KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMELLE

Euroopan unionin konsolidoitu tilinpäätös – Varainhoitovuosi 2018

(2019/C 327/01)

SISÄLLYSLUETTELO

JOHDANTO 2

EUROOPAN UNIONIN POLIITTINEN KEHYS JA RAHOITUSKEHYS, HALLINTO JA VASTUUVELVOLLISUUS 3

KONSOLIDOITUUN TILINPÄÄTÖKSEEN LIITETTY ILMOITUS 9

VARAINHOITOVUODEN 2018 TÄRKEIMPIÄ TAPAHTUMIA 10

KONSOLIDOIDUT TILINPÄÄTÖSLASKELMAT JA LIITETIEDOT 12

TASE 13

TUOTTO- JA KULULASKELMA 14

RAHAVIRTALASKELMA 15

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA 16

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT 17

TILINPÄÄTÖKSEN SISÄLTÖ JA ANALYYSI 90

TALOUSARVION TOTEUTTAMISKERTOMUS JA LIITETIEDOT 104

SANASTO 159

LYHENTEET 163

JOHDANTO

Minulla on ilo esittää Euroopan unionin tilinpäätös varainhoitovuodelta 2018. Tilinpäätös antaa kattavan kuvan EU:n rahoituksesta ja EU:n talousarvion toteutuksesta viime vuonna ja sisältää tiedot ehdollisista veloista sekä unionin taloudellisista sitoumuksista ja muista velvoitteista. Tilinpäätöksessä selitetään keskeisiä numerotietoja ja niiden kehitystä ottaen huomioon, että unionin toimet toteutetaan usein monen vuoden aikana. Eur19960917oopan unionin konsolidoitu tilinpäätös on osa komission integroitua talous- ja vastuuvelvollisuusraportointia ja olennainen osa hyvin kehittynyttä taloudellisen vastuun järjestelmäämme.

EU:n talousarvio on kooltaan melko vaatimaton, mutta sillä on suuri vaikutus miljoonien eurooppalaisten elämään. Se täydentää kansallisia talousarvioita, ja sillä tuetaan poliittisia painopisteitä aloilla, joilla sillä saadaan aikaan todellista lisäarvoa ja tuotetaan tuloksia kaikkein tehokkaimmin.

Vuosi 2018 oli nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen viides voimassaolovuosi, joten kaikki rahoitusohjelmat ovat käynnissä. EU:n talousarvion maksusitoumusmäärärahat olivat yhteensä 173,1 miljardia euroa ja maksumäärärahat 156,7 miljardia euroa. EU:n talousarvio auttoi kuluneena vuonna vastaamaan monimutkaisesta geopoliittisesta ympäristöstä aiheutuviin haasteisiin. Samaan aikaan se mahdollisti strategiset investoinnit ja kestävän kasvun Euroopassa.

Lähes puolet talousarvion varoista suunnattiin kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn edistämiseen. Rahoitusta myönnettiin tutkimukselle ja innovoinnille Horisontti 2020 puiteohjelmasta, pienille ja keskisuurille yrityksille COSME-ohjelmasta sekä koulutukselle Erasmus+ -ohjelmasta. Myös Euroopan strategisten investointien rahastolla, Verkkojen Eurooppa välineellä ja Euroopan rakenne- ja investointirahastoilla oli tärkeä tehtävä. Kehotan teitä tutustumaan EU:n investointien taustalla oleviin tarinoihin InvestEU-portaalissa (https://europa.eu/investeu).

EU:n talousarviosta myönnettiin runsaasti tukea myös muille painopistealoille, joihin kuuluivat muun muassa muuttoliikettä koskeva kokonaisvaltainen lähestymistapa, turvallisuusunioni ja EU:n ulkoiset toimet. Talousarvion ansiosta EU:lla on myös näkyvämpi asema EU:n ulkopuolella tilanteessa, jolle on ominaista epävakaus unionin lähialueilla. Lisäksi talousarvion avulla edistettiin ilmastonmuutokseen ja biologiseen monimuotoisuuteen liittyvien monialaisten poliittisten tavoitteiden saavuttamista. Vuonna 2018 ilmastotoimien valtavirtaistamiseen osoitettiin yli 32 miljardia euroa eli 20 prosenttia koko talousarviosta.

Talousarviosta tuettiin lisäksi edelleen kestävän kasvun edistämistä ja Euroopan luonnonvarojen säilyttämistä yhteisen maatalous- ja kalastuspolitiikan kautta sekä ilmasto- ja ympäristöalan toimia Life-ohjelman kautta.

Euroopan unionin konsolidoitu tilinpäätös laaditaan julkisen sektorin kansainvälisten tilinpäätösstandardien (International Public Sector Accounting Standards) mukaisesti. Näiden standardien noudattamiseksi komissio kehittää jatkuvasti sääntöjään ja menettelyjään, organisaatiorakennettaan ja muuntautumiskykyään. Johdonmukainen ja tehokas raportointi lisää EU:n menoihin liittyvää vastuuvelvollisuutta muutoinkin kuin lainsäädännön noudattamisen kannalta. Raportointi auttaa välittämään tietoa kansalaisille ja muille sidosryhmille ja ylläpitää heidän luottamustaan Euroopan unioniin.

Günther H. OETTINGER

Budjetista ja henkilöstöstä vastaava komission jäsen

EUROOPAN UNIONIN POLIITTINEN KEHYS JA RAHOITUSKEHYS, HALLINTO JA VASTUUVELVOLLISUUS

Euroopan unioni (EU) on unioni, jolle sen jäsenvaltiot antavat toimivaltaa yhteisten tavoitteidensa saavuttamiseksi. Unionin perustana olevat arvot ovat ihmisarvon kunnioittaminen, vapaus, demokratia, tasa-arvo, oikeusvaltio ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, vähemmistöihin kuuluvien oikeudet mukaan luettuina. Nämä ovat jäsenvaltioille yhteisiä arvoja yhteiskunnassa, jossa vallitsevat moniarvoisuus, syrjimättömyys, suvaitsevaisuus, oikeudenmukaisuus, yhteisvastuu sekä naisten ja miesten tasa-arvo.

1. POLIITTINEN KEHYS JA RAHOITUSKEHYS

EU:n perussopimukset

Yleiset tavoitteet ja periaatteet, jotka ohjaavat Euroopan unionia ja sen toimielimiä, on määritelty perussopimuksissa. Unioni ja EU:n toimielimet voivat toimia vain sen toimivallan rajoissa, joka niille on annettu perussopimuksissa kyseisissä sopimuksissa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Niiden on noudatettava kaikessa toiminnassaan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta (1). Unionilla on tavoitteidensa saavuttamiseksi ja politiikkansa toteuttamiseksi tarvittavat taloudelliset resurssit. Komission tehtävänä on panna tavoitteet täytäntöön yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.

EU pyrkii saavuttamaan perussopimuksessa vahvistetut tavoitteet useilla eri välineillä, joista yksi on EU:n talousarvio. Muita tehtäviä ovat esimerkiksi lainsäädännön ehdottaminen ja poliittisten strategioiden toteuttaminen.

Komission poliittiset painopisteet

Komission poliittiset painopisteet määritellään komission puheenjohtajan vahvistamissa suuntaviivoissa. Niissä esitetään komission toimia varten etenemissuunnitelma, joka on täysin sopusoinnussa EU:n pitkän aikavälin kasvustrategian (Eurooppa 2020) kanssa.

10 PAINOPISTETTÄ

— Uutta pontta työllisyyteen, kasvuun ja investointeihin — Globalisaation hallinta tasapainoisen ja edistyksellisen kauppapolitiikan avulla — Yhdennetyt digitaaliset sisämarkkinat — Luottamukseen ja perusoikeuksien kunnioittamiseen perustuva oikeusalue — Joustava energiaunioni ja tulevaisuuteen suuntautuva ilmastonmuutospolitiikka — Kohti uudenlaista muuttoliikepolitiikkaa — Syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat ja lujempi teollisuuspohja — EU:sta vahvempi maailmanlaajuinen toimija — Syvempi ja oikeudenmukaisempi talous- ja rahaliitto — Demokraattisen muutoksen unioni

Eurooppa 2020 -strategia

EU:n jäsenvaltioiden valtion- tai hallitusten päämiehet sopivat vuonna 2010 Eurooppa 2020 strategiasta, jossa määritettiin työllisyyttä ja kasvua EU:ssa edistävä 10-vuotinen strategia (2). Strategiassa esitetään kolme toisiaan vahvistavaa prioriteettia, jotka ovat älykäs, kestävä ja osallistava kasvu, sekä viisi EU:n yleistavoitetta.

EU:n talousarvio on yksi EU:n vaikutuskeinoista, joilla edistetään Eurooppa 2020 strategian tavoitteiden toteuttamista. Lisäksi tarvitaan monenlaisia toimia kansallisella tasolla, EU:n tasolla ja kansainvälisellä tasolla, jotta Eurooppa 2020 strategia tuottaa konkreettisia tuloksia.

Kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 2030 (3)

Kestävä kehitys on jo pitkään ollut Eurooppa-hankkeen ytimessä. EU:n perussopimuksissa tunnustetaan sen taloudellinen, sosiaalinen ja ympäristöulottuvuus, joita olisi käsiteltävä yhdessä. EU on sitoutunut edistämään kehitystä, joka vastaa nykypäivän tarpeisiin vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuutta vastata omiin tarpeisiinsa. EU:n talousarviolla on keskeinen asema monissa kestävyyteen liittyvissä haasteissa, kuten nuorisotyöttömyys, väestön ikääntyminen, ilmastonmuutos, saastuminen, kestävä energia ja muuttoliike. Nykyisen komission toimikaudella kestävä kehitys on sisällytetty keskeisiin monialaisiin hankkeisiin sekä alakohtaisiin politiikkoihin ja aloitteisiin.

EU:n talousarviosta tuettavat politiikkatoimet toteutetaan monivuotisen rahoituskehyksen sekä alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti, jossa määritellään meno-ohjelmat.

Monivuotinen rahoituskehys ja meno-ohjelmat

Monivuotisessa rahoituskehyksessä esitetään, miten taloudelliset resurssit jaetaan unionin poliittisille painopisteille aikavälillä, joka on riittävän pitkä tuottaakseen tuloksia. Monivuotinen rahoituskehys tarjoaa johdonmukaisen pitkän aikavälin näkymän EU-varojen saajille ja yhteisrahoitukseen osallistuville kansallisille viranomaisille. Rahoituskehyksessä vahvistetaan vuotuiset enimmäismäärät sekä EU:n menoille kokonaisuutena että keskeisille menoluokille (otsakkeet). Otsakkeiden enimmäismäärien summa muodostaa maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärän. Monivuotisesta rahoituskehyksestä on sovittu yksimielisesti. Tämä tarkoittaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tavoitteet ja varojen käytön (talousarviositoumusten ja maksujen enimmäismäärät) Euroopan parlamentin suostumuksella.

Toimielinten välinen sopimus

Monivuotista rahoituskehystä täydentää toimielinten välinen sopimus (4), joka on Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välinen poliittinen sopimus. Vuonna 2013 SEUT-sopimuksen 295 artiklan mukaisesti tehdyn sopimuksen tarkoituksena on toteuttaa talousarviota koskevaa kurinalaisuutta, parantaa vuotuista talousarviomenettelyä ja toimielinten talousarvioyhteistyötä sekä varmistaa moitteeton varainhoito.

Vuotuinen talousarvio

Vuotuisen talousarvion laatii komissio, ja Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät sen yleensä joulukuun puoliväliin mennessä SEUT-sopimuksen 314 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Talousarvion tasapainoperiaatteen mukaisesti kokonaistulojen ja kokonaismenojen (maksumäärärahojen) on oltava tasapainossa tiettynä varainhoitovuonna.

EU:n pääasiallisena rahoituslähteenä ovat omat varat, joita täydennetään muilla tuloilla. Omia varoja on kolmenlaisia: perinteiset omat varat (esimerkiksi tulli- ja sokerimaksut), arvonlisäveroon (alv) perustuvat omat varat ja bruttokansantuloon (BKTL) perustuvat omat varat. EU:n toiminnasta kertyvien muiden tulojen (esimerkiksi kilpailun alalla määrätyt sakot) osuus on yleensä alle 10 prosenttia kaikista tuloista. Talousarvion rahoittamiseksi tarvittava omien varojen kokonaismäärä riippuu siitä, kuinka suurta osaa kokonaismenoista ei saada katettua muilla tuloilla. Nykyisessä monivuotisessa rahoituskehyksessä omien varojen kokonaismäärä saa olla enintään 1,20 prosenttia jäsenvaltioiden yhteenlasketusta bruttokansantulosta (BKTL).

EU:n toimintamenot sisältävät monivuotisen rahoituskehyksen eri otsakkeisiin liittyvät menot, joita hallinnoidaan eri tavoin. Hallinnointitapa määrää sen, miten maksut suoritetaan ja miten varoja hoidetaan. EU:n talousarvion toteuttamisessa käytetään kolmea hallinnointitapaa:

— Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa: talousarvion toteuttamiseen liittyvät tehtävät siirretään jäsenvaltioille. Noin 75:tä prosenttia menoista hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa muun muassa maatalousmenojen ja rakennetoimien aloilla.

— Suora hallinnointi: komission yksiköt vastaavat suoraan talousarvion toteuttamisesta.

— Välillinen hallinnointi: komissio siirtää tietyt talousarvion toteuttamiseen liittyvät tehtävät kolmansille osapuolille, kuten EU:n sääntelyvirastoille tai kansainvälisille järjestöille.

VARAINHOITOASETUS

Yleiseen talousarvioon sovellettava varainhoitoasetus (5) on EU:n rahoitusjärjestelmän sääntelykehykseen kuuluva keskeinen säädös, jossa määritellään EU:n varainhoitosäännöt.

2. HALLINTO JA VASTUUVELVOLLISUUS

2.1 INSTITUTIONAALINEN RAKENNE

EU:n organisatorinen hallinto koostuu toimielimistä, virastoista ja muista elimistä, jotka luetellaan konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedossa 9. Euroopan investointipankki (EIP), Euroopan investointirahasto (EIR) ja Euroopan keskuspankki (EKP) eivät kuulu varainhoitoasetuksen soveltamisalaan. Politiikan valmistelun ja päätöksenteon näkökulmasta EU:n keskeiset toimielimet ovat Euroopan parlamentti, Eurooppa-neuvosto, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio.

Euroopan komissio on ainutlaatuinen organisaatio. Perussopimuksen mukaan komissio on vastuussa lainsäädännön suunnittelusta, valmistelusta ja ehdottamisesta, EU-politiikkojen hallinnoinnista, myös EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon seurannasta ja valvonnasta sekä EU:n rahoituksen kohdentamisesta, ja EU:n edustamisesta kansainvälisesti.

Kuten perussopimuksessa (6) todetaan, komissio toteuttaa talousarviota yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Yhdessä ne varmistavat, että määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti. Asetuksissa vahvistetaan jäsenvaltioiden valvonta- ja tarkastusvelvoitteet talousarvion toteuttamisessa sekä niistä johtuvat tehtävät. Niissä vahvistetaan myös kunkin toimielimen tehtävät sekä erityissäännöt, joiden mukaisesti ne toteuttavat ovat menonsa.

Komissio hoitaa tehtävänsä komission kollegion johdolla. Kollegio vahvistaa painopisteet ja kantaa poliittisen kokonaisvastuun komission päätöksistä. Komission puheenjohtajan asemaa vahvistettiin Nizzan ja Lissabonin sopimuksilla. Puheenjohtaja päättää komission sisäisestä organisaatiosta ja varmistaa, että komissio toimii johdonmukaisesti ja tehokkaasti kollegiaalisena elimenä.

Komission sisäinen toiminta perustuu hyvän hallintotavan keskeisiin periaatteisiin, joihin kuuluvat selkeät tehtävät ja vastuut, vahva sitoutuminen tulosjohtamiseen ja oikeudellisen kehyksen noudattamiseen, selkeät vastuumekanismit, laadukas ja osallistava sääntelykehys, avoimuus ja läpinäkyvyys sekä tiukat eettiset toimintaperiaatteet.

2.2 KOMISSION HALLINTORAKENNE

Euroopan komissiolla on ainutlaatuinen hallintojärjestelmä, jossa erotetaan selkeästi poliittisen ja hallinnollisen valvonnan rakenteet ja jossa taloudellinen vastuu ja muut vastuualueet on määritelty selkeästi (7). Järjestelmä perustuu perussopimuksiin, ja sen rakenne on kehittynyt ajan mittaan mukautumaan muuttuvaan ympäristöön. Hallintojärjestelmässä noudatetaan parhaita käytänteitä, jotka on vahvistettu asiaa koskevissa kansainvälisissä standardeissa (8).

Vuonna 2018 komissio hyväksyi ”hallintopaketin” (9), jolla yksinkertaistettiin ja vahvistettiin merkittävästi sen hallinnointi- ja ohjausjärjestelyjä. Paketissa hyödynnettiin Euroopan tilintarkastustuomioistuimen (10) ja sisäisen tarkastuksen toimialan viimeaikaista tarkastustyötä.

— Komission kollegio ottaa yhdessä poliittisen vastuun komission työstä. Talousarvion operatiivinen toteutus on annettu tehtäväksi pääjohtajille ja toimialajohtajille, jotka johtavat komission hallintoa (11).

— Komission kollegio antaa varainhoidon tehtäviä pääjohtajille tai toimialajohtajille, joista tulee valtuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä. Nämä tehtävät voidaan siirtää vielä johtajille, yksikönpäälliköille ja muille henkilöille, joista tulee edelleenvaltuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä. Tulojen ja menojen hyväksyjät ovat vastuussa hallinnointiprosessin kaikista osista. He mm. päättävät, mitä toimia toimielimen asettamien poliittisten tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, ja vastaavat sekä varsinaisten toimien että niihin osoitettujen määrärahojen hallinnoinnista.

— Sisäisen tarkastuksen seurantakomitea valvoo sisäisten tarkastusten suorittamista, erityisesti sisäisen tarkastuksen toimialan työtä. Se hyödyntää myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksia.

— Puheenjohtajan alaisuudessa toimivan hallintoneuvoston puheenjohtajana toimii pääsihteeri. Hallintoneuvosto kokoaa säännöllisesti yhteen talousarviosta, henkilöstöresursseista ja turvallisuudesta vastaavat pääjohtajat ja oikeudellisen yksikön pääjohtajan. Talousarviosta ja hallinnosta vastaavat puheenjohtajan kabinetin jäsenet sekä talousarviosta, henkilöstöresursseista ja hallinnosta vastaavien komission jäsenten kabinettipäälliköt osallistuvat siihen tarkkailijoina. Hallintoneuvosto tarjoaa koordinointia, seurantaa, neuvoja ja strategisia suuntaviivoja organisaatiohallintoa koskevissa kysymyksissä, jotka liittyvät muun muassa rahoitus- ja henkilöstöresurssien hallintaan, riskienhallintaan, tulosjohtamiseen, tietohallintatapaan, kyberturvallisuuteen ja fyysiseen turvallisuuteen, toiminnan jatkuvuuteen ja tiedonhallintaan. Näin hallintoneuvosto auttaa varmistamaan, että komissiolla on käytössä tarvittavat rakenteet, prosessit ja hallinnolliset toimintapolitiikat, jotta komissio voi saavuttaa kollegion poliittisiin painopisteisiin sisältyvät tavoitteet ja hoitaa sille perussopimuksissa annetut tehtävät tehokkaasti ja tuloksellisesti.

2.3 KOMISSION VARAINHOITO

Komissiossa varainhoidon tehtävät ja vastuut on määritelty selkeästi (esim. varainhoitoasetuksessa), ja niitä sovelletaan asianmukaisesti. Hajautettu lähestymistapa perustuu selkeästi määriteltyihin vastuualueisiin ja pyrkimykseen luoda hallintokulttuuri, joka kannustaa virkamiehiä ottamaan vastuuta niistä toimista, joihin he voivat vaikuttaa. Heille myös annetaan vaikutusmahdollisuuksia omilla vastuualueillaan.

Komissio voi myös siirtää tiettyjen ohjelmien täytäntöönpanon toimeenpanovirastoille. Menoja koskevia päätöksiä voidaan myös hallinnoida muun toimielimen tai elimen välityksellä tai yhdessä muun toimielimen tai elimen kanssa. Suurta osaa talousarviosta hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa erityisesti rakennerahastojen ja maatalouden aloilla.

Talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä voidaan siirtää myös seuraaville tahoille:

— kansalliset toimistot;

— Euroopan investointipankkiryhmä;

— kolmannet maat;

— kansainväliset järjestöt (esim. Maailmanpankki tai Yhdistyneet kansakunnat);

— muut yhteisöt.

Valtuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä pääjohtajat ovat vastuussa siitä, että resurssit käytetään moitteettoman varainhoidon mukaisesti. Kun valtuutetut tulojen ja menojen hyväksyjät toteuttavat EU:n talousarviota, heidän on noudatettava varainhoitoasetuksen säännöksiä ja perustettava asianmukainen sisäisen valvonnan kehys. Sisäisen valvonnan tavoitteissa painotetaan muun muassa seuraavia asioita:

— toimien tehokkuus, vaikuttavuus ja taloudellisuus;

— varainhoidon valvonta ja petostentorjunta;

— lahjomattomuus ja etiikka;

— henkilöresurssien hallinta;

— luotettava raportointi;

— viestintä;

— varojen ja tietojen turvaaminen.

Kukin valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi käyttää sisäisen valvontajärjestelmän toteuttamisen valvonnassa ja seurannassa apuna yhtä tai kahta riskienhallinnasta ja sisäisestä valvonnasta vastaavaa ylemmän ja keskitason johtajaa. Komission keskusyksiköt antavat ohjeita ja neuvoja ja edistävät parhaita käytäntöjä.

Osana komission strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin kierrosta kunkin tulojen ja menojen hyväksyjän on laadittava vuotuinen toimintakertomus toimista sekä toimintapolitiikan saavutuksista ja vuoden aikana saavutetuista tuloksista. Tulojen ja menojen hyväksyjä ilmoittaa vuotuisessa toimintakertomuksessa, että varat on käytetty moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti ja että hän on ottanut käyttöön valvontamenettelyt, jotka antavat tarvittavat takeet tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta. Komission tasolla EU:n talousarviota koskeva vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus on tärkein väline, jolla komission kollegio ottaa poliittisen vastuun talousarvion hallinnoimisesta.

Komission tilinpitäjä vastaa keskitetysti kassanhallinnasta, takaisinperintämenettelyistä, julkissektorin kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin (International Public Sector Accounting Standards, IPSAS) perustuvien tilinpäätössääntöjen laatimisesta, kirjanpitojärjestelmien validoinnista sekä komission tilinpäätöksen ja EU:n vuotuisen konsolidoidun tilinpäätöksen laadinnasta. Lisäksi tilinpitäjän on varmennettava tilinpäätös allekirjoituksellaan ja vakuutettava olevansa riittävän varma siitä, että tilinpäätös antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan unionin taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista. Komission kollegio hyväksyy tilinpäätöksen. Tilinpitäjän tehtävä on riippumaton toiminto, ja hän on päävastuussa komissiolle tehtävästä taloudellisesta raportoinnista. Myös komission sisäisen tarkastajan tehtävä on keskitetty, riippumaton toiminto. Sisäinen tarkastaja tarjoaa riippumatonta neuvontaa sekä antaa lausuntoja ja suosituksia komission, EU:n virastojen ja muiden riippumattomien elinten sisäisen valvonnan järjestelmien laadusta ja toiminnasta.

2.4 TULOSKEHYS

Vankkojen tuloskehysten täytäntöönpano on välttämätöntä, jotta varmistetaan tiukka keskittyminen tuloksiin, EU:n tuottamaan lisäarvoon ja EU:n ohjelmien moitteettomaan hallinnointiin. EU:n talousarvion tuloskehys on hyvin tarkasti määritelty, ja indeksitasoltaan tehokkain Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) valtioiden joukossa tulosbudjetointikehysten standardissa. EU:n talousarvion tuloskehys raportoi useista erilaisista ja eritasoisista strategisista tavoitteista, muista tavoitteista ja osatavoitteista, myös Eurooppa 2020 strategian ja muiden poliittisten painopisteiden osalta. Siinä on myös otettava huomioon toimintapolitiikkojen ja ohjelmien täydentävyys ja valtavirtaistaminen sekä jäsenvaltioiden keskeinen rooli EU:n talousarvion toteuttamisessa.

— Ohjelmien oikeusperustoissa esitetään niiden tavoitteet ja indikaattorit, ja komissio raportoi niistä vuosittain talousarvioesityksen liitteenä olevissa ohjelmaselvityksissä. Ohjelmaselvityksissä esitetään kaikki huolellisen ohjelmien valvonnan ja tulosmittauksen kannalta keskeiset tiedot, joita ovat 7-vuotiset rahoitussitoumukset, ohjelmien suorituskyvyn perustaso (politiikkatoimien lähtökohdat), päämäärät (jotka on määrä saavuttaa monivuotisen ohjelmakauden loppuun mennessä) sekä välitavoitteet.

— Komissio edistää komission yksiköissä tuloksellisuuskulttuuria varmistaakseen, että resurssit kohdennetaan painopisteisiin ja että jokainen toimi tuottaa paljon hyviä tuloksia ja runsaasti lisäarvoa. Lisäksi komissio on viime vuosina kehittänyt toimintatapaa, jolla edistetään entistä parempaa tasapainoa sääntöjen noudattamisen ja tuloksellisuuden välillä.

— EU:n talousarviota koskevassa vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa annetaan kattavat tiedot EU:n talousarvion tuloksellisuudesta, hallinnoinnista ja suojaamisesta. Siinä selitetään, miten EU:n talousarvio tukee unionin poliittisia painopisteitä, ja kerrotaan EU:n talousarviovarojen avulla saavutetuista tuloksista. Siinä tarkastellaan myös, miten komissio toimii pyrkiessään varmistamaan mahdollisimman korkeatasoisen talousarvio- ja varainhallinnon ja kehittämään sitä.

— Euroopan tilintarkastustuomioistuin soveltaa järjestelmällistä ja perusteellista lähestymistapaa arvioidessaan budjetoinnin laatunäkökohtia, myös tuloksellisuusulottuvuutta, osana tavanomaisten vuosikertomusten sekä erityiskertomusten laadintaa.

Kaikki nämä osatekijät vahvistavat budjettivallan käyttäjän laajaa mahdollisuutta ottaa tuloksellisuus merkittävänä tekijänä huomioon seuraavaa vuotuista talousarviota koskevassa päätöksenteossa.

2.5 TILINPÄÄTÖSRAPORTOINTI

EU:n tilinpäätösraportoinnin tärkein osa on integroitu talous- ja vastuuvelvollisuusraportointi, joka sisältää EU:n konsolidoidun tilinpäätöksen, talousarviota koskevan vuotuisen hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksen (johon kuuluu myös varainhoitoasetuksen 247 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukainen arviointiraportti), vuotuisen sisäisen tarkastuskertomuksen, pitkän aikavälin ennusteen tulevista sisään- ja ulosvirtauksista seuraavien viiden vuoden ajalta ja kertomuksen vastuuvapauspäätösten seurannasta. Integroitu talous- ja vastuuvelvollisuusraportointi tarjoaa suurelle yleisölle vuosittain kattavan kuvan EU:n taloudesta ja toiminnasta.

EU:n konsolidoidussa tilinpäätöksessä annetaan taloudelliset tiedot toimielinten, virastojen ja muiden elinten toiminnasta sekä suoriteperusteisen kirjanpidon että talousarvion näkökulmasta. Jäsenvaltioiden tilinpäätökset eivät sisälly tähän tilinpäätökseen.

EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen kuuluu kaksi erillistä mutta toisiinsa yhteydessä olevaa osaa:

a) konsolidoitu tilinpäätös; ja

b) talousarvion toteuttamisesta laadittu selvitys, jossa annetaan kootut tiedot talousarvion toteuttamisesta.

Lisäksi EU:n konsolidoidun tilipäätöksen rinnalla julkaistaan ”Tilinpäätöksen sisältö ja analyysi” (Financial Statement Discussion and Analysis, FSDA), jossa esitetään yhteenveto tilinpäätökseen tehdyistä merkittävistä muutoksista ja tärkeimmistä suuntauksista ja selitetään keskeiset riskit ja epävarmuustekijät, jotka EU on kohdannut ja joihin sen on puututtava tulevaisuudessa.

Raportointi ja vastuuvelvollisuus komissiossa:

Integroitu talous- ja vastuuvelvollisuusraportointi Varainhoitoasetuksen 247 artikla — EU:n konsolidoitu tilinpäätös — EU:n talousarviota koskeva vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus (ml. raportointi EU:n varoja koskevasta arvioinnista) — Vuotuinen sisäinen tarkastuskertomus — Pitkän aikavälin ennuste tulevista sisään- ja ulosvirtauksista seuraavien viiden vuoden ajalta — Kertomus vastuuvapauspäätösten seurannasta Muut kertomukset — Viestintäpaketti unionin tilaa koskevan keskustelun yhteydessä — Yleiskertomus EU:n toiminnasta — Pääosastojen vuotuiset toimintakertomukset — Selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta

2.6 ULKOINEN TARKASTUS JA VASTUUVAPAUDEN MYÖNTÄMISMENETTELY

Ulkoinen tarkastus

EU:n toimielinten (ja elinten) ulkopuolisena tilintarkastajana on Euroopan tilintarkastustuomioistuin, jäljempänä ”tilintarkastustuomioistuin”. Tilintarkastustuomioistuimen tehtävänä on kehittää osaltaan EU:n varainhoitoa, edistää vastuuvelvollisuutta ja läpinäkyvyyttä sekä toimia EU:n kansalaisten etuja edistävänä riippumattomana valvojana. Tilintarkastustuomioistuimen tehtävä EU:n riippumattomana ulkoisena tarkastajana on varmistaa, että EU:n varat on kirjattu oikein, että ne on kerätty ja käytetty asianomaisten sääntöjen ja säännösten mukaisesti ja että rahalle on saatu vastinetta.

Osana toimintaansa tilintarkastustuomioistuin laatii Euroopan parlamentin neuvoston käyttöön seuraavat asiakirjat:

1) yleisestä talousarviosta rahoitettavia toimintoja koskeva vuosikertomus, jossa esitetään yksityiskohtaisia huomautuksia EU:n tilinpäätöksestä ja sen perustana olevista toimista;

2) tarkastusten perusteella laadittu lausunto, joka sisältyy vuosikertomukseen tarkastuslausuman muodossa ja joka koskee i) tilien luotettavuutta ja ii) tilien perustana olevien toimien (joihin kuuluvat sekä kerätyt tulot että lopullisille tuensaajille suoritetut maksut) laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta; ja

3) erityiskertomukset, joissa käsitellään tiettyjä osa-alueita, sekä erityiset vuosikertomukset (esimerkiksi Euroopan kehitysrahastosta tai EU:n virastoista).

Vastuuvapaus

Talousarvioprosessin viimeinen vaihe on vastuuvapauden myöntäminen asianomaiselta varainhoitovuodelta. Vastuuvapauden myöntämistä voidaan pitää talousarvion toteuttamiseen kohdistuvan ulkoisen valvonnan poliittisena ulottuvuutena. ”Vastuuvapauden myöntämisestä vastaava viranomainen” (neuvoston suosituksen perusteella päätöksen tekevä Euroopan parlamentti) vapauttaa komission (ja EU:n muut elimet) tietyn vuoden talousarvion toteuttamiseen liittyvästä vastuusta. Parlamentti tarkastelee päätöksensä perustaksi EU:n konsolidoitua tilinpäätöstä, useita komission kertomuksia (EU:n talousarviota koskeva vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus, kertomus vastuuvapauden myöntämistä koskevasta seurannasta edellisen varainhoitovuoden osalta sekä vuosikertomus vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toimitetuista sisäisistä tarkastuksista) sekä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomusta, tarkastuslausumaa ja erityiskertomuksia. Parlamentti ottaa huomioon myös komission sille esitettyihin kysymyksiin ja muihin tietopyyntöihin antamat kirjalliset vastaukset sekä talousarviosta vastaavan komission jäsenen, merkittävimmistä menoaloista vastaavien komission jäsenten ja pääjohtajien sekä pääsihteerin kuulemiset Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnassa.

Vastuuvapauden myöntämismenettely johtaa johonkin seuraavista kolmesta tuloksesta: vastuuvapaus myönnetään, vastuuvapauden myöntämistä lykätään tai vastuuvapautta ei myönnetä. Lopullinen vastuuvapauden myöntämistä koskeva mietintö sisältää myös Euroopan parlamentin ja neuvoston komissiolle esittämät pyynnöt. Komissio laatii näiden pyyntöjen perusteella seurantakertomuksen, jossa esitetään konkreettiset toimet, jotka on jo toteutettu tai aiotaan toteuttaa.

KONSOLIDOITUUN TILINPÄÄTÖKSEEN LIITETTY ILMOITUS

Euroopan unionin vuoden 2018 konsolidoitu tilinpäätös on laadittu käyttäen tietoja, jotka toimielimet ja elimet ovat toimittaneet Euroopan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 246 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vakuutan, että tilinpäätös on laadittu kyseisen varainhoitoasetuksen XIII osaston säännösten sekä tilinpäätöksen liitetiedoissa esitettyjen tilinpäätöksen laadintaperiaatteiden, -sääntöjen ja -menetelmien mukaisesti.

Olen saanut kyseisten toimielinten ja elinten tilinpitäjiltä kaikki heidän oikeiksi vakuuttamansa tiedot, jotka tarvitaan laadittaessa tilinpäätöstä, josta käyvät ilmi Euroopan unionin varat ja velat sekä talousarvion toteuttaminen.

Edellä mainittujen tietojen perusteella ja tehtyäni tarpeellisiksi katsomani tarkistukset ennen kuin varmensin Euroopan komission tilinpäätöksen allekirjoituksellani vakuutan olevani riittävän varma siitä, että tilinpäätös antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan Euroopan unionin taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista.

Rosa ALDEA BUSQUETS Euroopan komission tilinpitäjä 21. kesäkuuta 2019

VARAINHOITOVUODEN 2018 TÄRKEIMPIÄ TAPAHTUMIA

Unionin vuoden 2018 talousarvion toteuttaminen

Vuodeksi 2018 hyväksytty talousarvio keskittyi kahteen unionin tärkeimpään painopisteeseen, jotka sisältyivät komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin tämän komission toimikauden alussa esittämiin kymmeneen painopisteeseen. Toinen koski niitä EU:n toimia, joilla pyritään vastaamaan monimutkaisesta geopoliittisesta ympäristöstä johtuviin uusiin haasteisiin. Näihin kuuluvat muun muassa muuttoliikkeen hallinta, EU:n ulkorajojen suojaaminen sekä EU:n kansalaisten turvallisuuden varmistaminen. Toisena keskeisenä tavoitteena olivat strategiset investoinnit ja kestävä kasvu. Tähän liittyvien toimien tavoitteena on tukea taloudellista yhteenkuuluvuutta ja luoda uusia työpaikkoja etenkin nuorille. Näiden kahden selkeän painopisteen lisäksi EU:n talousarviolla ja muilla rahoitusvälineillä tuettiin vuonna 2018 aiempaan tapaan viljelijöitä ja maaseudun kehittämistä sekä toimia, jotka liittyvät digitaalisten sisämarkkinoiden ja energiaunionin toteuttamiseen ja joiden tarkoituksena on syventää ja vahvistaa EU:n jäsenvaltioiden välisiä strategisia yhteyksiä ja verkostoja. Talousarviosta tuettiin edelleen EU:n ulkoista roolia tärkeänä taloudellisena ja poliittisena kumppanina sekä johtavana kansainvälisenä investoijana ja humanitaarisen avun antajana.

EU:n vuoden 2018 talousarvion maksusitoumusmäärärahat olivat yhteensä 173,1 miljardia euroa ja maksumäärärahat 156,7 miljardia euroa.

Lähes puolet talousarviosta (87,4 miljardia euroa maksusitoumusmäärärahoina) käytettiin älykkään ja osallistavan kasvun, työpaikkojen, kilpailukyvyn ja koheesion edistämiseen. Tähän sisältyy rahoitus tutkimukselle ja innovoinnille Horisontti 2020 puiteohjelmasta, koulutukselle Erasmus+ -ohjelmasta, pienille ja keskisuurille yrityksille COSME-ohjelmasta, Verkkojen Eurooppa väline, Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR) takuurahasto, joka on Euroopan investointiohjelman toteuttamisväline, sekä jäsenvaltioiden ja alueiden välisen lähentymisen edistäminen Euroopan rakenne- ja investointirahaston kautta. Lisäksi EU:n talousarviosta myönnettiin tukea eurooppalaisille maanviljelijöille 44,4 miljardia euroa.

Talousarviota käytettiin myös unionin ulkorajojen vahvistamiseen sekä muuttoliike- ja pakolaiskriisin hallintaan rahoittamalla toimia, joihin kuuluivat muun muassa hätäapu, sisäiset siirrot, rajavalvonta ja pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden uudelleensijoittaminen, palauttaminen ja kotouttaminen. Talousarviosta jatkettiin myös niiden ohjelmien rahoittamista, joilla tuetaan oikeusvaltion ja perusoikeuksien suojaamista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Näin voitiin varmistaa, että eurooppalaiset yhteiskunnat säilyvät osallistavina, vapaina ja oikeudenmukaisina.

Yhdistyneen kuningaskunnan ero Euroopan unionista

Taustaa

Yhdistyneessä kuningaskunnassa järjestettiin 23. kesäkuuta 2016 Euroopan unionin jäsenyyttä koskenut kansanäänestys, jossa kansalaisten enemmistö kannatti eroamista EU:sta. Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti Eurooppa-neuvostolle 29. maaliskuuta 2017 virallisesti aikomuksestaan erota EU:sta ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom). Näin se käynnisti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan mukaisen menettelyn, joka koskee jäsenvaltion eroamista unionista.

Neuvotteluprosessi

Komissio julkaisi 19. maaliskuuta 2018 erosopimusluonnoksen, jossa selostettiin neuvottelujen etenemistä. Taloudellista selvitysratkaisua koskeva erosopimusluonnoksen osa sisältää EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan neuvottelujen ensimmäisessä vaiheessa saavutettuun edistymiseen perustuvan oikeudellisen tekstin.

Marraskuun 14 päivänä 2018 julkaistiin yhteinen raportti, jossa ilmoitettiin neuvottelijoiden tasolla erosopimuksen koko tekstistä saavutetusta sopimuksesta ja luonnoksesta poliittiseksi julistukseksi kehyksestä Euroopan unionin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tulevalle suhteelle. Tämä päivitetty ja sovittu erosopimusluonnos julkaistiin samana päivänä. Sopimusluonnoksen mukaan Yhdistynyt kuningaskunta on valmis maksamaan kaikki nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen ja aiempien rahoituskehysten mukaiset velvoitteensa ikään kuin se olisi edelleen jäsenvaltio, myös osuutensa unionin veloista ja ehdollisista veloista. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus hyväksyi erosopimusluonnoksen 14. marraskuuta ja Eurooppa-neuvosto hyväksyi sen 25. marraskuuta 2018. Neuvosto (50 artikla) hyväksyi 11. tammikuuta 2019 päätöksen erosopimuksen tekemisestä ja lähetti sen Euroopan parlamentille tämän suostumuksen saamiseksi. Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä Eurooppa-neuvosto suostui 21. maaliskuuta 2019 SEUT-sopimuksen 50 artiklan mukaista menettelyä noudattaen lykkäämään Yhdistyneen kuningaskunnan eropäivämäärän 22. päivään toukokuuta 2019, mikäli Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuone hyväksyisi erosopimuksen viimeistään 29. maaliskuuta 2019, ja 12. päivään huhtikuuta 2019, jos näin ei tapahtuisi (12). Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuone ei kuitenkaan hyväksynyt erosopimusta 29. maaliskuuta 2019 mennessä. Näin ollen Eurooppa-neuvosto suostui 10. huhtikuuta 2019 – jälleen Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä – lykkäämään Yhdistyneen kuningaskunnan eroa 31 päivään lokakuuta 2019 (13). Eroamisen olisi tapahduttava sitä päivää seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona ratifiointimenettelyt on saatu päätökseen tai 1. marraskuuta 2019 sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi. Yhdistynyt kuningaskunta pysyy jäsenvaltiona uuteen eropäivään saakka, ja sillä on SEU-sopimuksen 50 artiklan mukaisesti täydet oikeudet ja velvollisuudet sekä oikeus milloin tahansa peruuttaa ilmoituksensa.

Taloudellinen selvitysratkaisu ja EU:n vuoden 2018 tilinpäätös

Taloudellisen selvitysratkaisun osalta 14. marraskuuta 2018 julkaistussa erosopimusluonnoksessa todettiin, että Yhdistynyt kuningaskunta maksaa kaikki nykyisen ja aiempien monivuotisten rahoituskehysten mukaiset velvoitteensa ikään kuin se olisi edelleen jäsenvaltio. Täsmällisemmin esitettynä erosopimusluonnoksessa todetaan, että Yhdistynyt kuningaskunta vastaa erityisesti osuudestaan:

— unionin talousarviositoumuksista ja unionin erillisvirastojen 31. joulukuuta 2020 maksamatta olevista määrärahoista – ks. erosopimusluonnoksen 140 artikla,

— unionin 31. joulukuuta 2020 mennessä syntyneiden velkojen rahoituksesta tietyin poikkeuksin – ks. 142 artikla,

— ennen eropäivää päätetyistä/hyväksytyistä rahoitustoimista syntyneistä unionin ehdollisista rahoitusveloista – ks. 143 ja 144 artikla; sekä

— maksuista unionin vapauttamiseksi sellaisista ehdollisista veloista, jotka ovat seurausta unionin taloudellisia etuja koskevista oikeustapauksista (edellyttäen, että oikeudenkäynnin kohteen muodostavat seikat ovat tapahtuneen 31. joulukuuta 2020 mennessä) – ks. 147 artikla.

Tätä tilinpäätöstä allekirjoitettaessa ja Yhdistyneen kuningaskunnan ratifioinnin puuttuessa tosiasiallinen eropäivämäärä ja eroamisen tapa (sopimuksella vai ilman sopimusta) ei vielä ole tiedossa. Nykyisen tilanteen perusteella eroprosessilla ei ole vaikutusta varainhoitovuotta 2018 koskevaan EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen.

KONSOLIDOIDUT TILINPÄÄTÖSLASKELMAT JA LIITETIEDOT (14)

SISÄLLYSLUETTELO

TASE 13

TUOTTO- JA KULULASKELMA 14

RAHAVIRTALASKELMA 15

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA 16

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT 17

1. TILINPÄÄTÖKSEN KESKEISET LAATIMISPERIAATTEET 17

2. TASEEN LIITETIEDOT 30

3. TUOTTO- JA KULULASKELMAN LIITETIEDOT 57

4. EHDOLLISET VELAT JA VARAT 65

5. TALOUSARVIOSITOUMUKSET JA OIKEUDELLISET SITOUMUKSET 69

6. RAHOITUSRISKIN HALLINTA 73

7. LÄHIPIIRIÄ KOSKEVAT TIEDOT 84

8. TILINPÄÄTÖSPÄIVÄN JÄLKEISET TAPAHTUMAT 86

9. KONSOLIDOINNIN LAAJUUS 86

TASE

milj. euroa Liitetieto 31.12.2018 31.12.2017 PITKÄAIKAISET VARAT Aineettomat hyödykkeet 2.1 446 405 Aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet 2.2 11 185 10 745 Pääomaosuusmenetelmällä arvostetut sijoitukset 2.3 591 581 Rahoitusvarat 2.4 65 231 59 980 Ennakkomaksut 2.5 26 006 25 022 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista 2.6 416 611 103 875 97 344 LYHYTAIKAISET VARAT Rahoitusvarat 2.4 4 168 8 655 Ennakkomaksut 2.5 23 968 24 005 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista 2.6 24 248 11 755 Vaihto-omaisuus 2.7 73 295 Käteisvarat ja muut rahavarat 2.8 18 113 24 111 70 570 68 821 VASTAAVAA YHTEENSÄ 174 444 166 165 PITKÄAIKAISET VELAT Eläkkeet ja muut työsuhde-etuudet 2.9 (80 456 ) (73 122 ) Varaukset 2.10 (3 281 ) (2 880 ) Rahoitusvelat 2.11 (53 289 ) (50 063 ) (137 025 ) (126 065 ) LYHYTAIKAISET VELAT Varaukset 2.10 (852) (659) Rahoitusvelat 2.11 (2 617 ) (6 850 ) Muut lyhytaikaiset velat 2.12 (32 227 ) (39 048 ) Menojäämät ja tuloennakot 2.13 (63 186 ) (63 902 ) (98 882 ) (110 459 ) VASTATTAVAA YHTEENSÄ (235 907 ) (236 524 ) NETTOVARAT (61 463 ) (70 359 ) Rahastot 2.14 4 961 4 876 Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet (*1) 2.15 (66 424 ) (75 234 ) NETTOVARAT (61 463 ) (70 359 )

TUOTTO- JA KULULASKELMA

milj. euroa Liitetieto 2018 2017 TULOT Tuotot muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista BKTL-varat 3.1 105 780 78 620 Perinteiset omat varat 3.2 22 767 20 520 Alv-varat 3.3 17 624 16 947 Sakot 3.4 6 740 4 664 Varojen takaisinperintä 3.5 2 215 1 879 Muut 3.6 3 312 10 376 158 438 133 006 Tuotot vaihtoon perustuvista transaktioista Rahoitustuotot 3.7 3 115 1 845 Muut 3.8 1 379 1 332 4 494 3 177 Tuotot yhteensä 162 932 136 183 KULUT Jäsenvaltioiden toteuttamat 3.9 Maataloustukirahasto (43 527 ) (44 289 ) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto ja muut maaseudun kehittämistä koskevat välineet (13 149 ) (11 359 ) Euroopan aluekehitysrahasto ja koheesiorahasto (30 230 ) (17 650 ) Euroopan sosiaalirahasto (11 935 ) (7 353 ) Muut (2 826 ) (1 253 ) Komission, toimeenpanovirastojen ja erityisrahastojen toteuttamat 3.10 (17 551 ) (15 738 ) EU:n muiden virastojen ja elinten toteuttamat 3.11 (3 396 ) (2 667 ) Kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen toteuttamat 3.11 (4 016 ) (4 115 ) Muiden yhteisöjen toteuttamat 3.11 (3 569 ) (1 478 ) Henkilöstö- ja eläkekulut 3.12 (10 929 ) (10 002 ) Työsuhde-etuuksiin liittyvien vakuutusmatemaattisten oletusten muutokset 3.13 — (3 544 ) Rahoituskulut 3.14 (1 677 ) (1 896 ) Muut kulut 3.15 (6 208 ) (6 756 ) Kulut yhteensä (149 014 ) (128 101 ) VARAINHOITOVUODEN TALOUDELLINEN TULOS 13 918 8 082

RAHAVIRTALASKELMA

milj. euroa 2018 2017 Varainhoitovuoden taloudellinen tulos 13 918 8 082 Toiminnan rahavirta Hankintamenon jaksottaminen 104 99 Poistot 998 888 Sijoitusten arvonalentumistappio (arvonalentumistappion peruuttaminen) — — Lainojen (lisäys)/väheneminen 1 041 497 Ennakkomaksujen (lisäys)/väheneminen (947) (3 557 ) Vaihtoon perustuvien saamisten ja muuhun kuin vaihtoon perustuvien kerrytettävissä olevien rahamäärien (lisäys)/väheneminen (12 299 ) (745) Vaihto-omaisuuden (lisäys)/väheneminen 222 (130) Eläkkeisiin ja muihin työsuhde-etuuksiin liittyvän velan lisäys/(väheneminen) 7 334 5 891 Varausten lisäys/(väheneminen) 594 928 Rahoitusvelkojen lisäys/(väheneminen) (1 007 ) (438) Muiden lyhytaikaisten velkojen lisäys/(väheneminen) (6 821 ) (957) Menojäämien ja tuloennakoiden lisäys/(väheneminen) (716) (3 678 ) Edellisen varainhoitovuoden ylijäämä, joka kirjataan tuottona, johon ei liity maksutapahtumaa (556) (6 405 ) Työsuhde-etuuksiin liittyvien velkojen uudelleenarvostukset (tuotto- ja kululaskelmaan sisältymättömät transaktiot, joihin ei liity maksutapahtumaa) (4 396 ) — Muut transaktiot, joihin ei liity maksutapahtumaa (71) 3 Investointien rahavirta Aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden (lisäys)/väheneminen (1 583 ) (1 687 ) Pääomaosuusmenetelmällä arvostettujen sijoitusten (lisäys)/väheneminen (9) (53) Myytävissä olevien rahoitusvarojen (lisäys)/väheneminen (1 811 ) (3 190 ) Käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavien rahoitusvarojen (lisäys)/väheneminen 7 (22) NETTORAHAVIRTA (5 998 ) (4 474 ) Käteisvarojen ja muiden rahavarojen nettomääräinen lisäys/(väheneminen) (5 998 ) (4 474 ) Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden alussa 24 111 28 585 Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden lopussa 18 113 24 111

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA

milj. euroa Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet Kertynyt ylijäämä/ (alijäämä) Muut rahastot Käyvän arvon rahasto Nettovarat SALDO 31.12.2016 (76 881 ) 4 516 325 (72 040 ) Takuurahaston varojen muutos (20) 20 — — Käypään arvoon perustuvat muutokset — — (2) (2) Muut (11) 62 (46) 5 Jäsenvaltioille siirretty osa talousarvion toteutuksen 2016 tuloksesta (6 405 ) — — (6 405 ) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos 8 082 — — 8 082 SALDO 31.12.2017 (75 234 ) 4 598 278 (70 359 ) Takuurahaston varojen muutos (186) 186 — — Käypään arvoon perustuvat muutokset — — (47) (47) Työsuhde-etuuksiin liittyvien velkojen uudelleenarvostukset (4 396 ) — — (4 396 ) Muut 30 (54) — (24) Jäsenvaltioille siirretty osa talousarvion toteutuksen 2017 tuloksesta (556) — — (556) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos 13 918 — — 13 918 SALDO 31.12.2018 (66 424 ) 4 730 231 (61 463 )

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT

1. TILINPÄÄTÖKSEN KESKEISET LAATIMISPERIAATTEET

1.1 OIKEUSPERUSTA JA TILINPÄÄTÖSSÄÄNNÖT

EU:n kirjanpidossa ja tilinpäätöksen laadinnassa noudatetaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18 päivänä heinäkuuta 2018 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) 1046/2018 (15), jäljempänä ”varainhoitoasetus”.

Varainhoitoasetuksen 80 artiklan mukaisesti EU laatii tilinpäätöksensä suoriteperusteisena. Kyseiset säännöt perustuvat julkisen sektorin kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin (International Public Sector Accounting Standards, IPSAS). Näitä komission tilinpitäjän vahvistamia kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjä on noudatettava kaikissa konsolidoinnin piiriin kuuluvissa EU:n toimielimissä ja elimissä. Tavoitteena on luoda kirjanpitoa, arvostamista sekä tilinpäätöksen laadintaa ja esittämistä koskevat yhdenmukaiset säännöt, jotta voitaisiin varmistaa, että tilinpäätökset laaditaan ja konsolidoidaan yhdenmukaisella tavalla.

Euroopan unionin uusien ja tarkistettujen tilinpäätössääntöjen soveltaminen

Tarkistettu Euroopan unionin tilinpäätössääntö, joka on voimassa 1. tammikuuta 2018 lähtien alkaneiden varainhoitovuosien osalta

Seuraavien komission tilinpitäjän vahvistamien kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjen soveltamisesta tuli pakollista kuluvana vuonna:

— Tilinpäätössäännön nro 12 ”Työsuhde-etuudet” tarkistus: Tilinpitäjä hyväksyi tarkistetun tilinpäätössäännön nro 12 vuonna 2017. Tarkistus perustuu uuteen IPSAS 39 standardiin ”Työsuhde-etuudet”, joka julkaistiin heinäkuussa 2016. Tarkistetun tilinpäätössäännön nro 12 ensimmäisellä soveltamisella ei ollut merkittäviä vaikutuksia EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen lukuun ottamatta vakuutusmatemaattisten oletusten muutoksista saatavien tappioiden tai voittojen kirjaamista. Tarkistetun tilinpäätössäännön mukaan ne on kirjattava suoraan nettovaroihin, kun aiempien vaatimusten mukaan ne otettiin huomioon ylijäämässä tai alijäämässä.

Hyväksytty uusi tilinpäätössääntö, jota ei vielä sovellettu 31. joulukuuta 2018

EU:ssa ei ole sovellettu seuraavaa uutta tilinpäätössääntöä, jonka komission tilinpitäjä on hyväksynyt, mutta joka ei vielä ole voimassa:

— Uusi tilinpäätössääntö nro 20 ”Julkisen sektorin yhdistelyt” (voimassa 1. tammikuuta 2019 lähtien alkaneiden varainhoitovuosien osalta): IPSAS-standardiin 40 ”Julkisen sektorin yhdistelyt” perustuvassa tilinpäätössäännössä nro 20 annetaan julkisen sektorin yhdistelyn luokitus. Se perustuu kahteen eri tyyppiin riippuen siitä, toteutuuko transaktio yhteisessä valvonnassa vaiko ei: i) sulautuminen, jossa transaktio perustuu EU:hun yhdistetyn yhteisön kirjanpitoarvoihin; ja ii) hankinta, jossa transaktio perustuu EU:n hankkiman yhteisön käypään arvoon hankintapäivänä. Molempien osalta esitetään erilliset vaatimukset ja julkistamisen taso. Tämän tavoitteena on antaa EU:n tilinpäätöksen käyttäjille parempi käsitys vaikutuksista. Vaikutus EU:n tilinpäätökseen ensimmäisenä soveltamisvuotena riippuu siitä, toteuttaako EU kyseisenä ajankohtana julkisen sektorin yhdistelyjä koskevia transaktioita.

1.2 TILINPÄÄTÖKSEN LAATIMISPERIAATTEET

Tilinpäätöksen tarkoituksena on antaa tietoa organisaation taloudellisesta asemasta, sen toiminnan tuloksesta ja sen rahavirroista. Tavoitteena on, että näistä tiedoista on hyötyä laajalle käyttäjäkunnalle. Koska EU on julkisoikeudellinen yhteisö, tilinpäätöksellä on lisäksi tarkoitus antaa tietoja, joista on hyötyä päätöksenteossa, ja osoittaa, että unioni on hoitanut sille uskottuja varoja vastuullisesti. Tämä asiakirja on laadittu näiden periaatteiden mukaisesti.

Yleiset periaatteet (laskentaperiaatteet), joita noudatetaan tilinpäätöstä laadittaessa, määritetään EU:n tilinpäätössäännössä nro 1 (”Tilinpäätös”), ja ne ovat samat kuin IPSAS 1 -standardissa eli oikean kuvan antaminen, suoriteperuste, toiminnan jatkuvuus, esittämistavan johdonmukaisuus, olennaisuus, erien yhdistäminen, bruttoperiaate ja tietojen vertailtavuus. Tilinpäätösraportoinnin laadulliset ominaisuudet ovat merkityksellisyys, todenmukaisen kuvan antaminen (luotettavuus), ymmärrettävyys, oikea-aikaisuus, vertailukelpoisuus ja todennettavuus.

1.3 KONSOLIDOINTI

Konsolidoinnin laajuus

EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen kuuluvat kaikki merkittävät määräysvallassa olevat yhteisöt (eli EU:n toimielimet, mukaan lukien komissio, ja EU:n virastot), osakkuusyritykset ja yhteisyritykset. Konsolidoitujen yhteisöjen täydellinen luettelo on EU:n tilinpäätöksen liitetiedossa 9. Siihen sisältyy nykyisin 52 määräysvallassa olevaa yhteisöä ja 1 osakkuusyritys. Yhteisöjä, jotka kuuluvat konsolidoinnin piiriin mutta joilla on vähäinen merkitys EU:n konsolidoidussa tilinpäätöksessä, ei tarvitse konsolidoida tai arvostaa pääomaosuusmenetelmällä, jos se veisi kohtuuttomasti aikaa tai aiheuttaisi liian suuret kustannukset EU:lle. Kyseiset ”vähämerkityksiset yhteisöt” luetellaan erikseen liitetiedossa 9. Vuonna 2018 vähämerkityksisiksi luokiteltiin 7 yhteisöä.

Määräysvallassa olevat yhteisöt

Päätös yhteisön sisällyttämisestä konsolidointiin perustuu määräysvallan käsitteeseen. Määräysvallassa olevat yhteisöt ovat yhteisöjä, joista EU saa tai sillä on oikeus saada vaihtuvia etuja toimintaan osallistumisesta. EU voi vaikuttaa kyseisten etujen luonteeseen ja määrään käyttämällä määräysvaltaansa yhteisössä. Määräysvallan on oltava käytettävissä kaiken aikaa, ja sen on liityttävä yhteisön relevantteihin toimintoihin. Määräysvallassa olevat yhteisöt konsolidoidaan kokonaisuudessaan. Konsolidointi alkaa siitä päivästä, jona määräysvalta saadaan, ja loppuu kun määräysvaltaa ei enää ole.

Määräysvallan tavallisimmat osoittajat ovat EU:ssa yhteisön perustaminen perussopimusten tai johdetun oikeuden mukaisesti, yhteisön toiminnan rahoittaminen EU:n talousarviosta saatavalla rahoituksella, äänioikeudet hallintoelimissä, Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tekemät tarkastukset ja Euroopan parlamentin myöntämä vastuuvapaus. Kunkin yhteisön osalta on arvioitava erikseen, syntyykö määräysvalta yhden vai kaikkien edellä mainittujen perusteiden seurauksena.

Tämän lähestymistavan mukaisesti EU:n toimielinten (Euroopan keskuspankkia lukuun ottamatta) ja virastojen (entiseen toiseen pilariin kuuluneet virastot pois luettuina) katsotaan olevan EU:n yksinomaisessa määräysvallassa, ja ne on tämän vuoksi otettu konsolidoinnin piiriin. Myös selvitystilassa olevaa Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä (EHTY) pidetään määräysvallassa olevana yhteisönä.

Kaikki EU:n määräysvallassa olevien yhteisöjen väliset olennaiset transaktiot ja rahamäärät eliminoidaan. Sen sijaan näihin transaktioihin liittyvät realisoitumattomat voitot ja tappiot ovat vähäisiä, minkä vuoksi niitä ei ole eliminoitu.

Yhteisjärjestelyt

Yhteisjärjestely on sopimus, jonka mukaisesti EU:lla ja yhdellä tai useammalla osapuolella on yhteinen määräysvalta. Yhteinen määräysvalta on sopimukseen perustuva, tiettyä järjestelyä koskeva jaettu määräysvalta. Se on olemassa vain silloin, kun asianomaisia toimintoja koskevat päätökset edellyttävät määräysvallan jakavien osapuolten yksimielistä suostumusta. Yhteisjärjestelyt voivat olla joko yhteisiä toimia tai yhteisyrityksiä. Jos yhteisjärjestely on rakenteeltaan erillinen yksikkö ja yhteisjärjestelyn osapuolilla on järjestelyn nettovaroja koskevia oikeuksia, kyseinen yhteisjärjestely luokitellaan yhteisyritykseksi. Osuuksia yhteisyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen (ks. liitetieto 1.5.4). Jos osapuolilla on järjestelyyn liittyen omaisuuseriä koskevia oikeuksia ja velkoja koskevia velvoitteita, kyseinen yhteisjärjestely luokitellaan yhteiseksi toimeksi. EU kirjaa tilinpäätökseensä yhteisiä toimia koskevista osuuksista seuraavat erät: EU:n varat, velat, tulot ja menot sekä EU:n osuus yhteisistä varoista, veloista, tuloista ja menoista.

Osakkuusyritykset

Osakkuusyritykset ovat yhteisöjä, joissa EU:lla on suoraan tai välillisesti huomattava vaikutusvalta, mutta ei määräysvaltaa. Vaikutusvalta katsotaan huomattavaksi, jos EU:lla on suoraan tai välillisesti vähintään 20 prosenttia äänioikeuksista. Osuuksia osakkuusyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen (ks. liitetieto 1.5.4).

Konsolidoinnin ulkopuoliset yhteisöt, joiden varoja komissio hallinnoi

Euroopan komissio hallinnoi EU:n henkilöstön sairausvakuutusjärjestelmän, Euroopan kehitysrahaston ja osallistujien takuurahaston varoja niiden puolesta. Näitä yhteisöjä ei kuitenkaan ole konsolidoitu EU:n tilinpäätökseen, koska ne eivät ole EU:n määräysvallassa.

1.4 LAATIMISPERUSTA

Tilinpäätös laaditaan vuosittain. Tilivuosi alkaa 1. tammikuuta ja päättyy 31. joulukuuta.

1.4.1 Valuuttojen muuntaminen euroiksi

Toimintavaluutta ja raportointivaluutta

Jos ei toisin mainita, tilinpäätös laaditaan miljoonina euroina, koska euro on EU:n toiminta- ja raportointivaluutta.

Transaktiot ja saldot

Ulkomaan rahan määräiset transaktiot muunnetaan euroiksi transaktiopäivän valuuttakurssiin. Tuotto- ja kululaskelmaan on kirjattu kurssivoitot ja -tappiot, jotka syntyvät ulkomaan rahan määräisten transaktioiden suorittamisesta sekä ulkomaan rahan määräisten monetaaristen varojen ja velkojen muuntamisesta euromääräisiksi vuoden lopun valuuttakursseihin. Myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokiteltuihin ei-monetaarisiin rahoitusinstrumentteihin liittyvät muuntoerot kirjataan käyvän arvon rahastoon.

Poikkeavia muuntomenetelmiä sovelletaan aineellisiin käyttöomaisuushyödykkeisiin ja aineettomiin hyödykkeisiin, jotka arvostetaan euroina niiden hankintapäivänä voimassa olleiden euron kurssien mukaan.

Ulkomaan rahan määräisten monetaaristen varojen ja velkojen saldot vuoden lopussa muunnetaan euroiksi käyttäen seuraavia 31. joulukuuta voimassa olleita Euroopan keskuspankin (EKP) valuuttakursseja:

Euron vaihtokurssit

Valuutta 31.12.2018 31.12.2017 Valuutta 31.12.2018 31.12.2017 BGN 1,9558 1,9558 PLN 4,3014 4,177 CZK 25,7240 25,5350 RON 4,6635 4,6585 DKK 7,4673 7,4449 SEK 10,2548 9,8438 GBP 0,8945 0,8872 CHF 1,1269 1,1702 HRK 7,4125 7,4400 JPY 125,8500 135,01 HUF 320,9800 310,3300 USD 1,145 1,1993

1.4.2 Arvioiden käyttäminen

IPSAS-standardien ja yleisesti hyväksyttyjen tilinpäätösperiaatteiden mukaisesti tilinpäätökseen sisältyy väistämättä määriä, jotka perustuvat johdon tekemiin arvioihin ja oletuksiin, jotka puolestaan perustuvat luotettavimpiin käytettävissä oleviin tietoihin. Merkittäviin arvioihin kuuluvat muun muassa työsuhde-etuuksiin liittyvät velat, varaukset, vaihto-omaisuuteen ja muihin lyhytaikaisiin saamisiin liittyvä taloudellinen riski, tulo- ja menojäämät, ehdolliset varat ja velat, aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden arvon alentuminen sekä rahoitusvälineitä koskevissa liitetiedoissa esitetyt määrät. Kyseisten erien todellinen arvo voi poiketa arvioista. Arvioihin tehtävät muutokset kirjataan kaudella, jonka aikana ne tulevat tietoon.

1.5 TASE

1.5.1 Aineettomat hyödykkeet

Hankitut tietokoneohjelmistojen lisenssit kirjataan alkuperäiseen hankintamenoon, josta on vähennetty kertyneet poistot ja arvonalentumistappiot. Kyseisistä omaisuuseristä tehdään poistot tasapoistomenetelmällä omaisuuserien arvioituna taloudellisena vaikutusaikana (3–11 vuotta). Aineettomien hyödykkeiden arvioitu taloudellinen vaikutusaika riippuu niiden sopimuksessa määritellystä taloudellisesta tai oikeudellisesta käyttöajasta. Sisäisesti tuotetut aineettomat hyödykkeet aktivoidaan, kun EU:n kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjen mukaiset kriteerit täyttyvät. Menot liittyvät pelkästään omaisuuserän kehitysvaiheeseen. Aktivoitaviin menoihin kuuluvat kaikki välittömät menot, jotka ovat välttämättömiä hyödykkeen luomiseksi, tuottamiseksi ja saattamiseksi valmiiksi toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla. Tutkimustoimintaan liittyvät menot, aktivointikelvottomat kehitysmenot ja ylläpitomenot kirjataan kuluiksi, kun ne syntyvät.

1.5.2 Aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet

Kaikki aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet kirjataan alkuperäiseen hankintamenoon, josta on vähennetty kertyneet poistot ja arvonalentumistappiot. Hankintamenoon sisältyvät kustannukset, jotka voidaan suoraan kohdistaa omaisuuserän hankintaan, rakentamiseen tai siirtämiseen.

Myöhemmin syntyvät menot sisällytetään omaisuuserän kirjanpitoarvoon tai kirjataan erillisenä omaisuuseränä ainoastaan silloin, kun on todennäköistä, että EU saa omaisuuserästä tulevaisuudessa taloudellista hyötyä tai suorituspotentiaalia, ja kun omaisuuserään liittyvät menot voidaan määrittää luotettavasti. Korjaus- ja ylläpitomenot kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan sinä varainhoitovuotena, jonka aikana ne syntyvät.

Maa-alueista ja taideteoksista ei tehdä poistoja, koska niiden taloudellisen vaikutusajan katsotaan olevan rajoittamaton. Myöskään keskeneräisistä hankinnoista ei tehdä poistoja, koska tällaiset omaisuuserät eivät ole vielä käytettävissä. Muista omaisuuseristä tehdään tasapoistot, jotta niiden jäännösarvo voidaan vähentää niiden arvioituna taloudellisena vaikutusaikana seuraavasti:

Omaisuuserän laji Tasapoisto prosentteina Rakennukset 4–10 % Avaruusresurssit 8–25 % Koneet ja kalusto 10–25 % Irtaimisto ja ajoneuvot 0–25 % Tietokonelaitteet 25–33 % Muut 10–33 %

Omaisuuserien luovutuksesta saatavat voitot ja tappiot määritetään vertaamalla luovutustuloa, josta on vähennetty myyntikustannukset, luovutetun omaisuuserän kirjanpitoarvoon. Kyseiset voitot ja tappiot kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan.

Vuokraus

Aineellisten hyödykkeiden vuokraus luokitellaan rahoitusleasingtoiminnaksi silloin, kun omistamiseen liittyvät riskit ja edut kuuluvat olennaisilta osin EU:lle. Rahoitusleasingilla hankitut omaisuuserät aktivoidaan leasingsopimuksen syntymisajankohtana joko omaisuuserän käypään arvoon tai leasingmaksujen vähimmäismäärän nykyarvoon sen mukaan, kumpi näistä on pienempi. Koron osuus rahoitusleasingmaksusta kirjataan kuluksi vuokra-aikana, jotta jäljellä olevalle velalle tulee kullakin kaudella samansuuruinen korkoprosentti. Vuokravelvoitteet, joista on vähennetty rahoitusmenot, sisällytetään (lyhyt- ja pitkäaikaisiin) rahoitusvelkoihin. Koron osuus rahoituskustannuksista kirjataan kuluksi tuotto- ja kululaskelmaan vuokra-aikana siten, että jäljellä olevalle velalle tulee kullakin kaudella samansuuruinen korkoprosentti. Rahoitusleasingilla hallussa pidettävistä omaisuuseristä tehdään poistot joko omaisuuserien taloudellisena vaikutusaikana tai leasingsopimuksen voimassaoloaikana sen mukaan kumpi näistä on lyhyempi.

Leasingsopimukset, joissa omistajuuteen liittyvät riskit ja edut säilyvät olennaisilta osin vuokralleantajalla, luokitellaan muiksi leasingsopimuksiksi. Käyttöleasingin maksut kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan tasaerinä leasingsopimuksen voimassaoloaikana.

1.5.3 Muiden kuin rahoitusvarojen arvon alentuminen

Omaisuuseristä, joiden taloudellista vaikutusaikaa ei ole rajoitettu, ei tehdä poistoja / hankintamenon jaksotuksia vaan niiden arvon alentumista testataan vuosittain. Kyseisten omaisuuserien arvon mahdollinen alentuminen selvitetään aina, kun on viitteitä siitä, että kirjanpitoarvoa vastaava rahamäärä ei ole enää kerrytettävissä tapahtumien tai olosuhteiden muuttumisen vuoksi. Arvonalentumistappioksi kirjataan määrä, jolla omaisuuserän kirjanpitoarvo ylittää siitä kerrytettävissä olevan rahamäärän. Kerrytettävissä oleva rahamäärä on omaisuuserän käypä arvo, josta on vähennetty luovutuksesta aiheutuvat menot, tai omaisuuserän käyttöarvo, sen mukaan kumpi näistä on suurempi.

Aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden jäännösarvoa ja taloudellista vaikutusaikaa tarkistetaan vähintään kerran vuodessa ja muutetaan tarvittaessa. Omaisuuserän kirjanpitoarvoa alennetaan välittömästi vastaamaan siihen liittyvää kerrytettävissä olevaa rahamäärää, jos kirjanpitoarvon havaitaan olevan kerrytettävissä olevaa rahamäärää suurempi. Jos aiempina vuosina kirjattujen arvonalennusten perusteet eivät enää päde, arvonalentumistappiot peruutetaan.

1.5.4 Pääomaosuusmenetelmällä arvostetut sijoitukset

Osuudet osakkuusyrityksissä ja yhteisyrityksissä

Sijoitukset, jotka käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen, kirjataan alun perin hankintamenoon. Myöhemmin tätä kirjanpitoarvoa lisätään tai vähennetään, jotta voidaan arvostaa EU:n osuus sijoittajan ylijäämästä tai alijäämästä hankintapäivämäärän jälkeen. EU:n osuus sijoittajan ylijäämästä tai alijäämästä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan, ja EU:n osuus sijoittajan pääoman muutoksista kirjataan nettovaroihin sisältyviin rahastoihin. Alkuperäinen hankintameno ja kaikki muutokset (myöhemmät rahoitusosuudet, osuus taloudellisista voitoista, tappioista, rahastojen muutoksista, arvon alentumisesta ja osingoista) muodostavat sijoituksen kirjanpitoarvon EU:n tilinpäätöslaskelmissa tilinpäätöspäivänä. Sijoituksesta saatu voitonjako vähentää omaisuuserän kirjanpitoarvoa.

Jos EU:n osuus kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää käyttäen käsiteltävän sijoituksen tuottamista tappioista on yhtä suuri kuin sen omistusosuus sijoituksesta tai ylittää tämän, EU ei merkitse lisätappioita taseeseensa (”taseeseen merkitsemättömät tappiot”). Kun EU:n osuus on pienentynyt nollan suuruiseksi, lisätappioita otetaan huomioon ja velkaa kirjataan vain siihen määrään asti kuin EU:lla on oikeudellinen tai tosiasiallinen velvoite tai se on suorittanut maksuja osakkuus- tai yhteisyrityksen puolesta.

Jos arvon alentuminen voidaan osoittaa, omaisuuserät kirjataan alempaan kerrytettävissä olevaan rahamäärään. Kerrytettävissä oleva rahamäärä määritetään edellä liitetiedossa 1.5.3 kuvatulla tavalla. Jos arvon alentumiselle ei myöhempänä ajankohtana ole enää perustetta, arvonalentumistappio peruutetaan kirjaamalla omaisuuserä arvonalentumistappiosta puhdistettuun kirjanpitoarvoon.

EU ei pyri käyttämään huomattavaa vaikutusvaltaa sellaisissa pääomasijoitusrahastoissa, joissa sillä on vähintään 20 prosentin omistusosuus. Näitä rahastoja pidetään tämän vuoksi myytävissä olevina rahoitusvaroina.

Osakkuusyrityksiä ja yhteisyrityksiä, joiden katsotaan olevan vähämerkityksisiä, ei käsitellä kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen. EU:n rahoitusosuudet kyseisissä yhteisöissä kirjataan kuluksi asianomaisella tilikaudella.

1.5.5 Rahoitusvarat

Luokittelu

EU luokittelee rahoitusvaransa seuraavasti: käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavat rahoitusvarat; lainat ja muut saamiset; eräpäivään asti pidettävät sijoitukset; ja myytävissä olevat rahoitusvarat. Rahoitusinstrumenttien luokka määritellään alkuperäisen kirjaamisen ajankohtana, ja sitä tarkastellaan vuosittain tilinpäätöspäivänä.

i) Käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavat rahoitusvarat

Rahoitusvaroihin kuuluva erä sijoitetaan tähän luokkaan, jos se on ensisijaisesti hankittu myytäväksi lyhyellä aikavälillä tai jos yhteisö on nimennyt sen myytäväksi lyhyellä aikavälillä. Myös johdannaiset sijoitetaan tähän luokkaan. Tähän luokkaan kuuluvat omaisuuserät sisällytetään lyhytaikaisiin varoihin, jos ne todennäköisesti realisoidaan 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä.

ii) Lainat ja muut saamiset

Lainat ja muut saamiset ovat muita kuin johdannaisiin kuuluvia rahoitusvaroja, joihin liittyvät maksusuoritukset ovat kiinteitä tai muuten määritettävissä ja joita ei noteerata toimivilla markkinoilla. Nämä saamiset syntyvät silloin, kun EU antaa velalliselle suoraan rahaa, tavaroita tai palveluita ilman aikomusta käydä saamisella kauppaa tai siinä tapauksessa, että alkuperäisen luotonantajan oikeudet ovat siirtyneet EU:lle sen suoritettua maksun takaussopimuksen mukaisesti. Maksut, jotka erääntyvät 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä, luokitellaan lyhytaikaisiksi varoiksi. Maksut, jotka erääntyvät yli 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä, luokitellaan pitkäaikaisiksi varoiksi. Lainoihin ja muihin saamisiin sisältyvät määräaikaistalletukset, joiden alkuperäinen erääntymisaika on pidempi kuin kolme kuukautta.

iii) Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset

Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset ovat muita kuin johdannaisiin kuuluvia rahoitusvaroja, joihin liittyvät maksusuoritukset ovat kiinteitä tai muuten määritettävissä, jotka erääntyvät tiettyyn aikaan ja jotka EU aikoo pitää ja pystyy pitämään eräpäivään asti. EU:lla ei ollut tähän luokkaan kuuluvia sijoituksia varainhoitovuonna 2018.

iv) Myytävissä olevat rahoitusvarat

Myytävissä olevat rahoitusvarat ovat muita kuin johdannaisia, ja ne on joko nimetty tähän luokkaan kuuluviksi tai niitä ei ole sijoitettu mihinkään muuhun luokkaan. Ne luokitellaan joko lyhyt- tai pitkäaikaisiin varoihin sen mukaan, milloin EU aikoo luovuttaa ne. Sijoitukset yhteisöihin, joita ei ole konsolidoitu ja joita ei käsitellä kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen sekä muut oman pääoman tyyppiset sijoitukset (esimerkiksi riskipääomatoimet) luokitellaan myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi.

Alkuperäinen kirjaaminen ja arvostaminen

Sellaiset rahoitusvarat, jotka kirjataan tulosvaikutteisesti käypään arvoon, pidetään eräpäivään saakka tai jotka ovat myytävissä, kirjataan kaupankäyntipäivänä eli päivänä, jona Euroopan unioni sitoutuu ostamaan tai myymään omaisuuserän. Muut rahavarat ja lainat kirjataan silloin, kun raha talletetaan rahoituslaitokseen tai siirretään lainanottajille. Rahoitusvälineet kirjataan alun perin käypään arvoon. Alkuperäisen kirjaamisen yhteydessä käypään arvoon lisätään transaktiomenot kaikille rahoitusvaroille, joita ei kirjata tulosvaikutteisesti käypään arvoon. Rahoitusvarat, jotka kirjataan tulosvaikutteisesti käypään arvoon, kirjataan alun perin käypään arvoon, ja transaktiomenot kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan.

Rahoitusvaroihin kuuluvan erän käypä arvo on alkuperäisen kirjaamisen yhteydessä yleensä kauppahinta eli saadun vastikkeen käypä arvo, paitsi jos kyseisen rahoitusinstrumentin käyvästä arvosta saadaan näyttöä vertaamalla sitä muihin saman instrumentin todettavissa oleviin sen hetkisiin markkinatapahtumiin taikka sellaisen arvostusmenetelmän perusteella, jonka muuttujat sisältävät vain seurattavissa olevilta markkinoilta saatuja tietoja (esimerkiksi tietyt johdannaissopimukset). Kun myönnetään pitkäaikainen laina, josta ei peritä korkoa tai perittävä korko on markkinakorkoa alhaisempi, lainan käypänä arvona voidaan pitää kaikkien vastaisten rahavirtojen nykyarvoa, joka saadaan diskonttaamalla tulevat rahavirrat vastaavaan luottoluokkaan kuuluvan vastaavan instrumentin vallitsevalla markkinakorolla.

Myönnetyt lainat arvostetaan nimellisarvoon, jota pidetään lainan käypänä arvona. Tämä johtuu seuraavista syistä:

— EU:n lainanannon ”markkinaympäristö” poikkeaa selvästi tavanomaisista pääomamarkkinoista, joilla kaupallisia ja valtioiden joukkovelkakirjoja lasketaan liikkeeseen. Koska lainanantajilla on näillä markkinoilla myös vaihtoehtoisia sijoituskohteita, ne otetaan huomioon markkinahinnoissa. Tätä vaihtoehtoisten sijoitusten mahdollisuutta ei kuitenkaan sovelleta EU:hun, koska se ei saa sijoittaa rahaa pääomamarkkinoille. Se voi ainoastaan ottaa lainaa markkinoilta lainatakseen sen edelleen samoilla ehdoilla. Tämä tarkoittaa sitä, että EU:lla ei ole ottamilleen lainoille vaihtoehtoista lainaus- tai sijoituskohdetta. Tällöin ei ole myöskään vaihtoehtoiskustannusta eikä vertailuperustaa markkinakorkojen kanssa. EU:n lainaustoiminta muodostaa itse asiassa omat markkinat. Koska vaihtoehtoisia sijoituskohteita ei oteta huomioon, markkinahinta ei vastaa asianmukaisesti EU:n lainatransaktioiden sisältöä. Näin ollen EU:n lainanannon käypää arvoa ei voida määrittää suhteessa kaupallisiin tai valtioiden joukkovelkakirjoihin.

— Koska vertailukelpoisia toimivia markkinoita tai vastaavia transaktioita ei ole, Euroopan unionin olisi käytettävä perittyä korkoa määrittäessään käypiä arvoja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismiin, maksutaselainoihin ja muihin vastaaviin välineisiin liittyvässä lainanannossa.

— Koska näissä lainoissa lainanotto ja lainananto toteutetaan yleensä samoin ehdoin (back-to-back), ne kompensoivat toistensa vaikutuksia. Myönnettyjen lainojen efektiivinen korko on tämän vuoksi sama kuin niiden rahoittamiseksi otettujen lainojen korko. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

Rahoitusvälineet poistetaan taseesta, kun EU:lla ei enää ole oikeutta saada rahavirtaa sijoituksista tai kun EU on siirtänyt kaikki olennaiset omistajuuteen liittyvät riskit ja edut toiselle osapuolelle.

Myöhempi arvostaminen

a) Tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvarat kirjataan myöhempänä ajankohtana käypään arvoon. Luokkaan ”tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvälineet” kuuluvien erien käyvän arvon muutoksista aiheutuvat voitot ja tappiot kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan kaudella, jolla ne syntyvät.

b) Lainat ja muut saamiset kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Lainatuista varoista myönnetyissä luotoissa samaa efektiivistä korkoa sovelletaan sekä otto- että antolainaukseen, koska kyseiset lainat ovat luonteeltaan ns. back-to-back-operaatioita, eivätkä otto- ja antolainauksen ehdot ja määrät eroa merkittävästi toisistaan. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

c) Eräpäivään saakka pidettävät omaisuuserät kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. EU:lla ei tällä hetkellä ole eräpäivään asti pidettäviä sijoituksia.

d) Myytävissä olevat rahoitusvarat kirjataan myöhempänä ajankohtana käypään arvoon. Myytävissä olevien rahoitusvarojen käyvän arvon muutoksista syntyvät voitot ja tappiot kirjataan käyvän arvon rahastoon lukuun ottamatta monetaaristen varojen muuntoeroja, jotka kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Kun kyseiset omaisuuserät poistetaan taseesta tai niiden arvo alenee, käyvän arvon rahastoon aiemmin merkityt kumulatiiviset käyvän arvon oikaisut kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Efektiivisen koron menetelmällä laskettu myytävissä olevien rahoitusvarojen tuottama korko kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Myytävissä olevista oman pääoman ehtoisista instrumenteista saatavat osingot kirjataan silloin, kun EU:n oikeus saada maksuja syntyy.

Toimivilla markkinoilla noteerattavien sijoitusten käyvät arvot perustuvat voimassa oleviin ostokursseihin. Jos rahoitusvaroihin kuuluvalla erällä ei ole toimivia markkinoita, arvopaperi on noteeraamaton tai kyseessä on OTC-johdannainen, EU määrittää käyvän arvon arvostusmenetelmien avulla. Näihin menetelmiin kuuluvat muun muassa vertailu toisistaan riippumattomien osapuolten välisiin viimeaikaisiin liiketoimiin ja muihin keskeisiltä osiltaan vastaaviin instrumentteihin, diskontattujen rahavirtojen analysointi, optionhinnoittelumallit sekä muut markkinatoimijoiden yleisesti käyttämät arvostusmenetelmät.

Riskipääomarahastoihin tehdyt sijoitukset, jotka on luokiteltu myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi ja joilla ei ole noteerattua markkinahintaa toimivilla markkinoilla, arvostetaan osuudenomistajille kuuluvien varojen tilinpäätöspäivän nettoarvoon, jonka katsotaan vastaavan niiden käypää arvoa.

Jos sellaisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin, joita ei noteerata toimivilla markkinoilla, tehtyjen sijoitusten käypää arvoa ei voida luotettavasti määrittää, nämä sijoitukset arvostetaan hankintamenoon, josta on vähennetty arvonalentumistappiot.

Rahoitusvarojen arvon alentuminen

Rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvo on alentunut ja tappio kirjataan ainoastaan siinä tapauksessa, että arvonalentumisesta on objektiivista näyttöä yhden tai useamman, omaisuuserän alkuperäisen kirjaamisen jälkeen toteutuneen tapahtuman seurauksena ja että tappion synnyttävällä tapahtumalla (tai tapahtumilla) on luotettavasti arvioitavissa oleva vaikutus rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvioituihin vastaisiin rahavirtoihin. EU arvioi jokaisena tilinpäätöspäivänä, onko objektiivista näyttöä siitä, että rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvo on alentunut.

a) Jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkittävät omaisuuserät

Jos on objektiivista näyttöä siitä, että jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkityistä lainoista ja muista saamisista tai eräpäivään asti pidettävistä sijoituksista on syntynyt arvonalentumistappiota, tappion suuruus määritetään kyseisen rahoitusvaroihin kuuluvan erän kirjanpitoarvon ja sen alkuperäisellä efektiivisellä korolla diskontattujen arvioitujen vastaisten rahavirtojen nykyarvon erotuksena (ottamatta huomioon vastaisia, vielä toteutumattomia luottotappioita). Omaisuuserän kirjanpitoarvoa alennetaan ja tappion määrä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Jos lainan tai eräpäivään asti pidettävän sijoituksen korko on vaihtuva, arvonalentumistappiota määritettäessä diskonttauskorkona käytetään sopimuksen perusteella määräytyvää tarkasteluhetken efektiivistä korkoa. Rahoitusvaroihin kuuluvan vakuudellisen erän arvioitujen vastaisten rahavirtojen nykyarvon laskennassa otetaan huomioon rahavirrat, jotka mahdollisesti saadaan vakuuden realisoinnin seurauksena, vähennettyinä vakuuden haltuunotosta ja myynnistä aiheutuvilla menoilla riippumatta siitä, onko vakuuden realisointi todennäköistä vai ei. Jos arvonalentumistappion määrä pienenee jollakin myöhemmällä kaudella ja vähennyksen voidaan objektiivisesti katsoa liittyvän arvonalentumisen kirjaamisen jälkeiseen tapahtumaan, aikaisemmin kirjattu arvonalentumistappio peruutetaan tulosvaikutteisesti.

b) Käypään arvoon taseeseen merkittävät omaisuuserät

Kun on kyse myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokitelluista oman pääoman ehtoisista sijoituksista, arvopaperin käyvän arvon huomattava tai pysyvä (pitkittynyt) alentuminen alle hankintamenon otetaan huomioon määritettäessä sitä, onko arvopaperien arvo alentunut. Jos tällaista näyttöä on myytävissä olevien rahoitusvarojen osalta, kumulatiivinen tappio poistetaan rahastoista ja kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Kumulatiivinen tappio lasketaan seuraavien erien erotuksena: hankintameno ja tarkasteluhetken käypä arvo, vähennettynä kyseisestä rahoitusvaroihin kuuluvasta erästä aikaisemmin tuotto- ja kululaskelmaan kirjatuilla arvonalentumistappioilla. Oman pääoman ehtoisten instrumenttien tulosvaikutteisesti kirjattuja arvonalentumistappioita ei peruuteta tulosvaikutteisesti. Jos myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokitellun vieraan pääoman ehtoisen instrumentin käypä arvo nousee myöhemmällä kaudella ja jos nousun voidaan objektiivisesti katsoa liittyvän arvonalentumistappion kirjaamisen jälkeiseen tapahtumaan, arvonalentumistappio peruutetaan tulosvaikutteisesti.

1.5.6 Vaihto-omaisuus

Vaihto-omaisuus arvostetaan hankintamenoon tai nettorealisointiarvoon sen mukaan, kumpi näistä arvioista on pienempi. Hankintamenoa määritettäessä käytetään FIFO-menetelmää. Valmiiden tuotteiden ja keskeneräisen tuotannon hankintameno muodostuu raaka-aineista, välittömistä työsuorituksista johtuvista menoista, muista suoraan kohdistettavissa olevista menoista sekä valmistuksen yleismenoista, jotka perustuvat normaaliin toiminta-asteeseen. Nettorealisointiarvo on tavanomaisessa liiketoiminnassa saatava arvioitu myyntihinta, josta on vähennetty valmiiksi saattamisesta ja myynnistä johtuvat menot. Jos vaihto-omaisuutta säilytetään luovutettavaksi veloituksetta tai nimellistä veloitusta vastaan, se arvostetaan hankintamenoon tai jälleenhankintahintaan, sen mukaan kumpi näistä arvoista on pienempi. Jälleenhankintahinta on hinta, jonka EU maksaisi hankkiessaan omaisuuserän tilinpäätöspäivänä.

1.5.7 Ennakkomaksut

Ennakkomaksun tarkoituksena on tarjota tuensaajalle käteisvaroja. Ennakkomaksu voidaan suorittaa useammassa erässä asianomaisessa sopimuksessa, päätöksessä tai perussäädöksessä kulloinkin määrätyllä ajanjaksolla. Ennakkomaksu joko käytetään tiettyyn tarkoitukseen sopimuksessa määrättynä ajanjaksona tai maksetaan takaisin. Jos tuensaajalle ei aiheudu tukikelpoisia menoja, ennakkomaksu on palautettava EU:lle. Tukikelpoisten kustannusten hyväksyminen (jolloin ne kirjataan kuluksi) voi johtaa ennakkomaksun määrän vähentämiseen tai poistamiseen kokonaan.

Myöhempinä tilinpäätöspäivinä ennakkomaksut arvostetaan alun perin taseeseen kirjattuun määrään, josta on vähennetty tilikauden aikana aiheutuneet tukikelpoiset menot (mukaan lukien tarvittaessa arvioidut määrät).

Ennakkomaksujen tuottamat korot kirjataan sitä mukaa kuin ne kertyvät ja asianomaisen sopimuksen määräysten mukaisesti. Kertynyt korkotuotto arvioidaan mahdollisimman luotettavien tietojen perusteella vuoden lopussa ja merkitään taseeseen.

Muut jäsenvaltioille suoritettavat ennakot, joilla EU korvaa jäsenvaltioille ennakkomaksut, jotka ne ovat suorittaneet tuensaajille (ml. yhteistyössä hallinnoitavat rahoitusvälineet) kirjataan varoiksi ja merkitään kirjanpidossa ennakkomaksuiksi. Myöhemmin muut ennakot jäsenvaltioille arvostetaan alun perin taseeseen kirjattuun määrään, josta on vähennetty kohtuullisten ja perusteltavissa olevien oletusten pohjalta muodostettu paras arvio lopullisille tuensaajille aiheutuneista tukikelpoisista menoista.

EU:n rahoitusosuudet Euroopan kehitysrahaston tai muiden konsolidoinnin ulkopuolisten yhteisöjen erityisrahastoihin luokitellaan myös ennakkomaksuiksi, koska niiden tarkoituksena on tarjota erityisrahastolle käteisvaroja, jotta se voisi rahoittaa tavoitteissaan määriteltyjä erityistoimia. EU:n rahoitusosuudet erityisrahastoihin arvostetaan EU:n rahoitusosuuden alkuperäiseen määrään, josta vähennetään tukikelpoiset menot (ja tarvittaessa myös arvioidut määrät), jotka ovat syntyneet erityisrahastolle raportointikauden aikana ja jotka on kohdennettu EU:n rahoitusosuuteen asianomaisen sopimuksen mukaisesti.

1.5.8 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista

EU:n tilinpäätössäännöissä edellytetään, että vaihtoon perustuvat ja muut kuin vaihtoon perustuvat transaktiot esitetään erikseen. Tämän vuoksi tilinpäätöstä laadittaessa saamisten määritellään syntyvän vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevien rahamäärien muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista. Viimeksi mainitut transaktiot ovat sellaisia, joissa EU saa arvoa toiselta yhteisöltä antamatta sille suoraan vastineeksi suunnilleen samaa arvoa (esimerkiksi omiin varoihin liittyvät kerrytettävissä olevat rahamäärät jäsenvaltioilta).

Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ovat rahoitusvälineiden määritelmän mukaisia. Näin ollen ne luokitellaan lainoiksi ja muiksi saamisiksi, ja niiden määrä lasketaan vastaavasti (ks. liitetieto 1.5.5). Rahoitusvälineitä koskeviin liitetietoihin, jotka liittyvät saamisiin vaihtoon perustuvista transaktioista, sisältyvät vaihtoon perustuvista transaktioista aiheutuvat tulojäämät ja menoennakot, koska ne ovat vähäisiä. Lisäksi kirjataan aiempaan kokemukseen perustuva yleinen arvonalentuminen sellaisista voimassa olevista perintämääräyksistä, joista ei ole vielä tehty erillistä arvonalentumiskirjausta.

Kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista kirjataan koroilla ja muilla seuraamusmaksuilla oikaistuun alkuperäiseen määräänsä, josta on vähennetty mahdollinen arvon alentuminen. Kerrytettävissä olevien rahamäärien arvon alentuminen todetaan muiden kuin vaihtoon perustuvien transaktioiden osalta silloin, kun on objektiivista näyttöä siitä, ettei EU pysty perimään kaikkia kerrytettävissä olevia rahamääriä muiden kuin vaihtoon perustuvien transaktioiden alkuperäisten ehtojen mukaisesti. Arvon alentumisena kirjattava määrä on omaisuuserän kirjanpitoarvon ja kerrytettävissä olevan rahamäärän erotus. Arvon alentumista vastaava määrä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Lisäksi kirjataan aiempaan kokemukseen perustuva yleinen arvonalentuminen sellaisista voimassa olevista perintämääräyksistä, joista ei ole vielä tehty erillistä arvonalentumiskirjausta. Ks. liitetieto 1.5.14, joka koskee vuoden lopussa kirjattavien tulojäämien käsittelyä. Määrät, jotka esitetään muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista kerrytettävissä olevina rahamäärinä, eivät ole rahoitusvälineitä, koska ne eivät perustu sopimukseen, joka synnyttää rahoitusvelan tai oman pääoman ehtoisen instrumentin. Tästä huolimatta muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista kerrytettävissä olevat rahamäärät esitetään tilinpäätöksen liitetiedoissa tarpeen mukaan yhdessä vaihtoon perustuvista transaktioista syntyvien saamisten kanssa.

1.5.9 Käteisvarat ja muut rahavarat

Käteisvarat ja muut rahavarat ovat rahoitusinstrumentteja. Niihin kuuluvat muun muassa käteinen raha, pankeissa olevat vaadittaessa tai lyhyellä varoitusajalla maksettavat talletukset sekä muut lyhytaikaiset, enintään kolmen kuukauden kuluessa erääntyvät erittäin likvidit sijoitukset.

1.5.10 Työsuhde-etuudet

Työsuhde-etuuksia koskevia tilinpäätösperiaatteita on päivitetty tarkistetun tilinpäätössäännön nro 12 ”Työsuhde-etuudet” vaatimusten mukaisesti. Tarkistettu tilinpäätössääntö on voimassa 1. tammikuuta 2018 tai sen jälkeen alkaneiden tilikausien osalta, ja se perustuu heinäkuussa 2016 julkaistuun uuteen IPSAS 39 standardiin (Työsuhde-etuudet). Tärkein tilinpäätössäännön nro 12 tarkistuksesta aiheutuva muutos on se, että vakuutusmatemaattiset voitot ja tappiot esitetään nettovarojen muutoksina eikä tuotto- ja kululaskelmassa.

Etuuspohjaisten järjestelyjen kirjanpitokäsittely on monimutkaista, koska velvoitteen määrittämiseen tarvitaan vakuutusmatemaattisia oletuksia ja harkintaan perustuvia ratkaisuja. Soveltaessaan tarkistettua tilinpäätössääntöä EU on arvioinut uudelleen käytettyjä harkintaan perustuvia ratkaisuja erityisesti työntekijöihin kohdistuvan etuuden lopullisten kustannusten arvioinnin osalta. Tämän seurauksena vahvistettiin, että työntekijän arvioitua aktiivista palveluksessaoloaikaa on asianmukaista käyttää perustana määritettäessä palveluksessaoloaikojen etuuksia. Etuudet, joihin EU:n työntekijöillä on oikeus, myönnetään yhdestä yhteisestä järjestelmästä, joka on jaettu kahteen alajärjestelmään. Etuuksia on kohdeltava samalla tavalla, jotta tilanteesta esitetään tasapuolinen kuva ja jotta esitetty kuva vastaa taloudellista todellisuutta.

EU tarjoaa työntekijöille tiettyjä etuuksia (palkat ja sosiaaliturva). Kirjanpidossa nämä on luokiteltava lyhytaikaisiin työsuhde-etuuksiin ja työsuhteen päättymisen jälkeisiin etuuksiin.

Lyhytaikaiset työsuhde-etuudet

Lyhytaikaiset työsuhde-etuudet ovat etuuksia, jotka on määrä maksaa viimeistään 12 kuukauden kuluttua sen raportointikauden päättymisestä, jonka aikana työntekijät tekivät työsuorituksen. Tällaisia etuuksia ovat esimerkiksi palkat, vuosilomat, palkalliset sairauslomat ja muut lyhytaikaiset korvaukset. Lyhytaikaiset työsuhde-etuudet kirjataan kuluiksi, kun asianomainen työsuoritus tehdään. Velkaa kirjataan siihen määrään asti, joka todennäköisesti maksetaan, jos EU:lla on työntekijän aiemman työsuorituksen seurauksena olemassa oleva oikeudellinen tai tosiasiallinen maksuvelvoite ja velvoite on arvioitavissa luotettavasti.

Työsuhteen päättymisen jälkeiset etuudet

EU myöntää työntekijöille tiettyjä työsuhteen päättymisen jälkeisiä etuuksia, joita ovat muun muassa vanhuus-, perhe- ja työkyvyttömyyseläkkeet sekä sairausvakuutus (ks. liitetieto 2.9).

EU tarjoaa henkilöstölleen työsuhteen päättymisen jälkeisen etuusjärjestelmän, johon sisältyvät seuraavat:

i) Euroopan unionin virkamiesten eläkejärjestelmä (Pension Scheme of European Officials, PSEO): Tästä laskennallisesti rahoitetusta (16) järjestelmästä myönnetyt etuudet liittyvät vanhuus-, työkyvyttömyys- ja perhe-eläkkeisiin sekä perhe-etuuksiin tai kuolemaan ennen eläkkeelle jäämistä. Etuuksia sovelletaan EU:n toimielimissä, virastoissa ja muissa EU:n elimissä työskenteleviin tai työskennelleisiin työntekijöihin tai menehtyneiden virkamiesten tai eläkkeensaajien perheenjäseniin. Henkilöstö maksaa palkastaan kolmanneksen näiden etuuksien aiheuttamista arvioiduista kustannuksista.

ii) Yhteinen sairausvakuutusjärjestelmä (JSIS): EU tarjoaa tämän järjestelmän mukaisesti terveydenhuollon Euroopan komission, toimielinten, virastojen ja muiden elinten henkilöstölle korvaamalla sairauskulut. Etuudet, jotka myönnetään tästä järjestelmästä muille edunsaajille kuin nykyisille työntekijöille (kuten eläkeläiset ja orvot), luokitellaan ”työsuhteen päättymisen jälkeisiksi etuuksiksi”.

Lisäksi EU tarjoaa työsuhteen päättymisen jälkeisiä etuuksia EU:n toimielinten jäsenille erillisten eläkejärjestelmien välityksellä. Nämä esitetään kohdassa ”Muut eläke-etuusjärjestelmät”. Näiden järjestelmien mukaisesti EU tarjoaa eläke-etuuksia komission, unionin tuomioistuimen ja yleisen tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, neuvoston, Euroopan parlamentin, oikeusasiamiehen, tietosuojavaltuutetun ja virkamiestuomioistuimen jäsenille. EU tarjoaa sairausvakuutusturvan EU:n toimielinten jäsenille yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän kautta.

Edellä mainitut työsuhteen päättymisen jälkeiset etuudet luokitellaan EU:n etuuspohjaisiksi velvoitteiksi. Ne lasketaan tilinpäätöspäivänä arvioimalla työntekijöiden tarkasteltavana olevan kauden ja aikaisempien kausien aikana ansaitsemien tulevien etuuksien määrä, diskonttaamalla kyseinen määrä ja vähentämällä järjestelyn mahdollisten varojen käypä arvo. Etuuspohjaisesta järjestelystä johtuvan velvoitteen arvo lasketaan vuosittain soveltamalla ennakoituun etuusoikeusyksikköön perustuvaa menetelmää. Velvoitteen nykyarvo määritetään diskonttaamalla järjestelystä maksettavat arvioidut tulevat rahavirrat käyttämällä maksettavien etuuksien kanssa saman valuutan määräisten valtion joukkovelkakirjalainojen korkoja, joiden erääntymisaika vastaa suunnilleen eläkevastuun erääntymisaikaa.

EU:n henkilöstölle myönnettävät työsuhteen päättymisen jälkeiset etuudet sisällytetään yhteen yhteiseen järjestelmään, joka kattaa sekä eläkejärjestelmän (PSEO) että sairausvakuutusjärjestelmän (JSIS). Oikeus JSIS-järjestelmän mukaiseen vakuutusturvaan edellyttää oikeutta PSEO-järjestelmän mukaiseen suojaan. Tämän henkilöstösäännöissä vahvistetun yhden yhteisen järjestelmän mukaan tietyt oikeudet, kuten oikeus siirrettyyn tai vähennettyyn eläkkeeseen PSEO-järjestelmän nojalla, saavutetaan 10 vuoden palveluksessaolon jälkeen. Työntekijän tämän jälkeen palveluksessaoloaikanaan yhdessä yhteisessä järjestelmässä ansaitsemat oikeudet ovat kuitenkin selvästi suuremmat kuin edellä tarkoitetut ensimmäiset oikeudet, kuten vuosittain karttuvat eläkeoikeudet osoittavat.

Sekä EU:n tilinpäätössäännössä nro 1 että IPSAS-standardien käsitteellisessä viitekehyksessä todetaan, että tilinpäätösraportoinnin laadullisiin ominaisuuksiin kuuluu todenmukaisen kuvan antaminen, mikä edellyttää tilien perustana olevien toimien taloudellisen sisällön kuvaamista. Jotta näin voidaan toimia, aiheutunut rahoituskustannus kerrytetään tasaerinä henkilöstön arvioidun aktiivisen palveluksessaoloajan aikana. Kyseinen kausi alkaa päivästä, jona työntekijän työsuoritus johtaa ensimmäistä kertaa etuuksiin järjestelmän nojalla (riippumatta siitä, onko etuuksien ehtona työsuorituksen jatkuminen), ja päättyy päivään, jona työntekijän työsuorituksen jatkumisesta ei aiheudu huomattavaa määrää uusia etuuksia järjestelmän nojalla, lukuun ottamatta myöhempiä palkankorotuksia. Tätä menetelmää sovelletaan johdonmukaisesti etuuksiin, jotka myönnetään yhdestä yhteisestä järjestelmästä.

Etuuspohjaisen nettovelan uudelleenarvostukset kattavat vakuutusmatemaattiset voitot ja tappiot sekä järjestelyn varojen tuotot, ja ne kirjataan välittömästi nettovaroihin.

EU kirjaa nettokorkokulut (tuotot) ja muut etuuspohjaisiin järjestelyihin liittyvät kulut tuotto- ja kululaskelman kohtaan ”Henkilöstö- ja eläkekulut”.

Jos tarjottuja etuuksia muutetaan tai rajoitetaan, aiempaan työsuoritukseen liittyviin etuuksiin tästä aiheutuva muutos tai rajoituksesta aiheutuva voitto tai tappio kirjataan välittömästi tuotto- ja kululaskelmaan. Velvoitteen täyttämisestä johtuvat voitot ja tappiot kirjataan, kun velvoite täytetään. Aiempaan työsuoritukseen perustuvat menot kirjataan välittömästi tuotto- ja kululaskelmaan, paitsi jos muutosten edellytyksenä on, että työntekijät pysyvät palveluksessa määrätyn ajan.

1.5.11 Varaukset

Varaus kirjataan silloin, kun EU:lla on aikaisempien tapahtumien seurauksena olemassa oleva oikeudellinen tai tosiasiallinen velvoite kolmansia kohtaan, kun on todennäköistä, että velvoitteen täyttäminen edellyttää resurssien siirtymistä pois unionista ja kun velvoitteen määrä on arvioitavissa luotettavasti. Vastaisia toiminnan tappioita varten ei tehdä varauksia. Kirjattava varaus on paras arvio olemassa olevan velvoitteen täyttämisen edellyttämistä menoista tilinpäätöspäivänä. Jos varaukseen liittyy suuri määrä eriä, velvoite arvioidaan painottamalla mahdolliset tulemat niihin liittyvillä todennäköisyyksillä (ns. odotusarvomenetelmä).

Tappiollisia sopimuksia koskevat varaukset arvostetaan sopimuksen päättämisen arvioitujen kustannusten nykyarvoon tai sopimuksen jatkamisen arvioitujen nettokustannusten nykyarvoon sen mukaan, kumpi niistä on pienempi.

1.5.12 Rahoitusvelat

Rahoitusvelat luokitellaan tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattaviksi rahoitusveloiksi tai jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkittäviksi rahoitusveloiksi (lainat) tai rahoitusvakuuksiin liittyviksi veloiksi.

Lainoja ovat lainat luottolaitoksilta ja velkakirjalainat. Lainat kirjataan alun perin käypään arvoon, joka on saatu rahamäärä (saadun vastikkeen käypä arvo), josta on vähennetty transaktiomenot. Myöhemmässä vaiheessa ne kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Saadun rahamäärän, josta on vähennetty transaktiomenot, ja lunastusarvon välinen mahdollinen erotus kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan laina-aikana efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Lainatuista varoista myönnetyissä luotoissa efektiivisen koron menetelmää ei olennaisuusseikkojen vuoksi saa soveltaa otto- ja antolainaukseen. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

Tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvelat sisältävät johdannaiset, joiden käypä arvo on negatiivinen. Niitä käsitellään kirjanpidossa kuten tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavia rahoitusvaroja (ks. liitetieto 1.5.5).

Rahoitusvakuuksiin liittyvät velat kirjataan alun perin käypään arvoon, joka on saatu preemio. Myöhemmin rahoitusvakuuksiin liittyvät velat arvostetaan parhaan arvion mukaan odotettavissa olevista menoista rahoitusvakuuksiin liittyvän velan täyttämiseksi tai alun perin kirjattuun määrään, josta on tarvittaessa vähennetty kertyneet jaksotukset, sen mukaan kumpi näistä määristä on suurempi. Euroopan unioni kirjaa rahoitusvakuuksiin liittyvät velat saatuaan vakuuden myöntämistä koskevan vastikkeen, eli markkinaehtoisesti, tai kun käypä arvo voidaan luotettavasti arvioida. Jos täysin vastaavalle vakuussopimukselle ei ole toimivia markkinoita, EU esittää annetun vakuuden ehdollisena velkana (ks. liitetieto 1.7.2) tai kun on todennäköisempää, että velvoitteen täyttäminen edellyttää resurssien siirtymistä pois yhteisöstä, EU kirjaa varauksen (ks. liitetieto 1.5.11).

Rahoitusvelat luokitellaan pitkäaikaisiksi veloiksi lukuun ottamatta niitä omaisuuseriä, joiden eräpäivä on alle 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä.

EU:n erityisrahastot, joiden katsotaan kuuluvan komission operatiiviseen toimintaan, kirjataan komission tileihin ja konsolidoidaan EU:n tilinpäätökseen. Näin ollen muiden rahoittajien rahoitusosuudet EU:n erityisrahastoihin täyttävät muista kuin vaihtoon perustuvista ehtoja sisältävistä transaktioista saatavien tulojen edellytykset, ja ne esitetään rahoitusvelkoina siihen asti, kun siirrettyihin rahoitusosuuksiin liittyvät ehdot ovat täyttyneet eli tukikelpoiset menot ovat syntyneet erityisrahastolle. Erityisrahaston tehtävänä on rahoittaa erityishankkeita ja palauttaa jäljellä olevat varat toiminnan päätyttyä. Tilinpäätöspäivänä jäljellä olevat rahoitusosuuksiin liittyvät velat arvostetaan saatujen rahoitusosuuksien määrään, josta vähennetään erityisrahastolle aiheutuneet menot (ja tarvittaessa myös arvioidut määrät). Raportointia varten nettomenot kohdennetaan muiden rahoittajien rahoitusosuuksiin 31. joulukuuta mennessä maksettujen nettorahoitusosuuksien suhteessa. Rahoitusosuuksien kohdentaminen on vain suuntaa antava. Kun erityisrahasto lopetetaan, erityisrahaston hallintoneuvosto päättää jäljellä olevien varojen lopullisesta jakamisesta.

1.5.13 Muut lyhytaikaiset velat

Huomattava osa Euroopan unionin muista lyhytaikaisista veloista on maksamattomia maksupyyntöjä tuensaajilta, joille on myönnetty avustuksia tai muuta EU:n rahoitusta (muut kuin vaihtoon perustuvat transaktiot). Ne kirjataan maksupyynnössä esitetyn määrän suuruisiksi veloiksi, kun maksupyyntö vastaanotetaan. Rahoituksen hallinnoinnista vastaavat virkamiehet hyväksyvät tarkastuksen jälkeen kyseisten menojen tukikelpoisuuden.

Tavaroiden ja palvelujen ostamisesta johtuvat muut lyhytaikaiset velat kirjataan alkuperäiseen määrään laskun saapuessa, ja vastaavat menot kirjataan, kun Euroopan unioni on vastaanottanut ja hyväksynyt tavara- tai palvelutoimituksen.

1.5.14 Siirtovelat ja -saamiset sekä tulo- ja menoennakot

Liiketoimet ja muut tapahtumat kirjataan tilinpäätöstä laadittaessa sille tilikaudelle, jolle ne kuuluvat. Jos EU:n toimittamia tavaroita tai palveluita ei vuoden lopussa ole vielä laskutettu tai jos sopimusvelvoite on olemassa (esim. perussopimuksen perusteella) vaikka laskua ei vielä ole tehty, tilinpäätöksen merkitään vastaava tulojäämä. Vastaavasti jos vielä toimittamatta olevat tavarat tai palvelut on vuoden loppuun mennessä jo laskutettu, vastaavat tulot merkitään tilinpäätökseen siirtovelaksi ja kirjataan vasta seuraavalla tilikaudella.

Myös menot kirjataan sille tilikaudelle, jolle ne kuuluvat. Tilikauden päättyessä menojäämät kirjataan sen määrän mukaisesti, jonka arvioidaan vastaavan siirtovelvoitetta kyseisellä kaudella. Menojäämät lasketaan komission antamien yksityiskohtaisten käytännön toimintaohjeiden mukaisesti. Kyseisillä ohjeilla pyritään varmistamaan, että tilinpäätös antaa todenmukaisen kuvan esitetyistä taloudellisista ja muista tapahtumista. Vastaavasti jos vielä toimittamatta olevista palveluista tai tavaroista on suoritettu maksu etukäteen, vastaavat menot merkitään tilinpäätökseen siirtosaamisiin menoennakoksi ja kirjataan vasta seuraavalla tilikaudella.

1.6 TUOTTO- JA KULULASKELMA

1.6.1 Tulot

TUOTOT MUISTA KUIN VAIHTOON PERUSTUVISTA TRANSAKTIOISTA

Suurin osa EU:n tuloista saadaan muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista:

Alv- ja BKTL-varat

Tulot kirjataan sillä kaudella, jolla komissio lähettää jäsenvaltioille pyynnön maksaa niiden rahoitusosuudet. Nämä summat arvostetaan ”pyydettyyn määrään”. Koska alv- ja BKTL-varat perustuvat asianomaista varainhoitovuotta koskeviin arvioihin, niiden määriä voidaan tarkistaa muutosten perusteella siihen saakka, kunnes jäsenvaltiot ilmoittavat lopulliset tiedot. Arvioon tehdyn muutoksen vaikutukset otetaan huomioon määritettäessä sen kauden nettoylijäämää tai -alijäämää, jolla muutos tapahtui.

Perinteiset omat varat

Kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista ja niihin liittyvät tuotot kirjataan, kun vastaavat A-kirjanpitoon liittyvät kuukausikatsaukset saadaan jäsenvaltioilta (ml. kannetut tullimaksut ja sellaiset erääntyneet määrät, joille on vakuus ja joita ei ole riitautettu). Jäsenvaltioiden keräämät varainhoitovuotta koskevat tulot, joita ei ole vielä maksettu komissiolle, arvioidaan tilinpäätöspäivänä ja merkitään taseeseen siirtosaamiseksi. B-kirjanpitoon liittyvät jäsenvaltioiden toimittamat neljännesvuosikatsaukset (ml. tullimaksut, joita ei ole kannettu ja joilla ei ole vakuutta, sekä vakuudelliset määrät, jotka velallinen on riitauttanut) kirjataan tuotoiksi, joista on vähennetty osuus, jonka jäsenvaltiot saavat pidättää kantokuluina. Lisäksi kirjataan arvonalennus, joka vastaa perimättä jäävien saamisten määrästä tehtyä arviota.

Sakot

Sakoista saatavat tuotot kirjataan silloin kun komissio on tehnyt päätöksen sakon määräämisestä ja asiasta on virallisesti ilmoitettu vastapuolelle. Jos yrityksen maksukykyä pidetään epävarmana, saamisen arvoa alennetaan kirjanpidossa. Sakkopäätöksen tekemisen jälkeen velallisen on kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta:

a) joko hyväksyttävä päätös ja maksettava sakko määräajassa, jolloin EU kirjaa saamisen lopullisesti perityksi;

b) tai oltava hyväksymättä päätöstä ja nostettava kanne EU:n lainsäädännön mukaisesti.

Sakko on kuitenkin aina maksettava kolmen kuukauden määräajassa, koska kanteella ei ole lykkäävää vaikutusta (perussopimuksen 278 artikla). Sakkoa vastaavalle määrälle voidaan tietyissä olosuhteissa komission tilinpitäjän suostumuksella antaa vaihtoehtoisesti pankkitakaus.

Jos velallinen, joka on jo maksanut sakon alustavasti, nostaa kanteen päätöksestä, sakkoa vastaava määrä esitetään ehdollisissa veloissa. Koska velallisen nostamalla kanteella ei kuitenkaan ole lykkäävää vaikutusta EU:n tekemään päätökseen, saatu rahamäärä käytetään kerrytettävissä olevan rahamäärän kuittaamiseen. Jos maksun sijaan saadaan vakuus, sakko kirjataan kerrytettävissä olevaksi rahamääräksi. Jos pidetään mahdollisena, että unionin yleinen tuomioistuin antaa EU:n vastaisen tuomion, kirjataan varaus, joka kattaa kyseisen riskin. Jos alustavan maksun sijaan on saatu vakuus, kerrytettävissä olevaa rahamäärää pienennetään kirjanpidossa vastaavasti. Komission saamat korot, jotka kertyvät pankkitileiltä, joille saadut maksut talletetaan, kirjataan tuotoiksi, ja ehdollisten velkojen määrää korotetaan vastaavasti.

Vuodesta 2010 komissio on hallinnoinut alustavasti maksettuja sakkoja erillisessä rahastossa (BUFI). Varat sijoitetaan rahoitusvälineisiin.

TUOTOT VAIHTOON PERUSTUVISTA TRANSAKTIOISTA

Tavaroiden ja palvelujen myynnistä saatavat tuotot kirjataan silloin, kun niiden omistajuuteen liittyvät riskit ja edut siirtyvät olennaisilta osin ostajalle. Palvelujen tarjoamista koskevaan liiketoimeen liittyviä tuottoja kirjattaessa otetaan huomioon se, missä vaiheessa liiketoimi on tilinpäätöspäivänä.

Korkotuotot ja kulut

Korkotuotot ja kulut kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Tällä menetelmällä lasketaan rahoitusvaroihin tai velkoihin kuuluvan erän jaksotettu hankintameno ja kohdistetaan korkotuotot ja kulut asianomaiselle kaudelle. Efektiivistä korkokantaa laskiessaan EU arvioi rahavirrat ottamalla huomioon rahoitusvälineen kaikki sopimusehdot (kuten mahdollisuuden suorittaa maksu ennen eräpäivää), mutta huomioon ei oteta vastaisia luottotappioita. Laskelmaan sisällytetään kaikki sellaiset sopimuspuolten välillä suoritettavat tai saatavat palkkiot ja korkopisteet, jotka ovat kiinteä osa efektiivistä korkoa, transaktiomenot sekä kaikki muut yli- tai alikurssit.

Siitä alkaen, kun rahoitusvaroihin kuuluvan erän tai samankaltaisten rahoitusvarojen muodostaman ryhmän kirjanpitoarvoa on alennettu arvonalentumistappion johdosta, korkotuotto kirjataan käyttämällä sitä korkokantaa, jota on käytetty vastaisten rahavirtojen diskonttaamiseen arvonalentumistappiota määritettäessä.

Osinkotuotot

Osinkotuotot ja vastaavien voitonjakojen tuotot kirjataan silloin, kun oikeus maksun saamiseen on syntynyt.

1.6.2 Menot

Muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista aiheutuvat menot ovat tyypillisiä EU:lle, ja ne muodostavat valtaosan unionin menoista. Ne liittyvät varojen siirtoon tuensaajille, ja ne voidaan jakaa seuraaviin kolmeen ryhmään: saamiset; sopimuksen mukaiset siirrot sekä harkinnanvaraiset avustukset; rahoitusosuudet ja lahjoitukset.

Siirrot kirjataan kuluiksi sille jaksolle, jonka aikana siirron perustana oleva tapahtuma toteutuu, edellyttäen, että siirto tapahtuu säännösten (varainhoitoasetus, henkilöstösäännöt tai muu lainsäädäntö) mukaisesti tai että siirron valtuuttava sopimus on allekirjoitettu. Lisäksi tuensaajan on täytettävä kaikki tukikelpoisuuskriteerit ja velvoitteen määrä on voitava arvioida riittävän luotettavasti.

Kun kirjausperusteet täyttävä maksupyyntö vastaanotetaan, tukikelpoinen määrä kirjataan kuluksi. Sellaiset vuoden loppuun mennessä kertyneet tukikelpoiset menot, jotka EU on velkaa tuensaajille mutta joita ei vielä ole kirjattu, arvioidaan ja merkitään taseeseen menojäämiksi.

Tavaroiden ja palvelujen ostamiseen liittyvistä vaihtoon perustuvista transaktioista aiheutuvat menot kirjataan silloin, kun EU vastaanottaa ja hyväksyy kyseiset tavarat ja palvelut. Ne arvostetaan laskun osoittamaan alkuperäiseen määrään. Lisäksi tilinpäätöspäivänä tarjottuun palveluun liittyvät kustannukset sen ajanjakson aikana, jona lasku ei ole vielä saatu eikä hyväksyä, arvioidaan ja kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan.

1.7 EHDOLLISET VARAT JA VELAT

1.7.1 Ehdolliset varat

Ehdollinen omaisuuserä on potentiaalinen omaisuuserä, joka on