[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 12.5.2010

KOM(2010) 238 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS

LÄHENTYMISKEHITYKSEN ARVIOINTI 2010(Laadittu perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan mukaisesti)

{SEK(2010) 598}

KERTOMUKSEN TAVOITE

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä 'SEUT-sopimus', 140 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio ja EKP antavat vähintään kahden vuoden välein tai, jos jäsenvaltio, jota koskee poikkeus, näin pyytää, neuvostolle kertomuksen jäsenvaltioiden edistymisestä talous- ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvien jäsenvaltioiden velvollisuuksien täyttämisessä. Komission ja EKP:n viimeisimmät säännölliset lähentymiskertomukset hyväksyttiin toukokuussa 2008.

Vuoden 2010 lähentymiskehityksen arviointi kattaa seuraavat yhdeksän jäsenvaltiota, joita koskee poikkeus: Bulgaria, Tšekki, Viro, Latvia, Liettua, Unkari, Puola, Romania ja Ruotsi. Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät ole ilmaisseet haluavansa siirtyä euroon, joten niitä ei käsitellä tässä arvioinnissa. Yksityiskohtaisempi arvio näiden maiden lähentymiskehityksestä on tämän kertomuksen teknisenä liitteenä (SEC(2010) 598).

Komission ja EKP:n kertomuksia ohjaa SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohta. Kyseisen artiklan mukaan kertomuksissa on tarkasteltava, onko jäsenvaltion lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa, jäljempänä ’EKPJ:n ja EKP:n perussääntö’. Kertomuksissa on myös tarkasteltava, onko jäsenvaltio saavuttanut kestävän lähentymisen korkean tason arvioituna lähentymiskriteereiden täyttymisen perusteella (hintavakaus, julkisen talouden rahoitusasema, valuuttakurssivakaus, pitkät korot) ja ottamalla huomioon muut 140 artiklan 1 kohdan viimeisessä alakohdassa mainitut näkökohdat. Näitä neljää lähentymiskriteeriä käsitellään tarkemmin SEUT-sopimukseen liitetyssä pöytäkirjassa (Pöytäkirja N:o 13 lähentymisperusteista).

Arvioitaessa, onko kansallinen lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa, on tarkasteltava, onko noudatettu seuraavia määräyksiä: keskuspankkirahoituksen käyttöä koskeva kielto (123 artikla) ja erityisoikeuksia koskeva kielto (124 artikla), johdonmukaisuus EKPJ:n tavoitteiden kanssa (127 artiklan 1 kohta), ja kansallisten keskuspankkien liittyminen EKPJ:ään (useita SEUT-sopimuksen sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön artikloita).

Hintavakauskriteeri määritellään SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa seuraavasti: ” hintatason korkeatasoisen vakauden toteutuminen; tämä on ilmeistä, jos rahanarvon alenemisaste on lähellä korkeintaan kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavaa astetta ”.

Lähentymiskriteerejä koskevan pöytäkirjan 1 artiklan mukaan ”... hintatason vakauden arviointiperusteella tarkoitetaan, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän hintatason vakauden ja tarkasteluajankohtaa edeltävän vuoden aikana todetun keskimääräisen rahanarvon alenemisasteen, joka ylittää enintään 1,5 prosenttiyksiköllä enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavan asteen. Rahanarvon aleneminen lasketaan kuluttajahintaindeksin avulla yhtäläisin perustein ottaen huomioon kansallisten määritelmien erot. ”[1] Hintatason kestävän vakauden vaatimus merkitsee, että tyydyttävän inflaatiokehityksen on oltava ensisijaisesti tulosta siitä, että tuotantopanoskustannukset ja muut tekijät, jotka vaikuttavat hintakehitykseen rakenteellisesti, kehittyvät suotuisasti sen sijaan, että inflaatiokehitys heijastaisi tilapäisten tekijöiden vaikutusta. Lähentymiskehityksen arviointiin sisältyy sen vuoksi inflaation taustatekijöiden ja keskipitkän aikavälin näkymien arviointi. Ennakoivasta näkökulmasta arvioidaan myös, saavuttaako maa todennäköisesti viitearvon tulevina kuukausina[2]. Inflaatiokehityksen kestävyyteen on nykyisessä taloustilanteessa syytä kiinnittää erityistä huomiota. Finanssikriisin vaikutukset ovat näkyneet selvästi inflaatiokehityksessä monissa maissa ja makrotaloudellinen tilanne on hyvin epävakaa. Inflaation viitearvo oli 1,0 prosenttia maaliskuussa 2010, ja se oli laskettu kolmen parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion eli Belgian, Viron ja Portugalin inflaation perusteella[3]. Nykyisessä koko talouteen haitallisesti vaikuttavassa sokkitilanteessa (maailmanlaajuinen talous- ja rahoituskriisi ja siihen liittyvät voimakkaat paineet inflaation hidastamiseksi) tavanomaista useamman maan inflaatio painuu aika ajoin negatiiviseksi. Näissä erityisolosuhteissa negatiivinen inflaatio on taloudellisesti merkittävä viitearvo maiden hintavakauden arviointia varten. Vaikuttaa kuitenkin aiheelliselta – vuoden 2004 lähentymiskertomuksen[4] esimerkkiä mukaillen – sulkea parhaiden suoriutujien joukon ulkopuolelle ne maat, joiden keskimääräinen inflaatio eroaa selkeällä marginaalilla euroalueen keskimääräisestä inflaatiosta (0,3 prosenttia maaliskuussa 2010), koska näitä ei voida kohtuudella pitää hintavakauden osalta parhaina suoriutujina ja niiden mukanaolo vaikuttaisi selkeästi viitearvoon ja siten perusteiden oikeudenmukaisuuteen. Tämän perusteella Irlanti oli maaliskuussa 2010 suljettava parhaiten suoriutuneiden jäsenvaltioiden ulkopuolelle ainoana maana, jonka 12 kuukauden keskimääräinen inflaatiovauhti (-2,3 prosenttia maaliskuussa 2010) poikkesi, pääasiassa talouden vakavan taantuman vuoksi, selvällä marginaalilla euroalueen ja muiden jäsenvaltioiden vastaavista luvuista.

Julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva lähentymiskriteeri määritellään SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa seuraavasti: ” kestävä julkistalouden tilanne; tämä on ilmeistä, jos valtion julkisyhteisöjen talousarvioiden osalta on tilanne, jossa ei ole 126 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua liiallista alijäämää. ” Lähentymiskriteereitä koskevan pöytäkirjan 2 artiklassa todetaan lisäksi, että tämä kriteeri merkitsee, ” ettei jäsenvaltiota tarkasteluajankohtana koske mainitun sopimuksen 126 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kyseisessä jäsenvaltiossa ”.

SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa määritetään valuuttakurssikriteeri seuraavasti: ” Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssimekanismissa määrättyjen tavanomaisten vaihteluvälien noudattaminen ainakin kahden vuoden ajan siten, ettei valuutan ulkoista arvoa suhteessa euroon ole alennettu ”.

Lähentymiskriteereitä koskevan pöytäkirjan 3 artiklassa määrätään seuraavaa: ”… Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumista koskeva arviointiperuste merkitsee, että jäsenvaltio on noudattanut Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä määrättyjä tavanomaisia vaihteluvälejä ilman, että sillä on ollut merkittäviä paineita, ainakin kahtena viimeisenä tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena. Jäsenvaltio ei ole erityisesti saanut samana aikana omasta aloitteestaan alentaa valuutan kahdenvälistä keskusarvoa suhteessa euroon ”[5].

Valuuttakurssivakauden arvioinnissa on tässä kertomuksessa käytetty kahden vuoden ajanjaksoa, joka alkoi 24. huhtikuuta 2008 ja päättyi 23. huhtikuuta 2010. Valuuttakurssin kehittymistä arvioitaessa otetaan tarvittaessa huomioon viralliset ulkoiset rahoitusjärjestelyt, muun muassa niiden suuruusluokka, avustusvirtojen määrä ja profiili ja mahdolliset poliittiset ehdot.

SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan neljännessä luetelmakohdassa ehdoksi asetetaan ” jäsenvaltion, jota koskee poikkeus, saavuttaman lähentymisen ja jäsenvaltion valuuttakurssimekanismiin osallistumisen pysyvyys, sellaisena kuin se ilmenee pitkän aikavälin korkokantojen tasossa ”. Lähentymiskriteereitä koskevan pöytäkirjan 4 artiklassa määrätään lisäksi seuraavaa: ” … korkokantojen lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena merkitsee, että jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen keskimääräinen nimellistaso on enintään kaksi prosenttia verrattuna enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavaan tasoon. Korkokantojen taso lasketaan jäsenvaltioiden pitkän aikavälin obligaatioiden ja vastaavien arvopapereiden perusteella ottaen huomioon kansallisten määrittelyjen erot . Korkokantojen taso lasketaan jäsenvaltioiden pitkän aikavälin obligaatioiden ja vastaavien arvopapereiden perusteella ottaen huomioon kansallisten määrittelyjen erot ”.

Korkojen viitearvo oli maaliskuussa 2010 6,0 prosenttia[6].

SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdassa edellytetään myös muiden taloudelliseen yhdentymiseen ja lähentymiseen liittyvien seikkojen tarkastelua. Näihin lisätekijöihin sisältyy rahoitus- ja tuotemarkkinoiden yhdentyminen, vaihtotaseen kehittyminen sekä yksikkötyökustannusten ja muiden hintaindeksien kehittyminen. Viimeksi mainitut sisältyvät hintavakauden arviointiin.

BULGARIA

Bulgarian lainsäädäntö – etenkään Bulgarian keskuspankkilaki – ei ole täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Eturistiriidoista annetussa laissa on säännöksiä, jotka sotivat Bulgarian keskuspankin riippumattomuutta vastaan. Yhteensopivuusongelmia ja puutteellisuuksia keskuspankin liittymisessä EKPJ:ään on edelleen seuraavilta osin: rahapolitiikka, setelien ja kolikoiden liikkeeseenlaskut, maksujärjestelmien sujuvan toiminnan edistäminen, EKP:n hyväksyntä ennen osallistumista kansainvälisten rahalaitosten toimintaan, EKP:n ja EU:n tilastollinen rooli, riippumattomien ulkopuolisten tilintarkastajien tekemä tilintarkastus, institutionaalinen ja henkilökohtainen riippumattomuus sekä keskuspankkirahoituksen käyttöä koskeva kielto. Joitakin nykyisistä puutteellisuuksista voitaisiin poistaa Bulgarian hallituksen yhdessä Bulgarian keskuspankin kanssa laatimalla lakiluonnoksella edellyttäen, että laki tulee voimaan. Se ei kuitenkaan kata Bulgarian keskuspankin eurojärjestelmään liittymistä koskevia kysymyksiä.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Bulgariassa ollut yli viitearvon vuonna 2007 tapahtuneesta EU:hun liittymisestä asti. Keskimääräinen inflaatiovauhti oli Bulgariassa maaliskuuhun 2010 päättyvän 12 kuukauden jakson aikana 1,7 prosenttia eli 1,0 prosentin viitearvon yläpuolella. Tulevina kuukausina sen oletetaan pysyvän viitearvon yläpuolella, mutta lähentyvän kuitenkin sitä.

Vuotuinen YKHI-inflaatio kasvoi voimakkaasti vuoden 2008 alkupuoliskolla ja oli huipussaan 15 prosenttia, mikä johtui vilkkaasta kotimaisesta kysynnästä sekä elintarvikkeiden ja energian maailmanlaajuisten hintojen nopeasta noususta. Finanssikriisin käynnistyttyä inflaatio hidastui nopeasti noin 1,6 prosentiksi vuoden 2009 loppupuolella, kun hyödykkeiden hinnat laskivat, kotimainen kysyntä heikkeni huomattavasti ja yksikkötyökustannukset kasvoivat hitaammassa tahdissa. Korkeampien valmisteverojen ja nousuun lähteneiden polttoainehintojen myötä inflaatio vauhdittui taas jonkin verran vuoden 2010 alussa. Maaliskuussa 2010 vuotuinen YKHI-inflaatio oli 2,4 prosenttia.

Inflaation odotetaan komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa pysyvän kohtuullisena eli noin 2,3 prosentissa vuonna 2010, kun otetaan huomioon negatiivinen tuotantokuilu, rajallinen yksikkötyökustannusten kasvu sekä elintarvikkeiden ja energian hintojen maltillinen nousu. On kuitenkin todennäköistä, että inflaatio kiihtyy 2,7 prosenttiin vuonna 2011 taloudellisen toiminnan voimistuessa. Bulgarian suhteellisen alhainen hintataso (48 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on hyvinkin mahdollista.

Bulgaria ei täytä hintavakauskriteeriä.

[pic]

Bulgarian julkisen talouden rahoitusasema oli vuosina 2004–2008 ylijäämäinen, keskimäärin 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Finanssikriisin alettua julkisen talouden rahoitusasema heikkeni huomattavasti, ja vuonna 2009 se oli 3,9 prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen, kun menot kasvoivat ja tulot vähenivät. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on 2,8 prosenttia vuonna 2010 ja 2,2 prosenttia vuonna 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Talousarvion alijäämä kasvoi yhä vuoden 2010 alussa veronkannon jäätyä heikoksi ja menojen kasvettua odotettua enemmän. Makrotaloudellisen ympäristön parantumisen ja jo hyväksyttyjen julkisen talouden vakauttamiseen tähtäävien lisätoimenpiteiden odotetaan kuitenkin johtavan siihen, että julkisen talouden alijäämää alkaa supistua vuoden puolivälistä. Julkisen talouden bruttovelkasuhde oli vuonna 2009 edelleen alhainen, noin 15 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta sen ennustetaan kasvavan noin 17 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2010 ja 19 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011.

Koska julkisen talouden alijäämän 3 prosentin viitearvo ylittyi vuonna 2009, komissio antoi vakaus- ja kasvusopimuksessa vaaditun kertomuksen perussopimuksen 126 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

[pic]

Bulgarian lev ei kuulu ERM II:een. Bulgarian keskuspankki pyrkii saavuttamaan päätavoitteenaan olevan hintavakauden valuuttakatejärjestelmään kuuluvalla valuuttakurssiankkurilla. Bulgaria otti valuuttakatejärjestelmän käyttöön 1. heinäkuuta 1997 sitomalla Bulgarian levin ensin Saksan markkaan ja sittemmin euroon. Lisäindikaattorit, kuten valuuttavarantojen muutokset ja lyhyet korot, osoittavat sijoittajien riskikäsitysten lisääntyneen maailmanlaajuisen finanssikriisin yhteydessä, joskin tilanne kääntyi osittain päinvastaiseksi syksystä 2009. Huomattavat valuuttavarannot turvaavat edelleen valuuttakatejärjestelmän joustavuutta. Kaksivuotisen arviointikauden ajan Bulgarian lev pysyi täysin vakaana euroon nähden, kuten valuuttakurssijärjestelmän toimivuus edellyttää.

Bulgaria ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräinen pitkä korko oli Bulgariassa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden jakson aikana 6,9 prosenttia eli 6,0 prosentin viitearvoa korkeampi. Bulgarian keskimääräiset pitkät korot pysyivät viitearvoa matalammalla vuodesta 2005 vuoden 2009 puoliväliin asti mutta ovat sen jälkeen olleet viitearvoa korkeampia. Tuottoerot euroalueen pitkiin viitelainoihin nähden[7] kasvoivat asteittain noin 30 peruspisteestä vuonna 2007 noin 110 peruspisteeseen vuoden 2008 lopussa merkkinä inflaatioeroista ja Bulgarian talouden ylikuumenemiseen liittyvästä yleisemmästä huolestumisesta. Pitkien korkojen erot kasvoivat vielä vuoden 2009 alkupuoliskolla 350 peruspisteeseen, kun riskinottohalu väheni maailmanlaajuisesti ja maan riskipreemiot nousivat. Erot alkoivat supistua vuoden 2009 jälkipuoliskolla sijoittajien luottamuksen palauduttua ja laskivat 220 peruspisteeseen maaliskuussa 2010.

Bulgaria ei täytä pitkien korkojen lähentymiskriteeriä.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Bulgarian ulkoinen vaje on viimeisten 10 vuoden aikana syventynyt huomattavasti. Vuonna 2007 se oli 27 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta supistui sitten 9 prosenttiin vuonna 2009, kun kauppavaje alkoi kuroutua umpeen kotimaisen kysynnän hiipuessa. Ulkoinen vaje on kuitenkin edelleen suhteellisen suuri. Ulkoinen rahoitus on selvästi aiempaa vähäisempää, sillä ennen suuret ulkomaiset suorat nettosijoitukset ovat vähentyneet ja luotonanto yksityisille on hiljentynyt. Bulgarian talous on pitkälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat huomattavia. Bulgarian rahoitusmarkkinat ovat myös yhdentyneet EU:hun merkittävästi. Tähän on lähinnä syynä se, että pankkijärjestelmä on huomattavassa määrin ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Bulgaria täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

TšEKKI

Tšekin lainsäädäntö – etenkään Tšekin keskuspankkilaki ja rahoitusalan välimiesmenettelystä annettu laki – ei ole täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Yhteensopivuusongelmat koskevat erityisesti keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä, keskuspankin riippumattomuutta ja keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaa kieltoa. Keskuspankkilaissa on myös puutteellisuuksia, jotka liittyvät EKP:n rooliin kansainvälisessä yhteistyössä, EKP:n ja EU:n rooliin tilastotietojen keräämisessä ja ulkoisten tilintarkastajien nimeämisessä, maksujärjestelmien sujuvan toiminnan edistämiseen, eurojärjestelmän tilinpäätöstietojen antamisjärjestelmän noudattamista koskevan velvoitteen puuttumiseen, henkilökohtaiseen riippumattomuuteen ja keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaan kieltoon.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Tšekissä ollut alle viitearvon tammikuusta 2010 lähtien. Keskimääräinen inflaatio oli Tšekissä maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 0,3 prosenttia eli alle 1,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin alle viitearvon tulevina kuukausina.

Inflaatio vauhdittui Tšekissä nopeasti vuoden 2007 jälkipuoliskolla. Vuonna 2008 se oli keskimäärin 6,3 prosenttia. Tämä oli energian ja elintarvikkeiden hinnannousun, välillisten verojen muutosten ja hallinnollisesti asetettujen hintojen korotusten yhteisvaikutusta. Kustannuksia lisäävien tekijöiden kertaluonteisen vaikutuksen hävittyä kuluttajahintainflaatio hidastui nopeasti Tšekin talouden vajotessa taantumaan, ja vuonna 2009 se oli keskimäärin 0,6 prosenttia. Kuluttajahintainflaatio pysyi kohtuullisena vuoden 2010 ensimmäisellä vuosineljänneksellä välillisten verojen lisäkorotuksista huolimatta.

Inflaation oletetaan komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa olevan vuonna 2010 keskimäärin 1,0 prosenttia, missä näkyy taloudellisen toiminnan hiljaisuus ja yksikkötyökustannusten suotuisa kehitys. Sen ennustetaan taloudellisen toiminnan elpyessä kasvavan hieman vuonna 2011, keskimäärin noin 1,3 prosenttiin. Tšekin suhteellisen alhainen hintataso (noin 70 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentyminen pitkällä aikavälillä on mahdollista. Hyvä suoriutuminen menneisyydessä ja inflaatio-odotusten ankkuroiminen alhaiselle tasolle antavat perustan kestävästi alhaiselle inflaatiolle tulevaisuudessa.

Tšekki täyttää hintavakauskriteerin.

[pic]

Tšekistä on tehty liiallista alijäämää koskeva neuvoston päätös (2. joulukuuta 2009 tehty neuvoston päätös). Neuvosto suositti, että Tšekki korjaa liiallisen alijäämän viimeistään vuonna 2013, ja asetti tuloksellisten toimien toteuttamisen määräajaksi 2. päivän kesäkuuta 2010. Julkisen talouden alijäämä oli Tšekissä alimmillaan 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007, mikä johtui osittain suotuisista suhdanteista, mutta kasvoi taas 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja edelleen 5,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Oletukseen, että talouspolitiikka säilyy entisellään, perustuvan komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on 5,7 prosenttia vuosina 2010 ja 2011, kun julkisen velan puolestaan odotetaan kasvavan vuoden 2010 39,8 prosentista suhteessa BKT:hen 43,5 prosenttiin vuonna 2011.

Tšekki ei täytä julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa kriteeriä.

[pic]

Tšekin koruna ei kuulu ERM II:een. Tšekki soveltaa kelluvaa valuuttakurssijärjestelmää. Korunan valuuttakurssi heikkeni tasaisesti vuodesta 2004 alkaen, mutta heinäkuussa 2008 korunan kurssi euroon nähden oli kaikkien aikojen vahvin. Maailmanlaajuisen finanssikriisin syvennyttyä korunan kurssi heikkeni rajusti keskeisiin valuuttoihin nähden vuoden 2008 jälkipuoliskolla huolimatta lyhyiden korkojen tuottoerojen positiivisesta kehityksestä. Osa korunan tappioista saatiin katettua vuonna 2009 ja vuoden 2010 alussa, kun valuuttaheilahtelu lisääntyi maailmanlaajuisen riskinvältön pienennyttyä ja ulkoisen tasapainon parannuttua. Arviointijaksoa edeltäneiden kahden vuoden aikana koruna heikkeni suhteessa euroon 1,1 prosenttia.

Tšekki ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräinen pitkä korko oli Tšekissä maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden jakson aikana 4,7 prosenttia eli 6,0 prosentin viitearvoa matalampi. Keskimääräiset pitkät korot ovat Tšekissä olleet alle viitearvon toukokuussa 2004 tapahtuneesta EU:hun liittymisestä asti. Tuottoerot euroalueen pitkiin viitelainoihin nähden kasvoivat maailmanlaajuisen finanssikriisin syvennyttyä vuoden 2008 jälkipuoliskolla. Tämä ei kuitenkaan ole vaikuttanut Tšekin valtionobligaatioiden tuottoon yhtä paljon kuin muissa euroalueen ulkopuolisissa jäsenvaltioissa. Tuottoerot euroon nähden supistuivat vuoden 2009 jälkipuoliskolla ja vuoden 2010 ensimmäisellä neljänneksellä. Tämä johtui etenkin keskuspankin ohjauskorkojen leikkauksista ja maan talouden suhteellisen vahvoista perustekijöistä. Tuottoerot olivat noin 40 peruspistettä maaliskuussa 2010.

Tšekki täyttää pitkien korkojen lähentymiskriteerin.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Vuonna 2007 Tšekissä oli alijäämää 2,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta vuosina 2008–2009 ulkoinen tasapaino parani kohtuulliseen ylijäämään, kun kauppataseen ylijäämä kasvoi ja tulotase supistui. Tšekin ulkoisen tasapainon parantuminen viittaa siihen, ettei ulkoisen rahoituksen tiukkuudesta aiheudu suuria ongelmia. Tšekin talous on pitkälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat huomattavia. Tšekin rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:hun on edennyt merkittävästi. Tähän on lähinnä syynä se, että rahoituksenvälittäjät ovat huomattavassa määrin ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Tšekki täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

VIRO

Viron lainsäädäntö on täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Parlamentti hyväksyi 22. huhtikuuta 2010 Viron tarkistetun keskuspankkilain, joka nyt muutettuna on sopusoinnussa 130 ja 131 artiklan kanssa. Rahalaki ja laki Viron kruunun suojaamisesta kumottiin ja korvattiin euron käyttöönotosta annetulla lailla, jonka parlamentti hyväksyi myös 22. huhtikuuta 2010 ja joka tulee voimaan euron käyttöönottopäivästä, jonka on määrä olla 1. tammikuuta 2011. Keskuspankin liittymisestä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä voidaan todeta, ettei Viron perustuslain 111 § ole muodollisesti sopusoinnussa SEUT-sopimuksen vaatimusten eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Perustuslainmukaisuuden valvonnasta vastaava Viron korkeimman oikeuden jaosto on kuitenkin tehnyt 11. toukokuuta 2006 päätöksen, jonka perusteella lisämuutoksia ei tarvita.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Virossa ollut alle viitearvon joulukuusta 2009 lähtien. Keskimääräinen inflaatio oli Virossa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana -0,7 prosenttia eli selvästi alle 1,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin alle viitearvon tulevina kuukausina.

Vuotuinen YKHI-inflaatio vauhdittui vuonna 2007 suuren kotimaisen kysynnän nopeiden palkankorotusten myötä talouden kapasiteettirajoitteiden kasvaessa. Inflaatio oli huipussaan kaksilukuinen vuonna 2008, mutta hidastui nopeasti vuonna 2009. Kotimaiseen kysyntään liittyvät paineet alkoivat helpottaa vuoden 2008 alussa, kun taloussuhdanne alkoi kääntyä, vaikkakin valmisteverojen korotukset ja hyödykkeiden maailmanhintojen nousu viivyttivät tarkistusta alaspäin. Talouden laskusuhdanne ja sitä seurannut kysynnän ja palkkojen lasku johtivat negatiivisiin vuosi-inflaatiolukuihin vuoden 2009 jälkipuoliskosta eteenpäin, mutta inflaatio kääntyi maaliskuussa jälleen positiiviseksi vuoden 2010 maaliskuussa ja tammikuussa maaliskuussa tehdyn hallinnollisesti asetettujen hintojen korotuksen sekä energian maailmanhintojen nousun jälkeen.

Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa inflaation odotetaan pysyvän maltillisena vuonna 2010 ja vauhdittuvan hienoisesti 2,0 prosenttiin vuonna 2011. Vuonna 2010 inflaatiota todennäköisesti eniten vauhdittava seikka on välillisten verojen korotus, sillä taustalla olevat inflaatiopaineet pysyttelevät rajallisina kun kulutuksen ja nimellispalkkojen ennustetaan kasvavan maltillisesti vasta vuodesta 2011 lähtien. Viron suhteellisen alhainen hintataso (75 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on mahdollista.

Kestävä lähentyminen merkitsee, että viitearvon noudattaminen heijastaa pikemminkin peruslaatuisia kuin väliaikaisia tekijöitä. Viron tapauksessa talouden jyrkkä laskusuuntaus on ollut merkittävä väliaikainen tekijä 12 kuukauden keksimääräisen inflaation ajautumisessa nykyiselle negatiiviselle tasolle, ja inflaation odotetaan vauhdittuvan jonkin verran kunhan elpyminen on pysyvää. Samaan aikaan inflaation hidastumisvauhti ja taustalla olevien inflaatiota kiihdyttävien kotimaisten tekijöiden (etenkin yksikkötyökustannusten) kehitys viittaavat laajalti joustavaan palkan- ja hinnanmuodostusprosessiin.

Keskipitkän aikavälin inflaatio-odotukset riippuvat oleellisesti palkanmäärityksen ja tuotantokehityksen yhdenmukaistamisesta. Työmarkkinoiden joustavuuden säilyminen yhdessä tuotemarkkinoiden kilpailukykyisen hinnanmuodostuksen kanssa ovat keskeisiä hintavakauden säilyttämiseksi keskipitkällä aikavälillä. Hintakehitys edellyttää myös, että finanssipoliittinen viritys säilyy kunnianhimoisena niin että esimerkiksi palkanmääritys julkisella sektorilla on varovaista, jotta kotimainen kysyntä pysyy linjassa perustekijöiden kanssa ja inflaatio-odotukset on helpompi ankkuroida alhaisille tasoille. Aiemmin roimaan luottoekspansioon johtaneita tekijöitä (luottojen vaimea kysyntä, nopeutunut rahoitusmarkkinoiden syventämis- ja yhdentämiskehitys, riskinhajoituksen nopea tiivistäminen) ei uskota enää esiintyvän.

Tämän lisäksi se, että viitearvo saavutetaan huomattavalla liikkumavaralla, tukee myönteistä arvioita hintavakauskriteerin saavuttamisesta. Edelleenkin on silti tarpeen olla jatkuvasti varoillaan, jottei kotimaisia kysyntäpaineita synny taas elpymisen päästyä kunnolla vauhtiin. Näistä tekijöistä voidaan päätellä, että mahdollisuudet alhaisen inflaation kestävyyteen ovat yleisesti hyvät edellyttäen, että vakauteen pyrkivää politiikkaa jatketaan.

Viro täyttää hintavakauskriteerin.

[pic]

Viroa ei koske liiallisesta julkisen talouden alijäämästä tehty neuvoston päätös. Viron julkinen talous oli ylijäämäinen vuodesta 2002 vuoteen 2007. Vuonna 2008 julkisen talouden alijäämäksi todettiin 2,7 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuonna 2009 taasen 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on noin 2½ prosenttia vuosina 2010 ja 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Julkisen talouden bruttovelka kasvoi 7,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, ja sen uskotaan komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa vielä kasvavan 12,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011. Julkisen talouden nettovarallisuustilanne säilyi positiivisena vuonna 2009 edellisinä vuosina kertyneiden suurten julkisen talouden varantojen avulla.

Viro täyttää julkisen talouden rahoitusasemaa koskevan kriteerin.

[pic]

Viron kruunu on ollut mukana ERM II:ssa 28. päivästä kesäkuuta 2004 eli tätä katsausta hyväksyttäessä lähes kuusi vuotta. Viro on käyttänyt valuuttakatejärjestelmää siitä lähtien, kun kruunu otettiin vuonna 1992 uudelleen käyttöön. Ensin kruunu sidottiin Saksan markkaan ja sittemmin euroon. Liittyessään ERM II:een Viro sitoutui yksipuolisesti pitämään yllä valuuttakatejärjestelmää ERM II:ssa. Lisäindikaattorit, kuten lyhyiden korkojen kehitys, osoittavat sijoittajien riskikäsitysten lisääntyneen väliaikaisesti maailmanlaajuisen finanssikriisin yhteydessä, mutta tilanne kääntyi päinvastaiseksi vuoden 2009 lopulla ja vuoden 2010 alussa sijoittajien luottamuksen palautuessa. Valuuttavarannot tukevat edelleen hyvin valuuttakatejärjestelmää. Helmikuusta joulukuuhun 2009 oli mahdollisuus turvautua Ruotsin keskuspankin kanssa rajatylittävän rahoitusvakauden yhteistyön osana sovittuun varojärjestelmään, jota ei kuitenkaan käytetty. Kahden vuoden arviointijakson aikana Viron kruunu ei poikennut keskuskurssista, eikä siihen kohdistunut vakavia paineita.

Viro täyttää valuuttakurssikriteerin.

Viron julkisen talouden erittäin vähäisen velkaantuneisuuden vuoksi käytettävissä ei ole pitkäaikaisia valtion obligaatioita tai vastaavia arvopapereita, joihin vertaamalla voitaisiin arvioida pitkissä koroissa näkyvää lähentymisen kestävyyttä. Merkityksellisten markkinaindikaattoreiden perusteella tehdyn laadullisen arvion mukaan Viroa koskevat riskikäsitykset kasvoivat kriisin ollessa pahimmillaan mutta laskivat taas huomattavasti vuoden 2009 loppua kohti, kun taloustilanne vakautui ja valuuttapolitiikka kriisin aikana oli päättäväistä. Laajemmin katsottuna Viron harjoittama finanssipolitiikka, alhainen julkinen velka ja suhteellisen joustava talous ovat tekijöitä, jotka ovat edistäneet lähentymisen kestävyyttä. Edellä esitetyn perusteella markkinaindikaattoreiden kehitys viiteajanjaksolla sekä lähentymisen kestävyyden laajempi tarkastelu tukevat positiivista arviota pitkien korkojen lähentymiskriteerin täyttymisestä Viron kohdalla.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Viron ulkoinen tasapaino osoitti suhteessa BKT:hen merkittävää 7,4 prosentin ylijäämää vuonna 2009 useiden suurten alijäämävuosien jälkeen, huipussaan lähes 18 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Ylijäämä oli merkki kaupan alijäämän jyrkästä supistumisesta. Tämä oli seurausta kotimaisen kysynnän pienenemisestä ja tulotaseen paranemisesta. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa Viron ulkoisen tasapainon odotetaan pysyvän ylijäämäisenä vuosina 2010 ja 2011. Ulkoinen rahoitus väheni kriisin aikana, mutta jälleenrahoitusriskejä lieventävät pitkälti ulkomaisessa omistuksessa oleva pankkijärjestelmä ja merkittävät ulkoiset varannot. Viron talous on pitkälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat huomattavia. Viron rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:hun on edennyt merkittävästi. Tähän on lähinnä syynä se, että rahoituksenvälittäjät ovat huomattavassa määrin ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, että Viro täyttää euron käyttöönoton edellytykset.

LATVIA

Latvian lainsäädäntö – etenkään Latvian keskuspankkilaki – ei ole täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Yhteensopivuusongelmat koskevat erityisesti keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä, keskuspankin riippumattomuutta ja keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaa kieltoa. Puutteellisuuksia on edelleen seuraavilta osin: EKPJ:n tavoitteet, maksujärjestelmien sujuvan toiminnan edistäminen, EKP:n ja EU:n tilastollinen rooli, ulkoisten tilintarkastajien nimeäminen ja tilintarkastuskomitean tarkastuksen laajuus, EKP:n rooli kansainvälisessä yhteistyössä, taseiden julkistamissäännöt ja eurojärjestelmän tilinpäätöstietojen antamisjärjestelmä, pankin institutionaalinen ja rahoituksellinen riippumattomuus sekä Latvian keskuspankin päättävien elinten jäsenten henkilökohtainen riippumattomuus.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio ylitti Latviassa viitearvon toukokuusta 2004 helmikuuhun 2010. Keskimääräinen inflaatio oli Latviassa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 0,1 prosenttia eli alle 1,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin selvästi alle viitearvon tulevina kuukausina.

Vuoden 2004 lopusta vuoteen 2008 asti YKHI-inflaatio oli Latviassa EU:n korkeimpia, ja huipussaan se oli kaksilukuinen vuoden 2008 keskivaiheilla. Myöhemmin YKHI-inflaatio on kuitenkin hidastunut nopeasti jyrkästi supistuvan kotimaisen kysynnän sekä laskevien palkkojen ja tuontihintojen vuoksi. Inflaatio kääntyi edellisvuoteen verrattuna negatiiviseksi lokakuussa 2009.

Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa YKHI-inflaation odotetaan pääasiassa kotimaisten tekijöiden vuoksi pysyvän negatiivisena vuosina 2010 ja 2011. Vakava taantuma, joka on johtanut työttömyyden nopeaan kasvuun ja bruttopalkkojen nimelliseen alentumiseen, näkyy edelleen yksikkötyökustannusten alentumisena, heikkona kotimaisena kysyntänä ja maltillisena kuluttajahintainflaationa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Vaikka vielä on liian aikaista päätellä, että tarvittavat palkkojen ja tuottavuuden mukautukset on täysin tehty, rajalliset mahdollisuudet hintojen ja palkkojen lisäalennuksiin Latvian kaltaisessa pienessä ja avoimessa taloudessa, jossa tuonnin osuus kulutuksesta on suuri, sekä lähtömuuton mahdollisuus viittaavat siihen, että inflaatio kääntyy jälleen positiiviseksi tulevina vuosina. Latvian suhteellisen alhainen hintataso (lähes 70 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on mahdollista.

Latvia täyttää hintavakauskriteerin.

[pic]

Latviaa koskee liiallisesta alijäämästä tehty neuvoston päätös (7. heinäkuuta 2009 tehty neuvoston päätös)[8]. Neuvosto suositti Latvialle liiallisen alijäämän korjaamista vuoteen 2012 mennessä. Julkisen talouden alijäämä Latviassa oli 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008, ja se kasvoi 9,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on 8,6 prosenttia vuonna 2010 ja 9,9 prosenttia vuonna 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Julkisen talouden bruttovelka oli yli 36 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009, ja sen ennustetaan kasvavan vielä noin 57 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011.

Latvia ei täytä julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa kriteeriä.

[pic]

Latvian lati on ollut mukana ERM II:ssa 2. päivästä toukokuuta 2005 eli tätä katsausta hyväksyttäessä yli viisi vuotta. Liittyessään ERM II:een Latvia sitoutui yksipuolisesti pitämään latin valuuttakurssin ±1 prosentin vaihtelualueella suhteessa keskuskurssiin. Tätä arvioita edeltäneinä kahtena vuonna latin valuuttakurssi ei poikennut keskuskurssista enemmän kuin ±1 prosenttia. Valuuttakurssiin kohdistui kuitenkin ajoittain suuria paineita, mikä näkyi varantojen ja lyhyiden korkojen kehityksen kaltaisissa lisäindikaattoreissa.

Latiin kohdistui suuria paineita vuoden 2008 syksyllä tilanteessa, jossa markkinat olivat yhä enemmän huolissaan kurssisidonnan kestävyydestä makrotalouden epätasapainon ollessa suurta ja yhä kasvavaa. Latvian viranomaisten ensimmäiset rahoitusjärjestelmän vakauttamisyritykset eivät pysäyttäneet pääomanvientiä, ja Latvian keskuspankki joutui myymään lähestulkoon neljänneksen kansainvälisistä varannoistaan valuutanvaihdossa vuoden loppuun mennessä. Joulukuussa 2008 valuuttakurssiin kohdistuvia paineita helpotettiin väliaikaisesti Latvialle myönnettävää koordinoitua kansainvälisen rahoitustuen pakettia koskevalla sopimuksella.

Kurssisidonnaisuus joutui jälleen paineiden alle vuoden 2009 alkupuoliskolla poliittisen epävakauden ja jyrkästi heikkenevien talousnäkymien vuoksi. Tilanne kulminoitui kesäkuussa, kun pankkien väliset lyhyet markkinakorot ylittivät väliaikaisesti 30 prosenttia. Tämä johtui muun muassa koko järjestelmää koskeneesta latimääräisen keskuspankkirahoituksen puutteesta ja siitä, että viranomaisten kykyä ylläpitää valuuttakurssijärjestelmää epäiltiin yhä enemmän. Kurssisidonnaisuus saatiin kyllä säilytettyä, mutta ulkomaisista bruttovaroista kului yli kolmannes helmikuun lopusta kesäkuun loppuun. Olosuhteet rahoitusmarkkinoilla paranivat selvästi kesällä 2009, kun koordinoituun kansainvälisen rahoitustuen pakettiin kuuluvia lainoja nostettiin. Vuoden 2009 jälkipuoliskolta lähtien valuuttakurssiin ei juurikaan ole kohdistunut paineita.

Latvia ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräinen pitkä korko oli Latviassa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden jakson aikana 12,7 prosenttia eli selvästi 6,0 prosentin viitearvoa korkeampi. Keskimääräinen pitkä korko oli Latviassa viitearvoa alhaisempi toukokuusta 2004 vuoden 2008 loppuun asti. Joulukuussa 2008 12 kuukauden liukuva keskimääräinen pitkä korko ylitti viitearvon ja on sen jälkeen edelleen noussut. Latvian pitkän aikavälin tuottoerot euroalueeseen nähden laajenivat huomattavasti vuoden 2008 jälkipuoliskolla ja vuonna 2009, kun sijoittajien ja luokituslaitosten suhtautuminen maahan muuttui epäsuotuisammaksi talous- ja rahoituskriisin aikana. Tuottoero supistui jonkin verran sen jälkeen, kun nähtiin merkkejä talouden vakautumisesta ja tilanteen helpottumisesta rahoitusmarkkinoilla. Ero oli noin 7 prosenttiyksikköä maaliskuussa 2010.

Latvia ei täytä pitkien korkojen lähentymiskriteeriä.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Kriisiä edeltäneinä vuosina voimakkaasti kasvanut talous johti siihen, että ulkoinen vaje lisääntyi huimasti. Se oli yli 20 prosenttia suhteessa BKT:hen sekä vuonna 2006 että vuonna 2007. Vuosina 2008 ja 2009 ulkoinen tasapaino mukautui nopeasti maata kohdanneeseen taantumaan: se kääntyi merkittävästi ylijäämäiseksi vuonna 2009 (lähes 12 prosenttia suhteessa BKT:hen). Tämä on seurausta muun muassa kauppataseen parantumisesta, mikä johtui pääasiassa tuonnin rajusta vähenemisestä (huomattavasti vientiä rajummasta), positiivisesta tulotaseesta ja EU:n rakennerahastojen ennakoista.

Kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden myllerryksen vielä voimistuttua vuoden 2008 jälkipuoliskolla ulkoisen vajeen rahoitus kävi yhä hankalammaksi. Maailmanlaajuinen maksuvalmiuskriisi esti yksityistä ja julkista sektoria pääsemästä kansainvälisille yksityisille pääomamarkkinoille ja saamasta ulkomaista valuuttaa, jota tarvittiin pankkijärjestelmän kasaantuvien maksuvalmiusrasitteiden helpottamiseen. Vuoden 2008 lopulla Euroopan unioni, IMF, Maailmanpankki ja EBRD sopivat Latvialle myönnettävästä koordinoidusta kansainvälisen rahoitustuen paketista, jonka kokonaismäärä vuoteen 2011 jatkuvalla ajanjaksolla on 7,5 miljardia euroa, josta enintään 3,1 miljardia euroa EU:n kansainvälisten toimien maksutasejärjestelyä koskevassa osuudessa, ja johon liittyy kattavat poliittiset ehdot maksutaseen tervehdyttämiseksi. Vuoden 2010 maaliskuun loppuun mennessä yli puolet ennakkosidotusta rahoituksesta oli otettu käyttöön sen jälkeen, kun tukieriin liittyvät poliittiset ehdot olivat täyttyneet.

Latvian talous on yhä pidemmälle yhdentynyt EU:n talouteen ja kauppa muiden EU:n jäsenvaltioiden kanssa, etenkin Baltian naapurimaiden mutta myös muiden uusien jäsenvaltioiden kanssa, samoin kuin niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat kasvussa. Latvian rahoitusmarkkinat ovat hyvin yhdentyneet laajempaan EU:n talouteen, mikä johtuu lähinnä siitä, että rahoituksenvälittäjät ovat suurelta osalta ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Latvia täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

LIETTUA

Liettuan keskuspankkilain ja maan keskuspankkia koskevan muun lainsäädännön katsottiin vuoden 2008 lähentymiskertomuksessa olevan täysin sopusoinnussa unionin lainsäädännön kanssa. Lainsäädäntöä on kuitenkin muutettu, ja Liettuan keskuspankkilain 23 §:ään on sisällytetty uusi sääntö keskuspankin tuottojen jakamisesta ja valtion tilintarkastustoimistosta annetun lain 14 §:n 4 momentissa annetaan nyt valtion tilintarkastustoimistolle nimenomaisesti toimivalta tehdä Liettuan keskuspankin tilintarkastus. Nämä kaksi seikkaa ovat puutteita keskuspankin riippumattomuuden osalta. Liettuassa 12 kuukauden keskimääräinen inflaatio pysyi viitearvoa korkeammalla vuosina 2008 ja 2009, vaikka kuilu viitearvoon nähden supistuikin hiljalleen. Keskimääräinen inflaatio oli Liettuassa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 2,0 prosenttia eli yli 1,0 prosentin viitearvon, ja sen odotetaan laskevan alle viitearvon tulevina kuukausina.

Vuotuinen YKHI-inflaatio kasvoi nopeasti vuoden 2008 alkupuoliskolla kotimaisen kysynnän oltua vahvaa ja hyödykkeiden hintojen noustua selvästi maailmanlaajuisesti. Inflaatio oli suurimmillaan vuoden 2008 keskivaiheilla mutta on sen jälkeen hidastunut, kun öljyn ja elintarvikkeiden hinnat ovat laskeneet, kotimainen kysyntä hiljennyt ja palkat laskeneet. Paineet inflaation hidastamiseksi kompensoituvat vain osittain välillisten verojen ja hallinnollisesti asetettujen hintojen korotuksilla. Vuotuinen YKHI-inflaatio oli -0,4 prosenttia maaliskuussa 2010.

Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa inflaation odotetaan pysyvän nollan paikkeilla vuonna 2010 ja kasvavan sitten maltillisesti 1,4 prosenttiin vuonna 2011, mikä heijastaa heikkoa kotimaista kysyntää, laskevia työvoimakustannuksia ja käyttämättömän kapasiteetin runsautta. Liettuan suhteellisen alhainen hintataso (noin 62 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on mahdollista.

Liettua ei täytä hintavakauskriteeriä.

[pic]

Liettuaa koskee liiallisesta alijäämästä tehty neuvoston päätös (7. heinäkuuta 2009 tehty neuvoston päätös)[9]. Helmikuussa 2010 neuvosto suositti Liettualle liiallisen alijäämän korjaamista vuoteen 2012 mennessä. Alijäämä oli suhteellisen vähäistä vuosina 2004–2007, mutta vuonna 2008 julkisen talouden alijäämä oli 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vastaavaksi luvuksi vuonna 2009 arvioidaan 8,9 prosenttia merkittävistä vakautustoimista huolimatta. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on noin 8,4 prosenttia vuonna 2010 ja 8,5 prosenttia vuonna 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Julkisen talouden bruttovelka, joka oli laskenut tasaisesti 15,6 prosenttiin vuonna 2008, kasvoi 29,3 prosenttiin vuonna 2009, ja sen uskotaan kasvavan vielä 45,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011.

Liettua ei täytä julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa kriteeriä.

[pic]

Liettua on ollut mukana ERM II:ssa 28. päivästä kesäkuuta 2004 eli tätä katsausta hyväksyttäessä lähes kuusi vuotta. Liittyessään ERM II:een Liettua sitoutui yksipuolisesti pitämään yllä nykyistä valuuttakatejärjestelmää ERM II:ssa. Lisäindikaattorit, kuten lyhyiden korkojen kehitys, osoittavat sijoittajien riskikäsitysten lisääntyneen väliaikaisesti maailmanlaajuisen finanssikriisin yhteydessä, mutta tilanne kääntyi päinvastaiseksi vuoden 2009 lopulla. Valuuttavarannot tukevat edelleen hyvin valuuttakatejärjestelmää. Kahden vuoden arviointijakson aikana Liettuan liti ei poikennut keskuskurssista, eikä siihen kohdistunut vakavia paineita.

Liettua täyttää valuuttakurssikriteerin.

Keskimääräinen pitkä korko oli Liettuassa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden jakson aikana 12,1 prosenttia eli selvästi 6,0 prosentin viitearvoa korkeampi. Keskimääräiset pitkät korot ovat Liettuassa jatkuvasti olleet alle viitearvon vuosina 2004–2008. Pitkät korot ovat ylittäneet viitearvon vuodesta 2009. Tähän vaikutti se, että tammikuussa käytiin aluetta koskevien riskikäsitysten ollessa korkeita kauppaa vain vähäisillä määrillä, eikä sitä seuranneina 11 kuukautena käyty kauppaa lainkaan. Kun kauppaa taas käytiin vuoden 2009 lopussa ja vuoden 2010 alussa, pitkien korkojen keskimääräinen tuottoero supistui selvästi suhteessa euroalueeseen. Liettuan pitkien korkojen tuottoero maaliskuussa 2010 oli noin 150 peruspistettä.

Liettua ei täytä pitkien korkojen lähentymiskriteeriä.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Vuonna 2008 Liettuan alijäämä oli kymmenisen prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta ulkoinen tasapaino kääntyi 7 prosenttia suhteessa BKT:hen ylijäämäiseksi vuonna 2009, kun kaupan alijäämä supistui jyrkästi kotimaisen kysynnän hiljentyessä. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa Liettuan ulkoisen tasapainon odotetaan pysyvän ylijäämäisenä vuosina 2010 ja 2011. Maailmanlaajuinen finanssikriisi on vaikuttanut ulkoiseen rahoitukseen, kun yksityisen sektorin pääomavirtojen suunta kääntyi jyrkästi. Liettuan talous on hyvin avoin ja pitkälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat huomattavia. Liettuan rahoitusmarkkinat ovat hyvin yhdentyneet EU:hun, mikä johtuu lähinnä siitä, että rahoituksenvälittäjät ovat suurelta osalta ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Liettua täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

UNKARI

Unkarin lainsäädäntö – etenkään Unkarin keskuspankkilaki, Unkarin keskuspankin perussääntö, Unkarin perustuslaki ja luottolaitoslaki – ei ole sopusoinnussa SEUT-sopimuksen ja EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Yhteensopivuusongelmat koskevat keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä, keskuspankin riippumattomuutta ja keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaa kieltoa. Puutteellisuuksia on edelleen seuraavilta osin: EKPJ:n tavoitteet, seteleiden ja kolikoiden liikkeeseenlaskut, maksujärjestelmien sujuvan toiminnan edistäminen, EKP:n ja EU:n neuvoston tilastollinen rooli, EKP:n rooli kansainvälisessä yhteistyössä, ei velvoitetta noudattaa eurojärjestelmän tilinpäätöstietojen antamista koskevaa järjestelmää, keskuspankin rahoituksellinen ja henkilökohtainen riippumattomuus sekä keskuspankkirahoituksen käyttöä koskeva kielto.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Unkarissa ollut yli viitearvon EU:hun liittymisestä asti. Keskimääräinen inflaatio oli Unkarissa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 4,8 prosenttia eli selvästi yli 1,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin yli viitearvon tulevina kuukausina.

Vuotuinen YKHI-inflaatio oli huipussaan vuoden 2007 alussa, koska energian ja elintarvikkeiden hinnat nousivat roimasti, minkä lisäksi välillisiä veroja ja hallinnollisesti asetettuja hintoja korotettiin. Vuoden 2009 tammikuuhun asti inflaatio hidastui, kun elintarvikkeiden ja energian menoerien inflaatio heikkeni asteittain ja kertaluonteisten toimenpiteiden inflaatiovaikutus haihtui. Inflaatiota vauhditti taas vuoden 2009 alkupuoliskolla heikomman valuuttakurssin vaikutukset jalostamattomien elintarvikkeiden ja teollisuustuotteiden hintoihin. Koska nimellisten työvoimakustannusten tarkistus alaspäin ei täysin vastannut taantuman tuomaa työvoiman tuottavuuden laskua, nimellisten yksikkötyökustannusten kasvu oli edelleen positiivista. Arvonlisäveron korotus heinäkuussa 2009 lisäsi vielä kuluttajahintojen nousua. YKHI-inflaatio oli vuonna 2009 keskimäärin 4,0 prosenttia.

Inflaation odotetaan laskevan alle 3 prosenttiin vuoden 2011 jälkipuoliskolla. Vuonna 2009 hyväksyttyjen kertaluonteisten toimenpiteiden inflaatiota lisäävän vaikutuksen haihtumisen odotetaan toimivan inflaatiota hidastavana päävaikuttimena, kun merkittävä negatiivinen tuotantokuilu todennäköisesti hillitsee taustalla olevia inflaatiopaineita ja yksikkötyökustannusten kasvua. Unkarin suhteellisen alhainen hintataso (noin 65 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on mahdollista.

Unkari ei täytä hintavakauskriteeriä.

[pic]

Unkaria koskee liiallisesta alijäämästä tehty neuvoston päätös (5. heinäkuuta 2004 tehty neuvoston päätös)[10]. Viimeisin EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukainen neuvoston suositus annettiin 7. heinäkuuta 2009. Neuvosto suositti, että Unkari lopettaisi liiallisen alijäämän tilanteen viimeistään vuonna 2011. Julkisen talouden alijäämä oli 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja säilyi suurin piirtein tasaisesti 4,0 prosentissa suhteessa BKT:hen vuonna 2009, vaikka kotimainen taloudellinen toiminta heikkenikin huomattavasti. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämän suhteessa BKT:hen pitäisi pysyä pääosin muuttumattomana vuosina 2010 ja 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Julkinen bruttovelka kasvoi lähes 80 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, ja sen ennustetaan pysyvän pääosin vakaana vuoteen 2011 asti.

Unkari ei täytä julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa kriteeriä.

[pic]

Unkarin forintti ei kuulu ERM II:een. Helmikuussa 2008 Unkari siirtyi vapaasti kelluvaan valuuttakurssijärjestelmään ja luopui forintin yksipuolisesta sidonnasta euroon (vaihteluvälillä +/- 15 prosenttia). Forintti vahvistui voimakkaasti vuoden 2008 alkupuoliskolla, kun keskuspankki nosti ohjauskorkoaan kolme kertaa peräkkäin. Valuuttakurssi kuitenkin heikkeni selvästi seuraavina kolmena kuukautena, kun Unkarin talous vaikutti erityisen haavoittuvalle finanssimarkkinoiden maailmanlaajuisessa myllerryksessä. Valuuttakurssi vakautui väliaikaisesti Unkarille myönnettävää koordinoitua kansainvälisen rahoitustuen pakettia koskevan sopimuksen ja rahapolitiikan tiukentumisen jälkeen. Maailmanlaajuisten finanssimarkkinoiden yleistä parantumista myötäillen forintti alkoi elpyä vuoden 2009 maaliskuun alussa ja suuntaus oli vahvistuva heinäkuuhun 2009 asti. Sen jälkeen valuuttakurssi pysyi suhteellisen vakaana rahapolitiikan asteittaisen höllentämisen myötä. Kahden vuoden arviointijakson aikana forintti heikkeni suhteessa euroon noin 4,6 prosenttia.

Unkari ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräinen pitkä korko oli Unkarissa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden aikana 8,4 prosenttia eli 6,0 prosentin viitearvoa korkeampi. Keskimääräiset pitkät korot ovat Unkarissa pysyneet viitearvoa korkeampina EU:hun liittymisestä asti, mikä on merkki heikkona pidettyjen makrotaloudellisten perustekijöiden vuoksi korkeista riskipreemioista. Peruspisteet olivat alimmillaan alle 200 heinäkuussa 2007, mutta tuottoerot euroalueen pitkiin viitelainoihin nähden kasvoivat yli 700 peruspisteeseen maaliskuussa 2009. Kasvusuuntaus johtui aluksi maailmanlaajuisesti alhaisemmasta riskinottohalusta suhteessa kehittyvien talouksien markkinoihin mutta myöhemmin yhä enemmän myös erityisesti Unkarin rahoitusvakauteen liittyvään huoleen. Maailmanlaajuisen rahoitusmarkkinatilanteen parantuminen ja julkisen talouden lisävakautustoimenpiteiden hyväksyminen kutistivat tuottoerot euroalueeseen asteittain noin 350 peruspisteeseen maaliskuussa 2010.

Unkari ei täytä pitkien korkojen lähentymiskriteeriä.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Vuonna 2008 Unkarin alijäämä oli noin 6 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta ulkoinen tasapaino kääntyi 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen ylijäämäiseksi vuonna 2009, pääasiassa kotimaisen kysynnän selkeän hiljenemisen aiheuttaman kaupan alijäämän paranemisen ansiosta. Ulkoisen rahoituksen koostumus muuttui huomattavasti EU:hun liittymisen jälkeen. Arvopaperinettosijoitukset kääntyivät negatiivisiksi vuonna 2007 ja suorien ulkomaisten sijoitusten kattama osuus ulkoisesta alijäämästä väheni myös merkittävästi vuonna 2008. Tämän seurauksena muista sijoituksista, erityisesti pankkien ulkomaisesta luotonotosta, tuli suurin ulkoisen rahoituksen lähde vuodesta 2007. Suuri herkkyys ulkoisen rahoituksen ehtojen muuttumiselle johti maksutaseongelmiin syksyllä 2008, kun yksityiset pääomavirrat ulkomailta supistuivat maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden myllerryksen seurauksena. Vuoden 2008 lokakuun lopussa Euroopan unioni, Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki sopivat Unkarille myönnettävästä 20 miljardin euron apupaketista, josta 6,5 miljardia euroa EU:n kansainvälisten toimien maksutasejärjestelyä koskevassa osuudessa. Suurin osa ennakkosidotusta rahoituksesta otettiin käyttöön vuoden 2008 lopussa ja vuoden 2009 aikana, kun tukieriin liittyvät poliittiset ehdot olivat täyttyneet.

Unkarin talous on pitkälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat huomattavia ja Unkarin rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:hun on myös merkittävää. Tähän on lähinnä syynä se, että rahoituksenvälittäjät ovat huomattavassa määrin ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Unkari täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

PUOLA

Puolan lainsäädäntö – etenkään Puolan keskuspankkilaki – ei ole täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Yhteensopivuusongelmat koskevat EKPJ:n tavoitteita, keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä, keskuspankin riippumattomuutta, keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaa kieltoa ja rahapolitiikan tavoitteita. Puutteellisuuksia on edelleen seuraavilta osin: EKPJ:n tavoitteet, EKP:n ja EU:n tilastollinen rooli, EKP:n rooli kansainvälisessä yhteistyössä, EKP:n ja neuvoston rooli ulkoisen tilintarkastajan nimeämisessä, EKP:n rooli maksujärjestelmien toiminnassa, eurojärjestelmän tilinpäätöstietojen antamisjärjestelmän noudattamista koskevan velvoitteen puuttuminen, velvoite kuulla EKP:a tiettyjen lakien osalta ja keskuspankin päättävien elinten jäsenten henkilökohtainen riippumattomuus.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Puolassa ollut yli viitearvon lokakuusta 2008 lähtien. Keskimääräinen inflaatio oli Puolassa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 3,9 prosenttia eli selvästi yli 1,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin yli viitearvon tulevina kuukausina.

Vuotuinen YKHI-inflaatio kasvoi vuosina 2008–2009. Keskimäärin se oli noin 4 prosenttia. Vuonna 2008 tämä johtui elintarvikkeiden ja energian hintojen maailmanlaajuisesta nopeasta noususta yhdessä reippaan kotimaisen kysynnän ja yksikkötyökustannusten nopean nousun kanssa. Heikentyneen kysynnän inflaatiota hidastava vaikutus jäi vuonna 2009 jalostamattomien elintarvikkeiden hintojen nousun, hallinnollisesti asetettujen hintojen (etenkin sähkön ja kaasun) korotusten, korkeampien valmisteverojen sekä vuoden 2008 jälkipuoliskolla ja vuoden 2009 alussa tapahtuneen zlotyn voimakkaan heikkenemisen jalkoihin. Myöhemmin heikon kotimaisen kysynnän inflaatiota hidastava vaikutus edisti osaltaan YKHI-inflaation hienoista supistumista.

Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa inflaation odotetaan olevan alhaisempaa vuosina 2010 ja 2011, keskimäärin noin 2,5 prosenttia. Ennustettu inflaation aleneminen heijastaa kriisiä seurannutta negatiivista tuotantokuilua, yksikkötyökustannusten rajallista kasvua sekä elintarvikkeiden ja energian hintojen odotettua pienempää nousua. Vuoden 2011 aikana inflaatio taloudellisen toiminnan elpyessä todennäköisesti kasvaa jonkin verran. Puolan suhteellisen alhainen hintataso (noin 66 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on mahdollista.

Puola ei täytä hintavakauskriteeriä.

[pic]

Puolaa koskee liiallisesta alijäämästä tehty neuvoston päätös (6. heinäkuuta 2009 tehty neuvoston päätös)[11]. Neuvosto suositti Puolalle liiallisen alijäämän korjaamista vuoteen 2012 mennessä. Julkisen talouden alijäämä Puolassa oli 3,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008, ja se kasvoi 7,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on noin 7½ prosenttia vuosina 2010 ja 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Keskimääräisen kokonaistuotannon hyvästä kasvusta huolimatta julkisen talouden bruttovelka kasvoi 51 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, ja sen ennustetaan kasvavan vielä noin 59 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2011.

Puola ei täytä julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa kriteeriä.

[pic]

Puolan zloty ei kuulu ERM II:een. Puola soveltaa kelluvaa valuuttakurssijärjestelmää. Vahvistuttuaan tasaisesti vuodesta 2004 vuoden 2008 puoliväliin asti zloty heikkeni noin 30 prosenttia euroon nähden heinäkuusta 2008 helmikuuhun 2009. Finanssikriisin aikaisen sijoittajien riskinvältön yleisen kasvun ja kehittyvien talouksien markkinoihin liittyvien asenteiden koventumisen vaikutusta lisäsi valuuttaoptiosopimusten käyttö. Samana aikana myös kolmen kuukauden korkojen tuottoerot euroalueeseen nähden kasvoivat jyrkästi yli 300 peruspisteeseen. Maaliskuusta 2009 alkaen zlotyn kurssi on markkinoilla vallitsevien asenteiden parannuttua yleisesti ollut vahvistuva, ja sitä on tukenut IMF:n myöntämä joustava luottosopimus, jota Puolan viranomaiset eivät tosin ole vielä käyttäneet. Kahden vuoden arviointijakson aikana zloty heikkeni suhteessa euroon noin 12 prosenttia.

Puola ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräinen pitkä korko oli Puolassa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden jakson aikana 6,1 prosenttia eli 6,0 prosentin viitearvoa korkeampi. Puolan keskimääräiset pitkät korot pysyivät viitearvoa matalammalla vuoden 2005 marraskuusta vuoden 2009 joulukuuhun asti, mutta ovat sen jälkeen olleet hieman viitearvoa korkeampia. Suhteellisen alhaisesta 100 peruspistettä alittavasta tasosta tuottoerot euroalueeseen nähden kasvoivat vuosina 2007 ja 2008. Tämä johtui aluksi oletuksesta, että rahapolitiikkaa edelleen kiristettäisiin, ja vuoden 2008 jälkipuoliskosta lähtien kehittyvien talouksien omaisuuden laajasta myynnistä. Pitkien korkojen tuottoerot euroon nähden pysyivät pääosin vakaina, keskimäärin noin 230 peruspisteessä vuonna 2009. Maaliskuussa 2010 ne olivat noin 200 peruspistettä.

Puola ei täytä pitkien korkojen lähentymiskriteeriä.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Puolan vaihtotase oli vuonna 2008 nelisen prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen, minkä jälkeen se pitkälti tasapainottui vuonna 2009, kun kauppavaje supistui rajusti kotimaisen kysynnän pudottua ja tuonnin koostumuksen muututtua hintaperusteisesti kotimaassa tuotettuja tavaroita suosivaksi. Ulkoinen rahoitus on pääosin pitänyt pintansa, sillä ulkoista alijäämää rahoitetaan suorilla ulkomaisilla nettosijoituksilla ja, enenevässä määrin, pankkiryhmien sisäisellä ja yritysten luotonannolla. Puolan talous on yhä pidemmälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat kasvussa. Puolan rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:hun on edennyt merkittävästi. Tähän on lähinnä syynä se, että rahoituksenvälittäjät ovat suurelta osin ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Puola täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

ROMANIA

Romanian lainsäädäntö – etenkään Romanian keskuspankkilaki – ei ole täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Yhteensopivuusongelmat koskevat keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä, Romanian keskuspankin riippumattomuutta ja keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaa kieltoa. Puutteellisuuksia on edelleen seuraavilta osin: EKPJ:n tavoitteet, institutionaalinen ja henkilökohtainen riippumattomuus, EKP:n oikeus tulla kuulluksi toimivaltaansa kuuluvilla aloilla, eurojärjestelmän tilinpäätöstietojen antamisjärjestelmän noudattamista koskevan velvoitteen puuttuminen, maksujärjestelmien sujuvan toiminnan edistäminen, EKP:n ja EU:n tilastollinen rooli ja niiden rooli ulkoisen tilintarkastajan nimeämisessä.

Kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaatio on Romaniassa ollut yli viitearvon vuonna 2007 tapahtuneesta EU:hun liittymisestä asti. Keskimääräinen inflaatio oli Romaniassa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 5,0 prosenttia eli selvästi yli 1,0 prosentin viitearvon, ja se todennäköisesti pysyykin yli viitearvon tulevina kuukausina.

Inflaatio on Romaniassa ollut korkea viime vuosina. Vuotuinen inflaatio kasvoi jyrkästi vuoden 2007 jälkipuoliskolla elintarvikkeiden ja polttoaineiden hintojen nousun ja yksikkötyökustannusten suuren kasvun myötä. Inflaatio oli korkeimmalla tasollaan kolmeen vuoteen 9,1 prosenttia heinäkuussa 2008. Vuonna 2009 YKHI-inflaatio pysyi korkeana, keskimäärin 5,6 prosenttia, talouden jyrkästä taantumasta huolimatta. Tässä näkyivät muun muassa valmisteverojen reippaat korotukset ja palvelujen jatkuvasti korkea inflaatio.

Inflaation odotetaan olevan maltillista vuosina 2010 ja 2011 taloudellisen toiminnan ollessa hiljaista ja valmisteverojen korotuksiin liittyvien hintavaikutusten häipyessä. Komission kevään 2010 talousennusteessa vuotuisen YKHI-inflaation ennustetaan olevan keskimäärin 4,3 prosenttia vuonna 2010 ja 3,0 prosenttia vuonna 2011. Romanian suhteellisen alhainen hintataso (noin 58 prosenttia euroalueen keskimäärästä vuonna 2008) viittaa siihen, että hintatason lähentymisen jatkuminen pitkällä aikavälillä on hyvinkin mahdollista.

Romania ei täytä hintavakauskriteeriä.

[pic]

Romaniaa koskee liiallisesta alijäämästä tehty neuvoston päätös (7. heinäkuuta 2009 tehty neuvoston päätös)[12]. Helmikuussa 2010 neuvosto suositti Romanialle liiallisen alijäämän korjaamista vuoteen 2012 mennessä. Julkisen talouden alijäämä ylitti Romaniassa 3 prosentin viitearvon vuonna 2008, jolloin se oli 5,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja alijäämä kasvoi vielä 8,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Oletukseen, että talouspolitiikka säilyy entisellään, perustuvan komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on 8,0 prosenttia vuonna 2010 ja supistuu 7,4 prosenttiin vuonna 2011, kun julkisen velan puolestaan odotetaan kasvavan vuoden 2010 30,5 prosentista suhteessa BKT:hen 35,8 prosenttiin vuonna 2011.

Romania ei täytä julkisen talouden rahoitusasemaa koskevaa kriteeriä.

[pic]

Romanian leu ei kuulu ERM II:een. Romania soveltaa kelluvaa valuuttakurssijärjestelmää. Vahvistuttuaan vuoden 2004 lopusta vuoden 2007 puoliväliin asti leun valuuttakurssi heikkeni huomattavasti vuoden 2007 jälkipuoliskolla myllerryksen alettua maailman finanssimarkkinoilla. Kovia heikkenemispaineita alkoi esiintyä taas syksyllä 2008, kun maailmanlaajuinen finanssikriisi paheni ja kotimaan makrotaloudellinen epätasapaino oli suuri. Lyhyiden korkojen erot euroalueeseen nähden alkoivat kasvaa vuoden 2008 lopulla, sillä tilanteesta seurannut likviditeetin puute ajoi Romanian lyhyitä korkoja ylös, mikä heijasti riskinvältön kasvua rahoituslaitoksissa. Paineet rahoitusmarkkinoilla hellittivät hieman sen jälkeen, vuoden 2009 alussa tehtiin sopimus Romanialle myönnettävästä koordinoidusta kansainvälisen rahoitustuen paketista, ja leun kurssi vakautui vuoden 2009 aikana ja vuoden 2010 alussa. Lyhyiden korkojen tuottoerot euroalueeseen nähden supistuivat vuonna 2009 ja vuoden 2010 alussa. Tämä johtui erityisesti rahamarkkinaolosuhteiden parantumisesta, Romanian keskuspankin keskeisten ohjauskorkojen laskusta ja kansainvälisen rahoitustuen maksuun liittyvästä luottamuksen paranemisesta. Arviointijaksoa edeltäneiden kahden vuoden aikana leu heikkeni suhteessa euroon 12,9 prosenttia.

Romania ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräiset pitkät korot ovat Romaniassa olleet yli viitearvon EU:hun liittymisestä asti. Keskimääräinen pitkä korko oli Romaniassa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden jakson aikana 9,4 prosenttia eli 6,0 prosentin viitearvoa korkeampi. Tuottoerot euroalueeseen nähden kasvoivat vuoden 2007 jälkipuoliskolla ja vuonna 2008 maailmanlaajuisen finanssikriisin puhkeamisen ja kotimaisen epätasapainon syntymisen alkuvaiheissa. Pitkät korot pysyivät Romaniassa volatiliteetin kasvettua korkeina vuonna 2009. Ne laskivat jonkin verran vuoden 2010 alussa, kun kotimaiset markkinaolosuhteet näyttivät vähän paranevan. Tuottoero euroalueeseen nähden oli noin 350 peruspistettä maaliskuussa 2010.

Romania ei täytä pitkien korkojen lähentymiskriteeriä.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Romanian ulkoinen alijäämä oli huipussaan vuosina 2007–2008, jolloin se oli keskimäärin noin 12 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä johtui pääasiassa kauppataseen heikkenemisestä, kun vahva kotimainen kysyntä vilkastutti tuontia. Romanian ulkoinen alijäämä kasvoi nopeasti 4,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Tämä oli seurausta kotimaisen kysynnän äkillisestä pienenemisestä sekä koti- ja ulkomaisten tavaroiden suhteellisten hintojen muuttumisesta johtuneesta kaupan alijäämän nopeasta supistumisesta. Huomattava ulkoinen vaje aiheutti huolta ulkoisen velan kestävyydestä ulkoisen rahoituksen ehtojen kiristyessä, kun maailmanlaajuinen myllerrys paheni. Hallituksella oli myös yhä enemmän vaikeuksia täyttää markkinoilla kasvavia jälleenrahoitustarpeita, mistä syystä EU, IMF, Maailmanpankki, EIP ja EBRD päättivät vuoden 2009 alussa myöntää Romanialle koordinoidun kansainvälisen rahoitustuen paketin, jonka kokonaissumma vuoteen 2012 jatkuvalla ajanjaksolla on 20 miljardia euroa, josta enintään 5 miljardia euroa EU:n kansainvälisten toimien maksutasejärjestelyä koskevassa osuudessa. Kansainvälisen rahoitustuen myöntämisen jälkeen ulkoisen rahoituksen paineet helpottivat hieman vuoden 2009 lopulla ja 2010 alussa, kun ulkoinen tasapaino samalla parani nopeasti ja kotimaan rahoitusmarkkinat vakautuivat jonkin verran. Vuoden 2010 maaliskuuhun mennessä yli puolet ennakkosidotusta rahoituksesta oli otettu käyttöön sen jälkeen, kun tukieriin liittyvät poliittiset ehdot olivat täyttyneet.

Romanian talous on yhä pidemmälle yhdentynyt EU:n talouteen. Erityisesti kauppa muiden jäsenvaltioiden kanssa ja niiden tekemät suorat ulkomaiset sijoitukset ovat kasvussa. Romanian rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:hun on edennyt merkittävästi. Tähän on lähinnä syynä se, että rahoituksenvälittäjät ovat suurelta osin ulkomaisessa omistuksessa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä muut tekijät komissio katsoo, ettei Romania täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

RUOTSI

Ruotsin lainsäädäntö – etenkään keskuspankkilaki, hallitusmuoto (osa perustuslakia) ja valuuttapolitiikkaa koskeva laki – ei ole täysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan eikä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa. Yhteensopivuusongelmat koskevat keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönoton yhteydessä, keskuspankin riippumattomuutta ja keskuspankkirahoituksen käyttöä koskevaa kieltoa. Useita puutteellisuuksia on edelleen seuraavilta osin: Ruotsin keskuspankin tavoitteet, maksujärjestelmien sujuvan toiminnan edistäminen, keskuspankkirahoituksen käyttöä koskeva kielto, EKP:n rooli maksujärjestelmien toiminnassa ja kansainvälisessä yhteistyössä, EKP:n ja EU:n tilastollinen rooli ja EKP:n ja neuvoston rooli ulkoisten tilintarkastajien nimeämisessä.

Ruotsissa 12 kuukauden keskimääräinen inflaatio ylitti viitearvon heinäkuussa 2009 ensimmäistä kertaa sitten joulukuun 1996. Keskimääräinen inflaatio oli Ruotsissa maaliskuuta 2010 edeltäneiden 12 kuukauden aikana 2,1 prosenttia eli yli 1,0 prosentin viitearvon, mutta se todennäköisesti palaa alle viitearvon tulevina kuukausina.

Vuotuinen YKHI-inflaatio oli suhteellisen korkea vuosina 2008–2009. Keskimäärin se oli noin 3,3 prosenttia. Tässä näkyivät elintarvikkeiden ja energian hintojen nopea nousu maailmanlaajuisesti sekä nousevat yksikkötyökustannukset ja heikomman kruunun vaikutus. Vuoden 2008 lopussa inflaatio alkoi laskea nopeasti taloudellisen toiminnan jyrkän taantuman ja laskevien elintarvikkeiden ja energian hintojen myötä. Inflaatio oli keskimäärin 1,9 prosenttia vuonna 2009.

Inflaation odotetaan komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteessa pysyvän maltillisena, keskimäärin noin 1,7 prosentissa, vuosina 2010 ja 2011, sillä runsaan käyttämättömän kapasiteetin uskotaan pitävän hinnat ja yksikkötyökustannukset kurissa.

Ruotsi ei täytä hintavakauskriteeriä.

[pic]

Ruotsia ei koske liiallisesta julkisen talouden alijäämästä tehty neuvoston päätös. Vuosina 2002–2007 julkisen talouden tasapaino parani, ja huipussaan ylijäämää oli 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Kriisin käynnistyttyä rahoitusasema heikkeni, ja ylijäämä supistui 2,5 prosentiksi suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Vuonna 2009 ylijäämä kääntyi 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen olevaksi alijäämäksi. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on noin 2,1 prosenttia vuonna 2010 ja 1,6 prosenttia vuonna 2011, mikäli politiikka säilyy ennallaan. Julkisen talouden bruttovelka nousi 42,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2009, ja sen ennustetaan kasvavan vielä noin 46 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2010 ja 2011.

Ruotsi täyttää julkisen talouden rahoitusasemaa koskevan kriteerin.

[pic]

Ruotsin kruunu ei kuulu ERM II:een. Ruotsi on soveltanut kelluvaa valuuttakurssijärjestelmää ja inflaatiotavoitteita 1990-luvun alkupuolelta lähtien. Kruunu heikkeni jyrkästi finanssikriisin syvennyttyä syyskuussa 2008, kun sijoittajat alkoivat välttää riskejä enemmän. Elokuusta 2008 maaliskuun 2009 alkuun kruunu heikkeni lähes 20 prosenttia suhteessa euroon. Tämä johtui osittain lyhyiden korkojen negatiivisesta tuottoerosta euroalueeseen nähden. Sittemmin kruunu on pitkälti vahvistunut ennalleen, kun finanssimarkkinat ovat vakautuneet ja maailmanlaajuiset talousnäkymät ovat parantuneet. Kahden vuoden arviointijakson aikana kruunu heikkeni suhteessa euroon 3 prosenttia.

Ruotsi ei täytä valuuttakurssikriteeriä.

Keskimääräinen pitkä korko oli Ruotsissa maaliskuuhun 2010 päättyvän vuoden aikana 3,3 prosenttia eli 6,0 prosentin viitearvoa matalampi. Keskimääräiset pitkät korot ovat Ruotsissa olleet alle viitearvon vuonna 1995 tapahtuneesta EU:hun liittymisestä asti. Tuottoerot euroalueen pitkiin viitelainoihin nähden kääntyivät negatiivisiksi vuonna 2008. Alimmillaan ne olivat miinus 100 peruspistettä vuosien 2008 ja 2009 vaihteessa. Negatiivinen tuottoero supistui myöhemmin, mutta se on edelleen noin miinus 45 peruspistettä.

Ruotsi täyttää pitkien korkojen lähentymiskriteerin.

Myös muita tekijöitä on tarkasteltu, kuten maksutaseen kehittymistä ja tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Ruotsin vaihtotase on ollut ylijäämäinen 1990-luvun puolivälistä alkaen huomattavan tavaroiden ja sittemmin myös palvelujen nettoviennin ansiosta. Vaihtotaseen ylijäämä on kasvanut noin 4 prosentista suhteessa BKT:hen 2000-luvun alussa noin 7–8 prosentin tasolle vuodesta 2003. Ruotsin talous on avoin ja hyvin yhdentynyt EU:hun, ja EU:n sisäisen tavarakaupan osuus on selvästi EU:n keskiarvon yläpuolella ja osuus sisäisistä suorista sijoituksista kasvussa. Ruotsin rahoitusmarkkinat ovat hyvin yhdentyneet EU:hun, ja yhteydet muihin Pohjoismaihin ja Baltian maihin ovat erityisen vahvat. Ruotsin rahoitusmarkkinat ovat sekä kooltaan että tasoltaan hyvin kehittyneet ja heijastavat sen talouden pitkälle kehittynyttä tilaa.

Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä komissio katsoo, ettei Ruotsi täytä euron käyttöönoton edellytyksiä.

[1] Hintavakauskriteerin osalta inflaatiota mitataan yhdenmukaistetulla kuluttajahintaindeksillä (YKHI), joka määritellään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2494/95, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 596/2009.

[2] Kaikki inflaatiota ja muita muuttujia koskevat ennusteet ovat komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteesta. Komission yksiköiden ennusteet perustuvat yhteisiin oletuksiin ulkoisista muuttujista sekä oletukseen, että talouspolitiikka säilyy entisellään, ja samalla otetaan huomioon ne toimenpiteet, joista tiedetään riittävästi. Viitearvosta tehtyyn ennusteeseen liittyy paljon epävarmuustekijöitä, kun otetaan huomioon, että sen laskenta perustuu niiden kolmen jäsenvaltion inflaatioennusteisiin, joiden ennakoidaan olevan hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneita ennustejaksolla. Tämä lisää virhemarginaalia.

[3] Tämän kertomuksen valmistelussa käytetyt tiedot on kerätty 23. huhtikuuta 2010 mennessä.

[4] Liettua suljettiin vuonna 2004 pois parhaiten suoriutuneiden joukosta, kun sen 12 kuukauden keskimääräinen inflaatiovauhti jäi 2,3 prosenttiyksikköä alle euroalueen 12 kuukauden keskimääräisen inflaatiovauhdin.

[5] Valuuttakurssikriteerin täyttymistä arvioidessaan komissio tarkastelee, onko valuuttakurssi pysytellyt lähellä ERM II:n keskuskurssia, ja samalla voidaan ottaa huomioon valuutan vahvistumiseen johtaneet syyt Ateenassa 5. huhtikuuta 2003 pidetyssä Ecofin-neuvoston epävirallisessa kokouksessa esitetyn yhteisen lausuman Common Statement on Acceding Countries and ERM2 mukaisesti.

[6] Virolla, joka kuului hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneisiin jäsenvaltioihin maaliskuussa 2010, ei ole yhdenmukaistettua pitkäaikaista valtion obligaatiota tai vastaavaa arvopaperia, jota voitaisiin käyttää viitearvon laskemiseen. Sen vuoksi maaliskuun 2010 viitearvo lasketaan pöytäkirjan 4 artiklan (jossa viitataan kolmeen parhaiten suoriutuneeseen jäsenvaltioon) mukaan lisäämällä kahden hintavakaudessa parhaiten suoriutuneen maan – Portugali (4,2 prosenttia) ja Belgia (3,8 prosenttia) – keskimääräisten pitkien korkojen yksinkertaiseen keskiarvoon 2 prosenttiyksikköä.

[7] Maiden pitkien korkojen tuottoerojen laskemiseen euroalueen pitkiin viitelainoihin nähden käytetään Eurostatin kuukausittaista julkaisua EMU convergence criterion bond yields . Myös EKP julkaisee nämä tiedot otsikolla Long-term interest rate for convergence purposes .

[8] 2009/591/EY (EUVL L 202, 4.8.2009, s. 50).

[9] 2009/588/EY (EUVL L 202, 4.8.3009, s. 44–45).

[10] 2004/918/EY (EUVL L 389, 30.12.2004, s. 27).

[11] 2009/589/EY (EUVL L 202, 4.8.2009, s. 46).

[12] 2009/589/EY (EUVL L 202, 4.8.2009, s. 46).