Ehdotus neuvoston päätös Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro-Välimeri-sopimuksen 65 artiklan täytäntöönpanoa koskevasta assosiaationeuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta /* KOM/2000/0216 lopull. */





Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro-Välimeri-sopimuksen 65 artiklan täytäntöönpanoa koskevasta assosiaationeuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta (komission esittämä) PERUSTELUT Tämän ehdotuksen tarkoituksena on toteuttaa sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevat määräykset, jotka sisältyvät Brysselissä 17 päivänä heinäkuuta 1995 allekirjoitettuun Euro-Välimeri-sopimukseen Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista [1]. Sopimuksen 67 artiklan mukaisesti assosiaationeuvosto antaa kyseiset määräykset. [1] EYVL L 97, 30.3.1998. 1. OIKEUSPERUSTA Assosiaationeuvoston päätösluonnos perustuu Euroopan yhteisön ja Tunisian välisen assosiaatiosopimuksen 65, 66, 67 ja 68 artiklaan. 2. YLEISIÄ NÄKÖKOHTIA 2.1. Sopimuksen sisältö Euroopan yhteisön ja Tunisian välisessä assosiaatiosopimuksessa määrätään yhteensovittamisjärjestelmän laatimisesta. Järjestelmä perustuu seuraaviin tekijöihin: 1. Yhteisön jäsenvaltiossa laillisesti asuville ja työskenteleville tunisialaisille työntekijöille ja heidän laillisesti yhteisön jäsenvaltiossa asuville perheenjäsenilleen tarjotut edut: a) kansallisuuteen perustuva syrjintä kielletään; b) yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti täyttyneet vakuutus-, työskentely- ja asumiskaudet lasketaan yhteen, jotta toisessa jäsenvaltiossa voitaisiin myöntää oikeus vanhuus-, työkyvyttömyys- ja lesken- ja orvoneläkkeeseen sekä perhe-, sairaus- ja äitiysetuuksiin; c) perhe-etuuksia maksetaan yhteisön jäsenvaltiossa työskentelevälle työntekijälle, jonka perheenjäsenet asuvat yhteisön alueella; d) vanhuuseläke, lesken- ja orvoneläke sekä työtapaturman tai ammattitaudin tai niiden aiheuttaman työkyvyttömyyden perusteella maksettava eläke voidaan siirtää Tunisiaan. 2. Tunisiassa laillisesti asuville ja työskenteleville jäsenvaltion kansalaisille ja heidän laillisesti Tunisiassa asuville perheenjäsenilleen tarjotut edut: edellä 1 a,1 c ja 1 d kohdassa mainittuja etuja myönnetään soveltuvin osin. 2.2. Sopimuksen aihe Euroopan unionin ja Tunisian välisen assosiaatiosopimuksen avulla on tarkoitus toteuttaa yhteensovittamisjärjestelmä, joka takaa tunisialaisille työntekijöille samankaltaisen suojan kuin yhteisön lainsäädäntö takaa yhteisön kansalaisille. Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaate ei kuitenkaan sisälly assosiaatiosopimuksen määräyksiin, eikä sopimuksella ole tarkoitus myöntää tunisialaisille työntekijöille yhtä suotuisaa kohtelua kuin sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukainen kohtelu. 3. PÄÄTÖSLUONNOSTA KOSKEVAT HUOMIOT 3.1. Päätösluonnoksen esittely Päätökseen on sisällytettävä sekä säännöksiä, jotka koskevat kunkin sopimuspuolen velvoitteita, että säännöksiä, jotka koskevat ainoastaan jäsenvaltioiden velvoitteita tunisialaisia työntekijöitä kohtaan. Päätösluonnos on tämän vuoksi laadittu seuraavasti: -osat I, III ja IV koskevat jäsenvaltioita ja Tunisiaa -osa II koskee ainoastaan jäsenvaltioita -liitteissä annetaan tarkempia ohjeita päätöksen soveltamisesta jäsenvaltioiden ja Tunisian lainsäädäntöön. 3.2. Päätösluonnoksen sisältö ARTIKLOITA KOSKEVAT SELITYKSET I OSA - YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Artiklan määritelmät vastaavat pääosin asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 annettuja määritelmiä. Sopimuksen määräysten mukaisesti 'työntekijällä' tarkoitetaan kuitenkin vain palkattuja työntekijöitä. Joissakin asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 annetuissa määritelmissä viitataan kuitenkin jäsenvaltioihin, ja tämän vuoksi sopimukseen oli sisällytettävä myös Tunisiaa koskeva viittaus. 2 artikla Tässä artiklassa määritellään päätöksen soveltamisalaan kuuluvat henkilöt, joita ovat yhteisön jäsenvaltiossa tai Tunisiassa laillisesti työskentelevät ja asuvat tunisialaiset työntekijät ja yhteisön jäsenvaltion kansalaiset samoin kuin heidän perheenjäsenensä. 3 artikla Kyseessä on yhdenvertaista kohtelua koskeva klassinen periaate, joka vastaa soveltuvin osin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 3 artiklaa. 4 artikla Päätöksen asiallisen soveltamisalan yhteydessä otetaan huomioon sopimuksessa määritetty sosiaaliturvan käsite, ja soveltamisala vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklassa säädettyä soveltamisalaa. 5 artikla Artikla vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 5 artiklaa, ja siinä annetaan kullekin sopimuspuolelle mahdollisuus tutustua lainsäädäntöön ja järjestelmiin, joihin päätöstä sovelletaan. 6 artikla Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 3 artiklan 3 kohta on vaikuttanut tämän artiklan laatimiseen. Artikla mahdollistaa sen, että tietyt (liitteessä III mainitut) jäsenvaltioiden väliset sosiaaliturvasopimukset laajennetaan koskemaan päätöksen soveltamisalaan kuuluvia tunisialaisia työntekijöitä. 7 artikla Artiklan 1 kohdassa käsitellään asuinpaikkaa koskevien sääntöjen poistamista sopimuksessa mainittujen etuuksien osalta. Etuudet, jotka tunisialainen työntekijä on saanut yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, voidaan siirtää mihin tahansa jäsenvaltioon. Tunisian lainsäädännön mukaisesti hankitut etuudet on lisäksi siirrettävä yhteisön jäsenvaltioon, ja vastaavasti yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti saadut etuudet siirretään Tunisiaan. 8 artikla Artiklassa säädetään maksuihin perustumattomien erityisetuuksien maksamisesta edunsaajan asuinvaltion alueella. Näitä etuuksia ei sopimuksen määräysten mukaan voida siirtää, eikä etuuksiin oikeuttavia kausia myöskään lasketa yhteen. 9 artikla Artiklassa käsitellään etuuksien arvon säilyttämistä, ja se vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 11 artiklaa. Kun jäsenvaltion lainsäädäntöön sisältyy tällaisia sääntöjä, niitä sovelletaan myös tämän päätöksen soveltamisen seurauksena saatuihin etuuksiin. 10 artikla Artiklassa viitataan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 12 artiklassa annettuihin päällekkäisyyttä estävien sääntöjen soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin. OSA II - SÄÄNNÖKSET JÄSENVALTIOIDEN SOSIAALITURVA JÄRJESTELMIEN SOVELTAMISEKSI TUNISIALAISIIN TYÖNTEKIJÖIHIN JA HEIDÄN PERHEENJÄSENIINSÄ I OSASTO SOVELLETTAVAN LAINSÄÄDÄNNÖN MÄÄRITTÄMINEN 11-18 artikla Artikloissa toistetaan olennaisin osin asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 annetut sovellettavan lainsäädännön määrittämissäännöt, jotka koskevat palkattuja työntekijöitä. Tarkoituksena on välttää tilanne, jossa päätöksen soveltamisalaan kuuluviin henkilöihin sovelletaan samanaikaisesti kahta sosiaaliturvalainsäädäntöä (kaksinkertaiset maksut) tai jossa he eivät kuulu minkään sosiaaliturvalainsäädännön piirin (ei sosiaaliturvaa). Säännöt perustuvat periaatteeseen, jonka mukaan sovelletaan ainoastaan yhtä lainsäädäntöä, jolloin kyseessä on yleensä työntekijän työskentelyvaltion lainsäädäntö. Lisäksi sääntöihin sisältyy ennen kaikkea lähetettyjä työntekijöitä koskevia erityissääntöjä. II OSASTO ERI ETUUKSIA KOSKEVAT ERITYSSÄÄNNÖKSET 19-38 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sairautta ja äitiyttä käsittelevän luvun sisältöä. 39-45 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 työkyvyttömyyttä käsittelevän luvun sisältöä. 46-56 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 vanhuutta ja kuolemaa (eläkkeet) käsittelevän luvun sisältöä. 57-68 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 työtapaturmia ja ammattitauteja käsittelevän luvun sisältöä. 69-71 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetukseen (ETY) N:o 1408/71 sisältyvää lukua, jossa käsitellään kuolemantapauksen johdosta annettavia avustuksia. 72-76 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetukseen (ETY) N:o 1408/71 sisältyvää lukua, jossa käsitellään perhe-etuuksia ja perheavustuksia. 77-79 artikla Säännökset vastaavat pääosin asetukseen (ETY) N:o 1408/71 sisältyvää lukua, jossa käsitellään eläkkeensaajien huollettaville lapsille ja orvoille myönnettäviä etuuksia. OSA III - ERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ Säännöksissä toistetaan tiettyjä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 artikloita, ja niissä säädetään erityisesti jäsenvaltioiden ja Tunisian viranomaisten välisen yhteistyön järjestämisestä. OSA IV - SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET Tämä osa koskee sekä Tunisiaa että jäsenvaltioita, ja siinä käsitellään päätöksen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. Neuvostoa pyydetään tekemään päätös yhteisön kannasta, joka vastaa liitteenä olevaa EY-Tunisia-assosiaationeuvoston päätösluonnosta. Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro-Välimeri-sopimuksen 65 artiklan täytäntöönpanoa koskevasta assosiaationeuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen lauseen, ottaa huomioon komission ehdotuksen [2], [2] EYVL C..., ..., s. ... sekä katsoo seuraavaa: (1) Euro-Välimeri-sopimus Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosiaatiosta tehtiin 26 päivänä tammikuuta 1998 neuvoston ja komission päätöksellä. (2) sopimuksen 65 artiklassa määrätään Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Tunisian sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro-Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa vahvistettava kyseisen sopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanoa koskeva yhteisön kanta on tämän päätöksen liitteenä olevan assosiaationeuvoston päätösluonnoksen mukainen. Tehty Brysselissä päivänä kuuta . Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LUONNOS: Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisen ASSOSIAATIONEUVOSTON PÄÄTÖS N:O ..., tehty ... sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Tunisian välillä ASSOSIAATIONEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian välisen assosiaatiosopimuksen [3], [3] EYVL L 97, 30.3.1998. sekä katsoo seuraavaa: assosiaatiosopimuksen 65, 66, 67 ja 68 artiklassa tarkastellaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Tunisian sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: OSA I - YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Määritelmiä Tätä päätöstä sovellettaessa a) 'työntekijällä' tarkoitetaan i) henkilöä, joka on pakollisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutuksen perusteella vakuutettu palkattuihin työntekijöihin sovellettavan sosiaaliturvajärjestelmän kattaman yhden tai useamman vakuutustapahtuman varalta, ii) henkilöä, joka on pakollisesti vakuutettu yhden tai useamman tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan vakuutustapahtuman varalta sosiaaliturvajärjestelmässä, joka koskee kaikkia asukkaita tai koko työssäolevaa väestöä, -jos henkilö voidaan määrittää palkatuksi työntekijäksi sen perusteella, kuinka tällainen järjestelmä on hallinnollisesti järjestetty tai rahoitettu, tai -jollei tällaista perustetta ole, jos henkilö on vakuutettu palkattujen työntekijöiden järjestelmässä joidenkin muiden liitteessä I eriteltyjen vakuutustapahtumien varalta, tai iii alakohdassa tarkoitetussa järjestelmässä joko pakollisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutuksen perusteella, tai jollei kyseisessä valtiossa ole sellaista järjestelmää, vastaa liitteessä I olevaa määritelmää, iii) henkilöä, joka on pakollisesti vakuutettu useamman tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan vakuutustapahtuman varalta tavallisessa sosiaaliturvajärjestelmässä, joka kattaa koko maaseutuväestön liitteessä I säädettyjen perusteiden mukaisesti, iv) henkilöä, joka on vapaaehtoisesti vakuutettu yhden tai useamman tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan vakuutustapahtuman varalta palkattuja työntekijöitä tai kaikkia asukkaita tai tiettyjä asukasryhmiä koskevassa sosiaaliturvajärjestelmässä -jos tällainen henkilö toimii palkattuna työntekijänä, tai -jos tällainen henkilö on aiemmin ollut pakollisesti vakuutettu saman vakuutustapahtuman varalta saman valtion palkattuja työntekijöitä koskevassa järjestelmässä; b) 'rajatyöntekijällä' tarkoitetaan palkattua työntekijää, joka harjoittaa ammattiaan jäsenvaltion alueella ja asuu toisen jäsenvaltion alueella, johon hän palaa säännönmukaisesti päivittäin tai vähintään kerran viikossa, kuitenkin rajatyöntekijä, jonka se yritys, jossa hän tavallisesti toimii tai joka tarjoaa palveluita muualla saman tai toisen jäsenvaltion alueella, on lähettänyt muualle saman tai toisen jäsenvaltion alueella, säilyttää rajatyöntekijän aseman enintään neljän kuukauden ajan, vaikka hän ei voi tänä aikana palata päivittäin tai vähintään kerran viikossa asuinpaikalleen; c) 'kausityöntekijällä' tarkoitetaan palkattua työntekijää, joka menee muun kuin asuinjäsenvaltionsa alueelle työskennelläkseen siellä kausiluontoisesti tämän valtion yrityksen tai työnantajan palveluksessa ajan, joka ei missään tapauksessa saa ylittää kahdeksaa kuukautta, jos hän oleskelee kyseisen valtion alueella työskentelynsä ajan; kausiluontoisella työllä tarkoitetaan työtä, joka on riippuvainen kausien peräkkäisyydestä ja toistuu itsestään joka vuosi; d) 'perheenjäsenellä' tarkoitetaan henkilöä, joka määritellään tai tunnustetaan perheenjäseneksi tai osoitetaan talouteen kuuluvaksi jäseneksi lainsäädännössä, jonka perusteella etuudet annetaan, tai tapauksissa, joita tarkoitetaan 23 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 34 artiklassa, henkilön asuinjäsenvaltion lainsäädännössä; kuitenkin jos lainsäädännössä perheenjäseneksi tai talouteen kuuluvaksi henkilöksi katsotaan vain henkilö, joka asuu samassa taloudessa kuin palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja, tämä edellytys katsotaan täytetyksi, jos asianomainen on pääasiallisesti tämän henkilön huollettavana. Jos sairauden tai äitiyden perusteella annettavia luontoisetuuksia koskevan jäsenvaltion lainsäädännön perusteella ei ole mahdollista erotella perheenjäseniä muista lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvista henkilöistä, käsitteellä 'perheenjäsen' on merkitys, joka sille annetaan liitteessä I; e) 'edunsaajalla kuolemantapauksessa' tarkoitetaan sen lainsäädännön mukaan edunsaajaksi määriteltyä tai tunnustettua henkilöä, jonka perusteella etuudet myönnetään; jos kuitenkin sanotussa lainsäädännössä edunsaajaksi katsotaan vain henkilö, joka asui samassa taloudessa vainajan kanssa, tämä edellytys katsotaan täytetyksi, jos tällainen henkilö oli pääasiallisesti vainajan huollettavana; f) 'asumisella' tarkoitetaan vakinaista oleskelua; g) 'oleskelulla' tarkoitetaan tilapäistä oleskelua; h) 'lainsäädännöllä' tarkoitetaan jokaisen jäsenvaltion ja Tunisian nykyisiä ja tulevia lakeja, asetuksia, määräyksiä sekä kaikkia muita täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka liittyvät 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin sosiaaliturvan aloihin ja sosiaaliturvajärjestelmiin. Käsitteeseen eivät sisälly nykyiset tai tulevat työmarkkinasopimusten määräykset riippumatta siitä, onko ne saatettu voimaan viranomaisten päätöksillä, jotka tekevät niistä pakollisia tai laajentavat niiden soveltamisalaa. Kuitenkin jos tällaisilla määräyksillä i) vaikutetaan edellisessä alakohdassa tarkoitettuihin lakeihin tai asetuksiin perustuvan pakollisen vakuutuksen voimaan saattamiseen; tai ii) muodostetaan järjestelmä, jonka hallinnosta vastaa sama laitos kuin se, joka vastaa edellisessä alakohdassa tarkoitetuilla laeilla ja asetuksilla muodostettujen järjestelmien hallinnosta; tämä rajoitus voidaan milloin tahansa poistaa kyseisen valtion julistuksella, jossa eritellään tämänkaltaiset järjestelmät, joihin tätä päätöstä sovelletaan. Tällainen julistus annetaan tiedoksi ja julkaistaan 90 artiklan säännösten mukaisesti. i) 'yleisopimuksella' tarkoitetaan sekä kaikkia kahden- tai monenvälisiä järjestelyjä, jotka sitovat tai tulevat sitomaan joko kahta tai useampaa jäsenvaltiota yksinomaisesti tai yhtä jäsenvaltiota ja Tunisiaa sosiaaliturvan alalla kaikkien 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa määriteltyjen alojen ja järjestelmien tai näiden alojen ja järjestelmien osan suhteen, että kaikenlaisia sopimuksia, jotka on tehty mainittujen järjestelyjen perusteella; j) 'toimivaltaisella viranomaisella' tarkoitetaan kussakin jäsenvaltiossa ja Tunisiassa ministeriä, ministereitä tai muuta vastaavaa viranomaista, joka on vastuussa sosiaaliturvajärjestelmistä koko kyseisen valtion alueella tai osassa sitä; k) 'laitoksella' tarkoitetaan kussakin jäsenvaltiossa ja Tunisiassa toimielintä tai viranomaista, joka on vastuussa koko lainsäädännön tai sen osan täytäntöönpanosta; l) 'toimivaltaisella laitoksella' tarkoitetaan i) laitosta, jossa asianomainen on vakuutettu hakiessaan etuutta; tai ii) laitosta, josta asianomaisella on oikeus tai olisi oikeus etuuksiin, jos hän tai hänen perheenjäsenensä asuisivat sen jäsenvaltion alueella, jossa laitos sijaitsee, tai Tunisiassa; tai iii) laitosta, jonka kyseisen jäsenvaltion tai Tunisian toimivaltainen viranomainen nimeää, tai iv) sellaisten järjestelmien kohdalla, joissa on kysymys työnantajan vastuusta 4 artiklan 1 kohdan etuuksiin nähden, joko työnantajaa tai asiaan liittyvää vakuuttajaa, tai jos sellaista ei ole, kyseisen jäsenvaltion tai Tunisian toimivaltaisen viranomaisen nimeämää toimielintä tai viranomaista; m) 'asuinpaikan laitoksella' ja 'oleskelupaikan laitoksella' tarkoitetaan laitosta, joka on toimivaltainen antamaan etuudet asianomaisen asuin- tai oleskelupaikassa tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti, tai jos tällaista laitosta ei ole, laitosta, jonka kyseisen jäsenvaltion tai Tunisian toimivaltainen viranomainen nimeää; n) 'toimivaltaisella valtiolla' tarkoitetaan valtiota, jonka alueella toimivaltainen laitos sijaitsee; o) 'vakuutuskausilla' tarkoitetaan maksu- tai työskentelykausia, sen mukaan kuin ne on määritelty tai tunnustettu vakuutuskausiksi siinä lainsäädännössä, jonka mukaan ne on täytetty tai niitä pidetään täytettyinä, ja kaikkia kausia, joita käsitellään sellaisina, jos niitä pidetään kyseisen lainsäädännön mukaan vakuutuskausia vastaavina; p) 'työskentelykausilla' tarkoitetaan kausia, jotka on sellaisiksi määritelty tai tunnustettu siinä lainsäädännössä, jonka mukaan ne on täytetty, ja kaikkia kausia, joita käsitellään sellaisina, jos niitä pidetään kyseisen lainsäädännön mukaan työskentelykausia vastaavina; q) 'asumiskausilla' tarkoitetaan kausia, jotka on määritelty tai tunnustettu sellaisiksi siinä lainsäädännössä, jonka mukaan ne ovat täyttyneet tai niitä pidetään täyttyneinä; r) 'etuuksilla' ja 'eläkkeellä' tarkoitetaan kaikkia etuuksia ja eläkkeitä, mukaan lukien kaikki julkisista varoista maksettavat osat, arvon säilyttävät korotukset ja lisäavustukset, jollei 2 osan II osaston säännöksistä muuta johdu, sekä eläkkeiden yhteydessä maksettavia kertasuoritteisia etuuksia ja maksujen palauttamisen muodossa annettavia rahasuorituksia; s) i) 'perhe-etuuksilla' tarkoitetaan kaikkia luontois- tai rahaetuuksia, jotka on tarkoitettu korvaamaan perhekustannuksia 4 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitetun lainsäädännön mukaisesti, lukuun ottamatta liitteessä II mainittuja erityisiä syntymä- tai adoptioavustuksia; ii) 'perheavustuksilla' tarkoitetaan yksinomaan perheenjäsenten lukumäärän ja tarvittaessa iän perusteella määräajoin suoritettavia rahaetuuksia; t) 'kuolemantapauksen johdosta annettavilla avustuksilla' tarkoitetaan kaikkia kuolemantapauksen yhteydessä maksettavia kertasuorituksia, lukuun ottamatta r alakohdassa tarkoitettuja kertasuoritteisia etuuksia. u) 'asetuksella 1408/71' tarkoitetaan tätä päätöstä sovellettaessa sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71. 2 artikla Henkilöllinen soveltamisala Tätä päätöstä sovelletaan seuraaviin henkilöihin, jollei muutoin säädetä: a) työntekijöihin, jotka ovat Tunisian kansalaisia, jotka ovat laillisesti työssä jossakin jäsenvaltiossa ja joihin sovelletaan tai on sovellettu yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädäntöä, ja heidän perheenjäseniinsä, jotka asuvat laillisesti yhteisön jäsenvaltion alueella, ja heidän edunsaajiinsa; b) työntekijöihin, jotka ovat jonkin jäsenvaltion kansalaisia, jotka ovat laillisesti työssä Tunisiassa ja joihin sovelletaan tai on sovellettu Tunisian lainsäädäntöä, ja heidän Tunisiassa laillisesti asuviin perheenjäseniinsä ja edunsaajiinsa; 3 artikla Yhdenvertainen kohtelu 1. Tunisian kansalaisiin, joita tämän päätöksen säännökset koskevat ja jotka asuvat jonkin jäsenvaltion alueella, sovelletaan jäsenvaltion lainsäädännöstä johtuvia velvoitteita ja etuuksia samoin edellytyksin kuin jäsenvaltioiden kansalaisiin, jollei tämän päätöksen erityisistä säännöksistä muuta johdu. 2. Vastaavasti yhteisön jäsenvaltion kansalaisiin, joita tämän päätöksen säännökset koskevat ja jotka asuvat Tunisiassa, sovelletaan Tunisian lainsäädännöstä johtuvia velvoitteita ja etuuksia samoin edellytyksin kuin Tunisian kansalaisiin, jollei tämän päätöksen erityisistä säännöksistä muuta johdu. 3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan oikeuteen valita jäseniä sosiaaliturvalaitosten elimiin tai oikeuteen osallistua jäsenten nimittämiseen, mutta ne eivät ulotu jäsenvaltioiden tai Tunisian lainsäädäntöön, joka koskee halukkaiden valintakelpoisuutta ja nimittämistapoja näihin elimiin. 4 artikla Asiallinen soveltamisala 1. Tämän päätöksen erityiset säännökset huomioon ottaen sitä sovelletaan kaikkeen sosiaaliturva-alan lainsäädäntöön, joka koskee a) sairaus- ja äitiysetuuksia; b) työkyvyttömyysetuuksia; c) vanhuusetuuksia; d) leskien ja orpojen etuuksia; e) työtapaturma- ja ammattitautietuuksia; f) kuolemantapauksen johdosta annettavia avustuksia; g) työttömyysetuuksia; h) perhe-etuuksia. 2. Tätä päätöstä sovelletaan sekä yleisiin ja erityisiin että maksuihin perustuviin ja maksuihin perustumattomiin sosiaaliturvajärjestelmiin samoin kuin työnantajan tai laivanvarustajan velvoitteisiin liittyviin järjestelmiin 1 kohdassa tarkoitettujen etuuksien osalta. 3. Tätä päätöstä sovelletaan johonkin lainsäädäntöön tai järjestelmään kuuluviin maksuihin perustumattomiin erityisetuuksiin, jotka ovat muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja etuuksia tai jotka eivät kuulu soveltamisalaan 4 kohdan mukaisesti, jos etuudet on tarkoitettu: a) antamaan lisä-, korvaavaa tai täydentävää turvaa sellaista tapahtumaa vastaan, joka kuuluu 1 kohdan a-h alakohdassa tarkoitettuihin sosiaaliturvan aloihin; b) vain vammaisten erityistä suojelemista varten. 4. Tätä päätöstä ei sovelleta niihin jäsenvaltion lainsäädännön maksuihin perustumattomia erityisetuuksia koskeviin säännöksin, joita tarkoitetaan liitteessä II olevassa II jaksossa ja joita sovelletaan vain osassa valtion aluetta. 5. Tämän päätöksen II osan II osaston säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta laivanvarustajan velvoitteita koskevaan lainsäädäntöön. 6. Tätä päätöstä ei sovelleta sosiaalihuoltoon tai lääkinnälliseen huoltoon eikä sodan tai sen seurauksien uhreille tarkoitettuihin etuusjärjestelmiin. 5 artikla Sopimuspuolten julistukset tämän päätöksen soveltamisalasta Jäsenvaltioiden ja Tunisian on täsmennettävä 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu lainsäädäntö ja järjestelmät, 55 artiklassa tarkoitetut vähimmäisetuudet sekä 77 ja 78 artiklassa tarkoitetut etuudet julistuksilla, jotka annetaan tiedoksi ja julkaistaan 90 artiklan mukaisesti. 6 artikla Kahden tai useamman jäsenvaltion väliset sosiaaliturvasopimukset Liitteessä III mainitut, yksinomaan kahden tai useamman jäsenvaltion väliset sosiaaliturvasopimukset laajennetaan koskemaan tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia henkilöitä. 7 artikla Asuinpaikkaa koskevien sääntöjen poistaminen - Pakollisen vakuutuksen vaikutus korvausten suorittamiseen 1. Jollei tässä päätöksessä toisin säädetä, vanhuus- tai leskien ja orpojen etuuksia, työtapaturman tai ammattitaudin johdosta maksettavia eläkkeitä ja työkyvyttömyyden perusteella maksettavia rahaetuuksia, joihin on saavutettu oikeus yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ei saa vähentää, muuttaa, keskeyttää, peruuttaa tai takavarikoida sen vuoksi, että etuuden saaja asuu muun jäsenvaltion alueella kuin sen, jossa maksamisesta vastuussa oleva laitos sijaitsee. Ensimmäisen alakohdan säännöksiä sovelletaan myös kertasuoritteisiin etuuksiin, jotka myönnetään leskeneläkkeesen oikeutetun puolison avioituessa uudelleen. 2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön perusteella myönnettyihin etuuksiin, lukuun ottamatta jonkin muun syyn kuin työtapaturman tai ammattitaudin perusteella myönnettyjä työkyvyttömyysetuuksia, kun edunsaaja on Tunisian kansalainen ja kun hän asuu Tunisiassa, Tunisian lainsäädännön perusteella myönnettyihin etuuksiin, kun edunsaaja on yhteisön jäsenvaltion kansalainen ja kun hän asuu kyseisessä valtiossa tai jossakin muussa jäsenvaltiossa. 3. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan maksujen palauttamisen edellytyksenä on, että edunsaaja on lakannut olemasta pakollisesti vakuutettu, tätä edellytystä ei katsota täyttyneeksi niin kauan kuin edunsaaja on pakollisesti vakuutettu palkattuna työntekijänä toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. 8 artikla Maksuihin perustumattomat erityisetuudet 1. Sen estämättä, mitä 7 artiklassa ja II osan II osastossa säädetään, tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvat henkilöt saavat 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja maksuihin perustumattomia erityisiä rahaetuuksia ainoastaan sen jäsenvaltion alueella, jossa he asuvat, kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti, jos etuudet mainitaan liitteessä IV. Etuuksien maksamisesta vastaa asuinpaikan laitos. 2. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan 1 kohdassa tarkoitetun täydentävän etuuden saavuttamiseksi edellytetään jonkin 4 artiklan 1 kohdan a-h alakohdassa mainitun etuuden saamista, eikä sovellettavan lainsäädännön mukaan tällaisen etuuden suorittamiseen ole velvollisuutta, toisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla myönnettyä vastaavaa etuutta pidetään ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan myönnettynä etuutena täydentävän etuuden saamiseksi. 3. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan 1 kohdassa tarkoitetun vammais- tai työkyvyttömyysetuuden saamiseksi edellytetään, että vammaisuus tai työkyvyttömyys todettiin ensimmäisen kerran tämän jäsenvaltion alueella, tämä edellytys katsotaan täyttyneeksi, jos vammaisuus tai työkyvyttömyys todettiin ensimmäisen kerran jonkin toisen jäsenvaltion alueella. 9 artikla Etuuksien arvon säilyttäminen Jäsenvaltion tai Tunisian lainsäädännön mukaisia arvon säilyttämistä koskevia sääntöjä sovelletaan tämän lainsäädännön mukaan suoritettaviin etuuksiin ottaen huomioon tämän päätöksen säännökset. 10 artikla Etuuksien päällekkäisyyden estäminen 1. Tällä päätöksellä ei anneta eikä pidetä yllä oikeutta useisiin samanlaisiin etuuksiin yhden ja saman pakollisen vakuutuskauden perusteella. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta työkyvyttömyyden, vanhuuden, kuoleman (eläkkeet) eikä ammattitaudin perusteella suoritettaviin etuuksiin, jotka kahden tai useamman jäsenvaltion laitokset ovat myöntäneet 43 artiklan, 45 artiklan 2 ja 3 kohdan, 48, 55 ja 56 artiklan tai 65 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti. 2. Jollei tässä päätöksessä toisin säädetä, etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevaa jäsenvaltion lainsäädäntöä voidaan soveltaa, jos etuus on päällekkäinen muiden sosiaaliturvaetuuksien tai muiden tulojen kanssa, vaikka tällaiset etuudet on saavutettu toisen jäsenvaltion tai Tunisian lainsäädännön mukaan tai tällainen tulo on ansaittu toisen jäsenvaltion tai Tunisian alueella. Etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevaa Tunisian lainsäädäntöä voidaan soveltaa, jos etuus on päällekkäinen muiden sosiaaliturvaetuuksien tai muiden tulojen kanssa, vaikka tällaiset etuudet on saavutettu yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai tällainen tulo on ansaittu yhden tai useamman jäsenvaltion alueella. 3. Edellä 2 kohdan säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta, kun asianomainen henkilö saa jo vastaavia etuuksia työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuoleman (eläkkeet) perusteella, ja kun nämä etuudet myöntää -kahden tai useamman jäsenvaltion laitos tämän päätöksen 48, 56 ja 66 artiklan mukaisesti, -tunisialainen laitos Tunisian ja jäsenvaltion välisen sosiaaliturvasopimuksen määräysten mukaisesti. 4. Jos työkyvyttömyysetuuksia tai ennenaikaisia vanhuusetuuksia saava henkilö harjoittaa ammatillista toimintaa, häneen voidaan soveltaa etuuden vähentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia jäsenvaltion säännöksiä, vaikka hän harjoittaa toimintaansa toisen jäsenvaltion tai Tunisian alueella. Jos työkyvyttömyysetuuksia tai ennenaikaisia vanhuusetuuksia saava henkilö harjoittaa ammatillista toimintaa, häneen voidaan soveltaa etuuden vähentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia Tunisian säännöksiä, vaikka hän harjoittaa toimintaansa jäsenvaltion alueella. OSA II - SÄÄNNÖKSET JÄSENVALTIOIDEN SOSIAALITURVA JÄRJESTELMIEN SOVELTAMISEKSI TUNISIALAISIIN TYÖNTEKIJÖIHIN JA HEIDÄN PERHEENJÄSENIINSÄ I OSASTO SOVELLETTAVA LAINSÄÄDÄNTÖ 11 artikla Yleiset säännöt 1. Työntekijä, johon tätä päätöstä sovelletaan, kuuluu vain yhden jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan. Tämä lainsäädäntö määritetään tämän osaston säännösten mukaisesti. 2. Jollei 12-17 artiklasta muuta johdu, a) jäsenvaltion alueella töissä oleva työntekijä on tämän valtion lainsäädännön alainen, vaikka hän asuu toisen jäsenvaltion alueella ja vaikka hänen työnantajanaan toimivan yrityksen tai yksityisen henkilön kotipaikka on toisen jäsenvaltion alueella; b) jäsenvaltion lipun alla purjehtivalla aluksella työskentelevä henkilö on tämän valtion lainsäädännön alainen; c) työntekijä, johon jäsenvaltion lainsäädäntöä lakataan soveltamasta ilman, että toisen jäsenvaltion lainsäädäntö tulee sovellettavaksi häneen edeltävien alakohtien mukaisesti taikka jonkin artikloissa 12-17 säädetyn poikkeuksen tai erityissäännöksen perusteella, kuuluu sen jäsenvaltion lainsäädännön piiriin, jonka alueella hän asuu, yksinomaan tämän lainsäädännön määräysten mukaisesti. 12 artikla Erityissäännöt 1. Edellä 11 artiklan 2 kohdan a alakohdassa olevaa sääntöä sovelletaan ottaen huomioon seuraavat poikkeukset ja olot: a) Jäsenvaltion alueella toimivan yrityksen palveluksessa tavallisesti työskentelevään henkilöön, jonka yritys lähettää toisen jäsenvaltion alueelle suorittamaan siellä työtä palveluksessaan, sovelletaan edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädäntöä edellyttäen, että työskentelyn arvioitu kesto on enintään 12 kuukautta ja että häntä ei lähetetä korvaamaan toista työntekijää, jonka komennus on päättynyt. b) Jos tehtävän työn kesto ennalta arvaamattomista syistä on alun perin arvioitua pidempi ja ylittää 12 kuukautta, ensiksi mainitun valtion lainsäädäntöä sovelletaan edelleen työn päättymiseen saakka edellyttäen, että sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jonka alueelle kysymyksessä oleva henkilö on lähetetty, tai tämän viranomaisen nimeämä toimielin antaa siihen suostumuksensa; tällaista suostumusta on pyydettävä ennen alkuperäisen 12 kuukauden kauden päättymistä. Tällaista suostumusta ei kuitenkaan voida antaa kaudeksi, joka ylittää 12 kuukautta. 2. Kahden tai useamman jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevään henkilöön sovelletaan seuraavalla tavalla määrättyä lainsäädäntöä: a) Työntekijään, joka on matkustavan tai lentävän henkilökunnan jäsen yrityksessä, joka toisen lukuun tai omaan lukuunsa harjoittaa kansainvälistä liikennettä kuljettaen matkustajia tai tavaraa rautateitse, maanteitse, lentoteitse tai sisävesitse ja jolla on kotipaikka jäsenvaltion alueella, sovelletaan viimeksi mainitun valtion lainsäädäntöä. Kuitenkin i) jos kysymyksessä olevalla yrityksellä on sivutoimipaikka tai pysyvä edustusto muun jäsenvaltion alueella kuin sen, missä sillä on kotipaikka, tällaisen sivutoimipaikan tai pysyvän edustuston palveluksessa olevaan työntekijään sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka alueella tällainen sivutoimipaikka tai pysyvä edustusto sijaitsee; ii) jos työntekijä pääasiallisesti työskentelee sen jäsenvaltion alueella, jossa hän asuu, häneen sovelletaan tämän valtion lainsäädäntöä, vaikka yrityksen, jonka palveluksessa hän on, kotipaikka ei ole tällä alueella eikä sillä ole siellä sivutoimipaikkaa eikä pysyvää edustustoa; b) Muu kuin a alakohdassa tarkoitettu työntekijä kuuluu i) sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan, jonka alueella hän asuu, jos hän harjoittaa toimintaansa osittain tällä alueella tai jos hän työskentelee useille yrityksille tai useille työnantajille, joiden kotipaikat ovat eri jäsenvaltioiden alueella; ii) sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan, jonka alueella hänet työllistävän yrityksen tai henkilön kotipaikka sijaitsee, jos hän ei asu minkään sellaisen jäsenvaltion alueella, joissa hän harjoittaa toimintaansa. 3. Työntekijään, joka työskentelee jäsenvaltion alueella sellaisessa yrityksessä, jonka kotipaikka on toisen jäsenvaltion alueella ja joka toimii näiden valtioiden yhteisen rajan kummallakin puolella, sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka alueella yrityksen kotipaikka on. 13 artikla Merenkulkijoihin sovellettavat erityisäännöt Edellä 11 artiklan 2 kohdan b alakohtaa sovelletaan ottaen huomioon seuraavat poikkeukset ja olot: 1. Jäsenvaltion alueella toimivassa yrityksessä tai jäsenvaltion lippua käyttävällä aluksella tavallisesti työskentelevä henkilö, jonka tämä yritys on lähettänyt toisen valtion lippua käyttävälle alukselle suorittamaan siellä työtä tälle yritykselle, on 12 artiklan 1 kohdassa säädetyin edellytyksin edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön alainen. 2. Työntekijä, joka ei normaalisti työskentele merellä ja joka työskentelee jäsenvaltion aluevesillä tai satamassa toisen jäsenvaltion lippua näillä aluevesillä tai tässä satamassa käyttävällä aluksella, mutta ei ole tämän aluksen miehistön jäsen, on ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön alainen. 3. Jäsenvaltion lippua käyttävällä aluksella työskentelevä henkilö, jonka työstä maksaa korvauksen yritys tai henkilö, jonka kotipaikka on toisen jäsenvaltion alueella, on viimeksi mainitun valtion lainsäädännön alainen, jos hän asuu tämän valtion alueella; korvauksen maksava yritys tai henkilö katsotaan työnantajaksi mainittua lainsäädäntöä sovellettaessa. 14 artikla Samanaikaisesti yhden jäsenvaltion alueella palkatussa työssä olevia ja toisen jäsenvaltion alueella itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivia henkilöitä koskevat erityissäännökset Henkilöön, joka on samanaikaisesti palkkatyössä ja itsenäisenä ammatinharjoittajana eri jäsenvaltioiden alueella, sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka alueella hän on palkkatyössä, tai jos hän työskentelee kahden tai useamman jäsenvaltion alueella, 12 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti määritettävää lainsäädäntöä. 15 artikla Erinäisiä säännöksiä 1. Edellä 12 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettua henkilöä kohdellaan näiden säännösten mukaisesti määräytyvän lainsäädännön soveltamisen osalta niin kuin hän harjoittaisi kaikkea ammatillista toimintaansa kyseisen jäsenvaltion alueella. 2. Sen jäsenvaltion säännöksiä, jonka mukaan ammatillista toimintaa harjoittava eläkkeen saaja ei ole pakollisesti vakuutettu tällaisen toiminnan osalta, sovelletaan myös eläkkeen saajaan, jonka oikeus eläkkeeseen on saavutettu toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jollei asianomainen nimenomaisesti halua liittyä järjestelmään tekemällä hakemuksen ensiksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle. 16 artikla Vapaaehtoista tai valinnaista jatkuvaa vakuutusta koskevat säännöt 1. Edellä 11-15 artiklaa ei sovelleta vapaaehtoiseen vakuutukseen tai valinnaiseen jatkuvaan vakuutukseen, paitsi jos jonkin 4 artiklassa tarkoitetun alan osalta jossakin jäsenvaltiossa on ainoastaan vapaaehtoinen vakuutusjärjestelmä. 2. Jos kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisesta seuraa vakuutuksen päällekkäisyys -pakollisen vakuutusjärjestelmän ja yhden tai useamman vapaaehtoisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutusjärjestelmän välillä, asianomainen kuuluu yksinomaan pakolliseen vakuutusjärjestelmään, tai -kahden tai useamman vapaaehtoisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutusjärjestelmän välillä, asianomainen voi liittyä vain vapaaehtoiseen tai valinnaiseen jatkuvaan vakuutusjärjestelmään, jonka hän on valinnut. 3. Kun kysymys on työkyvyttömyydestä, vanhuudesta ja kuolemantapauksesta (eläkkeet), asianomainen voi kuitenkin liittyä jäsenvaltion vapaaehtoisen tai valinnaiseen jatkuvaan vakuutusjärjestelmään, vaikka häneen sovelletaan pakollisesti toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä niiltä osin kuin ensiksi mainittu jäsenvaltio nimenomaisesti tai epäsuorasti hyväksyy tällaisen päällekkäisyyden. 17 artikla Poikkeukset 11-16 artiklojen säännöksiin Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio, näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset tai näiden viranomaisten nimeämät toimielimet voivat yhteisellä sopimuksella määrätä poikkeuksista 11-16 artiklan säännöksiin tiettyjen henkilöryhmien tai tiettyjen henkilöiden eduksi. 18 artikla Kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan eläkettä saavia henkilöitä koskevat erityissäännökset Henkilö, joka saa eläkettä yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai eläkkeitä useamman jäsenvaltion alueella ja joka asuu jonkin toisen jäsenvaltion alueella, voi pyynnöstään tulla suljetuksi viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön piiristä sillä edellytyksellä, että hän ei kuulu tämän lainsäädännön piiriin ammatillisen toiminnan vuoksi. II OSASTO - ERI ETUUKSIA KOSKEVAT ERITYSSÄÄNNÖKSET 1 LUKU SAIRAUS JA ÄITIYS 1 jakso Yhteisiä säännöksiä 19 artikla Vakuutus-, työskentely- tai asumiskausien yhteenlaskeminen 1. Sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädännön mukaan etuuksia koskevan oikeuden saavuttamiseksi, säilyttämiseksi tai takaisinsaamiseksi edellytetään vakuutus-, työskentely- tai asumiskausien täyttymistä, ottaa tarpeellisessa määrin huomioon vakuutus-, työskentely- tai asumiskaudet, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ikään kuin nämä kaudet olisivat täyttyneet sen soveltaman lainsäädännön mukaan. 2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan kausityöntekijöihin myös sellaisten ennen vakuutuksen katkeamista olevien kausien osalta, jotka ylittävät toimivaltaisen valtion lainsäädännön salliman kauden kuitenkin sillä edellytyksellä asianomaisen vakuutus ei ole lakannut yli neljän kuukauden ajaksi. 2 jakso Työntekijät ja heidän perheenjäsenensä 20 artikla Asuminen muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa - Yleisiä sääntöjä 1. Työntekijä, joka asuu muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella ja joka täyttää toimivaltaisen valtion lainsäädännössä asetetut edellytykset etuuksien saamiseksi ottaen tarpeen mukaan huomioon 19 artiklan säännökset, saa asuinvaltiossaan a) asuinpaikan laitoksesta luontoisetuudet toimivaltaisen laitoksen kustannuksella asuinpaikan laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti ikään kuin hänet olisi vakuutettu siinä; ja b) toimivaltaisen laitoksen myöntämät rahaetuudet laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi maksaa tällaiset etuudet ensiksi mainitun kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti perheenjäseniin, jotka asuvat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella, jos heillä ei ole oikeutta tällaisiin etuuksiin sen valtion lainsäädännön mukaan, jonka alueella he asuvat. Jos perheenjäsenet asuvat sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka lainsäädännön mukaan oikeus saada luontoisetuuksia ei edellytä vakuutusta tai työskentelyä, heidän saamiaan luontoisetuuksia pidetään sen laitoksen puolesta suoritettuina, jossa palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja on vakuutettu, paitsi jos vakuutetun puoliso tai lapsista huolehtiva henkilö harjoittaa ammattia mainitun jäsenvaltion alueella. 21 artikla Rajatyöntekijät ja heidän perheenjäsenensä - Erityissääntöjä Myös rajatyöntekijä voi saada etuuksia toimivaltaisen valtion alueella. Tällaiset etuudet antaa toimivaltainen laitos tämän valtion lainsäädännön mukaisesti, niin kuin edunsaaja asuisi tässä valtiossa. Hänen perheenjäsenensä voivat saada etuuksia samoin edellytyksin; tällaisten etuuksien saaminen, kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta, edellyttää kuitenkin kyseisten valtioiden tai näiden valtioiden toimivaltaisten viranomaisten välistä sopimusta tai, jollei sellaista ole, toimivaltaisen laitoksen etukäteen antamaa valtuutusta. 22 artikla Oleskelu toimivaltaisessa valtiossa tai asuinpaikan muuttaminen sinne 1. Edellä 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu työntekijä, joka oleskelee toimivaltaisen valtion alueella, saa etuudet tämän valtion lainsäädännön mukaisesti ikään kuin hän asuisi siellä, vaikka hän on jo saanut etuuksia samasta sairaus- tai äitiystapauksesta ennen oleskeluaan. 2. Edellä 1 kohta sovelletaan vastaavasti 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin perheenjäseniin. Jos viimeksi mainitut henkilöt asuvat muun jäsenvaltion alueella kuin sen, jonka alueella palkattu työntekijä asuu, luontoisetuudet antaa kuitenkin oleskelupaikan laitos edunsaajan asuinpaikan laitoksen kustannuksella. 3. Edellä 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta rajatyöntekijöihin eikä heidän perheenjäseniinsä. 4. Työntekijä ja hänen 20 artiklassa tarkoitetut perheenjäsenensä, jotka muuttavat toimivaltaisen valtion alueelle asumaan, saavat etuudet tämän valtion lainsäädännön mukaan, vaikka he ovat jo saaneet etuuksia samasta sairaus- tai äitiystapauksesta ennen asuinpaikan muuttamista. 23 artikla Oleskelu toimivaltaisen valtion ulkopuolella - Paluu tai asuinpaikan muuttaminen toiseen jäsenvaltioon sairauden tai äitiyden aikana - Tarve mennä toiseen jäsenvaltioon saamaan asianmukaista hoitoa 1. Työntekijällä, joka täyttää toimivaltaisen valtion lainsäädännössä asetetut edellytykset oikeuden saamiseksi etuuksiin, ottaen tarpeen mukaan huomioon 19 artiklan säännökset ja a) jonka tila tekee välttämättömäksi välittömät etuudet toisen jäsenvaltion alueella oleskelun aikana; tai b) joka, sen jälkeen kun hän on saanut oikeuden toimivaltaiselta laitokselta veloitettaviin etuuksiin, on saanut tältä laitokselta luvan palata sen jäsenvaltion alueelle, jossa hän asuu, tai muuttaa asuinpaikkansa toisen jäsenvaltion alueelle; tai c) jolle toimivaltainen laitos on antanut luvan mennä toisen jäsenvaltion alueelle saamaan siellä hänen tilansa kannalta aiheellista hoitoa, on oikeus: i) toimivaltaisen laitoksen puolesta annettaviin luontoisetuuksiin oleskelu- tai asuinpaikan laitoksesta sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti, ikään kuin hänet olisi vakuutettu siinä; sen kauden pituus, jonka aikana etuuksia annetaan, määrätään kuitenkin toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti; ii) rahaetuuksiin, jotka antaa toimivaltainen laitos soveltamansa lainsäädännön mukaisesti. Toimivaltaisen laitoksen ja oleskelu- tai asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi kuitenkin antaa tällaiset etuudet voidaan ensiksi mainitun kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdan b alakohdan mukaan vaadittava lupa voidaan evätä vain, jos todetaan, että asianomaisen liikkuminen olisi haitallista hänen terveydentilansa tai annettavan sairaanhoidon kannalta. Edellä 1 kohdan c alakohdan mukaisesti vaadittua lupaa ei voida evätä, jos kysymyksessä oleva hoito kuuluu asianomaisen asuinjäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjen etuuksien joukkoon ja jos hänelle ei ole voitu antaa tällaista hoitoa siinä ajassa kuin on tavallisesti välttämätöntä kyseisen hoidon saamiseksi asuinjäsenvaltiossa ottaen huomioon hänen senhetkinen terveydentilansa ja todennäköinen taudinkulku. 3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti työntekijän perheenjäseniin. Kuitenkin, kun 1 kohdan a ja c alakohdan i alakohtaa sovelletaan 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin perheenjäseniin, jotka asuvat muun jäsenvaltion alueella kuin sen, jonka alueella työntekijä asuu: a) oleskelupaikan laitos antaa luontoisetuudet sen perheen asuinjäsenvaltion laitoksen kustannuksella soveltamansa lainsäädännön mukaisesti, niin kuin työntekijä olisi vakuutettu siinä. Kausi, jolta etuuksia annetaan, määrätään kuitenkin sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alueella perheenjäsenet asuvat; b) edellä 1 kohdan c alakohdassa vaadittu lupa annetaan sen jäsenvaltion laitoksesta, jonka alueella perheenjäsenet asuvat. 4. Vaikka työntekijään sovelletaan 1 kohdan säännöksiä, tämä ei vaikuta hänen perheenjäsentensä oikeuteen saada etuuksia. 24 artikla Toiminnan harjoittaminen muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa - Oleskelu valtiossa, jossa toimintaa harjoitetaan Edellä 12, 13, 14 ja 17 artiklassa tarkoitettu työntekijä ja hänen mukanaan seuraavat perheenjäsenet saavat etuuksia 23 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti kaikissa tilanteissa, joissa he tarvitsevat etuuksia oleskellessaan sen jäsenvaltion alueella, jossa työntekijä harjoittaa ammattiaan tai jonka lipun alla purjehtivalla laivalla työntekijä harjoittaa ammattiaan. 25 artikla Rahaetuuksien laskeminen 1. Sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädännön mukaan edellytetään, että rahaetuudet on laskettava keskimääräisten tulojen tai keskimääräisten vakuutusmaksujen perusteella, määrittää nämä keskimääräiset tulot tai vakuutusmaksut niiden tulojen tai maksujen perusteella, jotka on vahvistettu maksetuiksi asianomaisen lainsäädännön mukaan täytettyjen kausien aikana. 2. Sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädännön mukaan edellytetään, että rahaetuudet on laskettava vakiotulojen perusteella, ottaa huomioon yksinomaan vakiotulot tai tietyissä tapauksissa keskimääräiset vakiotulot sanotun lainsäädännön mukaisesti täyttyneiltä kausilta. 3. Sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädännön mukaan rahaetuuksien määrä vaihtelee perheenjäsenten lukumäärän mukaan, ottaa myös huomioon asianomaisen henkilön perheenjäsenet, jotka asuvat toisen jäsenvaltion alueella, niin kuin he asuisivat toimivaltaisen valtion alueella. 26 artikla Merkittävät luontoisetuudet 1. Jos jäsenvaltion laitos on tunnustanut työntekijän tai hänen perheenjäsentensä oikeuden proteeseihin, merkittäviin apuvälineisiin tai muihin merkittäviin luontoisetuuksiin ennen kuin hänet vakuutetaan toisen jäsenvaltion laitoksessa, asianomainen työntekijä saa tällaiset etuudet ensiksi mainitun laitoksen kustannuksella, vaikka ne myönnetään sen jälkeen, kun hänet vakuutetaan toisessa laitoksessa. 2. Tämän päätöksen 1 artiklan u alakohdassa määritellyn asetuksen (ETY) N:o 1408/71 80 artiklassa tarkoitettu siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunta laatii luettelon etuuksista, joihin 1 kohdan säännöksiä sovelletaan. 3 jakso Työttömät ja heidän perheenjäsenensä 27 artikla 1. Edellä 20 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti rajatyöntekijään, joka on kokonaan työtön ja täyttää toimivaltaisen valtion lainsäädännössä asetetut edellytykset oikeuden saamiseksi sairausvakuutusetuuksiin, ja hänen perheenjäseniinsä. 2. Jos muu kuin 1 kohdassa tarkoitetty työtön täyttää sen jäsenvaltion lainsäädännössä asetetut edellytykset, joka on vastuussa työttömyysetuuksien kustannuksista, sairaus- ja äitiysetuuksia koskevan oikeuden osalta ottaen tarvittaessa huomioon 19 artiklan säännökset, hänen perheenjäsenensä saavat nämä etuudet riippumatta siitä, minkä jäsenvaltion alueella he asuvat tai oleskelevat. Tällaiset etuudet myöntää i) kun kysymys on luontoisetuuksista, asuin- tai oleskelupaikkakunnan laitos soveltamansa lainsäädännön mukaisesti sen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen puolesta, joka on vastuussa työttömyysetuuksien kustannuksista; ii) kun kysymys on rahaetuuksista, sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, joka on vastuussa työttömyysetuuksien kustannuksista, soveltamansa lainsäädännön mukaisesti. 3. Ylivoimaisen esteen sattuessa toimivaltainen laitos voi pidentää 1 kohdassa vahvistettua määräaikaa tämän laitoksen soveltamassa lainsäädännössä vahvistetuin rajoituksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltamista, jossa sallitaan sairausetuuksien suorittaminen pidemmältä kaudelta. 4 jakso Eläkkeenhakijat ja heidän perheenjäsenensä 28 artikla Oikeus luontoisetuuksiin tapauksissa, joissa oikeus viimeksi toimivaltaisena olleesta laitoksesta saataviin etuuksiin lakkaa 1. Työntekijä, hänen perheenjäsenensä tai hänen edunsaajansa kuolemantapauksessa, jonka oikeus luontoisetuuksiin viimeksi toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan lakkaa eläkehakemuksen käsittelyn aikana, saa siitä huolimatta tällaiset etuudet seuraavin edellytyksin: luontoisetuudet annetaan asianomaisten asuinjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jos heillä on niihin oikeus tämän lainsäädännön mukaan tai heillä olisi niihin oikeus toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jos he asuisivat kyseisen jäsenvaltion alueella, ottaen tarvittaessa huomioon 19 artiklan säännökset. 2. Eläkkeenhakijan, jolla on oikeus luontoisetuuksiin sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, joka velvoittaa asianomaisen henkilön maksamaan sairausvakuutusmaksuja eläkehakemuksen käsittelyn aikana, oikeus luontoisetuuksiin lakkaa sitä kuukautta seuraavan toisen kuukauden päättyessä, jolta hän ei ole maksanut maksuja. 3. Edellä 1 kohdan säännösten mukaisesti annetut luontoisetuudet kustantaa se laitos, joka on kerännyt maksut 2 kohdan säännösten mukaisesti; jos 2 kohdan säännösten mukaan mitään maksuja ei tarvitse maksaa, laitos, joka on vastuussa luontoisetuuksien kustannuksista eläkkeen myöntämisen jälkeen 30 artiklan säännösten mukaisesti, palauttaa myönnettyjen etuuksien määrän asuinpaikan laitokselle. 5 jakso Eläkkeensaajat ja heidän perheenjäsenensä 29 artikla Usean valtion lainsäädännön mukaan maksettavat eläkkeet, jos oikeus etuuksiin on asuinmaassa Eläkkeensaaja, jolla on oikeus eläkkeisiin kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, joista yhden jäsenvaltion alueella hän asuu, ja jolla on oikeus etuuksiin viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ottaen tarvittaessa huomioon 19 artiklan ja liitteen VI säännökset, saa yhdessä perheenjäsentensä kanssa tällaiset etuudet asuinpaikan laitoksesta ja tämän laitoksen kustannuksella, niin kuin asianomainen olisi eläkkeensaaja, jonka eläke maksettaisiin yksinomaan viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. 30 artikla Yhden tai useamman valtion lainsäädännön mukaan maksettavat eläkkeet tapauksissa, joissa ei ole oikeutta etuuksiin asuinmaassa 1. Eläkkeensaaja, jolla on oikeus eläkkeeseen yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai eläkkeisiin kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ja jolla ei ole oikeutta etuuksiin asuinjäsenvaltionsa lainsäädännön mukaan, saa siitä huolimatta sellaiset etuudet itselleen ja perheenjäsenilleen mikäli hänellä olisi, ottaen tarvittaessa huomioon 19 artiklan ja liitteen VI säännökset, ollut oikeus niihin sen jäsenvaltion tai ainakin yhden eläkkeiden suhteen toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jos hän asuisi kyseisen valtion alueella. Etuudet annetaan seuraavin edellytyksin: a) asuinvaltion laitos antaa luontoisetuudet 2 kohdassa tarkoitetun laitoksen kustannuksella, niin kuin kysymyksessä oleva henkilö olisi eläkkeensaaja asuinvaltionsa lainsäädännön mukaan ja hänellä olisi oikeus luontoisetuuksiin; b) 2 kohdan sääntöjen mukaisesti määritetty toimivaltainen laitos antaa tarvittaessa rahaetuudet soveltamansa lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi antaa tällaiset etuudet ensiksi mainitun kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa luontoisetuuksien kustannuksista vastaa laitos, joka määritetään seuraavien sääntöjen mukaisesti: a) jos eläkkeensaajalla on oikeus mainittuihin etuuksiin yhden ainoan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, kustannuksista vastaa tämän valtion toimivaltainen laitos, tai b) jos eläkkeensaajalla on oikeus mainittuihin etuuksiin kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, etuuksien kustannuksista vastaa sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädäntöä eläkkeensaajaan on sovellettu pisimmän ajan; jos tämän säännön soveltaminen johtaa siihen, että useampi laitos olisi vastuussa etuuksien kustannuksista, kustannuksista vastaa se laitos, joka soveltaa lainsäädäntöä, jonka soveltamisalaan eläkkeensaaja on viimeksi kuulunut. 31 artikla Yhden tai useamman muun jäsenvaltion kuin asuinvaltion lainsäädännön mukaan maksettavat eläkkeet, kun oikeus luontoisetuuksiin on viimeksi mainitussa maassa Jos eläkkeensaaja, jolla on oikeus eläkkeeseen yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai eläkkeisiin kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, asuu sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka lainsäädännön mukaan oikeus saada luontoisetuuksia ei edellytä vakuuttamista tai työskentelyä eikä oikeutta eläkkeeseen ole, hänelle tai hänen perheenjäsenilleen annettujen luontoisetuuksien kustannuksista vastaa yhden sellaisen jäsenvaltion laitos, joka on toimivaltainen eläkkeiden osalta ja joka määrätään 30 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, sillä edellytyksellä että eläkkeensaajalla ja hänen perheenjäsenillään olisi oikeus tällaisiin etuuksiin kyseisen laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan, jos he asuisivat sen jäsenvaltion alueella, jossa tämä laitos sijaitsee. 32 artikla Perheenjäsenten asuminen muussa kuin siinä valtiossa, jossa eläkkeensaaja asuu - Asuinpaikan muuttaminen valtioon, jossa eläkkeensaaja asuu 1. Jos sellaisen eläkkeensaajan perheenjäsenet, jolla on oikeus eläkkeeseen yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai eläkkeisiin kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, asuvat muun kuin sen jäsenvaltion alueella, jossa eläkkeensaaja asuu, he saavat etuudet niin kuin eläkkeensaaja asuisi samalla alueella kuin he jos eläkkeensaajalla on oikeus kyseisiin etuuksiin yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. Etuudet annetaan seuraavin edellytyksin: a) luontoisetuudet antaa perheenjäsenten asuinpaikan laitos soveltamansa lainsäädännön mukaisesti eläkkeensaajan asuinpaikan laitoksen kustannuksella; b) rahaetuudet antaa tarvittaessa toimivaltainen laitos, joka määräytyy 29 artiklan tai 30 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti, soveltamansa lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja perheenjäsenten asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi antaa tällaiset etuudet ensiksi mainitun kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut perheenjäsenet, jotka muuttavat asuinpaikkansa eläkkeensaajan asuinjäsenvaltioon, saavat: a) luontoisetuudet tämän valtion lainsäädännön mukaisesti, vaikka he olisivat jo saaneet etuuksia saman sairaus- tai äitiystapauksen perusteella ennen asuinpaikkansa muuttamista; b) rahaetuudet antaa tarvittaessa toimivaltainen laitos, joka määräytyy 29 artiklan tai 30 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti, soveltamansa lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja eläkkeensaajan asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi antaa tällaiset etuudet ensiksi mainitun kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 33 artikla Merkittävät luontoisetuudet Edellä 26 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti eläkkeensaajiin. 34 artikla Eläkkeensaajan tai perheenjäsenten oleskelu muussa kuin asuinvaltiossaan Eläkkeensaaja, jolla on oikeus eläkkeeseen yhden valtion lainsäädännön mukaan tai eläkkeisiin kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ja jolla on oikeus etuuksiin yhden tällaisen valtion lainsäädännön mukaan, saa yhdessä perheenjäsentensä kanssa oleskellessaan muun jäsenvaltion kuin asuinjäsenvaltionsa alueella: a) luontoisetuudet oleskelupaikan laitoksesta sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti eläkkeensaajan asuinpaikan laitoksen kustannuksella; b) tarvittaessa rahaetuudet toimivaltaisesta laitoksesta, joka määräytyy 29 artiklan tai 30 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti, sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja oleskelupaikan laitoksen välisen sopimuksen perusteella viimeksi mainittu laitos voi antaa nämä etuudet ensiksi mainitun kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 35 artikla Eläkkeensaajilta perittävät maksut 1. Jäsenvaltion laitoksella, joka on vastuussa eläkkeen maksamisesta ja joka soveltaa lainsäädäntöä, jonka mukaan eläkkeensaajan on maksettava sairaus- ja äitiysetuuksiin liittyviä maksuja, on oikeus periä kyseisen lainsäädännön mukaisesti lasketut maksut laitoksesta maksettavasta eläkkeestä, jos 29, 30, 31, 32 ja 34 artiklan mukaisesti maksettavat etuudet ovat kyseisen jäsenvaltion laitoksen vastuulla. 2. Jos 31 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa etuuksien saavuttaminen sairauden ja äitiyden osalta edellyttää maksujen tai vastaavien suoritusten maksamista asumisen perusteella sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alueella kyseinen eläkkeensaaja asuu, näitä maksuja ei makseta. 36 artikla Yleisiä säännöksiä 1. Edellä 30, 31, 32 ja 34 artiklaa sovellettaessa eläkkeensaaja, joka saa kahta tai useampaa eläkettä yhden ainoan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, katsotaan näiden säännösten mukaisesti eläkkeensaajaksi, jolla on oikeus saada eläkettä yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. 2. Edellä 29-35 artiklaa ei sovelleta eläkkeensaajaan tai hänen perheenjäseniinsä, joilla on oikeus etuuksiin jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ammatinharjoittamisen perusteella. Tällaisessa tapauksessa edunsaaja katsotaan palkatuksi työntekijäksi tai sellaisen perheenjäseneksi tätä lukua sovellettaessa. 6 jakso Erinäisiä säännöksiä 37 artikla Järjestelmä, jota sovelletaan, kun oleskelu- tai asuinmaassa on useita järjestelmiä - Aikaisempi sairaus - Enimmäisaika, jolta etuuksia myönnetään 1. Jollei 2 kohdasta muuta johdu ja jos oleskelu- tai asuinvaltion lainsäädännössä on useita sairaus- tai äitiysvakuutusjärjestelmiä, 20 artiklan, 22 artiklan 1 kohdan, 23, 27 ja 28 artiklan, 30 artiklan 1 kohdan, 32 artiklan 1 kohdan tai 34 artiklan nojalla sovellettavat säännökset ovat niitä järjestelmiä koskevia säännöksiä, jotka koskevat ruumiillisen työn tekijöitä terästeollisuudessa. Jos kuitenkin mainitussa lainsäädännössä on erityisjärjestelmä kaivoksissa ja vastaavanlaisissa yrityksissä työskenteleville, tällaisen järjestelmän säännöksiä sovelletaan tähän työntekijäryhmään ja heidän perheenjäseniinsä edellyttäen, että oleskelu- tai asuinpaikan laitos, johon hakemus tehdään, on toimivaltainen tällaisen järjestelmän soveltamisessa. 2. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan myönnettävät etuudet riippuvat sairauden alkuperästä, tätä edellytystä ei sovelleta palkattuihin työntekijöihin eikä heidän perheenjäseniinsä, joihin tätä päätöstä sovelletaan, riippumatta jäsenvaltiosta, jonka alueella he asuvat. 3. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä on etuuksien myöntämiselle vahvistettu enimmäiskausi, tätä lainsäädäntöä soveltava laitos voi tarvittaessa ottaa huomioon kaudet, joilta etuuksia on jo annettu toisen jäsenvaltion laitoksesta saman sairauden tai äitiyden vuoksi. 7 jakso Laitosten väliset korvaukset 38 artikla 1. Jäsenvaltion laitoksen tämän luvun säännösten nojalla toisen jäsenvaltion laitoksen kustannuksella antamat luontoisetuudet korvataan täysimääräisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut korvaukset määritetään ja suoritetaan 91 artiklassa tarkoitetussa päätöksessä säädetyn menettelyn mukaisesti todellisten kustannusten mukaan tai kertasuorituksina. Viimeksi mainitussa tapauksessa kertasuoritusten on oltava sellaisia, että kustannusten korvaus on mahdollisimman lähellä todellisia kustannuksia. 3. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat säätää muista korvaustavoista tai luopua korvauksista jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvien laitosten välillä. 2 LUKU TYÖKYVYTTÖMYYS 1 jakso Työntekijät, joihin sovelletaan yksinomaan sellaista lainsäädäntöä, jonka mukaan työkyvyttömyysetuuksien määrä ei riipu vakuutuskausien kestosta 39 artikla Yleisiä säännöksiä 1. Työntekijä, joka on peräkkäin tai vuorottain ollut kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön alainen ja jonka osalta vakuutuskaudet ovat täyttyneet yksinomaan sellaisen lainsäädännön mukaan, jossa työkyvyttömyysetuuksien määrä ei riipu vakuutuskausien kestosta, saa etuudet 41 artiklan säännösten mukaisesti. Tämä artikla ei vaikuta lasten perusteella eläkkeeseen maksettaviin korotuksiin tai lisiin, jotka myönnetään 7 luvun säännösten mukaisesti. 2. Liitteessä V olevassa A osassa luetellaan jokaisen asianosaisen jäsenvaltion osalta sen alueella voimassa oleva, 1 kohdassa tarkoitettu lainsäädäntö. 40 artikla Sen lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien huomioon ottaminen, jota työntekijään sovelletaan etuuksia koskevan oikeuden saavuttamisen, säilyttämisen tai takaisinsaamisen osalta 1. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä edellytetään muun kuin 2 tai 3 kohdassa tarkoitettuun erityisjärjestelmään kuuluvaa etuutta koskevan oikeuden saavuttamiseksi, säilyttämiseksi tai takaisinsaamiseksi, että vakuutus- tai asumiskaudet täyttyvät, tämän jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon tarpeellisessa määrin ne vakuutus- tai asumiskaudet, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan joko yleisessä järjestelmässä tai erityisjärjestelmässä. Se ottaa huomioon nämä kaudet ikään kuin ne olisivat sen soveltaman lainsäädännön mukaan täyttyneitä kausia. 2. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä edellytetään tiettyjen etuuksien myöntämiseksi, että vakuutuskaudet ovat täyttyneet vain palkattujen työntekijöiden erityisjärjestelmään kuuluvassa ammatissa tai tarvittaessa tietyssä työssä, muiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan täyttyneet kaudet otetaan huomioon myönnettäessä tällaisia etuuksia vain, jos ne ovat täyttyneet vastaavassa järjestelmässä tai, jos tällaista ei ole, samassa ammatissa tai tarvittaessa samassa työssä. Jos asianomainen ei täytä näiden etuuksien saamiseksi asetettuja edellytyksiä sen jälkeen kun näin täyttyneet kaudet on otettu huomioon, nämä kaudet otetaan huomioon myönnettäessä etuuksia yleisestä järjestelmästä tai, jos tällaista ei ole, ruumiillisen työn tekijään tai toimihenkilöön sovellettavasta järjestelmästä tapauksen mukaan edellyttäen, että asianomainen on ollut vakuutettu jommassakummassa näistä järjestelmistä. 41 artikla Etuuksien myöntäminen 1. Sen jäsenvaltion laitos, jonka lainsäädäntöä sovellettiin silloin, kun työkyvyttömyyteen johtanut tilapäinen työkyvyttömyys ilmaantui, määrittää tämän lainsäädännön mukaisesti, täyttääkö kyseinen henkilö edellytykset oikeuden saamiseksi etuuksiin, ottaen tarvittaessa huomioon 40 artikla. 2. Henkilö, joka täyttää 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset, saa etuudet yksinomaan mainitusta laitoksesta sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti. 3. Henkilö, jolla ei 1 kohdan mukaan ole oikeutta etuuksiin, saa etuudet, joihin hänellä vielä on oikeus toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ottaen tarvittaessa huomioon 40 artikla. 4. Jos 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun lainsäädännön mukaan edellytetään, että etuuksien määrää määrättäessä on otettava huomioon muut perheenjäsenet kuin lapset, toimivaltaisen laitoksen on otettava myös huomioon asianomaisen henkilön perheenjäsenet, jotka asuvat toisen jäsenvaltion alueella, niin kuin he asuisivat toimivaltaisen valtion alueella. 5. Jos 2 tai 3 kohdassa tarkoitetussa lainsäädännössä säädetään etuuksien pienentämisestä, keskeyttämisestä tai peruuttamisesta niiden olessa päällekkäisiä 49 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen erilaisten luontoisetuuksien tai muun tulon kanssa, 49 artiklan 3 kohtaa ja 51 artiklan 5 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin. 2 jakso Työntekijät, joihin sovelletaan joko yksinomaan sellaista lainsäädäntöä, jonka mukaan työkyvyttömyysetuuden määrä riippuu vakuutus- tai asumiskausien kestosta, tai edellä mainittua sekä 1 jaksossa tarkoitettua lainsäädäntöä 42 artikla Yleisiä säännöksiä 1. Työntekijä, johon on sovellettu peräkkäin tai vuorottain kahta tai useampaa jäsenvaltion sellaista lainsäädäntöä, joista ainakaan yksi ei ole 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaltainen, saa etuudet 3 luvun säännösten mukaan, joita sovelletaan soveltuvin osin ottaen huomioon 4 kohdan säännökset. 2. Kuitenkin henkilö, joka kärsii työkyvyttömyyteen johtaneesta tilapäisestä työkyvyttömyydestä, joka on aiheutunut kun häneen on sovellettu liitteessä V olevassa A osassa lueteltua lainsäädäntöä, saa etuudet 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti seuraavin edellytyksin: -hän täyttää, ottaen tarvittaessa huomioon 40 artikla, tässä lainsäädännössä tai muissa samankaltaisissa lainsäädännöissä säädetyt edellytykset ilman, että sellaisten lainsäädäntöjen mukaan täyttyneitä vakuutuskausia, joita ei ole lueteltu liitteessä V olevassa A osassa, otetaan huomioon -hän ei täytä edellytyksiä oikeuden saamiseksi työkyvyttömyysetuuksiin sellaisen lainsäädännön mukaan, jota ei ole lueteltu liitteessä V olevassa A osassa, -hän ei hae oikeutta vanhuusetuuksiin ottaen huomioon 46 artiklan 2 kohdan toinen virke. 3. a) Määritettäessä oikeutta etuuksiin liitteessä V olevassa A osassa luetellun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa työkyvyttömyysetuuksien myöntämiseksi edellytetään, että asianomainen on tiettynä aikana sairauden perusteella saanut rahaetuuksia tai ollut kykenemätön työhön, jos työntekijä, joka on ollut tämän lainsäädännön alainen, kärsii sellaisesta tilapäistä työkyvyttömyyttä seuraavasta pysyvästä kykenemättömyydestä työhön, jonka hän on saanut ollessaan toisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, on otettava huomioon rajoittamatta kuitenkaan 39 artiklan 1 kohdan soveltamista: i) jokainen kausi, jonka aikana hän on saanut tilapäisen työkyvyttömyyden vuoksi toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan sairauden perusteella rahaetuuksia tai niiden sijasta edelleen palkkaansa; ii) jokainen kausi, jonka aikana hän on saanut tilapäistä työkyvyttömyytta seuranneen työkyvyttömyyden vuoksi tämän 2 luvun ja jäljempänä olevan 3 luvun mukaista etuutta toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, niin kuin kyseessä olisi kausi, jonka aikana sairauden perusteella annettavia rahaetuuksia olisi maksettu hänelle ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai jonka aikana hän oli kykenemätön työhön tämän lainsäädännön mukaan. b) Oikeus työkyvyttömyysetuuksiin alkaa ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan joko tämän lainsäädännön mukaisen alkuperäisen sairauskorvauksen kauden päättymisen jälkeen tai tämän lainsäädännön mukaisen alkuperäisen työkyvyttömyyden kauden päättymisen jälkeen ja aikaisintaan: i) päivänä, jolloin oikeus a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuihin etuuksiin alkaa toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, tai ii) päivänä, joka seuraa viimeistä päivää, jona asianomaisella on sairauden perusteella oikeus rahaetuuteen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. 4. Jäsenvaltion laitoksen tekemä päätös, joka koskee hakijan työkyvyttömyysastetta, sitoo muiden jäsenvaltioiden laitoksia edellyttäen, että näiden valtioiden lainsäädäntöjen keskinäinen vastaavuus työkyvyttömyysasteen edellytysten osalta on tunnustettu tämän päätöksen 1 artiklan u alakohdassa määritellyn asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä V. 3 jakso Työkyvyttömyyden paheneminen 43 artikla 1. Sellaisen työkyvyttömyyden pahentuessa, josta työntekijä saa etuuksia yhden ainoan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, sovelletaan seuraavia säännöksiä: a) jos asianomaiseen ei ole sovellettu toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä sinä aikana, kun hän on saanut etuuksia, ensiksi mainitun valtion toimivaltainen laitos myöntää etuudet soveltamansa lainsäädännön mukaisesti ottaen pahenemisen huomioon; b) jos asianomaiseen on sovellettu yhden tai useamman muun jäsenvaltion lainsäädäntöä sinä aikana, kun hän on saanut etuuksia, etuudet myönnetään ottaen paheneminen huomioon 39 artiklan 1 kohdassa tai 40 artiklan 1 tai 2 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaisesti tapauksen mukaan; c) jos b alakohdan säännösten mukaan maksettavan etuuden tai maksettavien etuuksien kokonaismäärä on pienempi kuin sen etuuden määrä, jonka asianomainen henkilö sai aikaisemmin suorituksesta vastanneen laitoksen kustannuksella, tämä laitos maksaa hänelle lisän, joka vastaa sanottujen määrien välistä erotusta; d) jos b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa alkuperäisestä työkyvyttömyydestä vastuussa oleva laitos on Alankomaiden laitos ja jos: i) sairaus, joka aiheutti pahenemisen, on sama, jonka perusteella etuudet myönnettiin Alankomaiden lainsäädännön mukaan; ii) tämä sairaus on ammattitauti sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka lainsäädännön alainen hän viimeksi oli, ja sen perusteella hänellä on oikeus 65 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun lisään; iii) lainsäädäntö tai lainsäädännöt, joita asianomaiseen sovellettiin sinä aikana, jona hän on saanut etuuksia, on jokin liitteessä V olevassa A osassa lueteltu lainsäädäntö, Alankomaiden laitos jatkaa alkuperäisen etuuden suorittamista sen jälkeen, kun paheneminen ilmenee, ja asianomaiseen viimeksi sovelletun lainsäädännön mukaan saatua etuutta vähennetään Alankomaista saatavan etuuden määrällä; e) jos asianomaisella ei ole b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa oikeutta etuuksiin toisen jäsenvaltion laitoksen kustannuksella, ensimmäisen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen on myönnettävä etuudet tämän valtion lainsäädännön mukaisesti ottaen huomioon paheneminen ja tarpeen mukaan 40 artikla. 2. Jos sellainen työkyvyttömyys pahenee, josta työntekijä saa etuuksia kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, etuudet myönnetään hänelle, 42 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti ottaen paheneminen huomioon. 4 jakso Etuuksien antamisen jatkaminen keskeyttämisen tai peruuttamisen jälkeen - Työkyvyttömyysetuuksien muuttaminen vanhuusetuuksiksi - 41 artiklan mukaisesti myönnettyjen etuuksien uudelleen laskeminen 44 artikla Etuuksista vastaavan laitoksen määrittäminen, kun työkyvyttömyysetuuksia aletaan suorittaa uudelleen 1. Jos etuuksien antaminen on aloitettava uudelleen niiden keskeyttämisen jälkeen, siitä on vastuussa se laitos tai ne laitokset, jotka olivat vastuussa etuuksien maksamisesta niiden keskeyttämisen aikana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 45 artiklan soveltamista. 2. Jos asianomaisen tila oikeuttaa etuuksien peruuttamisen jälkeen niiden myöntämiseen uudelleen, ne myönnetään tapauksen mukaan 39 artiklan 1 kohdassa tai 42 artiklan 1 tai 2 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaisesti. 45 artikla Työkyvyttömyysetuuksien muuttaminen vanhuusetuuksiksi -41 artiklan mukaisesti myönnettyjen etuuksien uudelleen laskeminen 1. Työkyvyttömyysetuudet muutetaan tarvittaessa vanhuusetuuksiksi niissä lainsäädännöissä säädetyin edellytyksin, joiden mukaan ne on myönnetty, ja 3 luvun säännösten mukaisesti. 2. Työkyvyttömyysetuuksien suorittamisesta jäsenvaltion lainsäädännön mukaan vastaava laitos maksaa edelleen työkyvyttömyysetuutta saavalle henkilölle soveltamansa lainsäädännön mukaisia työkyvyttömyysetuuksia, joihin tällä on oikeus, jos tämä voi 54 artiklan säännösten mukaisesti hakea vanhuusetuutta toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, kunnes 1 kohdan säännöksiä ryhdytään soveltamaan tähän laitokseen tai kunnes asianomainen täyttää tarvittavat edellytykset etuuksien saamiseksi. 3. Jos 41 artiklan mukaisesti jäsenvaltion lainsäädännön nojalla myönnetyt työkyvyttömyysetuudet on muutettu vanhuusetuuksiksi ja jos asianomainen ei vielä täytä yhden tai useamman kansallisen lainsäädännön mukaan näiden etuuksien saamiseksi vaadittavia edellytyksiä, asianomainen henkilö saa näistä jäsenvaltioista muuttamispäivästä alkaen 3 luvun säännösten mukaisesti myönnettäviä työkyvyttömyysetuuksia, ikään kuin tätä lukua olisi sovellettu silloin, kun työkyvyttömyyteen johtanut tilapäinen työkyvyttömyys ilmeni, kunnes asianomainen täyttää vanhuusetuutta koskevan oikeuden saamisen edellytykset, joista on säädetty kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä tai muissa lainsäädännöissä, tai jos tällaista muuttamista ei tehdä, niin kauan kuin hänellä on oikeus työkyvyttömyysetuuksiin kyseessä olevan lainsäädännön tai lainsäädäntöjen nojalla. 4. Työkyvyttömyysetuudet, jotka on myönnetty 39 artiklan mukaisesti, myönnetään uudelleen 3 luvun säännösten mukaisesti heti, kun etuutta saava henkilö täyttää työkyyttömyysetuuksia koskevan oikeuden saamisen edellytykset sellaisen lainsäädännön nojalla, jota ei ole lueteltu liitteessä V olevassa A osassa, tai kun hän saa vanhuusetuuksia toisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla. 3 LUKU VANHUUS JA KUOLEMA (ELÄKKEET) 46 artikla Etuuksien myöntämistä koskevat yleiset säännökset, kun työntekijään sovelletaan kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädäntöä 1. Työntekijän, johon on sovellettu kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädäntöä tai kuolemantapauksissa hänen edunsaajiensa oikeudet etuuksiin muodostuvat tämän luvun säännösten mukaisesti. 2. Jollei 54 artiklasta muuta johdu ja kun etuuden myöntämistä koskeva hakemus on toimitettu, sen myöntämisessä on otettava huomioon kaikki lainsäädännöt, joita palkattuun työntekijään on sovellettu. Tästä säännöstä poiketaan, jos asianomainen nimenomaisesti pyytää sellaisen vanhuuseläkkeen myöntämisen siirtämistä, johon hänellä olisi oikeus yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. 3. Tätä lukua ei sovelleta sellaisiin lasten osalta suoritettaviin eläkkeiden korotuksiin tai lisiin eikä orvoneläkkeisiin, jotka myönnetään 7 luvun säännösten mukaisesti. 47 artikla Sen lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien huomioon ottaminen, jota työntekijään sovelletaan etuuksia koskevan oikeuden saavuttamisen, säilyttämisen tai takaisinsaamisen osalta 1. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä edellytetään muun kuin 2 tai 3 kohdassa tarkoitettuun erityisjärjestelmään kuuluvaa etuutta koskevan oikeuden saavuttamiseksi, säilyttämiseksi tai takaisinsaamiseksi, että vakuutus- tai asumiskaudet täyttyvät, tämän jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon tarpeellisessa määrin ne vakuutus- tai asumiskaudet, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan joko yleisessä järjestelmässä tai erityisjärjestelmässä. Nämä kaudet otetaan huomioon ikään kuin ne olisivat sovellettavan lainsäädännön mukaisesti täyttyneitä kausia. 2. Jos jäsenvaltion lainsäädännösä edellytetään tiettyjen etuuksien myöntämiseksi, että vakuutuskaudet ovat täyttyneet vain palkattujen työntekijöiden erityisjärjestelmään kuuluvassa ammatissa tai tarvittaessa tietyssä työssä, muiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan täyttyneet kaudet otetaan huomioon myönnettäessä tällaisia etuuksia vain, jos ne ovat täyttyneet vastaavassa järjestelmässä tai, jos tällaista ei ole, samassa ammatissa tai tarvittaessa samassa työssä. Jos asianomainen ei täytä näitä edellytyksiä sen jälkeen kun täyttyneet kaudet on otettu huomioon, nämä kaudet otetaan huomioon myönnettäessä etuuksia yleisestä järjestelmästä tai, jollei tällaista ole, tapauksen mukaan ruumiillisen työntekijöihin tai toimihenkilöihin sovellettavasta järjestelmästä, edellyttäen että asianomainen on vakuutettu jommassakummassa näistä järjestelmistä. 3. Vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet jäsenvaltion erityisjärjestelmässä, otetaan huomioon yleisessä järjestelmässä tai jos sellaista ei ole, tapauksen mukaan toisen jäsenvaltion ruumiillisiin työntekijöihin tai toimihenkilöihin sovellettavassa järjestelmässä, kun kysymys on etuuksia koskevan oikeuden saavuttamisesta, säilyttämisestä tai takaisinsaamisesta edellyttäen, että asianomainen on ollut vakuutettu jommassakummassa näistä järjestelmistä, vaikka nämä kaudet on jo otettu huomioon viimeksi mainitun valtion 2 kohdassa tai 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetussa järjestelmässä. 4. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä edellytetään etuutta koskevan oikeuden saavuttamiseksi, säilyttämiseksi tai takaisinsaamiseksi, että asianomainen on vakuutettu riskin toteutumishetkellä, tämä edellytys katsotaan täytetyksi, kun on kyse toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesta vakuutuksesta kunkin kysymyksessä olevan jäsenvaltion osalta liitteessä VI säädetyn menettelyn mukaisesti. 48 artikla Etuuksien myöntäminen 1. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan vaaditut edellytykset etuuksia koskevan oikeuden saamiseksi ovat täyttyneet ilman, että 47 artiklan tai 42 artiklan 3 kohdan säännösten soveltaminen on välttämätöntä, sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) toimivaltainen laitos laskee etuuden määrän: i) yhtäältä ainoastaan soveltamansa lainsäädännön mukaan; ii) toisaalta 2 kohdan säännösten mukaisesti; b) toimivaltainen laitos voi kuitenkin luopua a kohdan ii alakohdan mukaisesta laskemisesta, jos tämän laskemisen tulos, ottamatta huomioon eroja, jotka syntyvät pyöristettyjen lukujen käyttämisestä, on sama tai pienempi kuin sen laskennan tulos, joka suoritetaan a kohdan i alakohdan säännösten mukaan, mikäli tämä laitos ei sovella lainsäädäntöä, joka sisältää 50 ja 51 artiklassa tarkoitettuja sääntöjä päällekkäisyyden estämiseksi, tai jos edellä mainittu laitos soveltaa lainsäädäntöä, joka sisältää 51 artiklassa tarkoitettuja päällekkäisyyttä koskevia sääntöjä sillä edellytyksellä, että kyseisen lainsäädännön mukaan erilaiset etuudet on otettava huomioon vain tämän lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien suhteessa tässä lainsäädännössä vaadittuihin vakuutus- tai asumiskausiin, jotta täysi oikeus etuuksiin myönnettäisiin. Liitteessä V olevassa B osassa luetellaan kunkin kysymyksessä olevan jäsenvaltion osalta tapaukset, joissa kaksi laskutapaa voisi johtaa tällaiseen tulokseen. 2. Jos jäsenvaltion lainsäädännön vaatimat edellytykset oikeudesta etuuksiin täyttyvät vain soveltamalla 47 artiklan ja/tai 42 artiklan 3 kohdan säännöksiä, sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) toimivaltainen laitos laskee sen etuuden teoreettisen määrän, jota kysymyksessä oleva henkilö voisi hakea, jos kaikki vakuutus- tai asumiskaudet, jotka ovat täyttyneet niiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan, joiden alainen palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja on, olisivat täyttyneet kyseisessä jäsenvaltiossa ja sen soveltaman lainsäädännön mukaan etuuden myöntämispäivänä. Jos tämän lainsäädännön mukaan etuuden määrä ei riipu täyttyneiden vakuutuskausien kestosta, määrää pidetään tässä a alakohdassa tarkoitettuna teoreettisena määränä; b) toimivaltainen laitos määrittää sen jälkeen etuuden todellisen määrän a alakohdassa tarkoitetun teoreettisen määrän perusteella ja tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan ennen riskin toteutumista täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien keston suhteessa niiden vakuutus- tai asumiskausien kokonaispituuteen, jotka ovat täyttyneet kaikissa kyseessä olevissa jäsenvaltioissa ennen riskin toteutumista. 3. Asianomaisella on oikeus 1 ja 2 kohdan säännösten mukaan laskettuun korkeimpaan määrään kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselta laitokselta tämän rajoittamatta niiden pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevien säännösten soveltamista, joista säädetään etuuden myöntävässä lainsäädännössä. Tällöin vertailu koskee kyseisten säännösten soveltamisen jälkeen määritettyjä määriä. 49 artikla Työkyvyttömyys-, vanhuus- tai lesken-/orvonetuuksiin jäsenvaltioiden lainsäädännön perusteella sovellettavia, pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia yleisiä säännöksiä 1. Tässä luvussa samanlaisten etuuksien päällekkäisyydellä tarkoitetaan kaikkien sellaisten työkyvyttömyys-, vanhuus- ja lesken-/orvonetuuksien päällekkäisyyttä, jotka on laskettu tai myönnetty saman henkilön osalta täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien perusteella. 2. Tässä luvussa erilaisten etuuksien päällekkäisyydellä tarkoitetaan kaikkien sellaisten etuuksien päällekkäisyyttä, joiden ei voida katsoa olevan 1 kohdan mukaan samanlaisia. 3. Sovellettaessa jäsenvaltioden lainsäädännön mukaisia pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia säännöksiä kun työkyvyttömyys-, vanhuus- tai lesken-/orvonetuus on päällekkäinen samanlaisen etuuden, erilaisen etuuden tai muun tulon kanssa, sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ansaitut etuudet, tai toisessa jäsenvaltiossa ansaittu muu tulo otetaan huomioon vain, jos ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään ulkomailla ansaittujen etuuksien tai tulon huomioonottamisesta; b) huomioon otetaan toisesta jäsenvaltiosta maksettavien etuuksien määrä ennen verojen, sosiaaliturvamaksujen ja muiden henkilökohtaisten pidätysten vähentämistä; c) huomioon ei oteta niiden toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ansaittujen etuuksien määrää, jotka on myönnetty vapaaehtoisen vakuutuksen tai jatkuvan valinnaisen vakuutuksen perusteella; d) jos pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia säännöksiä sovelletaan vain yhden jäsenvaltion lainsäädännön nojalla siksi, että asianomainen saa samanlaisia tai erilaisia etuuksia toisten jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan tai muiden jäsenvaltioiden alueella ansaittua muuta tuloa, ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan maksettavaa etuutta voidaan alentaa vain muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan maksettavien etuuksien tai niiden alueella ansaitun tulon määrällä. 50 artikla Erityissäännöksiä, joita sovelletaan samanlaisten etuuksien ollessa päällekkäisiä kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan 1. Jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista, ei sovelleta etuuteen, joka on laskettu 48 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti. 2. Jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista, sovelletaan 47 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan säännösten mukaisesti laskettuun etuuteen ainoastaan, jos kysymyksessä oleva etuus on: a) joko etuus, jota tarkoitetaan liitteessä V olevassa C osassa ja jonka määrä ei riipu täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien kestosta; tai b) etuus, jonka määrä lasketaan riskin toteutumispäivän ja myöhemmän päivän välisen täyttyneeksi katsotun laskennallisen kauden perusteella. Viimeksi mainitussa tapauksessa sanottuja säännöksiä sovelletaan tällaisen etuuden ollessa päällekkäinen: i) joko samanlaisen etuuden kanssa, paitsi jos kahden tai useamman jäsenvaltion välillä on tehty sopimus, jonka tarkoituksena on estää saman laskennallisen kauden huomioon ottaminen kahdesti tai useammin; ii) tai a alakohdassa tarkoitetun etuuden kanssa. Etuudet, joita tarkoitetaan a ja b alakohdassa, ja sopimukset luetellaan liitteessä V olevassa C osassa. 51 artikla Erityissäännöksiä, joita sovelletaan yhden tai useamman 49 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun etuuden ollessa päällekkäinen yhden tai useamman erilaisen etuuden tai muun tulon kanssa, jos asia koskee kahta tai useampaa jäsenvaltiota 1. Jos erilaisten etuuksien tai muun tulon saaminen johtaa kahden tai useamman 48 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetun etuuden pienentämiseen, keskeyttämiseen tai peruuttamiseen, määrät, joita ei maksettaisi sovellettaessa ankarasti etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia kyseisten jäsenvaltioiden säännöksiä, jaetaan niiden etuuksien lukumäärällä, joita pienentäminen, keskeyttäminen tai peruuttaminen koskee. 2. Jos kyseessä on 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti laskettu etuus, otetaan huomioon muista jäsenvaltioista saatavat erilaiset etuudet tai muut tulot ja kaikki muut jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyt tekijät sovellettaessa pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia säännöksiä 48 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen vakuutus- tai asumiskausien välisessä suhteessa ja käytetään mainitun etuuden laskemiseksi. 3. Jos erilaisten etuuksien tai muun tulon saaminen johtaa yhden tai useamman 48 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tai 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun etuuden pienentämiseen, keskeyttämiseen tai peruuttamiseen, sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) jos kyse on 48 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetuista etuuksista, määrät, joita ei maksettaisi sovellettaessa ankarasti etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia kyseisten jäsenvaltioiden säännöksiä, jaetaan niiden etuuksien lukumäärällä, joihin pienentäminen, keskeyttäminen tai peruuttaminen kohdistuu; b) jos kyse on 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti laskettavista etuuksista, pienentäminen, keskeyttäminen tai peruuttaminen tehdään 2 kohdan mukaisesti. 4. Jos 1 kohdassa ja 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään, että pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia säännöksiä sovellettaessa otetaan huomioon erilaiset etuudet tai muu tulo ja kaikki muut tekijät suhteessa 48 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin vakuutuskausiin, mainituissa kohdissa säädetty jakaminen ei koske tätä jäsenvaltiota. 5. Kaikkia edellä mainittuja säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin, jos yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään, että oikeutta etuuteen ei voida saavuttaa silloin kun asianomainen saa toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaista erilaista etuutta tai muuta tuloa. 52 artikla Etuuksien laskemista koskevat täydentävät säännökset 1. Asetuksen 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun teoreettisen ja pro rata -määrän laskemiseksi sovelletaan seuraavia sääntöjä: a) jos niiden vakuutus- ja asumiskausien kokonaiskesto, jotka ovat täyttyneet ennen riskin toteutumista kaikkien kyseessä olevien jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan, on pidempi kuin kokonaiskesto, joka vaaditaan yhden näiden valtioiden lainsäädännön mukaan täyden etuuden saamiseksi, tämän valtion toimivaltainen laitos ottaa huomioon tämän kokonaiskeston täyttyneiden kausien kokonaiskeston sijasta. Tämä laskutapa ei saa aiheuttaa kyseessä olevalle laitokselle suurempaa maksuvelvollisuutta kuin sen soveltaman lainsäädännön mukainen täyden edun määrä. Tätä säännöstä ei sovelleta etuuksiin, joiden määrä ei riipu vakuutuskauden kestosta; b) päällekkäisten kausien huomioon ottamisesta säädetään 91 artiklassa tarkoitetussa täytäntöönpanoa koskevassa päätöksessä; c) jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuudet lasketaan keskimääräisten ansioiden, keskimääräisten maksujen tai keskimääräisen korotuksen perusteella tai sen suhteen perusteella, joka oli vakuutuskausien aikana hakijan bruttoansioiden ja kaikkien muiden vakuutettujen henkilöiden kuin oppisopimussuhteessa työskentelevien henkilöiden keskimääräisten bruttoansioiden välillä, tällaiset keskimääräiset tai suhteutetut luvut määrittää tämän valtion toimivaltainen laitos ainoastaan kyseisen valtion lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutuskausien perusteella tai asianomaisen henkilön näiden kausien aikana saamien bruttoansioiden perusteella; d) jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuudet lasketaan ansioiden, maksujen tai korotusten määrän perusteella, tämän valtion toimivaltainen laitos määrittää ansiot, maksut ja korotukset, jotka on otettava huomioon toisen valtion lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien osalta sellaisten keskimääräisten ansioiden, maksujen tai korotusten perusteella, jotka on rekisteröity laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutuskausien osalta; e) jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuudet lasketaan vakioansioiden tai kiinteän määrän perusteella, tämän valtion toimivaltainen laitos pitää vakioansioita tai kiinteää määrää, joka sen on otettava huomioon toisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien osalta, yhtäläisinä niiden vakioansioiden tai kiinteiden määrien tai tapauksen mukaan vakioansioiden tai kiinteiden määrien keskiarvon kanssa, jotka vastaavat sen soveltaman lainsäädännön mukaan täyttyneitä vakuutuskausia; f) jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuudet lasketaan joidenkin kausien osalta ansioiden määrän perusteella ja toisten kausien osalta vakioansioiden tai kiinteiden määrien perusteella, tämän valtion toimivaltainen laitos ottaa toisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien osalta huomioon ansiot tai kiinteät määrät, jotka määritetään edellä olevien d tai e alakohdan säännösten mukaisesti, tai tarvittaessa näiden ansioiden tai kiinteiden määrien keskiarvon, jos etuudet lasketaan vakioansioiden tai kiinteiden määrien perusteella kaikkien laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan täyttyneiden kausien osalta, laitos katsoo, että muiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan täyttyneiden vakuutus- tai asumiskausien osalta huomioon otettavat ansiot ovat yhtäläisiä sellaisten laskennallisten ansioiden kanssa, jotka vastaavat vakioansioita tai kiinteää määrää; g) jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuudet lasketaan keskimääräisten vakuutusmaksujen perusteella, tämän valtion toimivaltainen laitos määrittää tämän keskimääräisen luvun yksinomaan sanotun valtion lainsäädännön mukaan täyttyneiden vakuutuskausien perusteella. 2. Jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat etuuksien laskemisessa huomioon otettavien tekijöiden arvon säilyttämistä, sovelletaan 1 kohdan mukaisesti tietyissä tapauksissa tekijöihin, jotka tämän valtion toimivaltaisen laitoksen tulee ottaa huomioon, kun kysymys on muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan täyttyneistä vakuutus- tai asumiskausista. 3. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuuksien määrä määritetään ottaen huomioon muut perheenjäsenet kuin lapset, tämän valtion toimivaltainen laitos ottaa myös huomioon asianomaisen henkilön ne perheenjäsenet, jotka asuvat toisen jäsenvaltion alueella, niin kuin he asuisivat toimivaltaisen valtion alueella. 53 artikla Alle vuoden pituiset vakuutus- tai asumiskaudet 1. Sen estämättä mitä 48 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltion laitos ei ole velvollinen myöntämään etuuksia soveltamansa lainsäädännön mukaan täyttyneiden sellaisten kausien osalta, jotka on otettava huomioon riskin toteutumishetkellä, jos -kyseisten kausien kesto on alle yksi vuosi, -jos tämän lainsäädännön mukaan oikeutta etuuteen ei saavuteta vain näiden kausien perusteella. 2. Jokaisen muun jäsenvaltion toimivaltainen laitos ottaa huomioon 1 kohdassa tarkoitetut kaudet soveltaessaan 47 artiklan 2 kohtaa, lukuun ottamatta b alakohdan säännöksiä. 3. Jos 1 kohdan säännösten soveltamisen seurauksena kaikki kyseisten jäsenvaltioiden laitokset vapautuisivat velvoitteistaan, etuudet myönnetään yksinomaan viimeisen sellaisen valtion lainsäädännön mukaan, jonka mukaiset edellytykset täyttyvät, niin kuin kaikki täyttyneet ja 47 artiklan 1-4 kohdan mukaisesti huomioon otetut vakuutus- ja asumiskaudet olisivat täyttyneet tämän valtion lainsäädännön mukaan. 54 artikla Etuuksien laskeminen, kun asianomainen ei samanaikaisesti täytä kaikkien niiden lainsäädäntöjen mukaisia edellytyksiä, joiden mukaan vakuutus- tai asumiskaudet ovat täyttyneet, tai kun hän on nimenomaisesti pyytänyt vanhuusetuuksien myöntämisen siirtämistä 1. Jos asianomainen ei tiettynä hetkenä täytä kaikkien häneen sovellettujen lainsäädäntöjen mukaisia etuuden myöntämisedellytyksiä, ottaen tarvittaessa huomioon 47 artikla ja/tai 42 artiklan 3 kohta, vaan täyttää näistä vain yhden tai useamman lainsäädännön mukaiset edellytykset, sovelletaan seuraavia säännöksiä: a) jokainen sellaista lainsäädäntöä soveltavista toimivaltaisista laitoksista, jonka mukaiset edellytykset täytetään, laskee etuuden määrän 48 artiklan mukaisesti; b) kuitenkin: i) jos asianomainen täyttää ainakin kahden lainsäädännön mukaiset edellytykset ottamatta huomioon sellaisten lainsäädäntöjen mukaisesti täyttyneitä vakuutus- tai asumiskausia, joiden edellytyksiä ei täytetä, näitä kausia ei oteta huomioon 48 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa, ellei näiden kausien huomioon ottaminen johda suuremman etuuden määrittämiseen; ii) jos asianomainen täyttää vain yhden lainsäädännön mukaiset edellykset ottamatta huomioon sellaisten lainsäädäntöjen mukaisesti täyttyneitä vakuutus- tai asumiskausia, joiden edellytyksiä ei täytetä, maksettavan etuuden määrä lasketaan 48 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan perusteella vain sen lainsäädännön mukaisesti, jonka edellytykset täyttyvät ja ottaen huomioon vain sen lainsäädännön mukaiset kaudet, ellei niiden lainsäädäntöjen, joiden edellytykset eivät täyty, alaisten kausien huomioon ottaminen johda suuremman etuuden määrittämiseen 48 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan perusteella. Tämän kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, jos asianomainen on nimenomaisesti pyytänyt vanhuusetuuksien myöntämisen siirtämistä 46 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisesti. 2. Etuus tai etuudet, jotka on myönnetty yhden tai useamman kyseeseen tulevan lainsäädännön mukaan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, lasketaan ilman eri toimenpiteitä uudelleen 48 artiklan mukaisesti jos yhdessä tai useammassa muussa asianomaiseen sovelletussa lainsäädännössä säädetyt edellytykset täyttyvät, ottaen huomioon tarpeen mukaan 47 artikla ja ottaen tarpeen mukaan uudelleen huomioon 1 kohta. Tätä kohtaa sovelletaan vastaavasti, kun henkilö pyytää yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön nojalla saavutettujen vanhuusetujen myöntämistä, jota oli siihen saakka lykätty 46 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisesti. 3. Uudelleen laskeminen tehdään ilman eri toimenpiteitä 1 kohdan mukaisesti, kun yhdessä tai useammassa kyseeseen tulevassa lainsäädännössä säädetyt edellytykset eivät enää täyty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 42 artiklan 2 kohdan soveltamista. 55 artikla Lisän myöntäminen, kun eri jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan maksettavien etuuksien kokonaismäärä ei yllä vähimmäismäärään edunsaajan asuinvaltion lainsäädännön mukaisesti Edunsaajalle, johon tätä lukua sovelletaan, ei voida hänen asuinvaltiossaan, jonka lainsäädännön mukaista etuutta hänelle maksetaan, myöntää etuutta, joka on pienempi kuin kyseisen lainsäädännön mukainen vähimmäisetuus sellaiselta vakuutus- tai asumiskaudelta, joka on yhtä pitkä kuin kaikki etuuden maksamista varten huomioon otetut vakuutuskaudet edeltävien artiklojen säännösten mukaisesti. Tämän valtion toimivaltainen laitos maksaa hänelle tarvittaessa koko sinä aikana, jona hän asuu tämän valtion alueella, lisän, joka on yhtä suuri kuin tämän luvun mukaisesti maksettavien etuuksien määrän ja etuuden vähimmäismäärän erotus. 56 artikla Etuuksien arvon säilyttäminen ja uudelleen laskeminen 1. Jos elinkustannusten nousun tai ansiotason muutosten tai muiden tarkistusta vaativien seikkojen vuoksi kyseeseen tulevien valtioiden etuuksia muutetaan kiinteällä prosenttimäärällä tai muulla määrällä, tätä prosenttimäärää tai määrää on sovellettava sellaisenaan etuuksiin, jotka määräytyvät 48 artiklan mukaisesti ilman, että artiklan mukaista uudelleenlaskemista tarvitaan. 2. Jos sitä vastoin etuuksien määräytymistapaa tai laskemissääntöjä muutetaan, uudelleenlaskeminen tehdään 48 artiklan mukaisesti. 4 LUKU TYÖTAPATURMAT JA AMMATTITAUDIT 1 jakso Oikeus etuuksiin 57 artikla Asuminen muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa - Yleisiä sääntöjä Työntekijä, jolle sattuu työtapaturma tai joka saa ammattitaudin ja joka asuu muun kuin toimivaltaisen jäsenvaltion alueella, saa asuinvaltiossaan a) luontoisetuudet toimivaltaisen laitoksen kustannuksella asuinpaikan laitoksesta sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti, niin kuin hänet olisi vakuutettu siinä; ja b) rahaetuudet toimivaltaisesta laitoksesta sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi antaa nämä etuudet ensiksi mainitun laitoksen kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 58 artikla Rajatyöntekijät - Erityissääntö Myös rajatyöntekijä voi saada etuuksia toimivaltaisen valtion alueella. Tällaiset etuudet antaa toimivaltainen laitos tämän valtion lainsäädännön mukaisesti niin kuin asianomainen asuisi siellä. 59 artikla Oleskelu toimivaltaisessa valtiossa tai asuinpaikan muuttaminen sinne 1. Edellä 57 artiklassa tarkoitettu työntekijä, joka oleskelee toimivaltaisen valtion alueella, saa etuuksia tämän valtion lainsäädännön mukaisesti, vaikka hän on jo saanut etuuksia ennen oleskeluaan. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta rajatyöntekijään. 2. Edellä 57 artiklassa tarkoitettu työntekijä, joka muuttaa asuinpaikkansa toimivaltaisen valtion alueelle, saa etuuksia tämän valtion lainsäädännön mukaisesti, vaikka hän on jo saanut etuuksia ennen asuinpaikkansa muuttoa. 60 artikla Oleskelu toimivaltaisen valtion ulkopuolella - Paluu tai asuinpaikan muuttaminen toiseen jäsenvaltioon tapaturman sattumisen tai ammattitaudin saamisen jälkeen - Tarve mennä toiseen jäsenvaltioon saamaan asianmukaista hoitoa 1. Työntekijällä, jolle sattuu työtapaturma tai joka saa ammattitaudin ja a) joka oleskelee muun kuin toimivaltaisen jäsenvaltion alueella; tai b) joka sen jälkeen, kun on saanut oikeuden etuuksiin toimivaltaisen laitoksen kustannuksella, saa tältä laitokselta luvan palata asuinjäsenvaltionsa alueelle tai muuttaa asuinpaikkansa toisen jäsenvaltion alueelle; tai c) joka saa toimivaltaiselta laitokselta luvan mennä toisen jäsenvaltion alueelle saamaan siellä tilansa vaatimaa hoitoa, on oikeus i) luontoisetuuksiin, jotka antaa toimivaltaisen laitoksen kustannuksella oleskelu- tai asuinpaikan laitos tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti, niin kuin hänet olisi vakuutettu siinä; etuuksien antamisaika määritetään kuitenkin toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaan; ii) rahaetuuksiin, jotka antaa toimivaltainen laitos soveltamansa lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja oleskelu- tai asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella viimeksi mainittu laitos voi myöntää nämä etuudet ensiksi mainitun laitoksen kustannuksella toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdan b alakohdan mukaan vaadittava lupa voidaan evätä vain, jos todetaan, että asianomaisen liikkuminen olisi haitallista hänen terveydentilansa tai annettavan sairaanhoidon kannalta. Edellä 1 kohdan c alakohdan mukaan vaadittavaa lupaa ei saa evätä, jos asianomainen ei voi saada kyseistä hoitoa asuinjäsenvaltionsa alueella. 61 artikla Tapaturmat matkan aikana Matkan aikana muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella sattunut tapaturma katsotaan tapahtuneeksi toimivaltaisen valtion alueella. 62 artikla Ammattitauteja koskevat etuudet, jos kyseinen henkilö on ollut alttiina samalle riskille useassa jäsenvaltiossa 1. Kun henkilö, joka on saanut ammattitaudin, on kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan harjoittanut toimintaa, joka luonteensa vuoksi on todennäköisesti aiheuttanut tämän taudin, etuudet, joita hän tai kuolemantapauksessa hänen edunsaajansa voivat hakea, myönnetään yksinomaan viimeisen sellaisen valtion lainsäädännön mukaan, jonka mukaiset edellytykset täyttyvät, ottaen tarvittaessa huomioon 2-5 kohdan säännökset. 2. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuuksien myöntämiseksi ammattitaudin perusteella edellytetään, että kysymyksessä oleva tauti ensin todettiin sen alueella, tällainen edellytys katsotaan täytetyksi, jos tauti ensiksi todettiin toisen jäsenvaltion alueella. 3. Jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan etuuksien myöntämiseksi ammattitaudin perusteella edellytetään, että kyseinen tauti ensin todettiin tietyn määräajan kuluessa viimeisen sellaisen toiminnan lakkaamisesta, joka todennäköisesti aiheuttaa tällaisen taudin, tämän valtion toimivaltainen laitos tutkiessaan aikaa, jona tällaista toimintaa harjoitettiin, ottaa huomioon tarpeellisessa määrin samanlaisen toiminnan, jota