Tiistai 10. toukokuuta 2011

Velallisen omaisuuden jäädyttäminen ja ilmoittaminen rajatylittävissä tapauksissa

P7_TA(2011)0193

Euroopan parlamentin päätöslauselma 10. toukokuuta 2011 suosituksista komissiolle ehdotetuista väliaikaisista toimenpiteistä velallisen omaisuuden jäädyttämiseksi ja ilmoittamiseksi rajatylittävissä tapauksissa (2009/2169(INI))

2012/C 377 E/01

Euroopan parlamentti, joka

ottaa huomioon, että sisämarkkinat ovat tärkein väline, jolla voidaan edistää rahoituskriisin jälkeistä kasvua unionissa; ottaa huomioon, että on oleellista antaa niille miljoonille yrityksille, jotka hyödyntävät sisämarkkinoita, sekä niille miljoonille kansalaisille, jotka käyttävät oikeuttaan asua, työskennellä ja matkustaa kaikkialla EU:ssa, tehokkaat oikeussuojakeinot siltä varalta, että he joutuvat perimään saataviaan toiselta kansalaiselta tai yritykseltä,

ottaa huomion, että velan perimisestä maiden rajojen yli aiheutuu nykyisin velkojalle liian suuret kulut tapauksissa, joissa velallisella on varoja useissa jäsenvaltioissa; ottaa huomioon, että on tullut aika yksinkertaistaa ja nopeuttaa velkojen perintäprosessia,

ottaa huomioon, että rajatylittävä täytäntöönpano on asetettava sisämarkkinoilla ensisijaiseksi tavoitteeksi ja tuomioistuinten on voitava nopeasti määrätä velallisen tai väitetyn velallisen varojen jäädyttämisestä; ottaa huomioon, että tällaisen välineen puuttuessa vilpilliset elinkeinonharjoittajat ja muut, jotka pyrkivät tahallisesti välttelemään vastuutaan, voivat siirtää varansa toiseen tuomiopiiriin ja pakottaa näin kansalaiset ja pienet yritykset, jotka ovat jo hakeneet tuomioistuimen tuomion, viemään asiansa toisen jäsenvaltion tuomioistuimeen periäkseen saatavansa,

ottaa huomioon, että nyt ehdotettavien välineiden olisi täydennettävä jo olemassa olevia unionin säännöksiä ja aloitteita, etenkin 16. helmikuuta 2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/7/EU kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta (6) , 22. joulukuuta 2000 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 44/2001 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (7) , 12. joulukuuta 2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1896/2006 eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta (8) , 11. heinäkuuta 2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 861/2007 eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä (9) sekä Euroopan oikeusportaalia,

(1) EUVL C 263 E, 16.10.2008, s. 655.

(2) OJ C 184 E, 8.7.2010, s. 7.

(3) OJ C 285 E, 21.10.2010, s. 12.

(4) Eurooppa-neuvoston päätelmät, 10. ja 11. joulukuuta 2009, EUCO 6/09.

(5) EUVL C 115, 4.5.2010, s. 1.

(6) EUVL L 48, 23.2.2011, s. 1.

(7) EUVL L 12, 16.1.2001, s. 1.

(8) EUVL L 399, 30.12.2006, s. 1.

(9) EUVL L 199, 31.7.2007, s. 1.

Tiistai 10. toukokuuta 2011

LIITE

PYYDETYN EHDOTUKSEN SISÄLTÖÄ KOSKEVAT YKSITYISKOHTAISET SUOSITUKSET

Suositus nro 1 (hyväksyttävien välineiden muoto ja luonne)

Euroopan parlamentti pyytää ehdottamaan seuraavia välineitä: eurooppalainen määräys varojen säilyttämisestä (European order for the preservation of assets, EOPA) ja eurooppalainen määräys varojen ilmoittamisesta (European order for the disclosure of assets, EODA). Unionin toiminta olisi toteutettava asetuksen muodossa. Kummankin välineen olisi oltava itsenäinen toimintakeino ja täydennettävä kansallisen lainsäädännön mukaisia välineitä. Niitä olisi käytettävä vain rajatylittävissä tapauksissa.

Suositus nro 2 (määräyksen antamista koskeva tuomiovalta)

Euroopan parlamentti katsoo, että pyydettäviin välineisiin olisi liitettävä yhdenmukaiset tuomiovaltaa koskevat säännöt siitä, mitkä kansalliset tuomioistuimet ovat toimivaltaisia antamaan kyseisiä määräyksiä. Näitä yhdenmukaisia sääntöjä laadittaessa olisi otettava huomioon, että sillä tuomioistuimella, jolla on neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) mukainen asiallinen toimivalta, on yleensä parhaat mahdollisuudet antaa kyseisiä määräyksiä. Säännöissä olisi otettava huomioon myös se, missä vaiheessa on sen pääasian käsittely, jonka yhteydessä määräystä pyydetään.

Suositus nro 3 (määräyksen vastustamismenettelyä koskeva tuomiovalta)

Euroopan parlamentti katsoo, että vain tuomioistuimella, joka on antanut EOPA- tai EODA- määräyksen, on tuomiovalta ottaa vastaan määräykseen liittyviä vastustamismenettelyjä silloin, kun vastustaminen koskee määräyksen EU:n laajuista vaikutusta. Kun vastustaminen koskee määräyksen vaikutusta tietyssä toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, minkä tuomioistuimessa määräys annettiin, tätä sääntöä olisi lievennettävä velallisten, väitettyjen velallisten ja kolmansien osapuolten suojelemiseksi antamalla tuomiovalta myös sen jäsenvaltion tuomioistuimille, jossa varat sijaitsevat. Määräysten vastustamisperusteet olisi lueteltava pyydettävien välineiden yhteydessä kattavasti.

Suositus nro 4 (määräyksen hakemista koskeva mallilomake ja ilmoittaminen)

Euroopan parlamentti katsoo, että kumpaakin määräystä olisi haettava mallilomakkeella, joka on saatavilla kaikilla kielillä muun muassa Euroopan oikeusportaalin kautta. Lomakkeen olisi oltava mahdollisimman yksinkertainen. Määräyksien täytäntöönpanoa koskeva viestintä olisi standardoitava (esimerkiksi EOPA-määräyksen kohdalla: pankin vastaus täytäntöönpanevalle viranomaiselle takavarikoinnin onnistumisen osalta, ilmoitus velalliselle jne.).

Suositus nro 5 (raportointi)

Komissio olisi velvoitettava raportoimaan nyt pyydettävien välineiden toteuttamisesta ja etenkin siitä, kuinka paljon niitä käytetään.

Suositus nro 6 (missä pääasian käsittelyn vaiheessa määräystä voi hakea)

Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että on oleellista, että EOPA-määräystä voidaan hakea yksipuolisesti (ex parte) siten, ettei sille osapuolelle, jonka varoista on kyse, ilmoiteta asiasta ennalta. Määräystä olisi voitava hakea pääasian käsittelyn aikana, ennen käsittelyn alkua tai käsittelyn jälkeen.

Suositus nro 7 (velkojan edellytykset)

Euroopan parlamentti katsoo, että kansallisella tuomioistuimella olisi oltava harkintavalta siihen, antaako se EOPA-määräyksen. Lisäksi todistustaakka olisi hakijalla sen osoittamiseksi, että tapauksen ilmeistä perusteltavuutta (fumus boni juris) ja kiireellisyyttä (periculum in mora) koskevat edellytykset täyttyvät. Kansallisten tuomioistuinten olisi arvioitava näitä edellytyksiä unionin tuomioistuimen nykyisen oikeuskäytännön perusteella.

Suositus nro 8 (EOPA-määräyksen antamiseksi tarvittavat vähimmäistiedot)

Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että täsmälliset tiedot velallisesta tai väitetystä velallisesta riittäisivät, eikä varsinaisia pankkitilien numeroita tarvittaisi. Tietojen olisi oltava riittävät niin, ettei homonymiasta aiheudu epäselvyyksiä.

Suositus nro 9 (määräyksen täytäntöönpanokelpoisuus)

Jos määräys on, kuten useimmissa tapauksissa, annettu ennen velan vahvistamista tuomiolla, sen olisi oltava täytäntöönpanokelpoinen koko EU:ssa mahdollisimman vähäisin väliaikaisin toimenpitein. Jos sen sijaan määräys on annettu sen jälkeen, kun velka on vahvistettu tuomiolla, sen olisi oltava täytäntöönpanokelpoinen koko EU:ssa ilman väliaikaisia toimenpiteitä.

Suositus nro 10 (määräyksen vaikutus)

Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että EOPA-määräyksen vaikutukset olisi rajattava koskemaan pankkitalletusten takavarikointia ja väliaikaista jäädyttämistä eikä sitä pidä laajentaa siten, että velkojalle myönnettäisiin omistusoikeus varoihin. Lisäksi olisi harkittava, kattaisiko määräys mahdollisesti myös muunlaiset omaisuuserät, kuten kiinteän omaisuuden tai tulevat varat (pian erääntyvä saatava tai perintö).

EOPA-määräyksen on koskettava vain tarvittavia pankkitilejä, ja jäädyttämismääräys on rajattava velan määrään lisättynä mahdollisilla oikeuskuluilla ja koroilla. Määräyksen antaneen tuomioistuimen olisi voitava rajata sen voimassaoloaika tapauskohtaisesti ottaen huomioon kunkin tapauksen perusteltavuus.

Suositus nro 11 (EOPA-määräysten käsittely)

Euroopan parlamentti toivoisi käytettävän sähköistä tiedonsiirtojärjestelmää, joka yhdistäisi määräyksen antavan tuomioistuimen siihen pankkiin, jossa tilit ovat, ja jota voitaisiin käyttää Euroopan oikeusportaalin kautta. Parlamentti pitää kuitenkin myös muita vaihtoehtoja mahdollisina.

Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että pankit olisi velvoitettava noudattamaan EOPA-määräystä välittömästi (ts. tarkasti määritettyjen aikarajojen puitteissa) ja myös ilmoittamaan täytäntöönpanoviranomaiselle, onnistuiko takavarikointi. Asian käsittelyssä olisi noudatettava tietosuojaa koskevia sääntöjä.

Euroopan parlamentti kehottaa komissiota suunnittelemaan pyydettävän välineen sellaiseksi, että sen käytöstä aiheutuu mahdollisimman vähän kuluja. Koska takavarikoinnista aiheutuvat kulut vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen, olisi harkittava, olisiko nyt pyydettävällä välineellä pyrittävä kulujen yhdenmukaistamiseen vai jätetäänkö kuluista päättäminen jäsenvaltioiden tehtäväksi. Kulut eivät joka tapauksessa saisi ylittää asetuksessa säädettyä enimmäismäärää ja niiden olisi oltava läpinäkyvät ja syrjimättömät. Kulujen olisi vastattava tosiasiallisia kustannuksia ja niissä olisi otettava huomioon yhtenäisen euromaksualueen perustaminen sekä se, että tarvittavat menettelyt olisi vakioitava niin suurelta osin kuin mahdollista.

Euroopan parlamentti kehottaa harkitsemaan tarkasti, kenen olisi vastattava EOPA-määräyksen käsittelykuluista, ja tutkimaan jäsenvaltioiden ja paikallisella tasolla sovellettuja parhaita käytäntöjä.

Suositus nro 12 (miten menettelyissä turvataan velallisten tai väitettyjen velallisten oikeudet)

Euroopan parlamentti katsoo, että pyydettävään välineeseen olisi syytä sisällyttää kattavat takeet velallisten ja väitettyjen velallisten oikeuksien turvaamista varten:

A. Jos EOPA-määräystä haetaan ennen kuin tuomioistuin on vahvistanut velan, määräyksen antaminen edellyttää hakijalta vakuuksien tai muiden takeiden toimittamista tuomioistuimen tarkasteltavaksi, jotta vastaajalle tai kolmansille osapuolille voidaan myöntää korvauksia siinä tapauksessa, että niille aiheutuu määräyksestä vahinkoa. Vastaajan olisi voitava päättää EOPA-määräys tarjoamalla tarvittavat vakuudet. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että nämä säännökset eivät estä niitä, joiden taloudelliset voimavarat ovat vähäiset, käyttämästä tätä toimintatapaa.

B. Jos EOPA-määräys annetaan ilmoittamatta siitä ennalta (ex parte), vastaajalle olisi ilmoitettava määräyksestä virallisesti ja annettava viipymättä täytäntöönpanon jälkeen vastaajalle kaikki tiedot, jotka se tarvitsee valmistellessaan vastustusta.

C. Vastaajalla olisi oltava oikeus esittää EOPA-määräystä koskeva vastustuksensa jälkikäteen. Vastustamisperusteet olisi yhdenmukaistettava pyydettävän välineen yhteydessä. Myös vastustamismenettelyä koskeva tuomiovalta olisi yhdenmukaistettava välineen yhteydessä.

D. EOPA-määräykselle on asetettava selkeät aikarajat. Varsinkin jos pääasian käsittely ei ole vielä alkanut, määräyksen antavan tuomioistuimen olisi asetettava määräaika käsittelyn aloittamiselle.

E. Välineen yhteydessä olisi otettava lukuun se, että velallisen kohtaamiin vaikeuksiin sovelletaan kansallisella tasolla hyvin erilaisia käytäntöjä (esimerkiksi vähimmäismäärät, joita pienempiä luonnollisten henkilöiden pankkitilejä ei voida takavarikoida). Niin ollen tämänkaltaisten seikkojen olisi kuuluttava velkojan tai väitetyn velkojan vakituisena asuinpaikkana olevan jäsenvaltion lainsäädännön piiriin. Oikeusvarmuuden parantamiseksi velkojien kannalta jäsenvaltiot olisi kuitenkin velvoitettava antamaan komissiolle tiedot tällaisista poikkeuksista, ja niistä olisi tiedotettava julkisesti.

F. EOPA-välineen osalta olisi säädettävä, että velkoja hakee määräyksen täytäntöönpanoa omalla vastuullaan ja saattaa joutua korvaamaan velalliselle täytäntöönpanotoimenpiteistä aiheutuneen vahingon.

Suositus nro 13 (määräyksen luonne)

Euroopan parlamentti katsoo, että määräystä olisi voitava hakea viimeistään sen jälkeen, kun velka on vahvistettu tuomiolla. Komission olisi harkittava, pitäisikö määräystä voida hakea jo aikaisemmassa käsittelyn vaiheessa (esimerkiksi jos toimivaltainen tuomioistuin katsoo, että on olemassa todellinen vaara, ettei sen tuomiota noudateta) ja millaisin takein velallisen oikeuksia olisi siinä tapauksessa suojattava.

Lisäksi Euroopan parlamentti katsoo, että kukin jäsenvaltio olisi velvoitettava päättämään, mitkä viranomaiset ovat toimivaltaisia antamaan EODA-määräyksen. Tähän tehtävään nimitetyt viranomaiset voisivat antaa EODA-määräyksiä tapauskohtaisesti ja ottaen huomioon kulloisetkin olosuhteet.

Suositus nro 14 (määräyksen aineellinen soveltamisala)

Euroopan parlamentti katsoo, että velalliset olisi yleisesti ottaen velvoitettava ilmoittamaan kaikki ne varansa, jotka sijaitsevat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella, jotta velkojalla olisi mahdollisimman laajat toimintamahdollisuudet.

Suositus nro 15 (määräyksen täytäntöönpanokelpoisuus)

Euroopan parlamentti katsoo, että ainoastaan sen tuomioistuimen tai viranomaisen, joka on antanut EODA-määräyksen, pitäisi voida muuttaa määräystä tai kumota se. Määräyksen olisi oltava täytäntöönpanokelpoinen koko EU:ssa ilman väliaikaisia toimenpiteitä.

Suositus nro 16 (miten menettelyissä turvataan velallisten tai väitettyjen velallisten oikeudet)

Euroopan parlamentti katsoo, että pyydettävään välineeseen olisi syytä sisällyttää kattavat takeet velallisten oikeuksien turvaamista varten:

A. Välinettä sovellettaessa olisi löydettävä oikea tasapaino toisaalta direktiivin 95/46/EY ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan takaaman henkilötietojen suojaa koskevan oikeuden ja toisaalta tuomioiden tehokkaan täytäntöönpanon välillä. Etenkin olisi taattava EODA-määräyksen perusteella ilmoitettujen tietojen suojaaminen, jotta määräystä ei voisi käyttää väärin.

B. EODA-välineen osalta olisi säädettävä, että velkoja hakee määräyksen täytäntöönpanoa omalla vastuullaan ja saattaa joutua korvaamaan velalliselle täytäntöönpanotoimenpiteistä aiheutuneen vahingon.

C. Kun velka on maksettu täysimääräisenä, EODA-määräys on välittömästi kumottava myös velallisen yksipuolisesta pyynnöstä, kun kyseisestä takaisinmaksusta on esitetty todisteet.

Suositus nro 17 (virheellisten tietojen ilmoittamisesta aiheutuvat seuraamukset)

Euroopan parlamentti katsoo, että nyt pyydettävän välineen olisi sisällettävä noudattamatta jättämistä ja väärien tietojen antamista koskeva seuraamuskehys, jotta määräyksiä noudatettaisiin tehokkaasti ja yhdenmukaisesti kaikkialla vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella.

(1) Neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001, annettu 22. joulukuuta 2000, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1).