KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE saavutettuihin tuloksiin perustuvasta unionin varoja koskevasta arvioinnista /* COM/2013/0461 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE saavutettuihin tuloksiin perustuvasta unionin varoja koskevasta arvioinnista 1. JOHDANTO Tämä on kolmas Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 318 artiklan nojalla laadittu kertomus, jäljempänä ’kertomus’. Siitä käy ilmi, että saavutettuihin tuloksiin perustuvan unionin varoja koskevan arvioinnin raportointimenettely kehittyy jatkuvasti. Vastuuvapauden myöntämisestä vastaava viranomainen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuin ovat osoittaneet suurta kiinnostusta kertomusta kohtaan ja ehdottaneet sen kehittämistä kahden aiemman kertomuksen perusteella. Komissio on ottanut nämä ehdotukset huomioon tämän vuoden kertomuksessa siinä määrin kuin se oli mahdollista vuosien 2007−2013 monivuotiseen rahoituskehykseen sovellettavan nykyisen seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelmän perusteella. Tämän vuoden kertomukseen tehdyt parannukset antavat jo esimakua seuraavan, vuosia 2014−2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa suunnitelluista muutoksista, joita tarkastellaan lähemmin 2 jaksossa. Kertomuksen 3 jaksossa tarkastellaan vuonna 2012 toteutetun seurannan ja toteutuksen tuloksia, jotka koskevat vuonna 2012 toteutettuja meno-ohjelmia ja arviointeja. Niissä esitetään katsaus kunkin budjettikohdan täytäntöönpanoa koskeviin käytettävissä oleviin tietoihin. Kertomus julkaistaan tällä kertaa huomattavasti varhaisemmassa vaiheessa vuotta kuin vuosien 2010 ja 2011 kertomukset. Tämän ansiosta se niveltyy paremmin yhteenvetokertomuksen hyväksymiseen, minkä lisäksi näin voidaan varmistaa, että se on vastuuvapauden myöntämisestä vastaavan viranomaisen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen saatavilla raportointivuotta koskevaa vastuuvapausmenettelyä varten. Tämä kertomus kattaa kaikki nykyiseen monivuotiseen rahoituskehykseen liittyvät EU:n ohjelmat eri politiikanaloilla. Vastuuvapauden myöntämisestä vastaava viranomainen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuin pitivät tällaista lähestymistapaa hyvänä edellisessä kertomuksessa. Ulkoisia toimia koskevien ohjelmien (otsake 4) tuloksia selvitetään yksityiskohtaisemmin vastuuvapauden myöntämisestä vastaavan viranomaisen pyynnöstä, ja Eurooppa 2020 ‑ohjelman lippulaiva-aloitteiden toteuttamisen edistymistä kuvataan siltä osin kuin tulokset ovat saatavilla. Arviointien tulosten ohella tämän vuoden kertomukseen on sisällytetty myös muita tuloksia koskevia tietoja, jotta edistymisestä ja saavutetuista tuloksista saataisiin kattavampi kuva. Tiedot ovat peräisin pääosastojen vuotuisista toimintakertomuksista ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista, minkä lisäksi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitavista ohjelmista on saatu tietoja kansallisista kertomuksista ja asiantuntijaverkostojen raporteista sekä sisäisistä tarkastuskertomuksista. Kuhunkin 3 luvun otsakkeeseen sisältyy jakso, jossa käsitellään täytäntöönpanon edistymistä vuoden 2012 osalta sekä pääasiallisen arvioinnin tuloksia tai aikaisempia vuosia koskevien ohjelmien täytäntöönpanoon liittyvää muuta palautetta, joka tuli saataville vuonna 2012. Kertomukseen liittyy kaksi komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa. Niistä ensimmäinen sisältää toimintasuunnitelman, jossa esitetään alustava ehdotus kertomuksen jatkokehittämistä varten. Ehdotus vahvistetaan sen jälkeen kun vuosia 2014–2020 koskevaa monivuotista rahoituskehystä tukevat oikeudelliset välineet on hyväksytty. Toisessa valmisteluasiakirjassa esitetään laaja katsaus vuonna 2012 toteutettuihin 130 arviointiin. Valtaosa näistä arvioinneista koskee meno-ohjelmia, ja arviointikertomuksessa esitetään analyysi niiden yhteydessä esiin tulleista monialaisista kysymyksistä sekä tärkeimmät havainnot/suositukset[1]. Kertomuksessa esitetään keskeiset tiedot kustakin arvioinnista, kuten toiminnan vaikutuksista, vaikuttavuudesta, tehokkuudesta ja EU:n tarjoamasta lisäarvosta. Tiivistelmiin sisältyy myös linkki verkkosivustolle, jolla varsinainen kertomus on saatavilla. Nämä kaksi valmisteluasiakirjaa on laadittu Euroopan parlamentin ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen pyynnöstä. 2. SEURANNAN, RAPORTOINNIN JA ARVIONNIN PARANTAMISTA KOSKEVAT TOIMET Euroopan parlamentti sisällytti vuoden 2011 vastuuvapausmenettelyä koskevaan päätöslauselmaansa[2] jakson, jonka otsikkona on ”Ensisijaiset toimet”. Parlamentti toteaa siinä, että komission yksiköiden olisi kehitettävä uusi toimintakulttuuri, johon sisältyisi muun muassa tavoitteiden ja indikaattorien määrittäminen sekä kaikkien pääosastojen hallintosuunnitelmissa että kaikkia uusi toimintalinjoja ja ohjelmia koskevien ehdotusten yhteydessä. Parlamentti korosti myös edellistä kertomusta koskevien Euroopan tilintarkastustuomioistuimen huomautusten merkitystä ja tarvetta määritellä EU:n tuoma lisäarvo nykyistä selkeämmin. Pääosastojen olisi mitattava suoriutumistaan vuotuisissa toimintakertomuksissaan ja laadittava yhteenveto saavuttamistaan tuloksista. Tässä kertomuksessa olisi esitettävä yhteenveto vuotuisissa toimintakertomuksissa esitetyistä tuloksista, sisäiset toimet olisi erotettava ulkoisista ja korostettava Eurooppa 2020 ‑strategian lippulaivahankkeiden toteuttamisessa saavutettua edistystä. Lisäksi kaikki arviointikertomukset olisi toimitettava kokonaisuudessaan parlamentin käyttöön. Tämänvuotinen kertomus perustuu jo vuotuisiin toimintakertomuksiin, ohjelmakohtaiseen raportointiin, arviointiin ja sisäisen ja ulkoisen tarkastuksen tuloksiin. Kuten tämänvuotisessa tiedonannossa ”Yhteenveto komission hallintosaavutuksista vuonna 2012”[3] todetaan, komissiossa on kiinnitetty erityistä huomiota toimintakulttuurin kehittämiseen hallintosuunnitelmien ja vuotuisten toimintakertomusten yhteydessä huolehtimalla siitä, että nämä sisäisen hallinnon välineet ja muut kertomukset, kuten tämä kertomus, ovat keskenään johdonmukaisia, jotta voidaan välttää päällekkäisyydet ja sujuvoittaa tulosraportointia. Näissä ehdotuksissa ovat mukana ne tilintarkastustuomioistuimen viimevuotista kertomusta koskevissa huomautuksissaan mainitsemat osatekijät, jotka ovat tarpeen, jotta voidaan saada aikaan luotettava järjestelmä suoritustietojen keräämiseksi ja yksilöidä niiden avulla toimien tulokset ja vaikutukset seuraavaa monivuotista rahoituskehystä varten. Parlamentin esittämän pyynnön mukaisesti tässä kertomuksessa esitetään myös yhteenveto vuotuisissa toimintakertomuksissa esitetyistä suorituksista ja tuloksista, erotetaan toisistaan sisäiset ja ulkoiset toimet, tarkastellaan edistymistä Eurooppa 2020 ‑strategian lippulaivahankkeiden toteuttamisessa ja mainitaan, missä kaikki arviointikertomukset ovat saatavilla kokonaisuudessaan, jotta ne voidaan saattaa parlamentin käyttöön. Komissio valmistelee seuraavaa monivuotista rahoituskehystä varten vahvempaa ja johdonmukaisempaa kehystä EU:n rahoitusohjelmien tuloksien seurantaa, arviointia ja raportointia varten. Komission ehdotuksissa seuraavalle, vuosien 2014−2020 ohjelmakokonaisuudelle keskitytään yksinkertaistamiseen, jotta voitaisiin helpottaa ja nopeuttaa ohjelmien täytäntöönpanoa, parantaa edistymisen seurantaa (sen varmistamiseksi, että viivästykset tai vaikeudet havaitaan ja puutteet korjataan nopeammin) ja edistää tuloksia koskevaa arviointia ja raportointia. Tämän kehyksen keskeiset osat ovat: rajallinen määrä pääasiallisia tavoitteita, jotka voidaan saavuttaa eri ohjelmilla ja joilla on asianmukainen yhteys Eurooppa 2020 -ohjelman tavoitteisiin; keskeiset indikaattorit, joiden avulla toteutettujen toimien edistymisestä, tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta voidaan raportoida selkeämmin; sekä tiukat järjestelyt seurantaa ja arviointia varten, jotta tarvittavien tietojen ja lausuntojen saatavuus varmistetaan ajoissa niin, että tuloksia ja toteutusta koskevaa raportointia voidaan kehittää. Se, millaisia tietoja ja arviointeja komissio voi vuosittain esittää vuotuisissa toimintakertomuksissaan ja yleisessä raportoinnissaan seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä, riippuu pitkälti siitä, pidetäänkö nämä keskeiset tekijät ennallaan niissä oikeudellisissa välineissä, jotka parlamentti ja neuvosto aikanaan hyväksyvät uusien rahoitusohjelmakokonaisuuksien tukemiseksi. Ensi vuoden kertomuksessaan komissio esittää tulosraportoinnin kehyksen, joka on käytössä seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen loppuun saakka. Kehys perustuu seuraavan sukupolven ohjelmiin liittyviä oikeudellisia välineitä koskevaan yhteiseen lainsäädäntötyöhön. Siinä otetaan huomioon ohjelmien keskeiset tavoitteet, pääasialliset indikaattorit, seurantaa koskevat järjestelyt sekä arviointien ajoitus ja sisältö. Siinä osoitetaan, miten seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen alkuvaiheen täytäntöönpanon edistymistä koskevaa vuotuista raportointia täydennetään nykyisten ohjelmien tulosten jälkiarviointiin liittyvillä jatkuvilla toimilla. Siinä esitetään, milloin nykyisen ohjelman tuloksia koskevat pääasialliset arvioinnit saadaan päätökseen ja milloin ja miten seuraavan ohjelman tulosten raportointi toteutetaan. Yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitujen ohjelmien osalta otetaan huomioon sekä komission että jäsenvaltioiden toimet. Komissio suunnittelee arviointipolitiikkansa uudelleentarkastelua myös järkevää sääntelyä koskevan toimintaohjelmansa yhteydessä. Se järjestää myöhemmin tänä vuonna aihetta koskevan julkisen kuulemisen ja pyrkii hyväksymään sen pohjalta tehdyt päätelmät vuoden loppuun mennessä. Tulosten toivotaan osaltaan parantavan raportointia siitä, miten tehokkaasti ja tuloksellisesti EU:n toimien avulla on onnistuttu vaikuttamaan talouteen ja yhteiskuntaan ja millaista lisäarvoa näiden toimien avulla on saavutettu. 3. YHTEENVETO SAAVUTETUISTA TULOKSISTA OTSAKE 1 A – KASVUA JA TYÖLLISYYTTÄ EDISTÄVÄ KILPAILUKYKY Yritys- ja teollisuuspolitiikka Makrotaloudellinen tilanne vaati vuonna 2012 tehokkaampia toimia kasvun ja työpaikkojen luomisen edistämiseksi, jotta Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Talouskasvun hidastumisen vuoksi teollisuuden kilpailukyvyn lisäämistä ja työpaikkojen luomista koskevat EU:n tavoitteet jäivät toteutumatta. Toisaalta innovaatiosuorituskyky kaiken kaikkiaan parani, lähentyminen jatkui ja vipuvaikutus voimistui erityisesti pk-yrityksille myönnetyn EU:n tuen avulla aikaansaadulla muulla innovoinnilla mitattuna. Vuonna 2012 tärkeimmät meno-ohjelmat yritys- ja teollisuuspolitiikan alalla olivat i) seitsemänteen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmaan (seitsemäs puiteohjelma) kuuluvat avaruus-, turvallisuus- ja Galileo-tutkimusohjelmat (600 milj. euroa); ii) yrittäjyyden ja innovoinnin ohjelma (EIP), joka on osa kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaa (CIP-EIP: 335 milj. euroa); iii) eurooppalaiset satelliittinavigointiohjelmat (Galileo ja EGNOS: 169 milj. euroa) ja iv) ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuinen seurantajärjestelmä (GMES-Kopernikus: 40 milj. euroa)[4]. Seitsemänteen puiteohjelmaan liittyvän, avaruustutkimusohjelmaa koskevan vuoden 2012 ehdotuspyynnön perusteella päätettiin myöntää rahoitusta 49 tutkimushankkeelle, joiden aiheet vaihtelevat ilmastonmuutoksesta elintärkeiden avaruusteknologioiden kehittämiseen. Seitsemännen puiteohjelman yhteydessä esitetty turvallisuustutkimusohjelmaa koskeva ehdotuspyyntö kattoi 54 aihepiiriä laajojen tulipalojen torjunnasta uhrien nopeaan pelastamiseen. Pk-yritysten osuus ohjelmien rahoituksesta on yli 21 prosenttia, joten seitsemännen puiteohjelman yleistavoite, 15 prosenttia, ylitetään turvallisuustutkimuksen alalla selvästi. Yrittäjyyden ja innovoinnin ohjelman (EIP) avulla pyritään tarjoamaan suoria ja käytännöllisiä ratkaisuja pk-yritysten keskeisiin tarpeisiin. Ohjelman puitteissa kehitetyt rahoitusvälineet – kasvavien ja innovatiivisten pk-yritysten rahoitustuki ja pk-yritysten takausjärjestelmä – ovat osoittautuneet erittäin tehokkaiksi keinoiksi vastata pk-yritysten rahoitustarpeisiin, joita ei olisi ilman niitä voitu tyydyttää. Pääomasijoitustukea on myönnetty yli 250 innovatiiviselle kasvavalle pk-yritykselle, ja yli 200 000 pk-yritystä on saanut tukea lainatakausvälineen avulla. Välineiden luoma positiivinen vipuvaikutus on lainatakausten osalta 1:29 ja pääomasijoitusten osalta 1:5. Tämä osoittaa, että jokainen julkisista varoista käytetty euro on tuottanut reaalitalouteen huomattavasti enemmän arvoa. EIP:n loppuarviointi vahvisti, että ohjelma vastasi tehokkaasti pk-yritysten tarpeisiin ja edisti pk-yritysten perustamista ja kasvua vipuvaikutuksen ja ekoinnovaatiotoiminnan avulla mitattuna. Lisäksi kahdella vuonna 2012 toteutetulla arvioinnilla[5] valmisteltiin aloitteita, joiden avulla pyritään helpottamaan pk-yritysten rahoituksen saantia vuonna 2013. Arviointien yhteydessä saatiin tietoa siitä, miten jäsenvaltioista voitaisiin saada yli 50 miljardin euron arvosta julkista rahoitusta. Lisäksi selvitettiin, miten toimintalinjoja ja tukiohjelmia koskevia hyviä käytänteitä voitaisiin levittää kaikkialla EU:ssa. Arvioinnit osoittivat myös, miten tukitoimenpiteet olisi suunniteltava, jotta niiden avulla voidaan houkutella bisnesenkeleitä sijoittamaan yrityksiin, mikä on monissa maissa tärkeä rahoituslähde. Lisäksi komission vuoden 2011 sisäisen tarkastuksen tulosten perusteella toteutettiin jatkotoimia, joiden tarkoituksena on vahvistaa ohjelmien tuloksellisuuden seurantaa vastaisuudessa. Tätä varten on kehitetty indikaattoreita EIP:n seuraajan, yritysten kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevan ohjelman (COSME-ohjelma)[6], seurantaa varten. Galileo- ja EGNOS-ohjelmien tavoitteet vuodelle 2012 on saavutettu. Kahden uuden satelliitin laukaisu lokakuussa 2012 sujui hyvin, ja maainfrastruktuurin käyttöönotto ohjelman validointivaihetta varten saatettiin päätökseen. Nyt on laukaistu ensimmäiset neljä satelliittia tulevan Galileo-järjestelmän kaikkiaan 30 satelliitista. EGNOS-järjestelmän kolmas palvelu (tiedonsaantipalvelu EGNOS Data Access Service, EDAS) käynnistettiin virallisesti heinäkuussa 2012 jo aiemmin käyttöön otettujen ihmishengen turvaamista koskevan palvelun (Safety of Life, SoL) ja avointen palvelujen (Open Services) lisäksi. GMES-Kopernikus-ohjelman puitteissa otettiin käyttöön kaksi kuudesta maanhavainnointia ja valmiusjärjestelmää koskevasta palvelusta. GMES alkaa tarjota maanhavainnointipalvelujen alalla ainutlaatuisia tietotuotteita, joilla on jo todettu olevan kysyntää EU:n päättäjien ja virastojen keskuudessa. Niiden avulla voidaan tarjota täysin vertailukelpoista tietoa kaikista jäsenvaltioista. GMES-tiedoista on jo ollut hyötyä suuronnettomuuksien yhteydessä. Esimerkiksi pelastuspalvelut ovat käyttäneet niitä mm. Italiassa tapahtuneen laivaonnettomuuden yhteydessä sekä maanjäristysten tuhojen selvittämisessä ja metsäpalojen torjunnassa. GMES:n ensivaiheen toimintaa (GIO) koskevan väliarvioinnin tulokset osoittavat, että GIO näyttäisi olevan oikealla tiellä, jotta asetettu tavoite kahden täysin toimintakykyisen palvelun kehittämisestä kolmen vuoden aikana saavutetaan. On ehdotettu, että GMES-ohjelmaa olisi jatkettava ja laajennettava vuodet 2014–2020 kattavan Kopernikus-ohjelman puitteissa. Liikkuvuus ja liikennepolitiikka Arvioinnit osoittivat, että EU:n rahoitus on osaltaan edistänyt Euroopan liikenneinfrastruktuurin nykyaikaistamista (esimerkiksi ensisijaisten hankkeiden toteuttaminen, älykkään liikkuvuuden välineiden, kuten Euroopan rautatieliikenteen hallintajärjestelmän, käyttöönotto ja liikennekuolemien määrän vähentäminen)[7]. Toisaalta arviointien yhteydessä kävi myös ilmi, että lisätoimia tarvitaan tehokkaita liikenteen sisämarkkinoita koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi (mittaus perustuu esimerkiksi kansalaisilta ja yrityksiltä perittäviin hintoihin) sekä vähähiiliseen ja älykkääseen liikenteeseen siirtymisen varmistamiseksi. Nämä tavoitteet edistävät osaltaan Eurooppa 2020-strategian toteuttamista. Komission hiljattain tekemät ehdotukset, joilla pyritään vahvistamaan edelleen rautatiealan sisämarkkinoita ja edistämään puhtaita polttoaineita koskevia vaihtoehtoja, ovat oikeansuuntaisia toimenpiteitä. Liikenteen ja liikkuvuuden alan määrärahat käytetään pääasiassa seuraaviin toimiin: Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittäminen edelleen; Marco Polo -ohjelmat, joilla helpotetaan maanteiden tavaraliikenteen ruuhkautumista ja saastumisen torjumista tukemalla siirtymistä muiden liikennemuotojen käyttöön; tuki tutkimukselle ja innovoinnille tutkimuksen puiteohjelmien välityksellä; ja Euroopan liikennepolitiikan ja matkustajien oikeuksien tukitoiminnot. Määrärahojen kokonaismäärä vuonna 2012 oli 1,07 miljardia euroa. Niiden hallinnoinnista vastasivat Euroopan laajuisen liikenneverkon toimeenpanovirasto (TEN-T EA) ja kilpailukyvyn ja innovoinnin toimeenpanovirasto pääasiallisesti epäsuoran keskitetyn hallinnoinnin avulla (81 %). Komissio esitti marraskuussa 2012 merkittävän liikenneinfrastruktuurin alan ohjelmaan (TEN-T) liittyvän ehdotuspyynnön, jonka kokonaisarvo oli 1,278 miljardia euroa. Ehdotuspyynnöllä tuetaan myös siirtymistä TEN-T-suuntaviivojen ja verkkojen Eurooppa -välineen uuteen kehykseen seuraavan, vuosia 2014−2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä. Vuonna 2012 suoritettu Euroopan laajuisen liikenneverkon toimeenpanoviraston (TEN-T EA) väliarviointi osoitti, että toimeenpanovirasto oli täyttänyt tavoitteensa ja vuosittaiset erityistavoitteet. Arviointi vahvisti, että kustannustehokkain ratkaisu on se, että toimeenpanovirasto vastaa TEN-T-hankkeiden hallinnoinnista. Kustannus-hyötyanalyysin perusteella virastoon liittyvän vaihtoehdon kustannussäästöjen arvioitu nettonykyarvo oli 8,66 miljoonaa euroa vuonna 2012. TEN-T EA tunnustaa kuitenkin, että joillain aloilla on vielä parantamisen varaa. Niihin kuuluvat esimerkiksi liikennevirtojen ennustaminen, liikenteen infrastruktuurin kustannus-hyötyanalyysi ja kustannussuunnittelu. Tietoyhteiskunta- ja joukkoviestintäpolitiikka Tiedotus- ja joukkoviestintäpolitiikan päätavoitteet esitetään Euroopan digitaalistrategiassa yhtenä Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahankkeista, joiden tavoitteena on antaa Euroopan kansalaisille ja yrityksille mahdollisuus saada digitaalitekniikasta mahdollisimman suuri hyöty. Digitaalistrategiaan sisältyy 13 erityistavoitetta, joissa tiivistetään tavoiteltavat muutokset, esimerkiksi seuraavat: laajakaista kattaa koko EU:n vuoteen 2013 mennessä; 50 prosenttia väestöstä on tehnyt verkko-ostoksia vuoteen 2015 mennessä; ja verkkovierailupalvelujen ja kansallisten hintojen eron kaventaminen lähes nollaan vuoteen 2015 mennessä. Edistymistä näiden tavoitteiden saavuttamisessa seurataan vuosittain digitaalistrategian tulostaulun[8] avulla. Digitaalistrategian väliarviointi esitettiin joulukuussa 2012. Sen perusteella strategia on saavuttamassa useimmat tavoitteensa. Vuoden 2012 tiedot osoittavat muun muassa, että tavoite laajakaistan kattavuuden nostamisesta 100 prosenttiin vuoteen 2013 mennessä oli saavutettu (96 prosentilla EU:n väestöstä oli kiinteä laajakaista ja loput hyötyivät satelliittiyhteyksien paranemisesta) ja että sen väestön osuus, joka on tilannut tavaroita tai palveluja verkosta, oli kasvanut 45 prosenttia, niin että 50 prosentin osuuden saavuttaminen vuoteen 2015 mennessä näyttää todennäköiseltä. Lisäksi verkkovierailuhinnat olivat laskeneet vähintään 10 prosenttia vuoden 2012 loppuun mennessä, mutta äänipuhelu-, tekstiviesti- ja datatariffeja pidetään edelleen paljon kotimaan hintoja korkeampina. Toisaalta väliarviointi osoitti myös sen, että rajatylittävä sähköinen kaupankäynti lisääntyy hitaasti, samoin kuin nopean laajakaistan käyttöönotto, ja että laajankaistan käyttöä koskevien jäsenvaltioiden välisten erojen minimoimiseksi tai poistamiseksi tarvitaan ponnekkaampia toimenpiteitä. Väliarvion perusteella laadittiin vuosille 2013−2014 uudet digitaalisen alan painopisteet, kuten vakaamman sääntely-ympäristön luominen laajakaistaa varten ja pilvipalveluiden vauhdittaminen julkisen sektorin ostovoiman avulla. Seitsemännen puiteohjelman mukaisten tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen toimintamenoihin käytetään 1,6 miljardia euroa, mihin sisältyvät yhteiset teknologia-aloitteet sekä kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman mukaiset toimet ja niihin liittyvät toiminnot. Vuonna 2012 tehdyssä tutkimuksessa kuudennen puiteohjelman toimien vaikutuksesta tietoyhteiskunnan teknologiaan korostettiin uusien tieteen/tekniikan alojen positiivista arvoa, tutkimusyhteistyön vahvistamista sekä henkilöstön valmiuksien ja asiantuntemuksen lisäämistä. Koska osa ohjelmasta perustui erityisiin teollisuuden painopisteisiin, sen avulla luotiin onnistuneesti verkostoja johtavien teollisten toimijoiden ympärille. Ensisijaisena tavoitteena oli erityisten teknisten ja tieteellisten haasteiden tehokas ratkaiseminen. Tietyillä aloilla (esimerkiksi komponentit ja mikrojärjestelmät) hankkeissa yhdistettiin tärkeimmät toimijat arvoketjun eri osista, minkä ansiosta saavutettiin keskipitkän aikavälin kilpailuetuja ja suurempi ja laajempi vaikutus innovointiin. Pitkän aikavälin tieteellisiin tavoitteisiin keskittyneiden ohjelmatoimintojen katsottiin onnistuneen verkostojen luomisessa yliopistojen ja tutkimuskeskusten ympärille. Tällaisia verkostoja luotiin esimerkiksi tiedonhallinnan tekniikkojen ja käyttöliittymien sekä tulevien ja kehitteillä olevien teknologioiden puitteissa. Tutkimuksessa todettiin myös, että kuudenteen puiteohjelmaan sisältyvillä tietoyhteiskunnan teknologian toimenpiteillä oli ollut myönteinen vaikutus suureen osaan EU:n tietotekniikka- ja viestintäalan T&K-toimintaan osallistuvasta henkilöstöstä ja että niistä saatiin tärkeitä johdannaishyötyjä, joiden katsotaan olevan selvästi merkittävämmät kuin hankkeiden suora hyöty ohjelman osanottajille. Suuri osa kuudenteen puiteohjelmaan sisältyvillä tietoyhteiskunnan teknologian toimenpiteillä tuotetusta merkittävästä tietomäärästä julkaistiin johtavissa tieteellisissä ja teknisissä aikakauslehdissä ja esiteltiin korkean tason konferensseissa ja näyttelyissä. Seitsemänteen puiteohjelmaan sisältyvästä tulevaisuuden internetiä kehittävästä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudesta (FI-PPP-ohjelma) tehty väliarviointi vahvisti tämän välineen tehokkuuden ja merkityksen. Väliarvioinnissa suositeltiin, että hallintoa ja teollisuuden sitoutumista kehitetään edelleen. Muut arviointiin liittyvät selvitykset[9] vahvistivat, että EU voi tuoda lisäarvoa täydentävyyden vahvistamisessa teollisuudenalojen arvoketjun eri toimijoiden välillä. Näin edistetään esimerkiksi sitä, että komponenttiteollisuus voi hyödyntää mahdollisuuksia arvoketjun korkeammilla tasoilla. Sulautettujen tietotekniikkajärjestelmien toimittajien olisi myös pyrittävä hyödyntämään paremmin komponenttien tehokkuuden ja toimintojen lisääntymiseen liittyviä mahdollisuuksia. Sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän osalta todettiin, että EU:n talousarviosta rahoitettavia Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelintä (BEREC) ja BEREC-toimistoa koskevan arviointitutkimuksen mukaan järjestelmä on asianmukainen, vaikuttava ja tehokas. Arvioinnissa ehdotettiin kuitenkin hallintoon ja tilivelvollisuuteen liittyviä parannuksia (esimerkiksi yhteistyöelimen työohjelman laajuuteen ja säännölliseen uudelleentarkasteluun sekä saavutettua edistymistä koskevaan raportointiin). Arviointien vaikutuksesta päätöksentekoprosessiin voidaan todeta, että Horisontti 2020 ‑ohjelmassa päätettiin arviointien perusteella keskittyä pk-yrityksiin innovaation liikkeellepanevana voimana. Digitaalistrategian täytäntöönpanoa koskeva tutkimus edisti osaltaan digitaalistrategian uudelleentarkastelua jäsenvaltioilta saatujen tietojen ja muun panoksen pohjalta. Tieto- ja viestintätekniikan alan energiankäytön ja hiilijalanjäljen mittausmenettelyjen yhteensopivuutta ja toimivuutta koskevassa arvioinnissa havaittiin tärkeimmissä menetelmissä puutteita, jotka olisi saatava korjattua, jotta voidaan varmistaa yhteensopivuus tulevaisuudessa. FI-PPP-ohjelma on ollut tärkein vertailukohde Horisontti 2020 -ohjelman sopimusperusteisia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskevien ohjeiden laadinnassa. Esimerkki ohjelmien hallinnointiin tehdyistä muutoksista oli suositus yhden asiointipisteen operatiivisen yksikön perustamisesta nykyistä ENIAC-toimikuntaa ja ARTEMIS-yhteisyritystä varten. Komissio on sisällyttänyt tämän muutoksen Horisontti 2020 -ohjelmaa koskevaan ehdotukseensa. Energiapolitiikka Eurooppa 2020 -ohjelman energiaan liittyviä painopisteitä, jotka koskevat kilpailukykyä, kestävyyttä ja energian toimitusvarmuutta, tuetaan Euroopan energia-alan elvytysohjelman (EEPR), ydinvoimaloiden käytöstäpoistoa koskevien ohjelmien, älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelman, seitsemännen puiteohjelman tutkimus- ja innovointitoimien, Euroopan laajuisten energiaverkkojen sekä Euroopan energiapolitiikan ja energian sisämarkkinoiden tukitoimien avulla. Vuonna 2012 näiden ohjelmien maksusitoumusmäärärahat olivat 607 miljoonaa euroa ja toteuttamisaste 99,9 prosenttia. Hallinnointi tapahtui pääasiallisesti suoran (59 %) ja epäsuoran (27 %) keskitetyn hallinnoinnin avulla. Investointien edistämiseksi eri hankkeille osoitettiin huomattavasti varoja Euroopan energia-alan elvytysohjelmasta (EEPR). Kaasu- ja sähköalan kaikkien 43 infrastruktuurihankkeen toteutus EU:n 2,27 miljardin euron rahoitusosuuden puitteissa jatkui vuonna 2012. Seitsemän uutta hanketta saatiin päätökseen vuoden 2012 loppuun mennessä. Viittä kuudesta hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin (CCS) esittelyhankkeesta toteutetaan parhaillaan; rahoituksen saatavuuteen ja sääntelyyn liittyvistä ongelmista huolimatta vain yksi niistä on jouduttu lopettamaan. EU:n kaikkiaan 565 miljoonan euron rahoitusosuudesta yhdeksään merituulivoimahankkeeseen maksettiin edunsaajille 203 miljoonaa euroa vuoden 2012 loppuun mennessä. Tuki hankkeille, joilla edistetään uusiutuvia energialähteitä ja energiatehokkuutta älykäs energiahuolto Euroopassa II -ohjelman välityksellä, jatkui niin ikään vuonna 2012. Vuonna 2012 älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelmalla saatiin aikaan 48 580 öljyekvivalenttitonnia uusiutuvan energian tuotantoa, 90 350 öljyekvivalenttitonnia energiansäästöä ja 517 000 öljyekvivalenttitonnia kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiä. Ohjelmalla on tähän mennessä saatu aikaan 1,636 miljoonan euron kestävää energiaa koskevat investoinnit. Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelman kokonaismäärärahat ovat 731 miljoonaa euroa, joten kerrannaisvaikutukset ovat merkittävät. Älykäs energiahuolto Euroopassa II -ohjelman täytäntöönpano on siirretty kilpailukyvyn ja innovoinnin toimeenpanovirastolle (EACI). EACI:n valvontamenettelyä parannettiin vuonna 2012, muun muassa aloittamalla neljännesvuosittaisten tulosindikaattorien seuranta. Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelmasta on rahoitettu kolmea hanketta (ns. yhtenäinen toiminta), joiden ansiosta jäsenvaltioiden kansalliset täytäntöönpanoelimet ovat voineet tavata säännöllisesti ja jakaa kokemuksia rakennusten energiatehokkuudesta, uusiutuvasta energiasta ja energiapalveluista annettujen unionin direktiivien saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Euroopan laajuisen energiaverkon (TEN-E) työohjelma vuodelle 2012 pantiin menestyksekkäästi täytäntöön: vuoden aikana tehtiin 19:ää sähkö- ja kaasuhanketta varten 21 miljoonan euron sitoumukset. Euroopan laajuisista energiaverkoista rahoitettujen viiden hankkeen jälkiarvioinnissa todettiin, että hankkeet olivat onnistuneet, koska niillä lisättiin Euroopan alueiden välistä energiakapasiteettia, edistettiin energiamarkkinoiden yhdentymistä EU:ssa ja tehtiin mahdolliseksi energian siirtäminen edullisista tuotantopaikoista kuluttajille. Tällaisen yhdentämistoiminnan katsottiin edistävän yleisesti kilpailukykyisempää energian tukku- ja vähittäishinnoittelua, jonka avulla voidaan vähentää energian kokonaiskustannuksia. Komissio on toteuttanut näihin arviointeihin perustuvia jatkotoimia uutta energiainfrastruktuuria koskevassa lainsäädännössä, joka tuli voimaan 15. toukokuuta 2013. Uudessa asetuksessa tarkistetaan TEN-E-suuntaviivoja muun muassa hankkeita koskevan raportoinnin osalta. Koska lupien myöntämistä pidettiin yleisesti yhtenä pääasiallisista infrastruktuurihankkeiden kehittämistä viivyttävistä seikoista, uudessa lainsäädännössä säädetään nopeutetuista lupamenettelyistä. Euroopan tilintarkastustuomioistuin julkaisi vuonna 2012 erityiskertomuksen ydinvoimaloiden käytöstä poistamiseen tarkoitetusta EU:n taloudellisesta tuesta Bulgarialle, Liettualle ja Slovakialle. Tilintarkastustuomioistuin suosittelee kertomuksessa, että ennen uusien määrärahojen osoittamista laaditaan yksityiskohtainen analyysi tarpeista, käytettävissä olevista resursseista ja odotettavissa olevista hyödyistä sekä kehitetään paremmat tulosindikaattorit. Nämä suositukset on sisällytetty komission vastikään antamaan ehdotukseen neuvoston asetukseksi ydinvoimaloiden käytöstä poistamiseen tarkoitetusta EU:n taloudellisesta tuesta Bulgarialle, Liettualle ja Slovakialle[10]. Tutkimuspolitiikka Seitsemäs puiteohjelma on tärkein väline, jonka avulla komissio toteuttaa tutkimus- ja innovointipolitiikkaa Eurooppa 2020 -strategiaan kuuluvan innovaatiounionia koskevan lippulaiva-aloitteen perusteella: puiteohjelman kokonaismäärärahat ovat 8,8 miljardia euroa. Vuonna 2012 saatettiin päätökseen 53 puiteohjelman mukaista ehdotuspyyntöä. Vertaisarviointi laadittiin kaikkiaan 17 374:stä hakuperusteet täyttäneestä ehdotuksesta, joista 3 089:lle päätettiin myöntää rahoitusta. Rahoitusta sai näin ollen 17,78 prosenttia kaikista ehdotuksista. Tämä on hieman vähemmän kuin seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanossa vuosina 2007–2012 keskimäärin toteutunut rahoitusaste (19 %). Hakuperusteet täyttäviin ehdotuksiin osallistui kaikkiaan 70 059 hakijaa. Haettu EU:n rahoitus oli yhteensä 30,78 miljardia euroa. Valittuihin ehdotuksiin osallistui 14 821 hakijaa, joiden hakeman EU:n rahoituksen kokonaismäärä oli 4,98 miljardia euroa. Hakijamäärinä mitaten rahoitusta sai vähän yli 21 prosenttia hakijoista, mikä on lähellä puiteohjelman keskitasoa vuosina 2007–2012. Hyviä tuloksia on saatu myös pakollisesta tavoitteesta, jonka mukaan 15 prosenttia yhteistyöohjelman määrärahoista olisi osoitettava pk-yrityksille: vuonan 2012 ne saivat näistä määrärahoista 16 prosenttia. Maaliskuuhun 2013 mennessä seitsemännen puiteohjelman nojalla oli allekirjoitettu yli 13 000 avustussopimusta[11]. Yli 2 800 hanketta saatiin päätökseen, ja alkuperäinen tavoite saavutettiin 98 prosentissa hankkeista. Loppuraporttien perusteella toteutetuissa hankkeissa laadittiin keskimäärin 4,5 julkaisua ja rekisteröitiin yhteensä 531 teollis- ja tekijänoikeutta. Vuoden 2012 loppuun mennessä 76 Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) avustuksen saajaa oli voittanut arvostettuja kansainvälisiä palkintoja (vuonna 2011 heitä oli 36); joukossa oli viisi Nobel-palkinnon ja kolme Fieldsin mitalin saajaa. Samana ajanjaksona julkaistiin yli 7 900 vertaisarvioitua lehtiartikkelia, joissa mainittiin ERC:n myöntämä rahoitus. Vuoden 2011 loppuun mennessä tällaisia artikkeleita oli julkaistu 3 396. Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto julkaisi vuonna 2012 ensimmäisen vuosikertomuksensa vuonna 2011 toteutetusta ohjelmien arvioinnista vuosittaisten seurantakertomusten lisäksi. Vuonna 2012 pääosastossa laadittiin 19 arviointitutkimusta ja raporttia, joissa käsiteltiin pääasiallisesti Valmiudet-erityisohjelman mukaisia toimintoja. Tarkoituksena oli kerätä tietoja seitsemännen puiteohjelman yleiseen jälkiarviointiin, jonka on määrä valmistua vuonna 2015. Koulutuspolitiikka Vuonna 2012 ohjelmat toteutettiin aikataulun mukaisesti kaikissa osallistujamaissa, ja niihin sisältyvät tavoitteet ollaan saavuttamassa[12]. Esimerkkinä voidaan mainita elinikäisen oppimisen ohjelma, jonka maksusitoumusmäärärahat olivat 1,1 miljardia euroa (8 % enemmän kuin vuonna 2011). Ohjelma toteutettiin suunnitelmien mukaisesti, myös sen horisontaaliset osat (esimerkiksi Jean Monnet -toimet). Siinä keskityttiin EU:n sisäiseen liikkuvuuteen niin koululaisten (Comenius ja Leonardo da Vinci), yliopisto-opiskelijoiden (Erasmus) kuin aikuisten (Grundtvig) ja opetushenkilöstönkin osalta. Vuonna 2012 saataville tulleet toiminnan tuloksellisuutta koskevat tiedot osoittivat, että kaikkien Eurooppa 2020 -ohjelman yleistavoitteisiin liittyvien indikaattorien osalta oli tapahtunut edistymistä. Tuoreimpien tulosten perusteella ollaan lähestymässä tavoitetta, jonka mukaan 40 prosenttia väestöstä suorittaa korkea-asteen tutkinnon (osuus oli 33,5 % vuonna 2010, 34,6 % vuonna 2011 ja 35,8 % vuonna 2012). Uusimmat tulokset, jotka koskevat Eurooppa 2020 -ohjelman yleistavoitetta koulupudokkaiden osuuden vähentämisestä 10 prosenttiin, olivat niin ikään myönteiset (osuus oli 14,1 % vuonna 2010, 13,5 % vuonna 2011 ja 12,8 % vuonna 2012). Sen sijaan tämän politiikan kahden keskeisen osa-alueen, työllistettävyyden ja nuorten taloudellisen tilanteen osalta, tilanne heikkeni edelleen vuonna 2012, kuten myös vuonna 2011. Vuonna 2012 heikkenivät myös perustaidoissa ja vieraan kielen osaamisessa saavutetut tulokset. Kaikissa alaohjelmissa voitiin panna jälleen merkille, että liikkuvuuden ja hajautetun yhteistyön tarve lisääntyi vuonna 2012. Erasmus-ohjelmasta on tähän mennessä saanut hyötyä yli 2,5 miljoonaa opiskelijaa. Tutkimusten mukaan 97 prosenttia entisistä Erasmus-opiskelijoista piti ulkomailla opiskelua etuna työmarkkinoilla. Marie Curie -toimiin, jotka kuuluvat seitsemännen puiteohjelman Ihmiset-erityisohjelmaan, sidottiin 0,9 miljardia euroa (19 % enemmän kuin vuonna 2011). Ohjelmasta on vuodesta 2007 lähtien saanut tukea noin 44 500 tutkijaa (11 100 vuonna 2012), jotka ovat lähtöisin 130 eri maasta ja työskentelevät yli 75 eri maassa. Yli puolessa rahoitetuista tutkimushankkeista puututtiin suoraan Eurooppa 2020 -strategiassa määriteltyihin merkittäviin yhteiskunnallisiin haasteisiin (kuten ilmastonmuutokseen). Tavoitteiden mukaisesti naisten suhteellisen korkea osallistumisaste pysyi ennallaan (36,5 %) ja yksityisyritysten osallistuminen vastaanottavana organisaationa (24 %) ylitti 20 prosentin tavoitteen. Vuonna 2012 noin 79 prosentilla stipendiaateista oli työpaikka kahden vuoden kuluttua stipendistä. Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuodesta 2011 lähtien tehtyjen budjettileikkausten vuoksi EU:n kahdenvälisiä ohjelmia näiden valtioiden kanssa ei enää toteutettu. Vuonna 2012 tuli saataville kaksi väliarviointia: väliarviointi maisterin- ja tohtorintutkintoa suorittavien opiskelijoiden kansainvälistä liikkuvuutta koskevasta meno-ohjelmasta kaudella 2009−2011 (Erasmus Mundus II, EM II), sekä väliarviointi tutkijoiden kansainvälistä liikkuvuutta koskevasta meno-ohjelmasta (COFUND) ja henkilökohtaista apurahaa koskevista toimista, jotka kuuluvat seitsemännen puiteohjelman Ihmiset-erityisohjelmaan. EM II:n arvioinnin mukaan ohjelma tarjoaa vahvaa tukea Euroopan korkeakoulutusalueen kansainvälistymiselle ja edistää sitä merkittävästi. EM II edistää työmarkkinoilla tarvittavaa osaamista. Arvioinnissa havaittiin kuitenkin työllistettävyyden osalta, että EM II:n tämänhetkinen keskittäminen yliopisto- ja korkea-asteen koulutukseen ei ole täysin EU:n tarpeiden mukaista. Toimintaa voitaisiin kehittää enemmän ammatillisen koulutuksen kansainvälisen liikkuvuuden ja yhteistyön suuntaan. Arvioinnissa ehdotettiin myös yhteyksien vahvistamista muihin vastaaviin ohjelmiin, jotta voidaan lisätä synergiaa ja välttää havaitut päällekkäisyydet. Arvioinnin perusteella ohjelmaa toteutettiin tehokkaasti, sillä suurin osa suunnitelluista tuloksista saataisiin todennäköisesti aikaan oletettua pienemmin kustannuksin. Lisäksi ohjelman kustannukset voitaisiin toteuttaa yhtä suurin tai pienemmin kustannuksin kuin muissa vastaavissa apurahajärjestelmissä. Hallinnointia koskevat havainnot osoittivat, että EM II:n koordinointi strategisella tasolla oli edelleen ongelmallista, koska vastuualueet jakautuivat komission sisällä eri yksiköille. Muitakin ehdotuksia on tehty esimerkiksi seurannan osalta. Tuloksia on käytetty apuna vuosina 2014−2020 toteutettavan Yhteinen Erasmus -ohjelman suunnittelussa. COFUNDin ja henkilökohtaista apurahaa koskevien toimien arvioinnissa todettiin niin ikään, että näiden toimenpiteiden tavoitteet saavutetaan ja että ne vahvistavat EU:n tutkimustoiminnan valmiuksia, koska ne parantavat tutkijoiden laatua ja lisäävät näiden määrää. COFUNDin apurahoilla kehitetään eurooppalaisen tutkimusalueen henkilöresursseja sekä määrällisesti että laadullisesti vahvistamalla tutkimusvalmiuksia, kehitysmahdollisuuksia ja verkostoja. COFUND-ohjelma on parantanut hallinnollisia ja toiminnallisia menettelyjä noin kolmanneksessa vastaanottavia organisaatioita erityisesti, kun kyseessä on rekrytoinnin avoimuuden lisääminen kansainvälistä liikkuvuutta kohtaan ja riippumattoman arvioinnin/vertaisarvioinnin käyttö valintamenettelyssä. Myös menettelyjen avoimuudessa on tapahtunut jonkin verran edistymistä. Merkittävin vaikutus vastaanottavissa organisaatioissa on ollut tutkimusvalmiuksien laajentuminen ja se, että instituutioiden saatavilla on lahjakkaita tutkijoita, joita ne eivät ehkä olisi saaneet houkuteltua muilla tavoin. Tämä puolestaan vahvistaa niiden tutkimustuloksia ja valmiuksia hyödyntää laajempia kansainvälisiä tietoverkkoja. Väliarvioinnissa pantiin myös merkille aloja, joilla on parantamisen varaa. Komissio vahvistaa tämän johdosta henkilökohtaisten apurahojen laatustandardeja yksinkertaistamalla niiden rakennetta ja lisäämällä niiden näkyvyyttä Euroopan ulkopuolella kansainvälisten tapahtumien ja konferenssien yhteydessä sekä tiedotustoimien avulla. Tiedonantovaatimuksia ja budjettineuvotteluja koskevia menettelyjä yksinkertaistetaan, ja seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen myötä COFUND avataan Horisontti 2020 ‑ohjelman mukaisille kaupallisille elimille. Vero- ja tullipolitiikka EU:n vero- ja tullipolitiikkaa tuetaan kahdella rahoitusohjelmalla, jotka ovat Fiscalis 2013 ja Tulli 2013. Niillä pyritään parantamaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tukemaan tiedonvaihtoa. Ohjelmien maksusitoumusmäärärahat vuodelle 2012 olivat 82,3 miljoonaa euroa. Fiscalis 2013 ‑ohjelman puitteissa arviolta 3 600 virkamiestä osallistui noin 300 toimintaan (työpajoja, projektiryhmiä ja monenvälisiä valvontatoimia). Tulli 2013 ‑ohjelman puitteissa arviolta 5 400 virkamiestä osallistui noin 370 toimintaan (työpajoja ja projektiryhmiä). Kummastakin ohjelmasta tuettiin myös verkko-oppimismoduulien kehittämistä. Osanottajilta saadun palautteen perusteella voidaan todeta, että näissä toimenpiteissä saavutetaan järjestelmällisesti niille asetetut tavoitteet[13]. Ohjelmien avulla parannetaan verotusta ja tullia koskevien eurooppalaisten tietojärjestelmien (EIS) toimintaa. Verotusta koskevassa tietojärjestelmässä vaihdettavat 850 miljoonaa viestiä ovat avainasemassa veropetosten torjunnassa. Tulliasioita koskevassa tietojärjestelmässä käsitellään joka vuosi 245 miljoonan tulli-ilmoituksen Eurooppaa koskeva osuus, valvotaan EU:ssa kulkevien 9 miljoonan rekka-auton tavaroiden tulliselvitystä passitusmenettelyssä ja seurataan 12 miljoonan EU:n vientituotteen laskemista markkinoille[14]. Eurooppalaisten tietojärjestelmien yhteinen tietoliikenneverkko, joka on Euroopan tulli- ja verotusalan tietoteknisten järjestelmien toiminnan selkäranka, oli toiminnassa 99,73 prosenttia ajasta, mikä on enemmän kuin 97 prosenttiin asetettu tavoite[15]. Tämä merkitsee, että liiketoiminnan kannalta elintärkeät järjestelmät (VIES, NCTS ja TARIC[16]) ovat käyttäjien saatavilla 24 tuntia päivässä ja 365 päivää vuodessa. Otsake 1 b – Kasvua ja työllisyyttä edistävä koheesio Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka Työllisyyttä ja köyhyyttä koskevat Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet eivät täyttyneet vuonna 2012 laman ja talouskriisin vuoksi. Erilaisilla työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla toteutetuilla toimilla on kuitenkin saavutettu myönteisiä tuloksia ja edistetty kriisiin liittyvien haasteiden ratkaisemista. Euroopan sosiaalirahasto (ESR), Euroopan globalisaatiorahasto (EGR), liittymistä valmisteleva tukiväline (IPA), työllisyyttä ja sosiaalista yhteisvastuuta koskeva EU:n ohjelma (Progress), eurooppalainen työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta koskeva Progress-mikrorahoitusjärjestely ja Euroopassa työskentelyyn, sosiaaliseen vuoropuheluun ja liikkuvuuteen osoitetut varat tukivat kaikki osaltaan saavutettuja tuloksia. Pääasiallisiin menoihin (ESR ja EGR) sidottiin yli 11 miljardia euroa. Varoista 94 prosenttia osoitettiin kasvua ja työllisyyttä koskeviin yhdennettyihin suuntaviivoihin, mikä ylittää huomattavasti yleisasetuksessa[17] asetetun tavoitteen. Varoista hyötyi 49,5 miljoonaa kansalaista kaudella 2007−2011, ja niillä saavutettiin erityisiä kohderyhmiä (naiset ja heikoimmassa asemassa oleviin ryhmiin kuuluvat henkilöt) koskevat tavoitteet. ESR:n ja EGR:n vuosien 2007−2013 kokonaisvaroista oli vuoden 2012 loppuun mennessä sidottu jo 88 prosenttia ja maksettu 53,5 prosenttia. EGR:llä on tärkeä asema myös EU:n koheesiopolitiikassa, ja sen avulla yli 10 000 työntekijää pääsi takaisin työelämään vuonna 2012. Arvioinnit antoivat lisänäyttöä rahoitusvälineiden tuloksista, ja ne kattoivat ohjelmien täytäntöönpanon ja niiden vaikutukset. Arviointi ESR:n tuesta elinikäiseen oppimiseen koski ohjelmakautta 2000−2006 ja ohjelmakauden 2007−2013 neljää ensimmäistä vuotta. Arviolta 25 miljoonaa nuorta, 18 miljoonaa alhaisen taitotason työntekijää ja 1,9 miljoonaa vanhusta hyötyi ESR:n tarjoamasta tuesta elinikäisen oppimisen toimiin kaikkialla EU:ssa vuosien 2000 ja 2010 välillä. Arvioinnin päätelmissä todettiin, että monia näistä toimenpiteistä ei olisi voitu toteuttaa ilman ESR:n rahoitusta. ESR:n avulla on varmistettu, että kohdennetuista toimenpiteistä hyötyivät ryhmät, joita ei olisi voitu tukea muulla tavalla, erityisesti eräät alhaisen taitotason työntekijöiden ja nuorten alaryhmät. Kertomuksessa yksilöitiin toimia, joilla pystyttiin parhaiten saavuttamaan nämä kohderyhmät ja muita onnistuneeseen toimintaan johtaneita tekijöitä. Arvioinnin yhteydessä kootun aineiston avulla parannettiin em. kolmelle kohderyhmälle osoitettujen, ESR:stä tuettujen elinikäisen oppimisen toimintojen sisältöä ja odotettua toteutusta ohjelmakaudella 2014−2020. Talous- ja finanssikriisiin liittyvien ESR:n toimien arviointi osoitti, että ESR on joustava väline, jonka avulla kriisiin kyettiin vastaamaan nopeasti. Vuoden 2010 loppuun mennessä oli mukautettu 84:ää toimenpideohjelmaa 117:stä. Suurin osa muutoksista liittyi soveltamisalan laajentamiseen, erityisten ehdotuspyyntöjen julkaisuun ja uusien kohderyhmien sisällyttämiseen toimenpiteisiin, konkreettisesta tilanteesta ja paikallisesta hallintojärjestelmästä riippuen. ESR paransi kriisin torjuntaan liittyvien toimien johdonmukaisuutta pitkän aikavälin rakennesopeutuksen kannalta, koska sen avulla rahoitettiin laajasti koulutusohjelmia, joilla tarjottiin lyhytaikaista työtä. Näin lisättiin aktiivinen komponentti olemassa olleisiin pysyvämpiin toimenpiteisiin. Kaksi ESR:n asiantuntija-arvioijien verkoston laatimaa kertomusta koski ESR:n tuloksia työllistymismahdollisuuksien ja sosiaalisen osallistamisen alalla. Työllistymismahdollisuuksien osalta tuettiin yli 12,5 miljoonaa lopullista tuensaajaa, joista yli 2,4 miljoonaa sai työtä. Luotujen työpaikkojen kestävyydestä saatiin kuitenkin vain vähän näyttöä. Sosiaalista osallistamista koskeviin toimiin osallistui yli 14,5 miljoonaa lopullista tuensaajaa, jotka kuuluivat monenlaisiin kohderyhmiin, kuten työttömiin, maahanmuuttajiin ja nuoriin. Tehokkaimmiksi toimenpiteiksi osoittautuivat toimet kouluissa niiden nuorten keskuudessa, jotka olivat vaarassa keskeyttää koulunkäynnin tai jotka olivat juuri siirtymässä työelämään, toimet romaniväestön perheiden parissa ja toimet, joilla aikuiset saatiin takaisin koulutuksen piiriin. Arviointitutkimuksessa, jossa mitattiin muuttuvien sääntelyvaatimusten vaikutusta hallinnollisiin kustannuksiin ja hallintorasitukseen, esitettiin ehdotuksia vuosia 2014−2020 koskevalle ESR:n tulevalle kaudelle. Analyysin mukaan yleiset hallintokustannukset olivat 4,8 prosenttia ESR:n vuosien 2007−2013 kokonaismäärärahoista, mikä on kohtuullista verrattuna Maailmanpankin, IMF:n tai Yhdistyneiden kansakuntien vastaaviin ohjelmiin. Analyysissa ehdotettiin kuitenkin hallintokustannusten ja hallintorasituksen vähentämiseen tähtääviä lisätoimia, jotka olisi kohdennettava niihin tehtäviin, jotka muodostavat suurimman osuuden hallinnollisista kustannuksista ja hallintorasituksista, kuten tiedottamista ja julkistamista koskeviin vaatimuksiin, joiden osuus hallintokustannuksista on 18,5 prosenttia. Toisaalta analyysissa myös huomautettiin, että hallinnollisten kustannusten ja hallintorasituksen vähentämistä ei saisi toteuttaa ohjelmahallinnon myönteisten näkökohtien, kuten toimenpiteiden valintaa varten kehitettyjen valmiuksien, kustannuksella, koska se vähentäisi ohjelman kustannustehokkuutta. Euroopan globalisaatiorahaston (EGR) väliarviointi osoitti, että vankimmat tulokset liittyivät yleensä henkilökohtaisen tuen myöntämiseen työntekijöille ja niille henkilöille, joiden hyväksi toteutettiin myös merkittäviä kansallisia tukitoimia. Suoran uudelleentyöllistymisen lisäksi EGR:n tuella saatiin aikaan myös muita yksityishenkilöille myönteisiä vaikutuksia, kuten itseluottamuksen paraneminen ja työnhaun tehostuminen. Arvioinnissa todettiin, että silloin kun EGR:n tukea saatiin vasta kauan työpaikan menettämisen jälkeen, monet irtisanotut työntekijät olivat jo palanneet takaisin työmarkkinoille, kun taas edelleen vailla työtä olevat olivat tyypillisesti vaikeammin työllistettäviä. EGR:n rakenteen parantamiseksi tehtiin ehdotuksia, joiden tarkoituksena on lisätä täytäntöönpanon joustavuutta, nopeuttaa hakuprosessia, lujittaa hakemusten jättämistä koskevia valmiuksia kansallisella ja alueellisella/paikallisella tasolla ja tarjota uusia mahdollisuuksia kokemuksien ja hyvien käytäntöjen jakamiseksi sekä lujittaa seurantaa ja raportointia. Progress-ohjelman väliarviointi osoitti, että ohjelma on tuottanut myönteisiä tuloksia: keskustelun taso, menettelyt, yhteistyö ja parhaiden käytäntöjen jakaminen ovat parantuneet eri tasoilla, minkä lisäksi on tuotettu tilastovälineitä ja indikaattoreita, joiden avulla voidaan lujittaa näyttöön perustuvaa päätöksentekoa. Lisäksi Progress-ohjelmasta rahoitetuilla toimilla on ollut vaikutusta EU:n toimintalinjoihin ja lainsäädäntöön (mm. köyhyyden torjuntaan liittyvät Eurooppa 2020 ‑strategian tavoitteet, eläkejärjestelmien uudistaminen, työturvallisuutta ja ‑terveyttä koskevan lainsäädännön ja yleensä työlainsäädännön täytäntöönpano). Aluepolitiikka Aluepolitiikan hallinnointi toteutetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, ja se rahoitetaan Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) ja koheesiorahastosta, joiden osuus EU:n vuoden 2012 talousarvion maksusitoumusmäärärahoista oli yli 28 prosenttia. Vuonna 2012 suoritettujen maksujen määrä oli 38,2 miljardia euroa. Ne muodostuivat pääasiassa EAKR:sta ja koheesiorahastosta suoritetuista jäsenvaltioille maksettavista korvauksista, jotka liittyivät ohjelmakausiin 2000−2006 ja 2007−2013. Jäsenvaltioiden komissiolle ilmoittamien EAKR:n ja koheesiorahaston menojen käyttöaste ohjelmakaudella 2007−2013 oli vuoden 2012 lopussa keskimäärin 41,2 prosenttia. Huolta aiheuttaa se, että eräissä jäsenvaltioissa (erityisesti Romaniassa ja Bulgariassa) menojen käyttöaste on huomattavasti keskimääräistä alhaisempi. Jäsenvaltioita onkin kehotettu nopeuttamaan saatavilla olevien EU:n varojen käyttöönottoa ja kohdentamaan menot mahdollisimman tehokkaasti kasvun ja työllisyyden edistämiseen. Kriisin vuoksi EAKR:n ja koheesiorahaston määrärahoja on ohjelmoitu uudelleen yli 30 miljardin euron arvosta käyttäen hyväksi oikeudellisen kehyksen sallimaa joustavuutta kiireellisempien tarpeiden tukemiseksi ja tiettyjen investointialojen lujittamiseksi. Pääasiallisia suuntauksia ovat tutkimus ja kehittäminen, liiketoiminnan tuki, kestävä energia, kulttuurinen ja sosiaalinen infrastruktuuri, maantiet ja työmarkkinat 27 jäsenvaltion EU:ssa. EU:n yhteisrahoitusosuutta on korotettu yhdeksässä jäsenvaltiossa ja muita täydentäviä maksuja (joiden ansiosta yhteisrahoitusosuus nousee 95 prosenttiin) on osoitettu Kreikkaa, Irlantia, Latviaa, Portugalia, Romaniaa ja Unkaria koskeviin ohjelmiin, jotta voidaan turvata kasvua ja työpaikkoja koskevat investointistrategiat ja vähentää kansallisiin talousarvioihin kohdistuvaa painetta. Tiedoista[18] käy ilmi, että kentällä toteutettu politiikka alkoi tuottaa tuloksia kiihtyvällä tahdilla vuonna 2011 alkukauden hitaan käynnistymisen jälkeen. Tämä osoittaa, että koheesiopolitiikalla on monessa jäsenvaltiossa keskeinen asema julkisten investointien tukemisessa. Käytettyjä yhteisiä indikaattoreita varten kootut tiedot kertovat edistymisestä tämänhetkisen ohjelmakauden ensimmäisen viiden vuoden aikana. Keskeiset saavutukset, joilla edistetään Eurooppa 2020 -ohjelman työllisyyttä ja älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevia lippulaiva-aloitteita, ovat seuraavat: on luotu lähes 400 000 työpaikkaa (190 000 vuodesta 2010 lähtien), joista yli 15 600 tutkimusalalla ja lähes 170 000 työpaikkaa pk-yrityksissä; tukea on saanut yli 142 000 pk-yritystä ja yli 53 000 uutta yritystä (28 000 vuodesta 2010 lähtien); laajakaistayhteyden on saanut lähes 1,9 miljoonaa uutta käyttäjää; yli 5 000 liikennehanketta on aloitettu; ja tukea on saanut yli 19 000 koulutusinfrastruktuurin hanketta. Vuonna 2012 toteutettiin useita arviointeja. Eri jäsenvaltioiden toteuttamien arviointien[19] ja asiantuntija-arvioijien verkoston maakohtaisten raporttien lisäksi komissio teki arviointeja koheesiopolitiikan eri näkökohdista[20]. Kymmenestä merkittävästä hankkeesta, jotka saivat yhteisrahoitusta EAKR:sta ja koheesiorahastosta kaudella 1994−1999 ja koheesiorahaston rahoitusta kaudella 2000−2006, tehdyt kaksi jälkiarviointia antoivat tietoa rahastojen avulla liikenne- ja ympäristöinfrastruktuuriin tehtyjen investointien vaikutuksesta ja lisäarvosta (ks. jäljempänä). Näiden arviointien tulokset otetaan huomioon kauden 2014−2020 ohjelmien ohjeistuksessa. Koheesiorahaston kaudesta 2000−2006 tehty jälkiarviointi vahvisti, että yhteisrahoitetut hankkeet edistivät merkittävästi tuensaajamaiden liikenneverkon laajentamista ja parantamista. Näin voitiin kehittää esimerkiksi monia näiden maiden rajat ylittäviä kauttakulkureittejä ja liikenneyhteyksiä naapurimaihin. Vaikka ei ole täysin selvää, missä määrin ympäristöhankkeiden hyödyt ylittivät niiden toteuttamisesta aiheutuneet kustannukset, hankkeet ovat merkittävästi edistäneet ympäristönsuojelua ja saasteiden vähentämistä ja parantaneet siten sekä taloudellisen kehityksen kestävyyttä että elämänlaatua eri puolilla tuensaajamaita. Tärkeä havainto oli infrastruktuurihankkeisiin tehtyjen investointien pitkän aikavälin vaikutus, jota voidaan tyypillisesti arvioida vasta useiden toimintavuosien jälkeen, usein pitkän ajan kuluttua rahoituskauden päättymisestä. Arvioinnissa otettiin esille myös huomattavat viivästykset hankkeiden toteutuksessa. Tämä koskee erityisesti ympäristöhankkeita ja laajoja hankkeita yleensä uusissa EU12-jäsenmaissa. Ajanjaksoa 1994−1999 koskeva jälkiarviointi antoi lisänäyttöä siitä, missä vaiheessa toimien vaikutuksia voidaan arvioida; sen mukaan keskipitkän aikavälin vaikutuksia voidaan arvioida perusteellisesti vasta noin viiden vuoden kuluttua merkittävien infrastruktuurihankkeiden toteuttamisesta. Arvioinnin perusteella laadittiin eräänlainen ”resepti”, jonka avulla voidaan varmistaa julkisten investointihankkeiden mahdollisimman suuri vaikutus. Investoinnit onnistuvat todennäköisemmin esimerkiksi silloin kun niiden täytäntöönpanossa on oikeanlainen yhdistelmä yritteliäisyyttä, ammattitaitoa, johdon harkintavaltaa ja tilintekovelvollisuutta valtiolle. Myös tilintarkastustuomioistuin tarkasti vuonna 2012 eräiden rahoitusvälineiden varainkäytön tuloksellisuuden. Tilitarkastustuomioistuin kiinnitti suosituksissaan huomiota muun muassa säännöllisen seurannan tarpeeseen, vertailukelpoisten tulosindikaattorien käyttöön ja valintaperusteiden parantamiseen. Komissio on ottanut suositukset huomioon tulevan politiikan suunnittelussa muun muassa laatimalla sellaisia ennakkoehtoja ja yhteisiä indikaattoreita, joiden määritelmät kehitellään yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Erityisen tärkeää on se, että tulevia rahoitusvälineitä koskevissa komission ehdotuksissa pyritään määrittämään erityistavoitteet ja painopisteet selvästi aiempaa yksityiskohtaisemmin, jotta voidaan puuttua tilintarkastustuomioistuimen esiin tuomiin ongelmakohtiin. Kaiken kaikkiaan jäsenvaltioiden kertomukset, arvioinnit ja komission oma analyysi vahvistavat, että seuraavaa ohjelmakautta koskevat komission ehdotukset ovat tarkoituksenmukaisia etenkin kun tarkastellaan keskittämistä, ohjelmasuunnittelun ja seurannan parantamista, tulevia yhteisiä indikaattoreita ja tuloskehystä, jonka puitteissa eritellään väli- ja kokonaistavoitteet, sekä arviointia ja tilivelvollisuutta saatujen tulosten ja käytettyjen resurssien suhteen. Lisäksi pidetään tarpeellisena säännöllistä poliittista keskustelua tulevan politiikan tuloksellisuudesta. Otsake 2 – Luonnonvarojen suojelu ja hallinta Ympäristöpolitiikka LIFE+-ohjelmalla tuetaan ympäristön- ja luonnonsuojelun hankkeita kaikkialla EU:ssa sekä joissain ehdokasmaissa, liittyvissä maissa ja EU:n naapurimaissa. Sitä toteutetaan suoran keskitetyn hallinnoinnin välityksellä. Vuonna 2012 maksusitoumusmäärärahoja oli 332,9 miljoonaa euroa (0,2 prosenttia EU:n vuoden 2012 talousarviosta). Vuoden 2012 loppuun mennessä tuli saataville Life+-ohjelman (2007−2013) loppuarviointi, runsaan kahden vuoden kuluttua väliarvioinnista ja vuosi uutta LIFE-ohjelmaa koskevan ehdotuksen jälkeen. Arvioinnin toteuttamisajankohdan vuoksi vain harvat LIFE+-ohjelmasta rahoitetut hankkeet oli saatu päätökseen (40 kaikkiaan 1 300–1400 hankkeesta), minkä vuoksi arvioinnissa keskityttiin hankkeiden tulosten sijasta ohjelmien edistymiseen. Arvioinnissa vahvistettiin EU:n tarjoama lisäarvo, joka perustuu siihen, että LIFE voi toimia foorumina käytänteiden vaihdolle ja tietojen jaolle. Arvioinnissa suositeltiin, että EU:n lisäarvon painottaminen olisi pidettävä ennallaan ja sitä olisi vahvistettava. Arvioinnissa havaittiin aikaisempiin arviointeihin verrattuna parannuksia tietyillä ohjelman täytäntöönpanon aloilla. Esimerkiksi EU:n lisäarvolle oli annettu enemmän painoarvoa hankkeiden valinnassa, vaikka edunsaajat keskittyvät lähinnä yksittäisiin hankkeisiinsa ja profiileihinsa. Vaikka sähköinen hakemusmenettely on vähentänyt hakemuksiin liittyvää hallinnollista rasitusta, se on hieman suurempi kuin muissa EU:n ohjelmissa. Sähköisen raportoinnin käyttöä voitaisiin laajentaa hankkeiden valvontaan rasituksen vähentämiseksi edelleen. Arvioinneista ja kuulemisista saatu näyttö on otettu huomioon uuden ohjelman suunnittelussa. Seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa toteutettavaa uutta ohjelmaa koskeva ehdotus sisältää seuraavat tavoitteet: ohjelman sitominen tiiviimmin EU:n politiikan painopisteisiin, kuten ilmastotoimiin, integroitujen hankkeiden käytön edistäminen, synergioiden ja täydentävyyden kehittäminen muiden EU:n rahastojen kanssa, EU:n lisäarvon ja solidaarisuuden/taakanjaon edistäminen sekä ohjelman yksinkertaistaminen. Maatalouspolitiikka ja maaseudun kehittämispolitiikka Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) vuoden 2012 maksusitoumusmäärärahat olivat noin 58,59 miljardia euroa. YMP:n ensimmäinen pilari käsittää suoran tulotuen. Sitä koskevat tiedot osoittavat, että tuotannosta irrotetut tuet vakauttavat maatilojen tuloja ja edistävät siten tilojen taloudellista kannattavuutta. Suorat tuet lisäävät edelleen merkittävästi maatalouden yrittäjätuloja (perheviljelmien tuloja). Suorat tuet muodostivat keskimäärin puolet perheviljelmien tuloista vuonna 2012. Suorien tukien järjestelmästä myönnetään tukea yli 7 miljoonalle maanviljelijälle. Markkinatoimenpiteitä koskevat tiedot osoittavat, että YMP:n uudistukset ovat parantaneet EU:n maatalouden markkinasuuntautuneisuutta ja vähentäneet julkista tukea ja yksityistä varastointitukea. Näistä YMP:n perinteisiin välineisiin kuuluvista menettelyistä on nyt tullut siinä määrin turvaverkon tyyppisiä toimenpiteitä, että julkiset varastot on poistettu lähes kokonaan. Toisen pilarin eli maaseudun kehittämistä koskevan politiikan osalta vuonna 2012 edistyttiin edelleen kauden 2000−2006 ohjelmien päättämisessä ja kauden 2007−2013 maaseudun kehittämisohjelmien täytäntöönpanossa. Vaikka jäsenvaltioiden toimittamien tietojen laatua voidaan edelleen parantaa, käytettävissä olevien lukujen perusteella voidaan todeta, että edistyminen on ollut merkittävää. Esimerkiksi maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta tuettujen, hyväksyttyjen laatumerkkien ja laatuvaatimusten mukaisen maataloustuotannon arvo on tällä hetkellä jo 13,2 miljardia euroa, mikä on 80 prosenttia vuodelle 2013 asetetusta lopullisesta ohjelmatavoitteesta. Lisäksi maatalousrahaston tukemista parannetuista palveluista hyötyi 62 miljoonaa maaseudun asukasta, mikä on 87 prosenttia vuodelle 2013 asetetusta lopullisesta ohjelmatavoitteesta. Rahoituksen osalta vuoden 2012 loppuun mennessä oli käytetty 58,9 miljardia euroa kaudelle 2007–2013 osoitetusta 96,2 miljardin euron kokonaisbudjetista. Maaseuturahaston toimintalinjoissa 1, 3 ja 4 on nyt käytetty 43,8 prosenttia myönnetyistä määrärahoista. Tämän myönteisen suuntauksen jatkumiseen liittyy kuitenkin merkittäviä epävarmuustekijöitä, koska talouskriisi heikentää jäsenvaltioiden mahdollisuuksia tarjota tarvittava oma osuutensa rahoituksesta ja hallintokapasiteetti ohjelmien täytäntöönpanoa varten. Vuonna 2012 tehtiin kuusi arviointia YMP:n eri osa-alueista. Niissä tarkasteltiin erityisesti YMP:n vaikutuksia markkinoihin, maatilojen tuloihin, tuotantorakenteisiin, kilpailukykyyn, ympäristöön ja maaseudun kehittämiseen. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin antoi kahdeksassa erityiskertomuksessaan palautetta arvioinnin kohteena olleiden toimien tuloksista[21]. Näiden arviointien ja erityiskertomusten tulosten perusteella on tarpeen kohdentaa toimenpiteet paremmin ja yksinkertaistaa niitä sekä kehittää tulosten ja tavoitteiden saavuttamisen seurantaa. Maaseudun kehittämistä koskevan politiikan osalta vuonna 2012 saatiin päätökseen kauden 2000−2006 ohjelmien (kokonaismäärärahat 59,2 miljardia euroa) jälkiarviointi ja kauden 2007−2013 ohjelmien (kokonaismäärärahat 96,2 miljardia euroa) väliarviointien yhteenveto. Tulokset osoittavat, että maaseudun kehittämispolitiikalla on mahdollista luoda positiivisia taloudellisia ja ympäristövaikutuksia, vaikka useimmat toimet vaikuttavatkin enemmän yksittäiseen tuensaajaan kuin maaseudun talouteen ja väestöön yleensä. Tulovaikutukset näyttävät korreloivan pitkälti toimenpidekohtaisen tuen tehokkaan kohdentamisen ja toimenpiteiden yhdistetyn soveltamisen kanssa. Lisäksi maaseudun kehittämistä koskevat toimenpiteet pitivät yllä työllisyyttä maaseudulla tai edistivät uusien työpaikkojen luomista. Maaseudun kehittämispolitiikan nettotyöllisyysvaikutukset näyttäisivät olevan yleisesti pienemmät kuin nettotulovaikutukset, joskin on vaikea erottaa näitä vaikutuksia muista tekijöistä. Näiden arviointien päätelmät ja suositukset on otettu huomion kauden 2014−2020 maaseudun kehittämispolitiikan suunnittelussa. Niiden perusteella on mm. tarpeen kohdentaa toimenpiteet paremmin, parantaa maaseudun kehittämisen strategioita ja strategian laadintaa sekä toimenpiteiden keskinäistä täydentävyyttä ja vahvistaa maaseudun kehittämisohjelmien ja muiden ohjelmien ja rahastojen keskinäistä täydentävyyttä. Vuonna 2008 toteutetusta viinialan uudistuksesta saatujen kokemusten perusteella komissio saattoi päätellä, että uudistus oli onnistunut ja että viinialalla ei ole enää rakenteellista ylijäämää[22]. Näitä päätelmiä tuki viinialaa koskeva arviointi, joka kattoi ajanjakson 2001−2011 ja jossa keskityttiin tarkastelemaan vuoden 2008 uudistuksen vaikutuksia. Arviointiin sisältyi tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusta[23] täydentävä analyysi, jossa kiinnitettiin huomiota keskeisten tulosindikaattorien puuttumiseen, jäsenvaltioiden liian laajaan harkintavaltaan rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanossa sekä liian korkeisiin tukimääriin. Arvioinnissa todettiin, että toimenpiteiden täytäntöönpano kansallisten tukiohjelmien avulla, jotka mahdollistavat viinialan paikallisiin olosuhteisiin sopivat joustavat tukitoimenpiteet, on ollut tehokasta. Tästä huolimatta havaittiin jonkin verran ongelmia, jotka heikentävät politiikan hallinnoinnin tehokkuutta ja jotka liittyivät muun muassa liian tiukkojen menettelyjen soveltamiseen. EU:n viinintuottajien ja viinimarkkinoiden kilpailukyvyn vahvistamista koskevien toimien arvioinnissa katsottiin, että toimenpiteet ovat sinänsä tehokkaampia, mutta että tiettyjen jäsenvaltioiden/alueiden täytäntöönpanotapa heikentää sitä (edunsaajia ei ole kohdennettu riittävästi). Nykyisellä lähestymistavalla ei ole ilmeisesti saatu yksinkertaistettua toimia, ja kolmansien maiden markkinoita koskevien yksityisten tuotemerkkien edistämistoimien ja EU:n markkinoita koskevan yleisen menekinedistämisen välillä on epäjohdonmukaisuutta. Vilja-alaa koskeva arviointi vahvisti, että vaikka tuottajien tuloja on tarpeen vahvistaa tulotuella, tuen irrottaminen tuotantomääristä vähentää sen vääristäviä vaikutuksia ja varmistaa johdonmukaisuuden YMP:n yleisten tavoitteiden kanssa. Maanviljelijöiden ja jalostajien tuotantopäätökset määräytyvät enemmän markkinasignaalien perusteella, mikä edistää kilpailukyvyn kehittämistä ja sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Toimenpiteillä on edistetty viljakasvien kehittämistä ja loppukäyttöä, joissa EU:lla on suhteellinen etu. Uudistus on ollut suhteellisen tehokas, koska viljakasveja koskevien toimenpiteiden kustannukset ovat alentuneet ja jäsenvaltioiden maksajavirastot ja vähäisemmässä määrin myös tuottajat katsovat, että hallintotaakka on kohtuullinen. Kouluhedelmäjärjestelmän arvioinnissa tarkasteltiin tämän vuonna 2008 perustetun aloitteen vaikutuksia. Todettiin, että järjestelmän avulla pystyttiin lisäämään tehokkaasti lasten hedelmien ja vihannesten kulutusta lyhyellä aikavälillä, mutta lyhyen täytäntöönpanoajan vuoksi ei voida vielä arvioida vaikutusta ruokailutottumusten paranemiseen pidemmällä aikavälillä. Arvioinnin mukaan EU-rahoituksen vaikutus järjestelmän tehokkuuteen on myönteinen tai jopa olennaisen tärkeä. Järjestelmän on todettu olevan ratkaisevan tärkeä kansallisten tai alueellisten kouluhedelmäjärjestelmien toteuttamista silmällä pitäen lähes kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa. Järjestelmää ehdotetaan muutettavaksi YMP 2020 ‑uudistusehdotusten yhteydessä siten, että EU:n yhteisrahoitusta lisätään ja EU:n tukea saavien toimenpiteiden soveltamisalaa laajennetaan. Lopuksi EU:n metsätoimintasuunnitelman jälkiarvioinnissa tarkasteltiin suunnitelman 18 erityistoimen täytäntöönpanoa ajanjaksolla 2007−2011. Tämän arvioinnin tulokset ja suositukset antavat keskeisen panoksen kaikkien tulevien EU:n metsätoimintastrategioiden uudelleentarkasteluun. Meri- ja kalastuspolitiikka EU:n meri- ja kalastuspolitiikkaa tuetaan meno-ohjelmista, jotka liittyvät yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoon merioikeuden alalla Euroopan kalatalousrahaston (EKTR) ja Euroopan maatalouden tukirahaston puitteissa. Jäsenvaltiot ilmoittivat heinäkuuhun 2012 mennessä, että EKTR:n maksusitoumusten kokonaismäärä oli lähes 2,423 miljardia euroa eli 56,3 prosenttia koko ajanjaksolle ohjelmoidusta määrästä. Vuonna 2012 valmistui kuusi arviointia, jotka kattoivat tärkeimmät menoerät: kalastuskumppanuussopimusten jälkiarvioinnit (sopimuksia tuetaan yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa ja kansainvälisen merioikeuden alaa koskevalla yhteisön rahoituksella) ja vuosia 2007–2010 koskeva EKTR:n väliarviointi. Näiden arviointien ohella tuloksista saadaan tietoja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista, sisäisistä tarkastuksista ja EU:n alusrekisteritiedoista. EKTR:n yhteenvetokertomuksessa käsitellään pääasiallisesti ohjelman täytäntöönpanoa, koska rajallisen tarkasteluajanjakson vuoksi sen tuloksista ei ollut saatavilla riittävästi tietoja. Koska kansallisten raporttien tiedot olivat hyvin heterogeenisiä, on mahdotonta tehdä vertailuja eri jäsenvaltioiden kesken. Tämä seikka on saatava korjattua seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä. Kertomus osoittaa, että vaikka edistystä tapahtui useimmilla painopistealoilla (toimintalinjat), kalastuksen kestävää kehittämistä koskevan toimintalinjan 4 toteutustaso oli matalin, koska toimet olivat yleisesti vielä täytäntöönpanon alkuvaiheessa. Tärkeimmät syyt täytäntöönpanoviiveille olivat yhteisrahoituksen rajallisuus epäsuotuisan taloustilanteen vuoksi, rajallinen mahdollisuus hyödyntää velkarahoitusta ja ohjelmien myöhäinen käynnistäminen. Toisaalta kertomuksessa mainitaan myös joitain onnistuneeseen toimintaan johtaneita tekijöitä, kuten tehokas hallinto ja alan lisääntynyt kiinnostus toimintaa kohtaan. Yhteenvetokertomuksessa todetaan, että valvontajärjestelmät ovat toimineet kokonaisuudessaan hyvin, mutta indikaattorien laatua ja määrittelyä on parannettava. Tämä on otettu huomioon valmisteltaessa uuden EMKR:n (Euroopan meri- ja kalatalousrahaston) arviointi- ja seurantajärjestelmää, jossa korostetaan politiikan tuloskeskeisyyttä. Tämä toteutetaan vaatimalla toimenpideohjelmissa selkeämpää toimintalogiikkaa, käyttämällä valvonnassa yhteisiä tuotos- ja tulosindikaattoreita ja sisällyttämällä ohjelmiin tuloskehys ja suoritusvaraus. Lisäksi vuoden 2012 päivitetyt tiedot osoittivat, että toimintalinjaa 4 koskevat viivästykset kurottiin kiinni vuoden 2012 loppuun mennessä ja toiminnalla saavutetaan hyviä tuloksia. EKTR:n yhteenvetokertomusta täydentävät EU:n alusrekisteritiedot osoittavat, että kalastusalusten käytöstä poistamiseen myönnetyssä EKTR:n tuen osalta on lähes saavutettu jäsenvaltioiden toimenpideohjelmissa asetetut tavoitteet. Vuonna 2012 EKTR:n tuella poistettiin käytöstä 603 alusta. Euroopan tilintarkastustuomioistuin huomautti kuitenkin, että kalastusalusten käytöstä poistamiseen tarkoitettu EKTR:n tuki ei vaikuttanut riittävästi kalastuskapasiteettiin tai pyyntiponnistukseen eikä sen avulla onnistuttu palauttamaan laivaston kapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välistä tasapainoa kestävällä tavalla. Komissio otti nämä seikat huomioon kautta 2014–2020 koskevan uuden EMKR:n suunnittelussa ehdottamalla sellaisten kalastuslaivastoa koskevien toimenpiteiden lopettamista, joilla ei pystytty vähentämään Euroopan kalastuslaivaston liikakapasiteettia. Useiden kalastuskumppanuussopimusten jälkiarvioinnit osoittavat, että sopimuksilla edistetään EU:n ja kumppanimaan taloudellista hyvinvointia ja työllisyyttä. Tehokkuuden osalta voidaan todeta, että kalastuskumppanuussopimukset ovat taanneet EU:n alusten omistajille pääsyn useiden kolmansien maiden talousvyöhykkeille säännellyissä puitteissa samalla kun on annettu varoja paikallisen kalastushallinnan kehittämiseen. Kalastuskumppanuussopimuksista voidaankin katsoa olevan hyötyä sekä EU:lle että edunsaajina oleville kumppanuusmaille. Komission sisäisessä tarkastuksessa kuitenkin katsottiin, että olisi korjattava tiettyjä puutteita meneillään olevassa yksittäisten sopimusten arviointimenettelyssä, ja suositeltiin kehittämään ja ottamaan käyttöön vakioitu menetelmä, jonka avulla jälki- ja ennakkoarvioinnit voidaan suorittaa johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti. Näitä suosituksia toteutetaan parhaillaan laatimalla uusia sisäisiä ohjeita kalastuskumppanuussopimuksien arviointia varten. Ohjeet kattavat sekä menettelylliset näkökohdat että käytännön tiedot menettelyistä ja vaatimuksista. Tältä pohjalta on kehitetty uusia toimintaohjeita parhaillaan tehtäviä ja tulevia arviointeja varten. Tiettyjen unionin syrjäisimmiltä alueilta peräisin olevien kalastustuotteiden kaupan pitämisessä aiheutuu ylimääräisiä kustannuksia, joiden korvaamista varten on perustettu erityinen järjestelmä. Sen täytäntöönpanon jälkiarviointi osoitti, että järjestelmä täyttää tehokkaasti sille asetetun tavoitteen edistää kyseisen kalastusteollisuuden kehitystä ja kilpailukykyä. Komissio onkin esittänyt ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta, että myös seuraavalla rahoituskaudella otettaisiin käyttöön nykyisenkaltainen korvausjärjestelmä. Otsake 3 A – Vapaus, turvallisuus ja oikeus Sisäasioiden politiikkaan osoitettiin vuonna 2012 yhteensä 1,37 miljardin euron maksusitoumusmäärärahat. Tukea myönnetään kahdesta ohjelmasta: yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevasta yleisohjelmasta ja turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevasta yleisohjelmasta. Taloudelliset tulokset ovat pysyneet tyydyttävinä, sillä vuonna 2012 maksusitoumusmäärärahojen käyttöaste oli 100 prosenttia ja maksumäärärahojen käyttöaste 99 prosenttia. Vuonna 2012 laadittu eurooppalaisen rikoksentorjuntaverkoston (845 000 euron tuki rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskevasta rahastosta) arviointi osoitti verkoston tarjoaman lisäarvon. Euroopan neuvosto oli pyytänyt komissiota tutkimaan mahdollisuutta perustaa rikoksentorjunnan seurantakeskus, mutta arvioinnin perusteella komissio suositti, että sen sijaan olisi hyödyllisempää lujittaa verkoston puitteissa saavutettua edistymistä ja kehittää verkoston toimintaa. Lisäksi arviointi osoitti, että eräitä mm. organisaatioon ja hallintoon liittyviä puutteita olisi korjattava varmistamalla, että verkoston toiminta noudattaa järjestelmällisemmin sovittuja EU:n painopisteitä, ja vahvistamalla sen roolia EU:n ja jäsenvaltioiden politiikan laadinnassa sekä määrittämällä sen toiminta strategisemmin. Komissio toteuttaa parhaillaan toimia suositusten ja havaittujen puutteiden perusteella. Tilintarkastustuomioistuin suoritti vuonna 2012 myös toiminnantarkastuksen, jossa tarkasteltiin Euroopan kotouttamisrahaston ja Euroopan pakolaisrahaston vaikutusta kolmansien maiden kansalaisten kotouttamiseen. Tilintarkastustuomioistuin korosti, että tietyt toimet ja hankkeet olivat tuottaneet myönteisiä tuloksia, mutta suhtautui kriittisesti rahastojen yleiseen tehokkuuteen. Se esitti useita suosituksia, joiden mukaan mm. ohjelmajärjestelyjä olisi yksinkertaistettava ja käyttöön olisi otettava hallinto- ja valvontajärjestelmiä sekä yhteisten indikaattorien järjestelmä ohjelman tuotosten ja tulosten mittaamista varten. Tilintarkastustuomioistuimen suositukset on otettu huomioon seuraavaa, vuosien 2014–2020 monivuotista rahoituskehystä varten laadituissa turvapaikka- ja maahanmuuttorahaston ja sisäisen turvallisuuden rahaston ohjelmia koskevissa komission ehdotuksissa. Komissio ei kuitenkaan ollut samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen päätelmästä, joka koski rahastojen vaikuttavuutta ja mahdollista päällekkäisyyttä tai täydentävyyden puutetta kotouttamisrahaston ja muiden EU:n rahastojen välillä. Komissio huolehtii tarvittavista seurantatoimista jäsenvaltioiden kanssa, jotta tarvittavat järjestelyt saadaan käyttöön kansallisella tasolla. Oikeusasioiden alalla toteutettiin suunnitellusti siihen liittyviä ohjelmia (yksityisoikeutta ja rikosoikeutta koskevat erityisohjelmat, Daphne III ‑ohjelma, perusoikeuksia ja kansalaisuutta koskeva erityisohjelma, huumetorjuntaa ja -tiedotusta koskeva ohjelma sekä Progress-ohjelman sukupuolten tasa-arvon edistämistä ja syrjinnän torjuntaa koskevat toimintalinjat), joiden kokonaistalousarvio on 119 miljoonaa euroa. Näistä ohjelmista ei saatu uusia arviointituloksia vuonna 2012. OTSAKE 3B – KANSALAISUUS Viestintäpolitiikka Vuonna 2012 saadut tuloksia koskevat tiedot osoittivat, että Kansalaisten Eurooppa ‑ohjelman (vuoden 2012 maksusitoumusmäärärahat 28,4 milj. euroa) kolmen erityistavoitteen suhteen oli tapahtunut edistymistä[24]. Ohjelmassa saavutettiin sekä taloudellisia tuloksia että toteutettuja toimenpiteitä koskevat tavoitteet. Ensimmäisenä tavoitteena oli edistää sitä, että kansalaiset tuntevat Euroopan yhdentymisprosessin omakseen, ja ohjelman perusteella toteutettujen 451 hankkeen osanottajista 77,5 prosenttia tunsi itsensä entistä eurooppalaisemmiksi, mikä ylitti 75 prosentin tavoitteen. Tukikelpoisissa hankkeissa useimmiten huomioon otetut ohjelma-aiheet vuonna 2012 olivat kansalaisten mahdollisuuksien lisääminen, jotta he voivat osallistua täysipainoisesti demokraattiseen toimintaan EU:ssa (61 prosenttia) ja mahdollisuuksien tarjoaminen kansalaisille, jotta he voisivat vuorovaikutuksessa toistensa kanssa osallistua yhtenäisemmän Euroopan rakentamiseen (58 prosenttia). Kansalaisten Eurooppa -ohjelmasta on tarkoitus laatia vaikutustenarviointi vuonna 2013. Lisäksi vuonna 2012 valmistui kaksitoista arviointia. Ne liittyvät Euroopan vapaaehtoistoiminnan teemavuoteen 2011, tiedotusvälineitä ja viestintää koskeviin toimiin (PressEuropin väliarviointi) sekä paikallistason viestintää koskevan tiedonannon eri näkökohtiin (10 arviointia). Erityisesti Euroopan vapaaehtoistoiminnan teemavuotta 2011 (maksusitoumusmäärärahat 7,7 milj. euroa vuonna 2011) koskevat tiedot osoittivat, että ohjelmalla on ollut myönteinen vaikutus vapaaehtoistyöhön sekä unionin tasolla että kansallisella tasolla. Arvioinnin päätelmänä on, että teemavuoden tavoitteet ja toimet olivat tarkoituksenmukaisia ja kohdennettuja ja että tuloksiin perustuvan lähestymistavan avulla oli onnistuttu saavuttamaan tavoitteet kaikissa jäsenvaltioissa, vaikka vaikutukset vaihtelivat kansallisten erityistilanteiden perusteella. Euroopan vapaaehtoistoiminnan teemavuodesta 2011 saatu kokemus on se, että kansalliset ohjelmat ja yhteistyö jäsenvaltioiden kansallisten koordinointielinten ja tärkeimpien eurooppalaisten sidosryhmien kanssa muodostavat hyvien käytäntöjen malleja, joiden avulla varmistetaan, että teemavuoden sanomaa levitetään laajasti ja että niillä saadaan aikaan kestävä vaikutus kansallisella ja kansalaisyhteiskunnan tasolla. Tulevina teemavuosina voitaisiin kehittää parempaa yhteisvaikutusta olemassa olevien ohjelmien ja muiden eurooppalaisten teemavuosien kanssa. Kulttuuripolitiikka Vuonna 2012 saatiin näyttöä nuorisotoimintaohjelman, Media-ohjelman (2007−2013), Media Mundus -ohjelman ja kulttuuriohjelman täytäntöönpanon edistymisestä[25]. Ohjelmat pantiin vuonna 2012 täytäntöön suunnitelmien ja aikataulun mukaisesti tai jopa aikaisemmin kuin edellisinä vuosina ja kaikissa osallistujamaissa. Nuorisotoimintaohjelman maksusitoumusmäärärahat olivat 140,4 miljoonaa euroa (8 % enemmän kuin vuonna 2011). Vuonna 2012 nuorisotoimintaohjelmasta tuettiin entistä useampia nuoria ja nuorisotyöntekijöitä. Ohjelmaan osallistui 200 000 henkeä, joten se on osoittautunut entistä houkuttelevammaksi (yli 920 000 osallistujaa vuodesta 2007). Ohjelmalla edistetään epävirallisen oppimisen tunnustamista. Viimeisimmän saatavilla olevan seurantatutkimuksen mukaan 67 prosenttia osanottajista uskoo, että heidän työllistymismahdollisuutensa ovat parantuneet nuorisotoimintaohjelmasta saadun kokemuksen ansiosta (61 % edellisessä tutkimuksessa). Vuosia 2007−2013 koskevan Media-ohjelman ja Media Mundus -ohjelman maksusitoumusmäärärahat vuonna 2012 olivat 112,5 miljoonaa euroa. Kulttuuriohjelman maksusitoumusmäärärahat vuonna 2012 olivat 59,2 miljoonaa euroa (3 % enemmän kuin vuonna 2011). On arvioitu, että näiden ohjelmien ansiosta yli 19 400 taiteilijaa / kulttuurialan työntekijää on voinut hyötyä liikkuvuudesta, tuhansia kulttuurituotteita pääsi levitykseen vuonna 2010 ja lähes 1 480 järjestöä osallistui ohjelmiin vuonna 2011, joko koordinaattorina tai yhteisjärjestäjänä. Terveys- ja kuluttajansuojapolitiikka Terveys- ja kuluttajansuoja-alan politiikkaa tuetaan kansanterveyden alan ohjelmalla (vuoden 2012 maksusitoumusmäärärahat 48,9 milj. euroa) ja kuluttajansuojapolitiikan alaa koskevilla EU:n toimilla (maksusitoumusmäärärahat 22 milj. euroa). Vuonna 2012 ei saatu käyttöön uusia arviointituloksia. Otsake 4 – EU maailmanlaajuisena toimijana Kehitys ja ulkosuhteet EU:n ulkoinen apu rahoitetaan EU:n yleisestä talousarviosta ja Euroopan kehitysrahastosta (EKR). Varojensa perusteella tärkeimmät rahoitusvälineet ovat EKR (maksusitoumusmäärärahat 3,7 miljardia euroa vuonna 2012), josta tuetaan Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maita, eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline (ENPI, maksusitoumusmäärärahat 2,4 miljardia euroa vuonna 2012) ja kehitysyhteistyön rahoitusväline (DCI, maksusitoumusmäärärahat 2,3 miljardia euroa vuonna 2012). Vuonna 2012 julkaistiin kymmenen maantieteellistä arviointia ja kuusi aihealuekohtaista arviointia, jotka liittyivät EU:n kehityspolitiikkaan. Niistä käy yleisesti ilmi, että EU:n toimet kohdistetaan strategisella tasolla kumppanimaiden ja niiden väestön tarpeisiin, mutta niiden pitäisi pysyä riittävän joustavina, jotta voidaan ennakoida tilanteiden muuttuminen ja mukautua siihen. Epävakaissa valtioissa EU:n pitäisi keskittyä enemmän kehitykseen ja hyvään hallintoon. Kansalaisyhteiskunnan järjestöt voivat toimia edistävänä voimana, jotta voidaan parantaa EU:n strategioiden merkityksellisyyttä ja lisätä valtionjohdon vastuuvelvollisuutta. Tukimuotojen sopiva yhdistelmä lisää tehokkuutta strategisella tasolla. Tämä on tärkeämpää epävakaissa tilanteissa, joissa apuvälineiden on oltava erityisen joustavia. Muu kuin rahoitustuki on tärkeä onnistuneen toiminnan tekijä erityisesti, kun kyseessä on budjettituki. Lisäksi olisi kehitettävä osallistavampaa ja tehokkaampaa poliittista vuoropuhelua. Budjettituki on tehokas keino parantaa julkista varainhoitoa ja edistää muita uudistuksia, mutta sillä ei voida ostaa uudistuksia. Sillä voidaan tehostaa yhdenmukaistamista ja instituutioille annettavaa tukea muilla kuin rahoitustoimenpiteillä, kuten poliittisella vuoropuhelulla. EU:n yleisesti ottaen myönteistä vaikutusta köyhyyden vähentämiseen voidaan edelleen tehostaa parantamalla koordinointia muiden avunantajien kanssa, linkittämällä toimintaa paremmin alueellisiin ja kansallisiin ohjelmiin ja pyrkimällä lisäämään synergiaetuja eri alojen välillä. EU:n hankkeet ja ohjelmat hyötyisivät paremmasta ja jäsennetymmästä seurantajärjestelmästä. EU:n pitäisi myös kannustaa muita avunantajia parantamaan seurantajärjestelmiään. EU:n edustustojen on kehitettävä edelleen omia teknisiä ja alakohtaisia valmiuksiaan ja asiantuntemustaan, jotta koordinointia ja ohjelmien hallinnointia voidaan parantaa ja kehitystä pitkällä aikavälillä ennakoida paremmin. Maantieteellisten arviointien tulokset otetaan huomioon parhaillaan käynnissä olevassa maakohtaisten ohjelmien suunnitteluprosessissa, joka saadaan päätökseen vuonna 2014. Komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto ottavat tulokset huomioon laatiessaan seuraavia maakohtaisia ohjelmia, joiden pitäisi olla saatavilla ensi vuonna. Aihealuekohtaisten arviointien tulokset vaikuttavat toimintalinjauksiin. Terveydenhuoltoalan tuen arvioinnin seurauksena nykyiset toimintalinjat ja sitoumukset täytäntöönpanon parantamiseksi yhdistetään sisäisellä toimintaohjelmalla. Tukea terveyteen liittyville toimille kussakin kumppanimaassa keskitetään nykyistä tehokkaammin. Ihmisoikeuksien noudattamisen arviointi johti siihen, että kesäkuussa 2012 kokoontuneessa Eurooppa-neuvoston istunnossa hyväksyttiin ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskeva EU:n strategiakehys ja siihen liittyvä toimintasuunnitelma. Lisäksi julkistettiin ensimmäistä kertaa komission, Euroopan ulkosuhdehallinnon ja jäsenvaltioiden yhteinen yhtenäinen ihmisoikeuksien strategiakehys ja laaja-alainen toimintasuunnitelma sen toteuttamiseksi. Talous- ja rahoitusasioiden toimintalohko Makrotalouden tukivälineestä myönnetään kumppanimaille maksutaseiden tukemiseen tarkoitettuja keskipitkän tai pitkän aikavälin lainoja tai avustuksia ja täydennetään Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) uudistusohjelmista myönnettävää rahoitusta. Toimintaa Georgiassa (46 milj. euron avustukset), Libanonissa (15 milj. euron avustukset ja 25 milj. euron lainat) ja Kosovossa (30 milj. euron avustukset) koskevissa arvioinneissa on todettu, että tällainen kriisiväline edistää yhdessä IMF:n ohjelmien kanssa edunsaajamaiden makrotalouden vakauttamista ja ulkoista kestävyyttä. Näiden välineiden vaikutusta on vahvistettu sitomalla tuki rakenteellisten uudistusten toteuttamiseen edunsaajamaiden hallinnossa. Georgialle myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun arvioinnin perusteella näyttää kuitenkin siltä, että komission olisi muotoiltava tällainen ehdollisuus täsmällisemmin erityisesti, kun kyseessä ovat ei-sitovat toimenpiteet, kuten toimintasuunnitelmien laatiminen. Tämä parantaisi myös makrotalouden tukivälineen näkyvyyttä. Makrotalouden tukiväline tarjosi lisäarvoa, koska se edistää luottamusta ja parantaa maan uskottavuutta kansainvälisen yhteisön ja mahdollisten sijoittajien silmissä. Komissio ottaa arviointien yhteydessä esitetyt suositukset myös jatkossa huomioon parhaillaan käynnissä olevien toimien toteuttamisessa ja uusien toimien suunnittelussa. Humanitaarinen apu ja pelastuspalvelu Euroopan unionin kaksi pääasiallista välinettä nopean ja toimivan EU:n hätäavun varmistamiseksi ovat humanitaarinen apu ja pelastuspalvelu. EU toimii kaikkialla, missä tapahtuu kriisejä tai luonnonkatastrofeja: se avustaa kärsimään joutuneita ihmisiä sekä kolmansissa maissa että EU:n alueella. Vuonna 2012 komissio osoitti uusien tai pitkittyneiden kriisien hoitoon 1 252 miljoonaa euroa. Alustavasti varattuja 874 miljoonan määrärahoja täydennettiin useaan otteeseen vuoden aikana ilmenneiden uusien kriisien ja luonnonkatastrofien vuoksi. Pelastuspalvelumekanismi aktivoitiin 38 kertaa vuoden aikana. Näistä 31 koski luonnonkatastrofeja (lumimyrskyt, erityisen kylmä sää, tulvat, maanjäristykset, tsunami, lumivyöry, myrskyt ja metsäpalot) ja seitsemän ihmisen aiheuttamia katastrofeja (räjähdys, pakolaisleirien sijoittaminen, merten saastuminen). Yhteensä 16 toimenpidettä koski EU:n pelastuspalvelumekanismin piirissä olevia valtioita ja 22 muita maita. Jäsenvaltiot ja Euroopan komissio, joka toimii koko EU:n puolesta, ovat yhdessä edelleen maailman suurin humanitaarisen avun antaja. EU:n osuus maailman humanitaarisesta avusta on noin 47 prosenttia. Suurin osa vuoden 2012 rahoituksesta käytettiin Afrikassa (51 %). Merkittävää apua tarjottiin myös Lähi-itään (Syyria ja sen naapurimaat), Myanmariin / Burmaan sekä Kaakkois-Aasian ja Karibianmeren alueen luonnonkatastrofien seurausten korjaamiseen. Komission rahoittamista humanitaarisen avun toimenpiteistä hyötyi yli 122 miljoonaa katastrofien uhria. Vuonna 2012 laadittiin yhdeksän arviointia, joista viisi oli maakohtaisia ja neljä aihealuekohtaisia tai yleisluonteisia arviointeja. Arvioinnit ovat osoittaneet, että EU:n humanitaarista apua pidetään yleensä ottaen tehokkaana ja että alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa on tehokas keino vastata kriiseihin nopeasti. Tehokkuuden parantamista koskevat yleisluonteiset suositukset voidaan tiivistää seuraavasti. Tavanomaisten välineiden puitteissa voidaan ottaa huomioon vallitsevat riskit ja tehdä päätökset sekä toimien aloittamisesta että niiden lopettamisesta. Nyt olisi kuitenkin tarpeen korostaa enemmän pitkän aikavälin vaikutusten mittaamista muun muassa ottamalla käyttöön tarvittavat indikaattorit vaikutusten mittaamista varten. Olisi jatkettava pyrkimyksiä toimia liikkeellepanevana voimana koordinoitaessa toimia muiden avunantajien kanssa. Olisi myös varmistettava, että unionin osallistuminen ja koordinointitoimet paikallisen kansalaisyhteiskunnan kanssa ovat pikemminkin sääntö kuin poikkeus. Innovointipyrkimyksiä olisi jatkettava sen sijaan että tyydyttäisiin vain tavanomaisiin rutiiniratkaisuihin. Vetäytymisstrategiat olisi turvattava paremmin, erityisesti kaupunkioloissa, missä katastrofien vaikutukset ovat yleensä monitahoisemmat. Tiettyjen hankkeiden yhteydessä olisi harkittava toteuttamisajan jatkamista (esim. yli 12 kuukauteen), jotta voidaan varmistaa hankkeen tuloksellisuus. Tehokkuuden osalta voidaan todeta, että EU:n humanitaarisen avun keskimääräiset kustannukset ovat noin 10 euroa avunsaajaa kohti. Täytäntöönpanokehyksen osalta kumppanuuspuitesopimuksen arviointi osoitti, että sopimus mahdollistaa suuremman joustavuuden rahoituksessa ja lyhyemmät reagointiajat silloin kun toimitaan tietyt valmiudet omaavan suppean kumppaniryhmän kanssa. Hyvien käytäntöjen, kokemuksen ja tehostetun koordinoinnin perusteella tutkitaan jatkuvasti mahdollisuuksia lisätä toimenpiteiden tehokkuutta. Vuoden 2012 arvioinneissa esitetään useita ehdotuksia tehokkuuden parantamiseksi. Koska varat on usein ja väistämättä jaettava hyvin monien hankkeiden kesken, olisi pyrittävä saamaan aikaan yhdennetympi monialainen lähestymistapa. Humanitaarisen avun pääosaston (ECHO) olisi tarkistettava tietojenkeräämisessä käytettäviä menettelyjä voidakseen parantaa toimintansa tehokkuuden seurantaa. Oppimis- ja tiedonvaihtomekanismeja olisi vahvistettava, jotta voidaan varmistaa korkean tason tekniset valmiudet kentällä. Laajentumispolitiikka Laajentumispolitiikan täytäntöönpanoa tuetaan vuosia 2007–2013 koskevasta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (IPA). IPA-ohjelman tarjoama lisäarvo on sen kyky toimia vauhdittajana ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden valmistautuessa EU:n jäsenyyteen. IPA on suunniteltu johdattamaan ehdokkaita jäsenyysvelvoitteiden täytäntöönpanoon ennen liittymistä esimerkiksi perustamalla toimielimiä, jotka hallinnoivat EU:n varoja liittymisen jälkeen ja/tai hyväksymällä EU:n säännöstöä ja normeja. IPA on jaettu tällä hetkellä viiteen osaan. Ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden rahoitustuen hallinnointi eteni pääosin suunnitelmien mukaisesti. Vuonna 2012 varoja sidottiin lähes 1 016,5 miljoonaa euroa. Tulokset ovat toteutumassa käytännössä, mistä on osoituksena edistyminen yleensä oikeusvaltion alalla, jatkuva lähentyminen kohti eurooppalaisia normeja ja arvoja sekä neuvottelujen saattaminen päätökseen Kroatian kanssa, josta tulee EU:n 28. jäsenvaltio vuonna 2013. Tuen vaikutusta voidaan kuitenkin edelleen parantaa jatkamalla toimia kansallisten instituutioiden valmiuksien kehittämiseksi ja kohdentamalla resursseja keskitetymmin ja strategisemmin. Vuonna 2012 tehtiin aihealuekohtainen arviointi EU:n tuesta hallinnon vahvistamiseksi, oikeusvaltioperiaatteen vakiinnuttamiseksi, oikeuslaitoksen uudistamiseksi sekä korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi Länsi-Balkanilla. Arviointi osoitti, että toimet olivat tuoneet kussakin seitsemässä Länsi-Balkanin valtiossa selvää lisäarvoa kansallisille viranomaisille, koska oikeusvaltion kehittämiseen liittyvissä perustavanlaatuisissa institutionaalisissa ja organisatorisissa kehyksissä oli tapahtunut merkittäviä parannuksia. Tarvitaan kuitenkin vahvempaa poliittista sitoutumista. Arvioinnissa kannatetaan tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamiseksi IPA II -ohjelman ohjelmoinnin yksinkertaistamista niin, että välineitä vähennetään ja pidemmän aikavälin tavoitteisiin perustuvaa alakohtaista ohjelmointia lisätään. Arvioinnissa todettiin edunsaajapuolen osalta, että oikeuslaitoksen uudistamisohjelmissa pitäisi olla selkeät prioriteetit, jotka otetaan huomioon kansallisissa poliittisissa ja talousarvioehdotuksissa. Näin voidaan varmistaa vakaat suunnitteluparametrit ja rahoitus. EU:n suhteen arvioinnissa todettiin, että sen olisi laadittava hallinnon ja oikeusvaltion alan yleiset ja ohjelmatavoitteet ja arvioitava uudelleen tai lisättävä IPA:n rahoitusta näyttöön perustuvan ohjelmasuunnittelun mukaisesti. Ensisijaisten ohjelmien aikahorisontti voisi olla neljästä seitsemään vuotta, ja niitä olisi tarkasteltava uudelleen ja mukautettava selkeästi tietyin välein. Käsillä olevan arvioinnin tulosten perusteella ehdotettiin, että IPA II -ohjelman tuen osalta otettaisiin käyttöön monivuotinen ohjelmasuunnittelu, joka kattaisi seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen ja josta laadittaisiin väliarviointi. Arvioinnissa pidettiin tärkeinä SMART-tavoitteita ja indikaattoreita, joilla tuetaan ohjelmasuunnittelua ja tulosten seurantaa. Joitain ehdotetuista indikaattoreista käytetään jo nyt indikaattorikehyksen laatimiseksi IPA II ‑ohjelman perusteella myönnettävän tuen suunnittelua varten. Turkin oikeuslaitosta ja perusoikeuksia koskevassa aihealuekohtaisessa arvioinnissa ehdotettiin käytettäväksi IPA II -ohjelman alakohtaista ohjelmointia koskevaa lähestymistapaa. Arvioinnin mukaan EU:n tukea Turkin oikeuslaitokselle ja perusoikeuksille pidettiin kannustavana, ja sen katsottiin tuovan lisäarvoa ihmisoikeusuudistusten tehostamiseen, parantavan oikeuslaitoksen tehostamista ja osoittavan, että saavutetut tulokset olivat käytössä olevien resurssien puitteissa tyydyttäviä. Toisaalta arvioinnissa myös huomautettiin tuen ohjelmointiin ja täytäntöönpanoon liittyvistä puutteista (esimerkiksi asianomaisten instituutioiden sitoutumisessa ja avoimuudessa edunsaajia kohtaan). Uuden IPA II -ohjelman suunnittelussa pyritäänkin parantamaan joustavuutta, hallinnointia ja sitoutumista. EU:n tukea Länsi-Balkanin ja Turkin kansalaisyhteiskunnalle koskevassa aihealuekohtaisessa arvioinnissa ehdotettiin, että kansalaisyhteiskunta ja sidosryhmät otettaisiin tiiviimmin mukaan ohjelmasuunnitteluun ja hankkeiden valintamenettelyihin. Lisäksi siinä ehdotettiin EU:n ja muiden toimien yhteisvaikutusten parantamista IPA:n tuen ohjelmasuunnittelussa ja täytäntöönpanossa. Arvioinnissa ehdotettiin myös muutoksia uuden IPA-ohjelman hallinnointiin. Näitä olivat esimerkiksi yhteistyön lisääminen muiden avunantajien ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa strategisella tasolla. Lisäksi kannatettiin sidosryhmien osallistumisen lisäämistä ohjelmasuunnittelussa. Hallinnon ja johtamisen kehittämiseen Keski- ja Itä-Euroopan maissa tähtäävän SIGMA-tukiohjelman arvioinnissa todettiin, että sen panosta pidetään tehokkaana, mutta että siitä puuttuu tällä hetkellä yleisten ja erityisten tavoitteiden sekä yhteisten riskien johdonmukainen ja jäljitettävissä oleva hierarkia. Vuodesta 2013 lähtien SIGMA-arviointien avulla ryhdytään tehostamaan poliittista vuoropuhelua kolmessa maassa sekä keräämään tietoja IPA:n kansallisen ja alueellisen rahoituksen suunnittelua ja maakohtaisia uudistussuunnitelmia varten. Näiden arviointien perusteella uutta IPA II -ohjelmaa koskevassa komission ehdotuksessa pyritään tekemään tarvittavat muutokset, jotta voidaan varmistaa toiminnan sujuva jatkuminen nykyisen IPA-ohjelman jälkeen niin, että komission kaikissa yksiköissä toimitaan yksinkertaistettujen ja yhdenmukaisten sääntöjen perusteella ja jotta voidaan helpottaa edunsaajien mahdollisuutta saada rahoitusta. Tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamiseksi korostetaan tuen tuloksellisuutta ja joustavuutta ja räätälöidään sitä erityistarpeiden mukaisesti. Tavoitteena on parantaa yhteyksiä rahoitusyhteistyön toteuttamisen ja asetettujen toimintatavoitteiden saavuttamisen välillä. Vuosia 2014–2020 koskevalle ohjelmakaudelle esitetään nykyistä tarkoituksenmukaisempia tulosindikaattoreita. 4. PÄÄTELMÄT Arviointitulosten perusteella toimintaa olisi yksinkertaistettava ja tavoitteita kohdennettava nykyistä paremmin. Lisäksi seuraavaa monivuotista rahoituskehystä varten tarvitaan yhteisiä indikaattoreita ja tuloskehys, jossa on määritelty selkeät väli- ja kokonaistavoitteet. Komissio on ottanut tämän huomioon laatiessaan ehdotuksiaan seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa toteutettavia uuden sukupolven ohjelmia varten. Se kehottaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa säilyttämään tämän painopisteen seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevissa lainsäädäntöehdotuksissa, jotta seuraavalla rahoituskaudella voidaan varmistaa, että toiminta on paremmin kohdennettua ja helpommin hallittavissa ja mitattavissa. Komissio kehittää parhaillaan edistymisen ja tulosten seurantaa varten perusteellisempaa, järjestelmällistä ja kohdennettua raportointimenettelyä parlamentin ja neuvoston seuraavaa monivuotista rahoituskehystä varten vahvistaman seuranta-, arviointi- ja raportointikehyksen pohjalta. Se esittelee tätä kertomusta varten käytettävän uuden kehyksen vuonna 2014. Siihen asti se kehottaa yksiköitään lujittamaan ja sujuvoittamaan edistymisen ja tulosten mittaamista ja raportointia kaikkien tulevien vuotuisten toimintakertomusten ja tämän kertouksen tulevien versioiden laatimista varten. Tämän vuoden kertomuksen perusteella EU:n ohjelmien avulla on yleensä ottaen onnistuttu edistämään Eurooppa 2020 ‑strategian tavoitteiden toteuttamista, vaikka talouden taantuma onkin joissain tapauksissa heikentänyt saavutettuja tuloksia. Rahoituksen avulla on saatu aikaan merkittävää vipuvaikutusta erityisesti innovointikyvyssä, minkä lisäksi tehokkaiden liikenteen sisämarkkinoiden luomisessa ja energiamarkkinoiden yhdentämisessä on tapahtunut kiitettävää edistymistä. Arvioinnit vahvistavat tämän edistymisen, vaikka paljon tehtävää on vielä jäljellä. Euroopan sosiaalirahasto, Euroopan aluekehitysrahasto ja koheesiorahasto ovat osoittautuneet joustaviksi välineiksi taantuman torjumisessa. Euroopan sosiaalirahasto on selvästi parantanut työllistymismahdollisuuksia, mutta tulosten pysyvyydestä ei ole vielä varmuutta. Arvioinnit vahvistavat, että EU:n rahoituksella on monissa jäsenvaltioissa suuri merkitys julkisten investointien säilyttämisessä, työpaikkojen turvaamisessa, kasvu- ja investointistrategioiden tukemisessa ja kansallisiin talousarvioihin kohdistuvan paineen vähentämisessä muun muassa siten, että yhteisrahoituksen osuutta on korotettu yhdeksässä jäsenvaltiossa. [1] Muut liitteessä tarkastellut arvioinnit koskevat lähinnä EU:n toimielinten sääntely-, viestintä-, tiedotus- ja koordinointitehtäviä ja niiden sisäisiä hallintomenettelyjä. [2] Euroopan parlamentin päätöslauselma vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011- P7 TA-PROV(2013)0122. [3] COM(2013) 334 final. [4] Kaikki kertomuksessa mainitut ohjelmamenoihin viittaavat luvut koskevat vuotta 2012. [5] Evaluation of Member State Policies to Facilitate Access to Finance for SME ja Evaluation of the EU Business Angels Markets and Policies. [6] Ehdotus KOM(2011) 834. [7] Ks. Liikenteen ja liikkumisen pääosaston (MOVE) vuotuinen toimintakertomus osoitteessa http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/. [8] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/scoreboard. [9] Selvitys yhteisten teknologia-aloitteiden ARTEMIS ja ENIAC tulevista vaikutuksista (ARTEMIS Industry Association on sulautettuja tietotekniikkajärjestelmiä käsittelevien toimijoiden järjestö Euroopassa. Se edustaa alan tutkimusyhteisöä, yliopistoja ja tutkimuslaitoksia ARTEMIS-yhteisyrityksessä. ENIAC-yhteisyritys on nanoelektroniikkaan keskittyvä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus, johon kuuluvat ENIAC-aloitteeseen osallistuvat jäsenvaltiot ja assosioituneet maat, Euroopan komissio ja AENEAS (järjestö, joka edustaa alan eurooppalaisia T&K-toimijoita)). [10] KOM(2011) 783. [11] Tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston (RTD) ja tutkimuksen toimeenpanoviraston (REA) hallinnoimia hankkeita varten. [12] Ks. koulutuksen ja kulttuurin pääosaston (EAC) vuotuinen toimintakertomus osoitteessa http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/ [13] Toimintaan osallistuneiden täyttämien arviointilomakkeiden perusteella. [14] Lähde: Tulosten mittaaminen - vuosikertomus 2011. [15] Lähde: CCN/CSI-hankkeen kuukausiraportti. [16] Alv-tietojen vaihtojärjestelmä (VIES), uusi tietokoneavusteinen passitusjärjestelmä (NCTS) ja tullitariffien verkkotietokanta (TARIC). [17] Asetus 1083/2006: rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskeva yleisasetus. [18] Tiedot ovat peräisin asiakirjasta Koheesiopolitiikkaan liittyvä strategiakertomus 2013 vuosien 2007–2013 ohjelmien toteuttamisesta (COM(2013) 210 final), jossa analysoidaan kaikkien 27 jäsenvaltion vuonna 2012 esittämät kansalliset strategiaraportit ja esitetään yhteenveto siitä, miten niiden ohjelmat edistivät koheesiopolitiikan tavoitteiden saavuttamista; jäsenvaltioiden viimeisimmistä, vuotta 2011 koskevista vuotuisista täytäntöönpanoraporteista; asiantuntija-arvioijien verkoston maaraporteista sekä aluepolitiikan pääosaston laatimista arvioinneista. [19] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/evaluation/pdf/eval2007/expert_innovation/ 2011_synthesis_national_reports.pdf [20] EAKR:sta ja koheesiorahastosta kaudella 1994–1999 yhteisrahoitettujen hankkeiden jälkiarviointi; koheesiorahastosta kaudella 2000–2006 rahoitettujen toimien jälkiarviointi; Jaspers-arviointi. [21] Erityiskertomukset nro 14/2011, 1/2012, 7/2012, 8/2012, 9/2012, 11/2012, 14/2011 ja 16/2012. [22] COM(2012) 737. [23] Erityiskertomuksessa keskityttiin kahteen suurimpaan menoerään, jotka olivat viinitarhojen raivaus sekä viinitarhojen rakenneuudistus ja uusiin lajikkeisiin siirtyminen. [24] Ks. viestintäpääosaston (COMM) vuotuinen toimintakertomus osoitteessa http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/ [25] Ks. koulutuksen ja kulttuurin pääosaston (EAC) vuotuinen toimintakertomus osoitteessa http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/