Erityiskertomus nro 1/2001

kaupunkialueita koskevasta yhteisöaloitteesta (Urban) sekä komission vastaukset

(annettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)

(2001/C 124/01)

SISÄLLYS

>TAULUKON PAIKKA>

JOHDANTO

1. Komissio päätti kesäkuussa 1994 perustaa rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamista koskevan asetuksen (ETY) N:o 4253/88(1) 11 artiklassa tarkoitetun kaupunkialueita koskevan yhteisöaloitteen, jonka nimeksi tuli Urban. Tämä aloite kuuluu Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) osarahoittamiin kaupunkialueita koskeviin pilottihankkeisiin. Kyseisillä hankkeilla rahoitettiin 33:a kaupunkialuetta vuosina 1989-1993 ja 26:ta kaupunkialuetta vuosina 1994-1999(2). Komissio vahvisti niitä toimenpideohjelmia koskevat suuntaviivat, jotka jäsenvaltioita on pyydetty ottamaan käyttöön Urban-aloitteen yhteydessä, antamalla kaksi tiedonantoa, jotka julkaistiin virallisessa lehdessä heinäkuussa 1994 (alun perin 600 miljoonan euron suuruinen määräraha)(3) ja heinäkuussa 1996 (157 miljoonan euron suuruinen lisämääräraha)(4). Näissä kahdessa tiedonannossa vahvistetaan samat Urban-aloitteen laajuutta ja tavoitteita, tukeen oikeutettuja alueita ja toimenpiteitä sekä täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat. Komissio laati syyskuussa 1994 erityisesti toimenpideohjelmien laatimisen helpottamista koskevat ohjeet.

2. Komission määrittelemän strategian(5) mukaisesti yhteisön tukea voidaan myöntää samanaikaisesti EAKR:sta ja Euroopan sosiaalirahastosta (ESR) "maantieteellisesti määritellyille kaupunkien rajatuille osille kohdistuviin integroituihin kehitysohjelmiin. Integroidun lähestymistavan tulisi kohdistua kyseisen köyhän kaupunkialueen taloudellisiin, sosiaalisiin ja ympäristöllisiin ongelmiin laajasti. Integroidun ohjelman tulisi sisältää tasapainoinen ja johdonmukainen kokoelma taloudelliseen kehitykseen, sosiaaliseen integraatioon ja ympäristönsuojeluun liittyviä ja paikalliseen yhteistyöhön perustuvia toimenpide-ehdotuksia. Etusijalla ovat sellaiset integroidut ohjelmat, jotka ovat luonteeltaan uutta luovia, lisäävät paikallista työllisyyttä ja joilla on osoitettavissa oleva lisäarvo".

3. Aloitteen tavoitteet(6) on määritelty melko yleisluonteisesti: "URBAN-aloitteen tavoitteena on toimia laaja-alaisen lähestymistavan katalysaattorina käynnistämällä keskeisiä toimintasuunnitelmia, joilla pyritään köyhien alueiden asukkaiden elinolosuhteiden pysyvään parantamiseen".

4. Tilintarkastustuomioistuin on tutkinut aiemmin Interreg-yhteisöaloitteet, pk-yrityksiä koskevat aloitteet, Leader- ja Peace-yhteisöaloitteet(7) samoin kuin yhteisön kaupunkiympäristöä ja paikallista kehittämistä koskevat tukitoimenpiteet(8). Tilintarkastustuomioistuin totesi muun muassa, että kaupunkiympäristössä oli pantu täytäntöön erilaisia hyvin irrallisia toimia(9). Erityisesti kaupunkiympäristöä koskevien yhteisön tukitoimenpiteiden runsauden vuoksi tilintarkastustuomioistuin ryhtyi tutkimaan Urban-yhteisöaloitetta. Lisäksi Urban on yksi niistä neljästä yhteisöaloitteesta, joita jatketaan kaudella 2000-2006(10).

5. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen tavoitteena oli analysoida lainsäädännön yhdenmukaisuutta ja tarkastella Urban-yhteisöaloitteeseen liittyvän ohjelmasuunnittelun, täytäntöönpanon, varainhoidon ja arvioinnin laatua. Tarkastukset suoritettiin komissiossa ja yhdeksässä eri jäsenvaltiossa (Italia, Espanja, Ranska, Kreikka, Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa, Irlanti, Alankomaat ja Portugali)(11). Näiden yhdeksän jäsenvaltion ohjelmien osuus Urban-aloitteen menoista on yli 90 prosenttia.

VAROJEN MYÖNTÄMINEN JA TALOUDELLINEN TILANNE

6. Tilintarkastustuomioistuin on tutkinut jo aiemmin vuosien 1994-1999 osalta rakennerahastoista käytettävien varojen myöntämisprosessia tavoitteiden(12), jäsenvaltioiden ja yhteisöaloitteiden(13) mukaan jaoteltuna. Liitteessä esitetään yksityiskohtainen maakohtainen kuvaus Urban-aloitteen varojen myöntämisprosessista, johon on liittynyt lukuisia mukautuksia. Komission tiedonannoissa annetaan yleisiä suuntaviivoja varojen jakamisesta tavoitteen 1 kohdealueiden ja muiden alueiden välillä. On kuitenkin todettava, että varojen myöntämisperusteita eri tavoitteiden kohdealueiden, samoin kuin jäsenvaltioiden muiden alueiden ja edunsaaja-alueiden välillä, ei ole määritelty.

7. Eräs komission tavoitteista oli varojen kohdentaminen ensin enintään 50 kaupunkialueelle ja tämän jälkeen, aloitteen laajetessa, 70 alueelle(14). Komissio pyrki myös siihen, että yhteisön rahoituksen määrä oli korkea suhteessa valitun alueen väestömäärään; näin varat voitiin keskittää, minkä taas oli määrä parantaa toimien tehokkuutta ja näkyvyyttä. Urban-aloitteeseen liittyvää tukea myönnettiin lopuksi kuitenkin 118 kaupunkialueelle. Edunsaaja-alueiden analyysi osoittaa alueiden olevan hyvin erilaisia. Alle 10000 asukkaan alueita on 34, kun taas yli 50000 asukkaan alueita on 17. Tämän vuoksi asukasta kohden myönnettävän tuen määrät vaihtelevat merkittävästi.

8. Taulukossa esitetään alkuperäiset rahoitussuunnitelmat ja 31. joulukuuta 1999 tilanteen mukaiset rahoitussuunnitelmat sekä kokonaiskustannusten jakautuminen erittelemällä EAKR:n ja ESR:n osuudet samoin kuin julkiset ja yksityiset menot. Joulukuun 31. päivän 1999 tilanteen mukainen, rahoitussuunnitelmiin perustuva rakennerahastojen tuen määrä ohjelmille on 898,32 miljoonaa euroa eli 49,5 prosenttia kokonaiskustannuksista; tästä määrästä 750,06 miljoonaa euroa on peräisin EAKR:sta ja 148,26 miljoonaa euroa ESR:sta. Edunsaaja-aluetta kohden myönnettävä tuki on keskimäärin 7,61 miljoonaa euroa, joista 6,35 miljoonaa euroa on peräisin EAKR:sta ja 1,26 miljoonaa euroa ESR:sta. Kansallisten julkisten menojen osuus kokonaiskustannuksista on 45,1 prosenttia, ja yksityisten menojen vastaava osuus on 5,4 prosenttia. Hyväksytyistä 61 ohjelmasta 18 ohjelman rahoitus oli alun perin tarkoitus järjestää siten, että yksityissektorin rahoitusosuus olisi ollut yli 10 prosenttia. Yksityisistä varoista eri ohjelmille myönnettävän kokonaisrahoituksen määrä laski lopuksi 63 prosenttia alun perin suunnitellusta määrästä. Kaaviossa 1 esitetään yhteisön maksusitoumukset ja kaaviossa 2 yhteisön maksut varainhoitovuosina 1994-1999. Yhteisön tekemien maksusitoumusten kokonaismäärä kautena 1994-1999 on 858,17 miljoonaa euroa eli 95,53 prosenttia hyväksytystä rakennerahastojen tuesta; vastaavat luvut suoritettujen maksujen osalta ovat 469,88 miljoonaa euroa ja 52,31 prosenttia.

9. Urban-toimenpideohjelmat ovat yleisesti ottaen edistyneet hyvin hitaasti verrattuna rahoitussuunnitelmien alkuperäisiin arvioihin. Näiden suunnitelmien muutosten tarkastelu osoittaa, että kulut keskittyvät lopuksi viimeiseen vuoteen (ks. kaavio 3). Tilintarkastustuomioistuin on jo todennut(15), että rakennerahastojen rahoitussuunnitelmien laatiminen ei perustu toimenpiteiden tarpeellisuuteen ja että rahoitussuunnitelmiin vuoden 1999 lopussa tehtyjen muutosten päätarkoituksena oli sitoa koko yhteisön tukiosuus. Vuotuisin erin tehtäviin maksusitoumuksiin perustuvien ohjelmien osalta voidaan todeta, että jos lopullisten edunsaajien tosiasialliset menot olivat 100 prosenttia vuosien 1994-1996, 80 prosenttia vuoden 1997 ja 40 prosenttia vuoden 1998 eriä koskevista kuluista, ainoastaan vuoden 1999 erän maksusitoumus olisi yhteisön maksusitoumusmekanismin mukaisesti voitu toteuttaa(16). Täytäntöönpanossa tapahtuneiden viivästysten vuoksi rahoitussuunnitelmia on muutettu vastaamaan todellista tilannetta (kauden 1994-1998 vuotuisten osuuksien merkittävä pienentäminen), jotta ohjelmien jäljellä oleva määrä on mahdollista sitoa kokonaisuudessaan.

10. Lisäksi on todettava, että rahoitussuunnitelmiin vuoden 1999 viimeisinä kuukausina tehdyt muutokset eivät aina käy ilmi 31. joulukuuta 1999 päivätystä tilinpäätöksestä. Tämä on johtanut siihen, että toteutuneet maksusitoumukset eivät vastaa voimassa olevia rahoitussuunnitelmia vaan niitä edeltäviä suunnitelmia; toisin sanoen kirjanpitoon viedyt maksusitoumukset ovat monien ohjelmien kohdalla suuremmat kuin oikeudelliset sitoumukset. Tämä poikkeama vaikuttaa myös ennakoiden maksuihin, sillä ne suoritetaan suhteessa kirjattuihin maksusitoumuksiin. Seurauksena on, että on suoritettu maksuja, jotka ovat määrältään suurempia kuin uusien rahoitussuunnitelmien perusteella maksettavaksi kuuluvat summat. Yhden ohjelman kohdalla todettiin jopa, että suoritetut ennakot ylittivät myönnetyn yhteisön tukiosuuden kokonaismäärän.

Taulukko

Urban-ohjelmien tilanne 31.12.1999

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

tilintarkastustuomioistuin.

Kaavio 1

Urban-ohjelmien tilanne 31.12.1999 - Maksusitoumukset 1994-1999

>PIC FILE= "C_2001124FI.000501.EPS">

Lähde:

komission tulostilit.

Kaavio 2

Urban-ohjelmien tilanne 31.12.1999 - Maksut 1994-1999

>PIC FILE= "C_2001124FI.000502.EPS">

Lähde:

Komission tulostilit.

Kaavio 3

Kahdeksan yksittäisen Urban-ohjelman alkuperäisten ja lopullisten (31.12.1999) rahoitussuunnitelmien välinen vertailu jäsenvaltion kaikkien tukea saavien alueiden osalta (%)

>PIC FILE= "C_2001124FI.000601.EPS">

Lähde:

Tuen myöntämistä koskevat päätökset kahdeksassa kansallisessa Urban-ohjelmassa (EAKR nro 940110001, 940810002, 941110003, 940410001, 940510001, 940610001, 941210004, 961510002), jotka hyväksyttiin komission heinäkuussa 1994 antaman tiedonannon perusteella. Nämä ohjelmat vastaavat lähes puolta myönnetystä Urban-rahoituksesta. On huomattava, että alkuperäisten ja lopullisten rahoitussuunnitelmien välillä on noin 10 prosentin ero, joka johtuu indeksoinnista ja tiettyjen ohjelmien rahoituksen lisäämisestä.

TUKEEN OIKEUTETTUJEN KAUPUNKIALUEIDEN VALINTA

11. Komissio ei ole vahvistanut täsmällisiä perusteita tukeen oikeutettujen kaupunkialueiden määrittämiseksi. Tukeen ovat periaatteessa oikeutettuja yli 100000 asukkaan kaupunkialueet ja kaupungit: "Kohdealueet voivat olla maantieteellisesti tunnistettavia kaupunkilähiöitä; joko olemassa oleva hallinnollinen yksikkö kuten kaupunki, kunta tai jopa pienempi tiheästi asutetuilla alueilla sijaitseva kokonaisuus, jolla on korkea työttömyysaste, rappeutunut kaupunkirakenne, huonot asuinolosuhteet ja puutteellinen sosiaalinen hyvinvointi. Lisäksi tukea voidaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa myöntää toimenpiteisiin vaikeasta taloudellisesta taantumasta kärsivien pienten tai keskikokoisten kaupunkien hyväksi"(17).

12. Ensimmäisen Urban-aloitetta koskevan tiedonannon(18) perustelujen mukaan ohjelmien lopullinen valinta oli tarkoitus suorittaa komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa nimittämien riippumattomien asiantuntijoiden ryhmän lausunnon perusteella. Sovellettavat perusteet oli tarkoitus määritellä ennalta. Komissio ei kuitenkaan ottanut tätä menettelyä käyttöön. Komission ja jäsenvaltioiden vastuualueita ei määritetty selkeästi. Komissio vastaa tukipäätösten hyväksymisestä, ja se yritti vähentää jäsenvaltioiden esittämää tukea saavien kaupunkialueiden liian suurta määrää epävirallisten neuvottelujen avulla, mikä ei ollut kovinkaan avoin menettelytapa. Komissio ei kuitenkaan saavuttanut asetettua 70 alueen tavoitetta (ks. kohta 7).

13. Valintamenettelyyn liittyviä ongelmia voidaan havainnollistaa seuraavan esimerkin avulla. Italian viranomaiset olivat pyytäneet 24:ää kaupunkia esittelemään hankkeita. Myös yhdeksän sellaista kaupunkia, joille pyyntöä ei ollut esitetty ja jotka olivat tietoisia Urban-aloitteesta, esittivät hankkeita omasta aloitteestaan kansallisten viranomaisten käyttöön ottaman menettelyn ulkopuolella. Tilanteen selvittämiseksi Italia lähetti kaikki - keskenään hyvin erilaiset - ehdotukset komissiolle, jotta se voisi tehdä asiaa koskevan päätöksen. Lopuksi komissio ja Italia neuvottelivat valinnasta, koska kävi ilmi, ettei komissio pystynyt ponnisteluistaan huolimatta arvioimaan esitettyjä ehdotuksia objektiivisesti puutteellisten menettelytapojen ja tietojen vuoksi.

14. Jäsenvaltioiden oli otettava nopeasti käyttöön tilapäisiä valintamekanismeja, joiden avulla suoritettiin ensin kaupunkien esivalinta, minkä jälkeen asianomaiset paikallisviranomaiset valitsivat tuettavat kaupunkialueet. Useissa tapauksissa tuettavien kaupunkien ja alueiden valinta suoritettiin ilman virallista esivalintamenettelyä, eivätkä asiasta vastaavat viranomaiset pystyneet esittämään tarvittavia asiakirjoja tekemiensä valintojen perusteeksi. Kun jäsenvaltiot yrittivät valita kaupunkeja ja alueita objektiivisesti, lopputulosta muutettiin maantieteellisen tasapainon saavuttamiseksi, jotta tietyt kaupungit, erityisesti pääkaupungit, voitiin asettaa etusijalle, tai korvaukseksi siitä, ettei aluetta ollut hyväksytty rakennerahastojen muiden tukitoimenpiteiden piiriin. Käytännössä valintaa ei suoritettu vertailemalla etukäteen vahvistettuja objektiivisia ja mitattavissa olevia tekijöitä, vaan jäsenvaltioittain vaihtelevien ja vaikeasti vertailtavissa olevien perusteiden nojalla, mikä on lisäksi johtanut sekaannukseen haluttujen tavoitteiden osalta.

15. Valintaperusteiden arviointi on mahdotonta, koska käytettävissä ei ole tilastotietoja ja asianmukaisia osoittimia, joilla voitaisiin arvioida ja vertailla tarkastelun kohteena olevien 350:n tai 400:n yli 100000 asukkaan kaupungin sekä muiden vaikeasta taloudellisesta taantumasta kärsivien kaupunkien tilannetta. Sama koskee tuettavien kaupunkialueiden valintaa. Komission tiedonannoissa esitetään joitain taloudellis-sosiaalisia osoittimia, joiden avulla kaikkein heikoimmassa asemassa olevat alueet voidaan määritellä(19). Nämä osoittimet ovat kuitenkin niin moninaisia, että lähes kaikki Euroopan keskikokoisten ja suurten kaupunkien alueet voidaan luokitella jollain osoittimella kaupungin keskiarvoa köyhemmiksi. Lisäksi vaikka kyseiset osoittimet saattavat joskus olla käyttökelpoisia kaupunkeja koskevien tietojen hankkimisessa, alueita koskevien tietojen hankkimisessa niistä ei ole juurikaan hyötyä. On lisäksi todettava, että valitut alueet eivät vastaa aina maantieteellisiä, tilastollisia tai hallinnollisia yksiköitä ja että ne kattavat joskus kaupunginosia, jotka eivät sijaitse vierekkäin.

16. Koska valintaprosessi ei ollut täysin avoin, kysymyksessä olevien kansallisten viranomaisten oli vaikeaa perustella monien ehdokkaina olleiden alueiden hylkäämistä. Vastalauseiden seurauksena monille hylätyksi tulleille kaupungeille myönnettiin hyvitys hyväksymällä ne uusiin Urban-ohjelmiin tai yhteisön tai kansallisten muiden tukitoimenpiteiden piiriin.

OHJELMASUUNNITTELU

Integroitu lähestymistapa

17. Komission tarkoittama integroituun lähestymistapaan perustuva strategia (ks. kohta 2) on hyvin kunnianhimoinen ja edellyttää pitkän aikavälin integroituja kaupunkien kehittämissuunnitelmia, joihin viranomaiset ja paikalliset ja eri yhteiskuntasektoreilla toimivat yhteistyökumppanit osallistuvat. Tällainen tilanne on kuitenkin hyvin harvinainen, ja se on riippuvainen jäsenvaltioiden hallintojärjestelmän rakenteesta. Kunnallistasolla suunnitelmia on kyllä laadittu jonkin verran, mutta niissä keskitytään yleensä perinteisesti kunnan vastuulla oleviin asioihin, esimerkiksi kaupunkisuunnitteluun, tai johonkin toiminta-alaan, esimerkiksi joukkoliikenteen, maantieinfrastruktuurien tai liikenteen parantamista koskeviin suunnitelmiin.

18. Vaikka oli tarkoitus, että "rakennerahastot voivat jäsenvaltioiden tai asianomaisten alueellisten tai paikallisten viranomaisten pyynnöstä tukea kaupunkeja koskevien yleisten strategioiden valmistelussa"(20), ainoatakaan hakemusta ei esitetty. Urban-aloitteella ei pystytty parantamaan kaupunkitason suunnitteluvälineitä. Urban-aloitteen ansiosta monet paikallisviranomaiset saattoivat kuitenkin ensimmäisen kerran suunnitella ja panna täytäntöön kaupunkialueita koskevia erilaisia toimia koordinoidusti.

Toimenpiteiden valitseminen

19. Valittujen alueiden ongelmat ovat hyvin erilaisia: korkea työttömyys, liikenneruuhkat, vanhojen kaupunginosien rappeutuminen, rikollisuus, huumeet, prostituutio, talouden taantuminen, huonot asuinolot ja niin edelleen. Eri ohjelmiin sisällytetyt toimenpiteet ovat kuitenkin samanlaisia tai hyvin samankaltaisia. Jotkin kansalliset viranomaiset ovat tulkinneet tiedonannoissa ehdotetut toimenpideryhmät ohjelman malliksi, joten näiden viranomaisten ehdotukset noudattavat kyseistä rakennetta kirjaimellisesti. Vaikka ohjelmissa olisi pitänyt keskittyä siihen ongelmaan, jonka perusteella kyseinen kaupunki tai alue on valittu, ne sisältävät rakennerahastojen alueellisten tukitoimenpiteiden tavoin yleensä useita erilaisia toimia.

20. Yhteisön rahoitus hajaantuu tämän vuoksi lukuisiin eri kohteisiin; rahoituksen hallinnointi ja seuraaminen on hyvin vaikeaa, koska hankkeita on paljon ja ne ovat hyvin erilaisia ja koska yhteisön rahoitusosuus on suhteellisen pieni (keskimäärin 7,61 miljoonaa euroa aluetta kohden). Jäsenvaltiot ja komissio eivät ole yhteistyökumppaneina onnistuneet kohdentamaan tukitoimenpiteitä tämän paremmin kysymyksessä olevien kaupunkialueiden keskeisiin ongelmiin. Paikan päällä hallinnoinnista vastaavat tahot ovat kertoneet pitävänsä yksinkertaisempia ja ohjelmien sisältämien toimien lukumäärän osalta pienimuotoisempia ohjelmia yleensä tähänastista parempana ratkaisuna. Lisäksi ne olisivat asettaneet yhteen rahastoon (EAKR tai ESR) perustuvat ohjelmat etusijalle, jotta olisi vältetty säännöiltään ja täytäntöönpanomenettelyiltään kahden erilaisen rakennerahaston samanaikaisen hallinnon monimutkaisuus (ks. kohta 2). Lisäksi ESR:n myöntämä rahoitus on liian vähäistä, jotta sillä voisi olla merkittäviä vaikutuksia. On syytä huomata, että ainoastaan EAKR rahoittaa Urban II -aloitetta (2000-2006).

Ohjelmien hyväksyminen

21. Vaikka komission tiedonannoissa tarkoitettu ohjelmien valmisteluaika oli hyvin lyhyt (ensimmäisessä tiedonannossa neljä ja toisessa kuusi kuukautta)(21), komissio hyväksyi suurimman osan ohjelmista hyvin suurella viipeellä - joissain tapauksissa jopa kaksi vuotta esittelypäivän jälkeen(22). Urban-ohjelmat hyväksyttiin keskimäärin 15 kuukauden kuluttua ensimmäisestä tiedonannosta; Urban-ohjelman vuoden 1996 laajennuksen jälkeen esitettyjen ohjelmien yhteydessä tämä aika lyheni seitsemään kuukauteen. Osa viivästymisistä johtui esitettyjen ohjelmien heikosta laadusta sekä edunsaaja-alueiden lopulliseen valintaan, yksittäisten määrärahojen määrittämiseen ja ohjelmien uudelleensuunnitteluun liittyneistä pitkistä neuvotteluista. Edunsaaja-alueiden lukumäärä ja kullekin alueelle myönnettävän määrärahan suuruus määriteltiin vasta ohjelmien esittelyn jälkeen. Muut viivästykset johtuivat komission sisäisten päätöksentekomenettelyjen kankeudesta: näihin menettelyihin osallistuu nimittäin 20 komission yksikköä. Taulukossa esitetään ohjelmien esittely- ja hyväksymispäivämäärät.

22. Vaikka asiaa koskevissa säännöksissä ja komission tiedonannossa määrätään, että ohjelmaehdotuksiin on sisällytettävä tilannearviointi, jossa ilmoitetaan asetetut tavoitteet, esitetyissä ohjelmaehdotuksissa kuvailtiin muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta yksinomaan kysymyksessä olevaa aluetta ja sen sosiaalisia ja taloudellisia ominaispiirteitä ja toistettiin tiedonannossa ilmoitetut tavoitteet. Lähes kaikille tutkituille ohjelmille oli ominaista täsmällisten tavoitteiden samoin kuin asianmukaisten konkreettisten ja vaikutuksia koskevien osoittimien puuttuminen. Joissain ohjelmissa tilanne on pyritty korjaamaan ohjelmien täytäntöönpanon aikana, mutta näiden myöhäisessä vaiheessa käynnistettävien toimien avulla on mahdotonta päästä tyydyttäviin tuloksiin.

23. Asianmukaisten ennakkoarviointien puute on johtunut ohjelmien valmistelun hyvin lyhyistä määräajoista, joiden vuoksi perusteellisia analyyseja ei ole voitu tehdä; lisäksi kysymyksessä olevia alueita koskevia luotettavia tilastotietoja tai sosioekonomisia tietoja ei ole ollut käytettävissä ja suunniteltuja tai senhetkisiä yhteisön, kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimia ja rahoitusta koskevat kokonaistiedot ovat olleet puutteellisia. Suoritettujen arviointien tavoitteena on valtaosassa tapauksia ollut etukäteen suoritetun valinnan perusteleminen. On kuitenkin huomattava, että esitetyissä ohjelmissa on todettu tapahtuneen edistystä vuodesta 1996 alkaen.

24. Komissio on käyttänyt ohjelmien tutkimisen yhteydessä erilaisia lähestymistapoja. Joidenkin jäsenvaltioiden osalta on hyväksytty eri ohjelma kutakin aluetta varten, kun taas toisten jäsenvaltioiden osalta on hyväksytty yksi ainoa ohjelma kaikkia alueita varten, vaikka jäsenvaltiot olisivat ehdottaneet päinvastaista. Tällaisten valintojen perustelut eivät käy selvästi ilmi asiakirjoista. Ohjelmien muokkaaminen tarvittaessa jonkin tietyn lähestymistavan valinnan vuoksi on viivästyttänyt ohjelmien hyväksymistä tarpeettomasti.

25. Lähestymistavan valinnalla on hyvin kauaskantoisia seurauksia. Suunnitellun määrärahan kokonaismäärä voidaan kaupunkikohtaisten ohjelmien osalta ohjelmien pienen koon ansiosta sitoa päätöksentekoajankohtana. Edunsaajilla on ollut myös oikeus ennakoihin, jotka voivat olla suuruudeltaan jopa 50 prosenttia myönnetystä kokonaisrahoituksesta. Silloin, kun ohjelmia on vain yksi, yhteisön ennakkojen maksuvauhti on erilainen ja määräytyy kaikkien kysymyksessä olevien kaupunkialueiden osalta esitettyjen menoilmoitusten perusteella. Jos menoilmoitus on yhteinen ja jos yksikin kaupunki on myöhässä, siitä on haittaa kaikille muille. Tarve koordinoida kaikkien osallistujien toimia vaikeuttaa ohjelmien hyväksymisneuvotteluja samoin kuin menoilmoitusten ja vuotuisten selontekojen laatimista. Toimenpiteet voidaan kuitenkin koordinoida yksittäisten ohjelmien yhteydessä paremmin kuin silloin, kun ohjelmia on useita; myös hyödyllisten tietojen vaihtaminen on helpompaa ensin mainitussa tapauksessa.

YHTEISÖN MUIDEN POLITIIKANALOJEN HUOMIOON OTTAMINEN

26. Useita kaupunkien kehittämistä koskevia toimenpiteitä toteutetaan parhaillaan yhteisön tärkeimpien politiikanalojen yhteydessä. Suuri määrä kaupunkeja ja niiden kehittämistä koskevia välittömiä tai välillisiä toimia (muun muassa kilpailukyvyn ja työllisyyden, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, kestävän kehityksen, teknologisen tutkimuksen ja kehittämisen, Euroopan aluekehityssuunnitelman, koulutuksen ja nuorison, kulttuurin, liikenteen tai tietoyhteiskunnan aloilla) edellyttää merkittäviä koordinointitoimia eri lähestymistapojen yhdenmukaisuuden ja mahdollisimman suuren tehokkuuden takaamiseksi.

27. Komissio ryhtyi vuonna 1997(23) tutkimaan keinoja mukauttaa sisäistä organisaatiotaan ottamalla käyttöön välineet kaupunkikysymyksiä koskevien lähestymistapojen yhtenäistämiseksi. Se laati vuonna 1998 ensimmäisen kerran "Kaupunkien kestävä kehittäminen Euroopan unionissa: toimintakehys"(24) -nimisen asiakirjan, jonka avulla kaupunkialueilla toteutettavat yhteisön toimet pyritään koordinoimaan ja kohdentamaan aiempaa tehokkaammin. Erilaisia aloitteita on suunnitteilla myös koordinoinnin ja integroinnin lujittamiseksi, koska yksi kyseisessä asiakirjassa esiintuoduista perushaasteista on välttää kaikkien asianomaisten viranomaistasojen osalta se tilanne, että kaupunkikysymyksiä käsittelevät tahot työskentelevät hajallaan. Konkreettisia aloitteita ei ole kuitenkaan vielä juurikaan pantu täytäntöön.

28. Komission tiedonannossa(25) esitetään seuraavaa: "Tämän muutoksen osalta rahoitettavien toimien suunnittelussa ja toteuttamisessa olisi mahdollisuuksien mukaan otettava huomioon muut rakennerahastoihin ja yhteisöaloitteisiin liittyvät toimet ja ohjelmat kuten Poverty IV ja Leonardo sekä muut toimet, joita rahoitetaan koheesiorahaston ja Euroopan vapaakauppaliiton (Eftan) avustuksilla ja Euroopan investointipankin (EIP:n) lainoilla".

29. Olisi kuitenkin harhaanjohtavaa väittää, että suunnittelussa ja toteuttamisessa otetaan nykytilanteessa huomioon muut yhteisön toimet. Yhteisön toimien hallinnoinnille on ominaista toimien lokeroituminen sekä yhteisön tasolla että kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla; lisäksi puiteohjelmiin tavallisesti kirjattujen toimien toteuttamista tai edes olemassaoloa koskevia ajankohtaisia, kattavia ja luotettavia tietoja ei ole. Kaikkien jossain kunnassa tai jollain alueella toteutettujen yhteisön toimien, esimerkiksi Urban-aloitteessa tarkoitettujen toimien, luettelointia ei ole vielä suoritettu. Luettelointi edellyttäisi kaikkien hallinnoinnista vastaavien tahojen ja mahdollisten edunsaajien yhteistyötä, mikä on hyvin haasteellinen tehtävä. Kyseisen tilanteen vaikutukset seurantaan ja valvontaan ovat merkittäviä.

30. Komissio on tutkinut erityisesti EAKR:n rahoituksen taloudellisia vaikutuksia vähintään 100000 asukkaan kaupunkialueiksi määriteltyihin kaupunkeihin(26). Tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että tavoitteisiin 1 (1994-1999) ja 2 (1994-1996) myönnetystä EAKR:n kokonaisrahoituksesta noin 40 prosenttia (eli noin 21 miljardia euroa) on tarkoitettu kaupunkialueiden kehittämiseen. Ainoatakaan arviointia rahoituksen vaikutuksesta kaupunkien kehittämiseen ei ole suoritettu tämän pelkästään taloudellisia vaikutuksia koskevan yleisarvioinnin lisäksi, vaikka kaupunkialueiden kehitykseen myönnetty rahoitus on ollut mittavaa.

31. Siltä osin kuin on kyse erityisesti tavoitteen 1 kohdekaupungeista, joiden osalta Urban-aloitteen toimet muodostavat usein vain pienen osan yhteisön (erityisesti rakennerahastojen kautta) toteuttamista toimista, Urban-toimien analysoiminen erillään yhteisön tukikehysten tai yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen(27) muodostamasta yleisestä kehyksestä on melko hyödytöntä. Rakennerahastojen tuki asukasta kohden pelkkien tavoitetta 1 koskevien yhteisön tukikehysten osalta kautena 1994-1999 on yli 1000 euroa(28); Urban-ohjelman yhteydessä myönnetty tuki on enintään 280 euroa asukasta kohden.

32. Kaupunkialueita koskevat pilottihankkeet ja monet rakennerahastojen tukitoimenpiteet kohdistuvat erityisesti kaupunkikysymykseen(29). Koska Urban-ohjelmassa tarkoitetut toimet ovat samankaltaisia kuin nykyisten tukitoimenpiteiden yhteydessä toteutettavat toimet, ne olisi voitu toteuttaa samassa yhteydessä nykyistä integroidummin ja tehokkaammin, minkä ansiosta pitkät ja kalliit valmistelu-, tutkimis- ja hallinnointimenettelyt olisi voitu välttää. Paikallisviranomaiset eivät useimmissa maissa juurikaan osallistu paikallista kehittämistä koskeviin rakennerahastojen alueellisiin toimiin. Urban-aloite on parantanut paikallisviranomaisten mahdollisuuksia hyödyntää yhteisön yhteisrahoitusta.

33. Lisäksi jäsenvaltioissa on usein sellaisia kansallisia ohjelmia, joiden yhteydessä toteutetaan Urban-ohjelmassa tarkoitettujen toimien kaltaisia toimia. Näiden ja Urban-ohjelman välisen koordinoinnin ja integroinnin määrä on hyvin vaihteleva. Sen sijaan, että toiminta olisi perustunut kansallisiin kaupunkien kunnostamistoimiin, useissa tapauksissa on suunniteltu ja toteutettu uusia toimia kansallisten toimien ja Urban-aloitetta koskevan tiedonannon joidenkin aikataulua ja lähestymistapaa koskevien eroavuuksien vuoksi. Tämän vuoksi tavoitteiltaan samankaltaisten tukitoimien määrä on moninkertaistunut ja hallinnointikulut ovat kasvaneet(30).

HALLINNOINTI- JA SEURANTARAKENTEET

Päätöksenteko

34. Perustamissopimuksessa ei määrätä kaupunkikysymystä koskevan yhteisön politiikan täytäntöönpanosta, ja yhteisön toiminnan on siten nojauduttava toissijaisuusperiaatteeseen(31). Periaate sisältyy komission tiedonantoihin, mutta se olisi pitänyt määritellä selkeämmin, jottei sitä sekoitettaisi yhteistyökumppanuuden periaatteen kanssa: "Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti integroituun ohjelmaan sisällytettävien toimenpiteiden tulisi olla paikallisesti yhteistyössä suunniteltuja ja niissä tulisi ottaa huomioon kaupunkeja koskevien ongelmien moninaisuus"(32). Toissijaisuusperiaatteen käytännön soveltamiseen Urban-aloitteen yhteydessä on liittynyt monia jäljempänä kuvailtujen vaikeuksien kaltaisia vaikeuksia.

35. Komission käyttämissä lähestymistavoissa on perustavanlaatuisia eroavuuksia. Komissio on joidenkin (esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan) ohjelmien osalta ja toissijaisuusperiaatetta koskevan tulkintansa vuoksi ollut sitä mieltä, ettei se voinut osallistua hankkeiden valintaprosessiin, eikä ohjelmissa tämän vuoksi viitata yksittäisiin hankkeisiin. Joidenkin muiden ohjelmien yhteydessä komissio on kuitenkin osallistunut aktiivisesti hankkeiden määrittelyyn ja valintaan, mikä on siirtänyt keskustelun joskus varsin toissijaisiin näkökohtiin joidenkin hankkeiden osalta ja johtanut hyvinkin yksityiskohtaisten ohjelmien laatimiseen. Esimerkiksi Kreikassa hankkeiden täytäntöönpanoprosessit käynnistyvät vasta kun komission asiaankuuluvat yksiköt ovat hyväksyneet kunkin yksittäisen hankkeen.

36. Komission tiedonantojen mukaan paikallinen yhteistyökumppanuus on toimia koskevan päätöksenteon ja hallinnoinnin ensisijainen väline. Tätä periaatetta tukevien oikeudellisten rakenteiden puuttuminen on aiheuttanut ongelmia, ja kyseiset rakenteet on täytynyt suunnitella ja luoda erikseen. Erään Yhdistyneessä kuningaskunnassa alun perin ehdotetun lähestymistavan täydellinen muutos on johtanut paikallista yhteistyökumppanuutta koskevien rakenteiden perustamiseen hätiköidysti ja ilman asianmukaista lainsäädäntökehystä. Tämän seurauksena jouduttiin käymään monia neuvotteluja, mikä haittasi suuresti ohjelmien täytäntöönpanoa. Ohjelmien suunnittelusta ja täytäntöönpanosta ovat yleensä vastanneet keskus-, alue- ja paikallistason viranomaiset; eri yhteiskuntasektoreilla toimivat yhteistyökumppanit ovat osallistuneet ohjelmien suunnitteluun vain vähäisessä määrin tai eivät lainkaan. Niiden osallistumisella jo päätettyihin toimiin on voinut olla vain vähäisiä vaikutuksia. Eri yhteiskuntasektoreilla toimivat yhteistyökumppanit ovat kuitenkin joissakin tapauksissa voineet osallistua toimien täytäntöönpanoon.

Täytäntöönpano ja seuranta

37. Kaupunkikysymyksiä käsittelevän aluepolitiikan pääosaston horisontaalinen yksikkö, joka on laatinut aloitteen suuntaviivat, ja ohjelmien tutkimisesta ja hallinnoinnista vastaavat sekä aluepolitiikan että työllisyyden pääosastojen yksiköt ovat huolehtineet Urban-aloitteen täytäntöönpanosta komissiossa. Hallinnoinnista vastaavien yksiköiden ja horisontaalisen yksikön välillä olisi tarvittu nykyistä tehokkaampaa koordinointia sen varmistamiseksi, että asetettuihin tavoitteisiin pyritään yhtä aktiivisesti kaikissa ohjelmissa ja että aloitteen seurannassa käytettävät lähestymistavat olisivat suhteellisen samankaltaisia. Lisäksi monista eri rahastoista rahoitettavien erityisesti pienten ohjelmien (ks. kohta 2) hallinnointi on hyvin raskasta, ja erilaisten yhteisön ja kansallisten yksiköiden välinen koordinointi on vaikeaa puutteellisten henkilöstöresurssien vuoksi sekä sen vuoksi, että eri yksiköiden ensisijaiset tavoitteet poikkeavat toisistaan. Erityisesti päätöksenteko- ja talousarviomenettelyyn keskittyvä työllisyyden pääosasto osallistuu ohjelmien hallinnointiin ja tutkimiseen siten lähinnä muodollisesti.

38. Koska tiedonannon sanamuoto on väljä ja koska kaikki kysymyksessä olevat yksiköt, joiden lukumäärä on suuri sekä komissiossa että jäsenvaltioissa (keskus-, alueelliset, kunnalliset ynnä muut hallintoviranomaiset), eivät ole aina tottuneet yhteisön sääntöihin, nopean ja tehokkaan tietojenvaihtojärjestelmän käyttöönotto olisi ollut tarpeen. Hyvin monimutkaisten yhteisön ohjelmien täytäntöönpanon yhteydessä esiin tulleita monia ongelmia koskevien tietojen vaihto ja näiden ongelmien ratkaiseminen on ollut hyvin suuressa määrin riippuvainen hallinnoinnin eri tasojen välisestä epävirallisesta yhteydenpidosta ja siten ohjelmien hallinnoinnista vastaavien henkilöiden henkilökohtaisesta panoksesta.

39. Seurantakomiteat(33) eivät ole aina koostumukseltaan eivätkä kokoontumisrytminsä osalta asianmukaisin foorumi etenkään toimien täytäntöönpanoon ja menojen tukikelpoisuuteen liittyvien teknisten ongelmien käsittelyyn; ne keskittyvät näitä yleisempiin aiheisiin ja ohjelmia koskevien muutosten muotoiluun(34). Lisäksi pienten ohjelmien hyväksyminen alueittain vaikeuttaa komission osallistumista seurantakomiteoihin niiden suuren lukumäärän vuoksi. Henkilöstön suuri vaihtuvuus sekä komissiossa että jäsenvaltioissa on myös vaikeuttanut hallinnointia, koska valtaosa keskusteluista on käyty epävirallisesti hallinnon eri tasoilla.

40. Edunsaajien toiminnanala vaikuttaa suuressa määrin täytäntöönpantuihin toimiin. Useimpien ohjelmien suunnittelun lähtökohtana eivät ole olleet kaupunkien kehittämisstrategiat, vaan edunsaajat. Sen jälkeen kun edunsaaja, joka on useimmissa tapauksissa yksinomaan kunta, on määritelty, sen toimialoista on tullut keskeisiä toiminnan aloja. Useat kunnat ovat yrittäneet panna täytäntöön sellaisia toimia, jotka eivät ole yleensä kuuluneet niiden hallinnon alaan, kuten valtion tukia tai ammatillista koulutusta. Tämä on johtanut tehottomuuteen ja työmäärän lisääntymiseen, koska kunnat ovat joutuneet luomaan uusia täytäntöönpanomekanismeja vanhojen mekanismien rinnalle.

41. EAKR:n ja ESR:n toiminnanalat sekä tukikelpoiset toimenpiteet määritellään rakennerahastojen eri tavoitteiden mukaisesti. Tämän vuoksi mahdollisesti tukeen oikeutetut toimet vaihtelevat kysymyksessä olevien kaupunkialueiden sijainnin mukaisesti jopa saman ohjelman sisällä. Yhteensä 66 aluetta sijaitsee tavoitteiden 1 tai 6 kohdealueilla, 33 tavoitteen 2 kohdealueilla ja noin 20 tavoitteiden 1, 2 ja 6 kohdealueisiin kuulumattomilla alueilla. EAKR-asetuksessa(35) tarkoitetut infrastruktuuri-investoinnit vaihtelevat tavoitteiden mukaisesti, ja koulutuksen ja terveydenhuollon alojen investoinnit on varattu yksinomaan tavoitteen 1 kohdealueille. Näiden alojen investointien rahoitukseen on kuitenkin osallistuttu Urban-aloitteen avulla tavoitteen 1 kohdealueisiin kuulumattomilla alueilla. Yhteisön tukikehysten ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen (erityisesti seurantakomiteoiden suorittamaa arviointia, seurantaa ja toimivaltaa sekä taloudellista toteutusta koskevat) täytäntöönpanosäännökset eivät ole kuitenkaan täysin samoja eri tavoitteiden osalta, ja kyseiset säännökset eivät luonnollisestikaan koske kohdealueiden ulkopuolisia alueita. Tämän vuoksi tukitoimenpiteitä koskevat säännökset olisi pitänyt määritellä selkeästi puutteellisuuksien ja epävarmuuden välttämiseksi sekä yhteisön sääntöihin useinkin tottumattomien, ohjelmien hallinnoinnista vastaavien henkilöiden tehtävien helpottamiseksi(36).

42. Rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamista koskevassa asetuksessa tarkoitettuja ensisijaisia seurantavälineitä ovat vuotuiset täytäntöönpanokertomukset(37). Komissio vaatii vuotuisia kertomuksia kuitenkin ainoastaan maksusitoumusten päättämisen yhteydessä. Vuotuiset kertomukset ovat siten oikeastaan vuosittaisten erien päättämisen yhteydessä annettavia selontekoja, ja kun maksusitoumuksia on vain yksi (kuten kaikissa tapauksissa Italiaa, Kreikkaa, Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta), vuotuiset kertomukset ovat siten ainoa loppukertomus. Joissain tapauksissa päätöksissä on määrätty vuosittaisen kertomuksen laatimisvelvoitteesta, mutta tätä määräystä ei ole aina noudatettu. Useissa sellaisissa tapauksissa, joissa ohjelmaa kohden oli vain yksi maksusitoumus, ainoatakaan vuosittaista kertomusta ei ollut laadittu 31. joulukuuta 1999 mennessä. Sellaisissa ohjelmissa, joissa maksusitoumukset olivat eräkohtaisia, täytäntöönpanokertomuksia on laadittu viipeellä. Esimerkiksi Kreikan toimenpideohjelman ensimmäiset vuotuiset kertomukset esitettiin vasta marraskuussa 1999.

Tekninen apu

43. Urban-ohjelmien rahoitussuunnitelmien tarkastelu osoittaa, että tekniseen apuun, mukaan lukien hallinnointi, seuranta, arviointi ja valvonta, liittyvät menot ovat huomattavasti korkeampia kuin yhteisön tukikehyksissä tai yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa tarkoitetut (2 prosentin luokkaa olevat) kulut. Yhteisöaloitteiden piiriin kuuluvien ohjelmien erityispiirteet saattavat aiheuttaa ylimääräisen teknisen avun tarvetta, mutta joissakin tapauksissa kyseisten menojen osuus ohjelmien määrärahoista on yli 10 prosenttia.

44. Teknisestä avusta on voitu todeta useaan otteeseen, että uusia toimistoja, jopa uusia kehittämisyrityksiä on luotu yksinomaan Urban-aloitetta varten. Täytäntöönpantujen toimien luonne ja ohjelmien koko eivät riitä perusteeksi uusien hallintorakenteiden luomiselle.

45. Näiden uusien rakenteiden luomista on perusteltu jäsenvaltioissa toisaalta yhteisön hallintomenettelyjen monimutkaisuudella ja jäykkyydellä sekä tarpeella koordinoida hankkeista vastaavien tahojen toimintaa ja toisaalta yhteisön yksiköiden tehottomuudella. Tekniseen apuun käytetyillä varoilla olisi kuitenkin voinut olla nykyistä kestävämpiä vaikutuksia, jos nämä määrärahat olisi käytetty nykyisten rakenteiden lujittamiseen ja parantamiseen, koska uusista rakenteista joudutaan todennäköisesti luopumaan ohjelman päätyttyä.

46. Eräissä tapauksissa luodut rakenteet olivat koostumukseltaan väärin mitoitettuja tai huonosti sijoitettuja. Eräissä muissa tapauksissa ohjelmien hallinnointi taas oli annettu yksityisten yritysten tehtäväksi, mikä saattaa johtaa eturistiriitojen syntymiseen. Esimerkiksi Kreikassa eräs ohjelman hallinnoinnista vastaava yritys oli myös ohjelman edunsaaja. Lisäksi ohjelmasta katettiin kustannukset, jotka aiheutuvat kyseisen yrityksen Urban-ohjelman edunsaajina oleville pk-yrityksille tarjoamista neuvontapalveluista. Ohjelmien hallinnoinnista vastaavien yritysten on useissa tapauksissa (Espanja, Kreikka) - vastoin voimassa olevien arvonlisäveroa koskevien yhteisön direktiivien säännöksiä - katsottu olevan viranomaisia eikä verovelvollisia, minkä vuoksi näiden yhtiöiden suorittamista töistä ja toimittamista palveluista ei ole laskutettu. Erään hankkeen infrastruktuurikustannukset kasvoivat merkittävästi Portugalissa hallinnoinnista vastaavan säätiön perustamisen vuoksi, sillä paikallisviranomaisen johtamien infrastruktuuritöiden kohdalla kannettu arvonlisävero on pienempi kuin vero, jota kannetaan samoista töistä silloin, kun tilaajana on muu oikeushenkilö, esimerkiksi säätiö (5 prosenttia 17 prosentin sijaan).

47. Vaikka teknisen avun määrärahat ovat mittavia, tilintarkastustuomioistuin on todennut useaan otteeseen, että Urban-ohjelmien varainhoitoon (menoja koskeva kirjanpito ja menoilmoitukset), seurantaan ja arviointiin liittyvät puutteet(38) ovat yleisiä myös muissa rakennerahastojen yhteisrahoittamissa ohjelmissa. Edunsaajakaupunkien välisen kokemustenvaihdon edistämiseksi on toisaalta tehty vain vähän konkreettisia toimenpiteitä, vaikka tällä tavoitteella(39) on perusteltu teknisen avun määrärahojen lisäämistä.

48. Komissio on itse käyttänyt konsulttia apunaan. Konsultin suoritettaviksi annettujen tehtävien nimestä huolimatta ("kaupunkialueita koskevan yhteisöaloitteen koordinointi ja raportointi") tulokset ovat vaatimattomia: Internet-sivuston luominen, "Ohjelmia koskeva tiivistelmä" -lomakkeen laatiminen ja noin 20:tä Urban-ohjelman kohteena ollutta kaupunginosaa koskevien "tapaustutkimusten" valmistelu. Tämä johtuu erityisesti siitä, että konsultin suoritettavaksi annetut tehtävät oli määritelty yleisesti. Toisaalta Internet-sivustoa, jossa yksinomaan kuvaillaan Urban-aloitetta ja ohjelmia, ei ole päivitetty marraskuun 1999 jälkeen.

OHJELMIEN TOTEUTTAMINEN

Varainhoito

49. Kansallisen tason oikeudellisten sitoumusten ja maksusitoumusten määräajaksi vahvistettiin 31. joulukuuta 1999, eikä komissio myöntänyt niille jatkoaikaa. Maksujen suorittamisen määräajaksi vahvistettiin puolestaan - mahdollisia jatkoaikoja lukuun ottamatta - 31. joulukuuta 2001. Toimenpideohjelmien, joista osa aloitettiin tosiasiallisesti vasta vuonna 1999, hitaan edistymisen vuoksi (ks. kohdat 8 ja 9) niiden hallinnoinnista vastaavat tahot joutuivat etsimään toimiin sitoutumista nopeuttavia keinoja, joilla estetään toimenpideohjelmien vaillinainen toteuttaminen ja vastaavien yhteisön varojen vapauttaminen.

50. Seurantakomiteoille asetettu määräaika ohjelmien sisäisten mukautusten ehdottamiseksi tai suorittamiseksi komiteoiden toimivallan rajoissa päättyi 31. joulukuuta 1999. Tätä mahdollisuutta käytettiin laajasti. Ohjelmien sisältöä mukautettiin ottamalla huomioon jo toteutetut toimet, mikä kyseenalaisti ohjelmasuunnittelun laadun. Vuoden 1999 viimeisinä kuukausina suoritetut ohjelmien peräkkäiset muutokset herättivät epävarmuutta hallinnoinnista vastaavien tahojen ja edunsaajien keskuudessa, koska ne joutuivat usein käyttämään toimintansa perustana kolmea eri vaiheessa olevaa asiakirjaa ja rahoitussuunnitelmaa: voimassa olevia, komission tutkittavina olevia sekä sellaisia asiakirjoja tai suunnitelmia, jotka todennäköisesti hyväksyttäisiin kyseisen vuoden seurantakomitean viimeisessä kokouksessa.

51. Toimenpiteisiin sitoutumisen helpottamiseksi on käytetty joitakin kyseenalaisia tekniikoita, jotka eivät ole kuitenkaan välttämättä säännönvastaisia:

a) Alun perin suunniteltujen toimien ja toimenpiteiden korvaaminen muilla sellaisilla toimilla ja toimenpiteillä, joiden voidaan olettaa sujuvan aiempaa nopeammin tai jotka on jo toteutettu. Jotkin yhteistyössä yksityissektorin kanssa toteutettavat toimet ja uutta luovat toimet, joita on vaikeampi panna täytäntöön, korvattiin perinteisemmillä toimilla (ks. kohta 8).

b) Rakennerahastojen yhteisrahoitusosuuden lisääminen, minkä ansiosta ohjelmat on voitu toteuttaa nopeammin, vaikka kulujen määrä olisi pysynyt samana. Ohjelmia koskevien rahoitussuunnitelmien analyysi osoittaa kansallisten osuuksien laskeneen merkittävästi tietyissä ohjelmissa (ks. taulukko).

c) Toimien toteuttamista koskevien yleissopimusten allekirjoittaminen toimenpideohjelmien täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten ja muiden viranomaisten tai julkisten tai osittain julkisessa omistuksessa olevien yritysten välillä siten, että lopullisena edunsaajana pidetään tahoa, joka oikeastaan vastaa vain hallinnoinnista.

d) Tavaroiden ja palvelujen tilaaminen tavanomaista käytäntöä huomattavasti aiemmin. Edunsaajien on monissa tapauksissa todettu ostaneen tarvikkeita tai tehneen palvelusopimuksia sellaisten toimintojen yhteydessä, jotka oli tarkoitus toteuttaa vasta rakenteilla tai suunnitteilla olevissa rakennuksissa.

e) Sellaisten rahastojen perustaminen, joiden tarkoituksena oli vastata tiettyjen toimien täytäntöönpanosta. Toimivaltaiset viranomaiset pitävät jo pelkästään rahaston perustamista osoituksena oikeudellisesta ja taloudellisesta sitoutumisesta. Tämä käytäntö on vastoin täytäntöönpanosäännöksiä ja mahdollistaa toimenpiteiden päättämisen maksusitoumusten tasolla, vaikka mitään tointa tai hanketta ei olisikaan aloitettu.

52. Ohjelmien rahoitussuunnitelmiin ja toimenpiteiden konkreettiseen sisältöön kohdistuneiden, kauden lopussa suoritettujen muutosten yhteydessä olisi pitänyt toteuttaa myös tavoitteita, osoittimia ja ennakkoarviointien päätelmiä koskevia muutoksia, mitä ei kuitenkaan tehty.

53. Ohjelmien etenemisessä ilmenneet viivästykset johtivat siihen, että sopimuksentekomenettelyt ajoittuvat vuoden 1999 viimeisiin kuukausiin. Toisaalta monet infrastruktuurihankkeet saatetaan päätökseen vasta maksusitoumus- ja maksujaksojen päättyessä. Kyseisiin infrastruktuureihin suunniteltujen palvelujen tarjoaminen tai toimien toteuttaminen, jotka ovat tärkeimpiä rahoitusperusteita, ei siis ole mahdollista Urban-ohjelman yhteydessä. On toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta taataan, että investoinnit kohdistuvat todellakin asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen. Urban II -aloite (2000-2006) koskee pääasiallisesti uusia alueita, ja suunnitelluista toimista luopumisen riski on suuri, jos seurantaa ja jatkotoimia ei toteuteta asianmukaisesti.

54. Sellaisia toimenpiteitä, jotka oli tarkoitus toteuttaa vähitellen koko toimenpideohjelman kuluessa, toteutettiin hyvin lyhyellä aikavälillä. Useissa tapauksissa todettiin, että alun perin viiden tai kuuden vuoden ajalle suunnitellut koulutustoimet toteutettiin vain muutaman kuukauden aikana. Lisäksi pk-yrityksille tarkoitetut tukijärjestelmät voitiin käynnistää vasta kauden lopussa pientä kohderyhmää koskevan oikeudellisen kehyksen määrittelyyn liittyneiden vaikeuksien vuoksi.

Toimien valinta ja täytäntöönpano

55. Edunsaaja, toimien luonne ja usein jopa yksittäiset hankkeet määritellään suoraan tai epäsuorasti useimpien toimien ohjelmasuunnittelun yhteydessä. Yksittäisiä hankkeita koskevat valintamenettelyt olivat siten harvinaisia.

56. Useimpien tarkastettujen ohjelmien yhteydessä sallittiin joihinkin julkisiin palveluihin - etenkin sosiaalipalveluihin(40) - liittyvien hallintomenojen rahoittaminen. Näitä palveluja rahoitetaan joissain Urban-ohjelmissa EAKR:sta, joissain taas ESR:sta. On kuitenkin syytä huomata, että EAKR:a ja ESR:a koskevissa asetuksissa(41) ei sallita tällaisten palvelujen rahoittamista.

57. Ohjelmien hallinnoinnista vastaavat tahot ovat perustelleet tämäntyyppisten toimien käyttöönottoa Urban-ohjelmissa tiedonannon ristiriitaisuudella; tiedonannossa annetaan ymmärtää, että sosiaalista integraatiota kaupungeissa koskevat toimet(42) ovat aloitteen yhteydessä ensisijaisia. Lisäksi näitä toimia perusteltiin eri kaupunginosiin sisältyvien mahdollisuuksien kehittämisellä. Tiedonanto on kuitenkin vain asiakirja, jossa vahvistetaan komission laatimat suuntaviivat, eikä tiedonannossa voida milloinkaan poiketa yhteisön asetuksista.

58. Tukeen oikeutetun alueen on oltava jonkin kaupungin maantieteellisesti määritetty ja rajattu osa. Tilintarkastustuomioistuimen suorittamien tarkastusten yhteydessä on tullut esiin seuraavanlaisia ongelmallisia tapauksia:

a) Tukeen oikeutettua aluetta ei ole määritelty täsmällisesti kaikissa ohjelmissa, mikä on herättänyt keskustelua ja aiheuttanut epävarmuutta. Alankomaiden (Haag) osalta tilanne selkiintyi vasta vuonna 1998, kun kysymyksessä ollut kaupunginosa rajattiin uudelleen.

b) Monet alueet on määritelty uudelleen kesken kaiken, jotta tukea voitaisiin myöntää jollekin yksittäiselle hankkeelle, ja valittu alue jopa korvattiin eräässä tapauksessa toisella alueella (Madrid).

c) Joissain tapauksissa ohjelmien hallinnoinnista vastaavilla tahoilla oli sellainen käsitys, että tukeen oikeutettujen alueiden ulkopuoliset toimet ovat mahdollisia, mikäli suurin osa toimista toteutetaan valitulla alueella (Kreikka).

d) Joitain hankkeita on toteutettu tukeen oikeutetun alueen ulkopuolella; esimerkkeinä mainittakoon erään kunnan eräässä toisessa osassa sijaitseva silta (Espanja, León) ja eräässä toisessa kunnassa sijaitseva huumeidentorjuntakeskus (Kreikka).

59. Edellä mainittuja yleisempiä ovat tapaukset, joissa sosiaalipalvelujen tai pk-yritysten käyttöön tarkoitettujen tilojen rakentamis- tai kunnostushankkeet toteutetaan tukeen oikeutetuissa kaupunginosissa, mutta mahdollisiksi edunsaajiksi tarkoitetut henkilöt asuvat eri puolilla kyseistä kaupunkia tai aluetta. Esimerkiksi kreikkalaisessa Peristerin kaupungissa (140000 asukasta) on tukeen oikeutettu noin 5000 asukkaan teollisuusalue, jolla sijaitsevat koko kunnan hyödyksi tarkoitetut infrastruktuurit. Koska investoinnit ovat merkittäviä, näiden palvelujen käyttömahdollisuuksien rajaaminen ainoastaan kyseisen kaupunginosan asukkaille olisi varojen tuhlausta. Tämänkaltaiset toimet olisi pitänyt toteuttaa muiden, laajempien toimenpiteiden yhteydessä.

60. Ongelmia on esiintynyt myös seuraavien toimien yhteydessä:

a) Pk-yritysten hyväksi toteutettavat toimet koskevat pääasiallisesti uusien pk-yrityksille tarkoitettujen tukirakenteiden luomista, mutta aina ei ole asianmukaisesti selvitetty ennalta, perustuvatko kyseiset rakenteet todellisiin tarpeisiin.

b) Koska koko yhteisön alue on tukeen oikeutettua aluetta joko tavoitteen 1 tai tavoitteiden 3 ja 4 osalta ja koska ammatillisen koulutuksen tarjonta on jo nyt runsasta, uuden koulutuksen - joka on joskus päällekkäistä alueellisen tai kunnallisen tason koulutustoimien kanssa - järjestämistä on vaikea perustella. Lisäksi on todettava, että koulutusta on tarjottu usein myös muille kuin tukeen oikeutetun kaupunginosan asukkaille, ja joissain tapauksissa kaupunkialueita on määritelty uudelleen tukeen oikeutettujen henkilöiden määrän lisäämiseksi. Tältä osin on kuitenkin todettava, että jos valitussa kaupunginosassa olisi ollut tosiasiallista ja määriteltävissä olevaa tarvetta, toimi olisi voitu kohdistaa pelkästään sen asukkaisiin. Jos toimi sen sijaan on luonteeltaan yleinen, se olisi pitänyt toteuttaa laajempien kunnallisten tai alueellisten toimien yhteydessä.

c) Asumisasiat eivät kuulu Urban-ohjelman piiriin(43), vaikka huonot asuinolosuhteet olivat yksi tiedonannossa tarkoitetuista kaupunginosien valintaperusteista. Utrechtin paikallisviranomaisten näkemyksen mukaan asuntoja koskevat toimet olivat oikeutettuja tukeen ohjelman tärkeimmän toimenpiteen ("Elämänlaatu") yhteydessä, ja ensimmäiset hankkeet aloitettiin. Kun viranomaiset huomasivat, etteivät kyseiset toimet olleet oikeutettuja tukeen, koko ohjelma oli tarkistettava, jotta tarvittavat määrärahasupistukset (78 prosentista 40 prosenttiin toimenpideohjelmasta) voitiin tehdä kyseisen toimen osalta. Lisäksi tämän alan hankkeille myönnettiin yhteisrahoitusta välillisesti, esimerkiksi julkisivujen kunnostamiseen (Espanja) tai asuntojen kunnostamiseen, jotta niitä voitaisiin mahdollisesti vuokrata matkailijoille (Italia); yhteisrahoituksella tuettiin myös uuteen sosiaaliseen asuntotarjontaan kuuluvien yhteisten tilojen tai kaupallisten tilojen rakentamista niiden käyttöpinta-alan mukaisesti (Portugali).

Arviointi

61. Ennakkoarviointien yhteydessä todetut puutteet (ks. kohdat 22-23) tulevat esiin myös seurannan ja väliarviointien tasolla. Fyysisten ja asianmukaisten vaikutuksia koskevien osoittimien puute samoin kuin täsmällisten ja mitattavissa olevien tavoitteiden puute rajoittavat myöhempien arviointitoimien laatua ja vertailukelpoisuutta.

62. Vain harvat väliarvioinnit on suoritettu niin ajoissa, että niiden tulokset on voitu ottaa huomioon ohjelmien viimeisten muutosten yhteydessä ennen maksusitoumusten tekemistä koskevan määräajan päättymistä (31. joulukuuta 1999). Vaikka toteutetuissa harvalukuisissa väliarvioinneissa esitetään kiinnostavia seikkoja, niiden pohjalta on kuitenkin vaikea suorittaa vertailuja. Väliarvioinnit - joiden avulla on luotu osoitinjärjestelmä - voidaan useissa tapauksissa määritellä ennakkoarvioinneiksi; niiden merkitys on ollut kuitenkin erittäin vähäinen, koska toimenpiteet olivat edenneet jo pitkälle. Joissakin maissa väliarviointeja ei toteuteta lainkaan, ja useimmissa tapauksissa väliarviointi suoritetaan pikemminkin säännösten noudattamisen varmistamiseksi kuin hyödyllisten tulosten saavuttamiseksi. Maksusitoumusjakson päätyttyä suoritetut väliarvioinnit eivät hyödytä käynnissä olevia ohjelmia, ja niiden toteuttamisajankohta on liian aikainen, jotta niiden avulla voitaisiin mitata ohjelmien vaikutuksia. Lisäksi ne saattavat olla päällekkäisiä jälkiarviointien kanssa.

63. Komission tiedonannot sisältävät havainnollisen ja ohjeellisen luettelon integroituihin ohjelmiin mahdollisesti sisällytettävistä toimenpiteistä(44). Tilintarkastustuomioistuin on kuitenkin todennut(45) jo useaan otteeseen, ettei komissiolla ole vielä käytettävissään sellaisia kattavia ja luotettavia tietojärjestelmiä, joiden avulla voitaisiin määritellä toimenpideluokittain parhaillaan toteutettavat toimet sekä niiden odotetut ja saavutetut tulokset. Tämä vaikeuttaa yhteisön rahoituksen kokonaisvaikutusten asianmukaista arviointia.

PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET

64. Urban-yhteisöaloitteen ansiosta monia kaupunkien kehittämistä koskevia hankkeita on voitu panna täytäntöön 118:lla eri alueella Euroopan unionissa; aloite on myös lisännyt paikallisten viranomaisten mahdollisuuksia saada rahoitusta yhteisöltä. Tilintarkastustuomioistuin on kuitenkin sitä mieltä, että nämä hankkeet olisi voitu toteuttaa myös yhteisön nykyisten toimenpiteiden yhteydessä; tällöin olisi voitu välttää uusien menettelytapojen ja kalliiden hallintorakenteiden luominen. Vastaisuudessa olisi tehtävä perusteellinen tarveanalyysi ennen uusien yhteisön toimenpiteiden hyväksymistä siten, että otetaan huomioon tilintarkastustuomioistuimen huomautukset ja aiemmat kokemukset, jotta varmistettaisiin, että toimenpiteistä saadaan todellista lisäarvoa.

65. Komission tiedonannoissa, joissa esitetään Urban-aloitetta koskevat suuntaviivat, esitetään monia kunnianhimoisia tavoitteita, jotka eivät ole kuitenkaan kovin konkreettisia. Hyväksytyillä ohjelmilla ei ole myöskään täsmällisiä tai erityisiä tavoitteita. Toimien toteuttaminen on ollut tämän vuoksi hajanaista, minkä vuoksi ohjelmien vaikutusten ja koko aloitteen arviointi on hyvin hankalaa. Komission uudessa tiedonannossa(46) määritellään myös kauden 2000-2006 kunnianhimoiset tavoitteet. Jotta ennakkoarvioinnit, seuranta ja arviointi voitaisiin todella ottaa huomioon toimenpiteiden suunnittelussa ja täytäntöönpanossa, toimenpiteiden täsmälliset tavoitteet on määriteltävä etukäteen.

66. Koska tukeen oikeutettujen kaupunkialueiden määrittelyssä ei ole sovellettu etukäteen asetettuihin objektiivisiin tekijöihin pohjautuvaa tarkasti määritettyä menettelytapaa, alueiden valintamenettelyä voidaan pitää kyseenalaisena. Tukeen oikeutettujen alueiden lukumäärä (118) on alun perin suunniteltua (70) suurempi, ja tukea saavat alueet ovat usein liian suuria, jotta myönnetyllä rahoituksella voisi olla merkittäviä vaikutuksia (ks. kohdat 7 ja 11-16). Tukeen oikeutettujen alueiden valintaa koskevat vastuualueet on täsmennetty uutta kautta varten. Tästä lähtien jäsenvaltioiden on määriteltävä alueet ja huolehdittava rahoituksen jakamisesta alueittain ottamalla huomioon tietyt uudessa tiedonannossa esitetyt perusteet(47). Komission on valvottava, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön täsmälliset perusteet ja kilpailuun perustuvat avoimet valintamenettelyt noudattaen samalla julkisen tuen myöntämistä koskevia kansallisia sääntöjä.

67. Yhteisön varojen jakaminen jäsenvaltioiden, alueiden, kaupunkien ja kaupunkialueiden kesken ei ole tapahtunut riittävän selkeästi, ja edunsaaja-alueiden lukumäärää ja niille myönnettäviä määrärahoja koskevat lopulliset päätökset on tehty vasta ohjelmien suunnittelun ja esittelyn jälkeen. Tämä on johtanut viivästyksiin ja ohjelmien vaikeaan uudelleensuunnitteluun (ks. kohdat 6 ja 21). Varojen jakamisen olisi tapahduttava mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jotta eri toimenpiteiden rahoituksen osalta olisi riittävä varmuus olemassa.

68. Vaikka eri kaupunkialueiden ongelmat ovat hyvin erityyppisiä, toimenpideohjelmissa ongelmien ratkaisemiseksi käytetyt keinot ovat keskenään hyvin samankaltaisia. Kun otetaan huomioon ohjelmien koko, tämä strategia on johtanut hyvin sekavaan ja erittäin hankalasti hallinnoitavaan rahoitusjärjestelmään (ks. kohdat 19-20). Uusien toimenpiteiden, joita ainoastaan EAKR rahoittaa tästä lähtien, on oltava aiempaa yksinkertaisempia, ja ne on myös kohdennettava aiempaa paremmin tuettavien alueiden tärkeimpiin ongelmiin.

69. Urban-ohjelmien täytäntöönpanossa on esiintynyt huomattavia viivästyksiä, joiden vuoksi toimet ovat keskittyneet kauden loppuvaiheeseen. Tämä johtuu siitä, että ennakkoarvioinnit eivät ole olleet riittävän perusteellisia tai niitä ei ole tehty lainkaan, sekä siitä, että ohjelmasuunnittelussa ei ole oltu tarpeeksi realistisia ja seuranta on ollut heikkoa. Lisäksi on pyritty kyseenalaisin keinoin varmistamaan sitoutuminen toimiin ennen 31. joulukuuta 1999 päättyvää määräaikaa (ks. kohdat 49-54). Ohjelmasuunnittelu- ja ennakkoarviointivälineiden lujittaminen on olennaisen tärkeää toimenpiteiden seurannan ja arvioinnin tehostamiseksi. Rahoitussuunnitelmissa ei pitäisi myöskään toistaa sellaisenaan rahoitusnäkymissä tarkoitettua määrärahojen vuosittaista jakautumista, vaan niihin olisi liitettävä toimien etenemistä koskevia realistisia ennusteita.

70. Urban-ohjelmat on toteutettu erillään muista kyseisillä alueilla samanaikaisesti toteutetuista yhteisön toimista ja kansallisista toimista. Koska komissiossa ei ole luotettavaa ja ajan tasalle saatettua tietojärjestelmää, on mahdotonta saada konkreettisia tietoja rakennerahastojen yhteisrahoituksella kaupunkiympäristössä toteutetuista toimista. Olisi tehtävä konkreettisia aloitteita kaupunkialueita koskevia toimenpiteitä sekä toimenpiteiden yhdenmukaisuutta ja integrointia koskevien tietojen saannin varmistamiseksi (ks. kohdat 26-33). Lisäksi kaupunkialueiden kehittämisen hyväksi tehtävien toimien vahvistaminen, jota komissio suosittelee(48) rakennerahastoista kautena 2000-2006 rahoitettavien toimien osalta, johtaa todennäköisesti rakennerahastojen ensisijaisten tavoitteiden piiriin jo kuuluvien kaupunkien erityisten tukivälineiden vähenemiseen.

71. Muun muassa vaikutuksia kuvaavien osoittimien puutteet ja vuosittaisten täytäntöönpanokertomusten viivästymiset ja jopa kertomusten laatimisen laiminlyönnit osoittavat, että toimenpiteiden seuranta on heikkoa teknistä apua varten myönnetyn yhteisrahoituksen suuruudesta huolimatta (ks. kohdat 22-23, 42 ja 61). Paikallistasoa koskevia tilastotietoja on parannettava, ja on jatkettava jo aloitettua esim. Urban Audit -kaupunkitutkimukseen(49) liittyvää toimintaa. Lisäksi komission olisi osana yhteistyökumppanuutta otettava käyttöön tietojenvaihtojärjestelmiä asiakirjojen tutkimiseen liittyvien viivästysten ja täytäntöönpanon teknisten ongelmien käsittelyyn liittyvien epävarmuustekijöiden välttämiseksi (ks. kohdat 37-41). Kokemustenvaihtoa edistävistä toimenpiteistä on saatu vain vähän konkreettisia kokemuksia, minkä vuoksi komission olisi mietittävä tehokkaita keinoja hyvien käytäntöjen edistämiseksi kaupunkiympäristössä. Sen ei tulisi kuitenkaan keskittyä pelkästään Urban-aloitteen yhteydessä yhteisrahoitusta saaviin toimiin.

72. Tilintarkastustuomioistuimen keskeisimmät havainnot Urban-ohjelman toteuttamisesta ovat samansuuntaisia kuin rakennerahastojen toimenpiteitä ja erityisesti yhteisöaloitteita koskevien tutkimusten yhteydessä aiemmin esitetyt havainnot. Uudet säännökset ja ohjelmakauden 2000-2006 alkaminen antavat komissiolle ja jäsenvaltioille uuden tilaisuuden panna nopeasti täytäntöön konkreettisia aloitteita rakenteellisia toimia koskevan ohjelmasuunnittelun, hallinnoinnin, seurannan ja arvioinnin yksinkertaistamiseksi ja parantamiseksi.

Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 21. ja 22. helmikuuta 2001 pitämässään kokouksessa.

Tilintarkastustuomioistuimen puolesta

Jan O. Karlsson

presidentti

(1) Asetus (ETY) N:o 4253/88 rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 20). Asetuksen 11 artiklassa ("Yhteisöaloitteet") säädetään, että komissio voi omasta aloitteestaan päättää ehdottaa jäsenvaltioille, että nämä pyytäisivät tukea toimenpiteille, joihin liittyy yhteisön kannalta erityinen etu.

(2) EAKR osallistuu kaupunkialueita koskevien pilottihankkeiden yhteisrahoitukseen sitä koskevan asetuksen 10 artiklan nojalla (neuvoston asetus (ETY) N:o 4254/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan aluekehitysrahaston osalta annetulla asetuksella (ETY) N:o 2083/93. Kaupunkialueita koskevien pilottihankkeiden yleisenä tavoitteena on tutkia ja panna täytäntöön keinoja ja suunnitelmia kaupunkipolitiikkaa ja kaupunkeja koskevan ohjelmasuunnittelun edistämiseksi sekä kestävän taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi.

(3) Komission tiedonanto jäsenvaltioille suuntaviivojen vahvistamisesta niiden kaupunkialueita koskevaan yhteisöaloitteeseen liittyvien toimenpideohjelmien osalta, joita jäsenvaltioita pyydetään kehittämään (URBAN) (EYVL C 180, 1.7.1994, s. 6). Vaikka tämän tiedonannon yhteydessä määrät ilmaistiin ecuina, kertomuksessa käytetään 'euro'-ilmaisua sekä ecun että euron tapauksessa.

(4) Komission tiedonanto jäsenvaltioille suuntaviivojen vahvistamisesta niiden kaupunkialueita koskevaan yhteisöaloitteeseen liittyvien toimenpideohjelmien osalta, joita jäsenvaltioita pyydetään kehittämään (URBAN) (EYVL C 200, 10.7.1996, s. 4).

(5) Komission tiedonantojen 14 kohta.

(6) Komission tiedonantojen 7 kohta.

(7) Varainhoitovuotta 1994 koskeva vuosikertomus, kohdat 4.61-4.73 (Alueiden välistä ja rajat ylittävää yhteistyötä koskeva yhteisön aloite (Interreg). Varainhoitovuotta 1995 koskeva vuosikertomus, kohdat 7.9-7.60 (Leader-yhteisöaloite 1990-1993) sekä varainhoitovuotta 1996 koskeva vuosikertomus, kohdat 6.86-6.91 (pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva yhteisöaloite).

Erityiskertomus nro 7/2000 Irlannin kansainvälisestä rahastosta sekä erityisestä tukiohjelmasta rauhan ja sovinnon aikaansaamiseksi Pohjois-Irlannissa ja Irlannin raja-alueiden kreivikunnissa vuosina 1995-1999 (EYVL C 146, 25.5.2000).

(8) Erityiskertomus nro 4/94 kaupunkiympäristöstä (EYVL C 383, 31.12.1994, s. 1). Varainhoitovuotta 1994 koskeva vuosikertomus, kohdat 4.39-4.60 (Yleiskattava tuki paikallisen kehityksen välineenä). Varainhoitovuotta 1995 koskeva vuosikertomus, kohdat 5.71-5.87 (Paikallisviranomaisten välinen kokemusten vaihto).

(9) Ks. erityisesti kaupunkiympäristöä koskevan erityiskertomuksen nro 4/94 kohdat 6.1-6.7.

(10) Ainoastaan neljää ohjelmakauden 1994-1999 13 yhteisöaloitteesta on jatkettu ohjelmakaudeksi 2000-2006.

(11) Esimerkkeinä mainittakoon, että Urban-aloitteen piirissä yhteisrahoitusta saavista hankkeista yleisimpiä ovat seuraavat hankkeet: yrityskeskukset ja työllistämisen edistämiskeskukset, pienille ja keskisuurille yrityksille (erityisesti kaupallisille yrityksille ja käsityöalan yrityksille) annettava tuki, julkisten tilojen (teiden, jalkakäytävien, puistojen ja niin edelleen) kunnostaminen, rakennusten korjaaminen, sosiokulttuuriset toimenpiteet, muita heikommassa asemassa olevan väestön hyväksi toteutettavat sosiaalipalvelut ja ammatilliseen koulutukseen liittyvät kurssit.

(12) Rakennerahastojen avulla pyritään toteuttamaan kuusi ensisijaista tavoitetta, joista tavoitteen 1 avulla pyritään edistämään kehityksessä jälkeenjääneiden alueiden kehittämistä ja rakenteellista mukauttamista; tavoitteen 2 avulla pyritään uudistamaan teollisuuden taantumisesta vakavasti kärsiviä alueita, raja-alueita tai alueiden osia.

(13) Erityiskertomus nro 16/98 rakenteellisten toimien määrärahojen toteuttamisesta ohjelmakautena 1994-1999 (kohta 3.1 ja liite I) (EYVL C 347, 16.11.1998, s. 48) ja varainhoitovuotta 1995 koskeva vuosikertomus (kohdat 5.32-5.33).

(14) Komission tiedonantojen 12 kohta.

(15) Varainhoitovuotta 1997 koskeva vuosikertomus (kohdat 3.24-3.34) ja varainhoitovuotta 1999 koskeva vuosikertomus (kohdat 3.3 ja 3.18-3.22) sekä erityiskertomus nro 16/98 rakenteellisten toimien määrärahojen toteuttamisesta ohjelmakautena 1994-1999, kohta 6.19.

(16) Toimenpiteisiin sovellettavat taloudellista toteutusta koskevat säännökset. Yhteisön maksusitoumus- ja maksumekanismit. Yhteisön tukikehysten vakioliite, yhtenäiset ohjelma-asiakirjat ja toimenpideohjelmat.

(17) Komission tiedonantojen 10 kohta.

(18) "Kaupunkialueita koskeva yhteisöaloite (URBAN)", KOM(94) 61 lopullinen/2, 20.4.1994.

(19) Komission tiedonantojen 5 kohta. Näihin osoittimiin kuuluu työttömyystaso, koulutukseen osallistuminen, rikosten määrä, asumusten taso, sosiaaliturva-avustuksia saavien prosenttiosuus, sosiaalinen ja etninen jakauma, ympäristön pilaantuminen, heikkenevä joukkoliikenne ja heikot paikallispalvelut jne.

(20) Komission tiedonantojen 15 kohta.

(21) Komission tiedonantojen 20 kohta.

(22) Yhteensovittamista koskevan asetuksen 14.3 artiklassa säädetään, että mikäli vaaditut edellytykset täyttyvät, komissio tekee päätöksen yleensä kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta.

(23) KOM(97) 197 lopullinen, 6.5.1997. Komission tiedonanto "Kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unionissa".

(24) KOM(98) 605 lopullinen, 28.10.1998. Komission tiedonanto: "Kaupunkien kestävä kehittäminen Euroopan unionissa: toimintakehys".

(25) Komission tiedonantojen 19 kohta.

(26) Arvio Euroopan aluekehitysrahaston ja koheesiorahaston taloudellisista vaikutuksista kaupunkeihin - Liite III, KOM(97) 197 lopullinen, 6.5.1997.

(27) Yhteisön tukikehys on asiakirja, jonka komissio hyväksyy yhdessä asianomaisen jäsenvaltion kanssa arvioituaan jäsenvaltion esittämän suunnitelman; asiakirja sisältää rakennerahastojen ja jäsenvaltion strategian ja toiminnan painopistealueet, niiden erityistavoitteet sekä rahastojen ja muiden varojen rahoitusosuuden.

Toimenpideohjelma on komission yhteisön tukikehyksen täytäntöön panemiseksi hyväksymä asiakirja.

Yhtenäisasiakirja on komission hyväksymä asiakirja, joka yksinään sisältää sekä yhteisön tukikehykseen että toimenpideohjelmaan kuuluvat osat.

(28) Varainhoitovuotta 1995 koskeva toimintakertomus - Taulukko 5.3 - Yhteisön tuki, tavoitteen 1 kohdealueiden väestö ja BKT.

(29) Esimerkkinä voidaan mainita, että jo ennen Urban-aloitteen suunnittelemista hyväksytyssä ympäristön ja kaupunkialueiden kunnostamista koskevassa toimenpideohjelmassa (Portugali) otettiin käyttöön alaohjelmat Lissabonin ja Porton taajamien köyhien osien kunnostamiseksi. Tilanne on samanlainen Irlannissa toimenpideohjelman "Local Urban and Rural Development" yhteydessä.

(30) Näin on Italiassa kaupunkialueiden kunnostamista koskevan kansallisen ohjelman osalta ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa SRB-ohjelman (Single Regeneration Budget) ja City Challenge -ohjelman osalta. Sen sijaan Ranskassa ja Alankomaissa jotkin Urban-ohjelmat perustuvat yksinomaan kaupunkeja koskeviin sopimuksiin ja suuriin kansallisiin kaupunkihankkeisiin (Ranska) sekä "Grote Stedenbeleid" -politiikkaan (suurkaupunkipolitiikka)(Alankomaat).

(31) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artikla (entinen 3 b artikla) ja toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen soveltamista koskeva pöytäkirja.

(32) Komission tiedonantojen 17 kohta.

(33) Sellaisena kuin siitä säädetään asetuksen (ETY) N:o 4253/88 25 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 20).

(34) Erityiskertomus nro 16/98 rakenteellisten toimien määrärahojen toteuttamisesta ohjelmakautena 1994-1999, kohdat 6.12-6.13.

(35) Asetus (ETY) N:o 4254/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan aluekehitysrahaston osalta annetulla asetuksella (ETY) N:o 2083/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 34).

(36) Sekaannuksia on kuitenkin todettu. Espanjan ensimmäisen Urban-ohjelman osalta päätöksen 8 artiklassa asetetaan ohjelman liitteenä olevat hyvin ylimalkaiset määräykset Urban-ohjelman soveltamismääräyksiksi. Päätöksen liitteenä on samanaikaisesti myös standardoituja täytäntöönpanomääräyksiä, joista ovat seurauksena esimerkiksi kahdet seurantakomiteoiden toimintaa ja toimivaltaa koskevat säännöt. Espanjan toisen ohjelman yhteydessä on annettu ainoastaan toimenpideohjelmaan sisältyvät määräykset, ja standardoituja määräyksiä ei ole, minkä vuoksi määräykset eivät kata ohjelman ja erityisesti rahoituksen täytäntöönpanoa koskevia merkittäviä näkökohtia.

(37) Asetuksen (ETY) N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93, 25 artikla (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 20).

(38) Viimeksi varainhoitovuotta 1999 koskevassa vuosikertomuksessa: tarkastuslausumaan liittyvä arviointi (kohdat 3.38-3.81), rakenteellisten toimien varainhoito (kohdat 3.100-3.127).

(39) Komission tiedonantojen 16 kohta.

(40) Päiväkoti- ja lastentarhapalvelut; huumevieroitusklinikat (rahoitusta on myönnetty myös ruiskuja ja metadonihoitoa varten); neuvontatoimistot vaikeuksissa oleville perheille ja vanhuksille; kirjastot ja uimahallit; urheilu- ja kulttuuritoiminta; tanssi- ja urheilukalastuskurssit; kahvilat; etnisten vähemmistöjen tukikeskukset; yleiset suihkutilat; lasten koulunkäynnin tukeminen; kuntokeskukset; ilmaiset bussit; jalkapallo-otteluille kaupunginosan lasten virkistystoimintaan myönnettävä tuki.

(41) Asetus (ETY) N:o 4254/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan aluekehitysrahaston osalta annetulla asetuksella (ETY) N:o 2083/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 34).

Asetus (ETY) N:o 4255/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan aluekehitysrahaston osalta annetulla asetuksella (ETY) N:o 2084/93 (EYVL L 193, 31.7.1993, s. 39).

(42) Komission tiedonantojen 14 kohta.

(43) Komission tiedonantojen 15 kohta.

(44) Tällä tarkoitetaan erityisesti uuden taloudellisen toiminnan käynnistämiseen, paikallisen tason työllisyyden turvaamiseen, sosiaalisten, terveydenhuollon ja turvallisuuden samoin kuin infrastruktuurien ja ympäristön laadun parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä.

(45) Varainhoitovuotta 1999 koskeva vuosikertomus, kohdat 3.23-3.28.

(46) Komission tiedonanto jäsenvaltioille, annettu 28 päivänä huhtikuuta 2000, kriisikaupunkien ja -lähiöiden taloudelliseen ja sosiaaliseen elvyttämiseen kestävän kaupunkikehityksen edistämiseksi tähtäävän yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (EYVL C 141, 19.5.2000, s. 8).

(47) Komission uuden tiedonannon 16 kohta.

(48) Rakennerahastot ja niiden yhteensovittaminen koheesiorahaston kanssa. Ohjelmien laatimisohjeet ohjelmakaudeksi 2000-2006. KOM(1999) 344 lopullinen, 1.7.1999.

(49) "Urban Audit" -kaupunkitutkimus on EAKR:n rahoittama pilottihanke, jonka avulla pyritään laatimaan Euroopan unionin kaupunkeja koskeva tilannekartoitus.

Ensimmäisessä vaiheessa saadut tulokset kattavat yhteensä 58 kunkin jäsenvaltion tärkeimpiin kuuluvaa kaupunkia, ja tulokset on julkaistu vuonna 2000.

(Viite: Osa 1 - ISBN 92-828-9242-5 ja Osa 2 - ISBN 92-828-9244-1).

Huomattakoon, että Urban II:n (2000-2006) uusien painopistealueiden vuoksi vain harvat Urban Audit -kaupunkitutkimuksen yhteydessä eritellyt kaupungit saavat Urban-aloitteen yhteydessä myönnettävää tukea.

Liite

URBAN-YHTEISÖALOITTEEN MUKAISTEN VAROJEN MYÖNTÄMISPROSESSI

1. Alun perin 600 miljoonan euron (400 miljoonaa euroa tavoitteen 1 kohdealueille ja 200 miljoonaa euroa muille alueille) suuruinen tuki jaettiin seuraavasti:

C(94) 1818, 5.7.1994

>TAULUKON PAIKKA>

2. Näiden varojen ensisijainen myöntämisperuste oli komission mukaan kuuluminen tavoitteiden 1, 2 ja 5 b kohdeväestöön, mutta varojen jakautumista mukautettiin tietyiltä osin (Espanjalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettäviin varoihin tehtiin lisäyksiä samalla kun Ranskan, Saksan ja Italian osuuksia pienennettiin).

3. Mukautuksia tehtiin vielä edellä mainittujen 600 miljoonan euron jakamisen jälkeen Espanjan (30 miljoonaa euroa), Yhdistyneen kuningaskunnan (21,6 miljoonaa euroa) ja Alankomaiden (- 0,7 miljoonaa euroa) osalta. Lisäksi Espanjan hyväksi tehtiin vielä uusi mukautus myöntämällä sille 50 miljoonaa euroa sen jälkeen, kun Portugalin tekstiiliohjelma oli siirretty rahoitusnäkymien otsikon 3 alle.

4. Uusien jäsenvaltioiden käytettäviksi tarkoitetut yhteisöaloitteiden varat jaettiin ensimmäisen kerran seuraavasti:

KOM(95) 123 lopullinen, 4.4.1995

>TAULUKON PAIKKA>

5. Käytettävissä olevien varojen määrä kasvoi 157 miljoonalla eurolla yhteisöaloitteiden mukaisen varauksen jakamisen ja Urban-aloitetta koskevan toisen tiedonannon jälkeen; tästä määrästä 61 miljoonaa euroa oli tarkoitettu tavoitteen O1 kohdealueille ja 96 miljoonaa euroa muille alueille. Varat, joiden osalta ei ole määrätty mitään objektiivista perustetta, jakautuvat jäsenvaltioittain seuraavasti:

SEK(96) 851

>TAULUKON PAIKKA>

6. Kun kaikkien edellä mainittujen varojen jakautuminen ja tehdyt mukautukset otetaan huomioon, varojen - ilmoitettuina vuoden 1995 hintoina - voidaan todeta jakautuvan seuraavasti:

>TAULUKON PAIKKA>

7. Komissio hyväksyi 22. syyskuuta 1998 pidetyn yhteisön aloitteiden hallintokomitean kuudennen kokouksen jälkeen 16. joulukuuta 1998 eri yhteisöaloitteiden käytettävissä olevien varojen myöntämistä koskevan muutoksen. Urban-aloitetta koskevat mukautukset, joista tällöin päätettiin, ovat yhteensä - 18,7 miljoonaa euroa (Ranska - 2,6; Kreikka - 7,4; Italia - 3,2; Luxemburg - 0,2 ja Yhdistynyt kuningaskunta - 5,3). Erityisesti kansallisiin toimenpideohjelmiin jo kohdennettujen varojen osalta on todettava, että varat voidaan suunnata kokonaisuudessaan uudelleen ainoastaan siinä tapauksessa, että kysymyksessä olevat jäsenvaltiot vahvistavat hyväksyvänsä varojen vähentämisen; näillä näkymin tämä kestää vielä kauan. Varojen myöntämistä jäsenvaltioittain ja aloitteittain kuvaavan taulukon - jossa esitettyjä tietoja komission kyseinen päätös koskee - luvut esitetään miljoonina euroina, ja määrät ovat siten pyöristettyjä.

8. Italian tasavalta nosti 29. maaliskuuta 1999 kanteen (C 107/99) komissiota vastaan varojen myöntämisestä 16. joulukuuta 1998 tehdyn päätöksen kumoamiseksi. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentti aloitti tämän päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevaan vaatimukseen liittyvän välipäätösmenettelyn 29. kesäkuuta 1999. Tietyt päätösmenettelyn yhteydessä esitetyt seikat ja tuomioistuimen tuomion odottelu herättävät uutta epävarmuutta yhteisöaloitteisiin käytettävissä olevien varojen lopullisen jakautumisen osalta.

9. Edellä mainittujen mukautusten jälkeen lopullinen varojen jakautuminen on vuoden 1999 hintoina seuraavanlainen:

>TAULUKON PAIKKA>

10. Monia yhteisöaloitteiden keskinäisiä uudelleenjärjestelyjä toteutettiin vuoden 1999 viimeisinä kuukausina, ja jopa viikkoina, komission päätöksen nojalla. Näihin muutoksiin kuuluvat muun muassa muista aloitteista Urban-aloitteen hyväksi tehdyt siirrot samoin kuin Urban-aloitteeseen käytettävissä olevien varojen vähentäminen ja näiden varojen siirtäminen muiden ohjelmien käyttöön.

Komission vastaukset

JOHDANTO

3. Komissio katsoo, että Urban I -yhteisöaloitteen (YA) laajuus ja tavoitteet määriteltiin sen suuntaviivoissa(1).

Aloitteen tavoitteena oli tukea joitakin mallitoimia sen osoittamiseksi, että ns. kriisilähiöissäkin on mahdollista antaa uutta toivoa sen asukkaille ja elvyttää elinkeinoelämää.

Aloitteen ei kuitenkaan ajateltu ratkaisevan kokonaisuudessaan yhtä nyky-yhteiskunnan suurimmista ongelmista. Tarkoituksena oli antaa vastuuviranomaisille apua taloudellisen toiminnan houkuttelemiseen tarvittavien parannusten tekemisessä ja alueella asuvan väestön luottamuksen ja turvallisuuden lisäämisessä sekä integroida kyseinen väestönosa valtaväestön taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen asemaan.

Urban I -aloite noudattaakin täysin toissijaisuuden ja koheesion periaatteita.

VAROJEN MYÖNTÄMINEN JA TALOUDELLINEN TILANNE

6. Rakennerahaston määrärahojen jakaminen tavoitteiden, yhteisöaloitteiden ja jäsenvaltioiden kesken oli tekninen ja poliittinen voimainponnistus, jonka komissio katsoo toteuttaneensa tehokkaasti ja säännöksiä noudattaen. Tuki jaettiin puolueettomien perusteiden ja jäsenvaltioiden kanssa käytyjen neuvottelujen perusteella.

7. Urban-yhteisöaloiteohjelmalle oli tyypillistä suuri kiinnostus kohdeväestön keskuudessa ja Euroopan parlamentin voimakas tuki.

Kokonaisinvestointien määrä oli noin 1800 miljoonaa euroa, ja ne koskivat 3,2 miljoonaa henkeä (560 euroa henkeä kohden eli suhdeluku on vastaava kuin tavoite 2 -ohjelmien yhteydessä).

9. Ohjelmien rahoitussuunnitelmia muutetaan rakennerahasto-ohjelmiin liittyvien rahoitusta koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Kyseisten sääntöjen 18 kohdassa todetaan, että jos rahoitussuunnitelman muutos ylittää seurantakomiteoiden valtuudet, tarkistettuun rahoitussuunnitelmaan aikaisempina vuosina kirjattujen määrien on vastattava mainittujen vuosien tosiasiallisia menoja, sellaisina kuin ne on esitetty tai esitetään varmennuksissa ja vuotuisissa täytäntöönpanokertomuksissa. Muutosta seuraavina vuosina rahoitussuunnitelma on ohjeellinen, ja sen on noudatettava täytäntöönpanolle asetettuja määräaikoja.

Komissio muutti soveltamista koskevien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti päätöksiä niistä ohjelmista, joiden maksusitoumukset tehdään vuotuisina erinä, ohjelmien mukauttamiseksi todelliseen täytäntöönpanotilanteeseen ja sen varmistamiseksi, että suunniteltuihin tarkoituksiin myönnetyt varat saataisiin käytettyä kokonaisuudessaan.

10. Komissio antoi jäsenvaltioille ohjeita, joiden tavoitteena oli mahdollisuuksien mukaan välttää rahastojen väliset sellaiset määrärahasiirrot, joihin liittyy yhteisön kirjanpitoon tehtäviä korjauksia. Lisäksi ohjeissa tarkennettiin, että tarvittaessa tällaisista toimista olisi ilmoitettava riittävän ajoissa (viimeistään 31. heinäkuuta 1999), jotta komissio voisi viedä ne kirjanpitoonsa ennen vuoden loppua. Ohjeissa mainittiin erityisesti, että sellaiset muutosehdotukset, joissa sidottuja ja maksettuja määriä alennetaan, olisi evättävä.

Tästä säännöstä oli mahdollista poiketa ainoastaan poikkeustapauksissa ja erittäin painavista syistä, esimerkiksi sellaisten ohjelmien kohdalla, joiden viimeinen erä (1999) oli sidottu vuonna 1998, tai eräiden yhden maksusitoumuksen käsittävien ohjelmien kohdalla.

Komissio painottaa, että tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuoden 1999 lopussa toteamat erot kirjanpidossa johtuvat ainoastaan tilapäisistä tilanteista, joita voi esiintyä milloin tahansa varainhoitovuoden aikana ja jotka korjautuvat tilien tasauksen yhteydessä kun ohjelmien muutosmenettelyt on saatu päätökseen. Näin ollen vuoden 1999 lopussa tehtyjen päätösten perusteella vuonna 2000 toteutettiin joitakin tilien tasaukseen, maksusitoumusten vapauttamiseen tai varojen takaisinperintään liittyviä toimia, jotta eräisiin ohjelmiin tehtyjen muutosten seurauksena saataisiin vähennettyä yhden rahaston rahoitusosuutta.

TUKEEN OIKEUTETTUJEN KAUPUNKIALUEIDEN VALINTA

11. - 16. Tukikelpoiset alueet valittiin aloitteen suuntaviivoissa ja yleisemmin rakennerahastoasetuksissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

Näiden sääntöjen mukaan jäsenvaltiot ehdottavat yhdessä paikallisviranomaisten kanssa toimenpideohjelmia asiaa koskevia menettelyjä noudattaen.

Jäsenvaltioiden olikin ilmoitettava Urban-aloitteeseen ensisijaisesti valitut alueet ottaen huomioon komission ehdottamat perusteet (korkea työttömyys, rappeutunut kaupunkirakenne, huonot asuinolot, puutteelliset sosiaaliset perusrakenteet)(2) ja kunkin maan nykyinen tilanne erityisesti kaupunkialueiden elvyttämisen alalla toteutettavien muiden kansallisten ohjelmien kannalta katsoen.

Samoista syistä päätettiin, että ohjelmien lopullisessa valinnassa, johon tilintarkastustuomioistuin viittaa kertomusluonnoksen 12 kohdassa, ei tukeuduta asiantuntijaryhmän lausuntoon eikä lausuntoa mainita enää komission 15. kesäkuuta 1994 hyväksymissä Urban-aloitetta koskevissa lopullisissa suuntaviivoissa.

Urban I -aloitteesta saatujen kokemusten perusteella uudessa Urban II -aloitteessa pyrittiin erityisesti parantamaan tukikelpoisten alueiden valintamenettelyä ottamalla käyttöön yhdeksän yhteistä indikaattoria. Kunkin alueen valinta on perusteltava vähintään kolmen yhteisen indikaattorin avulla.

Jotta valittujen alueiden lukumäärää koskevat keskustelut eivät rasittaisi ja viivästyttäisi ohjelmien neuvotteluvaihetta, uuden Urban II -aloitteen valintamenettelyssä on otettava huomioon seuraavat seikat:

- Kullekin jäsenvaltiolle myönnettyjen alueiden lukumäärän vahvistaminen. Ennakolta on sovittava, että jäsenvaltion niin pyytäessä alueiden lukumäärää lisätään.

- Alueiden määrittely ja kutakin aluetta koskevan rahoituksen jakautuminen ottaen huomioon komission uusien suuntaviivojen 11 kohdassa vahvistamat perusteet.

Tilintarkastustuomioistuimen 15 kohdassa mainitsema tilastotietojen puute on kiistaton tosiasia, jota ei pystytä ratkaisemaan lyhyellä aikavälillä. Tältä osin on yhdessä jäsenvaltion kanssa tarkasteltava kyseisillä alueilla vallitsevaa tilannetta ja nojauduttava tarvittaessa myös laadullisiin seikkoihin ja/tai muihin indikaattoreihin.

OHJELMASUUNNITTELU

Integroitu lähestymistapa

18. Jäsenvaltiot eivät todellakaan esittäneet yhtään hakemusta kaupunkeja koskevien yleisten strategioiden valmistelua koskevasta tuesta, joka voidaan yhdistää valituilla kaupunkialueilla toteutettaviin tukitoimiin.

Komission mielestä tämä johtuu kaupunkisuunnittelua koskevien institutionaalisten ja oikeudellisten järjestelmien mutkikkuudesta. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti olisi mukauduttava jäsenvaltioiden toiveisiin siitä, ettei kaikkia mahdollisia liitännäistoimenpiteitä toteutettaisi.

Tilintarkastustuomioistuin kuitenkin myöntää, että Urban-aloitteen ansiosta monet paikallisviranomaiset saattoivat ensimmäisen kerran suunnitella ja panna täytäntöön kaupunkialueita koskevia erilaisia toimia koordinoidusti.

Uusia Urban II -ohjelmia esitettäessä komissio kannustaa kaupunkeja noudattamaan mahdollisuuksien mukaan samaa rakennetta myös näiden ohjelmien osalta.

Toimenpiteiden valitseminen

19. Komissio ei ole samaa mieltä siitä, että ohjelmissa olisi pitänyt keskittyä tärkeimpiin ongelmiin.

Vaikka ongelmien vakavuus vaihteleekin alueittain, niiden sosiaalis-taloudelliset vaikutukset ovat kuitenkin melko samanlaisia: elinkeinoelämä taantuu, liikenne kärsii, ympäristö pilaantuu, asukkaiden turvattomuus kasvaa jne.

Urban-aloitteesta saadaan lisäarvoa erityisesti integroidun lähestymistavan ansiosta: ongelmia tarkastellaan monialaista lähestymistapaa noudattaen ja ratkaisuja etsittäessä ei keskitytä pelkästään niiden ilmentymiin vaan pyritään löytämään inhimillisen kärsimyksen takana olevat syyt.

20. Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että paikan päällä hallinnoinnista vastaavat tahot olisivat asettaneet etusijalle yksinkertaisemmat ja yhdestä rahastosta (EAKR tai ESR) rahoitettavat ohjelmat.

Viimeksi mainittu seikka on otettu huomioon Urban II -aloitteessa, joka saa rahoitusta yksinomaan EAKR:sta. Hallinnon yksinkertaistamisen osalta komissio toteaa, että Urban-aloitteen yhteydessä yksinkertaistaminen ei saisi olla haitaksi sen tuottamalle lisäarvolle. Tätä seikkaa selvitetään seuraavassa kohdassa samoin kuin 31 ja 32 kohdassa.

Muistutettakoon, että Urban-aloitteen 118 kaupungista ainoastaan parikymmentä ei kuulunut mihinkään rakennerahastojen tavoitteeseen. Sen sijaan kaikki muut kaupungit kuuluivat tavoitteisiin 1, 2 tai 6. Urban-aloitteesta saadaan lisäarvoa erityisesti sen integroidun lähestymistavan ansiosta, sillä "yksinkertaisemmat" ohjelmat toteutettiin jo ohjelmakaudella 1994-1999 osana rakennerahastojen pääohjelmia. Tämä on havaittavissa vielä selkeämmin ohjelmakaudella 2000-2006, sillä tavoitteeseen 2 on liitetty kaupunkeja koskeva osa.

Ohjelmien hyväksyminen

21. Komissio on tilintarkastustuomioistuimen kanssa samaa mieltä siitä, että osa vuonna 1994 esitettyjen ohjelmien hyväksymisessä ilmenneistä viivästyksistä johtui tuensaaja-alueiden valintamenettelyjen kankeudesta sekä komission ja jäsenvaltioiden välisten keskustelujen pitkittymisestä. Viivästykset saattoivat johtua myös siitä, että paikallisviranomaiset osallistuvat Urban-aloitteen yhteydessä ensimmäistä kertaa merkittävällä tavalla ohjelmien valmisteluun ja että ohjelmia oli monissa tapauksissa tarkistettava ankaralla kädellä niiden tyydyttävän laadun takaamiseksi.

Tämä oppiaika tuotti myös tuloksia, sillä vuonna 1996 esitetyt ohjelmat saatiin hyväksyttyä jo yli puolet nopeammin kuin vuonna 1994 esitetyt ohjelmat.

Tuensaaja-alueiden valinnasta aiheutuvat ongelmat ratkaistaan vastedes ennen ohjelmien esittämistä (ks. 11-16 kohtaan edellä annetut vastaukset), eikä niitä näin ollen enää esiinny Urban II -aloitteen yhteydessä.

22. (Ks. 61 kohta)

23. Komissio myöntää, että neljän kuukauden määräaika valmisteltaessa vuonna 1994 ensimmäisen sukupolven Urban-ohjelmia osoittautui joissakin tapauksissa liian lyhyeksi. Komissio on samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että tilanne parantui vuoden 1996 jälkeen käynnistettyjen ohjelmien kohdalla. Ohjelmakauden 2000-2006 Urban-ohjelmien esittämiselle suunniteltu määräaika pidennettiinkin kuudeksi kuukaudeksi.

Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemista puutteista ongelmallisin on se, ettei kyseisiä alueita koskevia luotettavia tilastotietoja eikä sosiaalis-taloudellisia tietoja ole käytettävissä. Tähän ongelmaan ei löydy tyydyttävää ratkaisua lyhyellä aikavälillä. Komissio kannattaa kuitenkin tilintarkastustuomioistuimen ehdotusta (kertomusluonnoksen 71 kohta), jonka mukaan Urban Audit -kaupunkitutkimukseen liittyvää toimintaa on jatkettava paikallistason tietämyksen ja tilastotietojen parantamiseksi.

Lisäksi komissio kehottaa Urban II -ohjelmien valmistelusta vastaavia viranomaisia ottamaan mahdollisuuksien mukaan käyttöön toimintalinjojen yhteisen luokituksen, joka helpottaisi johdonmukaisen seurantajärjestelmän toimintaa, sekä rajallisen määrän yhteisiä indikaattoreita, joista saattaisi olla erityistä hyötyä pyrittäessä laatimaan johdonmukaisia ja yhtenäisiä arviointeja.

24. Jäsenvaltiot tekevät ehdotukset toimenpideohjelmiksi(3), jotka voidaan toteuttaa jäsenvaltion valinnan mukaan joko kunkin alueen erillisenä ohjelmana tai yhtenä kansallisena ohjelmana.

Joissakin tapauksissa komission yksiköt ovat pitäneet tarpeellisena mukautua rakennerahastojen tavanomaisiin hallintojärjestelyihin kussakin jäsenvaltiossa.

25. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että kahden lähestymistavan rinnakkaisuus (kansallinen tai kaupunkikohtainen ohjelma) toisinaan viivästyttää ohjelmien hyväksyntää ja tekee hallinnon tehottomaksi. Tilintarkastustuomioistuin antaa tässä yhteydessä kansallisia ohjelmia koskevan seuraavan esimerkin: jos menoilmoitus on yhteinen ja jos yksikin kaupunki on myöhässä, siitä on haittaa kaikille muille. Urban I -aloitteesta saatujen kokemusten perusteella komissio on samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa ja onkin pyrkinyt ratkaisemaan tämän ohjelman Urban II -aloitteessa, jonka suuntaviivoissa todetaan, että kukin ohjelma koskee yhtä kaupunkialuetta ja että sen valmistelusta vastaavat kyseisen alueen paikallisviranomaiset.

Komissio pyrkii jo neuvotteluvaiheessa mahdollisimman suureen yksinkertaisuuteen ja tehokkuuteen "koordinoimalla tukitoimia ja vaihtamalla hyödyllisiä tietoja". Parhaana todisteena tästä toiminnasta ovat kansalliset ohjelmat. Esimerkiksi aina kun on mahdollista, seurantakomiteat kutsutaan koolle samaan aikaan, nimetään yksi maksuviranomainen ja valvontajärjestelmä yhdenmukaistetaan.

YHTEISÖN MUIDEN POLITIIKANALOJEN HUOMIOON OTTAMINEN

27. On tarkennettava, että tiettyjä toimintakehykseen kuuluvia aloitteita (esimerkiksi yksiköiden välinen ryhmä ja asiantuntijaryhmä) ei ole vielä voitu toteuttaa, sillä komission yksiköt ovat toistaiseksi keskittyneet toimintakehykseen kuuluviin muihin toimintalinjoihin. Tästä syystä komissio kiinnitti erityistä huomiota toimiin 1(4), 8(5) ja 18(6) vahvistaessaan rakennerahastojen ohjelmien uudet laatimisohjeet ohjelmakaudeksi 2000-2006 (KOM(1999) 344 lopullinen, 1.7.1999).

Kuten tilintarkastustuomioistuin toteaa kertomuksensa 71 kohdassa Urban Audit -kaupunkitutkimus on oiva esimerkki komission toimista kaupunkien oloja käsittelevän vertailevan tiedon laadun parantamiseksi (toimintakehyksen toimi 23). Tätä toimintaa jatketaan yhteistyössä Eurostatin kanssa.

Komissio aikoo myös kiinnittää erityistä huomiota toimintakehyksen toiseen tärkeään aiheeseen (Toimi 20: Tietoisuuden lisääminen, kokemusten vaihto ja toimivallan lisääminen kaupunkien kestäväksi kehittämiseksi) uuden Urban II -aloitteen tarjoamien mahdollisuuksien ansiosta, sillä kyseisessä aloitteessa on varattu kokemusten vaihtoa varten 15 miljoonan euron määrärahat.

29. Tilintarkastustuomioistuimen esille ottamaa aihetta koskevat ongelmat ovat todellisia ja koskevat kaikkia tietyllä seudulla toteutettavia yhteisön toimia.

Komissio on tietoinen tällaisista ongelmista ja on tästä syystä päättänyt, että uusissa rakennerahasto-ohjelmissa, myös Urban II -yhteisöaloitteessa, otetaan käyttöön menojen kooditusjärjestelmä, jonka avulla voidaan tunnistaa kaupunkialueiden elvyttämisen kannalta olennaiset menot eli kaupunkialueiden elvyttämiseen tähtäävästä kaupunkiliikenteestä ja investoinneista aiheutuvat menot.

30. Komissio aikoo toteuttaa asetuksen säännösten mukaisesti tavoite 1- ja tavoite 2 -ohjelmien arvioinnit rakennerahastotoimien pitkän aikavälin vaikutusten selvittämiseksi. Tästä syystä arviointeja ei saada päätökseen ennen vuoden 2003 loppua. Kuten tilintarkastustuomioistuin ehdottaa, arviointeihin kuuluu myös Urban-aloitteeseen liittyvien seikkojen vaikutusten arviointi.

31. Urban-aloitteeseen kuuluvien tukitoimien rahoituksen tarkoituksenmukaisuuden osalta voidaan todeta, että

- Urban I -aloite toimi toivotunlaisena katalysaattorina, sillä sen ansiosta kohdealueilla saatiin hankittua merkittävästi varoja. Kokonaisinvestointien määrä oli keskimäärin 560 euroa henkeä kohden (eli kansalliset ja yksityiset rahoitusosuudet olivat rahoituksen toteutumisen kannalta yhtä tärkeitä kuin yhteisön osuus).

- vaikka Urban-aloitteen yhteydessä myönnetty keskimääräinen tuki 280 euroa asukasta kohden on vain pieni osa tavoitteen 1 mukaisesti 66 kaupungille myönnetystä 1000 eurosta asukasta kohden, on otettava huomioon, että tämä summa on samaa luokkaa kuin yhteisön tukikehysten/yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen yhteydessä tavoitteen 2 mukaisesti 33 kaupungille ja tavoitteisiin 1 ja 2 kuulumattomille kaupungeille myönnetty tuki. Kyseessä on ainoa heikossa asemassa olevia lähiöitä koskeva tukitoimi, joka saa rahoitusta rakennerahastoista.

32. On syytä todeta, että Urban-aloitteen erityisenä tavoitteena ei ole täydentää rakennerahastojen tavoite 1- ja tavoite 2 -ohjelmille myönnettyä rahoitusta lisävaroin. Sen todellinen lisäarvo muodostuu siitä, että kumppanuudet on muodostettu läheisellä tasolla ja että asukkaat itse osallistuvat toimintaan. Tällainen perusta mahdollistaa kohdealueiden elvyttämisen käynnistämisen. Vaikka tällainen menettelytapa on mahdollinen rakennerahastojen tukitoimia koskevien yleisten sääntöjen mukaisesti, tilintarkastustuomioistuin tunnustaa, että "paikallisviranomaiset eivät useimmissa maissa juurikaan osallistu paikallista kehittämistä koskeviin rakennerahastojen alueellisiin toimiin. Ainoastaan Urban-aloite on parantanut paikallisviranomaisten mahdollisuuksia hyödyntää yhteisön yhteisrahoitusta".

33. Komissio uskoo, että kaikissa Urban-aloitteessa hyväksytyissä ohjelmissa kaupunkien elvyttämistä koskevat olemassa olevat muut järjestelyt otetaan huomioon kansallisella tasolla.

Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että Urban-ohjelmien ja kansallisten ohjelmien välinen yhdentäminen olisi viety kaikissa jäsenvaltioissa yhtä pitkälle, sillä toissijaisuusperiaatteen mukaan kukin jäsenvaltio voi päättää siitä oman mielensä mukaisesti.

Tilanne Italiassa: Italian Urban-yhteisöaloiteohjelmaan osallistuvat kaupungit ja sen yhteydessä toteutettavat tukitoimet valittiin yhdessä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Tällaisia viranomaisia ovat muun muassa Dipartimento per le aree urbane, Ministeri dell' Ambiente, Industria, Interni, Lavori pubblici, Lavoro jne. Lisäksi päätöksentekoon osallistuvat kunnalliset ja alueelliset hallintoviranomaiset. Tämän menettelyn ansiosta kaupunkien kehittämisstrategia voitiin valmistella kansallisella tasolla.

Tilanne Yhdistyneessä kuningaskunnassa: Urban-ohjelmat ja eräät kansalliset ohjelmat olivat todellakin jossain määrin päällekkäisiä (esimerkiksi SRB ja City Challenge). Tämä johtui Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten valitsemasta toteutustavasta ja siitä, että SRB toimii Urban-ohjelmien rahoituslähteenä. Urban-ohjelmien ja Yhdistyneen kuningaskunnan ohjelmien välillä oli kuitenkin joitakin eroja niiden laajuuden ja valintaperusteiden osalta.

HALLINNOINTI- JA SEURANTARAKENTEET

Päätöksenteko

34. Komission mielestä toissijaisuus on ollut Urban-aloitteen tärkeimpiä periaatteita sekä ohjelmien valmistelun että niiden toteutuksen kannalta katsottuna.

35. Seurantakomiteoiden työhön osallistumisessa saattaa olla eroja, mutta jäsenvaltiot vastaavat aina itse hankkeiden valinnasta.

Vaikka komissio ei osallistunutkaan Espanjassa hankkeiden valintaan, se osallistui kuitenkin aktiivisesti hankkeiden sisällön määrittelyyn.

Kreikassa puolestaan ohjelman seurantakomitea tutki ja hyväksyi kaikki kyseiseen ohjelmaan sisältyneet yhteisrahoitettavat hankkeet. Tällaista menettelyä noudatettiin ohjelmakaudella 1994-1999 sekä yhteisöaloiteohjelmien että Kreikan toiseen yhteisön tukikehykseen kuuluneiden ohjelmien yhteydessä. Ohjelman seurantakomitean jäsenen ominaisuudessa komissio osallistui kyseisten hankkeiden tarkasteluun ja antoi luvan niiden toteuttamiseen. Tämän tarkastelun tavoitteena oli varmistaa, että ohjelmaan otetaan mukaan ainoastaan riittävän kehittyneitä hankkeita, sillä näin oli mahdollista taata, että kyseiset hankkeet toteutetaan ja että ne muodostuvat tuottaviksi säädetyssä määräajassa, jolloin ne edistävät ohjelmalle asetettujen tavoitteiden saavuttamista.

36. Komission mielestä kumppanuus on yksi Urban-aloitteen vahvuuksista, ja yhteiskuntaelämän osapuolten ja asukkaiden osallistuminen toimien toteuttamiseen on yleisesti ottaen ollut tyydyttävää. Sen sijaan on syytä panna merkille, että osallistuminen oli vähäisempää ohjelmien valmisteluvaiheessa erityisesti asianmukaisten rakenteiden puuttumisen vuoksi.

Täytäntöönpano ja seuranta

37. Komissio on aina pyrkinyt varmistamaan päätöksenteko- ja hallintokysymyksissä ohjelmien koordinoinnin sisäisten lausuntokierrosten avulla.

Uutta Urban II -aloitetta rahoitetaan kuitenkin vain yhdestä rahastosta (EAKR).

38. - 40. Siitä, että vastuuviranomaiset erityisesti paikallisella tasolla olivat useinkin tottumattomia yhteisön sääntöihin, johtuneet tietyt ongelmat olivat ominaisia Urban-aloitteelle, joka edellyttää muiden muassa näiden viranomaisten merkittävää osallistumista aloitteen täytäntöönpanoon.

Vaikka tämä seikka on saattanut aiheuttaa tietyissä tapauksissa jonkin verran viivästymistä ja tehottomuutta, on kuitenkin todettava, että tämä ongelma on saatu suurelta osin ratkaistua sillä, että Urban-aloitteesta oppia saaneet viranomaiset voivat vastedes osallistua tehokkaammin kaikkiin omilla alueillaan toteutettaviin rakennerahastojen tukitoimiin.

Komissio on mielestään nyttemmin onnistunut ratkaisemaan osallistujien liian suureen lukumäärään yhteisön tasolla liittyvät ongelmat, sillä Urban II -ohjelmien tarkastelusta ja hallinnosta vastaa vastedes ainoastaan yksi aluepolitiikan pääosaston yksikkö.

42. Komissio katsoo, että ohjelmien seuranta ei kärsinyt näiden puutteellisuuksien takia ja että se sujui moitteettomasti.

Vuotuisten kertomusten esittämisessä yleisellä tasolla todetut puutteet eivät enää toistu Urban II -aloitteen yhteydessä, sillä välimaksuja koskevat pyynnöt voidaan esittää vasta sen jälkeen, kun komissiolle on toimitettu viimeisin vuotuinen kertomus (asetuksen (EY) N:o 1260/1999 32 artiklan 3 kohdan b alakohta). Lisäksi tämä kertomus on välttämätön, jotta komissio ja hallintoviranomainen pystyvät toteuttamaan mainitun asetuksen 34 artiklan 2 kohdassa säädetyn vuotuisen tarkastelun.

Tekninen apu

43. Tekniseen apuun liittyvät menot ovat kieltämättä suhteellisesti korkeammat yhteisöaloiteohjelmissa, joihin Urbankin kuuluu, kuin yhteisön tukikehyksiin tai yhtenäisiin ohjelma-asiakirjoihin kuuluvissa ohjelmissa.

Erityisesti Urban-aloitteen kohdalla tämä johtuu osittain sen ohjelmiin sisältyvän integroidun lähestymistavan innovatiivisuudesta ja osittain siitä, ettei vastuuviranomaisilla useimmiten ollut paljon kokemusta rakennerahastojen hallintomenettelyistä (ks. 20 ja 38-40 kohta).

Nämä ongelmat on otettu huomioon myös rakennerahastoista rahoitetuista ohjelmista aiheutuvien menojen tukikelpoisuudesta annetussa uudessa asetuksessa (EY) N:o 1685/2000 ja erityisesti sen säännössä 11, jonka mukaan teknisen avun toimenpiteitä koskevia enimmäismääriä vahvistettaessa yhteisöaloitteiden osalta enimmäismäärä voidaan korottaa viiteen prosenttiin, kun taas yhteisön tukikehysten ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen osalta se on huomattavasti vähemmän.

Tässä yhteydessä on syytä tarkentaa, että teknisen avun toimintalinjaan kuuluu teknisen avun perinteisten toimien (hallinto, seuranta, arviointi ja valvonta, joiden enimmäismäärä on edellä mainittu viisi prosenttia) lisäksi julkisuuteen ja hankkeista tiedottamiseen liittyviä toimia sekä yhteistyöverkkoihin ja tietojenvaihtoon tarkoitettu tuki.

46. Ohjelman hallinnosta Kreikassa vastaavan erään yrityksen osalta voidaan todeta, että tällaista tilannetta olisi pyrittävä välttämään tulevaisuudessa. Komissio tutkii parhaillaan tätä tapausta tarvittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi.

Arvonlisäveron osalta on myös pantava merkille, että kyseiset infrastruktuurit kuuluvat kaupungille eli julkisviranomaiselle, joka ei ole alv-velvollinen. Jos hallinnosta vastaava yksityinen yritys tulevaisuudessa hallinnoisi tai käyttäisi kaupallisesti hyväkseen osaa näistä infrastruktuureista ja laskuttaisi kolmansia osapuolia palveluistaan soveltaen arvonlisäveroa, olisi toki mahdollista ajatella, että osa hankkeeseen liittyvästä ja ohjelmaan sisältyvästä arvonlisäverosta voitaisiin palauttaa. Tätä oletusta ei ole kuitenkaan helppo todistaa. Lisäksi kyseessä olevien summien vuoksi toimen kustannus-hyötysuhde ei olisi välttämättä positiivinen.

Portugalin osalta voidaan todeta, että kansallisen lainsäädännön mukaan paikallisviranomaisen teettämien infrastruktuuritöiden kohdalla kannettu arvonlisävero on pienempi kuin vero, joka kannetaan samoista töistä silloin, kun tilaajana on muu oikeushenkilö (tässä tapauksessa säätiö).

Espanjassa arvonlisäverovelvollisuus määräytyy myös kansallisen lainsäädännön perusteella. Komission yksiköt tutkivat kuitenkin tilintarkastustuomioistuimen havainnot ja toteuttavat tarvittavat toimenpiteet.

47. Vielä on syytä tarkentaa, että tekniseen apuun kuuluu teknisen avun perinteisten toimien (hallinto, seuranta, arviointi ja valvonta) lisäksi julkisuuteen ja hankkeista tiedottamiseen liittyviä toimia sekä yhteistyöverkkoihin ja tietojenvaihtoon tarkoitettu tuki.

Ottaen huomioon edellä 43 kohdassa mainitut objektiiviset ja erityiset perusteet komissio uskoo, että tekniseen apuun liittyneet menot ovat yleisesti olleet hyväksyttyjen rajojen mukaiset. Esimerkiksi Espanjassa niiden osuus oli viisi prosenttia kokonaismäärärahoista.

Kokemustenvaihdon edistämiseksi toteutettujen konkreettisten toimien vähyyden osalta voidaan todeta, että tuensaajakaupungeissa toteutettiin merkittäviä kokemustenvaihtoon liittyviä toimia. Ne kuitenkin rajoittuivat useimmissa tapauksissa kansallisella tasolla toteutettuihin aloitteisiin, joilla ei useimmiten ollut todellista yhteisön ulottuvuutta.

Koska tämä ongelma johtuu siitä, että valtioiden välistä kokemusten vaihtoa varten ei ole olemassa selkeästi määriteltyä rahoitusosuutta, komissio on mielestään nyttemmin onnistunut ratkaisemaan ongelman, sillä Urban II -aloitteen yhteydessä tätä tavoitetta varten on varattu 15 miljoonaa euroa (ks. myös 27 kohta).

48. Nämä tehtävät kuuluvat Urban-pilottihankkeita koskevaan tekniseen apuun liittyvään laajempaan lisäsopimukseen (EAKR 96/00/29/010).

Urban-aloitetta koskevat osuudet luetellaan edellä mainitun lisäsopimuksen liitteessä II olevassa 2 ja 4.1 kohdassa. Näihin erityisiin tehtäviin lisäsopimuksen rahoituskehyksessä varatut määrärahat olivat osuuden 2 osalta 125775 euroa ja osuuden 4.1 osalta 8700 euroa.

Konsultin tehtävänä oli muun muassa tarkistaa 118:aa Urban-kaupunkia koskevat tiedostot, laatia viidellä kielellä esitekooste ja tuottaa kahdella kielellä 30-sivuinen esite, jossa selostetaan joitakin valvontakäyntien yhteydessä todetuista hyvistä käytännöistä ja parissakymmenessä Urban-kaupungissa toteutettuja tapaustutkimuksia. Konsultti ei ole enää puuttunut Urban-aloitetta koskevaan Internet-sivustoon, sillä teknisen avun sopimus päättyi 31. joulukuuta 1999.

Komissio uskoo, että teknisen avun palvelut olivat tyydyttäviä ja sopimusehtojen mukaisia.

OHJELMIEN TOTEUTTAMINEN

Varainhoito

49. - 51. Komissio valvoo Urban-yhteisöaloitteeseen kuuluvien hankkeiden hallinnon ja valvonnan yhteydessä, että kaikkea rakennerahastoja koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan. Näin ollen komissio tutkii tilint