KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA /* SEK/2012/073 final */





KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (yleinen tietosuoja-asetus) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin yksilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten torjumista, tutkimista, selvittämistä ja syytteeseenpanoa tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 1. Johdanto Sen jälkeen kun EU:n nykyinen tietosuojakehys hyväksyttiin vuonna 1995, teknologian ja yritysmaailman nopea kehitys on tuonut henkilötietojen suojaamiseen uusia haasteita. Tietoja jaetaan ja kerätään nyt valtavan paljon suuremmassa mittakaavassa. Teknologian kehityksen ansiosta sekä yksityiset yritykset että viranomaiset voivat käyttää toiminnassaan henkilötietoja ennennäkemättömän laajasti. Myös yksityiset ihmiset saattavat yhä useammin henkilötietojaan julkisuuteen maailmanlaajuisesti, mutta eivät välttämättä täysin tiedosta tähän liittyviä riskejä. Luottamuksen rakentaminen verkkoympäristöön on talouden kehityksen kannalta välttämätöntä. Luottamuksen puute saa kuluttajat epäröimään ostosten tekemistä verkossa ja uusien palvelujen, kuten sähköisen hallinnon palvelujen, käyttöönottoa. Jos tätä luottamusvajetta ei saada täytettyä, se hidastaa myös jatkossa uusien teknologioiden innovatiivisten käyttötapojen kehittämistä, hidastaa talouskasvua ja estää julkista sektoria saamasta täyttä hyötyä palvelujen siirtämisestä verkkoon. Lisäksi Lissabonin sopimuksen voimaantulon myötä on saatu käyttöön uusi oikeusperusta, SEUT-sopimuksen 16 artikla, jonka ansiosta voidaan omaksua ajanmukainen ja kattava lähestymistapa tietosuojaan ja henkilötietojen vapaaseen liikkuvuuteen myös poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla. 2. Ongelman määrittely Vaikutustenarvioinnissa esitellään ja analysoidaan kolme pääasiallista ongelmakenttää: 2.1. Ongelma 1: Sääntöjen hajanaisuuden, oikeudellisen epävarmuuden ja epäyhtenäisen täytäntöönpanon haittavaikutukset yritysten ja viranomaisten toiminnalle Vaikka voimassa olevan tietosuojadirektiivin tavoitteena on varmistaa tietosuojan yhtenäinen taso EU:ssa, eri jäsenvaltioiden säännöt poikkeavat edelleen huomattavasti toisistaan. Tämän vuoksi EU:n rekisterinpitäjät saattavat joutua tekemisiin 27:n eri kansallisen lainsäädännön asettamien vaatimusten kanssa. Tuloksena on hajanainen oikeudellinen ympäristö, joka synnyttää oikeudellista epävarmuutta ja johtaa yksilöiden tietosuojan epäyhdenmukaisuuteen. Tämä on aiheuttanut yrityksille tarpeettomia kuluja ja hallinnollista rasitusta (perusskenaarion mukaan noin 3 miljardia euroa vuodessa). Se myös vähentää sisämarkkinoilla toimivien yritysten ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten halukkuutta laajentaa toimintaansa yli rajojen. Lisäksi kansallisten tietosuojaviranomaisten resurssit ja toimivaltuudet vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen. Tämä tarkoittaa, että viranomaiset eivät aina pysty suorittamaan lainvalvontatehtäviään tyydyttävästi. Näiden viranomaisten yhteistyö EU:n tasolla (nykyisen neuvoa-antavan ryhmän eli tietosuojatyöryhmän puitteissa) ei aina johda yhdenmukaiseen täytäntöönpanoon, minkä vuoksi myös sitä olisi parannettava. 2.2. Ongelma 2: Vaikeus valvoa henkilötietojensa käyttöä Kansallisten tietosuojasääntöjen epäyhtenäisyyden ja kansallisten tietosuojaviranomaisten vaihtelevien toimivaltuuksien vuoksi yksilöiden on toisissa jäsenvaltioissa vaikeampi käyttää tietosuojaa koskevia oikeuksiaan kuin toisissa, etenkin verkkoympäristössä. Yksilöt ovat myös menettäneet mahdollisuuden valvoa omia tietojaan jo siksi, että tietoja jaetaan päivittäin niin valtavia määriä eivätkä asianomaiset aina täysin tiedosta, että heidän tietojaan kerätään. Vaikka monet eurooppalaiset ovat sitä mieltä, että henkilötietojen antaminen on nykyään osa normaalia elämää[1], 72 prosenttia internetin käyttäjistä Euroopassa on huolissaan siitä, että heiltä pyydetään liikaa henkilötietoja verkkoympäristössä, eivätkä he usein osaa käyttää oikeuksiaan verkkoympäristössä. 2.3. Ongelma 3: Henkilötietojen suojan puutteellisuus ja epäyhtenäisyys poliisiyhteistyössä ja rikosasioissa tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä Tietosuojadirektiivin soveltamisala perustuu sisämarkkinoita koskevaan oikeusperustaan, minkä vuoksi siitä on nimenomaisesti jätetty pois poliisiyhteistyö ja rikosasioissa tehtävä oikeudellinen yhteistyö. Poliisiyhteistyöhön ja rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvää tietojenkäsittelyä säännellään vuonna 2008 tehdyllä puitepäätöksellä, joka perustuu ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa sovellettuun EU:n pilarirakenteeseen. Puitepäätöksen ongelmia ovat rajoitettu soveltamisala ja monet muut puutteet, jotka usein aiheuttavat sekä yksilöiden että lainvalvontaviranomaisten kannalta oikeudellista epävarmuutta ja täytäntöönpanoon liittyviä käytännön hankaluuksia. Sitä paitsi puitepäätöksellä ei yhtenäistetä yleisiä tietosuojaperiaatteita, vaan siinä päinvastoin säädetään laajasti mahdollisuuksista poiketa niistä kansallisella tasolla. Tästä syystä periaatteiden tarkoitus on vaarassa vesittyä, mikä vaikuttaa kielteisesti henkilötietojen suojaa koskeviin yksilöiden perusoikeuksiin tällä alalla. Lisäksi poikkeamat vaikeuttavat henkilötietojen sujuvaa vaihtamista niitä tarvitsevien kansallisten viranomaisten kesken. 3. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet Edellä esitettyjen ongelmien perusteella toissijaisuusperiaatteen analysointi osoittaa, että EU:n tason toiminta on tarpeen seuraavista syistä: · Oikeus henkilötietojen suojaan vahvistetaan perusoikeuskirjan 8 artiklassa. EU:n tietosuojasääntöjen hyväksymisen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 16 artikla. · Henkilötietoja voidaan siirtää yli valtioiden rajojen, olivatpa kyseessä sitten EU:n sisäiset rajat tai sen ulkorajat, ja tällaisia siirtoja tehdäänkin tihenevään tahtiin. Lisäksi tietosuojalainsäädännön täytäntöönpanon valvontaan liittyy käytännön ongelmia. Jäsenvaltioiden ja niiden viranomaisten olisi tehtävä yhteistyötä, jota olisi koordinoitava EU:n tasolla, jotta voidaan varmistaa tarvittava yhdenmukaisuus ja korkeatasoinen suojelu unionissa. · Jäsenvaltiot eivät nykytilanteessa voi korjata näitä puutteita yksinään. Tämä koskee erityisesti niitä puutteita, jotka johtuvat EU:n tietosuojakehyksen täytäntöönpanoa koskevien kansallisten lainsäädäntöjen hajanaisuudesta. · Jäsenvaltiot voisivat toki toteuttaa toimenpiteitä sen varmistamiseksi, ettei tätä oikeutta loukata. Lopputulos ei olisi kuitenkaan yhdenmukainen ilman yhteisiä EU:n sääntöjä, vaan se rajoittaisi rajatylittäviä henkilötietojen siirtoja. Suunnitellut toimenpiteet ovat oikeasuhteisia, koska ne on tarkoitus toteuttaa perussopimuksissa määritellyn unionin toimivallan puitteissa ja ne ovat tarpeen, jotta voidaan varmistaa EU:n lainsäädännön yhtenäinen soveltaminen yksilöiden perusoikeuksien tehokkaan ja yhtäläisen suojelun toteuttamiseksi. Toiminta EU:n tasolla on välttämätöntä, jotta voidaan edelleen varmistaa tietosuojan uskottavuus ja korkea taso globalisoituvassa maailmassa ja turvata tietojen vapaa liikkuvuus. Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta edellyttää, että säännöksillä taataan talouden toimijoille tasapuoliset toimintaedellytykset. 4. Tavoitteet Toiminnan kolme päätavoitetta ovat: · vahvistaa tietosuojan sisämarkkinaulottuvuutta vähentämällä lainsäädännön hajanaisuutta, lisäämällä yhdenmukaisuutta ja yksinkertaistamalla sääntely-ympäristöä ja poistamalla siten tarpeettomia kustannuksia ja keventämällä hallinnollista rasitusta; · parantaa tietosuojaa koskevan perusoikeuden vaikuttavuutta ja antaa yksilöille mahdollisuus valvoa tietojaan; · vahvistaa EU:n tietosuojakehyksen yhtenäisyyttä myös poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla Lissabonin sopimuksen voimaantulo täysimääräisesti huomioon ottaen. 5. Toimintavaihtoehdot 5.1. Vaihtoehto 1: Muut kuin lainsäädäntötoimenpiteet Tämän vaihtoehdon mukaan komissio antaisi tietosuojasääntöjen tulkintaa koskevia tiedonantoja, kehittäisi teknisiä tukivälineitä ja myöntäisi rahoitusta – sekä kannustaisi standardointiin ja itsesääntelyyn – niin että voitaisiin tehostaa rekisterinpitäjien vastuulle kuuluvaa nykyisten tietosuojasääntöjen käytännön täytäntöönpanoa ja parantaa yksilöiden tietoisuutta tietosuojaa koskevista kysymyksistä. Komissio ehdottaisi vain hyvin rajoitettuja lainsäädännön tarkistuksia, joilla selkeytettäisiin voimassa olevan direktiivin käsitteitä ja säädettäisiin erityiskysymyksistä, joihin ei voida puuttua tehokkaasti millään muulla tavalla. Tämä toimintavaihtoehto voisi vaikuttaa ainoastaan ongelmiin 1 ja 2. Lainsäädännön rajoitetun tarkistamisen yhteydessä otettaisiin käyttöön läpinäkyvyyden ja tietojen tallentamisen minimoinnin periaatteet sekä oikeusperusta yritystä koskeville sitoville säännöille kansainvälisiä tiedonsiirtoja varten. 5.2. Vaihtoehto 2: Säädöskehyksen uudistaminen Komission esittämillä säädösehdotuksilla yhdenmukaistettaisiin aineellisia sääntöjä entistä pidemmälle, selkeytettäisiin tiettyjä säännöksiä ja puututtaisiin epäjohdonmukaisuuksiin, jotka johtuvat eri jäsenvaltioiden erilaisista toimintatavoista. Ehdotukset vaikuttaisivat ongelmiin 1 ja 2, koska ne helpottaisivat tiedonsiirtoja sekä EU:n sisällä että EU:sta kolmansiin maihin ja selkeyttäisivät ja lujittaisivat yksilön oikeuksia (mm. tiedonsaantioikeus, oikeus tulla unohdetuksi, selkeämmät säännöt suostumuksen antamiselle ja tietoturvaloukkauksista ilmoittamiselle) sekä lisäisivät rekisterinpitäjien ja henkilötietojen käsittelijöiden vastuullisuutta ja tilivelvollisuutta (mm. säätämällä velvollisuudesta nimittää tarvittaessa tietosuojavastaava ja tehdä tietosuojaa koskevia vaikutustenarviointeja). Tämän vaihtoehdon mukaisesti rekisterinpitäjät saisivat yhden luukun järjestelmän (eli sovellettavia säädöksiä olisi vain yksi, kuten myös vastuuviranomaisia). Yleistä ilmoittamisvelvollisuutta yksinkertaistettaisiin (esim. perusrekisteröinti). Tämä vaihtoehto myös lisäisi tietosuojaviranomaisten riippumattomuutta ja yhdenmukaistaisi niiden toimivaltuuksia. Tietosuojaviranomaisten yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa lujitettaisiin muun muassa ottamalla käyttöön ns. yhdenmukaisuusmekanismi, jossa olisivat mukana uusi Euroopan tietosuojaneuvosto ja komissio. Poliisiyhteistyöhön ja rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvän tietosuojan osalta (ongelma 3) komissio esittäisi ehdotukset puitepäätöksen korvaamiseksi uudella välineellä, jonka soveltamisala olisi laajempi ja jossa puututtaisiin tärkeimpiin aukkoihin ja puutteisiin niin, että voitaisiin lujittaa yksilöiden oikeuksia ja helpottaa yhteistyötä lainvalvontaviranomaisten välillä sekä ottaa huomioon lainvalvonnan erityisvaatimukset. 5.3. Vaihtoehto 3: Yksityiskohtaiset säännöt EU:n tasolla Tämä vaihtoehto sisältäisi useimmat vaihtoehtoon 2 kuuluvat osatekijät sekä paljon yksityiskohtaisemman EU:n lainsäädännön eri aloilla (esim. terveydenhoidon alalla) ja keskitetyn EU:n tason valvontaorganisaation (esim. EU:n tietosuojaviranomaisen perustamisen). Sen myötä luovuttaisiin yleisistä ilmoitusvaatimuksista (lukuun ottamatta vaatimusta, jonka mukaan riskialtis tietojenkäsittely on tarkistettava ennalta) ja perustettaisiin tietosuojavaatimukset täyttävien menettelyjen ja tuotteiden EU:n laajuinen sertifiointijärjestelmä sekä määriteltäisiin tietosuojasäännösten rikkomisesta määrättävät yhdenmukaiset EU:n laajuiset rikosoikeudelliset seuraamukset. Suostumus määriteltäisiin tietojenkäsittelyn ”ensisijaiseksi perusteeksi”. Poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön osalta tähän vaihtoehtoon sisältyisi (vaihtoehtoon 2 kuuluvien aineellisten toimenpiteiden lisäksi) yksilöiden tiedonsaantioikeutta koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen laatiminen (tämä oikeus olisi aina henkilökohtainen). Lisäksi tähän vaihtoehtoon sisältyisi kaikkien kolmanteen pilariin perustuvien, edelleen voimassa olevien välineiden asiaa koskevien säännösten tarkistaminen, jotta ne voitaisiin yhdenmukaistaa uusien, soveltamisalaltaan laajempien yhtenäisten sääntöjen kanssa. 6. Vaikutusten arviointi 6.1. Toimintavaihtoehto 1: Muut kuin lainsäädäntötoimenpiteet Direktiivin säännösten tulkintaa koskevat komission tiedonannot eivät olisi sitovia, minkä vuoksi ne vähentäisivät oikeudellista epävarmuutta ja kustannuksia vain rajoitetusti. EU:n tason itsesääntelyn lisääminen voisi selkeyttää oikeudellista tilannetta rekisterinpitäjien kannalta eri aloilla. Se ei kuitenkaan riittäisi varmistamaan sääntöjen tehokasta ja yhtenäistä soveltamista ilman taustalla olevaa selkeää ja yhdenmukaista EU:n oikeuskehystä. Valistuskampanjoiden avulla yksilöt saisivat tietoa heille kuuluvista tietosuojaoikeuksista ja oppisivat käyttämään niitä paremmin. Tämä ei kuitenkaan riittäisi takaamaan heidän oikeuksiensa toteutumista silloin, kun niitä ei ole selkeästi määritelty laissa. Läpinäkyvyyttä, tietojen tallentamisen minimointia, tietosuojan tason riittävyyttä ja yrityksiä koskevia sitovia sääntöjä koskevien periaatteiden täsmentäminen lainsäädännössä lisäisi yhdenmukaisuutta ja oikeusvarmuutta sekä yksilöiden että yritysten kannalta. Lainsäädännön täytäntöönpanon osalta komission tiedonannot eivät pystyisi vakuuttamaan jäsenvaltioita siitä, että niiden olisi muutettava kansallisia sääntöjään, jotta tietosuojaviranomaisten riippumattomuutta voitaisiin lisätä ja antaa niille yhtenäiset toimivaltuudet. Tietosuojatyöryhmän koordinointityön tehostaminen ja tietosuojaviranomaisten välinen tietojenvaihto parantaisivat sääntöjen täytäntöönpanon yhdenmukaisuutta. Tietosuojaviranomaisten yhteistyön parantaminen jäisi kuitenkin puolitiehen kansallisten säännösten sisältöä ja tulkintaa koskevien eroavuuksien takia. Tämän toimintavaihtoehdon odotetut taloudelliset ja rahoitusvaikutukset ovat rajalliset, ja havaitut ongelmat jäisivät suurelta osin ratkaisematta. 6.2. Toimintavaihtoehto 2: Säädöskehyksen uudistaminen Oikeudellinen epävarmuus vähenee huomattavasti sekä yksityisten yritysten että viranomaisten kannalta. Ongelmallisiksi osoittautuneita säännöksiä selkeytetään ja yhtenäisyys paranee, kun tulkinnanvaraa rajoitetaan ja komissio antaa täytäntöönpanotoimia ja/tai delegoituja säädöksiä. Kun tietojenkäsittelytoimintaa koskeva yleinen ilmoitusvelvollisuus korvataan yksinkertaistetulla, yhtenäisellä rekisteröintijärjestelmällä, jonka yhteydessä säilytetään velvollisuus tarkistaa ennalta arkaluonteisten tietojen käsittely ja riskialtis tietojenkäsittely, rekisterinpitäjät vapautuvat velvollisuudesta, jota sovelletaan nykyään vaihtelevasti. Kun rekisterinpitäjien ja henkilötietojen käsittelijöiden vastuullisuutta lujitetaan ottamalla käyttöön – tietyissä tapauksissa ja selkeästi määriteltyjen ja kohdennettujen kynnysarvojen perusteella – tietosuojavastaavat ja tietosuojaa koskevat vaikutustenarvioinnit sekä sisäänrakennetun yksityisyydensuojan periaate, on entistä helpompi varmistaa ja osoittaa, että lainsäädäntöä noudatetaan. Sääntöjen selkeyttäminen ja yksinkertaistaminen antamalla yksi ainoa säädös, jota sovelletaan kaikkialla EU:ssa, ja tietosuojaa koskevan yhden luukun järjestelmän käyttöönotto lujittavat sisämarkkinoita muun muassa siksi, että tietosuojaviranomaisten hallinnollisia muodollisuuksia koskevat eroavuudet poistuvat. Näin voidaan saavuttaa noin 2,3 miljardin euron kokonaissäästöt vuodessa pelkästään hallinnollisen rasituksen kevenemisen ansiosta. Täytäntöönpanon yhdenmukaisuutta edistetään myös lujittamalla ja yhtenäistämällä tietosuojaviranomaisten toimivaltuuksia ja ottamalla käyttöön vahva yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa tukeva mekanismi sellaisia tilanteita varten, joihin liittyy EU:n ulottuvuus, ja yhdenmukaistamalla sellaisten rikosten määritelmiä, joista voidaan määrätä hallinnollisia seuraamuksia. EU:n laajuinen yhdenmukainen velvollisuus ilmoittaa tietoturvaloukkauksista antaa yksilöille paremman suojan, takaa yhdenmukaisuuden eri sektoreilla ja auttaa välttämään kilpailukykyyn kohdistuvat haittavaikutukset. Rekisteröidyn oikeudet ja yksilön mahdollisuus valvoa omia tietojaan paranevat huomattavasti, kun käyttöön otetaan uusia oikeuksia ja nykyisiä oikeuksia tehostetaan ja selkeytetään. Lapset hyötyvät toimenpiteistä, joiden avulla otetaan huomioon heidän haavoittuva asemansa. Erilaiset yhdistykset saavat enemmän mahdollisuuksia tukea rekisteröityjä näiden oikeuksien käytössä; ne voivat esimerkiksi panna yksilön puolesta vireille oikeustoimet tuomioistuimessa. Yleisten tietosuojaperiaatteiden soveltaminen poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla parantaisi EU:n tietosuojakehyksen yhtenäisyyttä samalla kun otettaisiin huomioon lainvalvonnan erityisvaatimukset. Yksilön oikeuksia lujittaisi erityisesti se, että tietosuojasääntöjen soveltamisalaa laajennettaisiin tällä alalla kattamaan myös yhden jäsenvaltion sisällä tapahtuva tietojenkäsittely. Näin voitaisiin asettaa edellytykset tiedonsaantioikeuden käytölle ja tiukentaa tietojen käyttötarkoitusta koskevia sääntöjä. Kun tarkastellaan taloudellisia ja rahoitusvaikutuksia, yli 250 työntekijää työllistäviä talouden toimijoita koskeva velvollisuus nimittää tietosuojavastaava ei aiheuta kohtuuttomia kustannuksia, koska tietosuojavastaavat ovat tällaisissa yrityksissä jo varsin yleisiä. Tämän velvollisuuden noudattamisesta aiheutuisi vuosittain noin 320 miljoonan euron kustannukset. Toimenpide kattaisi tarvittavan vähimmäissegmentin rekisterinpitäjistä, sillä se koskisi pieniä ja keskisuuria yrityksiä vain siinä tapauksessa, että niiden tietojenkäsittelytoimintaan liittyy huomattavia tietosuojariskejä. Viranomaiset ja julkishallinnon elimet voisivat organisaatiorakenteensa mukaisesti nimittää useita yksiköitä varten vain yhden tietosuojavastaavan (joka kattaisi useita aloja, osastoja tai laitoksia). Kansainvälisiä tiedonsiirtoja koskevien sääntöjen yksinkertaistaminen (esimerkiksi yrityksiä koskevien sitovien sääntöjen soveltamisalaa laajentamalla) parantaisi niin ikään EU:n yritysten kansainvälistä kilpailukykyä. Tietosuojaviranomaisten riippumattomuuden ja toimivaltuuksien lujittaminen ja jäsenvaltioiden velvoittaminen myöntämään niille riittävät resurssit aiheuttaisi lisäkustannuksia niille viranomaisille, joilla ei tällä hetkellä ole riittäviä toimivaltuuksia ja asianmukaisia resursseja. Tietosuojaviranomaisten yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskeva uusi mekanismi aiheuttaisi niin ikään lisäkustannuksia kansallisille tietosuojaviranomaisille ja Euroopan tietosuojavaltuutetulle. Esimerkiksi Euroopan tietosuojavaltuutetulle aiheutuisi lisätyötä tietosuojatyöryhmän korvaavan EU:n tietosuojaneuvoston sihteeristön tehtävistä ja varsinkin osallistumisesta yhdenmukaisuusmekanismiin. Tästä syystä tietosuojavaltuutetun nykyisiä resursseja olisi korotettava keskimäärin kolmella miljoonalla eurolla vuosittain ensimmäisten kuuden vuoden ajan. Tähän sisältyisivät henkilöstömäärärahat 10 kokoaikaisen työntekijän palkkaamista varten. 6.3. Toimintavaihtoehto 3: Yksityiskohtaiset säännöt EU:n tasolla Uusien yksityiskohtaisten ja alakohtaisten säännösten antaminen toimintavaihtoehdossa 2 esitettyjen toimien lisäksi vähentäisi jäsenvaltioiden välisiä eroavuuksia mahdollisimman paljon. Jäsenvaltioille ei kuitenkaan jäisi välttämättä riittävästi joustovaraa kansallisten erityisolosuhteiden huomioon ottamista varten. Luopuminen kaikista ilmoituksista (ennakkotarkastuksia lukuun ottamatta) yksinkertaistaisi sääntely-ympäristöä huomattavasti ja keventäisi hallinnollista rasitusta. EU:n tietosuojaviraston perustaminen parantaisi merkittävästi lainsäädännön täytäntöönpanon yhdenmukaisuutta ja ratkaisisi yhdenmukaisuusongelmat tapauksissa, joihin liittyy selkeä EU-ulottuvuus. Tällaisen EU:n viraston toimivaltuudet saattaisivat kuitenkin mennä EU:n lainsäädännön kannalta liian pitkälle. Viraston perustaminen aiheuttaisi kuitenkin suuret kustannukset EU:n talousarvioon. Myös rikosoikeudellisten seuraamusten yhtenäistäminen lujittaisi lainsäädännön täytäntöönpanon yhdenmukaisuutta, mutta se saattaisi niin ikään herättää jäsenvaltioissa voimakasta vastustusta. Rekisteröityjen ja erityisesti lasten oikeuksia voitaisiin lujittaa edelleen esimerkiksi sisällyttämällä arkaluonteisten tietojen määritelmään lasten tiedot sekä biometriset ja rahoitustiedot. Kanneoikeutta voitaisiin parantaa maksimaalisesti ottamalla käyttöön oikeus nostaa ryhmäkanteita. Yksilön oikeuksia lujittaisi todennäköisesti myös rikosoikeudellisten ja muiden seuraamusten yhtenäistäminen EU:n tasolla. Kaikkien tietosuojasäädösten erillinen tarkistaminen niin, että yleiset tietosuojasäännökset otettaisiin käyttöön myös poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla, parantaisi sääntöjen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta tällä alalla ja lujittaisi yksilön oikeuksia. Näin radikaali ratkaisu herättäisi kuitenkin vastustusta jäsenvaltioissa ja olisi poliittisesti vaikeasti toteutettavissa. 7. Vaihtoehtojen vertailu Toimintavaihtoehto 1 ei juuri aiheuttaisi sääntöjen noudattamisesta johtuvia eikä hallinnollisia kustannuksia etenkään yksityisille rekisterinpitäjille, vaan valtaosan lisäkustannuksista joutuisivat maksamaan kansalliset ja EU:n viranomaiset. Toisaalta tämä toimintavaihtoehto edistäisi havaittujen ongelmien ja toimintatavoitteiden saavuttamista vain rajoitetusti. Poliittisen toteuttamiskelpoisuuden osalta on todettava, että vaikka ehdotukset eivät ole kiistanalaisia, sidosryhmät todennäköisesti vastustaisivat tätä toimintavaihtoehtoa, koska sen soveltamisala ja vaikutus ongelmiin jäävät rajallisiksi, minkä vuoksi sitä ei pidettäisi kyllin kunnianhimoisena. Toimintavaihtoehto 2 vähentää lainsäädännön hajanaisuutta ja oikeudellista epävarmuutta merkittävästi. Sen voidaan odottaa edistävän havaittujen ongelmien korjaamista ja toimintatavoitteiden saavuttamista selvästi paremmin. Tähän toimintavaihtoehtoon liittyvät lainsäädännön noudattamisesta ja hallinnosta aiheutuvat kustannukset ovat todennäköisesti kohtuulliset, kun otetaan huomioon siihen liittyvät edut ja hallinnollisen rasituksen kevenemisestä johtuvat noin 2,3 miljardin euron vuotuiset säästöt. Tämä on yrityksille erittäin tärkeää. Tämä vaihtoehto varmistaa kaiken kaikkiaan paremman ja yhdenmukaisemman lainsäädännön täytäntöönpanon. Ilmoitusten korvaaminen ottamalla niiden sijasta käyttöön paljon yksinkertaisempi perusrekisteröintijärjestelmä yksinkertaistaisi niin ikään sääntely-ympäristöä ja keventäisi hallinnollista rasitusta. Sidosryhmien vastaanoton osalta voidaan todeta, että talouden toimijat ja viranomaiset suhtautuisivat tähän vaihtoehtoon yleensä ottaen myönteisesti, koska se vähentäisi niille lainsäädännön noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, etenkin nykyisestä hajanaisesta tilanteesta johtuvia kustannuksia. Tietosuojasta vastaavat toimijat, etenkin tietosuojaviranomaiset, suhtautuisivat tietosuojaoikeuksien lujittamiseen myönteisesti. Tämä toimintavaihtoehto edistäisi kolmannen yleistavoitteen toteutumista, sillä sen avulla voitaisiin parantaa tietosuojasääntöjen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla kumoamalla puitepäätös ja mukauttamalla sitä Lissabonin sopimuksen edellyttämällä tavalla, jolloin voitaisiin tukkia sen säännöksissä olevat aukot ja erityisesti laajentaa sen soveltamisala kattamaan myös yhden jäsenvaltion sisällä tapahtuva tietojenkäsittely. Toimintavaihtoehto 3 sisältää useimmat toimintavaihtoehtoon 2 sisältyvät toimet, mutta menee monessa suhteessa pidemmälle. Sen vuoksi se edistäisi merkittävästi sekä lainsäädännön hajanaisuudesta johtuvien kustannusten vähentämistä että yksilön oikeuksien lujittamista. Lisäksi se takaisi entiseen kolmanteen pilariin perustuvien tietosuojasääntöjen mahdollisimman suuren yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden ja parantaisi tietosuojanormeja tältä osin. Joidenkin tämän vaihtoehdon mukaisten toimenpiteiden noudattamisesta aiheutuisi kuitenkin kohtuuttoman suuria kustannuksia tai toimenpiteet herättäisivät todennäköisesti voimakasta vastustusta sidosryhmien keskuudessa. Sitä paitsi kaikkien entiseen kolmanteen pilariin perustuvien välineiden samanaikainen tarkistaminen olisi erittäin monimutkainen ja poliittisia ristiriitoja herättävä hanke. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto: Parhaaksi arvioitu vaihtoehto muodostuu vaihtoehdosta 2, johon yhdistetään – ilmoittamisvelvollisuuksien poistaminen vaihtoehdon 3 mukaisesti, ja – osa vaihtoehtoon 1 sisältyvistä muista kuin lainsäädäntötoimenpiteistä: yksityisyydensuojaa parantavien teknologioiden ja sertifiointijärjestelmien käytön tukeminen sekä tiedotuskampanjat. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon avulla voidaan todennäköisimmin saavuttaa toimintatavoitteet ilman säännösten noudattamisesta aiheutuvia kohtuuttomia kustannuksia. Sen sijaan hallinnollista rasitusta voidaan keventää tuntuvasti. Uudistettujen tietosuojasääntöjen noudattamisesta odotetaan aiheutuvan jonkin verran lisäkustannuksia erityisesti riskialttiista tietojenkäsittelystä vastaaville rekisterinpitäjille. Vahva tietosuojakehys tarjoaa kuitenkin EU:n taloudelle kilpailuedun, koska korkeatasoinen tietosuoja ja odotettavissa oleva tietoturvaloukkausten väheneminen lisäävät kuluttajien luottamusta. Eurooppalaisille yrityksille voi olla pitkällä aikavälillä etua siitä, että niitä vaaditaan noudattamaan korkeatasoisen tietosuojan asettamia vaatimuksia, koska näin niistä voi tulla yksityisyydensuojaa parantavien teknologioiden tai sisäänrakennettuun yksityisyydensuojaan liittyvien ratkaisujen alalla maailmanlaajuisesti johtavia toimijoita, jotka houkuttelevat Euroopan unioniin liiketoimintaa, työpaikkoja ja pääomaa. Lisäksi tietosuojasäännösten tehostettu yhtenäistäminen tekee henkilötietojen rajatylittävästä käsittelystä EU:n sisämarkkinoilla toimivien yritysten kannalta yksinkertaisempaa ja halvempaa. Tämän odotetaan muodostavan tällaisille yrityksille huomattavan kannustimen laajentaa rajatylittävää toimintaansa ja hyödyntää sisämarkkinoiden tarjoamia etuja, mistä hyötyvät sekä kuluttajat että Euroopan talous yleensä. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto käsittää tasapainoisen ratkaisun myös ongelmaan 3, sillä sen myötä lujitetaan yksilön oikeuksia, tukitaan tietosuojan aukot ja vähennetään sen epäyhtenäisyyttä poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla samalla kun helpotetaan lainvalvontayhteistyötä ja otetaan huomioon tämän alan erityisvaatimukset ja operatiiviset tarpeet. 8. Seuranta ja arviointi Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon vaikutusten seurannassa ja arvioinnissa keskitytään sellaisiin tekijöihin kuin uudistuksen myötä käyttöön otettujen uusien välineiden käyttö, kansallisten tietosuojaviranomaisten toimivaltuudet ja resurssit, tietosuojasäännösten rikkomisesta määrätyt seuraamukset, rekisterinpitäjien säännösten noudattamiseen käyttämä aika ja tästä aiheutuvat kustannukset sekä se, miten yksilöiden luottamus heidän henkilötietojensa suojaan verkkoympäristössä kehittyy. [1] Ks. Erityiseurobarometritutkimus 359 tietosuojasta ja sähköisestä henkilöllisyydestä Euroopan unionissa: Attitudes on Data Protection and Electronic Identity in the European Union, kesäkuu 2011, s. 23.