Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

(2022/C 278/08)

Tämä tiedonanto julkaistaan komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 (1) 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

YHTENÄISEN ASIAKIRJAN MUUTTAMISTA KOSKEVAN VAKIOMUUTOKSEN TIEDOKSI ANTAMINEN

”Fiefs Vendéens”

PDO-FR-A0733-AM02

Hakemuksen jättöpäivä: 12.5.2022

1. Kuvaus ja perustelut

1. Virallinen geokoodi

Kuvaus ja perustelut

Maantieteellisen alueen kunnat on päivitetty virallisen geokoodin mukaisesti.

Alueen rajat pysyvät samoina.

Muutetaan yhtenäisen asiakirjan 6 kohtaa.

2. Rajattu viljelyalue

Kuvaus ja perustelut

Rajatun viljelyalueen hyväksyneen toimivaltaisen kansallisen viranomaisen istuntoluetteloon on lisätty päivämäärä 9. ja 10. helmikuuta 2022.

Tällä muutoksella halutaan lisätä päivämäärä, jona kansallinen toimivaltainen viranomainen hyväksyi maantieteellisellä tuotantoalueella sijaitsevan rajatun viljelyalueen muutoksen. Viljelyalueen rajaamisella tarkoitetaan asianomaisen suojatun alkuperänimityksen tuotantoon soveltuvien viljelylohkojen määrittämistä maantieteellisellä tuotantoalueella.

Nämä muutokset eivät vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

3. Siirtymätoimenpiteet

Kuvaus ja perustelut

Siirtymätoimenpiteet, joiden voimassaolo on päättynyt, poistetaan.

Rekisterien pitäminen osana siirtymätoimenpiteitä on lopetettu.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

4. Valvontaelintä koskevat tiedot

Kuvaus ja perustelut

Valvontaelintä koskevan viittauksen sanamuotoa on tarkistettu sen yhdenmukaistamiseksi muita nimityksiä koskevien eritelmien kanssa. Muutos on puhtaasti toimituksellinen.

Tämä muutos ei aiheuta muutoksia yhtenäiseen asiakirjaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1. Tuotteen nimi

Fiefs Vendéens

2. Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3. Rypäletuotteiden luokat

1. Viini

4. Viinin/viinien kuvaus

1. Valko- ja roseeviinit

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Viinit ovat kuohumattomia valko-, rosee- ja punaviinejä.

Viinien analyyttiset ominaisuudet ovat seuraavanlaiset:

— Luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina: valkoviinit 10 %, roseeviinit 10,5 %, punaviinit 10,5 %

— Yhteenlaskettu enimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina väkevöinnin jälkeen: valkoviinit 12 %, roseeviinit 12 %, punaviinit 12,5 %

— Haihtuvien happojen enimmäispitoisuus: valkoviinit 11 milliekvivalenttia litraa kohden, roseeviinit 11 milliekvivalenttia litraa kohden, punaviinit 13 milliekvivalenttia litraa kohden

— Käymiskykyisten sokerien enimmäispitoisuus (glukoosi ja fruktoosi): valkoviinit 3 grammaa litraa kohden, roseeviinit 3 grammaa litraa kohden, punaviinit 2,5 grammaa litraa kohden

— Omenahapon enimmäispitoisuus: punaviineissä enintään 0,4 grammaa litraa kohden.

Kokonaishappopitoisuus, kokonaisrikkidioksidipitoisuus ja kokonaisalkoholipitoisuus ovat yhteisön lainsäädännön mukaiset. Valkoviinit ovat tasapainoisia ja voittopuolisen raikkaita. Laadukkaissa ja hienoissa viineissä on usein melkoista mineraalisuutta ja laaja kirjo kukkaisia ja hedelmäisiä vivahteita.

Roseeviinien värissä näkyy vivahteita hennon vaaleanpunaisesta lohenpunaiseen. Kevyen hapokkaat, leimallisen raikkaat ja täyteläiset viinit ovat useimmiten aromeiltaan hedelmäisiä.

Punaviinit erottuvat voimakkaan hedelmäisillä aromeillaan, joihin liittyy aika ajoin vivahteina makeaa mausteisuutta, nahkaisuutta tai lakritsaisuutta.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) Kokonaisalkoholipitoisuus vähintään (til-%) Vähimmäishappopitoisuus Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) 14,3 Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (milligrammaa/litra)

2. Punaviinit

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Viinien analyyttiset ominaisuudet ovat seuraavanlaiset:

— Luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina: 11 %

— Käymiskykyisten sokerien enimmäispitoisuus (glukoosi ja fruktoosi): 2,5 grammaa litraa kohden

— Omenahapon enimmäispitoisuus: punaviineissä enintään 0,4 g litraa kohden.

Kokonaishappopitoisuus, kokonaisrikkidioksidipitoisuus ja kokonaisalkoholipitoisuus ovat EU:n lainsäädännön mukaiset.

Punaviinit erottuvat voimakkaan hedelmäisillä aromeillaan, joihin liittyy aika ajoin vivahteina makeaa mausteisuutta, nahkaisuutta tai lakritsaisuutta.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) Kokonaisalkoholipitoisuus vähintään (til-%) Vähimmäishappopitoisuus Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) 16,3 Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (milligrammaa/litra)

5. Viininvalmistusmenetelmät

1. Erityiset viininvalmistusmenetelmät

a. Erityinen viininvalmistusmenetelmä

Viininvalmistukseen tarkoitettujen hiilten käyttö yksinään tai valmisteissa olevina sekoituksina on niin ikään kielletty.

Punaviineille sallitaan vähennykseen perustuvat väkevöintimenetelmät, ja osittaisen väkevöimisen enimmäisosuudeksi suhteessa käytettyihin määriin vahvistetaan 10 %.

Viinin kokonaisalkoholipitoisuus saa olla väkevöinnin jälkeen tilavuusprosentteina enintään seuraavanlainen: valkoviinit 12 %, roseeviinit 12 %, punaviinit 12,5 %.

Edellä mainittujen säännösten lisäksi viinien on viininvalmistusmenetelmien osalta täytettävä unionin lainsäädännössä ja Ranskan maatalous- ja merikalastuslaissa säädetyt velvoitteet.

b. Viljelykäytäntö

Viiniköynnösten vähimmäistiheys on istutettaessa 5 000 köynnöstä hehtaaria kohden.

Köynnösrivien välinen etäisyys on enintään 1,80 metriä ja köynnösten välinen etäisyys samalla rivillä 0,90–1,30 metriä.

Viiniköynnökset leikataan niin, että kuhunkin köynnökseen jätetään enintään kymmenen silmua

— joko pitkällä yksin- tai kaksinkertaisella Guyot-leikkauksella

— tai kannusversollisella matalaleikkauksella niin, että kuhunkin köynnökseen jätetään enintään viisi kannusversoa.

Leikkaus on saatettava päätökseen ennen satovuoden toukokuun 31. päivää.

c. Hiili

Valmistuksessa sovellettava rajoitus

Roseeviinien valmistuksessa viininvalmistukseen tarkoitettuja hiiliä saadaan käyttää puristemehuissa ja vielä käymistilassa olevissa uusissa viineissä enintään 15 %:ssa tarkasteltavana olevan viininvalmistajan kustakin viinirypälesadosta valmistamien roseeviinien tilavuudesta ja enintään 60 grammaa hehtolitraa kohden.

2. Enimmäistuotokset

a. Valko- ja roseeviinit

66 hehtolitraa/ha

b. Punaviinit

62 hehtolitraa/ha

6. Rajattu maantieteellinen alue

Viinirypäleet on korjattava ja viiniytettävä sekä viini valmistettava Institut National de l’Origine et de la Qualitén (INAO) kansallisesti toimivaltaisen komitean 10. helmikuuta 2011 pidetyssä istunnossa hyväksymien, seuraavassa lueteltujen Vendéen departementin kuntien alueella. Siitä päivästä alkaen, kun toimivaltainen kansallinen komitea hyväksyi tämän eritelmän, maantieteellinen alue käsittää seuraavat kunnat tai kuntien osat vuoden 2021 virallisen geokoodin perusteella:

Auchay-sur-Vendée yksinomaan Auzayn luovutetun kunnan alueella, Brem-sur-Mer, Bretignolles-sur-Mer, Le Champ-Saint-Père, Chantonnay, Château-Guibert, La Couture, L’Ïle-d’Olonne, Longèves, Mareuil-sur-Lay-Dissais, Les Sables d’Olonne yksinomaan d’Olonne-sur-Merin luovutetun kunnan alueella, Olonne-sur-Mer, Pissotte, Le Poiré-sur-Velluire, Rives de l’Yon, Rosnay, Le Tablier, Vairé ja Vix.

7. Viininvalmistuksessa käytettävä rypälelajike tai -lajikkeet

Cabernet franc N

Chardonnay B

Chenin B

Négrette N

Pinot noir N

8. Yhteyden/yhteyksien kuvaus

Maantieteellinen alue sijoittuu pohjoispuolella sijaitsevan Vendéen pensasalueen ja etelässä sijaitsevan Luçonin viljatasangon väliin. Massif Armoricain -vuoriston reunus jatkuu lännestä itään Atlantin rannikolla sijaitsevasta Les Sables-d’Olonnesta aina Fontenay-le-Comteen asti. Viiniköynnös on istutettu sektoreiksi tämän reunuksen niihin kohtiin, joissa sitä jäsentävä jokiverkosto katkaisee reunuksen, useimmiten jyrkkyydeltään 3–5 %:n mäkiin, jotka suuntautuvat pääosin etelään tai kaakkoon. Olonnen suoalueen liepeillä sijaitsevaa maantieteellistä kokonaisuutta ”Brem” seuraavat Lay- ja Yonjokien laaksojen suuntaisesti ”Mareuil” ja ”Chantonnay”, Vendéejoen kukkuloilla puolestaan ”Vix” ja ”Pissotte”. Maantieteellinen alue koostuu Vendéen departementin 18 eteläisen kunnan alueesta.

Geologisesti tarkasteltuna maantieteellinen alue on suhteellisen yhtenäinen, se sijoittuu Armorican kiteisen peruskallion reunaan, joka vastaa jurakauden kalkkimuodostelmiin. Kallioperä koostuu erityisesti liuskemaasta ja ryoliitista, paikka paikoin gneissistä ja amfiboliitista tai maantieteellisen nimityksen ”Vix” yhteydessä myös kalkkikivestä. Kalkkikiven peittää kuitenkin useimmiten tertiäärikauden jokilietteen karkeat hiekkakerrostumat. Tämän vuoksi viinirypäleiden korjuuseen tarkasti sallitut viljelylohkot ovat yleensä happamia ruskomaita, joissa on mukana aimo osa karkearakeista ainesta. Ne erottuvat perustavanlaatuisesti pohjoisen pensasalueen paksuista ja kuohkeista lietemaista sekä eteläisen tasangon hedelmällisistä savimaista. Vendéen eteläosan lauha valtamerellinen ilmasto on huomattavasti lämpimämpi kuin pohjoisella pensasalueella. Se on ennen kaikkea sateettomampi ja aurinkoisempi, ja kesällä sademäärä jää vähäiseksi (Olonnen ja La Rochellen alueet ovat Atlantin rannikon aurinkoisimmat ja saavat keskimäärin 1 430 tuntia auringonpaistetta kuuden kuukauden aikana kesäkuusta syyskuuhun). Vuotuinen keskilämpötila vaihtelee välillä 12–12,5 °C lämpötilanvaihtelun korostuessa lännestä itään päin siirryttäessä ja sitä mukaa, kun korkeus merenpinnasta kasvaa ja meren vaikutus vaimenee.

Kuvaus yhteyden kannalta merkityksellisistä inhimillisistä tekijöistä

Viininviljelyn kehittymisestä Vendéessa keskiajalla kertovia asiakirjoja on paljon, ja niiden mukaan viiniköynnösten tuotosta maksettiin kymmenyksiä alueen luostareille. Maantieteellisen nimityksen ”Brem” viinien kauppa Hollantiin vilkastui 1000-luvulta lähtien. Maantieteellisen nimityksen ”Mareuil” viinejä kuljetettiin proomuilla 1100-luvulta 1400-luvulle aina Saint-Benoist’n ja Moric-sur-le-Layn satamaiin asti, minkä jälkeen ne kulkevat La Rochellen satamasta laivoilla Englantiin.

Aikoinaan käytetyt rypälelajikkeet tunnetaan Fontenay-le-Comtessa ja Maillezais’ssa vuodesta 1520 vuoteen 1528 oleskelleen Rabelais’n kirjoitusten ansiosta. 1500-luvulta 1600-luvulla viljellyin valkoinen lajike oli jo chenin B (”Franc Blanc” Bremissä, ”Blanc d’Aunis Vixissä), kun puna- ja roseeviinien viiniköynnöslajikkeita hallitsivat pinot noir N ja erityisesti négrette N (jota kutsuttiin nimellä ”Pinot Rosé” tai ”Bourgogne” Bremissä, ”Ragoûtant” Mareuil’ssä ja Chantonnayssa, ”Folle Noire” Vixissä). Cabernet franc N -lajike tuli käyttöön 1700-luvulla. Cabernet franc N -lajike tuli käyttöön 1700-luvulla.

Vendéen viiniviljely voimistui merkittävästi 1800-luvulla ja kattoi vuonna 1880 jo 18 000 hehtaarin alueen. Viinikirvaepidemian jälkeen Vendéen eteläosan tuottajat erikoistuivat ja kunnostivat viiniviljelmät parhaiten auringonvaloa saavilla rinteillä varttamalla kasveihin perinteisiä rypälelajikkeita, joiden joukkoon valikoituivat pääasiassa rypälelajikkeet gamay N, chardonnay B, cabernet-sauvignon N sekä sektorikohtaisesti rypälelajikkeet sauvignon blanc B (”Vix”) ja grolleau gris G (”Brem”).

Toisen maailmansodan jälkeen tuottajat pyrkivät yhdistämään viisi historiallista tuotantoaluetta. Vuonna 1953 otettiin käyttöön ilmaisu ”Anciens Fiefs du Cardinal”, jonka innoittajana oli Luçonin piispaksi vuonna 1608 nimitetty Richelieu. Hän edisti suuresti maantieteellisen nimityksen ”Mareuil” viinien mainetta. Tuotantosäännöt kodifioitiin ja niitä kiristettiin, jolloin laatu parani entisestään viinilajikeosuuksien paikallisia erityispiirteitä noudattaen. ”Vins des Fiefs Vendéens” hyväksyttiin yksinkertaiseksi alkuperänimitykseksi vuonna 1965, ”maaviineiksi” vuonna 1974 ja rajatun laatuviinin alkuperänimitykseksi (AOVDQS) vuonna 1984. Tarkistetun alkuperänimityksen hyväksymismenettely aloitettiin vuonna 1991.

Vuonna 2009 viinitarhat kattoivat 480 hehtaaria, ja niitä viljeli nelisenkymmentä sadonkorjaajaa keskimääräisen vuosituotannon ollessa 27 000 hehtolitraa, mistä 45 % oli roseeviinejä, 40 % punaviinejä ja 15 % valkoviinejä. Valkoviinit ovat tasapainoisia ja voittopuolisen raikkaita. Laadukkaissa ja hienoissa viineissä on usein melkoista mineraalisuutta ja laaja kirjo kukkaisia ja hedelmäisiä vivahteita.

Roseeviinien värissä näkyy vivahteita hennon vaaleanpunaisesta lohenpunaiseen. Kevyen hapokkaat, leimallisen raikkaat ja täyteläiset viinit ovat useimmiten aromeiltaan hedelmäisiä.

Punaviinit erottuvat voimakkaan hedelmäisillä aromeillaan, joihin liittyy aika ajoin vivahteina makeaa mausteisuutta, nahkaisuutta tai lakritsaisuutta. Maantieteelliset nimitykset ”Brem” ja ”Pissotte” ovat väriltään usein rubiininpunaisesta granaatinpunaiseen vivahtavia, suutuntumaltaan pyöreitä ja hienostuneita, kun taas ”Mareuil”, ”Chantonnay” ja ”Vix” voivat olla voimakkaamman värisiä ja suutuntumaltaan strukturoituneempia. Etelä-Vendéen ilmaston välimerellinen vaikutus ja runsas auringonpaiste rinteille, joiden maaperä on kivistä ja pintamaalajeiltaan pääosin liuskekivi- tai ryoliittiperäistä, ovat ohjanneet maantieteellisen alueen viininviljelyä jo pitkään perinteisesti lähinnä rosee- ja punaviineihin, joiden osuus on keskimäärin 85 % tarkistetun alkuperänimityksen tuotannosta.

Viininviljelyalueen maantieteellinen sijainti Loiren laakson ja Lounais-Ranskan välissä näkyy myös sukupolvien myötä valikoituneissa viiniköynnöslajikkeissa. Viinitarhoilla käytetäänkin omalaatuista lajikkeistoa, jossa sekoittuvat Loiren vaikutteet (chenin, cabernet franc, grolleau gris), mannerilmaston lajikkeet (pinot noir, gamay) ja lounaiset piirteet (négrette, cabernet-sauvignon). Joka tapauksessa lajike chenin B on valkoviineissä vallitseva, pinot noir N ja gamay N ovat roseeviinien pääasiallisia rypälelajikkeita, pinot noir N, cabernet franc N ja négrette N muodostavat taas perustan punaviineille ja varmistavat samalla tuotteiden erityispiirteet.

Kunkin maantieteellisen nimityksen ainutlaatuinen historia kuitenkin osoittaa, että käytössä on ollut pitkään erilliset kauppakanavat. Esimerkiksi maantieteellisen nimityksen ”Brem” viinit kulkivat Saint-Martin-de-Bremin sataman kautta, ”Mareuil” ja ”Chantonnay” Layn laakson kautta ja ”Vix ja ”Pissotte” Vendéen jokisuun kautta. Luonnollisten tekijöiden (maaperän ja ilmaston) vaihtelun mukaan tuottajat suuntautuivat paikallisesti ajan mittaan erilaisiin ymppäysstrategioihin ja sekoitusperinteisiin, jotka ilmenevät makuvivahteina viineissä ja osaltaan rikastavat tarkistetun alkuperänimityksen viinien kirjoa. Viiden maantieteellisen alueen viinien yhdistämistä ei olekaan ikinä harjoitettu, eikä se ole edelleenkään suotavaa.

Tarkistetun alkuperänimityksen ”Fiefs Vendéens” tunnettuus on vahvistunut voimakkaasti vuodesta 1985 lähtien, ja kaupan pidetyt määrät ovat lähes kaksinkertaistuneet. Viinien omintakeisuus, raikkaus ja hedelmäiset aromit ovat Vendéen rannikolla vierailevien lomailijoiden arvostamia. Viinien monipuolisuus mahdollistaa niiden yhdistämisen paikallisiin ruokiin kaikissa tilanteissa.

9. Olennaiset lisäedellytykset (pakkaaminen, merkinnät, muut vaatimukset)

Merkinnät

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät säännökset

Edellytyksen kuvaus:

Tarkistettuun alkuperänimitykseen lisätään täydentävä maantieteellinen nimitys

— ”Brem”

— ”Chantonnay”

— ”Mareuil”

— ”Pissotte”

— ”Vix”

mikäli viini täyttää kullekin näistä nimityksistä eritelmässä vahvistetut tuotantoedellytykset.

Tarkistettuun alkuperänimitykseen voidaan lisätä täydentävä maantieteellinen nimitys ”Val de Loire” eritelmässä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

Vapaaehtoiset merkinnät kirjoitetaan etiketeissä kirjaimin, jotka ovat kooltaan eli korkeudeltaan, leveydeltään ja paksuudeltaan enintään kaksi kertaa niin suuret kuin kirjaimet, joilla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

Merkinnät

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät säännökset

Edellytyksen kuvaus:

Täydentävien maantieteellisten nimitysten ”Brem”, ”Chantonnay”, ”Mareuil”, ”Pissotte” ja ”Vix” kirjaimet ovat kooltaan eli korkeudeltaan, leveydeltään ja paksuudeltaan enintään yhtä suuret kuin kirjaimet, joilla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

Täydentävän maantieteellisen nimityksen ”Val de Loire” kirjaimet ovat kooltaan eli korkeudeltaan, leveydeltään ja paksuudeltaan enintään kaksi kolmannesta niiden kirjainten koosta, joilla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

Viiniköynnöslajikkeen ilmoittaminen on kielletty kaikki pakolliset ilmaisut sisältävässä etiketissä.

Viiniköynnöslajikkeen ilmoittaminen on kielletty kaikki pakolliset ilmaisut sisältävässä etiketissä.

Tarkistetun alkuperänimityksen ”Fiefs Vendéens” saaneiden viinien etiketissä voidaan mainita pienempi maantieteellinen alue sillä edellytyksellä, että kyseessä on kiinteistörekisteriin kirjattu paikka ja paikka on mainittu sadonkorjuuilmoituksessa; kiinteistörekisteriin kirjattu paikka on mainittu välittömästi alkuperänimityksen alla ja se on kirjoitettu etiketeissä kirjaimin, jotka ovat korkeudeltaan ja leveydeltään enintään puolet niistä kirjaimista, joilla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

Linkki eritelmään

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-ab074c84-057d-4f28-8501-8c98876fe25a

(1) EUVL L 9, 11.1.2019, s. 2.