KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 (2) artiklan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta

PERUSTELUT

1. Ehdotuksen taustaa

Komissio antoi 22. heinäkuuta 1998 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi [1] yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun direktiivin 91/440/ETY [2] muuttamisesta.

[1] KOM(1998) 480 lopullinen, 22.7.1998.

[2] Neuvoston direktiivi 91/440/ETY, annettu 29. heinäkuuta 1991 (EYVL L 237, 24.8.1991, s. 25).

Ehdotuksen tarkoituksena oli selventää infrastruktuurinpidon ja liikennepalvelujen kirjanpitojen erottamista toisistaan, erottaa toisistaan henkilö- ja tavaraliikennepalvelujen kirjanpidot sekä varmistaa, että infrastruktuurin käyttöä sääntelevät sellaiset elimet tai yritykset, jotka eivät itse harjoita rautatieliikennettä. Lisäksi ehdotuksella pyrittiin selventämään valtion tehtävää rautatieinfrastruktuurin tarjoajana.

Euroopan parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen täysistunnossaan 15. syyskuuta 1999.

Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 26. toukokuuta 1999 [3] ja alueiden komitea oman lausuntonsa [4] 17. marraskuuta 1999.

[3] EYVL C 209, 22.7.1999, s. 22.

[4] EYVL C 57, 29.2.2000, s. 40.

Komissio antoi muutetun ehdotuksen 25. marraskuuta 1999 ottaen huomioon ehdotuksen ensimmäisen käsittelyn parlamentissa.

Neuvosto pääsi ehdotusta koskevan yhteisen kannan vahvistamisesta poliittiseen yksimielisyyteen 9. ja 10. joulukuuta 1999 pitämässään kokouksessa.

Neuvosto vahvisti yhteisen kannan 28. maaliskuuta 2000 pitämässään kokouksessa.

2. Komission ehdotuksen taustaa

Huomautus: Tässä tiedonannossa käsitelty ehdotus kuuluu infrastruktuuripakettiin, joka koostuu seuraavista ehdotuksista: ehdotus neuvoston direktiiviksi [5] yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun direktiivin 91/440/ETY [6] muuttamisesta, ehdotus neuvoston direktiiviksi rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY [7] muuttamisesta ja ehdotus neuvoston direktiiviksi rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta. Tässä tiedonannossa käsitellään ensiksi mainittua ehdotusta.

[5] KOM(1998) 480 lopullinen, 22.7.1998.

[6] Neuvoston direktiivi 91/440/ETY, annettu 29. heinäkuuta 1991 (EYVL L 237, 24.8.1991, s. 25).

[7] EYVL L 143, 27.6.1995, s. 70.

Komission tarkoituksena oli alun perin ainoastaan selventää vallitsevaa oikeudellista tilannetta siten, että infrastruktuurinpitoon ja liikenteen harjoittamiseen liittyvä toiminta erotetaan selvästi toisistaan. Markkinoiden avaamisesta se oli antanut erillisen ehdotuksen vuonna 1995 [8].

[8] Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (KOM(95) 337 lopullinen).

3. Tekstiin tehdyt muutokset komission muutettuun ehdotukseen nähden

Ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti ilmoitti, että se halusi lisätä direktiiviin säännökset, joiden mukaan rautatieliikennepalvelujen yhtenäismarkkinoiden toteuttamisessa siirrytään seuraavaan vaiheeseen. Asiasta keskusteltiin intensiivisesti neuvostossa, ja näiden keskustelujen tuloksena syntyi ajatus kansainvälisen tavaraliikenneverkon määrittelystä. Tätä ajatusta kehitettiin edelleen, ja tuloksena syntyi Euroopan laajuinen tavaraliikenneverkko (TERFN), jota käsitellään direktiivin 10 a artiklassa ja vastaavissa liitteissä.

Jotta ehdotuksessa olisi voitu ottaa paremmin huomioon rautatieliikennemarkkinoiden kehittyminen, jolla on ratkaiseva merkitys koko kestävän liikenteen kehittymiselle, siihen sisällytettiin rautatieliikenteen eurooppalaista valvontajärjestelmää koskevat säännökset.

3.1. Euroopan laajuinen tavaraliikenneverkko (TERFN)

Komissio katsoo, että ehdotuksen mukaisella verkolla (kartat, satamaluettelo ja muut uuden 10 a artiklan mukaiset säännökset) parannetaan ja sujuvoitetaan johdonmukaisesti tavaraliikenteen harjoittamista. Se on erittäin tyytyväinen verkon rakenteeseen ja tiheyteen.

3.2. Infrastruktuurinpidon ja liikenteen harjoittamisen erottaminen toisistaan

Muutetun direktiivin yhtenä tavoitteena on selventää vallitsevaa oikeudellista tilannetta siten, että infrastruktuurinpitoon ja liikenteen harjoittamiseen liittyvät tehtävät erotetaan selvästi toisistaan. Tällä erottamisella pyritään ennen kaikkea estämään se, että sellaiset rautatieyritykset, joissa sama organisaatio vastaa sekä infrastruktuuripidosta että liikenteen harjoittamisesta, voivat päättää useista markkinoiden toiminnan kannalta keskeisistä toiminnoista ja samalla olla niissä itse osallisina. Komissio on vakuuttunut siitä, että tällaisia toimintoja ei pidä antaa sellaisten yritysten tai elinten vastuulle, jotka harjoittavat aktiivisesti rautatieliikennettä. Näitä keskeisiä toimintoja ovat infrastruktuurin käyttöoikeuden myöntäminen, käyttömaksujen periminen sekä turvallisuustodistusten ja yritysten toimilupien antaminen.

Tätä ratkaisua on kuitenkin vesitetty uudella 6 artiklan 4 kohdalla siinä määrin, että koko ajatus on vaarantunut. Mainitun 4 kohdan mukaan erotteluvaatimuksesta voidaan poiketa perustamalla itsenäinen rautatieliikenteen sääntelyelin. Tällä säännöksellä vaarannetaan koko infrastruktuuripaketin yhtenäisyys, sillä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimistä sekä turvallisuustodistusten antamista koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 30 artiklassa kaikki jäsenvaltiot velvoitetaan perustamaan omat sääntelyelimensä. Edellä mainitun 6 artiklan 4 kohdan mukainen poikkeus olisi mielekäs ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisessä kohdassa tarkoitetulla sääntelyelimellä olisi erilaiset ja laaja-alaisemmat tehtävät kuin edellä mainitun direktiivin 30 artiklassa tarkoitetulla sääntelyelimellä. Näiden kahden elimen väliset erot jäävät kuitenkin epäselviksi, minkä vuoksi 6 artiklan yleinen tavoite voidaan asettaa kyseenalaiseksi. Tästä huolimatta komissio on valmis hyväksymään koko infrastruktuuripaketin sen nykyisessä muodossa ottaen huomioon, että paketin muita osia on kehitetty edelleen erityisesti Euroopan laajuista tavaraliikenneverkkoa sekä käyttömaksujen perintää ja junareittien käyttöoikeuden myöntämistä koskevilla säännöksillä.

3.3. Poikkeukset ja siirtymäkauden säännökset

3.3.1. Poikkeukset

3.3.1.1. Kreikka, Irlanti ja Pohjois-Irlanti

Neuvostossa päästiin yksimielisyyteen mahdollisuudesta poiketa vaatimuksesta, joka velvoittaa antamaan riippumattomalle elimelle infrastruktuurin yhtäläisten ja syrjimättömien käyttömahdollisuuksien kannalta olennaiset toiminnot 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti sekä 7 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tehtävät. Vaatimuksesta voidaan poiketa siltä osin kuin kyseiset artiklat velvoittavat jäsenvaltioita perustamaan riippumattomia elimiä suorittamaan mainituissa artikloissa tarkoitettuja tehtäviä. Tällaiset poikkeukset ovat määräaikaisia, mutta niiden voimassaoloa voidaan pidentää. Ne ovat kuitenkin voimassa ainoastaan niin kauan kuin 14 a artiklan 2 ja 3 kohdassa asetetut ehdot täytetään.

Komissio on näistä poikkeuksista täysin samaa mieltä neuvoston kanssa. Se toivoo, että Kreikan geopoliittinen tilanne kehittyisi siten, että Kreikka voisi saada täyden hyödyn Euroopan unionin rautatiepolitiikan aloitteista.

3.3.1.2. Luxemburg

Luxemburgille annettiin mahdollisuus poiketa 31. elokuuta 2004 päättyvän siirtymäkauden ajan vaatimuksesta, joka velvoittaa antamaan riippumattomalle elimelle infrastruktuurin yhtäläisten ja syrjimättömien käyttömahdollisuuksien kannalta olennaiset toiminnot 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti. Se voi poiketa vaatimuksesta siltä osin kuin kyseinen artikla velvoittaa jäsenvaltioita perustamaan riippumattomia elimiä suorittamaan artiklassa tarkoitettuja tehtäviä.

Komissio katsoo, että myös tämä siirtymäkauden säännös on asianmukainen, koska se antaa Luxemburgille riittävästi aikaa valmistautua uuteen tilanteeseen.

3.3.2. Siirtymäkauden säännökset

3.3.2.1. Belgia ja Luxemburg

Näyttäisi olevan neuvostossa tehdyn poliittisen sovitteluratkaisun hengen mukaista, että Belgialle ja Luxemburgille annetaan mahdollisuus poiketa muutetun direktiivin 10 a artiklan 1 kohdan d alakohdan säännöksestä, joka koskee syöttölinjoja. Poikkeuksessa on otettu huomioon näiden maiden rautatieverkon koot ja rakenteet, ja se on voimassa siirtymäkauden ajan. Näin Belgia ja Luxemburg saavat riittävästi aikaa tehdä tarpeelliset mukautukset.

Komissio hyväksyy tämän sovitteluratkaisun.

4. Päätelmät

Komissio pyrki ottamaan mahdollisimman hyvin huomioon Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät näkemykset sisällyttämällä ehdotukseensa parlamentin esittämät tarkistukset kokonaan ja samassa muodossa tai hyödyntämällä niiden ajatussisältöä.

Komissio toteaa, että yhteinen kanta poikkeaa jonkin verran sen ehdotuksesta. Erot liittyvät lähinnä rautatieliikenteen yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseen sekä infrastruktuurinpidon ja liikenteen harjoittamisen erottamiseen.

Komissio katsoo kuitenkin, että yleinen sovitteluratkaisu, johon neuvostossa päästiin intensiivisten keskustelujen jälkeen kolmen puheenjohtajavaltion avustuksella, on tasapainoinen edistysaskel rautatiepolitiikassa. Sovitteluratkaisulla edistetään kyseisen liikennemuodon kestävää kehitystä.

Komissio tähdentää, että lopullisena päämääränä on edelleenkin rautatieliikennepalvelujen yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen.

Komissio on vakuuttunut siitä, että tämä rautatieliikennelainsäädännön uudistamisen toinen vaihe merkitsee huomattavaa edistysaskelta. Sen vuoksi se antaa yhteisestä kannasta myönteisen lausunnon.