Alueiden komitean lausunto aiheesta: - "Komission tiedonanto: Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa", ja - "Ehdotus neuvoston päätökseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä" CdR 431/97 fin



Virallinen lehti nro C 180 , 11/06/1998 s. 0043



Alueiden komitean lausunto aiheesta: "Komission tiedonanto: Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa", ja "Ehdotus neuvoston päätökseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä" (98/C 180/08) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon aiheesta "Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa" () ja ehdotuksen neuvoston päätökseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä (), ottaa huomioon työvaliokuntansa 11. kesäkuuta 1997 perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemän päätöksen antaa aiheesta lausunto ja antaa sen valmistelu valiokunta 6:n "Koulutus" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 6:n tammikuun 16. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 431/97 rev., jonka esittelijä oli Axel Endlein, ottaa huomioon aiheesta "Valkoinen kirja koulutuksesta" antamassaan lausunnossa () tekemänsä huomautuksen, että oppisopimus- ja harjoittelijajärjestelmiä tulisi käsitellä osana koulutusjärjestelmää tai sen täydentäjänä, ottaa huomioon lausunnossaan aiheesta "Euroopan komission vihreä kirja Koulutus ammattikoulutus tutkimus kansainvälisen liikkuvuuden esteet" () esittämänsä vaatimuksen työharjoittelijoiden ja oppisopimuskoulutuksessa olevien henkilöiden oikeudellisen aseman tunnustamisesta sekä oppisopimuskoulutuksessa olevien henkilöiden liikkuvuusohjelmalle antamansa tuen. Komitea toivoi myös keinoja ammattitaidon ja -pätevyyden verrattavuuden, avoimuuden ja tunnustamisen parantamiseksi, ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston ylimääräisen huippukokouksen 20. 21. marraskuuta 1997 tähdennyksen jäsenvaltioiden sitoumuksesta varmistaa, että niiden nuoriso kykenee sopeutumaan teknologisiin ja taloudellisiin muutoksiin aiempaa paremmin sekä että se oppii työmarkkinoiden edellyttämiä taitoja, mitä varten otetaan mahdollisuuksien mukaisesti käyttöön oppisopimuskoulutusta tai kehitetään sitä, hyväksyi 12. 13. maaliskuuta 1998 pitämässään 22. täysistunnossa (maaliskuun 12. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1.1. Vuonna 1993 julkaistun valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys nykypäivän haasteet ja suuntaviivat 21. vuosisadalle" 7. luvussa korostettiin oppisopimuskoulutuksen merkitystä ja siten talouselämän ottamista aiempaa tiiviimmin mukaan ammatilliseen perus- ja jatkokoulutukseen. Sen jälkeen Firenzen huippukokouksessa 21. 22. kesäkuuta 1996 komissiota kehotettiin esittelemään tutkimuksen avulla oppisopimuskoulutuksen asemaa työpaikkojen luomisessa jäsenvaltioissa. 1.1.2. Alankomaisessa taloustutkimuslaitoksessa teetetty tutkimus The Role of Apprenticeship in Enhancing Employability and Job Creation: The significance of apprenticeship training for the labour market ("Oppisopimuskoulutuksen asema työllistettävyyden parantamisessa ja työpaikkojen luomisessa: Oppisopimuskoulutuksen merkitys työmarkkinoille") valmistui huhtikuussa 1997. Tutkimuksen tulokset otettiin huomioon tätä lausuntoa valmisteltaessa. 1.1.3. Euroopan komissio julkaisi kesäkuussa 1997 tiedonannon "Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa", jossa ehdotetaan mm. viittä toiminta-alaa. 1.1.4. Marraskuussa 1997 komissio teki ehdotuksen "neuvoston päätökseksi vuorottelu- ja oppisopimuskoulutukseen liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä", joka sisältää oppisopimusoppilaiden rajanylittävää liikkuvuutta helpottavia toimenpiteitä. 1.2. Oppisopimuskoulutuksen merkitystä jäsenvaltioissa selvittäneen tutkimuksen tuloksia 1.2.1. Tutkimuksessa on viisi osaa. Ensimmäisessä osassa ehdotetaan toimivaa määritelmää käsitteelle"oppisopimus" ja luokitellaan jäsenvaltioissa esiintyvät oppisopimusjärjestelmät. Oppisopimuskoulutuksessa pääosin teoreettinen kouluopetus yhdistetään käytännön koulutukseen työpaikalla. Koulutuksen on oltava kokonaisuudessaan tietyn pituinen, sen on johdettava tunnustettuun tutkintoon, ja yrityksen ja oppilaitoksen välisessä työnjaossa on molemmille koulutuspaikoille varattava tärkeä rooli. Kokopäiväinen oppilaitoskoulutus, johon kuuluu ajoittaista yritysharjoittelua, ei siten ole oppisopimuskoulutusta. 1.2.2. Oppisopimuskoulutukseksi voidaan käsitteen laajassa merkityksessä laskea tutkimuksen luokittelun mukaan seuraavat ammattikoulutusmuodot: a) Tutkimuksen luonnehdinnan mukaan "perinteinen tai tavanomainen" oppisopimuskoulutus, joka on jatkoa oppivelvollisuuskoulutukselle. Se on pääosin suunnattu 15 18-vuotiaiden ikäryhmälle. Oppisopimuskoulutuksella on erittäin merkittävä asema keskiasteen koulutuksessa Tanskassa, Saksassa ja Itävallassa. Oppivelvollisuuden täyttyessä koulunkäyntinsä päättävien osuus on Tanskassa 56 %, Saksassa 42 % ja Itävallassa 42 % ikäluokasta. Muissa maissa, Belgiassa (11 %), Ranskassa (11 %), Irlannissa (10 %), Luxemburgissa (13 %), Alankomaissa (20 %) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (arvio 16 %) oppisopimuskoulutus on myös tärkeä osa ammatillista peruskoulutusta, vaikka kokopäiväiset ammattioppilaitokset ovatkin niissä kuten Ruotsissa ja Suomessa valta-asemassa. Muissa jäsenvaltioissa oppisopimuskoulutuksen osuus on vaatimaton. b) Oppisopimuskoulutus koulutusjärjestelmän ylemmillä tasoilla (teknikkokoulutus, yliopistot). Tätä koulutusmuotoa on tähän asti pidetty pikemminkin uudistustoimena (välivaiheena muille koulutusaloille tai -tasoille siirryttäessä). Sitä esiintyy vain muutamissa maissa ja niissäkin vain poikkeuksellisesti tai kokeiluhankkeena. c) Oppisopimuskoulutus useimmiten lyhytkestoisena tai työmarkkinapoliittisena toimena epäsuotuisassa asemassa olevien koulunsa päättäneiden mahdollisuuksien parantamiseksi. Ajatus ammattiin harjaantumisen tukemisesta ja tavanomaiseen koulutukseen tai ensimmäiseen työpaikkaan ohjaamisesta on tässä tärkeällä sijalla. d) Takaisin työelämään pyrkivien naisten oppisopimuskoulutus (vastaavasti työmarkkinapoliittisista syistä). e) Pitkäaikaistyöttömien (työmarkkinapoliittinen) oppisopimuskoulutus. 1.2.3. Alakohdan a) koulutustyyppi on oppisopimuskoulutusta sanan suppeassa merkityksessä, sitä miksi asia tavallisesti ymmärretään. On olennaista, että se on oppivelvollisuuden jälkeisenä koulutusmahdollisuutena osa koulutusjärjestelmää eikä työmarkkinapolitiikkaa. Luokittelu osoittaa kuitenkin, että perusperiaatteita voidaan soveltaa myös muihin koulutusaloihin ja kohderyhmiin. Komission tiedonannossa ja tässä lausunnossa käsitellään kuitenkin pääosin ensin mainittua tyyppiä. 1.2.4. Tutkimuksessa mainitaan muita oppisopimuskoulutuksen piirteitä ja myös siihen liittyviä ongelmia. Oppisopimuskoulutuksen suorittaneiden mahdollisuudet siirtyä muihin tai ylempiin koulutusohjelmiin ovat usein suppeat, mikä väistämättä vähentää oppisopimuskoulutuksen kiinnostavuutta. Asianomaisten tahojen (työnantajajärjestöt, ammatilliset järjestöt, koulutuskeskukset) ottaminen mukaan vaihtelee erittäin paljon jäsenmaittain. Osallisuus on voimakkainta maissa, joissa oppisopimuskoulutuksella on vahvat perinteet. Se vahvistaa oppisopimuskoulutuksen asemaa ja hyväksyntää työmarkkinoilla. Sama koskee päätösvastuun hajauttamista alueellisille ja kunnallisille laitoksille. 1.2.5. Työpaikalla tapahtuvaan koulutukseen varatun ajan osuus viikoittaisesta koulutusajasta on vahvojen oppisopimuskoulutusperinteiden maissa noin ¾, muualla alhaisempi. Käytössä on kuitenkin varsin erilaisia yritys- ja oppilaitoskoulutuksen yhdistelmien organisaatiomalleja. Tutkintojen merkitys ja niiden tosiasiallinen tunnustaminen työmarkkinoilla vaihtelee vastaavasti. 1.2.6. Tarkasteltaessa oppisopimuskoulutuksen tuloksellisuutta työmarkkinoilla tutkimuksessa päädytään myönteiseen arvioon. Oppisopimuskoulutuksen valmius tuottaa ammattitaitoa tunnustetaan. Käytännönläheinen oppisopimuskoulutus helpottaa monien siirtymistä työelämään. Koulutuksen jälkeisessä työelämään siirtymisessä oppisopimuskoulutuksen saaneet menestyvät ammattioppilaitoksen oppimäärän suorittaneita paremmin. Nuorisotyöttömyys vähenee kokonaistyöttömyysasteeseen verrattuna sitä enemmän, mitä yleisemmin oppisopimuskoulutukseen osallistutaan. Mailla, joissa on kehittynyt oppisopimuskoulutus, on hyvät mahdollisuudet pysyä teknisen kehityksen mukana. 1.2.7. Oppisopimuskoulutuksessa on kuitenkin todettu vaikeuksia useilla osa-alueilla. Pakostakin on vaarana, että yrityskoulutuspaikkojen määrä laskee lama-aikoina. Komitean näkökulmasta on myös pantava merkille, että maaseutualueilla, joilla on muita vähemmän teollisuutta ja palveluja mutta usein suhteellisesti korkeampi syntyvyys, sekä taantuvilla teollisuusalueilla on yritysten tarjoamien koulutuspaikkojen ja peruskoulunsa päättäneiden määrän tasapainottaminen ehdottomasti vaikeampaa kuin vahvoilla talousalueilla. Talouselämän alojen kytkeminen oppisopimuskoulutukseen vaihtelee suuresti, joten koulutus ja työllistyminen eivät aina välttämättä vastaa toisiaan. Oppivelvollisuuden jälkeisten koulutusjärjestelmien (yleissivistävä jatkokoulutus, oppisopimuskoulutus ja ammattikoulutus oppilaitoksissa) välinen kilpailu saattaa johtaa koulutuskysynnän sivuuttamiseen ja ohjailuun. 1.2.8. Pitäisi huomata, että yhteisön lainsäädäntö ei aina kannusta oppisopimuksia tarjoavia työnantajia. Lainsäädäntö voi haitata ammattikoulutusta saaneen nuoren työllistämistä ja osoittautua näin ollen työnantajia lannistavaksi. 1.2.9. Useissa maissa, joissa ammattikoulutusta on tähän asti annettu etupäässä oppilaitoksissa, poliitikot kiinnittävät oppisopimuskoulutukseen paljon aiempaa enemmän huomiota. Viime vuosina etenkin Etelä-Euroopan maissa on tehty useita uudistuksia ja investointeja oppisopimuskoulutuksen kehittämiseksi tai perustamiseksi. 1.3. Komission tiedonanto "Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa" 1.3.1. Tiedonanto on komission ensimmäinen oppisopimuskoulutusta käsittelevä asiakirja. Se on vain 10-sivuinen tiivis selostus, jossa esitetään lähtökohdat (kohta 1. "Johdanto"), ajankohtaisia uudistusesimerkkejä jäsenvaltioista (kohta 2. "Dynaamiset uudistukset, samanlaiset tavoitteet") sekä suosituksia ja toiminta-aloja (kohta 3. "Viisi avaintekijää tehokkaampaan oppisopimuskoulutukseen"). 1.3.2. Suositukset oppisopimuskoulutuksen edistämiseksi voidaan kiteyttää seuraavasti: Oppisopimuskoulutuksen laajentaminen ja kehittäminen Oppisopimuskoulutuksen on mukauduttava uusiin ammatteihin ja kasvaviin aloihin. Jäsenvaltioiden olisi tarjottava taloudellisia kannusteita, jotta talouselämä loisi riittävästi koulutuspaikkoja. Komissio tutkii kaikkialla Euroopassa, mitä käyttökelpoisia malleja ja innovatiivisia toimia tällä alalla on löydettävinä. Oppisopimuskoulutuksen laadun parantaminen Jäsenvaltioiden toivotaan mukauttavan ammattikoulutusohjelmansa siten, että ammatillinen perus- ja jatkokoulutus ovat aiempaa lähempänä toisiaan. Komissio korostaa omalta osaltaan erityisesti oppisopimuskoulutuksen parantamista Euroopan yhteisön ammatillista koulutusta koskevaan Leonardo da Vinci -ohjelmaan liittyvien kouluttajien vaihto-ohjelmien avulla. Liikkuvuuden edistäminen Oppisopimusoppilaiden jäsenvaltioittain vaihteleva asema ja toisessa jäsenvaltiossa suoritetun ammattitutkinnon hyväksymiseen liittyvät ongelmat jarruttavat liikkuvuutta EU:ssa. Tiedonannon jälkeen komissio teki ehdotuksen neuvoston päätökseksi vuorottelu- ja oppisopimuskoulutukseen liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä. Jäljempänä tarkasteltavan ehdotuksen avulla kehitetään yhteinen lainsäädännöllinen kehys oppisopimuskoulutuksen edistämiseksi Euroopassa. Leonardo da Vinci -toimintaohjelman tarkistuksen yhteydessä komissio korostaa oppisopimusoppilaiden liikkuvuutta koskevaa järjestelmää Sokrates/Erasmus-ohjelman tapaan. Kohti oppisopimuskoulutuksen todellisia strategioita Komissio voisi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa laatia säännöllisiä kertomuksia oppisopimuskoulutuksesta EU:ssa. Tämän lisäksi komissio suosittaa benchmarking- eli vertailujärjestelmää oppisopimuskoulutuksen alalle. Vertailujärjestelmään kuuluva jatkuva valvonta ja tarkistukset voivat olla apuna uusia oppisopimuskoulutuksen strategioita kehitettäessä. 1.4. Ehdotus neuvoston päätökseksi vuorottelu- ja oppisopimuskoulutukseen liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä 1.4.1. Tässä ehdotuksessa konkretisoidaan ensimmäistä kertaa komission tiedonannossa "Oppisopimuskoulutuksen edistäminen Euroopassa" esitellyt toimenpidealueet, erityisesti oppisopimuskoulutuksessa olevien henkilöiden rajanylittävän liikkuvuuden helpottamisen osalta. 1.4.2. Ehdotuksen 1 artiklassa mainitaan tavoitteet, joihin päätöksellä pyritään. Päätöksellä vahvistetaan sisältö ja yhteiset periaatteet, joita sovelletaan vuorottelu- ja oppisopimuskoulutukseen liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen täytäntöönpanoon, sekä Europass-todistus, jolla voidaan todistaa vuorottelu- ja oppisopimuskoulutuksessa olevan henkilön hankkimat tiedot ja taidot muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hän saa koulutusta. 1.4.3. Ehdotuksen 3 artiklassa säädetään järjestelyjä koskevat periaatteet. Jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta koulutukseen kuuluvat toisessa jäsenvaltiossa suoritettavat koulutusjaksot ovat laillisesti mahdollisia ja käytännössä turvattuja. Näitä koulutusjaksoja on pidettävä kiinteänä osana kansallista ammattikoulutusta. Tähän voidaan päästä vain lähtö- ja vastaanottavassa jäsenvaltiossa koulutuksesta vastaavien tahojen välisellä yhteistyöllä. Soveltuvaa pedagogista ohjausta on oltava saatavilla. Ammattikoulutusjaksolla on oltava tietty vähimmäiskesto. 1.4.4. Ehdotuksen 4 artiklassa säädetään ammattikoulutuksen Europass-todistuksesta (toisessa jäsenvaltiossa suoritetun ammattikoulutusjakson kuvaus, kesto, sisältö ja yhteistyökumppani). Komission tehtävää käsitellään 5 artiklassa. Sen tulee varmistaa toimenpiteiden sekä ammattikoulutusohjelmien ja -aloitteiden välinen yhtenäisyys. 6 artiklassa tuodaan esiin kannustus- ja liitännäistoimet, joita ovat Europass-todistuksen laatiminen, laadun arviointi ja tasa-arvon edistäminen. Europass-todistuksen sisältö ja ulkomuoto kuvataan päätösehdotuksen liitteessä. 2. Yleistä 2.1. Tiedonannon lähtökohta ja perusteet 2.1.1. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä tiedonantoon, koska siinä tartutaan monissa jäsenvaltioissa esiintyviin ammatillisen koulutuksen uudistuspyrkimyksiin. Niistä lähtien tarkastelua laajennetaan eurooppalaiseen ulottuvuuteen ja kansojen väliseen kokemustenvaihtoon, joten tiedonanto tukeutuu perustamissopimuksen 127 artiklaan. Komitea katsoo velvollisuudekseen antaa aiheesta lausunto jo siitäkin syystä, että Amsterdamin sopimuksessa määrätään, että komiteaa on kuultava ammattikoulutuspolitiikan alalla. 2.1.2. Komitea pitää käsiteltävää tiedonantoa johdantona jäsenvaltioiden ja Euroopan tasolla vielä pitkään jatkuvalle keskustelulle. Se katsoo tarpeelliseksi, että tiivistä tiedonantoa täydennetään vihreällä kirjalla, jossa käsiteltyjä näkökohtia ja haasteita syvennetään entisestään, jotta keskustelua voidaan edelleen laajentaa ja antaa lausuntoja esiin nousseista kysymyksistä. 2.1.3. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että oppisopimuskoulutuksen todellisesta merkityksestä Euroopassa on tehty perusteellinen tutkimus. Yhtäältä ilmenee selvästi, että, kuten odotettua, oppisopimuskoulutus on vallitseva ammatillinen peruskoulutusjärjestelmä vain osassa jäsenvaltioita. Toisaalta osoitetaan, että myös maissa (paitsi Ruotsissa), joissa ammattikoulutusta oli tähän asti järjestetty pelkästään oppilaitoksissa, on aloitettu ja toteutettu oppisopimuskoulutusta tukevia uudistuksia ja investointeja. Oppisopimuskoulutuksen kehittämisestä on siten tullut yleiseurooppalainen asiakokonaisuus. 2.1.4. Tätä koulutuspoliittista taustaa ajatellen on todettava tyytyväisenä, että komission aloitteen avulla voidaan jäsenvaltioissa oppisopimuskoulutuksesta saatuja kokemuksia käyttää hyväksi ja tehdä niitä tunnetuiksi. Tämä hyödyttää maita, jotka ovat lisäämässä oppisopimuskoulutuksen koulutusjärjestelmäänsä. Toisaalta maat, joissa on voimakas oppisopimuskoulutusperinne, voivat lujittaa oppisopimuskoulutuksen ja sen ansiosta saavutettujen tutkintojen asemaa yhteisön lainsäädännön avulla ja laajentaa eurooppalaista ulottuvuutta sekä lisätä oppisopimusoppilaiden liikkuvuutta. 2.1.5. Tässä yhteydessä on palattava komission tekemään aloitteeseen oppisopimusoppilaan asemasta Euroopassa. Koulutettavallakin tulee olla mahdollisuus toteuttaa työntekijän oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen. Juuri rajaseuduilla ilmenee toisinaan tapauksia, joissa oppisopimusoppilaat tai oppisopimuspaikkaa hakevat törmäävät vaikeuksiin halutessaan aloittaa toisessa maassa tapahtuvan koulutuksen tai oppisopimukseen kuuluvan harjoittelun. Oppisopimusoppilaan asemaa koskeva yhteisön säännöstö voi olla tässä avuksi. Siten ammattityöntekijäksi, vaativuudeltaan keskitason palveluammattiin tai teknikoksi opiskeleville nuorille tarjotaan myös mahdollisuus kouluttautua aiempaa helpommin eri oppilaitoksissa ja osallistua eurooppalaisiin koulutusohjelmiin. Tämä on tärkeää nuorille ja heitä kouluttaville yrityksille. 2.2. Merkitys alue- ja kunnallisviranomaisille 2.2.1. Oppisopimuskoulutus tuo esiin maiden väliset suuret erot ja ulottuvuudet sekä taloudelliselta että alueelliselta kannalta katsoen. Oppisopimuskoulutushan perustuu pääasiassa siihen, että yritykset ottavat talousalueellaan asiakseen tarjota koulutus- ja myöhemmin työpaikkoja, kun taas alue- ja kunnallisviranomaiset puolestaan tarjoavat oppilaitokset, niiden opetushenkilökunnan ja välineistön tähän käyttöön. Näin ollen sopimuksista tulisi neuvotella paikallis- ja alueyhteisöjen sekä oppisopimuskoulutuksesta kiinnostuneiden yritysten tai yritysryhmittymien välillä. Näin voitaisiin vastata paremmin paikallisen talouselämän koulutustarpeisiin. 2.2.2. Oppisopimuskoulutus onnistuu vain silloin, kun paikallinen verkosto on tiheä. Samoin alue- ja kunnallisviranomaisten osallistuminen on välttämätön edellytys eikä mikään perusteeton vaatimus. Oppisopimuskoulutus rakennetaan ehdottomasti alhaalta käsin. Tämä on otettava huomioon esim. niin, etteivät säädökset saa rajoittaa alueellisten (yritys- ja oppilaitos-) ratkaisujen joustavuutta. 2.2.3. Oppisopimuskoulutuksen institutionaalisen yhdentymisen näkökulmaa ei ole käsitelty tässä tutkimuksessa riittävästi. Komitea edellyttää, että sitä selvitetään suunnitelluissa jatkotutkimuksissa. Tätä näkökulmaa ei oteta tiedonannossakaan huomioon. 2.2.4. Jäsenvaltioissa, joissa oppisopimuskoulutuksella on vahva perinne, se on tärkeä alueen talouden edistämiskeino. On tunnettua, että sosiaaliset taidot ja ammattitaito eli inhimillinen pääoma vaikuttaa talouden edistämiseen nykyään reaalipääomaa enemmän. Tämä koskee yhtä lailla epäsuotuisassa asemassa olevia alueita, joille on saatava lisää työpaikkoja, kuin tekniikan hyödyntämisen edelläkävijöinä toimivia alueita. Tätäkin näkökohtaa vain sivutaan tutkimuksessa eikä käsitellä tiedonannossa lainkaan. Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus Cedefop teki aiheesta 80-luvulla useita alueellisia tapaustutkimuksia, jotka on nyt otettava uudelleen esiin. Komitean mielestä aiheen käsittelyä on jatkettava ammatillisen ja erityisesti oppisopimuskoulutuksen alueellisen vaikutuksen kannalta. Alue- ja kunnallisviranomaiset ovat vastuussa inhimillisen pääoman huomioimisesta alueellisessa kehityksessä ja sen aineellisista edellytyksistä. 2.2.5. On siis jo nyt perusteltua suosittaa, että tämä aihepiiri otetaan huomioon rakennerahastojen uudistamisesta virinneessä keskustelussa. Euroopan tason vuoropuhelu oppisopimuskoulutuksesta ja sen edistämisestä jäisi sisällöltään kevyeksi, elleivät alue- ja kunnallisviranomaiset osallistuisi siihen. 3. Erityistä 3.1. Oppisopimuskoulutuksen uusien muotojen laajentaminen ja kehittäminen 3.1.1. Vaatimukset oppisopimuskoulutuksen laajentamisesta ja kehittämisestä koulutuspaikkojen määrää lisäämällä (etenkin kasvavilla aloilla ja uusiin ammatteihin) ja uutta tekniikkaa hyödyntämällä ovat oikeutettuja. Erityisen tärkeää on mielipiteiden muokkaaminen yrityksissä (pk-yritykset mukaan lukien) sekä koulujen kehittäminen tai muu käyttö ja muut tukimuodot. Kokemukset vahvan oppisopimuskoulutusperinteen maissa osoittavat, että suotuisa institutionaalinen ympäristö on alalle erityisen tärkeä. Yrityksille on tehtävä selväksi, että oppisopimuskoulutukseen tehdyt investoinnit kannattavat, koska uusien työntekijöiden hankkiminen sujuu kitkattomammin ja mukautuminen uuteen tekniikkaan, markkinointistrategioihin ja uutuustuotteisiin onnistuu nopeammin. 3.2. Koulutuksen laadun parantaminen 3.2.1. Oppisopimuskoulutuksen tarjoamat mahdollisuudet perustuvat moniin kokemuksiin, joita on saatu yrityksiin kohdistuvista sosiaalisista vaatimuksista, käytännön ammattipätevyydestä ja koulujen teoriaopetuksesta. Oppisopimuskoulutuksen ytimenä täytyy olla sopusointuinen ammattikuva eikä satunnainen joukko osavalmiuksia. Vasta kun nämä edellytykset on otettu huomioon, voi oikeutettu vaatimus elinikäiseen oppimiseen valmistautumisesta saada pontta. Komitea kannattaa komission suunnitelmaa Leonardo-ohjelman hyödyntämisestä (kouluttajavaihto) tämän tavoitteen tukemiseksi. 3.2.2. Kouluttajien koulutusta ei saa laiminlyödä oppisopimuskoulutuksen laatuvaatimusta täytettäessä. 3.3. Oppisopimusoppilaiden liikkuvuuden edistäminen 3.3.1. Komitea kannattaa varauksetta vaatimusta oppisopimusoppilaiden kansainvälisestä liikkuvuudesta, joka sitä paitsi kuvastaa yhteisön luonnollista työkenttää. Sama pätee oppisopimuskoulutusta koskevan tiedon keräämiseen ja käsittelyyn jäsenvaltioissa. Komitea toivoo tähän liittyen jatkossa ehdotuksia oppisopimusoppilaan asemaa koskevasta yhteisön säännöstöstä, joka vähentää nykyisiä liikkuvuuden esteitä (niin EU:n sisä- kuin ulkorajoillakin). 3.3.2. Ei ole vielä selvää, kuinka pitkälle komission nyt tekemä ehdotus Europass-todistukseksi jo riittää perustelemaan oppisopimusoppilaiden eurooppalaisen aseman. Komitean mielestä ehdotus voi olla vain askel vihreässä kirjassa "Koulutus ammattikoulutus tutkimus kansainvälisen liikkuvuuden esteet" myös oppisopimuskoulutuksen osalta määrättyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tässä yhteydessä viitataan komission tiedonantoon "Tietojen ja taitojen Eurooppaan", jossa tuodaan esiin mm. oppisopimusjärjestelmän merkitys tiedon ja työllisyyden edistämisessä. 3.3.3. Komitea tukee komission ehdotusta neuvoston päätökseksi vuorottelu- ja oppisopimuskoulutukseen liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä, koska sen avulla jäsenvaltiot ja Euroopan yhteisö velvoitetaan vahvistamaan ammatillisen vuorottelu- ja oppisopimuskoulutuksen rajanylittävää liikkuvuutta. Europass-todistus on sopiva väline todistamaan toisessa jäsenvaltiossa hankitut ammatilliset tiedot ja taidot. 3.3.4. Olisi kuitenkin harkittava, missä määrin ilmaus "eurooppalainen koulutusjakso" on onnistunut valinta. Ilmauksella "koulutusjakso" ei tarkoiteta itsenäisiä koulutusohjelmia, mihin se tuntuisi viittaavan, vaan varsinaisen ammattikoulutuksen osajaksoja, jotka suoritetaan kulloisenkin jäsenvaltion koulutusjärjestelmän mukaisesti. 3.3.5. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että ehdotusta laadittaessa on oltu mahdollisimman joustavia (esim. kestoa määrättäessä). Vain tällä tavalla osapuolet (yritykset, ammattioppilaitokset, kulloinkin vastuulliset laitokset, työmarkkinaosapuolet jne.) voivat löytää asianmukaisen ratkaisun. 3.3.6. Komitea korostaa, että vastaanottavassa valtiossa opiskelupaikkana tulee yrityksen lisäksi voida olla myös ammattioppilaitos tai näiden yhdistelmä. 3.3.7. Komitea korostaa vaaraa, että eri syistä (esim. koulutustuen maksu oppilaan poissaollessa) pienyritykset saavat rajanylittävään liikkuvuuden eduista oletettavasti vähemmän osakseen kuin suuryritykset tai yritykset, joilla on toimipisteitä muissa jäsenvaltioissa. Täytyisi löytää sopivia ratkaisuja pienyritysten ongelmiin. Esimerkiksi Tanskan laki antaa oikeuden ammattikoulutusjaksoon ulkomailla. Sitä varten on olemassa rahasto, joka maksaa koulutusavustuksen oppilaan poissaollessa. 3.3.8. Sisämarkkinoiden tiivistyessä yhtenäiseksi sosiaali- ja talousalueeksi ovat rajanylittävä liikkuvuus ja rajanylittävät yritysten väliset koulutuskumppanuudet entistä tärkeämpiä. Kieltenopiskelu, kyky selviytyä kotimaan ulkopuolella sekä tiedot työelämän sosiaalisista ja taloudellisista ehdoista ovat jatkossa ammattitaitoon liittyvien teoreettisten ja käytännöllis-teknologisten taitojen ohella ammatillisen koulutuksen tärkeitä osia. Nämä koulutuksen osat on sisällytettävä myös oppisopimuskoulutukseen. Siksi oppisopimuskoulutus on otettava vastaavasti huomioon EU:n tulevissa ammattikoulutusohjelmissa. 3.4. Yhteistyö työmarkkinaosapuolten kanssa 3.4.1. On taattava, että edellä mainituista syistä myös alueet ja kunnat liitetään mukaan työmarkkinaosapuolten ja muiden asianomaisten tahojen joukkoon. 3.5. Kohti oppisopimuskoulutuksen todellisia strategioita 3.5.1. Komitea tukee vaatimusta tietojen aiempaa systemaattisemmasta järjestämisestä (mikä koskee myös tietoja 15 ja 24-vuotiaiden ammatillisen koulutuksen alueellisista eroista), koska Euroopan tason vuoropuhelu voidaan aloittaa vain tältä pohjalta. Kun muistetaan oppisopimuskoulutuksen levinneisyydessä tällä hetkellä olevat erot, on vaatimukseen vertailujärjestelmästä (laadun mittaamiseksi esikuva-analyysin tapaan) suhtauduttava epäilevästi. On myös avoin kysymys, koskeeko Euroopan yhteisön perustamisssopimuksen 127 artikla tällaisia kansallisen koulutuspolitiikan säädöksiä. 3.6. Muita aiheita 3.6.1. Tiedonannossa ei käsitellä oppisopimuskoulutuksen merkitystä eikä siten oppisopimuskoulutuksen tunnustamista suhteessa kilpaileviin koulutusmuotoihin. Oppisopimuskoulutuksen täytyy koulutusmuotona tarjota järkeviä etenemisvaihtoehtoja eri koulutustasoilla ja -aloilla. Vasta tällöin sen tasa-arvoisuus muiden keskiasteen koulutusmuotojen kanssa ja siten sen tulevaisuus (myös tulevina vähäisen syntyvyyden vuosina) on taattu. 3.6.2. Alueellisia eroja ammatillisessa koulutuksessa yleensä ja oppisopimuskoulutuksessa erityisesti ei ole vielä käsitelty. Sama koskee ammattipätevyyden asemaa erilaisissa taloudellisissa tilanteissa ja erilaisin taloudellisin resurssein toimivien alueellisten talousjärjestelmien elinvoimaistamisessa. 3.6.3. Sama pätee myös epäsuotuisassa asemassa oleviin ihmisiin, joille räätälöity oppisopimuskoulutus on usein erittäin onnistunut koulutusmuoto. Muita tuttuja aiheita, kuten kouluttajien ammattitaitoa, ammatinvalinnan edistämistä oppivelvollisuuden aikana, ammatinvalintamallien muuttamista (myös naisten parissa) ja muita oppisopimuskoulutuksen yhteiskunnallisia aiheita ei ole esitelty. Oppisopimuskoulutukselle on luonteenomaista, että se pystyy kattamaan ammattien koko kirjon huipputeknologiasta yksinkertaisiin työtehtäviin ja voi siten tarjota hyvinkin erilaiset lähtökohdat omaaville mahdollisuuksia kehittää itseään. 3.6.4. Kysymystä oppisopimuskoulutuksen tutkinnoista ja niiden euroopanlaajuisesta, vastavuoroisesta tunnustamisesta, kieltenopiskelusta sekä Euroopan taloutta ja yhdentymistä koskevien perustietojen jakamisesta on tutkittava tarkemmin. Oppisopimuskoulutusperiaatteen (yrityksen ja oppilaitoksen yhdistelmän) siirtäminen muille koulutusaloille kuin ammatilliseen peruskoulutukseen vaatii komitean mielestä jatkokäsittelyä tutkimuksessa esitettyyn tapaan. 3.6.5. Rakennerahastojen osuutta oppisopimuskoulutuksen vahvistamisessa on tarkasteltava rakennerahastojen tulevaisuudesta käytävän keskustelun valossa. Aluerahastoa voidaan hyödyntää konkreettisiin perusrakenteisiin ja sosiaalirahastoa koulutukseen kohdistuvien toimien tukena. 3.6.6. On myös käsiteltävä oppisopimuskoulutuksen tilaa Phare- ja Tacis-maissa ja/tai tulevissa jäsenvaltioissa. 4. Päätelmät 4.1. Kuten edellä mainittiin, komitea pitää käsiteltävää tiedonantoa avauspuheenvuorona oppisopimuskoulutuksesta käytävässä Euroopan tason keskustelussa, jota jatketaan parhaiten vihreän kirjan ja kokemusperäisten jatkotutkimusten pohjalta. Se myös sitä mieltä, että komission ehdotus neuvoston päätökseksi vuorottelu- ja oppisopimuskoulutukseen liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä voi olla vain ensimmäinen askel pyrittäessä oppisopimusoppilaiden aseman euroopantasoiseen tunnustamiseen. Komitea toivoo uusia alan liikkuvuuden esteiden vähentämiseksi tehtyjä ehdotuksia. 4.2. Komitean jäsenet ovat valmiita osallistumaan tähän keskusteluun, jota se pitää erityisen tärkeänä kaikkia ammattialoja koskevan tiedon avoimen ja tehokkaan saatavuuden kannalta EU:ssa ja tulevissa jäsenvaltioissa. Bryssel, 12. maaliskuuta 1998. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER () KOM(97) 300 lopull. () KOM(97) 572 lopull. 97/0321 SYN; EYVL C 67, 3.3.1998, s. 7. () EYVL C 182, 24.6.1996, s. 15. () EYVL C 215, 16.7.1997, s. 1.