Alkuperäsäännöt

1.Tavaran alkuperä määritetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 mukaisesti.

2.Palvelun, myös julkisten hankintojen alalla tarjottava palvelun, alkuperä määritetään sitä tarjoavan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön alkuperän perusteella. Palveluntarjoajan alkuperänä pidetään:

(a)luonnollisen henkilön ollessa kyseessä sitä maata, jonka kansalainen henkilö on tai jossa hänellä on pysyvä oleskeluoikeus;

(b)oikeushenkilön ollessa kyseessä jompaakumpaa seuraavista:

i)jos palvelua tarjotaan muulla tavoin kuin unionissa harjoitettavan liiketoiminnan välityksellä, sitä maata, jossa oikeushenkilö on perustettu tai muulla tavoin järjestetty kyseisen maan lakien mukaisesti ja jonka alueella oikeushenkilö harjoittaa merkittävää liiketoimintaa;

ii)jos palvelua tarjotaan unionissa harjoitettavan liiketoiminnan välityksellä,

(a)jos oikeushenkilö harjoittaa merkittävää liiketoimintaa sen jäsenvaltion alueella, johon oikeushenkilö on sijoittautunut, siten, että sillä on suora ja tosiasiallinen yhteys kyseisen jäsenvaltion talouteen, oikeushenkilön alkuperällä tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota, johon se on sijoittautunut

(b)jos palvelun tarjoava oikeushenkilö ei harjoita merkittävää liiketoimintaa siten, että sillä olisi suora ja tosiasiallinen yhteys sen jäsenvaltion talouteen, johon se on sijoittautunut, asianomaisen oikeushenkilön alkuperällä tarkoitetaan niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden alkuperää, jotka omistavat sen tai käyttävät siinä määräysvaltaa. Oikeushenkilön katsotaan olevan tietyn maan henkilöiden ”omistuksessa”, jos yli 50 prosenttia sen omasta pääomasta on kyseisen maan henkilöiden omistuksessa, ja tietyn maan henkilöiden ”määräysvallassa”, jos tällaisilla henkilöillä on valta nimittää enemmistö sen johtajista tai muutoin laillisesti ohjata sen toimintaa.

iii)Poiketen siitä, mitä ii alakohdan a alakohdassa säädetään, jos päätetään, että unionin vastatoimia olisi sovellettava ii alakohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluviin oikeushenkilöihin, kyseisen henkilön alkuperä on niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden kansalaisuus tai pysyvä asuinpaikka, jotka omistavat oikeushenkilön tai joiden määräysvallassa kyseinen oikeushenkilö on unionissa. Oikeushenkilön katsotaan olevan tietyn maan henkilöiden ”omistuksessa”, jos yli 50 prosenttia sen omasta pääomasta on kyseisen maan henkilöiden omistuksessa, ja tietyn maan henkilöiden ”määräysvallassa”, jos tällaisilla henkilöillä on valta nimittää enemmistö sen johtajista tai muutoin laillisesti ohjata sen toimintaa.

3.Sijoituksen kansalaisuus on seuraava:

(a)jos sijoitus liittyy merkittävään liiketoimintaan sen jäsenvaltion alueella, jossa sijoitus on tehty, siten, että sillä on suora ja tosiasiallinen yhteys kyseisen jäsenvaltion talouteen, sijoituksen kansalaisuudella tarkoitetaan sen jäsenvaltion kansalaisuutta, johon se on sijoittautunut;

(b)jos sijoitus ei liity merkittävään liiketoimintaan siten, että sillä olisi suora ja tosiasiallinen yhteys sen jäsenvaltion talouteen, jossa se on tehty, sijoituksen kansalaisuudella tarkoitetaan niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden kansalaisuutta, jotka omistavat sen tai käyttävät siinä määräysvaltaa. Sijoituksen katsotaan olevan tietyn maan henkilöiden ”omistuksessa”, jos yli 50 prosenttia sen omasta pääomasta on kyseisen maan henkilöiden omistuksessa, ja tietyn maan henkilöiden ”määräysvallassa”, jos tällaisilla henkilöillä on valta nimittää enemmistö sen johtajista tai muutoin laillisesti ohjata sen toimintaa;

(c)poiketen siitä, mitä a alakohdassa säädetään, jos päätetään, että unionin vastatoimia olisi sovellettava a alakohdan soveltamisalaan kuuluviin oikeushenkilöihin, kyseisen sijoituksen kansalaisuus on niiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden kansalaisuus tai pysyvä asuinpaikka, jotka omistavat sijoituksen tai joiden määräysvallassa kyseinen sijoitus on unionissa. Sijoituksen katsotaan olevan tietyn maan henkilöiden ”omistuksessa”, jos yli 50 prosenttia sen omasta pääomasta on kyseisen maan henkilöiden omistuksessa, ja tietyn maan henkilöiden ”määräysvallassa”, jos tällaisilla henkilöillä on valta nimittää enemmistö sen johtajista tai muutoin laillisesti ohjata sen toimintaa.

4.Kun kyseessä ovat teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvät näkökohdat, sana ”kansalaiset” on ymmärrettävä siinä merkityksessä, jossa sitä käytetään teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia koskevan WTO:n sopimuksen 1 artiklan 3 kohdassa.