[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 10.5.2006

KOM(2006) 212 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPPA-NEUVOSTOLLE

Pohdinta-aika ja K-suunnitelma

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPPA-NEUVOSTOLLE

Pohdinta-aika ja K-suunnitelma

*****

1. Johdanto

Viime vuosina on alkanut uusi keskustelu Euroopan tulevaisuudesta. Keskustelun ovat saaneet aikaan eurooppalaiset itse, mutta Euroopan unioni on pyrkinyt antamaan sille suuntaa ja painotusalueita. Joulukuussa 2001 eli vuoden kuluttua Nizzan sopimuksesta Eurooppa-neuvosto antoi Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevän julistuksen, jossa sitoudutaan kehittämään unionista demokraattisempi, avoimempi ja tehokkaampi.

Tässä ”Laekenin julistuksessa” pidettiin ovea auki Euroopan perustuslaille ja perustettiin valmistelukunta, joka kokosi yhteen jäsenvaltioiden hallitusten ja parlamenttien sekä EU:n toimielinten edustajat. Se laati ehdotuksen sopimuksesta Euroopan unionin perustuslaiksi. Tämä oli pohjana tekstille, jonka kaikkien jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet allekirjoittivat Roomassa lokakuussa 2004.

Viime keväänä, kun kymmenen jäsenvaltiota oli jo hyväksynyt perustuslain, Ranskan ja Alankomaiden kansalaiset hylkäsivät sen kansanäänestyksessä. Äänestystuloksen takana piilevät syyt ovat luonnollisesti moninaiset, mutta mielipidekyselyillä saatiin jonkin verran lisätietoja äänestäjien valinnoista ja heidän mielipiteistään Euroopan yhdentymisestä.[1] Molemmissa maissa ei-äänen antaneihin vaikutti eniten maan taloudellinen ja sosiaalinen tilanne. Ranskassa ei-äänen antaneet perustelivat valintaansa ensisijaisesti sosioekonomisilla syillä, joita olivat työllisyyteen kohdistuvien haittavaikutusten pelko, vallitseva talous- ja työmarkkinatilanne ja vaikutelma siitä, että perustuslaki painottuisi liikaa liberaaleihin näkökohtiin tai ei tarpeeksi sosiaalisiin kysymyksiin. Alankomaissa näyttää siltä, että monet ei-äänen antaneet eivät myöskään täysin ymmärtäneet perustuslain todellista vaikutusta ja merkitystä, minkä vuoksi pelättiin itsemääräämisoikeuden menettämistä. Tämä ei kuitenkaan merkinnyt sitä, että unioniin kokonaisuutena olisi suhtauduttu penseämmin: 88 prosentilla ranskalaisista ja 82 prosentilla alankomaalaisista oli yhä myönteinen käsitys unionista.

Kansanäänestysten kielteisen tuloksen seurauksena Eurooppa-neuvosto antoi Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen ratifiointia koskevan julistuksen, jossa valtion- ja hallitusten päämiehet vaativat pohdinta-aikaa kussakin maassa käytävää laajaa keskustelua varten. Tähän keskusteluun osallistuisivat kansalaiset, kansalaisyhteiskunta, työmarkkinaosapuolet, kansalliset parlamentit ja poliittiset puolueet. Myös EU:n toimielimiä ja erityisesti komissiota pyydettiin antamaan panoksensa käytävään keskusteluun.

Samaan aikaan ratifiointiprosessi jatkui monissa jäsenvaltioissa. Kesäkuun 2005 jälkeen viisi maata on hyväksynyt perustuslain, ja Suomen eduskunnan odotetaan ilmaisevan lopullisen kantansa muutaman kuukauden kuluessa. Tämä merkitsee sitä, että pian 16 jäsenvaltiota on saattanut ratifioida perustuslain.

Lokakuussa 2005 komissio julkaisi K-suunnitelmansa, jossa K tarkoittaa kansanvaltaa, kuuntelemista ja keskustelua.[2] Se antoi lisäpontta Euroopan tulevaisuudesta käytävään keskusteluun kannustamalla kansalaisia osallistumaan keskusteluun uusilla tavoilla.

K-suunnitelma sai alkusysäyksensä Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksistä, mutta se ei ole perustuslain pelastusoperaatio eikä se myöskään rajoitu pohdinta-aikaan, vaan kyseessä on pitkäaikaisen demokraattisen uudistusprosessin alkuvaihe. Poliittisena tavoitteena on saada kansalaiset omaksumaan yhteisön politiikat, parantaa niiden ymmärrettävyyttä ja kiinnittää ne paremmin arkielämään sekä tehdä EU:n toimielimistä vastuullisempia ja luotettavampia niiden näkökulmasta, joita ne palvelevat. Konkreettisten ja kestävien tulosten saavuttaminen vie aikaa ja edellyttää aitoa sitoutumista etenkin jäsenvaltioilta mutta myös EU:n toimielimiltä. Prosessin onnistumista mitataan loppuvaiheessa sillä, miten hyvin EU pystyy ja haluaa kuunnella, käsitellä palautetta ja esittää tämän jälkeen poliittisia tuloksia.

Olisi kuitenkin muistettava, että jäsenvaltioilla on edelleen pääasiallinen vastuu keskustelun järjestämisestä kansallisella sekä alue- ja paikallistasolla. Komission tehtävänä K-suunnitelman yhteydessä on helpottaa keskustelua antamalla tarpeen vaatiessa jäsenvaltioille taloudellista ja organisatorista tukea. Tämän tiedonannon liitteessä on kattava tilannekatsaus komission toteuttamista K-suunnitelmaan liittyvistä toimista lokakuun 2005 ja huhtikuun 2006 välisenä aikana.

Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun intensiteetti on vaihdellut melkoisesti jäsenvaltioiden välillä. Ainakin osittain tämä selittyy luontevasti sillä, että eri jäsenvaltiot ovat ratifioinnin eri vaiheissa. Ratifioinnin loppuun saattaneissa jäsenvaltioissa keskustelu on jo käyty. Ne eivät ymmärrettävästi ole kovinkaan halukkaita käynnistämään uusia aloitteita, eivätkä niiden kansalaiset ole innokkaita hankkimaan tietoa seuraavista vaiheista.

Pohdinta-ajan ansiosta kansallisista keskusteluista voidaan laatia kattava arvio kesäkuussa 2006. Tämä tiedonanto sisältää keskustelujen synteesin ja siinä kiinnitetään erityishuomiota siihen, mitä opittavaa K-suunnitelmasta on. Lisäksi se sisältää erityisen Euroopan tulevaisuutta käsitelleen Eurobarometri-kyselyn[3] yksityiskohtia. Nämä päätelmät muodostavat yhdessä ”Euroopan kansalaisten toimintasuunnitelman”[4] kanssa komission panoksen Euroopan tulevaisuutta käsittelevään Eurooppa-neuvostoon.

2. Keskusteluissa esiin nousseet aiheet

2.1 Euroopan taloudellinen ja sosiaalinen kehitys

Eurobarometri-selvitykseen sisältyi kysymyksiä, joiden avulla voitiin arvioida eurooppalaisten yleistä mielialaa. Selvityksestä kävi ilmi, että eurooppalaiset ovat yleisesti ottaen tyytyväisiä asumiseen maassaan ja olivat pääosin tyytyväisiä myös perhe-elämäänsä ja työhönsä. Toisaalta he suhtautuivat tulevaisuuteen pessimistisesti , ja lähinnä he olivat huolestuneita taloudesta ja sosiaalisista kysymyksistä. Työttömyys ja erityisesti nuorisotyöttömyys oli edelleen suurin huolenaihe.

Globalisaation vaikutukset nousivat keskeiseksi puheenaiheeksi kansallisissa ja online-keskusteluissa. Työllisyyteen ja vaurauteen kohdistuvat vaikutukset puhuttivat, samoin tarve parantaa kilpailukykyä ja tuottavuutta ikääntyvässä yhteiskunnassa.

Tiedotusvälineet, ammattiliitot, nuoret ja kansalaisjärjestöt kiinnittivät huomiota Euroopan unionin ja globalisaation väliseen yhteyteen. Tämä yhdistyi pelkoon siitä, että globalisaatio saattaa vaikuttaa haitallisesti sosiaaliseen suojeluun ja kasvattaa tuloeroja. Eurobarometrista kävi kuitenkin ilmi, että käsitykset globalisaatiosta olivat tasaisemmin jakautuneita, vaikka niiden osuus, jotka pitivät globalisaatiota hyvänä tilaisuutena oman maan yrityksille, oli pienempi (37 %) kuin niiden, jotka pitivät sitä uhkana työllisyydelle ja yrityksille (47 %). Monissa maissa arvosteltiin tiukasti Euroopan taloutta vireyden puutteesta.

Huoli sosiaalisen suojelun kohtalosta keskittyi eläkeuudistuksiin, sosiaaliturvaan ja terveydenhuoltojärjestelmiin. Vaikka palvelujen vapauttamisella on merkittävä asema yhteisön politiikassa, keskustelussa se sai vähemmän painoa. Yleisesti ottaen kansalaiset näyttävät ajattelevan, että Euroopan unioni voisi eurooppalaisen yhteiskuntamallin avulla tukea suojautumista globalisaation negatiivisilta sivuvaikutuksilta, mutta käytännössä on toteutettu vain vähän tämänsuuntaisia toimia.

Työntekijöiden vapaa liikkuvuus oli arka aihe lähes jokaisessa maassa käydyssä keskustelussa. Joissain vanhoissa jäsenvaltioissa pelättiin edelleen, että työmarkkinoiden avaaminen uusien jäsenvaltioiden työntekijöille johtaisi työpaikkojen menetykseen ja aiheuttaisi paineita palkkojen alennuksiin. Samaan aikaan uusien jäsenvaltioiden kansalaiset pitivät edelleen jäljellä olevia työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia rajoituksia unionin perusvapauksien kieltämisenä.

Uusissa jäsenvaltioissa oli lisäksi kaksi muuta keskeistä teemaa. Ensinnäkin useimmat kansalaiset pitivät euroalueeseen liittymistä tärkeänä tavoitteena. Toiseksi oltiin huolestuneita Schengenin järjestelmän soveltamisesta , koska sen pelättiin aiheuttavan uusia esteitä jäsenvaltioiden naapureille.

2.2 Euroopan unioni ja sen rooli

Kansalliset keskustelut osoittivat saamaan suuntaan kuin kyselytkin: Euroopan unionin jäsenyyttä pidettiin yleisesti ottaen myönteisenä asiana. Mielipidekyselyissä näkyy kuitenkin, että viime kuukausina useimmissa jäsenvaltioissa myönteisyys on vähentynyt, erityisesti Itävallassa, Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Monissa uusissa jäsenvaltioissa kansalaiset kyselivät oman maansa roolista Euroopan unionissa sekä vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden suhteista.

EU-rahoitus ja mahdollisuudet saada tukea rakenne- ja koheesiorahastoista nousivat usein esiin keskusteluissa. Näitä pidettiin enimmäkseen positiivisina mahdollisuuksina, vaikka raskaita menettelyjä kritisoitiinkin jonkin verran. EU-rahoituksen väheneminen huolestuttaa erityisesti Espanjaa, jossa ollaan sitä mieltä, että oma maa menetti asemiaan viimeisimmässä laajentumisessa. Samaan aikaan esimerkiksi Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa kansalaiset pitävät oman maansa rahoitusosuutta kohtuuttoman suurena.

Euroopan yhdentymisen myönteisimpinä saavutuksina pidetään jäsenvaltioiden välistä rauhaa sekä yhtenäismarkkinoita. Lisäksi mielipidekyselyistä käy ilmi, että kansalaiset arvostavat unionin tukea tutkimus- ja innovaatioyhteistyön sekä naisten ja miesten tasavertaisen kohtelun edistämiseksi. Myös turvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä keskusteltiin erityisen vilkkaasti monissa maissa, ja esimerkiksi ympäristön, elintarvikkeiden ja liikenteen turvallisuutta, matkustajien oikeuksia sekä energiavaroja koskevia unionin ponnistuksia pidettiin enimmäkseen positiivisina . Joissain maissa keskusteltiin myös yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan tarpeesta, verotusuudistuksesta, koulutuksesta, eurooppalaisesta identiteetistä ja kulttuurien moninaisuudesta samoin kuin kuluttajien oikeuksista ja maatalouden tulevaisuudesta.

Kansalaiset suhtautuvat kriittisemmin siihen, mitä he pitävät ylisääntelynä , liioitellun tarkkana lainsäädäntönä ja byrokratiana. Käsitys tarpeettomasti asioihin puuttuvasta etäisestä EU:sta elää vahvana. Monissa maissa arvostelu kohdistui lisäksi demokratiavajeeseen ja EU:n toimielinten avoimuuden puutteeseen. Monet peräänkuuluttivat kansalaisten näkyvämpää osallistumista päätöksentekoprosessiin.

Lisäksi useissa maissa katsottiin, että komissio ei kohtele kaikkia jäsenvaltioita tasavertaisesti . Tätä mieltä oltiin erityisesti pienissä maissa, joissa katsottiin, että liiallisia alijäämiä koskevia sääntöjä ja kilpailupäätöksiä ei sovelleta oikeudenmukaisesti. Sama käsitys on vallalla, kun kyse on yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta.

Mielipidekyselyistä kävi ilmi, että unionin toimintaa tunnetaan ja ymmärretään heikosti , samoin EU:n toimielimiä ja niiden roolia. Kysyntää kuitenkin on, ja viime kuukausina komission edustustot jäsenvaltioissa ovat panneet merkille, että opiskelijat pyytävät entistä useammin tietoja unionin toimielimistä sekä opiskelumahdollisuuksista ja vaihto-ohjelmista muissa jäsenvaltioissa.

Kielikysymys ei näyttänyt nousevan vahvasti esiin kansallisissa keskusteluissa, mutta sen sijaan siitä tuli keskeinen puheenaihe Debate Europe -sivustossa, jossa joudutaan väistämättä kommunikoimaan muista kulttuuritaustoista tulevien kanssa. Useimmat keskusteluun osallistuneet vaativat, että EU:n kansalaisilla olisi oltava yhteinen toinen vieras kieli.

Keskusteluista kävi ilmi, että yksittäiset aiheet olivat keskeisellä sijalla joissain jäsenvaltioissa, kun taas muualla niillä oli vain vähän merkitystä. Itävallassa pohdittiin ulkomaisten opiskelijoiden pääsyä maan yliopistoihin sekä Alppien kauttakulkuliikennettä, ja monissa Saksan alueellisissa keskusteluissa puolestaan käsiteltiin toissijaisuuskysymystä. Tanskalaiset keskustelivat mahdollisuuksista luopua poikkeuksistaan. Lisäksi keskeiseksi teemaksi nousi EU:n suhtautuminen Muhammed-pilakuvakysymykseen, josta oltiin montaa mieltä. Lisäksi Turkki oli kyproslaisille erityisen tärkeä puheenaihe.

2.3 Euroopan rajat ja sen rooli maailmassa

Laajentuminen puhuttaa edelleen laajalti. Keskimäärin 55 prosenttia eurooppalaisista suhtautuu myönteisesti laajentumiseen. Toisaalta 63 prosenttia pelkää laajentumisen saattavan aiheuttaa ongelmia kansallisilla työmarkkinoilla. Jotkut epäilijät EU-15:ssa pitivät viimeisintä laajentumista ylimitoitettuna ja liian nopeana ja kyseenalaistivat yleisellä tasolla seuraavat laajentumiset, erityisesti Turkin liittymisen unioniin. Nämä kansalaiset näyttävät pelkäävän identiteetin menetystä Euroopassa, jossa rajat ovat epäselvät ja kulttuurierot aiempaa suurempia.

Keskustelujen luonne vaihteli maiden välillä: joissain tapauksissa uuteen laajentumiseen suhtauduttiin hyvin nuivasti, kun taas toisaalla asenteet olivat myönteisempiä (esimerkiksi Sloveniassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa). Tässä asiassa historiallisilla ja maantieteellisillä seikoilla on yleensä vaikutusta kansalaisten mielipiteisiin. Joissain maissa suhtaudutaan suopeammin Kroatiaan ja Länsi-Balkaniin kuin Turkkiin.

Monissa maissa kansalaiset peräänkuuluttavat vahvaa Eurooppaa, yhteisiä ulkopoliittisia aloitteita sekä puolustus- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä edelleen, kun taas rauhan ja demokratian maailmanlaajuista lujittamista koskevat ponnistukset hyväksyttiin melko laajasti. Erityisesti suomalaiset ja latvialaiset vaativat enemmän yhteistyötä EU:n ja Venäjän välille. Paikka paikoin keskusteltiin EU:n kriisinhallintavalmiuksien parantamisesta ja transatlanttisten suhteiden tiivistämisestä.

2.4 Unionin toimintatapa: ”Käytännön toimia, vähemmän puhetta”

Keskusteluista kävi ilmi vahva käsitys siitä, että EU:n toimet ovat olennaisen tärkeitä, ja odotukset ovat korkealla . Kansalaisten ehdoton enemmistö hyväksyy ajatuksen siitä, että Eurooppa on rauhaan ja solidaarisuuteen tähtäävä poliittinen hanke samoin kuin paikka, jossa vallitsee vapaus ja oikeudenmukaisuus. Heidän mielestään Euroopan unionilla on hyvät mahdollisuudet puolustaa maailmassa eurooppalaista sosiaalista ja yhteiskuntamallia, torjua terrorismia ja ratkoa muita turvallisuuteen liittyviä haasteita.

Kansalaiset ovat huolissaan ympäristöstä, elintarvikkeiden turvallisuudesta ja energiasta, ja näiden kysymysten vuoksi havaitaan myös Euroopan yhdentymisen myönteiset puolet. Yleisen mielipiteen mukaan EU:n olisi jatkettava toimiaan ja vahvistettava asemiaan niillä aloilla, joiden tuloksia pidetään positiivisina. Tämä koskee erityisesti demokratian ja rauhan edistämistä maailmassa, tutkimus- ja innovaatioyhteistyötä ja ympäristönsuojelua.

Toisaalta ollaan myös sitä mieltä, että unionin toimintatapa saattaa haitata politiikan täytäntöönpanoa. Kansalaiset suhtautuvat kriittisemmin Euroopan unionin toimintatapaan kuin sen politiikkoihin ja toivovat lisää osallistumismahdollisuuksia yhteisön päätöksentekoon. Keskusteluissa peräänkuulutettiin sitä, että EU:n toimista seuraisi konkreettisia tuloksia niillä aloilla, joilla toimien tunnustettiin tuovan todellista lisäarvoa.

Keskusteluihin osallistuneet kansalaiset pitivät toimielimiin liittyviä kysymyksiä usein vaikeasti hahmotettavina ja monimutkaisina, ja niiden sijasta he ovat yleensä kiinnostuneempia omaan arkielämäänsä vaikuttavista politiikan aloista, kuten työllisyys-, ympäristö- ja energiapolitiikasta. Debate Europe -sivustossa perustuslakiongelma ja EU:n toimielinten rooli nousivat kuitenkin tärkeiksi aiheiksi keskustelussa, jossa mielipiteet vaihtelivat. Lisäksi yleinen mielipide tuki (25 %) käsitystä siitä, että perustuslaista olisi hyötyä Euroopan kehitykselle; vertailukelpoista elintasoa ja euron käyttöönottoa kaikissa jäsenvaltioissa pidettiin kuitenkin ensisijaisina.

3. Päätelmät

Komission sitoutuminen kansanvaltaan, kuuntelemiseen ja keskusteluun ei pääty pohdinta-ajan loputtua. Komissio jatkaa lokakuussa 2005 päätettyyn K-suunnitelmaan kuuluvan 13 toiminnon täytäntöönpanoa ja on tarvittaessa valmis ehdottamaan uusia toimia. Tässä yhteydessä se luottaa EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden tiiviiseen yhteistyöhön ja odottaa joidenkin taholta tarmokkaampia ponnisteluja ja osallistumista.

Pohdinta-ajasta on jo tähän mennessä opittu monia seikkoja. Myönteisenä puolena on huomattava selkeä keskusteluhalukkuus siitä, missä asioissa Euroopan olisi toimittava. Tästä ovat osoituksena joidenkin jäsenvaltioiden rakentavat ja ennakoivat aloitteet, julkiset keskustelut ja foorumit sekä aktiivinen tiedottaminen kansallisille parlamenteille sekä alue- ja paikallistasolle. EU:lle olisi selvää hyötyä siitä, että useammat jäsenvaltiot käynnistäisivät tällaisia hankkeita.

EU:n toimielinten osalta on mainittava Euroopan parlamentin ja Itävallan parlamentin 8. ja 9. toukokuuta järjestämä parlamenttien välinen foorumi samoin kuin monet Euroopan parlamentin arvokkaat valiokunta-aloitteet, joilla on selkeästi pohjustettu tarpeellista parlamentaarisen tason laajaa keskustelua ja osallistumista ja vahvistettu siten siteitä Euroopan rakentamisen sekä kansalaisten ja heidän valittujen edustajiensa välille.

Samalla tavoin alueiden komitea ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ovat perustaneet rakenteita, joilla varmistetaan paitsi alueiden ja työmarkkinaosapuolten osallistuminen myös se, että niiden ääni kuuluu ja mielipiteet otetaan huomioon EU:n politiikan aloja muovattaessa.

On kuitenkin korostettava, että tällaisista aloitteista on saatava pysyvämpi osa Euroopan kehittämisprosessia ja että niiden pohjalta varmistetaan sekä yhteisön että kansallisella sekä alue- ja paikallistasolla rakenteet, joiden avulla on mahdollista saada jatkuvaa palautetta kansalaisilta. Nuorison saaminen mukaan on erityisen tärkeää, sillä he ovat selkeästi päättäväisiä osallistumaan näkyvämmin Euroopan kehittämiseen ja muovaamaan siten aktiivista eurooppalaista kansalaisuuttaan.[5]

Pohdinta-aika on osoittanut, että kansalaisilla on melko vähän tietoa EU:n toimielinten toiminnasta eivätkä he ole siitä kovin kiinnostuneita. Politiikkojen täytäntöönpanoa ja sisältöä kohtaan on kuitenkin suuria odotuksia. Tämä velvoittaa EU:n toimielimiä ottamaan kansalaiset paremmin huomioon kaikentasoisissa poliittisissa prosesseissa.

Tässä yhteydessä komissiolla on tulevaisuudessa erityistehtävä, ja yhdessä tärkeimpien yhteistyökumppaneiden – jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten kanssa – sen on varmistettava, että palaute otetaan vakavasti ja että kuuleminen johtaa konkreettisiin toimiin. Komissio tulee pohtimaan, miten kansalaisilta tulevaan palautteeseen ja aloitteisiin vastataan politiikan laadintavaiheessa.

Komissio on valmis toimittamaan neuvostolle lisätietoja, analyyseja ja tilannekatsauksia alalla jatkuvasti toteuttamistaan toimista.

LIITE

K-suunnitelma – tilannekatsaus komission toteuttamista K-suunnitelman toimista Lokakuu 2005 – huhtikuu 2006

Komissio on järjestänyt satoja vierailuja jäsenvaltioihin, mukaan luettuna komission puheenjohtajan ja jäsenten yli sata vierailua kansallisiin parlamentteihin, ja lisäksi K-suunnitelman yhteydessä on toteutettu erityisiä korkean tason vierailuja, joiden tarkoituksena on käydä todellista keskustelua Euroopan kansalaisten kanssa. Seuraavassa on kuvattu joitain näistä tapahtumista.

1. Esimerkkejä lokakuun 2005 jälkeen toteutetuista toimista

Laajemman julkisen keskustelun edistäminen

- Komissaarien vierailut jäsenvaltioihin : Tavanomaisten komissaarivierailujen lisäksi järjestettiin viisi K-suunnitelmaan räätälöityä vierailua, joihin osallistuivat puheenjohtaja Barroso, varapuheenjohtajat Wallström ja Barrot sekä komission jäsenet Špidla, Ferrero-Waldner, Figel’ ja Potočnik. Vierailuihin sisältyi erilaisia tapaamisia, myös kansallisen ja paikallishallinnon kanssa, kansallisten parlamenttien, tiedotusvälineiden, eri tahoja edustavien organisaatioiden ja suuren yleisön kanssa, jotta näkemysten vaihto kattaisi mahdollisimman laajan läpileikkauksen yhteiskunnasta.

- Seuraavat K-suunnitelmaan liittyvät vierailut tehdään Tanskaan 18.–19. toukokuuta sekä Latviaan ja Liettuaan kesäkuussa, mikä merkitsee sitä, että Eurooppa-neuvoston kokoukseen mennessä toteutetaan yhteensä kahdeksan tällaista vierailua.

- Komissaarien osallistuminen kansallisten parlamenttien työhön : Vuonna 2005 toteutui lähes sata komissaarien käyntiä ja yhteydenottoa kansallisiin parlamentteihin. Huhtikuuhun 2006 mennessä K-suunnitelman avulla oli saatu yli 40 komissaarien lisävierailua parlamentteihin lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Joissain näistä tapaamisista kansalliset parlamentit ottivat ensimmäistä kertaa vastaan komissaareja tai komission puheenjohtajan täysistuntoonsa.

- Yleisölle avoimet edustustot ja Europe Direct -verkosto : Kaikki jäsenvaltioissa sijaitsevat komission edustustot järjestävät kuukausittain tai viikoittain avointen ovien päivän, jolloin pidetään luentoja, tiedotustilaisuuksia ja esityksiä eri teemoista.

Kansalaisten osallistumisen kannustaminen

- Kuulemisen tehostaminen : Komission 1. helmikuuta 2006 hyväksymä valkoinen kirja eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta[6] johtaa konkreettisempaan toimintasuunnitelmaan kuuden kuukauden kuulemisjakson jälkeen, jonka aikana kaikki asiasta kiinnostuneet eurooppalaiset ja sidosryhmät voivat esittää siitä näkemyksensä (toukokuun alkuun 2006 mennessä oli vastaanotettu yli 500 mielipidettä).[7]

- Tuki Euroopan kansalaisten hankkeille : Komissio käynnisti 17. maaliskuuta 2006 kahden miljoonan euron arvoisen ehdotuspyynnön, jonka tarkoituksena on antaa taloudellista tukea kansainvälisille kansalaistapahtumille[8] (kuhunkin hankkeeseen osallistuu vähintään neljä tai viisi jäsenvaltiota). Hankkeiden valinta on parhaillaan käynnissä. Ehdotuspyynnön tavoitteena on kannustaa eurooppalaisten organisaatioiden aloitteita, joilla edistetään yleisön osallistumista EU-aiheisiin keskusteluihin, kuten K-suunnitelmassa on esitetty.

- Avoimuuden parantaminen : Komissio suhtautui myönteisesti neuvoston 21. joulukuuta 2005 tekemiin päätelmiin, joissa neuvosto sitoutui pitämään enemmän julkisia istuntoja lisäten siten avoimuutta ja läpinäkyvyyttä. Lisäksi se on perustanut julkisen rekisterin asiantuntijaryhmistä[9], jotka avustavat komissiota lainsäädäntöehdotusten ja poliittisten aloitteiden valmistelussa. Rekisteri on ollut saatavilla Internetissä marraskuusta 2005 lähtien. Näiden lisäksi, osana marraskuussa 2005 käynnistettyä Euroopan avoimuusaloitetta, komissio antoi 3. toukokuuta 2006 vihreän kirjan, jonka tarkoituksena on avata keskustelu lobbauksesta, jäsenvaltioille tulevasta lakisääteisestä velvollisuudesta julkistaa tiedot yhteisesti hallinnoitujen varojen saajista sekä komission kuulemiskäytännöistä.

Euroopan asioita koskevan vuoropuhelun aikaansaaminen

- Euroopan tulevaisuutta koskeva Eurobarometri-selvitys: Sekä määrällinen että laadullinen selvitys toteutettiin kaikissa 25 jäsenvaltioissa helmi-maaliskuussa 2006.

- Internet : Komissio käynnisti 27. maaliskuuta 2006 online-keskustelufoorumin nimeltä ”Debate Europe”[10], joka toimii 20 kielellä. Toukokuun 4. päivään mennessä 2006 sivuilla oli käynyt esittämässä mielipiteensä 5 354 kansalaista.

- Kohderyhmät : ” Euroopan kevät 2006 ” -aloitteen, joka käynnistettiin tammikuussa 2006 ( ”Euroopan kevät” on nyt siis viisivuotias), tavoitteena on käynnistää ja edistää nuorten keskustelua Euroopan asioista. Myös komissaarit ovat osallistuneet siihen aktiivisesti. Toukokuun 4. päivään mennessä 2006 Euroopan kevääseen oli osallistunut 7 354 koulua.

Kumppanuus EU:n toimielinten ja erillisvirastojen kanssa

Sujuva yhteistyö ja synergiaedut olivat keskeisiä puheenaiheita toimielinten tiedotusyhteistyöryhmän (IGI) kokouksessa 17. tammikuuta 2006. Kokouksen avulla kumppanuus muuttui käytännön toimiksi. Tämän tuloksena EU:n toimielinten jäsenet ja yhteistyökumppanit esimerkiksi osallistuivat jäsenvaltioihin järjestettyihin vierailuihin ja online-keskusteluun Debate Europe -sivustossa. Lisäksi ne edistivät Euroopan kevät -aloitteen yhteydessä koulujen kanssa järjestettäviä toimia ja osallistuivat niihin. Monet jäsenvaltioiden järjestämät Eurooppa-päivän (9. toukokuuta) tapahtumat organisoitiin yhdessä komission edustustojen ja Euroopan parlamentin tiedotustoimistojen kanssa. Sen sijaan parlamenttien välisen foorumin Brysselissä järjestivät Euroopan parlamentti ja Itävallan parlamentti. Lisäksi alueiden komitea ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitea ovat tehneet tiivistä yhteistyötä K-suunnitelman toteuttamiseksi ja hyödyntäneet täysimääräisesti yhteytensä alue- ja paikallistasoon ja yhteiskunnallisiin toimijoihin.

Lujemmat suhteet kansallisiin parlamentteihin

Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien tiiviinä yhteistyönä toteutetaan lisätoimia, esimerkiksi tarkastellaan tapoja, joilla varmistetaan asianmukainen tiedotus vuotuisesta toimintastrategiasta sekä vuotuisesta lainsäädäntö- ja työohjelmasta. Lisäksi komissio ottaa voimassa olevien perussopimusten mukaisesti vastaan kansallisten parlamenttien kannanottoja aloitteisiin jo ennen varsinaista lainsäädäntövaihetta.

2. Arviointi

( K-suunnitelma ei ole perustuslain pelastusoperaatio

K-suunnitelman tavoitteena on edistää EU:n toimielinten ja kansalaisten laaja-alaista keskustelua . Sen tarkoituksena on kehittää menetelmä, jonka avulla kansalaiset voivat osallistua Euroopan päätöksentekoprosessiin. K-suunnitelman puitteissa käydyissä keskusteluissa saattaa nousta esiin ideoita, jotka koskevat sekä politiikan sisältöä että uusia välineitä, jotka liittyvät tehokkaaseen ja vastuulliseen päätöksentekoon.

( Jäsenvaltioiden osallistuminen on tärkeää

Komissio pitää itseään lähinnä toiminnan helpottajana. Kuusi kuukautta sen jälkeen, kun K-suunnitelma hyväksyttiin, on todettava, että jäsenvaltioiden osuus keskustelun avaamisessa on edelleen hyvin epätasainen.

( Pitkän aikavälin toimintaa

K-suunnitelman toimet alkoivat käynnistyä vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla, ja on vielä liian varhaista tehdä mittavia päätelmiä. K-suunnitelma edustaa pitkän aikavälin toimintaa, jossa kansalaisten kanssa kommunikoidaan käyttäen uusia välineitä. Rakentavaa vuoropuhelua ei saada aikaan päivässä. Tällaista vuoropuhelua ei myöskään voidaan toteuttaa pelkästään EU:n toimielinten aloitteesta ja/tai Brysselistä käsin, vaan siitä on tultava paikallista ja jäsenvaltioiden on tuettava keskustelua ja osallistuttava siihen.

( Monikielisyys

Komissio toteuttaa K-suunnitelmaan liittyvät toimensa kaikilla EU:n virallisilla kielillä (online-keskustelufoorumi, Euroopan kevät), kun taas jäsenvaltioissa sijaitsevien komission edustustojen järjestämät kansallisen sekä alue- ja paikallistason aloitteet toteutetaan kunkin maan kielellä. Tässä yhteydessä on korostettava, että monikielisyys on olennaisen tärkeä väline edistettäessä todellista keskustelua kansalaisten kanssa. Tästä syystä komissio ja sen toimielinkumppanit pyrkivät antamaan tietoa Internetissä mahdollisimman monella kielellä.

[1] Eurobarometri 171 ja 172 – Euroopan perustuslaki: Ranskassa ja Alankomaissa kansanäänestyksen jälkeen tehty mielipidetiedustelu.

[2] Komission panos EU:n tulevaisuutta koskevaan pohdintaan: ”K-suunnitelma”: kansanvalta, kuunteleminen ja keskustelu – KOM (2005) 494.

[3] Eurobarometri 65.1 Euroopan tulevaisuudesta – toukokuu 2006.

[4] KOM (2006) 211, 10.5.2006.

[5] ”Youth takes the floor” – Euroopan unionin kehitykseen liittyviä nuorten eurooppalaisten huolenaiheita ja odotuksia, Eurobarometri 63, julkaistu joulukuussa 2005.

[6] KOM(2006) 35.

[7] http://www.europa.eu.int/comm/communication_white_paper/charter_code/index_en.htm

[8] http://europa.eu.int/comm/dgs/communication/grants/index_en.htm

[9] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/

[10] http://europa.eu.int/debateeurope/