A4-0083/95

Päätöslauselma yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamisessa tapahtuneesta edistymisestä (marraskuu 1993 - joulukuu 1994)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan,

- ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.7 artiklan toisen kohdan,

- ottaa huomioon Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksessa (26. - 27. kesäkuuta 1992) esitetyn ulkoasiainministereiden kertomuksen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan todennäköisestä kehityksestä,

- ottaa huomioon komission laatiman yleiskertomuksen Euroopan unionin toiminnasta vuonna 1994,

- ottaa huomioon ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnön (A4-0083/95),

A. ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.1 artiklan 2 kohdassa esitetyt yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) tavoitteet, joihin Euroopan unionin ulkopuolisen toiminnan on perustuttuva,

B. katsoo, että YUTP:n soveltamisen 14 ensimmäisen kuukauden aikana on Euroopan poliittisessa yhteistyössä tapahtunut edistystä, mutta edistys ei vastaa niitä odotuksia, joita unionin jäsenvaltioiden julkinen mielipide on asettanut YUTP:lle, kuten entisen Jugoslavian ja Ruandan esimerkit osoittavat,

C. katsoo, että YUTP on kokeiluluonteinen ja kehittyvä prosessi, jota voidaan parantaa, kuten Euroopan unionista tehdystä sopimuksesta ilmenee, ja että vuoden 1996 hallitusten välisen konferenssin on tehtävä tarvittavat päätökset YUTP:n tehokkuuden parantamiseksi ja sen toiminnan tekemiseksi demokraattisemmaksi ja avoimemmaksi,

D. katsoo, että YUTP:n tavoitteena ei ole oltava ainoastaan Euroopan unionin etujen puolustaminen ja sen turvallisuuden ylläpitäminen vaan myös niiden arvojen puolustaminen, jotka muodostavat Euroopan kehittämisen perusytimen; näitä arvoja ovat demokratia, ihmisoikeudet, vähemmistöjen oikeudet ja erimielisyyksien ratkaiseminen vuoropuhelun avulla,

E. katsoo, että neuvosto ei ole riittävästi käyttänyt Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa olevia mahdollisuuksia rohkeamman ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamiseksi; neuvosto on Euroopan poliittisen yhteistyön linjaa suoraan noudattaen antanut etusijan julkilausumiin perustuvalle diplomatialle sen sijaan, että se olisi suuremmassa määrin käyttänyt uusia keinoja, «yhteistä kantaa», ja «yhteistä toimintaa»,

F. katsoo, että YUTP:n ensimmäisenä soveltamiskautena ei ole riittävästi korostettu turvallisuuden ja puolustuksen näkökohtia ja että vuosina 1995 ja 1996 on tehtävä asiaa koskevat tarvittavat päätökset ottaen huomioon unionin reuna-alueilla käynnissä olevat ja mahdolliset konfliktit sekä sen, että Amerikan yhdysvallat on määritellyt uudelleen kantansa Euroopan turvallisuuteen,

G. katsoo, että neuvosto ei vielä ole pannut täytäntöön Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräyksiä Euroopan parlamentin kuulemisesta, minkä vuoksi toimielinten välisen sopimuksen tekeminen YUTP:n alalla on sitäkin tärkeämpää,

H. YUTP:n soveltaminen on tuonut esiin sellaisen yhteisen analyysi- ja arviointikyvyn puutteen, joka mahdollistaisi poliittisten, taloudellisten ja sotilaallisten tosiseikkojen kokonaisvaltaisen ja johdonmukaisen käsittämisen,

1. Kehottaa neuvostoa tiedottamaan sille tehokkaammin ja nopeammin YUTP:n alalla tapahtuvasta kehityksestä sekä pyytämään siltä lausuntoa tämän politiikan päänäkökohdista ja perusvalinnoista, mihin se on velvollinen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.7 artiklan mukaisesti;

2. Kehottaa Euroopan komissiota käyttämään tehokkaammin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.8 artiklan 3 kohdassa sille annettua oikeutta esittää neuvostolle ehdotuksia;

3. Katsoo, että parlamentaarisen demokratian, joka on yksi Euroopan unionin perusarvoista, periaatteiden mukaisesti neuvoston on erityisesti ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla kunnioitettava parlamentin poliittista tahtoa kansan valittuna edustajana, ja että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uskottava syventäminen riippuu myös suuressa määrin tästä demokraattisesta takuusta;

4. Toivoo tämän vuoksi, että tehdään nopeasti toimielinten välinen sopimus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.7 artiklan soveltamisesta sekä YUTP:n rahoittamisesta siten, että YUTP:tä toteutetaan denokraattisemmin ja avoimemmin kunkin toimielimen toimivaltuuksia kunnioittaen;

5. Ilmoittaa tässä tapauksessa olevansa valmis tehokkaita ja nopeita toimenpiteitä soveltaen tekemään kaiken mahdollisen antaakseen osallistumiselleen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan tehokkaan ja joustavan muodon;

6. Pahoittelee, että sen keskustelun tukena, joka Euroopan parlamentin on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.7 artiklan mukaisesti vuosittain järjestettävä YUTP:n toteuttamisessa tapahtuneesta edistyksestä, ei ole neuvoston kyseisestä aiheesta laatimaa kertomusta, joka voisi olla osa unionin toteutunutta kehitystä koskevasta kirjallisesta vuosikertomuksesta, jonka Eurooppa-neuvosto on velvollinen antamaan Euroopan parlamentille Euroopan unionista tehdyn sopimuksen D artiklan mukaisesti;

7. Korostaa, että komissio on yleiskertomuksessaan Euroopan unionin toiminnasta vuonna 1994 omistanut kokonaisen luvun YUTP:lle; katsoo kuitenkin, että kyseinen kertomus ei riittävästi tuo esille komission roolia YUTP:n kehittämisessä ja toteuttamisesssa erityisesti yhteisten päätösten täytäntöönpanon osalta;

8. Katsoo, että Euroopan parlamentin tarkkailijoiden valtuuskunnan osallistuminen kansainvälisiin konferensseihin (osana Euroopan unionin valtuuskuntaa) olisi muodostuttava pysyväksi tavaksi;

9. Katsoo, että YUTP:n toteuttamisessa ilmenneet puutteet johtuvat suureksi osaksi kyseisen politiikan hallitustenvälisestä luonteesta ja yksimielisyyteen pyrkimisestä toiminnan edellytyksenä; arvioi myös, että tämän uuden politiikan haittana on liiallinen ja jatkuva kansallisvaltioiden omien etujen korostaminen sekä riittämätön tai puuttuva yhteinen käsitys Euroopan unionin turvallisuuseduista, vaikka tällä alalla onkin alkanut tapahtua edistystä;

10. Katsoo, että Euroopan unionin on tarpeen perustaa analyysi- ja arviointikeskus, kuten korkean tason asiantuntijaryhmän ensimmäisessä kertomuksessa todetaan; tämän keskuksen tärkein tehtävä olisi arvioida jatkuvasti niitä vaaroja ja uhkia, jotka voivat kohdistua unionin etuihin ja arvoihin, ja valmistaa Eurooppa-neuvostossa ja Euroopan unionin neuvostossa käytäviä keskusteluja varten unionin ja sen jäsenvaltioiden tosiasiallisesti käytettävissä oleviin keinoihin sovitettuja vastastrategioita.

11. Kehottaa neuvostoa tulevaisuudessa harjoittamaan sellaista ulkopolitiikkaa, jonka tarkoituksena on toimia yhteisvastuullisesti vakaan maailmanjärjestyksen luomiseksi;

12. Kehottaa tämän vuoksi neuvostoa kehittämään «Euroopan unionin turvallisuusetu» -käsitettä asteittain kunkin jäsenvaltion poliittisten tai historiallisten kokemusten perusteella siten, että unioni määrittelee sellaisen ulkopolitiikan, jossa korostetaan ennakointia, turvallisuutta, vakautta ja aseriisuntaa sekä yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan ja Välimeren alueen kanssa;

13. Toteaa, että YUTP:n on myös suojeltava ja edistettävä Euroopan unionin perusarvoja (demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittaminen) ja edistettävä erimielisyyksien rauhanomaista ratkaisemista, mahdollisesti ennakoivan diplomatian menetelmiä soveltamalla.

14. Katsoo, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tarkistuksen yhteydessä olisi vahvistettava jäsenvaltioiden välisen syvemmän solidaarisuuden periaate ottaen huomioon Euroopan mantereen turvallisuutta ja vakautta koskevat epävarmuustekijät ja pyytää, että Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen liitetään lauseke keskinäisestä avunannosta erityisesti siinä tapauksessa, että jäsenvaltioiden rajoja loukataan;

15. Katsoo, että sen on voitava osallistua yhteisen puolustuspolitiikan laatimiseen ja valvontaan;

16. Katsoo, että Euroopan unioni on liian usein pelkästään reagoinut tapahtumiin sen sijaan, että se olisi toteuttanut erilaisia ennaltaehkäiseviä toimia kuten ennakoivaa diplomatiaa ja konfliktien selvittämistä; korostaa tämän vuoksi, että hallitusten välisen konferenssin on tärkeää suhtautua myönteisesti siihen, että Euroopan unionille annetaan tarvittavat välineet ja järjestelmät, jotta sillä olisi paremmat mahdollisuudet ehkäistä ja ratkaista konflikteja rauhanomaisin keinoin;

17. Pyytää neuvostoa käyttämään YK:n ja ETY-järjestön yhteydessä mahdollisimman laajasti hyväksi yhteisiä kantoja ja yhteisiä toimia näiden kansainvälisten järjestöjen aseman vahvistamiseksi erityisesti niiden rauhaa ylläpitävien mahdollisuuksien osalta;

18. Pyytää neuvostoa turvautumaan ulkopolitiikan alueella vähemmän julkilausumiin ja käyttämään enemmän hyväksi yhteisiä kantoja, erityisesti ETY-kokouksen kaltaisten kansainvälisten konferenssien tai YK:n järjestämien konferenssien edellä, sekä?toteuttamaan rohkeammin yhteisiä toimia;

19. Katsoo, että demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevien lausekkeiden sisällyttäminen kolmansien maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin on yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan perusperiaate ja että kyseisten lausekkeiden kunnioittaminen on olennaisen tärkeää, sekä kehottaa neuvostoa ja komissiota kiinnittämään enemmän huomiota siihen, miten niitä voitaisiin käyttää niiden maiden suhteen, jotka eivät noudata näitä periaatteita;

20. Pyytää, että hallitusten välinen konferenssi harkitsisi määräystä yksimielisyydestä, jota vaaditaan suurimmassa osassa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevista päätöksistä, ja laatimaan typologian päätöksistä, joihin vaaditaan joko enemmistö (määräenemmistö tai sekä annettujen äänien että parlamentin jäsenten enemmistö) tai yksimielisyys;

21. Korostaa, että ne maantieteelliset alueet, jotka Lissabonin Eurooppa- neuvosto nimesi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan soveltamisen ensisijaisiksi alueiksi, eivät saa olla yksinomaisen mielenkiinnon kohteena siten, että laiminlyödään muut tärkeät alueet kuten Aasian-Tyynenmeren alue, jolla tulee olemaan tärkeä asema ensi vuosisadalla; suhtautuu tämän osalta myönteisesti komission tiedonantoon «Kohti uutta Aasian-strategiaa» (KOM(94)0314);

22. Pyytää, että Euroopan unioni kiinnittäisi erityistä huomiota Latinalaiseen Amerikkaan sen ja Euroopan välisten läheisten kulttuurisiteiden vuoksi; panee siis tyytyväisyydellä merkille komission tiedonannon «Euroopan unionin politiikan vahvistaminen Mercosuriin nähden» (KOM(94)0428); katsoo kuitenkin, että Euroopan olisi esitettävä aktiivisempaa osaa alueen taloudellisessa kehityksessä ja sen demokratisoitumisen tukemisessa siten, että muodostuu «Euroopan ja Latinalaisen Amerikan kumppanuus»;

23. Pitää ehdottoman välttämättömänä, kuten komissio on todennut tiedonannossaan «Euroopan unionin Välimeren-politiikan vahvistaminen: Euroopan ja Välimeren maiden kumppanuuden perustaminen» (KOM(94)0427), että luodaan poliittisesti vakaa ja turvallinen Euroopan ja Välimeren maiden vyöhyke ottaen huomioon väkivaltaisen uskonnollisen fanaattisuuden vahvistumisen tietyissä Välimeren eteläisen rannikon maissa; kannattaa Euroopan ja Välimeren maiden konferenssin järjestämistä vuonna 1995; konferenssin valmistelujen on oltava Euroopan unionin yhteinen toimi;

24. Katsoo myös, että Lähi-idän/Kaukasuksen alue on erittäin tärkeä maailmanrauhan kannalta; katsoo, että Euroopan unionin tulee sitoutua edistämään vielä aktiivisemmin poliittista vuoropuhelua, taloudellista yhteistyötä sekä demokratiaa tällä alueella vaikuttaakseen myönteisesti sen vakauteen, ottaen huomioon myös Yhdysvaltojen vetäytymisen mahdollisuuden;

25. Ottaa huomioon komission tiedonannon SEC(94)1747 «Euroopan unionin Baltian- politiikan pääperiaatteet», joka pyrkii edistämään vakautta ja yhteistyötä tällä alueella, sekä muistuttaa siitä, että Baltian maat ovat aloittaneet Euroopan unionin kanssa assosiointiprosessin, jonka on myöhemmin määrä johtaa niiden liittymiseen unionin jäseniksi;

26. Pitää Euroopan vakauttamissopimuksesta tähän mennessä saatuja kokemuksia myönteisinä; sopimus kuuluu Euroopan unionin yhteiseen toimintaan ja edistää Keski- ja Itä- Euroopan maita sekä Baltian maita koskevan Euroopan unionin strategian toteuttamista;

27. Korostaa, että Euroopan unionin ulkopolitiikan alueella toteuttamat toimet olisivat tehokkaampia, jos unionilla olisi käytettävissään näihin toimiin tarvittava materiaalinen infrastruktuuri ja inhimilliset voimavarat;

28. Pitää välttämättömänä, että Euroopan unioni saa oman diplomaattisen koneiston; katsoo, että kolmansissa maissa olevat komission edustustot olisi korotettava Euroopan unionin suurlähetystön asemaan ja että ne tässä ominaisuudessa esittäisivät erityistä osaa suhteessa jäsenvaltioiden suurlähetystöihin; pahoittelee sitä, että jäsenvaltiot eivät esimerkiksi ole pystyneet perustamaan yhteisiä lähetystöjä entisen Neuvostoliiton itsenäisiin valtioihin, vaikka näin oli alunperin suunniteltu;

29. Katsoo, että Euroopan unionilla olisi oltava oma tiedustelujärjestelmänsä, johon perinteisten keinojen lisäksi sisältyisivät optiset tiedustelusatelliitit ja tutkat, jotta edellä mainittu analyysi- ja arviointikeskus saisi mahdollisimman tuoretta tietoa; painottaa tässä suhteessa parhaillaan käynnissä olevien valtioiden välisten satelliittiohjelmien tärkeyttä;

30. Katsoo lopuksi, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan on oltava pohjoisen ja etelän välisen rauhan, turvallisuuden, liennytyksen ja vakauden väline ja että sen on edistettävä uutta kansainvälistä järjestystä ja oltava arvovallan lähde Euroopan unionille sen demokraattisten ja humanististen perinteiden mukaisesti;

31. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle sekä tiedoksi komissiolle, jäsenvaltioiden parlamenteille, Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerille ja ETYJ:n sihteeristölle.