Keskiviikko 16. marraskuuta 2011

Yhtenäinen eurooppalainen rautatiealue ***I

P7_TA(2011)0503

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 16. marraskuuta 2011 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta (uudelleenlaatiminen) (KOM(2010)0475 – C7-0268/2010 – 2010/0253(COD))

2013/C 153 E/41

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys – uudelleenlaatiminen)

Euroopan parlamentti, joka

(1) EUVL C 236 E, 12.8.2011, s. 125.

(2) EUVL C 132, 3.5.2011, s. 99.

(3) EUVL C 104, 2.4.2011, s. 53.

(4) EYVL C 77, 28.3.2002, s. 1.

Keskiviikko 16. marraskuuta 2011

P7_TC1-COD(2010)0253

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 16. marraskuuta 2011, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/…/EU antamiseksi yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta (uudelleenlaadittu)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 91 artiklan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annettua neuvoston direktiiviä 91/440/ETY (3), rautatieyritysten toimiluvista 19 päivänä kesäkuuta 1995 annettua neuvoston direktiiviä 95/18/EY (4) sekä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä 26 päivänä helmikuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/14/EY (5) on muutettu vuosina 2004 ja 2007 huomattavilta osin. Koska uusia muutoksia tehdään ja kyseiset säännökset ovat yhteydessä toisiinsa, mainitut direktiivit olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen ja yhdistettävä yhdeksi säädökseksi.

(2) Unionin kuljetusalan suurempi yhdentyminen on olennainen osa sisämarkkinoiden toteuttamista; rautatiet ovat elintärkeä osa unionin kuljetusalaa, joka on siirtymässä kestävän kehityksen periaatteiden mukaiseen liikkuvuuteen.

(2 a) Rautatiesektorin osuus liikenteestä ei ole kasvanut viimeisen vuosikymmenen aikana, mikä on vastoin vuoden 2001 rautatiepaketin tavoitteita (jäljempänä ‧ensimmäinen rautatiepaketti‧, jolla tarkoitetaan yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/12/EY (6) , rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/13/EY (7) ja direktiiviä 2001/14/EY) ja osoittaa, että nykyistä lainsäädäntöä on edelleen tarpeen parantaa sektorin tukemiseksi. Sen vuoksi meneillään oleva uudelleenjärjestely on välttämätön. [tark. 1]

(2 b) Lukuisat rikkomusmenettelyt jäsenvaltioita vastaan osoittavat, että nykyinen lainsäädäntö aiheuttaa tulkintaeroja ja että ensimmäistä rautatiepakettia on selvennettävä ja parannettava sen varmistamiseksi, että Euroopan rautatiemarkkinat aidosti avautuisivat. [tark. 2]

(2 c) Rautatieinfrastruktuurin kehittämiseen ja ylläpitämiseen investoidaan edelleen liian vähän alan kehityksen ja kilpailukyvyn turvaamiseksi. [tark. 3]

(2 d) Direktiivit, joista ensimmäinen rautatiepaketti koostuu, eivät ole estäneet huomattavaa vaihtelua rautateiden infrastruktuurimaksujen määräytymisperusteissa ja suuruudessa sekä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen muodossa ja kestossa. [tark. 4]

(2 e) Markkinoille pääsyn edellytysten puutteellinen avoimuus on ilmeinen este kilpailukykyisten rautatieliikennepalvelujen toteutumiselle. [tark. 5]

(3) On tarpeen parantaa rautatieverkon tehokkuutta sen yhdentämiseksi kilpailumarkkinoihin ottaen samalla huomioon rautateiden erityispiirteet.

(3 a) Rautatiesektoriin sovellettavat erilaiset sosiaaliturvajärjestelmät eri jäsenvaltioissa aiheuttavat riskin, että syntyy epäterve kilpailutilanne uusien rautatieyritysten ja vakiintuneiden yritysten välille, ja edellyttävät yhdenmukaistamista siten, että kunnioitetaan sekä alan että jäsenvaltioiden erityispiirteitä. [tark. 6]

(3 b) On annettava takeet siitä, että sääntelyelimet huolehtivat valvontatehtävistään, jotta voidaan varmistaa syrjimättömyys rautatieyritysten välillä, sopivan hinnoittelupolitiikan täytäntöönpano ja tilien eriyttämisperiaatteen noudattaminen. [tark. 7]

(3 c) Eurooppalaisen rautatiealueen toteuttamiseksi tarvitaan Euroopan tasolla täysin yhteentoimiva rautatiejärjestelmä. Euroopan rautatievirastolle olisi annettava asianmukaiset valtuudet ja resurssit, joiden turvin tämä tavoite voidaan saavuttaa nopeammin, muun muassa liikkuvan kaluston ja turvallisuus- ja merkinantolaitteiden sertifiointia koskevien yhteisten standardien kehittämisen osalta. [tark. 8]

(4) Alueellinen liikenne, kaupunki- ja esikaupunkiliikenne sekä sukkulaliikenne Kanaalitunnelin läpi olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Myös omia raiteitaan käyttävät perinne- ja museorautatiet olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. [tark. 9]

(5) Tehdäkseen rautatiekuljetukset tehokkaiksi ja muiden liikennemuotojen kanssa kilpailukykyisiksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että rautatieyrityksillä on riippumattomien, kaupallisten liikenteenharjoittajien asema siten, että niiden on mahdollista sopeutua markkinoiden tarpeisiin.

(6) Rautatieverkon tulevan kehityksen ja tehokkaan käytön varmistamiseksi olisi erotettava liikennepalvelujen tarjoaminen ja infrastruktuurin toiminta. Sen vuoksi näitä kahta toimintaa on hoidettava erillisinä ja niillä on oltava erillinen kirjanpito , mikä takaa avoimuuden, jolla varmistetaan, ettei julkisia varoja suunnata muuhun kaupalliseen toimintaan . [tark. 10]

(6 a) On varmistettava, että infrastruktuurin haltijan ja rautatieyrityksen kirjanpito pidetään selkeästi erillään toisistaan. Yhdelle näistä toiminnan aloista myönnettyjä julkisia varoja ei saisi siirtää toiselle toiminnan alalle. Tämä kielto olisi esitettävä selvästi kunkin toiminnan alan kirjanpitosäännöissä. Jäsenvaltion ja kansallisen sääntelyelimen olisi varmistettava tämän kiellon tehokas soveltaminen. [tark. 11]

(6 b) Kaikkien rautatiealan toimijoiden on yritysmuodosta riippumatta noudatettava sosiaaliturva- ja terveyslainsäädäntöä, jotta vältetään sosiaalinen polkumyynti ja epäterve kilpailu. [tark. 12]

(6 c) Jotta rautatieliikenne voisi kilpailla maantieliikenteen kanssa, olisi yhdenmukaistettava erilaiset kansalliset sääntökokonaisuudet, kuten ne, jotka koskevat rautatieliikenteen turvallisuutta, mukana seuraavien asiakirjojen käyttöä, junien vaihtotyötä ja asiaan liittyvää dokumentaatiota, junien ohjaamiseen käytettäviä signaaleja ja merkkejä, vaarallisten aineiden kuljetusten yhteydessä toteutettavia toimenpiteitä ja tarkastuksia ja jätekuljetusten rekisteröintiä ja seurantaa koskevia yhdenmukaisia menettelyjä. [tark. 13]

(7) Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta olisi sovellettava rautatiesektorilla ottaen huomioon tämän sektorin erityispiirteet.

(8) Tehostaakseen kilpailua rautatieliikenteen hoidossa mukavuuden ja käyttäjille tarjottavien palvelujen parantamiseksi jäsenvaltioilla olisi säilyttävä yleinen vastuu asianmukaisen rautateiden infrastruktuurin kehittämisestä.

(9) Koska infrastruktuurin kustannusten kohdentamisesta ei ole yhteisiä sääntöjä, jäsenvaltioiden olisi infrastruktuurin haltijaa kuultuaan vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt rautatieyrityksiltä rautateiden infrastruktuurin käyttämisestä perittävästä maksusta. Kyseiset säännöt eivät saisi olla rautatieyrityksiä syrjiviä.

(10) Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että infrastruktuurin haltijoilla ja julkisessa omistuksessa tai määräysvallassa olevilla rautatiekuljetusyrityksillä on moitteeton varainhoito, ottaen asianmukaisesti huomioon unionin valtiontukisäännöt.

(10 a) Unionin olisi tutkittava innovatiivisilla rahoitusvälineillä tapahtuvan eurooppalaisten rautatiehankkeiden rahoittamisen vaihtoehtoisia lähteitä kuten unionin hankejoukkovelkakirjalainoja, jotta edistetään yksityisiä sijoituksia ja parannetaan riskipääoman saantia. Samasta syystä olisi lisättävä rautatiemarkkinoiden houkuttelevuutta vaihtoehtoisten yksityisten sijoittajien silmissä luomalla selkeät, avoimet oikeudelliset kehykset. [tark. 14]

(10 b) Jäsenvaltioiden ja infrastruktuurin haltijoiden olisi voitava rahoittaa infrastruktuuri-investointeja muilla keinoin kuin suoralla valtion rahoituksella, esimerkiksi yksityisen sektorin rahoituksella. [tark. 15]

(11) Tehokas tavaraliikenne henkilö- ja tavaraliikenne ja erityisesti tehokas rajat ylittävä tavaraliikenne henkilö- ja tavaraliikenne, etenkin tapauksissa, joissa erilainen raideleveys edelleen muodostaa fyysisen esteen kilpailulle, edellyttävät kiireellisiä toimia markkinoiden avaamistoimia avaamiseksi yksittäisissä jäsenvaltioissa ja kilpailun lisäämiseksi . [tark. 16]

(12) Sen varmistamiseksi, että oikeuksia käyttää rautateiden infrastruktuuria sovelletaan yhtenäisesti ja syrjimättömästi koko unionin alueella, olisi otettava käyttöön rautatieyrityksiä koskeva toimilupa.

(13) Niiden reittien osalta, joilla on väliasemia, uusilla markkinoille tulijoilla olisi oltava oikeus ottaa ja jättää matkustajia reittiosuuden varrella, jotta tällainen liikenne voi olla kannattavaa ja jotta mahdollisia kilpailijoita ei aseteta epäsuotuisaan asemaan jo toiminnassa oleviin liikenteenharjoittajiin nähden.

(14) Avoimen markkinoille pääsyn ja väliasemia sisältävien uusien kansainvälisten henkilöliikennepalvelujen käyttöönotto ei saisi johtaa kotimaisten henkilöliikennepalvelujen markkinoiden avaamiseen, vaan niiden olisi koskettava vain käyttöönotossa huomio olisi kiinnitettävä kansainvälisellä reittiosuudella olevia liitännäisasemia oleviin liitännäisasemiin . Uusien Tällaisten palvelujen päätarkoituksena olisi oltava kansainvälisellä matkalla olevien matkustajien kuljettaminen. Sen arvioimiseksi, onko tämä kulloisenkin palvelun päätarkoitus, huomioon olisi otettava eri arviointiperusteita, kuten kotimaisen tai kansainvälisen liikenteen matkustajien kuljetuksesta saatu osuus liikevaihdosta ja matkustajamäärästä sekä matkaosuuden pituus. Asianomaisen kansallisen sääntelyelimen olisi tehtävä arviointi palvelujen päätarkoituksesta asianomaisen osapuolen pyynnöstä. [tark. 17]

(15) Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (8) mukaan jäsenvaltiot ja paikallisviranomaiset voivat tehdä julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia, joihin voi sisältyä tiettyjen palvelujen tarjoamista koskevia yksinoikeuksia. Sen vuoksi on tärkeää varmistaa, että mainitun asetuksen säännökset sopivat yhteen kansainvälisten henkilöliikennepalvelujen kilpailulle avaamisen periaatteen kanssa.

(15 a) Asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus varmistaa, että työntekijöiden työsuhteeseen liittyvät oikeudet säilytetään erotettaessa liikennepalvelujen tarjoaminen ja infrastruktuurin hallinto, kun tähän saattaa sisältyä yrityksen luovutus. [tark. 18]

(16) Kansainvälisten henkilöliikennepalvelujen avaaminen kilpailulle voi vaikuttaa julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen mukaisesti tuotettujen rautateiden henkilöliikennepalvelujen järjestelyihin ja rahoitukseen. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus rajoittaa markkinoille pääsyä, jos tämä vaarantaisi tällaisten julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten taloudellisen tasapainon ja jos tämän direktiivin 55 artiklassa tarkoitettu asianomainen sääntelyelin ja tarvittaessa 57 artiklassa säädetty sääntelyelinten verkosto on tämän hyväksynyt objektiivisen taloudellisen arvioinnin perusteella ja julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehneiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä. [tark. 19]

(17) Arvioitaessa, voiko julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten taloudellinen tasapaino vaarantua, olisi otettava huomioon ennalta määritettyjä perusteita, kuten vaikutus minkä tahansa julkisia palveluhankintoja koskevaan sopimukseen sisältyvän palvelun kannattavuuteen, mukaan lukien siitä aiheutuvat vaikutukset julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehneen toimivaltaisen viranomaisen nettokustannuksiin, matkustajien kysyntä, lippujen hinnoittelu, lipunmyyntijärjestelyt, väliasemien sijainti ja lukumäärä rajan molemmin puolin sekä ehdotetun uuden palvelun ajoitus ja vuorotiheys. Tällaisen arvioinnin ja asianomaisen sääntelyelimen päätöksen mukaisesti jäsenvaltiot saavat myöntää tai evätä haetun kansainvälisen henkilöliikennepalvelun käyttöoikeuden taikka muuttaa sitä, sekä myös periä käyttömaksua uuden kansainvälisen henkilöliikennepalvelun liikenteenharjoittajalta, taloudellisen arvioinnin mukaisesti sekä unionin lainsäädäntöä ja yhdenvertaisuuden ja syrjimättömyyden periaatteita noudattaen.

(18) Henkilöliikennepalvelujen toiminnan edistämiseksi linjoilla, joilla toteutetaan julkisen palvelun velvoitetta, jäsenvaltioiden olisi halutessaan voitava antaa palveluista vastaaville viranomaisille valtuudet periä maksu niiden toimivaltaan kuuluvista henkilöliikennepalveluista. Maksu olisi käytettävä sellaisten julkisen palvelun velvoitteiden rahoittamiseen, jotka asetetaan julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimuksessa.

(18 a) Markkinoiden kehitys on osoittanut, että on ratkaisevan tärkeää vahvistaa sääntelyelinten asemaa. Jotta ne voisivat olla avainasemassa oikeudenmukaisten puitteiden varmistamisessa yhtäläisille käyttöoikeuksille, niille on annettava niiden tämän tehtävän suorittamiseksi tarvitsemat taloudelliset resurssit, henkilöstö ja logistiset välineet. [tark. 20]

(18 b) Kansallisen sääntelyelimen on oltava riippumaton sääntelyelin, jolla on valta ottaa asioita käsiteltäväksi omasta aloitteestaan ja ryhtyä tutkimuksiin ja joka voi sekä antaa lausuntoja että tehdä täytäntöönpanokelpoisia päätöksiä taatakseen avoimet, esteettömät markkinat, joilla kilpailu on vapaata ja vääristymätöntä. [tark. 21]

(19) Sääntelyelimen olisi toimittava tavalla, jolla vältetään eturistiriidat ja mahdollinen osallistuminen käsiteltävänä olevan julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tekemiseen , sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta rahoittaa tämän elimen toimintaa kansallisesta talousarviosta tai rautatiesektorilta perittävillä maksuilla ja asiaan liittyvän tiedon julkaisemista . Sääntelyelimen toimivaltaa olisi laajennettava siten, että siihen sisältyy kansainvälisen palvelun tarkoituksen ja tarvittaessa olemassa oleviin julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin kohdistuvien taloudellisten vaikutusten arviointi. [tark. 22]

(19 a) Kansallisen sääntelyelimen olisi oltava organisaatioltaan, rahoituspäätöksiltään, oikeudelliselta rakenteeltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton infrastruktuurin haltijoista, hinnoitteluelimistä, käyttöoikeuksia myöntävistä elimistä sekä hakijoista. Kansallisella sääntelyelimellä oltava henkilöstön ja resurssien osalta tarvittavat hallinnolliset valmiudet varmistaa, että rautatiemarkkinat ovat avoimet ja läpinäkyvät. Vaaditun henkilöstön määrän olisi oltava suoraan yhteydessä markkinoiden tarpeisiin ja vaihdeltava tarpeen mukaan. Sen olisi ratkaistava valitukset, toimittava omasta aloitteestaan, tutkittava riitatapauksia ja seurattava markkinoiden kehitystä. Sillä olisi oltava tukenaan komission sääntely-yksikkö. Lisäksi kansallisen sääntelyelimen olisi pidettävä päätösluonnoksistaan tietokantaa, jonka olisi oltava komission saatavilla. [tark. 23]

(20) Suurnopeusyhteyksien kaltaisia erikoistuneita infrastruktuureita käyttäviin palveluihin investoimiseksi hakijat tarvitsevat oikeusvarmuutta ottaen huomioon laajat ja pitkäaikaiset investoinnit.

(21) Kansallisten sääntelyelinten olisi vaihdettava keskenään tietoja ja komission valvonnassa luotava verkosto, joka vahvistaa niiden yhteistyötä yhteisten periaatteiden kehittämisen ja parhaiden käytäntöjen ja tietojen vaihdon avulla. Kansallisten sääntelyelinten olisi myös tarvittaessa yksittäistapauksissa sovitettava yhteen niitä periaatteita ja käytäntöjä, joiden perusteella arvioidaan, vaarantuuko julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen taloudellinen tasapaino. Niiden olisi asteittain laadittava saamiinsa kokemuksiin perustuvat yhteiset suuntaviivat Euroopan tasolla . Sääntelyelinten verkoston kokemusten pohjalta komission olisi esitettävä lainsäädäntöehdotus eurooppalaisen sääntelyelimen perustamisesta . [tark. 24 ja 25]

(22) Rautatieyritysten välisen terveen kilpailun varmistamiseksi erotettava toisistaan liikennepalvelujen tarjoaminen ja palvelujen tarjoamisvarusteiden käyttö. Tämän vuoksi on tarpeen, että erilliset oikeushenkilöt harjoittavat näitä kahta toimintoa toisistaan riippumattomasti. Tällaisen riippumattomuuden ei tarvitse tarkoittaa sitä, että jokaista palvelua varten olisi perustettava erillinen elin tai yritys sääntelyelimen olisi hallinnoitava liikennepalvelujen tarjoamista ja palvelujen tarjoamisvarusteiden käyttöä avoimesti ja ketään syrjimättä tässä direktiivissä säädettyjä menettelyjä noudattaen . [tark. 26]

(22 a) Tiedotus- ja lipunmyyntipalvelujen saatavuuden parantamisen matkustaja-asemilla olisi täydennettävä muita lainsäädäntöaloitteita, joiden tarkoituksena on helpottaa henkilöliikenteen telemaattisten sovellusten suunnittelua ja kehittämistä. [tark. 138]

(23) Luotettavien ja riittävien palvelujen varmistamiseksi on välttämätöntä, että rautatieyritykset aina täyttävät tietyt hyvää mainetta, taloudellista vakavaraisuutta , sosiaalisia normeja ja ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset. [tark. 27]

(24) Asiakkaiden ja kolmansien suojelemiseksi on tärkeää välttämätöntä varmistaa, että rautatieyritysten vakuutukset ovat riittävät korvausvelvollisuuden varalta. Niiden olisi voitava kattaa korvausvelvollisuutensa onnettomuustilanteissa myös pankkien tai muiden yritysten antamilla takuilla, jos kate tarjotaan markkinaehtoisesti, se ei ole valtiontukea eikä siihen sisälly muita rautatieyrityksiä syrjiviä elementtejä. [tark. 28]

(25) Kaikkien rautatieyritysten olisi noudatettava myös rautatiepalvelujen käyttöä koskevia sekä kansallisia ja että unionin säännöksiä, joita on sovellettava ketään syrjimättä ja joiden tarkoituksena on varmistaa, että yritys voi yritykset voivat harjoittaa toimintaansa tietyillä kaikilla rataosuuksilla turvallisesti ja terveyden, sosiaaliset olot sosiaalisiin oloihin, terveyteen sekä työntekijöiden ja kuluttajien oikeudet asianmukaisesti oikeuksiin liittyvät nykyiset velvoitteet täysimääräisesti huomioon ottaen. [tark. 29 ja 30]

(26) Rautatieyritysten toimilupien myöntämistä, ylläpitoa ja muuttamista koskevien menettelyjen olisi oltava läpinäkyviä ja syrjimättömyysperiaatteen mukaisia.

(26 a) Rautatieyritysten kalustoa koskevien lupien myöntäminen estetään edelleen aivan liian usein perusteettomasti, mikä vääristää markkinoille pääsyä. Euroopan rautatievirastolla olisi siksi oltava laajat valtuudet tässä suhteessa. Komissiota pyydetään sen vuoksi tutkimaan osana Euroopan rautatieviraston perustamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2004 (9) uudelleentarkastelua, voidaanko tähän liittyviä Euroopan rautatieviraston valtuuksia laajentaa. [tark. 31]

(27) Jotta kaikille rautatieyrityksille voitaisiin varmistaa läpinäkyvyys ja ketään syrjimätön pääsy rautateiden infrastruktuurikapasiteetin ja rautateihin liittyvien palvelujen käyttöön, kaikki markkinoille pääsyyn tarvittavat tiedot on julkaistava verkkoselostuksessa , myös vammaisille ja liikuntarajoitteisille henkilöille soveltuvissa muodoissa . [tark. 32]

(28) Rautateiden infrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden asianmukaiset myöntämisjärjestelmät ja kilpailukykyiset liikenteenharjoittajat tuottavat yhdessä hyvän liikennemuotojen tasapainon.

(29) Rautateiden infrastruktuurin optimaalisen käytön edistämisellä osaltaan vähennetään yhteiskunnalle liikenteestä aiheutuvia kustannuksia.

(30) Rautateiden infrastruktuurin asianmukaiset hinnoittelujärjestelmät sekä muiden liikennemuotojen hinnoittelujärjestelmät ja kilpailukykyiset liikenteenharjoittajat tuottaisivat yhdessä kestävältä pohjalta parhaan mahdollisen tasapainon eri liikennemuotojen välillä.

(31) Hinnoittelujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä kaikille yrityksille olisi mahdollistettava yhtäläinen ja ketään syrjimätön markkinoillepääsy, ja niissä on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä täyttämään kaikkien käyttäjien ja liikennetyyppien tarpeet oikeudenmukaisella ja ketään syrjimättömällä tavalla. Hinnoittelujärjestelmien ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien olisi mahdollistettava rehellinen kilpailu rautatiepalvelujen tarjonnassa.

(33) Jäsenvaltioiden asettamissa puitteissa hinnoittelujärjestelmien ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien olisi kannustettava rautateiden infrastruktuurin haltijoita optimoimaan infrastruktuurinsa käyttö.

(34) Rautatieyritysten olisi saatava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmistä jatkuvasti selkeitä ja johdonmukaisia tietoja, joiden perusteella ne voivat tehdä järkeviä päätöksiä.

(35) Hinnoittelujärjestelmillä annetaan taloudellisia viestejä käyttäjille. On tärkeää, että nämä viestit rautatieyrityksille ovat johdonmukaisia ja selkeitä ja auttavat yrityksiä tekemään järkeviä ja kestäviä päätöksiä. [tark. 33]

(36) Jotta voitaisiin ottaa huomioon rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttäjien ja mahdollisten käyttäjien tarpeet suunnitella liiketoimintaansa sekä asiakkaiden ja rahoittajien tarpeet, infrastruktuurin haltijan on tärkeää varmistaa, että infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeus myönnetään tavalla, jossa kuvastuu tarve pitää yllä ja parantaa palvelun luotettavuustasoa.

(37) On suotavaa tarjota rautatieyrityksille ja infrastruktuurin haltijalle kannustimia minimoida verkossa esiintyvät häiriöt ja parantaa sen suorituskykyä.

(38) Jäsenvaltioiden olisi voitava sallia se, että rautatiepalvelujen ostajat osallistuvat suoraan kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyyn.

(39) On tärkeää ottaa huomioon liiketoiminnan vaatimukset sekä vaatimukset täyttävien hakijoiden että infrastruktuurin haltijan osalta.

(40) On tärkeää, että infrastruktuurin haltijoiden käytettävissä olevat joustot tulevat täysin hyödynnetyiksi infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuksia myönnettäessä, kuitenkin niin, ettei syntyisi ristiriitaa vaatimukset täyttävän hakijan kohtuullisten vaatimusten kanssa.

(40 a) Yksittäisvaunukuljetuspalveluja tarjoavia hakijoita on rohkaistava, jotta saadaan laajennettua mahdollisuuksia saada uusia rautatieliikenteen asiakkaita. Infrastruktuurin haltijan on näin ollen tärkeää ottaa huomioon nämä hakijat kapasiteettia myöntäessään, jotta ne voisivat käyttää täysimääräisesti hyödykseen tätä oikeudellista kehystä ja lisätä rautatieliikenteen markkinaosuutta uusilla aloilla. [tark. 34]

(41) Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyn on oltava sellainen, ettei se aseta tarpeettomia rajoitteita muiden sellaisten yritysten aikomuksille, joilla on oikeus käyttää infrastruktuuria oman liiketoimintansa kehittämiseksi, tai joiden on tarkoitus hankkia tämä oikeus.

(42) Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä ja hinnoittelujärjestelmissä joudutaan mahdollisesti ottamaan huomioon se, että rautateiden infrastruktuuriverkon eri osat on saatettu suunnitella erilaisia pääasiallisia käyttäjiä silmällä pitäen.

(43) Koska erilaisilla käyttäjillä ja käyttäjätyypeillä on usein erilainen vaikutus infrastruktuurikapasiteettiin, eri palvelujen tarpeet on tasapainotettava oikein.

(44) Viranomaisten kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti tarjottavat palvelut voivat edellyttää erityissääntöjä, jotta palvelut säilyisivät käyttäjien silmissä houkuttelevina.

(45) Hinnoittelujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä on otettava huomioon kapasiteetin jatkuvasti lisääntyvän kyllästymisen vaikutukset ja viime kädessä infrastruktuurikapasiteetin niukkuus.

(46) Eri liikennetyyppien suunnittelu vaatii eripituisen ajan, joten olisi varmistettava, että vuosittaisen liikenteen aikataulujen laatimismenettelyn jälkeen tehdyt infrastruktuurikapasiteettia koskevat hakemukset voidaan täyttää.

(47) Parhaan mahdollisen tuloksen varmistamiseksi rautatieyrityksille olisi edellytettävä arvioinnin tekemistä infrastruktuurikapasiteetin käytöstä, jos käyttäjien tarpeiden tyydyttämiseksi tarvitaan kapasiteettia koskevien hakemusten yhteensovittamista.

(48) Infrastruktuurin haltijoiden määräävän aseman vuoksi ne olisi velvoitettava tutkimaan käytettävissä olevaa infrastruktuurikapasiteettia ja menetelmiä sen vahvistamiseksi, jos kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyllä ei pystytä tyydyttämään käyttäjien tarpeita.

(49) Tiedonpuute muiden rautatieyritysten pyynnöistä sekä järjestelmän sisäisistä rajoitteista saattaa vaikeuttaa infrastruktuurikapasiteettia koskevien hakemusten optimointia rautatieyrityksissä.

(50) On tärkeää varmistaa käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien parempi yhteensovittaminen, jotta parannettaisiin rautatieliikenteen houkuttelevuutta sellaisessa liikenteessä, jossa käytetään useamman kuin yhden infrastruktuurin haltijan verkkoa, erityisesti kansainvälisessä liikenteessä. Tässä yhteydessä vaikuttaisi suotavalta perustaa lopulta eurooppalainen sääntelyelin. [tark. 35]

(51) On tärkeää minimoida kilpailun vääristymät, joita hinnoitteluperiaatteissa esiintyvät merkittävät erot voivat aiheuttaa joko rautateiden infrastruktuurien tai eri liikennemuotojen välillä.

(52) Olisi määriteltävä ne infrastruktuuripalvelujen osat, jotka ovat välttämättömiä, jotta liikenteenharjoittaja voi tarjota palveluja, ja jotka olisi tarjottava vähimmäiskäyttömaksuja vastaan.

(53) Investoinnit Lisäinvestoinnit rautateiden infrastruktuuriin – etenkin olemassa olevaan infrastruktuuriin – ovat tarpeen, ja infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmien olisi tarjottava infrastruktuurin haltijoille kannustimia tehdä tarkoituksenmukaisia investointeja taloudellisesti järkeviin ja ympäristön kannalta kestäviin kohteisiin. [tark. 36]

(54) Infrastruktuurimaksujen sopivan ja oikeudenmukaisen tason vahvistamiseksi infrastruktuurin haltijoiden olisi kirjattava ja vahvistettava käyttöomaisuutensa arvo sekä muodostettava selkeä kuva infrastruktuurin toimintaan liittyvistä kustannustekijöistä.

(55) Olisi varmistettava, että liikennettä koskevia päätöksiä tehtäessä otetaan huomioon ulkoiset kustannukset ja että rautatieliikenteen infrastruktuurimaksuilla voidaan edistää ulkoisten kustannusten sisällyttämistä hintoihin johdonmukaisesti ja tasapainoisesti kaikissa liikennemuodoissa.

(56) On tärkeää varmistaa, että kotimaisen ja kansainvälisen liikenteen maksut mahdollistavat rautateille markkinoiden tarpeita vastaavan toiminnan. Infrastruktuurimaksut olisi sen vuoksi vahvistettava niiden kustannusten perusteella, jotka aiheutuvat suoraan junapalvelujen käytöstä.

(57) Valtion rahoitettavaksi jäävä osuus riippuu siitä, miltä osin infrastruktuurien käyttömaksut kattavat kokonaiskustannukset. Jäsenvaltiot voivat vaatia maksujen erilaisia kokonaiskustannusten kattavuustasoja. Infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmässä olisi kuitenkin mahdollistettava rautatieverkon käyttömahdollisuus liikenteelle, joka voi korvata ainakin aiheuttamansa lisäkustannukset.

(58) Rautateiden infrastruktuuri on luonnollinen monopoli. Sen vuoksi on tarpeen tarjota infrastruktuurin haltijoille kannustimia kustannusten vähentämiseksi ja infrastruktuurin hallinnoinnin tehostamiseksi.

(58 a) Jotta saataisiin lisättyä rautatieliikenteen osuutta tavara- ja henkilöliikenteestä muihin liikennemuotoihin nähden, jäsenvaltioiden olisi ulkoisia kustannuksia hintoihin sisällyttäessään varmistettava, että eriytetyt maksut eivät vaikuta haitallisesti infrastruktuurin haltijan taloudelliseen tasapainoon. Jos infrastruktuurin haltija kuitenkin kärsii taloudellisesti tästä eriyttämisestä, jäsenvaltioiden olisi syytä mukauttaa sitä, ottaen samalla asianmukaisesti huomioon valtiontukea koskevat säännöt. [tark. 37]

(59) Rautatieliikennettä olisi kehitettävä muun muassa käytettävissä olevien unionin välineiden avulla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jo vahvistettujen painopistealueiden kehittämistä. [tark. 38]

(60) Rautatieyrityksille annettavien alennusten on oltava suhteessa tosiasiallisiin hallinnossa saavutettuihin kustannussäästöihin, erityisesti liiketoimintakustannusten säästöihin. Alennuksia voidaan käyttää myös infrastruktuurin tehokkaan käytön edistämiseen.

(61) Rautatieyrityksille ja infrastruktuurin haltijalle olisi tarjottava kannustimia minimoida verkossa esiintyvät häiriöt. [tark. 39]

(62) Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen liittyy infrastruktuurin haltijalle aiheutuvia kustannuksia, joiden maksamista olisi edellytettävä. [tark. 40]

(63) Rautateiden infrastruktuurin tehokas hallinto ja oikeudenmukainen ja ketään syrjimätön käyttö edellyttävät sellaisen sääntelyelimen sellaisten kansallisten sääntelyelinten perustamista, joka valvoo jotka valvovat tässä direktiivissä vahvistettujen sääntöjen soveltamista ja toimii toimivat muutoksenhakuelimenä riippumatta mahdollisuudesta hakea muutosta tuomioistuimelta. [tark. 41]

(64) Tarvitaan erityistoimenpiteitä, jotta otettaisiin huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden erityinen geopoliittinen ja maantieteellinen sijainti ja rautatiealan erityisjärjestelyt monissa jäsenvaltioissa samalla, kun turvataan sisämarkkinoiden yhtenäisyys.

(65) Komissiolle olisi annettava valtuudet mukauttaa tämän direktiivin liitteitä. Koska kyseiset toimenpiteet ovat soveltamisalaltaan yleisiä, ja niillä muutetaan tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, ne on annettava delegoituina säädöksinä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti. Jotta varmistetaan rautatiemarkkinoiden asianmukainen valvonta ja sääntely rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisen ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisen osalta, komissiolle olisi siirrettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti valta hyväksyä delegoituja säädöksiä markkinoiden seurannan soveltamisalan yhteydessä noudatettavista kriteereistä ja menettelystä, verkkoselostuksen tietyistä osista, tietyistä hinnoitteluperiaatteista, Euroopan junanvalvontajärjestelmää (ETCS) koskevasta tilapäisestä alennuksesta, suorituskannustinjärjestelmän tietyistä osista, infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden hakijoille asetettavien vaatimusten kohdalla noudatettavista perusteista, käyttöoikeuden myöntämismenettelyn aikataulusta, säännellyistä tilinpäätöksistä ja sääntelyelinten päätöksentekoa varten kehittämistä yhteisistä periaatteista ja käytänteistä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. [tark. 42]

(66) Jotta voidaan varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä yhdenmukaiset soveltamisedellytykset, komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (10) mukaisesti olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (11) mukaisesti . [tark. 43]

(67) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, jotka ovat unionin rautateiden kehittämisen edistäminen, rautatieyritysten toimilupien myöntämistä koskevien laajojen periaatteiden vahvistaminen ja niiden järjestelyjen yhteensovittaminen jäsenvaltioissa, jotka koskevat rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä ja käyttämisestä perittäviä maksuja, koska tällaisten toimilupien myöntämiseen ja rautatieverkkojen merkittävien osien toimintaan liittyy korostetusti kansainvälinen ulottuvuus ja koska on tarpeen varmistaa tasapuoliset ja syrjimättömät ehdot infrastruktuurin käyttöoikeudelle, vaan nämä tavoitteet voidaan niiden kansalliset rajat ylittävien vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

(68) Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan aikaisempien direktiivien sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu aikaisempiin direktiiveihin.

(69) Jäsenvaltio, jolla ei ole rautatiejärjestelmää eikä välittömiä suunnitelmia rakentaa sellaista, joutuisi täyttämään suhteettoman ja hyödyttömän velvoitteen, jos sen olisi saatettava tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pantava se täytäntöön. Sen vuoksi tällaiset jäsenvaltiot olisi vapautettava tästä velvoitteesta.

(70) Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (12) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita rohkaistaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

(71) Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä XI olevassa B osassa mainittuihin määräaikoihin, joihin mennessä jäsenvaltioiden on noudatettava aiempia direktiivejä,.

(71 a) Komission olisi Euroopan parlamentin 12 päivänä heinäkuuta 2007 (13) ja ensimmäisen rautatiepaketin direktiivien täytäntöönpanosta 17 päivänä kesäkuuta 2010 (14) antamat päätöslauselmat sekä direktiivin 2001/12/EY täytäntöönpano huomioon ottaen annettava infrastruktuurin haltijan ja palvelun harjoittajan erottamista koskeva lainsäädäntöehdotus vuoden 2012 loppuun mennessä. Koska rautatiealaa ei vielä ole vapautettu täysin, olisi komission annettava markkinoiden avaamista koskeva lainsäädäntöehdotus mainittuun määräaikaan mennessä, [tark. 44]

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1. Tässä direktiivissä säädetään:

a) jäljempänä II luvussa vahvistettuun rautateiden infrastruktuurin hallintoon ja jäsenvaltioihin sijoittautuneiden tai sijoittautuvien rautatieyritysten rautatiekuljetustoimintaan sovellettavista säännöistä;

b) jäljempänä III luvussa vahvistetuista arviointiperusteista, joita sovelletaan kun jäsenvaltiot myöntävät, uusivat tai muuttavat unioniin sijoittautuneille tai sijoittautuville rautatieyrityksille tarkoitettuja toimilupia;

c) jäljempänä IV luvussa vahvistetuista rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen määrittämiseen ja perimiseen sekä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen sovellettavista periaatteista ja menettelytavoista.

2. Tätä direktiiviä sovelletaan rautateiden infrastruktuurin käyttöön kotimaisessa ja kansainvälisessä rautatieliikenteessä.

2 artikla

Soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen

1. Jäljempänä olevaa II lukua ei sovelleta rautatieyrityksiin, jotka harjoittavat ainoastaan kaupunki-, esikaupunki- tai alueellista liikennettä.

2. Jäljempänä olevan III luvun osalta jäsenvaltiot voivat jättää soveltamisalan ulkopuolelle seuraavat yritykset:

a) rautatieyritykset, jotka harjoittavat ainoastaan rautateiden henkilöliikennettä erillisissä, paikallisissa ja alueellisissa rautateiden infrastruktuureissa;

b) rautatieyritykset, jotka harjoittavat ainoastaan rautateiden henkilöliikennettä kaupungeissa tai esikaupungeissa;

c) rautatieyritykset, jotka harjoittavat ainoastaan alueellisia rautateiden tavaraliikennepalveluja;

d) rautatieyritykset, jotka harjoittavat ainoastaan tavaraliikennepalveluja yksityisomistuksessa olevassa rautateiden infrastruktuurissa, jota infrastruktuurin omistaja käyttää yksinomaan omaan tavaraliikenteeseensä tähän tarkoitukseen varatussa infrastruktuurissa.

2 a. Jäljempänä olevien 6, 7, 8 ja 13 artiklan ja IV luvun osalta jäsenvaltiot voivat jättää soveltamisalan ulkopuolelle seuraavat yritykset:

— rautatieyritykset, jotka harjoittavat ainoastaan rautateiden tavaraliikennepalveluja rautateiden infrastruktuurissa, jota kyseiset yritykset hallinnoivat ennen … (15) , jonka raideleveys eroaa jäsenvaltion määräävässä asemassa olevan rautatieverkon raideleveydestä ja joka on yhdistetty kolmannen maan alueella olevaan rautateiden infrastruktuuriin, edellyttäen että hallinnoitua infrastruktuuria ei ole yksilöity unionin suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi 7 päivänä heinäkuuta 2010 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 661/2010/EU (16) . [tark. 134 ja 135]

3. Jäljempänä olevan IV luvun osalta jäsenvaltiot voivat jättää soveltamisalan ulkopuolelle seuraavat:

a) erilliset rautateiden infrastruktuurin henkilöliikenteen lähiverkot ja alueelliset verkot;

b) verkot, jotka on tarkoitettu ainoastaan rautateiden henkilöliikenteen kaupunki- ja esikaupunkiliikennepalveluihin;

c) alueelliset verkot, joita 1 kohdan soveltamisalaan kuulumaton rautatieyritys käyttää yksinomaan alueellisiin tavaraliikennepalveluihin, kunnes toinen hakija hakee kyseisen verkon kapasiteetin käyttöoikeutta;

d) yksityisomistuksessa olevat rautateiden infrastruktuurit, joita infrastruktuurin omistaja käyttää yksinomaan omiin tavarakuljetuksiinsa;

e) rautatiepalvelut, jotka toteutetaan kauttakuljetuksina unionin kautta.

Jäsenvaltiot voivat päättää määrittää kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisen aikataulua varten muita ajanjaksoja ja määräaikoja kuin ne, joita tarkoitetaan 43 artiklan 2 kohdassa, liitteessä VIII olevassa 4 kohdan b alakohdassa ja liitteessä IX olevassa 3, 4 ja 5 kohdassa, kun kyse on kansainvälisistä reiteistä, jotka perustetaan yhteistyössä kolmansien maiden infrastruktuurin haltijoiden kanssa rataverkkoon, jonka raideleveys eroaa unionin pääasiallisen rataverkon raideleveydestä. [tark. 45]

3 a. Jäsenvaltiot voivat jättää 31 artiklan 5 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle sellaiset kalustoyksiköt, jotka liikennöivät tai joiden on tarkoitus liikennöidä kolmansista maista tai kolmansiin maihin, joiden raideleveys eroaa unionin pääasiallisen rautatieverkon raideleveydestä. [tark. 46]

4. Tätä direktiiviä ei sovelleta yrityksiin, joiden junaliikenne rajoittuu ainoastaan sukkulaliikennepalvelujen tarjoamiseen maantieliikenteen ajoneuvoille Kanaalitunnelin läpi, eikä sukkulaliikennepalveluihin, joita tarjotaan maantieliikenteen ajoneuvoille Kanaalitunnelin läpi, lukuun ottamatta 6 artiklan 1 kohtaa, 10, 11, 12 ja 28 artiklaa.

5. Jäsenvaltiot voivat jättää 10, 11, 12 ja 28 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle rautatiepalvelut, jotka toteutetaan kauttakuljetuksina unionin kautta ja jotka alkavat ja päättyvät unionin alueen ulkopuolella.

3 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan

1) ‧rautatieyrityksellä‧ tämän direktiivin mukaisesti toimiluvan saanutta julkista tai yksityistä yritystä, jonka päätoimena on rautateiden tavara- ja/tai henkilöliikenteen harjoittaminen ja joka on velvollinen huolehtimaan vetopalveluista; tähän kuuluvat myös yksinomaan vetopalveluja tarjoavat yritykset;

2) ‧infrastruktuurin haltijalla‧ elintä tai yritystä, joka on vastuussa erityisesti rautateiden infrastruktuurin rakentamisesta, hallinnoinnista ja kunnossapidosta, mukaan lukien liikenteen hallinta sekä ohjaus, hallinta ja merkinanto; verkkoa tai verkon osaa koskevat, sovellettavia turvallisuusmääräyksiä noudattaen; infrastruktuurin haltijan keskeiset tehtävät voidaan antaa eri elimille tai yrityksille ovat seuraavat: reittien jakamista koskeva päätöksenteko, johon sisältyy saatavuuden määrittely ja arviointi sekä yksittäisten reittien jakaminen sekä infrastruktuurimaksuja koskeva päätöksenteko, mukaan lukien maksujen määrittäminen ja periminen, ja infrastruktuuri-investointeja koskeva päätöksenteko ; [tark. 47]

2 a) ‧sääntelyelimellä" elintä, joka valvoo asianomaisten säännösten asianmukaista soveltamista jäsenvaltiossa, ei millään tavoin osallistu politiikan suunnitteluun ja toimii täysin erillään yrityksistä, etenkin 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista yrityksistä; [tark. 48]

3) ‧rautateiden infrastruktuurilla‧ kaikkia niitä nimikkeitä, jotka luetellaan 4 päivänä kesäkuuta 1970 annetun asetuksen (ETY) N:o 1108/70 tämän direktiivin liitteessä Iolevien kirjanpitokaavojen eri kohtiin sisältyvistä eristä 18 päivänä joulukuuta 1970 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2598/70 (17) liitteessä I olevassa A osastossa ja jotka selvyyden vuoksi sisältyvät tämän direktiivin liitteeseen I; [tark. 49]

4) ‧kansainvälisellä tavaraliikennepalvelulla‧ liikennepalveluja, joissa juna ylittää vähintään yhden jäsenvaltion rajan; juna voidaan liittää toiseen ja/tai jakaa osiin ja eri osilla voi olla eri lähtöpaikat ja määränpäät edellyttäen, että kaikki vaunut ylittävät vähintään yhden rajan;

5) ‧kansainvälisellä henkilöliikennepalvelulla‧ henkilöliikennepalvelua, jossa juna ylittää vähintään yhden jäsenvaltion rajan ja jossa palvelun päätarkoituksena on kuljettaa matkustajia eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä; juna voidaan liittää toiseen ja/tai jakaa osiin ja eri osilla voi olla eri lähtöpaikat ja määränpäät edellyttäen, että kaikki vaunut ylittävät vähintään yhden rajan;

6) ‧kaupunki- ja esikaupunkiliikenteellä‧ liikennettä, jota hoidetaan kaupunkikeskuksen tai taajaman sekä tällaisen kaupunkikeskuksen tai taajaman ja ympäristöalueiden kuljetustarpeiden täyttämiseksi;

7) ‧alueellisella liikenteellä‧ liikennettä, jota hoidetaan yhden alueen tai raja-alueiden kuljetustarpeiden täyttämiseksi; [tark. 50]

8) ‧kauttakuljetuksella‧ unionin alueen kautta kulkemista lastaamatta tai purkamatta tavaroita ja/tai ottamatta tai jättämättä matkustajia unionin alueella;

9) ‧toimiluvalla‧ jäsenvaltion yritykselle myöntämää lupaa, jolla tunnustetaan sen oikeus tarjota rautatieliikennepalveluja; kyseinen toimintaoikeus voidaan rajoittaa tietyn tyyppisten palvelujen tarjoamiseen;

10) ‧toimilupaviranomaisella‧ viranomaista, joka jäsenvaltiossa vastaa toimilupien myöntämisestä;

11) ‧käyttöoikeuden myöntämisellä‧ infrastruktuurin haltijan suorittamaa rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä;

12) ‧hakijalla‧ rautatieyritystä ja muita oikeushenkilöitä tai luonnollisia henkilöitä, kuten asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 tarkoitettuja toimivaltaisia viranomaisia sekä laivaajia, huolitsijoita ja yhdistettyjen kuljetusten harjoittajia, jotka joko julkisen palvelun tarjoamiseen liittyvistä tai kaupallisista syistä haluavat hankkia infrastruktuurikapasiteettia;

13) ‧ylikuormitetulla infrastruktuurilla‧ infrastruktuurin osuutta, johon kohdistuvaa infrastruktuurikapasiteetin kysyntää ei voida tiettyinä aikoina täysin tyydyttää edes kapasiteetin varaushakemusten yhteensovittamisen jälkeen;

14) ‧kapasiteetin vahvistamissuunnitelmalla‧ toimenpidettä tai toimenpiteiden sarjaa, jonka toteuttamiselle on vahvistettu aikataulu ja jonka tarkoituksena on vähentää niitä kapasiteetin rajoitteita, jotka ovat johtaneet infrastruktuurin osuuden nimeämiseen ”ylikuormitetuksi infrastruktuuriksi”;

15) ‧yhteensovittamisella‧ menettelyä, jonka avulla infrastruktuurin haltija ja hakijat yrittävät ratkaista tilanteet, joissa on kilpailevia infrastruktuurikapasiteettia koskevia varaushakemuksia;

16) ‧puitesopimuksella‧ julkis- tai yksityisoikeudellista oikeudellisesti sitovaa yleistä sopimusta, jossa määritetään hakijan ja infrastruktuurin haltijan oikeudet ja velvoitteet yhtä liikenteen aikataulun kautta pidemmäksi ajaksi myönnettävän infrastruktuurikapasiteetin ja samalta ajalta perittävien maksujen osalta;

17) ‧infrastruktuurikapasiteetilla‧ mahdollisuutta laatia aikatauluja reiteille, joiden käyttöoikeutta on haettu tietyksi ajaksi infrastruktuurin jollekin osuudelle;

18) ‧verkolla‧ koko infrastruktuurin haltijan hallinnoimaa rautateiden infrastruktuuria;

19) ‧verkkoselostuksella‧ asiakirjaa, jossa esitellään yksityiskohtaisesti hinnoittelujärjestelmien ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien yleiset säännöt, määräajat, menettelyt ja perusteet; muut tiedot, joita tarvitaan infrastruktuurikapasiteettia koskevissa hakemuksissa mukaan lukien;

20) ‧reitillä‧ infrastruktuurikapasiteettia, joka tarvitaan tietyn junan kuljettamiseen paikasta toiseen tiettynä ajanjaksona;

21) ‧liikenteen aikataululla‧ tietoja, joissa määritellään kaikki junien ja liikkuvan kaluston suunniteltu liikkuminen kyseisessä infrastruktuurissa aikataulun voimassaoloaikana.

II LUKU

UNIONIN RAUTATEIDEN KEHITTÄMINEN

1 JAKSO

Hallinnon riippumattomuus

4 artikla

Rautatieyritysten ja infrastruktuurin haltijoiden riippumattomuus

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautatieyrityksillä, jotka ovat jäsenvaltioiden suorassa tai epäsuorassa omistuksessa tai määräysvallassa, on liikkeenjohdon ja hallinnon sekä hallinnon, talouden ja kirjanpidon sisäisen tarkastuksen osalta riippumaton asema siten, että erityisesti niiden varat, talousarviot ja tilit ovat erillään valtion varoista, talousarviosta ja tileistä.

2. Infrastruktuurin haltijan on noudatettava jäsenvaltioiden vahvistamia hinnoittelua ja käyttöoikeuden myöntämistä koskevia puitteita ja erityisiä sääntöjä, mutta se on myös vastuussa omasta liikkeenjohdostaan, hallinnostaan ja sisäisestä tarkastuksestaan.

2 a. Infrastruktuurin haltijan on hallinnoitava omia tietotekniikkapalvelujaan sen varmistamiseksi, että kaupallisesti arkaluonteiset tiedot suojataan asianmukaisesti. [tark. 51]

2 b. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että sekä rautatieyritykset että infrastruktuurin haltijat, jotka eivät ole täydellisesti riippumattomia toisistaan, ovat vastuussa omasta henkilöstöpolitiikastaan. [tark. 52]

5 artikla

Rautatieyritysten johtaminen kaupallisten periaatteiden mukaisesti

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautatieyritykset voivat mukauttaa toimintansa markkinoiden mukaan ja hoitaa tätä toimintaa hallintoelintensä vastuulla tarjotakseen tehokkaita ja tarkoituksenmukaisia palveluja vaadittuun palvelutasoon nähden mahdollisimman alhaisin kustannuksin.

Rautatieyrityksiä on niiden omistusjärjestelyistä riippumatta johdettava kaupallisiin yhtiöihin soveltuvien periaatteiden mukaisesti. Tämä koskee myös jäsenvaltioiden niille asettamia julkisen palvelun velvoitteita ja valtion toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtyjä julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia.

2. Rautatieyritysten on laadittava liiketoimintasuunnitelmansa, mukaan lukien investointi- ja rahoitusohjelmat. Nämä suunnitelmat on laadittava taloudellisen tasapainon sekä muiden teknisten, kaupallisten ja varainhoidon tavoitteiden saavuttamiseksi; suunnitelmissa on myös ilmoitettava keinot, joilla nämä tavoitteet voidaan saavuttaa.

3. Kunkin jäsenvaltion antamat yleiset poliittiset suuntaviivat sekä kansalliset, mahdollisesti monivuotiset suunnitelmat ja sopimukset, mukaan lukien investointi- ja rahoitussuunnitelmat, huomioon ottaen rautatieyrityksillä on erityisesti oltava vapaus:

a) luoda sisäinen organisaationsa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7, 29 ja 39 artiklan säännösten soveltamista;

b) säädellä palvelujen tarjoamista ja niiden pitämistä kaupan sekä määrätä niiden hinnoittelusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1370/2007 soveltamista;

c) päättää henkilöstöään, varojaan ja hankintojaan koskevista asioista;

d) laajentaa markkinaosuuttaan, kehittää uutta teknologiaa ja uusia palveluja sekä ottaa käyttöön uudistavia johtamismenetelmiä;

e) kehittää uutta rautatiealaan liittyvää toimintaa.

4. Jos rautatieyritys on suoraan tai välillisesti jäsenvaltion omistuksessa tai määräysvallassa, jäsenvaltion määräysvalta sen johtamisen suhteen ei saa ylittää niitä johtamiseen liittyviä oikeuksia, joita yksityisten osakeyhtiöiden osakkeenomistajilla saa kansallisen yhtiöoikeuden mukaisesti olla. Edellä 3 kohdassa mainitut poliittiset suuntaviivat, jotka valtio voi vahvistaa yhtiöille osakkeenomistajien määräysvallan osalta, saavat olla ainoastaan yleisiä, eivätkä ne saa vaikuttaa johdon tekemiin erityisiin liiketoimintaa koskeviin päätöksiin.

2 JAKSO

Infrastruktuurin hallinnon ja kuljetustoiminnan sekä eri kuljetustoimintojen erottaminen

6 artikla

Tilien läpinäkyvä eriyttäminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautatieyritysten liikenteen harjoittamiseen liittyvästä liiketoiminnasta ja rautateiden infrastruktuurin hoitoon liittyvästä liiketoiminnasta pidetään erillisiä tuloslaskelmia ja taseita ja että nämä julkaistaan erillisinä. Jommallekummalle toiminnalle maksettavaa julkista rahoitusta ei saa siirtää toiselle.

2. Jäsenvaltiot saavat myös määrätä, että tämä erottaminen edellyttää erillisten yksiköiden perustamista yksittäiseen yritykseen tai että infrastruktuuria ja kuljetuspalveluja hoitavat erilliset yksiköt , jotta varmistetaan kilpailun kehittyminen, jatkuvat investoinnit ja rautatieliikenteen palvelujen tarjoamisen kustannustehokkuus .

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautateiden tavaraliikennepalvelujen tarjoamiseen liittyvästä liiketoiminnasta ja henkilöliikennepalvelujen tarjoamiseen liittyvästä toiminnasta tehdään erilliset tuloslaskelmat ja taseet ja että ne julkaistaan. Julkisina palveluina tarjottaviin liikennepalveluihin maksettava julkinen rahoitus on kirjattava kunkin julkisia palveluja koskevan sopimuksen osalta erikseen asianmukaisille tileille, eikä sitä saa siirtää muiden liikennepalvelujen tarjoamiseen liittyvään tai muuhun liiketoimintaan.

4. Edellä Infrastruktuurikustannusten täydellisen avoimuuden varmistamiseksi 1 ja 3 kohdassa tarkoitettujen eri toimintojen kirjanpitoa on hoidettava siten, että on mahdollista valvoa kieltoa, joka koskee yhteen toiminnan lajiin myönnettyjen näiden kohtien säännösten noudattamista sekä infrastruktuurimaksuista saatujen tulojen, muista kaupallisista toimista aiheutuvien ylijäämien ja infrastruktuurin haltijalle maksettujen julkisten ja yksityisten varojen siirtämistä toiseen toimintaan. Rautatieyritys tai rautatieyritystä hallitseva elin tai yritys ei saa käyttää infrastruktuurin haltijan tuloja millään tavoin, sillä se voisi vahvistaa rautatieyrityksen markkina-asemaa tai mahdollistaa taloudellisten etujen saavuttamisen muiden rautatieyritysten kustannuksella. Tällä kohdalla ei estetä rautatieyritystä hallitsevan elimen tai yrityksen infrastruktuurin haltijalle myöntämän pääoman takaisinmaksua, markkinaehtoiset korot mukaan luettuina, 55 artiklassa tarkoitetun sääntelyelimen valvonnassa. [tark. 53]

7 artikla

Olennaisten toimintojen riippumattomuus infrastruktuurin haltijasta

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun infrastruktuurin yhtäläisten ja ketään syrjimättömien käyttömahdollisuuksien, liitteessä II luetellut toiminnot annetaan tehtäväksi sellaisille elimille tai yrityksille, jotka eivät itse harjoita rautatieliikennepalveluja. Organisatorisesta rakenteesta riippumatta on voitava osoittaa, että tämä tavoite on saavutettu. Rautatieyritysten ja infrastruktuurin haltijoiden välinen tehokas yhteistyö on kuitenkin välttämätöntä hallittaessa liikennettä verkossa.

Liitettä II voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin antaa rautatieyritykselle tai muulle elimelle vastuun rautateiden infrastruktuurin kehittämisen edistämisestä esimerkiksi investoinneilla, kunnossapidolla ja rahoituksella.

2. Jos infrastruktuurin haltija ei ole oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan tai päätöksenteoltaan rautatieyrityksestä riippumaton, IV luvun 3 ja 4 jaksossa esitetyt toiminnot suorittaa hinnoitteluelin ja käyttöoikeuden myöntävä elin, jotka ovat oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan ja päätöksenteoltaan rautatieyrityksestä riippumattomia.

3. Jäljempänä olevan IV luvun 2 ja 3 jaksossa olevia viittauksia infrastruktuurin haltijan olennaisiin toimintoihin on pidettävä viittauksina hinnoitteluelimeen ja käyttöoikeuden myöntävään elimeen niiden toimiessa toimivaltuuksiensa mukaisesti.

3 a. Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 2012 mennessä ehdotuksen direktiiviksi, joka sisältää infrastruktuurin hallinnon ja kuljetustoiminnan erottamista koskevia säännöksiä, sekä ehdotuksen kotimaisten henkilöliikennemarkkinoiden avaamiseksi siten, että rautatieliikennepalveluiden laatu ei heikkene ja julkisen palvelun velvoitteiden noudattaminen varmistetaan. [tark. 54 ja 137]

3 JAKSO

Taloudellisen aseman parantaminen

8 artikla

Infrastruktuurin haltijan vakaa rahoitus

1. Jäsenvaltioiden on kehitettävä kansallista rautateiden infrastruktuuriaan ottaen tarvittaessa huomioon unionin yleiset tarpeet. Tätä varten niiden on julkaistava viimeistään… (18) ja kaikkien intressitahojen ja sidosryhmien, kuten asianomaisten paikallisten ja alueellisten viranomaisten, ammattiliittojen, ammattiyhdistysten sekä käyttäjien edustajien kuulemisen jälkeen rautateiden infrastruktuurin kehittämisstrategia, jonka tavoitteena on tulevaisuuden liikkumistarpeisiin vastaaminen rautatiejärjestelmän vakaan ja kestävän rahoituksen avulla. Strategian on katettava vähintään viisivuotinen seitsemän vuoden jakso, ja se on voitava uusia.

2. Jos tulot eivät riitä kattamaan infrastruktuurin haltijan rahoitustarpeita, jäsenvaltiot saavat myöntävät myös myöntää infrastruktuurin haltijalle, ottaen asianmukaisesti huomioon perussopimuksen 93, 107 ja 108 artiklan, sen tehtäviä, infrastruktuurin kokoa ja rahoitustarpeita vastaavaa rahoitusta, erityisesti uusien investointien kattamiseksi , jollei tämän direktiivin 31 ja 32 artiklan mukaisesta hinnoittelukehyksestä muuta johdu .

3. Infrastruktuurin haltijan on hyväksyttävä valtion määrittämän yleisen politiikan puitteissa ja 1 kohdassa tarkoitettu rautateiden infrastruktuurin kehittämisstrategia huomioon ottaen liiketoimintasuunnitelma, joka sisältää investointi- ja rahoitusohjelmat. Suunnitelmalla on pyrittävä infrastruktuurin optimaaliseen ja tehokkaaseen käyttöön, saataville asettamiseen ja kehittämiseen, varmistamaan rahoituksen tasapaino ja antamaan keinot saavuttaa kyseiset tavoitteet. Infrastruktuurin haltijan on varmistettava, että hakijoita kuullaan ketään syrjimättömällä tavalla ennen liiketoimintasuunnitelman investointisuunnitelman hyväksymistä käyttöoikeuksia ja käyttöä koskevien edellytysten sekä infrastruktuurin luonteen, tarjonnan ja kehittämisen osalta . Jäljempänä 55 artiklassa tarkoitetun sääntelyelimen on annettava lausunto, joka ei ole sitova, liiketoimintasuunnitelman asianmukaisuudesta näiden tavoitteiden saavuttamiseksi siitä, sisältyykö liiketoimintasuunnitelmaan hakijoiden välistä syrjintää .

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tavanomaisissa liikeolosuhteissa ja enintään kolmen vuoden kahden vuoden aikana infrastruktuurin haltijan tileissä ovat keskenään tasapainossa toisaalta infrastruktuurin käyttömaksuista saatavat tulot, muista kaupallisista toimista aiheutuvat ylijäämät , yksityisistä lähteistä saadut avustukset, joita ei tarvitse maksaa takaisin, ja valtion rahoitussekä toisaalta infrastruktuurista aiheutuvat menot, mukaan lukien mahdolliset ennakkomaksut valtiolta , sekä toisaalta infrastruktuurista aiheutuvat menot, tarvittaessa infrastruktuurin pitkän aikavälin uudistamisen kestävä rahoitus mukaan lukien . [tark. 55]

Jäsenvaltio voi 31 ja 32 artiklassa säädettyjen hinnoitteluperiaatteiden puitteissa edellyttää, että infrastruktuurin haltija saattaa tilinsä tasapainoon ilman valtion rahoitusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, että pitkän aikavälin tavoitteena saattaa olla se, että infrastruktuurin käyttäjä kattaa kaikkien liikennemuotojen infrastruktuurikustannukset tasapuolisen ja syrjimättömän liikennemuotojen välisen kilpailun pohjalta, jos rautatieliikenne pystyy kilpailemaan muiden liikennemuotojen kanssa.

9 artikla

Läpinäkyvä velkahuojennus

1. Jäsenvaltioiden on luotava asianmukaiset mekanismit julkisessa omistuksessa tai määräysvallassa olevien yritysten velkaantumisen vähentämiseksi tasolle, joka ei ole esteenä moitteettomalle varainhoidolle, sekä niiden taloudellisen aseman parantamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin valtiontukisääntöjen soveltamista ja perussopimuksen 93, 107 ja 108 artiklan noudattamista.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin tarkoituksiin jäsenvaltioiden on edellytettävä erillisen yksikön perustamista kirjanpitoyksikköjen yhteyteen velkojen kuolettamista varten.

Yksikön taseessa saadaan ottaa huomioon, siihen asti kunnes ne on kuoletettu, kaikki velat, jotka yritys ottaa sekä investointien rahoittamiseksi että rautatieliikenteen harjoittamisesta tai rautateiden infrastruktuurista johtuvien ylimääräisten käyttökustannusten kattamiseksi. Tytäryhtiöiden toiminnasta johtuvia velkoja ei oteta huomioon.

3. Edellä olevia 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta sellaisiin velkoihin tai niiden korkoihin, joita yrityksille on aiheutunut … (19) 15 päivän maaliskuuta 2001jälkeentai unioniin liittymisen jälkeen niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat liittyneet unioniin 15 päivän maaliskuuta 2001 jälkeen. [tark. 56]

4 JAKSO

Oikeus käyttää rautateiden infrastruktuuria ja palveluja

10 artikla

Rautateiden infrastruktuurin käyttöoikeutta koskevat ehdot

1. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville rautatieyrityksille on myönnettävä yhtäläisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin oikeus käyttää infrastruktuuria kaikissa jäsenvaltioissa kaikenlaisten rautateiden tavaraliikennepalvelujen suorittamiseen. Tämä koskee myös oikeutta käyttää satamiin johtavia ratoja.

2. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville rautatieyrityksille on myönnettävä oikeus infrastruktuurin käyttöön kaikissa jäsenvaltioissa kansainvälisten henkilöliikennepalvelujen tarjoamiseksi. Rautatieyrityksillä on kansainvälisiä henkilöliikennepalveluja tarjotessaan oikeus ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reittiosuudella sijaitsevilla asemilla, myös niillä, jotka ovat samassa jäsenvaltiossa.

Oikeus niiden jäsenvaltioiden infrastruktuurin käyttöön, joissa rautateiden kansainvälisen henkilöliikenteen osuus on yli puolet kyseisen jäsenvaltion rautatieyritysten henkilöliikenteen liikevaihdosta, on myönnettävä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011.

Jäljempänä 55 artiklassa tarkoitetun yhden tai useamman asianomaisen sääntelyelimen on määritettävä asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten tai asianomaisten rautatieyritysten pyynnöstä, onko palvelun päätarkoituksena matkustajien kuljettaminen eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä.

Infrastruktuurin käyttöä sääntelevät ehdot eivät saa missään tapauksessa johtaa siihen, että matkustajat eivät voi saada tietoja tai ostaa lippua matkustaakseen paikasta toiseen riippumatta siitä, kuinka monta rautatieliikenteen harjoittajaa tarjoaa kokonaisia tai osittaisia henkilöliikennepalveluja näiden kahden paikan välillä. [tark. 57]

Komissio voi hyväksyä hyväksyy sääntelyelinten saamien kokemusten perusteella … (20) täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa vahvistetaan tämän kohdan soveltamiseksi noudatettavan menettelyn ja perusteiden yksityiskohdat. Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpano yhdenmukaisin edellytyksin, annetaan täytäntöönpanosäädöksinä 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen . [tark. 58]

11 artikla

Käyttöoikeuden ja matkustajien ottamista ja jättämistä koskevan oikeuden rajoittaminen

1. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 10 artiklassa säädettyä käyttöoikeutta tietyn lähtöpaikan ja määränpään välisellä osuudella tarjottavien sellaisten palvelujen osalta, joista on tehty yksi tai useampi voimassa olevan unionin lainsäädännön mukainen julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus. Tällaisella rajoittamisella ei saa rajoittaa oikeutta ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reittiosuudella sijaitsevilla asemilla, myös niillä, jotka ovat samassa jäsenvaltiossa, paitsi jos tämän oikeuden käyttäminen vaarantaisi julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen taloudellisen tasapainon.

2. Jäljempänä 55 artiklassa tarkoitetun yhden tai useamman asianomaisen sääntelyelimen on määritettävä objektiivisen taloudellisen arvioinnin ja ennalta määritettyjen perusteiden mukaisesti, vaarantuuko julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen taloudellinen tasapaino, jonkin seuraavista pyynnöstä:

a) julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehnyt yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen;

b) muu asiaan liittyvä toimivaltainen viranomainen, jolla on tämän artiklan nojalla oikeus rajoittaa käyttöoikeutta;

c) infrastruktuurin haltija;

d) julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta täytäntöön paneva rautatieyritys.

Toimivaltaisten viranomaisten ja julkisia palveluja tarjoavien rautatieyritysten on toimitettava yhdelle tai useammalle asianomaiselle sääntelyelimelle tiedot, joita päätöksen tekeminen kohtuudella edellyttää. Sääntelyelimen on tarkasteltava toimitettuja tietoja, tarvittaessa kaikkia asianomaisia osapuolia kuullen, ja annettava asianomaisille osapuolille tiedoksi perusteltu päätöksensä ennalta määritetyn kohtuullisen ajan ja joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa kaikkien asianomaisten tietojen 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön vastaanottamisesta. [tark. 59]

3. Sääntelyelimen on perusteltava päätöksensä ja asetettava määräaika, jonka kuluessa, ja edellytykset, joiden mukaisesti jokin seuraavista voi pyytää päätöksen uudelleen tarkastelua:

a) asianomainen yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen;

b) infrastruktuurin haltija;

c) julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta täytäntöön paneva rautatieyritys;

d) käyttöoikeutta hakeva rautatieyritys.

4. Komissio voi hyväksyä hyväksyy sääntelyelinten saamien kokemusten perusteella … (21) täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa vahvistetaan tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi noudatettavan menettelyn ja perusteiden yksityiskohdat. Kyseiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpano yhdenmukaisin edellytyksin, annetaan täytäntöönpanosäädöksinä 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen . [tark. 60]

5. Jäsenvaltiot voivat niin ikään rajoittaa oikeutta ottaa ja jättää matkustajia samassa jäsenvaltiossa kansainvälisellä henkilöliikennepalvelun reittiosuudella sijaitsevilla asemilla, jos matkustajien kuljettamiseen kyseisten asemien välillä on myönnetty yksinoikeus toimilupasopimuksen perusteella, joka on tehty ennen 4 päivää joulukuuta 2007 oikeudenmukaisen ja kilpailuun perustuvan tarjousmenettelyn perusteella ja unionin lainsäädännön asiaankuuluvien periaatteiden mukaisesti. Tätä rajoitusta voidaan soveltaa sopimuksen alkuperäisen keston ajan tai 15 vuotta sen mukaan, kumpi määräaika on lyhyempi.

6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1, 2, 3 ja 5 kohdassa tarkoitettuihin päätöksiin voidaan hakea muutosta.

12 artikla

Henkilöliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä perittävä maksu

1. Jäsenvaltiot voivat tässä artiklassa säädetyin edellytyksin sallia, että rautateiden henkilöliikenteestä vastaava viranomainen perii henkilöliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä maksun sellaisten viranomaisen toimivallan piiriin kuuluvien reittiosuuksien käytöstä, joilla liikennöidään kahden kyseisessä jäsenvaltiossa olevan aseman välillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan 2 kohdan soveltamista.

Tässä tapauksessa kotimaan tai kansainvälisiä rautateiden henkilöliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä peritään sama maksu liikennöinnistä reittiosuuksilla, jotka kuuluvat kyseisen viranomaisen toimivallan piiriin.

2. Maksu on tarkoitettu korvaamaan viranomaiselle unionin lainsäädännön mukaisesti tehdyssä julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimuksessa asetetut julkisen palvelun velvoitteet. Maksusta kertyneet ja korvauksena maksettavat tulot eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kattamaan kaikki asianomaisten julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuneet kustannukset tai osa niistä ottaen huomioon kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatavat tulot ja kohtuullinen voitto.

3. Maksun on oltava unionin lainsäädännön mukainen ja sen on noudatettava erityisesti oikeudenmukaisuuden, avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatetta etenkin palvelusta matkustajalta perittävän keskimääräisen hinnan ja maksun suuruuden osalta. Tämän kohdan mukaisesti perittyjen maksujen kokonaismäärä ei saa vaarantaa sen rautateiden henkilöliikennepalvelun taloudellista elinkelpoisuutta, josta ne peritään.

4. Asianomaisten viranomaisten on säilytettävä tiedot maksuista, jotta niiden alkuperä ja käyttö voidaan jäljittää. Jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot komissiolle.

Komissio valmistelee vertailevan analyysin perittävien maksujen määrittämismenetelmistä jäsenvaltioissa, jotta voidaan ottaa käyttöön yhdenmukainen laskutapa maksujen määrittämiseksi. [tark. 61]

13 artikla

Palvelujen käyttöoikeutta koskevat ehdot

1. Infrastruktuurin haltijoiden on tarjottava kaikille rautatieyrityksille ketään syrjimättömin perustein liitteessä III olevassa 1 kohdassa vahvistetut vähimmäiskäyttömahdollisuudet.

2. Kaikkien Palvelun harjoittajien on tarjottava liitteessä III olevassa 2 kohdassa tarkoitettuja palveluja 56 artiklassa tarkoitetun sääntelyelimen valvonnassa ja ketään syrjimättömällä tavalla kaikille rautatieyrityksille mahdollisuus käyttää liitteessä III olevassa 2 kohdassa tarkoitettuja varusteita, radan käyttömahdollisuus mukaan lukien, sekä kyseisillä varusteilla tarjottuja palveluja .

Jos liitteessä III olevassa 2 kohdassa tarkoitetun palvelun harjoittaja kuuluu elimeen tai yritykseen, joka on myös aktiivinen ja toimii määräävässä asemassa vähintään yhdellä niistä rautatieliikennepalvelujen markkinoista, joilla palvelua käytetään, palvelun harjoittajan on oltava oikeudellisesti, organisatorisesti ja päätöksenteon osalta riippumaton kyseisestä elimestä tai yrityksestä. Palvelun harjoittajalla ja kyseisellä elimellä tai yrityksellä on oltava erillinen kirjanpito, myös erilliset tuloslaskelmat ja taseet.

Rautatieyritysten hakemukset hakemuksiin palvelun käyttöoikeuden saamiseksi on vastattava kansallisen sääntelyelimen asettamaan määräaikaan mennessä ja hakemukset voidaan evätä ainoastaan, jos on olemassa toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja, jotka mahdollistavat niille kyseessä olevan tavara- tai henkilöliikennepalvelun harjoittamisen samalla reittiosuudella taloudellisesti hyväksyttävin edellytyksin. Toteuttamiskelpoisten vaihtoehtojen olemassaolon todistaminen kuuluu palvelun harjoittajalle. Jos palvelun harjoittaja epää palvelunsa käyttöoikeuden, palvelun harjoittajan on esitettävä taloudellisesti ja teknisesti toteuttamiskelpoinen vaihtoehto ja perusteltava epäämisensä kirjallisesti . Epääminen ei velvoita palvelun harjoittajaa tekemään investointeja resursseihin tai varusteisiin rautatieyritysten kaikkien hakemusten täyttämiseksi.

Jos palvelun harjoittaja saa keskenään ristiriitaisia pyyntöjä, sen on yritettävä sovittaa kaikki pyynnöt mahdollisimman hyvin yhteen. Jos toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja ei ole saatavilla ja kaikkien palvelun käyttöoikeutta koskevien pyyntöjen toteuttaminen ei ole osoitettujen tarpeiden perusteella mahdollista, 55 artiklassa tarkoitetun sääntelyelimen on omasta aloitteestaan tai hakijan esittämän valituksen johdosta toteutettava kaikkien asianomaisten sidosryhmien tarpeet huomioon ottaen asianmukaisia toimia varmistaakseen, että asianmukainen osuus kapasiteetista osoitetaan rautatieyrityksille, jotka eivät kuulu samaan elimeen tai yritykseen kuin palvelun harjoittaja. Tiettyä Uutta liikkuvaa kalustoa suurnopeuskalustoa varten kehitetyt , Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän liikkuvan kaluston osajärjestelmää koskevasta yhteentoimivuuden teknisestä eritelmästä 21 päivänä helmikuuta 2008 tehdyssä komission päätöksessä 2008/232/EY (22) tarkoitetut uudet kunnossapitovarusteet tai muut tekniset varusteet voidaan kuitenkin varata yhden rautatieyrityksen käyttöön viiden kymmenen vuoden ajaksi niiden käyttöönotosta.

Jos palvelua ei ole käytetty vähintään kahteen peräkkäiseen vuoteen ja rautatieyritykset ovat ilmaisseet palvelun harjoittajalle osoitettuun tarpeeseen perustuvan kiinnostuksensa palvelun käyttöön , sen omistajan on ilmoitettava palvelun olevan vuokrattavissa rautatieliikenteeseen liittyviä toimintoja varten, paitsi jos palvelun harjoittaja osoittaa, että käynnissä olevan käyttötarkoituksen muuttamisen vuoksi mikään rautatieyritys ei voi sitä käyttää .

3. Jos infrastruktuurin haltija palvelun harjoittaja tarjoaa jotakin liitteessä III olevassa 3 kohdassa tarkoitetuista palveluista lisäpalveluina, sen on toimitettava ne syrjimättömästi rautatieyritysten pyynnöstä.

4. Rautatieyritykset voivat hakea muita liitteessä III olevassa 4 kohdassa lueteltuja oheispalveluja infrastruktuurin haltijalta tai muilta palvelujen palveluntarjonnassa tarvittavien varusteiden tarjoajilta. Infrastruktuurin haltija ei ole velvollinen toimittamaan näitä oheispalveluja.

5. Liitettä III voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. [tark. 62 ja 162]

5 JAKSO

Rajat ylittävät sopimukset

14 artikla

Rajat ylittäviä sopimuksia koskevat yleiset periaatteet

1. Korvataan Jäsenvaltioiden välisissä on varmistettava, että niiden tekemissä rajat ylittävissä sopimuksissa olevat sopimuksessa ei syrjitä tiettyjä rautatieyrityksiä syrjivät määräykset ja määräykset, jotka rajoittavat tai rajoiteta rautatieyritysten vapautta harjoittaa rajat ylittäviä palveluja. [tark. 63]

Näistä sopimuksista on ilmoitettava komissiolle. Komissio tutkii tällaisten sopimusten tämän direktiivin mukaisuuden sekä päättää 64 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen, saako sopimusten soveltamista jatkaa. Komissio ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille, neuvostolle ja jäsenvaltioille.

2. Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten rajat ylittävien sopimusten neuvottelemiseen ja täytäntöönpanoon sovelletaan jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyömenettelyä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimivallan jakoa unionin ja jäsenvaltioiden välillä unionin oikeuden mukaisesti.

Komissio voi hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa vahvistetaan tämän kohdan soveltamiseksi noudatettavan menettelyn yksityiskohdat täsmennetään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua yhteistyömenettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt . Nämätoimenpiteet täytäntöönpanotoimenpiteet , joiden tarkoituksena on varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpano yhdenmukaisin edellytyksin, annetaan täytäntöönpanosäädöksinä 63 artiklan 3 kohdan mukaisesti 64 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen . [tark. 64]

6 JAKSO

Komission seurantatehtävät

15 artikla

Markkinoiden seurannan soveltamisala

1. Komissio toteuttaa tarvittavat järjestelyt seuratakseen teknisiä , sosiaalisia ja taloudellisia edellytyksiä ja markkinoiden kehitystä , työllisyyden kehitys mukaan lukien, sekä unionin asiaan liittyvän lainsäädännön noudattamista Euroopan rautatieliikenteessä.

2. Näissä puitteissa komissio kutsuu jäsenvaltioiden edustajia , 55 artiklassa tarkoitettujen sääntelyelinten edustajat mukaan lukien, ja asianomaisten alojen edustajia, käyttäjät asianomaiset paikalliset ja alueelliset viranomaiset, rautatiesektorin työmarkkinaosapuolet ja asiakkaat mukaan lukien, osallistumaan tiiviisti työhönsä, jotta nämä voisivat paremmin seurata rautatiesektorin kehittämistä ja markkinoiden kehitystä, arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja analysoida komission suunnittelemien toimenpiteiden vaikutuksia. Tarvittaessa komissio kutsuu myös Euroopan rautatieviraston osallistumaan työhönsä.

3. Komissio seuraa verkkojen käyttöä ja puite-edellytysten kehitystä rautatiesektorilla, erityisesti infrastruktuurimaksujen perimistä, kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä, investointeja rautatieinfrastruktuuriin, hintojen ja rautatieliikennepalvelujen laadun kehittymistä, julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin sisältyviä rautatieliikennepalveluja ja toimilupien myöntämistä sekä markkinoiden avaamisen astetta, työehtoja ja sosiaalisia oloja ja yhdenmukaistamisen astetta jäsenvaltioiden sisällä ja niiden välillä etenkin sosiaalisten oikeuksien alalla .Komissio varmistaa aktiivisen yhteistyön jäsenvaltioiden asianomaisten sääntelyelinten kesken.

4. Komissio antaa kahden vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle säännöllisesti kertomuksen:

a) rautatiepalvelujen ja rautateihin liittyvien palvelujen sisämarkkinoiden kehityksestä , mukaan lukien markkinoiden avaamisen aste ;

b) puite-edellytyksistä, myös rautateiden julkisten henkilöliikennepalvelujen osalta;

b a) työllisyyden, työehtojen ja sosiaalisten olojen kehityksestä sektorilla;

c) Euroopan rautatieverkon tilanteesta;

d) käyttöoikeuksien käytöstä;

e) tehokkaampien rautatiepalvelujen esteistä;

f) infrastruktuurin rajoituksista;

g) lainsäädännön tarpeesta.

5. Jäsenvaltiot toimittavat komission suorittamaa markkinoiden seurantaa varten vuosittain seuraavat tiedot sellaisina kuin ne on eritelty liitteessä IV eritellyt tiedot sekä muut komission pyytämät tarvittavat tiedot. :

a) rautatieliikenteen suoritustason kehittyminen ja korvaukset julkisen palvelun velvoitteista;

b) edistyminen markkinoiden avaamisessa ja terveen kilpailun edistämisessä kussakin jäsenvaltiossa sekä rautatieyritysten liikennemuoto-osuus kaikista liikennesuoritteista;

c) sääntelyelinten resurssit ja toiminnot, jotka on omistettu niiden toiminnalle valituseliminä;

d) vakiintuneen rautatieyrityksen rakenneuudistuksessa tapahtunut merkityksellinen kehitys ja hyväksytyt tai toteutetut kansalliset liikennestrategiat edellisen vuoden aikana;

e) jäsenvaltiossa edellisen vuoden aikana rautatieliikenteen alalla toteutetut merkittävät koulutusaloitteet tai -toimenpiteet;

f) rautatieyritysten, infrastruktuurin haltijoiden ja muiden rautatiesektorilla toimivien yritysten työehdot ja sosiaaliset olot edellisen vuoden lopussa;

g) investoinnit suurten nopeuksien rautatieverkkoon edellisen vuoden aikana;

h) rataverkon pituus edellisen vuoden lopussa;

i) radan käyttömaksut edellisen vuoden aikana;

j) tämän direktiivin 35 artiklan mukaisen suorituskannustinjärjestelmän olemassaolo;

k) toimivaltaisen kansallisen viranomaisen myöntämien käytössä olevien toimilupien lukumäärä;

l) eurooppalaisen rautatieliikenteen hallintajärjestelmän (ERTMS) käyttöönottotilanne;

m) rataverkossa edellisen vuoden aikana sattuneiden vaaratilanteiden, onnettomuuksien ja vakavien onnettomuuksien lukumäärä sellaisina kuin ne on määritelty yhteisön rautateiden turvallisuuudesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/49/EY (23) ;

n) muu merkityksellinen kehitys;

o) kunnossapidon markkinoiden kehitys sekä kunnossapidon markkinoiden avaamisen aste.

Liitettä IV voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa rautatiemarkkinoiden seurannassa tarvittavien tietojen ajantasaistamiseksi 60 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. [tark. 65]

III LUKU

RAUTATIEYRITYSTEN TOIMILUVAT

1 JAKSO

Toimilupien myöntämisestä vastaava elin

16 artikla

Rautateiden toimiluvista vastaava elin

Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimilupien myöntämisestä ja tästä luvusta johtuvien velvoitteiden toteuttamisesta vastaava elin.

Nimetty elin ei saa itse tarjota rautatieliikennepalveluja, ja sen on oltava riippumaton kyseisiä palveluja tarjoavista yrityksistä ja yksiköistä.

2 JAKSO

Toimiluvan saamisen edellytykset

17 artikla

Yleiset vaatimukset

1. Rautatieyrityksellä on oikeus hakea toimilupaa siinä jäsenvaltiossa, johon se on sijoittautunut edellyttäen, että yhteensä yli 50 prosenttia siitä on jäsenvaltioiden tai jäsenvaltioiden kansalaisten omistuksessa ja tosiasiallisessa määräysvallassa joko suoraan tai epäsuorasti yhden tai useamman muun yrityksen välityksellä, jollei muuta määrätä sellaisessa kolmannen maan kanssa tehdyssä sopimuksessa, jonka osapuoli unioni on.

2. Jos yritys ei täytä tässä luvussa säädettyjä vaatimuksia, jäsenvaltiot eivät saa myöntää toimilupaa eivätkä pidentää niiden voimassaoloa.

3. Rautatieyritykset, jotka täyttävät tässä luvussa säädetyt vaatimukset, ovat oikeutettuja saamaan toimiluvan.

4. Rautatieyrityksellä ei ole lupa harjoittaa tämän luvun soveltamisalaan kuuluvia rautatieliikennepalveluja, jos sille ei ole myönnetty kyseisiin palveluihin soveltuvaa asianmukaista toimilupaa.

Kyseinen toimilupa ei kuitenkaan sellaisenaan oikeuta käyttämään rautateiden infrastruktuuria.

5. Komissio voi hyväksyä hyväksyy täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa vahvistetaan tämän artiklan soveltamiseksi noudatettavan menettelyn yksityiskohdat, mukaan lukien täsmennetään toimilupien myöntämisessä ja toimiluvan yhteisen mallin käyttö laatimisessa noudatettavaa menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt 2 jaksossa säädettyjen vaatimusten mukaisesti . Nämä toimenpiteet täytäntöönpanotoimenpiteet , joiden tarkoituksena on varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpano yhdenmukaisin edellytyksin, annetaan täytäntöönpanosäädöksinä 63 artiklan 3 kohdan mukaisesti 64 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen . [tark. 66]

18 artikla

Toimiluvan saamisen edellytykset

Rautatieyrityksen on voitava osoittaa asianomaisen jäsenvaltion toimilupaviranomaisille ennen toimintansa aloittamista, että se kykenee jatkuvasti täyttämään hyvää mainetta, taloudellista vakavaraisuutta ja ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset sekä kattamaan 19–22 artiklassa tarkoitetut korvausvelvollisuutensa.

Kunkin hakijan on toimitettava tätä tarkoitusta varten kaikki tarvittavat tiedot.

19 artikla

Hyvää mainetta koskevat vaatimukset

Jäsenvaltioiden on määriteltävä hyvää mainetta koskevan vaatimuksen täyttymisenedellytykset varmistaakseen, että hakijana olevaa rautatieyritystä tai sen johtamisesta vastaavia henkilöitä:

a) ei ole tuomittu vakavista rikoksista, mukaan lukien taloudellista laatua olevat rikkomukset;

b) ei ole julistettu konkurssiin;

c) ei ole tuomittu liikenteeseen sovellettavan erityislainsäädännön vakavista rikkomuksista;

d) ei ole tuomittu vakavasta tai toistuvasta mistään sosiaali- tai työlainsäädännön rikkomisesta, mukaan lukien turvallisuutta, työturvallisuutta ja työterveyttä koskevan lainsäädännön velvoitteiden rikkominen, eikä, jos kyseessä on yhtiö, jonka tavoitteena on tullimenettelyjen alaisen rajat ylittävän tavaraliikenteen harjoittaminen, ole tuomittu tullilainsäädännön vaatimusten rikkomisesta. [tark. 67]

20 artikla

Taloudellista vakavaraisuutta koskevat vaatimukset

1. Taloudellista vakavaraisuutta koskevat vaatimukset täytetään, kun toimilupaa hakeva rautatieyritys voi osoittaa kykenevänsä vastaamaan kahdentoista kuukauden ajan olemassa olevista ja mahdollisesti syntyvistä velvoitteistaan, jotka määritellään realististen oletusten perusteella. Toimilupaviranomaisten on varmennettava taloudellinen vakavaraisuus rautatieyrityksen vuotuisten tilinpäätösten tai, mikäli hakijayritysten ei ole mahdollista esittää vuotuisia tilinpäätöksiä, taseen perusteella . [tark. 68]

2. Kunkin hakijan on annettava tätä tarkoitusta varten vähintään liitteessä V luetellut tiedot. yksityiskohtaiset tiedot seuraavista seikoista:

a) käytettävissä olevat varat, mukaan lukien pankkitalletukset, luvattu tilinylitysvara ja lainat;

b) vakuutena käytettävissä olevat varat ja omaisuus;

c) käyttöpääoma;

d) toiminnasta välttämättä johtuvat menot, mukaan lukien kulkuneuvojen, maa-alueiden, rakennusten, rakennelmien ja liikkuvan kaluston hankinnasta johtuvat menot ja niitä koskevat maksut;

e) yrityksen omaisuudesta aiheutuvat menot;

f) verot ja sosiaalimaksut. [tark. 69]

3. Toimilupaviranomainen ei katso hakijan olevan taloudellisesti vakavarainen, jos yhtiön toiminnasta on aiheutunut huomattavia vero- tai sosiaalimaksurästejä. [tark. 70]

4. Toimilupaviranomainen voi erityisesti vaatia, että sille toimitetaan tilintarkastuskertomus sekä pankin, julkisen luottolaitoksen, kirjanpitäjän tai tilintarkastajan aiheelliset asiakirjat. Näissä asiakirjoissa on oltava tämän artiklan 2 kohdan a–f alakohdassa tarkoitettuja seikkoja koskevia tietoja. [tark. 71]

Liitettä V voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. [tark. 72]

21 artikla

Ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset

Ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset täyttyvät, kun hakijana oleva rautatieyritys voi osoittaa, että sillä on tai vastaisuudessa on hallintorakenne, jolla on tarvittavat tiedot tai kokemus turvallisen ja luotettavan toiminnan hallinnan ja valvonnan harjoittamiseen toimiluvassa yksilöidyn toimintatyypin osalta. Yrityksen on myös osoitettava toimilupaa hakiessaan, että sillä on direktiivin 2004/49/EY 10 artiklassa tarkoitettu turvallisuustodistus. [tark. 73]

22 artikla

Korvausvelvollisuutta koskevat vaatimukset

Rautatieyrityksellä on oltava riittävät vakuutukset tai riittävät markkinaehtoiset takuut , jotta se voi kattaa kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti korvausvelvollisuutensa onnettomuustilanteissa, erityisesti rahdin, postin ja kolmansien osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1371/2007 (24) III luvun soveltamista. Riittäväksi katsottava katetaso voidaan eriyttää siten, että otetaan huomioon palvelujen, erityisesti julkista rautatieverkkoa käyttävän kulttuuri- ja perinnerautatieliikenteen, erityispiirteet. [tark. 140]

3 JAKSO

Toimiluvan voimassaolo

23 artikla

Voimassaoloaika ja -alue

1. Toimilupa on voimassa koko unionin alueella.

2. Toimilupa on voimassa niin kauan kuin rautatieyritys täyttää tässä luvussa säädetyt velvollisuudet. Toimilupaviranomainen voi kuitenkin määrätä säännöllisestä uudelleen tarkastelusta. Tällaisessa tapauksessa uudelleen tarkastelu on toteutettava vähintään joka viides vuosi.

3. Toimilupaan voidaan sisällyttää erityismääräyksiä toimiluvan peruuttamisesta määräajaksi tai kokonaan.

24 artikla

Väliaikainen toimilupa, peruuttaminen määräajaksi ja hyväksyminen

1. Toimilupaviranomainen voi, jos on aihetta vakavasti epäillä, että rautatieyritys, jolle viranomainen on myöntänyt toimiluvan, ei täytä tämän luvun 2 ja 3 jakson ja erityisesti 18 artiklan vaatimuksia, milloin tahansa tarkastaa, noudatetaanko kyseisiä vaatimuksia.

Jos toimilupaviranomainen on vakuuttunut siitä, että rautatieyritys ei enää täytä vaatimuksia, sen on peruutettava toimilupa määräajaksi tai kokonaan.

2. Jos jäsenvaltion toimilupaviranomainen toteaa, että on syytä vakavasti epäillä, että rautatieyritys, jolle toisen jäsenvaltion toimilupaviranomainen on myöntänyt toimiluvan, ei enää täytä tässä luvussa säädettyjä vaatimuksia, sen on viipymättä ilmoitettava asiasta jälkimmäiselle viranomaiselle.

3. Jos toimilupa peruutetaan määräajaksi tai kokonaan sen vuoksi, että taloudellista vakavaraisuutta koskevaa vaatimusta ei noudateta, toimilupaviranomainen voi myöntää väliaikaisen toimiluvan rautatieyrityksen uudelleenjärjestelyn ajaksi edellyttäen, että turvallisuutta ei vaaranneta, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista. Väliaikainen toimilupa saa kuitenkin olla voimassa enintään kuusi kuukautta sen myöntämispäivästä.

4. Kun rautatieyritys on keskeyttänyt toimintansa kuudeksi kuukaudeksi tai ei ole aloittanut toimintaa kuuden kuukauden kuluessa toimiluvan myöntämisestä, toimilupaviranomainen voi päättää, että toimiluvasta on tehtävä uusi hakemus tai sitä on lykättävä.

Rautatieyritys voi pyytää toiminnan aloittamisen osalta, että, ottaen huomioon tarjottavien palvelujen erityinen luonne, vahvistetaan pidempi määräaika.

5. Jos rautatieyrityksen oikeudellinen asema muuttuu, erityisesti kun kyseessä on fuusio tai yritysvaltaus, toimilupaviranomainen voi päättää, että toimiluvasta on tehtävä uusi hakemus hyväksymistä varten. Kyseinen rautatieyritys voi jatkaa toimintaansa, jollei toimilupaviranomainen päätä, että turvallisuus vaarantuu. Siinä tapauksessa päätös on perusteltava.

6. Jos rautatieyritys aikoo muuttaa tai laajentaa toimintaansa merkittävästi, sen toimilupa on alistettava uudelleen toimilupaviranomaiselle uudelleen tutkittavaksi.

7. Toimilupaviranomainen ei saa antaa rautatieyrityksen säilyttää toimilupaansa, jos yhtiö on haettu konkurssiin tai jos sitä vastaan on aloitettu vastaavanlainen menettely ja jos viranomainen on vakuuttunut siitä, että tyydyttävään taloudelliseen uudelleenjärjestelyyn ei ole realistisia mahdollisuuksia kohtuullisessa ajassa.

8. Kun toimilupaviranomainen myöntää, peruuttaa määräajaksi tai peruttaa kokonaan toimiluvan tai muuttaa sitä, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava siitä komissiolle välittömästi. Komissio ilmoittaa siitä viipymättä muille jäsenvaltioille.

25 artikla

Toimilupien myöntämismenettely

1. Asianomaisen toimilupaviranomaisen on julkistettava toimilupien myöntämisessä noudatettavat menettelyt ja ilmoitettava niistä Euroopan rautatievirastolle.

2. Toimilupaviranomaisen on tehtävä päätös hakemuksesta mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kolmen kuukauden kuluttua kaikkien asiaankuuluvien tietojen ja erityisesti liitteessä V tarkoitettujen tietojen toimittamisesta. Toimilupaviranomaisen on otettava huomioon kaikki saatavilla olevat tiedot. Päätös on annettava tiedoksi hakijana olevalle rautatieyritykselle viipymättä. Hylkäävä päätös on perusteltava.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuomioistuin voi tarkastaa toimilupaviranomaisen päätökset.

IV LUKU

RAUTATEIDEN INFRASTRUKTUURIN KÄYTTÖMAKSUJEN PERIMINEN JA RAUTATEIDEN INFRASTRUKTUURIKAPASITEETIN KÄYTTÖOIKEUDEN MYÖNTÄMINEN

1 JAKSO

Yleiset periaatteet

26 artikla

Infrastruktuurikapasiteetin tehokas käyttö

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rautateiden infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä noudatetaan tässä direktiivissä vahvistettuja periaatteita ja siten infrastruktuurin haltijalle annetaan mahdollisuus markkinoida ja hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti käytettävissä olevaa infrastruktuurikapasiteettia.

27 artikla

Verkkoselostus

1. Infrastruktuurin haltijan on asianomaisia osapuolia, myös 55 artiklassa tarkoitettua sääntelyelintä, kuultuaan laadittava ja julkaistava verkkoselostus, joka on saatavissa sellaista maksua vastaan, joka ei saa ylittää tämän selostuksen julkaisemisesta aiheutuvia kustannuksia. Verkkoselostus on julkaistava vähintään kahdella unionin virallisella kielellä , joista toisen on oltava englanti . Verkkoselostuksen sisällön on oltava maksutta saatavilla sähköisessä muodossa Euroopan rautatieviraston verkkosivuston kautta. [tark. 75]

2. Verkkoselostuksessa on esiteltävä rautatieyritysten käytettävissä oleva infrastruktuuri. Siihen on sisällyttävä tietoja seuraavat tiedot kyseisen rautateiden infrastruktuurin ja palvelujen tarjoamisen varusteiden käyttöä koskevien edellytysten määrittelystä. Verkkoselostuksen sisältö on liitteessä VI. :

a) jakso, jossa esitellään rautatieyritysten käytettävissä oleva infrastruktuuri ja sen käyttöä koskevat edellytykset.

b) jakso, jossa esitellään hinnoitteluperiaatteet ja hinnat.

c) jakso, jossa esitellään kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisperiaatteet ja -perusteet. Sellaisten palvelujen tarjoajien, jotka eivät ole infrastruktuurin haltijan määräysvallassa, on annettava tietoja maksuista, joita peritään palvelun käyttöoikeudesta ja palvelujen tarjoamisesta, sekä tietoja käyttöoikeutta koskevista teknisistä edellytyksistä verkkoselostukseen sisällytettäviksi.

d) jakso, jossa on tietoja 25 artiklassa tarkoitetun toimiluvan direktiivin 2004/49/EY mukaisesti myönnettävien rautateiden turvallisuustodistusten hakemisesta.

e) jakso, jossa on tietoja rautatieinfrastruktuurin ja palvelun käyttöoikeuteen sekä 35 artiklassa tarkoitettuun suorituskannustinjärjestelmään liittyvistä riitojenratkaisu- ja muutoksenhakumenettelyistä.

f) jakso, jossa on tietoja liitteessä III tarkoitettujen palvelujen käyttöoikeudesta ja hinnoittelusta.

g) mallisopimus infrastruktuurin haltijan ja hakijan välisten puitesopimusten tekemiseksi 42 artiklan mukaisesti.

Verkkoselostuksen sisältämät tiedot on ajantasaistettava vuosittain ja niiden on oltava yhteneviä rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/57/EY (25) 35 artiklan mukaisesti perustettujen rautateiden infrastruktuurirekisterien kanssa tai niissä on viitattava näihin rekistereihin. Infrastruktuurista, jota ei pidetä asianmukaisesti kunnossa ja jonka laatu heikkenee, on ilmoitettava ajoissa käyttäjille.

Komissio voi muuttaa ja täsmentää a–g alakohdan tietoja liitteen VI mukaisesti kokemuksen perusteella 60 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. [tark. 76]

Liitettä VI voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

3. Verkkoselostus on pidettävä ajan tasalla ja sitä on tarvittaessa muutettava.

4. Verkkoselostus on julkaistava vähintään neljä kuukautta ennen infrastruktuurin kapasiteettia koskevien hakemusten jättämiselle asetetun määräajan päättymistä.

28 artikla

Rautatieyritysten ja infrastruktuurin haltijoiden väliset sopimukset

Rautatieliikennepalveluja harjoittavien yritysten on tehtävä tarvittavat julkisoikeudelliset tai yksityisoikeudelliset sopimukset käyttämänsä rautatieinfrastruktuurin infrastruktuurin haltijan kanssa. Kyseisten sopimusten ehtojen on oltava syrjimättömiä ja läpinäkyviä tämän direktiivin säännösten mukaisesti.

2 JAKSO

Infrastruktuuri- ja palvelumaksut

29 artikla

Maksujen vahvistaminen, määrittäminen ja periminen

1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava hinnoittelupuitteet ottaen kuitenkin huomioon hallinnon riippumattomuus, josta säädetään 4 artiklassa.

Ottaen huomioon hallinnon riippumattomuus, jäsenvaltioiden on myös vahvistettava hinnoittelun erityissäännöt tai annettava asiaa koskeva valtuutus infrastruktuurin haltijalle.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hinnoittelupuitteet ja hinnoittelusäännöt julkaistaan verkkoselostuksessa.

Kansallisella parlamentilla voi olla oikeus tarkastella ja tarvittaessa tarkistaa infrastruktuurin haltijan määrittämien maksujen tasoa, rajoittamatta kuitenkaan 4 artiklassa säädettyä hallinnon riippumattomuutta ja edellyttäen, että tällainen oikeus on suoraan myönnetty perustuslaissa vähintään kaksi vuotta ennen tämän direktiivin voimaantuloa. Tällaisessa mahdollisessa tarkistuksessa on varmistettava, että maksut ovat tämän direktiivin, vahvistettujen hinnoittelupuitteiden ja hinnoittelusääntöjen mukaisia. [tark. 141/rev.]

Infrastruktuurin haltijan on määritettävä ja perittävä infrastruktuurin käyttömaksut.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että infrastruktuurin haltijat toimivat yhteistyössä sellaisten tehokkaiden hinnoittelujärjestelmien luomiseksi, jotka mahdollistavat useamman kuin yhden infrastruktuuriverkon alueelle ulottuvat junapalvelut. Infrastruktuurin haltijoiden on pyrittävä erityisesti varmistamaan kansainvälisten rautatieliikennepalvelujen paras mahdollinen kilpailukyky ja rautatieverkoston tehokas käyttö.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että infrastruktuurin haltijoiden edustajat, joiden maksuja koskevilla päätöksillä on vaikutuksia muihin infrastruktuureihin, liittyvät yhteen koordinoidakseen yhdessä maksuja tai periäkseen maksuja infrastruktuurin käytöstä kansainvälisellä tasolla. [tark. 77]

3. Infrastruktuurin haltijoiden on varmistettava, että voimassa oleva hinnoittelujärjestelmä perustuu samoihin periaatteisiin koko verkon alueella 32 artiklan 2 kohdan mukaisia erityisjärjestelyjä lukuun ottamatta.

4. Infrastruktuurin haltijoiden on varmistettava, että hinnoittelujärjestelmien soveltaminen johtaa tasapuolisten ja ketään syrjimättömien maksujen perimiseen eri rautatieyrityksiltä, jotka tarjoavat vastaavia palveluja samanlaisella markkinoiden osalla, ja että tosiasiallisesti sovellettavat maksut ovat verkkoselostuksessa määrättyjen sääntöjen mukaisia.

5. Infrastruktuurin haltijan on pidettävä luottamuksellisina tietoina hakijoiden sille toimittamiin tietoihin liittyviä liikesalaisuuksia.

30 artikla

Infrastruktuurikustannukset ja tilit

1. Infrastruktuurin haltijoille on tarjottava kannustimia infrastruktuurin tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi ja sen käytöstä perittävien maksujen alentamiseksi kiinnittäen aiheellista huomiota turvallisuuteen sekä infrastruktuuripalvelun laadun ylläpitämiseen ja parantamiseen.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohta pannaan täytäntöön toimivaltaisen viranomaisen ja infrastruktuurin haltijan välisellä sopimuksella, jonka kesto on vähintään viisi seitsemän vuotta ja jossa määrätään valtion rahoituksesta.

3. Sopimuksen ehdoista ja niiden maksujen määräytymisperusteista, joista on sovittu rahoituksen antamiseksi infrastruktuurin haltijalle, on sovittava etukäteen koko sopimuskauden ajaksi.

Kyseisten sopimusten perusperiaatteet ja -tekijät vahvistetaan liitteessä VII, jota voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Jäsenvaltioiden on kuultava asianomaisten osapuolten mielipidettä vähintään kuukautta ennen kuin sopimus allekirjoitetaan, sekä julkaistava sopimus kuukauden kuluessa sen tekemisestä.

Infrastruktuurin haltijan on varmistettava liiketoimintasuunnitelmansa yhteensopivuus sopimuksen määräysten kanssa.

Jäljempänä 55 artiklassa tarkoitettu sääntelyelin arvioi infrastruktuurin haltijan ennakoituja pitkän ja keskipitkän aikavälin tuloja sovittujen suorituskykytavoitteiden saavuttamisen kannalta ja antaa asiaa koskevia suosituksia vähintään kuukautta ennen sopimuksen allekirjoittamista.

Jos toimivaltainen viranomainen aikoo poiketa näistä suosituksista, sen on perusteltava tämä sääntelyelimelle. [tark. 78]

4. Infrastruktuurin haltijoiden on laadittava hallinnoimastaan omaisuudesta inventaario sekä pidettävä se ajan tasalla; inventaariossa on esitettävä omaisuuden käypä arvo ja yksityiskohtaiset tiedot infrastruktuurin uusimisesta ja parantamisesta aiheutuvista menoista.

5. Infrastruktuurin haltijan ja palvelujen tarjoajan on luotava menettely kustannusten jakamiseksi eri tarjottujen palvelujen välillä liitteen III mukaisesti sekä erilaisten raideliikenteen kulkuneuvojen välillä kustannusten aiheutumisesta saatavilla olevan parhaan mahdollisen tiedon ja 31 artiklassa tarkoitettujen hinnoitteluperiaatteiden perusteella. Jäsenvaltiot voivat edellyttää etukäteishyväksyntää. Tämä menetelmä on saatettava ajoittain ajan tasalle siten, että se vastaa parhainta käytäntöä kansainvälisesti.

31 artikla

Hinnoitteluperiaatteet

1. Rautateiden infrastruktuurin käyttömaksut on maksettava infrastruktuurin haltijalle ja palvelujen käyttömaksut palvelun harjoittajalle, ja maksut on käytettävä niiden liiketoimien rahoittamiseen.

2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että infrastruktuurin haltija ja palvelun harjoittaja toimittavat sääntelyelimelle kaikki tarvittavat tiedot asetetuista maksuista. Infrastruktuurin haltijan ja palvelun harjoittajan on tässä suhteessa voitava osoittaa kullekin rautatieyritykselle, että rautatieyritykseltä 30–37 artiklan mukaisesti tosiasiallisesti laskutettavat infrastruktuuri- ja palvelumaksut noudattavat verkkoselostuksessa määrättyä menettelyä, sääntöjä ja tapauskohtaisesti taulukoita.

3. Vähimmäiskäyttömahdollisuuksista perittävät maksut on vahvistettava niiden kustannusten perusteella, jotka aiheutuvat suoraan junaliikenteen harjoittamisesta liitteessä VIII olevan 1 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 4 tai 5 kohdan tai 32 artiklan soveltamista.

Liitteessä VIII olevaa 1 kohtaa voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa 60 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

4. Infrastruktuurimaksuihin voi sisältyä maksu, jossa otetaan huomioon kapasiteetin niukkuus määriteltävällä infrastruktuurin osalla aikoina, jolloin se on ylikuormitettu.

5. Kun melun vaikutusten hinnoittelu tulee unionin lainsäädännössä mahdolliseksi maanteiden tavaraliikenteen osalta, Infrastruktuurimaksuja on muutettava junan toiminnan meluvaikutuksista aiheutuvien kustannusten huomioon ottamiseksi liitteessä VIII olevan 2 kohdan mukaisesti. Tällaisen infrastruktuurimaksujen muutoksen on mahdollistettava niiden investointien korvaaminen, jotka tehdään taloudellisesti toteuttamiskelpoisimman saatavilla olevan melua rajoittavan jarruteknologian jälkiasentamiseen raideliikenteen kulkuneuvoihin. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei tällaisten eriytettyjen maksujen käyttöönotto aiheuta mitään infrastruktuurin haltijan taloudelliseen tasapainoon kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia. Unionin osarahoitusta koskevia sääntöjä on muutettava, jotta osarahoitusta voidaan myöntää vaunukaluston jälkivarustukseen melupäästöjen vähentämiseksi, kuten jo tapahtuu ERTMS-järjestelmän kohdalla.

Liitteessä VIII olevaa 2 kohtaa voidaan muuttaa kokemuksen perusteella 60 artiklassa 60 a artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen erityisesti eriytettyjen infrastruktuurimaksujen osatekijöiden täsmentämiseksi , edellyttäen että tämä ei johda kilpailun vääristymiseen rautatieliikenteessä tai rautatieliikenteen vahingoksi maantieliikenteeseen nähden .

Infrastruktuurimaksuja voidaan tarkistaa junan toiminnasta aiheutuvien muiden kuin liitteessä VIII olevassa 2 kohdassa tarkoitettujen ympäristövaikutusten kustannusten huomioon ottamiseksi. Tällainen tarkistus, jolla voidaan varmistaa junaliikenteen harjoittamisesta ilmaan tulevista epäpuhtauspäästöistä aiheutuvien ulkoisten kustannusten sisällyttäminen hintoihin, on suhteutettava aiheutetun vaikutuksen suuruuteen.

Infrastruktuurin haltijan kokonaistuloja kartuttavien muiden ympäristömaksujen sisällyttäminen hintoihin on kuitenkin sallittua ainoastaan siinä tapauksessa, että unionin lainsäädäntö mahdollistaa tällaisten maksujen soveltamisen lainsäädännön mukaisesti tällaisia maksuja sovelletaan maanteiden tavaraliikenteeseen Jos unionin lainsäädäntö ei mahdollista tällaisten ympäristökustannuksiin perustuvien maksujen perimistä maanteiden tavaraliikenteeltä, tällainen tarkistus ei saa vaikuttaa infrastruktuurin haltijan saamien kokonaistulojen määrään.

Jos ympäristökustannuksiin perustuvista maksuista aiheutuu ylimääräisiä tuloja, jäsenvaltioiden on päätettävä, kuinka kyseiset tulot käytetään liikennejärjestelmiä hyödyttävällä tavalla . Asianomaisten viranomaisten on säilytettävä tiedot, jotka ovat tarpeen ympäristökustannuksista aiheutuvien maksujen alkuperän ja käytön jäljittämiseksi. Jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot säännöllisesti komissiolle.[tark. 79]

6. Epäsuotuisien ja suhteettomien vaihtelujen välttämiseksi 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut maksut voidaan laskea keskimääräisinä kohtuulliselta junaliikenteen määrältä ja aikaväliltä. Infrastruktuurimaksujen suuruus on kuitenkin suhteutettava liikenteen osuuteen kustannuksista.

7. Tätä artiklaa ei sovelleta liitteessä III olevassa 2 kohdassa tarkoitettuun palvelujen tarjontaan. Kyseisistä palveluista perittävät maksut eivät kuitenkaan saa ylittää niiden tarjoamisesta aiheutuvia kustannuksia ja kohtuullista voittoa.

8. Jos liitteessä III olevassa 3 ja 4 kohdassa luetellut lisäpalvelut ja oheispalvelut tarjoaa ainoastaan yksi palveluntarjoaja, palvelusta perittävä maksu ei saa ylittää sen tarjoamisesta aiheutuvia kust