[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 16.7.2008 KOM(2008) 401 lopullinen 2008/0152 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisen ympäristömerkkijärjestelmästä (komission esittämä) {SEK(2008) 2118} {SEK(2008) 2119} PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN SISÄLTÖ 1.1 Tarkoitus Tämän asetuksen yleisenä tavoitteena on tukea tuotteiden kestävää tuotantoa ja kulutusta sekä palveluiden kestävää tarjontaa ja käyttöä. Tavoitteen saavuttamiseksi tuotteiden ja palvelujen hyvälle ympäristönsuojelulliselle tasolle määritellään vertailuarvot, jotka perustuvat markkinoiden parhaisiin suoriutujiin. Ympäristömerkin avulla nämä tuotteet ja palvelut tuodaan kuluttajien tietoon. Ympäristömerkki edistää sellaisten tuotteiden ja palvelujen käyttöä, joiden ympäristövaikutukset ovat vähäisemmät kuin muiden saman ryhmän tuotteiden tai palvelujen. Näitä vertailuarvoja käytetään myös muiden ympäristöpolitiikan välineiden kehittämisessä ja täytäntöönpanossa, kun yhtenäismarkkinoilla tarvitaan yhdenmukaisia sääntöjä. Tällaisia muita käyttötarkoituksia ovat muun muassa julkisten hankintaviranomaisten käyttöön laadittavat ympäristökriteerit sekä tuotteiden mahdollisista tulevista vähimmäisvaatimuksista annettavat suositukset. 1.2 Yleinen tausta EU:n ympäristömerkkijärjestelmä on ollut käytössä vuodesta 1992. Ympäristömerkkiasetuksen[1] 20 artiklan mukaan komission on tarkasteltava järjestelmää sen soveltamisesta saadun kokemuksen pohjalta ja ehdotettava tarvittaessa asianmukaisia muutoksia asetukseen. Euroopan ympäristökeskuksen ja muiden tahojen julkaisemissa raporteissa korostetaan, että ympäristön tila huolestuttaa ihmisiä entistä enemmän. Tässä suhteessa ilmaston lämpeneminen on nykyisin hallitseva kysymys, mutta huolenaiheita on myös monia muita, kuten biologinen monimuotoisuus, ilman ja vesien saastuminen ja otsonikato. Yksityiskohtaisempi kuvaus poliittisesta taustasta ja perustelut sääntelytavan valinnalle annetaan vaikutusten arvioinnissa. 1.3 Voimassa olevat yhteisön säännökset Ehdotuksella on tarkoitus korvata tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä 17. heinäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1980/2000. 1.4 Johdonmukaisuus suhteessa muuhun politiikkaan ja muihin sääntöihin Tämä ympäristömerkkijärjestelmää koskeva ehdotus liittyy läheisesti kestävää kulutusta ja tuotantoa koskevaan Euroopan komission laajempaan toimintakehykseen. Tuotanto- ja kulutusmallien kielteisiä vaikutuksia ympäristöön, terveyteen ja luonnonvaroihin on vähennettävä. Yhtenä komission keskeisenä tavoitteena on luoda yleinen kehys sellaisten välineiden integroidulle täytäntöönpanolle, joilla näitä kielteisiä vaikutuksia pyritään lieventämään. Vaikutusten arvioinnissa kuvataan, kuinka monikriteerinen, kolmannen osapuolen akkreditoima ja elinkaariajatteluun[2] perustuva ympäristömerkki voi olla olennainen osa tällaista kestävän kulutuksen ja tuotannon välinevalikoimaa. Ympäristömerkkijärjestelmän merkitystä on korostettu myös aiemmissa asiakirjoissa, kuten yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevassa komission tiedonannossa[3] ja kuudennessa ympäristöalan toimintaohjelmassa[4]. 2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI 2.1 Kuulemiset Yhteisön ympäristömerkkiä koskeva uudelleentarkastelu ja vaikutusten arviointi alkoi helmikuussa 2002, jolloin käynnistettiin laaja-alainen arviointitutkimus ympäristömerkistä[5]. Uudelleentarkastelun lisäksi on järjestetty useita intressitahojen kuulemisia, jotka huipentuivat internetissä järjestettyyn julkiseen kuulemiseen vuoden 2007 alussa. Kuulemisten tuloksia on käytetty vaikutusten arvioinnissa, ja niitä kuvataan lyhyesti jäljempänä. 2.2 Vaikutusten arviointi Ympäristömerkkijärjestelmän mahdolliset hyödyt: Sen sijaan että kussakin jäsenvaltiossa käytettäisiin omia mittapuita tuotteiden ympäristömyötäisyyden vertailuun, yhtenäismarkkinoilla on loogista laatia asiasta yhdet yhteiset suuntaviivat. EU:n laajuinen järjestelmä mahdollistaa sen, että yritysten on helpompi markkinoida ”ympäristöystävällisiä” tuotteita kaikkialla EU:ssa. Sen avulla kuluttajat voivat myös ostaa ”vihreitä” tuotteita missä tahansa ja luottaa siihen, että niillä on samat ympäristöominaisuudet. EU:n ympäristömerkki on ainoa koko sisämarkkinoita koskeva virallinen järjestelmä – nykyiset kansalliset tai alueelliset ympäristömerkkijärjestelmät kattavat niistä vain osan. Jos halutaan, että kuluttajat sekä yksityiset ja julkiset hankintaelimet ottavat ympäristökriteerit huomioon valitessaan tuotteita ja palveluja markkinoilta, on tärkeää, että heillä on käytössään helppotajuiset ja uskottavat arviointiperusteet, joiden avulla he voivat erottaa todella ”vihreät” tuotteet kilpailevista tuotteista. Ympäristömerkit voivat olla merkittävä osa toimenpidekokonaisuutta, jolla pyritään edistämään ekologisesti kestävämpien tuotteiden kehittämistä ja myyntiä, sillä ne luovat markkinoille selkeän vertailukohdan. Lisäksi ympäristömerkin myöntämisperusteita voidaan hyödyntää esimerkiksi tarjouspyynnöissä ympäristöä säästävien julkisten hankintojen tukemiseksi. Nykyisen järjestelmän onnistuminen: Ympäristömerkkiä koskeva arviointi- ja kuulemisprosessi osoitti, että järjestelmä on ollut onnistunut mikrotasolla, sillä se auttaa osallistuvia organisaatioita parantamaan ympäristönsuojelunsa tasoa. Kuulemisessa kävi myös ilmi, että järjestelmän alkuperäiset tavoitteet ovat edelleen EU-politiikan näkökulmasta päteviä ja tavoittelemisen arvoisia. Järjestelmän myötä kuluttajien käytössä on luotettava ympäristömerkki, ja se tarjoaa yrityksille mahdollisuuden käyttää yhtä merkkiä kaikessa Euroopan tai maailmanlaajuisessa markkinoinnissaan. EU:n ympäristömerkki tarjoaa hyödyllisen vertailukohdan ympäristönsuojelun tason mittaamiseen myös muilla tavoin: - EVER-tutkimus[6] osoittaa, että EU:n ympäristömerkin myöntämisperusteita käytetään myös sellaisissa yrityksissä, jotka eivät osallistu järjestelmään; yli puolet tällaisista haastatelluista yrityksistä totesi, että ne käyttävät ympäristömerkkiä oman ympäristönsuojelun tasonsa vertailukohtana jopa silloin, kun ne eivät itse hae merkkiä. - Energiaa käyttävien tuotteiden ekologisesta suunnittelusta annetun direktiivin[7] mukaan tuotteen, jolle on myönnetty ympäristömerkki, katsotaan automaattisesti olevan sovellettavan täytäntöönpanotoimenpiteen vaatimusten mukainen. - EU:n ympäristömerkin myöntämisperusteita on käytetty myös muissa ympäristömerkkijärjestelmissä, kuten Itävallan ympäristömerkissä ja pohjoismaiden Joutsenmerkissä. Molemmissa näistä järjestelmissä on seurattu sanatarkasti EU:n myöntämisperusteita eräissä tuoteryhmissä. Ympäristömerkin käyttöoikeuden saaneiden yritysten lukumäärä on viime aikoina kasvanut, mutta järjestelmässä määriteltyjä tuoteryhmiä on edelleen ainoastaan 26 ja ympäristömerkittyjä tuotteita valmistavia yrityksiä vain noin 500. Ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden kokonaismyynti on yli 1 miljardi euroa vuodessa, mikä on hyvin pieni osuus potentiaalisista EU-markkinoista. Ehdotettu lähestymistapa: Vaikutusten arviointi osoittaa, että nykyisellä järjestelmällä ei saavuteta sille asetettuja tavoitteita, koska se tunnetaan huonosti ja on otettu heikosti käyttöön teollisuudessa. Tämä johtuu järjestelmään liittyvien menettelyjen ja hallinnon byrokraattisuudesta. Järjestelmän muuttamiseksi ja yksinkertaistamiseksi ehdotetaan seuraavaa toimenpidekokonaisuutta: - asetus muotoillaan siten, että se sopii paremmin yhteen muiden kestävään tuotantoon ja kulutukseen liittyvien toimien kanssa; - merkin soveltamisalaa laajennetaan; - otetaan käyttöön toimia, joilla edistetään yhdenmukaistamista muiden ympäristömerkkijärjestelmien kanssa; - otetaan mukaan uusia tuoteryhmiä ja nopeutetaan myöntämisperusteiden laadintaa; - laaditaan malli myöntämisperusteisiin liittyville asiakirjoille, jotta ne olisivat helppokäyttöisempiä; - myöntämisperusteita laadittaessa otetaan huomioon ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevat ohjeet; - poistetaan vuosimaksut ja yksinkertaistetaan arviointimenettelyjä; - otetaan käyttöön toimivaltaisten elinten vertaisarviointi; - tehostetaan markkinointia; - ehdotetaan tuotteiden ympäristönsuojelullista tasoa koskevia pakollisia vaatimuksia; - yksinkertaistetaan myöntämisperusteisiin liittyviä asiakirjoja keskittymällä tuotteiden tärkeimpiin ympäristövaikutuksiin säilyttäen kuitenkin vaatimustaso korkeana. Odotetut tulokset / tavoitteet: Ympäristömerkkijärjestelmän tarkistuksella on seuraavat tavoitteet: - Parannetaan EU:n ympäristömerkin tunnettuutta, ymmärtämistä ja kunnioitusta EU:n jäsenvaltioissa ja ympäri maailmaa. Tässä onnistumisen mittapuuna keskipitkällä aikavälillä on se, että kuluttajat ja yritykset kaikkialla EU:ssa tunnistavat ympäristömerkin. - Myöntämisperusteet määritellään tuotteille ja palveluille, joissa ympäristömerkistä saadaan paras hyöty, erityisesti tuoteryhmille, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia ja joiden ympäristönsuojelullista tasoa voidaan siis olennaisesti parantaa. (Tuoteryhmien määrää lisätään 25:stä 40–50:een vuoteen 2015 mennessä.) - Kauppojen hyllyille saadaan huomattavasti enemmän ympäristömerkittyjä tuotteita, joista kuluttajat voivat valita. (Tavoitteena on 10 prosentin markkinaosuus merkin soveltamisalaan kuuluvissa tuoteryhmissä.) - Myöntämisperusteita koskevat asiakirjat laaditaan niin, että julkisten hankintaviranomaisten on helppo käyttää niitä. - EU:n ympäristömerkki yhdenmukaistetaan muiden maailmanlaajuisten ja kansallisten merkkien kanssa. - Ympäristömerkin olisi oltava sellainen, ettei sen saaminen aiheuta yrityksille liiallisia kustannuksia ja työtä, vaikka vaatimustaso pidetään edelleen korkeana. Korkea vaatimustaso takaa merkin uskottavuuden kuluttajien ja ympäristöjärjestöjen silmissä. 3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 3.1 Oikeusperusta Säädöksen perustana ovat EY:n perustamissopimuksen 175 artiklassa esitetyt ympäristöpoliittiset näkökohdat. Mainittu artikla oli jo tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 1980/2000 oikeusperustana. 3.2 Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet Tässä ympäristömerkkiasetusta koskevassa ehdotuksessa vahvistetaan kehys, jonka mukaisesti tuotteiden hyvälle ympäristönsuojelulliselle tasolle voidaan määritellä EU:n tasolla vertailutasot teknisten kriteerien pohjalta. Ehdotus luo puitteet, joissa halukkaat yritykset voivat jäsenvaltioiden valvonnassa osoittaa täyttävänsä nämä kriteerit. 3.3 Sääntelytavan valinta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus on ilmeinen valinta, koska järjestelmän toiminnalle kaikkialla yhteisössä tarvitaan selkeät ja yhteiset säännöt. Yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmä on aina aikaisemminkin perustunut asetuksiin (N:o 880/1992 ja N:o 1980/2000). Järjestelmän toimintaedellytykset eivät ole muuttuneet tavalla, joka oikeuttaisi sääntelytavan muuttamisen. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ks. liitteenä oleva rahoitusselvitys. 5. LISÄTIEDOT 5.1 Yksinkertaistaminen Ehdotus vastaa komission yksinkertaistamisohjelmassa tehtyä asiaa koskevaa sitoumusta, ks. KOM(2008) 33. Hallintokustannusten kokonaismäärää, viranomaisille järjestelmän hallinnoinnista aiheutuvat kustannukset mukaan luettuina, on mahdotonta arvioida, koska kyseessä on vapaaehtoinen väline, jonka kustannukset riippuvat suurelta osin siitä, kuinka laajasti se otetaan käyttöön teollisuuden piirissä ja kuinka paljon menoja aiheutuu markkinavalvonnasta eli sen valvonnasta, noudattavatko merkkiä käyttävät yritykset merkin myöntämisperusteita. Voidaan myös tarkastella valikoitujen mikrovaihtoehtojen vaikutusta yksittäisten menettelyjen hallintokustannuksiin. On syytä korostaa, että komission soveltaman hallintomenojen tiukan määritelmän mukaan ympäristömerkkiasetus ei aiheuta lainkaan hallintokustannuksia yrityksille, koska järjestelmä on vapaaehtoinen ja yritykset voivat vapaasti päättää osallistumisestaan. Asetus muotoillaan siten, että se sopii paremmin yhteen muiden kestävään tuotantoon ja kulutukseen liittyvien toimien kanssa: Tämä tarkoittaa, että erilaisten tuotepolitiikan välineiden välistä synergiaa voidaan parantaa ja siten yhdenmukaistaa kehystä, jossa kriteerejä määritellään. Tämä vähentää yritysten hallinnollista taakkaa. Otetaan käyttöön toimia, joilla edistetään yhdenmukaistamista muiden ympäristömerkkijärjestelmien kanssa: Yhdenmukaistaminen vähentää niiden yritysten hallinnollista taakkaa, jotka haluavat hakea useampaa kuin yhtä ympäristömerkkiä. Testikustannuksia voidaan vähentää jopa 100 prosenttia, jos yrityksellä on jo yksi merkki eikä lisätestausta tai -varmennuksia vaadita. Tämä taloudellisen taakan keventäminen saattaa olla erityisen kiinnostavaa pienten ja keskisuurten yritysten kannalta. Otetaan mukaan uusia tuoteryhmiä ja nopeutetaan myöntämisperusteiden laadintaa: Myöntämisperusteiden laatimismenettelyn yksinkertaistaminen alentaisi kaikkien osapuolten kustannuksia (vähemmän kokouksia), mutta tuoteryhmien lisääminen aiheuttaa luonnollisesti kustannuksia. Vaihtoehtoon, jossa järjestelmää muutetaan, liittyy olennaisesti se piirre, että yhteisön ympäristömerkkijärjestelmässä voidaan hyödyntää helpommin toisten jo tekemää työtä. Tällaista työtä tehdään muun muassa jäsenvaltioiden kansallisissa merkintäjärjestelmissä sekä maailmanlaajuisessa ympäristömerkintöjen verkostossa ( Global Ecolabelling Network , GEN). Lisäksi voidaan hyödyntää työtä, jota tehdään muiden komission aloitteiden, kuten energiaa käyttäviä tuotteita koskevan direktiivin tai uuden kestävää kulutusta ja tuotantoa koskevan toimintasuunnitelman puitteissa. Kun vältetään ympäristömerkin myöntämisperusteiden laatiminen erillään muusta työstä, säästetään aikaa ja rahaa. Laaditaan malli myöntämisperusteisiin liittyville asiakirjoille, jotta ne olisivat helppokäyttöisempiä: Myöntämisperusteisiin liittyvien asiakirjojen muuttaminen vakiomuotoisiksi ja helppokäyttöisemmiksi vähentää niiden yritysten ja hankintaelinten hallinnollista taakkaa, jotka käyttävät myöntämisperusteita teknisissä eritelmissä. Myöntämisperusteita laadittaessa otetaan huomioon ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevat ohjeet: Kuten edellisessä kohdassa jo todettiin, hankintaviranomaisten on helpompi käyttää EU:n laajuisesti yhdenmukaistettuja myöntämisperusteita. Samoin yrityksillä on tasapuoliset toimintaedellytykset, jos sopimusten teknisissä eritelmissä käytetään samoja perusteita kaikkialla Euroopassa. Jäsenvaltiot säästävät myös rahaa, koska samoja perusteita voidaan käyttää ympäristömerkinnöissä ja julkisissa hankinnoissa. Vuosimaksujen poistaminen: Toimivaltaiset elimet saavat nykyisin maksuista suoria tuloja noin 1 miljoona euroa vuodessa (EU-27). Nämä suorat tulot menetetään, jos maksut poistetaan. Sitä vastoin yritysten hallinnollinen taakka kevenee. Hallinnolliset säästöt voisivat olla noin puoli henkilötyöpäivää vuodessa yritystä kohden, minkä lisäksi yritysten ei tarvitse maksaa vuosimaksua. Järjestelmästä jäsenvaltioille aiheutuva hallinnollinen taakka pysyy ennallaan, koska uuden ehdotuksen mukaisen markkinavalvonnan toteuttamisesta aiheutuva työtaakka vastaa arviointien ja todentamisten hallinnoinnista ja tekemisestä nykyisessä järjestelmässä aiheutuva taakkaa. Yksinkertaisempien myöntämisperusteiden pitäisi kuitenkin vähentää tarvittavaa hallintoa. 5.2 Lainsäädännön kumoaminen Voimassa oleva ympäristömerkkiasetus (EY) N:o 1980/2000 kumotaan. 5.3 Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotukseen sisältyy uudelleentarkastelulauseke. 2008/0152 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisön ympäristömerkkijärjestelmästä (ETA:n kannalta merkityksellisen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[8], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[9], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[10], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[11], sekä katsovat seuraavaa: (1) Tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1980/2000[12] tavoitteena oli luoda vapaaehtoinen yhteisön järjestelmä ympäristömerkin myöntämistä varten. Järjestelmän tarkoituksena oli edistää sellaisten tuotteiden myyntiä, joilla on koko elinkaarensa aikana vähemmän haitallisia vaikutuksia ympäristöön, ja antaa kuluttajille täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa tuotteiden ympäristövaikutuksista. (2) Asetuksen (EY) N:o 1980/2000 soveltamisesta saadut kokemukset ovat osoittaneet, että yhteisön ympäristömerkkijärjestelmää on tarpeen muuttaa sen vaikutuksen lisäämiseksi ja toiminnan tehostamiseksi. (3) Jotta voitaisiin välttää liian useiden ympäristömerkintäjärjestelmien syntyminen ja edistää korkeampaa ympäristönsuojelun tasoa kaikilla aloilla, joissa ympäristövaikutukset ovat kuluttajien valintoihin vaikuttava tekijä, yhteisön ympäristömerkin käyttömahdollisuuksia olisi laajennettava. On kuitenkin tärkeää varmistaa selkeä ero tämän asetuksen ja luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28 päivänä kesäkuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007[13] välillä. (4) Yhteisön ympäristömerkkijärjestelmä on osa kestävää kulutusta ja tuotantoa koskevaa komission politiikkaa, jolla pyritään vähentämään kulutuksen ja tuotannon kielteisiä vaikutuksia ympäristöön, terveyteen ja luonnonvaroihin. Järjestelmän tarkoituksena on edistää ympäristömerkin käytön avulla sellaisten tuotteiden myyntiä, joiden ympäristönsuojelullinen taso on korkea. Tätä varten on asianmukaista vaatia, että perusteet, jotka tuotteiden on täytettävä, jotta niissä voidaan käyttää ympäristömerkkiä, perustuvat parhaaseen ympäristönsuojelulliseen tasoon, joka tuotteilla on saavutettu yhteisön markkinoilla. Perusteiden tulisi olla helposti ymmärrettäviä ja helppokäyttöisiä ja niissä olisi siksi käsiteltävä ainoastaan tuotteiden tärkeimpiä ympäristövaikutuksia. (5) Minkä tahansa asiasta kiinnostuneen tahon olisi voitava johtaa ympäristömerkin myöntämisperusteiden laadintaa tai tarkistamista sillä edellytyksellä, että noudatetaan yhteisiä menettelysääntöjä ja komissio koordinoi prosessia. Yhteisön toiminnan yleisen johdonmukaisuuden varmistamiseksi on myös asianmukaista vaatia, että ympäristömerkin myöntämisperusteita laadittaessa otetaan huomioon yhteisön viimeisimmät strategiset tavoitteet ympäristön alalla, kuten ympäristöalan toimintaohjelmat, kestävän kehityksen strategiat ja ilmastonmuutosohjelmat. (6) Yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän yksinkertaistamiseksi ja ympäristömerkin käyttöön liittyvän hallinnollisen taakan keventämiseksi arviointi- ja todentamismenettelyt olisi korvattava rekisteröintijärjestelmällä. (7) Ympäristömerkin käytöstä aiheutuvia kustannuksia olisi alennettava, jotta ympäristömerkin käyttöä voitaisiin lisätä ja jotta vältettäisiin sellaisten toimijoiden rankaiseminen, joiden tuotteet täyttävät ympäristömerkin myöntämisperusteet. (8) Koska ympäristömerkin käyttöä koskevia menettelyjä yksinkertaistetaan, on asianmukaista säätää vaatimuksista, joiden mukaisesti ympäristömerkkiä voidaan käyttää, ja näiden vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi on asianmukaista edellyttää, että toimivaltaiset elimet suorittavat todentamisia ja kieltävät ympäristömerkin käytön, jos käyttöä koskevia vaatimuksia ei ole noudatettu. On myös asianmukaista vaatia jäsenvaltioita vahvistamaan säännöt, jotka koskevat tämän asetuksen rikkomisesta määrättäviä seuraamuksia, ja varmistamaan niiden täytäntöönpano. (9) Yhteisön ympäristömerkin tunnettuutta olisi parannettava tiedotustoimilla, jotta kuluttajat olisivat tietoisia merkin tarkoituksesta ja he voisivat tehdä harkittuja valintoja. (10) Yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän ja kansallisten ympäristömerkkijärjestelmien yhdenmukaisuutta olisi parannettava, jotta voitaisiin helpottaa ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden markkinointia kansallisella ja yhteisön tasolla ja välttää sekaannusten syntyminen kuluttajien keskuudessa. (11) Toimivaltaisten elinten olisi osallistuttava vertaisarviointijärjestelmään, jotta voidaan varmistaa rekisteröintijärjestelmän sekä markkinavalvonnan ja ympäristömerkin käytön valvonnan yhdenmukainen soveltaminen kaikkialla yhteisössä. (12) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[14] mukaisesti. (13) Komissiolle olisi erityisesti annettava valtuudet hyväksyä perusteet, jotka tuotteiden on täytettävä, jotta niissä voidaan käyttää ympäristömerkkiä, sekä valtuudet tarkistaa tämän asetuksen liitteitä. Koska kyseiset toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia muun muassa lisäämällä siihen uusia muita kuin keskeisiä osia, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. (14) Selvyyden ja oikeusvarmuuden vuoksi asetus (EY) N:o 1980/2000 olisi korvattava tällä asetuksella. (15) Olisi säädettävä asianmukaisista siirtymäsäännöksistä, jotta voidaan varmistaa sujuva siirtyminen asetuksen (EY) N:o 1980/2000 ja tämän asetuksen välillä, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän perustamista ja soveltamista koskevat säännöt. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan tavaroihin ja palveluihin, joita toimitetaan yhteisön markkinoille jakelua, kulutusta tai käyttöä varten joko maksua vastaan tai maksutta, jäljempänä ’tuote’. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002[15] 2 artiklassa määriteltyjen elintarvikkeiden osalta sitä sovelletaan ainoastaan jalostettuihin elintarvikkeisiin sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan 1. ’tuoteryhmällä’ sellaisten tavaroiden tai palvelujen joukkoa, joita käytetään samaan tarkoitukseen ja jotka ovat käytön kannalta ja kuluttajien käsityksen mukaan samanlaisia; 2. ’kuluttajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka ostaa tai vastaanottaa markkinoilla olevan tuotteen joko käyttöä tai kulutusta tai valmistusta tai jakelua varten; 3. ’ympäristövaikutuksella’ ympäristömuutoksia, jotka aiheutuvat kokonaan tai osittain tuotteesta sen elinkaaren aikana; 4. ’ympäristönsuojelullisella tasolla’ valmistajan saavuttamia tuloksia niiden tuotteen ominaispiirteiden hallinnassa, jotka aiheuttavat ympäristövaikutuksia. 4 artikla Toimivaltaiset elimet 1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä yksi tai useampi elin, joka vastaa tässä asetuksessa säädettyjen tehtävien suorittamisesta, jäljempänä ’toimivaltainen elin’ tai ’toimivaltaiset elimet’, ja varmistettava, että se on toimintavalmis. Jos nimetään useampi kuin yksi toimivaltainen elin, jäsenvaltion on määritettävä niiden keskinäinen toimivalta ja niihin sovellettavat yhteensovittamisvaatimukset. 2. Toimivaltaisten elinten kokoonpanon on taattava niiden riippumattomuus ja puolueettomuus ja niiden työjärjestyksen on taattava niiden toiminnan avoimuus ja kaikkien sidosryhmien osallistuminen. 5 artikla Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunta 1. Komissio perustaa Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunnan (EUEB) ja nimeää sen jäsenet. Lautakunta koostuu 4 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten elinten edustajista sekä muiden sidosryhmien edustajista. EUEB osallistuu ympäristömerkin myöntämisperusteiden laatimiseen ja tarkistamiseen sekä yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän täytäntöönpanon arviointiin. Lisäksi se antaa komissiolle neuvoja ja apua näillä aloilla ja antaa erityisesti suosituksia ympäristönsuojelullista tasoa koskevista vähimmäisvaatimuksista. 2. Komissio varmistaa, että EUEB huolehtii toiminnassaan siitä, että kunkin tuoteryhmän osalta kaikki kyseisen tuoteryhmän parissa toimivat sidosryhmät, kuten toimivaltaiset elimet, valmistajat, vähittäismyyjät, maahantuojat sekä ympäristö- ja kuluttajajärjestöt, osallistuvat asian käsittelyyn tasapuolisesti. 6 artikla Ympäristömerkin myöntämisperusteita koskevat yleiset vaatimukset 1. Ympäristömerkin myöntämisperusteiden on perustuttava tuotteiden ympäristönsuojelulliseen tasoon ja niissä on otettava huomioon yhteisön viimeisimmät strategiset tavoitteet ympäristöalalla. 2. Tuotteiden ympäristönsuojelullinen taso määritetään yhteisön markkinoilla parhaiten suoriutuvien tuotteiden perusteella. Tässä otetaan huomioon merkittävimmät tuotteen elinkaaren aikaiset ympäristövaikutukset, erityisesti vaikutus ilmastonmuutokseen, vaikutus luontoon ja biologiseen monimuotoisuuteen, energian ja luonnonvarojen kulutus, jätteen syntyminen, päästöt kaikkiin ympäristön osiin, fysikaalisten vaikutusten ja käytön aiheuttama pilaantuminen sekä vaarallisten aineiden päästöt. 3. Ympäristömerkin myöntämisperusteissa määritellään ympäristövaatimukset, jotka tuotteen on täytettävä, jotta siinä voidaan käyttää ympäristömerkkiä. 4. Ympäristövaatimuksia määriteltäessä otetaan huomioon ympäristöhyötyjen ja -kuormituksen välinen nettoympäristötase, mukaan luettuina terveys- ja turvallisuusnäkökohdat, tarkasteltavien tuotteiden elinkaaren eri vaiheissa. 5. Perusteisiin on sisällyttävä vaatimuksia, joilla pyritään varmistamaan, että ympäristömerkillä varustetut tuotteet toimivat aiotun käyttötarkoituksensa mukaisesti. 6. Ympäristömerkin myöntämisperusteissa on otettava huomioon muita ympäristömerkkejä varten vahvistetut perusteet, jos sellaisia on olemassa kyseiselle tuoteryhmälle. 7 artikla Ympäristömerkin myöntämisperusteiden laadinta ja tarkistaminen 1. Komissio vahvistaa ympäristömerkin myöntämisperusteet EUEB:tä kuultuaan ja johtaa niiden laatimista tai tarkistamista. Myös jäsenvaltiot, toimivaltaiset elimet ja muut sidosryhmät voivat EUEB:tä kuultuaan aloittaa ympäristömerkin myöntämisperusteiden laadinnan tai tarkistamisen ja johtaa tätä työtä. Osapuolen, joka aloittaa ympäristömerkin myöntämisperusteiden laadinnan tai tarkistamisen ja johtaa sitä, on liitteessä I olevassa A osassa vahvistetun menettelyn mukaisesti laadittava seuraavat asiakirjat: a) alustava raportti b) ehdotus myöntämisperusteiksi c) myöntämisperuste-ehdotusta tukeva tekninen raportti d) loppuraportti e) käsikirja ympäristömerkin mahdollisille käyttäjille ja toimivaltaisille elimille f) käsikirja julkisista hankintamenettelyistä vastaaville viranomaisille. 2. Jos jossain muussa ympäristömerkkijärjestelmässä on jo laadittu myöntämisperusteet tuoteryhmälle, jolle ei ole vahvistettu yhteisön ympäristömerkin myöntämisperusteita, mikä tahansa jäsenvaltio, jossa tämä toinen ympäristömerkkijärjestelmä tunnustetaan, voi komissiota ja EUEB:tä kuultuaan ehdottaa kyseisiä myöntämisperusteita hyväksyttäviksi yhteisön ympäristömerkkijärjestelmässä. Tällaisessa tapauksessa voidaan soveltaa liitteessä I olevassa B osassa esitettyä lyhennettyä myöntämisperusteiden laatimismenettelyä sillä edellytyksellä, että ehdotetut myöntämisperusteet on laadittu liitteessä I olevan A osan mukaisesti. 3. Jos muille jalostetuille elintarvikkeille kuin vesiviljelytuotteille laaditaan myöntämisperusteet, nämä myöntämisperusteet saavat koskea ainoastaan jalostusta, kuljetusta tai pakkaamista. 8 artikla Ympäristömerkin myöntämisperusteiden vahvistaminen 1. Komissio hyväksyy EUEB:tä kuultuaan toimenpiteet, joilla vahvistetaan erityiset ympäristömerkin myöntämisperusteet kullekin tuoteryhmälle. Näistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä komissio a) vahvistaa vaatimukset, joiden perusteella arvioidaan, täyttävätkö tietyt tuotteet ympäristömerkin myöntämisperusteet; b) määrittelee tarvittaessa kolme keskeistä ympäristöominaisuutta, jotka mainitaan ympäristömerkissä; c) määrittelee myöntämisperusteiden ja arviointivaatimusten voimassaoloajan. 3. Myöntämisperusteiden ja arviointivaatimusten voimassaoloaika määritellään erikseen kutakin tuoteryhmää varten sitä koskevissa ympäristömerkin myöntämisperusteissa. 9 artikla Rekisteröityminen ympäristömerkin käyttöä varten 1. Voidakseen käyttää ympäristömerkkiä sitä haluavien valmistajien, maahantuojien, palveluntarjoajien, tukkukauppiaiden tai vähittäismyyjien on rekisteröidyttävä jossain 4 artiklassa tarkoitetussa toimivaltaisessa elimessä seuraavien sääntöjen mukaisesti: a) jos tuote on peräisin yhdestä jäsenvaltiosta, rekisteröinti tehdään kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle elimelle; b) jos tuote on samassa muodossa peräisin useista jäsenvaltioista, rekisteröinti voidaan tehdä toimivaltaiselle elimelle yhdessä näistä jäsenvaltioista; c) jos tuote on peräisin yhteisön ulkopuolelta, rekisteröinti voidaan tehdä toimivaltaiselle elimelle missä tahansa jäsenvaltiossa, jossa tuote aiotaan saattaa tai on saatettu markkinoille. Ympäristömerkissä käytetään jompaa kumpaa liitteessä II esitetyistä muodoista. Ympäristömerkkiä saa käyttää ainoastaan rekisteröinnin piiriin kuuluvissa tuotteissa, jotka täyttävät niihin sovellettavat ympäristömerkin myöntämisperusteet. 2. Rekisteröintihakemuksessa on yksilöitävä toiminnanharjoittajan nimi ja osoite sekä kyseessä oleva tuoteryhmä ja annettava täydellinen kuvaus tuotteesta. Rekisteröintihakemukseen on sisällyttävä kaikki merkitykselliset asiakirjat, siten kuin ne on määritelty asiaa koskevassa komission toimenpiteessä, jolla vahvistetaan kyseistä tuoteryhmää koskevat ympäristömerkin myöntämisperusteet. 3. Toimivaltainen elin, jolle rekisteröintihakemus esitetään, voi periä rekisteröinnin käsittelystä enintään 200 euron maksun. Jos maksu peritään, ympäristömerkkiä saa käyttää ainoastaan, jos maksu on suoritettu ajallaan. 4. Toimivaltaisen elimen on tarkistettava 2 kohdassa tarkoitetut asiakirjat kahden kuukauden kuluessa rekisteröintihakemuksen vastaanottamisesta. Toimivaltaisen elimen on annettava kullekin tuotteelle rekisteröintinumero sillä edellytyksellä, että kaikki asiakirjat on toimitettu. 5. Saatuaan rekisteröintinumeron toiminnanharjoittaja voi varustaa tuotteen ympäristömerkillä. Tällöin toiminnanharjoittajan on merkittävä tuotteeseen myös rekisteröintinumero. 6. Tuotteen rekisteröineen toimivaltaisen elimen on ilmoitettava kustakin rekisteröinnistä komissiolle. Komissio laatii yhteisen rekisterin ja päivittää sitä säännöllisesti. Rekisterin on oltava julkisesti saatavilla. 7. Ympäristömerkkiä voi käyttää rekisteröinnin piiriin kuuluvissa tuotteissa ja niihin liittyvässä myynninedistämismateriaalissa. 8. Rekisteröinti ei rajoita tuotteen elinkaaren eri vaiheissa sovellettavien yhteisön tai kansallisen lainsäädännön ympäristövaatimusten tai muiden lakisääteisten vaatimusten soveltamista. 9. Ympäristömerkin käyttöoikeuteen ei sisälly oikeutta käyttää ympäristömerkkiä tavaramerkin osana. 10. Jos ympäristömerkki lisätään jalostettuun elintarvikkeeseen, joka ei ole vesiviljelytuote ja joka ei täytä asetuksessa (EY) N:o 834/2007 säädettyjä vaatimuksia, ympäristömerkkiin on lisättävä samaan näkökenttään merkintä, josta käy ilmi, että merkki koskee ainoastaan tuotteen jalostuksen, kuljetuksen tai pakkaamisen ympäristönsuojelullista tasoa. Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös asetuksen (EY) N:o 834/2007 24 artiklan mukaisesti merkittyihin jalostettuihin elintarvikkeisiin. 10 artikla Markkinavalvonta ja yhteisön ympäristömerkin käytön valvonta 1. Kaikenlainen virheellinen tai harhaanjohtava mainonta taikka sellaisen merkinnän tai tunnuksen käyttö, joka voidaan sekoittaa yhteisön ympäristömerkkiin, on kiellettyä. 2. Tuotteen rekisteröineen toimivaltaisen elimen on suoritettava tekemiään rekisteröintejä koskevia todentamisia säännöllisesti tai valitusten johdosta. Todentamiset voidaan toteuttaa satunnaisina pistokokeina. Tuotteen rekisteröineen toimivaltaisen elimen on annettava ympäristömerkin käyttäjälle tieto kaikista valituksista, jotka on tehty tuotteista, joissa käytetään ympäristömerkkiä, ja se voi pyytää käyttäjää vastaamaan näihin valituksiin. Toimivaltainen elin voi olla paljastamatta valituksen tekijän henkilöllisyyttä käyttäjälle. 3. Ympäristömerkin käyttäjän on annettava tuotteen rekisteröineelle toimivaltaiselle elimelle mahdollisuus tehdä kaikki selvitykset, jotka ovat tarpeen sen valvomiseksi, että käyttäjä noudattaa jatkuvasti tuoteryhmää koskevia myöntämisperusteita ja 9 artiklaa. 4. Ympäristömerkin käyttäjän on pyynnöstä annettava tuotteen rekisteröineelle toimivaltaiselle elimelle pääsy tiloihin, joissa kyseessä olevaa tuotetta valmistetaan. Pyyntö voidaan esittää minä tahansa kohtuulliseksi katsottavana ajankohtana ja ilman ennakkoilmoitusta. 5. Jos tuotteen rekisteröinyt toimivaltainen elin toteaa sen jälkeen, kun se on antanut ympäristömerkin käyttäjälle mahdollisuuden esittää huomautuksensa, että ympäristömerkillä varustetut tuotteet eivät täytä kyseistä tuoteryhmää koskevia myöntämisperusteita tai että ympäristömerkkiä ei käytetä 9 artiklan mukaisesti, sen on kiellettävä ympäristömerkin käyttö kyseisissä tuotteissa. Ympäristömerkin käyttäjällä ei ole oikeutta vaatia 9 artiklan 3 kohdassa säädetyn maksun palauttamista joko osittain tai kokonaan. Toimivaltaisen elimen on ilmoitettava kiellosta viipymättä kaikille muille toimivaltaisille elimille ja komissiolle. 6. Tuotteen rekisteröinyt toimivaltainen elin ei saa paljastaa tietoja, jotka se on saanut käyttöönsä arvioidessaan, noudattaako ympäristömerkin käyttäjä 9 artiklassa esitettyjä ympäristömerkin käyttöä koskevia sääntöjä, tai käyttää näitä tietoja mihinkään muuhun tarkoitukseen, joka ei liity ympäristömerkin käytön rekisteröimiseen. Sen on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet suojatakseen sille toimitetut asiakirjat väärentämiseltä ja väärinkäytöltä. 7. Jos toimivaltaisen elimen tietoon tulee, että markkinoilla on ympäristömerkillä varustettu tuote, joka ei mahdollisesti täytä kyseistä tuoteryhmää koskevia myöntämisperusteita tai 9 artiklan vaatimuksia, sen on ilmoitettava asiasta välittömästi komissiolle ja tuotteen rekisteröineelle toimivaltaiselle elimelle. Tuotteen rekisteröineen toimivaltaisen elimen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet selvittääkseen, onko tuote tuoteryhmää koskevien myöntämisperusteiden ja 9 artiklan mukainen. Tällöin sovelletaan 5 kohdassa säädettyä menettelyä. 11 artikla Jäsenvaltioiden ympäristömerkkijärjestelmät Jos tietylle tuoteryhmälle on julkaistu yhteisön ympäristömerkin myöntämisperusteet, muut kansallisesti tunnustetut ympäristömerkkijärjestelmät, jotka eivät kata kyseistä tuoteryhmää perusteiden julkaisuajankohtana, voidaan laajentaa kyseiseen tuoteryhmään ainoastaan siinä tapauksessa, että näissä muissa järjestelmissä laaditut myöntämisperusteet ovat vähintään yhtä tiukat kuin yhteisön ympäristömerkin myöntämisperusteet. 12 artikla Ympäristömerkin käytön edistäminen Jäsenvaltiot ja komissio edistävät yhteistyössä EUEB:n kanssa yhteisön ympäristömerkin käyttöä järjestämällä kuluttajille, tuottajille, julkisille hankintaviranomaisille, kauppiaille, vähittäismyyjille ja suurelle yleisölle suunnattuja valistus- ja tiedotuskampanjoita tukien näin järjestelmän kehittämistä. 13 artikla Vertaisarviointi Tämän asetuksen 9 ja 10 artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi toimivaltaisten elinten on käytävä läpi vertaisarviointi. Vertaisarvioinnissa käytetään luotettavia ja avoimia arviointiperusteita ja -sääntöjä. Komissio valvoo toimivaltaisten elinten vertaisarvioinnin sääntöjen noudattamista ja asianmukaista toimintaa. Toimivaltaisten elinten on toimitettava vertaisarvioinnista raportti komissiolle, joka välittää sen tiedoksi EUEB:lle ja asettaa sen julkisesti saataville. 14 artikla Kertomus Komissio antaa [tarkka päivämäärä – viiden vuoden kuluttua asetuksen julkaisemisesta] mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän täytäntöönpanosta. Kertomuksessa on yksilöitävä tekijöitä, joiden osalta järjestelmää on mahdollisesti tarkistettava. 15 artikla Liitteiden muuttaminen Komissio voi korottaa 9 artiklan 3 kohdassa säädettyä suurinta maksua ja muuttaa liitteitä. Näistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, päätetään 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. 16 artikla Komitea Komissiota avustaa komitea. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. 17 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään [...] ja ilmoitettava viipymättä niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista. 18 artikla Kumoaminen Kumotaan asetus (EY) N:o 1980/2000. 19 artikla Siirtymäsäännökset Asetusta (EY) N:o 1980/2000 sovelletaan mainitun asetuksen 9 artiklan nojalla tehtyihin sopimuksiin näiden sopimusten voimassaolon päättymiseen saakka. 20 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä […] päivänä […] kuuta […]. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I Menettely ympäristömerkin myöntämisperusteiden laadintaa ja tarkistamista varten A. Vakiomenettely Seuraavat asiakirjat on laadittava: 1. Alustava raportti Alustavaan raporttiin on sisällyttävä seuraavat tiedot: - Määrällinen arvio tuoteryhmään liittyvistä mahdollisista ympäristöhyödyistä; arviossa on otettava huomioon myös muiden eurooppalaisten ja kansallisten ympäristömerkkien vastaavista tuoteryhmistä saatavat hyödyt; - Perustelut tuoteryhmän valinnalle ja sen laajuudelle; - Mahdolliset kauppaan liittyvät näkökohdat; - Analyysi muiden ympäristömerkkien myöntämisperusteista; - Voimassa olevat lait ja käsiteltävinä olevat lainsäädäntöaloitteet, joilla on merkitystä tuoteryhmän sektorin kannalta; - Yhteisön sisäiset markkinatiedot kyseiseltä sektorilta, mukaan luettuina määrät ja liikevaihto; - Ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden nykyinen ja mahdollinen tuleva markkinaosuus; - Tuoteryhmään liittyvien ympäristövaikutusten laajuus ja yleinen merkitys uusien tai olemassa olevien elinkaariarviointien perusteella. Myös muuta tieteellistä näyttöä voidaan käyttää. Kriittiset ja kiistanalaiset kysymykset on kuvattava yksityiskohtaisesti ja arvioitava; - Viittaukset raportin laatimista varten kerättyihin ja siinä käytettyihin tietoihin. Alustava raportti on asetettava saataville ympäristömerkille omistetuilla komission verkkosivuilla kommentteja varten ja viitemateriaaliksi myöntämisperusteiden laatimisen aikana. 2. Myöntämisperuste-ehdotus ja siihen liittyvä tekninen raportti Alustavan raportin julkaisemisen jälkeen on laadittava ehdotusluonnos ja sitä tukeva tekninen raportti. Myöntämisperusteiden on täytettävä seuraavat vaatimukset: - Niiden on perustuttava markkinoilla parhaiten suoriutuvien tuotteiden ympäristönsuojelulliseen tasoon niiden koko elinkaaren aikana ja vastattava niin pitkälle kuin mahdollista parhaiten suoriutuvaa 10 prosenttia markkinoilla saatavilla olevista tuotteista. - Niiden on perustuttava tuotteen merkittävimpiin ympäristövaikutuksiin, ne on niin pitkälle kuin on kohtuudella mahdollista ilmaistava tuotteen ympäristönsuojelullista tasoa kuvaavien keskeisten teknisten indikaattoreiden avulla ja niiden on sovelluttava tämän asetuksen mukaiseen arviointiin. - Niiden on perustuttava luotettaviin tietoihin, jotka edustavat mahdollisimman pitkälle koko yhteisön markkinoita. - Niiden on perustuttava elinkaaritietoihin ja määrällisiin ympäristövaikutuksiin, mahdollisuuksien mukaan eurooppalaisen elinkaaritietojärjestelmän ( European Reference Life Cycle Data System , ELCD) mukaisesti. - Niissä on otettava huomioon kaikkien kuulemisprosessiin osallistuvien sidosryhmien näkökannat. - Niissä on määritelmien, testimenetelmien sekä teknisten ja hallinnollisten asiakirjojen osalta taattava yhdenmukaistaminen tuoteryhmään sovellettavan voimassa olevan lainsäädännön kanssa. - Niissä on otettava huomioon asiaa koskevat yhteisön toimintaperiaatteet sekä muiden läheisten tuoteryhmien yhteydessä tehty työ. Myöntämisperuste-ehdotus on laadittava siten, että se on helposti ymmärrettävä niille, jotka haluavat käyttää myöntämisperusteita. Siinä on annettava perustelut kullekin myöntämisperusteelle ja selitettävä kuhunkin myöntämisperusteeseen liittyvät ympäristöhyödyt. Tekniseen raporttiin on sisällyttävä vähintään seuraavat tiedot: - tieteellinen selitys kustakin vaatimuksesta ja myöntämisperusteesta; - määrällinen arvio yleisestä ympäristönsuojelullisesta tasosta, joka myöntämisperusteilla odotetaan kokonaisuudessaan katsottuna saavutettavan markkinoilla olevaan keskimääräiseen tuotteeseen verrattuna; - arvio siitä, mitä ympäristöön kohdistuvia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia myöntämisperusteilla odotetaan kokonaisuudessaan katsottuna olevan; - testimenetelmät eri myöntämisperusteiden arviointia varten; - arvio testauskustannuksista; - kunkin myöntämisperusteen osalta tiedot kaikista testiselosteista, raporteista ja muista asiakirjoista, jotka käyttäjän on esitettävä toimivaltaisen elimen pyynnöstä 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tekninen raportti ja myöntämisperuste-ehdotus on asetettava saataville ympäristömerkille omistetuilla komission verkkosivuilla julkista kuulemista ja kommentteja varten. Tuoteryhmän myöntämisperusteiden laadintaa johtavan osapuolen on toimitettava raportti ja ehdotus kaikille sidosryhmille. Myöntämisperuste-ehdotuksesta on järjestettävä vähintään kaksi avointa työryhmäkokousta, johon kutsutaan kaikki sidosryhmät, kuten toimivaltaiset elimet, teollisuus, myös pk-yritykset, ammattijärjestöt, vähittäismyyjät, maahantuojat sekä ympäristö- ja kuluttajajärjestöt. Myös komissio osallistuu tähän kokoukseen. Myöntämisperuste-ehdotus ja tekninen raportti on asetettava saataville vähintään kuukausi ennen ensimmäistä työryhmäkokousta. Mahdolliset myöhemmät myöntämisperuste-ehdotukset on asetettava saataville vähintään kuukausi ennen seuraavaa kokousta. Myöntämisperusteisiin myöhemmissä luonnoksissa tehtyjen muutosten syyt on selostettava kattavasti ja dokumentoitava. Tällöin on viitattava avoimissa työryhmäkokouksissa käytyihin keskusteluihin ja julkisessa kuulemisessa saatuihin kommentteihin. Kaikkiin myöntämisperusteiden laatimisprosessin aikana saatuihin kommentteihin on vastattava ja ilmoitettava, onko ne hyväksytty vai hylätty ja miksi. 3. Loppuraportti ja myöntämisperusteet Loppuraporttiin on sisällyttävä seuraavat tiedot: Selkeät vastaukset kaikkiin kommentteihin ja ehdotuksiin ja ilmoitus siitä, onko ne hyväksytty vai hylätty ja miksi. Euroopan unionista ja sen ulkopuolelta tulevia on sidosryhmiä on kohdeltava tasavertaisesti. Loppuraporttiin on sisällyttävä myös seuraavat tiedot: - yhden sivun yhteenveto siitä, kuinka laajaa tukea myöntämisperuste-ehdotus on saanut toimivaltaisten elinten piirissä; - yhteenvetoluettelo kaikista myöntämisperusteiden laatimistyön aikana lausuntokierroksella olleista asiakirjoista ja ilmoitus siitä, milloin kukin asiakirja on ollut lausuntokierroksella ja kenellä, sekä jäljennös kyseisistä asiakirjoista; - luettelo sidosryhmistä, jotka ovat osallistuneet työhön tai joita on kuultu tai jotka ovat ilmaisseet mielipiteensä, sekä niiden yhteystiedot; - raportin tiivistelmä; - ehdotus tuoteryhmää koskevaksi markkinointi- ja viestintästrategiaksi. Loppuraportista esitetyt huomautukset on otettava huomioon, ja pyydettäessä on annettava tiedot huomautusten johdosta toteutetuista toimista. 4. Käsikirja ympäristömerkin mahdollisille käyttäjille ja toimivaltaisille elimille On laadittava käyttäjän käsikirja, joka auttaa ympäristömerkin mahdollisia käyttäjiä ja toimivaltaisia elimiä sen arvioinnissa, ovatko tuotteet myöntämisperusteiden mukaisia. 5. Käsikirja julkisista hankintamenettelyistä vastaaville viranomaisille On laadittava käyttäjän käsikirja, jossa annetaan ympäristömerkin myöntämisperusteiden käyttöä koskevia ohjeita julkisista hankintamenettelyistä vastaaville viranomaisille. Huomautus: Komissio laatii mallit ympäristömerkin käyttäjille ja toimivaltaisille elimille sekä julkisista hankintamenettelyistä vastaaville viranomaisille tarkoitetuista käsikirjoista. B. Lyhennetty menettely, kun myöntämisperusteet on laadittu toisessa ympäristömerkkijärjestelmässä Komissiolle annetaan yksi raportti. Raporttiin on sisällyttävä osa, jossa osoitetaan, että liitteessä I olevassa A osassa esitetyt tekniset ja kuulemista koskevat vaatimukset on täytetty, sekä myöntämisperuste-ehdotus, käsikirja ympäristömerkin mahdollisille käyttäjille ja toimivaltaisille elimille ja käsikirja julkisista hankintamenettelyistä vastaaville viranomaisille. Jos komissio katsoo, että raportti ja myöntämisperusteet täyttävät liitteessä I olevassa A osassa esitetyt vaatimukset, raportti ja myöntämisperuste-ehdotus asetetaan kahden kuukauden ajaksi saataville ympäristömerkille omistetuilla komission verkkosivuilla julkista kuulemista ja kommentteja varten. Kaikkiin julkisen kuulemisen aikana saatuihin kommentteihin on vastattava ja ilmoitettava, onko ne hyväksytty vai hylätty ja miksi. Jollei julkisen kuulemisen aikana tehdä muutoksia ja jos yksikään jäsenvaltio ei pyydä avoimen työryhmäkokouksen järjestämistä, komissio voi hyväksyä myöntämisperusteet. Jonkin jäsenvaltion sitä pyytäessä myöntämisperuste-ehdotuksesta on järjestettävä avoin työryhmäkokous, johon osallistuvat kaikki sidosryhmät, kuten toimivaltaiset elimet, teollisuus, myös pk-yritykset, ammattijärjestöt, vähittäismyyjät, maahantuojat sekä ympäristö- ja kuluttajajärjestöt. Myös komissio osallistuu tähän kokoukseen. Jollei julkisen kuulemisen aikana tai työryhmäkokouksessa tehdä muutoksia, komissio voi hyväksyä myöntämisperusteet. LIITE II Ympäristömerkin muoto Yhteisön ympäristömerkki on muodoltaan jompikumpi seuraavista: 1.[pic]2.[pic] Good Environment Choice = Hyvä ympäristövalinta Mallia 1 käytetään, kun komissio on määritellyt kolme keskeistä ympäristöominaisuutta, jotka mainitaan ympäristömerkissä 7 artiklan mukaisesti. Myös ympäristömerkin rekisteröintinumero on merkittävä tuotteeseen. Se ilmoitetaan seuraavassa muodossa: [pic] Ecolabel reference = Ympäristömerkin numero Tässä merkinnässä XX viittaa rekisteröintivaltioon ja YYYYY on toimivaltaisen elimen antama rekisteröintinumero. SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS 1. EHDOTUKSEN NIMI: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisön ympäristömerkkijärjestelmästä 2. LUOKITTELU TOIMINTOPERUSTEISESSA JOHTAMIS- JA BUDJETOINTIJÄRJESTELMÄSSÄ Toimintalohko(t) sekä toiminto/toiminnot: 07 03 – EU:n ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön täytäntöönpano 3. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT 3.1. Budjettikohdat (toimintamäärärahat sekä niihin liittyvät teknisen ja hallinnollisen avun määrärahat (entiset BA-budjettikohdat)) ja budjettinimikkeet: 07 01 04 01: LIFE+ (Ympäristöalan rahoitusväline — 2007–2013) — Hallintomenot 07 03 07: LIFE+ (Ympäristöalan rahoitusväline — 2007–2013) 3.2. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto: Säädöksen (ympäristömerkkiasetus) odotetaan tulevan voimaan vuonna 2009. Kaudella 2009–2013 toimintamenot katetaan ympäristöalan rahoitusvälineestä LIFE+. 3.3. Budjettitiedot Budjettikohta | Menolaji | Uusi | EFTA osallistuu | Ehdokasmaat osallistuvat | Rahoitusnäkymien otsake | 07010401 | Ei-pakoll. | EI-JM[16] | EI | EI | KYLLÄ | Nro 2 | 070307 | Ei-pakoll. | JM | EI | EI | KYLLÄ | Nro 2 | 4. YHTEENVETO RESURSSEISTA 4.1. Taloudelliset resurssit 4.1.1. Yhteenveto maksusitoumusmäärärahoista (MSM) ja maksumäärärahoista (MM) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Menolaji | Kohdan nro | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 ja myöh. | Yht. 2009-2013 | Toimintamenot[17] | Maksusitoumusmäärärahat (MSM) | 8.1. | a | 0,990 | 4,710 | 3,210 | 3,210 | 0,710 | - | 12,830 | Maksumäärärahat (MM) | b | 0,660 | 3,338 | 3,214 | 3,410 | 1,543 | 0,665 | 12,830 | Viitemäärään sisältyvät hallintomenot[18] | Tekninen ja hallinnollinen apu (EI-JM) | 8.2.4. | c | - | - | - | - | - | - | - | VIITEMÄÄRÄ YHTEENSÄ | Maksusitoumusmäärärahat | a+c | 0,990 | 4,710 | 3,210 | 3,210 | 0,710 | - | 12,830 | Maksumäärärahat | b+c | 0,660 | 3,338 | 3,214 | 3,410 | 1,543 | 0,665 | 12,830 | Hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään[19] | Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot (EI-JM) | 8.2.5. | d | 0,424 | 0,940 | 1,156 | 1,156 | 1,156 | - | 4,832 | Viitemäärään sisältymättömät hallintomenot lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EI-JM) | 8.2.6. | e | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | - | 1,000 | Toimenpiteen alustavat rahoituskustannukset yhteensä | MSM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | a+c+d+e | 1,614 | 5,850 | 4,566 | 4,566 | 2,066 | 18,662 | MM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | b+c+d+e | 1,284 | 4,478 | 4,570 | 4,766 | 2,899 | 0,665 | 18,662 | Tiedot yhteisrahoituksesta Jos ehdotukseen liittyy jäsenvaltioilta tai muilta tahoilta (jotka on ilmoitettava) saatavaa osarahoitusta, seuraavassa taulukossa ilmoitetaan kyseisen osarahoituksen arvioitu määrä (rivejä voidaan lisätä, jos rahoitusta saadaan useilta tahoilta): milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Rahoitukseen osallistuva taho | Vuosi n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 ja myöh. | Yht. | …………………… | f | MSM YHTEENSÄ yhteisrahoitus mukaan luettuna | a+c+d+e+f | 4.1.2. Yhteensopivuus rahoitussuunnitelman kanssa ( Ehdotus on nykyisen rahoitussuunnitelman mukainen. ( Ehdotus edellyttää kyseeseen tulevan rahoitusnäkymien otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista. ( Ehdotus voi edellyttää toimielinten sopimuksen[20] määräysten soveltamista (ts. joustovälineen käyttöä tai rahoitusnäkymien tarkistamista). 4.1.3. Vaikutukset tuloihin ( Ehdotuksella ei ole vaikutuksia tuloihin. ( Ehdotuksella on seuraavat vaikutukset tuloihin: milj. euroa (yhden desimaalin tarkkuudella) Ennen toteutusta [Vuosi n-1] | Toteutuksen jälkeen | Henkilöstön määrä yhteensä | 5 | 13 | 15 | 15 | 15 | 15 | Tällä hetkellä ympäristöasioiden pääosastossa ympäristömerkkiasioita hoitaa 3,5 AD-virkamiestä ja 1 AST-virkamies. 5. OMINAISPIIRTEET JA TAVOITTEET 5.1. Tarve, johon ehdotuksella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä Tämän asetuksen yleisenä tavoitteena on tukea tuotteiden kestävää tuotantoa ja kulutusta sekä palveluiden kestävää tarjontaa ja käyttöä määrittelemällä vertailuarvot tuotteiden ja palvelujen hyvälle ympäristönsuojelulliselle tasolle. Ympäristömerkin avulla nämä tuotteet ja palvelut tuodaan kuluttajien tietoon. Ympäristömerkki edistää sellaisten tuotteiden ja palvelujen käyttöä, joiden ympäristövaikutukset ovat vähäisemmät kuin muiden saman ryhmän tuotteiden tai palvelujen. Ympäristömerkkijärjestelmässä nämä hyvän ympäristönsuojelullisen tason vertailuarvot määritellään niiden tuotteiden perusteella, jotka suoriutuvat markkinoilla parhaiten myöntämisperusteiden laatimisajankohtana. 5.2. Yhteisön osallistumisesta saatava lisäarvo, ehdotuksen johdonmukaisuus muiden rahoitusvälineiden kanssa sekä mahdolliset synergiaedut Sen sijaan että kussakin jäsenvaltiossa käytettäisiin omia mittapuita tuotteiden ympäristömyötäisyyden vertailuun, yhtenäismarkkinoilla on loogista laatia asiasta yhdet yhteiset suuntaviivat. EU:n laajuinen järjestelmä mahdollistaa sen, että yritysten on helpompi markkinoida ”ympäristöystävällisiä” tuotteita kaikkialla EU:ssa. Sen avulla kuluttajat voivat myös ostaa ”vihreitä” tuotteita missä tahansa ja luottaa siihen, että niillä on samat ympäristöominaisuudet. EU:n ympäristömerkki on ainoa tällainen merkintä, joka koskee koko sisämarkkinoita – nykyiset kansalliset tai alueelliset ympäristömerkkijärjestelmät kattavat niistä vain osan. 5.3. Ehdotuksen tavoitteet ja odotetut tulokset sekä näihin liittyvät indikaattorit toimintoperusteisessa johtamismallissa Järjestelmän tarkistamisen yleiset tavoitteet ovat seuraavat: 1. Tuetaan tuotteiden kestävää tuotantoa ja kulutusta sekä palveluiden kestävää tarjontaa ja käyttöä määrittelemällä vertailuarvot hyvälle ympäristönsuojelulliselle tasolle. Ympäristömerkin avulla nämä tuotteet ja palvelut tuodaan kuluttajien tietoon. Ympäristömerkki edistää sellaisten tuotteiden ja palvelujen käyttöä, joiden ympäristövaikutukset ovat vähäisemmät kuin muiden saman ryhmän tuotteiden tai palvelujen. 2. Tarkistettu ympäristömerkkijärjestelmä on suunniteltava siten, että se on olennainen ja toimiva osa kestävää kulutusta ja tuotantoa koskevaa Euroopan komission laajempaa toimintakehystä. Uuden asetuksen on oltava riittävän joustava, jotta se voidaan yhdistää helposti muihin välineisiin, joita ovat muun muassa ympäristöä säästävät julkiset hankinnat, EMAS, ekologinen tuotesuunnittelu ja ympäristöteknologian toimintasuunnitelma (ETAP). 3. Ympäristömerkin vaikuttavuutta lisätään huomattavasti liittämällä se muihin kestävää kulutusta ja tuotantoa koskeviin toimintalinjoihin ja määrittelemällä hyvän ympäristönsuojelullisen tason vertailuarvot poliittisten päättäjien ja yritysten käyttöön ja yleistä tiedotusta varten. Toiminnalliset tavoitteet ovat seuraavat: - Parannetaan EU:n ympäristömerkin tunnettuutta, ymmärtämistä ja kunnioitusta EU:n jäsenvaltioissa ja ympäri maailmaa. Keskipitkällä aikavälillä onnistumista olisi arvioitava sen perusteella, että kuluttajat ja yritykset kaikkialla EU:ssa tunnistavat yhteisön ympäristömerkin yhtä hyvin kuin saksalainen Sininen enkeli -merkki tai pohjoismainen Joutsenmerkki tunnistetaan käyttöalueillaan. Indikaattorit: - prosenttiosuus väestöstä, joka tuntee yhteisön ympäristömerkin ja sen tarkoituksen kymmenen vuoden sisällä - prosenttiosuus yrityksistä, jotka tuntevat yhteisön ympäristömerkin kymmenen vuoden sisällä. - Myös luottamuksen luominen merkkiin ja sen uskottavuuden säilyttäminen on olennaisen tärkeää. Merkin on oltava arvostettu mittapuu ympäristönsuojelulliselle tasolle. Indikaattori: - merkin uskottavuus muihin ympäristömerkkeihin verrattuna. - Myöntämisperusteet tarvitaan kaikille tuotteille ja palveluille, joissa ympäristömerkistä voidaan saada hyötyä, erityisesti tuoteryhmille, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia ja joiden ympäristönsuojelullista tasoa voidaan siis olennaisesti parantaa. Indikaattori: - tuoteryhmien lukumäärä; yritysten lukumäärä tuoteryhmää kohden; myytyjen tuotteiden kappalemäärä tuoteryhmää kohden; myynnin määrä tuoteryhmää kohden. - Kauppojen hyllyille saadaan huomattavasti enemmän ympäristömerkittyjä tuotteita, joista kuluttajat voivat valita. Indikaattori: - ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden myynti prosenttiosuutena kyseisen tuoteryhmän kokonaisvähittäismyynnistä. - Myöntämisperusteita koskevat asiakirjat laaditaan niin, että julkisten hankintaviranomaisten ja poliittisten päättäjien on helppo käyttää niitä. Indikaattorit: - ympäristömerkin myöntämisperusteiden käyttö julkisten hankintaviranomaisten piirissä, mitä seurataan jäsenvaltioille osoitetuilla kyselyillä, sekä käynnit ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevilla verkkosivuilla ja ympäristömerkin myöntämisperusteita koskevien asiakirjojen latauskerrat; - niiden toimintalinjausten lukumäärä, joiden voidaan katsoa perustuvan ympäristömerkin tuotetietoja koskevaan työhön. - EU:n ympäristömerkki yhdenmukaistetaan muiden maailmanlaajuisten ja kansallisten merkkien kanssa. Indikaattori: - kuinka usein kansallisissa merkintäjärjestelmissä sovelletaan suoraan yhteisön ympäristömerkin myöntämisperusteita. - Ympäristömerkin olisi oltava sellainen, ettei sen saaminen aiheuta yrityksille liiallisia kustannuksia ja työtä, vaikka vaatimustaso pidetään edelleen korkeana, jotta voidaan taata merkin uskottavuus kuluttajien ja ympäristöjärjestöjen silmissä. Indikaattori: - rekisteröintien lukumäärä. 5.4. Toteutustapa (alustava) ( Keskitetty hallinnointi ( komissio hallinnoi suoraan ( hallinnointivastuu siirretään ( toimeenpanovirastoille ( varainhoitoasetuksen 185 artiklassa tarkoitetuille yhteisöjen perustamille elimille ( kansallisille julkisoikeudellisille yhteisöille tai julkisen palvelun tehtäviä suorittaville yhteisöille ( Yhteistyössä toteutettava tai hajautettu hallinnointi ( jäsenvaltioiden kanssa ( kolmansien maiden kanssa ( Hallinnointi yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa (tarkennettava) Huomautukset: 6. SEURANTA JA ARVIOINTI 6.1. Seurantamenettely Järjestelmän seuranta ja täytäntöönpano ja ympäristömerkkiasetuksen onnistumisen arviointi mahdollistetaan useilla toimenpiteillä: - Komissio käyttää jatkossakin Eurobarometri-kyselyjä kerätäkseen tietoja siitä, kuinka hyvin ympäristömerkki tunnetaan yleisön keskuudessa ja kuinka paljon siihen luotetaan. - Komissio valmistelee parhaillaan palvelunhankintasopimusta tilastotietojen keräämiseksi ympäristöä säästävistä julkisista hankinnoista; sopimuksessa viitataan myös EU:n laajuisiin ympäristömerkin myöntämisperusteisiin. Tämä työ tarjoaa tietoja siitä, missä määrin ympäristömerkin myöntämisperusteet on otettu käyttöön julkisten hankintaviranomaisten piirissä. - Vuotuisten tilastojen laadinta jatkuu entiseen tapaan: toimivaltaisia elimiä pyydetään toimittamaan tiedot ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden myynnistä, ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden määrästä, rekisteröidyiltä käyttäjiltä perityistä maksuista sekä järjestelmään osoitetuista resursseista (henkilöstö- ja taloudelliset resurssit). - Toimivaltaiset elimet raportoivat jatkuvasti uusista rekisteröinneistä komissiolle, joka julkaisee ne internetissä (www.eco-label.com). - Tietoja järjestelmän täytäntöönpanosta saadaan jatkossakin myös jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa säännöllisesti järjestettävissä kokouksissa. - Ehdotettu uusi vertaisarviointimekanismi, jonka tarkoituksena on varmistaa ympäristömerkkiasetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano ja seuranta, lisää avoimuutta sen suhteen, kuinka eri toimivaltaiset elimet käsittelevät yritysten tekemien hakemusten arviointiin ja todentamiseen liittyviä kysymyksiä. 6.2. Arviointimenettely 6.2.1. Ennakkoarviointi Ympäristömerkkiasetuksesta tehty vaikutusten arviointi osoittaa, että nykyisellä järjestelmällä ei saavuteta sille asetettuja tavoitteita, koska merkki tunnetaan huonosti ja on otettu heikosti käyttöön teollisuudessa. Tämä johtuu järjestelmään liittyvien menettelyjen ja hallinnon byrokraattisuudesta. 6.2.2. Väli-/jälkiarviointien perusteella toteutetut toimenpiteet (aikaisemmat kokemukset vastaavasta toiminnasta) 6.2.3. Tulevaa arviointia koskevat määräykset ja arviointien suorittamisvälit Ehdotukseen sisältyy uudelleentarkastelulauseke. 7. PETOSTENTORJUNTA Sisäisen valvonnan standardien nro 14, 15, 16, 18, 19, 20 ja 21 sekä Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 periaatteiden soveltaminen täysimääräisesti. Komissio varmistaa tämän ehdotuksen nojalla rahoitettavien toimien toteutuksen yhteydessä, että yhteisön taloudellisia etuja suojataan petoksia, korruptiota ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja perimällä aiheettomasti maksetut varat takaisin ja, jos väärinkäytöksiä havaitaan, tehokkailla, oikeasuhteisilla ja varoittavilla seuraamuksilla neuvoston asetusten (EY, Euratom) N:o 2988/95 ja (Euratom, EY) N:o 2185/96 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 mukaisesti. 8. YKSITYISKOHTAINEN ERITTELY TARVITTAVISTA RESURSSEISTA 8.1. Ehdotuksen tavoitteet ja niihin liittyvät rahoituskustannukset Maksusitoumusmäärärahoina, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) (Sarakkeessa ilmoitetaan tavoitteet, toiminta ja tuotokset) | Tuotoksen tyyppi | Keskim. kustannukset | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2009-2013 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Virkamiehet tai väliaikaiset toimihenkilöt (XX 01 01) | A*/AD | 1 | 2 | 3 | 3 | 3 | B*, C*/AST | 2 | 3 | 4 | 4 | 4 | Momentilta XX 01 02 rahoitettavat kansalliset asiantuntijat | 2 | 8 | 8 | 8 | 8 | Momenteilta XX 01 04/05 rahoitettava muu henkilöstö | YHTEENSÄ | 5 | 13 | 15 | 15 | 15 | 8.2.2. Toimintaan liittyvien tehtävien kuvaus Järjestelmän yleinen hallinnointi, tuoteryhmien myöntämisperusteiden laadinta ja tarkistaminen, markkinoinnin hallinnointi. Jotta ympäristömerkki olisi menestys, uuden asetuksen antamisen jälkeen on toteutettava laajoja markkinointitoimia. Tämä tapahtuu osana ympäristöä säästävää kulutusta ja tuotantoa koskevaa Euroopan laajuista kampanjaa, joka toteutetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden, elinkeinoelämän ja kansalaisjärjestöjen kanssa. 8.2.3. Henkilöresurssien lähteet (henkilöstösääntöjen alainen henkilöstö) ( Korvattavan tai jatkettavan ohjelman hallinnointiin osoitetut tämänhetkiset virat ja/tai toimet ( Vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvässä vuotta n koskevassa menettelyssä jo myönnetyt virat ja/tai toimet ( Vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvässä seuraavassa menettelyssä pyydettävät virat ja/tai toimet ( Hallinnoinnista vastaavan henkilöstön nykyisten virkojen ja/tai toimien uudelleenjärjestely (henkilöstön sisäinen uudelleenjärjestely) ( Vuodeksi n tarvittavat virat ja/tai toimet, jotka eivät sisälly vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvään, kyseistä vuotta koskevaan menettelyyn 8.2.4. Muut viitemäärään sisältyvät hallintomenot (XX 01 04/05 – hallintomenot) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Budjettikohta (numero ja nimi) | Vuosi n | Vuosi n+1 | Vuosi n+2 | Vuosi n+3 | Vuosi n+4 | Vuosi n+5 ja myöh. | YHT. | Muu tekninen ja hallinnollinen apu | - sisäinen | - ulkoinen | Tekninen ja hallinnollinen apu yhteensä | 8.2.5. Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot, jotka eivät sisälly viitemäärään milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Laji | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 ja myöh. | Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt (XX 01 01) | 0,351 | 0,585 | 0,819 | 0,819 | 0,819 | 0,819 | Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö (kansalliset asiantuntijat) (budjettikohta ilmoitettava) | 0,10116 | 0,40464 | 0,40464 | 0,40464 | 0,40464 | 0,40464 | Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot yhteensä (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0,45216 | 0,98964 | 1,22364 | 1,22364 | 1,22364 | 1,22364 | Laskelma – Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt | Tarvittaessa viitataan kohtaan 8.2.1 | Kohdassa 8.2.1 tarkoitetun virkamiehen tai väliaikaisen toimihenkilön normien mukainen palkka on 0,117 miljoonaa euroa. | Laskelma – Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö | Tarvittaessa viitataan kohtaan 8.2.1 | Kohdassa 8.2.1 tarkoitetun kansallisen asiantuntijan normien mukainen palkka on 0,05058 miljoonaa euroa. | 8.2.6. Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 ja myöh. | 2009 - 2013 | XX 01 02 11 01 – Virkamatkat | 0,020 | 0,020 | 0,020 | 0,020 | 0,020 | 0,100 | XX 01 02 11 02 – Konferenssit ja kokoukset | 0,090 | 0,090 | 0,090 | 0,090 | 0,090 | 0,450 | XX 01 02 11 03 – Komiteoiden kokoukset[23] | 0,090 | 0,090 | 0,090 | 0,090 | 0,090 | 0,450 | XX 01 02 11 04 – Selvitykset ja kuulemiset | XX 01 02 11 05 – Tietojärjestelmät | 2 Muut hallintomenot yhteensä (XX 01 02 11) | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 1,000 | 3 Muut hallintomenojen kaltaiset menot (eritellään budjettikohdittain) | Hallintomenot yhteensä lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 1,000 | Laskelma – Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään | Vuosittain järjestetään 20 virkamatkaa, joihin kuhunkin on varattava 1 000 euroa. Virkamatkat liittyvät tuoteryhmien myöntämisperusteiden laadintaan sekä jäsenvaltioiden ja muiden ympäristömerkkijärjestelmien kanssa järjestettäviin kokouksiin (maailmanlaajuinen ympäristömerkintöjen verkosto). Vuosittain järjestetään yhteensä kuusi sääntelykomitean kokousta ja kyseisen komitean valmistelevaa kokousta, joihin kuhunkin on varattava 30 000 euroa. | Henkilöstö- ja hallintoresurssien tarve katetaan osuudesta, joka voidaan myöntää hallinnoivalle pääosastolle vuotuisessa määrärahojen jaossa ottaen huomioon talousarviorajoitukset. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1980/2000, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000, tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä (http://ec.europa.eu/environment/ecolabel/pdf/regulation/001980_en.pdf). [2] Elinkaariajattelu on prosessi, jossa otetaan mahdollisimman tarkasti huomioon kaikki kulutetut luonnonvarat ja kaikki tuotteen (tavaran tai palvelun) elinkaareen liittyvät ympäristö- ja terveysvaikutukset, muun muassa raaka-aineiden hankinta, tuotanto, käyttö, kuljetus, kierrätys sekä jätteiden käsittely ja hävittäminen. Prosessin avulla voidaan välttää ”taakkojen siirto” eli vaikutusten tai luonnonvarojen kulutuksen siirto elinkaaren vaiheiden, maantieteellisten alueiden ja ympäristö- ja terveysvaikutusten ongelma-alueiden (ilmastonmuutos, savusumu, happosade, luonnonvarojen ehtyminen jne.) välillä. Elinkaariarviointi (Life Cycle Assessment, LCA) on standardoitu kvantitatiivinen menetelmä, jonka avulla voidaan koota ja arvioida tuotejärjestelmän panoksia ja tuotoksia ja mahdollisia ympäristövaikutuksia koko sen elinkaaren aikana (ISO 14040 ff). [3] Integrated Product Policy (IPP), KOM(2003) 302 lopullinen. [4] Päätös N:o 1600/2002/EY. [5] http://ec.europa.eu/environment/ecolabel/revision_en.htm [6] http://ec.europa.eu/environment/ecolabel/revision_en.htm [7] Ks. http://ec.europa.eu/enterprise/eco_design/dir2005-32.htm [8] EUVL C […], […], s. […]. [9] EUVL C […], […], s. […]. [10] EUVL C […], […], s. […]. [11] EUVL C […], […], s. […]. [12] EYVL L 237, 21.9.2000, s. 1. [13] EUVL L 189, 20.7.2007, s. 1. [14] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. [15] EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1. [16] Jaksottamattomat määrärahat (EI-JM). [17] Menot, jotka eivät kuulu kyseisen osaston xx lukuun xx 01. [18] Menot, jotka otetaan osaston xx momentille xx 01 04. [19] Menot, jotka otetaan lukuun xx 01 muille momenteille kuin xx 01 04 tai xx 01 05. [20] Katso toimielinten sopimuksen 19 ja 24 kohta. [21] Taulukkoon lisätään sarakkeita, jos toiminnan kesto ylittää kuusi vuotta. [22] Tässä olisi viitattava asianomaisia toimeenpanovirastoja koskeviin rahoitusselvityksiin. [23] C12000 – Yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmän mukauttamista tekniikan kehitykseen sekä järjestelmän soveltamista käsittelevä komitea (ECOLABEL).