Tanska katsoo, että tämä toimenpide vastaa maasähkön käytön edistämisestä unionin satamassa laiturissa olevissa aluksissa annettua komission suositusta 2006/339/EY ja komission tiedonantoa ”EU:n meriliikennepolitiikka vuoteen 2018 saakka: strategiset tavoitteet ja suositukset”. Tässä yhteydessä olisi myös todettava, että jäsenvaltioilla on kesäkuusta 2011 alkaen ollut ehdoton velvollisuus täyttää ilmanlaatustandardit, jotka koskevat hiukkasten kaltaisia epäpuhtauksia. Täyttääkseen velvollisuutensa jäsenvaltioiden on tarvittaessa löydettävä ratkaisuja esim. satamassa kiinnitettyinä olevien alusten päästöjä koskeviin ongelmiin. Voidaan siis ajatella, että satamissa, joissa tällaisia ongelmia esiintyy, maasähkön käyttöä edistetään yleisen ilmanlaatustrategian mukaisesti.

Tanskan viranomaiset haluavat soveltaa maasähköön alennettua sähköverokantaa, jonka suuruus on 4 Tanskan kruunua (noin 0,54 euroa) megawattitunnilta. Tämä verokanta on suurempi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetty yrityskäyttöön tarkoitetun sähkön vähimmäisverokanta. Maasähköön sovellettava kansallinen verokanta on tällä hetkellä 878 Tanskan kruunua (noin 117,95 euroa) megawattitunnilta. Kyseessä on muuhun kuin yrityskäyttöön tarkoitetun sähkön kansallinen verokanta.

Tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa Tanskalle lupa soveltaa alennettua verokantaa sähköön, joka toimitetaan satamassa kiinnitettyinä oleville aluksille suoraan, jäljempänä 'maasähkö'. Veronalennuksen tavoitteena on antaa taloudellinen kannustin maasähkön käyttöön satamakaupunkien ilmansaasteiden vähentämiseksi ja paikallisen ilmanlaadun parantamiseksi, jotta asukkaille koituisi terveyshyötyjä.

Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen toimenpiteen arviointi

Erityiset politiikkaan liittyvät syyt

Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Edellisissä artikloissa, erityisesti 5, 15 ja 17 artiklassa esitettyjen säännösten lisäksi neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä.”

Kyseisellä veronalennuksella Tanskan viranomaiset pyrkivät edistämään sitä, että satamassa laiturissa olevat alukset täyttävät sähköntarpeensa ympäristöä vähemmän vahingoittavalla tavalla, mikä parantaisi paikallista ilmanlaatua. Kuten Tanska on todennut, komissio on jo itse asiassa suositellut maasähkön käyttöä laiturissa olevilla aluksilla tuotettavan sähkön vaihtoehtona ja näin ollen tunnustanut maasähkön ympäristöhyödyt. Nykyisin laiturissa oleville aluksille toimitettavasta sähköstä perittäisiin 878 Tanskan kruunua (noin 117,95 euroa) megawattitunnilta. Pyydetty vapautus tarjoaisi siten kyseisen teknologian käyttöön lisäkannustimen, jonka arvo olisi 874 Tanskan kruunua tai 117,41 euroa megawattitunnilta ja edistäisi näin ollen asetetun poliittisen tavoitteen saavuttamista.

Tästä poliittisesta tavoitteesta komissio haluaa todeta, että maasähkön edistäminen on itse asiassa yhteinen poliittinen tavoite, johon olisi pyrittävä koko unionissa. Tämä on mainittu selvästi yhdennettyä meripolitiikkaa koskevassa komission tiedonannossa ja siihen liitetyssä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Komissio ehdotti energiaverodirektiivin tarkistamista koskevassa ehdotuksessaan, että satamassa kiinnitettyinä oleville aluksille toimitettava maasähkö vapautettaisiin energiaverosta kahdeksan vuoden ajaksi.

Neuvosto ei kuitenkaan hyväksynyt komission ehdotusta, ja vuonna 2015 komissio veti sen pois. Tällä hetkellä ainoastaan 19 artiklassa säädetään mahdollisuudesta myöntää suotuisa verokohtelu maasähkölle. Sen tarkoituksena on antaa mahdollisuus reagoida yksittäisten jäsenvaltioiden erityisolosuhteisiin, joita ei ole otettu huomioon itse direktiivissä. Näin ollen 19 artiklaan perustuva poikkeus, jolla edistetään maasähkön käyttöön liittyvän poliittisen tavoitteen saavuttamista, voidaan myöntää vain siirtymäkauden toimenpiteenä ennen kuin tätä tavoitetta on käsitelty neuvostossa direktiivin 2003/96/EY tarkistamisen yhteydessä.

Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin

Pyydetty toimenpide liittyy pääasiassa EU:n ympäristöpolitiikkaan. Toimenpiteellä parannetaan paikallista ilmanlaatua siinä määrin kuin sillä vähennetään bunkkeriöljyn polttamista satamassa olevilla aluksilla. Toimenpiteellä vähennetään todennäköisesti myös hiilidioksidipäästöjä, koska maasähköverkosta saatavan sähkön kokonaistuotanto on vähemmän hiili-intensiivistä kuin aluksissa bunkkeriöljyä polttamalla tuotettu sähkö, mikä johtuu järjestelmän tehokkuudesta ja käytettyjen polttoaineiden erosta. Tässä yhteydessä voidaan todeta, että sähkön kokonaistuotanto on asiaankuuluvalla markkina-alueella keskimäärin huomattavasti vähemmän hiili-intensiivistä kuin EU:ssa. Vaikka toimitetun lisäsähkön hiili-intensiteetti on yleensä korkeampi kuin sähkön kokonaistuotannon keskimääräinen hiili-intensiteetti ja erittäin riippuvainen siitä, mihin aikaan päivästä lisäkysyntä tapahtuu, toimenpiteestä johtuvien hiilidioksidipäästövähennysten pitäisi pysyä suhteellisen merkittävinä.

Toimenpide on vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta annetun direktiivin 2014/94/EU() mukainen. Direktiivi koskee maasähköpisteiden asentamista satamiin, joissa on niille kysyntää ja joissa kustannukset eivät ole suhteettomat verrattuna hyötyihin, ympäristöhyödyt mukaan luettuina.

Tässä vaiheessa on muistutettava, että yksi tärkeä syy maasähkön epäsuotuisaan kilpailuasemaan on se, että sen vaihtoehto eli merisatamissa kiinnitettyinä olevilla aluksilla tuotettu sähkö saa tällä hetkellä täyden verovapautuksen: sen lisäksi, että sähkön tuottamiseksi poltettava bunkkeriöljy on vapautettu verosta direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisessa normaalitilanteessa, myös itse aluksella tuotettava sähkö on vapautettu verosta (ks. direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan c alakohta). Vaikka jälkimmäistä verovapautusta voi sinällään olla vaikea pitää yhteensopivana unionin ympäristötavoitteiden kanssa, siinä on kuitenkin otettu huomioon käytännön näkökohdat. Aluksilla tuotetun sähkön verottaminen edellyttäisi nimittäin, että aluksen omistaja, joka on usein sijoittautunut kolmanteen maahan, tai liikenteenharjoittaja antaa ilmoituksen kulutetun sähkön määrästä. Ilmoituksessa olisi eriteltävä myös, mikä osuus sähköstä on kulutettu sen jäsenvaltion aluevesillä, jossa vero on maksettava. Tämä aiheuttaisi valtavan hallinnollisen rasituksen alusten omistajille, koska ilmoitukset olisi annettava kaikista jäsenvaltioista, joiden aluevesillä alus on purjehtinut. Tässä tilanteessa voi olla aiheellista, että vähemmän saastuttavaa maasähköä ei aseteta huonompaan asemaan, vaan Tanskan sallitaan soveltaa alennettua verokantaa.

Sisämarkkinat ja tasapuolinen kilpailu

Sisämarkkinoiden ja terveen kilpailun kannalta haettu toimenpide ainoastaan vähentää bunkkeriöljylle myönnetyn verovapautuksen aiheuttamaa nykyistä vääristymää satamissa kiinnitettyinä olevien alusten kahden kilpailevan sähkölähteen välillä, joita ovat aluksella tuotettava sähkö ja maasähkö.

Liikenteenharjoittajien välisestä kilpailusta on ensinnäkin mainittava, että nykyään on vain muutamia aluksia, joilla maasähköä käytetään liiketaloudellisista syistä. Merkittäviä kilpailun vääristymiä voisi siksi syntyä ainoastaan sellaisten alusten välillä, jotka joko soveltavat haettua toimenpidettä ja ottavat maasähkön käyttöön tai jatkavat aluksella tuotettavan sähkön käyttöä. Vaikka täsmälliset kustannusarviot ovat sidoksissa öljyn hinnan kehitykseen ja koska niitä on sen vuoksi erittäin vaikea ennustaa, viimeisimmät käytettävissä olevat arviot osoittavat, että edes täysi verovapautus ei useimmissa tapauksissa vähentäisi maasähkön toimintakustannuksia niin paljon, että ne olisivat aluksilla tuotettavaa sähköä alhaisempia(), joten ne eivät missään tapauksessa synnyttäisi merkittävää kilpailuetua maasähköä käyttäville liikenteenharjoittajille aluksella tuotettavaa sähköä käyttäviin liikenteenharjoittajiin nähden. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on vielä epätodennäköisempää, että kilpailu vääristyisi edellä kuvatulla tavalla, koska Tanska aikoo noudattaa direktiivissä 2003/96/EY säädettyä verotuksen vähimmäistasoa. Tanska aikoo lisäksi rajoittaa veroedun siten, että se koskee ainoastaan bruttovetoisuudeltaan 400 tonnin aluksia ja vähintään 380 voltin maasähkön toimittajia. Toimenpide kohdistetaan näin ollen aluksiin, joilla tuotetaan merkittäviä määriä sähköä, ja rajoitetaan edunsaajien lukumäärää. Kynnysarvot on asetettu suhteellisen alhaiselle tasolle. Toisaalta voidaan kohtuudella olettaa, että veroedun ulkopuolelle raja-arvojen vuoksi jäävät alukset ovat todennäköisemmin ruotsalaisia kuin muiden EU-maiden aluksia ja että kynnysarvot eivät näin ollen missään tapauksessa johda siihen, että ruotsalaisten talouden toimijoiden verokohtelu olisi edullisempi kuin niiden kilpailijoiden.

Satamien välisen kilpailun osalta Tanskan viranomaiset ovat todenneet, että niiden mielestä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei juurikaan tule kohdistumaan vaikutuksia, jotka johtuisivat siitä, että alukset muuttavat reittiään saadakseen maasähköä, johon sovelletaan alennettua verokantaa. Tällaisessa tilanteessa maasähkön käytöstä ei veronalennuksesta huolimatta todennäköisesti ainakaan lyhyellä aikavälillä tule halvempaa kuin aluksella tuotettavan sähkön käytöstä, joten maasähkön veronalennus ei todennäköisesti myöskään houkuttele aluksia muuttamaan reittiään tämän mahdollisuuden mukaisesti eikä siten vääristä satamien välistä kilpailua.

Alennetun verokannan soveltamista koskevassa hakemuksessa ehdotettu toimenpiteen kesto on samankaltainen kuin maasähkön verovapautusta koskevassa komission ehdotuksessa oleva kahdeksan vuoden määräaika. On epätodennäköistä, että kahdessa edellisessä kappaleessa esitetty analyysi muuttuu ennen toimenpiteen voimassaolon päättymistä.

Toimenpiteen soveltamisaika ja EU:n energiaverotuksen kehittäminen

Poikkeuksen soveltamisajan olisi periaatteessa oltava riittävän pitkä, jotta se ei vähentäisi satamaoperaattoreiden halukkuutta tehdä tarvittavia investointeja. Olisi huomattava, että kyseessä olevan verotoimenpiteen laajuus on rajallinen verrattuna energiaverodirektiivin tarkistusta koskevaan komission ehdotukseen, jossa esitetään maasähkölle kahdeksaksi vuodeksi myönnettävää pakollista verovapautusta direktiivin voimaantulon jälkeen. Poikkeuksen ei tulisi kuitenkaan vaikuttaa voimassaolevan lainsäädäntökehyksen kehittämiseen ja siinä olisi otettava huomioon, että neuvosto saattaa antaa säädöksen energiaverodirektiivin tarkistusta koskevan komission ehdotuksen perusteella. Tässä tilanteessa vaikuttaa aiheelliselta myöntää Tanskan pyytämä lupa enintään direktiivissä sallituiksi kuudeksi vuodeksi rajoittamatta kuitenkin sellaisten asiaa koskevien yleisten säännösten soveltamista, jotka tulevat voimaan ennen kyseisen ajanjakson päättymistä. Tällainen määräaika antaa oikeusvarmuuden aluksille ja satamaoperaattoreille, joiden on suunniteltava maasähköpisteisiin tai alusten varustukseen tehtäviä investointejaan.

Valtiontukisäännöt

Euroopan unionin virallisessa lehdessä 1. lokakuuta 2014 julkaistun asiaankuuluvan valuuttakurssin() perusteella Tanskan viranomaisten ehdottama alennettu verokanta (4 Tanskan kruunua megawattitunnilta) on suurempi kuin direktiivin 2003/96/EY 10 artiklassa verotukselle säädetty EU:n vähimmäistaso. Toimenpide näyttää kuuluvan komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 44 artiklan soveltamisalaan. Mainitussa artiklassa säädetään ehdoista, joilla direktiivissä 2003/96/EY tarkoitettujen ympäristöverojen alennusten muodossa myönnettävä tuki voidaan vapauttaa valtiontukien ilmoitusvaatimuksista. Tässä vaiheessa ei kuitenkaan voida määrittää, täyttyvätkö kaikki tässä asetuksessa säädetyt edellytykset, eikä neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä vaikuteta jäsenvaltioiden velvoitteeseen varmistaa, että noudatetaan valtiontukisääntöjä, ja poikkeuksen saaneiden tukimuotojen osalta erityisesti komission asetusta (EU) N:o 651/2014.