Alueiden komitean lausunto aiheesta"Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille `Euroopan unionin välimerenpolitiikan vahvistaminen: ehdotukset Euroopan unionin ja Välimeren maiden yhteistyökumppanuuden täytäntöönpanemiseksi`"

(96/C 126/03)

Alueiden komitea päätti 18. heinäkuuta 1995 perustamissopimuksen 198 c artiklan mukaisesti antaa lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.

Asian valmistelusta vastasi valiokunta 8 "Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus Sosiaalipolitiikka Kansanterveys". Esittelijänä oli Vannino Chiti.

Alueiden komitea hyväksyi 15. ja 16. marraskuuta 1995 pidetyssä 10. täysistunnossaan (marraskuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Viiteasiakirjat

Alueiden komitea on käyttänyt tämän lausunnon valmistelussa seuraavia asiakirjoja:

komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille 19. lokakuuta 1994 COM(94) 427 fin,

komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille 8. maaliskuuta 1995 vastauksena Essenin huippukokouksessa esitettyyn pyyntöön erityisistä ehdotuksista KOM(95) 72 lopull.,

neuvoston 12. kesäkuuta 1995 muotoilema ja Eurooppa-neuvoston Cannesissa 26. 27. kesäkuuta 1995 tekemiin "puheenjohtajiston johtopäätelmiin" lisätty Euroopan unionin kanta SN 211/95.

2. Yleistä

Välimeren alueella on sekä Euroopan unionille että sen nykyisille ja tuleville jäsenvaltioille tärkeä strateginen merkitys. Tälle seudulle on muodostettava vahva talousalue, joka edistää unionin alueellista tasapainoa.

Kyseisellä alueella on korkea väestötiheys (vuonna 2010 Välimeren alueen kolmansissa maissa on 231 miljoonaa ja vuonna 2035 lähes 400 miljoonaa asukasta). Ei voida odottaa, että alueen nykyinen taloudellinen ja sosiaalinen epätasapaino ja jännitteiden aiheuttajat vähentyisivät itsestään. Komission asiakirjan mukaisen Välimeren alueen yhteistyökumppanuuden yhteydessä on huomattava, että taloudelliseen, yhteiskunnalliseen ja kulttuurivuoropuheluun osallistuvan kahden osapuolen välillä on suuria eroja. Välimeren alueen kolmannet maat eivät muodosta taloudellisesti, poliittisesti ja yhteiskunnallisesti yhtenäistä ryhmää. Erot liittyvät maiden kokoon, luonnonvaroihin, työntekijöiden koulutustasoon, perusrakenteisiin ja eri alojen kehitysmahdollisuuksiin. Välimeren alueen kolmannet maat muodostavat siis hajanaisen ryhmän, jonka alueellinen yhdentyminen on ensisijaisen tärkeää.

Lisäksi on pidettävä mielessä, että näissä maissa ihmis- ja kansalaisoikeudet käsitetään ja niitä kunnioitetaan eri tavalla.

Alueella on valtavia ongelmia, suuria jännitteitä ja varsinaisia selkkauksia. On muistettava, että eräät myös Eurooppaa koskettaneista suurimmista kriiseistä ovat syntyneet Välimeren alueella: Libanonin sisällissota, Lähi-idän laajat konfliktit, entisen Jugoslavian sota, Algerian kriisi jne. On vältettävä sitä, että nämä selkkaukset vaikuttavat Euroopan unioniin. On varmasti hyödyllisempää ja tarkoituksenmukaisempaa tehdä yhteistyötä kuin puuttua asioihin jälkeenpäin.

On aihetta olla tyytyväinen Israelin ja palestiinalaisten edustajien väliseen sopimukseen, joka on konkreettisen rauhansuunnitelman esiaste. Rauhanprosessin laajuuden ja sen kautta avautuvien yhteistyönäkymien vuoksi Euroopan, joka on osaltaan edistänyt vuoropuhelua ja neuvotteluja, on nyt välttämättä aloitettava tiivis taloudellinen yhteistyö Israelin ja Palestiinan arabiväestön kanssa.

Välimeren alueen pohjoisten ja eteläisten valtioiden väliset suhteet sekä etelässä Välimereen rajoittuvien valtioiden kehitysnäköalat eivät ole parantuneet viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana huolimatta Euroopan maiden ja kansainvälisten järjestöjen toistuneista tarmokkaista ponnisteluista. Pohjoisen ja etelän välillä vallitsee edelleen yleinen epätasapaino, joka johtaa maastamuuton, työttömyyden, yhteiskunnallisten jännitteiden, uskonnollisten konfliktien ja valitettavasti myös terrorismin lisääntymiseen. Tämän vuoksi ei voida myöskään hyödyntää olevia yhtymäkohtia ja yhdentymisen mahdollisuuksia.

Ongelmia ei tule ratkaista vain poliittisin keinoin, vaan lisäksi tarvitaan tehokkaita taloudellisia, kehitystä edistäviä toimia.

Yritykset muovata kehitystä ylhäältäpäin ovat epäonnistuneet. Ainoa tehokas ratkaisu näyttää tällä hetkellä olevan kehityksen edistäminen alhaaltapäin pohjoisen Välimeren alueen maiden tapaan siten, että kannustetaan paikallisten markkinoiden kasvua ja käytetään hyväksi sellaista hajautettua kehitysyhteistyötä, jossa alueet ja paikalliset elimet voivat olla tärkeässä asemassa.

Voidaan siis pitkälti tukea komission asiakirjassa asetettua ensisijaista tavoitetta eli poliittisesti vakaan ja turvallisen alueen luomista kolmen tärkeimmän toiminta-alueen kautta: avustaminen talouden siirtymäkauden aikana, avustaminen yhteiskunnallis-taloudellisen tasapainon parantamisessa ja alueellisen (eli Välimeren alueen) yhdentymisen tukeminen. Erityisen myönteistä ja tärkeää on tavoite toteuttaa vapaakauppa-alue asteittain vuoteen 2010 mennessä. Tässä yhteydessä on otettava huomioon Euroopan unionin ja Välimeren kolmansien maiden väliset suuret kehityserot. Tärkeää on myös taloudellisten ja poliittisten näkökantojen sekä kehityksen ja turvallisuuden yhdistäminen, jotta voidaan päästä kattavaan puitesopimukseen. Näin pyritään välttämään vaaraa, että palataan kahdenvälisiin suhteisiin.

Välimerenpolitiikka kuuluu EU:n ulkosuhteiden vahvistamisen strategiaan. Tämä strategia suuntautuu toisaalta KIE-maiden sekä Maltan ja Kyproksen liittymiseen Euroopan unioniin ja toisaalta yhteistyösuhteiden parantamiseen muiden naapurivaltioiden, esim. Baltian ja Itä-Euroopan maiden kanssa. Kuten Edinburghin huippukokouksessa huhtikuussa 1995 todettiin, välimerenpolitiikka täydentää avautumista Keski- ja Itä-Euroopan maihin, jotka historiallisesti ja kulttuurinsa puolesta kuuluvat Eurooppaan.

3. Välimerenkumppanuus: arvioita

3.1. Komission ehdottamat ensisijaiset toimet Välimeren aluetta koskevan kattavan ohjelman yhteydessä näyttävät yleisesti ottaen edistävän sellaisten taloudellisten ja yhteiskunnallisten tavoitteiden toteuttamista, jotka ovat edellytyksenä koko Välimeren alueen entistä paremmalle poliittiselle vakaudelle ja turvallisuudelle.

3.2. Ohjelman yhteydessä on viitattava eräisiin kohtiin, joita tulee pohtia ja syventää, jotta koko ohjelma voidaan toteuttaa tehokkaammin.

Näitä kohtia ovat:

1) Demokratia ja ihmisoikeudet

Komission asiakirjassa käsiteltävien yleisten aiheiden kohdalla on tärkeää painottaa demokratiaa ja ihmisoikeuksia, joiden kunnioittaminen on yhteistyöhön ja yhteisymmärrykseen perustuvien suhteiden perusedellytys. Demokratian kasvu ja vahvistaminen ovat oleellisena ehtona itse kehitykselle sekä uusille toiveille ja uusille tilaisuuksille Välimeren alueen vuoropuhelussa. Nämä tavoitteet voidaan saavuttaa vain vahvistamalla tehokkaasti demokraattisesti valittua paikallista ja kansallista hallintoa, joka pystyy omalla vastuualueellaan toimimaan konkreettisesti taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen hyväksi.

2) Turvallisuusyhteistyö

Järjestäytynyt rikollisuus, huumekauppa ja terrorismi koskevat myös Välimeren alueen maita ja ovat vakavana vaarana Euroopan unionin maiden turvallisuudelle. Näiden ilmiöiden vaikutukset tuntuvat jopa eräissä poliittisen yhdentymisen myönteisissä seurauksissa, esim. rajatarkastusten poistamisessa, kuten Ranskan viimeaikaiset toimet ovat osoittaneet. Onkin välttämätöntä, että turvallisuusasiat saavat keskeisen sijan uudessa Välimeren alueen yhteistyössä.

Lisäksi olisi paikallaan edistää ponnisteluja, joilla pyritään poistamaan laittoman siirtolaisuuden paineita. Tällä alalla tulisi solmia yhteistyösopimuksia tietojenvaihdosta ja mahdollisten maahanpalautusten hallinnasta.

3) Varojen käyttöönasettaminen

Ensimmäiseksi on varmistettava, että Välimeri-ohjelmalle myönnetään tarvittavat varat huolimatta EU:n ja jäsenvaltioiden budjetin asettamista rajoista ja EU:n muista sitoumuksista. Ohjelman rahoitusta on kuitenkin kahden muutoksen jälkeen supistettu alkuperäisestä 5,5 miljardista ecusta neuvoston Cannesin asiakirjassa määräämään 4,7 miljardiin ecuun.

Tavoitteiden saavuttamiseksi onkin tärkeää taata myös EIP:n samanaikainen tuki. Toisaalta sellaisen asteittain toteutettavan vapaakauppa-alueen luominen, jonka yhteydessä hyväksytään kielteisiä vaikutuksia sekä uusia Välimeren alueen ja Euroopan unionin valtioiden välisiä eroja estäviä toimia, ei sinällään riitä pelastamaan Välimeren aluetta kriisistä, joka saattaa uhata koko mannerta.

Unionin kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamiseksi on välttämätöntä antaa etusija kokeiluhankkeille, joiden avulla voidaan vaikuttaa merkittävästi alakohtaiseen kehitykseen sekä hajautettuun yhteistyöhön perustuvaan paikalliseen kehitykseen. Komission, jäsenvaltioiden, alueiden ja paikallisyhteisöjen onkin ponnisteltava yhdessä, jotta Välimeren alueen kehitystä edistävien aloitteiden avulla voidaan toteuttaa myönteistä yhteisvaikutusta.

Euroopan unionin rahoitukselliset ja organisatoriset ponnistukset eivät yksin riitä käynnistämään Välimeren alueen maiden sisäistä kehitysprosessia. Vain yritysten, alakohtaisten järjestöjen, yliopistojen sekä alueiden ja paikallisyhteisöjen yhteistyöllä on mahdollisuus käynnistää Välimeren alueen taloudelliselle ja yhteiskunnalliselle kehitykselle välttämätön prosessi.

4) Aiemmista ohjelmista saadut kokemukset

Euroopan välimerenpolitiikan vahvistamiseksi olisi ennen kaikkea lähdettävä kokemuksista, joita on saatu ja saadaan käynnissä olevista Välimeren alueen ohjelmista (MED Urbs, MED Campus, MED Invest, MED Media, MED Immigration, MED Techno). Ohjelmien käytännön toteutettavuus ja tehokkuus on huolellisesti arvioitava, jotta ymmärretään paremmin, millaisiin ongelmiin komission ehdotuksen kaltaisen kattavan ohjelman yhteydessä on valmistauduttava.

Tätä tarkoitusta varten on myös vakavasti pohdittava toimintavälineitä, jotka soveltuvat Välimeren kolmansiin maihin sekä tapoja, joilla Euroopan unionin kaikkien jäsenmaiden, alueiden ja paikallisyhteisöjen osallistuminen ohjelmaan voidaan toteuttaa.

Erityistä huomiota on kiinnitettävä ohjelmien tulevaisuuteen. Monet tahot ja instituutiot koko unionin alueella ovat tehokkaasti edistäneet näitä ohjelmia, jotka muodostavat yhteistyöaloitteiden tärkeän ytimen. Niiden tulevaisuuden kehitys onkin varmistettava välimerenkumppanuuden yhteydessä, jolloin verkostojen mahdollisuudet voidaan hyödyntää ja hankkeista saavutettuja myönteisiä kokemuksia voidaan tukea.

5) Taloudellinen yhteistyö

Pienet ja keskisuuret yritykset voivat olla tärkeässä asemassa Välimeren maiden talouden ja työllisyyden kehityksessä. Onkin pystyttävä käynnistämään yhteistyökumppanuus, johon osallistuvat kaikki asianomaiset tahot ja jonka yhteydessä kehitetään eurooppalaisten ja Välimeren alueen kolmansien maiden yritysten välisiä yhä tiiviimpiä yhteistyömuotoja. Tavoitteen toteuttamiseksi on tarpeen edistää kolmansissa maissa paikallisten pienten ja keskisuurten yritysten perustamista tukemalla "alueellisten tuotteiden" siirtoa ja toteuttamista (koulutus, teknologian siirto, uudistus- ja kokeiluprosessi, todistukset, markkinoinnin vaiheet, soveltava tutkimus). Lisäksi olisi edistettävä myös näiden järjestelmien yhdistämistä Euroopan maiden palveluverkostoihin. Pienten ja keskisuurten yritysten järjestelmät muodostavat monimuotoisen instituutioiden, arvojen sekä osaamisen yhdistelmän, joka tulee ehdottomasti liittää osaksi järjestäytyneitä paikallisyhteisöjä, jotta voidaan hoitaa yritysten ulkoisia suhteita sekä työntekijöiden sosiaali- ja koulutuspalveluita.

Yhtä tärkeä merkitys on liikenteen ja tietoliikenteen perusrakenteilla, jotka ovat perusedellytys Välimeren rannikkovaltioiden taloudelliselle kehitykselle ja suhteiden tiivistämiselle.

Komission asiakirjassa ei kiinnitetä riittävästi huomiota matkailun merkitykseen, vaikka matkailu on historiallisista, taiteellisista sekä kulttuuri- ja ympäristösyistä tärkeä vaurauden ja työllisyyden lähde. Tosin sitä harjoitetaan vuosittain vain muutaman kuukauden ajan ja harvoissa keskuksissa. Vaarana onkin, että matkailu pikemminkin kärjistää ongelmia kuin edistää yleistä hyvinvointia. Tässä mielessä myös perusrakenteisiin kohdistuvia toimia tulee käsitellä kestävän kehityksen periaatteen pohjalta.

Matkailu on taloudellisen kehityksen ohella myös tärkeä osa yhteiskunnallista ja poliittista kehitystä, koska se mahdollistaa "erilaisuuden ymmärtämisen" (kulttuurit, paikat ja elämäntavat). On siis välttämätöntä rohkaista eri maiden kansalaisten yhteyksiä edistävää matkailua. Toisaalta, koska matkailu ei ole yksiselitteinen ilmiö, sitä täytyy tarkastella laajemmasta näkökulmasta, sillä se voi vaikuttaa yhteiskunnallis-taloudelliseen ja kulttuurikehitykseen sekä ympäristön ja paikallisen identiteetin säilymiseen tai sen rappeutumiseen ja katoamiseen.

Taloudellisen toiminnan kehittämisen tulee perustua ihmisten koulutukseen ja uusien aloitteiden jatkuvaan tukemiseen tutkimus- ja tiedotuspalveluiden avulla.

6) Ympäristöongelmat

Ympäristö on hyvin arka aihe Välimeren kaltaisen suljetun ja siten erityisen saastumisalttiin meren kohdalla. Meren uhkana on öljyä, kaasua ja kemikaaleja kuljettavien laivojen jatkuva liikenne. On pidettävä mielessä, että valvontaa tulee lisätä runsaasti ja että vähimmäisturvallisuuden takaamiseksi tarvitaan yhteisiä toimia.

Kuten Barcelonan konferenssissa korostettiin, meri on erittäin herkkä luonnonalue ja sitä on suojeltava kaikin soveltuvin keinoin alkaen korkeatasoisten merenkulun valvontalaitteistojen (VTS) verkoston asentamisesta niin, että koko Välimeri saatetaan vähitellen niiden piiriin.

Erityisesti on kiinnitettävä huomiota asutuskeskusten, matkailijavirtojen ajallisen ja paikallisen keskittymisen sekä maatalouden ja teollisuuden kemikaalien liiallisen ja toisinaan virheellisen käytön ympäristövaikutuksiin. Myös aavikoitumisen vaara sekä vaatimus luoda tehokas ja tarkoituksenmukainen vesihuoltojärjestelmä ovat suuria haasteita.

Samoin tulisi kiinnittää huomiota Välimeren kalakannan oikeaan hyödyntämiseen ryhtymällä toimiin, jotka paikallisen kalastuksen erityispiirteitä unohtamatta edistävät kalakannan järkevään hoitoon tähtääviä toimia rohkaisemalla aloitteita rannikkoalueiden suojelemiseksi ja tuotannon lisäämiseksi. Tällaisia toimintamahdollisuuksia on nykyään lisätty vedenalaisten aitausten avulla, jotka mahdollistavat perinteisen tuotannon rinnalla myös vaihtoehtoiset tuotantomuodot (esim. simpukoiden ja ostereiden kasvatuksen) tai rannikkokalastuksen.

Koko Välimeren alueelle hajaantuneita tutkimus- ja valvonta-aloitteita on järjestettävä ja koordinoitava yhdellä hallinnon tasolla, joka on Euroopan unionin taso. Unioni voi toimia yhteistyössä asianomaisten alue-ja paikallistahojen kanssa. Erityisesti komission tulee taata nykyisten ohjelmien entistä parempi yhteensovittaminen ja niiden lopullinen toteuttaminen tukemalla aloitteita, joilla on myönteisimmät vaikutukset.

Myös alueiden komitean tukema talouden kehittyminen ulkopuolelle täytyy toteuttaa siten, että se on sopusoinnussa ympäristövaatimusten kanssa. Olisi myönnettävä kilpailullisia etuja kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti unohtamatta kuitenkaan ympäristöön liittyviä perusetuja (ympäristön arvon aleneminen).

7) Taajamat

Eräs Välimeren alueen kolmansien maiden tärkeimmistä ongelmista on suurten kaupunkien kasvu, josta seuraa taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien räjähdysmäinen kasvu. Tämän ohella koko Välimeren alueella on jo usean vuoden ajan ollut havaittavissa selkeä rannikoistumisilmiö, joka johtaa rannikkoalueiden entistä voimakkaampaan kaupungistumiseen. Edellä mainitut ilmiöt ovat aiheuttaneet ja tulevat edelleen aiheuttamaan huolestuttavia muutoksia Välimeren kaupunki- ja maaseutualueiden suhteissa sekä luonnollisen ympäristön ja vesivarojen tasapainossa.

Kaikki nämä osatekijät selittävät, miksi perusrakenteiden uudenaikaisten, kaupunkialueille soveltuvien hallinta- ja toimintajärjestelmien käyttöönotto ja maaseutupolitiikan vahvistaminen on tärkeää. Ratkaisevaksi muodostuu molemmissa tapauksissa Välimeren alueen kolmansien maiden kaupunkien ja maaseutuyhteisöjen yhteistyö Euroopan kaupunkien ja maaseutuyhteisöjen kanssa.

8) Maanviljely ja maaseutu

Maaseudulla ja erityisesti maanviljelyllä on ratkaiseva asema Välimeren alueen kolmansissa maissa sekä talouden että yhteiskunnan ja kulttuurin kannalta.

Väestön asettumista seuduille, joilla vallitsee aridi (kuuma ja kuiva) tai puoliaridi ilmasto tai sellaisille maantieteellisesti hankalille alueille, joilla ei ole usein edes vähimmäispalveluja, tulee edistää. Näin pyritään korjaamaan vahinkoja, joita maatilojen hylkääminen sekä sisäisistä ja ulkoisista muuttoliikkeistä johtuva epätasapaino ovat aiheuttaneet. On siis välttämätöntä edistää toimia, joilla voidaan taata maanviljelijöiden asianmukainen elintaso sekä luonnonvarojen säilyminen soveltamalla kestävän kehityksen menetelmiä. On siis tehtävä erityisiä aloitteita maaseudun rakenteiden ja palvelutason parantamiseksi, maanviljelyn ja elintarviketuotannon tuotanto- ja kauppajärjestelmän tehostamiseksi sekä sellaisen teknologian (viljelymenetelmät, laitteistot jne.) soveltamiseksi, jonka avulla rajallisia luonnonvaroja voidaan suojella.

9) Kulttuuri ja uskonnot

Välimeren alueen kolmansien maiden ja eurooppalaisen kulttuurin välisiin eroihin on kiinnitettävä huomiota. Kulttuuriin ja uskontoon liittyvillä eroilla on juurensa historiassa. Ennen kaikkea tarvitaan vastavuoroista tunnustamista sekä tietojen vaihtoa, jotta Välimeren maiden kanssa päästään aitoon vuoropuheluun. Paikallis- ja alueyhteisöillä, uskonnollisilla yhdyskunnilla, kulttuurilaitoksilla ja korkeakouluilla on ratkaiseva asema tässä vuoropuhelussa, jonka tavoitteena on hyödyntää kulttuuriperinnön rikkautta ja monimuotoisuutta sekä tunnustaa Välimeren maiden kulttuurien vuosisataisen ja niihin lähtemättömät jäljet jättäneen identiteetin arvo.

Lisäksi kumppanuusohjelmiin tulisi liittää Välimeren kolmansissa maissa toteutettava kansanvalistus, joka edistää mahdollisimman aikaisessa vaiheessa itsenäistä ja kriittistä ajattelukykyä.

Lopuksi on pidettävä mielessä, että ihmiskunnan kolme suurinta yksijumalaista uskontoa on lähtöisin Välimeren alueelta. On erittäin tärkeää kehittää ja edistää näiden uskontojen välistä vuoropuhelua, yhteisymmärrystä ja keskinäistä kunnioitusta tukemalla vuoropuhelua edistävien tieteellisten, akateemisten ja kulttuurilaitosten perustamista.

10) Yhteistyön vahvistaminen ja laajentaminen

Välimerenpolitiikan tavoitteet edellyttävät metodologiselta kannalta Välimeren pohjoisten ja eteläisten alueiden ja paikallisyhteisöjen yhteistyötä. Tätä näkökantaa ei ole otettu riittävästi huomioon, vaikka sillä on ratkaiseva merkitys, kuten Keski- ja Itä-Euroopan alueiden yhteistyöstä saadut kokemukset osoittavat. Yhteiskunnan edustajien (kansalaisjärjestöt, talous- ja ammattiyhdistykset, yhteiskunnalliset liikkeet jne.) välistä yhteistyötä olisikin laajennettava, jotta voitaisiin koota yhteisiä kokemuksia ja ratkoa yhteisiä ongelmia.

11) Välimeren kumppanuusohjelman suuntaaminen Euroopassa asuviin siirtolaisiin

Tämän viimeisen aihekokonaisuuden kohdalla on hyvä syventää Euroopassa asuvia, Välimeren alueen kolmansista maista kotoisin olevia siirtolaisia koskevaa kysymystä. On paikallaan arvioida mahdollisuuksia antaa Euroopassa laillisesti oleskeleville Välimeren alueen kolmansien maiden kansalaisille yhteystehtävä tietyissä Välimeren alueen ohjelman toiminnoissa riippumatta heidän kansalaisoikeuksiensa ja -velvollisuuksiensa tunnustamisesta.

Unionin alueen kaupungeissa jo asuvien siirtolaisten huomioon ottaminen voisi auttaa ohjelman nopeammassa käynnistämisessä ja tehostamisessa siten, että se edistäisi teknisen ja hallinnollisen tiedon siirtoa sekä suhteita, jotka ovat hyödyksi taloudelliselle ja kaupalliselle kumppanuudelle. Se helpottaisi myös ideoiden ja kokemusten vertailua sosiaali- ja kulttuuripalvelujen alalla.

Siirtolaisuuskysymystä tulee käsitellä jo sen syntysijoilla Välimeren alueen kolmansissa maissa tukemalla niiden taloudellista kehitystä sekä parantamalla elinoloja. Tässäkin yhteydessä alueiden, paikallisyhteisöjen ja eurooppalaisten toimielinten yhteistyö voi olla tärkeää, kun kukin antaa käyttöön omat kokemuksensa vastaanottojärjestelyissä, alueellisten palveluiden suunnittelussa, lasten ja vammaisten hoidossa, terveydenhuollossa ja ennaltaehkäisevässä työssä sekä kouluttajien avustamisessa ja koulutuksessa.

12) Alueiden komitean rooli

Välimeren alue on komitealle tärkeä aihe, sillä se kuuluu strategiaan, jossa kiinnitetään entistä enemmän huomiota Euroopan unionin naapurialueisiin (Keski- ja Itä-Eurooppa sekä Välimeren alue) sekä alueiden, paikallisyhteisöjen ja kaupunkien väliseen yhteistyöhön. Konkreettisena todisteena tästä kiinnostuksesta Välimeren alueen asioihin on Euroopan alueiden edustajainkokouksen (ARE) ja Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston (CEMR) tärkeä toiminta Välimeren alueen yhteistyöaloitteissa Madridissa huhtikuussa 1995 ja Barcelonassa maaliskuussa 1995. Alue- ja paikallistason viranomaisten on kiinnitettävä huomiota naapurialueisiin, sillä monet näiden alueiden taloudelliset ja yhteiskunnalliset ongelmat vaikuttavat Euroopan paikallisyhteisöjen elämään. Esimerkkinä tästä ovat itäblokin ja entisen Jugoslavian hajoamisen synnyttämät pakolaistulvat (jotka koskettavat erityisesti Saksaa, Itävaltaa, Italiaa ja Kreikkaa) sekä Välimeren maista lähtöisin oleva siirtolaisuus, joka koskettaa nykyään jo koko Eurooppaa ja ilman näissä maissa tapahtuvaa radikaalia elinolojen muutosta lisääntyy entisestään.

Tästä johtuen alueiden komitea haluaakin tuoda esiin mielipiteensä ja näkökantansa erityisesti Barcelonan konferenssia silmällä pitäen sekä osallistua ja vaikuttaa valintojen toteuttamiseen Euroopan edun mukaisen sitoutumisen ansiosta.

13) Alueiden komitean lausunto ehdotuksesta "Euroopan unionin välimerenpolitiikan vahvistaminen: ehdotukset Euroopan unionin ja Välimeren maiden yhteistyökumppanuuden täytäntöönpanemiseksi"

Alueiden komitea

a) on komission kanssa täysin samaa mieltä siitä, että Välimeren alue on strategisesti tärkeä Euroopan unionin kehitysnäkymien kannalta ja että Euroopan unionin ja Välimeren alueen kolmansien maiden välisten suhteiden tärkeimpinä tavoitteina ovat rauha, vakaus ja hyvinvointi,

b) on sitä mieltä, ettei EU:n laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan maihin ole ristiriidassa välimeripolitiikan kanssa, koska nämä toimintalinjat liittyvät näkökantaeroistaan huolimatta unionin kokonaisstrategiaan,

c) kannattaa ehdotusta kehittää Euroopan ja Välimeren alueen maiden välinen kattava kumppanuushanke, jonka tärkeimpinä tavoitteina ovat talouden uudelleenjärjestely ja uudenaikaistaminen, entistä parempi yhteiskunnallinen tasapaino, maaseudun sopusointuinen kehitys sekä alueellinen yhdentyminen ja joka pyrkii toteuttamaan asteittain kaikki Välimeren valtiot käsittävän vapaakauppa-alueen,

d) tukee sitä, että välimerenkumppanuuden toteuttamisessa Euroopan unionin edellytetään vaativan Välimeren kolmansien maiden viranomaisilta sitoutumista ihmisoikeuksien, lasten ja naisten oikeuksien, yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja kansainvälisen oikeuden toteuttamiseen ja kunnioittamiseen. Tällaista strategiaa tulee tukea vuoropuhelulla, joka edistää yhteisymmärrystä ja molemminpuolista luottamusta. Komitea vaatii tässä yhteydessä, että kaikki Euroopan unionin toimielimet sitoutuvat vahvistamaan demokraattisesti valittuja alueellisia, paikallisia ja kansallisia hallintoelimiä, joita ilman kehitys ja yhteistyö on mahdotonta,

e) suosittaa komissiolle ja neuvostolle kun otetaan huomioon Euroopan unionin ja Välimeren kolmansien maiden väliset erot että Välimeren kumppanuusohjelmalle myönnetään varat, jotka vastaavat ohjelman tavoitteita. Tämä tulee tehdä sekä Euroopan unionin rahoitusmahdollisuuksien puitteissa että edistämällä toimielimien sekä talous-, yhteiskunta- ja kulttuurielämän asianosaisten edustajien mahdollisimman laajaa osallistumista ohjelmaan,

f) suosittaa komissiolle ja neuvostolle, että Barcelonan Välimeri-konferenssin toimia jatketaan, jotta Välimeren kumppanuusohjelma voidaan toteuttaa toimielimien tuella. Toimintaan osallistuisivat parlamentti, ministerineuvosto ja alueiden komitea sekä pysyvä sihteeristö,

g) arvioi, että unionin ulkopuoliseen yhteistyöhön ja siten siis välimerenpolitiikkaan on sisällytettävä sisäiseen turvallisuuteen ja siirtolaisuuteen liittyvät kysymykset, kun otetaan huomioon järjestäytyneen rikollisuuden, huumekaupan ja terrorismin uhka,

h) ehdottaa, että eurooppalaisten alueiden ja paikallisyhteisöjen sekä Välimeren kolmansien maiden paikallisyhteisöjen yhteistyötilaisuudet ja -aloitteet toteutetaan laajimmalla mahdollisella tavalla, jotta hajautettu yhteistyö voidaan konkretisoida vahvistaen ja kehittäen aiempia kokemuksia ja toteuttamalla Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa toteutettuja ja hyviksi osoittautuneita yhteistyöhankkeita,

i) pyytää, että Välimeren maiden kanssa jo käynnissä olevia yhteistyöohjelmia hyödynnetään Välimeren alueen kokonaisvaltaisen yhteistyökumppanuuden yhteydessä. AK pyytää erityisesti, että jäsenvaltioiden ja Välimeren kolmansien maiden rajat ylittävässä yhteistyössä viitetaustana käytettäisiin Interreg-ohjelmaa,

l) toivoo, että ohjelmassa kiinnitettäisiin nykyistä enemmän huomiota kulttuuriseen ja uskonnolliseen monimuotoisuuteen sekä kohtaamisia ja vuoropuhelua vahvistaviin aloitteisiin tukemalla sellaisten akateemisten, tiede-, kulttuuri- ja koulutuslaitosten luomista, jotka edistävät tietoisuutta sekä kansojen välistä tietojenvaihtoa ja suvaitsevaisuutta. Erityisesti AK pyytää, että valtioiden sekä Euroopan ja Välimeren maiden yhteistyökumppanuudelle asetettaisiin vaatimukseksi tukea Välimeren alueen kolmansissa maissa sellaisia toimia, joiden avulla voidaan kehittää mahdollisimman aikaisessa vaiheessa itsenäistä ja kriittistä ajattelukykyä edistävää kansanvalistusta,

m) kehottaa vahvistamaan aloitteita, joilla pyritään edistämään pk-yritysten yhteistyötä erityisesti yhdessä kauppakamarien kanssa, parantamaan Euroopan ja Välimeren maiden yhteydenpidon perusrakenteita, edistämään matkailua Välimeren matkailun yhteistyöapurahan avulla, jonka tavoitteena on edistää yhteistyökumppanuustoimia suhteuttamalla toisiinsa kysyntä, sijoitukset ja osaaminen sekä takaamalla koko Välimeren alueen matkailutarjonnan elpyminen,

n) korostaa koulutuksen merkitystä joka suhteessa tärkeänä kehityksen käynnistäjänä sekä avustettaville maille että Eurooppaan saapuneille siirtolaisille. Alueiden komitea hyväksyy sen, että komissio painottaa nuorten ja erityisesti naisten osallistumista työmarkkinoille. Alueiden komitea korostaa myös koulutuksen merkitystä ja sitä, että koulutusta on toteutettava sekä kohdemaassa että Euroopassa asuvien siirtolaisten keskuudessa,

o) suosittaa, että Euroopan kaupungeissa ja alueilla oleskeleviin siirtolaisiin kiinnitetään enemmän huomiota, sillä he ovat luonnollisena yhdyssiteenä ohjelman aloitteiden onnistumisessa ja kehittämisessä,

p) muistuttaa Välimeren alueen ympäristöongelmista ja kehottaa komissiota sekä kaikkia Välimeren alueen maita toteuttamaan tiedonvälityksen ja yhteisen strategian avulla tarkempaa valvontaa saastumisvaaran, laajoja alueita uhkaava aavikoitumisen ja kaupungistumiseen liittyvien ongelmien ehkäisemiseksi. Tätä varten on ehdotettu, että komissio ja Barcelonan Välimeri-konferenssiin osallistuvat kolmannet maat perustavat Välimeren ympäristötoimiston, jonka toimintaan Välimeren alueet voivat osallistua,

q) korostaa lisäksi ympäristön suojeluun liittyvän Local Agenda 21 -ohjelman soveltamisen tärkeyttä. Alue- ja paikallisviranomaisten toteuttamat paikalliset ratkaisut voivat merkittävästi edistää kestävää kehitystä. Euroopan maissa saatuja kokemuksia on käytettävä hyväksi Välimeren alueen ongelmien ratkaisemisessa,

r) painottaa, että komitean on tuotava mielipiteensä ja näkökantansa esille Barcelonan Välimerikonferenssissa. Tämä olisi sopivimmalla toimielintasolla osoituksena siitä, että Välimeren maiden poliittisen, talous- ja yhteiskuntaelämän lähimmässä vaikutuspiirissä olevat Euroopan alue- ja paikallisyhteisöt ovat kiinnostuneita asiasta,

s) suosittaa, että jo käynnissä olevissa ohjelmissa otetaan huomioon Välimeren yhdentymis- ja yhteistyöprosessi,

t) suosittaa lisäksi, että Välimerta koskevissa toimintalinjoissa otetaan huomioon kaikki Välimereen ulottuvat maat.

Bryssel, 16. marraskuuta 1995.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Jacques BLANC