EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 08.01.1998 
KOM(97) 670 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN 
PARLAMENTILLE 
EUROOPAN UNIONIN YHTEISEN 
TOIMINTAOHJELMAN VAHVISTAMISESTA 
HUUMEIDENVASTAISTA KANSAINVÄLISTÄ 
YHTEISTYÖTÄ KOSKEVAA YHDISTYNEIDEN 
KANSAKUNTIEN YLEISKOKOUKSEN 
ERITYISISTUNTOA VARTEN 
Tämän tiedonannon tarkoituksena on auttaa laatimaan 
Euroopan unionin kanta huumausaineiden väärinkäytön sekä 
niiden laittoman valmistuksen ja kaupan vastaista 
kansainvälistä toimintaa koskevaa Yhdistyneiden 
Kansakuntien yleiskokouksen erityisistuntoa, jäljempänä 
'erityisistunto', varten. 
Päätös tämän 8.—10. kesäkuuta pidettävän erityisistunnon 
koollekutsumisesta vahvistettiin yleiskokouksen 12. 
joulukuuta 1996 pidetyssä täysistunnossa annetussa 
päätöslauselmassa 51/64. Tässä päätöslauselmassa 
vahvistettiin myös, että YK:n huumausainetoimikunta toimii 
valmistelevana elimenä erityisistuntoa varten. 
Maaliskuussa 1997 kyseinen toimikunta vahvisti 
erityisistunnon asialistan, johon sisältyvät tilanteen arvioinnin 
lisäksi huumausaineiden kemiallisia esiasteita, synteettisiä 
huumausaineita, rahanpesua, kysynnän vähentämistä, 
oikeudellista yhteistyötä ja vaihtoehtoista kehitystä koskevan 
toiminnan periaatteiden vahvistaminen sekä YK:n 
huumeidenvalvonnan mekanismien lujittaminen. Se päätti 
myös valmistelukokousten luonteesta ja pitoajankohdasta. 
Neljästä valmistelukokouksesta on jo pidetty kaksi 
(heinäkuussa 1997 huumausaineiden kemiallisista esiasteista 
ja synteettisistä huumausaineista ja lokakuussa 1997 
rahanpesusta, oikeudellisesta yhteistyöstä ja kysynnän 
vähentämisestä). Kolmas kokous pidetään joulukuussa 1997 
vaihtoehtoisesta kehityksestä ja poliittisen julistuksen osa-
alueiden valmistelemiseksi. Viimeinen valmistelukokous on 
tarkoitus pitää maaliskuussa 1998 erityisistunnossa esitettävien 
asiakirjojen viimeistelemiseksi. 
Aikaisemman komission käytännön mukaisesti tämän 
tiedonannon tarkoituksena on herättää keskustelua Euroopan 
unionin jäsenvaltioissa sekä näiden valtioiden kesken, jotta 
voidaan vahvistaa yhteinen eurooppalainen toimintaohjelma 
YK:n yleiskokouksen erityisistuntoa varten. 
-2 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN 
PARLAMENTILLE 
EUROOPAN UNIONIN YHTEISEN 
TOIMINTAOHJELMAN VAHVISTAMISESTA 
HUUMEIDENVASTAISTA KANSAINVÄLISTÄ 
YHTEISTYÖTÄ KOSKEVAA YHDISTYNEIDEN 
KANSAKUNTIEN YLEISKOKOUKSEN 
ERITYISISTUNTOA VARTEN 
I. KANSAINVÄLINEN TILANNE: HUUMAUSAINEIDEN AIHEUTTAMA 
LISÄÄNTYVÄ JA KALLIS KANSAINVÄLINEN UHKA 
Huumausaineista on tullut nykyään eräs ihmiskunnan suurimmista uhkista. 
Huumausaineiden laiton tuotanto, kauppa ja käyttö uhkaavat koko ajan yksilön terveyttä 
ja kansanterveyttä, sosiaalista tasapainoa, yleistä turvallisuutta ja poliittista vakautta. 
Laittomasta huumetoiminnasta saatava huomattava taloudellinen hyöty jättää varjoon 
tämän laittoman toiminnan torjumiseen käytettävät sinänsä huomattavat kansalliset ja 
kansainväliset rahavarat. 
Huumausaineiden väärinkäytön taloudelliset kustannukset ovat OECD-maissa noin 120 
miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa, kun mukaan luetaan lainsäädännön 
täytäntöönpanosta, ehkäisevistä ohjelmista ja huumeperäisiin sairauksiin liittyvästä 
hoidosta aiheutuvat kustannukset1. Verrattaessa näitä lukuja huumetoiminnasta saatavaa 
taloudellista hyötyä koskeviin säännöllisesti esitettyihin arvioihin, joiden mukaan siitä 
saatava taloudellinen hyöty on 300—500 miljardia dollaria2, voidaan nähdä ongelman 
suuruus erityisesti, kun otetaan huomioon, että koko Afrikan bruttokansantulo (BKTL) 
on vain hieman yli 300 miljardia dollaria ja että ulkomaisten suorien sijoitusten määrä oli 
maailmanlaajuisesti keskimäärin 245 miljardia dollaria vuodessa vuosina 1990—19953. 
Se, että tilanne ei ole parantunut kansainvälisen yhteisön käsiteltyä asiaa virallisesti YK: n 
yleiskokouksen aikaisemmassa erityisistunnossa vuonna 1990, osoittaa tarpeen mukautua 
muuttuvaan kansainväliseen ympäristöön, arvioida nykyisten pyrkimysten vaikutusta ja 
tehdä päätelmiä tähänastisista kokemuksista. 
Useat osoittimet vahvistavat sen, että rohkaisevista merkeistä huolimatta ja huolimatta 
väistämättömistä eroista maiden välillä, kokonaistilanne on tuskin parantunut viime 
1 UNDCP, Report on the Economic and Social consequences of drug abuse and illicit trafficking, 1997 
2 UNDCP, World Drug Report, Oxford University Press, 1997, s. 124 
3 United Nations, Handbook of Trade and Development Statistics, taulukot 6.1 ja 5.3, New York ja 
Geneve 1997 
vuosina. Pysyvän kysynnän rohkaisemana tärkeimpien niin sanottujen luonnollisten 
huumausaineiden tuotanto on lisääntynyt entisestään: oopiumintuotanto kasvoi 20 
prosenttia vuosina 1990—1994 ja kokapensaan lehtien tuotanto kasvoi kolminkertaiseksi 
vuosina 1987—19944. Samanaikaisesti on synteettisten huumausaineiden tuotanto 
kasvanut räjähdysmäisesti viimeisen kymmenen vuoden aikana varsinkin kehittyneen 
talouden maissa. 
Huumausaineiden laittoman käytön osalta ovat kaksi muutosta erityisen huolestuttavia. 
Huumausaineiden käyttö ei ole enää lähinnä yksinomaan teollistuneiden maiden 
ongelma, vaan siitä on muodostumassa vakava ongelma useissa kehitysmaissa. 
Samanaikaisesti synteettisten huumausaineiden kulutuksen huomattavasta lisääntymisestä 
on tulossa merkittävä huolenaihe5. 
Huumausaineiden maailma on muuttunut erittäin yleismaailmalliseksi, joten alkaa olla 
yhä vaikeampaa tehdä eroa aikaisemman käytännön mukaisesti huumausaineita 
tuottavien tai niillä kauppaa käyvien maiden ja niitä kuluttavien maiden välillä. Vaikka 
tässä tiedonannossa ei käsitellä syitä näiden ilmiöiden laajaan leviämiseen ja 
voimakkuuteen, määrätietoisia huumeidenvastaisia toimia ei voida toteuttaa, jollei 
joitakin tärkeimpiä tekijöitä arvioida. Vaikka huumausaineita on aina ollut olemassa ja 
niiden väärinkäyttö on usein ollut yksittäisen henkilön tai perheen vaikeuksien syynä, 
huumausaineista on kuitenkin tullut vasta viime vuosina huomattava terveydellinen ja 
sosiaalinen ongelma. Kolme merkittävää tekijää, jotka kaikki ovat tärkeitä ongelman 
ymmärtämisen ja toimivien ratkaisujen löytämisen kannalta, näyttävät olevan syynä tähän 
kehitykseen. 
Ensiksi, huumausaineiden tuotantoon ja kauppaan liittyvä huomattava taloudellinen 
hyöty saa huumausaineiden toimittajat ottamaan suuria riskejä huumausaineita 
tarjotessaan, koska niiden tarjoaminen on kannattavaa. Huumausaineiden kieltäminen 
4 "Crops from which drugs are extracted and appropriate strategies for their reduction", YK:n sihteeristö, 
E/CN.7/1996/11, 1. maaliskuuta 1996 
5 Huumausaineiden laittoman käytön osalta Euroopassa esitetään Euroopan huumausaineiden ja 
huumeriippuvuuden seurantakeskuksen (European Monitoring Centre on Drugs and Drug Addiction -
EMCDDA) raportissa vuodelta 1997 valaiseva selvitys nykytilanteesta. Selvitys on valaiseva, vaikka 
arvioinnin suorittamisen vaikeutena on huumausaineiden väärinkäytön laittomuus ja 
tietojenkeruukäytännön epäyhtenäisyys EU:ssa. Tärkeimpiä havaintoja ovat seuraavat: kaikkialla EU:n 
alueella kannabis on yleisimmin käytetty huumausaine, vaikka sen käyttö on yleensä enemmän 
satunnaista tai jaksottaista kuin säännöllistä; useimmissa maissa amfetamiinit ovat toiseksi yleisimmin 
käytetty huumausaine, ja 1980-luvun lopulta lähtien useat maat ovat ilmoittaneet, että amfetamiinien, 
MDMA:n (ecstasy) ja jonkin verran myös LSD:n käyttö on yleistynyt nuorison keskuudessa, koska 
niiden käyttö on yhteydessä diskoihin ja suuriin "house"-tilaisuuksiin liittyvään nuorisokulttuuriin; 
EU:n väestöllä on vähemmän kokemusta heroiinista (1 %) kuin lähes mistä muusta huumeesta tahansa, 
vaikka heroiinilla on määräävä asema sellaisen väestön keskuudessa, jolla katsotaan olevan 
huumeidenkäyttöön liittyviä ongelmia, ja se on yhä suurin uhka kansanterveydelle ja yleiselle 
turvallisuudelle; kokaiinia kokeilleita on enemmän kuin heroiinia kokeilleita (4 %); huumaavien 
aineiden sekakäytöllä, lääkkeet ja alkoholi mukaan lukien, on jatkuva ja merkitykseltään lisääntyvä osa 
huumeongelmissa; pääkaupunkien ongelmakäyttäjien suhteellinen määrä näyttää olevan suurempi kuin 
muiden suurkaupunkien tai kansallisella tasolla määritettyjen käyttäjien osuus; huumeidenkäyttöön 
liittyvät terveysriskit kuten aids ja hepatiitti C ovat suuria riskejä kansanterveydelle (EU:n alueella 
saattaa olla puoli miljoonaa hepatiitti C -tartunnan saanutta huumeidenkäyttäjää, ja tämä sairaus tarttuu 
50—100 kertaa helpommin kuin aids). 
lailla nostaa itse asiassa huumausaineiden hintaa laittomilla markkinoilla ja vaikeuttaa 
niiden saantia, mikä vähentää niiden käyttöä. Toisaalta huumausaineiden kieltäminen 
kannustaa käyttämään vaarallisempia korvikkeita ja edistää järjestäytyneen rikollisuuden 
saaman huomattavan taloudellisen hyödyn kasvua. 
Toiseksi, kaksi ensinäkemältä vastakkaista tekijää pitää yllä paradoksaalisesti 
huumausaineiden pohjattomia markkinoita. Toinen näistä tekijöistä on kasvavista tuloista 
johtuva ostovoiman paraneminen. Toinen tekijä on lisääntyvä sosiaalinen ja kulttuurinen 
syrjäytyminen, jota tapahtuu sekä teollistuneissa että kehittyvissä yhteiskunnissa. Vaikka 
onkin todennäköisempää, että köyhemmät ryhmät lankeavat helpommin 
huumausaineiden virittämään ansaan, huumausaineiden vaikutuspiiriin kuuluvat lopulta 
kaikki yhteiskuntaluokat. 
Kolmanneksi, liikenne-ja tietoliikennevälineiden jatkuva pafaneminen aiheuttaa sen, että 
huumausaineiden toimittaminen, rahaliikenne ja rahanpesu ovat entistä helpompaa ja 
halvempaa. Taloudellisen toiminnan maailmanlaajuistuminen ja Internetin 
vallankumouksellinen vaikutus, johon liittyy huumausaineiden valmistusta ja käyttöä 
koskevien tietojen saatavuus, ovat vain viimeisimpiä muutoksia tällä alalla. 
II. KANSAINVÄLISEN UHKAN KOHTAAMINEN 
Sekä ongelmien suuruus että siihen liittyvät asioiden keskinäiset riippuvuussuhteet 
edellyttävät, että kansallisia pyrkimyksiä tuetaan kansainvälisellä yhteistyöllä. Koska 
tarjonnan ja kysynnän vähentäminen lujittavat keskenään toisiaan, yhteiskuntien on 
toimittava samanaikaisesti sekä kysynnän että tarjonnan alalla. Tarjonnan alaan kuuluvat 
huumausaineiden tuotanto ja kauppa sekä rahanpesu. Molemmilla aloilla on jaetun 
kansainvälisen vastuun periaatteen ohjattava kaikkia huumeidenvalvontaan kohdistuvia 
pyrkimyksiä, jos halutaan todella onnistua. 
Tämän vuoksi etusijalle on asetettava viisi lähestymistapaa: 
• huumeidenvalvonnan osatekijöiden sisällyttäminen keskeisiin politiikkoihin 
kuten terveys-, koulutus-ja tutkimuspolitiikkoihin; 
• kestävän kehityksen edistäminen sen laajimmassa mahdollisessa merkityksessä, 
koska huumausaineiden tuotanto ja kauppa johtuvat eri taloudellisen toiminnan 
lajeista saatavan suhteellisen taloudellisen hyödyn eroista ja usein laillisten työ-
ja tulomahdollisuuksien puuttumisesta; 
keskittyminen huumeidenvalvontaan, joka perustuu strategiseen näkemykseen, 
jonka mukaan kaikkein vaarallisimpien huumausaineiden käyttö ei johdu 
pelkästään yksittäisten ihmisten tekemistä valinnoista, vaan myös sosiaalisista 
olosuhteista, joiden vuoksi tietyt ryhmät syrjäytyvät yhteiskunnassa; 
huumausaineiden käyttöön liittyvän perusehkäisyn, hoidon ja kuntoutuksen 
edistäminen muun muassa ehkäisevän koulutuksen, ihmisen terveyteen 
kohdistuvien välittömien ja pitkän aikavälin vaikutusten tutkimisen sekä 
huumausaineiden käytöstä johtuvia psyykkisiä sairauksia koskevien tietojen 
avulla; 
• lainsäädännön täytäntöönpanon lujittaminen huumausaineiden tuottajiin ja 
kauppiaisiin sekä rahanpesuun kohdistuvien oikeudellisten sekä poliisin ja tullin 
toimesta toteutettavien sellaisten toimien avulla, joilla voidaan kaventaa 
huumausaineiden toimittajien todennäköisiä taloudellisen hyödyn marginaaleja ja 
tällä tavoin vähentää näiden rikastumismahdollisuuksia. 
Jotta näiden lähestymistapojen vaikutus maailmanlaajuiseen huumetilanteeseen voidaan 
varmistaa, tarvitaan kansainvälisellä tasolla tapahtuvaa yhteensovittamista sekä yleistä 
yhteisymmärrystä ratkaistavana olevista asioista ja toteutettavista toimenpiteistä. Tässä 
yhteydessä YK:n järjestelmä on tehokkaimmillaan, koska se maailmanlaajuisen 
jäsenistön ja sopimustentekovalmiuksien avulla sopii erinomaisesti käsittelemään 
valtakunnalliset rajat ylittäviä ongelmia; 
Itse asiassa oikeudellisesti sitovien välineiden perusta on kehitetty YK: n toimielimissä. 
Tällä foorumilla on tapahtunut myös kansainvälinen lähentyminen, kun kyse on 
ongelman tärkeydestä ja huumeidenvastaisesta laaja-alaisesta strategiasta. Tämä on 
tapahtunut siitä huolimatta, että maiden välillä on huomattavaa erimielisyyttä siitä, 
millainen suhteellinen paino annetaan ongelman eri osa-alueille sekä siitä, mikä on 
tärkeysjärjestys ja mitä menetelmiä noudatetaan erityispolitiikkojen täytäntöönpanossa. 
m. EUROOPAN UNION LAAJA-ALAISET TAVOITTEET ERITYISISTUNNON 
OSALTA 
Huumausaineilla on huomattavia vaikutuksia sekä EU:n että maailman maiden ja 
kansalaisten vakauteen, turvallisuuteen ja hyvinvointiin. Koska näiden säilyttäminen on 
yksi YK:n peruskirjan sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tavoitteista, yhteisöllä 
ja sen jäsenvaltioilla on tärkeä vastuu varmistaa erityisistunnon onnistuminen. Sekä EU:n 
kansalaiset että sen kansainväliset kumppanit odottavat EU:n huolehtivan vastuustaan. 
Cannesissa ja Madridissa vuonna 1995 ja Dublinissa vuonna 1996 kokoontuneen 
Eurooppa-neuvoston hyväksymässä EU:n huumeidenvastaisessa toimintaohjelmassa 
vuosiksi 1990—1995 annetaan kyseisiin odotuksiin liittyvä poliittinen valtuutus. 
Kuten missä tahansa muussa kansainvälisessä konferenssissa, on löydettävä tasapaino 
optimististen toiveiden ja käytännön odotusten välillä. Euroopan unionin on harkittava 
realistisesti, mitä tässä istunnossa voidaan saavuttaa, koska se ei voi odottaa (vaikka se 
sitä toivoisikin), että lähitulevaisuudessa kaikki maat antavat ja panevat täytäntöön 
laajalle ulottuvia säädöksiä ja toteuttavat toimenpiteitä unionin jäsenvaltioiden tavoin. 
EU:n on kuitenkin samanaikaisesti voimakkaasti kannustettava kansainvälistä yhteisöä 
tarkastelemaan tämänhetkisiä pyrkimyksiä, käsittelemään uusia uhkia ja suuntaamaan 
jaettua vastuuta kansainväliseen huumeidentorjuntaan. 
Erityisistunnon onnistumisen varmistamiseksi EU:n pyrkimysten on perustuttava 
kolmeen päätavoitteeseen: 
-6 
• yhteisvastuun periaatteen vahvistaminen ja käytännön toteuttaminen 
erityisistunnosta annetun YK:n päätöslauselman6 ja Cochabambassa annetun 
EU:n ja Rion ryhmän julistuksen mukaisesti. Kyseisessä julistuksessa esitettiin 
tämä periaate ensimmäisen kerran selvästi EU:n ulkoisiin suhteisiin liittyvässä 
asiayhteydessä; 
poliittisen sysäyksen antaminen YK:n jäsenvaltioille siten, että 
huumeidentorjunta on päällimmäisenä kansainvälisellä asialistalla ja se on 
olennainen osa keskeisiä politiikkoja; 
• poliittinen edistyminen aloilla, joilla EU on jo määritellyt etunsa ja osoittanut 
tiettyä yksimielisyyttä. 
Viimeksi mainittu koskee erityisesti sopimukseen pääsyä huumausaineiden väärinkäytön 
ehkäisemistä koskevasta julistuksesta (huumausaineiden kysynnän vähentämistä koskevat 
ohjeelliset periaatteet). Tämä on tärkeä uusi saavutus, kun sitä verrataan YK:n 
yleissopimuksiin, joissa tätä kysymystä käsitellään erittäin vähän. Tämä koskee myös 
synteettisten huumausaineiden aiheuttamia uusia uhkia. On tarpeellista tehdä selväksi 
kansainvälisen yhteisvastuun merkitys. Tämän lisäksi EU:n edun mukaista on kannustaa 
lisätoimintaa yhteisön toimivaltaan kuuluvilla aloilla, erityisesti kun kyse on rahanpesusta 
ja huumausaineiden kemiallisten esiasteiden valvonnasta. Rahanpesun osalta on tärkeää 
vaatia rahoitusalan rahanpesutyöryhmän antaman 40 suosituksen yleistä hyväksymistä 
sekä tehokkaampaa toimintaa niin kutsuttujen rahoituskeitaiden osalta. Huumausaineiden 
esiasteiden valvonnalla on toisaalta merkittävät vaikutukset kauppapolitiikkaan. Lisäksi 
on tarpeen tukea YK:n elinten tehtävää huumeidenvastaisessa toiminnassa ja kannustaa 
YK:n asiakirjojen yleistä ratifiointia. 
Tämä YK:n erityisistunto pidetään osana YK:n konferenssien ja huippukokousten sarjaa 
(Rio, Wien, Kairo, Peking, Kööpenhamina), joiden tarkoituksena on edistää 
ihmiskeskeistä kestävää kehitystä. Tavan, jolla huumeasiaa käsitellään, on oltava 
yhdenmukainen kansainvälisen yhteisön tässä yhteydessä tekemien sitoumusten kanssa, 
erityisesti kun kyse on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien täydellisestä 
kunnioittamisesta. 
IV. EUROOPAN UNIONIN ASETTAMA ERITYINEN TÄRKEYSJÄRJESTYS 
ERITYISISTUNTOA VARTEN 
Samanaikaisesti kun YK:n elimissä valmistellaan erityisistuntoa, EU on sitoutunut ja 
halukas keskustelemaan erityisistunnosta vuoden 1998 alkupuoliskolla kahdenvälisissä ja 
alueellisissa kokouksissa (mukaan lukien muun muassa San Jose, EU:n ja Rion ryhmän 
ministeritason tapaamiset sekä EU:n ja ASEAN-maiden ja EU:n ja AKT-maiden välinen 
vuoropuhelu). Tämän vuoksi on erityisen tärkeää, että EU vahvistaa yhteisen 
tärkeysjärjestyksen erityisistunnossa käsiteltäville asioille. 
"International action to combat drug abuse and illicit production and trafficking", joulukuussa 1996 
annettu päätöslauselma 55/64 
-7 
Maaliskuussa 1997, kun YK: n huumausainetoimikunta laati erityisistunnon valmistelua 
koskevan asialistan, valittiin useita aiheita käytäviä keskusteluja varten. Aikajärjestyksen 
mukaisesti nämä aiheet ovat: huumausaineiden kemialliset esiasteet, synteettiset 
huumausaineet, oikeudellinen yhteistyö, rahanpesu, vaihtoehtoinen kehitys ja kysynnän 
vähentäminen. 
Näitä aloja sekä muita asiaan liittyviä aiheita koskevien EU:n puheenvuorojen olisi 
keskityttävä seuraaviin seikkoihin: 
A. Kysynnän vähentäminen 
1. Kysynnän vähentämistä olisi korostettava kaikkien huumeidenvastaisten 
strategioiden tärkeänä välineenä. 
2. Kysynnän vähentämisen sekä sosiaalisen yhdentymisen ja yhteenkuuluvuuden välistä 
suhdetta olisi painotettava voimakkaasti. On tarpeen erityisesti laatia politiikkoja, 
joiden turvin kaikki ihmiset voivat toimia täysimääräisesti yhteiskunnassa ja joilla 
edistetään inhimillisiä arvoja, joihin kuuluvat monien muiden seikkojen lisäksi 
henkiset pyrkimykset. Huumeidenvastainen toiminta edellyttää toimivan 
tärkeysjärjestyksen määrittämistä erityisesti nuorille tarkoitettujen työpaikkojen 
luomiselle sekä aikaisempaa kattavampia sosiaaliturvajärjestelmiä, tukea tarjoavia 
julkisia palveluja ja perherakenteita lujittavaa sosiaalista ympäristöä. 
3. Olisi tunnustettava, että huumausaineiden kysynnän vähentäminen koskee kaikkia 
ehkäisevän toiminnan aloja huumekokeilujen ehkäisemisestä huumausaineiden 
väärinkäytön aiheuttamien kielteisten terveydellisten ja sosiaalisten seurausten 
vähentämiseen. Tämän vuoksi siihen sisältyvät tiedottaminen, koulutus, 
valistaminen, ajoissa tapahtuva asioihin puuttuminen, neuvonta, hoito, kuntoutus, 
huumausaineiden käytön uudelleenaloittamisen estäminen, jälkihoito ja sosiaalinen 
jälleensopeuttaminen. 
4. Olisi tuettava huumeriippuvuuden biologisia, lääketieteellisiä ja sosiotaloudellisia 
näkökohtia ja huumausaineiden väärinkäytön vaikutuksia ihmisten terveyteen ja 
eliniänodotteeseen koskevaa tutkimustoimintaa. 
5. Olisi tuettava voimakkaammin sekä huumenäkökohtien sisällyttämistä keskeisiin 
politiikkoihin että yhteensovittamista sellaisten eri politiikkojen ja ohjelmien välillä, 
joilla on vaikutus huumausaineiden kysynnän vähentämiseen (erityisesti 
tutkimustoiminta, peruskoulutus ja ammatillinen koulutus, terveys ja oikeudelliset 
toimenpiteet), sekä kysyntää vähentäviä toimia riittävien arviointikeinojen avulla. 
6. Kokemusten ja tietojen vaihtoa olisi lisättävä ottaen asianmukaisesti huomioon 
kulttuuritausta ja erityistekijät keskeisimmissä terveydellisiä ja sosiaalisia näkökohtia 
koskevissa aloitteissa. Tässä yhteydessä erityisen tärkeitä ovat yhteisön 
kumppanuuteen ja yhteiskunnan osallistumiseen perustuvat aloitteet sekä 
huumausaineille alttiina oleville ryhmille kuten nuorisolle, huumausaineiden 
väärinkäyttäjille ja entisille huumausaineiden väärinkäyttäjille suunnatut toimet. 
7. Erityisesti kehitysmaiden olisi määriteltävä kansallinen terveyspolitiikkansa, jotta 
huumeidenvalvontaan liittyvät kysynnän vähentämistä koskevat näkökohdat voidaan 
sisällyttää jo käynnissä oleviin terveysohjelmiin. 
B. Synteettiset huumausaineet 
1. Olisi tunnustettava, että huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden muihin 
lajeihin verrattuna uusien synteettisten huumausaineiden kehittämisestä ja 
ilmestymisestä markkinoille on tullut nopeasti kasvava ongelma maailmassa ja että 
siihen liittyy erityisiä haasteita: synteettisiä huumausaineita on helppo tuottaa, niiden 
kemiallinen rakenne muuttuu jatkuvasti ja niiden valmistuksessa voidaan käyttää 
useita eri huumausaineiden esiasteita. 
2. Olisi tunnustettava, että yhteiskunnan reagoiminen niin kutsuttuihin muunnettuihin 
(designer) huumausaineisiin on ollut erittäin vaisua, mikä ei ole ollut oikeassa 
suhteessa näiden huumausaineiden aiheuttamaan vaaraan ja niiden valmistuksen 
helppouteen nähden. 
3. Olisi korostettava tarvetta saada tosiasioihin perustuvaa tietoa synteettisten 
huumausaineiden kehittämisestä ja panna vireille tutkimustoimintaa, lisätä tietämystä 
ja kerätä asiaa koskevia tietoja amfetamiiniryhmän stimulanttien käytön 
vaikutuksesta terveyteen sekä siihen liittyvistä sosiaalisista, taloudellisista ja 
kulttuurisista tekijöistä. Esimerkkiä Euroopan unionin toiminnasta tällä alalla7 
voidaan käyttää tämän ehdotuksen tukena. 
4. Olisi tunnustettava tarve vahvistaa uusien synteettisten huumausaineiden ja niiden 
esiasteiden valvontajärjestelmää. Neuvoston 16 päivänä kesäkuuta 1997 hyväksymä 
yhteinen toiminta uusia synteettisiä huumausaineita koskevien tietojen vaihdosta, 
riskien arvioinnista sekä valvonnasta, jonka tarkoituksena on luoda perusta uusien 
synteettisten huumausaineiden saattamiseksi valvonnan alaiseksi, voidaan esittää 
esimerkkinä, kun tällainen tarve otetaan puheeksi. Voidaan myös mainita 
aikaisempaa joustavamman psykotrooppisia aineita koskevan luettelointijärjestelmän 
(kiireellisiä tapauksia koskevat luettelot, aineiden analogeihin perustuva käytäntö, 
yleisiin määrittelyihin perustuva käytäntö) käyttöönotosta; kyseinen järjestelmä on 
tarkasteltavana tietyissä jäsenvaltioissa. 
5. Ehkäisevien kampanjoiden osalta olisi korostettava nuorisolle suunnattua 
asianmukaista toimintaa, joka on huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemistä 
koskevaan yhteisön toimintaohjelmaan liittyvän toiminnan mukaista. 
7 Tämä koskee erityisesti sekä EMCDDAin ja Europolin huumeyksikön toimittamia tietoja synteettisten 
huumausaineiden käytön ja kaupan laajuudesta. Yhtä tärkeitä ovat myös Euroopan yhteisön tukemat 
ylikansalliset koehankkeet, joilla pyritään ottamaan käyttöön järjestelmä, jonka avulla havainnoidaan 
huumausaineiden käytön muutoksia nuorten keskuudessa, arvioidaan huumausaineiden käytön 
esiintymistä tietyissä yhteyksissä kuten teknomusiikkitapahtumissa ja kehitetään ylikansallista tietojen 
vaihtoa. Yhteisö on lisäksi määrittänyt synteettisiin huumausaineisiin liittyviä erityisiä vaaroja 
koskevan tutkimustoiminnan ensisijaiset kolme aluetta, jotka ovat (1) lääketiede, farmakologia ja 
toksikologia, (2) psykologia ja sosiologia ja (3) epidemiologia ja valvonta. 
9-
6. Edellä esitetyn perusteella olisi vahvistettava heinäkuussa 1997 pidetyssä YK:n 
huumausainetoimikunnan erityisistuntoa koskevassa valmistelukokouksessa 
ehdotettu amfetamiiniryhmän stimulanttien valmistusta, kauppaa ja väärinkäyttöä 
koskevan toimintasuunnitelman luonnos. 
C. Vaihtoehtoinen kehitys 
1. Vaihtoehtoista kehitystä olisi vahvistettava, jotta voitaisiin siirtyä laittomien 
kasvien viljelyyn perustuvasta tuotantojärjestelmästä lailliseen viljelyyn, ottaen 
huomioon sen taloudellisen ulottuvuuden lisäksi laajemmin kyseisten väestöryhmien 
yleiset elinolot. 
2. Olisi tunnustettava, että vaihtoehtoinen kehitys on ensisijaisesti niiden maiden 
vastuulla, joissa huumeiden tuotanto tapahtuu. Kansainvälisellä yhteistyöllä olisi 
tuettava vaihtoehtoista kehitystä, sikäli kuin on takeet siitä, että ohjelmilla 
varmistetaan lopullinen luopuminen laittomien kasvien viljelystä. 
3. Olisi tunnustettava, että vaihtoehtoinen kehitys ei ole mahdollista ilman 
tapauskohtaista vuoropuhelua niiden väestöryhmien kanssa, joihin asialla saattaa 
olla vaikutusta, sekä viranomaisten ja mahdollisesti kansainvälisten avunantajien 
kanssa. Tässä vuoropuhelussa pitäisi käsitellä uusia vaihtoehtoisia tulonlähteitä ja 
työllistäjiä sekä aikatauluja taloudellisen toiminnan siirtämiseksi laittomasta 
lailliseen tuotantoon, mikä kaikki edellyttää hajautettujen rakenteiden ja 
demokraattisen osallistumisen tunnustamista. 
4. Sellaisen tehokkaan ja uskottavan valvonta- ja tarkastusmekanismin tarve, joka 
perustuu yleisesti sovittuihin päämääriin ja tavoitteisiin laittomasta tuotannosta 
luopumisen pysyvyyden varmistamiseksi. Tämä järjestelmä edellyttää maan 
hallinnon tuen lisäksi asianomaisten väestöryhmien osallistumista niitä edustavien 
laitosten kautta. 
D. Kemialliset esiasteet 
1. Olisi tunnustettava, että pelkästään lakeihin perustuva lähestymistapa on liian 
suppea: huumausaineiden esiasteiden väärinkäyttö on laillisen kaupan poikkeama, ja 
väärinkäytön estämispyrkimyksissä on otettava huomioon laillisen kaupan 
perustellut tarpeet. Näin ollen yhteistyö teollisuuden kanssa on olennaista. 
2. Olisi hyväksyttävä, että tehokkain tapa esiasteiden väärinkäyttöön puuttumiseksi 
on kansainvälisen esiasteiden valvontamekanismin kohdentaminen rajoitettuun 
määrään tiettyjä kemiallisia aineita sellaisen järjestelmän mukaisesti, joka vastaa 
kunkin tuotteen ominaisuuksia ja kauppatapoja. 
3. Olisi tunnustettava, että esiasteinen väärinkäyttö on kolmiosainen ongelma, josta 
ovat vastuussa tuojat, kauttakulkumaat ja viejät. Tämän vuoksi on tärkeää varmistaa, 
että on olemassa asianmukaisia keinoja väärinkäytön vähentämiseksi 
maailmanlaajuisella tasolla: maiden, erityisesti tuoja- ja kauttakulkuvaltioiden, 
pitäisi yksilöidä ja toimittaa säännöllisesti ajan tasalle saatettuja tietoja 
kumppaneilleen keskeisistä kysymyksistä esiastelähetyksiä koskevien tietojen 
lähettämistä ja vastaanottamista varten; tuojamaiden olisi toimitettava ajoissa 
palautetta vientiä koskevista ennakkoilmoituksista. Kun lähetyksen väärinkäyttöä 
epäillään, kyseisten maiden asianomaisille hallintoelimille olisi annettava viipymättä 
tietoa, jotta toimia voitaisiin toteuttaa ajoissa. 
4. Kahdenvälisiä sopimuksia kolmansien maiden kanssa on edistettävä, sillä niillä 
edistetään laajaa tietojen vaihtoa esiasteiden väärinkäytön torjunnassa ja ne voivat 
olla hyödyllinen väline esiasteiden valvontajärjestelmän ylläpitämiseksi, 
vakiinnuttamiseksi ja laajentamiseksi. Silloin kun nämä sopimukset ovat osa 
alueellista lähestymistapaa, niissä voidaan ottaa huomioon esiasteiden 
väärinkäyttöön liittyvä valtakunnallisten rajojen ylittäminen. 
5. Edellä esitetyn perusteella olisi tuettava luonrlbsta esiasteita koskevaksi 
toimintasuunnitelmaksi, joka esitettiin YK:n huumausainetoimikunnan 
valmistelukokouksessa vuoden 1997 heinäkuussa, jos siinä varmistetaan, että 
suunniteltu valvontajärjestelmä on käyttökelpoinen ja että tietosuoja varmistetaan 
arkaluonteisia tietoja vaihdettaessa. 
6. Uusien synteettisten huumausaineiden esiasteiden osalta olisi huomattava 
samanlaisen valvontamekanismin perustamisen soveltumattomuus, jollaista 
käytetään vuoden 1988 Wienin yleissopimuksessa lueteltujen 22 aineen osalta, 
koska nämä esiasteet kehittyvät nopeasti. Tämän vuoksi luetteloitujen esiasteiden 
määrän lisääminen johtaisi ainoastaan esiasteiden valvontajärjestelmän yleisen 
tehokkuuden heikkenemiseen ja haittaisi toimijoiden ja viranomaisten yhteistyötä. 
7. Luetteloimattomille, synteettisten huumausaineiden valmistuksessa käytettäville 
esiasteille olisi laadittava erityinen valvontaluettelo edellyttäen, että luetteloissa 
otetaan huomioon sopimuspuolten kansalliset ja alueelliset tarpeet, tällaisen 
valvontaluettelon muuttuvuus sekä teollisuuden ja kaupan kanssa tehtävän 
yhteistyön periaate. 
E. Rahanpesu 
1. Olisi tunnustettava, että kansainvälinen huumekauppa perustuu suureen 
taloudelliseen hyötyyn. Saatuja suuria varoja käytetään huumekaupan kehittämiseen 
ja helpottamiseen, muun rikollisen toiminnan rahoittamiseen, ja varojen pesun 
jälkeen niitä sijoitetaan myös fyysiseen omaisuuteen ja rahoitusomaisuuteen, 
kiinteistöihin ja muuhun lailliseen liiketoimintaan. 
2. Olisi hyväksyttävä, että vaikka usein kuvitellaan, että maahan suuntautuvat 
rahavirrat ovat aina toivottavia ja hyödyllisiä, rikollisesti hankittu raha lopulta 
heikentää heikkojen maiden yhteiskunnallista, oikeudellista ja poliittista vakautta. 
Sillä on myös vakavia makrotaloudellisia vaikutuksia, ja se saattaa heikentää 
laillista rahoitusalaa kohtaan tunnettua luottamusta tai tuhota sen. 
3. Olisi tunnustettava, että huumeidentorjuntapyrkimyksiin kuuluu olennaisena 
osana rahanpesun estäminen, rahanpesijöiden asettaminen rikosoikeudelliseen 
11 -
vastuuseen ja tuomitseminen sekä rikollisesti hankitun rahan jäljittäminen ja 
takavarikointi. 
4. Olisi hyväksyttävä laajemmin se, mikä näkyy YK:n tasolla UNDCP:n sekä 
rikosten ehkäisyn ja rikosoikeuden jaoston välisenä yhteytenä, että ainoastaan 
huumerahan pesuun puuttuminen ei enää riitä. Rahanpesun tekeminen rikolliseksi 
edellyttää, että sen katsotaan olevan seurausta rikoksesta. Mitä enemmän 
seuraamuksia on käytettävissä, sen helpompaa on rikollisesti hankitun rahan 
jäljittäminen ja tarvittavan kansainvälisen yhteistyön aikaansaaminen. 
5. Olisi vaadittava päättäväisiä toimia kaikkia rikollisesti hankittujen varojen 
rahoituksellisia ja liiketoiminnallisia turvapaikkoja vastaan. 
6. Olisi vahvistettava, että paras väline kattavaan ja tehokkaaseen kansainväliseen 
toimintaan rahanpesua vastaan on rahoitusalan rahanpesutyöryhmä (FATF) ja että 
kansainvälisenä normina olisi noudatettava FATF:n 40:tä suositusta. 
F. Lahjonta 
1. Olisi tunnustettava, että huumekauppaan ja muihin järjestäytyneen rikollisuuden 
muotoihin liittyy olennaisesti lahjontaa. Huumekauppiaat käyttävät lahjontaa 
voidakseen käydä rikollista kauppaa, välttyäkseen rangaistuksilta, peittääkseen 
toimiaan, käyttääkseen vaikutusvaltaa ja pestäkseen rikollisesti hankkimiaan varoja. 
2. Parhaillaan neuvoteltavat kansainväliset rikosoikeudelliset välineet olisi saatava 
valmiiksi. Näitä ovat luonnos OECD:n yleissopimukseksi ulkomaalaisten 
viranomaisten lahjonnan torjunnasta kansainvälisissä liiketoimissa ja luonnos 
Euroopan Neuvoston yleissopimukseksi korruptiosta. 
3. Yleistä tietämystä olisi parannettava ja yleistä etiikkaa edistettävä sekä olisi 
vaadittava asianmukaisten työ- ja elinolojen luomista lahjonnalle alttiissa 
ammatteissa ja asemissa toimivien suojelemiseksi. 
4. Olisi pidettävä yllä lainsäädännöllistä ympäristöä, jolla taataan tehokkuuden 
saavuttamiseksi tarvittava avoimuus. 
G. Oikeudellinen yhteistyö 
1. Tarvittaessa olisi pyrittävä monenvälisten rikollisten luovutusta ja keskinäistä 
apua koskevien yleissopimusten ratifiointiin. 
2. Olisi tuettava kahdenvälisten sopimusten tekemistä rikollisten luovuttamisesta ja 
keskinäisestä avunannosta ottaen huomioon YK:n mallisopimusten suuntaviivat. 
3. Vakavia rikoksia koskevien kansainvälisten keskinäisen avun pyyntöjen käsittely 
olisi asetettava samalla tavalla etusijalle kuin kansallisissa menettelyissä. 
12-
4. Olisi otettava käyttöön soveltuvia mekanismeja tietojen vaihtoa varten ja 
oikeusviranomaisten yhteyksien helpottamiseksi. 
5. Tuomareiden ja muiden oikeusjärjestelmän viranomaisten henkilövaihto- ja 
koulutusohjelmia olisi tuettava. 
H. YK:n huumeidenvalvontaelinten vahvistaminen 
1. Olisi varmistettava, että YK:n uudistaminen huumeiden alalla pysyy 
erityisistunnon lopullisella asialistalla. Tämä johtuu sekä EU:n vahvasta 
sitoutumisesta YK:n uudistamiseen yleensä sekä tarpeesta vahvistaa koko 
erityisistuntomenettelyn uskottavuus, joka joutuisi kyseenalaiseksi, jos YK:n jäsenet 
päättäisivät uusista toimista järjestämättä rakenteita ja keinoja niiden tehokkaaksi 
toteuttamiseksi. 
2. Olisi tunnustettava, että YK:n huumeidenvalvontaelinten nykyistä rakennetta ja 
toimintaa on parannettava. Olisi myönnettävä, että pääsihteerin ehdotuksissa YK:n 
uudistamiseksi huumeiden alalla ei käsitellä, edes vaikka ne toteutettaisiin8, kolmea 
tällä hetkellä suurinta puutetta: YK:n huumausainetoimikunnan toimivuutta ja 
UNDCP:n hallintoa ja rahoitusta.9 
3. Olisi vaadittava parannuksia huumausainetoimikunnan asialistan laatimistapaan 
ja huumausainetoimikunnan kokousten valmistelutyöhön sihteeristössä. Sihteeristön 
valmistelutyöhön olisi otettava mukaan kaikki asianomaiset YK-elimet, mukaan 
lukien erityisjärjestöt, Bretton Woods -toimielimet ja tarvittaessa 
kansalaisyhteiskunta. Sillä olisi myös pyrittävä helpottamaan 
toimintasuuntautuneiden suositusten soveltamista YK:n elimiin ja jäsenvaltioihin. 
Huumausainetoimikunnassa käytävien keskustelujen asiasisältöä olisi parannettava 
ja huumausainetoimikunnan päätöslauselmia olisi seurattava järjestelmällisesti. 
4. Kansainvälistä huumausainetoimikuntaa (INCB) olisi tuettava, koska se on 
asiantuntijaelin YK: n huumeyleissopimusten käytännön soveltamisessa, 
huumausaineiden kaupan suuntausten analysoimisessa ja YK:n jäsenvaltioille 
annettavien suositusten laatimisessa. 
5. Olisi tunnustettava, että huumausainetoimikunnan vahvuutena on pikemminkin 
sen normatiivinen asema kuin sen nykyinen toiminta UNDCP:n hallintoelimenä. 
YK:n pääsihteerin laajan, YK:n uudistamista koskevan paketin ehdotuksista ainoastaan kaksi koskee 
suoraan huumeongelmaa käsitteleviä YK:n toimielimiä. Toinen on yhteisen johtorakenteen luominen 
UNDCP:lle sekä rikosten ehkäisyn ja rikosoikeuden jaostolle. Toisella on tarkoitus sulauttaa YK:n 
huumausainetoimikunta sekä rikosten ehkäisyn ja rikosoikeuden komitea yhteen. Ensimmäistä 
ehdotusta on käsitelty yleiskokouksen päätöslauselmassa A/RES/52/11 ja se on jo pantu täytäntöön. 
Toisen ehdotuksen hyväksyntä jäsenvaltioissa ei ole varmaa. 
YK:n huumausainetoimikunnan (tai vielä perustamatta olevan uuden komitean) toimivuuden 
ongelmaan ei puututa pääsihteerin uudistuspaketissa. Myöskään UNDCP:n hallintoa ei käsitellä 
lainkaan. UNDCP:n rahoitusta ei käsitellä sinänsä, mutta jotkut paketin suosituksista, erityisesti 
kehitysavun rahoittamista koskevat, saattaisivat koskea UNDCP:tä. 
13 
Olisi peräänkuulutettava tehokkaampaa hallintorakennetta, joka edistäisi 
kehitysmaiden ja teollisuusmaiden vuoropuhelua ja joka vastaisi muiden YK:n 
rahastojen ja ohjelmien nykyisiä hallintorakenteita. Uusi hallintorakenne olisi 
muodostettava tällä hetkellä tärkeimmistä rahoittajista sekä kehitysmaiden ja niiden 
muodostamien alueiden edustajista. 
6. UNDCP:n toimien rahoitusta olisi parannettava niin, että keskeisille toimille 
myönnetään lisää rahoitusta, mikä vähentäisi nykyistä riippuvuutta UNDCP:n 
toimintaa varten annettavista vapaaehtoisista maksuista. Erityisistunnon tavoitteista 
yhden pitäisi olla sellaisten uusien rahoitustapojen suunnittelu, joissa näkyy 
kumppanuuden periaate, vastuun jakaminen ja maksukyky ja joilla voidaan taata 
riittävät ja ennalta tiedetyt varat niiden toimien rahoittamiseksi, joita UNDCP:n 
odotetaan toteuttavan. 
V. PÄÄTELMÄT 
Viimeisten kahden vuosikymmenen aikana on pyritty voimakkaasti huumeongelman 
torjuntaan kansainvälisellä tasolla. Kaksi hyvää esimerkkiä on kysynnän 
vähentämisen tärkeyden sekä uusien synteettisten huumausaineiden aiheuttamien 
uhkien tunnustaminen. Vielä on kuitenkin paljon tehtävää. 
Tärkeintä olisi varmistaa se, että tunnustetaan huumeiden olevan maailmanlaajuinen 
ongelma, jonka torjumisen on perustuttava tuottaja-, kuluttaja- ja välittäjämaiden 
vastuunjakamisen periaatteeseen. 
Lisäksi huumeasia on hyväksyttävä osaksi kaikkea kansainvälistä keskustelua, 
riippumatta siitä, onko kyse kestävästä kehityksestä tai turvallisuusnäkökohdista. 
Tässä yhteydessä etusijalle on asetettava järjestelmät, joilla lujitetaan yhteistyötä ja 
saavutetaan vastakaikua isäntämailta, yksisuuntaisten toimien sijaan. 
Huumeiden kysynnän ja tarjonnan pienentäminen edellyttävät kumpikin 
yhteiskunnallisia ja poliittisia muutoksia tulojen ja työpaikkojen lisäämiseksi sekä 
usein kehityksen tulosten tasaisempaa jakoa. Riittämätön edistys köyhyyden 
torjunnassa sekä työpaikkojen ja oikeudenmukaisempien sosiaalisten olojen 
luomisessa, joita vaadittiin sosiaalisen kehityksen huippukokouksessa, 
myötävaikuttaa osaltaan sellaisen ympäristön syntyyn, joka suosii huumeiden 
käyttöä ja viljelyä sekä niillä käytävää kauppaa. Koska sosiaaliset olot näyttävät 
maailmanlaajuistumisella ja taloudellisella kasvulla saavutetusta tehokkuudesta 
huolimatta huonontuneen useissa maissa ja sosiaaliryhmissä, hallitusten on 
varmistettava, että heikommassa asemassa olevilla ryhmillä on vaihtoehtoja. 
Erityisistunto antaa ainutlaatuisen tilaisuuden parantaa ponnisteluja ja saada 
tuottaja-, käyttäjä- ja välittäjämaat kohtaamaan nämä monimutkaiset yhteiset 
haasteet. 
Tämän tiedoannon perusteella komissio ehdottaa, että neuvosto: 
a) ottaa tämän tiedonannon huomioon ja käyttää sitä yhteisenä perustana yhteisön ja 
sen jäsenvaltioiden lausunnoille erityisistunnossa; 
14-
b) ottaa huomioon, että komissio esittää yhteisön puolesta erityisistunnossa yhteisön 
hyväksymät kannat huumausaineiden kemiallisista esiasteista; 
c) antaa komissiolle valtuudet vahvistaa toimivaltansa mukaisesti ja jäsenvaltioiden 
kanssa tehtävän yhteensovittamisen jälkeen yhteisön puolesta poliittinen julistus 
tai sitoumukset, jotka erityisistunnossa hyväksytään ja jotka vastaavat tässä 
tiedonannossa esitettyjä periaatteita, tavoitteita ja asioiden tärkeysjärjestystä; 
d) ottaa huomioon, että komissio neuvottelee tätä varten läheisesti jäsenvaltioiden 
kanssa. 
- 15 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 670 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 11 10 
Luettelonumero : CB-C0-97-688-FI-C 
ISBN 92-78-28736-9 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg