Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus rautateiden tavaraliikennepalveluja koskevien sopimusperusteisten laatuvaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuvasta korvauksesta /* KOM/2004/0144 lopull. - COD 2004/0050 */





Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS rautateiden tavaraliikennepalveluja koskevien sopimusperusteisten laatuvaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuvasta korvauksesta (Komission esittämä) PERUSTELUT Viimeaikaisissa liikennepoliittisissa asiakirjoissa kuten vuonna 2001 laaditussa liikenteen valkoisessa kirjassa ja tammikuussa 2002 annetussa komission tiedonannossa "Kohti yhdennettyä eurooppalaista rautatieliikennealuetta" korostetaan, että on erittäin tärkeää parantaa rautateiden tavaraliikennepalvelujen laatua Euroopassa ja edistää eri liikennemuotojen osuuksien tasapainottamista Euroopan liikennejärjestelmässä. Komissio katsoo, että rautateiden tavaraliikennepalveluja voidaan parhaiten parantaa markkinoiden yhdentämispolitiikalla, jonka toteuttaminen onkin jo aloitettu EU:ssa. Keinoja, joilla tätä palveluja pyritään parantamaan, ovat rautateiden tavaraliikenteen markkinoiden avaaminen ja kilpailun lisääminen. Näitä keinoja tuetaan soveltamalla rautateiden turvallisuutta koskevia yhteisiä sääntöjä sekä toimenpiteitä, joilla edistetään hajanaisten kansallisten rautatiejärjestelmien yhteentoimivuutta. Kilpailun lisääntyminen on kuitenkin hidasta ja asteittaista, joten myös palvelujen kohentuminen tapahtuu vain vähitellen. Palvelujen suoritustasoa olisi kuitenkin voitava tehostaa nopeasti, jotta rautateiden tavaraliikenneasiakkaat saataisiin vakuuttuneiksi siitä, että rautatiekuljetusten jatkuvasta käytöstä on hyötyä ja että logistiikkaprosesseja kannattaisi muuttaa rautatiekuljetuksia suosiviksi. Sen vuoksi komissio on vahvasti sitä mieltä, että tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, joilla asiakkaat saadaan vakuuttuneiksi rautateiden tavaraliikennepalvelujen luotettavuudesta. Vuoden 2001 valkoisessa kirjassa ja vuonna 2002 antamassaan tiedonannossa komissio ilmoittikin aikovansa ehdottaa asetusta sellaisissa tapauksissa maksettavista korvauksista, joissa sopimusperusteisia palveluvaatimuksia ei ole täytetty. Jäsenvaltiot ovat olleet 15. maaliskuuta 2003 alkaen velvollisia sallimaan yrityksille, jotka aikovat tarjota rautateiden kansainvälisiä tavaraliikennepalveluja, pääsyn Euroopan laajuiseen rautateiden tavaraliikenneverkkoon. Eräät jäsenvaltiot ovatkin avanneet tavaraliikennemarkkinansa jo voimassa olevan kansallisen lainsäädännön perusteella. Esimerkiksi Ruotsissa, Tanskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa, Saksassa, Itävallassa ja Italiassa rautateiden tavaraliikenteen harjoittajat kilpailevat perinteisten rautatieyritysten kanssa. Eräillä kansallisilla rautateiden tavaraliikennemarkkinoilla on varsin tyydyttävä kilpailutilanne. Joissakin jäsenvaltioissa on kuitenkin siinä määrin asianmukaiseen lainsäädäntöön tai sen käytännön täytäntöönpanoon liittyviä puutteita, että ne ovat tähän asti estäneet uusien tulokkaiden pääsyn markkinoille. Rautateiden tavaraliikenteen yleinen suoritustaso vaihtelee EU:ssa. Kuljetusten määrä väheni 1980-luvulla noin 1,2 prosenttia vuodessa, mutta lisääntyi puolestaan 1990-luvulla 0,7 prosenttia vuodessa. Vaikka liikennemarkkinoiden kasvu on ollut yleisesti hyvin dynaamista, rautatieliikenne on selvinnyt heikosti kilpailussa muiden liikennemuotojen kanssa. Joissakin jäsenvaltioissa rautatieliikenne on kuitenkin suoriutunut paremmin: esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa rautatiekuljetusten määrä on lisääntynyt 50 prosenttia vuodesta 1994. Tätä kasvua on tukenut muun muassa se, että merikonttien rautatiekuljetukset Yhdistyneen kuningaskunnan satamien kautta lisääntyivät suuresti - yhteensä 56 prosentilla - vuosina 1992-2001. Rautateiden kansainvälisten tavaraliikennepalvelujen laadun yleinen kehitys on hälyttävää. Yhdistettyjen kuljetusten kansainvälinen liitto UIRR on koonnut indikaattoreita, jotka kuvaavat kansainvälisissä yhdistetyissä kuljetuksissa käytettävien junien täsmällisyyttä kaikissa Euroopan tärkeimmissä tavaraliikennekäytävissä. Nämä luvut osoittavat suoritustehon olevan tasolla, jota ei voida hyväksyä. Vuonna 1999 yhdistettyjen kuljetusten junista 40 prosenttia myöhästyi yli 30 minuuttia. Kolme vuotta myöhemmin vuonna 2002 junista oli myöhässä 52 prosenttia; 7 prosenttia myöhästyi jopa yli 24 tuntia. Yksi tärkeimmistä syistä myöhästymisiin oli veturien tai henkilökunnan puuttuminen luovutuspaikoissa. Vaikka suoritustaso näyttäisi vähän parantuneen viime kuukausina, tilanne vaihtelee suuresti tarkasteltavan liikennekäytävän mukaan. Erityisen huono tilanne täsmällisyyden kannalta näyttää olevan reitillä, joka kulkee Saksasta ja Belgiasta Ranskan läpi Port Boun kautta Espanjaan. Sama koskee liikennettä Saksasta Itä-Eurooppaan sekä Alankomaista ja Saksasta Gotthardin kautta Italiaan. Sen sijaan Irunin kautta Espanjaan kulkevissa ja Brennerin reittiä käyttävissä yhdistetyissä kuljetuksissa junien täsmällisyys on parantunut viime kuukausina. Palvelun huonolla laadulla on huomattavia kustannusvaikutuksia rautatiealalla: rautatieyritykset ja yhdistyneiden kuljetusten harjoittajat eivät saa uusia tavarankuljetussopimuksia ja voivat jopa menettää kuljetuksia muille liikennemuodoille. Huonon palvelun mahdollisia seurauksia ovat tulojen menetykset, henkilöstön ja varojen käytön tehottomuus sekä asiakkaiden esittämien korvausvaatimusten lisääntyminen. UIRR arvioi vuonna 2000, että rautateiden tavaraliikenteen laadun heikkoudesta aiheutuu yhdistettyjen kuljetusten tarjoajille vuosittain yhteensä 41 miljoonan euron kustannukset. Tämä on noin kuusi prosenttia UIRR:n jäsenyritysten kaikista kansainvälisen liikenteen tuloista. Nykyiset sovellettavat säännöt, jotka koskevat asiakkaille maksettavia korvauksista rautateiden kansainvälisessä tavaraliikenteessä, määritellään COTIF-yleissopimuksen [1] CIM-liitteessä. Nykyisin voimassa olevien vuoden 1980 CIM-määräysten samoin kuin uusien (Vilnan pöytäkirjan [2] tekstiä vastaavien, ei vielä voimaan tulleiden) CIM-määräysten mukaan rautatieyrityksen on suoritettava korvaus kuljetettavan tavaran katoamisesta, vahingoittumisesta tai kuljetusmääräajan ylittämisestä. CIM-määräyksissä vaunukuormalähetyksen kuljetusajaksi vahvistetaan 24 tuntia kutakin alkavaa 400 kilometriä kohti. Tämän mukaan keskimääräinen kuljetusaika olisi vähintään 17 kilometriä tunnissa, mikä ei enää vastaa nykyisten asiakkaiden odotuksia. Maanteiden tavaraliikenteessä sovelletaan tavaran kansainvälisessä tiekuljetuksessa käytettävästä rahtisopimuksesta tehdyn yleissopimuksen (CMR) vastaavia sääntöjä, joissa kuljetusaikaa koskevat velvoitteet määritellään asianmukaisemmin ja nykyaikaisemmin viittaamalla aikaan, joka tunnolliselta kuljetusyritykseltä kuluu tavaran kuljettamiseen. Sen vuoksi COTIF-sopimuksen CIM-liitteen määräykset eivät nykyisessä muodossaan sovellu tämän päivän kuljetusmarkkinoille. Sopimusperusteisia laatuvaatimuksia, joihin sisältyvät myös korvaukset sovittujen saapumisaikojen noudattamatta jättämisestä, sovelletaan nykyisin pääasiassa vain kotimaanliikenteessä; kansainvälisessä liikenteessä tällaisia laatusopimuksia on hyvin vähän. Ne koskevat ainoastaan yhdistetyissä kuljetuksissa käytettäviä junia tai kokojunia, joilla kuljetetaan autojen kaltaista arvotavaraa, jonka tilaajat ovat vaikutusvaltaisia teollisuusasiakkaita, esimerkiksi autonvalmistajia. Koska rautateiden perinteisillä tavaraliikenteen harjoittajilla on määräävä asema markkinoilla, ne eivät juurikaan esitä sopimuksiin korvauslausekkeita. Uusina yrittäjinä markkinoille tulevat rautatieyritykset sen sijaan tekevät yleensä asiakkaidensa kanssa laatunäkökohtia sisältäviä sopimuksia. [1] Kansainvälisiä rautatiekuljetuksista 9 päivänä toukokuuta 1980 tehty yleissopimus (COTIF/CIV-CIM). [2] Kansainvälisistä rautatiekuljetuksista 9 päivänä toukokuuta 1980 tehdyn yleissopimuksen (COTIF) muuttamisesta 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehty pöytäkirja. Ehdotetussa asetuksessa luodaan EU:n puitteet rautateiden tavaraliikenteessä maksettaville korvauksille. Lähtökohta on CIM-määräysten perusperiaatteissa, mutta uusissa puitteissa yritetään ottaa paremmin huomioon rautateiden tavaraliikennemarkkinoiden nykyinen tilanne. Tavoitteena on kevyeen sääntelyyn perustuva lähestymistapa, joka soveltuu yritysten välisille markkinoille. Tällainen sääntely antaa markkinoiden toimijoille sopimusvapauden, mutta siinä määritellään varmuuden vuoksi eräitä sääntöjä sekä liikenteenharjoittajien että asiakkaiden vastuusta ja korvausten määrästä. Yksityiskohtaisempi ja rajoittavampi oikeudellinen kehys ei voisi toimia, koska sääntöjä laadittaessa ei ole mahdollista ottaa huomioon kaikkia rautateiden tavaraliikennemarkkinoiden lukuisia erityistarpeita. Korvauksia koskevan EU-säädösehdotuksen tärkeimpiä kysymyksiä ovat korvausvastuun määrittely, rautateiden tavaraliikenteen laatuperusteet, korvausten määrä, laadun seuranta, korvausvastuun rajat ja infrastruktuurin haltijoiden vastuu. Sopimuksen tekevä rautatieyritys, joka on ottanut tavaran kuljetettavakseen, on vastuussa kuljetuksesta koko matkan ajan tavaran toimittamiseen asti. Nykyisin soveltuvia laatuperusteita ovat sovitun toimitusajan noudattaminen, toimitukseen liittyvistä ongelmista tiedottaminen asiakkaille sekä kuljetustoimeksiantoon liittyvä tietty jousto. Kuljetettavan tavaran katoamisesta ja vahingoittumisesta maksettavan korvauksen määräksi vahvistetaan 75 euroa bruttokilogrammaa vahingoittunutta tavaraa kohti. Tällainen vuoden 1980 COTIF-sopimuksen CIM-määräyksissä käyttöön otetun määrän kolminkertaistaminen voidaan perustella kuljetettujen tavaroiden keskimääräisen arvon nousulla viimeksi kuluneiden 25 vuoden aikana. Junavuoron peruuttaminen joko rautatieyrityksestä tai tavaraliikenneasiakkaasta johtuvasta syystä voi johtaa korvaukseen, jonka määrä riippuu siitä, miten paljon ennen lähtöaikaa peruutuksesta on ilmoitettu. Tämä vastaa kansallisten tavaraliikennemarkkinoiden nykyisiä käytäntöjä. Myöhästymisistä suoritettavien korvausten määrää voi mukauttaa myöhästymisen vakavuuden ja kuljetuksen lajin mukaan eli riippuen siitä, onko kyseessä kokojuna, vaunukuorma vai liikennejärjestelmä, jonka keskuksena on liikenteen solmukohta kuten terminaali tai järjestelyratapiha. Kokojunien osalta asetuksessa säädetään kuitenkin, että korvaus on vähintään 5 ja enintään 25 prosenttia kuljetuksen hinnasta. Nykyisin näistä määristä neuvotellaan käytännössä erityisesti kansainvälisissä yhdistetyissä kuljetuksissa. CIM-määräyksiin sen sijaan ei sisälly vähimmäiskorvauksia myöhästymistapauksessa, mutta niissä määrätään enimmäiskorvauksesta, joka voi olla jopa neljä kertaa kuljetuksen hinta. Sopimuspuolten on sovittava asianmukaisesta seurantajärjestelmästä, jolla kaikki sopimusvaatimusten mahdolliset noudattamatta jättämiset voidaan dokumentoida yksiselitteisesti. Korvausvastuun soveltamatta jättämisen osalta otetaan huomioon tavalliset vakioedellytykset kuten tuottamus, ylivoimainen este ja väistämättömät olosuhteet. Jos kuljetuksen myöhästymiseen johtaneesta liikenteen häiriöstä on vastuussa infrastruktuurin haltija, tämä on korvausvelvollinen rautatieyritykselle. Komissio odottaa ehdotetun korvausjärjestelmän kannustavan tehokkaasti rautatieyrityksiä parantamaan tavaraliikennepalvelujensa tuottamisen tehokkuutta ja joustavuutta. Jotta laatuun olisi mahdollista vaikuttaa positiivisesti, korvausjärjestelmiä ei saa tukea aiheettomasti valtiontukitoimenpiteillä. Komissio onkin päättänyt varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset rautateiden tavaraliikennemarkkinoilla. Rautatieyrityksille ehdotetusta järjestelmästä aiheutuvia hyötyjä ovat kustannussäästöt, joita voi olla seurauksena henkilöstön ja junavaunujen käytön organisoinnin parantumisesta, nykyaikaisen tietotekniikan käytöstä, jolla mahdollistetaan junien ja vaunujen reaaliaikainen seuranta ja jäljittäminen kansainvälisillä reiteillä, sekä joustavuuden lisäämisestä asiakkaiden tarpeiden mukaisesti siten heikentämättä kuitenkaan turvallisuustasoa. Korvausjärjestelmän aiheuttamat muutokset johtavat laadun paranemiseen asiakkaiden kannalta, ja tämä voi lisätä rautateiden tavaraliikennepalvelujen kysyntää. Ehdotetusta järjestelmästä aiheutuvan taloudellisen hyödyn kokonaisarvoksi on arvioitu 15 jäsenvaltion EU:ssa noin 70 miljoonaa euroa vuodessa. 2004/0050 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS rautateiden tavaraliikennepalveluja koskevien sopimusperusteisten laatuvaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuvasta korvauksesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [3], [3] EUVL C , , s. . ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [4], [4] EUVL C , , s. . ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [5], [5] EUVL C , , s. . noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [6], [6] EUVL C , , s. . sekä katsovat seuraavaa: (1) Yhteisen liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi on tärkeää parantaa rautateiden tavaraliikennepalvelujen kilpailukykyä siten, että mahdollistetaan liikennejärjestelmän tasapainottamisen edellyttämät liikennemuotosiirtymät. (2) Laatuindikaattorit ja markkinaosuuksien kehitys ovat osoittaneet, että palvelun laadun puutteet ovat nykyisin suurena esteenä rautateiden tavaraliikennepalvelujen kehittämiselle yhteisössä. (3) Rautateiden tavaraliikenteen heikon laadun yksi tärkeä syy on taloudellisten ja sopimusperusteisten kannustimien puute. COTIF-yleissopimuksen+ [7] CIM-liitteen nykyiset määräykset, jotka koskevat rautateiden tavaraliikenneasiakkaille maksettavia korvauksia, eivät sisällä tehokkaita laatukannustimia. Sen vuoksi tarvitaan erityisiä sääntelytoimenpiteitä, joilla voidaan parantaa palvelun laatua ja palauttaa asiakkaiden luottamus rautateiden tavaraliikennepalveluihin. [7] COTIF/CIV-CIM, kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskeva yleissopimus, tehty 9 päivänä toukokuuta 1980. (4) Rautatieverkon käyttöoikeuden avaaminen rautateiden kansainvälisille tavaraliikennepalveluille ja siitä seuraava kilpailun lisääntyminen voisivat kannustaa markkinoiden toimijoita parantamaan palvelujensa hintaa ja laatua. (5) Todennäköisesti kilpailu lisääntyy kuitenkin todennäköisesti hitaasti ja vähitellen, minkä vuoksi nykyisillä kansallisilla rautateiden tavaraliikenteen harjoittajilla säilyy määräävä markkina-asema vielä vuosia. Kansallisten tavaraliikenneyritysten määräävän markkina-aseman vuoksi useimmat rautateiden tavaraliikenneasiakkaat eivät voi tehdä kuljetussopimuksia oikeudenmukaisin ja tyydyttävin ehdoin. Sen vuoksi on tarpeen säätää kuljetussopimuksiin sovellettavista pakollisista vähimmäisvaatimuksista ja korvausjärjestelmästä. (6) Korvausjärjestelmän olisi katettava kuljetettavien tavaroiden katoaminen ja vahingoittuminen, toimitusten myöhästymiset ja peruutukset sekä korvaukset muiden kuljetussopimuksessa vahvistettujen laatuvaatimusten noudattamatta jättämisestä. Korvausjärjestelmässä olisi otettava huomioon myös kuljetussopimuksen soveltamisala. Kokonaista junaa (kokojuna) koskevat kuljetussopimukset olisi sen vuoksi erotettava sopimuksista, jotka koskevat paikkaa junassa (vaunukuorma), koska kokojunan tapauksessa asiakkaan riski on suurempi ja koska vaunukuormalähetyksen tapauksessa myöhästymistä koskevan korvausvastuun määritteleminen on vaikeaa. (7) Tietynlaatuista palvelua toimittamaan sitoutuneella rautatieyrityksellä olisi oltava takautumisoikeus infrastruktuurin haltijoita kohtaan, jos nämä ovat vastuussa tapahtumista, joilla on kielteisiä vaikutuksia rautatieyrityksen mahdollisuuksiin toimittaa tietynlaatuista palvelua. (8) Tämän asetuksen vaikutuksia olisi tarkasteltava erityisesti suhteessa rautateiden asianomaisten tavaraliikennemarkkinoiden kilpailun kehittymiseen. (9) Tämän asetuksen tavoitetta, joka on yhteisön rautateiden tavaraliikennepalvelujen laadun parantaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, koska rautateiden tavaraliikenteeseen liittyy merkittäviä kansainvälisiä ulottuvuuksia, vaan ne voidaan yhteensovitetun rajatylittävän toiminnan tarpeen vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Kohde ja soveltamisala Tässä asetuksessa säädetään rautatieyritysten ja rautateiden tavaraliikenneasiakkaiden velvollisuudesta määritellä rautateiden tavaraliikennepalveluille laatuvaatimukset sekä korvaukset tapauksissa, joissa kuljetussopimuksen laatuvaatimuksia ei ole noudatettu. Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin kansallisiin ja kansainvälisiin rautateiden tavaraliikennepalveluihin yhteisössä. Sitä sovelletaan myös kuljetuksiin, jotka suoritetaan kolmansiin maihin, näistä maista tai niiden läpi, jos yhteisö on tehnyt tämän asetuksen kohdetta koskevan sopimuksen kyseisen kolmannen maan kanssa. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) 'rautatieyrityksellä' julkista tai yksityistä yritystä, jolla on yhteisön sovellettavan lainsäädännön mukainen toimilupa ja joka päätoimenaan tarjoaa rautateiden henkilö- ja/tai tavarankuljetuspalveluja ja joka on velvollinen toimittamaan vetopalvelun; tämä koskee myös yrityksiä, jotka tarjoavat ainoastaan vetopalvelua; b) 'rautateiden tavaraliikenneasiakkaalla' julkista tai yksityistä yritystä, joka tekee rautatieyrityksen kanssa sopimuksen minkä tahansa rautateiden tavaraliikennepalvelun toimittamisesta; c) 'kokojunalla' rautatieliikennepalvelua, jossa asiakas ostaa rautatieyritykseltä vetopalvelun vähintään yhteen junaan, joka on asiakkaan muodostama, jolla on kyseistä asiakasta varten laadittu aikataulu ja josta esitetään erillinen lasku; d) 'vaunukuormalla' rautatieliikennepalvelua, jossa asiakas ostaa rautatieyritykseltä vähintään yhden vaunun kuljetuksen junassa, joka on rautatieyrityksen muodostama, jolla on kyseisen rautatieyrityksen laatima aikataulu, jota tarjotaan useille asiakkaille ja josta rautatieyritys esittää laskun kullekin asiakkaalle; e) 'infrastruktuurin haltijalla' elintä tai yritystä, joka on vastuussa erityisesti rautatieinfrastruktuurin perustamisesta ja ylläpidosta; tähän voi sisältyä myös infrastruktuurin valvonta- ja turvajärjestelmien hallinnointi; f) 'kuljetussopimuksella' rautatieyrityksen ja rautateiden tavaraliikenneasiakkaan välistä sopimusta rautateiden tavaraliikennepalvelujen suorittamisesta. 3 artikla Sopimusperusteiset laatuvaatimukset Rautateiden tavaraliikennepalvelujen laatuvaatimusten on perustuttava sopimuspuolten väliseen sopimukseen, josta johtuu oikeuksia ja velvollisuuksia ja jossa otetaan huomioon kuljetussopimukseen liittyvät erityisolosuhteet. Kuljetussopimuksessa on määriteltävä yksityiskohtaisesti kaikki asianomaisten palvelujen laatuvaatimukset. Kuljetussopimus on mitätön, jos siihen ei sisälly seuraavia laatuvaatimuksia: (a) rautatieyrityksen ja rautateiden tavaraliikenneasiakkaan sopimat määräajat tavaroiden, vaunujen tai junien luovutukselle; (b) saapumisaika ja korvaus myöhästymisistä; (c) korvaus tavaroiden katoamisesta tai vahingoittumisesta; (d) korvaus rautatieyrityksen peruuttaessa junavuoron; (e) korvaus rautateiden tavaraliikenneasiakkaan peruuttaessa junavuoron; (f) sopimuspuolten määrittelemä laadunseurantajärjestelmä. 4 artikla Korvausperiaatteet tapauksissa, joissa rautatieyritys ei noudata sopimusperusteisia laatuvaatimuksia Jos rautatieyritys ei täytä sopimusperusteisia laatuvaatimuksia kuljetussopimuksessa määritellyn laadunseurantajärjestelmän mukaisesti, sen on maksettava rautateiden tavaraliikenteen asiakkaalle korvaus. Rautatieyrityksellä on korvausvastuu erityisesti seuraavista: (a) kuljetettavien tavaroiden katoaminen tai vahingoittuminen; (b) sovittujen saapumisaikojen noudattamatta jättäminen; (c) rautatieyrityksestä johtuva junavuoron peruuttaminen; (d) mikä tahansa muu sellaisten sopimusperusteisten laatuvaatimusten noudattamatta jättäminen, jotka sopimuspuolet ovat määritelleet yhteisesti kuljetussopimuksessa. 5 artikla Korvausperiaatteet tapauksissa, joissa rautateiden tavaraliikenneasiakas ei noudata sopimusperusteisia laatuvaatimuksia Jos rautateiden tavaraliikenneasiakas ei täytä sopimusperusteisia laatuvaatimuksia kuljetussopimuksessa määritellyn laadunseurantajärjestelmän mukaisesti, rautateiden tavaraliikenneasiakkaan on maksettava rautatieyritykselle korvaus. Rautateiden tavaraliikenneasiakkaalla on korvausvastuu erityisesti seuraavista: (e) sovittujen luovutusaikojen noudattamatta jättäminen; (f) rautateiden tavaraliikenneasiakkaasta johtuva junavuoron peruuttaminen. 6 artikla Korvaus kuljetettavan tavaran katoamisesta Jos kuljetettava tavara tai osa siitä katoaa, rautatieyrityksen on maksettava korvaus, joka lasketaan sen mukaan, mikä on tavaran markkinahinta luovutuspaikassa luovutusajankohtana. Korvaus on enintään 75 euroa puuttuvan bruttomassan kilogrammalta, ellei kuljetussopimukseen sisälly hankintaetuilmoitusta tai arvoilmoitusta. Tällaisissa tapauksissa ilmoitettu arvo tai hankintaetu on korvauksen enimmäismäärä. 7 artikla Korvaus kuljetettavan tavaran vahingoittumisesta Jos kuljetettava tavara tai osa siitä vahingoittuu, rautatieyrityksen on maksettava korvaus, joka lasketaan sen mukaan, mikä on tavaran arvonmenetys määriteltynä luovutuspaikan ja luovutusajankohdan markkinahinnan perusteella. Korvaus on enintään 75 euroa vahingoittuneen bruttomassan kilogrammalta, ellei kuljetussopimukseen sisälly hankintaetuilmoitusta tai arvoilmoitusta. Tällaisissa tapauksissa ilmoitettu arvo tai hankintaetu on korvauksen enimmäismäärä. 8 artikla Korvaukset myöhästymisistä 1. Jos kuljetussopimuksessa sovitusta saapumisajasta myöhästytään, rautatieyrityksen on maksettava korvaus, joka määritetään kuljetussopimuksen sopimuspuolten yhteisellä sopimuksella. Kokojunien osalta korvaus on vähintään 5 prosenttia ja enintään 25 prosenttia kuljetuksen hinnasta. Vaunukuorman tapauksessa sopimuspuolet päättävät korvauksen määrästä yhteisesti kuljetussopimuksessa ottaen huomioon vaunukuormaliikenteen erityispiirteet. 2. Kokojunajärjestelmässä, jonka keskuksena on liikenteen solmukohta, 1 kohdassa mainittua korvausjärjestelmää sovelletaan yksittäisiin vaunuihin yhden vaunun kuljetuksen hinnan perusteella. 3. Jos rautateiden tavaraliikenneasiakas ei täytä tavaran, vaunujen tai junien sovittuja luovutusaikoja koskevia sopimusvaatimuksia, rautateiden tavaraliikenneasiakkaan on maksettava oikeudenmukainen ja aiheellinen korvaus, jonka sopimuspuolet määrittelevät yhteisesti kuljetussopimuksessa. 9 artikla Korvaukset myöhästymisiä koskevan tiedottamisen puutteellisuudesta Jos rautatieyritys ei pyri asianmukaisin tavoin ja riittävää huolellisuutta noudattaen tiedottamaan rautateiden tavaraliikenneasiakkaalle mahdollisesta myöhästymisestä ennen sovittua saapumisaikaa, rautatieyrityksen on maksettava korvaus, jonka sopimuspuolet määrittelevät yhteisesti kuljetussopimuksessa. Korvauksen määrän on oltava vähintään viisi prosenttia kuljetuksen hinnasta. 10 artikla Korvaus välillisistä vahingoista Jos kuljetussopimuksessa sovitun saapumisajan ylittymisestä on seurauksena tavaran katoaminen tai vahingoittuminen, rautatieyrityksen on maksettava todistetusta katoamisesta tai vahingoittumisesta korvaus, joka on enintään kuljetuksen hinta nelinkertaisena. Tämä korvaus on maksettava 8 artiklassa säädetyn korvauksen lisäksi. 11 artikla Korvaus rautatieyrityksen peruuttaessa junavuoron Sopimuspuolten on vahvistettava yhteisesti kuljetussopimuksessa korvauksen määrä, joka on suoritettava rautatieyrityksen peruuttaessa junavuoron. 12 artikla Korvaus rautateiden tavaraliikenneasiakkaan peruuttaessa junavuoron Sopimuspuolten on vahvistettava yhteisesti kuljetussopimuksessa korvauksen määrä, joka on suoritettava rautateiden tavaraliikenneasiakkaan peruuttaessa junavuoron. 13 artikla Korvaus tapauksessa, jossa kuljetettavasta tavarasta on tehty arvoilmoitus Rautatieyritys ja rautateiden tavaraliikenneasiakas voivat sopia kuljetussopimuksessa, että rautateiden tavaraliikenneasiakas ilmoittaa kuljetettavan tavaran arvon sen ylittäessä 6 artiklassa säädetyn rajan. Tällaisessa tapauksessa 6 artiklassa säädetyn rajan sijasta sovelletaan ilmoitettua määrää. 14 artikla Korvaus hankintaedun tapauksessa Rautatieyritys ja rautateiden tavaraliikenneasiakas voivat sopia kuljetussopimuksessa, että rautateiden tavaraliikenneasiakas tekee hankintaetuilmoituksen katoamisen, vahingoittumisen tai myöhästymisen varalta. Jos on tehty hankintaetuilmoitus, katoamisesta tai vahingoittumisesta voi vaatia 6, 7, 8 ja 10 artiklassa säädetyn korvauksen lisäksi lisäkorvausta ilmoitettuun määrään asti. 15 artikla Korvausvastuusta vapautuminen Korvausta ei tarvitse suorittaa seuraavien edellytysten vallitessa: (a) Rautateiden tavaraliikenneasiakkaan tai rautatieyrityksen tuottamus (b) Kolmannen osapuolen tuottamus tai muut toimi (c) Ylivoimainen este (d) Olosuhteet, joita rautatieyritys tai rautateiden tavaraliikenneasiakas ei ole voinut välttää ja joiden seurauksia se ei ole voinut estää, vaikka niistä on tiedotettu hyvissä ajoin. 16 artikla Rautatieyritysten vastuu Sopimuksen tekevä rautatieyritys, joka on ottanut tavaran kuljetettavakseen, on vastuussa kuljetuksesta koko matkan sen päättymiseen asti, mukaan luettuna junavaunujen tai junien käsittely ja/tai uudelleenlastaus. Riippumatta siitä, miten kuljetukseen osallistuvien rautatieyritysten kuljetuspalvelu on järjestetty, kuljetussopimuksessa määritellyt laatuvaatimukset sitovat kaikkia rautatieyrityksiä, jotka osallistuvat tosiasiallisesti tai oikeudellisesti palvelun toteuttamiseen. 17 artikla Rautatieyrityksen korvausvastuu omille palveluntarjoajilleen Rautatieyrityksellä on korvausvastuu omille palveluntarjoajilleen ja muille henkilöille, infrastruktuurin haltijat mukaan luettuina, joiden palveluja se käyttää kuljetuspalvelun toteuttamiseen, jos nämä palveluntarjoajat ja muut henkilöt toimivat tehtäviensä puitteissa. 18 artikla Toimet infrastruktuurin haltijaa vastaan Jos vastuu tämän asetuksen mukaisesta korvauksesta, josta aiheutuu taloudellinen menetys rautatieyritykselle, kuuluu infrastruktuurin haltijalle, rautatieyritys maksaa aiheellisen korvauksen rautateiden tavaraliikenneasiakkaalle. Rautatieyrityksellä on oikeus vaatia rautateiden tavaraliikenneasiakkaalle maksamansa korvaus takaisin infrastruktuurin haltijalta. Tämä infrastruktuurin haltijan korvausvastuu ei rajoita Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY [8] 11 artiklassa säädetyn suorituskannustinjärjestelmän soveltamista. [8] EUVL L 75, 15.3.2001, s. 29. 19 artikla Laatusitoumusten noudattamisen seuranta Kuljetussopimukseen on sisällyttävä määräyksiä asianmukaisesta järjestelmästä, jolla seurataan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien palvelujen sopimusperusteisten laatusitoumusten noudattamista. 20 artikla Kertomus Komissio antaa tammikuuhun 2009 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta ja sen vaikutuksista erityisesti rautateiden tavaraliikennepalvelujen suoritustasoon. Kertomukseen liitetään tarvittaessa säädösehdotuksia. 21 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) Ehdotuksen nimi Rautateiden tavaraliikennepalveluja koskevien sopimusperusteisten laatuvaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuvat korvaukset Asiakirjan viitenumero Numero Ehdotus 1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate? Yksi yhteisön rautatiepolitiikan tavoitteista on rautateiden tavaraliikenteen suoritustason parantaminen. Komissio katsoo, että rautateiden tavaraliikenteen suoritustasoa voidaan parhaiten parantaa EU:ssa aloitetulla markkinoiden yhdentämisellä. Rautateiden tavaraliikenteen markkinoiden avaaminen ja kilpailun lisääminen, joita tuetaan soveltamalla rautateiden turvallisuutta koskevia yhteisiä sääntöjä ja hajanaisten kansallisten rautatiejärjestelmien yhteentoimivuutta edistäviä toimenpiteitä, ovat keinoja, joilla suoritustasoa voidaan parantaa. Kilpailun lisääntyminen on kuitenkin asteittaista, ja myös sen palvelun laatua parantavat vaikutukset toteutuvat vähitellen. Suoritustasoa olisi kuitenkin tärkeää tehostaa nopeasti, jotta rautateiden tavaraliikenneasiakkaat voidaan saada vakuuttuneiksi rautatiekuljetusten jatkuvan käytön eduista tai muuttamaan logistiikkaprosessejaan rautatiekuljetuksia suosiviksi. Sen vuoksi komissio on vahvasti sitä mieltä, että tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, joilla asiakkaat saadaan vakuuttuneiksi rautateiden tavaraliikennepalvelujen luotettavuudesta. Komissio katsoo, että sopimusperusteisten laatuvaatimusten noudattamatta jättämistä koskeva asetus on sopiva väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Rautateiden tavaraliikenteen korvausjärjestelyt edellyttävät EU:n toimia, koska jäsenvaltiot eivät ole tähän mennessä antaneet asiasta kansallista lainsäädäntöä. Vaikka jäsenvaltiot säätäisivät omia lakejaan, vaarana on, että rautatieyritykset joutuisivat järjestelmien erilaisuuden vuoksi toimimaan vaihtelevilla liiketoimintaedellytyksillä, jotka saattaisivat johtaa huomattavaan kilpailun vääristymiseen kansainvälisillä kuljetusreiteillä. Korvauksia koskevien EU-sääntöjen olisi katettava sekä kansainväliset että kansalliset palvelut, koska ne ovat niin läheisesti liitoksissa toisiinsa, että niitä varten ei pystytä luomaan erillisiä järjestelyjä. Vaikutus yritystoimintaan 2. Mitä yrityksiä ehdotus koskee? - Yritystoiminnan alat Ehdotus vaikuttaa kaikkiin rautatieyrityksiin, jotka tuottavat rautateiden tavaraliikennepalveluja EU:ssa, sekä näiden asiakkaisiin (esimerkiksi lähettäjiin, huolitsijoihin, yhdistettyjen kuljetusten harjoittajiin ja niin edelleen). Lisäksi sillä on vaikutusta infrastruktuurin haltijoihin, jotka tarjoavat näiden rautatieyritysten palveluihin tarvittavan infrastruktuurikapasiteetin. - Yritysten koko (pienten ja keskisuurten yritysten osuus) Ehdotus vaikuttaa lähinnä kunkin jäsenvaltion määräävässä asemassa olevaan perinteiseen rautateiden tavaraliikenneyritykseen sekä kansallisiin infrastruktuurin haltijoihin, joilla on tavallisesti monopoliasema. Asetuksen säännöksillä on kuitenkin vaikutusta myös pieniin ja keskisuuriin rautatieyrityksiin, joita toimii joidenkin jäsenvaltioiden tavaraliikennemarkkinoilla. - Ovatko yritykset keskittyneet yhteisön tietylle maantieteelliselle alueelle? Ehdotus vaikuttaa kaikkiin yhteisön alueisiin, joilla on rautatieinfrastruktuuria ja joilla tarjotaan rautateiden tavaraliikennepalveluja. 3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta? Rautatieyritysten, joita ehdotus koskee, on sitouduttava noudattamaan asiakkaidensa kanssa sovittuja palvelun laatua koskevia järjestelyjä, perustamaan laadun seurantajärjestelmä yhdessä asiakkaiden kanssa sekä mahdollisesti tekemään tuotantoprosesseihinsa mukautuksia, joita sovittujen laatuvaatimusten noudattaminen edellyttää. Infrastruktuurin haltijoiden on tehtävä laatua koskevia sopimusjärjestelyjä infrastruktuuriaan käyttävien rautatieyritysten kanssa. 4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset? Komissio odottaa ehdotetun korvausjärjestelmän kannustavan tehokkaasti rautatieyrityksiä parantamaan tavaraliikennepalvelujensa tuottamisen tehokkuutta ja joustavuutta. Rautatieyrityksille ehdotetusta järjestelmästä aiheutuvia hyötyjä ovat kustannussäästöt, joita voi olla seurauksena henkilöstön ja junavaunujen käytön organisoinnin parantumisesta, nykyaikaisen tietotekniikan käytöstä, jolla mahdollistetaan junien ja vaunujen reaaliaikainen seuranta ja jäljittäminen kansainvälisillä reiteillä, sekä joustavuuden lisäämisestä asiakkaiden tarpeiden mukaisesti heikentämättä kuitenkaan turvallisuustasoa. Korvausjärjestelmän aiheuttamat muutokset johtavat laadun paranemiseen asiakkaiden kannalta, ja tämä voi lisätä rautateiden tavaraliikennepalvelujen kysyntää. Komissio on tilannut tutkimuksen rautateiden tavaraliikenteen korvausjärjestelyjen käsitteellisistä, oikeudellisista ja taloudellisista näkökohdista. Tutkimuksen tehnyt konsultti arvioi järjestelmästä saatavan yleisen taloudellisen nettohyödyn arvoksi noin 70 miljoonaa euroa vuodessa 15 jäsenvaltion EU:ssa. - työllisyyteen? Ehdotuksella ei todennäköisesti ole vaikutusta työllisyyteen. Rautateiden korvausjärjestelyjen täytäntöönpano kannustaa rautatieyrityksiä käyttämään henkilöstöään tehokkaammin. Tämä voi johtaa työllisyyden alenemiseen. Rautateiden tavaraliikennepalvelujen odotettu kysynnän lisääntyminen palvelujen laadun parantuessa voi kuitenkin johtaa lisähenkilöstön palvelukseen ottamiseen, mikä tasapainottaisi tuottavuuden kasvun negatiivisia vaikutuksia työllisyyteen. - investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen? Ehdotuksesta voi todennäköisesti seurata joitakin investointeja esimerkiksi uuteen liikkuvaan kalustoon, jolla on aikaisempaa parempi suorituskyky. - yritysten kilpailukykyyn? Komissio odottaa vaikutuksen yritysten kilpailukykyyn olevan yleisesti positiivinen. 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin ryhmiin verrattuna lievemmät tai erilaiset vaatimukset tms.)? Ehdotukseen ei sisälly toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet, koska pienten rautatieyritysten palvelujen laatu yleensä on jo nyt muita parempi. Monissa tapauksissa niihin ei siis kohdistuisi suoria vaikutuksia. Kuuleminen 6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteet Komission ehdotuksen keskeisistä säännöksistä on kuultu rautateiden tavaraliikennemarkkinoiden toimijoiden eurooppalaisia yhteenliittymiä (kuten CER, ERFA, UIRR, UIP, ERFCP ja EIM). Lisäksi kaikkia toimijoita, jäsenvaltiot mukaan luettuina, on kuultu komission tilaaman, tavaraliikenteen korvausjärjestelyjen käsitteellisiä, oikeudellisia ja taloudellisia näkökohtia koskevan tutkimuksen tuloksista. Sidosryhmien näkemykset ovat varsin vaihtelevia. Asiakkaiden edustajat kannattavat yleensä ehdotuksen keskeisiä säännöksiä, mutta perinteisiä rautatieyrityksiä edustava CER vastustaa tiukasti asetusluonnosta. Ensiksi mainitut odottavat hyötyvänsä aloitteesta, kun taas jälkimmäinen keskittyy korvausjärjestelyjen toteuttamisen kustannusvaikutuksiin. ERFA ja EIM suhtautuvat ehdotukseen jokseenkin neutraalisti. Kun eri sidosryhmiltä kysyttiin mielipidettä lainsäädäntöehdotuksesta, kaikki sidosryhmät, myös jäsenvaltiot, kannattivat kevyttä sääntelyä, joka jättäisi rautateiden tavaraliikennemarkkinoiden toimijoille mahdollisimman paljon sopimusvapautta yritysten välisissä suhteissa.