Alueiden komitean lausunto aiheesta "Alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestävä liikennestrategia"

(98/C 180/01)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon alueiden komitean työvaliokunnan 15. tammikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemän päätöksen antaa lausunto aiheesta "Alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestävä liikennestrategia" sekä antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Liikenne- ja tietoliikenneverkot" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 3:n 13. marraskuuta 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 255/97 rev.3, jonka esittelijät olivat Toby Harris ja Göran Färm,

hyväksyi 12. 13. maaliskuuta 1998 pitämässään 22. täysistunnossa (maaliskuun 12. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

JOHDANTO

1. Vuonna 1994 tapahtuneesta perustamisestaan lähtien alueiden komitea on hyväksynyt useita EU:n liikennepolitiikkaa koskevia lausuntoja. EU:n jäsenvaltioiden liikennepolitiikkojen koordinointia on parannettava pikaisesti. Se on tärkeää, jotta saataisiin kaikki hyöty irti sisämarkkinoista ilman että samalla aiheutetaan sosiaalisia, taloudellisia ja ympäristöön kohdistuvia haittavaikutuksia.

2. Tarkasteltaessa asiaa kesäkuussa 1997 allekirjoitetun Amsterdamin sopimuksen valossa, jossa alueiden komitean toimeksiantoa lausunnonantajana laajennettiin ja yhteisön toimivaltuuksia liikenteen alueella vahvistettiin, on entistäkin tärkeämpää, että AK:n näkemykset kootaan selkeäksi kannanotoksi ja saatetaan muiden yhteisön toimielinten tietoon. Liikennepolitiikkaa kehitettäessä tarvitaan yhteistyötä hallinnon eri tasoilla: yhteisön piirissä, valtiollisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Tarvitaan jatkuvaa mielipiteiden vaihtoa, jotta varmistetaan, että kaikki osapuolet työskentelevät saman päämäärän puolesta.

3. Samoin kuin komissio ja Euroopan parlamentti, alueiden komitea uskoo, että on mahdollista saavuttaa arvonlisää toimimalla yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja entiseen Neuvostoliittoon kuuluneiden vastikään itsenäistyneiden maiden sekä Välimeren alueen maiden kanssa ja sopimalla yleiseurooppalaisista liikennepolitiikkaa koskevista periaatteista ja tavoitteista. Näin edistetään tasapainoisen liikenneinfrastruktuurin rakentamista koko mantereen alueella.

4. Vuoden 1997 aikana alueiden komitea järjesti useita seminaareja, joissa tarkasteltiin Euroopan alue- ja paikallisviranomaisia koskettavaa liikennepolitiikkaa eri näkökulmista. Tätä selvitystä on valmisteltu rinnan seminaarien kanssa, ja näin kussakin tilaisuudessa esitetyt päätelmät on voitu sisällyttää lausuntoon. Seminaarisarjaa koskevat taustatiedot ja kunkin seminaarin täydelliset päätelmät ovat tämän asiakirjan liitteenä.

5. Nyt käsillä olevassa asiakirjassa kootaan lisäksi alueiden komitean aiemmin hyväksymiä lausuntoja yhdeksi esitykseksi, jonka tavoitteena on olla kattava ja yhtenäinen periaatelinjaus kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesta eurooppalaisesta liikennejärjestelmästä. Vielä tärkeämpää on, että siinä esitellään Euroopan paikallis- ja alueviranomaisten näkemyksiä, jotta ne voidaan ottaa huomioon yhteisön muiden toimielinten päätöksenteossa ja alueiden komitean lausunnoissa. Jollei perusstrategiasta olla yhtä mieltä, vaarana on, että harjoitettu politiikka pirstaloituu, mikä vaikeuttaa euroopanlaajuisen kestävän liikennejärjestelmän luomista.

6. Ehdotetaan, että seuraavat periaatteet valitaan ohjaamaan komitean liikennestrategiaa:

a) Sekä EU:lla että alueellisilla ja paikallisilla viranomaisilla yhdessä jäsenvaltioiden kanssa on tärkeä asema luotaessa kestävää liikennepolitiikkaa Eurooppaan. Kaikilla tahoilla on selkeä ja toisistaan eriävä tehtävänsä tämän politiikan tavoitteiden muotoilussa ja toteuttamisessa. Niinpä alue- ja paikallisviranomaisia, jotka viranomaisista ovat lähimpänä kansalaisia ja liikenteen käyttäjiä, tulee kuulla ja pyytää ne mukaan päätöksentekoon kaikissa vaiheissa kestävää liikennepolitiikkaa kehitettäessä. Demokraattinen avoimuus on tärkeää sen varmistamiseksi, että kuluttajien vaatimukset otetaan ensisijaisina huomioon liikennepolitiikkaa kehitettäessä.

b) Liikenteen rooli on ratkaiseva elämisen laadun, työllisyyden ja elinkeinoelämän kilpailukyvyn parantamisessa. Siksi kaikessa kestävän kehityksen talouspolitiikassa liikenne tulee aina ottaa huomioon.

c) Valmistauduttaessa EU:n laajenemiseen liikenneyhteyksiä pitäisi parantaa niin jäsenehdokkaina olevissa maissa kuin myös näiden maiden ja EU:n välillä. Tehokas liikennejärjestelmä voi, kuten perusrakenteiden parantaminen yleensäkin, osaltaan auttaa ehdokasmaita täyttämään nopeammin EU:hun liittymisen edellytykset. Tämän vuoksi liikennejärjestelmien kehittämiseen tulisi edelleen kiinnittää erityistä huomiota lähennettäessä KIE-maita Euroopan unioniin.

d) Jokaisen kuljetusmuodon pitäisi heijastaa, mikäli mahdollista, todellisia liikkumisesta aiheutuvia kustannuksia, jotta kilpailu olisi oikeudenmukaista eri kuljetusmuotojen välillä. Enää ei riitä, että maksetaan vain varusrakenteesta tai polttoaineesta. Hinnoittelun pitää heijastaa myös yhteiskunnallisia ja ympäristölle aiheutuvia kustannuksia.

e) Liikennepolitiikan on edistettävä kestävälle kehitykselle perustuvan liikkuvuuden periaatetta. Kaikissa vaiheissa aina periaatelinjausten tekemisestä käytännön toteutukseen pitää ympäristönäkökohdat ottaa huomioon.

f) Kuljetusten käyttäjälle toimitettavan palvelun tasoon on aina kiinnitettävä erityistä huomiota. Turvallisuus ja varmuus sekä palvelun hyvät käyttömahdollisuudet ja edullisuus kaikille ovat ratkaisevassa asemassa kaikissa kestävän kehityksen liikennejärjestelmissä.

g) Euroopan tasolla tarvitaan yhteistyötä, jotta liikennetoimiala saadaan avatuksi kilpailulle ja jotta sen tehokkuutta ja kilpailu- ja palvelukykyä parannetaan estäen samalla yhteiskunnalliset, ympäristöön kohdistuvat ja taloudelliset haittavaikutukset.

h) Liikennepalveluita, liikenteen suunnittelua ja tarvittaessa myös liikennetariffeja koskeva päätösvallan tulee pysyä demokraattisesti valituilla elimillä.

i) Tehokkaan ja toimivan liikennejärjestelmän kannalta on oleellista, että eri kuljetusmuodot integroidaan toisiinsa paikallisella ja alueellisella, valtakunnallisella ja yhteisön tasolla. Kuljetusten liittäminen yhdeksi kokonaisuudeksi on alueiden talouskehityksen kannalta tärkeää, oli sitten kyse reuna-alueista tai taajamista.

j) Tulisi tukea nykyistä enemmän tutkimusta ja kehittämistä ja sellaisten teknologiaan ja telematiikkaan perustuvien ratkaisumallien laajempaa levitystä, joiden avulla voidaan helpommin saavuttaa kestävälle liikennepolitiikalle asetettuja tavoitteita.

Luku A Euroopan unionin ja alue- ja paikallisviranomaisten ensiarvoisen tärkeä asema kehitettäessä kestävää liikennepolitiikkaa

A (1). Euroopan unioni

7. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti tapaan, jolla komissio edistää kestävän liikkuvuuden periaatteita. Komission esittämien periaatelinjausten ja aloitteiden taustalla on havaittavissa aitoa sitoutumista aiemmasta jyrkästi poikkeavaan tapaan lähestyä liikennepolitiikkaa. Sellaiset periaatelinjaukset kuten "Yhteinen liikennepolitiikka Toimintaohjelma", vihreä kirja aiheesta "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua", vihreä kirja "Kansalaisten verkko", kuin myös toimenpideohjelmat kuten PACT aloite (yhdistettyjä kuljetuksia koskevat kokeiluhankkeet) viittaavat kaikki siihen, että halutaan edistää ja toteuttaa kestäviä liikenneratkaisuja.

8. Vaikka alueiden komitea pitääkin arvokkaana periaatetta, että päätöksenteosta ja toimenpiteisiin ryhtymisestä vastaa taho, jolle asia luontevimmin kuuluu, komitea on kuitenkin huolissaan siitä, että EU:lla ei ole käytössään riittävästi voimavaroja voidakseen kokonaisvaltaisesti toteuttaa sille uskottuja liikennepoliittisia tehtäviä. Esimerkiksi Euroopan laajuisten verkkojen rakentaminen on edennyt hitaasti. Nämä verkot ovat ratkaisevassa asemassa pyrittäessä yhteisön asettamaan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteeseen. Rakennerahastojen avulla kaupunkialueiden talouden kehittämiseksi toteutettavissa yhteisötoimissa pitäisi myös riittävästi ottaa huomioon liikennejärjestelmien kehittämistarpeet.

A(2). Paikallis- ja alueviranomaiset

9. Läheisyysperiaatteen mukaisesti paikallis- ja alueviranomaisten tulisi olla mukana kaikissa vaiheissa kehitettäessä yhteisön laajuista liikennepolitiikkaa. Paikallis- ja aluehallinnon infrastruktuuriin, yhdyskuntasuunnitteluun, ilmanlaatuun, liikenteeseen ja paikoituskysymyksiin sekä taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen liittyvän vastuun takia näiden viranomaisten on osallistuttava politiikan muotoiluun ja toteutukseen varsinkin, kun ne joutuvat säännöllisesti osallistumaan liikennepoliittisten projektien (varustamisen ja toiminnan) rahoittamiseen.

10. Tämä ei ole tärkeää vain käytännön lähtökohdista, paikallis- ja alueviranomaisilla kun usein on vastuu suunniteltavan politiikan vaikutusten tunnistamisesta. Se on tärkeää myös sen vuoksi, että pystytään luomaan johdonmukaista liikennepolitiikkaa kaikilla hallinnon tasoilla. On tärkeää, että kaikki liikennekysymyksiin osallistuvat päätöksentekotasot paikalliset, alueelliset, kansalliset, yhteisön ja yleiseurooppalaiset päättäjät työskentelevät saman päämäärän hyväksi. Aktiivinen yhteistyö kaikkien kestävän kehityksen edistämiseksi työskentelevien toimijoiden kesken on ainoa tapa, jolla päästään kipeästi kaivattuun kokonaisvaltaiseen ongelmankäsittelyyn.

11. On tärkeää muistaa, että liikennepolitiikkaa on kehitettävä siten, että koko ajan pidetään mielessä yksityisen kansalaisen näkökulma. Paikallis- ja aluehallinto on ihmisiä lähinnä oleva viranomaistaho ja siten sillä on parhaat mahdollisuudet heijastaa Euroopan kansalaisten näkemyksiä.

Suositukset

12. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimenpiteitä, jotta komission ja paikallisten ja alueellisten viranomaisten yhteistyötä liikennepolitiikan alalla voidaan parantaa:

AK uskoo, että komission pitäisi omaksua aktiivisempi rooli useilla aloilla. Komissio voisi esimerkiksi olla aktiivisemmin mukana rahoittamassa sellaisia kokemusten vaihtoa edistäviä projekteja kuten liikenteen hinnoittelu taajama-alueilla, liikenneturvallisuuteen liittyvät toimet ja vähemmän saastuttavien tekniikoiden käyttöä koskeva tutkimus. Se voisi myös tukea toimia, joilla houkutellaan yksityistä rahoitusta joukkoliikenneinvestointeihin, tai sille voitaisiin antaa toimivaltuudet neuvotella auto-, rautatie- ja öljyteollisuuden kanssa kansalaisten näkemysten esiintuomiseksi.

AK kehottaa komissiota tarjoamaan innokkaammin apuaan pyrittäessä valistamaan suurta yleisöä siitä, että liikennekysymyksissä tarvitaan uudenlaista lähestymistapaa. Tällaisen kansainvälisen yhteisymmärryksen ansiosta paikallis- ja alueviranomaisten olisi helpompi toteuttaa liikennejärjestelmien uudistamisessa tarvittavia radikaaleja toimenpiteitä.

Luku B Liikennepolitiikalla on tärkeä tehtävä elämänlaadun, työllisyyden ja elinkeinoelämän kilpailukyvyn parantamisessa

13. Yksityisautoilu voi tuottaa paljon mukavuushyötyä ja vapautta. Tulotason kohotessa yhä useamman odotetaan hankkivan oman auton. Jos kaikkia näitä uusia autoja käytettäisiin yhtä paljon kuin nykyisiä, tuskin kukaan voisi puhua mukavuudesta ja vapaudesta: tiet olisivat tukossa, ja teknologian ja ajoneuvostandardien avulla aikaansaatu edistys ilmanlaadun parantamisessa kumoutuisi. Lyhyesti sanottuna elämisen laatu heikkenee, mikäli jatkuvasti turvaudutaan omaan autoon. Bussien ja junien käyttöä, kävelyä ja pyöräilyä on pakko edistää käytännön liikkumisvaihtoehtoina.

14. Liikennepolitiikka on tärkeä osa uudistuspolitiikkaa. Epäsuotuisassa asemassa olevien tai taantuvien alueiden kulkuyhteyksien parantaminen on elintärkeää taloudellisten ja sosiaalisten uudistustavoitteiden kannalta. Parempien kulkuyhteyksien avulla voidaan edistää jälkeenjääneiden alueiden kasvupotentiaalin hyödyntämistä tai parantaa näiden alueiden asukkaiden työssäkäyntimahdollisuuksia muualla. Kestävän kehityksen liikennepolitiikassa on kuitenkin aina otettava huomioon, että liikkumista, ja erityisesti tavarankuljetuksia, on välttämätöntä vähentää. Näin vähennetään myös tavarankuljetusten aiheuttamia sosiaalisia ja ympäristöhaittoja.

15. Liikennepolitiikassa on otettava huomioon elinkeinoelämän tarpeet. Vain vahva talous ja menestyvät yritykset luovat työpaikkoja. Kaupunkiemme ja alueidemme ruuhkautuminen ja saastuminen aiheuttavat lisäkustannuksia yrityksille ja vaikuttavat niiden mahdollisuuksiin luoda työpaikkoja. Euroopan talouselämän menestyminen riippuu ratkaisevassa määrin kuljetusjärjestelmän tehokkuudesta. Euroopan kilpailijat investoivat voimakkaasti liikennejärjestelmiinsä, joten Euroopankin on tehtävä niin pysyäkseen kilpailukykyisenä.

Suositukset

16. Alueiden komitea kehottaa komissiota ja kaikkia alue- ja paikallisviranomaisia varmistamaan, että ne liikennepolitiikkaa koskevissa päätöksissään ottavat huomioon päätöstensä vaikutuksen elämänlaatuun, kansalaisten tarvitsemiin sosiaalisiin ja taloudellisiin uudistuksiin ja yritysten kilpailukykyyn yleiseurooppalaisella tasolla.

Luku C Valmistauduttaessa EU:n laajenemiseen on parannettava liikenneinfrastruktuuria ja -palveluja EU:n ja jäseniksi pyrkivien Keski- ja Itä-Euroopan maiden välillä

17. Neuvottelut eräiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisestä Euroopan unioniin on aloitettu. Jotta laajeneminen onnistuu hyvin, sitä on suunniteltava huolellisesti. Tukea on annettava kaikille politiikan aloille: rakenne- ja maatalouspolitiikkaan, ympäristöpolitiikkaan, taloudellista kehitystä käsittelevään politiikkaan, liikennepolitiikkaan, varusrakenteita koskevaan politiikkaan ja tutkimuspolitiikkaan.

18. Paikallis- ja aluehallinnon edustajat ymmärtävät, että unionin laajeneminen on mahdollista toteuttaa vain kovalla ja pitkäjännitteisellä työllä. Kaikkien hallinnon tasojen on oltava tässä mukana. Alue- ja paikallisviranomaiset ovat osoittaneet päättäväisyytensä aloittaa rajat ylittävä yhteistyö. Lisääntyvä kauppa ja likeisemmät kulttuurisuhteet kansakuntien ja alueiden välillä EU:n sisä- ja ulkopuolella ovat erittäin tärkeitä taloudelliselle kehitykselle, työllisyydelle, Euroopan alueiden vauraudelle sekä harmoniselle ja tasapainoiselle aluesuunnittelulle Euroopassa. Ne myös osaltaan kohottavat elämisen laatua ja vahvistavat demokratiaa ja rauhaa.

19. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ja laajenemiselle asetettavien vaatimusten täyttämiseksi on välttämätöntä kehittää infrastruktuuria ja liikennejärjestelmiä. Tehokkailla liikennejärjestelmillä niin jäsenehdokasmaissa kuin näiden ja EU:n välillä on tärkeä asema elintason kohottajana ja laajenemisen toteutuksen edistäjänä. Liikennekäytävien luominen on ensimmäinen askel varusrakenteiden parantamiseksi ja kuljetusverkkojen integroimiseksi EU:n jäseniksi pyrkivissä KIE-maissa. On tärkeää, ettei annettava tuki rajoitu vain tieliikenteeseen. Ympäristösyistä on EU:n toimia suunnattu yhä enemmän merikuljetuksien, lyhyiden matkojen merikuljetuksien, sisävesi- ja rautatiekuljetuksien käyttöön, mutta esimerkiksi näiden kuljetusmuotojen mahdollisuuksia voidaan hyödyntää täysimääräisesti vain, mikäli satamien infrastruktuuria parannetaan. Lisäksi tarvitaan myös mm. hallinnollisia, organisatorisia ja kapasiteettia lisääviä toimia odotusaikojen lyhentämiseksi rajanylityspaikoilla, lentokentillä ja satamissa.

Suositukset

20. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimenpiteitä unionin jäseniksi pyrkivien KIE-maiden infrastruktuurin ja liikennejärjestelmien kehittämiseksi:

Komission hahmotelmien mukaisesti on välttämätöntä laajentaa Euroopan laajuiset verkot kattamaan koko Eurooppa. Tämä edistäisi yhteyksiä EU:n naapurimaiden kanssa ja edistäisi kehitystä rakenteeltaan puutteellisilla alueilla, ja se hyödyttäisi koko yhteiskuntaa. EU:n rakentaessa valmiuksiaan laajentumisen varalta alueiden komitea katsoo kuitenkin, että kiireysjärjestyksessä etusijalle tulisi asettaa keski- ja itäeurooppalaisten jäsenehdokasmaiden liikenneverkostojen integroiminen.

Paikallis- ja alueviranomaisilla on tärkeä rooli pyrittäessä vahvistamaan kauppasuhteita, kulttuurivaihtoa ja henkilökohtaisia kontakteja jäsenyyttä hakevien maiden ja unionin välillä. Harjoittamalla tiivistä yhteistyötä näiden maiden alueiden ja kaupunkien kanssa paikallis- ja alueviranomaiset antavat omalta osaltaan integraatioprosessille lisää vauhtia.

Luku D Jokaisen kuljetusmuodon pitää heijastaa todellisia liikkumiskustannuksia

21. Kaikki kuljetusmuodot vaikuttavat ympäristöön ja ihmisten terveyteen, julkisten perusrakenteiden käyttö- ja ylläpitokustannuksiin ja jossain määrin myös muiden kuljetusmuotojen käyttäjien turvallisuuteen ja matka-aikaan. Liikennettä ja ympäristöä koskevan politiikan tavoitteiden saavuttamiseksi kuljetusten käyttäjien on enenevässä määrin otettava huomioon ulkoiset kustannukset kuljetustapaa valitessaan. Tämä tapahtuu parhaiten sisällyttämällä kustannukset hintaan. Ts. yksityishenkilöt tai yritykset joutuvat kuljetusmuotoa valitessaan pakostakin ottamaan kustannustekijöinä lukuun myös ulkoiset kustannukset, jolloin ne muuttuvat käyttäjän tai liikennöijän "sisäisiksi" kustannuksiksi.

22. Koko Euroopan unionin alueella ulkoisten kustannusten määrä kohosi vuonna 1991 arviolta 250 miljardiin ecuun, josta 90 % syntyi maantiekuljetuksista. Nämä luvut käyvät ilmi Euroopan unionin vihreästä kirjasta "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua". Vihreä kirja on avainasemassa Euroopan unionin strategiassa, jolla pyritään tehokkaampiin liikennejärjestelmiin luomalla sellaiset markkinat, joilla hintojen ja välittömien sääntelytoimien avulla tehdään kuljetusjärjestelmät oikeudenmukaisemmiksi, tasapainoisemmiksi ja rationaalisemmiksi, samalla kun otetaan huomioon liikenteen kestävä kehitys.

23. Vaikka komission vihreässä kirjassa "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua" onkin esitetty eräs hinnoittelumalli, yksimielisyyttä ei ole saavutettu siitä, mitkä kustannukset tarkalleen ottaen on huomioitava, kuinka nämä kustannukset jaetaan asianosaisten kesken ja millaisia vaikutuksia oikeudenmukaisilla ja tarkoituksenmukaisilla hinnoilla on kuljetusten käyttäjien kannalta. Hinnoittelun perusperiaatteena kuitenkin on, että kaikki yhteiskunnalliset ja infrastruktuurista aiheutuvat kustannukset sisällytetään laskelmaan. Tällä tavoin koko kulurasite ei jää vain yhteiskunnan kannettavaksi. Oikeudenmukaisuuden nimissä tässä pitäisi soveltaa saastuttaja maksaa -periaatetta, jolloin rasite jää palvelun käyttäjän kontolle. Oikeudenmukaisella ja tarkoituksenmukaisella hinnoittelujärjestelmällä voitaisiin rajoittaa liikenteen haittavaikutuksia, tehostaa kuljetusjärjestelmien tuottavuutta ja antaa yhteiskunnan käyttöön lisää voimavaroja varusrakenteiden ja liikenteen kehittämiseen. Tätä edesauttaisi kompensoiva rahoitus eri kuljetusmuotojen välillä.

24. Varusrakenteista juontuvien kustannusten osalta on joukko ongelmia, jotka vaikeuttavat hinnoitteluperiaatteen soveltamista käytäntöön. Rautateiden ja vesiväylien infrastruktuuria tuetaan voimakkaasti julkisin varoin, kun taas maantiekuljetuksissa käytettävän infrastruktuurin aiheuttamat kustannukset, ulkoiskustannuksia lukuun ottamatta, katetaan suurelta osin verotuotolla. Vaarana onkin, että hinnoitteluperiaatteiden soveltaminen käytäntöön johtaa liikenteen siirtymiseen rautateiltä maantieliikenteeseen, mikä merkitsisi tavoitteeseen nähden päinvastaista tulosta. On tärkeää, että hinnoitteluperiaatteita sovelletaan pragmaattisesti ja että ne mielletään välineeksi tässä lausunnossa hahmotellun kestävään kehitykseen perustuvan kuljetuspolitiikan aikaansaamiseksi.

25. Sisällytettäessä ulkoiset kustannukset hintaan pitäisi alueelliset erot ottaa huomioon. Alueelliset erityisolosuhteet, kuten luonnonolosuhteiltaan herkät alueet, laajat kaupunkitaajamat ja ruuhkaisat liikenneväylät, edellyttävät räätälöityjä ratkaisuja. Esimerkiksi syrjäisillä alueilla markkinoiden väliset etäisyydet ovat pitkät ja kuljetuskustannukset korkeat, mikä asettaa ongelmanratkaisulle uusia vaatimuksia. Tämän takia paikallis- ja alueviranomaisten on oltava osallisina kaikissa vaiheissa liikennepolitiikkaa muotoiltaessa.

Suositukset

26. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimenpiteitä liikenteen ja kuljetusten ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin:

Vihreässä kirjassa käsitellään ainoastaan maantiekuljetusten ulkoisia kustannuksia, ja muut kuljetusmuodot jätetään huomiotta. Tästä syystä alueiden komitea katsoo, että on tärkeää laatia samanlainen ohjelma muillekin kuljetusmuodoille. Näin varmistetaan, että kilpailu on oikeudenmukaista ja että koko kuljetusjärjestelmä on tehokkaassa käytössä.

Läheisyysperiaatetta on sovellettava erityisesti toimenpiteiden toteuttamisen osalta kaikilla päätöksentekotasoilla. Kuitenkin strategian suuntaviivat ja päätavoitteet tulee määrätä yhteisötasolla ja mukaan tulee kytkeä myös muut hallinnon tasot pitäen tavoitteena yksimielisyyden periaatetta. Valtiolliselle, alueelliselle ja paikalliselle päätöksentekotasolle täytyy jättää tietty liikkumavara erityisesti liikennettä koskevia veroja ja maksuja määritettäessä.

Luku E Ympäristöön on kiinnitettävä huomiota kaikissa työvaiheissa periaatteiden muotoilusta käytännön toteutukseen

27. Alueiden komitea korostaa, että EU:n liikennepolitiikassa on kyettävä sovittamaan yhteen vaatimus liikkumismahdollisuuksien lisäämisestä ja tästä juontuva ympäristölle aiheutuva lisärasitus. Tulevaisuuden liikennejärjestelmän on tuettava talous- ja yhteiskuntakehitystä ilman, että ehdytetään luonnonvaroja, tuhotaan ympäristöä tai vaarannetaan ihmisten terveyttä. Tulevan liikennejärjestelmän tulee perustua taloudellisesti, yhteiskunnallisesti, kulttuurisesti ja ympäristön kannalta kestävään kehitykseen Agenda 21:n velvoitteiden mukaisesti.

28. Ympäristön kannalta kestävälle pohjalle rakentuvan liikennesektorin ehtona on, että liikenne ei aiheuta terveyshaittoja ihmisille ja että liikenteen aiheuttamat päästöt, melu, ihmisen elinalueen kaventuminen tai muut kielteiset vaikutukset eivät aiheuta vakavaa vahinkoa luonnolle tai kulttuuriperinnölle. Liikennejärjestelmän tulee edistää luonnonvarojen ja kulttuuriperinnön säilymistä jälkipolville. Jotta tulevat sukupolvet voisivat nauttia Euroopan luonnonvaroista ja kulttuurivarannosta, liikennejärjestelmiä pitäisi kehittää siten, että ne rakentuvat olemassaolevalle kulttuurille ja ympäristölle, lomittuvat näihin ja ovat näiden kanssa vuorovaikutuksessa.

29. Ottaen huomioon liikenteen ympäristölle aiheuttamat suuret vahingot alueiden komitea on toistuvasti huomauttanut, että EY:n perustamissopimuksen 130 r artiklaa, jossa ympäristövaikutuksia käsitellään, tulee pitää kaiken yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan perustana. Komitea on tiedostanut, että liikenteen kasvu ja lisääntyvä liikkuvuus Euroopan kiinteytyessä taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti pitää sovittaa yhteen tiukkojen ympäristönsuojelunormien kanssa.

30. Kestävälle kehitykselle perustuvan liikkuvuuden mahdollistamiseksi on välttämätöntä, että suositaan ympäristöystävällisiä kuljetusmuotoja ja -järjestelmiä. Alueiden komitea pitää myönteisenä sosiaalisessa markkinataloudessa käynnistettyjä tämänsuuntaisia pyrkimyksiä, joiden tavoitteena on löytää kestävä liikkumiskonsepti ja vastata lisääntyvän liikenteen asettamaan haasteeseen mm. siirtymällä maantiekuljetuksista muihin, ympäristöystävällisempiin kuljetusmuotoihin. Maahan tukeutuvan liikenteen osalta pannaan yhdistelmäliikenneohjelmassa erityistä painoa rautatie-, yhdistetyille ja sisävesikuljetuksille.

31. Alueiden komitea on kuitenkin tietoinen siitä, että huolimatta ympäristö-, ruuhkautumis- ja turvallisuusongelmistaan maantiekuljetukset säilyvät lähitulevaisuudessakin pääasiallisena kuljetusmuotona niin henkilö- kuin rahtikuljetuksissa, eikä tämä koske vain lyhyitä matkoja. Tästä syystä on välttämätöntä kehittää maantiekuljetuksia ympäristöystävällisempään suuntaan erilaisin toimenpitein, joita voivat olla esim. tiemaksut, verot, liikenteen rajoittaminen ja vaihtoehtoisten, ympäristöystävällisempien polttoaineiden käytön edistäminen. On myös ensiarvoisen tärkeää koordinoida liikenteen ja maankäytön suunnittelua, jotta pystyttäisiin vähentämään liikkumis- ja tavarankuljetustarvetta.

32. Päästöjen ja muiden ympäristölle aiheutuvien haittojen vähentämiseen tähtäävien toimien on koskettava kaikkia kuljetusmuotoja. Merenkulun ja ilmakuljetusten kansainvälinen luonne ja kansainvälisten sääntöjen puute vaikeuttavat ripeisiin toimiin ryhtymistä esim. laivaliikenteen aiheuttamien erilaisten ympäristövahinkojen ja laivojen ja lentokoneiden hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi.

Suositukset

33. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimenpiteitä, jotta liikennejärjestelmä saataisiin ympäristön kannalta kestävän kehityksen uralle.

Verotuksella, tiemaksuilla ja liikenteen rajoittamisella voidaan vaikuttaa kuljetustavan valintaan, mutta ne tuskin muuttavat käyttäytymistä merkittävästi niin kauan kuin todellisia vaihtoehtoja ei ole tarjolla. Tarvitaan vaihtoehtoisia kuljetusmuotoja ja erilaisten toimenpiteiden yhdistelmiä, koska monet tekijät vaikuttavat kuljetustavan valintaan. Hinta on yksi tekijä, mutta siitä tulee määräävä vaikutin vain mikäli vaihtoehtoja on tarjolla. Alueiden komitea on tämän vuoksi esittänyt, että komissio panisi alulle esikuva-analyysiin (benchmarking) perustuvan ohjelman, jonka avulla luotaisiin standardeja joukkoliikenteen ja vaihtoehtoisien liikkumistapojen käytön laajentamiseksi (esim. erilaiset "kimppakyytisovellukset", joukkoliikenteen joustavoitettu toiminta). Esikuva-analyysi-ohjelman pitäisi sisältää myös keinoja liikenteen vähentämiseksi kaupungeissa (esim. pysäköintijärjestelyjen avulla).

Alueiden komitea kehottaa paikallisia ja alueellisia päättäjiä tukemaan sellaisia toimia, jotka kannustavat käyttämään joukkoliikennettä tai kulkemaan polkupyörällä tai jalan aina kun mahdollista, jotta pystyttäisiin vähentämään ilmansaastumista, melua ja ruuhkia ja edistämään kansanterveyttä. Joukkoliikenteen houkuttelevuuden lisääminen edellyttää, että laatu- ja palvelukysymykset otetaan korostuneemmin esille. Asuinalueiden suunnittelussa ja työpaikkojen sijoittamisessa on kiinnitettävä enemmän huomiota joukkoliikenteen tuomiseen ihmisten ulottuville, ympäristövaatimuksiin ja tarpeeseen sijoittaa asuntoja ja työpaikkoja samalle alueelle turhan matkustamisen välttämiseksi.

Luku F Liikennejärjestelmien pitää olla varmoja, turvallisia ja kaikkien käytettävissä

34. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että komission tiedonannossa "Yhteinen liikennepolitiikka Toimintaohjelma 1995 2000" ja vihreässä kirjassa "Kansalaisten verkko" pidetään tärkeänä sitä, että liikennejärjestelmät ovat kaikkien ulottuvilla, kilpailukykyiseen hintaan ja että ne ovat luotettavia ja turvallisia. Komitea katsoo yhteisön tasolla toteutettavat toimet tarpeellisiksi, ja se suhtautuu myönteisesti siihen, että Maastrichtin sopimuksessa EU:n toimivaltaa laajennettiin liikenneturvallisuuden alueelle. Paikallis- ja alueviranomaisten, jotka ovat viranomaisista lähimpänä kansalaista ja läheisimmin tekemisissä taajamiemme ja kaupunkiemme liikennejärjestelyjen kanssa, on oltava tiiviisti mukana kaikissa vaiheissa toimialaa koskevia linjauksia tehtäessä, jotta valittavat ratkaisut ovat käyttökelpoisia ja vastaavat käyttäjien tarpeisiin.

35. Tieliikenteen ja etenkin maanteillä tapahtuvien rahtikuljetusten kasvu on huomattava tieturvallisuusriski. Edistyksellisellä liikennepolitiikalla tulisi kannustaa julkisen liikenteen käytön lisäämiseen ja rahtikuljetusten ohjaamiseen enenevässä määrin rautateille. Jotta näin tapahtuisi, joukkoliikennettä ja tierahtikuljetusten vaihtoehtoja on parannettava. Joka tapauksessa turvallisuutta tulee lisätä teillä, merellä ja ilmassa. Kansalaisille kohdistettuja korkeatasoisia tieturvallisuuden tiedotus- ja valistuskampanjoita tulee suosia edelleen.

36. Alueiden komitea jakaa komission näkemyksen siitä, ettei hinta ole asiakkaalle ainoa peruste kuljetustapaa koskevaa päätöstä tehtäessä. Myös palvelun laatu ja liikennemuodon houkuttelevuus ovat tärkeitä. Kuljetusjärjestelmien turvallisuusnormit voivat useinkin olla määräävänä tekijänä asiakkaan tehdessä päätöstä kuljetustavasta. Usein mikäli on mahdollisuus valita ihmiset valitsevat auton tai taksin, etenkin myöhään yöllä, jos he katsovat joukkoliikenteen käyttöön liittyvän vaaroja. Omalla autolla liikkumista pidetään turvallisempana kuin julkisen liikenteen käyttöä, vaikka tämä ei pidäkään paikkaansa. Tilastollisesti tieliikenteessä tapahtuu loukkaantumisia paljon enemmän kuin millään julkisen liikenteen osa-alueella. Joka tapauksessa tämä pitäisi yrittää kaikin keinoin saada yleiseen tietoon ja jatkaa julkisia liikennevälineitä käyttävien matkustajien turvallisuuden parantamista, mikäli ihmisten halutaan muuttavan matkustustapojaan. Tämän lisäksi alueiden komitea katsoo, että liikenneturvallisuuden parantamiseksi tehtävän työn pitäisi teollisuudessa toteutettavan laadunvalvonnan tapaan perustua virheettömyyden strategiaan. Toisin sanoen liikennepolitiikan perustavaa laatua olevana pitkän aikavälin tavoitteena pitäisi olla pääseminen eroon ihmishenkiä vaativista liikenneonnettomuuksista. Tällainen lähestymistapa löisi leimansa valittaviin menetelmiin ja strategiaan ja johtaisi pitkällä aikavälillä parempiin tuloksiin.

37. Perusoikeuksiin kuuluu, että liikennejärjestelmät ovat kaikkien ulottuvilla. Suuri osa väestöä kohtaa jossain vaiheessa liikkumiseen ja liikenneyhteyksiin liittyviä ongelmia. Erityisesti joukkoliikenteen käytön helppous kannustaisi useampia järjestelmän käyttäjiksi, ja komitea katsookin, että usein olisi kustannustehokasta tuoda joukkoliikenne paremmin kaikkien ulottuville.

38. Kyse ei ole vain siitä, että joukkoliikenne olisi fyysisesti ihmisten ulottuvilla, vaan ongelma on myös sosiaalinen ja taloudellinen. Monilla ihmisillä ei ole auton käyttömahdollisuutta ja yksityisauton pitäminen on kallista. Näin ollen on paitsi jokaisen edun mukaista, myös oikeudenmukaista tukea julkisia kulkuvälineitä. Toisaalta auto on harvaanasutuilla alueilla usein välttämätön edellytys työhön, koulutukseen ja palveluihin pääsemiseksi, mikä myös täytyy ottaa huomioon liikennepolitiikassa.

Suositukset

39. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimenpiteitä Euroopan liikennealan turvallisuuden ja käyttömahdollisuuksien parantamiseksi:

Alueiden komitea kehottaa komissiota ehdottamaan konkreettisia toimenpiteitä vihreän kirjan "Kansalaisten verkko" seurantaan liittyen. Lausunnossaan vihreästä kirjasta komitea katsoi, että hyvien käytäntöjen edistäminen yhteisillä, vapaaehtoisilla standardeilla voi olla tuloksekasta. Sinisen lipun tyyppisen ohjelman käyttäminen samaan tapaan kuin rantojen uimakelpoisuutta on luokiteltu antaisi kansalaisille mahdollisuuden tehdä yhteisön vahvistamien kriteerien avulla vertailuja eri liikennemuotojen tehokkuuden välillä. Tällaisella ohjelmalla, jossa otettaisiin huomioon erilaiset olosuhteet ja lähtökohdat, voisi olla erittäin suuri vaikutus kehitettäessä hyvin ihmisten ulottuvilla olevia varmoja ja turvallisia liikennejärjestelmiä.

Alueiden komitea kehottaa komissiota ehdottamaan konkreettisia toimenpiteitä turvallisuuden takaamiseksi ja liikennevälineiden saamiseksi ihmisten ulottuville vihreän kirjan "Kansalaisten verkko" seurantaan liittyen.

Euroopan unioni on tukenut useita mielenkiintoisia ja ansiokkaita tutkimushankkeita, joissa on kartoitettu, miten parantaa ihmisten mahdollisuuksia hyödyntää liikennejärjestelmiä. Komitea toivoo, että näihin aloitteisiin osoitetaan jatkossakin varoja ja että nähdään enemmän vaivaa näissä tutkimuksissa saatujen tulosten julkistamiseksi ja tunnetuksi tekemiseksi, jotta pystyttäisiin käyttämään kaikilta osin hyväksi niiden tarjoamat mahdollisuudet.

Luku G Liikennejärjestelmien tulee olla tehokkaita ja kilpailun oikeudenmukaista

40. Asiakirja "Yhteinen liikennepolitiikka Toimintaohjelma vuosille 1995 2000" käsittää periaatelinjauksia ja aloitteita kolmella avainalueella. Yksi niistä on sisämarkkinoiden toiminnan tehostaminen tehokkuuden, valinnanvapauden ja käyttäjäystävällisen kuljetustarjonnan näkökulmasta pitäen samalla kiinni yhteiskunnallisista perusarvoista.

41. Kuitenkin sääntely ja monopolit ovat edelleen luonteenomaisia koko liikennesektorille. Ala ei ole riittävässä määrin markkinaehtoisesti johdettu ja kuluttajasuuntautunut. Alueiden komitea korostaakin, että toimivalla kilpailulla on tärkeä asema luotaessa tehokkaat liikennemarkkinat, johon myös paikallinen ja alueellinen julkinen liikenne lukeutuu.

42. Alueiden komitea on antanut tukensa seuraaville yleiseurooppalaisille liikennepoliittisille tavoitteille, jotka on ilmaistu Helsingissä 1997 järjestetyn yleiseurooppalaisen liikennekonferenssin päätösasiakirjassa:

sisämarkkinoiden laajentaminen liikennesektorilla kattamaan koko Eurooppa pyrkimyksenä samalla edesauttaa lainsäädännöllisten ja hallinnollisten järjestelyjen sekä teknisten standardien yhdenmukaistamista;

liikennemarkkinoiden kilpailun ja sääntelyn purkamisen edistäminen sosiaalisen markkinatalouden periaatteiden mukaisesti;

rajat ylittävän liikenteen helpottaminen sopeuttamalla varusrakenteita, palveluja ja menettelyjä.

43. Alueiden komitea kannattaa myös valkoisessa kirjassa "Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" ehdotettuja uudistuksia. Komitea haluaisi yhteisön noudattavan tehokasta ja nykyaikaista rautatiepolitiikkaa, jossa otetaan paremmin huomioon kuluttajien tarpeet ja nopeasti muuttuva markkinatilanne. Komitea katsoo, että rautatieverkon ylläpidon ja käytön eriyttäminen, rautatieyhtiöiden lainoille myönnettävät subventiot sekä rautatieverkon yhteiskäytön mahdollistaminen ja tekninen yhdenmukaistaminen muodostavat perustan kaikille strategioille, joiden avulla voidaan parantaa Euroopan rautatiepalveluja.

44. Alueiden komitea korostaa, että eurooppalaisia talousalueita yhdistävät rautatieverkot pitäisi liittää tiiviimmin toisiinsa. Komitea suhtautuu erityisen myönteisesti kuljetuskäytävien (rahtikuljetusten valtaväylät) perustamiseen ja toivoo, että käynnissä olevat, valtaväyliä koskevat selvitykset osoittavat, että rautatiekuljetukset Euroopan pääreiteillä voivat olla taloudellisesti tehokkaita. On välttämätöntä, että rautatiet avataan jäsenvaltioissa kaikille rautatieliikennettä harjoittaville yhtäläisin ehdoin ja että laaditaan yhdenmukaiset hinnoitteluperiaatteet rautatieverkon käytöstä. Komitea toivoo, että komission myönteiset pyrkimykset toteutetaan ja että pystytään elvyttämään tämä kuljetusmuoto, joka muussa tapauksessa riutuu nopeasti.

Suositukset

45. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimenpiteitä, jotta saadaan aikaan tehokas kuljetusjärjestelmä, joka toimii oikeudenmukaisissa kilpailuolosuhteissa:

Alueiden komitea ei pidä sääntelyn purkamista ja kilpailua itseisarvona vaan pikemminkin keinona parantaa kuljetusten hyötysuhdetta. Kuljetusmarkkinoilla järjestettävillä tarjouskilpailuilla voidaan vähentää julkisen tuen tarvetta ja näin parantaa veronmaksajien rahoilleen saamaa vastinetta. Olisi tärkeää, että sisämarkkinakonsepti toteutettaisiin kokonaisuudessaan liikennesektorilla. Komission pitäisi kannustaa tietojen ja kokemusten vaihtoon näissä ja erityisesti matkustajapalveluja koskevassa laatukysymyksissä.

On tärkeää, että laatutasosta pidetään kiinni samalla kun varmistetaan, että kilpailu toimii kuljetussektorilla. Esimerkkinä tästä on sopimusperusteinen paikallisbussiliikenne, jossa paikallisten tai alueellisten viranomaisten määrittelemille bussireiteille valitaan liikennöijät tarjouskilpailun perusteella. Nämä viranomaiset myös määrittelevät vaadittavan palvelun laatutason (esim. matalalattiabussit tai vähäpäästöiset ajoneuvot). Komission on pyrittävä varmistamaan, ettei liikennesektorin laatuvaatimuksia alenneta kilpailun kiristyessä.

Luku H Demokraattinen avoimuus on tärkeää joukkoliikennepalvelujen toimittamisessa

46. Joukkoliikenteen järjestäminen on ennen muuta julkista palvelua. Joukkoliikenteen korkea taso on avainasemassa pyrittäessä kestävään kehitysprosessiin. Joukkoliikennepalvelujen laiminlyömisestä on väistämättä kielteisiä seurauksia etenkin taloudellisen kehityksen, työllisyyden, ympäristön ja sosiaalisen syrjäytymisen alalla.

47. Tästä syystä on tärkeää, että aina kun mahdollista demokraattisesti valitut elimet vastaavat joukkoliikenteen valvonnasta, joko suoraan tai laajoin toimintavaltuutuksin varustettujen sääntelyelinten avulla. Tällä tavoin kansalaisen edut ovat etusijalla liikennepolitiikkaa muotoiltaessa ja tarjotut palvelut heijastavat laajalti väestön vaatimuksia.

48. Alueiden komitea tiedostaa kuitenkin, että myös yksityinen sektori voi antaa myönteisen panoksen liikennealalla. Se pystyy liikennepalveluja tuottaessaan lisäämään tehokkuutta ja kohottamaan asiakaspalvelun laatua. Yksityisen sektorin tietämyksen ja voimavarojen on osoitettu lisänneen investointeja ja parantaneen palveluja. Julkinen sektori ei yksin enää voi vastata joukkoliikenteen korkeista kustannuksista. Yhteistyötä tekemällä julkinen ja yksityinen sektori pystyvät saamaan investoinnit ja palvelun laadun sille tasolle, jota monet julkiset joukkoliikennejärjestelmät ovat kauan kaivanneet.

Suositukset

49. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimia kuljetusalan tarjoaman julkisen palvelun turvaamiseksi:

Alueiden komitea kehottaa komissiota edistämään liikennealan demokraattista valvontaa ja sen asianmukaista hallintaa.

Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti sääntelyn vähentämiskehitykseen, joka Euroopassa liikennealalla on käynnissä. Tämän kehityksen pitäisi tuottaa huomattavaa hyötyä asiakkaille ja toimialan kannattavuudelle. Jatkuvan liberalisoinnin ja kilpailun myötä asiakas saa enemmän vastinetta rahalleen, ja liikenteenharjoittajilla on mahdollisuus toimia laajemmilla markkinoilla. Muutoksia on kuitenkin valvottava kunnolla, jottei palvelun taso kärsi ja jotta suuret liikenteenharjoittajat eivät pyri vaikuttamaan markkinoihin liikaa kuluttajan kustannuksella.

Luku I Liikennejärjestelmät tulisi integroida täydellisesti toisiinsa

50. Tavoiteltaessa kestävään kehityksen perustuvaa liikennejärjestelmää on oleellista, että se muodostaa kokonaisuuden. Alueet ja kaupungit yhdistävien eri kuljetusmuotojen tulee muodostaa tehokas ja kattava kokonaisuus, joka rohkaisee useampia ihmisiä käyttämään tarkoituksenmukaisinta kulkuvälinettä. Näin vähennetään ruuhkautumista ja saastumista, tuetaan kauppaa ja kohotetaan elämisen laatua alueilla ja kaupungeissa.

51. Kaikkien kuljetusmuotojen liikenneverkot pitäisi integroida toisiinsa niin aluekohtaisesti kuin alueiden välilläkin. Alueelliset liikenneverkot tulee niveltää Euroopan ja kansainvälisiin liikennejärjestelmiin. Tärkeät liikenteen solmukohdat kuten sisävesi- ja merisatamat, lentoasemat, rautatieterminaalit ja yhdistelmäliikenteen rahtikeskukset tulee täysin integroida ympäröivään alueeseen, jotta paikallisyhteisöt voivat hyötyä talouden kehitysmahdollisuuksista samaan aikaan kun pyritään pienentämään ympäristölle aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia. Kuljetuskeskukset vetävät puoleensa paljon työvoimaa ja investointeja ja on tärkeää, että myös niiden välittömässä läheisyydessä oleva väestö saa osansa tästä hyödystä eikä pelkästään haittoja kannettavakseen.

52. EU:n liikennejärjestelmät pitäisi integroida yhteisön ulkopuolisten maiden järjestelmiin. Tämä on ratkaisevan tärkeää EU:n laajentumisen onnistumisen ja EU:a ympäröivien maiden taloudellisen ja poliittisen vakauden kannalta. Tämä pätee erityisesti KIE-maihin, jotka ovat sopeutumassa uusiin demokraattisiin valtioelimiin ja vapaampaan kaupankäyntiin.

53. Liikennejärjestelmät EU-maiden ja Euroopan alueiden välillä pitäisi integroida, jotta helpotettaisiin kauppaa ja matkailua ja lisättäisiin liikkuvuutta ja henkilökohtaisten kontaktien määrää eurooppalaisten välillä. EU:n sisäisen liikenteen integroiminen on tärkeä työväline pyrittäessä EU:n tärkeimpiin poliittisiin tavoitteisiin: yhtenäismarkkinoihin, yhteisön taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, aluekehittämiseen jne.

54. Liikennejärjestelmien integroiminen jäsenmaiden välillä nostaa esiin kysymyksen oikeudenmukaisista kilpailuolosuhteista esim. maantierahtiliikennöijien ja rautatieyhtiöiden välillä. Vastaavanlainen on kysymys integroitumisesta erityisesti Itä-Euroopan matalapalkkamaihin. Tulisi ryhtyä sellaisiin toimiin, joilla rajoitetaan tästä aiheutuvia sosiaalisia ja taloudellisia haittoja, ja varmistaa, että käytettävissä on riittävästi kansainvälisiä säädöksiä prosessin valvomiseksi.

55. Edellä esitettyjen näkemysten valossa alueiden komitea painottaa sitä, että liikennepolitiikan integrointiin on välttämättä lähestyttävä kokonaisvaltaisesti.

56. Tärkeä osa integroidun liikennejärjestelmän toteutuksessa on yhdistelmäkuljetusten edistämisellä. Yhdistetyissä kuljetuksissa kuljetusjärjestelmät tehdään "yhteentoimiviksi". Toisin sanoen esim. kuorma-autoissa käytettäviä kontteja voidaan käyttää rautateillä, jolloin rahti voidaan helpommin siirtää maantieltä rautatielle. Tehokkaat, suorituskykyiset ja edulliset yhdistelmäkuljetukset edistäisivät rautateitse-, sisävesitse tai meritse toteutettavia pitkän matkan kuljetuksia. Tällöin kuorma-autoja käytettäisiin määränpään ja lähtöpaikan välillä kuljetusreitin kummassakin päässä vain paikallisiin siirtoihin. Sisävesi- ja merisatamat sekä merikuljetukset voidaan täysin integroida ja tämän kuljetusmuodon mahdollisuudet hyödyntää täysimääräisesti käyttämällä järjestelmällisemmin yhdistelmäkuljetuksia.

Suositukset

57. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimia integroidun kuljetusjärjestelmän kehittämiseksi:

Komitea kehottaa komissiota jatkamaan työtään yhdistelmäkuljetusten kehittämiseksi, jotta kuljetuspalvelujen ostajat voisivat käyttää ympäristön ja yhteiskunnan sekä taloudellisuuden kannalta tarkoituksenmukaisinta kuljetusmuotoa. Tässä suhteessa komitea tukee varauksetta sellaisia ohjelmia kuin PACT-aloitetta (Pilot Actions for Combined Transport yhdistelmäkuljetusten kokeiluhankkeet). Komitea haluaisi, että PACT-aloitteelle osoitetaan enemmän rahallista tukea. Lisäksi se haluaisi, että tuettaisiin myös muita yhdistelmäkuljetusprojekteja, jotka ovat paikallisemmin kohdennettuja ja jotka eivät kuulu Euroopan kansainvälisiin tiehankkeisiin mutta joilla on merkitystä kaupungeille ja alueille kautta Euroopan.

Yhdistelmäkuljetuksissa kohdataan suuria vaikeuksia, jotka pitkälti liittyvät rahtitavaran ja matkustajien siirtoon tarvittavaan lisäaikaan ja -vaivaan ja tästä useimmiten johtuviin kohonneisiin kustannuksiin. Tästä huolimatta korkeatasoisia ja tehokkaampia yhdistelmäliikenteen keskuksia (intermodaalisia rahtikuljetuskeskuksia ja -satamia, kaupunkiterminaaleja jne.) pitäisi kehittää, jolloin vähennettäisiin tarvetta lisätä tieliikenneinfrastruktuuria. Komitea pitää tärkeänä, että luodaan Euroopan laajuinen yhdistelmäliikenteen rahtikeskusten verkosto. Komitean mielestä pitäisi myös tutkia kaikki tarjolla olevat tekniset, organisatoriset ja rahoitukselliset mahdollisuudet, joilla minimoidaan yhdistelmäkuljetusjärjestelmän heikkouksia suhteessa yhteen kuljetusmuotoon perustuvaan kuljetustapaan, erityisesti maantiekuljetuksiin.

Luku J Uutta tutkimusta ja kehitysaloitteita sekä teknisten ja telemaattisten sovellusten laajamittaista esittelyä pitää tukea enemmän

58. Alueiden komitea on useissa yhteyksissä ilmaissut, että on erittäin tärkeätä kehittää uutta kuljetus- ja tietoteknologiaa, joka voi edistää kestävän liikennepolitiikan tavoitteita. Näitä kysymyksiä on tutkittava tarkemmin, jotta kuljetusten laatua ja turvallisuutta voidaan parantaa samalla kun edistetään eurooppalaisen teollisuuden kansainvälistä kilpailukykyä.

59. Älykkäiden liikennejärjestelmien avulla voidaan olemassaolevia varusrakenteita käyttää tehokkaammin ja näin estää ympäristön liiallinen rasittaminen. Alueiden komitea kannattaakin telematiikan ja muun huipputeknologian käytön lisäämistä esim. sellaisissa uusissa menetelmissä, jotka edistävät eri maiden liikenneverkkojen yhteensopivuutta.

60. Alueiden komitea painottaa, että uutta teknologiaa tarvitaan välttämättä, jotta voidaan ottaa käyttöön yksityiskohtaisia ja tarkkoja hintojen eriytysjärjestelmiä. Nämä järjestelmät ovat tärkeitä työvälineitä pyrittäessä sisällyttämään liikenteen ulkoiset kustannukset hintoihin.

Suositukset

61. Alueiden komitea suosittelee seuraavia toimia uusien liikenne- ja informaatioteknologioiden kehittämiseksi:

Alueiden komitea katsoo, että koska kuljetus- ja informaatioteknologia on osa EU:n tutkimus- ja kehityspolitiikkaa, uusien tämän alan sovellusten kehittämiseen pitäisi ohjata enemmän varoja ja että tutkimustuloksia pitäisi tuoda esiin ja levittää voimaperäisemmin.

Komitea on tyytyväinen työhön, joka on meneillään telematiikan käyttöönottamiseksi liikenteessä. Komitea yhtyy käsitykseen, että jäsenvaltioiden tulisi antaa etusija sellaisten kehityskelpoisten sovellusten käyttöönotolle, jotka hyödyntävät yhteensopivia varusteita ja laitteita ja jotka lisäävät turvallisuutta ja tehokkuutta ympäri Eurooppaa. Telematiikkaan perustuva liikenteenhallintajärjestelmä on avainasemassa laadittaessa kokonaisstrategiaa liikenteen ruuhkautumisen estämiseksi. Kaupunkien keskustojen tavarajakelusta syntyvien ongelmien vähentämiseksi on tärkeää kehittää kaupunkien huoltojärjestelmiä. Komission pitäisi kannustaa tietotaidon ja kokemusten vaihtoon tämän asian tiimoilta, ja komission tulisi myös tukea näitä aiheita koskevia esitutkimuksia ja koehankkeita.

LOPPUPÄÄTELMÄ

62. Tässä asiakirjassa kootaan aiemmin hyväksytyt lausunnot yhdeksi perusstrategiaksi, jota voidaan käyttää vertailukohtana alueiden komitean tulevassa, kestävään kehitykseen perustuvaa liikennepolitiikkaa koskevassa lausuntotyössä. Hyväksymällä nämä kymmenen ohjaavaa periaatetta luodaan koko yhteisölle yhteinen vähimmäisstandardi kestävää liikennettä varten. Leimallista näille periaatteille on, että vahvistetaan Amsterdamin sopimuksen mukaisesti paikallisten ja alueellisten viranomaisten asema kansalaista lähimpänä olevana hallinnon tasona ja että niitä tulee kuulla kaikissa liikennepolitiikan kehittämisvaiheissa.

Bryssel, 12. maaliskuuta 1998.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Manfred DAMMEYER

LIITE alueiden komitean lausuntoon

Seminaarisarja Euroopan alueiden ja kuntien panoksesta integroidun, tehokkaan ja ympäristöystävällisen eurooppalaisen liikennejärjestelmän luomiseksi

1. Lähtökohta

Varmistaakseen kestävän ja ympäristöystävällisen liikenteen ja liikkuvuuden ensi vuosisadalla komissio on hyväksynyt kaksi perustavaa laatua olevaa vihreää kirjaa. Toisen otsikkona on "Kansalaisten verkko" ja siinä selvitetään, miten Euroopan julkista henkilölähiliikenneverkkoa voitaisiin hyödyntää nykyistä paremmin.

Vihreässä kirjassa aiheesta "Oikeudenmukainen ja tehokas liikenteen hinnoittelu" komissio hahmottelee poliittista mallia ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi liikenteen hinnoitteluun.

Kummassakin vihreässä kirjassa korostetaan alue- ja paikallisyhteisöjen roolia sellaisen liikennepolitiikan kehittämisessä, joka tukee julkisia liikennevälineitä ja johtaa oikeudenmukaiseen ja tehokkaaseen hinnoitteluun.

Koska nämä vihreät kirjat ovat poliittisesti merkittäviä, katsottiin perustelluksi syventää kummankin aihepiirin käsittelyä lausuntojen laatimisen ohella järjestämällä aiheesta seminaarisarja.

Kysymyksenasettelun lähtökohtana oli, miten alue- ja paikallisyhteisöt voivat tulevaisuudessa myötävaikuttaa siihen, että saadaan aikaan integroitu, tehokas ja ympäristöystävällinen eurooppalainen liikennejärjestelmä.

2. Suunnitelma

Järjestetyt tilaisuudet rakentuivat seuraavasti:

Seminaareissa syvennyttiin alue- ja paikallisyhteisöjen kannalta tärkeisiin seikkoihin, joita olivat esim.:

julkisen liikenteen tukemisen erityisongelmat kaupungeissa, maaseudulla sekä harvaan asutuilla ja ekologisesti herkillä alueilla sekä alue- ja kansainvälisen yhteistyön kannalta;

alueiden, kaupunkien ja kuntien tuleva rooli oikeudenmukaisessa ja tehokkaassa hinnoittelussa;

paikallisten, alueellisten, valtiollisten ja unionin tason toimielinten yhteistyö tulevien tehtävien suorittamisessa.

Järjestettyjen tilaisuuksien tehtävänä oli lisäksi tarjota mahdollisuus kehittää tulevaisuuteen suuntautuvan eurooppalaisen liikennepolitiikan mukaista aluepoliittista kokonaissuunnitelmaa.

Tässä tarkoituksessa Göran Färm ja Toby Harris työstivät oma-aloitteisen lausunnon, jossa tähdätään liikennepoliittisen kokonaisstrategian luomiseen AK:lle. Seminaareissa saavutettuja tuloksia on hyödynnetty lausuntoa laadittaessa. Lisäksi Wendelin Weingartner ehdotti, että laadittaisiin "alueiden liikennepolitiikan peruskirja", jonka Weingartner ja Eduardo Zaplana kirjoittivat ja jota käsiteltiin Lontoossa pidetyssä päätöskokouksessa.

Komissio tuki tilaisuuksien käytännön järjestelyjen ohella myös seminaarien järjestämistä merkittävällä määrärahalla.

3. Järjestetyt tilaisuudet

- Seminaarisarjan virallinen avaus Valenciassa (Espanjassa) 10. huhtikuuta 1997

Eduardo Zaplanan kutsusta seminaarisarja avattiin virallisesti valiokunta 3:n kokouksessa Valenciassa, 10. huhtikuuta 1997.

- 1) Seminaari aiheesta "Ekologisesti herkkien alueiden liikennepolitiikka" (Innsbruck, Itävalta) 5. 6. toukokuuta 1997

Ensimmäisen seminaarin tarkoituksena oli kiinnittää huomiota "herkkien alueiden" erityisongelmiin sekä tutkia tulevan liikennepolitiikan ekologisia ja taloudellisia näkökohtia tältä kannalta. Vierailukutsun esitti Tirolin osavaltion päämies Wendelin Weingartner.

- 2) Seminaari Itämeren alueen aluekohtaisesta liikennepolitiikasta (Norrköping, Ruotsi) 26. 27. kesäkuuta 1997

Toisen seminaarin isäntänä oli Norrköpingin kunnanjohtaja Göran Färm. Seminaarissa syvennyttiin Itämeren alueen liikenneongelmiin. Kaksipäiväinen tilaisuus kiinnosti yleiseurooppalaisen ulottuvuutensa vuoksi myös EU:n ulkopuolisia osanottajia.

- 3) Rajan ylittävän ja alueidenvälisen yhteistyön seminaari (Bonn, Saksa) 9. 10. lokakuuta 1997

Keskustelujen keskipisteenä oli rajanylittävän yhteistyön edistäminen. Monissa projekteissa on selvitetty, kuinka liikenneongelmia voidaan ratkaista uusien eurooppalaisten yhteistyömuotojen avulla. Tilaisuus järjestettiin Nordrhein-Westfalenin osavaltion Eurooppa-asioiden ministerin Manfred Dammeyerin kutsusta.

- 4) Kaakkois-Euroopan yhdistelmäliikenteen seminaari (Ateena, Kreikka) 23. 24. lokakuuta 1997

Ateenan kaksipäiväisessä seminaarissa tutkittiin ennen kaikkea yhdistelmäliikenteen merkitystä Euroopan liikenneongelmien ratkaisussa. Esillä olivat erityisesti Kreikan liikenneyhteydet kaakkois-eurooppalaisiin naapurimaihin. Seminaari järjestettiin Evangelos Kouloumbiksen kutsusta.

- 5) Seminaari ja päätöskonferenssi: Liikkuminen kaupungissa alue- ja paikallisviranomaisten ja EU:n kestävä liikennestrategia (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) 1. joulukuuta 1997

Toby Harrisin kutsusta järjestetyssä Lontoossa pidetyssä päätöstilaisuudessa käsiteltiin lähinnä kaupunkien liikenneongelmia ja keskusteltiin vihreästä kirjasta "Kansalaisten verkko", koska aiemmissa seminaareissa oli keskitytty pääasiassa alueiden erityisongelmiin. Iltapäivä käytettiin seminaarisarjan päättämiseen. Päätöstilaisuudessa esiteltiin komission jäsenen Neil Kinnockin läsnäollessa komitean oma-aloitteinen lausunto ja aiemmin mainittu julkilausuma.

Kunkin seminaarin päätelmät ovat tämän liitteen lopussa.

Ensimmäinen seminaari isäntä Tirolin osavaltio (Itävalta) "Ekologisesti herkkien alueiden liikennepolitiikka ympäristö- ja taloudellisia näkökohtia" Innsbruck 5. 6. toukokuuta 1997 Päätelmät

1. Komission vihreät kirjat "Kansalaisten verkko" oikeudenmukaisesta ja tehokkaasta liikenteen hinnoittelusta () ja "Yhteinen liikennepolitiikka toiminta-ohjelma vuosille 1995 2000" () muodostavat oivallisen lähtökohdan nykyaikaiselle ja pitkäjänteiselle liikennepolitiikalle. Euroopan alueet ja kunnat ovat erityisen kiinnostuneita ympäristöystävällisestä ja kestävälle kehitykselle perustuvasta liikennepolitiikasta, koska Euroopan liikennevirtojen järjestely koskee niitä välittömästi.

2. Korkean elintason ylläpitäminen, mikä läheisesti liittyy juohevasti toimivaan talouselämään, edellyttää suhteellisen suurta liikenne- ja kuljetuspalvelujen määrää. Palveluja voidaan kuitenkin tuottaa eri tavoin. Tästä syystä on varmistettava erilaisin toimenpitein, että kussakin tilanteessa pystytään käyttämään soveltuvinta kuljetusmuotoa ja että liikennepalvelut on hinnoiteltu kilpailukykyisesti. Ne kunnat ja alueet, joita asia välittömästi koskee, edellyttävät, että ne kutsutaan mukaan päätöksentekoprosessiin heti alkuvaiheessa ja että niille annetaan enemmän sananvaltaa päätettäessä tulevista liikennepolitiikan ja kuljetusinfrastruktuurin suuntaviivoista Euroopassa.

3. On osoittautunut erittäin vaikeaksi toteuttaa usein toistettu periaate todellisten kustannusten perimisestä käytännössä. Uudella ehdotuksella yhteisön direktiiviksi kustannusten perimisestä yritetään ainakin päästä lähemmäs tätä tavoitetta. Todellisten liikennekustannusten maksatus pystytään keskipitkällä aikavälillä toteuttamaan vain mikäli ulkoiset kustannukset voidaan kaikilta osin sisällyttää hintoihin. Tästä syystä on välttämätöntä määritellä ulkoiset kustannukset tarkasti. Paikallis- ja alueviranomaiset kehottavat vastuullisia toimielimiä luomaan välittömästi perustan tällaisia laskelmia varten.

4. Ympäristön kestokyvyssä on huomattavia eroja Euroopan unionin eri alueiden välillä. Esimerkiksi Alpit ovat ympäristöltään erittäin herkkä alue. Euroopan alueet ja kunnat huomauttavat, että tähän mennessä niiden alueiden luonnonolosuhteita ei ole riittävästi otettu huomioon. Tällaisilla herkillä alueilla on liikennevirrat tulevaisuudessa optimoitava taloudellisten ja ympäristöä koskevien tekijöiden perusteella. Paikkakuntien ja alueiden edustajat alueiden komiteassa osallistuvat päättäväisesti ympäristöltään herkkien alueiden määrittelyyn ja yhteisön uuden liikennepolitiikan muotoiluun.

Toinen seminaari isäntänä Norrköpingin kaupunki (Ruotsi) "Itämeren alueen aluekohtainen liikennepolitiikka" Norrköping, 26. 27. kesäkuuta 1997 Päätelmät

1. Euroopan paikallis- ja alueviranomaiset kannattavat käynnissä olevia valmisteluja eräiden Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden liittymiseksi Euroopan unioniin. Tässä yhteydessä on tärkeää, että vahvistetaan kaupankäyntiä, kulttuurivaihtoa ja yksilöiden välisiä kontakteja jäsenehdokasmaiden ja unionin välillä. Näissä kysymyksissä alue- ja paikallisviranomaisilla on tärkeä rooli.

2. EU:n ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden välinen kauppa kasvaa kaiken aikaa voimakkaasti. Itämeren alueen kehitystä koskevasta selvityksestä () käy ilmi, että alueella käytävä kauppa tulee kasvamaan ripeästi seuraavien 15 vuoden aikana. Lisääntyvällä kaupalla on suuri merkitys Itämeren rannikkovaltioiden ja -alueiden talouskehitykselle, työllisyydelle ja hyvinvoinnille oltiinpa sitten EU:n sisä- tai ulkopuolella. Se myös edesauttaa tiiviimpien kulttuurisiteiden solmimista alueiden ja valtioiden välillä ja kohentaa tämän ansiosta elämänlaatua ja vahvistaa demokratiaa ja rauhaa. Ryhtymällä tiiviiseen yhteistyöhön Itämeren alueen maiden kanssa alue- ja paikallisviranomaiset voivat tuntuvasti nopeuttaa integraatioprosessia.

3. Lisääntyvän kaupan ja EU:n laajenemisen vuoksi on välttämätöntä kehittää infrastruktuuria ja liikennejärjestelmiä. Tehokkaat liikennejärjestelmät niin jäsenehdokasmaissa kuin näiden ja EU:n välillä ovat tähdellisiä elintason kohottamisen kannalta. Nykyiseen infrastruktuuriin tarvitaan merkittäviä parannuksia ja mm. erilaiset hallinnolliset, organisatoriset ja tuotantokapasiteettia lisäävät toimet ovat välttämättömiä, jotta voidaan lyhentää odotusaikoja maarajoilla, lentoasemilla ja satamissa. Liikennejärjestelmiä pitää kehittää ottaen huomioon ympäristön ja kestävän kehityksen sekä turvallisuuden asettamat vaatimukset.

4. Moni ongelma pystytään ratkaisemaan alueellisen ja paikallisen yhteistyön avulla. Myös alue- ja paikallisviranomaiset osallistuvat mittavaan yhteistyöhön suunnittelu-, liikenne- ja ympäristökysymyksissä ja muilla aloilla. Mutta tarvitaan myös yksituumaisia Euroopan laajuisia toimenpiteitä, jotta liikennejärjestelmiä voidaan kehittää kestävien ympäristöarvojen mukaisesti. Liikennekäytävien (Kreetan käytävien) kehittäminen on vasta ensiaskel. Eikä liikennejärjestelmien kehittämisessä pidä rajoittua maantieliikenteeseen. Ympäristösyistä pitäisi siirtyä enemmän meri- ja rautatiekuljetuksiin. On myös kiinnitettävä huomiota riittävien yhteyksien luomiseen liikennekäytävien ja alueellisten ja paikallisten kuljetusjärjestelmien välillä ja jälkimmäisten tason parantamiseen.

5. Satamia on parannettava merikuljetusten kapasiteetin lisäämiseksi. Niistä on kehitettävä tehokkaita kauttakulkuliikenteen terminaaleja ja suuria uutta tietotekniikkaa hyödyntäviä yhdistelmäliikenteen rahtikeskuksia. Myös satamien infrastruktuuria on laajennettava ja kehitettävä. Yhdistelmäliikennettä hoitavien rahtikeskusten ja satamien kehittäminen ja ylläpito kuuluu ensisijaisesti kuljetusmarkkinoille ja paikallisviranomaisille, jotka vastaavat kaavoituksesta ja omista maa-alueistaan sekä satamista. Saattaa kuitenkin olla tarpeen, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot osallistuvat satamien varusrakenteen (tie- ja rautatieyhteydet), alustavien selvitysten ja kokeiluhankkeiden sekä uuden teknologian tutkimisen ja kehittämisen rahoittamiseen.

6. Tarve merikuljetusten kehittämiseen ja niiden integroiminen muihin kuljetusmuotoihin ei merkitse sitä, että riittäisi, että Itämeren valtioihin rakennetaan pohjois-eteläsuuntaisia liikennekäytäviä. Yhteisön on tarjottava kehitystukea myös itä-länsisuuntaisille liikennereiteille. Myös Itämeren lauttayhteyksiä on pidettävä osana infrastruktuuria. Valtioiden ja alueiden pitäisi yhdessä vastata tarvittavista toimenpiteistä Itämeren lauttaliikenteen turvallisuuden varmistamiseksi. Varustamoiden on yhdessä satamalaitosten, valtiollisten viranomaisten ja EU:n kanssa otettava vastuu siitä, että merikuljetusten aiheuttamia ympäristöhaittoja pienennetään esim. pakokaasupäästöjen, jäteöljyn ja muiden jätteiden hävittämisen suhteen. Tämä on erityisen tärkeää Itämeren kaltaisella herkällä sisämerellä.

7. Infrastruktuurin ja liikennejärjestelmien heikkous on yksi esimerkki niistä esteistä, jotka hidastavat Itämeren alueen ripeämpää integraatiokehitystä. On olemassa myös monia muita esteitä, jotka vaikeuttavat Euroopan unionin laajentumista näille alueille. Jotta ongelmat pystyttäisiin tunnistamaan ja selvittämään, komission tulisi yhteistyössä Itämeren valtioiden ja alueiden kanssa valmistella Itämeren alueen kehitystä käsittelevä valkoinen kirja. Sen avulla tuettaisiin integraatioprosessia ja tehtäisiin Itämerestä käytännössä yhteisön sisämeri.

Kolmas seminaari isäntänä Nordrhein-Westfalenin osavaltio (Saksa) "Rajanylittävä ja alueiden välinen yhteistyö" Bonn 8. 10.10.1997 Päätelmät

1. Seminaarissa osoitettiin, että tarvitaan lisää rajanylittävää ja alueiden välistä yhteistyötä: yhtäältä tämä johtuu siitä, että Euroopassa sisärajat menettävät jatkuvasti merkitystään ja toisaalta koska alueiden Euroopalla on jatkossa yhä enemmän poliittista painoa. Tässä suhteessa alueet, jotka osallistuvat liikennepolitiikkaa koskevaan päätöksentekoon, ovat jo osoittautuneet aktiivisiksi.

2. Esitellyt liikennepoliittiset aloitteet ja hankkeet vahvistavat, että tällä toimialalla kehiteltäviä uusia ajatusmalleja voidaan toteuttaa vaikeassakin budjettitilanteessa, etenkin kun aloitteet ovat lähtöisin ruohonjuuritasolta ja monentyyppiset toimijat osallistuvat niiden toimeenpanoon.

3. Näyttää kuitenkin myös siltä, että on pakko vielä tehdä valtavasti työtä sen hyväksi, että kansalaiset saadaan vakuuttuneeksi asiasta ja että heille pystytään selittämään, mikä yhteys on yhtäältä koko Euroopan käsittävän liikennesuunnitelman ja toisaalta paikallisen ja alueellisen liikenteen välillä.

4. Kun muistetaan eurooppalaisen liikennepolitiikan kasvava merkitys, on oltava varuillaan sen suhteen, ettei Euroopan unionin laajentuminen sysää Euroopan sisäisen liikennepolitiikan jatkokehittämistä sivuraiteelle.

5. Koska tasapainoilu yhtäältä keskeisten alueiden liikennepoliittisten intressien ja toisaalta reuna-alueiden oikeutettujen vaatimusten kanssa on pulmallista, on ensiarvoisen tärkeää, että asianomaiset alueet osallistuvat asian käsittelyyn.

6. Eurooppalainen liikennepolitiikka vaatii jatkuvaa näkökulman tarkentamista. Tämä pätee niin Euroopan unionin ja alueellisten yhteisöjen välisiin suhteisiin kuin alueiden komitean ja Euroopan parlamentin väliseen tulevaisuudessa toteutettavaan yhteistyöhön.

7. Valtioiden väliset rajat menettävät merkitystään, mutta niihin liittyvät haitat ovat olemassa jatkossakin. Tästä syystä Euroopan unionin on jatkettava rajanylittävien ja alueidenvälisten hankkeiden (esim. Interreg yhteisöaloite) tukemista.

Neljäs seminaari isäntänä Ateena (Kreikka) "Kaakkois-Euroopan yhdistelmäliikenne" Ateena 23. 24.10.1997 Päätelmät

1. Kaakkois-Eurooppa tarjoaa mielenkiintoisia näköaloja yhdistelmäliikenteen kehittämisessä. Aluerakenteensa ja myös maantieteellisen sijaintinsa vuoksi tällä alueella on hyvät mahdollisuudet saavuttaa maaliikenteessä huomattavaa kasvua Itä-Euroopan tapaan. Sama pätee meriliikenteeseen.

2. Kaakkois-Euroopan yhdistelmäliikenteelle on luonteenomaista niin Länsi-Euroopasta peräisin oleva ja sinne suuntautuva suuri tavaravirta kuin muutaman viime vuoden aikana tapahtunut liikenteen kasvu alueen valtioiden välillä.

3. Rautateiden on muodostettava yhdistelmäliikenteen selkäranka olemassaolevien verkkojen ja taloushallinnollisten seurantamenetelmien avulla. On toimittava yhteistyössä erityyppisten yksityisten toimijoiden kanssa (kuljetusyhdistykset, kauppakamarit jne.) ja tehtävä sopimuksia alueen muiden valtioiden rautatieyhtiöiden kanssa. Maiden rautatieverkkoja on pikimmiten parannettava.

4. Merikuljetuksiin perustuvan yhdistelmäliikenteen on Kaakkois-Euroopassa voitava tukeutua asianmukaisesti varustettuihin satamiin. Niiden laitteistoja tulee voida hyödyntää entistä tehokkaammin ja ne tulee kehittää mahdollisimman pitkälle erityisesti vastaanotto-, lajittelu- ja varastointilaitteistojen sekä muun logistiikan osalta, jotta satamat voivat muodostua tärkeiksi yhdistelmäliikenteen keskuksiksi.

5. Tavarakuljetusten yhdistelmäliikenteen kehittämistä tarkasteltaessa on tutkittava, millaisia vaikutuksia se toiminta-alueellaan aiheuttaa. Vaikutukset ovat pääosin taloudellisia ja vaikuttavat yleiseen kehitykseen, mutta koskettavat myös ympäristöä sekä turvallisuutta, jolla myös on tässä yhteydessä tärkeä merkitys. Alueiden rooli on näissä kysymyksissä Koillis-Euroopalle tärkeä ottaen huomioon, että yhdistelmäliikenteen varusrakennetta ollaan vasta kehittämässä tällä alueella.

6. Lisäksi on tarkasteltava lähemmin tiettyjä aiheita, joita ajatellen seminaari on järjestetty mutta joita ei aiemmin ole vielä syvällisemmin tutkittu. Näitä ovat:

yhteistyötavat ja yhteistyön kiinteys eri osapuolten kesken mutta myös palvelujen käyttäjien kesken Kaakkois-Euroopan yhdistelmäkuljetuksissa;

kuljetuspalvelujen parantaminen ja yksityisen sektorin rooli;

tarve tutkia henkilöliikenteen yhdistelmäkuljetusten ongelmia Kaakkois-Euroopassa.

Viides seminaari isäntänä Lontoon kaupunki (Yhdistynyt kuningaskunta) "Liikkuminen kaupungissa: Alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestävä liikennestrategia" Lontoo 1. joulukuuta 1997 Päätelmät

1. Eurooppalaisia liikenneteemoja käsitelleen alueiden komitean seminaarisarjan päätöskonferenssi "Liikkuminen kaupungissa: Alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestävä liikennestrategia" pidettiin 1. joulukuuta 1997 Guildhallissa Lontoossa. Konferenssin isäntänä oli Lontoon aluehallinnon liitto (ALG). Kyseinen järjestö edustaa Lontoon 33:a paikallista hallintoaluetta, koska Lontoon kaupungilla ei ole yhtä koko alueen kattavaa hallintoelintä.

2. Alueiden komitean ja ALG:n konferenssin tavoitteena oli keskittyä taajama-alueiden liikenneongelmiin ja kehitellä niihin mahdollisia ratkaisuja useiden europpalaisten kaupunkien kokemuksen ja asiantuntemuksen pohjalta. Tilaisuudessa julkaistiin alueiden komitean ehdotus alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestäväksi liikennestrategiaksi. ALG:n puheenjohtaja Toby Harris oli komitean strategiaehdotuksen esittelijä yhdessä itäruotsalaisen Norrköpingin kaupungin kaupunginhallituksen varapuheenjohtajan Göran Färmin kanssa. Ehdotuksessa tiivistetään AK:n aiemmin aiheesta antamat lausunnot yhdeksi yhtenäiseksi poliittiseksi asiakirjaksi AK:n ensimmäisen toimikauden päätteeksi. Konferenssissa esiteltiin myös AK:n seminaarisarjan päätelmät.

3. Konferenssin puheenjohtajana toimi ALG:n varapuheenjohtaja ja AK:n jäsen Sally Powell. Tilaisuuden aluksi Harris ja Färm esittelivät AK:n liikennestrategian. Toivomme, että EU:n toimielimet, jäsenvaltioiden hallitukset ja alue- ja paikallisviranomaiset ottavat huomioon strategiassa esitetyt kymmenen periaatetta kehittäessään liikennepolitiikkaansa. Strategiaehdotuksen keskeisenä ajatuksena on, että eri hallintotasojen on tehtävä yhteistyötä kehitettäessä ja toteutettaessa kestävää liikennepolitiikkaa.

4. Konferenssissa puhuivat Euroopan komission jäsen Neil Kinnock, parlamentin jäsen Gavin Strang sekä monet tärkeät ja arvostetut poliitikot Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja muualta EU:n alueelta. Komission jäsen Neil Kinnock piti AK:n liikennestrategiaa tervetulleena. Hän kiitti alueiden komitean rakentavaa roolia EU:n politiikan kehittämisessä. Hän kertoi lisäksi parhaillaan käynnissä olevista Euroopan komission aloitteista kaupunkiliikenteen alalla. Erityisesti Kinnock esitteli komission uutta tiedonantoa, joka käsittelee taajama-alueiden liikennepolitiikkaa. Hän kertoi myös muutamasta liikenteeseen liittyvästä avainaloitteesta: esimerkiksi Internetiin perustuvasta tietopalvelusta, jonka avulla levitetään tietoa hyvistä käytännöistä, sekä Quattro-tutkimusohjelmasta, jonka tavoitteena on tuottaa tietoa liikennejärjestelmien laadukkaan hallinnon kriteereistä ja menetelmistä.

5. Parlamentin jäsen, liikenneasioista vastaava ministeri Gavin Strang kertoi hallituksensa suunnitelmasta pääkaupungin yhtenäiseksi liikennepolitiikaksi. Strang pohti mahdollisuutta nimittää Lontoon liikenteestä vastaava viranomainen, joka olisi vastuussa suorilla vaaleilla valitulle kaupunginjohtajalle ja Lontoon kaupunginvaltuustolle. Hän kertoi eräästä harkittavana olevasta toimenpiteestä, jonka avulla Lontoolle pystyttäisiin kehittämään kestävä liikennejärjestelmä: muille kuin asukkaiden käyttöön varatuille pysäköintipaikoille asetettaisiin vero, josta kertyvät varat investoitaisiin Lontoon julkisen liikenteen järjestelmään.

6. Läsnä oli myös tärkeimpien oppositiopuolueiden edustajia. Konservatiivisen puolueen varjohallituksen "liikenneministeri", parlamentin jäsen Richard Ottaway sekä liberaalidemokraattisen puolueen liikenneasioista vastaava edustaja, parlamentin jäsen ja Lontoon Suttonin alueen valtuuston jäsen Tom Brake vastasivat ministerin puheeseen.

7. Iltapäivän kokouksessa keskityttiin yksittäisiin tapaustutkimuksiin EU:n alueella. Aluiden komitean jäsen, Lontoon Croydonin alueen valtuuston jäsen Peter Bowness esitteli laatimansa AK:n lausunnon komission vihreästä kirjasta "Kansalaisten verkko". Tämä antoi poliitikoille ja EU:n eri alueilta tuleville virkamiehille tilaisuuden esitellä konkreettisia esimerkkejä "kansalaisten verkon" toiminnasta. Kööpenhaminan apulaiskaupunginjohtaja Bente Frost kertoi Kööpenhaminassa käytetystä "keppi ja porkkana" -toimintatavasta, jonka avulla pyritään edistämään kestävää liikennejärjestelmää. Berliinin liikenneministeriön kansliapäällikkö Ural Kalendar kertoi integroidun kaupunkiliikennejärjestelmän kehittämisestä Berliinin yhdistymisen jälkeen. Bernard Harty Lontoon Cityn hallintokunnasta (Corporation of London) kertoi, kuinka yksityissektori voidaan saada mukaan julkisen liikenteen rahoittamiseen. Strasbourgin kaupunginjohtaja kertoi Strasbourgin uudesta raitiovaunujärjestelmästä ja liikennejärjestelmien toimivuuden tärkeydestä.

8. Konferenssin päätteeksi julkistettiin alueiden komitean liikennettä koskeva peruskirja. Sen esittelivät Espanjan Valencian autonomisen alueen päämies Eduardo Zaplana ja Itävallan Tirolin osavaltion päämies Wendelin Weingartner.

9. Konferenssin osanottajamäärä oli korkea: siihen osallistui lähes 300 valtuuskuntaa kaikkialta EU:sta. Konferenssi sai myös paljon julkisuutta eurooppalaisessa, jäsenvaltioiden, Lontoon ja alan lehdistössä.

10. Konferenssi oli suuri menestys, mutta ei päämäärä sinänsä. Lontoossa ja muualla pidetyissä aiemmissa seminaareissa tehty pohjatyö jatkuu. Toby Harrisin ja Göran Färmin laatima asiakirja hyväksyttiin virallisesti alueiden komitean maaliskuun täysistunnossa ja se tulee olemaan tärkeä työväline, kun EU:n eri toimielimille kerrotaan Euroopan alue- ja paikallisviranomaisten liikennepolitiikkaa koskevista näkemyksistä.

() KOM(95) 691 lopull.

() KOM(95) 302 lopull.

() "Itämeren alueen kaupan ja liikennemuotojen muutos: näkymät vuoteen 2015" (Trade and Modal Change in the Baltic Region. Senarios to 2015). Esittelijöinä Norrköpingin seminaarissa Pontus Åberg ja Ulf Strömquist (Transnord TFK Temaplan EWIV).