EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 19.12.2017 COM(2017) 795 final 2017/0353(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sääntöjen ja menettelyjen vahvistamisesta tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamista ja täytäntöönpanon valvontaa varten sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 305/2011, (EU) N:o 528/2012, (EU) 2016/424, (EU) 2016/425, (EU) 2016/426 ja (EU) 2017/1369 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2004/42/EY, 2009/48/EY, 2010/35/EU, 2013/29/EU, 2013/53/EU, 2014/28/EU, 2014/29/EU, 2014/30/EU, 2014/31/EU, 2014/32/EU, 2014/33/EU, 2014/34/EU, 2014/35/EU, 2014/53/EU, 2014/68/EU ja 2014/90/EU muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2017) 466 final}

{SWD(2017) 467 final}

{SWD(2017) 468 final}

{SWD(2017) 469 final}

{SWD(2017) 470 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA 1.1.Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yksi Euroopan komission tärkeimmistä poliittisista painopisteistä on toteuttaa syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat, jotka rakentuvat vahvuuksilleen ja hyödyntävät täysimääräisesti potentiaalinsa kaikilla aloilla. Vuonna 2015 annetun tiedonannon Sisämarkkinoiden päivitys: enemmän mahdollisuuksia kansalaisille ja yrityksille jatkotoimet ja toteuttaminen on yksi komission vuoden 2017 työohjelman päätavoitteista. Sisämarkkinoilla tavaroiden vapaa liikkuvuus on kehittynein kaikista neljästä perusvapaudesta. Se tuottaa noin 25 prosenttia EU:n bruttokansantuotteesta, ja sen osuus EU:n jäsenvaltioiden välisestä tavarakaupasta on 75 prosenttia. EU:n osuus maailman tavarakaupasta on noin kuudesosa. EU:n jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan arvo oli 3 063 miljardia euroa vuonna 2015. Syvien ja oikeudenmukaisten sisämarkkinoiden toteuttaminen EU:ssa vaatii kuitenkin vielä työtä. Laittomien ja vaatimustenvastaisten tuotteiden kasvava määrä markkinoilla vääristää kilpailua ja asettaa kuluttajat alttiiksi riskeille. Monet talouden toimijat jättävät säännöt huomiotta joko tiedon puutteen vuoksi tai tahallaan saadakseen kilpailuetua. Ennaltaehkäisyä olisi tehostettava, mutta markkinavalvontaviranomaisten rahoitus on usein liian vähäistä ja ne pystyvät toimimaan vain oman maansa rajojen sisällä. Yritykset toimivat usein sekä EU:n sisällä että maailmanlaajuisesti, ja nykyaikaiset toimitusketjut kehittyvät nopeasti. Etenkin sähköisen kaupankäynnin tapauksessa markkinavalvontaviranomaisilla on suuria vaikeuksia jäljittää unioniin tuotuja vaatimustenvastaisia tuotteita ja yksilöidä vastuussa oleva taho niiden lainkäyttöalueella. Vuoden 2017 työohjelmassaan komissio ilmoitti aloitteesta, jolla parannetaan tuotteiden vaatimustenmukaisuutta ja tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamisen valvontaa ja joka kuuluu nk. tavaramarkkinoiden säädöspakettiin. Aloitteella puututaan unionin markkinoilla olevien vaatimustenvastaisten tuotteiden määrän kasvuun ja tarjotaan kannustimia, joilla pyritään parantamaan sääntöjen noudattamista ja huolehtimaan tasapuolisesta kohtelusta yritysten ja kansalaisten hyväksi. Aloitteen päätavoitteena on tarjota yrityksille oikeat kannustimet, tehostaa vaatimustenmukaisuustarkastuksia ja tiivistää valvontaviranomaisten rajatylittävää yhteistyötä. Sillä pyritään ·lujittamaan nykyisiä markkinavalvontatoimien puitteita ·kannustamaan eri jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisia yhteisiin toimiin ·parantamaan tiedonvaihtoa ja edistämään markkinavalvontaohjelmien koordinointia ·luomaan vahvemmat puitteet unionin markkinoille tulevien tuotteiden valvonnalle ja markkinavalvonta- ja tulliviranomaisten paremmalle yhteistyölle. 1.2.Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa (a)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 765/2008 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 768/2008/EY Asetuksessa (EY) N:o 765/2008 vahvistetaan tuotteiden markkinavalvontaan nykyisin sovellettavat puitteet, ja sillä täydennetään päätöstä N:o 768/2008/EY. Kyseisessä päätöksessä vahvistetaan tuotteiden kaupan pitämisen edellytysten yhdenmukaistamista koskevalle unionin lainsäädännölle puitesäännökset ja etenkin toimitusketjun yrityksiä koskevat velvoitteet. Nyt ehdotetaan, että asetuksen (EY) N:o 765/2008 15–29 artiklaa ei enää sovellettaisi tämän säädösehdotuksen liitteessä lueteltuun lainsäädäntöön. Päätöksessä N:o 768/2008/EY vahvistetut puitesäännökset muodostavat jatkossakin yleiset puitteet valmistajien, valtuutettujen edustajien, maahantuojien ja jakelijoiden velvollisuuksille. (b)Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tuotteiden markkinavalvonnasta ja neuvoston direktiivien 89/686/ETY ja 93/15/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 94/9/EY, 94/25/EY, 95/16/EY, 97/23/EY, 1999/5/EY, 2000/9/EY, 2000/14/EY, 2001/95/EY, 2004/108/EY, 2006/42/EY, 2006/95/EY, 2007/23/EY, 2008/57/EY, 2009/48/EY, 2009/105/EY, 2009/142/EY ja 2011/65/EU, asetuksen (EU) N:o 305/2011, asetuksen (EY) N:o 764/2008 ja asetuksen (EY) N:o 765/2008 muuttamisesta Tämä ehdotus on johdonmukainen suhteessa tuotteiden markkinavalvontaa koskevaan asetusehdotukseen, jonka komissio hyväksyi helmikuussa 2013 [COM(2013) 75] osana tuoteturvallisuus- ja markkinavalvontapakettia. Ehdotuksen COM(2013) 75 yleisenä tavoitteena oli yksinkertaistaa perustavalla tavalla muihin tuotteisiin kuin elintarvikkeisiin sovellettavia unionin markkinavalvontapuitteita vähentämällä markkinavalvontasääntöjä sisältävien säädösten määrää ja ottaa käyttöön yksitasoinen järjestelmä, jossa kaikki nämä säännöt yhdistetään yhteen säädökseen. Ehdotuksella COM(2013) 75 pyrittiin erityisesti tarkistamaan ja virtaviivaistamaan tuoteturvallisuusdirektiiviin 2001/95/EY, asetukseen (EY) N:o 765/2008 ja useisiin unionin yhdenmukaistamissäädöksiin sisältyviä markkinavalvontasääntöjä ja yhdistämään ne yhteen oikeudelliseen välineeseen, jota sovelletaan horisontaalisesti kaikilla aloilla.

Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 15. huhtikuuta 2014. Vuonna 2015 lainsäädäntökäsittely kuitenkin keskeytyi. Jos ehdotuksesta COM(2013) 75 käytävää lainsäädäntökäsittelyä jatketaan, sillä hetkellä sovellettavasta unionin yhdenmukaistamislainsäädännöstä tehtävä analyysi, jossa otetaan huomioon vuoden 2013 jälkeinen kehitys, ja tämä ehdotus voisivat tukea lainsäätäjien edistymistä ehdotuksen käsittelyssä, mikä olisi paremmasta lainsäädännöstä tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission toimielinten välisen sopimuksen mukaista. Tämä ehdotus sisältää lex generalis -periaatteen mukaisia yleissäännöksiä, jotta vältetään riski vahvistaa markkinavalvontaehdotukseen COM(2013) 75 nähden päällekkäisiä tai ristiriitaisia säännöksiä. (c)Tuotteita koskeva unionin yhdenmukaistamislainsäädäntö Tuotteita koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistetaan yhteisiä vaatimuksia siitä, miten tuote on valmistettava, mukaan luettuina sen tuotantoon, kokoon ja koostumukseen liittyviä sääntöjä. Tarkoituksena on paitsi poistaa esteitä tavaroiden vapaalta liikkuvuudelta sisämarkkinoilla myös varmistaa, että EU:ssa myydään vain turvallisia ja vaatimustenmukaisia tuotteita. Tällä tavoin rehelliset kauppiaat saavat tasapuoliset toimintaedellytykset, mikä suojelee kuluttajia ja ammattikäyttäjiä ja edistää kilpailua sisämarkkinoilla. Tämän asetusehdotuksen liitteessä luetellussa tuotteita koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistetaan puitteet kunkin sen kattaman tuoteryhmän kaupan pitämiselle ja niiden myötä kutakin toimitusketjun yritystä koskevat velvoitteet. Valmistajien ja markkinavalvontaviranomaisten sujuva yhteistyö ja hyvät yhteydet ovat keskeisellä sijalla varmistettaessa, että tuotteet ovat unionin yhdenmukaistamislainsäädännön mukaisia. Tämän aloitteen mukaan tuotteen voi asettaa saataville unionin markkinoilla ainoastaan, jos sen vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaa unionin alueelle sijoittautunut henkilö, joka voi toimia markkinavalvontaviranomaisten suorana yhteyshenkilönä. Tämä henkilö voi olla tuotteen valmistaja tai maahantuoja tai muu valmistajan valtuuttama talouden toimija. (d)Yleinen tuoteturvallisuusdirektiivi 2001/95/EY Direktiivillä varmistetaan, että unionin markkinoille saatetut tuotteet ovat turvallisia. Sitä varten siinä keskitytään erityisesti tuotteisiin, jotka aiheuttavat vakavan vaaran ja joiden kaupan pitämisen tai käytön jäsenvaltion viranomaiset aikovat evätä tai kieltää lievittääkseen kuluttajien terveydelle ja turvallisuudelle aiheutuvaa vaaraa. (e)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 952/2013 (unionin tullikoodeksi) Markkinavalvontaviranomaisten ja tulliviranomaisten yhteistyö on ratkaisevan tärkeää, jotta tuotteita koskeva unionin yhdenmukaistamislainsäädäntö voidaan panna tehokkaasti täytäntöön. Tämä johtuu siitä, että vaatimustenvastaisten tuotteiden seulonta tapahtuu ennen muuta EU:n ulkorajoilla, joilla viranomaisilla on kokonaiskuva kauppavirroista. Turvallisuus- ja vaatimustenmukaisuustarkastuksia koskevien sääntöjen noudattamista olisi lisäksi valvottava yhtenäisemmin. Siihen vaaditaan markkinavalvontaviranomaisten ja EU:n ulkorajoilla tapahtuvista tuotetarkastuksista vastaavien viranomaisten järjestelmällistä yhteistyötä. Tehokas ja toimiva yhteistyö on tärkeää myös silloin, kun useampi kuin yksi jäsenvaltioiden viranomainen vastaa sen tarkastamisesta, että tuodut tuotteet ovat tuoteturvallisuutta koskevien sääntöjen mukaisia. Näiden viranomaisten on tehtävä yhteistyötä ja erityisesti vaihdettava asian kannalta merkityksellisiä tietoja. 1.3.Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Komissio on tunnustanut lainvalvontaverkostojen tärkeän roolin ja luvannut rohkaista ja auttaa jäsenvaltioita parantamaan valmiuksiaan unionin lainsäädännön täytäntöönpanon valvomiseksi ja sen varmistamiseksi, että hallinto- ja valvontaviranomaisilla on asianmukaiset valmiudet tehtäviensä suorittamiseksi. Tehostaakseen tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa komissio on ottanut huomioon hiljattaiset muilla aloilla toteutetut vastaavat tehostamistoimet. Esimerkki tällaisesta alasta ovat elintarvikkeet ja rehut: virallisesta valvonnasta ja muista virallisista toimista, jotka suoritetaan elintarvike- ja rehulainsäädännön ja eläinten terveyttä ja hyvinvointia, kasvien terveyttä ja kasvinsuojeluaineita koskevien sääntöjen soveltamisen varmistamiseksi annettu asetus (EU) 2017/625 parantaa jäsenvaltioiden kykyä estää, poistaa tai lieventää ihmisten, eläinten ja kasvien terveydelle aiheutuvia riskejä. Lisäksi komissio on esittänyt ehdotuksen, jolla uudistettaisiin kuluttajansuojayhteistyöstä annettua asetusta siltä osin kuin kyse on täytäntöönpanoviranomaisten valtuuksista ja niiden yhteistyömuodoista. Komissio on ehdottanut myös uusia sääntöjä, joilla lisätään jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten valmiuksia ja varmistetaan, että niillä on kaikki välineet, joita tarvitaan EU:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanon valvontaan. Vahvemmat täytäntöönpanovaltuudet ovat keskeisellä sijalla myös eräissä muissa säädösaloitteissa samoin kuin tietosuojalainsäädännössä ja hiljattain annetussa lannoitteita koskevassa lainsäädännössä. Kun tuotteiden tuonti kasvaa mutta tullin resurssit pienenevät, tulliliiton hallinnoinnissa on keskityttävä paremmin nykyisiin ja tuleviin haasteisiin. Tämän ehdotuksen säännöksissä otetaan huomioon tarkastusten tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamiseksi – myös tulliliiton tasolla – suositellut koordinointia ja virastojen välistä yhteistyötä koskevat mekanismit ja paremmat riskinarvioinnit. Maailmankaupan alalla komissio on uudelleen vahvistanut ajavansa avoimuuteen ja yhteistyöhön perustuvaa politiikkaa. Voidakseen kuitenkin puuttua tilanteisiin, joissa sääntöjä on olemassa mutta niitä ei noudateta, EU:lla pitäisi olla käytettävissään välineet, joilla voidaan palauttaa tasapuoliset toimintaedellytykset ja ryhtyä päättäväisiin toimiin hyvän kauppatavan vastaisia käytäntöjä harjoittavia maita ja yrityksiä vastaan. Kun unionin sääntöjen noudattamista valvotaan voimakkain toimin, varmistetaan samalla, että sääntöjen rikkomisesta määrätään seuraamuksia kaikille unioniin sijoittautuneille tai unionissa toimiville yrityksille. Tämä tehdään yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa ja tehostamalla unionin tullialan riskienhallintaa, jotta voidaan helpottaa ja nopeuttaa EU:n laillista kauppaa ja samalla varmistaa kansalaisten turvallisuus estämällä tuoteväärennöksiä tai vaarallisia tavaroita pääsemästä EU:n rajojen läpi. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE 2.1.Oikeusperusta

Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 33, 114 ja 207 artiklaan. 2.2.Toissijaisuusperiaate Markkinavalvontatoimet ja etenkin tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon valvonta kuuluvat jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten toimivaltaan. Tämä ei muutu. Jotta markkinavalvonta olisi tehokasta, sen on kuitenkin oltava yhdenmukaista koko unionissa. Jos markkinavalvonta on jossain EU:n osissa ”pehmeämpää”, syntyy puutteita, jotka uhkaavat yleistä etua, tekevät kaupankäynnin edellytyksistä epäoikeudenmukaisia ja rohkaisevat oikeuspaikkakeinotteluun. Riski niille eri yleisille eduille, joita unionin yhdenmukaistamislainsäädännöllä pyritään suojelemaan, olisi otettava huomioon myös unioniin tuotavien tuotteiden osalta. Markkinavalvonnan on siksi oltava tehokasta unionin ulkorajojen koko mitalta. Sen vuoksi on tarpeen tehostaa tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa, suojella tässä yhteydessä puolustettavia julkisia etuja, etenkin terveyden suojelua, ja varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset EU:hun ja sen ulkopuolelle sijoittautuneille yrityksille. Markkinavalvontaviranomaisille olisi annettava valtuudet, joiden avulla ne voivat panna tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön tehokkaasti täytäntöön. Niiden yhteistyötä rajojen ylitse ja tulliviranomaisten kanssa olisi lisättävä. Unionin ulkorajoilla suoritettavaa valvontaa olisi tehostettava. Näiden pyrkimysten toteuttamiseksi ja helpottamiseksi olisi sen vuoksi perustettava markkinavalvontavälineitä ja -mekanismeja, jollainen on etenkin tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevä unionin verkosto, jonka päätehtävänä on koordinoida täytäntöönpanotoimia koko unionissa. Myös rahoitukseen ja raportointiin on puututtava unionin tasolla. 2.3.Suhteellisuusperiaate Ehdotus ei vaikuta jäsenvaltioiden täytäntöönpanovaltuuksiin. Jotkin jäsenvaltiot voivat kuitenkin joutua tekemään kansalliseen prosessioikeudelliseen lainsäädäntöönsä mukautuksia, jotta niiden markkinavalvontaviranomaiset voivat tehokkaasti käyttää täytäntöönpanovaltuuksiaan rajat ylittävissä tilanteissa, tehdä keskenään yhteistyötä ja puuttua tuotteiden vaatimustenvastaisuuksiin EU:n sisällä. Tässä ehdotuksessa esitetyillä toimenpiteillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen havaittujen ongelmien ratkaisemiseksi ja asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ehdotuksen mukaan annetaan kaikille jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille samat valtuudet, minkä pitäisi auttaa tehostamaan tuotteisiin sovellettavien unionin yhdenmukaistamissääntöjen täytäntöönpanoa ja noudattamista. Yhdenmukaistamisen taso on asetettu sellaiseksi, jolla pystytään varmistamaan sujuva yhteistyö ja todisteiden vaihtaminen toimivaltaisten viranomaisten kesken. Lisäksi on korjattava nykytilanne, jossa tiettyjä unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistettuja tuotteisiin sovellettavia vaatimuksia ei panna sisämarkkinoilla täytäntöön yhdenmukaisesti ja johdonmukaisesti, koska joidenkin jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisilla ei ole tarvittavia valtuuksia käynnistää tutkimuksia ja korjata vaatimustenmukaisuudet. Ehdotus parantaa täytäntöönpanoyhteistyötä asettamatta kohtuutonta tai liiallista taakkaa jäsenvaltioiden viranomaisille. Näin ollen ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi. 2.4.Sääntelytavan valinta Ainoa soveltuva väline, jolla voidaan saavuttaa asetettu tavoite eli parantaa tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoa ja noudattamista, on asetus. Tavoitteita ei saavutettaisi direktiivillä, koska oikeudenkäyttöalueiden rajat ja mahdolliset oikeudenkäyttövaltaan liittyvät ristiriidat säilyisivät vielä senkin jälkeen, kun direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET 3.1.Voimassa olevan lainsäädännön jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Osana komission vuoden 2017 työohjelmaa arvioitiin markkinavalvonnan nykyisiä oikeudellisia puitteita ja etenkin asetuksen (EY) N:o 765/2008 15–29 artiklaa. Arviointi kattoi ajanjakson vuodesta 2010 (jolloin asetusta alettiin soveltaa) vuoteen 2015. Vaikuttavuus Asetuksen (EY) N:o 765/2008 arviointi osoitti, että sen erityiset ja strategiset tavoitteet oli onnistuttu saavuttamaan vain osittain. Tämä johtuu pääasiassa siitä, ettei koordinoinnissa ja yhteistyössä ole vielä saavutettu tyydyttävää tasoa. Rajatylittävää markkinavalvontayhteistyötä varten on käytössä sellaisia välineitä kuin unionin tuoteturvallisuuden nopea hälytysjärjestelmä RAPEX ja markkinavalvonnan tiedotus- ja viestintäjärjestelmä ICSMS, mutta jäsenvaltiot eivät käytä niitä riittävästi. Tästä seuraa, että markkinavalvontaviranomaiset vain harvoin rajoittavat tuotteen pitämistä kaupan, jos toisen jäsenvaltion vastaavat viranomaiset ilmoittavat niille tuotteeseen liittyvistä toimenpiteistä. Vaikuttaa siltä, ettei markkinavalvonta- ja tulliviranomaisilla ole juurikaan mahdollisuuksia hyödyntää toisen jäsenvaltion vastaavien viranomaisten havaintoja (testausselosteet mukaan luettuina) ja välttää siten toimien päällekkäisyyttä. Sitä paitsi asetusta (EY) N:o 765/2008 ei vielä sovelleta yhdenmukaisesti, mikä johtuu merkittävistä eroista siinä, miten se pannaan jäsenvaltioissa täytäntöön. Tämä koskee markkinavalvonnan järjestämistä kansallisella tasolla, taloudellisten, henkilö- ja teknisten resurssien saatavuutta, markkinavalvontastrategioita, tutkimuksiin ja seuraamuksiin liittyviä valtuuksia sekä seuranta- ja raportointijärjestelmiä. Merkittävää on myös se, että tuontitavaroiden rajavalvonta vaikuttaa riittämättömältä. Suurimmat vaikeudet johtuvat siitä, ettei markkinavalvontaviranomaisilla ole toimivaltaa oman jäsenvaltionsa ulkopuolella etenkään verkkokaupan yhteydessä. Edellä esitetyn perusteella voidaan hyvin arvioida, ettei asetus (EY) N:o 765/2008 täysin täytä strategisia tavoitteitaan, joiden mukaan sillä olisi vahvistettava julkisten etujen suojelua ja varmistettava talouden toimijoille tasapuoliset kaupankäyntiedellytykset siten, että sisämarkkinoilla olevien vaatimustenvastaisten tuotteiden määrä vähenee. Käytettävissä olevat tiedot viittaavat siihen, että vaatimustenvastaisia tuotteita saatetaan edelleen markkinoille ja että niiden määrä voi olla kasvussa. Tehokkuus Valtaosasta markkinavalvonnan kustannuksista vastaavat jäsenvaltiot ja niiden markkinavalvontaviranomaiset, ja kustannukset vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen. Tämä johtuu siitä, että erilaiset kansalliset organisaatiomallit edellyttävät eritasoisia henkilö- ja taloudellisia resursseja, mutta myös siitä, että markkinavalvontaviranomaiset raportoivat käytetyistä taloudellisista resursseista ja toteutetuista toimista eri tavoin. Talouden toimijoille asetuksesta (EU) N:o 765/2008 koituvia tiedottamiskustannuksia pidetään vähäisinä. Yritykset kuitenkin tuovat esiin ne kielteiset vaikutukset, joita jäsenvaltioiden markkinavalvontamallien yleiset eroavaisuudet niille aiheuttavat, ja korostavat, ettei nykyisellä täytäntöönpanojärjestelmällä pystytä luomaan yrityksille tasapuolisia toimintaedellytyksiä.

Mitä taas tulee hyötyihin, asetus (EY) N:o 765/2008 ei ole parantanut kuluttajien ja muiden loppukäyttäjien turvallisuutta odotetusti. Se että vaatimustenvastaisia tuotteita esiintyy edelleen ja jopa enemmän, kertoo siitä, ettei asetus myöskään luonut yrityksille tasapuolisia kaupankäyntiedellytyksiä. Johdonmukaisuus Arvioinnissa tuli esiin ongelmia, jotka liittyvät asetuksen johdonmukaisuuteen suhteessa yleiseen tuoteturvallisuusdirektiiviin 2001/95/EY, jossa vahvistetut määritelmät eivät aina ole yhdenmukaisia asetuksessa vahvistettujen määritelmien kanssa. Tällä ehdotuksella selkeytetään yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin ja asetuksen (EY) N:o 765/2008 välisiä rajoja. Asetuksen (EY) N:o 765/2008 johdonmukaisuus suhteessa alakohtaisiin direktiiveihin turvataan riittävällä tavalla erityissäännöksellä. On kuitenkin tapauksia, joissa eri säädöksissä käytettyjen määritelmien ja terminologian keskinäiset poikkeavuudet ja puutteet vähentävät markkinavalvontapuitteiden yleistä selkeyttä estämättä kuitenkaan asetuksen (EY) N:o 765/2008 täytäntöönpanoa. Merkityksellisyys Arvioinnissa tuotiin esiin joitakin vaikeuksia asetuksen (EY) N:o 765/2008 soveltamisalan hahmottamisessa. Vaikka asetuksen määritelmät ovat yleisesti ottaen selkeitä ja sopivia, ne eivät ole täydellisiä eivätkä ajantasaisia – etenkään verkkokaupan osalta. Asetusta (EY) N:o 765/2008 voidaan pitää merkityksellisenä, kun tarkastellaan nykyisiä sidosryhmien tarpeita, kuten yhteistyötä ja tietojenvaihtoa ja rajavalvontaa. Merkityksellisyys kuitenkin heikkenee, kun kyse on tarpeista, jotka liittyvät markkinoiden nykyiseen dynamiikkaan (verkkokaupan kasvu ja kansalliset budjettirajoitukset) ja vaativat nopeaa reagointia. Markkinavalvonnan puitteita olisi tarkistettava, jotta voitaisiin suojella yleisiä etuja odotetun tasoisesti ja varmistaa markkinoiden toimijoille tasapuoliset kaupankäyntiedellytykset. EU:n lisäarvo Jäsenvaltiot vastaavat unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanosta ja siitä, että vaaran aiheuttavien tuotteiden osalta toteutetaan tehokkaita vastatoimia. Sisärajattomat sisämarkkinat tekevät lainsäädännön täytäntöönpanosta viranomaisille haastavan tehtävän, koska toimivaltarajat rajoittavat niiden toimintamahdollisuuksia. Yksittäisen jäsenvaltion markkinavalvonnan organisoinnissa olevat heikkoudet taas luovat ketjuun heikkoja lenkkejä. Jotta täytäntöönpano olisi johdonmukaista ja jotta useamman jäsenvaltion alueelle ulottuviin vaatimustenvastaisuuksiin voitaisiin puuttua tehokkaasti, toimintaa olisi koordinoitava koko unionissa. Arvioinnin perusteella pidetään laajalti hyödyllisenä, että markkinavalvontaa yhdenmukaistettaisiin yhdellä ainoalla EU:n tason säädöksellä sen sijaan, että käytössä olisi useita erilaisia kansallisia säädöksiä. Asetus (EY) N:o 765/2008 tuo EU:n tason lisäarvoa ennen muuta säännöksillään, jotka koskevat yhteisiä tietojärjestelmiä, jotka edistävät hallinnollista yhteistyötä ja tehostavat yhteistyötä markkinavalvontaviranomaisten ja EU:n ulkorajoilla tehtävistä tuotetarkastuksista vastaavien viranomaisten välillä. EU:n tason lisäarvon täysimittaista toteutumista estää edelleen se, ettei rajat ylittävä tietojenvaihto ja yhteistyö suju niin hyvin kuin sen pitäisi, ettei markkinavalvontapuitteita panna täytäntöön johdonmukaisesti kansallisella tasolla ja ettei resursseja ole riittävästi. 3.2.Sidosryhmien kuuleminen Markkinavalvontaviranomaisia kuultiin tavaroiden sisämarkkinoita käsittelevän asiantuntijaryhmän kokouksissa 1. helmikuuta 2016, 21. lokakuuta 2016 ja 31. maaliskuuta 2017. Viimeksi pidetyssä kokouksessa keskityttiin säädösehdotukseen ja erityisesti siihen, miten voidaan edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, tehdä markkinavalvonnasta yhtenäistä ja riittävän tasoista ja tehostaa EU:n markkinoille tuotavien tuotteiden rajavalvontaa. Komissio järjesti teollisuudelle, kuluttajille, viranomaisille jne. avoimen sidosryhmäkonferenssin 17. kesäkuuta 2016. Tarkoituksena oli määrittää tuotteiden vaatimustenmukaisuuteen sisämarkkinoilla liittyvät keskeiset ongelmat ja yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon parantamiseen käytettävät keinot sekä löytää mahdollisia etenemistapoja. Europa-palvelimen julkisten kuulemisten sivustolla julkaistiin julkinen kuuleminen kaikilla EU:n virallisilla kielillä. Kuuleminen alkoi 1. heinäkuuta ja päättyi 31. lokakuuta 2016. Sillä haluttiin kerätä näyttöä ja näkemyksiä toimista, joilla parannettaisiin täytäntöönpanoa ja vaatimusten noudattamista tavaroiden sisämarkkinoilla. Yritys-Eurooppa-verkosto edisti ja tuki pienten ja keskisuurten yritysten osallistumista kuulemiseen. Kuulemisessa saatiin 239 vastausta: yrityksiltä 127, viranomaisilta 80 ja kansalaisilta 32. Kuulemisen tulosten perusteella tarvitaan toimia, joilla parannetaan tuotteiden vaatimustenmukaisuutta sisämarkkinoilla. Vaatimustenvastaisuus nimittäin aiheuttaa haittaa paitsi kuluttajille ja muille loppukäyttäjille myös lakisääteisiä velvollisuuksiaan noudattavien yritysten myynnille ja/tai markkinaosuudelle. Vastaajien mukaan paras tapa vähentää vaatimustenvastaisuuksia ovat viranomaisten toteuttamat tiedotus-, tuki- ja täytäntöönpanotoimet. Mitä taas tulee EU:n ulkopuolisissa maissa sijaitsevien yritysten kauppaan vaatimustenvastaisilla tuotteilla, kuulemisen tulosten mukaan tulli- ja markkinavalvontaviranomaisten pitäisi koordinoida unionin markkinoille tulevien tuotteiden valvontaa paremmin. Lisäksi olisi hyvä velvoittaa EU:n ulkopuolisiin maihin sijoittautuneet yritykset nimeämään unioniin sijoittautunut henkilö, joka vastaa vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista. 3.3.Asiantuntijatiedon käyttö Komissio teki tai teetti ulkoisilla toimeksisaajilla vuosina 2012–2016 lukuisia selvityksiä, kuulemisia ja tutkimuksia. Lisäksi pyydettiin jäsenvaltioiden näkemyksiä siitä, miten tehokasta markkinavalvonta eri puolilla unionia on. Heinäkuusta 2016 toukokuuhun 2017 tehtiin ulkoinen arviointi asetuksen (EY) N:o 765/2008 soveltamisesta. Tulokset on otettu huomioon tässä säädösehdotuksessa, jotta tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoa voitaisiin parantaa.

3.4. Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Markkinavalvonnan nykyisistä oikeudellisista puitteista tehdyssä arvioinnissa (ks. kohta 3.1) todettiin, että suurimmasta osasta nykyisten markkinavalvontasääntöjen noudattamisen aiheuttamista kustannuksista vastaavat viranomaiset. Yrityksille aiheutuu kustannuksia vain tiedonantovelvollisuuksista (vastaaminen viranomaisten pyyntöihin, tietojen antaminen havaituista vaatimustenvastaisuuksista), joten ne pitävät niitä merkityksettöminä. Täytäntöönpanon tehostettu koordinointi ja priorisointi, joita tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevä unionin verkosto ja vertaisarvioidut täytäntöönpanostrategiat tukevat, tekisivät toimintaedellytyksistä tasapuolisemmat ja vähentäisivät joitakin niistä haitoista, joita markkinavalvonnan yleiset eroavaisuudet aiheuttavat yrityksille. Yksinkertaistamiseen ja rasituksen keventämiseen on kuitenkin eniten mahdollisuuksia viranomaisilla. Tämän ehdotuksen perustana olevassa vaikutustenarvioinnissa tarkasteltiin kunkin toimintavaihtoehdon osalta mahdollisuuksia yksinkertaistamiseen ja/tai hallinnollisen rasitteen vähentämiseen. Siihen voitaisiin päästä parantamalla suunniteltuja tarkastuksia koskevien tietojen vaihdon yksinkertaistamiseen ja nopeuttamiseen käytettävien tietoteknisten välineiden käyttöä, tehostamalla keskinäistä avunantoa koskevia pyyntöjä, mahdollistamalla täytäntöönpanoon liittyvien todisteiden ja päätösten keskinäiset siirrot päällekkäisten viranomaistoimien välttämiseksi, määrittelemällä yhteiset tutkinta- ja täytäntöönpanovaltuudet ja helpottamalla markkinavalvontaviranomaisten mahdollisuuksia saada käyttöönsä vaatimustenmukaisuutta koskevia tietoja siten, että ne voivat olla yhteydessä tällaisista tiedoista vastaavaan henkilöön. 3.5. Vaikutustenarviointi Komission laatima vaikutustenarviointiraportti kattaa kaikki tähän säädösehdotukseen liittyvät näkökohdat. Hahmotellut toimintavaihtoehdot vaihtelivat nykytilan säilyttämisestä pitemmälle tähtääviin toimenpiteisiin ja EU:n tason koordinointiin ja toimiin seuraavasti: (1)perusskenaario (2)nykyisten välineiden ja yhteistyömekanismien parantaminen (3)vaihtoehto 2 ja lisäksi vahvemmat pelotevaikutukset täytäntöönpanovälineisiin ja tehostettu EU:n tason koordinointi (4)keskitetyn EU:n tason täytäntöönpanon lisääminen tietyissä tapauksissa. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on vaihtoehto 3, joka sisältää erityisesti seuraavaa: (a)ulotetaan tuoteyhteyspisteiden neuvoa-antava rooli koskemaan myös yrityksiä ja tilapäisiä julkis-yksityisiä kumppanuuksia (b)perustetaan digitaaliset järjestelmät, joiden kautta valmistajat tai maahantuojat voivat asettaa vaatimustenmukaisuutta koskevat tiedot sekä kuluttajien että markkinavalvontaviranomaisten saataville, velvoitetaan valmistajat nimeämään unioniin sijoittautunut vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedosta vastaava henkilö ja perustetaan yhteinen eurooppalainen portaali vapaaehtoisia toimia varten (c)vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti päätökset tuotteiden kaupan pitämisen rajoittamisesta julkaistaan, hienosäädetään viranomaisten valtuuksia (etenkin suhteessa verkossa tapahtuvaan tuontiin EU:n ulkopuolisista maista) ja järjestetään vaatimustenvastaisiksi todettujen tuotteiden tarkastuskustannusten kattaminen maksuin (d)kiristetään keskinäistä avunantoa koskevia velvollisuuksia ja otetaan käyttöön oikeusolettama, jonka mukaan yhdessä jäsenvaltiossa vaatimustenvastaisiksi todetut tuotteet ovat vaatimustenvastaisia koko EU:ssa. Jäsenvaltioiden täytäntöönpanostrategiat, joissa esitetään kansalliset valvontatoimet, ja valmiuksien lisääminen edellyttävät tuekseen tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevän unionin verkoston. Verkosto tarjoaisi hallinnollisen tuen rakenteen jäsenvaltioiden toimista tehtävälle vertaisarvioinnille sekä koordinoisi jäsenvaltioiden yhteisiä täytäntöönpanotoimia ja auttaisi niiden toteuttamisessa. Sääntelyntarkastelulautakunta antoi vaikutustenarvioinnista aluksi kielteisen lausunnon 7. huhtikuuta 2017 ja sen jälkeen myönteisen lausunnon varauksin 8. kesäkuuta 2017. Lausunnoissa annetut suositukset on sisällytetty raporttiin. Muutetussa raportissa annetaan kattavampi kuvaus markkinavalvonnan nykyisistä puitteista, ehdotuksen suhteesta vuoden 2013 tuoteturvallisuus- ja markkinavalvontapakettiin ja arvioinnin tuloksista. Ongelmien, tavoitteiden ja toimintavaihtoehtojen kuvausta muokattiin, ja lisäksi esitettiin arviointia tukevaa näyttöä ja kustannusarvioita. Tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevän unionin verkoston osalta raportissa esitetään odotetut tuotokset ja kustannukset eri skenaarioissa sekä tarkastellaan vaikutusten ja toteutettavuuden näkökulmasta eri hallinnointivaihtoehtoja eli sitä, toimisiko verkosto jo olemassa olevassa virastossa vai komission alaisuudessa. Kun otetaan huomioon, että jo toiminnassa olevan viraston perustamisasetusten muuttaminen olisi monimutkaista, tässä ehdotuksessa annetaan komission tehtäväksi huolehtia verkostoa tukevasta sihteeristöstä. Mitä taas tulee valmistajien velvollisuuteen nimetä unioniin sijoittautunut henkilö, joka vastaa vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista, vaikutustenarviointiraportissa kuvataan tärkeimmät kaupankäynti- ja liiketoimintamallit, joihin tällainen velvollisuus vaikuttaisi ja jollainen on erityisesti EU:n ulkopuolelta tapahtuva etämyynti. Raportissa selkeytetään vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedosta vastaavan henkilön toimenkuvaa. Lisäksi siinä arvioidaan kustannuksia, jotka liittyvät vaatimustenmukaisuutta koskevien tietojen käytettävyyden helpottamiseen, sekä vaikutuksia kolmansien maiden kauppiaisiin ja unionissa toimivien yritysten markkinaolosuhteiden tasapuolisuuteen. 3.6.Perusoikeudet Tarkasteltujen vaihtoehtojen vaikutusten arvioinnin yhteydessä otettiin huomion vaikutukset asiaan liittyviin perusoikeuksiin. Säädösehdotuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Sitä on näin ollen tulkittava ja sovellettava nämä oikeudet ja periaatteet huomioon ottaen. Markkinavalvontaviranomaiset käyttäisivät tässä asetuksessa annettuja valtuuksia suhteellisuusperiaatteen ja tarpeen perusteella sekä kansallisten menettelytakeiden mukaisesti. Säädösehdotuksessa otetaan tasapuolisesti huomioon edut, joita terveyden ja turvallisuuden, kuluttajansuojan, ympäristönsuojelun, elinkeinovapauden ja tiedonvälityksen vapauden perusoikeudet suojaavat.

4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotus edellyttää henkilöstö- ja hallintoresursseja ja toimintamäärärahoja, jotka esitetään rahoitusselvityksessä. 5.LISÄTIEDOT 5.1.Täytäntöönpanosuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Komissio tarkastelee tämän asetuksen täytäntöönpanoa viiden vuoden kuluttua sen soveltamispäivästä ja toimittaa arviointikertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa arvioidaan, onko asetus saavuttanut tavoitteensa eli etenkin onnistunut vähentämään vaatimustenvastaisten tuotteiden määrää, varmistamaan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön tehokkaan ja vaikuttavan täytäntöönpanon, parantamaan toimivaltaisten viranomaisten yhteistyötä ja vahvistamaan unionin markkinoille tulevien tuotteiden valvontaa, kun samalla otetaan huomioon yrityksiin ja erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kohdistuvat vaikutukset. 5.2.Soveltamispäivä Ehdotuksella siirretään asetuksen soveltamispäivää 1. päivään tammikuuta 2020, jotta jäsenvaltiot, markkinavalvontaviranomaiset ja Euroopan komissio tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevän verkoston kautta voivat tehdä tarvittavat käytännön järjestelyt ja lainsäädäntömuutokset. 5.3.Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Ehdotus sisältää 11 lukua, joissa on yhteensä 64 artiklaa, sekä liitteen. I luku – Yleiset säännökset Tässä luvussa määritellään asetuksen soveltamisala ja keskeiset termit. Sillä saatetaan asetuksessa (EY) N:o 765/2008 käytetyt määritelmät ajan tasalle, jotta voidaan erityisesti ottaa huomioon toimitusketjun toimijoiden moninaisuus ja tarve saada ne kaikki tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon kohteiksi. Ehdotettu ’talouden toimijan’ määritelmä kattaa kaikki toimijat, joita tämä lainsäädäntö suoraan koskee. II luku – Vaatimustenmukaisuutta koskevat tiedot Tässä luvussa otetaan käyttöön käsite ’unioniin sijoittautunut vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaava henkilö’, jonka nimeämistä edellytetään tuotteiden asettamiseksi saataville markkinoilla. Tärkeimpinä tavoitteina on tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpano huolehtimalla siitä, että valmistajien tai niiden nimeämien edustajien ja markkinavalvontaviranomaisten välillä on hyvät yhteydet, ja luoda tasapuoliset kilpailuedellytykset unionin markkinoille. Vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaava henkilö voi olla valmistaja tai maahantuoja tai muu valmistajan nimeämä talouden toimija. Vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavan henkilön olennaisena tehtävänä on tuotetta koskevien tietojen antaminen markkinavalvontaviranomaisille ja yhteistyö viranomaisten kanssa. III luku – Talouden toimijoille annettava apu ja yhteistyö heidän kanssaan Tässä luvussa määritellään viranomaisten ja yhteysvirastojen nimeäminen tätä asetusta varten ja selkeytetään yhteysvirastojen roolia. Siinä kehotetaan jäsenvaltioita huolehtimaan sujuvasta yhteistyöstä alueensa täytäntöönpanoverkoston jäsenten välillä. Luvussa vaaditaan jäsenvaltioita varmistamaan, että muut kansalliset viranomaiset tukevat toimivaltaisten viranomaisten työtä etenkin silloin, kun rikkomuksen lopettaminen edellyttää rikosoikeudellisia toimenpiteitä. IV luku – Markkinavalvonnan järjestäminen ja siihen sovellettavat yleiset periaatteet Asetuksessa vahvistetaan jäsenvaltioiden velvoitteet, jotka liittyvät markkinavalvonnan järjestämiseen niiden alueella. Lisäksi siinä vahvistetaan menettelyt, joita niiden on noudatettava toteuttaessaan jatkotoimia valitusten tai vaaroihin liittyvien seikkojen pohjalta, seuratessaan onnettomuuksia tai haittoja loppukäyttäjien terveydelle, todentaessaan talouden toimijoiden toteuttamia korjaavia toimia ja toteuttaessaan toimia turvallisuuskysymyksiin liittyvän tieteellisen ja teknisen tietämyksen pohjalta. Asetuksessa määritellään, kuinka jäsenvaltioiden olisi nimettävä markkinavalvontaviranomaiset ja yhteysvirastot. Siinä vahvistetaan myös markkinavalvontaviranomaisten toimintaa ohjaavia periaatteita: valvonnan on oltava tehokasta, toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa vaatimusten noudattamiseen, viranomaisten on noudatettava määriteltyihin tekijöihin pohjautuvaa riskiperusteista lähestymistapaa, ja niiden on toimittava avoimesti, riippumattomasti ja puolueettomasti.

Asetuksessa edellytetään lisäksi, että jäsenvaltiot laativat säännöllisesti kansallisen markkinavalvontastrategian, ja luetellaan strategiassa esitettävät seikat. V luku – Markkinavalvontavaltuudet ja -toimenpiteet Asetuksessa vahvistetaan markkinavalvontaviranomaisten valtuudet, jotka määritellään siten, että varmistetaan tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön tehokas täytäntöönpano rajojen yli. Näihin valtuuksiin kuuluvat valtuudet saada käyttöön vaatimustenvastaisuustapaukseen liittyvät tiedot ja asiakirjat, vaatia talouden toimijoita ja julkisia tahoja toimittamaan kaikki vaatimustenvastaisuustapaukseen liittyvät tiedot, tehdä tarkastuksia paikan päällä, tehdä valeostoja ja harjoittaa haamuasiointia, hyväksyä tilapäisiä toimenpiteitä, käynnistää vaatimustenvastaisuuden korjaamiseen tähtääviä tutkimuksia tai menettelyjä, kieltää tuotteiden toimittaminen taikka vetää tuotteet pois markkinoilta ja järjestää niiden palauttaminen tai hävittäminen, määrätä seuraamuksia ja vaatia vaatimustenvastaisuuden tuloksena saatu voitto perittäväksi takaisin sekä julkaista päätöksiä, joissa voidaan mainita asianomaisen talouden toimijan henkilöllisyys. Näiden valtuuksien käyttämisen yhteydessä jäsenvaltioilla on mahdollisuus päättää, käyttävätkö toimivaltaiset viranomaiset vähimmäisvaltuuksia suoraan oman toimivaltansa nojalla vai onko valtuuksien käyttämiseksi vedottava tuomioistuimeen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Lisäksi asetuksessa määritellään markkinavalvontatoimenpiteitä ja vahvistetaan niiden yhteydessä noudatettavat menettelyt ja periaatteet. Sellaisten tuotteiden osalta, jotka aiheuttavat vakavan vaaran ja edellyttävät nopeita toimia, luvussa muodostetaan kytkös direktiiviin 2001/95/EY ja sen mukaisesti perustettuun unionin nopeaan hälytysjärjestelmään. Asetuksessa säädetään myös mahdollisuudesta nimetä unionin testauslaitoksia ja määritellään niiden tehtävät. Markkinavalvonnan rahoitusta koskevan periaatteen lisäksi tässä luvussa säädetään, että markkinavalvontaviranomaiset voivat vaatimustenvastaisuustapauksissa periä talouden toimijoilta maksuja kustannuksiensa kattamiseksi. VI luku – Yhteistyö ja keskinäisen avunannon menettely Keskinäinen avunanto voi tapahtua kahdella tavalla: ·tietopyynnöt, joiden avulla yhden jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaiset voivat saada tietoja ja näyttöä toisesta jäsenvaltiosta, ja ·täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevat pyynnöt, joiden avulla markkinavalvontaviranomaiset voivat pyytää toisen jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaisia toteuttamaan täytäntöönpanotoimenpiteitä. Asetuksessa vahvistetaan menettely keskinäistä avunantoa koskeville pyynnöille. Pyynnöt on toimitettava sekä pyynnön esittävien että pyynnön vastaanottavien viranomaisten jäsenvaltioiden yhteysvirastoon tieto- ja viestintäjärjestelmän välityksellä vakiomuotoisina. Asetuksessa säädetään lisäksi, että yhdessä jäsenvaltiossa saatuja todisteita ja tutkimustuloksia voidaan käyttää myös toisessa jäsenvaltiossa. Perusperiaatteena on, että jos tuote on yhden jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaisten päätöksen perusteella todettu vaatimustenvastaiseksi, toisen jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaiset pitävät sitä vaatimustenvastaisena, ellei asianomainen talouden toimija pysty esittämään vastakkaista näyttöä. Keskinäisen avunannon välineillä on tarkoitus antaa mahdollisuus puuttua tuotteen vaatimustenvastaisuuteen rajatylittävässä tilanteessa ja toteuttaa toimenpiteitä vaatimustenvastaisuuden korjaamiseksi tai tuotteen kieltämiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Asetuksella helpotetaan myös sitä, että todisteita ja tutkimustuloksia, jotka markkinavalvontaviranomaiset ovat hankkineet vähimmäisvaltuuksiaan käyttämällä, voidaan käyttää rajojen yli. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on asetuksen mukaisesti vastattava keskinäistä avunantoa koskevaa pyyntöön täytäntöönpanotoimenpiteissä asetetussa määräajassa. Asetuksessa huolehditaan ammatti- ja liikesalaisuuden suojasta säätämällä, että markkinavalvontaviranomaisille toimitettuja tietoja käytetään ainoastaan varmistamaan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattaminen. VII luku – Unionin markkinoille tulevat tuotteet Asetuksessa vahvistetaan vahvemmat puitteet unionin markkinoille tulevien tuotteiden valvonnalle. Lähtökohtana on oletus, että tehokkain keino sen varmistamiseksi, ettei unionin markkinoille saateta vaarallisia tai vaatimustenvastaisia tuotteita, on se, että niille tehdään riittävät tarkastukset ennen niiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen. Tulliviranomaiset tekevät tarkastuksia riskianalyysin perusteella. Asetuksella myös tehostetaan markkinavalvonta- ja tulliviranomaisten välistä tietojenvaihtoa etenkin niillä menettelyillä, joita sovelletaan tuotteiden luovuttamisessa vapaaseen liikkeeseen taikka sen keskeyttämisessä tai epäämisessä. Markkinavalvontaviranomaisilta voidaan pyytää tietoja tuotteista ja talouden toimijoista, joiden osalta on havaittu tavallista suurempi vaatimustenvastaisuuden riski. Tulliviranomaisten on ilmoitettava ripeästi markkinavalvontaviranomaisille tuotteiden asettamista menettelyyn ”luovutus vapaaseen liikkeeseen” ja tarkastusten tuloksista, jos tällaiset tiedot ovat unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon kannalta merkityksellisiä. Luovutus vapaaseen liikkeeseen voidaan keskeyttää seuraavissa tapauksissa: ·tuotteen mukana ei ole vaadittuja asiakirjoja, tuotetta ei ole merkitty vaaditulla tavalla tai siinä ei ole CE-merkintää tai muuta unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vaadittua merkintää,

·tuotteen osalta ei käy ilmi unioniin sijoittautunutta vaatimustenmukaisuutta koskevista tuotteista vastaavaa henkilöä tai ·on syytä epäillä, että tuotetta ei ole saatettu markkinoille unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti. Asetuksessa säädetään lisäksi sellaisten tuotteiden edullisesta kohtelusta, jotka on ilmoittanut vapaaseen liikkeeseen asetuksen (EU) N:o 952/2013 mukaisen erityisen aseman saanut valtuutettu talouden toimija. Siinä vahvistetaan myös edellytykset tällaisen edullisen kohtelun keskeyttämiseen, jos tarkastuksissa havaitaan vaatimustenvastaisuus. Menettelysäännöt, joita sovelletaan, kun markkinavalvonta- ja tulliviranomaiset vaihtavat tietoja valtuutetuista talouden toimijoista, vahvistetaan täytäntöönpanotoimenpiteissä. VIII luku – Koordinoitu täytäntöönpano ja kansainvälinen yhteistyö Asetuksella perustetaan komission yhteyteen tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevä unionin verkosto, jäljempänä ’verkosto’. Verkosto koostuu johtokunnasta, hallinnollisen koordinoinnin ryhmistä ja sihteeristöstä. Asetuksessa esitetään sen tehtävät. Verkoston tehtävänä on koordinoida täytäntöönpanotehtäviä ja siten tehostaa markkinavalvontayhteistyötä EU:n tasolla. Lisäksi verkosto ylläpitää tieto- ja viestintäjärjestelmää, jolla kerätään ja säilytetään tietoja tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanosta. Järjestelmää voivat käyttää komissio ja jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaiset, ja siinä on julkinen rajapinta, jolla täytetään velvollisuus tiedottaa yleisölle ja varmistaa avoimuus. Asetuksessa vahvistetaan puitteet kolmansien maiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävälle kansainväliselle yhteistyölle, jolla huolehditaan tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanosta. Lisäksi perustetaan järjestelmä, jossa kolmas maa tekee tuotteelle vientiä edeltävän tarkastuksen ennen tuotteen viemistä unioniin. Järjestelmän toteuttamisen yksityiskohdat vahvistetaan täytäntöönpanosäädöksillä. IX luku – Rahoitussäännökset Asetuksen mukaan komissio rahoittaa toiminnan kaikissa asioissa, jotka kuuluvat unionin yleiseen markkinavalvontapolitiikkaan. Asetuksessa on yleisiä lausekkeita unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. X luku – Loppusäännökset Asetuksessa säädetään, että sen liitteessä lueteltuun unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöön ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 765/2008 15–29 artiklaa. Kaikkiaan 23:a asetuksen liitteessä lueteltua oikeudellista välinettä on muutettava kumoamalla niissä olevat viittaukset asetuksen (EY) N:o 765/2008 15–29 artiklaan. Lisäksi asetuksella muutetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/42/EY. XI luku – Seuraamukset, arviointi, komiteamenettely sekä voimaantulo ja soveltaminen Asetuksessa tunnustetaan, että seuraamusten määrääminen kuuluu kansalliseen toimivaltaan, mutta siinä vahvistetaan seuraamuksia ohjaavia periaatteita. Asetuksessa vahvistetaan lisäksi vakiosäännökset, jotka koskevat asetuksen soveltamisen arviointia ja täytäntöönpanosäädöksien hyväksymisessä käytettävää komiteamenettelyä. Liite Liitteessä luetellaan tuotteita koskevat unionin yhdenmukaistamissäädökset, joilla määritetään asetuksen soveltamisala.

2017/0353 (COD) Ehdotus

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sääntöjen ja menettelyjen vahvistamisesta tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamista ja täytäntöönpanon valvontaa varten sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 305/2011, (EU) N:o 528/2012, (EU) 2016/424, (EU) 2016/425, (EU) 2016/426 ja (EU) 2017/1369 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2004/42/EY, 2009/48/EY, 2010/35/EU, 2013/29/EU, 2013/53/EU, 2014/28/EU, 2014/29/EU, 2014/30/EU, 2014/31/EU, 2014/32/EU, 2014/33/EU, 2014/34/EU, 2014/35/EU, 2014/53/EU, 2014/68/EU ja 2014/90/EU muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 33, 114 ja 207 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä sekä katsovat seuraavaa: (1)Jotta voidaan varmistaa tuotteiden vapaa liikkuvuus unionissa, on tarpeen varmistaa, että ne ovat niiden vaatimusten mukaisia, joilla taataan yleisten etujen suojelun korkea taso muun muassa yleisen terveyden ja turvallisuuden, työterveyden ja -turvallisuuden, kuluttajansuojan, ympäristönsuojelun sekä yleisen turvallisuuden osalta. Kyseiset vaatimukset on tärkeää panna täytäntöön tehokkaasti, jotta voidaan suojella edellä mainittuja etuja asianmukaisesti ja luoda edellytykset terveelle kilpailulle unionin tavaramarkkinoilla. Sen vuoksi tarvitaan sääntöjä, joilla varmistetaan tällainen täytäntöönpano sisämarkkinoilla, myös unioniin kolmansista maista tulevien tuotteiden osalta. (2)Komission tiedonannossa Sisämarkkinoiden päivitys: enemmän mahdollisuuksia kansalaisille ja yrityksille nostettiin ensisijaiseksi toimeksi vahvistaa tavaroiden sisämarkkinoita tehostamalla toimia, joilla estetään vaatimustenvastaisten tuotteiden saattaminen unionin markkinoille. Tämä pitäisi saavuttaa vahvistamalla markkinavalvontaa, tarjoamalla talouden toimijoille oikeanlaisia kannustimia, tehostamalla vaatimustenmukaisuusvalvontaa ja edistämällä tiiviimpää rajatylittävää yhteistyötä valvontaviranomaisten kesken, myös yhteistyöllä tulliviranomaisten kanssa. (3)Markkinavalvonnan puitteita olisi vahvistettava, jotta tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamista ja täytäntöönpanon valvontaa voidaan parantaa entisestään. (4)Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/95/EY vahvistetaan yleiset turvallisuusvaatimukset kaikille kulutustavaroille ja säädetään jäsenvaltioiden erityisistä velvollisuuksista ja toimivallasta siltä osin kuin on kyse vaarallisista tuotteista samoin kuin tätä koskevasta tietojenvaihdosta unionin tuoteturvallisuuden nopean hälytysjärjestelmän, jäljempänä ’RAPEX-järjestelmä’, kautta. Markkinavalvontaviranomaisilla olisi oltava mahdollisuus ryhtyä mainitun direktiivin mukaisiin täsmällisempiin toimenpiteisiin. Kulutustavaroiden turvallisuuden tason nostamiseksi olisi direktiivissä 2001/95/EY säädettyjä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 765/2008 vahvistettuja tiedonvaihdossa ja nopeaa toimintaa edellyttävissä tilanteissa käytettäviä mekanismeja täydennettävä, jotta ne toimisivat tehokkaammin. (5)Tämän asetuksen pitäisi kattaa tuotteet, joihin sovelletaan liitteessä lueteltua unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä. Liitteessä luetellun lainsäädännön olisi katettava kaikki unionin yhdenmukaistamislainsäädäntö, joka koskee muita teollisuustuotteita kuin elintarvikkeita, rehuja, ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä, eläviä kasveja ja eläimiä, ihmisperäisiä tuotteita sekä kasvi- ja eläinperäisiä tuotteita, jotka liittyvät suoraan niiden tulevaan lisääntymiseen. Näin voidaan varmistaa, että näiden tuotteiden markkinavalvonnalle unionin tasolla on käytettävissä yhtenäiset puitteet. Sen vuoksi on muutettava useita tuotteisiin sovellettavan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön välineitä etenkin poistamalla viittauksia tiettyihin asetuksen (EY) N:o 765/2008 säännöksiin. Jos myöhemmin hyväksytään uutta unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä, siinä säädetään siitä, sovelletaanko tätä asetusta myös kyseiseen uuteen lainsäädäntöön. (6)Jotta voitaisiin sujuvoittaa ja yksinkertaistaa lainsäädännöllistä kokonaiskehystä ja samalla pyrkiä paremman sääntelyn tavoitteeseen, olisi unionin markkinoille saapuvien tuotteiden tarkastuksiin sovellettavia sääntöjä tarkasteltava uudelleen ja koottava ne yhteen ja samaan lainsäädäntökehykseen, jota sovelletaan tuotteille ulkorajoilla tehtäviin tarkastuksiin. (7)Kuluttajien turvallisuus riippuu pitkälti siitä, että tuotteita koskeva unionin yhdenmukaistamislainsäädännön turvallisuusvaatimuksineen pannaan aktiivisesti täytäntöön. Sen vuoksi on tarpeen tehostaa täytäntöönpanon valvontaa koskevia toimenpiteitä. Toimenpiteitä olisi parannettava ja tehostettava jatkuvasti, jotta voidaan vastata globaalien markkinoiden ja yhä monimutkaisemman toimitusketjun nykyään asettamiin haasteisiin. (8)Tässä asetuksessa vahvistetuilla puitteilla olisi täydennettävä ja vahvistettava voimassa olevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön säännöksiä, jotka liittyvät tietojen antamiseen tuotteiden vaatimustenmukaisuudesta sekä talouden toimijoiden kanssa tehtävän yhteistyön järjestelyihin, tuotteiden markkinavalvontaan ja unioniin saapuvien tuotteiden tarkastamiseen. Erityissäännösten ensisijaisuutta yleissäännöksiin nähden koskevan lex specialis -periaatteen mukaisesti tätä asetusta olisi kuitenkin sovellettava vain, jollei unionin muussa, voimassaolevassa tai tulevassa, yhdenmukaistamislainsäädännössä ole erityissäännöksiä, joilla pyritään samaan tavoitteeseen tai jotka ovat samanluonteisia taikka vaikutukseltaan samanlaisia kuin tässä asetuksessa vahvistetut säännökset. Tämän asetuksen vastaavia säännöksiä ei sen vuoksi pitäisi soveltaa aloilla, joihin sovelletaan tällaisia erityissäännöksiä, joita on esimerkiksi huumausaineiden lähtöaineista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 273/2004, kosmeettisista valmisteista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1223/2009, lääkinnällisistä laitteista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/745 ja in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/746. (9)Vastuu unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon valvonnasta tulisi olla jäsenvaltioilla, joiden markkinavalvontaviranomaisia olisi vaadittava varmistamaan, että lainsäädäntöä noudatetaan täysimääräisesti. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi otettava käyttöön järjestelmälliset toimintamallit, joilla varmistetaan markkinavalvonnan ja muiden valvontatoimien tehokkuus. (10)Eräät tällä hetkellä asetuksessa (EY) N:o 765/2008 vahvistetut määritelmät olisi saatettava muissa unionin säädöksissä vahvistettujen määritelmien ja soveltuvissa tapauksissa nykyaikaisten toimitusketjujen rakenteen mukaisiksi.

(11)Talouden toimijoiden koko toimitusketjussa olisi odotettava toimivan vastuullisesti ja täysin sovellettavien oikeudellisten vaatimusten mukaisesti, kun ne saattavat tuotteita markkinoille tai asettavat niitä saataville markkinoilla, jotta voidaan varmistaa, että tuotteita koskevaa unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä noudatetaan. Tämän asetuksen ei pitäisi vaikuttaa niihin velvoitteisiin, jotka unionin yhdenmukaistamislainsäädännön eri säännösten mukaisesti vastaavat kunkin talouden toimijan roolia toimitus- ja jakeluprosessissa, jolloin valmistaja on viime kädessä vastuussa siitä, että tuote on unionin yhdenmukaistamislainsäädännön mukainen. (12)Nykyaikaisissa toimitusketjuissa toimii paljon erilaisia talouden toimijoita, ja unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamista olisi valvottava niiden kaikkien osalta ottaen samalla asianmukaisesti huomioon niiden rooli toimitusketjussa ja se, missä määrin ne osallistuvat tuotteiden asettamiseen saataville unionin markkinoilla. Sen vuoksi on aiheellista soveltaa tätä asetusta vain niihin talouden toimijoihin, joita suoraan koskevat seuraavat: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 273/2004, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1272/2008, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1222/2009,Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 1223/2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/424, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/425, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/426 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1369, asetus (EU) 2017/745 ja asetus (EU) 2017/746 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/42/EY,, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/66/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/48/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/35/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/29/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/53/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/28/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/30/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/31/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/32/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/33/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/34/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/35/EU, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/68/EU, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/90/EU. (13)Sähköisen kaupankäynnin kehittymisen taustalla on suuressa määrin myös se, että yhä useammat tahot tarjoavat tietoyhteiskunnan palveluja – tavallisesti alustojen kautta ja korvausta vastaan – välityspalveluina eli varastoivat kolmansien osapuolten sisältöä mutta eivät valvo sitä eivätkä näin ollen toimi yksittäisten talouden toimijoiden puolesta. Vaatimustenvastaisia tuotteita koskevan sisällön poistamisen tai, jos se ei ole mahdollista, sen estäminen, että vaatimustenvastaisia tuotteita olisi tarjolla näiden tahojen palvelujen kautta, ei pitäisi rajoittaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/31/EY vahvistettujen sääntöjen soveltamista. Erityisesti ei pitäisi asettaa palveluntarjoajille yleistä velvoitetta valvoa siirtämiään tai tallentamiaan tietoja eikä yleistä velvoitetta pyrkiä aktiivisesti saamaan selville laitonta toimintaa osoittavia tosiasioita tai olosuhteita. Lisäksi tietojen säilyttämistä tarjoavia palveluntarjoajia ei saisi saattaa vastuuseen, jos heillä ei ole tosiasiallista tietoa laittomasta toiminnasta tai laittomista tiedoista ja jos he eivät ole tietoisia niistä tosiasioista tai olosuhteista, joiden perusteella toiminnan tai tietojen laittomuus on ilmeistä. (14)Oikeudenmukaisemmilla sisämarkkinoilla olisi varmistettava yhtäläiset kilpailuedellytykset kaikille talouden toimijoille ja suoja vilpilliseltä kilpailulta. Sitä varten on tarpeen vahvistaa unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoa. Valmistajien ja markkinavalvontaviranomaisten hyvä yhteistyö on keskeinen tekijä, jonka avulla tuotteen osalta voidaan välittömästi toteuttaa toimenpiteitä ja korjaavia toimia. On tärkeää, että olemassa on unioniin sijoittautunut yhteyshenkilö, jolle markkinavalvontaviranomaiset voivat esittää kysymyksiä siitä, onko jokin tuote unionin yhdenmukaistamislainsäädännön mukainen. Tällaisen vaatimustenmukaisuutta koskevien tietojen antamisesta vastaavan henkilön tulisi olla valmistaja, maahantuoja tai joku muu valmistajan tätä tarkoitusta varten nimeämä henkilö, esimerkiksi toinen talouden toimija. Unioniin sijoittautuneella vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavalla henkilöllä on olennainen rooli toimia unioniin sijoittautuneena markkinavalvontaviranomaisten yhteyshenkilönä ja suorittaa ripeästi tiettyjä tehtäviä sen varmistamiseksi, että tuotteet täyttävät unionin yhdenmukaistamislainsäädännön vaatimukset, millä palvellaan unionin kuluttajien, työntekijöiden ja yritysten etuja. Tämän asetuksen säännöksiä, joissa edellytetään unioniin sijoittautunutta vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavaa henkilöä, ei pitäisi soveltaa, jos samaan vaikutukseen päästään tiettyjen tuotteita koskevien oikeudellisten välineiden erityisillä vaatimuksilla, joista säädetään asetuksen (EY) N:o 1223/2009 4 artiklassa, asetuksen (EU) 2017/745 15 artiklassa ja asetuksen (EU) 2017/746 15 artiklassa. (15)Jäsenvaltioiden olisi avustettava talouden toimijoita siten, että asetuksella (EU) [lisätään viittaus uuteen vastavuoroista tunnustamista koskevaan asetukseen] perustetut tuoteyhteyspisteet antavat tietoja sovellettavasta unionin yhdenmukaistamislainsäädännöstä tai että markkinavalvontaviranomaiset antavat sovellettavasta unionin yhdenmukaistamislainsäädännöstä ohjeita vaatimustenmukaisuuteen liittyvien kumppanuusjärjestelyjen puitteissa. Markkinavalvontaviranomaisten pitäisi voida hyödyntää sidosryhmien kanssa jo tehtävää yhteistyötä ja tehdä sidosryhmien kanssa yhteisymmärryspöytäkirjoja, joiden tarkoituksena on edistää vaatimusten noudattamista tai havaita vaatimustenvastaisuuksia tietyissä tuoteryhmissä tietyllä maantieteellisellä alueella. (16)Jäsenvaltioiden olisi nimettävä omat markkinavalvontaviranomaisensa. Hallinnollisen avun ja yhteistyön helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi nimettävä myös yhteysvirasto. Yhteysvirastojen olisi huolehdittava täytäntöönpano- ja markkinavalvontatoimien koordinoinnista sekä yhteydenpidosta muiden jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisten ja komission kanssa. (17)On tarpeen perustaa tuotteiden vaatimustenmukaisuutta käsittelevä unionin verkosto, jonka ylläpidosta huolehtii komissio ja jonka tarkoituksena on koordinoida ja helpottaa jäsenvaltioiden yhteisten täytäntöönpanotoimien, kuten yhteisten tutkimusten, toteuttamista. Tämän hallinnollisen tuen rakenteen avulla pitäisi pystyä yhdistämään resurssit ja ylläpitämään jäsenvaltioiden ja komission välistä viestintä- ja tietojärjestelmää ja siten vahvistamaan tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoa ja torjumaan säännösten rikkomista. (18)Markkinavalvontatoimien olisi oltava perusteellisia ja vaikuttavia, jotta voidaan varmistaa, että tuotteita koskevaa unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä sovelletaan oikein. Koska valvonta voi rasittaa talouden toimijoita, markkinavalvontaviranomaisten olisi järjestettävä ja toteutettava tarkastuksia toimijoiden edut huomioon ottaen ja rajattava rasitus siihen, mikä on tarpeen tehokkaan ja toimivan valvonnan suorittamiseksi. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi lisäksi toteutettava markkinavalvontatoimet yhtä huolellisesti siitä riippumatta, onko jonkin tuotteen vaatimustenvastaisuudella merkitystä vain kyseisen jäsenvaltion alueella vai voivatko sen vaikutukset ulottua toisen jäsenvaltion markkinoille. (19)Jotta voidaan varmistaa, että tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoa valvotaan oikein, markkinavalvontaviranomaisilla olisi oltava yhteiset tutkimus- ja täytäntöönpanovaltuudet, joiden ansiosta voidaan tehostaa markkinavalvontaviranomaisten yhteistyötä ja saada aikaan tehokkaampi pelotevaikutus talouden toimijoille, jotka tarkoituksella rikkovat unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä. Näiden valtuuksien olisi oltava riittävän vahvat, jotta niiden avulla voidaan ratkaista unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoon ja myös sähköiseen kaupankäyntiin ja digitaaliseen toimintaympäristöön liittyvät ongelmat sekä estää talouden toimijoita käyttämästä hyväkseen täytäntöönpanojärjestelmän aukkoja siirtymällä sellaisiin jäsenvaltioihin, joiden markkinavalvontaviranomaisilla ei ole valmiuksia puuttua laittomiin käytäntöihin. Valtuuksilla olisi erityisesti pystyttävä varmistamaan, että toimivaltaiset viranomaiset voivat vaihtaa tietoja ja näyttöä, jotta täytäntöönpano voidaan toteuttaa samantasoisesti kaikissa jäsenvaltioissa. (20)Tämän asetuksen ei pitäisi vaikuttaa jäsenvaltioiden vapauteen valita sopivaksi katsomansa täytäntöönpanojärjestelmä. Jäsenvaltioiden olisi voitava vapaasti päättää, voivatko niiden markkinavalvontaviranomaiset toteuttaa tutkimuksia ja täytäntöönpanotoimia omilla valtuuksillaan vai toimivaltaisten tuomioistuinten valvonnassa. (21)Markkinavalvontaviranomaisten olisi voitava käynnistää tutkimuksia omasta aloitteestaan, jos ne saavat tietää markkinoille saatetuista vaatimustenvastaisista tuotteista. (22)Markkinavalvontaviranomaisilla olisi oltava oikeus saada kaikki tutkimuksensa aiheeseen liittyvät todisteet ja tiedot, joita tarvitaan sen määrittämiseen, onko sovellettavaa unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä rikottu, ja etenkin vastuussa olevan talouden toimijan selvittämiseen, riippumatta siitä, minkä tahon hallussa kyseiset todisteet ja tiedot ovat ja missä paikassa ja missä muodossa niitä säilytetään. Markkinavalvontaviranomaisten olisi voitava pyytää digitaalisen arvoketjun kolmansia osapuolia toimittamaan kaikki tarvittavat todisteet ja tiedot. (23)Markkinavalvontaviranomaisten olisi voitava tehdä tarvittavat paikan päällä suoritettavat tarkastukset, ja niillä olisi oltava valtuudet päästä kaikkiin tiloihin, kaikille alueille tai kaikkiin kulkuneuvoihin, joita talouden toimija käyttää elinkeino- tai ammattitoimintaansa liittyvässä tarkoituksessa. (24)Markkinavalvontaviranomaisten olisi voitava vaatia asianomaisen talouden toimijan edustajilta tai henkilöstön jäseniltä paikan päällä tehtävän tarkastuksen kohteeseen liittyviä selvityksiä, tietoja tai asiakirjoja ja kirjata tältä edustajalta tai henkilöstön jäseneltä saamansa vastaukset. (25)Markkinavalvontaviranomaisten olisi voitava tarkastaa, ovatko markkinoilla saataville asetettavat tuotteet unionin yhdenmukaistamislainsäädännön mukaisia, ja hankkia todisteita vaatimustenvastaisuudesta. Niillä olisi sen vuoksi oltava valtuudet ostaa tuotteita valeostoina ja jos todisteita ei voida hankkia muilla keinoin, ostaa tuotteita valehenkilöllisyyden turvin. (26)Erityisesti digitaalisessa ympäristössä markkinavalvontaviranomaisten olisi voitava korjata vaatimustenvastaisuus nopeasti ja tehokkaasti, etenkin silloin, kun tuotetta myyvä talouden toimija salaa henkilöllisyytensä tai siirtyy muualle unionissa tai kolmanteen maahan täytäntöönpanotoimien välttämiseksi. Jos vaatimustenvastaisuus uhkaa aiheuttaa loppukäyttäjille vakavan ja peruuttamattoman haitan, markkinavalvontaviranomaisten pitäisi voida toteuttaa tilapäisiä toimenpiteitä, jos tällaisen haitan välttämiseksi ei ole käytettävissä muita keinoja, mukaan luettuna tarvittaessa verkkosivun, palvelun tai tilin toiminnan keskeyttäminen taikka täydellisen verkkotunnuksen jäädyttäminen määräajaksi, direktiivissä 2000/31/EY vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Markkinavalvontaviranomaisilla olisi lisäksi oltava valtuudet sulkea tai vaatia kolmantena osapuolena olevaa palveluntarjoajaa sulkemaan verkkosivu, palvelu tai tili tai poistaa täydellinen verkkotunnus. (27)Markkinavalvontaviranomaiset toimivat talouden toimijoiden, loppukäyttäjien ja yleisön edun nimissä varmistaakseen, että tuotteita koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistetut yleiset edut säilytetään ja suojataan johdonmukaisesti asianmukaisilla täytäntöönpanotoimilla ja että tällaisen lainsäädännön noudattaminen varmistetaan asianmukaisilla tarkastuksilla koko toimitusketjussa. Markkinavalvontaviranomaisten olisi sen vuoksi vastattava toteuttamiensa toimien tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta talouden toimijoille, loppukäyttäjille ja yleisölle. Niiden olisi asetettava saataville tiedot tehtäviensä, myös tarkastusten, järjestämisestä ja toteuttamisesta ja julkaistava säännöllisesti tietoja toteutetuista toimista ja niiden tuloksista. Niiden olisi lisäksi tiettyjen edellytysten täyttyessä voitava julkaista tai asettaa saataville tiedot, jotka koskevat yksittäisten talouden toimijoiden vaatimustenmukaisuushistoriaa markkinavalvontatarkastusten tulosten perusteella. (28)Talouden toimijoiden olisi toimittava täysimääräisesti yhteistyössä markkinavalvontaviranomaisten ja muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, jotta voidaan varmistaa markkinavalvontatoimien sujuva toteuttaminen ja jotta viranomaiset voivat hoitaa tehtävänsä. (29)Tämän asetuksen ei pitäisi rajoittaa RAPEX-järjestelmän toimintaa direktiivin 2001/95/EY ja asetuksen (EY) N:o 765/2008 mukaisesti. (30)Tämän asetuksen ei pitäisi rajoittaa unionin alakohtaisessa yhdenmukaistamislainsäädännössä perussopimuksen 114 artiklan 10 kohdan nojalla säädetyn suojalausekemenettelyn soveltamista. Jotta voidaan varmistaa samantasoinen suoja koko unionissa, jäsenvaltioilla pitäisi olla valtuudet toteuttaa rajoittavia toimenpiteitä sellaisten tuotteiden osalta, jotka aiheuttavat vaaran terveydelle ja turvallisuudelle tai muille yleisten etujen suojeluun liittyville näkökohdille. Niitä olisi myös vaadittava ilmoittamaan näistä toimenpiteistä muille jäsenvaltioille ja komissiolle, jotta komissio voi sisämarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi ottaa kantaa tuotteiden vapaata liikkuvuutta rajoittaviin kansallisiin toimenpiteisiin.

(31)Markkinavalvontaviranomaisten välisessä tiedonvaihdossa sekä todisteiden ja tutkimustulosten käytössä olisi noudatettava tiukimpia luottamuksellisuutta ja ammatti- ja liikesalaisuutta koskevia takeita. Tietoja olisi käsiteltävä sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jotta varmistetaan, ettei tutkimuksille aiheuteta haittaa eikä talouden toimijan mainetta vahingoiteta. (32)Jos tämän asetuksen soveltamiseksi on tarpeen käsitellä henkilötietoja, se olisi tehtävä henkilötietojen suojaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti. Kaikkeen tämän asetuksen nojalla tehtävään henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) 2016/679 ja tapauksen mukaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001. (33)Jotta voidaan varmistaa, että markkinavalvonnan puitteissa tehtävä testaus on koko unionissa luotettavaa ja johdonmukaista, komission olisi nimettävä unionin testauslaitoksia. Lisäksi olisi kehitettävä kattavampi tietojärjestelmä testitulosten jakamiseksi unionissa, jotta voidaan välttää tarpeettomia päällekkäisyyksiä ja taata parempi johdonmukaisuus unionin tasolla. (34)Laboratorioilla, jotka komissio nimeää unionin testauslaitoksiksi, olisi oltava asiantuntemus, laitteet, infrastruktuuri ja henkilöstö, joita ne tarvitsevat suorittaakseen tehtävänsä tiukimpien mahdollisten normien mukaisesti. Varmojen ja luotettavien tulosten varmistamiseksi unionin testauslaitokset olisi akkreditoitava sovellettavien unionin yhdenmukaistettujen standardien mukaisesti. Akkreditoinnin myöntäjänä olisi oltava asetuksen (EY) N:o 765/2008 mukaisesti toimiva kansallinen akkreditointielin. (35)Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että käytettävissä on pysyvästi riittävät taloudelliset resurssit, jotta markkinavalvontaviranomaisilla on mahdollisuus palkata soveltuva henkilöstö ja hankkia asianmukainen välineistö. Tehokas markkinavalvonta vaatii resursseja, ja siihen olisi tarjottava vakaat resurssit, jotka tasoltaan vastaavat kulloisiakin täytäntöönpanotarpeita. Julkista rahoitusta olisi sen vuoksi täydennettävä perimällä maksuja niiden kustannusten kattamiseksi, jotka syntyvät vaatimustenvastaisiksi todettuihin tuotteisiin liittyvien markkinavalvontatoimien toteuttamisesta, ottaen asianmukaisesti huomioon talouden toimijan vaatimustenmukaisuushistorian. (36)Markkinavalvontatoimien rahoittamisen talouden toimijoilta perityillä maksuilla pitäisi tapahtua täysin avoimesti, jotta kansalaiset ja yritykset voivat ymmärtää maksujen määrittämiseen käytetyt menetelmät ja tiedot ja saada tietoja maksuina saatujen tulojen käytöstä. (37)On aiheellista, että jäsenvaltiot nimeävät tullilainsäädännön soveltamisesta vastaavat viranomaiset ja muut mahdolliset viranomaiset, jotka ovat kansallisen lainsäädännön mukaisesti vastuussa unionin markkinoille tulevien tuotteiden valvonnasta. (38)Tehokas keino sen varmistamiseksi, ettei unionin markkinoille saateta vaarallisia tai vaatimustenvastaisia tuotteita, olisi tällaisten tuotteiden havaitseminen ennen niiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen. Tulliviranomaisilla, jotka vastaavat unionin tullialueelle saapuvien tuotteiden valvonnasta, on kattava käsitys ulkorajojen yli kulkevista kauppavirroista, joten niitä pitäisi vaatia tekemään riskinarviointiin perustuvat asianmukaiset tarkastukset, mikä auttaisi tekemään markkinoista turvallisemmat. Tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön yhtenäinen täytäntöönpano voidaan toteuttaa vain markkinavalvonta- ja tulliviranomaisten järjestelmällisellä yhteistyöllä ja tiedonvaihdolla. Näiden viranomaisten olisi saatava markkinavalvontaviranomaisilta hyvissä ajoin etukäteen kaikki vaatimustenvastaisia tuotteita koskevat tarvittavat tiedot samoin kuin tietoja talouden toimijoista, joiden osalta vaatimusten noudattamatta jättämisen riskin on todettu olevan tavallista suurempi. Tulliviranomaisten olisi puolestaan ilmoitettava ripeästi markkinavalvontaviranomaisille tuotteiden luovuttamisesta vapaaseen liikkeeseen ja tarkastusten tuloksista, jos tällaiset tiedot ovat tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon kannalta merkityksellisiä. Lisäksi silloin, kun komission tietoon tulee tuontituotteeseen liittyvä vakava vaara, sen olisi ilmoitettava näistä vaaroista jäsenvaltioille, jotta voidaan varmistaa, että vaatimustenmukaisuutta ja lainsäädännön noudattamista valvotaan koordinoidusti ja tehokkaammin paikoissa, joiden kautta tuotteet saapuvat unioniin. (39)Tulli- ja markkinavalvontaviranomaisten tukemiseksi niiden suorittaessa unionin tullialueelle saapuvien tuotteiden valvontaan liittyviä tehtäviä olisi myönnettävä edullisempi kohtelu tuotteille, jotka on ilmoittanut vapaaseen liikkeeseen asetuksen (EU) N:o 952/2013 38 artiklan 2 kohdan määritelmän mukainen valtuutettu talouden toimija, kunnes on vahvistettu menettely tietojen vaihtamiseksi valtuutettujen talouden toimijoiden asemasta ja niiden tuoteturvallisuuteen liittyvien vaatimusten noudattamisen historiasta. Tällaisessa lähestymistavassa olisi sallittava kohdennetumman, riskeihin perustuvan valvonnan kohdistaminen vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuotteisiin. (40)Komission olisi voitava vaihtaa markkinavalvontaan liittyviä tietoja kolmansien maiden sääntelyviranomaisten tai kansainvälisten järjestöjen kanssa sen varmistamiseksi, että tuotteet ovat vaatimustenmukaisia ennen niiden vientiä unionin markkinoille. (41)Tässä yhteydessä on tarpeen pitää yllä ja kehittää käytössä olevaa markkinavalvonnan tiedotus- ja viestintäjärjestelmää, jäljempänä ’ICSMS-järjestelmä’. Tuotteita koskevan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanoon liittyvien tietojen keräämiseksi olisi ICSMS-järjestelmää ajantasaistettava ja sen käyttöoikeus annettava komissiolle, yhteysvirastoille ja markkinavalvontaviranomaisille samoin kuin yleisölle erityisen julkisen rajapinnan kautta. Lisäksi olisi kehitettävä sähköinen rajapinta, joka mahdollistaa kansallisten tullijärjestelmien ja markkinavalvontaviranomaisten välisen tehokkaan tiedonvaihdon. (42)Komission olisi arvioitava tätä asetusta suhteessa sen tavoitteisiin. Paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 22 kohdan mukaisesti tällaisen tehokkuuden, tuloksellisuuden, merkityksellisyyden, johdonmukaisuuden ja saatavan lisäarvon perusteella tehtävän arvioinnin olisi oltava pohjana jatkotoimia koskevien vaihtoehtojen vaikutusten arvioinnille. (43)Unionin taloudellisia etuja olisi menojen hallinnoinnin kaikissa vaiheissa suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita ovat sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja tutkiminen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä ja soveltuvin osin hallinnolliset ja taloudelliset seuraamukset. (44)Seuraamukset ovat eri puolilla unionia erilaisia, mikä on yksi tärkeimmistä syistä siihen, että pelotevaikutukset eivät ole riittäviä ja suojelun taso vaihtelee. Seuraamusten, myös rahamääräisten seuraamusten, määrittämistä koskevien säännöt kuuluvat kansallisen lainkäyttövallan piiriin, joten ne olisi määriteltävä kansallisessa lainsäädännössä. Jotta pelotevaikutukset olisivat yhdenmukaiset ja tehokkaat koko unionissa, seuraamusten tason määrittämistä varten olisi kuitenkin vahvistettava yhteiset perusteet ja suuntaa-antavat periaatteet. On olennaista määritellä joukko perusteita tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten määrittämiseksi koko unionissa ottaen etenkin huomioon talouden toimijoiden aiempi käyttäytyminen, niiden yhteistyö markkinavalvontaviranomaisten tekemissä tutkimuksissa ja aiheutuneen haitan taso, jotta voidaan välttää puutteet, jotka saattavat rohkaista oikeuspaikkakeinotteluun. (45)Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen täytäntöönpanoa varten, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, joka liittyy unionin testauslaitosten nimeämismenettelyihin, tietopyynnöissä ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevissa pyynnöissä sovellettavaan menettelyyn, tulliviranomaisten tekemiä unionin yhdenmukaistamislainsäädännön piiriin kuuluvien tuotteiden tarkastuksia koskeviin tilastotietoihin, valtuutettujen talouden toimijoiden asemaa koskevassa tulli- ja markkinavalvontaviranomaisten tietojenvaihdossa vaihdettaviin tietoihin ja sovellettaviin menettelyihin, niiden täytäntöönpanojärjestelyjen yksityiskohtiin, joita sovelletaan tuotteen asettamiseen tullimenettelyyn ”luovutus vapaaseen liikkeeseen” liittyviin tieto- ja viestintäjärjestelmään ja tulliviranomaisten toimittamiin tietoihin sekä tuotteiden vientiä edeltävien tarkastusten järjestelmän täytäntöönpanoon, mukaan luettuna käytettävien vaatimustenmukaisuus- tai tarkastustodistusten mallit. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. (46)Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli varmistaa, että unionin markkinoille saatetut tuotteet täyttävät unionin yhdenmukaistamislainsäädännön vaatimukset, kun otetaan huomioon kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta edellytettävä erittäin tiivis yhteistyö, vuorovaikutus ja toimien yhtenäisyys, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. (47)Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, Asetusta on näin ollen tulkittava ja sovellettava nämä oikeudet ja periaatteet huomioon ottaen. Tällä asetuksella pyritään erityisesti varmistamaan kuluttajansuojan, elinkeinovapauden, sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden, omistusoikeuden ja henkilötietojen suojan täysimääräinen noudattaminen, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I luku Yleiset säännökset

1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt ja menettelyt vaatimustenmukaisuustietojen toimittamiselle tietyistä tuotteista, joihin sovelletaan tällaisten tuotteiden kaupan pitämisen edellytykset yhdenmukaistavia unionin säädöksiä. Siinä vahvistetaan puitteet talouden toimijoiden yhteistyölle tällaisten tuotteiden suhteen. Lisäksi vahvistetaan tällaisten tuotteiden markkinavalvontaa koskevat puitteet sen varmistamiseksi, että ne ovat niiden vaatimusten mukaisia, joilla taataan yleisten etujen suojelun korkea taso muun muassa yleisen terveyden ja turvallisuuden, työterveyden ja -turvallisuuden, kuluttajansuojan, ympäristönsuojelun sekä turvallisuuden osalta. Asetuksessa vahvistetaan myös puitteet, joita sovelletaan tällaisten unioniin saapuvien tuotteiden tarkastuksiin. 2 artikla Soveltamisala 1.Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin tuotteisiin, joihin sovelletaan tämän asetuksen liitteessä lueteltua unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä, jäljempänä ’unionin yhdenmukaistamislainsäädäntö’. 2.Kutakin tämän asetuksen säännöstä sovelletaan siltä osin kuin unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä ei ole samaan tavoitteeseen tähtääviä erityissäännöksiä, joilla säännellään tarkemmin joitakin tiettyjä markkinavalvontaan ja täytäntöönpanon valvontaan liittyviä seikkoja. 3. Tämän asetuksen soveltaminen ei estä markkinavalvontaviranomaisia ryhtymästä direktiivissä 2001/95/EY säädettyihin täsmällisempiin toimenpiteisiin. 4.Tämä asetus ei rajoita direktiivin 2000/31/EY 12, 13, 14 ja 15 artiklan soveltamista. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan (1)’asettamisella saataville markkinoilla’ tuotteen toimittamista unionin markkinoille liiketoiminnan yhteydessä jakelua, kulutusta tai käyttöä varten joko maksua vastaan tai veloituksetta; (2)’markkinoille saattamisella’ tuotteen asettamista ensimmäistä kertaa saataville unionin markkinoilla; (3)’markkinavalvonnalla’ markkinavalvontaviranomaisten toimintaa ja niiden toteuttamia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että tuotteet ovat unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä asetettujen vaatimusten mukaisia eivätkä vaaranna terveyttä, turvallisuutta tai muita yleisten etujen suojeluun liittyviä seikkoja; (4)’markkinavalvontaviranomaisella’ viranomaista, jonka jäsenvaltio on nimennyt 11 artiklan mukaisesti kyseisen jäsenvaltion alueella toimivaksi markkinavalvontaviranomaiseksi; (5)’pyynnön esittävällä viranomaisella’ markkinavalvontaviranomaista, joka esittää keskinäistä avunantoa koskevan pyynnön; (6)’pyynnön vastaanottavalla viranomaisella’ markkinavalvontaviranomaista, joka vastaanottaa keskinäistä avunantoa koskevan pyynnön;

(7)’vaatimustenvastaisuudella’ asianomaiseen tuotteeseen sovellettavan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön jonkin vaatimuksen noudattamatta jättämistä; (8) ’valmistajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka valmistaa, suunnitteluttaa tai valmistuttaa tuotetta ja pitää sitä kaupan omalla nimellään tai tavaramerkillä; (9)’maahantuojalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka saattaa kolmannesta maasta tuodun tuotteen unionin markkinoille; (10)’jakelijalla’ muuta toimitusketjuun kuuluvaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä kuin valmistajaa tai maahantuojaa, joka asettaa tuotteen saataville markkinoilla; (11) ’valtuutetulla edustajalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on valmistajan antama kirjallinen valtuutus hoitaa valmistajan puolesta tietyt tehtävät valmistajalle unionin lainsäädännön nojalla kuuluvien velvoitteiden osalta; (12)’talouden toimijalla’ valmistajaa, valtuutettua edustajaa, maahantuojaa tai jakelijaa, mukaan luettuina seuraavat: (a)talouden toimijat, joita tarkoitetaan direktiiveissä 2006/66/EY, 2009/48/EY, 2010/35/EU, 2013/29/EU, 2013/53/EU, 2014/28/EU, 2014/29/EU, 2014/30/EU, 2014/31/EU, 2014/32/EU, 2014/33/EU, 2014/34/EU, 2014/35/EU, 2014/53/EU, 2014/68/EU tai 2014/90/EU taikka asetuksissa (EU) N:o 305/2011, (EU) 2016/424, (EU) 2016/425, (EU) 2016/426, (EU) 2017/745 tai (EU) 2017/746; (b)asetuksessa (EY) N:o 273/2004 määritellyt toimijat; (c)asetuksessa (EY) N:o 1907/2006 ja asetuksessa (EY) N:o 1272/2008 tarkoitetut esineen tuottajat tai jatkokäyttäjät; (d)direktiivissä 2013/53/EY määritellyt yksityiset maahantuojat; (e)direktiiveissä 2006/42/EY ja 2014/33/EU määritellyt asentajat; (f)asetuksessa (EY) N:o 1222/2009 määritellyt toimittajat ja jakelijat; (g)asetuksessa (EY) N:o 2017/1369 määritellyt jälleenmyyjät; (h)muut unioniin asettautuneet luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka eivät ole jakelijoita mutta jotka varastoivat, pakkaavat ja toimittavat tuotteita unionin markkinoille tai unionin markkinoilla; (13)’korjaavalla toimenpiteellä’ talouden toimijan toteuttamaa toimenpidettä, jolla vaatimustenvastaisuus korjataan, mukaan luettuina toimet, joilla rajoitetaan tuotteiden asettamista saataville markkinoilla tai hävitetään markkinoilla oleva tuote; (14)’tilapäisellä toimenpiteellä’ markkinavalvontaviranomaisen toteuttamaa tilapäistä toimenpidettä, jonka tarkoituksena on keskeyttää tuotteiden asettaminen saataville markkinoilla tai rajoittaa sitä odotettaessa vaatimustenvastaisuudesta tehtävää lopullista arviointia ja jolla ei ennakolta vaikuteta mahdollisiin tuleviin päätöksiin; (15)’vakavalla vaaralla’ markkinavalvontaviranomaisten nopeita toimia edellyttäviä vakavia vaaroja, mukaan luettuina sellaiset vaarat, joiden vaikutukset eivät ole välittömiä; (16)’loppukäyttäjällä’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka asuu unionissa tai on sijoittautunut unioniin ja jonka saataville tuote on asetettu kuluttajana elinkeino- tai ammattitoiminnan ulkopuolella taikka ammattimaisena loppukäyttäjänä teollisessa tai ammattitoiminnassa; (17)’palautusmenettelyllä’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on saada loppukäyttäjien saataville jo asetetut tuotteet takaisin; (18)’poisvetämisellä’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää toimitusketjussa olevan tuotteen asettaminen saataville markkinoilla;

(19)’tulliviranomaisilla’ tulliviranomaisia sellaisena kuin ne on määritelty asetuksen (EU) N:o 952/2013 5 artiklan 1 kohdassa; (20)’luovutuksella vapaaseen liikkeeseen’ asetuksen (EU) N:o 952/2013 201 artiklassa vahvistettua menettelyä; (21)’unionin markkinoille tulevilla tuotteilla’ kolmansista maista peräisin olevia tuotteita, jotka on tarkoitus saattaa unionin markkinoille tai jotka on tarkoitettu yksityiseen käyttöön tai kulutukseen unionin tullialueella ja jotka asetetaan tullausmenettelyyn ”luovutus vapaaseen liikkeeseen”; (22)’valtuutetulla talouden toimijalla’ talouden toimijaa, jolle on asetuksen (EU) N:o 952/2013 38 artiklan 1 kohdan nojalla myönnetty tällainen asema. II luku Vaatimustenmukaisuutta koskevat tiedot 4 artikla Vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaava henkilö 1.Tuote voidaan asettaa saataville markkinoilla vain siinä tapauksessa, että seuraavat edellytykset täyttyvät: (a)valmistaja on sijoittautunut unioniin tai tuotteen osalta on olemassa ainakin yksi seuraavista: i) maahantuoja; ii) unioniin sijoittautunut luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on valmistajan antama kirjallinen toimeksianto, jossa nimetään hänet henkilöksi, joka hoitaa 3 kohdassa luetellut tehtävät, ja jossa edellytetään hänen hoitavan kyseiset tehtävät valmistajan puolesta; (b)valmistajan, maahantuojan tai a alakohdan vaatimukset täyttävän muun henkilön henkilöllisyys ja yhteystiedot ovat 4 kohdan mukaisesti julkisesti saatavilla ja ilmoitetaan tai ovat 5 kohdan mukaisesti tunnistettavissa. 2.Tässä artiklassa ’vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavalla henkilöllä’ tarkoitetaan henkilöä, olipa hän valmistaja, maahantuoja tai muu henkilö, joka täyttää 1 kohdan a alakohdan vaatimukset tuotteen suhteen, tai jos näitä henkilöitä on useita, ketä tahansa heistä. 3.Vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavan henkilön on suoritettava seuraavat tehtävät: (a)jos tuotteeseen sovellettavassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä säädetään EU-vaatimustenmukaisuusvakuutuksesta ja teknisistä asiakirjoista, pitää vakuutus ja tekniset asiakirjat markkinavalvontaviranomaisten saatavilla kyseisessä lainsäädännössä vaaditun ajan; (b)toimittaa markkinavalvontaviranomaisen perustellusta pyynnöstä tälle viranomaiselle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi, jollakin unionin virallisella kielellä, jonka asianomainen jäsenvaltio määrittelee; (c)tehdä markkinavalvontaviranomaisten kanssa näiden pyynnöstä yhteistyötä toimissa, joilla pyritään poistamaan tuotteen aiheuttamat vaarat tai, jos tämä ei ole mahdollista, lieventämään niitä. 4Valmistajien on asetettava tuotteen vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavan henkilön henkilöllisyys ja yhteystiedot julkisesti saataville joko verkkosivustollaan tai jos verkkosivustoa ei ole, jollakin muulla tavalla, jonka avulla tiedot ovat unionissa yleisön saatavilla helposti ja maksutta.

5.Tuotteen vaatimustenmukaisuutta koskevista tiedoista vastaavan henkilön henkilöllisyys ja yhteystiedot on ilmoitettava tai oltava tunnistettavissa tiedoissa, jotka annetaan tuotteessa, sen pakkauksessa tai paketissa taikka sen mukana seuraavassa asiakirjassa. 6.Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi (a)valmistajat voivat nimetä henkilön 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan nojalla riippumatta siitä, onko niillä oikeus tai velvollisuus nimetä valtuutettu edustaja tuotteeseen sovellettavan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön perusteella; (b)jos valmistajalla on tällainen unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöön perustuva oikeus tai velvollisuus, valtuutetun edustajan nimeämistä kyseisen lainsäädännön mukaisesti voidaan pitää 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna nimeämisenä, mikäli nimeäminen tapahtuu kyseisessä alakohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti. 7.Tätä artiklaa ei sovelleta tuotteeseen, joka kuuluu asetuksen (EU) N:o 1223/2009 , asetuksen (EU) 2017/745, asetuksen (EU) 2017/746 tai asetuksen (EU) 2017/1369 soveltamisalaan. 5 artikla Vaatimustenmukaisuusvakuutus Jos unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä säädetään EU-vaatimustenmukaisuusvakuutuksen laatimisesta, valmistajien on asetettava vakuutus julkisesti saataville joko verkkosivustollaan tai jos verkkosivustoa ei ole, jollakin muulla tavalla, jonka avulla vakuutus on unionissa yleisön saatavilla helposti ja maksutta. III luku Talouden toimijoille annettava apu ja yhteistyö heidän kanssaan 6 artikla Talouden toimijoille annettavat tiedot [Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 764/2008 / Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) ...] tarkoitettujen tuoteyhteyspisteiden on annettava talouden toimijoille näiden pyynnöstä ja maksutta tiedot tuotteeseen sovellettavasta unionin yhdenmukaistamislainsäädännöstä. 7 artikla Vaatimustenmukaisuuteen liittyvät kumppanuusjärjestelyt 1.Markkinavalvontaviranomainen voi tehdä alueelleen sijoittautuneen talouden toimijan kanssa kumppanuusjärjestelyn, jossa viranomainen sopii antavansa talouden toimijalle neuvoja ja ohjeita unionin yhdenmukaistamislainsäädännöstä, jota sovelletaan talouden toimijan vastuulla oleviin tuotteisiin. Järjestely ei saa sisältää sellaisten vaatimustenmukaisuuden arviointitoimien suorittamista, jotka on unionin yhdenmukaistamislainsäädännön mukaisesti uskottu ilmoitetuille laitoksille. 2.Jos markkinavalvontaviranomainen tekee 1 kohdan mukaisen kumppanuusjärjestelyn, sen on syötettävä järjestely 34 artiklassa tarkoitettuun järjestelmään ja annettava samalla tiedot järjestelyn alasta sekä omat ja talouden toimijan nimi- ja osoitetiedot. 3.Jos markkinavalvontaviranomainen tekee 1 kohdan mukaisen kumppanuusjärjestelyn, muiden markkinavalvontaviranomaisten on ilmoitettava sille mahdollisista kyseistä talouden toimijaa vastaan toteuttamistaan, sovellettavan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamiseen liittyvistä tilapäisistä toimenpiteistä ja talouden toimijan mahdollisesti toteuttamista korjaavista toimenpiteistä. 4.Jos markkinavalvontaviranomainen tekee 1 kohdan mukaisen kumppanuusjärjestelyn, se voi veloittaa kyseiseltä talouden toimijalta maksuja, jotka vastaavat viranomaiselle 1 ja 2 kohdan mukaisten toimien toteuttamisesta aiheutuneita kohtuullisia kustannuksia.

8 artikla Sidosryhmien kanssa tehtävät yhteisymmärryspöytäkirjat 1. Markkinavalvontaviranomaiset voivat tehdä yritysten taikka yrityksiä tai loppukäyttäjiä edustavien organisaatioiden kanssa yhteisymmärryspöytäkirjoja sellaisten yhteisten toimien toteuttamisesta tai rahoittamisesta, joilla pyritään havaitsemaan vaatimustenvastaisuudet tai edistämään vaatimusten noudattamista tietyillä maantieteellisillä alueilla tai tiettyjen tuoteryhmien suhteen. Kyseisen markkinavalvontaviranomaisen on asetettava yhteisymmärryspöytäkirja julkisesti saataville ja syötettävä se 34 artiklassa tarkoitettuun järjestelmään. 2.Markkinavalvontaviranomainen voi käyttää 1 kohdan mukaisesti tekemäänsä yhteisymmärryspöytäkirjaan perustuvien, pöytäkirjan muiden osapuolten toteuttamien tai rahoittamien toimien tuloksena saatuja tietoja osana vaatimustenvastaisuuksia koskevia tutkimuksiaan, mutta vain siinä tapauksessa, että kyseinen toimi on suoritettu riippumattomasti, puolueettomasti ja ilman ennakkokäsityksiä. 3.Markkinavalvontaviranomaisen ja 1 kohdassa tarkoitettujen yritysten tai organisaatioiden välisen tiedonvaihdon, jonka tarkoituksena on niiden mainitun kohdan mukaisesti tekemän yhteisymmärryspöytäkirjan laatiminen tai täytäntöönpano, ei katsota rikkovan salassapitovelvollisuutta. 9 artikla Vapaaehtoisten toimenpiteiden julkaiseminen 1. Komissio perustaa ja ottaa ylläpitääkseen verkkoportaalin, jolla talouden toimijat voivat julkaista tietoja vapaaehtoisesti toteuttamistaan toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivissä 2001/95/EY annetun määritelmän mukaista tuotetta tai niiden markkinoilla saataville asettamaa tuotetta, jos tuotteen aiheuttamat vaarat ulottuvat yhden jäsenvaltion aluetta laajemmalle. Verkkoportaalin on oltava sellainen, johon loppukäyttäjillä ja markkinavalvontaviranomaisilla on pääsy. 2. Jos talouden toimija päättää julkaista tietoja 1 kohdassa tarkoitetulla portaalilla, sen on varmistettava, että kyseinen tuote voidaan julkaistujen tietojen perusteella yksilöidä tarkasti ja että vaarat selostetaan niin, että loppukäyttäjät voivat arvioida, mihin toimiin heidän olisi vaaran vuoksi hyvä ryhtyä. Julkaistavat tiedot on toimitettava kaikilla niiden jäsenvaltioiden virallisilla kielillä, joissa tuotteet on asetettu saataville markkinoilla, ja vastuu tietojen toimittamisesta ja paikkansapitävyydestä on asianomaisella talouden toimijalla. 3.Edellä 1 kohdassa tarkoitettu julkaiseminen ei rajoita talouden toimijoiden velvollisuuksia, joista säädetään sovellettavassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä tai direktiivissä 2001/95/EY. IV luku Markkinavalvonnan järjestäminen ja siihen sovellettavat yleiset periaatteet 10 artikla Järjestämiseen liittyvät markkinavalvontaviranomaisten velvollisuudet 1. Markkinavalvontaviranomaisten on perustettava asianmukaiset mekanismit muiden markkinavalvontaviranomaisten kanssa toteutettavaa yhteydenpitoa ja koordinointia varten. 2. Markkinavalvontaviranomaisten on perustettava seuraavat menettelyt liitteessä luetellun unionin yhdenmukaistamislainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta: (a)menettelyt vaaroihin liittyvien valitusten tai raporttien jatkotoimia varten; (b)menettelyt, joilla seurataan tällaisten tuotteiden aiheuttamiksi epäiltyjä onnettomuuksia tai haittoja loppukäyttäjien terveydelle tai turvallisuudelle;

(c)menettelyt, joilla varmistetaan, että talouden toimijat ovat toteuttaneet korjaavia toimenpiteitä; (d)menettelyt, joilla kerätään ja tutkitaan turvallisuuskysymyksiin liittyvää tieteellistä ja teknistä tietämystä. 11 artikla Markkinavalvontaviranomaiset ja yhteysvirastot 1. Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä alueelleen yksi tai useampi markkinavalvontaviranomainen. Jäsenvaltion on ilmoitettava nimeämänsä markkinavalvontaviranomaiset ja niiden toimivaltaan kuuluvat alat komissiolle 31 artiklalla perustetun verkoston kautta ja muille jäsenvaltioille 34 artiklassa tarkoitetulla tieto- ja viestintäjärjestelmällä. 2.Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä yksi markkinavalvontaviranomaisensa tai jokin muu toimivaltainen viranomainen yhteysvirastoksi. 3. Jäsenvaltion yhteysvirasto vastaa kyseisen jäsenvaltion nimeämien markkinavalvontaviranomaisten täytäntöönpano- ja markkinavalvontatoimien koordinoinnista. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden markkinavalvontaviranomaisilla ja yhteysvirastolla on tehtäviensä asianmukaista suorittamista varten riittävät voimavarat, mukaan lukien riittävät talousarvio- ja muut resurssit, asiantuntemus, menettelyt ja muut järjestelyt. 5. Jos jäsenvaltion alueella on useita markkinavalvontaviranomaisia, jäsenvaltion on varmistettava, että näiden viranomaisten tehtävät on määritelty selkeästi ja että ne tekevät läheistä yhteistyötä, jotta ne voivat kukin suorittaa tehtävänsä tehokkaasti. 12 artikla Markkinavalvontaviranomaisten toimet 1.Markkinavalvontaviranomaisten on toteutettava toimensa seuraavien varmistamiseksi: (a)markkinoita valvotaan tehokkaasti niiden alueella sellaisten tuotteiden osalta, joihin sovelletaan liitteessä lueteltua unionin yhdenmukaistamislainsäädäntöä; (b)ne toteuttavat asianmukaisia ja oikeasuhteisia tilapäisiä toimenpiteitä ja talouden toimijat toteuttavat asianmukaisia ja oikeasuhteisia korjaavia toimenpiteitä, jotka liittyvät kyseisen lainsäädännön ja tämän asetuksen noudattamiseen. 2.Markkinavalvontaviranomaisten on osana 1 kohdassa tarkoitettuja toimiaan tehtävä riskiperusteista lähestymistapaa noudattaen tarkastuksia, joissa otetaan huomioon vähintään seuraavat tekijät: (a)tunnistetut vaarat, jotka liittyvät i) tuotteeseen, kuten markkinoilla olevien tuotteiden määrään ja kyseiseen tuotteeseen liittyviin mahdollisiin vaaratekijöihin; ii) talouden toimijan valvonnassa toteutettaviin toimiin ja toimintoihin; (b)talouden toimijan vaatimustenvastaisuushistoriaan, mukaan luettuna riskiprofilointi ja valtuutetun talouden toimijan asema; (c)muihin tietoihin, jotka saattavat viitata jonkin tuotteen vaatimustenvastaisuuteen.

3.Markkinavalvontaviranomaisten on varmistettava, että tuote poistetaan tai vedetään takaisin markkinoilta tai että tuotteen asettaminen saataville markkinoilla kielletään tai sen saatavuutta markkinoilla rajoitetaan, jos käytettäessä tuotetta joko suunnitellun tarkoituksen mukaisesti tai kohtuudella ennakoitavissa olosuhteissa ja oikein asennettuina ja huollettuina jompikumpi seuraavista edellytyksistä täyttyisi: (a)tuote on omiaan vaarantamaan loppukäyttäjien terveyden tai turvallisuuden; (b)tuote ei täytä unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä vahvistettuja sovellettavia vaatimuksia. Jos tuote poistetaan tai vedetään pois markkinoilta tai kielletään tai sen saatavuutta markkinoilla rajoitetaan, markkinavalvontaviranomaisen on varmistettava, että asiasta tiedotetaan komissiolle 31 artiklalla perustetun verkoston kautta ja muille jäsenvaltioille ja loppukäyttäjille. 4.Markkinavalvontaviranomaisten on suoritettava toimensa erittäin avoimesti ja asetettava yleisön saataville kaikki tiedot, joita ne pitävät yleisön kannalta merkityksellisinä. Niiden on myös varmistettava, että seuraavat tiedot syötetään 34 artiklassa tarkoitettuun järjestelmään: (a)niiden tekemien tarkastusten tyyppi, lukumäärä ja tulokset; (b)niiden havaitsemien vaatimustenvastaisuuksien tyyppi ja lukumäärä; (c)niiden talouden toimijoita vastaan toteuttamien tilapäisten toimenpiteiden ja talouden toimijoiden toteuttamien korjaavien toimenpiteiden luonne; (d)tarkat tiedot vaatimustenvastaisuustapauksista, joissa ne ovat määränneet seuraamuksia. 5. Markkinavalvontaviranomaisten on käytettävä toimivaltaansa ja hoidettava tehtävänsä riippumattomasti, puolueettomasti ja ilman ennakkokäsityksiä. 13 artikla Kansalliset markkinavalvontastrategiat 1. Jäsenvaltioiden on laadittava kansallinen markkinavalvontastrategia vähintään kolmen vuoden välein. Strategialla on edistettävä johdonmukaista, kokonaisvaltaista ja yhdennettyä tapaa lähestyä markkinavalvontaa ja unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa jäsenvaltion alueella, ja sen on katettava kaikki tuotteen toimitusketjun sektorit ja vaiheet, mukaan luettuina tuonti ja digitaaliset toimitusketjut. 2. Kansallisessa markkinavalvontastrategiassa on oltava ainakin seuraavat osatekijät: (a)vaatimustenvastaisten tuotteiden esiintymisen arvioiminen, jossa otetaan erityisesti huomioon 12 artiklan 2 kohdassa ja 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut riskiperusteiset tarkastukset sekä markkinasuuntaukset, jotka voivat vaikuttaa vaatimustenvastaisuusasteeseen tuoteryhmissä; (b)unionin yhdenmukaistamislainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa varten ensisijaisiksi määritellyt alat; (c)suunnitellut täytäntöönpanotoimet, joilla pyritään vähentämään vaatimustenvastaisuustapauksia ensisijaisiksi määritellyillä aloilla, mukaan luettuina aiheellisissa tapauksissa tarkastusten suunnitellut vähimmäistasot sellaisten tuoteryhmien osalta, joissa vaatimustenvastaisuudet ovat merkittävän yleisiä; (d)tämän asetuksen mukaisten markkinavalvontatoimien todellinen toteuttaminen ja koordinointi ja tapauksen mukaan valmiuksien lisäämistarpeiden ja -toimenpiteiden kartoittaminen; (e)muiden jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön ja soveltuvissa tapauksissa yhteistoimien arvioiminen; (f)seurantaohjelma, jolla mitataan strategian täytäntöönpanon edistymistä ja varmennetaan tämän asetuksen noudattaminen.

3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kansallisesta markkinavalvontastrategiastaan 34 artiklassa tarkoitetun järjestelmän kautta. V luku Markkinavalvontavaltuudet ja -toimenpiteet 14 artikla Markkinavalvontaviranomaisten valtuudet ja tehtävät 1. Jäsenvaltioiden on siirrettävä markkinavalvontaviranomaisilleen toimivalta suorittaa markkinavalvonta-, tutkinta- ja täytäntöönpanotoimet, joita tarvitaan tämän asetuksen ja tämän asetuksen liitteessä luetellun unionin yhdenmukaistamislainsäädännön soveltamiseksi. 2.Kun jäsenvaltiot toteuttavat 1 kohdassa tarkoitetun vallansiirron, mukaan luettuna 3 kohdassa edellytetty vallan siirto, ne voivat säätää, että valtaa voidaan käyttää jollakin seuraavista tavoista sen mukaan, mikä katsotaan aiheelliseksi: (a)valtaa käyttävät markkinavalvontaviranomaiset suoraan oman toimivaltansa nojalla; (b)valtaa käytetään muiden viranomaisten kautta; (c)vedotaan tuomioistuimiin, joilla on valta antaa päätös, jolla vallan käyttäminen hyväksytään. 3.Markkinavalvontaviranomaisille 1 kohdan nojalla siirretyn toimivallan on sisällettävä vähintään seuraavat valtuudet: (a)valtuudet vaatia talouden toimijoita toimittamaan tiedot, joita tarvitaan 15 artiklan nojalla tehtävien tarkastusten tiheyden määrittämiseksi, mukaan luettuina tiedot markkinoilla olevien tuotteiden määrästä ja kyseisten toimijoiden toiminnasta; (b)valtuudet tehdä järjestelmätarkastuksia talouden toimijoiden organisaatioihin, mukaan luettuina niiden menettelyjen tarkastaminen, joilla toimijat varmistavat tämän asetuksen ja sovellettavan unionin yhdenmukaistamislainsäädännön noudattamisen; (c)valtuudet saada käyttöönsä kaikk