Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pakkausmerkinnöistä ja pakkausten vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen vahvistamisesta"



Virallinen lehti nro C 287 , 22/09/1997 s. 0005



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi pakkausmerkinnöistä ja pakkausten vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen vahvistamisesta" () (97/C 287/02) Neuvosto päätti 27. tammikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 15. toukokuuta 1997. Esittelijänä oli Ann Davison, apulaisesittelijöinä Sergio Colombo ja Paul Verhaeghe. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. 29. toukokuuta 1997 pitämässään 346. täysistunnossa (toukokuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 73 ääntä puolesta, 2 vastaan, ja 4 pidättyi äänestämästä. Yhteenveto a) Myös komitean mielestä tarvitaan ohjelmaa, joka tähtää pakkausten ympäristöhaittojen minimointiin ja pakkausten uudelleenkäytettävyyttä ja kierrätettävyyttä osoittavien eri tahojen itse määrittelemien merkintöjen nopean lisääntymisen lopettamiseen. b) Komitean mielestä uudelleenkäytettävyyttä ja kierrätettävyyttä ilmaisevan eurooppalaisen merkin tulisi 1. perustua laajasti tunnettuihin nykyisiin merkkeihin, 2. olla kansainvälisesti tunnustettu. c) Komitea tietää, että tämä saattaa viivästyttää eurooppalaisen merkin käyttöönottoa. d) Komitea pitää kuitenkin riittävän uudelleenkäyttö-, kierrätys-, ja olosuhteiden salliessa myös talteenottokapasiteetin perustamista jäsenvaltioihin sekä kuluttajavalistusta merkkiä kiireellisempänä. e) Komitea kehottaa komissiota myös edistämään merkintää tukevien unionin pakkausstandardien nykyistä nopeampaa valmistelua. f) Komitea suosittaa myös tehokkaampaa vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyä. 1. Johdanto 1.1. Direktiiviehdotus tähtää pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY () 8 artiklan 1 alakohdassa asetettujen velvoitteiden täyttämiseen, joiden mukaan neuvoston tulee päättää pakkausmerkinnöistä ennen 31. joulukuuta 1996. 1.2. Ehdotuksessa kuvaillaan myös miten pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin liitteessä 2 mainittujen tärkeimpien vaatimusten täyttämistä arvioidaan. Ehdotus sisältää siten kaikkia direktiivin piiriin kuuluvia pakkauksia koskevan vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyn. 1.3. Pakkausten merkitseminen 1.3.1. Esittämällä eurooppalaisia merkintöjä, jotka ilmaisevat pakkauksen uudelleenkäytettävyyden ja kierrätettävyyden, asettaa direktiiviehdotus pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin mukaisesti nämä ominaisuudet omaavat pakkaukset etusijalle. Direktiivissä todetaan, että "ennen kuin tieteellinen ja tekninen kehitys on hyödyntämisen osalta edennyt riittävästi, tulisi uudelleenkäyttö ja kierrättäminen asettaa ympäristönäkökohtien vuoksi etusijalle". Lisäksi direktiivi sisältää tarkat kierrätystä koskevat tavoitteet. 1.3.2. Ehdotettu pakkauksen uudelleenkäytettävyyttä ja kierrätettävyyttä ilmaiseva merkintä olisi vapaaehtoinen. Se ei liittyisi nykyiseen palautus-, keräys- ja kierrätystoimintaan, koska aina ei voida olla varmoja, että pakkauksen lopullisella myyntipaikalla on olemassa niiden edellyttämät järjestelmät. 1.3.3. Ehdotuksen liiteosassa esitetään kahta uutta merkintää tekijänoikeuteen liittyvien ongelmien välttämiseksi, ja koska eri tahot käyttävät nykyisiä merkkejä epäyhtenäisesti. Merkeistä ensimmäinen osoittaisi pakkauksen uudelleenkäytettävyyden ja toinen kierrätettävyyden. 1.3.4. Komissio on tietoinen ISO:n puitteissa käynnissä olevasta, pakkausten väitettyyn ympäristöystävällisyyteen ja kierrätettävyyteen liittyvästä työstä. Kun tätä koskeva kansainvälinen standardi hyväksytään, voi komissio harkita uudelleen ehdottamaansa merkkiä ja siirtyä käyttämään ISO-merkintää välttääkseen kansainvälisen kaupan esteet. 1.3.5. Ehdotetun direktiivin astuessa voimaan kielletään muut pakkausten uudelleenkäytettävyyttä ja kierrätettävyyttä ilmaisevat merkinnät unionin alueella. 1.4. Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely 1.4.1. Direktiiviehdotus sisältää myös vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyn, jonka tarkoituksena on varmistaa, että valmistajat soveltavat pakkauksia ja pakkausjätettä koskevaa direktiiviä yhtenäisellä tavalla ja että jäsenvaltiot voivat valvoa pakkausten ja niiden merkintöjen direktiivinmukaisuutta. Komission mielestä sopivin menettelytapa on tässä yhteydessä valmistajan oma sisäinen tuotannon valvonta, joka perustuu omaan arviointiin. 1.4.2. Komissio ei kannata CE-merkin käyttämistä osoittamaan vaatimustenmukaisuutta, koska kuluttajan on vaikea tietää, viittaako pakkauksen CE-merkintä pakkaukseen vai sen sisältämään tuotteeseen. 2. Yleistä 2.1. Pakkausten merkitseminen 2.1.1. Komitea myöntää, että pakkausten merkintä yhteiseurooppalaisella merkillä, jonka tavoitteena on edistää niiden uudelleen käyttöä ja kierrätystä sekä estää erilaisten merkintöjen nopea lisääntyminen markkinoilla, voi vähentää pakkauksista aiheutuvaa ympäristöhaittaa ja parantaa kuluttajansuojaa. 2.1.2. Komitea kuitenkin epäilee, ovatko ehdotetut merkinnät ymmärrettäviä. Se katsoo nyt, kun ISO on hyväksymässä merkiksi eräänlaisen "Moebiuksen lenkin" (kolme itsensä ympäri kääntynyttä, toisiaan seuraavaa nuolta), että uusien ja erilaisten, kustannuksia aiheuttavien EU-merkkien käyttöönottoa tulisi välttää. Erityisesti Maailman kauppajärjestö huomioon ottaen ei tulisi väheksyä EU:n vientituotteiden merkitsemistä yhtenäisellä kansainvälisellä merkinnällä. 2.1.3. Komitean mielestä komission tulisi osallistua ISO:n piirissä käytäviin neuvotteluihin kansainväliseen käyttöön soveltuvan eurooppalaisen merkin hyväksymisen nopeuttamiseksi. Nykyistä merkkien ja ympäristöystävällisyyteen liittyvien väitteiden nopeasta lisääntymisestä johtuvaa hämmennystä voitaisiin kuluttajien keskuudessa yrittää torjua ympäristöystävällisyysväitteisiin liittyvin toimin. 2.1.4. Komitea kunnioittaa kuluttajien keskuudessa yleistä mielipidettä, jonka mukaan kierrätettäväksi ilmoitettuja tavaroita tulisi myös kierrättää, mutta huomauttaa, ettei ehdotettu merkki takaa kierrätyksen tehokkuutta. Pakkauksen kierrätettävyys ei riipu pelkästään materiaalista, vaan pikemminkin paikallisista keräyspisteistä ja kansallisesta kierrätysteollisuudesta. Kierrätysmerkityn pakkauksen kierrätettävyys tulisi varmistaa taloudelliselta, ekologiselta ja tekniseltä kannalta. Vaikka nyt käsiteltävän direktiivin kierrätystavoite saavutettaisiinkin vuonna 2001, saattaisi kuitenkin jopa 75 prosenttia pakkauksista jäädä kierrätyksen ulkopuolelle. 2.1.5. Vuonna 1994 pakkauksista ja pakkausjätteestä annetussa direktiivissä pakkausten merkitseminen oli toimintaohjelman osa. Muita kaikkein tärkeimpiä edellytyksiä olivat, että jäsenvaltiot järjestävät "pakkausten ja/tai pakkausjätteen palauttamisen ja/tai keräämisen kuluttajalta, muulta lopulliselta käyttäjältä tai jätteiden joukosta pakkausjätteen ohjaamiseksi kaikkein sopivimpaan käsittelypaikkaan" sekä "kerättyjen pakkausten/pakkausjätteiden uudelleenkäytön tai hyödyntämisen (kierrätys mukaanlukien)". Komitea toistaa hiljattain esittämänsä kehotuksen pyrkiä tekemään "nykyiset (jäte)määräykset tehokkaiksi ja toimiviksi" (). 2.1.6. Komission ja jäsenvaltioiden tulisi panostaa nykyistä enemmän uudelleenkäyttö-, kierrätys- ja energian talteenottojärjestelmiin sekä niihin liittyviin kuluttajavalistuskampanjoihin. 2.1.7. Järkevä valinta uudelleenkäytön, kierrätyksen ja energian talteenoton välillä perustuu tuotteen elinkaaren perusteelliseen analyysiin. Erityisen tärkeää on kuljetukseen käytettävän energian määrä sekä pakkauksen uudelleenkäytön ja kierrätyksen edellyttämään käytönjälkeiseen puhdistukseen kuluvan energian tai veden määrä. 2.1.8. Pakkauksista ja pakkausjätteestä annetun direktiivin 10 artiklan (standardointi) perusteella eurooppalaisten standardien laatimisen edistäminen oli komission vastuulla seuraavilla aloilla: pakkauksille asetettavat perusvaatimukset pakkauksen elinkaaren analysoinnin perusteet ja metodi raskasmetallien ja muiden vaarallisten aineiden pitoisuuksien mittaustavat pakkauksen sisältämän kierrätettävän aineen osuuden määritteleminen kierrätystavat merkintäperusteet jne. Nämä kaikki ovat välttämättömiä. 2.1.9. Komitea on pettynyt pakkauksista ja pakkausjätteestä annetun direktiivin toimien toteutuksen hitaaseen edistymiseen. 2.1.10. Komitea on tietoinen tilanpuutteesta johtuvasta merkitsemisen vaikeudesta pienten pakkausten kohdalla, vaikka pakkaus itsessään olisikin tuotettu tehokkaasti ja kokonaisuudessaan kierrätykseen tai uudelleenkäyttöön soveltuva. 2.1.11. Ehdotetuilla tiedotuskampanjoilla tulisi tehdä selväksi, ettei kierrätettävyys tai uudelleenkäytettävyys riipu ainoastaan pakkausmateriaalista, vaan myös kierrätyksen ja uudelleenkäytön ekologisista ja taloudellisista kustannuksista. Ei esimerkiksi olisi järkevää, mikäli yhä useammista pienistä kotitalouksista tuntuisi, että niiden on pakko ostaa ruokansa perhepakkauksissa ja säilyttää sitä ehkä liian kauan ainoastaan koska pienet ja likaiset pakkaukset eivät sovellu kierrätykseen. 2.2. Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely 2.2.1. Myös komitean mielestä valmistajan tulee aina pystyä todistamaan, että hänen pakkauksensa täyttää pakkaus- ja pakkausjätedirektiivissä asetetut vaatimukset. Vaatimusten täyttäminen voidaan osoittaa todistamalla (CEN:n komission toimeksiannosta laatimien) standardien noudattaminen. Tämän vuoksi valmistajalla pitää olla tekniset asiakirjat, joita kansalliset viranomaiset tarkastuksissaan edellyttävät. 2.2.2. Komitean mielestä vaatimus, jonka mukaan mm. todistus jokaisen tuotteen vaatimustenmukaisuudesta ja muita hyvin yksityiskohtaisia tietoja tulee säilyttää neljä vuotta, on yritysten kannalta kohtuuton. 3. Päätelmät 3.1. Vaikka pakkauksista ja pakkausjätteestä annetussa direktiivissä kehotetaankin neuvostoa päättämään pakkausten merkitsemisestä, se ei pakota neuvostoa ja Euroopan parlamenttia hyväksymään direktiiviä välittömästi. Koska jätteidenkäsittelyjärjestelmät kehittyvät edelleen ja koska nykyisellään kierrätys- ja uudelleenkäyttölaitoksista on pulaa, on komitean mielestä parempi keskittyä näihin seikkoihin sekä tarpeettomien pakkausten karsimiseen. Ymmärrettävän ja kansainväliseen käyttöön soveltuvan merkin kehittämiseen EU:ta varten voidaan siten käyttää hieman enemmän aikaa. Bryssel, 28. toukokuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL C 382, 18.12.1996, s. 1 () EYVL L 365, 31.12.1994. () TSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto yhteisön jätehuoltostrategian tarkistamisesta" (EYVL C 89, 19.3.1997, s. 1.