FI Euroopan unionin virallinen lehti C 318/76

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Perushyödykemarkkinoihin ja raaka-aineisiin liittyviin haasteisiin vastaaminen”

KOM(2011) 25 lopullinen

2011/C 318/12

Esittelijä: Josef ZBORIL

Toinen esittelijä: Enrico GIBELLIERI

Euroopan komissio päätti 2. helmikuuta 2011 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Perushyödykemarkkinoihin ja raaka-aineisiin liittyviin haasteisiin vastaaminen

KOM(2011) 25 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut neuvoa-antava valiokunta ”teollisuuden muutokset” antoi lausuntonsa 7. kesäkuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 13.–14. heinäkuuta 2011 pitämässään 473. täysistunnossa (heinäkuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 142 ääntä puolesta ja 4 vastaan 3:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK on tyytyväinen komission tiedonantoon ”Perushyödykemarkkinoihin ja raaka-aineisiin liittyviin haasteisiin vastaaminen”, KOM(2011) 25 lopullinen, ja raaka-aineita koskevaan eurooppalaiseen aloitteeseen ja pitää niitä merkittävänä askeleena tämän olennaisen tärkeän kysymyksen ratkaisemisessa.

1.2 Vaikka ei ole mitään syytä uskoa, että välttämättömien kriittisten raaka-aineiden varastot olisivat pitkällä aikavälillä vaarassa ehtyä kaikkialla maailmassa, uhka eri raaka-aineiden puutteesta lyhyellä aikavälillä on todellinen. Tällainen puute voi johtua poliittisista tai taloudellisista tekijöistä, mikäli joitain EU:n huipputeknologiatuotannossa tarvittavia raaka-aineita tuotetaan vain muutamissa harvoissa maissa. Luonnonvaroja, joiden turvin nykyistä tarjontatilannetta voitaisiin muuttaa, on olemassa riittävästi ja saatavilla useissa eri maissa, esimerkiksi Australiassa, Tanskassa (Grönlannissa) ja Yhdysvalloissa, mutta tällä hetkellä on paljon edullisempaa pitäytyä nykyisessä toimitusketjussa. Muutamat maat ovat jo osoittaneet olevansa valmiita hyödyntämään tilanteen suomaa vaikutusvaltaa ajaakseen omia taloudellisia tai poliittisia etujaan.

1.3 ETSK kehottaakin Euroopan komissiota seuraamaan (asiakirjan KOM(2011) 25 lopullinen liitteessä lueteltujen) kriittisten raaka-aineiden kansainvälistä kauppaa (ja päivittämään raaka-aineluetteloa säännöllisesti). ETSK suosittaa, että uhkien ja mahdollisten ratkaisujen havainnollistamiseksi laaditaan erilaisia uskottavia skenaarioita, myös pahimmasta mahdollisesta tilanteesta. Lisäksi komitea yhtyy näkemykseen, jonka mukaan kansainvälisen tason neuvotteluja (WTO) on jatkettava vapaan kaupankäynnin edistämiseksi myös perushyödykemarkkinoilla. Yhteistyötä muiden samankaltaisessa tilanteessa olevien maiden (Yhdysvaltojen, Japanin ja Etelä-Korean) kanssa olisi tiivistettävä.

1.4 ETSK kehottaa harjoittamaan nykyistä aktiivisempaa ulkopolitiikkaa EU:n teollisuuden raaka-ainehuollon turvaamiseksi. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi määriteltävä raaka-ainediplomatian keskeiset suuntaviivat ja sovittava niistä. Kahdenväliset kauppasopimukset ja diplomatia ovat erittäin tärkeitä EU:ssa toimivan teollisuuden tarvitsemien kriittisten raaka-aineiden saannin varmistamiseksi. Äskettäin perustettu Euroopan ulkosuhdehallinto onkin välittömän ja kovan haasteen edessä. Paitsi että on keskityttävä turvaamaan välttämättömien raaka-aineiden saanti, on myös luotava kohdemaihin EU:n intresseille suopea ilmapiiri. EU:n markkinat kuuluvat maailman suosituimpiin ja tärkeimpiin, ja tätä on käytettävä hyväksi.

1.5 Raaka-ainepolitiikan on oltava erottamaton osa EU:n teollisuuspolitiikkaa. Tarkoituksena on

— tehostaa primaarienergialähteiden ja -raaka-aineiden käyttöä, jotta kasvun ja resurssienkulutuksen yhteys saadaan katkaistua

— harjoittaa johdonmukaista yhdyskuntajätteen kierrätyksen ja hyödyntämisen (ns. urbaanin kaivostoiminnan, urban mining) politiikkaa, jonka tavoitteena on ottaa tällaiset arvokkaat raaka-ainevarat talteen ja saattaa ne käyttöön sekä edistää kyseiseen toimintaan liittyvien uusien taitojen kehittämistä ja alan työpaikkojen luomista

— lisätä kriittisten raaka-aineiden korvaamismahdollisuuksia koskevaa tutkimusta ja kehitystyötä

— ylläpitää ja lisätä työllisyyttä Euroopan raaka-ainetuotannossa siten, että huolehditaan työvoiman jatkuvasta koulutuksesta ja tuetaan siirtymistä kestäväpohjaisempaan tuotantoon kaikilla eri tasoilla käytävän työmarkkinavuoropuhelun avulla.

1.6 ETSK katsoo, että yksi mahdollinen ratkaisu on kriittisten raaka-aineiden strategisen varmuusvaraston luominen, ja suosittaa vaikutusarvioinnin pohjalta selvittämään tämän vaihtoehdon käyttökelpoisuutta pahinta mahdollista tilannetta ajatellen. Tällaisella toimenpiteellä saattaa olla myös kielteisiä sivuvaikutuksia (riittämätön joustavuus, vaikutukset hyödykkeiden hintaan jne.), ja asiaa on tutkittava tarkasti. Niin ikään on järjestettävä kuulemisia ja tehtävä päätöksiä yhdessä EU:n teollisuuden edustajien on kanssa.

1.7 ETSK suosittaa käynnistämään aloitteita jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden nykyisiä ja mahdollisia raaka-ainevaroja koskevan tutkimuksen, tiedonkeruun ja seurannan tukemiseksi. Tällaiseen julkisin varoin tuettuun tutkimukseen tai tiedonkeruuseen perustuvien tietojen on oltava kaikkien EU:n markkinatoimijoiden sekä EU:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten saatavilla.

1.8 Komitea pitää tutkimusta ja innovointia raaka-ainepolitiikan ratkaisevana elementtinä. Edistyksen saavuttaminen edellyttää keskeisten teollisuudenalojen osallistumista (eurooppalaiset teknologiayhteisöt – Euroopan komission innovaatiounionista antamaan tiedonantoon liittyvä raaka-aineita käsittelevä kumppanuusaloite). Raaka-ainepolitiikan on oltava yksi EU:n kahdeksannen tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman prioriteeteista.

1.9 ETSK suosittaa tukemaan EU:n ympäristö-, sosiaali- ja työsuojelulainsäädännön mukaista nykyisten tai uusien raaka-aineiden tuotantoa jäsenvaltioissa. Kotimaisen tarjonnan olisi oltava kaiken raaka-ainepolitiikan kulmakivi.

1.10 ETSK kannattaa raaka-aineiden kierrätystä ja korostaa tarvetta varmistaa, että kierrätysaste on niin korkea kuin taloudellisesti ja teknisesti on mahdollista. ETSK suosittaa tukemaan raaka-aineiden erottelua kaivosjätteestä, sillä se sisältää huomattavia määriä hyvin monia erilaisia metalleja.

1.11 Komitea kannattaa perushyödykemarkkinoiden sääntelemiseen tähtääviä Euroopan komission toimenpiteitä, joiden tavoitteena on avoimuuden lisääminen sekä tiedottamisen laadun ja valvontamekanismien parantaminen.

2. Komission asiakirja – johdanto

2.1 Komissio julkaisi tiedonantonsa ”Perushyödykemarkkinoihin ja raaka-aineisiin liittyviin haasteisiin vastaaminen”, KOM(2011) 25 lopullinen, 2. helmikuuta 2011. Asiakirja on alun perin aiottua laajempi, sillä raaka-aineisiin liittyvien haasteiden lisäksi siinä käsitellään nyt sekä fyysisiä perushyödykemarkkinoita, joilla raaka-ainekauppaa käydään, että hyödykejohdannaismarkkinoita.

2.2 Perushyödyke on tuote, jonka lisäarvo on vähäinen ja joka näin ollen on erittäin altis hintakilpailulle. Perushyödykkeitä ovat raaka-aineet, maataloustuotteet ja perustavarat. Hinnat ovat olleet perushyödykemarkkinoilla viime vuosina yhä epävakaampia ja vaihdelleet ennennäkemättömän paljon.

2.3 Perushyödykkeiden hintoihin vaikuttavien monien tekijöiden suhteellisesta merkityksestä käydään vielä keskustelua, mutta on selvää, että hintavaihtelut eri perushyödykkeiden markkinoilla liittyvät yhä enemmän toisiinsa ja perushyödykemarkkinat kytkeytyvät aiempaa tiiviimmin rahoitusmarkkinoihin.

2.4 Raaka-aineiden kysyntä kasvoi erittäin jyrkästi vuosina 2002–2008, koska globaali talouskasvu oli voimakasta. Talouden kasvuvauhti oli huimaa etenkin sellaisissa nopeasti kehittyvän talouden maissa kuin Kiina, Intia ja Brasilia, mutta myös vastaavanlaisissa pienemmissä Aasian, Amerikan ja Afrikan maissa Näiden maiden nopean teollistumisen ja kaupungistumisen jatkuminen lisää kysyntää entisestään.

2.5 Perushyödykkeiden hintojen epävakauden lisäksi jotkut maat ovat viime vuosina asettaneet rajoituksia kriittisten raaka-aineiden viennille. Tämä koskee esimerkiksi harvinaisia maametalleja (kuten praseodyymia ja neodyymia sekä muutamia muita alkuaineita ja mineraaleja, joita pidetään tärkeinä, koska niitä käytetään yhä enemmän uusissa teknologioissa). Tällaiset rajoitukset sekä muut raaka-aineiden kestäväpohjaista saantia haittaavat pullonkaulat ovat todellinen haaste Euroopan teollisuudelle ja kuluttajille, ja niihin on reagoitava.

2.6 Komission tiedonannossa esitellään globaalien perushyödykemarkkinoiden kehitystä. Siinä tehdään selkoa fyysisillä perushyödykemarkkinoilla tapahtuneista muutoksista (energia, maatalous ja elintarviketurva sekä raaka-aineet) sekä perushyödykemarkkinoiden ja rahoitusmarkkinoiden tiivistyvästä riippuvuussuhteesta. EU:n poliittisia toimia tarkastellaan samaa johdonmukaista jäsentelyä noudattaen.

2.7 EU:n tasolla on käynnistetty aloite, jolla pyritään parantamaan kaupankäynnin valvontaa, luotettavuutta ja avoimuutta energiamarkkinoilla. Lisäksi on toteutettu useita eri aloitteita elintarvikeketjun toiminnan parantamiseksi ja maataloushyödykemarkkinoiden avoimuuden lisäämiseksi. Rahoitusmarkkinoiden sääntelyjärjestelmän ajankohtaisen uudistamisen yhteydessä komissio on myös yksilöinyt toimenpiteitä, joilla lisätään hyödykejohdannaismarkkinoiden eheyttä ja avoimuutta.

2.8 Raaka-aineita koskevalla eurooppalaisella aloitteella on tiedonannossa keskeinen sija. Aloite perustuu seuraaviin kolmeen periaatteeseen:

— tasapuolisten toimintaedellytysten varmistaminen hankittaessa raaka-aineita kolmansista maista

— eurooppalaisista lähteistä saatavien raaka-aineiden kestäväpohjaisen tarjonnan tukeminen

— luonnonvarojen käytön tehostaminen ja kierrätyksen edistäminen.

Tiedonannossa tarkastellaan, mitä tuloksia kriittisten raaka-aineiden määrittämisessä, kauppapolitiikassa, kehitysyhteistyössä, tutkimuksessa, resurssitehokkuudessa ja kierrätyksessä on tähän mennessä saavutettu.

2.9 Vaikka raaka-ainealoitteen täytäntöönpano on edistynyt huomattavasti, lisätoimet ovat tarpeen. Edellä mainittuihin kolmeen periaatteeseen perustuva yhdennetty lähestymistapa on välttämätön, sillä kukin periaate edistää EU:n kestäväpohjaista ja tasapuolisin ehdoin tapahtuvaa raaka-aineiden saantia.

3. Yleistä

3.1 ETSK arvostaa komission aloitetta puuttua raaka-ainekysymykseen sekä komission tiedonantoa, jossa esitetään kokoavasti aiheen laaja-alaisen analysoinnin tulokset. Komitea antaa niin ikään arvoa sidosryhmien konsultointien tuloksille ja muiden asian käsittelyyn osallistuvien EU:n toimielinten panoksille.

3.2 Euroopan on otettava paikkansa uudenlaisessa maailmassa, jossa nopeasti kehittyvän talouden maat tulevat kehittyneiden maiden tavoin kuluttamaan yhä suuremman osan maapallolta saatavista raaka-aineista. Me tiedämme, että tämä on mahdotonta, ja Euroopan on vähennettävä raaka-aineintensiteettiään. Ensimmäinen osoitus vallitsevasta tilanteesta on se, että teollisuuden raaka-aineiden hinnat määräytyvät Kiinan markkinoilla. Kiina on maailman suurin raaka-aineiden kuluttaja ja usein myös niiden tärkein tuottaja. Tämän hallitsevan aseman myötä Kiinaan syntyy lähivuosina uudenlaiset raaka-ainemarkkinat (spot- ja futuurimarkkinat). Nämä markkinat toimivat yhä enemmän alan viitepohjana.

3.3 Raaka-ainepolitiikan on oltava erottamaton osa EU:n teollisuuspolitiikkaa. Tarkoituksena on

— tehostaa primaarienergialähteiden ja -raaka-aineiden käyttöä, jotta kasvun ja resurssienkulutuksen yhteys saadaan katkaistua

— harjoittaa johdonmukaista yhdyskuntajätteen kierrätyksen ja hyödyntämisen eli ns. ”urbaanin kaivostoiminnan” politiikkaa, jonka tavoitteena on ottaa tällaiset arvokkaat raaka-ainevarat talteen ja saattaa ne käyttöön sekä edistää kyseiseen toimintaan liittyvien uusien taitojen kehittämistä ja alan työpaikkojen luomista

— lisätä kriittisten raaka-aineiden korvaamismahdollisuuksia koskevaa tutkimusta ja kehitystyötä (Japanissa on jo käynnistetty tämäntyyppinen ohjelma)

— ylläpitää ja lisätä työllisyyttä Euroopan raaka-ainetuotannossa siten, että huolehditaan työvoiman jatkuvasta koulutuksesta ja tuetaan siirtymistä kestäväpohjaisempaan tuotantoon kaikilla eri tasoilla käytävän työmarkkinavuoropuhelun avulla

— kytkeä kehitysmaihin, erityisesti Afrikan maihin, sovellettava raaka-aineiden hankintapolitiikka näissä maissa tehtäviin sosiaalisiin ja infrastruktuuri-investointeihin (kuten Kiina on viime vuosina tehnyt).

3.4 Perushyödyke- ja vieläpä rahoitusmarkkinoiden sisällyttäminen tiedonantoon hämärtää kuitenkin tiedonannon painopistettä. Komitea ymmärtää, että asiasta on saatava laajempi kuva, mutta kysymys kuuluu, onko puitteet määritelty oikeasuhtaisesti.

3.5 On ilmeistä, että fyysiset perushyödykemarkkinat ja hyödykejohdannaismarkkinat ovat monin tavoin samankaltaisia. Ne ovat kuitenkin eriytyneet hyvin pitkälti, mikä johtuu mm. niiden luontaisista erityispiirteistä. Koko EU:n ostovoiman olisi oltava erittäin painava näkökohta, kun konkreettisia kauppapolitiikka- ja hankintaneuvotteluja käydään kahdenvälisellä tasolla, kuten enimmäkseen on tapana.

3.6 Kahdenvälisissä neuvotteluissa on selvästi tarpeen ottaa huomioon yhteinen EU-strategia, joten raaka-ainediplomatian on saatava jalansijaa käytännössä. ETSK huomauttaa, että kovien faktojen ohella myös pehmeillä näkökohdilla, kuten myönteisen ilmapiirin luomisella, on tärkeä merkitys. EU:n on määriteltävä uudelle raaka-ainediplomatialle keskeiset suuntaviivat, joihin sisältyy mm. seuraavaa:

— Jatketaan Tony Blairin vuonna 2003 käynnistämää öljy-, kaasu- ja kaivannaisalojen avoimuutta ajavaa hanketta (Extractive Industries Transparency Initiative) ja kannustetaan kaikkia Euroopan maita sitoutumaan siihen omaehtoisesti.

— Velvoitetaan kaikki eurooppalaisissa pörsseissä noteeratut öljy-, kaasu- ja kaivannaisyhtiöt julkistamaan voittonsa maakohtaisesti (samaan tapaan kuin Hong Kongissa tehtiin vuonna 2010).

— Annetaan säädös, joka velvoittaa öljy-, kaasu- ja kaivannaisyhtiöt julkistamaan, mitä maksuja ne suorittavat kullekin hallitukselle ja valtiolle (vrt. Yhdysvalloissa vuonna 2010 säädetty ns. Dodd-Frankin laki).

— Otetaan peruskäytännesäännöiksi OECD:n suurille monikansallisille yrityksille laatimat toimintaohjeet.

— Ajetaan ISO 26000 -standardin käyttöönottoa, jotta voidaan edistää yritysten yhä suurempaa yhteiskuntavastuuta mikrotalouden tasolla.

3.7 Kohdennetun raaka-ainestrategian yhteisenä tavoitteena olisi oltava vahva ja erittäin kilpailukykyinen Euroopassa toimiva teollisuus, jonka hiilitehokkuus on hyvä, joka hyödyntää luonnonvaroja viisaasti ja joka vastaa EU:n kuluttajien ja kansalaisten tarpeisiin.

3.8 Euroopalla on maailmanlaajuisessa mittakaavassa yhä pienempi merkitys, eikä tarvittavia raaka-aineita olekaan enää yhtä helppo saada kuin ennen, koska myös monet muut ovat alkaneet tarvita niitä. Meidän on siis hyödynnettävä käytettävissämme olevia raaka-ainevaroja kaksin verroin älykkäämmin tai hankittava raaka-aineita jostain muualta. Raaka-ainepolitiikassa on itse asiassa kyse yhteiskuntamme tulevaisuudesta ja jopa kansallisesta turvallisuudesta, kuten Yhdysvaltain kohdalla.

3.9 EU:n raaka-ainepolitiikan kehittämisen perimmäinen tarkoitus osoittaa, että emme voi perustaa kasvua pelkästään raaka-aineiden saantiin. Raaka-aineita on hyödynnettävä älykkäästi, mikä tarkoittaa sitä, että jokaista käytettyä raaka-ainetonnia kohden on luotava mahdollisimman paljon lisäarvoa.

3.10 Johdonmukaiseen raaka-ainepoliittiseen kehykseen liittyy muitakin näkökohtia, jotka ovat jääneet huomiotta, vaikka ne saattavat vaikuttaa raaka-aineiden saatavuuteen vieläkin enemmän. Tällainen näkökohta on esimerkiksi raaka-ainepolitiikan johdonmukaisuus EU:n muiden politiikkojen kanssa. Näiden tulisi olla myös keskenään yhdensuuntaisia, jotta voitaisiin välttyä raaka-aineiden saantia vaikeuttavilta ristiriidoilta.

3.11 Raaka-ainepolitiikka ja sen täytäntöönpano sekä unioni- että jäsenvaltiotasolla edellyttää täydellistä johdonmukaisuutta teollisuuspolitiikan, innovaatiopolitiikan, resurssitehokkuusajattelun, ympäristöpolitiikan, maatalouspolitiikan ja -toimien, energiapolitiikan ja erityisesti uusiutuvia energialähteitä koskevan politiikan sekä kauppa- ja kilpailupolitiikan kanssa. Tällainen yhdennetty lähestymistapa antaa EU:ssa toimivalle teollisuudelle mahdollisuuden käyttää tarvitsemiaan raaka-aineita viisaalla ja kestävällä tavalla ja siten edistää Eurooppa 2020 -strategian toteuttamista.

3.12 Raaka-ainepolitiikkaa luotaessa ei riitä, että lähtökohdaksi otetaan muutamien raaka-aineiden kriittisyys lyhyellä aikavälillä. Tiettyjen EU:n politiikkojen keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutuksia on analysoitava huolellisesti ja niiden vaikutusta raaka-aineisiin on arvioitava. Jotkut nykyään helposti saatavat perusraaka-aineet saattavat käydä niukoiksi melko lyhyessä ajassa. Komission tiedonannossa ei ole mainittu esimerkiksi sellaisia tärkeitä raaka-aineita kuin rautamalmeja ja koksihiiltä, vaikka pian niitä ei todennäköisesti enää ole saatavissa riittävästi eikä tarjolla oleva laatu ole tarpeeksi hyvää. Lisäksi tärkeiden raaka-aineiden hintojen epävakaus ja jatkuva nousu aiheuttaa epävarmuutta Euroopan keskeisten teollisuudenalojen arvoketjuissa.

3.13 Mikäli esimerkiksi uusiutuvia energialähteitä koskevat velvoittavat tavoitteet säilytettäisiin ennallaan, perinteiset ja kehittyvät bioteollisuuden alat olisivat vaarassa. Tätä taustaa vasten keskustelu luonnonvarojen riittävyydestä, korvaamisesta ja älykkäästä hyödyntämisestä avautuu paljon monitahoisempana. Tällaisten kysymysten käsittely ja vastaavasti eriävien politiikkojen yhteensovittaminen edellyttää poliittista rohkeutta. EU:n olisi tarvittaessa uskallettava tarkistaa tähänastisia päätöksiään sellaisten kokonaisvaltaisten vaikutusarviointien perusteella, joissa arvioidaan huolellisesti kunnianhimoisten ympäristötavoitteiden lopullisia seurauksia. Näin erityisesti silloin, kun maailman muut talousmahdit eivät ole ryhtyneet EU:n päätösten kaltaisiin toimiin.

4. Erityistä

4.1 Fyysiset perushyödykemarkkinat

4.1.1 Kilpailu primaarienergialähteiden markkinoilla (erityisesti kaasu- ja öljymarkkinoilla) kiristyy eittämättä maailman väkiluvun kasvaessa (9 miljardiin vuonna 2050). Myös hiilimarkkinoilla tilanne on yhä kireämpi. Mikäli EU siis haluaa turvata sosiaalisten standardien ja hyvinvoinnin tason säilymisen jäsenvaltioissa, kaikki kotimaiset primaarienergialähteet on otettava käyttöön, äskettäin löydetyt liuskekaasuesiintymät mukaan luettuina. Tämän on tietysti tapahduttava EU:n ympäristönormien mukaisesti.

4.1.2 Sähkö on ihmiskunnan asianmukaisen kehityksen edellytys. Sähköntuotantokapasiteetin ja siirtoverkkojen epätasapainoisella kehityksellä voi olla katastrofaalisia seurauksia: se voi johtaa yhteiskunnan rakenteiden sosiaaliseen ja taloudelliseen romahdukseen. EU:n yhteisen energiapolitiikan avulla tulisi poistaa kaikki investointeja haittaavat epäjohdonmukaisuudet ja epävarmuustekijät ja siten ennaltaehkäistä sähkötuotantokapasiteetin puutetta vuoden 2020 jälkeen.

4.1.3 ETSK ymmärtää, että elintarvikkeiden saatavuuden turvaaminen epävakailla markkinoilla on hyvin ongelmallista. Toisaalta elintarviketurvan pitäisi selvästi olla EU:n yhteisen maatalouspolitiikan sekä EU:n ja jäsenvaltioiden muiden, asiaan vaikuttavien politiikkojen ensisijainen tavoite. ETSK kehottaa suojelemaan maatalouskäyttöön tarkoitettua tuottavaa maata. Tämä on otettava huomioon kaikessa asiaa koskevassa politiikassa, ja toimintalinjat on muotoiltava ja koordinoitava siten, ettei maatalousmaata menetetä etenkään kilpailevien toimintalinjojen tai aloitteiden taikka kaupungistumisen vuoksi. Myös kansainvälistä kauppaa varten olisi luotava oikeudenmukaiset toimintasäännöt, joissa otetaan huomioon tietyille maantieteellisille alueille ominaiset luonnonolot.

4.1.4 Laajaa kansainvälistä yhteistyötä tarvitaan myös maailmanlaajuisten kehityssuuntausten ja markkinoiden tai sadon satunnaisten vaihteluiden arvioimiseksi ja erottamiseksi toisistaan. Vaarallisia kehityssuuntauksia olisi ehkäistävä ennakolta.

4.1.5 Satojen turvaamiseksi ja parantamiseksi olisi sovellettava luotettavia tieteellisiä keinoja, sillä viljelysmaa vähenee jatkuvasti ja vuonna 2050 ruokaa on tuotettava arviolta noin 9 miljardille ihmiselle.

4.2 Perushyödykemarkkinat ja niihin liittyvät rahoitusmarkkinat

4.2.1 Vaikka Euroopan komissio on viime vuosina käynnistänyt suuren joukon rahoitusmarkkinoiden sääntelytoimenpiteitä, perushyödykkeiden johdannaismarkkinoiden sijoitusvirrat loittonevat edelleen merkittävässä määrin riskienkattamistehtävästään, jota varten ne alun perin luotiin, ja kanavoituvat keinottelunomaisiin operaatioihin, jotka vääristävät tuntuvasti hintoja ja aiheuttavat vakavaa vahinkoa markkinoiden heikoimmille toimijoille, etenkin kuluttajille ja pk-yrityksille.

4.2.2 Komitea yhtyy komission huomioon siitä, että perushyödykkeiden fyysisten markkinoiden ja rahoitusjohdannaismarkkinoiden vuorovaikutusta on opittava ymmärtämään paremmin. Lisäksi komitea kannattaa komission suosittamaa pyrkimystä lisätä avoimuutta ja jopa saattaa vastuuseen sellaiset markkinatoimijat, jotka rikkovat sovittuja sääntöjä. Yksittäisten markkinatoimijoiden, erityisesti pk-yritysten, rahoituksensaantia olisi helpotettava, sillä se on jatkokehityksen ja innovoinnin keskeinen edellytys.

4.3 Raaka-aineita koskeva eurooppalainen aloite

4.3.1 Komitea antaa aloitteelle arvoa ja pitää sitä Eurooppa 2020 -strategian tärkeänä osatekijänä. Aloite ilmentää myös resurssitehokkuuden käsitettä, vaikka nämä kaksi toimintalinjaa olisikin sovitettava yhteen, jotta voidaan saavuttaa mahdollisimman korkea noudattamisaste ja tuottaa EU:n kansalaisille mahdollisimman paljon lisäarvoa.

4.3.2 Raaka-ainealoitteessa käytetty kriittisyyden käsite jättää kuitenkin varjoonsa sen, että erilaisista asiaan vaikuttavista politiikoista olisi saatava nykyistä laajempi kokonaiskuva ja niitä olisi syytä arvioida yksityiskohtaisemmin. Tällainen kokonaisvaltainen lähestymistapa johtaisi politiikkojen asianmukaiseen noudattamiseen ja tuottaisi paljon enemmän synergiaa.

4.3.3 Kriittisten raaka-aineiden luettelo antaa kuitenkin hyödyllistä osviittaa siitä, mihin EU:n tulisi äskettäin perustetun Euroopan ulkosuhdehallinnon harjoittaman raaka-ainediplomatian yhteydessä ensisijaisesti pyrkiä.

4.3.4 Luetteloa olisi tietysti tarkistettava määriteltyjen kriteereiden pohjalta säännöllisin väliajoin, jotta nähdään, onko kriittisyysluokittelu edelleen aiheellinen. Raaka-ainealoite edellyttää kiistatta sekä johdonmukaista tietoa että teknistä osaamista ja markkinoiden tuntemusta.

4.3.5 Raaka-aineiden niukkuus merkitsee eittämättä myös sitä, että resurssitehokkuutta on tarkasteltava säännöllisesti. Toisaalta hintojen jatkuva nousu on paras kannustin luonnonvarojen tehokkaaseen käyttöön, joka on luontaista kaikelle kestävyysperiaatteiden mukaiselle liiketoiminnalle. Tehokkuusstandardit ja ekologinen suunnittelu voivat olla avuksi pyrittäessä koko ajan parhaaseen mahdolliseen resurssitehokkuuteen.

4.3.6 Raaka-aineiden jatkuvan hupenemisen ja hintojen nousun uhkaa olisi analysoitava mikrotalouden tasolla, jotta nähdään, miten se vaikuttaa kilpailukykyyn ja viime kädessä työpaikkojen säilymiseen uhanalaisilla aloilla.

4.3.7 Raaka-aineiden kauppaa koskevan EU-strategian on oltava riittävän hienovarainen ja joustava. Koska kauppaa käydään käytännössä yleensä kahdenvälisesti ja kukin jäsenvaltio hoitaa oman kaupankäyntinsä, yhtä yhtenäistä EU:n kauppapolitiikkaa on vieläkin vaikeampi saada aikaan. Nähtävästi myöskään WTO:lta ei voida odottaa liikoja, mutta yhdessä sovittuja sääntöjä olisi noudatettava pyrittäessä vahvistamaan uskottavuutta.

4.3.8 Raaka-aineiden niukkuus voi kuitenkin edistää sellaista tutkimusta, kehitystoimintaa ja innovointia, jonka avulla pyritään parantamaan resurssitehokkuutta jatkuvasti ja löytämään asianmukaisia korvikkeita tietyille raaka-aineille. On syytä todeta, että muutamat kriittiset raaka-aineet ovat välttämättömiä tehokkaan teknologian kannalta, joten olemme eräänlaisessa noidankehässä.

4.3.9 Koska muutamien raaka-aineiden laatutaso on viime vuosina heikentynyt, komission olisi otettava Euroopan keskeiset teollisuudenalat mukaan lippulaivahankkeesta ”Innovaatiounioni” antamaansa tiedonantoon liittyvään ja nimenomaisesti raaka-aineita käsittelevään kumppanuusaloitteeseen. Tämän tulisi tapahtua erityisesti kyseisten alojen muodostamien teknologiayhteisöjen välityksellä. Valmistusprosesseihin liittyvän suuren innovaatiopotentiaalin hyödyntäminen edellyttää yhä enemmän ammattitaitoa vaativia työpaikkoja.

4.3.10 Komitea arvostaa komission aloitetta laatia ohjeet siitä, miten erilainen kilpaileva kaivannaistoiminta voidaan sovittaa yhteen ympäristönsuojeluun tähtäävän Natura 2000 -lainsäädännön kanssa. Tämä on välttämätöntä tasapuolisen, terveellisen ja kestävän ympäristön takaamiseksi ja kotimaisen raaka-ainetarjonnan turvaamiseksi. Kotimaisen tarjonnan olisi oltava kaiken raaka-ainepolitiikan kulmakivi.

4.3.11 ETSK viittaa myös sekundaaristen raaka-aineiden saatavuudesta antamaansa lausuntoon (1) ja vahvistaa siinä esitetyt päätelmät ja suositukset. Tässä yhteydessä on syytä mainita suositus, jonka mukaan joustavat välineet ovat tarpeen, jotta mahdollisimman suuri osa sekundaarisista raaka-aineista saadaan pysymään EU:ssa.

4.3.12 Lisäksi komitea kaipaa tietoa siitä, miten raaka-ainepolitiikka vaikuttaa työllisyyteen ja miten suuri osa työpaikoista on vaarassa, jos politiikan tavoitteita ei saavuteta.

4.4 Olisi myös keskusteltava vakavasti pahimmista mahdollisista skenaarioista. Näihin kuuluu esimerkiksi se, että jokin välttämätön kriittinen raaka-aine käy tilapäisesti niukaksi lyhyellä aikavälillä. Tilanteen vaikutuksia Euroopan teollisuuteen voitaisiin pyrkiä lieventämään muun muassa siten, että päätettäisiin pitää yllä valikoitujen raaka-aineiden strategista varastoa. Tällaisista toimenpiteistä on keskusteltu Euroopan ulkopuolissa maissa (Yhdysvalloissa, Koreassa ja Japanissa). Vaikka niillä saattaisi olla kielteisiä vaikutuksia perushyödykemarkkinoihin, niiden turvin voitaisiin selviytyä sellaisesta ajanjaksosta, jolloin tiettyjä raaka-aineita ei ole markkinoilla riittävästi saatavissa.

Bryssel 14. heinäkuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) ETSK lausunto aiheesta ”Sekundaaristen raaka-aineiden (romurauta, kierrätyspaperi yms.) saatavuus”, EUVL C 107, 6.4.2011, s. 1.