Komission kertomus - Rakennerahastot 1999 11. vuosikertomus /* KOM/2000/0698 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS Rakennerahastot 1999 - 11. vuosikertomus Tämä vuosikertomus on laadittu Euroopan komission aluepolitiikasta vastaavassa pääosastossa yhteistyössä työllisyydestä ja sosiaaliasioista sekä maataloudesta ja kalastuksesta vastaavien pääosastojen kanssa. Toimitustyössä ovat lisäksi avustaneet pääsihteeristö sekä seuraavat pääosastot: talous ja rahoitus, yritystoiminta, kilpailu, energia ja liikenne, ympäristöasiat, tutkimus, sisämarkkinat, koulutus ja kulttuuri, budjetti, varainhoidon valvonta, sekä Euroopan petostentorjuntavirasto. Koska euro otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1999, päätettiin, että tässä vuosikertomuksessa mainitut summat ilmaistaan yhtenäisyyden vuoksi euroina silloinkin, kun on kyse ennen tätä päivämäärää toteutetuista toimista. Eurolla, josta voidaan käyttää myös tunnusta EUR, tarkoitetaan ecua ennen 1. tammikuuta 1999 ja euroa 1. tammikuuta 1999 jälkeen. SISÄLLYSLUETTELO JOHDANTO A. Yhteenveto B. Naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet vuoden teemana LUKU 1: Vuoden 1999 saavutuksia 1.1. Ohjelmakauden 2000-2006 valmistelu 1.1.1. Berliinin sopimus, kauden 2000-2006 rakennepolitiikan viitekehys 1.1.2. Uusien rakennerahastoasetusten (2000-2006) antaminen 1.1.3. Ehdotukset yhteisöaloitteiden suuntaviivoiksi 2000-2006 1.1.4. Kauden 2000-2006 ohjelmien laatimisen alkuvaiheet 1.2. Koheesiota koskevien temaattisten painopistealueiden lähempi tarkastelu 1.2.1. Euroopan työllisyysstrategia: yhdennetymmät rahastojen tukitoimet 1.2.2. Uusi alueellisten valtiontukien kartta 1.2.3. Aluesuunnittelun eteneminen 1.3. Eräiden viime vuosina käynnistettyjen toimien jatkuminen 1.3.1. Alueelliset työllisyyssopimukset: välikertomus ja tiedotusseminaari 1.3.2. Ohjelmien arviointimenetelmiä koskeva työ LUKU 2: Ohjelmien toteutuminen jäsenvaltioissa 2.1. Katsaus tavoitteisiin ja yhteisöaloitteisiin 2.1.1. Vuonna 1999 hyväksytyt ohjelmat 2.1.2. Yleiskatsaus 2.1.3. Tavoitteiden 1 ja 6 toteutus (kehityksessä jälkeen jääneet ja harvaan asutut alueet) 2.1.4. Tavoitteen 2 toteutus (taantuvat teollisuusalueet) 2.1.5. Tavoitteiden 3 ja 4 toteutus (henkilöresurssit ja työmarkkinat) 2.1.6. Tavoitteen 5a toteutus (maatalouden ja kalatalouden rakenteiden mukauttaminen) 2.1.7. Tavoitteen 5b toteutus (maaseutualueiden kehittäminen) 2.1.8. Yhteisöaloitteiden toteutus 2.1.9. Innovatiiviset toimet ja tekninen apu 2.2. Esittely jäsenvaltioittain 2.2.1. BELGIA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.2. TANSKA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.3. SAKSA 2. Yhteisöaloitteet 2.2.4. KREIKKA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.5. ESPANJA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.6. RANSKA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.7. IRLANTI 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.8. ITALIA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.9. LUXEMBURG 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.10. ALANKOMAAT 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.11. ITÄVALTA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.12. PORTUGALI 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.13. SUOMI 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.14. RUOTSI 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet 2.2.15. YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA 1. Tärkeimmät tukitoimet tavoitteittain 2. Yhteisöaloitteet LUKU 3 : Rakennerahastojen vaikutusten arviointi ja analyysi 3.1. Tavoitteita 1 ja 3, maaseudun kehittämisohjelmia ja KOR:n ohjelmia koskeva ennakkoarviointi ja uusi ohjelmakausi 3.2. Edeltävien kausien kokemukset 3.3. Teemakohtaiset arvioinnit LUKU 4: Talousarvion toteuttaminen, varainhoidon valvonta ja tuen täydentävyyden tarkastaminen 4.1. Rakennerahastojen talousarvion toteutuminen vuonna 1999 kaikkien ohjelmakausien osalta 4.2. Rakennerahastojen yksiköiden, varainhoidon valvonnasta vastaavan pääosaston ja UCLAF:n /OLAF:n tekemät tarkastukset 4.3. Tuen täydentävyyden tarkastaminen LUKU 5 : Eri rahoitusvälineiden yhteensovittaminen 5.1. Yhteensovittaminen koheesiorahaston kanssa 5.2. Yhteensovittaminen Euroopan investointipankin (EIP) kanssa 5.3. Yhteensovittaminen Euroopan investointirahaston (EIR) kanssa 5.4. Euroopan talousalueen (ETA) rahoitusjärjestelmä 5.5. Yhteensovittaminen koulutusohjelmien kanssa 5.6. Yhteensovittaminen Euroopan laajuisiin verkkoihin (TEN) suunnatun yhteisön tuen kanssa LUKU 6: Yhteensopivuus ja synergia yhteisön muun politiikan kanssa 6.1. Rakennerahastot, yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) ja yhteinen kalastuspolitiikka 6.2. Rakennerahastot ja ympäristö 6.3. Rakennerahastot ja yrityspolitiikka 6.4. Rakennerahastot sekä tutkimus ja teknologinen kehittäminen (TTK) 6.5. Rakennerahastot ja Euroopan laajuiset verkot (TEN) 6.6. Rakennerahastot, kulttuuri ja matkailu 6.7. Rakennerahastot ja kilpailupolitiikka 6.8. Rakennerahastot ja julkisten hankintojen avoimuus Luku 7: toimielinten välinen vuoropuhelu, vuoropuhelu talouselämän osapuolten ja työmarkkinaosapuolten kanssa, tiedotus ja viestintä 7.1. Toimielinten välinen vuoropuhelu 7.1.1. Vuoropuhelu Euroopan parlamentin kanssa 7.1.2. Rakennerahastojen komiteoiden lausunnot 7.1.3. Vuoropuhelu talous- ja sosiaalikomitean kanssa 7.1.4. Vuoropuhelu alueiden komitean kanssa 7.2. Vuoropuhelu talouselämän osapuolten ja työmarkkinaosapuolten kanssa 7.3. Tiedotus ja viestintä sekä kokemusten vaihto RAHOITUKSEN TOTEUTUMISTA KOSKEVAT LIITTEET (OSA II) Liite 1: Rahoituksen toteutuminen tavoitteittain 1994-1999 Liite 2: Yhteisöaloitteiden rahoituksen toteutuminen 1994-1999 Liite 3: Innovatiivisten toimien rahoituksen toteutuminen 1999-1999 Liite 4: EAKR:sta, ESR:sta ja EMOTR:sta tuetut pilottihankkeet ja innovatiiviset toimet Liite 5: Suurhankkeet 1994-1999 Liite 6: Määrärahojen toteutuminen vuonna 1999 budjettikohdittain Liite 7: Ohjelmien toteutuminen jäsenvaltioittain (tavoitteet ja yhteisöaloitteet) Lyhenteet JOHDANTO A. Yhteenveto Tämä vuosikertomus perustuu rakennerahastojen muutetun puiteasetuksen (ETY) N:o 2052/88 16 artiklaan, jota täsmennetään rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisesta annetun muutetun asetuksen (ETY) N:o 4253/88 31 artiklassa. Kertomuksessa selostetaan, miten rakennerahastoja koskevia säännöksiä sovellettiin ja miten rakennerahastojen tavoitteita 1-6 ja yhteisöaloitteita toteutettiin vuoden 1999 aikana. Kertomuksen rakenne on säännösten vaatimusten mukainen, mutta myös joitakin muutoksia on tehty. Vuoden 1995 toimintaa käsitelleessä seitsemännessä vuosikertomuksessa kokeiltiin ensi kertaa jonkin tietyn kysymyksen tarkastelemista läpi kertomuksen kulkevana teemana. Samaa ratkaisua noudatetaan tässäkin kertomuksessa. Teemana on tänä vuonna naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet. Kertomusta on pyritty edelleen tiivistämään. Siinä keskitytään vuoden tärkeimpiin tapahtumiin rakennerahastojen alalla, ja ohjelmien rahoituksen toteutumisesta esitetään edelleen kattavat tiedot, jotka ovat liitteissä. Säännösten mukaisten lukujen lisäksi 1. luvussa selostetaan lyhyesti vuoden 1999 tärkeimmät saavutukset sekä seuraavan ohjelmakauden 2000-2006 konkreettiset valmistelutoimet. Vuosi 1999 Taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevan politiikan alalla rakennerahastojen toiminnassa keskityttiin kuluneena vuonna seuraaviin kolmeen pääteemaan: 1. Ohjelmakauden 1994-1999 päättyminen Vuosi 1999 oli nykyisen ohjelmakauden viimeinen toteuttamisvuosi, ja sen aikana saatettiin päätökseen useita ohjelmia, mutta hyväksyttiin vain vähän uusia tukitoimia. Vuonna 1999 eri tavoitteissa hyväksyttiinkin kaikkiaan vain viisi uutta tukitoimea. Niistä kaksi on tavoitteen 1 (kehityksessä jälkeen jääneet alueet) toimenpideohjelmia. Toinen koskee alueellisia työllisyyssopimuksia Espanjassa ja toinen ympäristöystävällisten linja-autojen kehittämistä Kreikassa. Lisäksi hyväksyttiin kolme yleiskattavaa tukea Italiassa. Näiden viiden uuden toimen osuus rahastojen tämän kauden tuesta on yhteensä vain noin 0,1 %. Vuoden aikana hyväksyttiin vielä myös 24 pientä yhteisöaloiteohjelmaa. Niistä kaksi on Interreg II C -ohjelmia (valtioiden välinen yhteistyö), joista toinen koskee Atlantin aluetta ja toinen kuivuuden torjuntaa Kreikassa. Loput 22 ohjelmaa kuuluvat SME-yhteisöaloitteeseen. Vuosien 1997 ja 1998 tapaan vuodelle 1999 oli ominaista rahoituksen toteutumisen merkittävä nopeutuminen, minkä ansiosta ohjelmakauden ensimmäisinä vuosina havaitut viivästymiset saatiin monissa tapauksissa kurottua umpeen. Nopeutuminen koskee sekä kansallisia aloiteohjelmia (yhteisön tukikehys/yhtenäinen ohjelma-asiakirja) että yhteisöaloitteita. Vuoden lopussa (jolloin siis ohjelmakausikin päättyi) yhteisön tukikehyksille (YTK) ja yhtenäisille ohjelma-asiakirjoille (YOA) tarkoitetusta rahastojen kokonaistuesta olikin kohdennettu 99 %. Määrärahojen kohdentaminen vauhdittui selvästi vuonna 1999, jolloin kohdennettiin 21 % kaikista vuodesta 1994 alkaen kohdennetuista määrärahoista. Määrärahoista oli maksettu 75 % vuoden lopussa. Huomattakoon, että ohjelmakautta 1994-1999 koskevia maksuja voidaan kentällä suorittaa 31. joulukuuta 2001 saakka. Vuoden 1998 tapaan toteutumisaste oli paras tavoitteissa 1 (kehityksessä jälkeen jääneet alueet) ja 3 (työttömyyden ja syrjäytymisen vähentäminen). Tavoitteessa 1, jonka osuus rahastojen talousarviosta on kaksi kolmasosaa, lähes kaikki määrärahat oli kohdennettu (99 %), ja niistä oli maksettu 78 %. Tavoitteissa 2 (teollisuuden rakenneuudistus), 4 (työmarkkinat) ja 5b (haavoittuvat maaseutualueet) maksujen toteutumisaste oli sen sijaan alhaisempi. Huomattakoon, että vuoden 1998 tapaan määrärahojen toteutumisaste oli paras unionin köyhimmissä jäsenvaltioissa ja siten eniten rahastojen tukea saavissa maissa (Espanja, Portugali ja Irlanti). Eräissä muissa, unionin vauraimpiin kuuluvissa jäsenvaltioissa maksut olivat sen sijaan edelleen myöhässä. Myös yhteisöaloitteiden täytäntöönpano nopeutui, mitä vahvisti vuonna 1998 suoritettu määrärahojen uudelleenjako. Niinpä vuoden lopussa noin 95 % kauden kokonaismäärärahoista oli kohdennettu ja 57 % maksettu, mikä merkitsee huomattavaa parannusta edellisiin vuosiin verrattuna. Yhteisöaloitteiden täytäntöönpanossa on edelleen eroja toteutumisasteen ollessa korkein Resider-, Rechar-, Adapt-, Employment- ja Pesca-aloitteissa. 2. Joidenkin temaattisten painopisteiden lähempi tarkastelu Edellisten vuosien tapaan komissio pyrki vuonna 1999 antamaan uuden sysäyksen joillekin ensisijaisina pitämilleen toimille. Etenkin työllisyyden säilyttämistä ja lisäämistä koskevaa toimintalinjaa tehostettiin edelleen: Luxemburgissa marraskuussa 1997 pidetyssä Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa laadittua Euroopan työllisyysstrategiaa lujitettiin vuonna 1999. Kaikkiin työllisyyttä koskeviin kansallisiin toimintasuunnitelmiin perehdyttiin, ja jäsenvaltioille laadittiin suositukset siitä, miten ne parhaiten voisivat panna sitoumuksensa täytäntöön. Vuonna 1998 hyväksyttyjä työllisyyden suuntaviivoja kehitettiin edelleen vuonna 1999 uusien tavoitteiden huomioon ottamiseksi. Niitä ovat elinikäinen oppiminen, tietoyhteiskuntaan osallistuminen, työmarkkinaosapuolten osallistuminen työn organisointiin sekä naisten ja miesten tasa-arvon sisällyttäminen ohjelmiin. Neuvosto korosti työllisyyden suuntaviivoja koskevassa päätöslauselmassaan rakennerahastojen ja erityisesti Euroopan sosiaalirahaston (ESR) roolia Euroopan työllisyysstrategian tavoitteiden toteuttamisessa. Ohjelmakautta 2000-2006 koskevissa rakennerahastoasetuksissa edellytetäänkin, että jäsenvaltiot sisällyttävät ohjelmiinsa työllisyyden suuntaviivat ja yleisemmin Euroopan työllisyysstrategiassa luetellut periaatteet. Toinen keskeinen ala ovat alueelliset valtiontuet. Niitä koskevien suuntaviivojen hyväksymisen jälkeen komissio kehotti jäsenvaltioita toimittamaan sille kansalliset aluetukikarttaluonnokset, joista käyvät ilmi ehdotukset perustamissopimuksen mukaisiin poikkeuksiin oikeuttaviksi alueiksi sekä investointitukien ja investointien yhteydessä syntyvien työpaikkojen luomiseen myönnettävien tukien enimmäisintensiteetit. Joidenkin jäsenvaltioiden karttoja ei ehditty hyväksyä ennen vuoden 1999 loppua, koska ne ilmoitettiin liian myöhään. Neljän jäsenvaltion valtiontukikartat hyväksyttiin vuoden loppuun mennessä. Aluesuunnittelun alalla järjestettiin päätösseminaari Brysselissä helmikuussa 1999, ja ESDP:n (Euroopan aluekehityssuunnitelma) lopullinen versio hyväksyttiin Potsdamissa pidetyssä epävirallisessa ministerikokouksessa toukokuussa. ESDP:ssä ehdotetut vaihtoehdot on otettu huomioon kauden 2000-2006 suuntaviivoissa. 3. Ohjelmakauden 2000-2006 viimeiset valmistelut Komissio laati vuonna 1998 ehdotukset rakennerahastoasetuksiksi. Vuosi 1999 oli ratkaiseva ohjelmakauden 2000-2006 käytännön valmistelujen kannalta, sillä silloin tehtiin lukuisia päätöksiä. Valtioiden ja hallitusten päämiehet tekivät 24. ja 25. maaliskuuta 1999 Berliinissä pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa Agenda 2000:ta koskevan päätöksen, jossa vahvistetaan rakennerahastojen ja koheesiorahaston rahoitusnäkymät koko ohjelmakaudella 2000-2006. Samalla päätettiin rakennerahastojen eri rahastojen ja eri tavoitteiden kokonaismäärärahoista. Valtioiden ja hallitusten päämiehet päättivät myös jäsenyyttä hakeneiden maiden rakennetukien määrärahoista ohjelmakaudella 2000-2006. Komission maaliskuussa 1998 hyväksymät asetusehdotukset, joita käsiteltiin ja tarkasteltiin laajasti yhteisön toimielimissä, hyväksyttiin neuvostossa touko- ja kesäkuussa 1999. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoa (EMOTR) koskeva asetus annettiin 17. toukokuuta ja kaikki muut rakennerahastoasetukset, mukaan lukien yleisasetus, annettiin 21. kesäkuuta 1999. Kaikkia asetuksia sovelletaan ohjelmakauden 2000-2006 määrärahoihin 1. tammikuuta 2000 alkaen. Neuvosto antoi lisäksi 21. kesäkuuta asetukset, joilla perustettiin uudet liittymistä valmistelevat välineet ISPA (liittymistä valmisteleva rakennepolitiikan väline) ja SAPARD (maatalouden ja maaseudun kehittämisen liittymistä valmisteleva erityisohjelma), sekä liittymistä valmistelevan tuen yhteensovittamisasetuksen. Kun uudet asetukset oli annettu, komissio hyväksyi 1. heinäkuuta 1999 Agenda 2000:ssa vahvistettujen puitteiden mukaisesti seuraavat päätökset: päätös rakennerahastojen eri tavoitteiden mukaisten maksusitoumusmäärärahojen alustavasta jaosta jäsenvaltioittain, päätös eri yhteisöaloitteille myönnettävistä määrärahoista, päätös rakennerahastojen tavoite 1 -alueiden luettelosta, siirtymäkauden tukea saavat alueet mukaan luettuina, sekä päätös rakennerahastojen tavoitteen 2 mukaisen kohdeväestön enimmäismäärän vahvistamisesta jäsenvaltioittain. Rakennerahastojen yleisasetuksessa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen luonnokset ("suunnitelmat") neljän kuukauden kuluessa tavoite 1- ja 2 -alueiden luettelon hyväksymisestä. Koska tavoite 1 -alueiden luettelo hyväksyttiin 1. heinäkuuta 1999 koko unionin osalta, suuri osa tätä tavoitetta koskevista suunnitelmista saapui komissioon ennen 31. joulukuuta 1999. Komissio hyväksyi suurimman osan suunnitelmista heti, ja neuvottelut eri jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa voitiin aloittaa. Näin ollen jotkut tavoite 1 -ohjelmat ehdittiin hyväksyä jo vuoden 2000 ensimmäisen neljänneksen kuluessa. Tavoite 2 -alueiden luettelot vahvistettiin myöhemmin, koska perusteet olivat monimutkaisemmat ja oli otettava huomioon kansalliset erityispiirteet. Tästä johtuen yhtään tavoitetta 2 koskevaa suunnitelmaa ei toimitettu komissioon ennen 31. joulukuuta 1999. Kaikki tavoitetta 2 koskevat suunnitelmat saatiin Italiaa lukuun ottamatta kuitenkin tammikuun ja huhtikuun lopun 2000 välisenä aikana. B. Naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet vuoden teemana Rakennerahastojen vuosikertomuksessa on jo neljän vuoden ajan käsitelty horisontaalista teemaa, joka koskee kaikkia neljää rahastoa. Edellisissä vuosikertomuksissa tarkasteltiin tukiin liittyvää ympäristöulottuvuutta (1995), alueiden teknologisen kehittämisen tukemista (1996), pk-yritysten tukemista (1997) ja paikallista kehittämistä (1998). Tässä vuosikertomuksessa käsitellään sukupuolten tasa-arvoa edistäviä toimia. Siinä esitetään, miten tämän poliittisen painopistealueen sisällyttäminen rahastojen ohjelmiin on parantunut. Sukupuolten tasa-arvon periaate ("yhtäläiset mahdollisuudet") Naisten ja miesten tasa-arvo perustamissopimuksessa Naisten ja miesten tasa-arvo on demokratian ja ihmisarvon kunnioittamisen perusperiaatteita. Unioni on edistänyt voimakkaasti naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia. Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan sukupuolten tasa-arvoa edistävien toimien perustaa. Sen 141 artikla muodostaa erityisen oikeusperustan sellaisten toimien hyväksymiseksi, joilla varmistetaan miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja tasa-arvoisen kohtelun periaatteiden soveltaminen työhön ja ammattiin liittyvissä kysymyksissä, mukaan lukien sama palkka samasta tai samanarvoisesta työstä. Lisäksi 141 artiklalla annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus hyväksyä tai jatkaa positiivisia erityistoimia, joilla tuetaan aliedustettua sukupuolta ammattiuraan liittyvissä seikoissa. Amsterdamin sopimuksen 2 artiklassa ilmaistaan virallisesti yhteisön sitoutuminen tasa-arvon valtavirtaistamiseen (katso kehysteksti tämän raportin kohdassa 2.1.2) määräämällä miesten ja naisten tasa-arvo yhteisön erityistehtäväksi ja kaikkia yhteisön tehtäviä koskevaksi laaja-alaiseksi tavoitteeksi. Sukupuolten tasa-arvon vaikutus tuottavuuteen Vaikka naisten ja miesten tasa-arvon edistämisen uskotaan monesti liittyvän vain yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen, sitä pidetään myös talouskasvua ja -kehitystä rasittavana tai rajoittavana tekijänä ja ylellisyytenä, johon valtioilla ei nykyisten kilpailuehtojen vallitessa ole varaa. Väestöennusteiden mukaan Euroopan väestö ikääntyy, millä on kauaskantoisia vaikutuksia terveyteen, eläkkeisiin ja sukupolvien väliseen solidaarisuuteen sekä työllisyyteen. Tämä merkitsee, että tulevina vuosikymmeninä työvoimatarpeen kasvu edellyttää yhä useampien naisten siirtymistä työelämään. Sukupuolten väliset erot työmarkkinoilla: nykytilanne Naisten aktiivinen osallistuminen työmarkkinoille on viimeisen 30 vuoden aikana jatkuvasti lisääntynyt. Unionin työvoiman kasvu 10-15 viime vuoden aikana on lähestulkoon naisten ansiota: naisten työllisyys oli hiukan yli puolet (54 %) miesten työllisyydestä, mutta nykyään se on yli 70 %. Silti sukupuolten välillä on yhä eroja: - Naisten työttömyys on yleisempää kuin miesten lähes kaikissa jäsenvaltioissa. - Naisten ja miesten työllisyysasteiden ero on jäsenvaltioissa keskimäärin melkein 20 %. - Naisten työllisyys vähenee sitä mukaa kun lasten määrä perheessä kasvaa. Sama ei koske miehiä. Naiset tekevät suurimman osan kodin palkattomasta työstä, he muun muassa hoitavat lapset ja muut huollettavat. - Jopa maissa, joissa naisten osallistuminen työmarkkinoille on yleistä ja työllisyys korkea, työmarkkinat ovat edelleen selvästi eriytyneet ja naiset ovat yliedustettuina osa-aikatyössä, usein tahtomattaan. Palkkaerot naisten ja miesten välillä ovat huomattavat (EU:ssa keskimäärin 28 %). Yllä esitetyt tiedot osoittavat, miten tärkeää on sukupuolinäkökulman sisällyttäminen henkilöstö- ja aluepolitiikkoihin, jotka ovat yhteisön tärkeimmät välineet koheesion edistämiseksi, työllisyys- ja integraatiomahdollisuuksien parantamiseksi sekä kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Euroopan työllisyysstrategia Viime vuosina on tapahtunut huomattavaa edistystä. Yhtäläiset mahdollisuudet ovat nyt olennainen osa Euroopan työllisyysstrategiaa. Jäsenvaltiot sitoutuivat pienentämään sukupuolten välisiä työllisyyseroja, helpottamaan perhe- ja työelämän yhteensovittamista ja ottamaan käyttöön tasa-arvon valtavirtaistamisen työllisyyspolitiikassaan. Työllisyyden suuntaviivoissa tunnustetaan sukupuolten tasa-arvon merkitys talouselämässä. Yhtäläiset mahdollisuudet ovat nyt osa sekä yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta että hyvää taloudenhoitoa. Yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen rakennerahastojen toimintaan Viime vuosina on myös kiinnitetty yhä enemmän huomiota siihen, että rakennerahastot voivat vaikuttaa merkittävästi sukupuolten tasa-arvoon. Tämän seurauksena ministerineuvosto antoi vuonna 1996 päätöslauselman miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen sisällyttämisestä rakennerahastojen politiikkaan. Sittemmin asiaa on käsitelty eri tasoilla. Vuonna 1997 toteutettiin metodologinen selvitys yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen soveltamisesta rakennerahastojen tukitoimiin alue- ja työmarkkinatuissa, ja sen tulokset julkaistiin maaliskuussa 1998. Toinen selvitys, joka perustuu Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa todettuihin hyviin käytäntöihin, esiteltiin asiaa käsitelleessä seminaarissa, joka pidettiin Gelsenkirchenissä tammikuussa 1999. Näitä selvityksiä käytettiin hyväksi sisällytettäessä naisten ja miesten tasa-arvon periaatetta kauden 2000-2006 rakennerahastoasetuksiin. Kauden 2000-2006 rakennerahastoasetuksissa onkin uusia naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioon ottamista alueellisissa ja kansallisissa ohjelmissa koskevia piirteitä.koskevia piirteitä. Jäsenvaltioiden ja alueiden on suoritettava perusteellinen naisten ja miesten tasa-arvotilanteen ennakkoarviointi, määriteltävä hankkeiden valintaperusteet ja seurattava kaikkia toimia tasa-arvon kannalta. Tämä merkitsee, että indikaattorit ja tilastot on eriteltävä sukupuolen mukaan. Jäsenvaltioiden on myös edistettävä naisten ja miesten tasapuolista osallistumista alueellisten ja kansallisten ohjelmien seurantakomiteoihin ja otettava työhön mukaan tasa-arvoviranomaiset. Sukupuolten tasa-arvon periaate mainitaan 13:ssa uuden rakennerahastojen yleisasetuksen [1] 56:stä artiklasta. [1] (EY) N:o 1260/1999, annettu 21. kesäkuuta 1999. Yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämiselle rakennerahastoihin on oikeudelliset perustelut, mutta sillä on laajempikin merkitys. Naisten ja miesten eriarvoisuuden poistaminen työmarkkinoilta lisää rakennerahastojen suunnitelmien ja ohjelmien kokonaistehokkuutta. Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys voidaan turvata vain, jos kaikki kansalaiset, sekä miehet että naiset, ovat niitä kehittämässä. Rakennerahastojen tavoitteilla ja naisten ja miesten yhtäläisillä mahdollisuuksilla on esimerkiksi seuraavia merkittäviä synergiaetuja: * Jos naisten ja miesten mahdollisuudet osallistua työmarkkinoiden kaikilla tasoilla paranevat, henkilöresursseihin tehdyt investoinnit tehostuvat. * Naisten ammattipätevyyden ja -taitojen lisääminen parantaa tuottavuutta sekä mahdollisuuksia työllistymiseen ja uralla etenemiseen. * Naisten kehittämä taloudellinen toiminta luo usein innovatiivisia työllistymismahdollisuuksia ja vastaa paikallisiin tarpeisiin. * Paremmat liikenne- ja lastenhoitopalvelut antavat useammille naisille tilaisuuden päästä työmarkkinoille. Ne myös luovat uusia työpaikkoja. LUKU 1: Vuoden 1999 saavutuksia 1.1. Ohjelmakauden 2000-2006 valmistelu 1.1.1. Berliinin sopimus, kauden 2000-2006 rakennepolitiikan viitekehys Berliinissä 24. ja 25. maaliskuuta 1999 pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa valtioiden ja hallitusten päämiehet pääsivät sopimukseen Agenda 2000:sta. Viidentoista jäsenvaltion koheesiopolitiikka Ohjelmakaudella 2000-2006 koheesiopolitiikkaa koskevat maksusitoumusmäärärahat ovat 15 jäsenvaltion unionissa yhteensä 213,01 miljardia euroa (vuoden 1999 hintoina). Tämä on vähemmän kuin komissio ehdotti maaliskuussa 1998 (239,4 miljardia euroa, vuoden 1999 hintoina), mutta osoittaa kuitenkin, että koheesiota pidetään poliittisesti tärkeänä. Summa jakautuu seuraavasti: - 195,01 miljardia euroa rakennerahastoille - 18 miljardia euroa koheesiorahastolle. Valtioiden ja hallitusten päämiehet päättivät myös määrärahoista, jotka myönnetään rakennerahastojen kolmelle eri tavoitteelle ja kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineelle rakenteellisten toimenpiteiden toteuttamiseksi tavoite 1 -alueiden ulkopuolella. - Tavoitteelle 1 myönnetään 135,95 miljardia euroa eli 69,7 % rakennerahastojen kokonaismäärärahoista, - tavoitteelle 2 myönnetään 22,45 miljardia euroa eli 11,5 % rakennerahastojen kokonaismäärärahoista, - tavoitteelle 3 myönnetään 24,05 miljardia euroa eli 12,3 % rakennerahastojen kokonaismäärärahoista. Jäsenyyttä hakeneiden maiden [2] rakennetuet [2] Bulgaria, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakia, Slovenia, Tsekin tasavalta, Unkari ja Viro . Berliinin Eurooppa-neuvosto hyväksyi komission ehdottamat määrärahat jäsenyyttä hakeneiden maiden rakennetukia varten. Ne ovat 46,860 miljardia euroa (vuoden 1999 hintoina) kaudella 2000-2006, ja ne jakautuvat seuraavasti: - 7,28 miljardia euroa liittymistä valmistelevalle rakennepolitiikan välineelle (ISPA), - 39,58 miljardia euroa liittymisen jälkeiseen rakennetukeen. Lisäksi SAPARDille (maatalouden ja maaseudun kehittämisen liittymistä valmisteleva erityisohjelma) varattiin 520 miljoonaa euroa vuodessa. Tukia myönnetään jäsenyyttä hakeneille maille tosiasialliseen liittymiseen saakka. Päätökset, jotka komissio teki neuvoston annettua rakennerahastoasetukset Heti uusien rakennerahastoasetusten [3] antamisen jälkeen komissio teki 1. heinäkuuta 1999 seuraavat uuden, vuodet 2000-2006 kattavan kauden ohjelmien toteutuksen edellyttämät seitsemän päätöstä [4], jotka koskevat tavoitteita 1, 2 ja 3 sekä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä (KOR): [3] Asetus (EY) N:o 1260/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä; asetus (EY) N:o 1261/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, EAKR:sta; asetus (EY) N:o 1262/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, ESR:sta; asetus (EY) N:o 1263, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, KOR:stä; asetus (EY) N:o 1257/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, EMOTR:sta. [4] EYVL L 194, 27.7.1999, s. 47 ja sitä seuraavat sivut. - neljä päätöstä maksusitoumusmäärärahojen alustavasta jaosta jäsenvaltioittain kaudella 2000-2006 tavoitteiden 1, 2 ja 3 sekä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen osalta rakennerahastojen tavoite 1 -alueiden ulkopuolella, - päätös eri yhteisöaloitteille kohdennettavista määrärahoista, - päätös rakennerahastojen tavoite 1 -alueiden luettelosta, siirtymäkauden tukea saavat alueet mukaan luettuina, - päätös rakennerahastojen tavoitteen 2 mukaisen kohdeväestön enimmäismäärän vahvistamisesta jäsenvaltioittain. Huomattakoon, että toisin kuin edellisellä ohjelmakaudella 1994-1999, tavoite 2 -alueilla maaseudun kehittämistoimet rahoitetaan EMOTR:n tukiosastosta (joka on yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusväline) eikä enää EMOTR:n ohjausosastosta. * Maksusitoumusmäärärahojen alustava jako jäsenvaltioittain (katso taulukko) Komissio jakoi alustavasti maksusitoumusmäärärahat jäsenvaltioittain neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 7 artiklan ja Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Ohjelmakausi 2000-2006 (maksusitoumusmäärärahat, miljoonaa euroa, vuoden 1999 hintoina) >TAULUKON PAIKKA> (1) Lukuun ottamatta yhteisöaloitteita ja innovatiivisia toimia. (2) Mukaan lukien Peace-ohjelman määrärahat (2000-2004). (3) Mukaan lukien Ruotsin rannikkoalueita koskevan erityisohjelman määrärahat. - Tavoite 1 Tavoite 1 -alueilla käytettiin menetelmää, jossa kutakin tukikelpoisten alueiden asukasta kohti myönnettiin tukea tietty prosenttiosuus kyseisen alueen asukaskohtaisen bruttokansantuotteen ja yhteisön keskiarvon välisestä erotuksesta. Prosenttiosuus riippuu sen jäsenvaltion vauraudesta, johon kyseinen alue kuuluu. Tukea korotetaan, jos alueen työttömyysprosentti on erityisen korkea. Menetelmällä sidotaan jäsenvaltion kaikkien tukikelpoisten alueiden ongelmien (alueellinen vauraus ja työttömyys) laajuus unionin näille alueille myöntämään tukeen. Rahoitustuen määrä on siis suhteessa alueen ongelmien laajuuteen. Tavoitteen 1 mukaista siirtymäkauden tukea saavia alueita kohdellaan vuonna 2000 samoin kuin tässä tavoitteessa täysin tukikelpoisia alueita. Tätä varten niiden vauraustasoa pidetään samana kuin alueen, jonka bruttokansantuote asukasta kohti on 75 % yhteisön keskiarvosta. Tavoitteen 1 mukaista siirtymäkauden tukea saavien alueiden tukimäärä voi kuitenkin vuonna 2000 olla enintään 75 % vuoden 1999 tuesta. Vuosina 2001-2003 siirtymäkauden tuen vuosittaiset määrärahat vähenevät lineaarisesti siten, että tuen intensiteetti asukasta kohti on vuonna 2004 sama kuin tavoite 2 -alueilla. On kuitenkin korostettava, että eräät jäsenvaltiot ovat komission suostumuksella halunneet sovittaa tavoitteen 1 mukaisen siirtymäkauden tuen rakenteen yksittäisten alueiden erityistarpeiden mukaan rakennerahastojen yleisasetuksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. - Tavoite 2 Tavoite 2 -alueille maksusitoumusmäärärahat jaettiin siten, että tukitaso oli asukasta kohti sama (41,4 euroa, vuoden 1999 hintoina) kaikilla tukikelpoisilla alueilla. Tavoitteen 2 mukaisen siirtymäkauden tuen maksusitoumusmäärärahat jaettiin asianomaisille jäsenvaltioille siten, että perusteena käytettiin kauden 1994-1999 aiempien tavoitteiden 2 ja 5b tukikelpoisen väestön ja kauden 2000-2006 uuden tavoitteen 2 tukikelpoisen väestön välistä erotusta. - Tavoite 3 Tavoitteen 3 maksusitoumusmäärärahat jaettiin jäsenvaltioittain seuraavin perustein: pitkäaikaistyöttömyys, nuorisotyöttömyys, työllisyysaste, sukupuolten väliset erot työmarkkinoille osallistumisessa, koulutustaso ja köyhyyden aste. - KOR:n määrärahojen jako tavoitteen 1 ulkopuolella Tavoitteen 1 ulkopuolella käytettävät KOR:n määrärahat jaettiin seuraavien kahden pääperusteen mukaan: 1) kalastusalan suhteellinen merkitys kussakin jäsenvaltiossa ja alan erityistarpeet sekä 2) kauden 1994-1999 ohjelmien "suoritusaste" todetun edistymisen mukaan. * Neljälle yhteisöaloitteelle kohdennetut määrärahat Komissio päätti 1. heinäkuuta 1999 myös maksusitoumusmäärärahoista, jotka kohdennetaan kaudella 2000-2006 rakennerahastojen yleisasetuksessa tarkoitetuille neljälle yhteisöaloitteelle. Määrärahat ovat seuraavat (vuoden 1999 hintoina): - Interreg III: 4 875 miljoonaa euroa (rajat ylittävä yhteistyö sekä valtioiden ja alueiden välinen yhteistyö), - Equal: 2 847 miljoonaa euroa (syrjinnän torjunta työmarkkinoilla), - Leader +: 2 020 miljoonaa euroa (maaseudun kehittämistoimet), - Urban: 700 miljoonaa euroa (kriisikaupungit ja -lähiöt). * Tavoite 1- ja 2 -alueiden luettelo (katso tukikelpoisten alueiden kartta asiakirjan alussa) Vuonna 2006 tavoitteiden 1 ja 2 tukitoimet koskevat 41:ä % unionin väestöstä, kun luku vuonna 1999 oli 50 %. Tämän maantieteellisen keskittymisen ansiosta ja keskittämällä rahoitusta tavoitteeseen 1 rakennerahastojen tukitoimet voidaan kohdistaa heikoimmassa asemassa oleville alueille. Tavoite 1 Komissio laati tavoite 1 -alueiden luettelon kaudelle 2000-2006 rakennerahastojen yleisasetuksen 3 artiklan mukaisesti. Näillä alueilla asuu 92,212 miljoonaa henkilöä eli 22 % unionin väestöstä. Tavoite 2 Rakennerahastojen yleisasetuksessa (EY) N:o 1260/1999 säädetään, että tavoitteen 2 kohdealueiden väestö saa olla enintään 18 % unionin koko väestöstä. Tavoite 2 koskee kahtatoista jäsenvaltiota viidestätoista. Tavoite 1 tai tavoitteen 1 mukainen siirtymäkauden tuki kattaa Irlannin, Kreikan ja Portugalin kokonaan. Rakennerahastojen yleisasetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti kunkin jäsenvaltion kohdeväestön enimmäismäärä laskettiin seuraavien neljän tekijän perusteella: - kokonaisväestö kunkin jäsenvaltion NUTS III -tason alueilla, jotka täyttävät yhteisön kelpoisuusperusteet (4 artiklan 5 ja 6 kohta), - kokonaistyöttömyys ja pitkäaikaistyöttömyys muilla kuin tavoite 1 -alueilla, - kokonaistyöttömyys ja pitkäaikaistyöttömyys tiheästi asutuilla alueilla, - "turvaverkko", joka rajoittaa jäsenvaltion kohdeväestön vähenemisen enintään kolmasosaan suhteessa aiempien tavoitteiden 2 (talouden uudistaminen taantuvilla teollisuusalueilla) ja 5b (haavoittuvat maaseutualueet) kohdeväestöön. Kohdeväestön enimmäismäärän vahvistamisen jälkeen komissio kehotti asianomaisia jäsenvaltioita toimittamaan ehdotuksensa tavoite 2 -alueiksi 31. elokuuta 1999 mennessä. Ehdotukset toimitettiin 16. elokuuta 1999 ja 3. joulukuuta 1999 välisenä aikana. Komissio päätti käsitellä hyväksyttävät (toisin sanoen täydelliset ja sääntöjen mukaisesti laaditut) ehdotukset saapumisjärjestyksessä, jotta ehdotuksensa ensimmäisinä asetuksen mukaisesti toimittaneet jäsenvaltiot voisivat aloittaa nopeasti ohjelmiensa toteuttamisen. Vuonna 1999 komissio tekikin periaatepäätökset tavoite 2 -alueiden luettelosta seuraavina ajankohtina: - 26. lokakuuta 1999: Suomi, Belgia, Tanska ja Alankomaat, - 24. marraskuuta 1999: Saksa, - 22. joulukuuta 1999: Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja. Kuultuaan rakennerahastojen yleisasetuksessa säädettyjä kolmea komiteaa komissio teki 22. joulukuuta 1999 lopullisen päätöksen edellä mainittujen neljän ensimmäisen jäsenvaltion osalta. Muiden sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joita tavoite 2 koskee, päätös tavoite 2 -alueiden luettelosta tehtiin vuoden 2000 alussa, Italiaa lukuun ottamatta. Liittymistä edeltäviä välineitä ISPAa ja SAPARDia koskevat komission päätökset Unionin laajenemisen yhteydessä on nyt ensimmäisen kerran otettu käyttöön erityinen liittymistä valmisteleva strategia. Asetuksilla (EY) N:o 1267/1999 ja (EY) N:o 1268/1999, jotka neuvosto antoi 21. kesäkuuta 1999, perustetaan kaksi uutta liittymistä valmistelevaa välinettä: - Liittymistä edeltävä rakennepolitiikan väline (ISPA), jonka tukitoimet muistuttavat koheesiorahaston toimia ja jonka tarkoituksena on valmistella seuraavien jäsenyyttä hakeneiden maiden liittymistä unioniin: Bulgaria, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakia, Slovenia, Tsekin tasavalta, Unkari ja Viro. Sen määrärahat ovat 1 040 miljardia euroa (vuoden 1999 hintoina) vuodessa. ISPAsta rahoitetaan ympäristöön ja liikenteen infrastruktuureihin liittyviä investointeja. - Väline yhteisön tuen myöntämiseksi maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskeville valmisteleville toimenpiteille (SAPARD) edellä mainituissa kymmenessä maassa. Määrärahat ovat 520 miljoona euroa (vuoden 1999 hintoina) vuodessa. ISPA Komissio teki 20. heinäkuuta 1999 periaatepäätöksen ISPAsta myönnettävän yhteisön tuen kokonaismäärän ohjeellisesta jaosta edunsaajamaiden kesken. Jako tehtiin ISPAsta annetun asetuksen 4 artiklan mukaisesti väestömäärän, pinta-alan ja asukasta kohti lasketun BKT:n perusteella. ISPAn hallintokomitea antoi 21. joulukuuta puoltavan lausuntonsa tuen jakoehdotuksesta. Saatuaan lausunnon komissio teki lopullisen päätöksen 7. maaliskuuta 2000. SAPARD Komissio teki heinäkuussa 1999 päätöksen maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskeviin liittymistä valmisteleviin toimenpiteisiin vuosittain myönnettävän yhteisön rahoituksen alustavasta jaosta [5], ja vuoden 1999 lopussa julkaistiin asetus (EY) N:o 2759/1999 asetuksen (EY) N:o 1268/1999 soveltamista koskevista säännöistä. [5] Päätös 99/595/EY. Kullekin maalle myönnettiin SAPARDista tukea seuraavien puolueettomien kriteerien perusteella: maatalousväestö, maatalousmaan pinta-ala, vaurausaste (BKT) ja alueellinen erityistilanne. 1.1.2. Uusien rakennerahastoasetusten (2000-2006) antaminen Komissio hyväksyi asetusehdotukset uutta ohjelmakautta varten maaliskuussa 1998 [6]. Ehdotuksia tarkasteltiin ja käsiteltiin vuoden 1998 kuluessa yhteisön eri toimielimissä. Berliinissä 24. ja 25. maaliskuuta 1999 pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa vahvistettiin Agenda 2000:ta koskeva kokonaissopimus, johon sisältyivät kauden 2000-2006 rahoitusnäkymät. Tämän ansiosta neuvosto saattoi antaa kaikki asetukset virallisesti touko- ja kesäkuussa 1999. Asetus EMOTR:sta [7] annettiin 17. toukokuuta ja muut rakennerahastoasetukset [8] 21. kesäkuuta 1999. Kaikki asetukset tulivat voimaan 1. tammikuuta 2000. [6] KOM(1998) 131 lopull., 18. maaliskuuta 1998. [7] Asetus (EY) N:o 1257/1999. [8] Asetus (EY) N:o 1260/1999 yleisistä säännöksistä; asetus (EY) N:o 1261/1999 EAKR:sta; asetus (EY) N:o 1262/1999 ESR:sta; asetus (EY) N:o 1263/1999 KOR:stä. Uusilla asetuksilla yksinkertaistettiin rahastojen lainsäädäntökehystä seuraavasti: * Puiteasetus ja yhteensovittamisasetus yhdistettiin yleisasetukseksi (EY) N:o 1260/1999, johon koottiin useissa eri asetuksissa aiemmin olleet, kaikkia rahastoja koskevat säännökset. * EAKR:a, ESR:a ja KOR:tä koskevat asetukset säilytettiin yksinkertaisemmassa muodossa. * Yhdellä maaseudun kehittämistukea koskevalla EMOTR-asetuksella korvattiin yhdeksän aiempaa asetusta. Siinä säädetään kaikista maaseudun kehittämistä koskevista toimenpiteistä, joita voidaan rahoittaa sekä EMOTR:n ohjausosastosta että sen tukiosastosta. Yleisasetuksella pyrittiin rakennerahastojen käytön tehostamiseen erityisesti seuraavin keinoin: * Ensisijaisten tavoitteiden määrän vähentäminen kolmeen ja siirtymäkauden tuen käyttöön ottaminen tukikelpoisuutensa menettäviä alueita varten. * Yhteisöaloitteiden määrän vähentäminen neljään: Interreg ja Leader säilyvät, uudella Equal-aloitteella tuetaan syrjinnän torjumista työmarkkinoilla ja Urban säilyy kohteinaan kriisikaupungit ja -lähiöt. Merkittävä yksinkertaistus on, että kutakin yhteisöaloitetta rahoitetaan vain yhdestä rahastosta, mutta kaikki rahastot voivat laajentaa toiminta-alaansa rahoittaakseen toimia, joita yleensä tuetaan muista rahastoista. * Komission ja jäsenvaltioiden vastuualueiden selventäminen siten, että jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa rahastojen toimien toteuttamisesta. Jäsenvaltioissa lisättiin kumppanien osallistumista kumppanuusperiaatteen vahvistamiseksi. * Säännökset rahastojen ohjelmamenettelyn ja toimien täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi. Komission hyväksymissä ohjelmissa keskitytään strategiaan ja ensisijaisiin aihealueisiin sekä jäsenvaltioiden säätämiin täytäntöönpanosääntöihin. Jäsenvaltiot vastaavat toimenpiteiden täytäntöönpanosta "ohjelma-asiakirjan täydennyksen" avulla. * Uudet hallintoa, seurantaa ja arviointia koskevat säännökset: hallintoviranomaisten ja seurantakomiteoiden tehtävien yksityiskohtainen kuvaus, vuosittaisten täytäntöönpanokertomusten sisällön kuvaus, arviointitavoitteiden ja seurantaindikaattorien määrittely. * Yksinkertaisemman mutta tiukemman varainhoitojärjestelmän käyttöönotto: komission automaattiset vuosittaiset maksusitoumukset. Ohjelman alussa maksetaan ennakko, minkä jälkeen jäsenvaltioiden todentamat tosiasialliset menot korvataan välimaksuilla, ja tukitoimen päättyessä maksetaan loppumaksu. * Varainhoidon valvontaa koskevien säännösten vahvistaminen. Myös eri rahastoja koskevia asetuksia yksinkertaistettiin: Aluekehitysrahastosta annettuun asetukseen tehtiin vain vähän muutoksia. EAKR:sta tuetaan edelleen kolmenlaisia investointeja: yritysten ja erityisesti pk-yritysten tuottavia investointeja, infrastruktuuri-investointeja sekä alueiden omien mahdollisuuksien kehittämiseen liittyviä investointeja, joihin kuuluvat myös paikalliset työllisyysaloitteet. Euroopan sosiaalirahastosta annettu asetus kuuluu Amsterdamin sopimuksen työllisyyttä käsittelevän uuden osaston alaan. ESR toteuttaakin Euroopan työllisyysstrategiaa viidellä toimintalinjalla: aktiivinen työmarkkinapolitiikka, sosiaalinen integraatio, elinikäinen oppiminen, sopeutumiskyky ja naisten työllisyystilanteen parantaminen. Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä tulee täysimääräisesti rakennerahasto. Uuden EMOTR:sta annetun asetuksen myötä pyritään luomaan yhdennetty, maatalouden kestävää kehittämistä koskeva politiikka ottamalla käyttöön yksi ainoa väline, jolla taataan yhdenmukaisuus yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) kanssa. Ensisijaisiksi määritellään kolme kehityssuuntaa: maa- ja metsätalousalan vahvistaminen, maaseutualueiden kilpailukyvyn parantaminen, ympäristön ja maaseutuperinnön suojeleminen. EMOTR:sta annetun asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan soveltamisasetuksessa (EY) N:o 1750/1999, ja maaseudun kehittämistukea koskevat siirtymäsäännöt on täsmennetty asetuksessa (EY) N:o 2603/1999, joka annettiin joulukuussa 1999. 1.1.3. Ehdotukset yhteisöaloitteiden suuntaviivoiksi 2000-2006 Komissio laati vuoden 1999 kuluessa luonnokset neljän yhteisöaloitteen (Interreg, Urban, Leader ja Equal) suuntaviivoiksi kaudella 2000-2006. Komissio neuvotteli suuntaviivaehdotuksista luonnollisesti eri toimielinten kanssa ennen niiden hyväksymistä. * Luonnos Equal-yhteisöaloitteen suuntaviivoiksi hyväksyttiin 13. lokakuuta 1999. Suuntaviivoilla pyritään kehittämään valtioiden välistä yhteistyötä, jonka tavoitteena on edistää uusia käytäntöjä kaikenlaisen työmarkkinoihin liittyvän syrjinnän ja eriarvoisuuden torjumiseksi. Equal-aloitteessa otetaan myös huomioon turvapaikanhakijoiden sosiaalinen ja ammatillinen integroituminen. Ehdotuksen hyväksymisen jälkeen komissio aloitti kuulemismenettelyn jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa, ja Equal-yhteisöaloitteen suuntaviivojen lopullinen versio hyväksyttiin 15. huhtikuuta 2000. * Luonnos Leader+-yhteisöaloitteen suuntaviivoiksi hyväksyttiin 14. huhtikuuta 2000. Leader+:n avulla pyritään ottamaan käyttöön yhdennettyjä strategioita maaseudun kehittämisen tehostamiseksi. Sillä on kaksi tavoitetta: paikallisten toimintaryhmien innovatiivisten pilottihankkeiden tukeminen sekä kokemusten vaihdon ja valtioiden välisen yhteistyön kannustaminen. * Komissio hyväksyi Interreg III -yhteisöaloitteen suuntaviivojen lopullisen tekstin 28. huhtikuuta 2000. Aloite toteutetaan kolmen ohjelmalohkon kautta: ohjelmalohkossa A tuetaan rajat ylittävää yhteistyötä eli yhtenäisen alueellisen kehityksen edistämistä raja-alueiden välillä ja ohjelmalohkossa B valtioiden välistä yhteistyötä eli sopusointuisen alueellisen yhdentymisen edistämistä yhteisössä. Ohjelmalohko C koskee alueiden välisen yhteistyön vahvistamista ja sitä kautta alueellisen talouskehityksen sekä sen toteuttamisvälineiden tehostamista. Kautta 2000-2006 koskevissa suuntaviivoissa otetaan huomioon kauden 1994-1999 kokemukset ja pyritään vahvistamaan jo saavutettuja tuloksia varmistamalla, että asianomaiset alueet sovittavat yhteen toimensa ja tekevät todellista yhteistyötä. Niiden on näin ollen toteutettava yhteisiä strategioita ja ohjelmia ja perustettava yhteisiä hallintorakenteita. Tästä järjestettiin tiedotustilaisuus 29. marraskuuta 1999. * Komissio hyväksyi Urban-yhteisöaloitteen suuntaviivat 28. huhtikuuta 2000. Aloitteella on kaksi päätavoitetta: a) edistää sellaisten erityisen innovatiivisten strategioiden suunnittelua ja toteuttamista, jotka koskevat pienten ja keskikokoisten kaupunkien tai suurkaupunkien vaikeuksissa olevien asuinalueiden kestävää taloudellista ja sosiaalista elvyttämistä, b) vahvistaa ja vertailla tietoja ja kokemuksia, jotka liittyvät kaupunkien elpymiseen ja kestävään kehitykseen Euroopan unionissa. 1.1.4. Kauden 2000-2006 ohjelmien laatimisen alkuvaiheet Kautta 2000-2006 koskevien asetusten antamisen jälkeen ohjelma-asiakirjojen virallista vahvistamista edeltävät seuraavat peräkkäiset vaiheet: * Heti rahastoasetusten antamisen jälkeen komissio vahvistaa suuntaviivat, jotka on tarkoitettu avuksi kansallisille ja alueellisille viranomaisille niiden laatiessa tavoitteita 1, 2 ja 3 koskevia ohjelmastrategioita. Suuntaviivat hyväksyttiin 1. heinäkuuta 1999 [9]. Niissä keskitytään kolmeen päätoimintalinjaan: i) alueellisen kilpailukyvyn parantaminen, ii) työllisyyden, yhteisön ensisijaisen tavoitteen, edistäminen, iii) kaupunkien ja maaseudun kehityksen yhdentäminen. [9] KOM (1999) 344 lopull., 1. heinäkuuta 1999. * Komissio laatii luettelot alueellisten tavoitteiden (tavoitteet 1 ja 2) kohdealueista. Luettelo tavoite 1 -alueista koko unionissa vahvistettiin 1. heinäkuuta 1999 yhden kriteerin perusteella (bruttokansantuote asukasta kohti). Kohdealueet ovat tilastollisen alueluokituksen II-tasoa (NUTS II) vastaavia alueita (hallinnollinen alue). Tavoitteessa 2 alueiden tukikelpoisuusperusteita on enemmän ja ne ovat monimutkaisempia (vrt. rakennerahastojen yleisasetuksen (EY) N:o 1260/1999 4 artikla). Niitä myös sovelletaan alhaisemman tason (NUTS III) alueisiin. Tämän vuoksi luettelot laadittiin jäsenvaltioittain, ja eräiden jäsenvaltioiden tavoite 2 -alueet voitiinkin vahvistaa lopullisesti vasta vuoden 2000 alussa (Ranska ja Italia). * Tukikelpoisten alueiden luetteloiden hyväksymisen jälkeen jäsenvaltioiden on neljän kuukauden kuluessa laadittava ehdotukset kansallisiksi tai alueellisiksi ohjelmiksi ("suunnitelmat" eli ehdotukset yhteisön tukikehyksiksi tai yhtenäisiksi ohjelma-asiakirjoiksi), jotka ne sitten toimittavat komissiolle. * Saatuaan suunnitelman, joka täyttää kaikki asetuksen vaatimukset, komission on viiden kuukauden kuluessa hyväksyttävä vastaava ohjelma-asiakirja (yhteisön tukikehys tai yhtenäinen ohjelma-asiakirja). Näiden viiden kuukauden aikana käydään intensiivisiä keskusteluja sekä komission sisällä että kunkin jäsenvaltion kanssa suunnitelmien sisällön mukauttamiseksi ja lopullisen asiakirjan laatimiseksi. Komission on samoin viiden kuukauden kuluessa hyväksyttävä toimenpideohjelmat, jotka jäsenvaltiot voivat esitellä samanaikaisesti yhteisön tukikehyksen kanssa sen liitteinä tai myöhemmin. Kun yhtenäinen ohjelma-asiakirja tai toimenpideohjelma on hyväksytty, jäsenvaltiolla on vielä kolme kuukautta aikaa toimittaa komissiolle ohjelma-asiakirjan täydennys. Tässä jäsenvaltioiden laatimassa asiakirjassa täsmennetään eräitä yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen ja toimenpideohjelmien kohtia (toimenpiteiden yksityiskohdat, lopullisten tuensaajien luokat, rahoitussuunnitelmat toimenpiteittäin, jäsenvaltion ja komission välistä sähköistä tietojenvaihtoa koskevat järjestelyt). Suurin osa tavoitetta 1 koskevista suunnitelmista toimitettiin komissioon ennen 31. joulukuuta 1999. Vain ehdotukset kolmea Ranskan merentakaista aluetta (Guadeloupe, Martinique ja Guyana) koskeviksi yhtenäisiksi ohjelma-asiakirjoiksi saapuivat tämän jälkeen (10. tammikuuta 2000). Koska komissio katsoi voivansa hyväksyä suurimman osan suunnitelmista, neuvottelut jäsenvaltioiden kanssa voitiin aloittaa verraten pian. Komissio hyväksyikin eräät ohjelmat jo vuoden 2000 ensimmäisen vuosineljänneksen aikana (Suomen ja Itävallan yhtenäiset ohjelma-asiakirjat). Tavoitteessa 2 tukikelpoisten alueiden luettelot vahvistettiin myöhemmin kuin tavoitteessa 1, koska huomioon otettavat perusteet olivat monimutkaisempia. Komissioon ei siksi toimitettu yhtään suunnitelmaa ennen 31. joulukuuta 1999. Kaikki tavoitetta 2 koskevat suunnitelmat saapuivat tammikuun alun ja huhtikuun lopun 2000 välisenä aikana. Kaikki henkilöresursseihin (tavoite 3) käytettävissä olevien määrärahojen ohjelmatyön suunnitelmat toimitettiin komissioon ennen vuoden 1999 loppua, ja useimpia suunnitelmia koskevat neuvottelut on jo aloitettu jäsenvaltioiden kanssa. Maaseudun kehittämistä koskevien suunnitelmien laatimisen ensimmäinen vaihe oli käynnissä vuoden 1999 päättyessä. Tavoite 1- ja 2 -ohjelmiin kuuluvat maaseudun kehittämistoimet sisältyvät näiden ohjelmien alustaviin suunnitelmiin. Sitä vastoin eräillä alueilla, joiden tavoite 2 -alueet eivät kata niiden koko pinta-alaa, maaseudun kehittämistoimet voivat olla osa suurempaa hanketta, johon sisältyy tavoitteiden ulkopuolisia alueita. Tällaiset maaseudun kehittämissuunnitelmat laaditaan siis sopivimmaksi katsotulla maantieteellisellä tasolla. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet on mahdollisuuksien mukaan koottava yhteen suunnitelmaan. Nämä suunnitelmat, jotka jäsenvaltioiden nimeämät viranomaiset laativat ennakkoarvioinnin perusteella, oli toimitettava komissiolle viimeistään 3. tammikuuta 2000 toimivaltaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa alueellisella tasolla käytyjen neuvottelujen jälkeen. Lisäksi kaikkiin maaseudun kehittämistukitoimiin on sisällyttävä maatalouden ympäristötoimenpiteitä. 1.2. Koheesiota koskevien temaattisten painopistealueiden lähempi tarkastelu 1.2.1. Euroopan työllisyysstrategia: yhdennetymmät rahastojen tukitoimet Euroopan työllisyysstrategia on vahvistunut Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan. Luxemburgissa marraskuussa 1997 pidetyn ylimääräisen työllisyyttä käsitelleen Eurooppa-neuvoston jälkeen kaikki EU:n hallitukset ovat alkaneet soveltaa uutta politiikkojen yhteensovittamisen lähestymistapaa asettamalla yhteisiä tavoitteita (työllisyyden suuntaviivat), laatimalla kansalliset toimintasuunnitelmat ja seuraamalla yhdessä edistymistä (yhteiset työllisyysraportit). Vuonna 1999 Luxemburgin prosessi vahvistui edelleen, ja perustamissopimuksen 128 artiklan mukainen vuosittainen kierros saatiin kokonaisuudessaan päätökseen. Tämän ansiosta kansallisten toimintasuunnitelmien tarkastelu on ensimmäisen kerran johtanut jäsenvaltioille annettuihin suosituksiin siitä, kuinka niiden tulisi panna täytäntöön Euroopan työllisyysstrategian yhteisten tavoitteiden mukaiset sitoumuksensa. Siitä lähtien, kun työllisyyden suuntaviivat hyväksyttiin ensimmäisen kerran vuonna 1998, niissä on keskitytty seuraaviin neljään pilariin, jotka kuvastavat poliittisia painopisteitä: työllisyyden parantaminen, yrittäjyyden kehittäminen, yritysten ja työvoiman sopeutumiskyvyn parantaminen sekä naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen. Painopisteet on muotoiltu 21 suuntaviivaksi, joita on edelleen mukautettu ja kehitetty kansallisten toimintasuunnitelmien ja työllisyystilanteen arvioinnin perusteella uusien tavoitteiden huomioon ottamiseksi. Vuonna 1999 suuntaviivoja kehitettiin seuraavien uusien tavoitteiden perusteella: elinikäinen oppiminen, tietoyhteiskuntaan osallistuminen, työmarkkinaosapuolten osallistuminen työn organisointiin sekä tasa-arvonäkökulman huomioon ottaminen. Vuoden 1999 yhteisessä työllisyysraportissa analysoidaan Euroopan työllisyystilannetta, jolle ovat edelleen ominaisia 61 %:n alhainen työllisyysaste, naisten ja ikääntyvien henkilöiden vähäinen osallistuminen työmarkkinoille sekä korkeina pysyneet pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyysluvut. Näihin haasteisiin vastataan uudistamalla muun muassa työmarkkinapolitiikkaa, vero- ja etuusjärjestelmiä, koulutusjärjestelmiä sekä työllisyyspalveluja Euroopan työllisyysstrategian muodostamissa yhteisesti hyväksytyissä puitteissa. Nuorten ja aikuisten pitkäaikaistyöttömyyttä on selvästi alettu torjua entistä enemmän ennalta ehkäisemällä, vaikka eräät jäsenvaltiot ovat muita ripeämmin edenneet kohti yhteistä tavoitetta eli uuden alun tarjoamista kaikille nuorille ja aikuisille työttömille ennen kuin työttömyys on kestänyt kuusi kuukautta tai vuoden. Lisäksi useimmat jäsenvaltiot ovat saavuttaneet 20 %:n viitearvon työttömien osallistumisessa koulutukseen ja muihin aktiivisiin toimiin. Jäsenvaltiot ovat alkaneet pitää elinikäistä oppimista ja palvelualaa strategisesti entistä tärkeämpinä, ja ne sitoutuvat yhä lujemmin tasa-arvopilariin. Toisaalta yrittäjyyden kehittyminen on epävarmaa, eikä sopeutumiskyvyn parantaminen ole edistynyt toivotulla tavalla. Vuoden 1999 työllisyyden suuntaviivoja koskevassa päätöslauselmassaan neuvosto korostaa tukea, jota ESR voi tarjota pyrittäessä Euroopan työllisyysstrategian tavoitteisiin etenkin osallistumalla henkilöresurssien laadulliseen kehittämiseen. ESR:n tulisi erityisesti edistää tarvittavaa siirtymistä passiivisesta aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan ja korostaa ehkäiseviä toimia pelkästään korjaavien toimien sijaan. Kautta 2000-2006 koskevissa rakennerahastoasetuksissa ja niiden toimintaa koskevissa suuntaviivoissa edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat rakennerahastojen tukitoimien ja erityisesti ESR:sta tuettujen ohjelmien yhdenmukaisuuden työllisyyden suuntaviivojen ja yleisemmin Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanon kanssa. Jäsenvaltioille osoitetuissa, niiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanoa koskevissa suosituksissa korostetaan enimmäkseen tätä suuntausta, sillä ne koskevat yleensä ESR:oon liittyviä aloja kuten nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden ehkäisemiseksi harjoitettavaa työmarkkinapolitiikkaa, ammatillista koulutusta sekä naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä koskevia toimintalinjoja. 1.2.2. Uusi alueellisten valtiontukien kartta Komission hyväksyttyä alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat [10] se kehotti jäsenvaltioita toimittamaan sille kansalliset aluetukikarttaluonnokset, joista käyvät ilmi toisaalta ehdotukset perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan mukaisiin poikkeuksiin oikeuttaviksi alueiksi ja toisaalta kullekin niistä tarkoitetut alkuinvestointitukien tai investoinnin yhteydessä syntyvien työpaikkojen luomiseen myönnettävän tuen enimmäisintensiteetit, sekä niihin sovellettavat tuen kasautumista koskevat enimmäismäärät. [10] EYVL C 74, 10.3.1998. Kaikki jäsenvaltiot toimittivat vuoden 1999 kuluessa aluetukikarttaluonnoksensa, vaikka eräät maat (Espanja, Italia ja Luxemburg) tekivätkin sen vasta joulukuussa. Tarkasteltuaan ehdotuksia komissio hyväksyi Tanskan, Kreikan, Irlannin ja Suomen toimittamat karttaluonnokset sekä Saksan ja Portugalin kartoista sen osan, joka koskee 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiseen poikkeukseen oikeuttavia alueita. Komissio ilmoitti kuitenkin epäilevänsä, että eräiden maiden luonnokset eivät ole perustamissopimuksen mukaisia. Se aloittikin 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn Belgian, Ranskan ja Alankomaiden karttaluonnosten osalta sekä Saksan ja Portugalin karttaluonnosten osalta siltä osin kuin kartat koskevat 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiseen poikkeukseen oikeuttavia alueita. Koska muiden jäsenvaltioiden kartat toimitettiin myöhään, niitä ei ehditty hyväksyä ennen vuoden 1999 loppua. Ennen hyväksymistä ja sikäli kuin aluetukia koskevissa kartoissa on luettelo alueista, joilla investointitukia - olivatpa ne rakennerahastoista osarahoitettavia tai ei - voidaan myöntää suurille yrityksille, jäsenvaltiot eivät ole voineet myöntää tällaisia tukia 1. tammikuuta 2000 jälkeen. Keskeytys koskee kuitenkin vain alueellisia valtiontukia eikä sellaisia rakennerahastojen tukitoimia, joilla osarahoitetaan muita tukijärjestelyjä tai joissa tuki ei kohdistu yrityksiin. 1.2.3. Aluesuunnittelun eteneminen Komissio ja jäsenvaltiot johtivat tiiviissä yhteistyössä ESDP:stä (Euroopan aluekehityssuunnitelma) käytyä Euroopan laajuista keskustelua, joka huipentui kahdeksaan vuonna 1998 järjestettyyn valtioiden väliseen seminaariin ja Brysselissä helmikuussa 1999 pidettyyn päätösseminaariin ja jonka tuloksena hyväksyttiin ensimmäinen ESDP:tä koskeva lopullinen asiakirja Potsdamissa toukokuussa 1999. Ministerit ja asiasta vastaava komission jäsen korostivat, että jälleen oli otettu tärkeä askel kohti Euroopan yhdentymistä. Ensimmäisen kerran päättäjillä kaikilla tasoilla unionissa on käytettävissään yhteinen aluesuunnittelun väline. Asiakirjassa ehdotetaan kolmea perustavoitetta unionin aluesuunnitteluun: * Tasapainoisen ja monikeskuksisen kaupunkijärjestelmän ja uuden kaupunki-maaseutu-suhteen kehittäminen. * Infrastruktuurin ja tiedon tasavertaisen saatavuuden varmistaminen. * Luonnon- ja kulttuuriperinnön kestävä kehittäminen, harkittu käyttö ja suojelu. ESDP:ssä ehdotetaan konkreettisia toimintatapoja näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Se on siten käyttökelpoinen ja toimiva väline EU:n kestävässä ja alueellisesti tasapainoisessa kehittämisessä. Asiakirja ei ole sitova, eikä sillä luoda uusia velvoitteita yhteisön tasolla. Siinä myös noudatetaan toissijaisuusperiaatetta. Edistääkseen ESDP:n soveltamista aluesuunnittelusta ja kaupunki- tai aluepolitiikasta vastaavat ministerit sekä aluepolitiikasta vastaava Euroopan komission jäsen sopivat toimintaohjelmasta Tampereella lokakuussa 1999 järjestetyssä epävirallisessa kokouksessa. Toimintaohjelmassa ehdotetaan muiden toimien lisäksi ESDP:n sisällyttämistä rakennerahastojen toimiin, sen suuntaviivojen huomioon ottamista asianomaisissa yhteisön politiikoissa ja Euroopan unionin laajenemisen valmistelussa. 1.3. Eräiden viime vuosina käynnistettyjen toimien jatkuminen 1.3.1. Alueelliset työllisyyssopimukset: välikertomus ja tiedotusseminaari Tämä pilottitoimi käynnistettiin vuonna 1996 työllisyyttä koskevan luottamussopimuksen osana. Se on levinnyt kaikkiin 15 jäsenvaltioon ja käsittää tällä hetkellä 89 aluetta, joilla on kaikkiaan yli 35 miljoonaa asukasta. Yhteisö tarjosi teknistä apua kohdealueilla paikallisen tilanteen arvioinnin pohjalta perustettaville laajoille kumppanuuksille yhtenäisen työllisyyttä koskevan toimintasuunnitelman laatimiseksi. Toimintasuunnitelmille voitiin myöntää tukea rakennerahastojen liikkumavarasta. Toimintasuunnitelmiin varatut kokonaismäärärahat vuoden 2001 loppuun asti ovat 1 600 miljoonaa euroa (josta 500 miljoonaa rakennerahastoista). Niiden avulla on määrä luoda tai säilyttää suoraan 55 000 työpaikkaa [11]. [11] Komission yksiköiden laatima asiakirja Alueellisia työllisyyssopimuksia koskeva toinen välikertomus, SEC (1999) 1932, 26.11.1999. Tiedon levittämiseksi tästä lähestymistavasta ja sen ensimmäisistä tuloksista kauden 2000-2006 ohjelmatyötä varten komissio järjesti kokemustenvaihtoseminaarin. Seminaari pidettiin Brysselissä 8.-10. marraskuuta 1999, ja osallistujia oli noin 830. Seminaarin aikana järjestettiin yli 1 200 kahdenvälistä tapaamista sopimuskoordinaattorien, paikallisviranomaisten edustajien ja kansallisten viranomaisten välillä. Niissä esiteltiin 59 paikallisen kehittämisen ja työllisyyden lisäämisen välinettä, jotka ovat syntyneet alueellisten työllisyyssopimusten toimintasuunnitelmien tuloksena ja jotka on muotoiltu siten, että ne voi siirtää muualle. Tärkeimmissä puheenvuoroissa tulivat esille seuraavat seikat: * Suomen työministeri ja alueiden komitean puheenjohtaja totesivat puheenjohtajavaltio Suomen ja alueiden komitean tukevan voimakkaasti alueellisia työllisyyssopimuksia. He korostivat mahdollisuutta luoda työpaikkoja paikallisesti sekä alueellisten työllisyyssopimusten yhteyttä Euroopan työllisyysstrategiaan. * Komission suuntaviivoissa ohjelmakaudelle 2000-2006 [12] on tavoitteena alueellisten sopimusten sisällyttäminen rakennerahastojen eri tavoitteiden ohjelmiin. [12] Komission yksiköiden laatima asiakirja Alueellisten työllisyyssopimusten opas 2000-2006, SEC (1999) 1933, 17.11.1999. 1.3.2. Ohjelmien arviointimenetelmiä koskeva työ Komission yksiköt jatkoivat vuonna 1998 aloitettua menettelytapoja koskevaa työtä uuden ohjelmakauden valmistelemiseksi. Ennakkoarviointia, seurantaindikaattoreita ja suoritusvarausta koskevista valmisteluasiakirjoista keskusteltiin teknisessä arviointiryhmässä. Näitä asiakirjoja on toimitettu jäsenvaltioille ja ne löytyvät Inforegion Internet-sivuilta. Työllisyysvaikutusten arviointimenetelmien tarkastelua jatkettiin jäsenvaltioiden käytäntöjä selvittäneen tutkimuksen avulla. Komissio pyrkii hyviä käytäntöjä koskevien esimerkkien (kuten nettovaikutusten laskeminen Yhdistyneen kuningaskunnan ohjelmissa) perusteella ja asiasta vastaavien viranomaisten avulla edistämään kokemusten ja tietotaidon vaihtoa menettelytapojen alalla saadakseen oikeaa tietoa rakennerahastojen tukitoimien mahdollisista ja todellisista työllisyysvaikutuksista. Myös henkilöresurssien seurantaan ja arviointiin liittyvissä menettelytavoissa on edistytty. Jäsenvaltiot totesivat loppuarvioinnissa testatut uudet suuntaviivat toimiviksi. Niihin sisältyvät yhteiset seurantaindikaattorit, henkilöresursseihin kohdistuvien tukitoimien vaikutusten luokittelu erityisesti työllisyys- ja työllistettävyysvaikutusten välisen yhteyden osalta. LUKU 2: Ohjelmien toteutuminen jäsenvaltioissa 2.1. Katsaus tavoitteisiin ja yhteisöaloitteisiin 2.1.1. Vuonna 1999 hyväksytyt ohjelmat Vuosi 1999 oli ohjelmakauden 1994-1999 viimeinen vuosi. Silloin hyväksyttiin hyvin vähän uusia ohjelmia, koska kaikki ohjelmat olivat käynnissä. Vuonna 1999 eri tavoitteissa hyväksyttiin yhteensä vain viisi uutta tukitoimea. Niistä kaksi on tavoitteen 1 toimenpideohjelmia, joita ei voitu hyväksyä aiemmin. Toinen, jonka kokonaisrahoitus on 64,6 miljoonaa euroa, koskee alueellisten työllisyyssopimusten sisällyttämistä ohjelmiin Espanjassa, ja toinen ympäristöystävällisten linja-autojen kehittämistä Kreikassa. Tämän ohjelman kokonaisrahoitus on 37,4 miljoonaa euroa. Kahden toimenpideohjelman lisäksi hyväksyttiin kolme yleiskattavaa tukea Italiassa tavoite 1 -alueilla. Näiden kokonaisrahoitus on noin 45 miljoona euroa. Yhteensä näiden viiden uuden toimen rahoitus on vain noin 0,1 % eri tavoitteille myönnetystä rahastojen kokonaistuesta kaudella 1994-1999. Lisäksi vuonna 1999 hyväksyttiin vielä 25 yhteisöaloiteohjelmaa. Niiden ohjelmakohtaiset määrärahat ovat hyvin pienet (enintään 1,5 miljoonaa euroa) lukuun ottamatta kahta Interreg II C -ohjelmaa (valtioiden välinen yhteistyö), joista toinen koskee Atlantin aluetta ja toinen kuivuuden torjuntaa Kreikassa (kukin 13,4 miljoonaa euroa). Suurin osa näistä uusista ohjelmista (22) kuuluu SME-yhteisöaloitteeseen. 2.1.2. Yleiskatsaus Vuoden 1999 lopussa rakennerahastojen ohjelmakauden 1994-1999 toimintalinjoja toteutettiin 610 tukitoimella, joista suurin osa koski tavoitteita 1 ja 2. Lisäksi toteutettiin 524:ää ohjelmaa yhteisöaloitteiden tukitoimina. Rakennerahastojen tukitoimia toteutettiin siis kaudella 1994-1999 yhteensä 1 134 ohjelmalla. Yhteenveto rakennerahastojen tuista 1994-1999 (YTK ja YOA), miljoonaa euroa, 31.12.99 >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> Vuosina 1997 ja 1998 tukitoimien toteuttaminen nopeutui. Sen jälkeen, vuonna 1999 pyrittiin käynnistämään kaikki kauden ohjelmat, kuten jäljempänä olevista taulukoista käy ilmi. YTK/YOA: määrärahojen toteutuminen eri tavoitteissa 1994-1999 >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Viimeisen toteuttamisvuoden aikana tavoitteissa 1-6 kohdennettiin 93,47 % ja maksettiin 87,09 % käytettävissä olleista määrärahoista. Ohjelmakauden lopussa tuesta oli siis kohdennettu 99 %. Kohdentaminen nopeutui huomattavasti vuonna 1999, jolloin tehtiin 21 % kaikista vuodesta 1994 alkaen tehdyistä maksusitoumuksista. Tilanne vaihtelee hiukan eri jäsenvaltioissa, mutta vähemmän kuin aiempina vuosina. Vain kaksi jäsenvaltiota kohdensi 100 % kauden tuesta (Belgia ja Tanska). Suurin osa kohdensi 99 % tuesta, mutta seuraavat maat vähemmän: Luxemburg (98 %), Itävalta (98 %) ja Yhdistynyt kuningaskunta (96 %). Myös maksuissa voitiin havaita selvä kohentuminen vuonna 1999, sillä maksatusaste oli kaikkiaan 75 %. Huomattakoon, että kauden 1994-1999 maksuja voidaan kentällä suorittaa 31. joulukuuta 2001 saakka. Tässäkin jäsenvaltioiden välillä on eroja. Vuoden 1998 tapaan määrärahojen toteutumisaste oli paras "koheesiomaissa" eli unionin vähiten vauraissa jäsenvaltioissa ja siten eniten rahastojen tukea saavissa maissa, Espanjassa (81 %), Portugalissa (89 %) ja Irlannissa (87 %). Eräissä muissa, unionin vauraimpiin kuuluvissa jäsenvaltioissa maksujen toteutumisaste oli yhteisön keskiarvoa alhaisempi. Toteutumisaste oli paras tavoitteissa 1 ja 3, joissa maksusitoumusten toteutumisaste oli 99 % (tavoite 1) ja 100 % (tavoite 3) ja maksujen toteutumisaste 80 % tai lähes 80 %. Nämä tulokset ovat keskiarvoa korkeammat. Sen sijaan tavoitteissa 2, 4 ja 5b maksatus viivästyi. Eniten jäljessä olevassa tavoitteessa 2 maksujen viivästyminen johtui kauden 1997-1999 ohjelmien hyväksymisestä vuonna 1997. Kaikkia näihin ohjelmiin kuuluvia toimia ei voitu panna kentällä täytäntöön, ja suuri osa niitä koskevista maksuista suoritetaan vuonna 2000. Naisten ja miesten tasa-arvo kansallisissa aloiteohjelmissa Tasa-arvon valtavirtaistamisella pyritään naisten ja miesten erilaisten tilanteiden ja ensisijaisten tavoitteiden ja tarpeiden järjestelmälliseen huomioon ottamiseen kaikessa politiikassa. Sen tavoitteena on naisten ja miesten tasa-arvon edistäminen ja tasa-arvopyrkimyksen sisällyttäminen kaikkeen yleiseen politiikkaan ja yleisiin toimiin. Politiikan vaikutukset naisten ja miesten asemaan otetaan huomioon suunnittelu-, täytäntöönpano-, seuranta- ja arviointivaiheessa. Valtavirtaistaminen on strategia, jolla edistetään tehokkaammin naisten ja miesten tasa-arvoa. On tärkeää muistaa, että "valtavirtaistamisella" ei tarkoiteta pelkästään naisia tai aliedustettua sukupuolta varten jo olemassa olevia järjestelmiä ja positiivisia erityistoimia. Kyseessä on kaksitahoinen lähestymistapa: kaiken kattava, laaja-alainen toiminta, jota täydennetään tarvittaessa kohdistetuilla erityistoimilla. Valtavirtaistamisella tarkoitetaan yleisten toimien muuttamista siten, että niissä otetaan huomioon tasa-arvonäkökulma. Niissä olisi siis otettava huomioon erot naisten ja miesten elämässä, pyrittävä edistämään yleisesti tasa-arvoa ja poistamaan eriarvoisuutta. On suunniteltava toimia, joilla voidaan poistaa rajoitukset sekä täyttää tasapuolisesti naisten ja miesten tarpeet ja ottaa huomioon molempien edut. Komissio on pyrkinyt edistämään erityistoimia, joiden tarkoituksena on naisten aseman parantaminen monivuotisten toimintaohjelmien avulla, ja sisällyttämään tasa-arvonäkökulman kaikkeen politiikkaan. Komission vuonna 1996 antamassa tiedonannossa "Naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla" määritellään "valtavirtaistamisen" käsite. Komissio sitoutuu siinä myös siihen, että "tasa-arvopyrkimys sisällytetään kaikkeen yleiseen politiikkaan ja yleisiin toimiin". Tästä alkoi virallisesti komission sitoutuminen valtavirtaistamiseen perustuvaan politiikkaan, ja se on ollut kaiken toiminnan perusta sen jälkeen. 2.1.3. Tavoitteiden 1 ja 6 toteutus (kehityksessä jälkeen jääneet ja harvaan asutut alueet) Vuonna 1999 hyväksytyistä tukitoimista viisi koskee tavoitetta 1 (katso kohta 2.1.1.). Näiden uusien tukitoimien määrärahat olivat yhteensä vain 147 miljoonaa euroa eli 0,15 % rakennerahastojen kokonaistuesta tavoitteelle 1 kaudella 1994-1999. Vuoden 1999 lopussa tavoitetta 1 toteutettiin yhteensä 219 tukitoimella (yhtenäisiä ohjelma-asiakirjoja, toimenpideohjelmia, yleiskattavia tukia ja suurhankkeita). Tavoitetta 6 toteutettiin kahdella yhtenäisellä ohjelma-asiakirjalla (jotka molemmat hyväksyttiin vuonna 1995) Ruotsin ja Suomen pohjoisilla alueilla. Määrärahojen toteutuminen Vuoden 1998 tapaan määrärahat toteutuivat vuonna 1999 parhaiten tavoitteessa 1 (ja tavoitteessa 3). Toteutumisen nopeutuminen jatkui, kuten seuraavista taulukoista havaitaan: >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Tavoitteessa 1 lähes kaikki kauden määrärahat oli kohdennettu ja 78 % oli maksettu vuoden 1999 loppuun mennessä. Vuonna 1997 alkanut toteutumisen nopeutuminen siis vahvistui. Vuosi 1999 oli ohjelmakauden viimeinen vuosi, ja maksusitoumukset oli säädösten mukaan tehtävä ennen 31. joulukuuta. Varsinkin suurimmat tuensaajat pääsivät hyvään tulokseen tavoitteen 1 toteutuksessa. Niitä olivat Espanja, Portugali, Irlanti ja Saksa, joissa toteutumisaste oli unionin keskiarvoa korkeampi, ja etenkin Portugali (99 % määrärahoista kohdennettu ja 89 % maksettu) ja Irlanti (99 % määrärahoista kohdennettu ja 87 % maksettu). Kreikassa toteutumisaste sen sijaan vastasi yhteisön keskitasoa, sillä se sai vuonna 1999 melkein kiinni maksujen viivästyksen. Kuten jo vuosina 1997 ja 1998, tavoitteen 1 määrärahojen toteutuminen oli yhä jäljessä Belgiassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jotka kuuluvat unionin vauraimpiin jäsenvaltioihin. Italiassa määrärahojen toteutuminen nopeutui selvästi vuonna 1999, mutta kauden alun viivästyksiä saatiin kurottua umpeen vain maksusitoumusten osalta. Tavoite 6 -tukea saavien kahden maan tilanteet eroavat yhä toisistaan. Maksusitoumusten toteutumisaste oli molemmissa jäsenvaltioissa 100 %, mutta Suomessa maksujen toteutumisaste (65 %) oli selvästi korkeampi kuin Ruotsissa (54 %). Kaikkiaan nämä toteutumisasteet ovat yhteisön kaikkien tavoitteiden keskiarvoa alhaisemmat. On kuitenkin muistettava, että tavoite 6 -ohjelmat hyväksyttiin vasta vuonna 1995 Ruotsin ja Suomen liityttyä unioniin. 2.1.4. Tavoitteen 2 toteutus (taantuvat teollisuusalueet) Uusi ohjelmakausi (1997-1999) alkoi vuonna 1997, ja koska vuosina 1997 ja 1998 hyväksyttiin kaikki tavoitteeseen kuuluvat ohjelmat, ei vuonna 1999 hyväksytty yhtään uutta tavoite 2 -ohjelmaa. Vuonna 1999 siis ennen kaikkea tehostettiin määrärahojen käyttöä ja ohjelmien toteutusta. Tavoitteen 2 määrärahojen toteutuminen >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Koska eräät ohjelmat hyväksyttiin vuoden 1997 lopussa tai vasta vuonna 1998, niiden toteutus ei ollut kovin tehokasta vielä vuonna 1999. Maksujen toteutumisaste on tämän vuoksi verrattain alhainen (60 % kauden kokonaistuesta). Näitä ohjelmia koskevia maksuja voidaan kentällä kuitenkin suorittaa 31. joulukuuta 2001 saakka. Huomattakoon, että vuonna 1999 maksusitoumusten toteutuminen nopeutui merkittävästi, sillä silloin kohdennettiin 25 % kauden määrärahoista. Tästä huolimatta 3 % kauden kokonaismäärärahoista (eli 477,5 miljoonaa euroa) jäi kohdentamatta ennen 31. joulukuuta. Ne on palautettava, koska määrärahoja ei voida siirtää kaudelta 1994-1999 kaudelle 2000-2006. 2.1.5. Tavoitteiden 3 ja 4 toteutus (henkilöresurssit ja työmarkkinat) Naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet henkilöresurssien alalla Tavoitteessa 3 määrärahoja jaettiin uudelleen vuoden viimeisellä neljänneksellä. Näin voitiin myöntää lisämäärärahoja Euroopan työllisyysstrategian painopistealueille, erityisesti nuoria koskeville aktiivisille työmarkkinatoimille, naisten osallistumiselle näihin toimiin sekä tasa-arvonäkökulman huomioon ottamiselle näissä ohjelmissa. Tavoite 4 -ohjelmat, jotka koskevat talouselämän eri aloja, eivät luonteeltaan tai tavoitteiltaan sovellu naisten ja miesten tasa-arvon edistämiseksi tarkoitettuihin erityistoimiin. Eräät erityisesti ammatillisen uudelleenkoulutuksen alalla toteutetut toimet hyödyttävät kuitenkin naisia. * Tavoitteen 3 toteutus (pitkäaikaistyöttömyys, nuorten pääsy työelämään ja työmarkkinoille pääsy) Tavoite 3 on luonteeltaan horisontaalinen (se kattaa kaikki alueet lukuun ottamatta tavoite 1 -alueita, joihin sovelletaan yhdennettyä lähestymistapaa) ja sillä on useita kohderyhmiä: työttömät nuoret, pitkäaikaistyöttömät sekä henkilöt, joita uhkaa työmarkkinoilta syrjäytyminen. Sen jälkeen, kun Euroopan työllisyysstrategia otettiin käyttöön vuonna 1997, ohjelmia on mukautettu uusien suuntaviivojen mukaisiksi. Tavoitteen 3 määrärahojen toteutuminen >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Vuoden 1999 lopussa kaikki kauden määrärahat oli kohdennettu ja 80 % niistä oli maksettu, mikä on selvästi kaikkien tavoitteiden keskiarvoa parempi suoritus. * Tavoitteen 4 toteutus (teolliset muutokset ja tuotantojärjestelmät) Myös tavoite 4 on horisontaalinen (se kattaa koko yhteisön tavoite 1 -alueita lukuun ottamatta). Sen tavoitteena on työllistymismahdollisuuksien ja ammattipätevyyden parantaminen varsinkin sellaisilla työntekijöillä, jotka ovat suurimmassa vaarassa menettää työpaikkansa. Toteutettavat toimet liittyvät ammatilliseen koulutukseen, seurantaan ja neuvontaan, verkottumiseen ja täydennyskoulutusjärjestelmien parantamiseen. Ohjelmissa kuvastuu myös joustavuuden tärkeä merkitys Euroopan työllisyysstrategiassa. Tavoitteen 4 määrärahojen toteutuminen >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Vuoden 1998 tapaan määrärahojen toteutuminen parani myös vuonna 1999. Erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joka esitteli tavoite 4 -ohjelmansa vasta vuonna 1998, ja Italiassa tehtiin tältä osin suuria ponnistuksia. Vuoden lopussa kauden määrärahoista olikin kohdennettu 100 %, mutta maksujen toteutumisaste ylsi vain 69 %:iin, mikä johtui osittain eräiden toimenpiteiden hyvin innovatiivisesta luonteesta. Tästä huolimatta kaikki maksut suoritetaan todennäköisesti vuoden 2000 kuluessa, myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Italiassa, jotka olivat jäsenvaltioista eniten jäljessä. 2.1.6. Tavoitteen 5a toteutus (maatalouden ja kalatalouden rakenteiden mukauttaminen) * Tavoite 5a - maatalous Tavoite 5a - maatalous on horisontaalinen tavoite, jonka kohteena on maataloustoiminta koko unionin alueella ja jonka tarkoituksena on tukea maatalouden rakenteiden nykyaikaistamista. Se on siten sidoksissa yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja sisältää myös metsätalouteen liittyviä toimia. Vuonna 1999 tavoitteen 5a - maatalous pohjana olevat asetukset (erityisesti asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97 ja (EY) N:o 952/97) yhdistettiin yhdeksi maaseudun kehittämistä koskevaksi asetukseksi (EY) N:o 1257/1999, joka on ollut voimassa 1. tammikuuta 2000 alkaen. Tähän liittyen komissio antoi helmikuussa asetuksen (EY) N:o 243/1999 [13] tuottajaryhmittymistä ja teki maaliskuussa päätöksen, jolla muutetaan luetteloa epäsuotuisista alueista (1999/251/EY [14]). Heinäkuussa se antoi asetuksen (EY) N:o 1606/1999 [15] tuottajaryhmistä ja niiden liitoista. [13] Komission asetus (EY) No. 243/1999, annettu 1 päivänä helmikuuta 1999, asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettujen asetusten (EY) N:o 478/97 ja (EY) N:o 20/98 muuttamisesta. [14] Komission päätös, tehty 23 päivänä maaliskuuta 1999, EYVL L 96, 10. huhtikuuta 1999, s. 29-30. [15] Komission asetus, annettu 22 päivänä heinäkuuta, asetuksen (EY) N:o 952/97 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 220/91 muuttamisesta. Komissio muutti yhteisön tukikehystä, joka koskee maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamista Italiassa, sen kokonaisrahoituksen lisäämiseksi. Se hyväksyi vuoden aikana myös 12 muutosta seitsemän jäsenvaltion yhtenäisiin ohjelma-asiakirjoihin. Naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet maatalouden alalla Tavoitteen 5a laaja-alaisiin toimenpiteisiin kyseisellä kaudella (1994-1999) sisältyy vain vähän yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia erityistoimia. Osa nuorten viljelijöiden aloitustuesta koskee kuitenkin naisia. Naiset voivat myös hyötyä investointituesta, maatalouden ympäristötoimenpiteistä sekä maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä koskevista toimenpiteistä. Naisia kiinnostaa erityisesti sellaisten hankkeiden edistäminen, jotka liittyvät paikallisten tuotteiden, erityisesti alueelle ominaisten tuotteiden valmistamiseen tiloilla ja jotka tuovat maatiloille lisätuloja. Naiset edistävät maaseutumatkailu- ja ravintolahankkeita, joihin liittyy usein tilan tuotteiden suoramyyntiä tai käsiteollisuutta. Maaseudun naiset käyttävät lomituspalveluja (erityisesti sairastapauksissa), jos niitä on. Useimmilta maaseutualueilta puuttuvat täysin useiden alojen palvelut, esimerkiksi koulutus- ja terveyspalvelut sekä lapsille ja vanhuksille tarkoitetut palvelut. Uusi maaseudun kehittämistä koskeva lainsäädäntö (asetuksen (EY) N:o 1257/1999 33 artikla) tekee mahdolliseksi tällaisten palvelujen edistämisen kaikilla alueilla. Tavoitteen 5a - maatalous määrärahojen toteutuminen >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Muiden tavoitteiden tapaan erityisesti maksusitoumusten toteutuminen parani edelleen vuonna 1999 tavoitteessa 5a - maatalous. Vuoden 1999 lopussa 96 % kauden määrärahoista oli kohdennettu ja 70 % maksettu. Tasot ovat kuitenkin edelleen kaikkien tavoitteiden keskiarvoa alhaisemmat. Jäsenvaltioiden välillä on jälleen suuria eroja: vuoden 1998 tapaan määrärahojen toteutuminen oli heikointa Italiassa ja Alankomaissa. * Tavoite 5a - kalastus KOR:n erityistavoitteet tavoitteessa 5a - kalastus voidaan kiteyttää seuraavasti: - Kalastuslaivastot: tasapaino pyyntiponnistuksen ja käytettävissä olevien kalavarojen välillä (niin sanottu pyyntiponnistuksen säätely) kalastuslaivastojen välttämätöntä uusimista ja alusten nykyaikaistamista vaarantamatta. - Muut alat (vesiviljely, tuotteiden jalostus ja kauppa, satamien laitteisto jne.): tuotantolaitteiden ja -yksiköiden nykyaikaistaminen ja rationalisointi alan yritysten kannattavuuden ja kilpailukyvyn parantamiseksi ja tarjonnan lisäämiseksi. Ensisijaiset rahoituskohteet ovat seuraavat: - Kalastuslaivastot: pysyvä pyyntiponnistuksen vähentäminen (kalastusalusten toiminnan pysyvään lopettamiseen tähtäävät toimet ja yhteisyritysten perustaminen) sekä kalastusalan monivuotisissa ohjausohjelmissa (MOO) vahvistettujen vähentämistavoitteiden noudattaminen. - Muut alat: laitteistojen nykyaikaistaminen, terveysnormien noudattaminen, ympäristövaikutusten rajoittaminen ja tuotannon monipuolistaminen. Naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet kalatalousalalla Komissio aikoo tehdä naisten asemasta kalatalousalalla selvityksen, jossa kootaan yhteen asiasta saatavilla olevat tiedot. Lisäksi komissio rohkaisee jäsenvaltioita sisällyttämään uusiin, kautta 2000-2006 koskeviin KOR-ohjelmiin toimenpiteitä, joilla edistetään naisten ja miesten yhtäläisiä työllistymismahdollisuuksia kalatalousalalla, sekä pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien perheiden äitejä koskevia toimia (KOR:n soveltamisesta annetun uuden asetuksen 11 ja 17 artiklassa olevien uusien säännösten mukaisesti). Tavoitteen 5a - kalastus määrärahojen toteutuminen >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Vuonna 1999 pariakymmentä ohjelmaa jouduttiin muuttamaan kerran tai useammin joko toteutuksen viivästymisen vuoksi, tuen jakamiseksi uudelleen toimenpiteiden kesken tai vuosittaisesta indeksoinnista saatujen varojen sisällyttämiseksi ohjelmaan. Määrärahojen toteutumisvauhti hidastui vuonna 1998, mutta vuonna 1999 viivästyksiä kurottiin huomattavasti umpeen. Kauden kaikki määrärahat olikin 31. joulukuuta 1999 kohdennettu ja 73 % niistä oli maksettu, mikä vastaa kaikkien tavoitteiden keskiarvoa. Suurin osa vielä vuonna 1998 määrärahojen toteuttamisessa jäljessä olleista jäsenvaltioista kuroi viivästykset umpeen. Joissakin tapauksissa tämä tapahtui ohjelmien alkuperäisiä määrärahoja pienentämällä (Italia, Yhdistynyt kuningaskunta ja Tanska). 2.1.7. Tavoitteen 5b toteutus (maaseutualueiden kehittäminen) Tavoite 5b on alueellinen tavoite, jolla pyritään helpottamaan maaseutualueiden kehitystä ja rakennemuutosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla. Vuonna 1999 asianomaisten kahdentoista jäsenvaltion ohjelma-asiakirjoihin tehtiin noin 110 muutosta. Muutoksilla pyrittiin siirtämään rahoitusta parhaiten eteneville toimenpiteille. Naisten ja miesten tasa-arvoa edistävät toimet maaseutualueilla Tavoite 5b -alueita koskeviin ohjelmiin sisältyy vain vähän erityistoimenpiteitä. Esitetyt toimenpiteet koskevat naisten yrittäjyyttä (Ruotsi) ja erityisesti naisille tarkoitettua ammattikoulutusta. Viimeksi mainittua toimenpidettä ei pidetty kovin tehokkaana sillä valittu koulutus ei ollut työmarkkinoiden kannalta sopiva tai se ei vastannut kyseisten naisten tavoitteita. Vaikka eri toimenpiteisiin osallistuneiden naisten määrää ei tarkkaan tunneta (lukuun ottamatta eräitä ammattikoulutustoimenpiteitä), maaseudun toimintojen monipuolistamiseen liittyvien hankkeiden tiedetään olleen erityisen hyödyllisiä naisten kannalta. EMOTR:sta on sen sijaan rahoitettu lukuisia toimenpiteitä, jotka koskevat nuoria maanviljelijöitä. Ne ovat yleensä aloitustuen täydennyksiä, mutta erityisesti koulutusta, ohjausta ja teknistä apua koskevia toimenpiteitä, joilla täydennetään ja tehostetaan laaja-alaista toimenpidettä tarjoamalla maataloutta harjoittaville nuorille miehille ja naisille asiantuntija-apua. Asiantuntijat ohjaavat ja valmentavat heitä ja auttavat heitä valitsemaan oman tilanpitotapansa. Tavoitteen 5b määrärahojen toteutuminen >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Vuonna 1999 erityisesti maksusitoumusten toteutuminen nopeutui huomattavasti. Tilanteen paraneminen johtui osittain toimien paremmasta kohdistamisesta ja vuonna 1998 suoritettujen väliarviointien seurauksena tapahtuneesta toimenpiteiden mukauttamisesta. Useita ohjelmia muutettiin, jotta ne vastaisivat paremmin yhteisön toimintalinjoja. Esimerkkejä ovat työllisyystuki (yrityksiä tukevat toimet Ranskassa, Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) tai maaseutuympäristön parantaminen Belgiassa ja Tanskassa. Vuoden 1999 lopussa kauden määrärahoista olikin kohdennettu 99 % ja maksettu 68 %. Tavoitteessa 5b maksut olivat siis edelleen myöhässä (toiseksi heikoin toteutumisaste tavoitteen 2 jälkeen). Jäsenvaltioiden enemmistöllä maksatusaste oli tyydyttävä (noin 70-75 %), mutta eräät jäsenvaltiot eivät onnistuneet kuromaan kiinni viivästyksiään. Tällaisia jäsenvaltioita olivat erityisesti Belgia, Italia ja Alankomaat. Italian ohjelmien väliarvioinnissa ilmeni joitakin erityispiirteitä, jotka selittävät viivästyksen: tavoite 5b -ohjelmat toteutetaan erillään tavanomaisesta aluesuunnittelusta ja maan tukijärjestelmät muodostuvat enimmäkseen useista pienhankkeista. Lisäksi hankkeiden toteuttamisessa noudatettavat kansalliset säännöt ovat monimutkaisia ja tarjouskilpailumenettelyt pitkiä ja hankalia. Belgiassa viivästyivät jälleen kaksi Flanderin alueen ohjelmaa. Viivästykset johtuvat enimmäkseen alueellisen yhteistyön hankaluuksista. 2.1.8. Yhteisöaloitteiden toteutus Tässä luvussa ei käsitellä kutakin yhteisöaloitetta erikseen, vaan selostetaan vuoden 1999 merkittävimmät tapahtumat. Euroopan parlamentin pyynnöstä vuonna 1998 suoritetun määrärahojen uudelleenjaon ansiosta yhteisöaloitteiden täytäntöönpano nopeutui selvästi vuonna 1999. Uudelleenjaossahan vahvistettiin Peace-aloitetta (sovinnon edistäminen Pohjois-Irlannissa) 100 miljoonalla eurolla ja vähennettiin vastaavasti eräiden muiden täytäntöönpanovaikeuksista kärsivien yhteisöaloitteiden määrärahoja. Uusien yhteisöaloiteohjelmien hyväksyminen Vuonna 1999 hyväksyttiin 25 uutta yhteisöaloiteohjelmaa. SME-aloitteeseen kuuluu niistä 22 ohjelmaa, joiden ohjelmakohtainen tuki on hyvin pieni (0,2-1,9 miljoonaa euroa). Myös Urban-aloitteessa (kriisikaupunkien ja -lähiöiden elvyttäminen) hyväksyttiin yksi ohjelma, joka koskee Brysselin pääkaupunkialuetta (1,4 miljoonaa euroa). Interreg II C -aloitteessa (valtioiden välinen yhteistyö) hyväksyttiin kaksi rahoituksellisesti merkittävämpää ohjelmaa. Niistä toinen koskee Atlantin aluetta (Espanjan, Ranskan, Irlannin, Portugalin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välinen) ja toinen kuivuuden torjuntaa Kreikassa. Kumpikin uusi ohjelma saa yhteisön tukea 13,4 miljoonaa euroa. Adapt- ja Employment-aloitteet EU:n laajuiset arvioinnit ja temaattisten työryhmien työ alkoivat tuottaa ensimmäisiä konkreettisia tuloksia. Jäsenvaltiot ja komissio päättivät tehdä niiden perusteella erityisiä strategisia johtopäätöksiä, joiden avulla voidaan sisällyttää aloitteiden tärkeimmät tulokset yleiseen politiikkaan EU:n tasolla ja Euroopan työllisyysstrategian kautta kansallisella tasolla. Erityisesti on huomattava tammikuussa 1999 Pohjois-Irlannissa järjestetty seminaari Building territories for the millennium (aluekehitys uudella vuosituhannella), jossa pyrittiin hyödyntämään aloitteiden alueellisuutta käsitelleen temaattisen työryhmän työn tuloksia. Kesäkuussa Yhdistynyt kuningaskunta järjesti konferenssin, jonka aiheena oli vastuu syrjäytyneistä (Employment-Integra), ja marraskuussa työmahdollisuuksia (Employment ja Adapt) ja nuorten aktiivista osallistumista (Employment ja Youthstart) käsittelevät kaksi temaattista työryhmää järjestivät yhteisen konferenssin Helsingissä ja Tukholmassa. Leader II -aloite Vuonna 1999 tuensaajaryhmät (paikalliset toimintaryhmät) tekivät päätökset, jotka olivat edellytyksenä yksittäisten hankkeiden hyväksymiselle, ja tämän ansiosta kaikki yhteisön määrärahat oli kohdennettu vuoden lopussa. Paikalliset toimintaryhmät tekivät myös merkittävän työn viimeistellessään ohjelmiinsa sisältyvät, kansainvälistä yhteistyötä koskevat sopimukset. Pesca-aloite Pescassa on mukana kolme rakennerahastoa, mikä on huomattavasti vaikeuttanut hallintoa sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla. Kaudella 2000-2006 onkin päätetty olla jatkamatta Pesca-yhteisöaloitetta ja käyttää kalatalouden alalla ainoastaan KOR:tä. KOR:n tukitoimia voidaan täydentää EAKR:n ja ESR:n tukitoimilla kalataloudesta riippuvaisilla alueilla, joita koskevat tavoitteiden 1 ja 2 alueelliset ohjelmat. Pesca-yhteisöaloitteeseen kuuluvista valtioiden välisistä toimista voidaan mainita seuraavat seikat: - Komissio julkaisi neljännen ja viimeisen ehdotuspyynnön, joka koskee valtioiden välisiä yhteistyö- ja verkottumishankkeita kalataloudesta riippuvaisilla alueilla. Viisitoista hanketta valittiin, ja niille myönnettiin yhteisön tukea noin 800 000 euroa. - Kolmas temaattinen Pesca-konferenssi, jonka aiheena oli vesiviljelyn tulevaisuus Euroopassa, pidettiin 5. ja 6. marraskuuta Santiago de Compostelassa (Espanja). - Vuonna 1999 järjestettiin neljä alueiden välistä Pesca-tapaamista: helmikuussa Galwayssa (Irlanti), aiheena vesiviljelyn tulevaisuus, huhtikuussa Prevezassa (Kreikka) samasta aiheesta ja kesäkuussa Turussa, jolloin aiheena oli nainen ja kalastus, sekä joulukuussa Azoreilla (Portugali), missä käsiteltiin kalastuksen asemaa erittäin syrjäisillä seuduilla ja saaristossa. Yhteisöaloitteet ja naisten ja miesten tasa-arvo Employment-Now-aloite: 1999 oli Employment-Now-ohjelman viimeinen vuosi, ja silloin huipentui viisivuotinen EU:n laajuinen innovatiivinen työ. Employment-aloitteen Now-osan voimassaoloaikana kokeiltiin noin 1900 hankkeen avulla useita eri tapoja, joilla naisten osallistumista työmarkkinoille voitaisiin lisätä. Näistä hankkeista saatuja opetuksia sisällytetään parhaillaan työllisyys- ja koulutuspolitiikkaan ja -käytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Euroopan tasolla komissio perusti temaattisen työryhmän tarkastelemaan yksityiskohtaisesti työmarkkinoiden eriytymisen poistamista Now- ja Adapt-hankkeista saatujen käytännön kokemusten perusteella. Tämän työn tulokset julkaistaan eri muodoissa vuonna 2000. Now-ohjelmasta saatuja poliittisia ja täytäntöönpanoa koskevia kokemuksia käytettiin hyväksi vuonna 1999 laadittaessa uutta henkilöresursseja koskevaa Equal-yhteisöaloitetta, jossa sosiaalinen osallisuus ja syrjimättömyys ovat keskeisiä. Näin yhtäläiset mahdollisuudet saavat Equal-aloitteessa saman keskeisen aseman, joka niillä oli Now-ohjelmassa. Urban-aloitteessa eräät toimet koskevat erityisesti naisia ja heidän ympäristöään. Tällaisia ovat esimerkiksi lasten päiväkotien tai lyhytaikaista hoitoa tarjoavien hoitopaikkojen perustaminen ja niiden toiminta-aikojen mukauttaminen. Italiassa käynnistettiin innovatiivinen toimi, jonka aiheena on "verkosto naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi". Tämä pilottihanke käynnistettiin vuoden 1999 toisella neljänneksellä Cataniassa, Napolissa, Roomassa, Venetsiassa (hanketta vetävä kaupunki) ja Palermossa. Myöhemmin mukaan tulivat Cosenza, Reggio Calabria, Foggia ja Lecce. Verkoston avulla pyritään tunnistamaan riskiympäristöt ja analysoimaan niitä, löytämään toimintamuodot, joilla voidaan torjua naisiin perheessä tai perheen ulkopuolella kohdistuvaa väkivaltaa, sekä tämän seurauksena määrittelemään menetelmät, joilla tavoite saavutetaan. Naiset ovat hyötyneet myös Leader-aloitteesta. Useat toimet, joita ei ole erityisesti tarkoitettu naisille, ovat osaltaan edistäneet heidän toimintaansa. Tämä osoitetaan maaseudun kehittämisen seurantakeskuksen selvityksessä, joka esiteltiin maaseudun kehittämisen neuvoa-antavaan komiteaan kuuluvalle maaseudun naisten asioita käsittelevälle ryhmälle [16]. Paikallisten toimintaryhmien vetäjistä, poliittisista vastuuhenkilöistä ja toimihenkilöistä 28 % on naisia. Suomessa vastaava luku on peräti 60 %. Naisten vetämistä hankkeista 26 % kuuluu maaseutumatkailun tai jalostettujen tuotteiden alaan, 22 % yhteisten palvelujen ja välineiden alaan, ja 21 % edustaa uutta teknologiaa. Naiset ovat myös vaikuttaneet suoraan 18 %:iin tämän aloitteen ansiosta syntyneistä työpaikoista (kylien kunnostaminen 12 %, matkailu 12 % ja elintarviketuotanto 8 %). Suurin osa näistä toimista koostuu hyvin pienistä hankkeista, jotka eivät sovellu yhteisöaloiteohjelmien piiriin. [16] Komitean maaseudun naisten asioita käsittelevä ryhmä perustettiin vuonna 1998 ja se koostuu eurooppalaisten maatalous- ja maaseudunkehittämisjärjestöjen (mies- ja nais)edustajista. Kahdessa valtioiden välisessä Leader II -hankkeessa teemaksi on valittu naisten toiminnan edistäminen, ja heille suunnataan toimia, tiedotusta ja valistusta. Näillä toimilla on ollut merkittäviä seurannaisvaikutuksia kyseisillä alueilla, ja Leader-rahoituksen ansiosta rahoitusta on voitu saada myös muista lähteistä. Komissio järjesti kesäkuussa 1999 alueiden välisen tapaamisen Pesca-yhteisöaloitteen puitteissa. Aiheena oli nainen ja kalastus. Määrärahojen toteutuminen Yhteisöaloitteiden määrärahojen uudelleenjaon ansiosta 95 % kauden kokonaistuesta kohdennettiin ja 57 % maksettiin vuoden 1999 loppuun mennessä. Koska tuki on lähes kokonaan kohdennettu, kentällä toteutettujen toimien maksuja voidaan suorittaa 31. joulukuuta 2001 saakka. >VIITTAUS KAAVIOON> // >VIITTAUS KAAVIOON> Erot aloitteiden täytäntöönpanoasteissa pienenivät vuonna 1999 etenkin maksusitoumusten osalta. Maksusitoumuksia oli kaikissa yhteisöaloitteissa tehty yhtenevästi keskimäärin 95 %. Maksusitoumusten toteutumisaste oli kuitenkin korkein Pesca-, Adapt- ja Employment- sekä Resider- ja Rechar-aloitteissa. Peace- ja SME-aloitteiden toteutumisaste oli alhaisempi, mikä johtuu Peace-aloitteen osalta kokonaismäärärahojen lisääntymisestä 100 miljoonalla eurolla (eli 25 %:lla alkuperäisestä tuesta) uudelleenjaon yhteydessä. SME-aloitteessa taas eräät ohjelmat hyväksyttiin niiden erityisesti paikalliseen kumppanuuteen liittyvän innovatiivisen luonteen vuoksi vasta vuosina 1998 ja 1999. Maksujen kohdalla erot ovat selvemmät, ja toteutumisasteet vaihtelevat 52 ja 74 %:n välillä. Kuten vuonna 1998, maksujen toteutumisaste oli paras Employment-yhteisöaloitteessa ja teollisuuden rakenneuudistusta koskevissa yhteisöaloitteissa (Rechar, Konver ja Retex), Resider-aloitetta lukuun ottamatta. Huomattavaa on, että Adapt-yhteisöaloitteessa, joka oli huomattavasti myöhässä vuonna 1998, toteutuminen parani selvästi, ja vuonna 1999 se saavutti kaikkien yhteisöaloitteiden keskiarvon. Yhteisön tukikehysten ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen tapaan myös yhteisöaloitteisiin liittyviä maksuja voidaan suorittaa 31. joulukuuta 2001 saakka. 2.1.9. Innovatiiviset toimet ja tekninen apu Kaikista rahastoista voidaan rahoittaa innovatiivisia toimia tai teknistä apua. Tämä rahoitus voi olla enintään 1,5 % EAKR:n, 1 % EMOTR:n, 1,5 % ESR:n ja 2 % KOR:n vuosittaisista määrärahoista (katso liite 4). Euroopan parlamentin aloitteesta vuonna 1997 perustetun budjettikohdan B2-1600 (rakennerahastojen ympäristötoimet) määrärahat toteutuivat hyvin vuonna 1999, ja siten vuoden 1998 suuntaus vahvistui. Määrärahoista olikin vuoden lopussa kohdennettu 100 %. Vuonna 1999 rahoitettuihin toimiin kuuluvat erityisesti satelliittikuvien ostaminen Corine Land Cover 2000 -hanketta varten, ympäristökasvatus- ja maisemanparannushanke Portugalissa (Alentejo), kestävän kehityksen seminaari Berliinissä sekä kestävän kehityksen pilottihanke Ylä-Normandiassa. Euroopan parlamentille toimitettiin maaliskuussa 1999 raportti vuosina 1997 ja 1998 toteutetuista toimista. Naisten ja miesten tasa-arvon edistäminen innovatiivisissa toimissa Kansallisten aloiteohjelmien ja yhteisöaloitteiden tapaan eräät innovatiiviset toimet edistävät naisten ja miesten tasa-arvoa. Alueiden välisen yhteistyön alalla järjestettiin Recite-ohjelman puitteissa seminaari, joka oli tarkoitettu naisten osallistumista talouselämään edistävien resurssikeskusten verkostoille. ECOS-Ouverture-ohjelman avulla unionin jäsenyyttä hakeneet maat valmistautuvat sisällyttämään politiikkaansa naisten ja miesten tasa-arvon painopistealueen. Maaseutualueilla hyväksyttiin vuonna 1999 kohdennettuja toimia. Vuonna 1999 hyväksytyistä 16 toimesta 13:een sisältyy hankkeita, jotka koskevat maataloutta harjoittavia tai muita maaseudun naisia. Toimet liittyvät esimerkiksi Ranskassa naisten pätevöitymiseen ja etenemiseen työelämässä sekä palvelujen perustamiseen maaseutualueiden asukkaille, maataloutta harjoittaville ja muille maaseudun naisille tarkoitettuun sähköiseen palveluverkostoon Ruotsissa sekä päiväkotiverkoston perustamiseen Espanjan maaseutualueille. EAKR:sta annetun asetuksen 10 artiklan mukaiset innovatiiviset toimet ja tekninen apu Vuonna 1999 hyväksytyt uudet toimet (vrt. liite 4) * Lähes kaikki uudet maksusitoumukset liittyvät alueiden väliseen yhteistyöhön. Sisäisen alueiden välisen yhteistyön alalla ja Recite II -ohjelman puitteissa komissio hyväksyi 14 hanketta, joiden yhteisarvo oli 28,7 miljoonaa euroa. Ohjelmaan kohdennettiin siten kaikkiaan 111,5 miljoonaa euroa, ja siihen kuuluu 56 alueiden välisen yhteistyön hanketta, joissa on mukana yhteensä 295 kumppania. Vuonna 1999 näissä 56 hankkeessa toteutettiin työohjelman ensimmäinen vaihe, joka kesti kahdeksan kuukautta ja jonka päätyttyä hankkeiden vetäjien oli esitettävä toteutettavuuskertomus, jonka perusteella komissio tekee (hankkeen kumppaneiden, teknisen avun toimiston ja kahden ulkopuolisen asiantuntijan pitämän kokouksen jälkeen) päätöksen hankkeen jatkamisesta. Komissio on tähän mennessä hyväksynyt tämän ensimmäisen vaiheen päättäneistä 42:sta hankkeesta jatkoon 41. Aluepolitiikan pääosaston tavoitteena oli i) varmistaa hankkeiden toteutettavuus verkostojen toimittua kahdeksan kuukauden ajan ja keskeyttää sellaiset hankkeet, jotka eivät selviydy ensimmäisestä vaiheesta tyydyttävästi, ii) määritellä kunkin hankkeen vahvat ja heikot puolet seuraamalla erityisesti joitakin niistä sekä iii) ehdottaa hankkeisiin parannuksia toteutettavuusvaiheen jälkeen ulkopuolisten asiantuntijoiden avulla. Aiheesta järjestettiin kaksi seminaaria: toiseen kokoontuivat pk-yritysten kansainvälistymiseen liittyvien hankkeiden vetäjät ja toiseen yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevien verkostojen edustajat. Lisäksi vuonna 1999 järjestettiin seminaari, jossa käsiteltiin hankkeiden hallinnosta vastaavien henkilöiden hallinnollisia ja rahoituksellisia velvoitteita. Ulkoisen alueiden välisen yhteistyön alalla komissio käynnisti 63 ECOS-Ouverture-hanketta. Hankkeet valittiin 500:n komissiolle toimitetun ehdotuksen joukosta, mikä osoittaa, että alue- ja paikallisviranomaiset ovat hyvin kiinnostuneita eurooppalaisesta yhteistyöstä huolimatta tämän kaltaisille toimille ominaisista, menettelyihin liittyvistä ongelmista. Ohjelmassa valmistellaan hajautetusti seuraavaa laajentumista eräillä KIE-maiden viranomaisille tärkeillä aloilla, joita ovat esimerkiksi alueellisten kehitysstrategioiden laatiminen, kulttuuriperinnön taloudellinen hyödyntäminen, yhtäläiset mahdollisuudet, ympäristö ja tuki pk-yrityksille. Aiempien vuosien tapaan vuonna 1999 järjestettiin kaksi Europartenariat-tapahtumaa, joista toinen Wienissä toukokuussa ja toinen Potsdamissa (Saksa) lokakuussa. Ne liittyivät Phare-Partenariat-tapaamisiin ja niiden aikana solmittiin yli 44 000 kontaktia yhteistyöhankkeiden perustamiseksi unionin ja KIE-maiden pk-yritysten välillä. Komissio arvioi parhaillaan Europartenariat-toimesta viimeisten 10 vuoden aikana saadun lisäarvon määrittämiseksi ja sellaisten uusien suuntaviivojen ehdottamiseksi, joilla voidaan vastata pk-yritysten kansainvälisillä markkinoilla kohtaamiin uusiin haasteisiin. Tietoyhteiskuntaa koskevassa alueellisessa RISI-aloitteessa (Regional Information Society Initiative), jonka tavoitteena on tietoyhteiskunnan tuominen unionin epäsuotuisille alueille, päättyi vuonna 1999 välivaihe (RISI 1 ja RISI 2). RISIn onnistuminen johti toisen vaiheen (RISI+) rahoittamiseen. Sillä pyritään edistämään tietoyhteiskunnan sisällyttämistä alueellisiin kehitysstrategioihin erityisesti rakennerahastojen ohjelmien rahoituksen avulla. Lokakuussa 1999 käynnistettiin kolmetoista innovatiivista yhden alueen hanketta siten, että kukin alue saa yhteisön rahoitustukea noin 250 000 euroa. Tarkoituksena on kokeilla eräitä ensimmäisen vaiheen aikana suunniteltuja toimia. Vuonna 1999 21 aluetta sai valmiiksi alueellisen innovaatiostrategian (RIS) ja toimintasuunnitelman, joilla on tarkoitus edistää innovaatiota pk-yrityksissä parantamalla sitä koskevia yleisiä toimia ja taitotietoa. Alueiden on määrä toimintasuunnitelman myötä tulevaisuudessa lisätä julkisen ja yksityisen rahoituksen laatua ja määrää innovaation alalla ja siten parantaa taloudellista kilpailukykyään. Koska RIS onnistui, komissio päätti tukea toista vaihetta (RIS+) innovaation edistämisen tavoitteen syventämiseksi alueellisissa kehitysstrategioissa rahoittamalla RIS-toimintasuunnitelman perusteella syntyneitä pilottihankkeita. Heinäkuun 1999 alun jälkeen on käynnistetty 25 RIS+-hanketta, jotka saavat yhteisön rahoitustukea noin 250 000 euroa aluetta kohti. Vuonna 1999 valittujen uusien toimien rinnalla jatkettiin eräitä edellisinä vuosina käynnistettyjä pilottihankkeita. Näistä voidaan mainita erityisesti kuusi teknologian siirtoon liittyvää RTT-hanketta, jotka perustuvat alueiden väliseen yhteistyöhön ja joissa on mukana noin 30 eri alojen järjestöä unionin eri alueilta. Järjestöt edustavat muun muassa seuraavia aloja: tekstiili, vesiviljely, puhdas teknologia ja kierrätys sekä kengät. Samoin lähes kaikki 26 kaupunkeja koskevaa pilottihanketta (1997-1999) saavat pyynnöstään jatkaa vuoden 2000 loppuun saakka. Vuonna 1998 käynnistettyä kaupunkitutkimusta (Urban Audit), jonka tulokset julkaistaan vuonna 2000, jatkettiin vuonna 1999 kokoamalla noin 30 indikaattoria, jotka koskevat elämänlaatua 58:ssa Euroopan suurimmassa kaupungissa. Vuonna 1999 pääsivät lisäksi vauhtiin 15 aluesuunnittelun pilottihanketta (TERRA). Kumppaneiden vuosittainen kokous sekä indikaattoreita koskeva tekninen seminaari pidettiin Suomessa. EAKR:sta annetun asetuksen 10 artiklan mukaisesti rahoitetut toimet (miljoonaa euroa) >TAULUKON PAIKKA> EAKR:sta annetun asetuksen 7 artiklan mukainen tekninen apu EAKR:sta annetun asetuksen 7 artiklan mukaisesti EAKR:sta voidaan korkeintaan 0,5 %:lla sen vuosittaisista määrärahoista rahoittaa selvityksiä, teknisen avun toimia ja tiedotustoimintaa. Vuonna 1999 noin 43 % kaikista maksusitoumuksista liittyi valmistelu- ja seurantatoimiin. Erityisesti mainittakoon 27 uutta maksusitoumusta, jotka koskevat alueellisten työllisyyssopimusten jatkamista vuoden 2001 loppuun kymmenessä jäsenvaltiossa. EAKR:n rahoitus kullekin on 100 000 euroa. Merkittäviä olivat myös rajat ylittävän yhteistyön toimet (kolme miljoonaa euroa). Tiedotus- ja julkistamistoimista (18 % uusista maksusitoumuksista) mainittakoon Interreg II C -yhteisöaloitteen tueksi järjestetty multimedianäyttely, jonka aiheena oli valtioiden välinen yhteistyö aluesuunnittelussa. Alueellisten tutkimusten (12 % uusista maksusitoumuksista) alalla käynnistettiin yhteisön työvoimatutkimus (LFS - Labour Force Survey) ja tuettiin kansallisten tilinpitojen alueellistamisen yleistämistä. Konferenssien, kollokvioiden ja seminaarien alalla (noin 8 % uusista maksusitoumuksista) rahoitettiin muun muassa kestävää kehitystä ja Euroopan aluesuunnittelua käsitellyt konferenssi, tavoite 2 -ohjelmien laadun parantaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa kokemuksia vaihtamalla sekä Palermossa järjestetty Euro-Välimeri-kollokvio. EAKR:sta annetun asetuksen 7 artiklan mukaisesti rahoitettu tekninen apu (miljoonaa euroa) >TAULUKON PAIKKA> Koska määrärahat on jaksotettu, maksut eivät välttämättä liity saman kauden maksusitoumuksiin. ESR:sta annetun asetuksen 6 artiklan mukaiset innovatiiviset toimet ja tekninen apu Uudet työllistymismahdollisuudet Vuonna 1999 suuri osa 6 artiklan mukaisista työllisyyttä ja ammatillista koulutusta koskevista pilottihankkeista alkoi osallistua "kolmannen järjestelmän" kokeiluhankkeen yhteydessä käynnistettyyn tulosten hyödyntämisprosessiin. Tämä tarjosi komissiolle uuden tilaisuuden korostaa paikallisen kehittämisen politiikkaansa ja sen huomioon ottamista kaikissa työllisyyteen liittyvissä politiikoissa. Vuoden 1999 loppuun mennessä eräät vuonna 1996 käynnistetyt hankkeet päättyivät. Loppuarvioinneista kootut tiedot vahvistavat, että paikallisella kehittämisellä ja kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevassa valkoisessa kirjassa määritellyillä uusilla työllistymiskeinoilla on mahdollista luoda uusia työpaikkoja. Osana tiedotus- ja julkistamispolitiikkaansa komissio laati 6 artiklaa koskevan hankeluettelon, jossa on lyhye