EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan mukainen KOMISSION LAUSUNTO Euroopan parlamentin tekemistä tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan, joka koskee seuraavaa ehdotusta: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY muuttamisesta KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY: n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla

2001/0257 (COD)

EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan mukainen KOMISSION LAUSUNTO Euroopan parlamentin tekemistä tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan, joka koskee seuraavaa ehdotusta: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY muuttamisesta

1. Johdanto

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdassa määrätään, että komissio antaa lausunnon Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä ehdottamista tarkistuksista. Komissio antaa seuraavassa lausuntonsa parlamentin ehdottamista 11 tarkistuksesta.

2. Tausta

- Komission ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (KOM (2001) 624 lopullinen - 2001/0257 (COD)) 10. joulukuuta 2001.

- Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 24. huhtikuuta 2002.

- Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 3. heinäkuuta 2002.

- Komissio antoi muutetun ehdotuksen (KOM (2002) 540 lopullinen - 2001/0257 (COD)) 26. syyskuuta 2002.

- Neuvosto vahvisti yhteisen kannan 20. helmikuuta 2003.

- Komissio ilmoitti näkemyksensä yhteisestä kannasta 5. maaliskuuta 2003.

- Euroopan parlamentti vastaanotti yhteisen kannan 13. maaliskuuta 2003.

Euroopan parlamentti hyväksyi 19. kesäkuuta 2003 toisessa käsittelyssään 11 tarkistusta. Monet näistä tarkistuksista ovat identtisiä ensimmäisessä käsittelyssä ehdotettujen tarkistusten kanssa.

3. Direktiivin tarkoitus

Vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9. joulukuuta 1996 [1] annetulla neuvoston direktiivillä 96/82/EY (niin sanotulla Seveso II -direktiivillä) pyritään estämään vaarallisista aineista johtuvia suuronnettomuuksia ja rajoittamaan niistä ihmiselle ja ympäristölle aiheutuvia seurauksia ja varmistamaan näin suojelun korkea taso yhdenmukaisesti ja tehokkaasti koko yhteisössä.

[1] EYVL C 10, 14.01.1997, s. 13.

Ehdotus on jatkoa komission tiedonannolle Turvallinen kaivostoiminta: viimeaikaisten kaivosonnettomuuksien jälkeiset toimet (KOM (2000) 664 lopullinen), jossa komissio esittää kaivosten turvallisuuden parantamiseksi ensisijaisesti kolmea tointa (Seveso II -direktiivin muuttaminen, kaivosjätteen käsittelyä koskeva aloite ja IPPC-direktiivissä (96/61/EY) tarkoitettu parhaita käytettävissä olevia tekniikoita (BAT) koskeva viiteasiakirja). Ehdotuksella pyritään sisällyttämään direktiivin soveltamisalaan tietyt kaivostoiminnan osat, kaivosjätteen käsittelylaitokset mukaan luettuina.

Ehdotuksessa käsitellään myös ilotulitteiden räjähdysonnettomuutta, joka tapahtui Enschedessä Alankomaissa toukokuussa 2000. Tähän liittyen ehdotuksessa esitetään, että räjähteet ja pyrotekniset aineet olisi määriteltävä paremmin ja että olisi pienennettävä vähimmäismäärää, joka edellyttää määräysten soveltamista niihin. Lisäksi ehdotuksessa esitetään kahden ympäristölle vaarallisia aineita ja syöpää aiheuttavaa aineita koskevan tutkimuksen suositusten perusteella, että direktiivin soveltamisalaan sisällytettäisiin useampia syöpää aiheuttavia aineita ja että sääntöjen soveltamisen vähimmäismäärää alennettaisiin vesiympäristölle myrkyllisten aineiden osalta.

Komissio on myös pohtinut, pitäisikö AZF-yrityksen kemian laitoksessa Toulousessa 21. syyskuuta 2001 tapahtuneen räjähdyksen johdosta tehdä välittömästi muutoksia Seveso II -direktiiviin. Alkuperäiseen ehdotukseen ei sisältynyt tähän liittyviä oikeudellisia toimenpiteitä, mutta muutetussa ehdotuksessa esitettiin ammoniumnitraatin määrittelyyn ja kynnysarvoihin, maankäytön suunnitteluun ja yleisölle suunnattuun tiedotukseen liittyviä muutoksia.

4. Komission kanta Euroopan parlamentin tarkistuksiin

Euroopan parlamentti hyväksyi 19. kesäkuuta 2003 11 tarkistusta. Komissio voi hyväksyä näistä tarkistukset 8-11. Se ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 4-7 ja 12.

4.1. Komission hyväksymät tarkistukset

Tarkistuksella 8 pyritään korostamaan hätätilanteita varten annettavaa koulutusta lisäämällä nimenomainen viittaus koulutukseen turvallisuusjohtamisjärjestelmän osatekijöiden kuvausta koskevan liitteen III kohtaan, jossa käsitellään suunnittelua hätätilateiden varalle.

Tarkistuksessa 9 esitetään, että yleisölle ilmoitettaviin tietoihin lisätään kartta, josta käyvät ilmi alueet, joihin suuronnettomuuden seuraukset voivat vaikuttaa. Parlamentin ehdottama teksti on sama, jonka komissio hyväksyi muutetussa ehdotuksessaan.

Tarkistuksissa 10 ja 11 ehdotetaan kahta uutta kaliumnitraattia koskevaa kohtaa, joissa annetaan määritelmät ja kynnysarvot. Komissio on jo sisällyttänyt nämä tarkistukset muutettuun ehdotukseensa.

Komissio katsoo, että näiden neljän tarkistuksen hyväksyminen helpottaa kompromissin löytämistä lainsäädäntövallan käyttäjien välillä.

4.2. Komission hylkäämät tarkistukset

Tarkistuksissa 1 ja 2 ehdotetaan, että Seveso II -direktiivin soveltamisalaan kuuluvia kaivostoimintoja laajennetaan poistamalla ilmaus "kemiallinen ja lämpöprosessi" ja sisällyttämällä siten direktiivin soveltamisalaan myös mineraalien mekaaninen ja fysikaalinen prosessointi. Komissio on edelleen sitä mieltä, että Seveso II -direktiiviä olisi sovellettava ainoastaan laitoksiin, joihin tuodaan ja varastoidaan vaarallisia aineita ja/tai joissa harjoitetaan kemiallista ja lämpöprosessointia. Kun prosessointi on mekaanista tai fysikaalista, laitoksessa ei yleensä ole muita vaarallisia aineita kuin hyödynnettäviin aineisiin sisältyvät aineet. Tässä yhteydessä komissio haluaisi kiinnittää parlamentin huomion ehdotukseen direktiiviksi kaivannaisteollisuuden jätehuollosta (KOM(2003) 319 lopullinen), jonka komissio antoi 2. kesäkuuta 2003. Ehdotukseen sisältyvät toimenpiteet täydentävät Seveso II -direktiivissä esitettyjä toimenpiteitä ja niihin sisältyy suuronnettomuuksien torjuntaa koskevien toimintaperiaatteiden vahvistaminen ja turvallisuusjohtamisjärjestelmän luominen. Näitä toimenpiteitä sovelletaan jätealueisiin, jotka muodostavat onnettomuusriskin, mutta jotka eivät kuulu muutetun Seveso II -direktiivin soveltamisalaan. Komissio hylkää myös tarkistukseen 2 sisältyvän ehdotuksen muuttaa ilmaus "toiminnassa olevia" ilmaukseksi "toimivia".

Tarkistuksessa 4 esitetään, että toiminnanharjoittajien olisi ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, mikäli laitosta, tuotantolaitosta tai varastoaluetta muutetaan. Tämä aiheuttaisi ylimääräisiä hallinnollisia rasitteita muttei parantaisi turvallisuutta, koska 6 artiklan mukaan toiminnanharjoittajien on ilmoitettava, mikäli vaarallisen aineen määrä kasvaa merkittävästi tai sitä käyttävissä prosesseissa tehdään merkittäviä muutoksia.

Tarkistuksessa 5 ehdotetaan velvoitetta, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että turvallisuusselvitysten laatimiseen käytettäviä erilaisia menetelmiä lähennetään. Käsitettä "menetelmä" ei kuitenkaan ole määritelty, ja näin ollen on epäselvää, mitä sillä tarkalleen ottaen tarkoitetaan. Turvallisuusselvitykset poikkeavat luonnollisesti toisistaan, koska erilaisia kemiallisia laitoksia on paljon. Onkin vaikea nähdä, kuinka yksi menetelmä voisi olla sopiva kaikissa olosuhteissa. Komissio tukee kuitenkin yhtenäistämispyrkimyksiä ja on julkaissut ohjeet turvallisuusselvitysten laatimisesta (http://mahbsrv.jrc.it/ GuidanceDocs-SafetyReport.html).

Tarkistuksessa 6 esitetään uudelleen ensimmäisessä käsittelyssä esitetty tarkistus 30, jossa komissio velvoitettaisiin laatimaan suuntaviivat, joiden perusteella arvioidaan direktiivin soveltamisalaan kuuluvien olemassa olevien laitosten sopivuus haavoittuville alueille. Komissio on jo hyväksynyt tämän tarkistuksen periaatteessa, mutta uudessa sanamuodossa. Komissio ei erityisesti voi hyväksyä suuntaviivojen soveltamisalan rajoittamista "olemassa oleviin" laitoksiin.

Tarkistuksella 7 velvoitettaisiin komissio kehittämään "kannustin- ja/tai rahoitusohjelma laitosten uudelleensijoittamiseksi". Toissijaisuusperiaatteen vuoksi komissio katsoo kuitenkin, että tämä tehtävä kuuluu jäsenvaltioille. Komissio puolestaan valvoo tämänkaltaisten järjestelmien yhteensopivuutta yhteisön kilpailulainsäädännön kanssa.

Tarkistuksessa 12 esitetään viittauksia vesipolitiikan puitteista annettuun direktiiviin 2000/60/EY ja vaarallisista jätteistä annettuun direktiiviin 91/689/ETY. Komissio ei pidä näitä viittauksia tarpeellisena. Seveso II -direktiivissä säädetään luokittelemattomista aineista ja valmisteista, ja vaarallinen jäte kuuluu direktiivin soveltamisalaan niiden ominaisuuksien perusteella, jotka sillä on valmisteena. Komissio haluaa myös muistuttaa, että ehdotettuun direktiiviin kaivannaisteollisuuden jätehuollosta (KOM(2003) 319 lopullinen) sisältyy viittaus vaarallisista jätteistä annettuun direktiiviin 91/689/ETY.

5. Päätelmä

Komissio muuttaa ehdotustaan edellä mainitulla tavalla EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan mukaisesti.