e)Algerian pankki- ja rahoituslaitosten ammattijärjestö (ABEF) julkaisi 30. syyskuuta 2019 kiertokirjeen nro 479/DG/2019, jossa viitataan valtiovarainministeriön kabinettipäällikön 29. syyskuuta 2019 päivättyyn kirjeeseen nro 189/CC/MF/2019, jossa määrätään matkapuhelimien ja kotitalouksien sähkötuotteiden tuontia koskevista uusista rajoittavista toimenpiteistä, jotka koostuvat kolmesta osasta. Ensinnäkin tuonnin maksussa on noudatettava pakollista yhdeksän kuukauden lykkäysaikaa. Toiseksi toiminnanharjoittajien on käytettävä ensisijaisesti kansallista merikuljetuskapasiteettia aina, kun tällainen valinta on mahdollista. Kolmanneksi tuonti sallitaan ainoastaan sopimuksilla, joissa käytetään mahdollisuuksien mukaan Incoterms FOB -lauseketta. Velvoite käyttää FOB-lauseketta laajennettiin 31. joulukuuta 2019 alkaen koskemaan kaikkien tuotteiden tuontia. Sen jälkeen julkaistiin 25. ja 26. joulukuuta 2019 kaksi kiertokirjettä eli kiertokirjeet nro 643/DG/2019 ja 645/DG/2019, joissa annetaan lisätietoja kansallisten meriliikenteen harjoittajien käyttövelvoitteen ja FOB-lausekkeen soveltamisesta. Nämä toimenpiteet, erityisesti maksuehtojen ja FOB-lausekkeen osalta, vaikuttavat olevan ristiriidassa muun muassa assosiaatiosopimuksen 17 artiklan kanssa, koska ne voivat olla Algeriaan tuotavien tuotteiden uusia määrällisiä rajoituksia tai vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet näyttävät myös olevan ristiriidassa assosiaatiosopimuksen 30, 32 ja 34 artiklan kanssa, koska ne näyttävät rikkovan Euroopan unionin palvelujen ja palveluntarjoajien kohtelua koskevia Algerian sitoumuksia. Meriliikenteen osalta vaikuttaa lisäksi siltä, että etenkin kansallisten meriliikenteen harjoittajien käyttövelvoitteen asettaessaan Algeria ei noudata periaatetta kaupallisin perustein tapahtuvasta vapaasta pääsystä kansainvälisille markkinoille ja liikenteeseen ja että se soveltaa toimenpiteitä, jotka näyttävät olevan peiteltyjä rajoituksia tai joilla on syrjivä vaikutus palvelujen tarjoamisen vapauteen kansainvälisessä meriliikenteessä. Algeria ei näytä myöskään noudattavan assosiaatiosopimuksen 38 artiklaa, koska se on määrännyt maksuille yhdeksän kuukauden lykkäysajan.

Edellä mainitut Algerian soveltamat rajoittavat toimenpiteet ovat johtaneet kyseisten tavaroiden ja palvelujen kaupan merkittävään vähenemiseen Algerian ja Euroopan unionin välillä.

Sen jälkeen kun asia oli saatettu assosiaationeuvoston käsiteltäväksi, kuulemisia järjestettiin 29. syyskuuta 2020 ja 7. joulukuuta 2020. Kuulemisten aikana osapuolet aloittivat keskustelut assosiaationeuvoston päätösluonnoksesta.

Investointien, kaupan ja palvelujen alakomitean seitsemännessä kokouksessa 28. lokakuuta 2020 ja assosiaationeuvoston jäsenten epävirallisessa kokouksessa Euroopan unioni ja Algeria vahvistivat yhteisen tavoitteensa ratkaista tämä riita assosiaationeuvoston päätöksellä.

Assosiaationeuvoston päätöksessä on otettava huomioon, että Algeria ei 29. syyskuuta 2020 pidetyssä kokouksessa antamansa ilmoituksen mukaan ole hyväksynyt sisäisen lainsäädäntönsä perusteella automaattisia tai muita kuin automaattisia lupajärjestelyjä tuotteiden tuontia tai vientiä varten.

Lisäksi Algeria ilmoitti 7. joulukuuta 2020 pidetyssä kokouksessa aikovansa poistaa autojen tuontia koskevat rajoitukset 1. tammikuuta 2021 alkaen.

Assosiaationeuvoston päätökseen on sisällyttävä molempien osapuolten yhteinen tulkinta siitä, ovatko riidan kohteena olevat Algerian toteuttamat toimenpiteet assosiaatiosopimuksen määräysten mukaisia, ja siinä on ilmoitettava toimet, jotka Algerian on toteutettava. Tältä osin on tarpeen vahvistaa Algerialle myönnetty siirtymäkausi ja menettelyt, joita sovelletaan, jos Algeria ei noudata päätöstä.

Mainittakoon, että Algeria ei ole vielä esittänyt huomautuksia ehdotuksesta assosiaationeuvoston päätökseksi, joka on liitetty tähän ehdotukseen neuvoston päätökseksi. Sen vuoksi on todennäköistä, että luonnostekstiin tehdään merkittäviä muutoksia tulevien neuvottelujen aikana.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Assosiaationeuvosto on sopimuksella eli Euro–Välimeri-sopimuksella perustettu elin.

Säädös, joka assosiaationeuvoston on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla assosiaatiosopimuksen 94 artiklan toisen alakohdan ja 100 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

Ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee.

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö koskevat yhteistä kauppapolitiikkaa.

Sen vuoksi päätösehdotuksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta.

4.3.Päätelmät