille, joita asia ensisijaisesti koskee, ja päättämään myös jäsenvaltioiden välisessä tietojenvaihtojärjestelmässä sovellettavista kielijärjestelyistä. Komitea viittaa komission esittämän monikielisyyden strategian täytäntöönpanosta antamaansa lausuntoon sekä komission pyytämään uuteen valmistelevaan lausuntoon (7), ja tulee varmasti nostamaan esille työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon koskevien säännösten soveltamiseksi tarvittavan tiedotuksen ja viestinnän, johon kuuluu myös toimielinten tiedotustoiminta.

1.6 Tiedotusjärjestelmän yleisiä piirteitä ja sosiaaliturva-asiakirjojen järjestelmän erityispiirteitä

1.7 Komissio kehottaa luopumaan eräistä tarpeettomiksi katsomistaan työntekijöiden lähettämiseen liittyvistä valvontatoimista, mutta kuitenkin niin, että lähetettyjen työntekijöiden oikeudet suojataan myös vastaisuudessa. Komissio viittaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja katsoo, että eräät valvontatoimet ovat perusteettomia, sillä ne ylittävät sen, mikä on tarpeen lähetettyjen työntekijöiden sosiaaliturvan takaamiseksi. Komissio korostaa kuitenkin tiedonannossaan, että tarkoitus ei ole asettaa jäsenvaltioiden eri sosiaalimalleja kyseenalaiseksi.

1.8 Komitea korostaa, että on epäjohdonmukaista kehottaa poistamaan vaatimus sosiaaliturvaan liittyvien asiakirjojen säilyttämisestä siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu tarjotaan. Tiedotusjärjestelmän avulla voidaan kyllä välittää tietoa sovellettavasta lainsäädännöstä sekä palveluntarjoajien ja työntekijöiden oikeuksista ja velvollisuuksista, mutta sen avulla ei voida valvoa yksittäisten henkilöiden välittömään ja pitkän aikavälin sosiaaliturvaan, sairaus- ja tapaturmavakuutuksiin, eläkkeisiin ja sosiaalivakuutuksiin liittyvien oikeuksien toteutumista. Sillä ei myöskään voida valvoa pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja verojen maksamista maassa, jossa palvelu suoritetaan, sillä näistä maksuista säännellään sen maan työlainsäädännössä, jossa palvelu tarjotaan. Komitea suosittaa näin ollen, että vaatimusta säilyttää sosiaaliturvaan liittyviä asiakirjoja ei korvata vaatimuksella yleisestä tiedotusjärjestelmästä.

1.9 Komitea korostaa, että vaikka direktiivin 96/71/EY voimaan saattamisesta on kulunut jo kymmenen vuotta, sen tavoitteita ei ole täysin saavutettu. Euroopassa on edelleen huomattavasti toisistaan poikkeavia näkemyksiä lähetettyjen työntekijöiden sosiaaliturvan laadusta ja kattavuudesta sekä EU:ssa että sen ulkopuolella.

1.10 Komissio arvioi vihreässä kirjassaan ”Työlainsäädäntö 2000-luvun haasteiden tasalle”, että pimeä työ, eritoten silloin, kun se liittyy työvoiman liikkumiseen valtioiden rajan yli, on tämän päivän työmarkkinoilla erityisen huolestuttava ja itsepintainen ilmiö, jonka seurauksia ovat niin työntekijöiden riistäminen kuin kilpailun vääristyminenkin. (8) Samassa asiakirjassa komissio vaatii, että käytössä pitää olla sellaiset täytäntöönpanojärjestelyt, joilla varmistetaan työmarkkinoiden tehokkuus, estetään työlainsäädännön rikkominen kansallisella tasolla ja turvataan työntekijöiden oikeudet.

1.11 Komitea huomauttaa, että eritoten rakennusalan yhteiskunnallis-taloudelliset toimijat ovat valppaina direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanon suhteen sosiaalisääntöjen kiertämisen ja tästä johtuvan kilpailun mahdollisen vääristymisen vuoksi. Taustalla ovat erityisolot, joissa kyseisen alan työntekijät työskentelevät etenkin tapauksissa, joissa työntekijöitä on lähetetty työhön toiseen valtioon. (9) On olennaisen tärkeää, että käytössä on rakennusalan erityisvaatimuksiin mukautettuja valvontatoimia, jotta sekä paikallisia että lähetettyjä työntekijöitä voidaan suojella. Näin ollen komission suunnitelmat eivät saisi johtaa siihen, että pitkällä aikavälillä hyödyllisiksi havaitut jäsenvaltioiden valvontamekanismit vaarantuvat. Tämä olisi ristiriidassa komission ilmoituksen kanssa siitä, ettei se halua muuttaa jäsenvaltioiden sosiaalimalleja.

1.12 Komitea painottaa Euroopan parlamentin kantaa, jonka mukaan komission olisi lievennettävä tulkintaansa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä arvioidessaan eräiden toimien yhteensopivuutta yhteisön lainsäädännön kanssa. (10)

2. Erityistä

2.1 Komissio katsoo, että asiakirjojen kääntämisvelvollisuus, joka liittyy vaatimukseen säilyttää tietyt asiakirjat vastaanottavan jäsenvaltion kielellä, rajoittaa perusteettomasti palvelujen vapaata tarjoamista. Euroopan yhteisön tuomioistuin on kuitenkin ottanut asiaan poikkeavan kannan, sillä se on äskettäin (18. heinäkuuta 2007) antamassaan tuomiossa (C-490/04) todennut, että tämä komission kyseenalaistama vaatimus on yhteisön lainsäädännön mukainen.

2.2 Komissio viittaa niin ikään erääseen toiseen yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon, jossa tuomioistuin on todennut, että perusteettomasti palvelujen tarjoamisen vapautta rajoittavia ovat lisäksi toimenpiteet, joita sovelletaan automaattisesti ja ehdottomasti ja jotka perustuvat yleiseen olettamaan siitä, että perustamissopimuksen takaamaa perusvapautta käyttävä henkilö tai yritys on syyllistynyt petokseen tai väärinkäytökseen. (11) Komitea epäilee, voidaanko tätä tuomioistuimen arviota soveltaa direktiiviin 96/71/EY liittyviin toimiin, sillä direktiivissä kehotetaan jäsenvaltioita toteuttamaan aiheelliset toimenpiteet tapauksissa, joissa direktiiviä ei noudateta. Tässä direktiivin säännöksessä ei edellytetä yleistä olettamusta petoksesta. Tuomioistuin täsmentää päinvastoin, että direktiivin aineellisoikeudellinen sisältö jäisi merkityksettömäksi, jos jäsenvaltiot eivät voisi asianmukaisin keinoin valvoa työntekijöiden lähettämistä koskevien säännösten noudattamista.

3. Yhteistyön parantaminen direktiivin 96/71/EY soveltamiseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi

3.1 Komitea panee tyytyväisenä merkille, että komissio toteaa selvästi, että rajatylittävässä hallinnollisessa yhteistyössä on nykyään suuria puutteita ja että asiassa on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Komitea on vakuuttunut, että jäsenvaltioiden viranomaisten välinen tehokas yhteistyö tietojen jakamiseksi voi auttaa ratkaisemaan työntekijöiden lähettämistä sääntelevän direktiivin käytännön toteutuksessa ilmenneitä ongelmia. Tämä koskee erityisesti myös säännösten noudattamisen valvontaa.

3.2 Komitea katsoo kuitenkin, että yhteistyön parantaminen ei tee kansallisia valvontatoimia tarpeettomiksi. Direktiivillä 96/71/EY luodut yhteistyömekanismit ovat osoittautuneet tehottomiksi. Niiden avulla ei ole kyetty takaamaan työntekijöiden yhtäläistä sosiaaliturvaa kaikissa kansallisissa säännöksissä.

3.3 Edellä mainitulla seikalla on merkitystä erityisesti rakennusalalla. Rakennustyömailla tehtävät ennakkotarkastukset ovat oleellisia lähetettyjen työntekijöiden oikeuksien suojaamiseksi.

3.4 Valvontatoimien siirtäminen lähettävän jäsenvaltion vastuulle johtaisi epätoivottuihin viivästyksiin työntekijöiden oikeuksien suojaamisessa. Muun muassa tämän vuoksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tunnusti edellä mainitussa 18. heinäkuuta 2007 antamassaan tuomiossa jäsenvaltioiden oikeuden vaatia tiettyjen asiakirjojen säilyttämistä rakennustyömailla vastaanottavan jäsenvaltion kielellä. Komitea suosittaa, että asiakirjojen säilyttämistä koskevaa vaatimusta ei poisteta, vaan että päinvastoin parannetaan työhönottoon, työntekoon ja tässä tapauksessa työntekijöiden lähettämiseen liittyvien tietojen avoimuutta niin, että säilytetään vaatimus tarvittavien tietojen antamisesta sekä vastaanottavan että lähettävän valtion työvoima-, koulutus ja sosiaaliviranomaisille näiden suorittaessa tarkastuksia. Avoimuus eli tietojen saanti on yrityksille ja työntekijöille yhä tärkeämpää laajentuneilla sisämarkkinoilla, joilla liikkuvuutta halutaan parantaa entisestään.

3.5 Oikeuksien kartoittamiseksi tarvittavat tiedot, jotka liittyvät eläkkeisiin ja terveysriskien torjumiseen (telakat, kemianala, maatalous jne.) ja jotka ovat peräisin useasta eri lähteestä, kuten lähettävästä valtiosta, yrityksestä tai työvoima- ja sosiaaliviranomaisilta, olisi voitava koota yhteen ja tarkistaa nykyistä vaivattomammin. Lähtökohtana olisi oltava avoimuus.

3.6 Komitea katsoo lisäksi, ettei lähetettyjä työntekijöitä koskevan direktiivin käytännön täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia voida ratkaista pelkästään jäsenvaltioiden kahdenvälisillä toimilla. Sen vuoksi olisi harkittava eurooppalaisen elimen perustamista, joka toimisi työntekijöiden lähettämiseen liittyvän rajatylittävän viranomaisyhteistyön solmukohtana, kojelautana, katalysaattorina ja tiedotuspisteenä. Keskus laatisi lisäksi säännöllisin väliajoin selvityksen havaituista ongelmista sekä niiden ratkaisemiseksi ehdotettavista toimenpiteistä.

4. Komission suositus direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanon tehostamiseksi

4.1 Komitea kannattaa komission aikomusta perustaa korkean tason komitea yhteistyössä jäsenvaltioiden, ammattijärjestöjen ja työnantajien kanssa. Tällaisen komitean tehtävänä olisi tukea hyviksi havaittujen toimintatapojen kartoittamista ja niitä koskevaa tietojenvaihtoa tekemällä perusteellinen selvitys työntekijöiden lähettämiseen liittyvistä, valtioiden rajat ylittävistä siviili- ja hallinto-oikeudellisista seuraamuksista ja niiden täytäntöönpanon ongelmista. Komitea painottaa, että sellaiset Euroopan alakohtaiset työmarkkinaosapuolet, jotka ovat tähän asti olleet päävastuussa valvonnasta ja täytäntöönpanosta, olisi konkreettisesti kutsuttava mukaan korkean tason komitean toimintaan, toisin sanoen työmarkkinaosapuolille olisi annettava paikkoja komiteassa heti sen perustamisen jälkeen ja tästä olisi selvästi sovittava ennalta. Työmarkkinaosapuolet ovatkin tuoneet julki tämän yhteisen toiveensa Euroopan tasolla annetussa yhteisessä julistuksessa. Komitea tukee komission aloitetta, jossa huomioidaan alalta hankittu kokemus, mutta ei ota kantaa alakohtaisten eurooppalaisten työmarkkinaosapuolien toivomaan osallistumisen tasoon.

4.2 Korkean tason komitean olisi huolehdittava siitä, ettei jäsenvaltioita edellytetä hyväksymään sellaisia käytännössä muovautuneita ehtoja, jotka normaalisti edellyttäisivät kansallisen tai yhteisön lainsäädännön antamista. Korkean tason komitea voisi pyrkiä osaltaan parantamaan direktiivin 96/71/EY noudattamista edellyttävien toimien yhdenmukaisuutta, joka ei ole tällä hetkellä EU:ssa riittävää.

4.3 Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio ottaa täysin huomioon työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen valtioon käsittelevät Euroopan parlamentin päätöslauselmat ja etenkin parlamentin vaatimuksen siitä, että työmarkkinaosapuolten sitoutuminen tunnustetaan täydellisesti. Komitea ehdottaa, että työmarkkinaosapuolten kokemukselle annettaisiin arvoa esimerkiksi lisäämällä työmarkkinaosapuolille myönnettäviä resursseja, jotta ne voivat levittää esimerkkejä parhaista käytännöistä.

4.4 Taatakseen kaikille työntekijöille samanlaiset oikeudet komission olisi kannustettava jäsenvaltioita hyväksymään toimia, joiden avulla jäsenvaltioiden valvontatoimia ja niiden välistä yhteistyötä pyritään parantamaan.

5. Ratkaisemattomia kysymyksiä

5.1 Näennäisen itsenäinen ammatinharjoittaminen

5.1.1 Komitea on huolestunut näennäisen itsenäisen ammatinharjoittamisen tunnistamisen ongelmasta sekä tällaisten ”itsenäisten ammatinharjoittajien” oikeudellisesta uudelleenmäärittelystä silloin, kun kyseessä ovat henkilöt, jotka ovat asettautuneet sen jäsenvaltion ulkopuolelle tai siihen jäsenvaltioon, jossa tapaukset on todettu, eli kun kyseessä on eräällä tapaa työntekijöiden näennäinen lähettäminen. Komitea kehottaa komissiota pohtimaan oikeudellisia keinoja ja menettelyjä, jotta tilanne voidaan korjata. Lähetettyjä työntekijöitä saatetaan kannustaa ilmoittamaan itsensä itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi, vaikka he olisivat täysin riippuvaisia yhdestä ainoasta työnantajasta. Joskus taas heitä ei ole ilmoitettu sen enempää lähetetyiksi työntekijöiksi kuin itsenäisiksikään ammatinharjoittajiksi. Näin on tapahtunut toisinaan vaarallisissa ammateissa, joissa kattava sosiaaliturva on olennaisen tärkeä.

5.1.2 Kansallisessa lainsäädännössä olisi paitsi annettava selvät ja käytännölliset määritelmät myös säädettävä vastuusta sellaisten tapausten varalta, joissa kyse on näennäisestä itsenäistä ammatinharjoittamisesta ja/tai näennäisestä työntekijän lähettämisestä. Näin taataan, että työntekijät ja yhteiskunta saavat kaikki niille kuuluvat korvaukset, sakkotulot, verot ja sosiaaliturvamaksut ja että viranomaisilla on keinot varmistaa näiden velvoitteiden noudattaminen, minimoida väärinkäytöksistä saatava hyöty ja tehostaa petosten tekijöille langetettavia taloudellisia seuraamuksia silloin, kun yritykset toimivat sääntöjenvastaisesti ja ilmoittavat työntekijänsä näennäisesti itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi välttyäkseen maksamasta sosiaaliturvamaksuja.

5.2 Alihankinta ja vastuu

5.2.1 Jäsenvaltioiden tasolla eräät kansalliset tai alakohtaiset kumppanit ovat kannattaneet periaatetta, jonka mukaan emoyritykset ovat yhteisvastuussa alihankkijoihin nähden. Tämä periaate on sisällytetty kansalliseen lainsäädäntöön ja ansaitsee tulla mainituksi hyvänä käytänteenä. Euroopan parlamentin mietinnössä (12) nostetaan esiin lukuisat edut, joista lähetetyt työntekijät ovat voineet nauttia yhteisvastuujärjestelmän ansiosta. Komissio toteaa tiedonannossaan, että olisi selvitettävä tarkemmin, voisiko emoyritysten toissijainen vastuu olla tehokas ja oikeasuhteinen keino lisätä yhteisön lainsäädännön noudattamisen valvontaa. Euroopan parlamentti on omalta osaltaan kannattanut tällaista menettelyä.

5.2.2 Käytännön kokemus osoittaa kiistatta, että työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annettua direktiiviä kierretään toisinaan pitkien alihankintaketjujen avulla, ja niihin liittyy valtioiden rajat ylittävien palvelujen tarjoajien käyttö.

5.2.3 Tiedonannossa komissio ilmoittaa aikovansa tehdä yhdessä jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolien kanssa perusteellisen selvityksen rajatylittävistä täytäntöönpano-ongelmista (seuraamukset, sakot, yhteisvastuu). Näin komissio vastaa Euroopan parlamentin toistuviin pyyntöihin tehdä yhteisvastuujärjestelmää koskeva lainsäädäntöehdotus, jotta voidaan minimoida mahdollisuus kiertää lainsäädäntöä tai yhteisesti sovittuja normeja, kuten työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetussa direktiivissä edellytetään. Komitea toivoo saavansa tiedon prosessin tuloksista.

6. Päätelmät

6.1 Komitea tukee komission neuvostolle ehdottamia aloitteita. Komitea suhtautuu kuitenkin varauksellisesti niiden yhteydessä sovellettuun yksipuoliseen lähestymistapaan, sillä ensisijaisena tarkoituksena on poistaa rajoituksia ja esteitä, joiden oletetaan haittaavan työntekijöitä ulkomaille lähettävien yritysten toimintaa. Komitean mielestä yhtä paljon huomiota on kuitenkin kiinnitettävä mahdollisuuteen panna täytäntöön työntekijöiden lähettämistä koskevalla direktiivillä turvattavat työntekijöiden oikeudet, kun otetaan huomioon tunnetut puutteet työolojen valvonnassa, rajatylittävässä viranomaisyhteistyössä sekä sakkorangaistusten täytäntöönpanossa. Komitea suhtautuu erityisen varauksellisesti siihen, että luovuttaisiin vaatimuksesta säilyttää sosiaaliturvaan liittyviä asiakirjoja siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu tarjotaan. Komitea kehottaa neuvostoa hyväksymään ehdotetun suosituksen tiivistetystä jäsenvaltioiden välisestä hallinnollisesta yhteistyöstä, jolla pyritään parantamaan palveluntarjoajien ja lähetettyjen työntekijöiden tiedonsaantia ja varmistamaan, että nämä saavat tietoa nykyistä useammalla kielellä, sekä kehotetaan jäsenvaltioita vaihtamaan tietoja ja hyviä käytäntöjä kolmen osapuolen muodostamassa korkean tason komiteassa, johon kuuluu jäsenvaltioiden edustajia sekä jäsenvaltioiden ja Euroopan tason yhteiskunnallis-taloudellisia toimijoita, direktiivin 96/71/EY tehostamiseksi sekä palvelujen tarjoamisen yhteydessä työhön toiseen jäsenvaltioon lähetettyjen työntekijöiden suojaamiseksi.

Bryssel 29. toukokuuta 2008 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Dimitris DIMITRIADIS

(1) KOM(2003) 458 lopullinen ”Direktiivin 96/71/EY täytäntöönpano jäsenvaltioissa” ja 4. huhtikuuta 2006 annettu tiedonanto KOM(2006) 159 lopullinen ”suuntaviivoista, jotka koskevat palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon”.

(2) ETSK:n 31. maaliskuuta 2004 antama lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle — Direktiivin 96/71/EY täytäntöönpano jäsenvaltioissa”, esittelijä: Le Nouail Marlière), EYVL C 112, 30.4.2004.

(3) Näistä tuoreimmat ovat 11. heinäkuuta 2007 annetussa päätöslauselmassa (B6-0266/2007).

(4) Asia C-341/05, Laval vastaan ruotsalaistahot.

(5) Komission suositus, annettu …, tiivistetystä hallinnollisesta yhteistyöstä, joka koskee palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon (IP/08/514).

(6) SEC(2008) 747.

(7) Parhaillaan laadittavana oleva ETSK:n valmisteleva lausunto aiheesta ”Monikielisyys”, esittelijä: An Le Nouail Marlière.

(8) Vihreä kirja, KOM(2006) 708 lopullinen, kohta 4.b), s. 11 ja seuraavat sivut. ETSK:n 30. toukokuuta 2007 antama lausunto aiheesta ”Vihreä kirja — Työlainsäädäntö 2000-luvun haasteiden tasalle”, esittelijä: Daniel Retureau, EUVL C 175, 27. heinäkuuta 2007.

(9) Eritoten voidaan mainita tutkimus La Libre Circulation des travailleurs dans l'UE, Jan Cremers et Peter Donders, European Institute for Construction Labour research, Editeurs et Werner Buelen, FETBB Auteur.

Sosiaalista polkumyyntiä tapahtuu myös muilla aloilla, mutta muiden alojen työntekijöiden lähettämisen ehtoja ei säännellä kyseessä olevalla direktiivillä. Ks. ETSK:n lausunto 1698/2007 ”Rajanylittävä maataloustyövoima” (esittelijä Martin Siecker) sekä ETSK:n lausunto ”Maatalouden työmarkkinat” (esittelijä: Hans-Joachim Wilms).

(10) Euroopan parlamentin 11. heinäkuuta 2007 antama päätöslauselma (B6-0266/2007).

(11) Käsiteltävänä olevan tiedonannon kohta 3.2.

(12) Euroopan parlamentin mietintö ”Yritysten yhteiskuntavastuu: uusi kumppanuus” (2006/2133(INI)), Euroopan parlamentin mietintö työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71/EY soveltamisesta (2006/2038(INI)) sekä Euroopan parlamentin mietintö työlainsäädännön uudistamisesta 2000-luvun haasteita vastaavaksi (2007/2023(INI)). Viimeksi mainitussa mietinnössä parlamentti ”kehottaa komissiota ehdottamaan lainsäädännöllisiä puitteita, joissa säädettäisiin urakoitsijoiden tai emoyritysten yhteisestä ja solidaarisesta vastuusta väärinkäytösten käsittelemiseksi alihankintasopimuksiin liittyvissä asioissa avoimien ja kilpailukykyisten markkinoiden luomiseksi kaikille yrityksille työnormien ja työehtojen kunnioittamista koskevien tasavertaisten toimintaedellytysten perusteella; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita erityisesti määrittelemään Euroopan tasolla selvästi, kuka on vastuussa työlainsäädännön noudattamisesta ja alihankintaketjuun liittyvien palkkojen, sosiaaliturvamaksujen ja verojen maksamisesta”. Käytännön esimerkin tästä tarjoaa neuvoston (Justus Lipsius) kotipaikan rakennustyömaa Brysselissä 1990-luvulla. Yhdessä vaiheessa työmaakyltissä oli 30–50 eri alihankkijan luettelo, eikä se ollut tyhjentävä. Toisena esimerkkinä voidaan mainita Berlaymont-rakennuksen (Euroopan komission kotipaikka) kunnostustyöt. Asbestin poistoon erikoistunut saksalainen yritys käytti noin 110:tä portugalilaista alihankkijaa, jotka eivät olleet saaneet koulusta tällaiseen tehtävään ja jotka työskentelivät kammottavissa oloissa. Muita käytännön esimerkkejä kuvaillaan julkaisussa The free movement of workers, CLR Studies 4 (2004), s. 48–51, Cremers et Donders (toim).