Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto Ehdotus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 1998"

(98/C 19/28)

Komission jäsen Pádraig Flynn lähetti 3. lokakuuta 1997 talous- ja sosiaalikomitealle asiakirjan "Komission tiedonanto Ehdotus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 1998" esittäen samalla luottavansa komitealta saatavaan tukeen.

Vuotta 1997 koskeva yhteinen työllisyysselonteko (joka perustui jäsenvaltioiden toimittamiin tuloksiin monivuotisista ohjelmista) ja vuoden 1997 Euroopan työllisyysraportti (KOM(97) 479 lopull.), joka myös on toimitettu komitealle, muodostavat yhdessä asiakirjan "Ehdotus työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi" kanssa sellaisen kokonaisuuden, joka on suuresti hyödyksi Luxemburgissa 20. 21. marraskuuta järjestettävälle ylimääräiselle Eurooppa-neuvoston kokoukselle ja siellä asetettavien tavoitteiden seurannalle siten kuin perustamissopimuksen työllisyysosastossa tästä uudenlaisesta menettelystä määrätään.

Täysistuntoon 1. lokakuuta 1997 kokoontunut talous- ja sosiaalikomitea päätti työjärjestyksensä 11 artiklan 4 kohdan ja 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti asettaa alakomitean valmistelemaan asiaa.

Aikataulu on erittäin tiukka, jotta komitea ehtii saada valmiiksi oman osuutensa työllisyyshuippukokousta varten. Tästä syystä alakomitea valmisteli lausunnon erittäin kiireellisenä ja ottaen huomioon 1. lokakuuta 1997 hyväksytyn komitean lausunnon aiheesta "Eurooppa-neuvoston työllisyyskokous" CES 991/97, joka on toimitettu neuvoston puheenjohtajalle.

Alakomitea hyväksyi lausuntoehdotuksen kokouksessaan 21. lokakuuta 1997. Esittelijä oli H.C.H. van den Burg.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. lokakuuta 1997 pitämässään 349. täysistunnossa (lokakuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 123 puolesta, 7 vastaan, ja 13 pidättyi äänestämästä.

1. Yleistä

1.1. Talous- ja sosiaalikomitea arvostaa komission panosta vuoden 1997 Euroopan työllisyysraportin ja yhteisen työllisyysselvityksen valmistelussa ja kaikkea tähän työhön liittyvää tutkimusta ja tilastovertailua, mikä on huipentunut marraskuun työllisyyshuippukokouksessa käsiteltäväksi ehdotukseksi työllisyyspolitiikan suuntaviivoista. Molempien asiakirjojen voidaan arvioida edesauttavan ylimääräisen huippukokouksen tuloksellisuutta ja niitä voidaan pitää ensiyrityksenä soveltaa käytäntöön uuden perustamissopimuksen työllisyysosastossa hahmoteltua menettelytapaa.

1.2. Aiemmassa lausunnossaan aiheesta Eurooppa-neuvoston työllisyyskokous (CES 991/97), komitea korosti kokonaisvaltaisen lähestymistavan tärkeyttä, joka pitää sisällään myös talouspoliittisen kokonaiskehyksen. Työllisyyshuippukokouksen pitäisi olla enemmän kuin pelkästään jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikkaa käsittelevä kokous. Huippukokouksen on tarjottava vankat työllisyyttä edistävät periaatteet integroitavaksi siihen talouspolitiikan yhdistelmään, joka määritellään vuosittain 103 artiklan nojalla julkaistavassa "Talouden suuntaviivat" -katsauksessa.

1.3. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että työllisyyspolitiikkaan keskittyvä suuntaviivaehdotus on julkaistu koko komission nimissä. Komitea odottaa, että huippukokouksen pohjaksi julkaistaan vastaavanlaisia esityksiä myös muilta politiikan lohkoilta, kuten kestävästä kasvusta, investoinneista ja verotuksesta. Komitea on myös hyväksyen pannut merkille, että Euroopan investointipankki on jatkanut Amsterdamin Eurooppa-neuvoston alullepaneman ohjelman työstämistä ja että Ecofin-neuvostossa ja jäsenmaissa pyritään kuumeisesti löytämään mm. verotuskysymyksissä sellaisia soveltuvia toimenpiteitä, joilla pystyttäisiin edistämään jäsenvaltioiden työllisyyttä. Komitea katsoo, että työllisyyshuippukokouksessa pitäisi päättää sopimuksesta kasvu- ja työllisyyspolitiikan koordinoimiseksi. Tällaisen sopimuksen pitäisi sisältää em. mittavia talouspoliittisia sitoumuksia.

1.3.1. Kun jatkossa valmistellaan työllisyyssuuntaviivoja perustamissopimuksessa määritellyn menettelytavan mukaisesti, on välttämätöntä, että kaikki relevantit politiikan lohkot otetaan huomioon. Ei pidä ennalta määrätä ja rajata sitä, mihin politiikan alueisiin tullaan kiinnittämään erityistä huomiota. Komitea suosittelee, että työllisyyttä koskevien suuntaviivojen työstämisessä käytettäisiin tällaista kokonaisvaltaisempaa otetta.

1.4. Komitea on pannut merkille Jean-Claude Junckerin pyrkimyksen, että puolivuosittain järjestettäisiin neuvoston puheenjohtajatroikan ja Euroopan työmarkkinaosapuolten johdon välinen tapaaminen. Tässä yhteydessä komitea haluaa uudestaan korostaa, että sen mielestä kaikkien työllisyysosastossa mainittujen osapuolten panokset pitäisi sovittaa yhteen, ja tulevaa Euroopan työllisyyspolitiikan yhteistyötä silmällä pitäen tulisi luoda tehokkaat toimintatavat ja -rakenteet. Tästä kysymyksestä pitäisi huippukokousta varten laatia ehdotus konkreettisine toimenpideohjeineen. TSK on omalta osaltaan valmis ryhtymään niihin toimenpiteisiin, joita se on aiemmassa lausunnossaan ehdottanut.

1.5. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että sen suosituksen mukaisesti Ecofin- ja sosiaaliasiain neuvosto kokoontuvat yhdessä ennen huippukokousta. Tässä neuvoston yhteiskokouksessa voitaisiin:

arvioida talouspolitiikan tämänhetkistä tilaa ja työllisyystilannetta ja alustavasti suunnitella kasvun työllisyysvaikutusten tehostamiseksi työllisyyspolitiikan ja talouspolitiikan yhdistelmää,

ottaa esityslistalle ne politiikan lohkot, joita pitäisi käsitellä huippukokouksessa,

luoda jatkuva ja tehokas tapa tehdä yhteistyötä, johon myös neuvoa-antavien elinten tehtävät tässä työssä kuuluisivat.

2. Erityistä

2.1. Aiemmassa lausunnossaan komitea kehotti laatimaan "selvät tavoitteet, suorituksen arviointiperusteet, sopivat aikataulut sekä kansallisia kertomuksia ja arviointeja sisältävät valvontajärjestelmät" (CES 991/97, kohta 2.1.3). Komitea suhtautuu myönteisesti komission muotoilemiin selkeisiin päämääriin, jotka koskevat yhteisön keskimääräisen työllisyysasteen kasvua ja työttömyysprosentin laskua viiden vuoden aikajänteellä. Näitä päämääriä voidaan pitää käytännön sovelluksina perustamissopimuksen 2 artiklasta, jossa asetetut tavoitteet voidaan saavuttaa vain, mikäli EU ja jäsenvaltiot todella toteuttavat tarpeelliset työllisyyspoliittiset toimet ja pystyvät säilyttämään nykyisen ja ennustetun BKT:n vuotuisen kasvuvauhdin suurin piirtein kolmessa prosentissa. Komitea korostaa uudelleen, että näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan sitoutumista. Sitä tarvitaan niin kasvuhakuisten talouspolitiikan yhdistelmien osalta kuin sen osalta, että ehdotetut toimenpiteet muuttaisivat kasvua työvaltaisempaan suuntaan ja parantaisivat työmarkkinoilla heikommassa asemassa olevien työnhakijoiden osallistumista ja paluuta työelämään.

2.2. Komitea toteaa, että suuntaviivaehdotuksessa ei määritellä selväsanaisesti tavoitteita, jotka olisi määritelty jäsenvaltiokohtaisesti. On ilmeistä, että erilaisten kansallisten taustatekijöiden ja olosuhteiden vuoksi jäsenvaltioille pitäisi määritellä maakohtainen tavoitearvo ja myös ko. jäsenvaltion erityistarpeet huomioiva sopiva talouspolitiikkayhdistelmä. Yhdessä nämä jäsenvaltioiden ohjelmat edistäisivät yhteisön tasolla saavutettavaa lähentymistä ja yhdenmukaisuutta. Ohjelmien tuloksena tulisi saavuttaa myös koko Euroopan tasolle määritellyt keskimääräiset tavoitteet.

2.3. Komitea pitää myönteisenä komission strategista lähestymistapaa, jossa keskitytään neljään jäsenvaltioiden toimintalinjaan:

yrittäjyys,

työllistettävyys,

sopeutumiskyky,

yhtäläiset mahdollisuudet.

Nämä toimintalinjat on sisällytettävä strategiaan, jonka avulla edistetään joustavuutta ja turvallisuutta.

Komitea on tietoinen siitä, että muutosten toteuttamiseksi lähestymistavan on oltava tasapainoinen. Yllämainittujen neljän otsikon alla suurimmat haasteet liittyvät taloudellisten ja sosiaalisten vaatimusten yhdistämiseen. Komitea korostaa tarvetta omaksua laaja-alainen lähestymistapa rajoittuneen, yksittäisiä teemoja valikoivan lähestymistavan sijaan. On luonnollista, että jokainen jäsenvaltio laatii oman toimenpide-tavoite-yhdistelmän. On kuitenkin välttämätöntä aina säilyttää tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä.

2.4. Komitea pitää ehdotuksessa onnistuneena myös sitä, että välineisiin viitattaessa on useissa kohdissa sovellettu kvantitatiivista otetta, esimerkkeinä mainittakoon koulutukseen osallistumisaste ja työmarkkinatoimenpiteet. Myös näissä kysymyksissä on tarpeen eriyttää ja sopeuttaa tarkastelua jäsenvaltiokohtaisesti. Tästä näkökulmasta kvantifioinnissa tulisi löytää tasapaino tavoitteellisuuden ja käytännön realismin välillä.

2.5. Komitea panee merkille yrittäjyysluvun ja EIP:n toimintasuunnitelman välisen yhteyden. EIP:llä on tärkeä tehtävä kasvun ja investointien kohottamiseksi erityisesti pk-yrityksissä. Komitea kehottaa EIP:tä omaksumaan rohkeamman suhtautumistavan riskeihin ja keskittymään enemmän työvaltaisiin ja työpaikkojen laatua kohottaviin hankkeisiin edellyttäen näiltä kuitenkin samalla liiketaloudellista elinkelpoisuutta.

2.6. Kun on kyse työllistettävyydestä ja Euroopan työvoiman ammattitaidon kohottamisesta, ei voida kylliksi painottaa koulutuksen ja harjoittelun merkitystä. Koko kansantalouden kilpailukyvyn ja innovointikyvyn kuin myös yksittäisen työntekijänkin näkökulmasta on ensiarvoisen tärkeää, että viranomaiset, työmarkkinaosapuolet ja muut asianomaiset talous- ja yhteiskuntaelämän toimijat pyrkivät parhaansa mukaan edistämään koulutusta. Tässä yhteydessä komitea toistaa työmarkkinajärjestöjen esittämän toiveen, että saataisiin aikaan puitesopimukset esim. oppisopimuskoulutuksesta ja elinikäisen oppimisen ehdoista. Tässä pitää erityisesti kiinnittää huomiota siihen, että järjestelmään osallistuu ja siihen kannustetaan sitoutumaan sekä yksittäisiä yrityksiä että tarvittaessa toimialakohtaisia organisaatioita. Komitea korostaa samalla tarvetta kehittää ja sopeuttaa opetustointa, jotta em. haasteisiin pystytään vastaamaan. Opetusministerineuvoston tulisi edelleen tutkia työllistettävyyttä ja elinikäistä oppimista koskevia kysymyksiä.

2.7. Pohdittaessa työn organisoinnin mukauttamisesta mainitaan työehtosopimuksiin tarvittavat muutokset. Asiakirjassa mainitaan aiheellisesti, että jotta työmarkkinat toimisivat joustavammin, tulee työsuhdeturvaa parantaa ja lisätä. Näissäkin kysymyksissä on kiireesti saatava aikaan tasapainoisia (puite)sopimuksia työmarkkinaosapuolten välillä eri tasoilla. Komission ja jäsenvaltioiden on myös tehtävä lainsäädännön kehittämis- ja sopeuttamisaloitteita "epätyypillisessä työsuhteessa" olevien työntekijöiden huomioon ottamiseksi. Komitea ehdottaa, että komissio laatisi uuden sosiaalikysymyksiä koskevan toimintaohjelman, jossa voidaan esittää komission omat aloitteet niiden uusien mahdollisuuksien pohjalta, joita sosiaalipolitiikkaa koskevan luvun sisällyttäminen tarkistettuun perustamissopimukseen tarjoaa. Komitea kehottaa myös työmarkkinaosapuolia täyttämään tehtävänsä tässä suhteessa.

2.8. Yhtäläisten mahdollisuuksien toimenpidekehyksessä työmarkkinat ja väestökehityksen asettamat vaatimukset liitetään yhteen. On ilmeistä, että lisäämällä sellaisia toimenpiteitä, jotka helpottavat työn ja perhe-elämän yhdistämistä voidaan päästä selvästi korkeampaan työllisyysasteeseen ja niiden avulla voidaan saavuttaa läpimurto työpaikkoihin liittyvän sukupuolisen syrjinnän poistamiseksi. Komitea viittaakin jälleen lokakuussa 1995 antamaansa työaikoja koskevaan lausuntoon (), jossa se vaatii tasapainoisia valintamahdollisuuksia työajan lyhentämiseksi ja uudelleenorganisoimiseksi. Näihin kuuluisivat mm. erilaiset mahdollisuudet vapaaehtoisiin työaikajärjestelyihin niillä sektoreilla ja tasoilla ja niissä tehtävissä, joissa tehdään pitkää työviikkoa. Pitemmälle viety työaikojen eriyttäminen voi samalla mahdollistaa työn ja perhe-elämän paremman yhteensovittamisen, työn uudelleenjakamisen ja työn joustavan uudelleenorganisoimisen. Jäsenvaltioilta tulee voida odottaa, että ne asettavat kunnianhimoisempia ja lukuina ilmaistuja tavoitteita tämän neljännen toimintakehyksen toimintaehdoiksi. Tällaisia voisivat olla mm. lasten laadukkaiden päivähoitopalvelujen tarjonnan lisääminen. On myös olennaisen tärkeää rohkaista naisia tekemään monipuolisempia kouluttautumisvalintoja naisten ja miesten yhdenvertaisuuden parantamiseksi.

2.9. Verotus

Komitean aiemmassa lausunnossa painotettiin verotuksen merkitystä työpaikkojen luomisessa ja työttömyyden vähentämisessä. Yhteisraportissa mainitaan useita jäsenvaltioiden verotuksen alalla toteuttamia toimia. Näitä ovat mm. ne toimet, joilla edistetään puutteellisesti koulutettujen työttömien palkkaamista sekä toimenpiteet sosiaaliturvaetuuksien hyödyntämiseksi, jotta voitaisiin luoda "lisätyöpaikkoja" näille erityisryhmille. Komitea kehottaakin huippukokousta tekemään aloitteen tällaisten toimien arvioinnista asettamalla tarkoitusta varten esimerkiksi asiantuntijatyöryhmän ja tekemään pikaisesti ehdotuksia nykyistä jäsennetymmän toimintamallin luomiseksi. Kyseisellä toimintamallilla pyrittäisiin vähentämään epäsuoria työvoimakustannuksia kasvun työllisyysintensiteetin lisäämiseksi.

2.10. Investointipolitiikka

2.10.1. Komitea korostaa investointien edistämisen merkitystä EU:ssa. Huippukokouksen tulisi kehottaa jäsenvaltioita ryhtymään kaikkiin mahdollisiin toimiin tässä asiassa. Näin voidaan vahvistaa talouspohjaa ja luottamusta, mikä on työpaikkojen luomisen ehdoton edellytys.

2.10.2. Komitea on painottanut EIP:n roolin merkitystä ja odottaa mielenkiinnolla EIP:n Amsterdamin sopimukseen perustuvan toimenpideohjelman valmistumista. Komitea suosittelee, että kehitettäessä ja arvioitaessa työvaltaisten investointien määrällisiä ja laadullisia perusteita pankki ottaisi pohdintatyöhön mukaan työmarkkinaosapuolet ja muut työmarkkinakentän tärkeät järjestöt ja asiantuntijat. Komitea toivoo, että sitä kuullaan tämän alan kysymyksiä käsiteltäessä.

Bryssel, 30. lokakuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 18, 22.1.1996