KOMISSION KERTOMUS - I osa - XXXII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2002

SISÄLLYSLUETTELO

Johdanto

Lisälehti 1: Mielekkäämpi rooli kuluttajille

I - Kilpailuoikeus - perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet - perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla

A - Lainsäädännön ja sen tulkintasääntöjen nykyaikaistaminen

1. EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen

2. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosääntöjen uudistaminen

3. Sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan komission toimintalinjan tarkistaminen

4. Moottoriajoneuvoalan ryhmäpoikkeusasetuksen tarkistaminen

B - EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltaminen

1. 81 artikla

1.1. Kartellit

1.1.1. Yleiskatsaus kartellien torjuntaa koskevassa toiminnassa ja sakkojen määräämättä jättämisestä ja lieventämisestä vuonna 2002 annetun tiedonannon soveltamisessa tapahtuneeseen kehitykseen

1.1.2. Vuonna 2002 käsitellyt yksittäiset asiat

1.2. Vertikaaliset sopimukset

2. 82 ja 86 artikla

2.1. 82 artikla

2.2. 86 artikla

C - Alakohtainen kehitys

1. Energia: sähkö- ja kaasualan markkinoiden vapauttaminen

2. Postipalvelut

2.1. Uusi postidirektiivi

3. Televiestintä

3.1. Sähköisen viestinnän verkkojen ja palveluiden uusi sääntelyjärjestelmä

3.2. Vuokrajohtoja koskevan alakohtaisen tutkimuksen loppuunsaattaminen

4. Liikenne

4.1. Lentoliikenne

4.1.1. Ryhmäpoikkeusasetuksen N:o 1617/93 voimassaolon jatkaminen

4.1.2. Kansainväliseen lentoliikenteeseen sovellettava kilpailupolitiikka

4.1.3. Transatlanttiset liittoutumat

4.1.4. Euroopan sisäiset liittoutumat ja sulautumat

4.2. Meriliikenne

4.2.1. Oikeuskäytännön kehitys

4.2.2. Asetuksen N:o 4056/86 uudelleentarkastelu

4.2.3. Yksittäiset asiat

4.3. Rautatieliikenne

5. Viestintäala

5.1. Keskeisen sisällön saanti

5.2. Uusmediaoikeuksien saanti

5.3. Tekijänoikeuksien yhteishallinnointia ja -lisensointia koskevat sopimukset

5.4. Painettu media

6. Moottoriajoneuvojen jakelu

6.1. Moottoriajoneuvoalan uusi poikkeusasetus

6.1.1. Taustaa

6.1.2. Asetuksen antamisen päävaiheet

6.1.3. Asetuksen (EY) N:o 1400/2002 pääpiirteet

6.1.3.1. Yleistä

6.1.3.2. Uusien ajoneuvojen myynti

6.1.3.3. Huolto- ja korjauspalveluiden tarjoaminen ja varaosamyynti

6.1.3.4. Päätelmä

6.1.4. Esite

6.2. Yleisarviointi poikkeusasetuksen (EY) N:o 1475/95 soveltamisesta uusien autojen hintoihin

7. Rahoituspalvelut

8. Tietoyhteiskunta

9. Vapaat ammatit

9.1. EY:n kilpailulainsäädännön soveltaminen vapaisiin ammatteihin

9.1.1. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden seuraukset

9.1.2. Sääntelyn taloudellisia vaikutuksia koskeva tutkimus

9.1.3. Kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa toteutetut yhteensovitetut toimet

D - Tilastokatsaus

II - Yrityskeskittymien valvonta

A - Yleinen politiikka ja uudet kehityssuunnat

1. Johdanto

2. Muutoksenhaku keskittymiä koskeviin päätöksiin vuonna 2002

2.1. Airtours vastaan komissio

2.2. Schneider vastaan komissio

2.3. Tetra Laval vastaan komissio

3. Korjaustoimenpiteet

4. Käsittelypaikan siirtäminen 9 ja 22 artiklan nojalla - uusi kehitys

4.1. Johdanto

4.2 Käsittelypaikan siirtäminen sulautuma-asetuksen 9 artiklan nojalla

5. Yrityskeskittymien valvonnan uudistaminen

5.1. Uudistuksen tavoitteet

5.2. Ehdotettu uudistus

5.2.1. Aineellisoikeudelliset seikat

5.3. Yrityskeskittymien valvontaprosessin uudistus

5.3.1. Lainsäädäntötoimet

5.3.2. Lainsäädännön ulkopuoliset toimet

6. Kansainvälinen yhteistyö

6.1. Kansainvälinen kilpailuviranomaisverkko (ICN)

6.2. EU:n ja Yhdysvaltojen välinen yrityskeskittymiä käsittelevä työryhmä

B - Tilastokatsaus

III - Valtiontuki

A - Yleinen valtiontukipolitiikka

1. Valtiontuen valvonnan uudenaikaistaminen

1.1. Yleiset periaatteet

1.2. Avoimuus

1.3. Tilastollisten apuvälineiden kehittäminen

1.4. Valtiontukien tulostaulu

1.5. Nykyisten puitteiden ja suuntaviivojen tarkistaminen

1.5.1. Monialaiset puitteet

1.5.2. Tutkimus ja kehittäminen

1.5.3. Työllisyystuki

1.5.4. Kivihiili- ja terästeollisuus (EHTY:n perustamissopimus)

1.5.5. Pk-yritykset

1.5.6. Valtiontuki ja veropolitiikka

1.5.7. Kaupunkien ongelma-alueet

2. Laajentuminen

B - Tuen käsite

1. Tuen alkuperä

2. Yrityksen tai yritysten saama hyöty

2.1. Hukkakustannukset

3. Valikoivuus

4. Kilpailun vääristyminen

5. Vaikutus kauppaan

C - Valtiontuen soveltuvuus yhteismarkkinoille

1. Horisontaaliset tuet

1.1. Pelastamistuki

1.2. Rakenneuudistustuki

1.3. Ympäristönsuojelutuki

1.4. Tutkimus- ja kehitystuki

2. Aluetuki

2.1. Monialaiset tuet

Lisälehti 2: Alueellista investointitukea koskevat uudet monialaiset puitteet, joihin sisältyvät myös moottoriajoneuvo- ja synteettikuitualaa koskevat uudet säännöt

2.2. Tuki yritysten kansainvälisen toiminnan kehittämiseen

2.3. Sosiaalituki

2.4. Alakohtaiset tuet

2.4.1. Köysiratalaitteistot

2.4.2. Laivanrakennus

2.4.3. Moottoriajoneuvoteollisuus

2.4.4. Kivihiili

2.4.5. Terästeollisuus

3. Liikenne

3.1. Rautatieliikenne

3.2. Yhdistetyt kuljetukset

3.3 Maantieliikenne

Lisälehti 3: Maantiekuljetusyritykset

3.4. Matkustajaliikenne

3.5. Vesiliikenne

3.5.1. Sisävesiliikenne

3.5.2. Meriliikenne

3.6. Lentoliikenne

4. Maatalous

4.1. Toimintaperiaatteiden kehitys ja lainsäädäntöaloitteet vuonna 2002

4.1.1. Teurasjätteen ja kuolleiden eläinten hävittämisestä aiheutuviin kustannuksiin sekä tarttuvan spongiformisen enkelopatian (TSE) testaukseen myönnettävien valtiontukien uudet suuntaviivat

4.2 Tiivistelmä käsitellyistä asioista

4.2.1. Luonnonmullistukset

4.2.2. Menekinedistäminen ja mainonta

4.2.3. Polttoainekustannusten nousu

4.2.4. Muodollisten tutkintamenettelyjen aloittaminen

5. Kalastus

D - Menettelyt

1. Voimassa olevat tuet

2. Poikkeusten soveltamisalaan kuuluvat tuet

3. Tukien takaisinperintä

4. Päätösten noudattamatta jättäminen

5. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot

E - Tilastokatsaus

IV - Yleishyödylliset palvelut

1. Yleiset periaatteet

2. Viimeaikainen kehitys

2.1. Suunniteltu vihreä kirja yleishyödyllisiä palveluja koskevasta puitedirektiivistä

2.2. Komission käsittelemät valtiontukiasiat

Lisälehti 4 Deutsche Post

3. Kilpailuoikeus (markkinoiden vapauttaminen mukaan luettuna)

4. Markkinoiden vapauttamiseen tähtäävät lainsäädännölliset toimenpiteet

V - Kansainvälinen toiminta

A - Laajentuminen

1. Liittymisvalmistelut ja -neuvottelut

2. Kilpailusääntöjen yhdenmukaistamisessa saavutettu edistys

3. Assosiaatiosopimusten mukaiset välineet

4. Tekninen apu ehdokasmaille

B - Kahdenvälinen yhteistyö

1. Yhdysvallat

2. Kanada

3. Japani

4. Muut OECD-maat

C - Monenvälinen yhteistyö

1. Kansainvälinen kilpailuviranomaisverkko (ICN)

2. WTO:n kauppa- ja kilpailupolitiikkaa käsittelevä työryhmä (WGTCP)

3. OECD:n kilpailukomitea

4. UNCTADin hallitustenvälinen asiantuntijaryhmä

VI - Kehitysnäkymät vuonna 2003

1. Kilpailuoikeus ja markkinoiden vapauttaminen

2. Yrityskeskittymät

3. Valtiontuki

4. Kansainvälinen toiminta

Liite - Kertomuksessa käsitellyt asiat

Johdanto

1. Tehokkaan kilpailun myönteiset vaikutukset markkinoihin resurssien tarkoituksenmukaisen kohdentamisen sekä innovaatioiden ja teknisen kehityksen edistämisen muodossa tunnustetaan maailmanlaajuisesti. Toimivan kilpailutilanteen mahdollistavien olosuhteiden takaaminen tai luominen asettaa kuitenkin jatkuvasti haasteita, jotka liittyvät sekä markkinatoimijoiden käyttäytymiseen että julkisilla toimenpiteillä luotuihin kaupan esteisiin. Kilpailupolitiikan tavoitteena onkin samalla sekä ratkaista markkinatoimijoiden kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä ja markkinoiden rakenteista johtuvat ongelmat ettäedistää tehokasta kilpailua parantamalla yleistä talouspoliittista tilannetta kaikilla toimialoilla. Globalisaation jatkuessa kilpailun puolustaminen Euroopan unionin kaltaisella yhtenäisellä talousalueella edellyttää välttämättä myös konkreettisia toimia tasapuolisten toimintaedellytysten tarjoamiseksi kansainvälisessä ympäristössä.

2. EU:n kilpailupolitiikka tukeutuu kolmeen toisiinsa tiiviisti liittyvään pilariin, jotka kaikki edistävät tehokkaasta kilpailusta saatavien etujen tuomista kuluttajien ulottuville ja Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn vahvistamista. Ensimmäisen pilari koostuu kilpailusäännöistä, joilla yrityksiä estetään hyötymästä kilpailua kohtuuttomasti rajoittavista sopimuksista tai käytännöistä ja käyttämästä väärin määrävää asemaansa. Tässä toiminnassa keskitytään yhä tiiviimmin estämään markkinatoimijoiden vakavimpien kilpailunvastaisten toimintatapojen, kuten hinnoista sopivien tai markkinoita jakavien kartellien, tehokkaalle kilpailulle aiheuttamia häiriöitä. Keskittymien valvonta puolestaan on välttämätöntä, jotta voitaisiin estää määräävien asemien luominen tai vahvistaminen sulautumien ja yrityskauppojen avulla. Lisäksi myös ne toimialat, joille tehokas kilpailu ei ole vielä juurtunut, pyritään avaamaan kilpailulle markkinoiden asteittaista vapauttamista koskevalla politiikalla, jolla täydennetään yhtenäismarkkinoiden integraatiota syventäviä lainsäädäntötoimenpiteitä. EU:n kilpailupolitiikka kattaa lisäksi ylikansallisen valtiontukien valvonnan, jolla pyritään varmistamaan, että valtioiden myöntämät avustukset ja verovapautukset eivät vääristä kilpailua markkinoilla.

3. EU:n kilpailupoliitikan viime vuosien tärkein haaste on epäilemättä piakkoin toteutuva laajentuminen 25 jäsenvaltion unioniksi, mikä edellyttää huomattavia ponnisteluja sekä unionilta että kymmeneltä ehdokasmaalta, jotta perustamissopimuksen kilpailusääntöjä voitaisiin soveltaa tehokkaasti uusien jäsenvaltioiden liittymisestä lähtien. Tämä haaste on muovannut komission lainsäädännön ja säännösten soveltamisen valvonnan alalla viime aikoina korostamia painopistealueita. Markkinoiden globaalistuessa kilpailupoliittista yhteistyötä on tehostettava maailmanlaajuisesti. Taloudellisessa toimintaympäristössä tapahtuneita muutoksia, kuten talouden kasvuennusteiden heikkeneminen tai vuoden 2002 aikana joillakin aloilla ilmenneet vaikeudet, ei voida jättää huomiotta, vaikka niitä ei voida pitää riittävinä perusteina tehokkaan kilpailupolitiikan perusajatuksesta tinkimiselle.

4. Yhdeksi pahimmista kilpailulainsäädännön rikkomisen muodoista katsotaan vakavat horisontaaliset kartellit, joiden torjunta on ollut jatkuvasti yksi komission keskeisistä haasteista. Lisäksi komissio on pyrkinyt vastaamaan edellä mainittuihin haasteisiin toteuttamalla kaikilla kilpailupolitiikan aloilla tuloksekkaita uudistushankkeita. Yksi vuoden 2002 merkittävimmistä saavutuksista oli EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskevien yhteisön kilpailusääntöjen kunnianhimoinen ja perusteellinen uudistusprosessi, jonka päätteeksi neuvosto hyväksyi uuden perusasetuksen. Tämä uudistus merkitsee uuden aikakauden käynnistymistä Euroopan unionin kilpailuoikeuden soveltamisessa, johon kansalliset kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet osallistuvat vastedes suoremmin Euroopan kilpailuviranomaisten verkon puitteissa. Moottoriajoneuvoalaan sovellettava uusi ryhmäpoikkeusasetus merkitsee kyseisen alan kilpailusääntöjen kattavaa uudistusta. Myös sulautuma-asetuksen tarkistamisessa on edistytty, sillä komissio on antanut sidosryhmien laajan kuulemisen perusteella ehdotuksen uudeksi asetukseksi, jossa hyödynnetään ensimmäisen sulautuma-asetuksen soveltamisesta saatuja kokemuksia. Sujuvasti toimiva valtiontukien valvonta on tärkeäksi tunnustettu tavoite, joka on otettu osaksi valtiontukimenettelyiden yksinkertaistamiseen tähtääviä keskeisiä uudistushankkeita ja jonka kautta tämän alueen avainasemaa EU:n kilpailupolitiikassa halutaan entisestään korostaa.

5. Vuonna 2002 käsiteltäviksi otettujen uusien kilpailuasioiden kokonaismäärä oli 1 019, josta 321 koski kilpailunrajoituksia (EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan nojalla), 277 sulautumia ja 421 valtiontukia. Vuonna 2001 käsiteltiin yhteensä 1 036 asiaa, joista 284 koski kilpailunrajoituksia, 335 sulautumia ja 417 valtiontukia (kanteluita lukuun ottamatta). Uusien asioiden määrän kehitys ei näin ollen noudata samaa kaavaa kilpailupolitiikan eri osa-alueilla. Kilpailunrajoitusasioiden määrä kasvoi huomattavasti, kun taas sulautuma-asioita käsiteltiin selvästi aiempaa vähemmän ja uusien valtiontukiasioiden määrä pysyi vakaana.

6. Kilpailunrajoituksista annettujen uusien ilmoitusten määrä pysyi suhteellisen alhaisena. Omasta aloitteesta käsiteltäviksi otettiin vuonna 2002 (91) kuitenkin huomattavasti enemmän uusia asioita kuin vuonna 2001 (74). Tämä suuntausvalmistaa ilmoitusjärjestelmän käytöstä poistamiseen kilpailusääntöjen uudistamisen myötä. Kilpailunrajoituksista tehtyjen kanteluiden määrä kasvoi edelleen (129 asiaa vuonna 2002 verrattuna 116 asiaan vuonna 2001 ja 112 asiaan vuonna 2000).

7. Vuonna 2002 lopetettiin 1 283 asian käsittely. Näistä 363 koski kilpailunrajoituksia, 268 sulautumia ja 652 valtiontukia (kanteluita lukuun ottamatta). Vuonna 2001 käsiteltiin yhteensä 1 204 asiaa, joista 378 koski kilpailunrajoituksia, 346 sulautumia ja 480 valtiontukia. Vaikka resursseja vaativien kartelliasioiden asettaminen jatkuvasti etusijalle käsiteltävien asioiden joukossa alensi loppuunsaatettujen kilpailunrajoitusasioiden määrää, käsiteltävinä olevien asioiden ruuhkaa saatiin edelleen puretuksi, sillä loppuunsaatettujen asioiden määrä ylitti käsiteltäviksi otettujen uusien asioiden määrän.

8. Komission tutkittaviksi saatettujen sulautumien ja liittoutumien määrän kasvu hidastui edelleen merkittävästi kasvusuuntauksen tyrehdyttyä vuonna 2001. Käsiteltäviksi otettujen asioiden määrä pysyi kuitenkin korkeana (277 uutta asiaa). Vuonna 2002 tehtiin 275 virallista päätöstä sulautumista ja liittoutumista (verrattuna 340:ään vuonna 2001). Perusteellisia tutkimuksia edellyttävien asioiden määrä pieneni huomattavasti palaten 1990-luvun puolivälin tasolle (vuonna 2002 käynnistettiin seitsemän vaiheen II menettelyä ja vuosina 1999-2001 noin 20 kunakin vuonna). Aiempien päätösten seurantaan tuomioistuinmenettelyssä oli kuitenkin osoitettava lisäresursseja.

9. Valtiontukea koskevien ilmoitusten ja ilmoittamatta jätettyä tukea koskevien uusien asioiden määrä nousi verrattuna vuoteen 2001. Tukiohjelmien tarkastelupyyntöjen määrä palasi kuitenkin aiempien vuosien tasolle vuoden 2001 kasvupiikin jälkeen. Käynnistettyjen menettelyiden määrä pysyi vakaana (62 vuonna 2002, 66 vuonna 2001). Kielteisten lopullisten päätösten määrä kääntyi kuitenkin hienoiseen kasvuun (37 vuonna 2002, 31 vuonna 2001). Käsiteltävänä olevien valtiontukiasioiden määrä pieneni kuitenkin tuntuvasti (621 asiasta vuonna 2001 582 asiaan vuonna 2002; näistä 255 oli kanteluita).

Lisälehti 1: Mielekkäämpi rooli kuluttajille

Yksi EU:n kilpailupolitiikan päätavoitteista on kuluttajien etujen edistäminen eli sen varmistaminen, että kuluttajat hyötyvät Euroopan talouden luomasta vauraudesta. Komissaari Mario Monti on painottanut toistuvasti tätä horisontaalista tavoitetta ja katsoo sen jatkuvasti yhdeksi päätavoitteistaan. Koska tavoite on horisontaalinen, komissio ottaa kuluttajien edut huomioon kilpailupolitiikan kaikilla osa-alueilla eli kilpailun vastaisten sopimusten ja vakavimpien kartellien ja määräävän aseman väärinkäytön torjunnassa sekä keskittymien ja jäsenvaltioiden myöntämän valtiontuen valvonnassa.

Komissio on tietoinen siitä, että yksittäisten kuluttajien on tavallisesti vaikea hahmottaa kilpailupolitiikan vaikutuksia heidän jokapäiväiseen elämäänsä. Syynä tähän on se, että monet yksittäiset kilpailuasiat ovat erittäin monimutkaisia ja komission tällä alalla harjoittama toiminta vaikuttaa usein kuluttajien etuihin vain epäsuorasti. Esimerkiksi kulutustavaroihin liittyvän kartellin tai määräävässä asemassa olevan teleoperaattorin soveltamien kohtuuttomien hintojen kieltäminen voi suoraan laskea hintatasoa, mikä tuntuu jokaisen kotitalouden rahavaroissa. Sitä vastoin kuluttajat eivät välttämättä koe saavansa hyötyä tehokkaasta keskittymien valvontajärjestelmästä. Tämä johtuu siitä, että EU:ssa harjoitettava keskittymien valvonta ehkäisee ennalta keskittymien mahdollisia kielteisiä vaikutuksia kuluttajien hyvinvointiin.

Sen vuoksi keskittymien valvonnan myönteiset tulokset tulevat usein näkyviin vasta pitkällä aikavälillä. Myös valtiontukien valvonnalla on vaikutusta Euroopan unionin talousresurssien tehokkaaseen jakautumiseen, mikä puolestaan edistää vakaan taloudellisen toimintaympäristön luomista yrityksille ja kuluttajille. Komission valtiontukipäätöksissä otetaan huomioon yleishyödyllisten palveluiden moitteettomaan toimintaan liittyviä näkökohtia. [1]

[1] Ks. luku IV.

Komissio pyrkii monin eri tavoin lisäämään kuluttajien osallistumista kilpailualalla harjoittamaansa toimintaan ja tietoisuutta siihen liittyvistä aiheista. Komissio ja Euroopan parlamentti ovat tiiviisti mukana kahdesti vuodessa pidettävien eurooppalaisten kilpailupäivien järjestämisessä EU:n puheenjohtajavaltiona kunakin ajankohtana toimivassa valtiossa. [2] Näiden tapahtumien tarkoituksena on tuoda kilpailuun liittyvät aiheet lähemmäksi kuluttajia ja heidän edustajiaan. Komissio toimii tiiviissä yhteistyössä myös kuluttajajärjestöjen, erityisesti Euroopan Kuluttajaliiton (BEUC) [3], kanssa ja kannustaa kansallisia kuluttajajärjestöjä tulemaan aktiivisemmin mukaan kuluttajien kannalta erityisen tärkeiden aiheiden kartoittamiseen. Tämä kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus on myös yksi väline kommunikoida kuluttajien kanssa.

[2] Eurooppalaiset kilpailupäivät pidettiin vuonna 2002 Madridissa 26. helmikuuta ja Kööpenhaminassa 17. syyskuuta.

[3] IP/02/415, 14.3.2002.

Kilpailusääntöjen meneillään oleva uudistus ja keskittymien valvonnan uudistaminen auttavat tuomaan päätöksentekoprosessia lähemmäksi kuluttajia. Erityisesti kilpailusääntöjen hajautettu soveltaminen tarjoaa kuluttajille mahdollisuuden osoittaa valituksensa kansallisille kilpailuviranomaisille, jotka osallistuvat vastedes kokonaisvaltaisesti EU:n kilpailusääntöjen soveltamiseen. Kilpailusääntöjä sovelletaan suoraan kaikissa jäsenvaltioissa. Uudistus vahvistaa myös kansallisten tuomioistuinten asemaa määrättäessä rangaistuksia kilpailusääntöjen rikkomisesta. [4] Sulautuma-asetuksen uudistamista koskevassa ehdotuksessa esitetään myös kuluttajakysymyksiä käsittelevän yhteyshenkilön viran [5] perustamista komissioon, mikä parantaisi kuluttajien ja heidän edustajiensa mahdollisuutta esittää hyvissä ajoin näkemyksiään keskittymistä.

[4] Ks. I.A.2 luku, erityisesti 17 kohta.

[5] Ks. 312-313 kohta.

Tänä vuonna toteutettu moottoriajoneuvoalaan sovellettavan ryhmäpoikkeusasetuksen uudistus muuttaa sekä autojen myyntitapoja että huolto- ja korjauspalveluiden tarjoamista. [6] Koska (uuden) auton osto on yksi useimpien kuluttajien tärkeimmistä sijoituspäätöksistä, autojen myyntiin ja huolto- ja korjauspalvelujärjestelmään tehtävillä perusteellisilla muutoksilla on epäilemättä suuri merkitys kuluttajille. Tässä vaiheessa on kuitenkin vielä liian varhaista arvioida uudistuksen vaikutuksia autojen hintoihin EU:ssa ja huolto- ja korjauspalveluiden laatuun ja saatavuuteen.

[6] Ks. I.C.6 luku.

Vuonna 2002 käsitellyistä asioista kuluttajien kannalta erityisen merkittävä päätös oli kipsilevykartellia koskenut kieltopäätös [7], joka koski kaikille kodinrakentajille ja -sisustajille tuttua tuotetta. Huomiota kannattaa kiinnittää myös asiaan Nintendo [8], joka koski Nintendon ja sen jakelijoiden tekemiä kilpailunvastaisia sopimuksia konsoleista ja peleistä.

[7] Ks. 50 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

[8] Ks. 61 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

Kuluttajia kehotetaan tutustumaan tämän kertomuksen C jaksoon, jossa käsitellään alakohtaista kehitystä. Siinä käsitellään energia-, tele-, posti- ja liikennealoja, jotka ovat kuluttajien kannalta erittäin tärkeitä. Kuluttajien kannalta kiinnostavia ovat myös tiedot media-alaa, rahoituspalveluja, vapaita ammatteja ja tietoyhteiskuntaa koskevista kilpailuasioista.

I - Kilpailuoikeus - perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet - perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla

A - Lainsäädännön ja sen tulkintasääntöjen nykyaikaistaminen

1. EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen

10. Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen voimassaolo päättyi 23. heinäkuuta. Tämä merkitsee sitä, että EHTY:n perustamissopimuksen, siitä johdettujen menettelysääntöjen ja muun siitä johdetun oikeuden soveltamisalaan aiemmin kuuluneisiin aloihin on sovellettu 24. heinäkuuta lähtien EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, siitä johdettuja menettelysääntöjä ja muuta siitä johdettua oikeutta.

11. Komission toimivaltaiset yksiköt (kilpailusta ja Euroopan laajuisista verkoista vastaavat pääosastot) antoivat 21. kesäkuuta tiedonannon EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen vaikutuksista kilpailuasioiden käsittelyyn [9] tarkastellen siirtymäkauteen ja erityisesti kilpailunrajoituksiin, sulautumiin ja valtiontukeen liittyviä kysymyksiä. Tiedonannon tarkoituksena on tarjota ohjausta toisaalta yrityksille, joihin sovelletaan kilpailunrajoituksia ja keskittymiä koskevia sääntöjä, ja toisaalta jäsenvaltioille, jotka kuuluvat valtiontukisääntöjen soveltamisalaan, tarjoamalla niille tietoja sekä parantamalla niiden luottamusta ja suunnittelun varmuutta EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päätyttyä. Tiedonannolla ei haluta niinkään vaikuttaa EHTY:n ja EY:n perustamissopimusten määräysten tulkintaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa eikä yhteisöjen tuomioistuimessa, vaan tarkoituksena on esittää yhteenveto tärkeimmistä muutoksista aineellisessa ja menettelyoikeudessa ja selvittää, kuinka komissio aikoo ratkaista siirtymäkaudella esiin nousevat erityiskysymykset.

[9] EYVL C 152, 26.6.2002.

12. Tiedonannon keskeinen viesti on, että EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä aiheutuvat muutokset aineellisessa ja menettelyoikeudessa eivät todennäköisesti aiheuta suurempia ongelmia, sillä EHTY:n ja EY:n perustamissopimusten mukaisten käytäntöjen yhdenmukaistaminen aloitettiin jo vuosia sitten.

13. Vanhan ja uuden järjestelmän tärkeimmät sisällölliset erot ovat seuraavat:

a) Kilpailunrajoitukset

- EY:n sääntöjen nojalla komissiolla ei enää ole EHTY-sopimuksen mukaista yksinomaista toimivaltaa.

- EHTY-sopimuksen voimassaolon aikana vallinneesta tilanteesta poiketen kilpailunrajoituksia koskevien sääntöjen soveltaminen edellyttää vastedes, että toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

b) Keskittymien valvonta

- Komissiolla ei ole raja-arvoista riippumatonta yksinomaista toimivaltaa, joka sillä oli EHTY-sopimuksen nojalla.

14. Tiedonannossa käsitellään myös siirtymäkauteen liittyviä erityiskysymyksiä, jotka koskevat varsinkin tapauksia, joiden käsittely alkoi tosiasialliselta tai oikeudelliselta kannalta ennen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymistä, mutta jatkuu vielä sen jälkeenkin. Menettelyoikeudessa sovellettavan perusperiaatteen mukaan sovellettavat säännöt ovat kyseisen menettelyvaiheen alkaessa voimassa olleet säännöt.

Kilpailunrajoitukset, keskittymät ja valtiontuki:

Komissio soveltaa 24. heinäkuuta lähtien EY:n perustamissopimuksen menettelysääntöjä kaikkiin käsiteltävinä oleviin ja käsiteltäviksi otettaviin uusiin asioihin. Ellei kyseisessä tiedonannossa toisin ilmoiteta, ennen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymistä EHTY:n sääntöjen mukaisesti toteutettujen menettelyn vaiheiden katsotaan täyttäneen vastaavalle EY:n sääntöjen mukaiselle menettelyn vaiheelle asetetut vaatimukset.

Tiedonannossa käsitellään myös seuraaviin kolmeen aihealueeseen liittyviä kysymyksiä:

a) Kilpailunrajoitukset

- EHTY-sopimuksen 65 artiklan 2 kohdan ja EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan poikkeusmääräykset ovat pääosin samat ja kilpailunrajoitusmääräysten näköpiirissä olevan uudistamisen takia komission olisi keskityttävä kilpailunrajoitusten kieltämistä koskeviin menettelyihin.

- Komissio ilmoittaa näin ollen yrityksille, ettei se aio aloittaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaista menettelyä EHTY-järjestelmän nojalla poikkeuksen saaneiden sopimusten täytäntöönpanon kieltämiseksi. Tämä ei kuitenkaan rajoita menettelyiden aloittamista sellaisten myöhemmin mahdollisesti ilmenevien uusien tosiasiallisten tai oikeudellisten seikkojen tutkimiseksi, jotka voivat selkeästi kyseenalaistaa 81 artiklan 3 kohdan nojalla myönnetyn poikkeuksen soveltamisen.

b) Keskittymien valvonta

- Yhteisyritysten kohtelussa on eroja, jotka perustuvat siihen, että keskittymiksi katsottavien yhteisyritysten määrä on suurempi sovellettaessa EHTY-sopimuksen 66 artiklaa kuin EY:n sulautuma-asetusta, joka kattaa vain kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan hoitavat yhteisyritykset. Jos EHTY:n perustamissopimuksen nojalla tehtyjen keskittymäilmoitusten käsittely on kesken kyseisen sopimuksen voimassaolon päättyessä, kaikista yrityksistä ei välttämättä voida antaa EY:n sulautuma-asetuksen nojalla keskittymäilmoitusta.

- Tiedonannossa todetaan, että kyseiset ilmoitukset voidaan ehkä muuntaa asetuksen N:o 17/62 mukaisiksi yhteistyösopimuksia koskeviksi ilmoituksiksi, jos kyseisen asetuksen soveltamista koskevan asetuksen 5 artiklan vaatimukset täyttyvät ja varsinkin jos ilmoituksen tehneet osapuolet pyytävät muuntamista.

c) Valtiontuki

- Jos komission on tehtävä EHTY-sopimuksen voimassaolon päätyttyä päätös, jossa arvioidaan ennen EHTY-sopimuksen voimassaolon päättymistä ilman komission ennakkohyväksyntää täytäntöön pannun tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, on ratkaistava kysymys siitä, mitä arviointiperusteita päätöksenteossa olisi aiheellista soveltaa.

- Komissio soveltaa valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä antamaansa ilmoitusta [10]. Siten komissio arvioi aina valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille tuen myöntämisajankohtana voimassa olevissa säännöissä asetettujen aineellisten arviointiperusteiden pohjalta.

[10] EYVL C 119, 22.5.2002, s. 22.

2. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosääntöjen uudistaminen

15. Neuvosto antoi 16. joulukuuta asetuksen N:o 1/2003 [11]. Komissio antoi tätä uutta asetusta koskevan ehdotuksen syyskuussa 2000. Uusi asetus merkitsee kilpailuoikeuden kattavinta uudistusta sitten vuoden 1962. Asetus N:o 1/2003 korvaa 40 vuotta sitten asetuksella N:o 17 annetut menettelysäännöt, joilla säännellään yritysten tekemiä kilpailua rajoittavia sopimuksia (81 artikla) ja yritysten määräävän aseman väärinkäyttöä (82 artikla) koskevien perustamissopimuksen määräysten soveltamista. Uudet säännöt tulevat voimaan 1. toukokuuta 2004, jolloin Euroopan unioniin liittyy kymmenen uutta jäsenvaltiota.

[11] Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta annettu neuvoston asetus, EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.

16. Uudistuksella ei muuteta perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan varsinaista sisältöä vaan yksinkertaistetaan huomattavasti tapaa, jolla perustamissopimuksen kilpailusääntöjä sovelletaan Euroopan unionissa. Uudella asetuksella kevennetään rasituksia, joita kilpailusääntöjen noudattaminen aiheuttaa yrityksille, poistamalla yritysten välisiä sopimuksia koskeva ilmoitusjärjestelmä. Asetus mahdollistaa kuitenkin samalla myös kilpailuoikeuden tiukemman täytäntöönpanon parantamalla ja tehostamalla sen soveltamista koskevaa tehtävänjakoa komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välillä. Sekä komissio että kansalliset kilpailuviranomaiset voivat vastedes keskittää resurssinsa kilpailun ja kuluttajien kannalta haitallisimpien rajoitusten ja väärinkäyttötapausten torjuntaan.

17. Uudistuksen pääkohdat ovat seuraavat:

1. Järjestelmä, jonka mukaan kaikki sopimukset on ilmoitettava komissiolle kilpailuoikeuteen perustuvan hyväksynnän saamiseksi, korvataan säädöksiin perustuvien poikkeusten järjestelmällä.

Ilmoitusjärjestelmän soveltamisen jatkaminen, vaikka perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskevasta yhteisöjen tuomioistuimen ja komission oikeuskäytännöstä on kertynyt vuosikymmenten kokemus, merkitsisi tarpeettoman byrokratian ja yrityksille aiheutuvien asianajokulujen perusteetonta pitkittämistä. Ilmoitusjärjestelmää ei voida pitää toimivana myöskään laajentumisen kannalta. Uudistus lisää yritysten vastuuta, sillä niiden on arvioitava vastedes itsenäisesti, rajoittavatko niiden tekemät sopimukset kilpailua, ja jos näin on, voidaanko rajoituksiin soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan poikkeuksia. Jos sopimusten arviointi aiheuttaa todellista epävarmuutta EY:n kilpailusääntöjen soveltamiseen liittyvien uudentyyppisten tai ratkaisemattomien kysymysten takia, yritykset voivat halutessaan pyytää komissiolta epävirallista ohjausta. Komissio voi sen jälkeen päättää antaa asiasta kirjallisen lausunnon.

2. EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan suora soveltaminen

Kun komissiolla ei ole enää yksinomaista toimivaltaa poikkeusten myöntämiseen 81 artiklan 3 kohdan nojalla, komissio ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet voivat soveltaa yhdessä kilpailunrajoituksia koskevia sääntöjä. Kilpailuviranomaiset toimivat tiiviissä yhteistyössä soveltaessaan kilpailusääntöjä. Käsiteltyjen asioiden suuren määrän ansiosta yhteisöjen tuomioistuin ja komissio ovat voineet vakiinnuttaa 81 artiklan 3 kohdan poikkeusten myöntämisedellytyksiä koskevan oikeuskäytännön, johon kansalliset kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet voivat tukeutua määrittääkseen edellytykset, joilla kyseistä määräystä voidaan soveltaa. Avustaakseen kansallisia kilpailuviranomaisia ja tuomioistuimia tässä tehtävässä komissio aikoo antaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamista koskevan tiedonannon, jossa käsitellään asian kannalta merkityksellisen yhteisön säännöstön pääkohtia.

EY:n kilpailusääntöjen soveltamista kansallisissa tuomioistuimissa helpottaa myös se, että tuomioistuimilla on nyt paremmat mahdollisuudet pyytää komissiolta tietoja tai lausuntoa kilpailusääntöjen soveltamista koskevista kysymyksistä. Sekä komissio että kansalliset kilpailuviranomaiset voivat avustaa kansallisia tuomioistuimia EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamisessa.

3. Euroopan kilpailuviranomaisten verkko

Komissio ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset perustavat kilpailuviranomaisten verkon (European Competition Network, ECN), joka on uuden soveltamisjärjestelmän kokoava voima. Verkko tarjoaa tilaisuuden perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskevaan konsultointiin, yhteistyöhön ja tietojenvaihtoon Euroopan kilpailuviranomaisten välillä. Näitä toimintatapoja voidaan hyödyntää missä tahansa päätöksenteon vaiheessa alkaen siitä, kun asia saatetaan kilpailuviranomaisen käsiteltäväksi, lopullisen päätöksen tekemiseen saakka. Perustamissopimuksen soveltamisen valvojana komissio on viime kädessä vastuussa EY:n kilpailusääntöjen johdonmukaisesta soveltamisesta viranomaisverkossa. Komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välistä yhteistyötä koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan kilpailuviranomaisten verkon toimintaa koskevassa neuvoston ja komission yhteisessä kannassa, joka on uuden asetuksen liitteenä.

4. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan ja kansallisten kilpailulakien välinen suhde

Vaikka kansalliset kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet voivat edelleen soveltaa kansallisia kilpailusääntöjä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan mahdollisesti vaikuttaviin sopimuksiin, yritysten yhteenliittymien päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, niillä on samalla velvollisuus soveltaa myös perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa. Kansallisten kilpailusääntöjen soveltaminen ei saa johtaa perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta poikkeaviin tuloksiin. Perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisalaan kuuluviin liiketoimiin sovellettavien sääntöjen lähentyminen eli tasapuolisten toimintaedellytysten luominen helpottaa liiketoiminnan harjoittamista Euroopassa ja on keskeinen tekijä sisämarkkinoiden toteutumisen ja EY:n kilpailulainsäädännön johdonmukaisen soveltamisen varmistamisessa komission luovuttua entisestä monopoliasemastaan perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisten poikkeusten myöntämisessä.

5. Komission tutkintavaltuuksien laajentaminen

Jotta komissio voisi hoitaa keskeisen tehtävänsä EY:n kilpailusääntöjen soveltajana mahdollisimman tehokkaasti, sen tutkintavaltuuksia on laajennettu. Laajennettuihin toimivaltuuksiin sisältyy muun muassa komission saama mahdollisuus kuulla kaikkia niitä henkilöitä, joilla voi olla hallussaan tutkinnan kannalta hyödyllisiä tietoja, ja mahdollisuus sinetöintiin tutkinnan edellyttämäksi ajaksi. Komissio voi lisäksi mennä mihin tahansa tiloihin, joissa mahdollisesti säilytetään liiketoimintaa koskevia asiakirjoja, yksityiskodit mukaan luettuina. Komissio voi kuitenkin mennä yksityiskoteihin vain siinä tapauksessa, että sillä on perusteltu syy epäillä, että sieltä voi löytyä raskauttavia tietoja, ja vasta saatuaan siihen luvan kansalliselta tuomioistuimelta. Luvan saanti tuomioistuimelta riippuu muun muassa siitä, onko kotietsintä oikeasuhteinen toimenpide epäillyn rikkomisen vakavuuteen nähden ja onko kyse erittäin tärkeiden todisteiden etsinnästä.

3. Sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan komission toimintalinjan tarkistaminen

18. Komissio hyväksyi 13. helmikuuta sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevat uudet säännöt, joilla kannustetaan yrityksiä paljastamaan kilpailusääntöjen vakavimmat rikkomistapaukset. Uudet säännöt lisäävät yhteistyöhalukkaille yrityksille tarjottavaa oikeusvarmuutta ja komission soveltaman käytännön yleistä avoimuutta ja ennustettavuutta. Vuonna 2002 annettu komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa [12] on tärkeä askel kohti hintasopimusten ja muiden vakavien kartellien paljastamista ja estämistä. Uusilla säännöillä, joita sovelletaan nk. klassisiin horisontaalisiin kartelleihin [13], päivitetään aiheesta vuonna 1996 annettu edellinen tiedonanto.

[12] EYVL C 45, 19.2.2002. Ks. myös http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/leniency.

[13] Verrattuna tapauksiin, joissa sääntöjenvastaisia hintasopimuksia tekevät yritykset, joiden välillä vallitsee vertikaalinen suhde eli jotka toimivat tuotanto- ja/tai jakeluketjun eri tasoilla, esimerkiksi suhde tuottajan ja sen jakelijoiden välillä.

19. Vuoden 2002 tiedonannon nojalla komissio vapauttaa sakoista yrityksen, joka ensimmäisenä toimittaa todisteita kartellista, josta komissio ei ole tietoinen tai jonka olemassaolosta sillä ei ole näyttöä. Kokonaan sakoista voidaan vapauttaa

- yritys, joka ensimmäisenä toimittaa komissiolle todisteita, joiden perusteella komissio katsoo voivansa aloittaa asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdassa (tai tiettyjä aloja koskevissa menettelysäännöissä) tarkoitetun tutkinnan, jonka kohteena on yhteisön kauppaan oletetusti vaikuttava kartelli, tai

- yritys, joka ensimmäisenä toimittaa komissiolle todisteita, joiden perusteella tämä katsoo voivansa vahvistaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitetun rikkomisen, joka koskee yhteisön kauppaan oletetusti vaikuttavaa kartellia, kun komissiolla on jo riittävästi tietoja voidakseen tehdä tarkastuksen mutta ei riittävästi voidakseen osoittaa rikkomisen tapahtuneen. Tällainen vapautus voidaan myöntää vain, jos yhdellekään toiselle kartellin jäsenelle ei ole vielä myönnetty "ehdollista vapautusta" (ks. jäljempänä 21 kohta) edellisessä luetelmakohdassa määritetyin ehdoin.

20. Jotta yritys vapautettaisiin kokonaan sakosta, sen on lisäksi

- tehtävä komission kanssa kaikin tavoin yhteistyötä, joka on jatkuvaa, ja toimitettava komissiolle kaikki hallussaan olevat todisteet,

- lopetettava rikkomus välittömästi,

- osoitettava, että se ei ole painostanut muita yrityksiä osallistumaan kilpailusääntöjen rikkomiseen.

21. Edellä 19 kohdassa luetellut ehdot täyttävä yritys saa komissiolta välittömästi kirjeen, jossa vahvistetaan, että yritys vapautetaan kokonaan sakoista, jos tiedonannossa asetettuja ehtoja noudatetaan.

22. Vuoden 2002 tiedonannon mukaisesti sakkoja voidaan lieventää myös sellaisten yritysten tapauksessa, jotka eivät voi saada vapautusta mutta toimittavat todisteita, jotka tuovat "merkittävää lisäarvoa" komissiolla jo oleviin tietoihin, ja lopettavat lisäksi osallistumisensa kartelliin. Sakkojen lieventämiselle asetetut edellytykset täyttävän ensimmäisen yrityksen sakkoja lievennetään 30-50 prosenttia, toisen 20-30 prosenttia ja seuraavien yritysten enintään 20 prosenttia. Lievennyksen lopullinen määrä riippuu kussakin kolmessa ryhmässä todisteiden toimitusajankohdasta ja laadusta.

23. Jos yritys täyttää sakkojen lieventämiselle asetetut ehdot, sille lähetetään kirje, jossa ilmoitetaan rajat, joiden puitteissa sen sakkoja voidaan periaatteessa lieventää. Kyseinen kirje lähetetään viimeistään samana päivänä kuin väitetiedoksianto.

24. Vuoden 2002 tiedonanto tuli voimaan 14. helmikuuta, ja sitä sovelletaan kyseisestä ajankohdasta lähtien kaikkiin yrityksiin, jotka pyytävät sakkojen lieventämistä tai niistä vapauttamista, ellei joku toinen yritys jo tee komission kanssa yhteistyötä vuoden 1996 tiedonannon perusteella samaa kartellia koskevassa tutkimuksessa.

4. Moottoriajoneuvoalan ryhmäpoikkeusasetuksen tarkistaminen

25. Komissio antoi heinäkuussa asetuksen N:o 1400/2002 perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla. Vaikka asetus koskee alakohtaisia ongelmia, se perustuu yleisperiaatteisiin, joita komissio soveltaa vertikaalisten rajoitusten arviointiin asetuksen N:o 2790/1999 nojalla, ja komission aiheesta antamiin suuntaviivoihin. Vertikaaliseen jakeluun moottoriajoneuvoalalla sovellettavia uusia sääntöjä käsitellään yksityiskohtaisemmin jaksossa C.6.

B - EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltaminen

1. 81 artikla

1.1. Kartellit

1.1.1. Yleiskatsaus kartellien torjuntaa koskevassa toiminnassa ja sakkojen määräämättä jättämisestä ja lieventämisestä vuonna 2002 annetun tiedonannon soveltamisessa tapahtuneeseen kehitykseen

26. Vakavat kartellit katsotaan yhdeksi vakavimmista kilpailusääntöjen rikkomisen muodoista. Ne eroavat muista kilpailunvastaisista käytännöistä siinä, että niissä on kyse salaisista sopimuksista tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista kilpailijoiden välillä. Ne katsotaan nimenomaan tämän ominaispiirteen takia erityisen haitallisiksi. Kartellit aiheuttavat erityisen suurta haittaa europpalaisille teollisuusyrityksille ja kuluttajille. Ne heikentävät yhteiskunnan hyvinvointia ja allokatiivista tehokkuutta sekä siirtävät vaurautta kuluttajilta kartellin jäsenille muuttamalla tuotantoa ja/tai hintoja markkinalähtöisiin tasoihin verrattuna. Kartellit ovat haitallisia myös pitkällä aikavälillä. Kartellien muodostaminen kilpailurasitteiden välttämiseksi voi johtaa keinotekoisten, epätaloudellisten ja epävakaiden teollisuusrakenteiden luomiseen, tuottavuuden heikkemiseen, teknisen kehityksen hidastumiseen ja hintojen pysymiseen korkeina. Lisäksi kilpailun heikkeneminen alentaa kilpailukykyä ja muodostaa uhan työmarkkinoiden kestävälle kehitykselle.

27. Näistä syistä vakavimpien salaisten kartellisopimusten paljastaminen, seuranta ja niistä rankaiseminen on yksi komission kilpailupolitiikan kulmakivistä. Tavoite on pyritty saavuttamaan monin eri välinein.

28. Komissio osoitti resursseja kartellien torjuntaan perustamalla vuonna 1998 kilpailun pääosastoon erityisen kartellien torjuntayksikön. Päätökseen perustaa alaan erikoistunut yksikkö vaikutti se, että kartellien jäsenet käyttävät yhä pidemmälle kehitettyjä välineitä salatakseen toimintansa ja peittääkseen jälkensä.

29. Resurssien asteittainen lisääminen johti vuonna 2002 toisen kartelliyksikön perustamiseen. Uudet yksiköt ovat hyötyneet joustavamman ja tehokkaamman hallintomenetelmän käyttöönotosta. Yksiköt käyttävät tarkastuskäynneillä ja asiakirjojen käsittelyssä sisäiseen kehitystyöhön perustuvia edistyksellisiä tietoteknisiä välineitä. Viranomaisille on annettu tutkimustekniikoita koskevaa erikoistumiskoulutusta, ja lisäksi osa heistä on erikoistunut laajojen oikeustapausten monimutkaisiin menettelyoikeudellisiin näkökohtiin.

30. Kartellien torjunnan sisällyttäminen painopistealueisiin mahdollisti käsiteltyjen kartelliasioiden määrän pitämisen vuonna 2001 entisellä tasollaan ja kasvattamisen vuonna 2002. Käsiteltyjen asioiden määrä kasvoi suhteessa enemmän kuin kartellien torjuntaan kyseisenä aikana osoitettujen lisäresurssien perusteella olisi voitu odottaa.

31. Vuoden 2001 jälkeen kartellipäätösten määrä nousi vuonna 2002 jälleen ennätystasolle. Komissio teki yhdeksän kartellipäätöstä, joilla yrityksille määrättiin sakkoja yhteensä noin miljardi euroa. Kartellit koskivat itävaltalaisia pankkeja, metioniinin tuottajia, teollisuus- ja lääkekaasuja, taidehuutokauppakamareita, kipsilevyjä, metyyliglukamiinia, betoniterästä, erikoisgrafiitteja ja elintarvikkeiden arominvahventeita.

32. Myös ilman ennakkoilmoitusta tehdyt tarkastukset lisääntyivät huomattavasti. Näihin sisältyi yksi komission tekemistä laajimmista tarkastuksista kautta aikojen. Tämä suuntaus heijastaa erityisasemaa, johon komissio on asettanut laittomien kartellien nopean torjunnan. On huomattava, että reagointiaika tietoon tulleisiin laittomiin kartelleihin on erittäin lyhyt, 4-6 viikkoa. Tähän asti saatu kokemus osoittaa, että tarkastusten jälkeen kartellien toiminta yleensä tyrehtyy ja kartellit lopettavat laittoman toimintansa.

33. Poliittiselta kannalta erityisen tärkeä askel oli uuden sakkojen määräämättä jättämistä ja lieventämistä kartelliasioissa koskevan tiedonannon antaminen helmikuussa 2002. [14] Kyseinen tiedonanto on ollut vuodesta 1996 yksi komission kartellien torjuntaan soveltaman toimintalinjan kulmakivistä. Vuoden 1996 tiedonantoon tehtiin monia parannuksia uudessa tiedonannossa. Monien muutosten tarkoituksena on houkutella yrityksiä paljastamaan kartelleja komission harjoittaman kartellien torjunnan tehostamiseksi. Uuden tiedonannon avainkohdat ovat seuraavat: 1) Komissiolle ensimmäisenä tietoja luovuttanut yritys voidaan vapauttaa kokonaan sakoista. 2) Toimitettujen todisteiden olisi tarjottava komissiolle riittävä peruste tutkimusten aloittamiseksi. 3) Komissio hyväksyy myös oletuksiin perustuvat hakemukset, jolloin tosiasialliset todisteet on toimitettava vasta toisessa vaiheessa. 4) Ehdollista vapautusta sakoista koskevien päätösten tekeminen muutaman viikon määräajassa vahvistaa kantelijan oikeusvarmuutta. 5) Vaikka komissio olisi jo aloittanut kartellin tutkinnan, vapautus sakoista voidaan edelleen myöntää tietyin edellytyksin. 6) Jos vapautus on jo myönnetty tai komissiolla on jo riittävästi todisteita rikkomisesta, yrityksille, joiden toimittamat todisteet tuovat merkittävää lisäarvoa komissiolla jo oleviin tietoihin, voidaan myöntää enintään 50 prosentin alennus sakoista. 7) Lisätäkseen varmuutta sakkojen lieventämisestä komissio tekee alustavan päätöksen sovellettavista prosenteista mahdollisimman pian hakemuksen jättämisen jälkeen.

[14] EYVL C 45, 19.2.2002, s. 3-5.

34. Hyvä osoitus uuden tiedonannon tehokkuudesta on se, että kun sitä oli sovellettu vasta kymmenen kuukauden ajan, sen ansiosta oli saatu selville jo noin kymmenen eurooppalaista kartellia. Tiedonannon vaikutukset ulottuvat kuitenkin laajemmalle. Pelko siitä, että kartellin jäsen voi paljastaa tietoja viranomaisille ja saada siten vapautuksen sakosta, horjuttaa kartellitoimintaa yleisellä tasolla. Tämän perusteella voidaan todeta, että sen lisäksi, että vuoden 2002 tiedonannon soveltamisen ansiosta voidaan todennäköisesti paljastaa tulevaisuudessa suuri määrä kartelleja ja rangaista niistä, se horjuttaa lisäksi merkittävästi muiden yhä toiminnassa olevien kartellien vakautta.

35. Komissiolla oli tilaisuus korostaa vuoden 2002 kuluessa myös toista näkökohtaa, jonka pelotevaikutus estää yrityksiä osallistumasta kartellitoimintaan. Kyse on kilpailusääntöjen toistuvaan rikkomiseen syyllistyneiden yritysten sakkojen korottamisesta. Esimerkkinä tästä lähestymistavasta on kipsilevykartellista tehty päätös. Kyseiseen kartelliin osallistuneiden yritysten oli havaittu syyllistyneen jo aiemmin samankaltaiseen rikkomiseen, josta niille oli määrätty sakkoja, ja tästä syystä niiden sakkoja korotettiin rikkomisen toistamisen takia. Sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan ohjelman soveltamisen osalta on kuitenkin korostettava, että myös rikkomisen uusimiseen syyllistyneiden yritysten sakot voidaan jättää määräämättä tai niitä voidaan lieventää, jos ne päättävät tehdä komission kanssa yhteistyötä.

36. Peloitevaikutus on taustatekijänä myös silloin, kun komissio määrää korkeampia sakkoja tai seuraamuksia vastatoimena yritysten soveltamille käytännöille, joilla ne ovat pyrkineet estämään tutkimuksia tai kieltäytyneet yhteistyöstä tutkimusten aikana. Vastatoimena tutkimusten estämiseen ja yhteistyöstä kieltäytymiseen liittyviin käytäntöihin, joita ilmeni pääasiassa vuoden 2002 aikana, komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet kilpailusääntöjen noudattamisen varmistamiseksi erityisesti tarkastusten muodossa.

37. Sakkojen laskentaa koskevien suuntaviivojen mukaisesti komissio ei kuitenkaan katso tulevaisuudessa käsiteltäviksi otettavissa asioissa yritykselle määrättävän sakon määrää määrittäessään raskauttavaksi seikaksi sitä, että yrityksen lakimiehet olivat varoittaneet johtoa komission päätöksen kohteena olleen toiminnan laittomuudesta. Tällaista varoitusta voidaan kuitenkin käyttää todisteena rikkomisesta.

38. Kattavaa kansainvälistä yhteistyötä jatkettiin edelleen vuonna 2002. Erityisesti tutkimusten koordinointi ja muiden kuin luottamuksellisten tietojen vaihto Yhdysvaltain ja Kanadan kilpailuviranomaisten kanssa tuottivat erittäin hyviä tuloksia. Komissio osallistui lisäksi Yhdysvalloissa kolmeen siviilioikeudelliseen oikeudenkäyntiin, joissa tarkasteltiin Yhdysvalloissa sovellettavan esitutkintamenettelyn vaikutuksia sääntöihin, joita komissio soveltaa sakkojen lieventämiseen ja määräämättä jättämiseen.

1.1.2. Vuonna 2002 käsitellyt yksittäiset asiat

Itävaltalaiset pankit [15]

[15] Asia N:o COMP/D-1/36.571, IP/02/844, 11.6.2002.

39. Komissio määräsi 11. kesäkuuta yhteensä 124,26 miljoonan euron sakot kahdeksalle itävaltalaiselle pankille osallistumisesta laajamittaiseen hintakartelliin. Kyseistä kartellia käsitellään yksityiskohtaisemmin jäljempänä rahoituspalveluita koskevassa luvussa. [16]

[16] Ks. 190 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

Metioniini [17]

[17] Asia N:o COMP/37.519, IP/02/976, 2.7.2002.

40. Komissio määräsi 2. heinäkuuta Degussa AG:lle 118 miljoonan euron ja Nippon Soda Company Ltd:lle 9 miljoonan euron sakon osallistumisesta Aventis SA:n kanssa (Aventis SA osallistui kartelliin kokonaan omistamansa tytäryhtiön Aventis Animal Nutrition SA:n kautta) hinnoista sopineeseen kartelliin metioniinimarkkinoilla. Metioniini on yksi tärkeimmistä kaikille eläimille tarkoitettuihin rehuseoksiin ja esiseoksiin lisättävistä aminohapoista. Komissio totesi vuonna 1999 aloitetun tutkinnan päätteeksi yritysten osallistuneen maailmanlaajuiseen kartelliin helmikuusta 1986 helmikuuhun 1999 saakka.

41. Aventis SA (entinen Rhône-Poulenc) vapautettiin kokonaan sakoista sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan komission tiedonannon nojalla, sillä se paljasti kartellin olemassaolon ja toimitti komissiolle ratkaisevia todisteita kartellin toiminnasta.

Teollisuus- ja lääkekaasut [18]

[18] Asia N:o COMP/36.700, EYVL L 84, 1.4.2003.

42. Komissio määräsi 24. heinäkuuta 2002 AGA AB:lle, Air Liquide BV:lle, Air Products Nederland BV:lle, BOC Group plc:lle, Messer Nederland BV:lle, NV Hoek Loosille ja Westfalen Gassen Nederland NV:lle yhteensä 25,72 miljoonan euron sakot osallistumisesta Alankomaissa muodostettuun salaiseen teollisuus- ja lääkekaasualan kartelliin.

Carlsberg ja Heineken [19]

[19] Asia N:o COMP/F-3/37.851.

43. Komissio lopetti 4. marraskuuta tutkimukset, joiden kohteena oli tanskalaisen Carlsberg-panimon ja alankomaalaisen Heineken-panimon väitetysti tekemä sopimus markkinoiden jakamisesta, sillä epäillyn rikkomisen jatkumisesta toukokuun 1995 jälkeen ei ollut näyttöä. Mahdollinen rikkominen olisi näin ollen ylittänyt sakkoihin sovellettavan vanhentumisajan.

44. Komissio antoi 1. maaliskuuta 2002 Carlsbergille ja Heinekenille väitetiedoksiannon, jossa niiden väitettiin tehneen epävirallisen sopimuksen toimintansa ja erityisesti hankintojensa rajoittamisesta toistensa "kotimarkkinoilla" vuosina 1993-1996. [20] Komissio perusti väitteensä asiakirjoihin, jotka oli löydetty kyseisiin yrityksiin keväällä 2000 tehtyjen yllätystarkastusten yhteydessä.

[20] IP/02/350, 1.3.2002.

45. Molemmat panimot antoivat väitetiedoksiantoon kirjallisen vastauksen, jossa ne kiistivät komission väitteet ja korostivat, kuinka vaikeaa toisen osapuolen kotimarkkinoille tulo oli. Carlsberg esitti näkemyksiään myös suullisessa kuulemistilaisuudessa. Komissio päätti osapuolten esittämien väitteiden perusteella täydentää selvitystyötään tekemällä elokuussa 2002 lisätarkastuksia molempien panimoiden tiloihin. Tarkastuksissa ei kuitenkaan löytynyt tuoreita todisteita, jotka olisivat alittaneet sakkoihin sovellettavan viiden vuoden vanhentumisajan. [21] Komissio päätti tästä syystä lopettaa asian tutkinnan. [22]

[21] Vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa 26. marraskuuta 1974 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2988/74 (EYVL L 319, 29.11.1974, s. 1). Tarkasteltavana olevassa tapauksessa vanhentumisaika alkoi toukokuussa 1995 eli viisi vuotta ennen komission Carlsbergin tiloissa tekemää ensimmäistä tarkastusta.

[22] IP/02/1603, 4.11.2002.

Taidehuutokauppakamarit [23]

[23] Asia N:o COMP/37.784.

46. Komissio teki 30. lokakuuta päätöksen, jossa todetaan, että maailman johtavat taidehuutokauppakamarit Christie's ja Sotheby's olivat rikkoneet Euroopan unionin kilpailusääntöjä sopimalla vuoden 1993 ja vuoden 2000 alun välisenä aikana salaa palkkioista ja muista kaupankäyntiehdoista. Kartellisopimuksen tarkoituksena oli hillitä näiden kahden johtavan huutokauppakamarin välille 1980-luvun ja 1990-luvun alun välillä kehkeytynyttä tiukkaa kilpailua. Sopimuksen tärkein kohde oli myyjien maksamien välityspalkkioiden (nk. vendor's commission) korottaminen. Kartellisopimus koski kuitenkin myös muita kaupankäyntiehtoja, esimerkiksi myyjille maksettuja ennakkoja, huutokauppatilaisuuksien tulostakuita ja maksuehtoja.

47. Komissio katsoi, että vuoden 1996 tiedonannon mukaisesti Christie's olisi vapautettava kokonaan sakoista, koska se oli toimittanut ratkaisevia todisteita ennen kuin komissio aloitti kartellin tutkinnan ja oli ensimmäinen todisteita toimittanut osapuoli. Sothebylle määrättiin 20,4 miljoonan euron sakko, joka on kuusi prosenttia sen maailmanlaajuisesta liikevaihdosta. Sille alun perin määrättyä sakkoa alennettiin 40 prosenttia sen tehtyä komission kanssa yhteistyötä tutkinnan aikana.

Metyyliglukamiini [24]

[24] Asia N:o COMP/37.978, IP/02/1746, 27.11.2002.

48. Komissio määräsi 27. marraskuuta 2,85 miljoonan euron sakon Aventis Pharma SA:lle ja Rhône-Poulenc Biochemie SA:lle (jotka katsottiin yhteisesti vastuullisiksi rikkomisesta) osallistumisesta Merck KgaA:n kanssa hinnoista sopineeseen ja markkinoita jakaneeseen kartelliin metyyliglukamiinin markkinoilla. Metyyliglukamiini on kemikaali, jota käytetään röntgenkuvausten varjoaineiden, farmaseuttisten tuotteiden ja väriaineiden yhdistämiseen. Komissio totesi yritysten osallistuneen maailmanlaajuiseen kartelliin marraskuusta 1990 joulukuuhun 1999.

49. Merck KgaA vapautettiin kokonaan sakoista sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan komission tiedonannon nojalla sen paljastettua kartellin olemassaolon ja toimitettua komissiolle ratkaisevia todisteita kartellin toiminnasta.

Kipsilevyt [25]

[25] Asia N:o COMP/37.152.

50. Komissio määräsi 27. marraskuuta päätöksellään yhteensä 478 miljoonan euron sakot Société Lafarge SA:lle, BPB PLC:lle, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG:lle ja Gyproc Benelux SA/NV:lle. Komissio katsoi kyseisten yritysten syyllistyneen EU:n kilpailuoikeuden erittäin vakavaan rikkomiseen. Komissio löysi viran puolesta aloittamassaan tutkinnassa todisteita siitä, että suurimmat eurooppalaiset kipsilevynvalmistajat olivat osallistuneet salaiseen kartelliin, joka kattoi EU:n neljä tärkeintä markkina-aluetta (Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Benelux-maat). Kartellin jäsenet sopivat kilpailun vähentämisestä kyseisillä markkinoilla etujaan vastaavalla tasolle, vaihtoivat myyntitietoja ja tiedottivat toisilleen hinnankorotuksista Yhdistyneen kuningaskunnan ja Saksan markkinoilla. Komission päätöksen kohteina olleiden markkinoiden arvo oli yksi korkeimmista kymmenen vuoden aikana kartelliasioissa tehtyjen komission päätösten kohdemarkkinoiden arvoista. BPB, Knauf ja Lafarge osallistuivat kartelliin vuosina 1992-1998. Gyproc tuli mukaan kartelliin vuonna 1996.

51. Sakkojen suuruutta perusteltiin rikkomisen kestolla ja Lafargen (249,60 miljoonaa euroa) ja BPB:n (138,60 miljoonaa euroa) osalta myös sillä, että ne olivat rikkoneet jo aiemmin perustamissopimuksen 81 artiklaa, mikä katsottiin niiden kannalta raskauttavaksi seikaksi. Vain BPB ja Gyproc toimivat yhteistyössä komission yksiköiden kanssa, mikä oli perusteena niiden sakkojen alentamiseen.

52. Kyseinen päätös on jälleen osoitus komission määrätietoisesta pyrkimyksestä paljastaa kilpailuoikeuden rikkomistapaukset ja määrätä niistä seuraamuksia joko aloittamalla tutkimukset viran puolesta tai sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon soveltamista koskevan pyynnön perusteella. Komissio asettaa kartellien torjunnassa etusijalle Euroopan talouden kannalta tärkeät alat ja erityisesti ne alat, joilla komission toiminta parantaa suoraan kuluttajien asemaa. Päätös on myös osoitus komission päättäväisyydestä, kun on kyse asianmukaisten seuraamusten määrämisestä toistuvasta kilpailun vastaisesta käyttäytymisestä, joka aiheutti tässä tapauksessa sakon määrän korottamisen.

Arominvahventeet [26]

[26] Asia N:o COMP/36.671; IP/02/1907, 17.12.2002.

53. Komissio määräsi 17. joulukuuta 2002 Ajinomoto Co. Inc:lle (Japani) 15,54 miljoonan euron, Cheil Jedang Corporationille (Etelä-Korea) 2,74 miljoonan euron ja Daesang Corporationille (Etelä-Korea) 2,28 miljoonan euron sakon osallistumisesta Takeda Chemical Industries Ltd:n (Japani) kanssa hinnoista sopineeseen ja asiakkaita jakaneeseen kartelliin nukleotidien (eli nukleiinihapon) markkinoilla. Nukleiinihappoa valmistetaan glukoosista ja sitä käytetään pääasiassa elintarvikevalmisteiden makujen vahventamiseen. Komissio totesi vuonna 1999 aloitetun tutkinnan päätteeksi yritysten osallistuneen vuosina 1988-1998 maailmanlaajuiseen kartelliin.

54. Takeda Chemical Industries Ltd (Japani) vapautettiin sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon nojalla kokonaan sakoista sen toimitettua ratkaisevia todisteita kartellin toiminnasta ennen kuin komissio sai tietoonsa kartellin olemassaolon.

Erikoisgrafiitit [27]

[27] Asia N:o COMP/37.667; IP/02/1906, 17.12.2002.

55. Komissio määräsi 17. joulukuuta SGL Carbon AG:lle, Le Carbone-Lorraine S.A:lle, Ibiden Co., Ltd:lle, Tokai Carbon Co., Ltd:lle, Toyo Tanso Co., Ltd:lle, NSCC Techno Carbon Co., Ltd:lle, Nippon Steel Chemical Co., Ltd:lle, Intech EDM B.V:lle ja Intech EDM AG:lle yhteensä 51,8 miljoonan euron sakot osallistumisesta hinnoista sopineeseen kartelliin isostaattisten erikoisgrafiittien [28] markkinoilla. SGL Carbon AG:lle määrättiin lisäksi 8,81 miljoonan euron sakko osallistumisesta toiseen salaiseen hintasopimukseen puristetun erikoisgrafiitin markkinoilla. GrafTech International, Ltd (entinen UCAR), joka todettiin myös vastuulliseksi molemmista rikkomisista, vapautettiin kokonaan sakoista sen paljastettua kartellin olemassaolon komissiolle ja toimitettua ratkaisevia todisteita kartellin toiminnasta.

[28] "Erikoisgrafiitit" on alalla yleisesti käytetty nimitys viitattaessa eri sovelluksissa käytettävien grafiittituotteiden ryhmään.

Betoniteräs [29]

[29] Asia N:o COMP/37.956.

56. Komissio määräsi 17. joulukuuta päätöksellään yhteensä 85 miljoonan euron suuruiset sakot yhdeksälle yritykselle, jotka kuuluvat 11 yhtiöön (Alfa Acciai SpA, Feralpi Siderurgica SpA, Ferriere Nord SpA, IRO Industrie Riunite Odolesi SpA, Leali SpA, selvitystilassa oleva Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA, Lucchini SpA, Siderpotenza SpA, Riva Acciaio SpA, Valsabbia Investimenti SpA ja Ferriera Valsabbia SpA), sekä yhdelle yritysten yhteenliittymälle (Federacciai), osallistumisesta kartelliin, joka toimi Italian betoniterästankomarkkinoilla. Kyse oli EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan erittäin vakavasta rikkomisesta.

57. Tämä ainutlaatuinen, monimutkainen ja jatkuva sopimus koostui useasta osasta, joita olivat erikoismittaisten tankojen hintojen vahvistaminen (betoniterästangon halkaisijaan perustuva lisähinta, joka lisätään perushintaan), perushinnan vahvistaminen, maksumääräaikojen vahvistaminen sekä tuotannon ja/tai myynnin rajoittaminen tai valvonta.

58. Kartelliin osallistuneille yrityksille määrättiin 2,69-3,57 miljoonan euron sakot. Komissio otti huomioon sen, että Riva ja Lucchini ovat suuryrityksiä, joiden liikevaihto on huomattavasti suurempi kuin muiden kartelliyritysten

59. Asiassa Eurofer [30] vahvistetun oikeuskäytännön mukaisesti päätös osoitettiin Federacciaille, jolle ei kuitenkaan määrätty sakkoa. Ferriere Nord osallistui toistamiseen samankaltaiseen rikkomiseen, mikä katsottiin raskauttavaksi seikaksi. Se oli kuitenkin toisaalta ainoa komission kanssa yhteistyötä tehnyt osapuoli, jonka sakkoa alennettiin näin ollen sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon nojalla.

[30] Asia T-136/94, tuomio 11.3.1999.

60. Komissio sovelsi tässä asiassa EHTY:n perustamissopimuksen määräyksiä sen voimassaoloajan päättymisen jälkeen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen vaikutuksista kilpailuasioiden käsittelyyn antamansa tiedonannon [31] mukaisesti. Kyseisessä tiedonannossa komissio ilmoittaa aikovansa noudattaa oikeuden yleisperiaatteita siirryttäessä uusien lakien soveltamiseen. Tiedonannossa todetaan, että "soveltaessaan sopimuksiin yhteisön kilpailusääntöjä komissio voi havaita, että EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla alalla on rikottu kilpailusääntöjä. Tässä tapauksessa rikkomiseen sovelletaan soveltamisen ajankohdasta riippumatta sen tapahtumahetkellä voimassa olleita aineellisen oikeuden säännöksiä. Menettelyihin sovelletaan EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeen joka tapauksessa EY:n lainsäädäntöä."

[31] EYVL C 152, 26.6.2002, s. 5.

1.2. Vertikaaliset sopimukset

Nintendo [32]

[32] Asiat COMP/C-3/35.587, COMP/C-3/35.706 ja COMP/C-3/36.321.

61. Komissio määräsi 30. lokakuuta 2002 yhteensä 167,9 miljoonan euron sakot Nintendo Corporation Ltd:lle ja Nintendo of Europe GmbH:lle (Nintendo-konsernin emoyhtiölle ja sen suurimmalle eurooppalaiselle tytäryhtiölle), John Menzies plc:lle, Soc. Rep. Concentra L.DA:lle, Linea GIG S.p.A:lle, Nortec S.A:lle, Bergsala A.B:lle, Itochu Corporationille ja CD-Contact Data GmbH:lle.

62. Komissio totesi päätöksessään, että kyseiset yritykset olivat rikkoneet EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa rajoittamalla konsolien ja pelien rinnakkaiskauppaa Euroopan talousalueella. Rinnakkaisvientiä rajoittavien virallisten jakelusopimusten lisäksi sopimuspuolet tekivät tiivistä yhteistyötä rinnakkaiskaupan lähteiden selvittämiseksi ja rinnakkaiskaupan harjoittajien tunnistamiseksi.

63. Rikkomista johti Nintendo. Muut päätöksen kohteena olevat yritykset eli Nintendon riippumattomat jakelijat ETA-maissa toimivat sen kanssa aktiivisesti ja omasta tahdostaan yhteistyössä rikkomisen toteutuksessa ja saivat hyötyä rikkomisesta. Määritettäessä sakkojen määrää yritykset ryhmiteltiin niiden suurten kokoerojen vuoksi sen mukaan, miten niiden sääntöjenvastainen toiminta tosiasiassa vaikutti kilpailuun. Nintendon, John Menzies plc:n ja Itochu Corporationin sakon perusmäärään sovellettiin korotuskerrointa niiden suuri koko ja kokonaisresurssit huomioon ottaen riittävän pelotevaikutuksen aikaansaamiseksi.

64. Sakkojen korottamiseen olivat syynä seuraavat raskauttavat seikat: toimiminen rikkomisen johtajana ja alkuunpanijana (Nintendo), rikkomisen jatkaminen sen jälkeen, kun komissio oli aloittanut asian tutkinnan (Nintendo, John Menzies plc) ja pyrkimys johtaa komissiota harhaan antamalla tietopyyntöön annetussa vastauksessa vääriä tietoja rikkomisen todellisesta laajuudesta (John Menzies plc). Komissio havaitsi rikkomista tutkiessaan seuraavat lieventävät seikat: puhtaasti passiivinen asema (Soc. Rep. Concentra L.DA) ja tehokas yhteistyö komission kanssa hallintomenettelyn aikana (Nintendo, John Menzies).

65. Myöntäessään suuret alennukset Nintendon ja John Menzies plc:n sakkoihin niiden harjoittaman yhteistyön ansiosta komissio halusi korostaa sitä, että tämänkaltainen yhteistyö on tärkeää myös silloin, kun on kyse vertikaalisista rikkomisista, jotka eivät kuulu sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon soveltamisalaan. Lisäksi otettiin huomioon se, että Nintendo tarjosi huomattavia rahallisia korvauksia kolmansille, joille rikkominen oli aiheuttanut taloudellista haittaa.

66. Kyseisessä päätöksessä korostetaan sitä, että rinnakkaiskaupalle asetetuissa rajoituksissa on kyse erittäin vakavasta EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan rikkomisesta, josta komissio määrää samantapaisia seuraamuksia kuin perinteisistä horisontaalisista kartelleista.

2. 82 ja 86 artikla

2.1. 82 artikla

67. Vaikka vuonna 2002 ei tehty yhtään määräävän aseman väärinkäyttöä koskevaa päätöstä, komissio seuraa edelleen tiiviisti haittavaikutuksia, joita yritysten määräävän aseman väärinkäyttö kohdistaa kilpailuun markkinoilla. Tällä hetkellä on tutkittavana moniin eri aloihin, kuten televiestintään, liikenteeseen ja tiedotusvälineisiin [33], liittyviä asioita, joista on joko tehty kantelu tai jotka komissio on ottanut tutkittaviksi omasta aloitteestaan.

[33] Lisätietoja on saatavilla kertomuksen alakohtaisissa jaksoissa (rautatieliikenteen osalta jaksossa I.C.4.3, 133 kohta, ja tietoyhteiskunnan osalta jaksossa I.C.8, 196 kohta.

IMS Health [34]

[34] Asia COMP/38.044, IMS Health/NDC.

68. Komission määrättyä IMS Healthille 3. heinäkuuta 2001 tehdyllä päätöksellä välitoimia [35] asian käsittely jatkui edelleen vuoden 2002 aikana. Tuomioistuimet lykkäsivät sittemmin päätöksen täytäntöönpanoa, jotta asiasta annettaisiin lopullinen tuomio kumoamismenettelyssä. [36] Kumoamismenettelyä on lykätty siihen saakka kunnes Frankfurtin Landgericht-tuomioistuin on ratkaissut komission päätöstä koskevat ennakkoratkaisukysymykset. [37]

[35] Komissio määräsi 3. heinäkuuta 2001 tekemällään päätöksellä (EYVL L 59, 28.2.2002) IMS:n myöntämään käyttölupia 1860-aluejakoonsa, jonka mukaisesti Saksa jaetaan 1 860 maantieteelliseen alueeseen.

[36] Asiassa T-184/01 R 26. lokakuuta 2001 annettu määräys ja asiassa C-481/01 P(R) 11. huhtikuuta 2002 annettu määräys.

[37] Asia C-418/01.

69. Samalla kun komissio jatkoi vuonna 2002 IMS:n käyttäytymisen arviointia päämenettelyssä, saksalaiset tuomioistuimet antoivat IMS:n 1860-aluejakoa koskevien teollis- ja tekijänoikeuksien kannalta merkityksellisiä tuomioita. [38] Komission päätös perustui olettamukseen, että aluejaon rakenteilla ja rakenneosilla on tekijänoikeudellinen suoja. [39] Frankfurtin Oberlandesgericht-tuomioistuimen 17. syyskuuta asiassa IMS vastaan Pharma Intranet (PI) antamassa uusimmassa tuomiossa [40] todetaan, että IMS:llä ei ollut tekijänoikeusvaateiden esittämiseen oikeudenkäynnissä vaadittavaa asianosaiskelpoisuutta tekijänoikeuden eikä sui generis -oikeuden osalta. IMS voi kuitenkin vaatia asian käsittelyn lakkauttamista ja esittää PI:tä koskevia vaateita Saksan epätervettä kilpailua koskevan lain rikkomisen perusteella. Tuomioistuin kuitenkin totesi, että IMS:llä ei ollut sui generis -oikeuden perusteella oikeutta käyttää monopolioikeutta kaikkiin 1860-rakennetta vastaaviin tai siitä johdettuihin rakenteisiin. Komissio jatkaa saksalaisissa tuomioistuimissa käsiteltävinä olevien asioiden seurantaa päättääkseen, millaisia toimenpiteitä tätä asiaa koskevassa päämenettelyssä olisi toteutettava.

[38] Koko maan jakaminen 1 860 maantieteelliseen alueeseen Saksan lääketeollisuuden myyntitietoja koskevien tietojen keruuta varten.

[39] Ks. edellä mainittu päätös, 36 kohta.

[40] NDC osti Pharma Intranet AG:n 16. lokakuuta 2000.

2.2. 86 artikla

70. Asiassa T-54/99, max.mobil, 30. tammikuuta 2002 annettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio koski Itävallan toisen GSM-verkko-operaattorin max.mobilin EY:n perustamissopimuksen 230 artiklan nojalla esittämää kumoamiskannetta. Kumoamiskanne koski kirjettä, jolla komissio oli ilmoittanut max.mobilille, että se ei ottaisi käsiteltäväksi kantelua, jossa kantaja oli pyytänyt komissiota toteuttamaan perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan nojalla toimenpiteitä Itävaltaa vastaan tämän rikottua väitetysti perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohtaa ja 82 artiklaa vahvistaessaan toimilupamaksut.

71. Komissiolla on perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan nojalla toimivalta varmistaa, että 86 artiklan 1 ja 2 kohdan määräyksiä noudatetaan, ja antaa tarvittaessa jäsenvaltioille aiheelliset direktiivit tai tehdä aiheelliset päätökset. Yhteisöjen tuomioistuimet vahvistivat pitkään komission näkemyksen, jonka mukaan se voi käyttää harkintavaltaa päättäessään, pitäisikö sen käyttää 86 artiklan 3 kohdan mukaista toimivaltaansa ja kuinka sitä olisi käytettävä, ilman että kolmansien tekemät kantelut rajoittaisivat tätä harkintavaltaa. Tämä merkitsi, että jos komissio ei aloittanut toimenpiteitä saatuaan yksityiseltä oikeussubjektilta kantelun jäsenvaltiosta, jonka väitettiin rikkoneen 86 artiklan 1 kohtaa, tai jos komissio kieltäytyi aloittamasta toimenpiteitä, kyseisillä yksityisillä oikeussubjekteilla ei ollut asiavaltuutta laiminlyönti- tai kumoamiskanteiden nostamiseen. Vaikka 20. helmikuuta 1997 annetussa yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa [41] hylätään jälleen kerran kumoamiskanne, joka oli nostettu komission kieltäydyttyä aloittamasta 86 artiklan 3 kohdan mukaisia toimenpiteitä, yhteisöjen tuomioistuin katsoi antamassaan tuomiossa, ettei voitu sulkea pois sitä mahdollisuutta, että yksityisellä oikeussubjektilla voi poikkeuksellisissa olosuhteissa olla asiavaltuus kanteen nostamiseen [42].

[41] Asia C-107/95 P, Bilanzbuchhalter, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20.2.1997.

[42] Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi asiassa TF 1 antamassaan tuomiossa (3.6.1999, asia T-17/96) komissiota vastaan nostetun laiminlyöntikanteen ensimmäistä kertaa täyttävän asiassa Bilanzbuchhalter annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion perusteella tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi kantajan tilanteen poikkeukselliseksi. Komissio oli kuitenkin ottanut kantaa asiaan ennen tuomion päivämäärää, joten laiminlyöntikannetta ei ollut tarpeen tutkia. Itse kantelun osalta yhteisöjen tuomioistuin vahvisti (12.7.2001, yhdistetyt asiat C-302/99 ja C-308/99 ja C-308/99 P), että koska komissio oli määritellyt kantansa ja siten poistanut laiminlyöntikanteen kohteena olleen tekijän, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei olisi tarvinnut tutkia, täyttikö kanne tutkittavaksi ottamisen edellytykset.

72. Mainitussa asiassa max.mobil annettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio poikkeaa olennaisesti aiemmasta oikeuskäytännöstä. Tuomiossa todetaan, että komissiolla oli perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan nojalla velvollisuus yksityisten kantelijoiden kanteluiden huolelliseen ja puolueettomaan tutkimiseen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan kyseinen velvollisuus kuului tuomioistuinvalvonnan piiriin, mikä merkitsee, että kantelijalla oli asiavaltuus nostaa perustamissopimuksen 230 artiklan nojalla kumoamiskanne sellaista säädöstä vastaan, jolla komissio kieltäytyi käyttämästä 86 artiklan 3 kohdan mukaista toimivaltaansa. Tuomiossa todetaan, että yhteisöjen tuomioistuimilla on ainoastaan rajoitettu valvontatehtävä, johon kuuluu seuraavien seikkojen varmistaminen: (1) sisältyykö riidanalaiseen toimeen lähtökohtaisesti vankat perustelut, joista ilmenee, että asian kannalta merkitykselliset seikat on otettu huomioon, (2) pitävätkö huomioon otetut tosiseikat paikkansa ja (3) onko nämä tosiseikat arvioitu lähtökohtaisesti oikein.

73. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi näiden seikkojen perusteella komission kirjettä koskeneen max.mobilin kanteen perusteettomana. Koska asiaan liittyi kuitenkin tärkeitä periaatekysymyksiä, komissio on nostanut siitä yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, jossa tuomioistuinta pyydetään kumoamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antama tuomio ja jossa todetaan, että max.mobilin nostama kumoamiskanne oli jätettävä tutkimatta. [43]

[43] Ks. EYVL C 169, 13.7.2002, s. 15.

C - Alakohtainen kehitys

1. Energia: sähkö- ja kaasualan markkinoiden vapauttaminen

74. Vuosi 2002 oli Euroopan kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttamisen kannalta erittäin tärkeä vuosi. Uuden lainsäädännön antamisessa edistyttiin huomattavasti (direktiivi kaasu- ja sähköalan sisämarkkinoiden toteuttamisesta, jäljempänä 'nopeutettua toteuttamista koskeva direktiivi', asetus rajatylittävästä sähkökaupasta ja direktiivi kaasun toimitusvarmuudesta). Samanaikaisesti komissio lopetti monien erittäin tärkeiden energia-alaan liittyvien kilpailuasioiden tutkinnan.

75. Vuoden tärkein tapahtuma oli 25. marraskuuta 2002 pidetty energiaministereiden neuvoston kokous. EU:n jäsenvaltiot pääsivät kokouksessa sopimukseen nopeutettua toteuttamista koskevasta direktiivistä [44] (sähköalaa koskevan direktiivin 96/92/EY ja kaasualaa koskevan direktiivin 98/930/EY muuttaminen) ja rajatylittävää sähkökauppaa koskevasta asetuksesta. Tämä poliittinen sopimus on pitkä askel kohti energiamarkkinoiden vapauttamista ja - sen virallisen vahvistamisen jälkeen (odotettavissa kesällä 2003) - takaa markkinatoimijoille oikeusvarmuuden, jota liiketoiminnan harjoittaminen energia-alalla tulevina vuosina edellyttää.

[44] Kaasualan osalta neuvoston asiakirja 14867/02 (27.11.2002) ja sähköalan osalta neuvoston asiakirja 14869/02 (27.11.2002).

76. Nopeutettua toteuttamista koskevan direktiivin osalta EU:n jäsenvaltioiden marraskuussa 2002 aikaansaaman poliittisen sovitteluratkaisun pääkohdat ovat seuraavat: (1) Sähkö- ja kaasumarkkinat avataan muista maista tulevien asiakkaiden osalta 1. heinäkuuta 2004 lähtien ja kaikkien muiden asiakkaiden osalta - kotitaloudet mukaan luettuina - 1. heinäkuuta 2007 lähtien. (2) Sähköalan yleispalveluvelvoitetta vahvistetaan (kohtuuhintaisten toimitusten takaamiseksi). (3) Voimansiirtoverkko-operaattorit eriytetään oikeudellisesti ja toiminnallisesti 1. heinäkuuta 2004 lähtien (jakeluverkko-operaattorit eriytetään toiminnallisesti 1. heinäkuuta 2004 lähtien ja oikeudellisesti 1. heinäkuuta 2007 lähtien). (4) Otetaan käyttöön kolmansien verkkoon pääsyn mahdollistava säännelty järjestelmä siirto- ja jakeluverkkoja ja nesteytetyn maakaasun (LNG) [45] käsittelylaitoksia varten. Varastoinnin osalta jäsenvaltiot voivat valita joko säännellyn tai neuvotteluihin perustuvan kolmansien verkkoon pääsyn mahdollistavan järjestelmän. (5) On perustettava sääntelyviranomaiset, joilla on oltava vähintään toimivalta laatia tai hyväksyä verkkotariffien laskennassa käytettävät menetelmät ennen niiden voimaantuloa. (6) Komissio voi sallia poikkeamisen säännellyistä tariffeista uuden merkittävän kaasuinfrastruktuurin tapauksessa.

[45] LNG on lyhenne käsitteestä "Liquified Natural Gas".

77. Sähköalalla käytävän rajatylittävän kaupan sääntelyn tarkoituksena on asettaa rajatylittävälle sähkökaupalle oikeudenmukaisia sääntöjä kilpailun lisäämiseksi sähkön sisämarkkinoilla. EU:n jäsenvaltioiden aikaansaaman poliittisen sovitteluratkaisun pääkohdat ovat seuraavat: (1) Luodaan korvausjärjestelmä voimansiirtoverkko-operaattoreille rajatylittävästä sähkönsiirrosta aiheutuneiden kustannusten korvaamiseksi. Korvaukset maksatetaan siirrettävän sähkön lähtöpaikan ja määränpään voimansiirtojärjestelmien operaattoreilla. (2) Yhdenmukaistetaan rajatylittäviä siirtomaksuja koskevat periaatteet ja sovelletaan syrjimättömiä, avoimia ja etäisyydestä riippumattomia maksuja verkon käyttöön. Tuotannon ja kulutuksen tasapainoa osoittavat signaalit [46] ovat kuitenkin sallittuja. (3) Annetaan voimansiirtokapasiteetin maksimaalisen saatavuuden mahdollistavia sääntöjä. (4) Laaditaan verkkojen ylikuormituksen tapauksessa sovellettavia periaatteita. (5) Annetaan verkkojen ylikuormituksen hallinnasta saatavien tulojen käyttöä koskevat säännöt. (6) Myös sääntelijät osallistuvat tariffeihin ja kapasiteetin jakoon liittyvien kysymysten ratkaisemiseen. (7) Jäsenvaltiot määräävät seuraamuksia säännösten rikkomisesta ja ovat velvollisia raportoimaan rikkomistapauksista komissiolle, joka seuraa sääntelyn täytäntöönpanoa.

[46] Nk. sijaintisignaalit.

78. EU:n jäsenvaltioiden aikaansaama poliittinen sopimus on pääosin yhdenmukainen toteuttamisen nopeuttamista koskevan direktiivin muuttamisesta kesäkuussa 2002 annetun komission ehdotuksen ja verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa samoin kesäkuussa 2002 annetun asetusehdotuksen kanssa. [47] Komissio ehdotuksessa otetaan huomioon Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmät, neuvoston työryhmissä käydyt keskustelut ja muutokset, jotka Euroopan parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpaketin ensimmäisen käsittelyn aikana. Komissio oli kuitenkin ehdottanut aikaisempaa ajankohtaa markkinoiden avaamiselle kokonaan kilpailulle.

[47] KOM(2002) 304 lopullinen, 7.6.2002.

79. Sisämarkkinoita koskevan lainsäädäntöpaketin lisäksi komissio antoi ehdotuksen direktiiviksi maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä. [48] Direktiiviehdotuksen tarkoituksena on tarkentaa ja määritellä markkinatoimijoiden vastuualueet toimitusvarmuuden takaamisen osalta Euroopan vapautetuilla maakaasumarkkinoilla. Ehdotuksessa määrätään erityisesti, että jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tietyt vähimmäisvaatimukset, joita sovelletaan keskeytymättömien toimitusten takaamiseksi tietyille asiakasryhmille ja jotka koskevat esimerkiksi ankarissa sääolosuhteissa tai vakavan toimitushäiriön tapauksessa käytettävissä olevaa kapasiteettia ja tarjolla olevaa määrää. Näitä sääntöjä ei kuitenkaan sovelleta yrityksiin, joiden markkinaosuudet ovat pienet.

[48] KOM(2002) 488 lopullinen, 11.9.2002.

80. Direktiiviluonnoksessa korostetaan myös pitkäaikaisten kaasuntoimitussopimusten merkitystä Euroopan kaasumarkkinoiden toimitusvarmuuden kannalta. Vaikka pitkäaikaisten kaasuntoimitussopimusten tilanne yhteisön tasolla on direktiiviluonnoksen mukaan vähintäänkin tyydyttävä, luonnoksessa säädetään järjestelmästä, jonka käyttöönotolla voidaan varmistaa sopimusten seuranta ja asianmukaisten toimenpiteiden toteuttaminen siinä tapauksessa, että tilanteen katsotaan heikentyneen. On lisäksi korostettava, että vaikka pitkäaikaiset kaasuntoimitussopimukset eivät sinänsä ole ristiriidassa EY:n kilpailulainsäädännön kanssa, komissio seuraa tilannetta yksittäisten sopimusten osalta. Komissio ottaa huomioon sen, että rajoitusten sisällyttäminen kaasuntoimitussopimuksiin voi olla välttämätöntä esimerkiksi uuteen kaasukenttään tehtävien huomattavien investointien tukemiseksi.

81. Euroopan energiamarkkinoiden vapauttamista koskevan lainsäädännön antamiseen on yhdistettävä Euroopan kilpailulainsäädännön tiukka soveltaminen. Euroopan kilpailulainsäädännön osallisuuden markkinoiden vapauttamisessa odotetaan kasvavan seuraavien vuosien aikana, kun jäsenvaltioissa toteutetut lainsäädäntötoimenpiteet luovat asianmukaisen oikeudellisen kehyksen tehokkaan kilpailun aikaansaamiseksi energiamarkkinoilla. Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten tehtävänä on varmistaa, että energia-alan yhteismarkkinoiden luomista estäviä valtion toimenpiteitä ei korvata markkinatoimijoiden toteuttamilla toimenpiteillä.

82. Nykyaikaistamisprosessista seuraava EU:n kilpailulainsäädännön hajautettu soveltaminen edellyttää tiivistä yhteistyötä komission ja kansallisten viranomaisten välillä. Jotta painopistealueet valittaisiin oikein, yhteistyön on ulotuttava kansallisia kilpailuviranomaisia laajemmalle eli mahdollisuuksien mukaan myös kansallisiin sääntelyviranomaisiin, jotka ovat ratkaisevassa asemassa markkinoiden vapauttamiseen tähtäävän politiikan täytäntöönpanossa.

83. Komissio katsoo, että koska kansalliset energiamarkkinat ovat usein edelleen johtavien kansallisten yhtiöiden määräysvallassa, kilpailusääntöjä on sovellettava tiukasti. Markkinoiden vapautuessa muodostetaan todennäköisesti yhä enemmän sulautumia, joiden valvontaa koskevaa lainsäädäntöä on sovellettava tiukasti. Eräät energia-alan yritykset voivat pyrkiä hyötymään valtiontuesta parantaakseen kilpailuasemaansa vapautetuilla energiamarkkinoilla. Tämä on estettävä valtiontukisääntöjen tiukalla soveltamisella.

84. Kilpailunrajoitusten osalta komissio keskittyy edelleen toimituksia koskevaan kilpailuun ja verkkoihin liittyviin näkökohtiin. Komission mukaan toimittajien väliset järjestelyt voivat kaventaa keinotekoisesti asiakkaiden valinnanvaraa ja mahdollisuutta toimittajan vaihtamiseen. Komissio katsoo, että on otettava käyttöön tehokas, avoin ja syrjimätön kolmansien verkkoon pääsyn mahdollistava järjestelmä, jotta vaihtoehtoiset toimittajat saisivat tilaisuuden houkutella asiakkaita kilpailevilla tarjouksilla.

85. Toimituksiin kohdistuvan kilpailun alalla vuoden 2002 tärkein saavutus oli asiassa GFU [49] löydetty sovitteluratkaisu. Asia koski norjalaisen maakaasun yhteismarkkinointia maakaasualan neuvottelukomitean (GFU) välityksellä. GFU teki yksittäisten yritysten sijaan päätökset siitä, kuka voi ostaa norjalaista maakaasua ja mihin hintaan. GFU:n järjestelmä esti eurooppalaisia asiakkaita valitsemasta haluamaansa yhtiötä norjalaisista maakaasuyhtiöistä, joiden osuus Euroopan kysynnästä oli yhteensä 10 prosenttia, sillä kaikki kaupankäynti tapahtui GFU:n välityksellä. Komissio lopetti asian käsittelyn yhtiöiden sitouduttua markkinoimaan vastedes maakaasua itsenäisesti ja kahden tärkeimmän markkinatoimijan, Statoilin ja Norsk Hydron, toteutettua joitakin lisätoimenpiteitä, jotka hyödyttävät uusia asiakkaita.

[49] Asia COMP/E-4/36.072, IP 02/1084, 17.7.2002.

86. Toimitusrakenteen parantamiseen liittyi myös asia Synergen [50]. Asiassa olivat osapuolina Irlannin vakiintunut sähköntuotantoyhtiö ESB ja norjalainen maakaasu- ja öljy-yhtiö Statoil, jotka olivat perustaneet Dubliniin voimalaitoksen. Kilpailuongelmien (jotka johtuivat muun muassa Statoilin sitoumuksesta jättää Synergenin tuottaman sähkön markkinointi ESB:n tehtäväksi) poistamiseksi ESB sitoutui tarjoamaan sähköä huutokaupalla tai suoramyynnillä. Uuden voimalaitoksen perustavat uudet yritykset voivat käyttää tätä sähköä asiakaskunnan muodostamiseen.

[50] Asia COMP/E-4/37.732, IP 02/792, 31.5.2002.

87. Komissio aloitti lisäksi monia tärkeitä tutkimuksia verkkoon pääsyä koskevan järjestelmän parantamiseksi. Suurin osa näistä tutkimuksista on kuitenkin vielä kesken. Komissio tutki vuoden 2002 aikana muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan ja Belgian välistä maakaasun siirtoyhteyttä. [51] Tutkinta voitiin päättää sen jälkeen, kun oli saatu varmuus siitä, että kyseiset yritykset olivat toteuttaneet tai toteuttaisivat lähiaikoina toimenpiteitä, jotka helpottavat kolmansien pääsyä tähän Yhdistyneen kuningaskunnan ja Belgian väliseen maakaasuputkistoon.

[51] Asia COMP/E-4/38.075, IP 02/401, 13.3.2002.

88. Energia-alan yritysten sulautuminen jatkui vuonna 2002 sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Yhteisön tasolla suuntauksena oli kuitenkin sulautumien määrän hienoinen lasku edelliseen vuoteen verrattuna. On joka tapauksessa viitteitä siitä, että tällä hetkellä meneillään oleva maakaasualan vapauttaminen voi merkitä sulautumien määrän kääntymistä jälleen kasvuun. Sulautuneista yrityksistä suurin osa toimii sähköntuotannon ja -toimitusten sekä sähkökaupan aloilla. Vuonna 2002 ei aloitettu sähköalan sulautumia koskevia perusteellisia tutkimuksia.

89. Vuonna 2002 toteutetuista kaasualan sulautumista erityisen merkittävä oli Euroopan komission tietyin ehdoin hyväksymä yrityskauppa, jolla saksalainen sähköyritys Energie Baden-Württemberg AG (EnBW) ja italialainen kaasu- ja öljy-yritys ENI S.p.A hankkivat omistukseensa Baden-Württembergin alueellisen kaasun tukkumyyjän Gas Versorgung Süddeutschlandin (GVS). [52] Jos yrityskauppa olisi toteutettu komissiolle alunperin ilmoitetussa muodossa, se olisi vahvistanut GVS:n määräävää asemaa kaasun alueellisilla tukkumarkkinoilla varmistamalla GVS:lle suuren osan EnBW:n määräysvallassa tällä hetkellä olevista asiakkaista. Ratkaistakseen kilpailuongelmat osapuolet sitoutuivat antamaan kaikille paikallisille kaasunjakelijoille mahdollisuuden purkaa ennenaikaisesti pitkäaikaiset kaasuntoimitussopimukset GVS:n ja muiden EnBW:n määräysvallassa tällä hetkellä olevien tytäryhtiöiden kanssa.

[52] Asia COMP/M.2822, IP 02/1905, 17.12.2002.

90. Vuosi 2002 oli erittäin tärkeä vuosi myös energia-alan valtiontukien valvonnan kannalta. Ratkaistavana oli erityisesti hukkakustannuksiin liittyvä kysymys. [53] Komission yksiköt julkaisivat muun muassa ensimmäisen selvityksen eri energialähteille myönnetyistä julkisista tuista. [54] Selvityksessä yksilöidään ja kirjataan jäsenvaltioiden ja EU:n tasolla toteutetut energia-alan toimenpiteet, joista oli saatavilla merkityksellisiä tietoja. Selvitys ulottuu valtiontuen tiukkaa oikeudellista käsitettä laajemmalle. Tarkoituksena on tarjota väline tuen tulevien vaikutusten seuraamiseksi eri markkinoilla.

[53] Ks. valtiontukia koskeva jakso, 386 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

[54] http://europa.eu.int/comm/dgs/ energy_transport/home/aids/energy_en.htm.

2. Postipalvelut

2.1. Uusi postidirektiivi

91. Neuvosto ja Euroopan parlamentti antoivat 10. kesäkuuta uuden postidirektiivin 2002/39/EY [55]. Neuvosto oli antanut 15. lokakuuta 2001 komission ehdotukseen perustuvan yhteisen kannan postidirektiivin muuttamisesta. Neuvoston tuolloin ehdottamat muutokset olivat seuraavat:

[55] Direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi 10. kesäkuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/39/EY.

- Markkinoiden avaamisen jatkaminen pienentämällä varattua aluetta asteittain ensiksi 1. tammikuuta 2003 ja toisen kerran 1. tammikuuta 2006. [56]

[56] Vuodesta 2003 varaamaton alue kattaa yli 100 gramman painoiset kirjeet. Painorajaa ei sovelleta, jos hinta on vähintään kolminkertainen verrattuna alimpaan painoluokkaan kuuluvan nopeimman vakioluokan kirjelähetyksen normaaliin hintaan. Vuodesta 2006 varaamaton alue kattaa yli 50 gramman painoiset kirjeet. Painorajaa ei sovelleta, jos hinta on vähintään kolminkertainen verrattuna alimpaan painoluokkaan kuuluvan nopeimman vakioluokan kirjelähetyksen normaaliin hintaan.

- Mahdollisuus toteuttaa postin sisämarkkinat vuonna 2009 [57] antamalla komission ehdotus, jolle on saatava Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyntä.

[57] Komissio toteuttaa vuonna 2006 tutkimuksen, jossa arvioidaan vuonna 2009 toteutettavien postin sisämarkkinoiden vaikutuksia yleispalveluun. Komissio antaa tutkimuksen perusteella kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja ehdotuksen, jossa vahvistetaan tarvittaessa postialan sisämarkkinoiden loppuunsaattamisen päivämäärä vuonna 2009 tai määritetään muita tutkimuksessa esitettyjen päätelmien mukaisia toimenpiteitä.

- Lähtevän ulkomaanpostin vapauttaminen lukuun ottamatta jäsenvaltioita, joissa kyseinen posti on sisällytettävä varattuihin palveluihin yleispalvelutarjonnan takaamiseksi.

- Varatulla alueella tarjottavista palveluista saatavista tuloista rahoitettavat ristikkäiset tuet varatun alueen ulkopuolella tarjottaville yleispalveluille kielletään, elleivät tuet ole ehdottoman välttämättömiä erityisten yleispalveluvelvoitteiden täyttämiseksi alueella, jolla on kilpailua.

- Yleispalvelun tarjoajat noudattavat avoimuuden ja syrjimättömän kohtelun periaatteita soveltaessaan erityistariffeja.

92. Euroopan parlamentti on tarkistanut ja hyväksynyt neuvoston yhteisen kannan tehden siihen kolme lisätarkistusta, jotka eivät kuitenkaan vaikuta edellä lueteltuihin uutuuksiin.

3. Televiestintä

3.1. Sähköisen viestinnän verkkojen ja palveluiden uusi sääntelyjärjestelmä

93. Neuvosto hyväksyi 14. helmikuuta uuden sääntelyjärjestelmän sähköisen viestinnän verkkojen ja palveluiden ennakkosääntelyä varten. Uusi järjestelmä tuli voimaan 24. huhtikuuta. Uuden lainsäädäntöpaketin sisältämät viisi direktiiviä [58] tuovat mukanaan kattavia uudistuksia televiestinnän sääntelyjärjestelmään kilpailun lisäämiseksi tällä Euroopan talouden kannalta keskeisellä alalla. Direktiiveistä neljä (puitedirektiivi 2002/21/EY, käyttöoikeusdirektiivi 2002/19/EY, valtuutusdirektiivi 2002/20/EY ja yleispalveludirektiivi 2002/22/EY) on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 25. heinäkuuta 2003 mennessä, ja niiden soveltaminen alkaa kyseisestä päivämäärästä. Sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi 2002/58/EY puolestaan on pantava täytäntöön 31. lokakuuta 2003 mennessä.

[58] EYVL L 108, 24.4.2002, ja EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37.

94. Uudesta sääntelypaketista pyritään tekemään tekniikoista riippumaton, mikä merkitsee kaikkien siirtoverkkojen käsittelemistä tasapuolisesti. Näin varmistetaan, että markkinatoimijoita säännellään vain silloin, kun se on välttämätöntä, ja että sääntely kaikkialla EU:ssa on yhdenmukaista. Yhdenmukaisuustavoite saavutetaan muun muassa antamalla komissiolle valtuudet vaatia kansallisia sääntelyviranomaisia peruuttamaan sellaisia päätösluonnoksia, jotka koskevat sisämarkkinoiden toiminnan kannalta keskeisiä aloja.

95. Yksi uusien sääntelypuitteiden tärkeimmistä ominaisuuksista on käsitteen "huomattava markkinavoima" uusi määritelmä, joka perustuu vastedes EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaiseen määräävän aseman määritelmään (ks. puitedirektiivin 14 artikla). Määritelmän muuttamisen tuloksena yrityksille voidaan yleissäännön mukaan ennakkosääntelyssä määrätä velvollisuus vain silloin, kun niillä on yksin tai yhdessä muiden yritysten kanssa 82 artiklassa tarkoitettu määräävä asema. Aiempien sääntelypuitteiden mukaan yritys kuului ennakkosääntelyn soveltamisalaan, jos sillä oli vähintään 25 prosentin markkinaosuus. Huomattavan markkinavoiman uuden määritelmän tuloksena sääntelykynnys nousee, mutta samalla voidaan varmistaa, että ennakkosääntely on johdonmukaista jälkikäteen sovellettavien määräävässä asemassa olevia yrityksiä koskevien kilpailusääntöjen kanssa.

96. Toinen uuden sääntelykehyksen tärkeä osa-alue on kansallisille sääntelyviranomaisille määrätty velvollisuus laatia asianmukainen markkina-analyysi ennen sääntelyvelvollisuuksien määräämistä yrityksille, joilla on huomattava markkinavoima. Kansallisten sääntelyviranomaisten on erityisesti määriteltävä merkitykselliset tuote- ja maantieteelliset markkinat arvioidakseen, onko yrityksen markkinavoima huomattava. Komissio [59] on antanut markkina-analyysia ja huomattavan markkinavoiman määrittelyä koskevat ohjeet [60], joissa määritetään menetelmät ja kilpailulainsäädännön periaatteet, joita kansallisten sääntelyviranomaisten on noudatettava markkina-analyysin laadinnassa. Kansallisten sääntelyviranomaisten odotetaan käytännössä keskittyvän markkina-analyysissaan niihin markkinoihin, joilla ennakkosääntelyä voidaan perustella tietyillä kriteereillä. Kyseiset markkinat luetellaan puitedirektiivin 15 artiklan nojalla 11. helmikuuta 2003 annetussa komission suosituksessa. [61] Jos kansallinen sääntelyviranomainen päättää säännellä markkinoita, jotka eivät sisälly suosituksessa esitettyyn luetteloon, sen on pyydettävä tähän komissiolta ennakkoon hyväksyntä ja noudatettava puitedirektiivin 7 artiklan mukaista menettelyä.

[59] Puitedirektiivin 15 artiklan mukaisesti.

[60] EYVL C 165, 11.7.2002.

[61] C(2003) 497.

97. Uusissa sääntelypuitteissa määrätään lisäksi, että kansallisten sääntelyviranomaisten odotetaan laativan markkina-analyysin yhteistyössä kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa. Tämä vahvistaa kansallisten kilpailuviranomaisten asemaa, sillä niiden tehtävänä on vastedes varmistaa, että markkinamääritelmät tai määräävään asemaan liittyvät kysymykset käsitellään johdonmukaisesti riippumatta siitä, tapahtuuko määritelmien tai kysymysten tarkastelu ennakkoon vai jälkikäteen. Osana tätä yhteistyötä sääntely- ja kilpailuviranomaiset voivat vaihtaa myös luottamuksellisia tietoja edellyttäen, että vastaanottavaa viranomaista sitoo sama luottamuksellisuus kuin tiedot lähettänyttä viranomaista (puitedirektiivin 3 artiklan 5 kohta).

98. Vuoden 1999 viestintäalan uudelleentarkastelusta annetussa komission tiedonannossa [62] tarkastellaan toisaalta sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluita koskevan uuden sääntelykehyksen antamista ja toisaalta kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY [63] kodifioimista ja yksinkertaistamista.

[62] KOM(1999) 539.

[63] Sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 94/46, 95/51, 96/2, 96/19 ja 1999/64.

99. Annettuaan 12. heinäkuuta 2000 ensimmäisen luonnoksen direktiiviksi, josta järjestettiin julkinen kuuleminen [64], komissio aloitti direktiivin uudelleensuunnittelun varmistaakseen sen johdon- ja yhdenmukaisuuden uuteen sääntelykehykseen sisältyvien direktiivien kanssa. Uuden, 16. syyskuuta annetun direktiivin 2002/77/ETY [65] tavoitteet vastaavat direktiivin 90/388/ETY perustavoitteita, jotka ovat seuraavat: a) poistetaan nykyiset yksin- ja erityisoikeudet ja kielletään uusien yksin- ja erityisoikeuksien myöntäminen sähköisen viestinnän alalla laajasti tulkittuna, ja b) tunnustetaan yritysten oikeus käyttää perusvapauksiin lukeutuvaa sijoittautumisvapauttaan ja tarjota palveluja vääristymättömän kilpailun oloissa.

[64] EYVL C 96, 27.3.2001, s. 2.

[65] EYVL L 249, 17.9.2002, s. 21.

100. Entisestä direktiivistä on jätetty jäljelle vain säännökset, jotka ovat edelleen välttämättömiä perustamissopimuksen 86 artiklaan perustuvien alkuperäisten direktiivien tavoitteiden saavuttamiseksi. Uudesta direktiivistä on jätetty pois monia entisen direktiivin vanhentuneita säännöksiä ja verkkoihin ja palveluihin liittymiseen sovellettavien ehtojen yhdenmukaistamista koskevia entisen kilpailudirektiivin säännöksiä, jotka on sisällytetty uuteen sääntelykehykseen.

3.2. Vuokrajohtoja koskevan alakohtaisen tutkimuksen loppuunsaattaminen

101. Komissio päätti marraskuussa lopettaa vuonna 1999 aloitetun vuokrajohtoja koskevan alakohtaisen tutkimuksen, kun korkeisiin hintoihin ja mahdolliseen syrjintään liittyviin ongelmiin oli löydetty asianmukaiset ratkaisut sekä kansallisella tasolla, jolla kansalliset sääntelyviranomaiset soveltavat alakohtaisia EU-säännöksiä, että Euroopan komission viran puolesta aloittamissa menettelyissä, jotka liittyivät yksittäisiin jäsenvaltioihin. [66]

[66] IP/02/1852, 11.12.2002.

102. Tutkimuksen ensimmäisen vaiheen päätelmissä oli korostettu korkeita hintoja ja hinnoittelukäytäntöjen välisiä eroja, joita ei voitu perustella kustannuseroilla. [67] Kilpailun pääosasto oli aloittanut marraskuussa 2000 viran puolesta mahdollisten kohtuuttomien hintojen ja/tai syrjivän käyttäytymisen tutkinnan viidessä tapauksessa, jotka koskivat vuokrajohtojen tarjontaa Belgiassa, Italiassa, Kreikassa, Portugalissa ja Espanjassa. Kaksi vuotta myöhemmin komissio havaitsi vuokrajohtojen hintojen laskeneen huomattavasti koko EU:ssa. Esimerkiksi 2 Mbps:n kansainvälisten vuokrajohtojen hinnat ovat laskeneet keskimäärin 30-40 prosenttia heinäkuussa 1999 käynnistetyn alakohtaisen tutkimuksen jälkeen. [68] Tutkimusten toinen tärkeä seuraus on, että kansalliset sääntelyviranomaiset ovat vastedes aktiivisesti mukana vuokrajohtojen hinnoittelussa ja tarjoamisessa.

[67] Syyskuussa 2000 annetussa valmisteluasiakirjassa on lisätietoja alakohtaisen tutkimuksen tuloksista. Asiakirja on saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/others/sector_inquiries/leased_lines/.

[68] Lisätietoja alakohtaisen tutkimuksen tuloksista ja viran puolesta tutkittaviksi otetuista yksittäistapauksista on marraskuussa 2002 annetussa muistiossa, joka on saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/others/sector_inquiries/leased_lines/.

103. Komissio päätti näin ollen lopettaa viran puolesta aloittamansa Belgiaa ja Italiaa koskeneet tutkimukset saatuaan näyttöä siitä, että kyseisten maiden kilpailutilanne oli kohentunut merkittävästi. Myös Espanjaa koskevat tutkimukset saatetaan lopettaa sen sitouduttua alentamaan edelleen naapurimaiden ja lähellä olevien EU-maiden osalta vuokrajohtojen hintoja tai toimittamaan lisäperusteita hintatason pitämiselle korkeana. Kilpailun pääosasto jatkaa Portugalin ja Kreikan tilanteen tiivistä seurantaa.

4. Liikenne

4.1. Lentoliikenne

4.1.1. Ryhmäpoikkeusasetuksen N:o 1617/93 voimassaolon jatkaminen

104. Komissio antoi 25. kesäkuuta asetuksen (EY) N:o 1105/2002 [69] asetuksen (ETY) N:o 1617/93 mukaisen interline-järjestelmän matkustajamaksuja koskeville neuvotteluille myönnetyn ryhmäpoikkeuksen voimassaolon jatkamisesta 30. kesäkuuta 2005 asti. Poikkeuksen voimassaolon jatkamisen edellytyksenä on velvoite, jonka mukaisesti neuvotteluihin osallistuvat lentoliikenteen harjoittajat keräävät tietoja neuvotteluiden suhteellisesta merkityksestä interline-järjestelmälle. Interline-järjestelmän käytöstä on kyse silloin, kun matkustaja matkustaa useamman kuin yhden lentoyhtiön tai liittoutuman koneilla samalla lentolipulla.

[69] EYVL L 167, 26.6.2002, s. 6.

105. Ryhmäpoikkeusta sovelletaan vain Kansainväliseen lentokuljetusliittoon (International Air Transport Association, IATA). Useimmat ETA:n jäsenvaltioiden lentoyhtiöt (kaikki kansalliset lentoliikenteen harjoittajat mukaan luettuina) ovat IATA:n jäseniä ja osallistuvat kahdesti vuodessa pidettäviin neuvotteluihin, joissa sovitaan interline-järjestelmän mukaisten matkojen hinnoista. Tarkasteltuaan kilpailun pääosaston vuonna 2001 antamaan neuvotteluasiakirjaan annettuja vastauksia komissio päätteli, että ryhmäpoikkeuksen voimassaoloa olisi jatkettava vielä kolmella vuodella. Hintaneuvotteluilla voidaan taata mahdollisimman suuri hyöty joustavasta interline-järjestelmästä, jonka korvaaminen kokonaan kilpailua vähemmän rajoittavilla välineillä on tällä hetkellä epätodennäköistä. Vaikka hintaneuvotteluiden kieltäminen ei merkitsisi interline-järjestelmän poistamista kokonaan käytöstä, se vähentäisi monien kuluttajien saatavilla olevien hintatuotteiden määrää ja voisi heikentää ainakin lyhyellä aikavälillä pienten lentoyhtiöiden kilpailukykyä.

106. On kuitenkin mahdollista, että liittoutumien kehittymisen myötä hintaneuvottelutarve vähenee pidemmällä aikavälillä erityisesti reiteillä, joilla matkustajamäärät ovat suuret. Voidakseen tutkia ryhmäpoikkeuksen tarpeellisuutta tulevaisuudessa komissio on määrännyt neuvotteluihin osallistuville lentoyhtiöille lisäksi velvollisuuden kerätä konkreettisia tietoja siitä, kuinka suuri osa ETA:n jäsenvaltioissa myydyistä lipuista on myyty IATA:n tariffien mukaisesti ja mikä on kyseisten lippujen suhteellinen merkitys interline-järjestelmän toiminnan kannalta.

107. Uudessa asetuksessa säädetään lisäksi lähtö- ja saapumisaikojen jakamiseen ja lentokenttäaikataulujen laatimiseen sovellettavan ryhmäpoikkeuksen voimassaolon jatkamisesta 30. kesäkuuta 2005 saakka. Kyseinen ryhmäpoikkeus liittyy läheisesti lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18. tammikuuta 1993 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 95/93. Ryhmäpoikkeus ja neuvoston asetus muodostavat yhdessä perustan edellytyksille, joilla lentoliikenteen harjoittajat voivat osallistua neuvotteluihin, joissa käsitellään tulo- ja lähtöaikojen jakamista ruuhkautuneilla lentokentillä. Komissio on ehdottanut neuvoston asetukseen (ETY) N:o 95/93 joitakin muutoksia, ja mahdollisuuksia pelkkiä teknisiä muutoksia laajempien lisämuutosten tekemiseen tarkastellaan parhaillaan. Lentokenttäaikataulujen laatimista koskevan ryhmäpoikkeuksen voimassaolon jatkaminen tarjoaa lisäksi tilaisuuden asetuksen (ETY) N:o 1617/93 mukaisten poikkeusten voimassaoloaikojen yhtenäistämiseen ja antaa komissiolle mahdollisuuden tarkastella koko asetusta uudelleen 30. kesäkuuta 2005 mennessä.

4.1.2. Kansainväliseen lentoliikenteeseen sovellettava kilpailupolitiikka

108. Keskeinen edellytys kilpailun säilyttämiselle ja lisäämiselle kansainvälisen lentoliikenteen alalla on, että komissiolla on käytettävissään tehokkaat välineet kilpailupolitiikan valvontaa varten. Komissio on antanut aiemmin (viimeksi vuonna 1997) neuvostolle useita ehdotuksia asetusten (ETY) N:o 3975/87 ja N:o 3976/87 soveltamisalan laajentamisesta yhteisön ja kolmansien maiden väliseen lentoliikenteeseen. Neuvosto ei ole toistaiseksi tehnyt päätöstä kyseisistä ehdotuksista [70]. "Open skies" -sopimukseen liittyvissä asioissa annetuissa yhteisöjen tuomioistuimen tuomioissa vahvistetaan kansainvälisen lentoliikennepolitiikan yhteensovittamisen tarve, ja ne myös merkitsevät, että komission asiasta tekemiä ehdotuksia on tarkasteltava ja käsiteltävä uudelleen. [71] Kansainvälisen lentoliikenteen alalla sovellettavan kilpailupolitiikan tehostaminen edellyttää komission tutkinta- ja täytäntöönpanotoimintaan tällä hetkellä kohdistuvien rajoitusten poistamista. Komissio valmistelee parhaillaan uutta ehdotusta, jonka se aikoo antaa neuvostolle vuoden 2003 aikana.

[70] KOM(97) 218 lopullinen.

[71] Asiat C-466/98, C-467/98, C-468/98, C-469/98, C-471/98, C-472/98, C-475/98 ja C-476/98 Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Tanskaa, Ruotsia, Suomea, Belgiaa, Luxemburgia, Itävaltaa ja Saksaa vastaan.

4.1.3. Transatlanttiset liittoutumat

109. British Airways ja American Airlines vahvistivat 21. helmikuuta, että niiden tekemät liittoutumasopimukset, joita komissio oli tutkinut tiiviissä yhteistyössä Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviraston (Office of Fair Trading, OFT) kanssa, oli purettu. Komissio päätti tästä syystä lopettaa kyseisiä sopimuksia koskeneen tutkintamenettelyn.

110. Komissio päätti 28. lokakuuta [72] lopettaa menettelyt, jotka se oli aloittanut vuonna 1996 tutkiakseen KLM:n ja sen yhdysvaltalaisen yhteistyökumppanin North Westin sekä Lufthansan, SAS:n ja yhdysvaltalaisen United Airlinesin liittoutuman EY:n kilpailusääntöjen nojalla. Lufthansan, SAS:n ja United Airlinesin liittoutuman tapauksessa komissio päätti lopettaa menettelyn osapuolten ehdotettua sitoumuspakettia, jolla voitiin ratkaista osa Frankfurtin lentokentältä Yhdysvaltoihin suuntautuviin lentoihin liittyvistä kilpailuongelmista, ja Saksan hallituksen ilmoitettua aikovansa poistaa kyseisille reiteille tuleviin uusiin lentoliikenteen harjoittajiin mahdollisesti kohdistuvat sääntelyesteet. KLM:n ja North Westin liittoutuman osalta sitoumuksia ei katsottu tarpeellisiksi.

[72] EYVL C 264, 30.10.2002.

111. Komissio lopetti marraskuussa myös bmi british midlandin ja United airlinesin liittoutumaa koskeneet tutkimukset. Komissio ei ollut aloittanut tätä liittoutumaa koskevaa virallista menettelyä, mutta oli tehnyt aktiivista yhteistyötä Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviraston (OFT) kanssa. [73] OFT teki 1. marraskuusta asiasta virallisen päätöksen, jolla liittoutumalle myönnettiin yksittäispoikkeus perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan nojalla. Sekä komissio että OFT ovat päätelleet bmi:n ja United Airlinesin liittoutumasopimuksen täyttävän poikkeuksen myöntämiselle a