Kolmastoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1995) /* KOM/96/0600 lopull. */



Virallinen lehti nro C 303 , 14/10/1996 s. 0001



KOLMASTOISTA VUOSIKERTOMUS yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1995 - (96/C 303/01) KOM(96) 600 lopull. SISÄLLYSLUETTELO Sivu ESIPUHE .......... 8 ALUE ILMAN SISÄRAJOJA 1. Johdanto .......... 16 2. Tilanne eri aloilla .......... 17 2.1. Fyysisten rajojen poistaminen .......... 17 2.1.1. Tulliasiat .......... 17 2.1.1.1. Tulliasioita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 17 2.1.2. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus .......... 17 2.2. Teknisten rajojen poistaminen .......... 18 2.2.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus .......... 18 2.2.1.1. EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavat artiklat ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen .......... 18 2.2.1.2. Direktiivissä 83/189/ETY säädetyt kaupan esteiden ennalta ehkäisevien toimien säännöt .......... 21 2.2.2. Yhteenveto tavaroiden vapaata liikkumista koskevien direktiivien soveltamisesta eri aloilla .......... 21 2.2.2.1. Elintarvikkeet .......... 21 2.2.2.2. Elintarvikkeita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 22 2.2.2.3. Lääkeaineet .......... 22 2.2.2.4. Lääkeaineita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 22 2.2.2.5. Kemian tuotteet .......... 22 2.2.2.6. Kemian tuotteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 23 2.2.2.7. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät .......... 23 2.2.2.8. Moottoriajoneuvoja, traktoreita ja moottoripyöriä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 23 2.2.2.9. Rakennustuotteet .......... 24 2.2.2.10. Tuotantohyödykkeet (koneenrakennus, henkilökohtaiset suojavarusteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, sähkötekniikka, lääkintäalan laitteet) .......... 24 2.2.2.11. Tuotantohyödykkeitä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen (koneenrakennus, henkilökohtaiset suojavarusteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, sähkötekniikka, lääkintäalan laitteet) .......... 24 2.2.3. Ihmisten vapaa liikkuvuus, asettautumisoikeus ja äänioikeus .......... 24 2.2.3.1. Syrjintäkielto .......... 24 2.2.3.2. Maahantulo ja oleskelu .......... 25 2.2.3.3. Oleskeluoikeutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 25 2.2.3.4. Äänioikeus ja vaalikelpoisuus .......... 26 2.2.3.5. Oikeus ammatilliseen järjestäytymiseen .......... 26 2.2.3.6. Pääsy valtion virkoihin .......... 26 2.2.3.7. Siirtotyöläisten sosiaaliturva .......... 26 2.2.3.8. Tutkintojen vastaavuuden tunnustaminen .......... 26 2.2.3.9. Tutkintojen vastaavuutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 28 2.2.3.10. Itsenäiset kauppaedustajat .......... 28 2.2.4. Palvelujen vapaa tarjoaminen .......... 28 2.2.4.1. Audiovisuaalinen ala .......... 28 2.2.4.2. Televiestintä .......... 28 2.2.4.3. Teletoimintaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 29 2.2.4.4. Rahoituspalvelut .......... 29 2.2.4.5. Rahoituspalveluja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 31 2.2.5. Pääomien vapaa liikkuvuus .......... 31 2.2.6. Yritysoikeus .......... 32 2.2.6.1. Yritysoikeutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 33 2.2.7. Henkinen ja teollinen omaisuus .......... 33 2.2.7.1. Henkistä ja teollista omaisuutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 34 2.2.8. Julkiset hankinnat .......... 34 2.2.8.1. Julkisia hankintoja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 36 2.3. Verorajojen poistaminen .......... 36 2.3.1. Välitön verotus .......... 36 2.3.1.1. Välitöntä verotusta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 37 2.3.2. Välillinen verotus .......... 37 2.3.2.1. Välillistä verotusta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 38 KULUTTAJANSUOJA 1. Johdanto .......... 39 2. Tilanne eri aloilla .......... 39 2.1. Kosmeettiset valmisteet .......... 39 2.2. Tekstiilituotteet .......... 39 2.3. Turvallisuus ja terveys .......... 39 2.4. Taloudellisten etujen suojaaminen .......... 39 2.5. Alan direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 40 KILPAILU 1. Johdanto .......... 40 2. Eri alojen tilanne .......... 40 2.1. Julkiset yritykset .......... 40 2.2. Monopolit .......... 41 2.3. Kilpailua koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 41 TYÖLLISYYS JA SOSIAALIPOLITIIKKA 1. Johdanto .......... 42 2. Tilanne eri aloilla .......... 42 2.1. Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu .......... 42 2.2. Työskentelyolosuhteet .......... 43 2.3. Työsuojelu .......... 43 2.4. Kansanterveys .......... 43 2.5. Työllisyyttä ja sosiaalipolitiikkaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 43 MAATALOUS 1. Johdanto .......... 43 2. Eri alojen tilanne .......... 43 2.1. Markkinat .......... 43 2.2. Yhdenmukaistaminen .......... 44 2.3. Maatalousdirektiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 46 KALASTUS 1. Johdanto .......... 46 2. Tilanne eri aloilla .......... 47 2.1. Markkinat .......... 47 2.2. Varat .......... 47 2.3. Lipun myöntämistä koskevien kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaisuus yhteisön oikeuden kanssa .......... 47 YMPÄRISTÖ 1. Johdanto .......... 48 1.1. Yleinen tilanne .......... 48 1.2. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 48 1.3. Kansallisten täytäntöönpanotoimien säännöstenmukaisuus .......... 48 1.4. Direktiivien moitteeton soveltaminen .......... 49 1.5. Tiedon saannin vapaus .......... 49 1.6. Ympäristövaikutusten arviointi .......... 50 1.7. Toteutettavat toimet .......... 51 2. Tilanne eri aloilla .......... 51 2.1. Ilma .......... 51 2.2. Kemia .......... 52 2.3. Vesi .......... 52 2.4. Melu .......... 53 2.5. Jätteet .......... 53 2.6. Luonto .......... 54 2.7. Säteilyturva .......... 54 2.8. Ympäristöä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 55 LIIKENNE 1. Johdanto .......... 56 2. Tilanne eri aloilla .......... 56 2.1. Maantieliikenne .......... 56 2.2. Yhdistetyt kuljetukset .......... 56 2.3. Sisävesiliikenne .......... 57 2.4. Rautatieliikenne .......... 57 2.5. Meriliikenne .......... 57 2.6. Lentoliikenne .......... 57 2.7. Kesäaika .......... 58 2.8. Liikennettä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 58 ENERGIA 1. Johdanto .......... 58 2. Tilanne eri aloilla .......... 59 2.1. Hintojen avoimuus .......... 59 2.2. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat .......... 59 2.3. Energiatehokkuus .......... 59 2.4. Hiilivedyt .......... 59 2.5. Energia-alaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 59 YHTEISÖJEN HENKILÖSTÖ .......... 60 TILASTOKYSYMYKSET .......... 60 LIITTEET Liite I: Oletetut rikkomiset .......... 61 Liite II: Todetut rikkomiset .......... 68 Liite III: Perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkominen .......... 76 Liite IV: Direktiivien soveltamisen tilanne .......... 89 Liite V: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, joita ei ole pantu täytäntöön .......... 174 Liite VI: Yhteisön oikeuden soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa .......... 178 ESIPUHE Euroopan komissio laatii vuosittain kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (julistuksen N:o 19 2 kohta, joka on liitetty Maastrichtissa 7. helmikuuta 1992 allekirjoitettuun sopimukseen Euroopan unionista) pyyntöihin. Kertomus vastaa myös Eurooppa-neuvoston ja neuvoston pyyntöihin saada tietoja erityisaloilta. Euroopan unioni ei olisi todellinen oikeudellinen unioni, ellei yhteisön lakien täytäntöönpanoa ja noudattamista jäsenvaltioissa jatkuvasti valvottaisi. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti tämä valvontatehtävä on uskottu komissiolle (1). Vuosikertomuksessa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on perinteisesti keskitytty erittelemään komission edellisen vuoden aikana perustamissopimuksen 169 artiklan perusteella aloittamia rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Näin tehdään myös tässä kertomuksessa, joka kuvaa tilannetta 31. joulukuuta 1995. On kuitenkin muistettava, että komissiolle 155 artiklassa osoitettu perustamissopimuksen valvontatehtävä ei koske ainoastaan rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Komissio toteuttaa yhteisön oikeuden valvontatehtäväänsä myös nostaessaan kanteen muita toimielimiä vastaan (173 ja 175 artikla), tutkiessaan valtiontukien laillisuutta (93 artikla), toimiessaan yhteisön talousarvioon kohdistuvien petosten torjumiseksi sekä valvoessaan kaupankäynnin rajoittavia menettelytapoja ja määräävän aseman väärinkäyttöä koskevien kieltojen noudattamista (85 ja 86 artikla). Näiden alojen toimintaa käsitellään erillisissä kertomuksissa. Perustamissopimuksen 169 artiklan mukainen rikkomisesta johtuva menettely on tämän valvonnan keskeinen väline. Tämän menettelyn komission ja jäsenvaltioiden välisten riitojen ratkaisemiseksi voi aloittaa vain komissio. Yksityishenkilöt eivät voi olla menettelyjen osapuolina. Menettely on puolueeton: sen tarkoituksena on saada jäsenvaltio noudattamaan yhteisön lainsäädäntöä. Sen päätarkoituksena ei ole yhteisön oikeuteen tukeutuvan yksityishenkilön suojeleminen. Yksityishenkilöt voivat turvautua muihin valitusteihin kääntymällä joko kansallisten viranomaisten tai kansallisten tuomioistuinten puoleen, jotka ovat yhteisön oikeutta soveltavia yhteisön tuomioistuimia ja joissa yksityinen kansalainen voi nykyään vaatia valtiolta korvausta yhteisön oikeuden rikkomisesta (2). Komissiolle osoitettu valitus on sekä komissiolle että yksityiselle kansalaiselle edelleen korvaamaton väline. Näin on erityisesti silloin, kun kansalainen kokee yhteisön oikeuden takaamia oikeuksiaan loukattavan kansallisella tasolla. Vaikka yhteisön kansalainen ei voikaan aloittaa rikkomisesta johtuvia menettelyjä, hän on kuitenkin niiden suhteen avainasemassa. Komissiolle tehdyt valitukset ovat tärkeä tietolähde tällaisten menettelyjen aloittamiseksi, koska niiden avulla saadaan todisteita esimerkiksi yhteisön oikeuden vastaisista hallintomenettelyistä tai rikkomuksista sellaisilla aloilla, joilla komissio ei voi niitä havaita tarkastusoikeuksien puuttumisen vuoksi. Myös yhteisrahoitukseen liittyvät rikkomiset tulevat komission tietoon nimenomaan tällaisten valitusten kautta (3). Edellä mainittujen syiden vuoksi on äärimmäisen tärkeää, että komissio antaa selvityksen sekä valituksen tekijöille - joille komissio on usein ainoa valitustie -, että suurelle yleisölle ja Euroopan parlamentille. Vuosikertomus ilmentää komission pyrkimystä avoimuuteen. Vuosi 1995 oli ensimmäinen vuosi, jolloin unioniin kuului viisitoista jäsenvaltiota. Tämä kertomus kattaa yhteisön oikeuden soveltamisen Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa. Yhteisöön liittyi nyt ensimmäisen kerran sellaisia uusia jäseniä, jotka olivat kuuluneet Euroopan talousalueeseen. Tämä lieneekin ollut tärkein syy siihen, että uusilta jäsenvaltioilta saatiin niin huomattava määrä ilmoituksia direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista. Olivathan ne liittäneet suuren osan yhteisön lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään jo Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tullessa voimaan vuoden 1994 alussa. Kuten liittymissopimuksen 172 artiklan 1 kohdassa edellytettiin, EFTAn valvontaviranomainen antoi komissiolle tiedoksi kaiken sen lainsäädännön, josta nämä valtiot olivat tehneet sille ilmoituksen (4). Vuoden 1995 kuluessa uudet jäsenvaltiot jatkoivat yhteisön lainsäädännön liittämistä osaksi kansallista lainsäädäntöään siinä mitassa, että Suomen (5) ja Ruotsin ilmoitusprosentit ylittivät yhteisön keskiarvon ja Itävallan ilmoitusprosentti oli 84,2. Komissio valvoi vuonna 1995 intensiivisesti yhteisön oikeuden soveltamista. Niinpä 169 artiklan mukaisia päätöksiä tehtiin ennennäkemätön määrä, 5 068 kappaletta, kun niitä vuonna 1994 tehtiin 4 802. I. RIKKOMISESTA JOHTUVIEN MENETTELYJEN YLEISPIIRTEET VUONNA 1995 Vuonna 1995 aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä luonnehtii seitsemän yleispiirrettä: A. vuonna 1995 kirjatut rikkomisesta johtuvat menettelyt: komissiolle tehtiin entistä vähemmän valituksia, kun taas komissio itse havaitsi entistä useampia tapauksia B. Euroopan parlamentin keskeinen asema rikkomisesta johtuvien menettelyjen aloittajana C. vuonna 1995 aloitetut menettelyt: virallisten huomautusten määrä vakiintuu D. todettuihin rikkomuksiin liittyvät menettelyt: perusteltujen lausuntojen määrä laski ja Euroopan tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettujen asioiden määrä pysyi ennallaan E. loppuun käsitellyiksi katsottujen tapausten määrä lisääntyi huomattavasti F. vanhojen tapausten päättäminen: monet vanhimmista tapauksista on päätetty G. avoimuuden lisääminen A. Vuonna 1995 kirjatut rikkomisesta johtuvat menettelyt - valitusten määrä väheni Tilastoista käy ilmi kiinnostava seikka: komissiolle osoitettujen valitusten määrä ei enää kasva. Viiden viime vuoden luvut (1991: 1 051, 1992: 1 185, 1993: 1 040, 1994: 1 145, 1995: 978) osoittavat, että kyseessä on selkeä suuntaus eikä sattuma (6). Tilanne tosin vaihtelee aloittain: tulliasioiden ja välillisen verotuksen osalta valitusten määrä on pysynyt ennallaan. Toisaalta julkisiin hankintoihin liittyvien valitusten määrä on noussut vuodessa 100:sta 137:een, ja kasvua on tapahtunut myös liikenteen osalta. Maataloutta koskevien valitusten määrä on sen sijaan laskenut 191:stä 127:een. Kun unionin väestö on uusien jäsenvaltioiden myötä kasvanut, valitusten määrän vakiintuminen edellisten vuosien tasolle merkitsee itse asiassa niiden määrän suhteellista vähenemistä. Tämä on sitä merkittävämpää, kun unionin toimivallan laajenemisen voisi olettaa vain lisäävän vaikeuksia, riita-asioita ja siten myös valituksia. Valitusten määrän vähenemistä on kuitenkin tulkittava varovasti. Se voidaan nähdä merkkinä siitä, että yhteisön oikeuteen tukeutuvat kansalaiset ovat tyytyneet kansallisten viranomaisten tai tuomioistuinten antamiin ratkaisuihin, niin ettei heidän ole tarvinnut vedota asiassaan komissioon. Tällainen tulkinta lienee kuitenkin liian optimistinen, joskin sitä on vaikea osoittaa vääräksi. Se edellyttäisi selvitystä, jonka laatiminen ei kuitenkaan kuulu tämän kertomuksen tehtäviin. Valitusten määrän väheneminen voi merkitä myös sitä, että jäsenvaltiot ovat soveltaneet yhteisön oikeutta entistä tunnollisemmin paitsi kokemuksen myös soveltamatta jättämisen vuoksi aloitettujen menettelyjen vaikutuksen ansiosta. Voidaan myös ajatella, että uusien jäsenvaltioiden kansalaiset eivät vielä riittävästi tunne yksityisten kansalaisten mahdollisuutta tehdä valitus Euroopan komissiolle. Näin ollen uusien jäsenvaltioiden osuus ei vielä näkyisi valitusten määrässä. Myöskään komission tehtäväkenttää ei välttämättä aina täysin tunneta. Tästä ovat osoituksena eräät valitukset, jotka eivät selvästi kuulu sen toimialaan. - komission havaitsemien tapausten lisääntyminen Komission havaitsemien rikkomistapausten määrä nousi vuoden 1994 277 tapauksesta 320 tapaukseen vuonna 1995. Tätä voidaan pitää merkkinä siitä, että lainsäädännössä eletään nyt vahvistamisen kautta. Yhteisön lainsäädäntö on kasvanut aiempaa hitaammin (7). Toisaalta se on ehkä myös entistä enemmän keskittynyt tiettyjen tavoitteiden toteuttamiseen. Vuoden 1995 työohjelmassaan komissio korosti olemassa olevan lainsäädännön soveltamista ryhtymällä tutkimaan perusteellisesti yhteisön oikeuden soveltamisehtoja jäsenvaltioissa, minkä ansiosta se havaitsikin aiempaa huomattavasti enemmän rikkomistapauksia ja tutki vuoden aikana selvästi useampia tapauksia kuin aiemmin. Vuonna 1994 komissio tutki yli 4 800 rikkomistapausta ja vuonna 1995 kaikkiaan 5 068 tapausta. B. Euroopan parlamentin keskeinen asema rikkomisesta johtuvien menettelyjen aloittajana Komissio laatii aina selvityksen oletetuista rikkomistapauksista, mikäli esimerkiksi parlamenttikysymyksessä (8) tai parlamentille osoitetussa vetoomuksessa tuodaan esiin tapaus, jossa yhteisön oikeutta on jätetty soveltamatta. Komission vuonna 1995 kirjaamista uusista rikkomistapauksista 30 on saanut alkunsa jonkun Euroopan parlamentin jäsenen kirjallisesta tai suullisesta kysymyksestä ja neljä parlamentille esitetystä vetoomuksesta. Vuonna 1992 vastaavat luvut olivat 45 parlamenttikysymystä ja 33 vetoomusta ja vuonna 1993 30 parlamenttikysymystä ja 23 vetoomusta (9). Näistä luvuista ei käy ilmi parlamentin keskeinen asema rikkomistapausten havaitsemisessa sekä niiden laadun että määrän suhteen. Edellä esitettyihin lukuihin liittyvien tapausten lisäksi parlamentaarikot tuovat näet esiin myös sellaisia oletettuja rikkomistapauksia, jotka myös komission yksiköt ovat jo havainneet tai joita koskeva valitus on jo kirjattu. Kolmasosassa tapauksista on rikottu jotakin ympäristöön liittyvää yhteisön määräystä (kyseessä ovat ennen muuta teollisuushankkeet, joiden suunnittelussa ei ole otettu huomioon ympäristövaikutusta) ja niin ikään kolmasosassa sisämarkkinoihin liittyviä määräyksiä (esimerkiksi hammaslääkärintointa tai julkisia hankintoja koskevia direktiivejä). Muuan parlamentin jäsen esimerkiksi kiinnitti komission huomion siihen, että ympäristönsuunnitteluun ja henkilöstöhallinnon palveluihin liittyviä sopimuksia oli tehty ilman niitä koskevan virallisen ilmoituksen julkaisemista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdässa. Euroopan parlamentti on kiinnostunut ensisijaisesti juuri edellä mainituista aloista (ympäristö ja sisämarkkinat), joihin liittyykin yli 60 % kaikista komission aloittamista menettelyistä. C. Vuonna 1995 aloitetut menettelyt: virallisten huomautusten määrä ennallaan Vuonna 1995 komissio aloitti 1 016 rikkomisesta johtuvaa menettelyä, kun niitä vuonna 1994 aloitettiin 974 ja vuonna 1993 1 209. Suhteellisen alhainen määrä johtuu luonnollisesti siitä, että valitusten määrä on pysynyt ennallaan. Lisäksi komission ja jäsenvaltioiden välinen alustava yhteydenpito ongelmatapauksissa on johtanut yhä useammin tuloksiin jäsenvaltioiden oivallettua yhteisön oikeuteen perustuvien velvollisuuksiensa merkityksen. D. Todettuihin rikkomuksiin liittyvät menettelyt - perusteltujen lausuntojen huomattava väheneminen Jäsenvaltioille lähetettyjen perusteltujen lausuntojen huomattava väheneminen (192 kappaletta) johtuu siitä, että niitä vuonna 1994 lähetettiin poikkeuksellisen paljon (546; vuonna 1993 niitä oli 352). Toisena syynä ovat olleet komission sisäiset tekniset viivytykset, joista on sittemmin päästy eroon. - tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettujen asioiden määrä ennallaan Yhteisöjen tuomioistuin on vuonna 1995 saanut käsiteltäväkseen 72 uutta yhteisön oikeuden soveltamatta jättämistä koskevaa valitusta (vuonna 1992 uusia tapauksia oli 64, vuonna 1993 44 ja vuonna 1994 89). Komissio pyrkii käyttämään mahdollisimman tehokkaasti hyväkseen oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä saadakseen rikkomisesta epäillyn jäsenvaltion suorittamaan oikaisun tai päästäkseen tyydyttävään ratkaisuun neuvotteluteitse. Tuomioistuimen kanta on, että kanteen nostaminen yhteisöjen tuomioistuimessa yhteisön oikeuden soveltamatta jättämisen toteamiseksi on vasta "äärimmäinen keino saada hitaat ja vastentahtoiset jäsenvaltiot kunnioittamaan perustamissopimuksissa vahvistettuja yhteisön etuja" (10). Tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettujen asioiden määrän vakiintuminen johtuu myös siitä, että jäsenvaltiot ovat monessa tapauksessa suorittaneet oikaisun sen jälkeen, kun niille on lähetetty perusteltu lausunto. E. Loppuunkäsitellyiksi katsottujen tapausten huomattava lisääntyminen Sellaisia oletettuja tai todettuja rikkomistapauksia, jotka katsottiin loppuunkäsitellyiksi, oli vuonna 1995 yhteensä 2 045, kun niitä vuonna 1994 oli 1 811. Tältä osin erityisen kiinnostava on tavaroiden vapaa liikkuvuus, missä loppuunkäsitellyiksi katsottiin 238 tapausta ja tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettuja asioita oli vain kaksi. Tässä kantavat hedelmää komission ja jäsenvaltioiden kokouspaketin puitteissa käymän vuoropuhelun pitkät perinteet. Rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamisen jälkeen katsottiin vuonna 1995 loppuunkäsitellyiksi 1 344 tapausta ja vuonna 1994 668 tapausta. Nämä luvut eivät suinkaan osoita komission heikkoutta vaan kertovat päinvastoin, että sen toiminta jäsenvaltioiden suhteen on tehokasta; se sekä helpottaa yhteisön direktiivien siirtämistä osaksi kansallista lainsäädäntöä asianmukaisella tavalla ja sovitussa määräajassa että varmistaa välittömästi sovellettavissa olevan yhteisön oikeuden soveltamisen. Hyvä esimerkki tästä on komission ympäristöpolitiikka: vuonna 1995 katsottiin loppuunkäsitellyiksi 182 tapausta, joissa oli edetty virallista huomautusta pidemmälle. Edellisenä vuonna vastaava luku oli vain 70. Mainittakoon tässä yhteydessä myös julkisia hankintoja ja arvonlisäveroa koskevat luvut (11). F. Vanhojen tapausten päättäminen: monet vanhimmista tapauksista katsotaan loppuunkäsitellyiksi Komissio toteuttaa periaatetta, jonka mukaan kaikki avoimet tapaukset tutkitaan uudelleen määräajoin. Näin ollen myös vuonna 1995, kuten aiempinakin vuosina, kaikkein vanhimmat tapaukset tutkittiin järjestelmällisesti uudelleen. Vuonna 1992 aloitetuista 1 545 tapauksesta oli vuonna 1995 yhä avoimia 161. Vuonna 1993 aloitetuista 1 340 tapauksesta oli vuonna 1995 yhä avoimia 225, kun niistä vuonna 1994 oli avoimia 404. Vuonna 1994 aloitettujen ja edelleen avointen tapausten määrä on puolittunut: vuosi sitten niitä oli 1 136 ja nyt 670 (ks. taulukko 1.3). Tällaisia pyrkimyksiä on luonnollisesti jatkettava. Rikkomisesta johtuva menettely on jaettu erilaisiksi vaiheiksi, jotta jäsenvaltio voi lopettaa rikkomisen ennen asian etenemistä tuomioistuimeen asti. Menettely on siis luonnostaan aikaaviepä. Tapausten tutkiminen kestää kuitenkin edelleen liian kauan, ja komissio pyrkii nopeuttamaan sitä. G. Rikkomisesta johtuvien menettelyjen avoimuuden lisääminen Rikkomisesta johtuvan menettelyn tavoitteeksi on jo perustamissopimuksessa määritelty oletetun rikkomisen oikaiseminen ennen asian saattamista tuomioistuimen käsiteltäväksi. Sen vuoksi menettely on perinteisesti ollut luonteeltaan luottamuksellinen ja sitä on hoidettu hienotunteisesti, jolloin jäsenvaltion on ollut helpompi korjata tilanne kaikessa hiljaisuudessa. Sisämarkkinoiden toteutuminen ja Euroopan parlamentin kasvava mielenkiinto yhteisön oikeuden soveltamista kohtaan sekä komission halu tehdä toimintaansa tunnetummaksi ovat saaneet komission tehostamaan avoimuuspolitiikkaansa. Tätä varten komissio on ryhtynyt antamaan rikkomisesta johtuvista menettelyistä lehdistötiedotteita. Kokouksessaan 19. heinäkuuta 1995 se päätti julkaista 22 lehdistötiedotetta, jotka koskivat 58:aa rikkomistapausta, vaikka perusteltuja lausuntoja ei ollut vielä lähetetty eikä tuomioistuimelle ollut tehty valitusta. Yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa koskevan komission politiikan avoimuutta pidettiin erityisesti yhtenäismarkkinoiden osalta poliittisena painopistealueena. Vastaava toiminta uusittiin vuoden 1995 jälkipuoliskolla, ja se sai myönteistä vastakaikua. II. VUODEN 1995 TULOSTEN ARVIOINTI A. Välittömästi sovellettavat säännökset Sellaisia rikkomistapauksia, jotka johtuvat muiden yhteisön säädösten kuin direktiivien rikkomisesta, käsitellään edelleen tiiviissä tahdissa. Vuonna 1995 päätettiin antaa 89 virallista huomautusta, kun niitä vuonna 1994 annettiin 67. Vaikka jäljempänä on esitetty alakohtaiset arvioinnit, on paikallaan ottaa tässä esiin joitakin vuoden 1995 kuluessa esiin tulleita erityistapauksia. Eräiden vuonna 1995 antamiensa tuomioiden avulla yhteisöjen tuomioistuin täsmensi 30 artiklan soveltamisalaa siinä merkityksessä kuin sitä on tulkittu 24. marraskuuta 1993 annetussa tuomiossa "Keck ja Mithouard" (12) (ks. kohta 2.2.1.1). Huomattava määrä avoinna olevista rikkomisesta johtuvista menettelyistä liittyy henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, etenkin ammattiin pääsyyn liittyvään syrjintään ja asettautumisoikeuteen (perustamissopimuksen 48 artikla ja asetus (ETY) N:o 1612/68) (13). Kilpailupolitiikan alalla komissio on onnistunut lopettamaan Genovan satamapalveluita koskevan monopoliaseman. Työllisyyden ja sosiaalipolitiikan alalla on edelleen merkittävä perustamissopimuksen miesten ja naisten tasa-arvoisuutta koskevaan 119 artiklaan liittyvä kanne. Komissio on antanut naisia suosivasta positiivisesta syrjinnästä 17. lokakuuta 1995 annettuun Kalanke-tuomioon liittyvän selittävän tiedonannon (14). Kalastuksen ja vesiviljelyn alalla komissio tutkii järjestelmällisesti kansallisia lainsäädäntöjä arvioidakseen niiden yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa kalastusalusten lipun myöntämistä koskevien määräysten ja kalakannan säilyttämistä koskevien teknisten toimenpiteiden osalta. B. Direktiivit 1. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitettujen menettelyjen määrä oli vuonna 1995 hieman korkeampi (799) kuin edellisenä vuonna (732). Alla olevassa taulukossa esitetään direktiivien täytäntöönpanoa koskeva tilanne 31. joulukuuta 1995. Kuluneen vuoden aikana täytäntöönpantujen direktiivien määrä on noussut edellisvuosia vähemmän (niitä oli noin 40, kun niitä vuonna 1994 oli noin 60). Tässä näkyvät ensimmäiset merkit komission sääntelytoiminnan uudistuksesta; yhteisö säätää vähemmän lakeja voidakseen säätää parempia lakeja. Suuntausta on tarkoitus tehostaa tulevina vuosina (tähän liittyen ks. komission Madridin Eurooppa-neuvostolle joulukuussa 1995 esittämä asiakirja Parempitasoista sääntelyä, jonka mukaan komissio on vuonna 1995 tehnyt aloitteen 25 tekstiehdotukseksi, kun niitä vuonna 1990 oli 61 ja vuonna 1992 51. Vuodeksi 1996 ehdotuksia on suunnitteilla 19) (15). >TAULUKON PAIKKA> Vuoden 1995 loppuun mennessä jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet keskimäärin 90,7 % kaikkien sovellettavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista. Luku on alempi kuin edellisenä vuonna (91,89 %), mikä johtuu kolmen uuden jäsenvaltion liittymisestä unioniin. Entisten kahdentoista jäsenvaltion suoritukset ovat näet kaikki edellisvuotta paremmat. Voidaankin todeta seuraavaa: - kaikki kolme uutta jäsenvaltiota ovat ilmoittaneet täytäntöönpanotoimista hyvin: - Ruotsi on kuudennella sijalla, - Itävallan tulos johtuu suurelta osin viivytyksestä täytäntöönpanotoimista ilmoittamisessa maatalouden alalla (ks. kohta 2.3), - Suomen tilanteeseen on vaikuttanut ennen muuta kansainväliseen oikeuteen perustuva Ahvenanmaan erityisasema (16). Ahvenanmaalla on mm. itsemääräämisoikeus tiettyjen alojen, kuten maatalouden ja ympäristöasioiden suhteen, minkä vuoksi siellä on turvauduttava erityisiin täytäntöönpanotoimiin. Kun Ahvenanmaan tilanne jätetään huomiotta, Suomen tilanne on parempi kuin yhteisön keskiarvo, - muut 12 jäsenvaltiota ovat kaikki parantaneet tulostaan direktiivien täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen osalta, ja yksi jäsenvaltio (Tanska) on yltänyt ennätystulokseen, lähes 98 %:iin. Vaikka tulokset ovat keskimäärin korkeat, tilanne vaihtelee aloittain. Tulliasioiden ja oleskeluoikeuden osalta ilmoittamisprosentti on 100 (lukuun ottamatta Belgiaa ja Saksaa jälkimmäisen alan osalta). Tuotantohyödykkeiden, moottoriajoneuvojen ja tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen osalta ilmoittamisprosentti on kaikkien maiden kohdalla yli 90 %. Teletoimintaa ja rahoituspalveluja koskeva ilmoittamisprosentti vaihtelee suuresti jäsenvaltiosta toiseen. Alat, joilla esiintyy edelleen suuria vaikeuksia ja joiden osalta kaikkien vanhojenkaan direktiivien täytäntöönpanotoimista ei vielä ole saatu ilmoituksia, ovat ympäristö (kohdat 1.2 ja 2.8), liikenne (kohta 2.8) ja energia (kohta 2.5). Maatalousalalla esiintyy kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamisessa yhä huomattavia viivytyksiä erityisesti niiden direktiivien osalta, jotka on hyväksytty sisämarkkinoita koskevan valkoisen kirjan puitteissa. Tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettujen asioiden määrä on lisääntynyt vuoden 1994 34:stä 57:ään vuonna 1995 (kohdat 1 ja 2.2). Kehitys vaikuttaa kuitenkin suotuisalta: täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisen vuoksi aloitettujen uusien menettelyjen määrä on laskenut vuoteen 1994 verrattuna. Sama koskee myös perusteltuja lausuntoja. Kuluttajansuojan alalla viisi valtiota ei ole edelleenkään ilmoittanut yleisestä tuoteturvallisuudesta annetun tärkeän direktiivin N:o 92/59/ETY (17) kansallisista täytäntöönpanotoimista. 2. Täytäntöönpanotoimien yhdenmukaisuus Komissio lähtee siitä periaatteesta, että yhteisön direktiivien puutteellinen soveltaminen voitaisiin monessa tapauksessa välttää, jos niiden siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä toteutettaisiin direktiivissä esitettyjen vaatimusten mukaisesti. Siksi yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaan kuuluukin olennaisena osana direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien laadunvalvonta. Komissio tutkii mahdollisimman perusteellisesti eri maiden olemassa olevaa lainsäädäntöä, mistä on osoituksena mm. sen toiminta tavaroiden vapaan liikkuvuuden alalla (ks. kohta 2.2.1). Vaatimusten puutteellisen noudattamisen vuoksi aloitettujen uusien tapausten määrä on kasvanut vuoden 1994 54 tapauksesta 63 tapaukseen vuonna 1995. Lisäksi päätettiin antaa 23 virallista huomautusta (vuonna 1994 niitä oli 32). Julkisten hankintojen osalta kansallisen lainsäädännön puutteellisen yhdenmukaisuuden vuoksi tutkittujen tapausten määrä on edellisvuodesta kaksinkertaistunut: vuonna 1994 niitä oli 14 ja vuonna 1995 30. Puutteellisen yhdenmukaisuuden tärkeimmistä syistä on tehty ympäristöalalla (kohta 1.3) perusteellinen tutkimus. Siitä on käynyt ilmi, että kansallisten täytäntöönpanotoimien yhdenmukaisuuden valvonta saattaa edellyttää erityisen pitkälle menevää kansallisen lainsäädännön selvittelyä etenkin silloin, kun direktiivin täytäntöönpanosta ei vastaa kansallisen vaan alueellisen tai maakunnallisen tason toimivaltainen viranomainen. Tällöin yhden direktiivin täytäntöönpano saattaa edellyttää useiden eri säädösten hyväksymistä samassa jäsenvaltiossa. Lisäksi direktiivit voivat asettaa jäsenvaltioille monimutkaisia velvoitteita, joiden vuoksi on laadittava tai muutettava useita säädöksiä. 3. Täytäntöönpanotoimien soveltaminen Direktiivin täytäntöönpanemiseksi laaditun kansallisen säädöksen puutteellista yhdenmukaisuutta koskevat valitukset ovat komissiolle tärkeä tietolähde etenkin silloin, kun niissä tuodaan esiin kyseisen säädöksen puutteellinen yhdenmukaisuus direktiivin kanssa tai kun kyseessä ovat toistuvat rikkomiset tai luonteeltaan laaja-alaiset ongelmat kuten direktiivin kanssa yhteensopimattomat hallintomenettelyt. Vuonna 1995 tehtiinkin yli 40 valitusta, joiden aiheena olivat tutkintojen vastavuoroista tunnustamista työelämässä koskevat direktiivit. Monissa tapauksissa valitukset yhteisön direktiivin puutteellisesta täytäntöönpanosta kansallisessa lainsäädännössä voitaisiin toki käsitellä ja ratkaista kansallisella tasolla kansallisten hallinto- ja oikeusviranomaisten avulla (18). Komissio on kuitenkin välttämätön tuki etenkin silloin, kun kansallisia valitusteitä ei ole tai kun ne eivät toimi tehokkaasti. Yhteisön lainsäädännön soveltamisen kehittäminen edellyttää ensinnäkin rikkomisten ennaltaehkäisyyn tähtäävää politiikkaa. Kansallisten toimielinten, erityisesti kansallisten parlamenttien huomattavin vaikutus yhteisön lainsäädäntöprosessissa liittyy nimenomaan tähän tehtävään. Niiden tulisi pyrkiä poistamaan esteitä, jotka vaikeuttavat yhteisön lainsäädännön soveltamista kansallisella tasolla. Säännölliset yhteydet kansallisiin viranomaisiin mm. institutionaalisten komiteoiden puitteissa auttavat estämään rikkomisia (19). Komission ajoissa antamat tiedot, kuten teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely, josta säädetään neuvoston direktiivissä N:o 83/189/ETY (20), auttavat myös estämään uusien kaupan esteiden syntymistä (21). Äskettäin antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin korosti kyseisen tietojen toimittamisessa noudatettavan menettelyn hyödyllisyyttä (22). Tähän politiikkaan kuuluvat olennaisesti myös komission toimet yhteisön oikeuden tuntemuksen ja ymmärrettävyyden edistämiseksi. Yhteisön oikeuden soveltamisen valvonta on kuitenkin loputon tehtäväkenttä, minkä vuoksi komissio on asettanut itselleen kaksi ensisijaista tavoitetta: - yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on tehtävä keskeinen toiminta-ala. Tämä päämäärä on kirjattu komission vuoden 1996 työohjelmaan (23) - yhteisön oikeuden soveltamisen valvonta on jaettava sopivalla tavalla yhteisön tasolla tapahtuviin toimiin ja toisaalta erityisesti oikeusalan kansallisten viranomaisten vastuualueeseen. Komission työ olisi turhaa ilman valppaita, oikeuksiensa kunnioittamista vaalivia yhteisön kansalaisia ja kansallisia oikeus- ja hallintoviranomaisia, joille yhteisön oikeuden noudattaminen on ensisijainen painopistealue. Komissio ilmaisikin tämän mielipiteensä 28. helmikuuta 1996 antamassaan lausunnossa Maastrichtin sopimuksen N artiklan toisessa alakohdassa edellytetyn hallitusten välisen konferenssin valmistelemiseksi: Oikeudelliselle perustalle rakentuvan unionin vahvistaminen tarkoittaa sitä, että varmistetaan yhteisön oikeuden täytäntöönpano ja noudattaminen, joista huolehtivat ensisijaisesti kansalliset viranomaiset. Tämä vaatimus korostuu laajentuneessa unionissa, jossa kansalliset oikeus- ja hallintojärjestelmät ovat entistä kirjavammat. Komissio katsoo, että: - sen keinoja yhteisön oikeuden soveltamisen varmistamiseksi olisi tehostettava erityisesti sisämarkkinoiden alalla - yhteisöjen tuomioistuimen profiilia olisi kohotettava erityisesti sen tuomioiden noudattamisen suhteen (24). Komissio panee tyytyväisenä merkille, miten valppaasti Euroopan parlamentti suhtautuu yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaan. Sen merkitystä rikkomisten havaitsemisessa onkin jo korostettu. Pitämällä yllä yhteyksiä kansallisiin poliittisiin päättäjiin ja edistämällä yleisen mielipiteen valveutuneisuutta Euroopan parlamentti voi vielä tehostetummin vaikuttaa siihen, että tässä kertomuksessa esiin tuodut rikkomiset saataisiin loppumaan. Komissio tarvitsee jatkuvasti tuekseen sellaista Euroopan parlamenttia, joka kiinnittää yhteisön lainsäädännön soveltamiseen yhtä paljon huomiota kuin sen laatimiseen. Kolmannentoista kertomuksen rakenne >KAAVION ALKU> Tämä kertomus sisältää: - alakohtaisen tarkastelun - taulukon muodossa esitetyt tiedot oletetuista rikkomistapauksista (Liite I) ja todetuista rikkomistapauksista (Liite II) 31. joulukuuta 1995 vallinneen tilanteen mukaan - yhteenvedon vuonna 1995 todetuista perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkomistapauksista (Liite III) - tiedot 31. joulukuuta 1995 voimassa olevien direktiivien soveltamisesta jäsenvaltioittain (Liite IV) - yhteenvedon yhteisöjen tuomioistuimen tuomioista, joita ei ole pantu täytäntöön (Liite V) - yleiskatsauksen yhteisön oikeuden soveltamisesta kansallisissa tuomioistuimissa (Liite VI).> KAAVION LOOPU> ALUE ILMAN SISÄRAJOJA 1. JOHDANTO Sisämarkkinoiden luominen on kunnianhimoinen taloudellisen yhdentymisen hanke. Siksi on välttämätöntä hyväksyä eri aloilla usein hyvin yksityiskohtaista lainsäädäntöä fyysisten, teknisten tai verotuksellisten esteiden karsimiseksi. Tämä sisämarkkinoiden toteutumisesta vuonna 1985 julkaistun valkoisen kirjan puitteissa aloitettu työ saatettiin suuremmalta osalta päätökseen vuoden 1993 aikana. Myöhemmin se ulotettiin kattamaan uudet jäsenvaltiot, jotka liittyivät unioniin kuluneen vuoden alussa. Vuonna 1995, kolme vuotta sisämarkkinoiden toteutumisen jälkeen, on valkoisessa kirjassa mainittu lainsäädäntö käytännöllisesti katsoen toteutettu. EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklassa mainittu tavoite alueesta ilman sisärajoja, jolla tavarat, henkilöt, palvelut ja pääomat liikkuvat vapaasti, on suurelta osin toteutunut. Sisämarkkinoiden luominen ei kuitenkaan vain rajoitu siihen, että valkoisessa kirjassa ehdotetut toimenpiteet hyväksytään. Asiaan kuuluu myös, että komissio valvoo niiden todellista soveltamista ja varmistaa niiden noudattamisen yhteisön oikeuden pohjalta. Tätä tarkoitusta varten komissio on laatinut ja esitellyt vuoden 1993 lopussa strategisen ohjelman sisämarkkinoiden loppuunviemiseksi, hallinnoimiseksi ja edelleen kehittämiseksi. Ohjelman perusajatuksena on, että sisämarkkinat eivät toteudu pelkästään yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanolla. Sisämarkkinoiden synty on myös tulosta siitä, että yhteisön oikeuden soveltaminen voidaan taata jatkuvasti, että se ymmärretään kaikilla tasoilla ja että unioni kykenee kohtaamaan sisämarkkinoiden kehittämisen asettamat uudet haasteet. Tämän tehtävän toteuttamisessa komissio on vasta aivan alussa. Hallintoyhteistyötä pidetään ohjelmassa sisämarkkinoiden toiminnan avaintekijänä. Sitä on jo kehitetty useilla aloilla kuten eläinlääkintä- ja kasvinsuojelutarkastuksissa, lääkeaineissa, tulliasioissa ja välittömässä verotuksessa. Tulokset rohkaisevat laajentamaan soveltamista, edes osittaisena, muillekin aloille. Hallintoyhteistyön kehittämisestä yhteisölainsäädännön soveltamisessa sisämarkkinoihin 16 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa päätöslauselmassaan neuvosto kehotti komissiota kehittämään edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja komission välistä yhteistyötä. Tätä tarkoitusta varten komissio esittää vuoden 1996 alussa neuvostolle ja parlamentille kertomuksen hallintojen välisestä yhteistyöstä sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön soveltamisessa (25). Hallintoyhteistyön alalla maininnan arvoisia ovat kaksi jäsenvaltioiden virkamiesvaihto-ohjelmaa: Karolus-ohjelma ja Mattheus-ohjelma, joka on tarkoitettu tullivirkailijoille. Karolus-ohjelma tähtää erityisesti yhteisön oikeuden tulkinnan ja sen soveltamisen lähentämiseen varsinkin sisämarkkinoiden alalla. Kaikki jäsenvaltiot ovat tähän mennessä osallistuneet Karolus-ohjelmaan joko kansallisten virkamiesten lähettäjä- tai vastaanottajamaina. Vuoden 1995 syyskuun loppuun mennessä 270 hyväksytystä vaihtohakemuksesta oli 181 toteutettu. Täytäntöönpanokertomuksessa, jonka komissio esittää jokaisessa sisämarkkinoita käsittelevässä ministerineuvoston kokouksessa, annetaan tärkeitä tietoja sisämarkkinalainsäädännön soveltamisen valvonnasta. Kertomuksessa arvioidaan valkoisessa kirjassa esitettyjen toimenpiteiden kansallista täytäntöönpanoa sekä muuta sääntelyä, joilla on suuri merkitys sisämarkkinoiden toimintaan. Voimassa olevan valkoisen kirjan 276 toimenpiteestä 222 edellyttää kansallisia täytäntöönpanotoimia. Jäsenvaltiot ovat hyväksyneet 91,5 % vaadituista toimenpiteistä näiden säädösten saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Täytäntöönpanoviivästyksiä on kuitenkin edelleen eräillä aloilla ja etenkin julkisten hankintojen, uuden teknologian, vakuutusten sekä tekijänoikeuksien ja teollisoikeuksien alalla. Viivästykset selittyvät usein kansalliseen päätöksentekomenettelyyn liittyvillä vaikeuksilla tai yhteisötekstien teknisellä monimutkaisuudella, joka johtaa usein kansallisten täytäntöönpanotoimien pelkästään osittaiseen toteuttamiseen. Tämän tilanteen korjaamiseksi komissio seuraa järjestelmällisesti, samoin kuin kaikilla muilla aloilla, näiden sääntöjen soveltamista ja aloittaa tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen mukaisesti rikkomisesta johtuvia menettelyjä. 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Fyysisten rajojen poistaminen 2.1.1. Tulliasiat Belgialle on osoitettu perusteltu lausunto maksuista, jotka suoritetaan Fonds pour la Santé et la Production des Animaux -rahastolle (FSPA) (eläinten terveyden ja tuotannon rahasto) kuljetettaessa eläviä eläimiä muihin jäsenvaltioihin. Näitä maksuja on pidettävä vaikutukseltaan tulleja vastaavina ja näin ollen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan nojalla kiellettyinä. Komissio on aloittanut Italiaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan mukaisen menettelyn asiassa C-119/92 vuonna 1994 annetun tuomion täytäntöönpanematta jättämisen johdosta (26). Yhteisöjen tuomioistuin oli tuomiossaan todennut tullihuolitsijoiden edustusmonopolin sekä vaatimuksen huolitsijoiden yhtäläisistä pätevyysvaatimuksista riippumatta siitä, ovatko nämä itsenäisiä ammatinharjoittajia vai yrityksen palveluksessa, tulliselvityksen tekemiseen valtuutettuja henkilöitä koskevien tullisäännösten vastaisiksi. Rikkomisesta johtuva menettely Italiaa vastaan kiinteämääräisen hyvityksen perimisestä sellaisten tavaroiden tuontitullien yhteydessä, jotka johtavat tullivelan syntyyn kansallisessa passitusmenettelyssä, on päätetty. Italia on nimittäin lopettanut tämän järjestelyn yhteisön uuden passitusmenettelyn tultua voimaan. Yhteisöjen tuomioistuin teki vuonna 1995 kolme tulleja vastaavia maksuja koskevaa tärkeää ennakkoratkaisua päättämällä, että kansalliset maksut ovat kiellettyjä: - Dubois-tuomiossa (27) yhteisöjen tuomioistuin päätti, että "kauttakulkumaksu", jonka tarkoituksena on korvata yksityisyritykselle (tavara-asemalle) tulli- ja eläinlääkintäviranomaisten julkisina yrityksinä suorittamista tehtävistä aiheutuvat kustannukset, on EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan vastainen, myös silloin, kun maksua ei ole määrännyt valtio, vaan se johtuu mainittujen yksityisten yritysten ja niiden asiakkaiden sopimuksesta. - Simitzi-tuomiossa (28) yhteisöjen tuomioistuin vahvisti aikaisemman "Legros-Lancry"-asiassa Ranskan merentakaisten departementtien telakkamaksuista luodun oikeuskäytäntönsä koskevan Kreikan Dodekanesian saarille tapahtuvan tuonnin sekä sieltä tapahtuvan viennin yhteydessä perittäviä maksuja. Tällaiset maksut ovat kiellettyjä EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan nojalla, myös niissä tapauksissa, joissa niitä sovelletaan näiden saarten ja Kreikan muiden osien välisessä kaupassa. - Aprile-tuomiossa (29) yhteisöjen tuomioistuin vahvistaa ja kokoaa aikaisemman kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa sovellettavia vaikutukseltaan vastaavia maksuja koskevan oikeuskäytäntönsä, yhtäältä muistuttamalla, että jäsenvaltiot eivät saa yksipuolisesti luoda tällaisia maksuja, jotka ovat ristiriidassa tullialueen ja yhteisen kauppapolitiikan yhtenäisyyden kanssa, toisaalta tarkentamalla sitä, että tällaisen joko yhteisön ja kolmansien maiden välisissä sopimuksissa tai maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden järjestelyjä koskevissa määräyksissä mainitun kiellon ulottuvuus on sama kuin yhteisön kauppaa koskevan vastaavan kiellon. 2.1.1.1. >TAULUKON PAIKKA> 2.1.2. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja yhteisten markkinajärjestelyjen perustoimintaperiaatteena on maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus yhtenäismarkkinoilla. Tuomioistuin on lukuisissa yhteyksissä muistuttanut, että EY:n perustamissopimuksen 30 ja 34 artikla ovat kiinteä osa yhteistä markkinajärjestelyä, vaikka niiden mainitseminen erikseen yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevassa lainsäädännössä ei ole ollut tarpeen vuoden 1970 alusta lähtien. Komissio on jatkanut valvontaa poistaakseen nopeasti maataloustuotteiden kaupan esteet yhteisössä. Ennen sisärajojen poistamista tuontitarkastukset olivat eniten käytetty ja monipuolisin maatalouskaupan este. Sisämarkkinoiden toteutumisen ja eläinlääkintä- ja kasvinsuojelun alan yhdenmukaistamisvälineiden tultua voimaan yhteisön sisäisessä maataloustuotteiden kaupassa todettujen uusien tarkastuksia koskevien rikkomistapausten määrä on vähentynyt huomattavasti. Uusista tämänkaltaisista komission käsittelemistä tapauksista on mainittava sen yhteisöjen tuomioistuimessa aloittama rikkomisesta johtuva menettely Saksaa vastaan, koska tämä on vuonna 1993 käyttöön otetuilla toimenpiteillä asettanut tuoreen sianlihan tuonnille Tanskasta yhteisölainsäädännön vastaisia ehtoja sekä mahdollistanut järjestelmälliset tarkastukset, jotka ovat EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan ja direktiivien 89/662/ETY ja 91/497/EY vastaisia. Aikaisemmat rikkomisesta johtuvat menettelyt on keskeytetty tapauksissa, joissa on todettu asianomaisten jäsenvaltioiden toteuttaneen tarpeelliset toimenpiteet kahden yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion noudattamiseksi; toisessa otetaan kielteinen kanta Italian suorittamiin kaksinkertaisiin kalatuotteiden tarkastuksiin, toisessa Irlannin vaatimiin ennakkolisensseihin nauta- ja sikakarjan keinosiemennyksessä käytettävän siemenen maahantuonnin yhteydessä. Direktiivin 91/493/EY täytäntöönpanon osalta Italia katsoo noudattavansa tuomioistuimen tuomiota asiassa C-228/91 (30), jossa tuomitaan muista jäsenvaltioista tai Norjasta tuodun kalan järjestelmällinen tarkastaminen. Irlannin viranomaiset ovat antaneet tiedoksi 20 päivänä syyskuuta 1994 annetun Statutory Instrument N:o 297:n, jolla Irlanti mukautuu tuomioistuimen tuomioon (31). Tällä tuomiolla tuomioistuin oli katsonut Irlannin jättävän täyttämättä EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan, asetusten N:o 805/68 (ETY) ja N:o 827/68 (ETY), direktiivin 74/504/ETY sekä päätöksen 88/124/ETY nojalla sille kuuluvat velvoitteet, koska se on ryhtynyt nauta- ja sikakarjan keinosiemennyksessä käytettävän siemenen maahantuonnin yhteydessä vaatimaan lisenssejä ja luonut joukon muita rajoittavia ehtoja. Lisäksi on ratkaistu joitakin vähäisiä ilmoitettuihin säännöksiin liittyviä ongelmia. Näiden lähinnä perinteisten tapausten lisäksi komissio on joutunut kohtaamaan huomattavasti uudenlaisen ongelman: ilkivallan avulla hedelmien ja vihannesten kauppaa Ranskassa estävät maanviljelijäryhmät. Kun hyökkäykset etenkin espanjalaisten mansikoiden kuljetuksia vastaan toistuivat liian säännöllisesti eivätkä viranomaiset puuttuneet asiaan tarvittavalla tavalla, komissio pani vireille oikeudenkäynnin yhteisöjen tuomioistuimessa (asia C-265/95). Komission mukaan perustamissopimuksessa taattava tavaroiden vapaan liikkumisen oikeus tuo mukanaan jäsenvaltioille velvollisuuden toteuttaa tämän periaatteen noudattamiseksi vaadittavat toimenpiteet, mukaan lukien toimet tämän oikeuden harjoittamisen vaarantavia yksittäisiä henkilöitä vastaan. Komission mielestä Ranskan viranomaisten toimimattomuus näiden edellä mainittujen vakavien, yksittäisten henkilöiden toimista johtuvien maataloustuotteiden kaupan esteiden poistamiseksi on yhteisistä markkinajärjestelyistä ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 30 artiklasta yhteydessä 5 artiklan kanssa johtuvien velvollisuuksien noudattamatta jättämistä. 2.2. Teknisten rajojen poistaminen 2.2.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.2.1.1. EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavat artiklat ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavat artiklat kieltävät tuonnin ja viennin määrälliset rajoitukset ja vaikutuksiltaan vastaavat toimenpiteet (32). Komission tehtävänä on huolehtia sisämarkkinasääntöjen oikeasta soveltamisesta. Näin ollen se valvoo, että jäsenvaltiot noudattavat näitä EY:n perustamissopimuksen artikloja. Sitä varten se on ottanut tavoitteekseen poistaa kaupan tekniset esteet ja kehittää sellaisia välineitä, joilla ehkäistään uusien esteiden syntyminen. Komission toiminta Komission yksiköiden vuonna 1995 käsittelemistä 1 270 tapauksesta 238 on päätetty katsoa loppuunkäsitellyksi, ja vain kaksi on johtanut kanteeseen. Vaikka rikkomisesta johtuvien menettelyjen lukumäärä on kasvanut vuodesta 1994, luvut osoittavat myös sen, että komission yksiköiden toimintatapa suosia säännöllistä vuoropuhelua jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa oli edelleen menestyksekäs. Sisämarkkinasäännösten noudattamisen valvonnasta vastaavat komission yksiköt järjestivät kahdeksan jäsenvaltion viranomaisten edustajien kanssa tapaamisia, joissa käsiteltiin tehtyjä valituksia ja vireillä olevia rikkomisesta johtuvia menettelyjä sekä yritettiin löytää näihin usein vaikeisiin ongelmiin sovitteluratkaisuja. Tällaisia tilaisuuksia pidettiin nyt Espanjan, Ranskan, Italian, Alankomaiden, Saksan, Kreikan sekä ensi kertaa Belgian edustajien kanssa. Tämä osoittaa, että kaikki osanottajat ovat tyytyväisiä tämän yhteistyön myönteisiin tuloksiin. Yli 60 tapausta saatiin ratkaistua tällä tavoin. Kokoukset ovat tuloksellisia ja opettavaisia totuttaessaan kansallisen hallinnon eri haarat antamaan säädöksiä, joissa otetaan huomioon yhteisön oikeuden perusvaatimukset kuten tavaroiden vapaa liikkuminen. Niinpä kokousten järjestämiskäytäntöä laajennettiin Itävaltaan ja laajennetaan vuonna 1996 myös Suomeen ja Ruotsiin. Seuraavien esimerkkien on tarkoitus havainnollistaa komission näiden kokouspakettien avulla saavuttamia tuloksia: - Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan yhteisön oikeuden vastainen tupakkatuotteiden myyntihintojen määräämisjärjestelmä Ranskassa lopetettiin ja korvattiin järjestelmällä, jossa tuottajien ja välittäjien välillä vapaasti neuvotellut hinnat vain vahvistetaan - Yhteisön oikeuteen mukautumiseksi Ison-Britannian lainsäädäntöön on otettu säännös moottorilla varustettujen ultrakevyiden ilma-alusten hyväksymisen keskinäisestä tunnustamisesta. Se helpottaa jatkossa niiden maahantuontia, kun ne on valmistettu tai niitä myydään jossakin toisessa jäsenvaltiossa vastaavien turvallisuusmääräysten mukaisesti tai ilma-alusten testaus toisessa jäsenvaltiossa on suoritettu Isossa-Britanniassa tavallisia testejä vastaavalla tavalla. Huomattavaa on, että kokouspaketit mahdollistavat lisäksi yhä useammin suorat yhteydet komission yksikköjen sekä alue- ja paikallishallinnon välillä. Näiden yhteyksien ansiosta onnistuttiin esimerkiksi saavuttamaan huomattavaa edistystä Espanjan sellaisen alueellisen lainsäädännön tai hallintomenettelyjen muuttamisessa, joiden avulla oli estetty muista jäsenvaltioista peräisin olevien tavaroiden pääsy messuille ja näyttelyihin. Useimmissa tapauksissa asia luokitellaan loppuunkäsitellyksi, kun jäsenvaltio on muuttanut kiistanalaiset säädökset EY:n perustamissopimuksen mukaisiksi. Kuitenkin usein odoteltaessa muodollista muutosta valtiot ottavat käyttöön väliaikaisia toimenpiteitä. Näitä ovat kiertokirjeet maan virallisessa lehdessä tai tiedonannot kyseisistä toimista vastaavien hallinnonhaarojen julkaisuissa. Niissä talouden toimijoille kerrotaan kiistanalaisia kansallisia määräyksiä tulkittavan tavaroiden vapaan liikkumisen periaatteen mukaisesti ja kansallisten viranomaisten soveltavan niitä mainitulla tavalla. Joissakin jäsenvaltioissa kiertokirjeen avulla varmistetaan, että kansalliset tai paikalliset hallintoviranomaiset soveltavat yhteisön oikeutta moitteettomasti. Esimerkiksi Italian viranomaiset osoittivat Lombardian aluehallinnolle kiertokirjeen, jossa viitattiin vielä kerran kansallisen lainsäädännön osaksi siirrettyihin säännöksiin. Jäsenvaltiot julkaisevat virallisissa lehdissä myös sellaisia tiedonantoja tai ilmoituksia, jotka täydentävät tai täsmentävät kansallista lainsäädäntöä, jotta se olisi yhdenmukainen yhteisön oikeuden kanssa. Erään kokouspaketin tuloksena Ranskan viranomaiset esimerkiksi julkaisivat Ranskan virallisessa lehdessä säiliövaunujen maahantuojille tiedonannon siitä, että muissa jäsenvaltioissa suoritetut turvallisuustarkastukset tunnustetaan, jos niiden avulla voidaan taata yhtä korkea turvallisuustaso. Komission jatkuvasti tavoittelema jäsenvaltioiden yhteistyö ja tuki auttaa kehittämään johdonmukaisen ja yhtenäisen lähestymistavan sen tehtävän toteuttamiseen. Komission yksiköt laativat yhteistyössä kansallisten viranomaisten kanssa laaja-alaisia tutkimuksia, joilla pyritään luomaan yleiskuva kansallisen lainsäädännön tilasta jollakin talouden alalla. Vuonna 1995 tehtiin neljä tällaista tutkimusta: tutkimus EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan soveltamisesta 24.10.1989 annetun tiedonannon 89/C 271/03 yhteydessä elintarvikealalla, tutkimus lääkevalmisteiden rinnakkaistuontia koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä, tutkimus tuholaisten torjunta-aineiden ja kasvinsuojeluaineiden rinnakkaistuontia koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä ja tutkimus yhteisön sisäiseen, muuhun kuin rahanvalmistukseen käytettävän raakakullan kauppaan sovellettavista kansallisista määräyksistä. Komission toiminta on myös ennalta ehkäisevää. Direktiivin 83/189/ETY luoma tietojen toimittamisessa käyttöön otettu menettely (33) osoittautuu tässä suhteessa hyödylliseksi välineeksi komissiolle, joka pyytää kansallisilta viranomaisilta keskinäisen tunnustamisen lausekkeiden lisäämistä teknisiin sääntöehdotuksiinsa. Nämä lausekkeet estävät uusien kaupan esteiden luomisen. Esimerkkinä voidaan mainita tällaiset lausekkeet eräässä Portugalin lakiluonnoksessa, jossa tunnustetaan voimassa olevat muiden jäsenvaltioiden hydraulisen betonin valmistusta ja myyntiä tai sementin laatua sekä sen tuotannon ja myynnin edellytyksiä koskevat tekniset määräykset. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen laintulkinta Yhteisöjen tuomioistuimen laintulkinta on erittäin merkittävä yhteisön oikeuden yhtenäisen ja tehokkaan soveltamisen kannalta. Tämä koskee erityisesti EY:n perustamissopimuksen 30 ja sitä seuraavia artikloja, sillä käsitettä määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet ei määritellä perustamissopimuksessa. Mainitsemisen arvoisia ovat erityisesti seuraavat tuomiot: - televisiomainonta. Tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus (34) Yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen mukaan EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa on tulkittava siten, että sitä ei voida soveltaa tapaukseen, jossa jäsenvaltio (tässä tapauksessa Ranska) kieltää lailla tai asetuksella kaupan keskittymistä edistäviä televisiomainoksia. Keck ja Mithouard -tuomion arviointiperusteita soveltaen tuomioistuin huomautti, että kyseinen toimenpide ei tarkoita jäsenvaltioiden välisen tavaraliikenteen sääntelemistä. Se koskee myyntitapoja, jotka sitä paitsi koskevat tuotteita erittelemättä kaikkia talouden toimijoita ja vaikuttavat muiden jäsenvaltioiden tuotteiden menekkiin samalla tavoin kuin oman maan tuotteisiin. - torjunta-ainejäämien enimmäismäärät (35) Yhteisöjen tuomioistuin päätti, että torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/642/ETY ei ole sellaisen kansallisen säännöksen (tässä tapauksessa Italian lain) vastainen, jossa määritetään klorprofaamin ja profaamin jäämien sallitut enimmäismäärät sekä näiden enimmäismäärien valvontamenetelmät. Se huomautti kuitenkin, että tällaisen säännöksen on oltava EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan määräysten mukainen. - erään huumausaineen maahantuonti (diasetyylimorfiini) (36) Yhteisöjen tuomioistuin päätti, että EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa sovelletaan kansalliseen käytäntöön, jolla Isossa-Britanniassa kielletään huumausaineiden maahantuonti. Maahantuontikielto ei kuulu myöskään EY:n perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisen poikkeuksen soveltamisalaan, jos sitä perustellaan tarpeella varmistaa jonkin yrityksen olemassaolo. Toisaalta se voi kuulua tämän poikkeuksen piiriin, jos ihmisten terveyden ja elämän suojelu sitä vaatii ja tätä tavoitetta ei voida yhtä tehokkaasti saavuttaa yhteisön sisäistä kaupankäyntiä vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä. - äidinmaidonvastikkeen myynti ainoastaan apteekeissa (37) Tuomioistuin katsoi, että taloudellisten toimijoiden kaupan vapauden rajoittamiseen ilman puuttumista itse tuotteiden ominaisuuksiin tähtäävä lainsäädäntö liittyy myyntiä koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin sikäli, että se kieltää äidinmaidonvastikkeen myynnin muualla kuin apteekeissa ja määrää niin ollen yleisesti sen myyntipaikat. - sellaisen tuotteen esittely, joka rajoittaa jälleenmyyntihintojen vapaata määräytymistä ja joka voi johtaa kuluttajaa harhaan (38) Yhteisöjen tuomioistuin päätti, että Saksan viranomaisten julistama kielto saattaa yhdessä jäsenvaltiossa markkinoille tuote, jonka pakkauksessa on toisessa jäsenvaltiossa laillisesti käytössä oleva mainospainatus, on vaikutukseltaan 30 artiklassa mainittuja määrällisiä rajoituksia vastaava toimenpide, ja vaikka se koskee erotuksetta kaikkia tuotteita, se estää yhteisön sisäistä kauppaa. Tällainen kielto voi pakottaa maahantuojan käyttämään tuotteessaan eri markkinoilla erilaista ulkoasua ja aiheuttaa näin ylimääräisiä pakkaus- ja mainoskustannuksia. Keck ja Mithouard -tuomion arviointiperusteiden järjestelmällinen soveltaminen johtaa siihen, että 30 artiklan soveltamisalasta suljetaan pois joukko säännöksiä. 2.2.1.2. Direktiivissä 83/189/ETY säädetyt kaupan esteiden ennalta ehkäisevien toimien säännöt Direktiivillä 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 88/182/ETY, käyttöön otettu tietojen toimittamisessa noudatettava menettely on perusväline ehkäistäessä keskinäisen kaupan ja tiedonvaihdon esteiden syntyä. Kyseinen direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot alistamaan ehdotukset teknisiksi säädöksiksi ennakkotarkastukseen tietojen toimittamisessa noudatettavan menettelyn puitteissa ennen kuin säädökset voidaan saattaa voimaan. Velvoite ei koske direktiivin voimaansaattamiseksi luotua teknistä säännöstöä. Vuonna 1995 komissiolle esitettiin 382 (39) luonnosta teknisiksi säädöksiksi (vuonna 1993 niitä oli 385 (40) ja vuonna 1994 389), jotka tutkittiin komission asianomaisissa yksiköissä. Nämä luvut osoittavat, että huolimatta sisämarkkinoiden toteutumisesta vuoden 1992 lopussa jäsenvaltiot antavat edelleen lukuisia teknisiä säädöksiä, jotka saattavat sisämarkkinat ja sen kaikki talouden toimijoille mukanaan tuomat edut vaaraan. Saaduista 382 ilmoituksesta 41 (41) on johtanut eriteltyyn lausuntoon, jolla vaaditaan suunnitellun toimen muuttamista johdetun oikeuden rikkomisen välttämiseksi tai toimesta mahdollisesti johtuvien tavaroiden vapaan liikkumisen esteiden poistamiseksi. Jäsenvaltiot ovat puolestaan esittäneet 43 (42) eriteltyä lausuntoa. 3 (43) ilmoitusta on johtanut komission pyyntöön siirtää muutetun kansallisen toimen soveltamista vuodella sen pyrkiessä ehdottamaan yhteisötason yhdenmukaistamissäädöksiä. Yhdessäkään tapauksessa vuoden siirtoa ei ole pyydetty siksi, että toimi liittyisi asiaan, josta neuvostolle on esitetty direktiivi- tai asetusehdotus. Vuodesta 1989 lähtien komissio on seurannut ilmoitusvelvollisuuden täyttämistä käymällä järjestelmällisesti läpi kaikkien jäsenvaltioiden viralliset julkaisut. Komission todetessa direktiivin 83/189/ETY rikkomuksen se aloittaa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti rikkomisesta johtuvan menettelyn. Vuonna 1995 lähes 2 240 kansallista lainsäädäntökohtaa on tarkastettu. Näistä noin 30 prosenttia on direktiivin yhteydessä ilmoittamatta jätettyjä teknisiä sääntöjä tai sen vaikutusalueen ulkopuolelle jääviä. Tarkastelu siitä, olisiko ne pitänyt ilmoittaa direktiivin puitteissa, on johtanut 31:n rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamiseen tänä vuonna ja kaksi tapausta on viety tuomioistuimeen. 2.2.2. Yhteenveto tavaroiden vapaata liikkumista koskevien direktiivien soveltamisesta eri aloilla 2.2.2.1. Elintarvikkeet Vuoden aikana komission yksiköt ovat tutkineet parikymmentä direktiivien ja asetusten puutteellista täytäntöönpanoa koskevaa tapausta. Kaikista käytiin epävirallista kirjeenvaihtoa komission yksiköiden ja kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Eräät rikkomuksista liittyvät elintarvikkeiden merkinnöistä annetun direktiivin 79/112/ETY puutteelliseen täytäntöönpanoon. Tästä voidaan mainita seuraava esimerkki: Direktiiviin 79/112/ETY sisältyy luettelo kaikista niistä tiedoista, jotka olisi ilmoitettava jokaisen elintarvikkeen tuotemerkinnöissä (myyntinimike, valmistusaineet, nettomäärä jne.). Yksittäinen jäsenvaltio voi kuitenkin kuluttajavalistuksen nimissä katsoa tarpeelliseksi määrätä pakollisiksi uusia tietoja, joita ei mainita direktiivissä. Koska tällainen yksipuolinen velvoite saattaa muodostaa yhteisön sisäisen kaupan esteen, on kyseisen jäsenvaltion direktiivin 79/112/ETY mukaan ilmoitettava suunnitellusta toimenpiteestä komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Komissio tutkii hankkeen ja voi kieltäytyä hyväksymästä sitä. Kuluneen vuoden aikana kaksi jäsenvaltiota rikkoi yhteisön oikeutta jättäessään noudattamatta direktiivissä 79/112/ETY säädettyä ilmoitusmenettelyä. 2.2.2.2. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.3. Lääkeaineet Täytäntöönpanotilanne parani vuonna 1995, mutta huomattavia ongelmia esiintyy edelleen homeopaattisia lääkkeitä koskevien direktiivien kohdalla. Samoin direktiivien 65/65/ETY ja 75/319/ETY tulkinnassa on yhä joitakin yleisluontoisia ongelmia, siltä osin kuin nämä direktiivit vaikuttavat asetuksessa (ETY) N:o 2309/93 ja direktiiveissä 93/39/ETY, 93/40/ETY ja 93/41/ETY luotuun uuteen oikeudelliseen kehykseen. Kyse on seuraavista ongelmista: a) Lääkeaineiden ja nk. borderline-tuotteiden määritelmät ja b) jo hyväksyttyä lääkettä pitkälti vastaavien lääkkeiden markkinoille saattamista koskevan luvan yksinkertaistettu hakumenettely. Tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi ja ottaen huomioon sen, että uudella lainsäädännöllä muutetaan voimassa olevia direktiivejä ja että direktiivit tulevat näin kaiken kaikkiaan monimutkaisemmiksi, koko lääkealan lainsäädäntö kodifioidaan sekä ihmisille että eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevan lainsäädännön osalta. Kodifiointi parantaa lainsäädännön selkeyttä ja näin sen täytäntöönpanon tehokkuutta. 2.2.2.4. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.5. Kemian tuotteet Direktiivien täytäntöönpanon ja soveltamisen tilanne ei kemian alalla ole erityisen ongelmallinen. Kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä tai puutteellisesta täytäntöönpanosta johtuvia rikkomustapauksia on vähän. Merkittävä erikoisuus vaarallisten aineiden käytön rajoitusten yhdenmukaistamisessa on se, että kyseessä on ensimmäinen ala, jolla jäsenvaltiot hakevat poikkeusta EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohdan mukaisesti. Näiden poikkeusten tarkoituksena on kansallisten erityissäännösten avulla pitää yllä tiukempaa suojelun tasoa kuin perusdirektiiviä 76/769/ETY muuttavissa eri direktiiveissä määrätään. Vuoden 1995 aikana komissio sai Saksalta, Alankomailta ja Ruotsilta direktiivissä 94/60/EY määrätyistä kreosootin käyttörajoituksista (tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttaminen neljännentoista kerran) poikkeamista koskevat hakemukset. Lisäksi Tanska ja Alankomaat ovat tehneet pentakloorifenoliin liittyvät hakemukset, jotka ovat parhaillaan asianomaisten yksiköiden tutkittavina. 2.2.2.6. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.7. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Direktiivien täytäntöönpano on yleisesti ottaen toteutunut hyvin. Merkittävimmät täytäntöönpanoilmoitusten viivästymiset koskevat Belgiaa ja Suomea. Tätä alaa koskevien direktiivien yksityiskohtaisuuden ja teknisyyden takia useat jäsenvaltiot saattavat direktiivit ilman eri toimenpiteitä kansallisen lainsäädännön osaksi, mikä helpottaa ja nopeuttaa täytäntöönpanoa sekä vertaamista yhteisölainsäädäntöön. Viivästymiset täytäntöönpanossa kestävät harvoin muutamaa kuukautta pidempään ja johtuvat yleensä siitä, että täytäntöönpanolle asetettu määräaika on melko lyhyt. Useimmissa ilmoittamattajättämistapauksissa ei ryhdytty jatkotoimenpiteisiin, kun kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoitettiin muutamaa kuukautta täytäntöönpanolle asetetun määräajan jälkeen. Direktiivien täytäntöönpanon virheellisyydestä johtuvat rikkomistapaukset olivat harvinaisia ja ne saatiin useimmissa tapauksissa ratkaistua virallisen huomautuksen jälkeen. Tänä vuonna jatketuista neljästä rikkomistapauksesta kaksi pelkkiä teknisiä vaikeuksia koskenutta tapausta saatiin ratkaistua jo valitusta seuraavana vuonna. Kaksi muuta tapausta koskevat päästödirektiivien soveltamista EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan näkökulmasta ja niitä käsitellään parhaillaan. 2.2.2.8. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.9. Rakennustuotteet Belgia on ainoa jäsenvaltio, joka ei ole ilmoittanut direktiivin 89/106/ETY täytäntöönpanosta. Komissio on tämän vuoksi saattanut asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Itävallan osalta on syntynyt oma, maan liittovaltiomuodosta johtuva erityinen ongelmansa: onko osavaltiolla toimivaltaa ottaa lainsäädäntöönsä yhteisön säädöksiä, joita ei ole osoitettu osavaltioille. Komissio käyttää nyt edellä mainitussa direktiivissä säädettyä järjestelyä kaupan esteitä koskevien valitusten tutkimiseksi ja sen tarkistamiseksi, ovatko eräät käytännöt yhteisön oikeuden mukaisia. Aiemmin tällaisia tapauksia tarkasteltiin vain EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan perusteella. 2.2.2.10. Tuotantohyödykkeet (koneenrakennus, henkilökohtaiset suojavarusteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, sähkötekniikka, lääkintäalan laitteet) Kyse on suurelta osin uuden lähestymistavan mukaisista direktiiveistä. Niissä säädetään vain tärkeimmistä turvallisuusvaatimuksista ja järjestelmistä, jotka mahdollistavat turvallisten laitteiden markkinoille saattamisen ja vapaan liikkuvuuden yhteisössä. Täytäntöönpanotilanne on yleisesti ottaen tyydyttävä alan direktiivien tekniseen monimutkaisuuteen nähden. Täytäntöönpanon huomattavat viivästykset johtuvat yleensä jäsenvaltioiden lainsäädäntömenettelyistä tai tulkintavaikeuksista. Direktiivin kattamien tuotteiden vapaa liikkuvuus ei kuitenkaan esty viivästysten tai edes puutteellisen täytäntöönpanon vuoksi. 2.2.2.11. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3. Ihmisten vapaa liikkuvuus, asettautumisoikeus ja äänioikeus 2.2.3.1. Syrjintäkielto Eräitä jäsenvaltioita vastaan on vireillä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 soveltamista koskevia rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Komissio on päättänyt saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Ranskaa koskevan asian tasapuolisesta kohtelusta laivoille työskentelemään pääsemisessä. Yhteisöjen tuomioistuin on antanut tuomionsa vuonna 1994 aloitetussa asiassa Kreikkaa vastaan vieraan kielen opettajaksi hakeville muiden jäsenvaltioiden kansalaisille asetettujen pääsyvaatimusten takia, jotta voitaisiin taata tähän ammattiin pääsy yhtäläisesti kaikille unionin kansalaisille (44). Kreikkaa vastaan aloitettiin EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan mukainen uusi menettely, jotta se ryhtyisi noudattamaan tuomiota. Yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä myös menettely Belgiaa vastaan, sillä Belgian lainsäädäntö syrjii toisessa jäsenvaltiossa opiskelleita nuoria, jotka eivät voi saada Belgiassa eräiden työpaikkojen saamisen edellytyksenä olevaa työelämään sijoittumiskorvausta. Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-47/93 (45) antaman tuomion mukaan komissio on lähettänyt Belgialle Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 171 artiklan mukaisen virallisen huomautuksen. Menettelyn syynä on muista jäsenvaltioista Belgiaan ainoastaan korkeakouluopintoja suorittamaan tulleiden opiskelijoiden opintojen rahoitus Belgian yliopistoissa. Belgiaa vastaan on vireillä toinenkin perusteltuun lausuntoon johtanut asia, joka liittyy Belgian, Luxemburgin ja Yhdysvaltojen välisiin valtion vaihto-ohjelmiin. Myös Kreikalle osoitettiin kaksi perusteltua lausuntoa, jotka koskevat ensinnäkin eräiden sosiaalietuuksien myöntämisen kannalta tärkeää tunnustamista monilapsiseksi perheeksi ja siihen liittyvää kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää sekä erikoislääkärin ammattiin pääsyä ja pääsyedellytyksiä. Myös Ranskalle osoitettiin kaksi perusteltua lausuntoa. Kyse oli ensinnäkin kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä opintoavustusten myöntämisessä koulutuksessa oleville opettajille ja toiseksi varhaiseläkkeelle jääneiden rajaseutujen työntekijöiden syrjinnästä. Saksalle osoitettu perusteltu lausunto käsitteli toisten jäsenvaltioiden kansalaisten oleskeluoikeutta koskevien yhteisöoikeudellisten säännösten puutteellista täytäntöönpanoa. Yhdistyneelle kuningaskunnalle osoitettiin perusteltu lausunto, koska se ei tunnusta yliopistoon kirjoittautumismaksun alennusta eikä aviopuolison apurahaa yhteisön kansalaisille sosiaalietuuksiksi. Koska komission näkemyksen mukaan Luxemburgin uusi raskausajan avustuksia ja äitiysrahan myöntämistä koskeva lainsäädäntö noudattaa yhteisön oikeutta yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-111/91 10.3.1993 antamaa tuomiota, jo aloitettu menettely päätettiin. Verokysymysten osalta yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomionsa asiassa komissio vastaan Luxemburg (46) (veron määrän lopullinen vahvistaminen työntekijöille, jotka eivät asu maassa). Tuomioistuin hyväksyi komission kanteen. Lopuksi Belgialle osoitettiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 171 artiklan mukainen virallinen huomautus eräiden sosiaalietuuksien myöntämisestä (vähimmäispalkka, vammaisille myönnettävät avustukset) (47). 2.2.3.2. Maahantulo ja oleskelu Ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien (direktiivi 90/365/ETY) ja muun kuin aktiiviväestön (direktiivi 90/364/ETY) oleskeluoikeuden suhteen komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn Saksaa vastaan täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi. Direktiivin 93/96/EY osalta Saksalle on osoitettu perusteltu lausunto samasta syystä. Komissio on nostanut kanteen Belgiaa vastaan sen oleskelulupien myöntämisehtojen ja -menettelyn yhteydessä harjoittaman syrjinnän vuoksi. 2.2.3.3. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.4. Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa unionin kansalaisille kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston direktiivin 93/109/EY mukaisesti unionin kansalaiset saattoivat äänestää ja asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa kesäkuussa 1994 siinä jäsenvaltiossa, jossa he asuivat, vaikka eivät olisi olleet sen kansalaisia. Parhaillaan laaditaan kertomusta kyseisen direktiivin täytäntöönpanosta. Ruotsissa järjestettiin 17.9.1995 Euroopan parlamentin vaalit, joihin osallistui myös muiden jäsenvaltioiden Ruotsissa asuvia kansalaisia. 2.2.3.5. Oikeus ammatilliseen järjestäytymiseen Muiden jäsenvaltioiden edustajien vaalikelpoisuutta ammattiliittovaaleissa koskevan, yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-118/92 (48) antaman tuomion mukaisesti Luxemburg on omaksunut uuden, yhteisön oikeuden mukaisen säädöksen. 2.2.3.6. Pääsy valtion virkoihin Komissio on jo vuosia toiminut järjestelmällisesti julkisen sektorin neljän painopistealueeksi luokitellun alan avaamiseksi unionin kansalaisille (opetus, siviilialan tutkimustyö, kansanterveyden kenttätyö, kaupallisia toimintoja sisältävien julkisten laitosten johto) (49). Tämän tavoitteen saavuttamiseksi se aloitti useita rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Yhteisöjen tuomioistuimessa on edelleen vireillä useita menettelyjä Belgiaa, Luxemburgia ja Ranskaa vastaan. Lainsäädäntöprosessi on edennyt suotuisasti Italiassa, jossa on annettu kolme uutta säädöstä, ja Espanjassa, jossa kaikkien neljän alan lainsäädäntö on uudistettu yhteisön lainsäädännön mukaiseksi. Lisäksi järjestelmällinen toiminta painopistealueiksi luokitelluilla aloilla on laajentunut myös muille aloille, ottaen huomioon että eräiden voimaan tulleiden säädösten (Ranska, heinäkuu 1991, ja Saksa, joulukuu 1993) sovellusalue ei rajoitu pelkästään painopistealueiksi luokiteltuihin aloihin vaan kattaa periaatteessa kaikki julkisen sektorin alat kyseisissä maissa. 2.2.3.7. Siirtotyöläisten sosiaaliturva Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset Gibraltarilla päättivät lakkauttaa Social Insurance Fund -rahaston 1 päivästä tammikuuta 1994. Tämän päätöksen vaikutukset koskevat ennen kaikkea entisiä siirtotyöläisiä, joilta komissio on saanut yli 6 500 valitusta. Ottaen huomioon kyseessä olevat yhteisön oikeuden periaatteet kuten erityisesti yhdenvertainen kohtelu ja saavutettujen tai parhaillaan ansaittavien etuuksien säilyttäminen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden takaamiseksi (asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltaminen) ja seuraukset liikkumisvapaudelle yhteisön sisällä, komissio lähetti Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille perustellun lausunnon. 2.2.3.8. Tutkintojen vastaavuuden tunnustaminen Yhteisöjen tuomioistuimen laintulkinta Tätä alaa koskevista tuomioista mainittakoon yhteisöjen tuomioistuimen Italialle antama tuomio hammaslääkärintointa koskevien direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY täytäntöönpanotoimien yhteensoveltumattomuudesta (50). EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan nojalla tuomioistuimen tuomion noudattamatta jättämisen vuoksi aloitetuista menettelyistä mainittakoon seuraavat: - Belgialle on osoitettu perusteltu lausunto, koska se ei ole noudattanut 16.5.1991 annettua tuomiota (C-167/90), jonka perusteena oli farmasian alaa koskevien direktiivien 85/432/ETY ja 85/433/ETY täytäntöönpanotoimien yhteensoveltumattomuus. - asia frontistiria (Kreikan yksityiskoulut): seurauksena asiassa C-147/86 annetusta tuomiosta, jossa yhteisöjen tuomioistuin totesi Kreikan rikkovan EY:n perustamissopimuksen 48, 52 ja 59 artiklaa kieltäessään muiden jäsenvaltioiden kansalaisia perustamasta frontistiria-kouluja sekä yksityisiä musiikki- ja tanssikouluja, ja asiassa C-328/90 30.1.1992 annetusta tuomiosta, jossa Kreikka tuomittiin toistamiseen, Kreikka on muuttanut lainsäädäntöään. Uusi lainsäädäntö ei kuitenkaan poista syrjintää, jonka johdosta edellä mainitut tuomiot oli annettu. Niinpä komissio on päättänyt aloittaa uudelleen EY:n perustamissopimuksen 171 artiklassa määrätyn menettelyn. - EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan edellyttämät menettelyt matkaoppaiden palvelujen vapaasta tarjoamisesta Italiassa ja Ranskassa on aloitettu (51). Lisäksi on mainittava kaksi muuta asiaa: - Espanjaa vastaan asiassa C-375/92 (52) turistioppaiden palvelujen vapaasta tarjoamisesta annetun tuomion seurauksena on eräillä Espanjan autonomisilla alueilla otettu käyttöön kyseisen ammatin harjoittamista koskevia uusia säädöksiä. Komissio tutkii, ovatko nämä sääntelyt yhdenmukaiset yhteisöjen tuomioistuimen tuomion kanssa. - Kreikka on pannut täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen 26.2.1991 antaman matkaoppaiden palvelujen vapaata tarjoamista koskevan tuomion, vaikka joitakin toisarvoisia kysymyksiä on vielä ratkaisematta. Direktiivien täytäntöönpanotoimet Komissio on 3.8.1995 hyväksynyt direktiivin 95/43/EY neuvoston direktiivin 92/51/ETY liitteiden C ja D muuttamisesta (ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskeva toinen yleinen järjestelmä). Yhteisöjen tuomioistuin on antanut tuomion Kreikkaa (asia C-365/93) (53) ja Belgiaa vastaan (asia C-316/94) (54) direktiivin 89/48/ETY (ensimmäinen yleinen järjestelmä) täytäntöönpanon laiminlyömisestä. Siitä huolimatta kyseiset jäsenvaltiot eivät ole saattaneet direktiivin täytäntöönpanoa loppuun. Niille on lähetetty muistutus edellä mainittujen tuomioiden sisältämistä velvoitteista. Direktiiviä 89/48/ETY täydentävän neuvoston direktiivin 92/51/ETY osalta on aloitettu rikkomisesta johtuva menettely direktiivin täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyömisestä Kreikkaa, Belgiaa, Portugalia, Irlantia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan. Direktiivien yhteensoveltumattomuus ja puutteellinen soveltaminen Komissio on saanut käsiteltäväksi nelisenkymmentä valitusta EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan sekä ammattitutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta annettujen direktiivien vastaisista rajoituksista. Joidenkin perusteella on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä, jotkut taas on todettu loppuun käsitellyiksi. Komissio jatkoi eräitä jäsenvaltioita vastaan direktiivien yhteensoveltumattomuuden tai puutteellisen soveltamisen vuoksi vireillä olevia menettelyjä. Esimerkkeinä mainittakoon: - Direktiivin 89/48/ETY täytäntöönpanoa opetusalalla Saksassa ja Ranskassa koskeva asia. - Saksaa vastaan meneillään oleva hammaslääkärintointa koskeva menettely. (Kyse on sellaisten hammaslääkäreiden hyväksymisestä sosiaaliturvan piiriin, jotka ovat suorittaneet tutkintonsa muualla kuin Saksassa ja joiden tutkinto täyttää hammaslääkäreistä annettujen direktiivien vaatimukset vaikka sitä ei niissä erikseen mainitakaan.) - Espanjaa vastaan on vireillä asia, koska maa tunnustaa Latinalaisen Amerikan maissa suoritettujen, direktiivien vaatimustasoa selvästi alhaisempien tutkintojen pätevyyden alueellaan. Ongelmaa käsiteltiin jo edellisessä kertomuksessa. - Menettely Espanjaa vastaan arkkitehdeistä annettujen direktiivien täytäntöönpanon johdosta. Palvelujen suorittamisen pisin sallittu kesto on rajoitettu Espanjassa. - Uudet direktiiviin 89/48/ETY (asianajajat) liittyvät rikkomistapaukset, kuten Espanjaa vastaan vireillä oleva asia, joka koskee direktiivin puutteellista täytäntöönpanoa asianajajan ammattiin tarvittavan kelpoisuuskokeen osalta, sekä asia Italiaa vastaan saman direktiivin menettelyä koskevien varmistusten laiminlyömisen takia. Komissio on päättänyt katsoa loppuunkäsitellyiksi Ranskaa ja Alankomaita vastaan tehdyt valitukset, koska maat ovat lopettaneet muissa jäsenvaltioissa tutkintonsa suorittaneita asianajajia koskeneen syrjinnän. 2.2.3.9. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.10. Itsenäiset kauppaedustajat Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta annettu direktiivi 86/653/ETY on pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. 2.2.4. Palvelujen vapaa tarjoaminen 2.2.4.1. Audiovisuaalinen ala Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet direktiivin 89/552/ETY (televisio ilman rajoja) täytäntöönpanosta. Komissio tutkii parhaillaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Komission toteuttamien toimien johdosta suurin osa täytäntöönpano-ongelmista (kansallisten toimien epäselvä selostaminen tai virheellinen tulkinta) näyttävät olevan ratkeamassa. Kuitenkin Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa on edelleen perustavaa laatua olevia ongelmia 2 artiklan suhteen (toisesta jäsenvaltiosta tulevien televisiolähetysten etukäteisvalvonta, jäsenvaltion toimivallan määrittelevien arviointiperusteiden noudattamatta jättäminen) ja eurooppalaisten teosten edistämistä koskevien 4 ja 5 artiklan suhteen (Yhdistyneen kuningaskunnan myöntämä toimilupa sellaisille radioyrityksille, jotka eivät noudata näitä määräyksiä). Komissio suorittaa jatkuvaa seurantaa valvoakseen direktiivin säännösten tehokasta ja moitteetonta noudattamista. Valitusten määrän vuoksi erityistä huomiota on kiinnitetty mainos- ja sponsorointisääntöjen sekä alaikäisten suojelun sääntöjen tehokkaaseen noudattamiseen. 2.2.4.2. Televiestintä Kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat kolmen taajuusdirektiivin, nimittäin direktiivien 87/372/ETY (GSM), 90/544/ETY (Ermes) ja 91/287/ETY (DECT) kansallisista täytäntöönpanotoimista. Tutkittuaan ilmoitettuja toimenpiteitä komissio katsoo, että ilmoitetut täytäntöönpanotekstit ovat yhteisölainsäädännön vaatimusten mukaisia. Uusien jäsenvaltioiden (Itävalta, Suomi, Ruotsi) ilmoitusten yhdenmukaisuuden tutkiminen on käynnissä. Päätöstä 91/396/ETY yhtenäisen Euroopan hätänumeron 112 käyttöönottamisesta ei ole vieläkään saatettu voimaan eräissä jäsenvaltioissa. Itse asiassa päätöksen 2 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta ottaa käyttöön hätänumero 112 rinnakkain muiden olemassa olevien kansallisten hätänumeroiden kanssa viimeistään 31.12.1992. Seitsemän jäsenvaltiota (Saksa, Itävalta, Belgia, Tanska, Suomi, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta) ovat ryhtyneet toimenpiteisiin tämän päätöksen toimeenpanemiseksi. Lisäksi viisi muuta (Ranska, Irlanti, Italia, Alankomaat ja Ruotsi) ovat pyytäneet komissiolta poikkeusta 31.12.1996 asti (55) vedoten teknisiin ja taloudellisiin vaikeuksiin. Hätänumeron 112 käyttöönotto Espanjassa, Kreikassa ja Portugalissa on törmännyt hallinnollisiin vaikeuksiin (toimivalta jakautuu eri ministeriöiden välille). Kymmenen jäsenvaltiota (Saksa, Belgia, Tanska, Kreikka, Luxemburg, Irlanti, Italia, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta) on jo ottanut käyttöön 00:n kansainväliseen puhelinverkkoon pääsyyn tarvittavaksi yhteiseksi tunnukseksi yhteisössä mukautuen näin päätöksen 92/264/ETY velvoitteisiin. Ranska on päätöksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittanut komissiolle teknisistä ja järjestelmään liittyvistä vaikeuksista pyytäen lisäaikaa kansainvälisen puhelinliikenteen yhteisen tunnuksen käyttöönottamiseksi. Itävalta, Suomi ja Ruotsi ilmoittivat EKT:lle, että ne tarvitsevat lisäaikaa päätöksen täytäntöönpanemiseksi (Itävalta joulukuuhun 1997, Suomi lokakuuhun 1996 ja Ruotsi vuoden 1998 loppuun). Espanja ei ole vieläkään ilmoittanut päätöksen toimeenpanosta. Avoimen verkon tarjoamisen osalta julkisiin televerkkoihin ja -palveluihin pääsyyn liittyvät pääperiaatteet ilmoittava kehysdirektiivi (90/387/ETY), joka takaa koko unionissa selkeästi määritellyt ja tunnustetut yhdenmukaiset ehdot, on pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa, kuten viime vuoden kertomuksessa todettiin. Komissio on tutkinut kymmenen jäsenvaltion (Belgian, Ranskan, Saksan, Tanskan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Portugalin, Espanjan, Italian, Irlannin ja Alankomaiden) ilmoittamat ensimmäisen erityisesti avoimen verkon tarjoamiseen liittyvän direktiivin 92/44/ETY kansalliset täytäntöönpanotoimet. Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Tanskan ilmoitukset ovat yhteisön vaatimusten mukaiset. Muut ilmoitetut säädökset ovat direktiivin osittaisia ja epätäydellisiä täytäntöönpanoja. Rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat vireillä (tai aloitetaan) kyseisiä jäsenvaltioita vastaan. Komissio tutkii parhaillaan Itävallan, Suomen ja Ruotsin ilmoituksia. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että koska Luxemburg ja Kreikka eivät ole toteuttaneet täytäntöönpanotoimia, ne ovat jättäneet täyttämättä EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaiset velvoitteensa (56). Lisäksi tuomioistuimelta on pyydetty EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaista ennakkoratkaisua direktiivin soveltamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (57). Tämän BT-asiana tunnetun tapauksen perusteella tuomioistuin voi määritellä direktiivin soveltamisalan ja antaa tulkinnan tietyistä sen säännöksistä (3-10 artikla). Viisi jäsenvaltiota (Tanska, Ranska, Italia, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta) on pannut direktiivin 91/263/ETY täytäntöön kokonaisuudessaan. Saksan, Espanjan ja Alankomaiden ilmoitukset ovat epätäydellisiä. Rikkomisesta johtuvat menettelyt on aloitettu näiden kolmen jäsenvaltion osalta. Itävallan, Suomen ja Ruotsin ilmoittamien kansallisten täytäntöönpanotoimien tarkastelu on käynnissä. Yhteisöjen tuomioistuin on tuominnut Belgian ja Kreikan direktiivin kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen ilmoittamatta jättämisestä (58). Direktiiviä 91/263/ETY on muutettu direktiivin 93/68/ETY CE-merkinnän yhdenmukaistamista ja merkintäsääntöjä koskevalla 11 artiklalla. Tähän asti neljä jäsenvaltiota on ilmoittanut merkintää koskevien säädösten täytäntöönpanosta (Tanska, Ranska, Portugal ja Yhdistynyt kuningaskunta). Uusi direktiivi 93/97/ETY direktiivin 91/263/ETY täydentämisestä satelliittimaa-asemalaitteiden osalta astui voimaan 1.5.1995. Seitsemän jäsenvaltiota (Saksa, Tanska, Suomi, Ranska, Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi) ovat ilmoittaneet komissiolle direktiivin kansallisista täytäntöönpanotoimista. 2.2.4.3. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.4.4. Rahoituspalvelut Yhteydet kansallisiin viranomaisiin Lujittaakseen hallintoyhteistyötä ja saadakseen aikaan nopeita ratkaisuja havaittuihin ongelmiin komissio piti vuonna 1995 säännöllisiä yhteyksiä kansallisiin viranomaisiin institutionaalisten komiteoiden (pankkialan neuvoa-antava komitea, vakuutuskomitea, yhteissijoitusyritysten yhteyskomitea), tilapäisten tulkintaryhmien (pankkidirektiivien tekninen tulkintaryhmä eli GTIAD, vakuutusalan tulkintaryhmä, omien varojen riittävyydestä annetun direktiivin tulkintaryhmä jne.) tai korkean tason työryhmien (kuten HLSSC arvopaperialalla) puitteissa. Asiat, joissa on annettu perusteltu lausunto tai käynnistetty rikkomisesta johtuva menettely - Aloitetut menettelyt. Vakuutusalalla EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan sekä direktiivien rikkomiset johtivat vuonna 1995 kolmeentoista uuteen komission aloittamaan rikkomisesta johtuvaan menettelyyn (joista kuusi tapausta valitusten johdosta ja seitsemän tapausta viran puolesta havaittuja). Pankkialalla komissio on aloittanut neljä menettelyä (kaksi virallisiin valituksiin pohjautuvaa ja kaksi viran puolesta havaittua tapausta) ja päättänyt viisi valitusta aiheettomina. - Perustellut lausunnot. Suuri osa rikkomisesta johtuvista menettelyistä on vuonna 1995 tullut perustellun lausunnon asteeseen. Lähes kaikki niistä koskevat kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämistä vakuutusalalla. Mainittakoon seuraavat tapaukset: - Luxemburgille annettiin 3.8.1995 perusteltu lausunto vakuutuksenvälittäjiin liittyvän lainsäädännön yhteensopimattomuudesta EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan kanssa. Syynä on, että Luxemburgin lainsäädäntö edellyttää vakuutustoimintaa harjoittavien johtajien, pääasiamiesten, tarkastajien, asiamiesten, välittäjien ja kaikkien muiden henkilöiden kotipaikaksi Luxemburgia. Tämä tekee vakuutuspalvelujen vapaan tarjoamisen mahdottomaksi. - Vakuutusalalla on vireillä kansallisen täytäntöönpanon ilmoittamisen laiminlyönnin takia rikkomisesta johtuva menettely Espanjaa, Irlantia ja Kreikkaa vastaan ns. Sveitsin-sopimusta koskevan direktiivin 91/371/ETY osalta sekä Italiaa, Belgiaa ja Kreikkaa vastaan vakuutusyhtiöiden ja -konsernien tilinpäätöksistä annetun direktiivin 91/674/ETY osalta. - Pankkialalla komissio lähetti kaksi perusteltua lausuntoa Saksalle, koska sen lainsäädäntö luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonnasta ja tarkastamisesta annetun direktiivin 92/121/ETY ja luottolaitoskonsernien valvonnasta annetun direktiivin 92/30/ETY täytäntöönpanon osalta tuli voimaan vasta 31.12.1995 eli vastaavasti kaksi ja kolme vuotta määräpäivän jälkeen. - Vaikka useimmat jäsenvaltiot ovat jo ilmoittaneet kansallisista direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY (kolmas vahinkovakuutus- ja henkivakuutusdirektiivi) täytäntöönpanotoimista, niiden täytäntöönpano- tai soveltamistilanne ei ole täydellinen. Useissa tapauksissa kansallinen lainsäädäntö on epätäydellistä tai virheellistä. Esimerkiksi Espanja ilmoitti joulukuussa 1995 puitelainsäädännöstä, jolla direktiivit 90/232/ETY, 91/371/ETY, 91/674/ETY, 90/618/ETY (moottoriajoneuvojen vastuuvakuutus), 90/619/ETY (toinen henkivakuutusdirektiivi), 92/49/ETY ja 92/96/ETY pannaan täytäntöön vain osittain. Näin kaikki Espanjaa vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat yhä vireillä. - Lisäksi komissio päätti useita eri jäsenvaltioita vastaan seuraavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisen takia aloitetut menettelyt: 91/308/ETY (rahanpesu), 90/619/ETY (Irlanti), 91/371/ETY, 92/96/ETY ja 92/49/ETY (Belgia), 92/96/ETY ja 92/49/ETY (Italia, Luxemburg ja Irlanti), 91/674/ETY (Tanska, Luxemburg ja Saksa) sekä 91/308/ETY ja 92/30/ETY (Kreikka). Tuomioistuin ei ole vielä antanut tuomiotaan komission Italiaa vastaan nostamassa kanteessa koskien ns. SIM-lakia rahamarkkinoilla toimivista välittäjistä (59). Tuomioistuin antoi 14 päivänä marraskuuta 1995 tuomion, jossa todettiin Luxemburgin lainsäädännön korkotuen myöntämisestä vain Luxemburgissa hyväksytyn luottolaitoksen myöntämille kiinteistöluotoille olevan ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa (60). Kreikalle annettiin tuomio direktiivien 90/618/ETY, 90/619/ETY ja 88/357/ETY (toinen vahinkovakuutusdirektiivi) täytäntöönpanon laiminlyönnin takia (61). Espanja ei ole edelleenkään pannut täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen vuonna 1994 antamia tuomioita direktiivien 90/618/ETY, 90/619/ETY ja 90/232/ETY täytäntöönpanon laiminlyönnistä. Lisäksi tuomioistuin antoi 10.5.1995 ennakkoratkaisun hollantilaisen yrityksen ja Alankomaiden valtion välisessä asiassa (62). Tuomioistuin totesi sellaisen puhelinmarkkinoinnin, johon ei ole pyydetty ennakolta asiakkaan lupaa (cold calling) kotimaan markkinoiden sijoittajien luottamuksen suojelemiseksi, kieltävän kansallisen lainsäädännön olevan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 59 artiklan mukainen. Yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi saatetut asiat Komissio on antanut lausuntonsa kahden ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä. Ensimmäinen asia (C-238/94) liittyy direktiivin 92/49/ETY soveltamiseen lakisääteiseen sosiaaliturvajärjestelmään sisältyviin vakuutuksiin. Toinen asia (C-222/95) liittyy ennen toisen luottolaitoksia koskevan direktiivin (89/646/ETY) voimaantuloa vallinneeseen jäsenvaltion oikeuteen vaatia kotimaassaan toimiluvan saanutta yhteisön alueen luottolaitosta hankkimaan erityistoimiluvan, jotta se saisi tarjota vapaasti palvelujaan sen alueella. 2.2.4.5. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.5. Pääomien vapaa liikkuvuus Komission harjoittama pääomien liikkuvuutta unionissa koskevan tilanteen valvonta on osoittanut, että alan perustilanne on tyydyttävä. Yhteisön oikeus on pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa ja siirtymäkauden poikkeukset ovat lakanneet olemasta voimassa. Taloudelliset toimijat käyttävät selvästi pääomien liikkuvuuden rajoitusten poistamista ja jäsenvaltioiden rahoitusmarkkinoiden avautumista hyväkseen. Pääomavirrat unionin sisärajojen yli samoin kuin pääomavirrat kolmansien maiden kanssa ovat kasvaneet viime vuosina huomattavasti. Vaikka alan perussäännökset ovat olleet voimassa jo jonkin aikaa, joukko esteitä haittaa edelleen pääomien vapaata liikkuvuutta. Vaikka ne eivät monessa tapauksessa olekaan varsinaisia rajoituksia, niillä saattaa olla huomattava vaikutus tehokkaaseen pääomien liikkuvuuteen ja rahoitusalan yhdentymiseen. Tällaiset esteet voivat olla ehtoja arvopaperien pääsylle maan sisäisille pääomamarkkinoille, investointirajoituksia, yksityistämislainsäädännössä olevia määräyksiä, joiden tarkoitus on pitää yllä yksityistettyjen yhtiöiden valvontaa, institutionaalisten sijoittajien ulkomaaninvestointien rajoituksia, joita toiminnan vakautta koskevat säännöt eivät oikeuta jne. Komissio on aloittanut menettelyjä tällaisten esteiden poistamiseksi sekä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa neuvotellen että antamalla kansallisille viranomaisille tarvittaessa virallisen huomautuksen. Jos jäsenvaltiossa ei ole ryhdytty korjaaviin toimiin, komissio on siirtynyt rikkomisesta johtuvan menettelyn seuraavaan vaiheeseen eli antanut perustellun lausunnon. Käsiteltävänä olevan vuoden aikana perusteltu lausunto osoitettiin seuraaville jäsenvaltioille: Saksalle (ulkomaalaisia koskeva kielto hankkia valtion joukkovelkakirjalainoja), Italialle (kielto viedä maasta fyysisesti maksuvälineitä yli 20 miljoonan liiran arvosta), Portugalille (rajoitukset ulkomaalaisten osallistumiselle yksityistettyihin yhtiöihin) sekä Espanjalle (lupavaatimukset, jotka koskevat maksuvälineiden fyysistä maastavientiä yli 5 miljoonan pesetan arvosta). Euroopan unionin perustamissopimus toi mukanaan uuden pääomien liikkuvuutta ja maksuja koskevan järjestelmän. Vuoden 1994 alusta EY:n perustamissopimuksen 67-73 artikla korvattiin 73 b-73 g artiklalla 4 luvussa "Pääomat ja maksut". Pääomien ja maksujen vapaus on nyt välittömästi sovellettavaa oikeutta. Uuden järjestelmän mukaan vapauttamisen velvoite ulotettiin koskemaan rajoitetuin poikkeuksin myös kolmansia maita. Vuonna 1995 annettiin seuraavat yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, jotka suoraan koskivat pääomien liikkuvuutta: - Yhdistetyt asiat 358/93 ja 416/93, Bordessa ja Mellado, tuomio 23.11.1995 Tuomion mukaan maksuvälineiden vientiä koskeva lupavaatimus aiheuttaisi sen, että pääomien vapaan liikkuvuuden harjoittaminen olisi hallintoviranomaisten päätösvallassa ja tekisi näin kyseisestä vapaudesta suhteellisen. Vaatimuksella saattaisi tästä syystä olla yhteisön oikeuden mukaisia pääomanliikkeitä estävä vaikutus. Ilmoitusvaatimus sitä vastoin mahdollistaisi kansallisten viranomaisten tehokkaan valvonnan lakien ja asetusten rikkomisen estämiseksi haittaamatta pääomien vapaata liikkuvuutta. - Yhdistetyt asiat 163/94, 165/94 ja 250/94 Sanz de Lera, Diaz Jimenez, Kapanoglu, tuomio 14.12.1995 Tässä Bordessa-asian kanssa yhtenevässä tuomiossa todetaan, että maksuvälineiden maastavientiä kolmansiin maihin koskeva lupavaatimus ei ole sopusoinnussa EY:n perustamissopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa. Siinä vahvistetaan myös EY:n perustamissopimuksen määräysten suora soveltaminen pääomiin ja maksuihin. - Asia C-484/93, Svensson, tuomio 14.11.1995 Tuomion mukaan määräykset, jotka edellyttävät pankin sijoittautumista jäsenvaltioon, jotta sen alueella asuvat lainansaajat voisivat saada korkotukea valtion julkisista varoista, saavat asianomaiset luopumaan yhteydenotoista muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin pankkeihin. Tämän vuoksi ne muodostavat esteen sellaisten pääomien kuten pankkilainojen liikkuvuudelle. Tällaiset määräykset eivät myöskään ole sopusoinnussa EY:n perustamissopimuksen palvelujen vapaata tarjoamista koskevien artiklojen kanssa. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 104 artikla (rahoitus) EY:n perustamissopimuksen 104 artikla kieltää rahoittamasta julkista sektoria suoralla keskuspankkirahoituksella. Tilinylitysoikeudet ja muut vastaavat luottojärjestelyt jäsenvaltioiden keskuspankeissa yhteisön tai jäsenvaltioiden viranomaisten tai muiden julkisoikeudellisten laitosten hyväksi ovat kiellettyjä samoin kuin velkasitoumusten hankkiminen niiltä suoraan. EMU:n toisen vaiheen alkaessa vuoden 1994 alusta voimaan tulleessa, 13 päivänä joulukuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3603/93 104 artiklan sisältöä tarkennetaan edelleen. Siinä säädetään muun muassa, että vuoden 1993 lopussa voimassa olevat erääntymisaikataulultaan kiinteät luotot saadaan siirtää ja että keskuspankit saavat ostaa velkasitoumuksia jälkimarkkinoilta. Lisäksi siinä säädetään rajoitetuista poikkeuksista sellaisten keskuspankkirahoitusta edellyttävien menettelyjen kuten päiväluottojen, kolmansien osapuolien julkisen alan hyväksi liikkeelle laskemien sekkien perimisen, kolikoiden rajoitetun hallussapidon tai kansainvälisten valuuttoja koskevien velvoitteiden hoitamiseen tarvittavien luottojen osalta. Näiden määräysten täytäntöönpanoon liittyy se, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen voimaantulon marraskuussa 1993 ja EMU:n toisen vaiheen alkamisen tammikuussa 1994 välillä osa jäsenvaltioista ei ehtinyt sopeuttaa lainsäädäntöään ajoissa. Jäsenvaltiot kuitenkin jo noudattavat EY:n perustamissopimuksen 104 artiklaa sekä asetusta (EY) N:o 3603/93, lukuun ottamatta joitakin vielä käsiteltävänä olevia teknisiä mukautuksia. 104 a artikla (erityisoikeudet) 104 a artikla koskee julkisen sektorin erityisoikeuksien kieltämistä rahoituslaitoksien suhteen. Erityisoikeudet tarkoittavat tässä julkisen sektorin saavan rahoitusta ehdoilla, jotka eivät ole käytössä vapailla markkinoilla. Niiden kieltämisen tarkoituksena on alistaa julkinen sektori lainanoton suhteen samaan asemaan kuin yksityinen sektori. EY:n perustamissopimuksen 104 a artiklassa tarkoitetun erityisoikeuksia koskevan kiellon soveltamiseksi tarvittavien määritelmien täsmentämisestä 13 päivänä joulukuuta 1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3604/93 tuli voimaan vuoden 1994 alussa. Siinä täsmennetään sellaiset käsitteet kuin erityisoikeudet, julkisen sektorin toiminnan vakauden valvontaan liittyvät seikat ja rahoituslaitokset. Erityisoikeudet menevät paljon pitemmälle kuin velvollisuuteen hankkia tai myöntää luottoja julkiselle sektorille. Rahoituslaitoksille suunnatut ja markkinatalousperiaatteen vastaiset välilliset toimenpiteet kuten vero- tai rahoitusetuudet ovat samoin kiellettyjä. Tällä hetkellä ei ole vireillä erityisiä rikkomistapauksia. 2.2.6. Yritysoikeus Lukuun ottamatta jäljempänä lueteltavia täytäntöönpanotoimien ilmoittamattajättämistapauksia ja muutamia virheelliseen täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia, joiden vakavuus on vielä arvioimatta, tämän alan direktiivien täytäntöönpanossa ei ole ilmennyt erityisiä vaikeuksia. Komissio on päättänyt nostaa kanteen Saksaa vastaan direktiivien 68/151/ETY (ensimmäinen yritysoikeusdirektiivi) ja 78/660/ETY (vuositilinpäätökset) virheellisestä täytäntöönpanosta. Toisin kuin direktiivin määräyksissä ja saksalaisessa täytäntöönpanolainsäädännössä säädetään, arviolta 90 prosenttia rajavastuuyhtiöistä kieltäytyy antamasta tilinpäätöksiään ja taseitaan kaupparekisterille. Lisäksi komissio on saattanut tuomioistuimen käsiteltäväksi toisen kanteen Saksaa vastaan direktiivin 90/605/ETY (tilinpäätöksistä ja konsernitilinpäätöksistä annettujen direktiivien muuttamisesta niiden soveltamisalan osalta) täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyönnin johdosta. Kreikalle, Irlannille, Portugalille ja Luxemburgille on lähetetty perustellut lausunnot direktiivin 92/101/ETY (julkisten osakeyhtiöiden perustamista sekä niiden pääoman säilyttämistä ja muuttamista koskevan direktiivin 77/91/ETY muuttamisesta) kansallisten täytäntöönpanotoimien ilmoittamisen laiminlyönnin takia. 2.2.6.1. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.7. Henkinen ja teollinen omaisuus Tällä alalla on annettu vain yksi direktiivi - direktiivi 89/104/ETY jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä. Sen säännösten mukaan rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on yksinoikeus tavaramerkkiin ja oikeus kieltää muita käyttämästä sitä kaupallisiin tarkoituksiin ilman hänen suostumustaan. Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen ei ole kansallisten tavaramerkkien osalta täydellistä, vaan rajoittuu ainoastaan eräisiin suoraan sisämarkkinoiden toimintaan vaikuttaviin näkökohtiin. Muilla kuin näillä yhdenmukaistetuilla aloilla jäsenvaltioilla säilyy täysi vapaus laatia parhaiten omiin perinteisiinsä sopivat järjestelyt. Yhdenmukaistamisen soveltamisala määritellään direktiivissä seuraavasti: - Vain rekisteröidyt tavaramerkit: vakiinnutettujen tavaramerkkien suojaamisjärjestelyt jäävät jäsenvaltioiden vastuulle - Kaikki kansallisessa lainsäädännössä tunnustetut tavaramerkkien lajit: tavaroita tai palveluja varten olevat tavaramerkit, varsinaiset tavaramerkit, yhteisömerkit ja takuu- tai tarkastusmerkit. Tämä ei tarkoita sitä, että jäsenvaltioiden olisi luotava lainsäädäntöönsä kaikki nämä lajit - Tavaramerkit, jotka on rekisteröity kansainvälisillä järjestelyillä ja jotka ovat voimassa jäsenvaltioissa Direktiivi kattaa vain tavaramerkkejä koskevan aineellisen oikeuden, sen säännökset eivät tähtää yhdenmukaistamismenettelyihin. Täytäntöönpanon määräaika oli alun perin 28.12.1991, mutta sitä jatkettiin 31.12.1992 asti. Kymmenen jäsenvaltiota, niiden joukossa Itävalta, Suomi ja Ruotsi, ovat panneet direktiivin täytäntöön. Espanjan viranomaiset ilmoittivat komissiolle täytäntöönpanosta jo ennen kuin direktiivi oli annettu. Melko pitkästä määräajasta huolimatta neljä jäsenvaltiota ei ole vielä ilmoittanut kansallisista täytäntöönpanotoimista: Belgia, Luxemburg, Irlanti ja Alankomaat. Komissio on aloittanut asiaankuuluvat rikkomisesta johtuvat menettelyt. Benelux-maiden kohdalla on muitakin vakavia ongelmia. Benelux-maiden yhtenäislainsäädännössä ei tunneta sekaannuksen periaatetta, jota markkinoilla oleviin samantapaisiin tavaramerkkeihin sovellettava laittoman jäljittelyn käsite välttämättä edellyttää. Tekijänoikeudet ja niihin rinnastettavat oikeudet Kreikka hyväksyi marraskuussa 1995 lainsäädännön yhteisön oikeuden noudattamiseksi vastauksena puolijohdetuotteiden piirimallien oikeudellisesta suojasta annetun direktiivin 87/54/ETY virheellisen täytäntöönpanon takia aloitettuun rikkomisesta johtuvaan menettelyyn. Luxemburg on korjannut tietokoneohjelmien oikeussuojasta annetun direktiivin 91/250/ETY täytäntöönpanotoimien toteuttamisen laiminlyönnin. Näin kaikki jäsenvaltiot ovat panneet tämän direktiivin täytäntöön. Viisi jäsenvaltiota (Irlanti, Luxemburg, Alankomaat, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta) ei sitä vastoin ole pannut vielä täytäntöön vuokraus- ja lainausoikeudesta sekä tietyistä tekijänoikeutta lähellä olevista oikeuksista henkisen omaisuuden alalla annettua direktiiviä 92/100/ETY. Direktiivissä kansallisen täytäntöönpanon määräajaksi asetettiin 1.7.1994. Tämän seurauksena komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn näitä viittä jäsenvaltiota vastaan