EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 06.05.1997 
KOM(97) 197 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
KOHTI KAUPUNKIEN TOIMINTAOHJELMAA 
EUROOPAN UNIONISSA 

-2-
SISÄtXYS 
JOHDANTO 
1. EUROOPAN KAUPUNKIEN KOHTAAMAT HAASTEET 4 
1.1 Kaupungit muuttuvassa ympäristössä 4 
1.2 Kaupungit, työttömyys ja sosiaalinen syrjäytyminen 5 
1.3 Euroopan kaupunkijärjestelmänepätasapainoisuus 6 
1.4 Kaupunkiympäristö 6 
1.5 Vallan pirstaloiUiminen ja kaupunkiyhdyskunnan yhdentyminen 7 
2. TÄMÄNHETKISET KAUPUNKIEN KEHITTÄMISTÄ KOSKEVAT TOIMENPITEET 
EU.-N-TASOLLA 8 
2.1 Kilpailukyvyn ja työllisyyden edistäminen 9 
2.2 Taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävä politiikka 10 
2.3 Liikenne ja Euroopan laajuiset verkostot 12 
2.4 Kestävän kehityksen ja elämän laadun edistäminen kaupungeissa 13 
3. TULEVAISUUDEN SUUNTAUKSIA 14 
3.1 Kaupunkien näkökulman tarpeellisuus Euroopan unionin politiikoissa 15 
3.2 Julkiset palvelut ja kaupunkien kehittäminen 17 
3.3 Rakennerahastojen merkitys 17 
3.4 Tietojen lisääminen ja kokemusten vaihdon edistäminen kaupunkien 
välillä ...18 
4. TIEDONANNON SEURANTA 19 
IITTEET 
Liite I: Kaupunkialueet, joilla on vaikeuksia 
Liite II: Paikalliset menot EU:n jäsenvaltioissa 
Liite III: Arvio Euroopan aluekehitysrahaston ja koheesiorahaston taloudellisista 
vaikutuksista kaupunkeihin 
Liite IV: Joitakin tärkeitä tulevia tapahtumia 
-3 
JOHDANTO 
Kaupungit ja suurkaupungit ovat Euroopan keskeisiä varauden lähteitä ja sen sosiaalisen 
ja kulttuurisen kehityksen keskuksia. Kaupungeissa kohdataan kuitenkin myös yhä 
suurempia ongelmia, joita aiheuttavat nopeasti tapahtuneet taloudelliset muutokset, 
työttömyys, ympäristöolot sekä liikenneruuhkat, mutta myös köyhyys, puutteelliset 
asumisolot, rikollisuus ja huumeet. 
Monia Euroopan kaupunkeja kohtaavista ongelmista on jo ratkaistu 
kaupunkipolitiikkojen avulla, jotka ovat kuitenkin olleet hajanaisia, ympäristöstä 
riippuvaisia ja päämääriltään vaatimattomia. On selvää, että tarvitaan toimenpiteitä, 
joiden avulla voidaan vahvistaa ja palauttaa Euroopan suurkaupungeille kuuluvat tehtävät 
sosiaalisen ja kulttuurisen yhdentymisen, taloudellisen hyvinvoinnin, kestävän 
kehityksen ja demokratian tyyssijoina. 
Euroopan tasolla Euroopan parlamentti ja alueiden komitea ovat vaatineet Euroopan 
unionilta voimakkaampia toimenpiteitä kaupunkien kehittämiseksi. Jäsenvaltiot sekä 
komissio ovat hiljattain myöntäneet yhteisen huolensa kaupunkien kestävän kehityksen 
tilasta YK:n kaupunkien kestävää kehitystä koskevassa kokouksessa (Habitat II). 
Tässä tiedonannossa kartoitetaan mahdollisuuksia edistää kaupunkien kehittämistä ja 
tehostaa yhteisön ylläpitämää toimintaa kaupunkialueilla. Tavoitteena ei ole luoda koko 
Euroopan laajuisia politiikkoja sellaisten kysymysten ratkaisemiseksi, jotka voidaan 
ratkaista parhaiten paikallisella tai alueellisella tasolla. Koska on kuitenkin selvää, että 
Euroopan unionin kaupungeilla on paljon yhteisiä ongelmia, voidaan Euroopan tasolla 
löytää myös mahdollisuuksia ongelmien ratkaisemiseksi ja vähentämiseksi. Tämä ei 
kuitenkaan edellytä voimavarojen lisäämistä Euroopan tasolla, vaan hyviä tuloksia 
voidaan saavuttaa käyttämällä tehokkaammin jo olemassa olevia keinoja kansallisella ja 
yhteisön tasolla sekä lisäämällä yhteistyötä ja yhteensovittamista kaikilla tasoilla. 
Käsiteltäessä kaupunkeihin liittyviä kysymyksiä EU:n tasolla on otettava huomioon 
myös kaksi muuta osa-aluetta. Ensinnäkin, kaupunkien kehittämiseen liittyvät haasteet 
antavat EU:lle mahdollisuuden aikaansaada konkreettisia parannuksia kansalaisten 
jokapäiväisessä elämässä sekä korostaa tärkeää merkitystään kansalaisten kannalta. On 
myös korostettava entistä selvemmin sellaisten paikallisten demokraattisesti toimivien 
elinten merkitystä, jotka ovat kansalaisia lähimpänä toimivia poliittisia toimielimiä. 
Toiseksi kaupungeilla on tärkeä tehtävä eurooppalaisen yhteiskuntamallin ylläpitäjinä, 
joissa vallitsee sukupuolesta tai etnisestä alkuperästä riippumattomat yhtäläiset 
mahdollisuudet. Vaikka kaupunkien viranomaiset eivät olekaan ainoita näiden laajojen 
kysymysten parissa työskenteleviä toimijoita, niiden tulisi kuitenkin toteuttaa 
täydellisesti näihin kysymyksiin liittyviä politiikkoja, koska kaupungeissa ei voida 
aikaansaada tehokkaita ratkaisuja ilman kaupunkien omaa aktiivista myötävaikutusta. 
Tässä tiedonannossa on neljä osaa. Ensimmäisessä osassa esitellään tärkeimpiä haasteita, 
jotka ovat enemmän tai vähemmän yhteisiä kaikille kaupungeille. Toisessa osassa 
arvioidaan tällä hetkellä kaupunkeihin suorasti tai epäsuorasti vaikuttavia politiikkoja. 
Kolmannessa osassa ehdotetaan joitakin tulevia toimenpiteitä koskevia suuntaviivoja 
sekä tehdään ehdotus lähtökohdaksi Euroopan laajuista kaupunkipolitiikkaa koskevassa 
keskustelussa. Lopuksi neljännessä osassa ehdotetaan tämän tiedonannon 
jatkotoimenpiteistä ja erityisesti kaupunkifoorumin järjestämisestä vuonna 1998. 
-4-
1. EUROOPAN KAUPUNKIEN KOHTAAMAT HAASTEET 
Noin 80 prosenttia Euroopan väestöstä asuu kaupungeissa, minkä johdosta Eurooppa 
onkin maailman kaupungistunein maanosa. Huolimatta siitä, että Euroopan 
kaupunkialueet ovat hyvin vaihtelevia, niillä on myös yhdistäviä tekijöitä, joita 
käsitellään lyhyesti ensimmäisessä osassa. 
1.1 Kaupungit muuttuvassa ympäristössä 
Noin 20 prosenttia eurooppalaisista asuu yli 250 000 asukkaan taajamissa, 20 prosenttia 
keskikokoisissa kaupungeissa ja 40 prosenttia asukasluvultaan 10 000 - 50 000 asukkaan 
kaupungeissa. Lontoo ja Pariisi ovat Euroopan ainoat noin 10 miljoonan asukkaan 
suurkaupungit. 
Demografisten selvitysten perusteella eurooppalaisten yhdyskuntien kaupungistuminen 
jatkuu yhä, vaikka kasvu hidastuukin edellisiin vuosikymmeniin verrattuna. 
Väestömäärien lisääntyminen kaupungeissa johtuu luonnollisesta kasvusta, maaseudulta 
ja köyhemmiltä alueilta tulevasta muuttoliikkeestä sekä erityisesti kolmansista maista 
peräisin olevasta maahanmuutosta. Kansainvälisesti tarkasteltuna EU on tärkeä 
maahanmuuttokohde, mikä on vähentänyt väestömäärien putoamista. Esimerkiksi vuonna 
1990 jäsenvaltioihin muutti arviolta 2,1 miljoonaa ihmistä ja EU:sta poismuuttaneita oli 
lähes miljoona. Irlantia lukuun ottamatta nettomuutto lisääntyy kaikissa jäsenvaltioissa. 
Ajanjaksoa 1987-1991 koskevat arviot osoittavat, että kaksi kolmesta maahanmuuttajasta 
on asettunut suuriin teollisuustaajamiin sekä pääkaupunkeihin. 
Muissa suurissa kaupungeissa väestömäärät ovat sitä vastoin laskeneet 1980-luvulla. 
Tärkeimmät asukasmäärien vähenemiseen johtaneet syyt ovat perinteisten työnantajien 
katoaminen tai siirtyminen muille alueille sekä muutto esikaupunkeihin. Bryssel, Lontoo. 
Pariisi, Lille, Porto, Hannover, Torino, Barcelona sekä Ranstadtin kaupungit 
Alankomaissa ovat esimerkkejä kaupungeista, joissa asukkaat ovat muuttaneet 
keskustojen ulkopuolelle. Muun muassa kodin, työpaikan ja vapaa-ajanviettopaikkojen 
hajaantuminen lisäävät matkustamisen tarvetta. 
Taloudellisen suorituskyvyn kannalta suuret kaupungit ovat tärkeimpiä vaurauden luojia 
ja ne kasvattavat eniten alueellista tai kansallista bruttokansantuotetta asukasmäärään 
nähden, mikä on osoitus kaupunkien korkeasta tuottavuudesta. Bruttokansantuotteen 
kasvuun ei kuitenkaan usein liity uusia työpaikkoja. Esimerkiksi Brysselin, Reinin-
Ruhrin ja Lontoon kaupunkialueilla bruttokansantuotteen vuosikasvu oli 5-6 prosenttia, 
kun työllisyyden kasvu samanaikaisesti oli +0,2 prosenttia (Bryssel), +0,1 (Rein-Ruhr) ja 
-0,2 (Lontoo). Myös eräät keskikokoiset kaupungit, kuten Parma, Rennes, Cambridge, 
Braga ja Volos, ovat kasvaneet jatkuvasti taloudellisen kasvun seurauksena. 
Useimmissa kaupungeissa kokonaistyöllisyys on 1980-luvun puolivälistä lähtien 
lisääntynyt palvelusektorin kasvun vaikutuksesta, jonka seurauksena 60 - 80 prosenttia 
kaupunkien kaikista työpaikoista on palvelualoilla, mikä on useissa tapauksissa 
korvannut m teollisuustyöpaikkojen menetykset. Noin kolmasosa palvelusektorin 
työpaikoista on markkinoiden ulkopuolisilla palvelualoilla eli julkishallinnossa, 
koulutusalalla, terveydenhuollossa sekä kunnallisissa ja sosiaalialan palveluissa, kuten on 
havaittu esimerkiksi Brysselissä, Roomassa, Helsingissä, Tukholmassa ja 
Kööpenhaminassa. Monissa kaupungeissa markkinoiden ulkopuolisten palvelujen kasvua 
kuitenkin rajoittavat julkisia menoja koskevat supistukset. Muut 2/3 työpaikoista ovat 
pääasiassa rahoitus-, vakuutus- sekä liikenne- ja tietoliikennealoilla, vähittäiskaupassa 
sekä hotelli- ja ravintola-alalla. 
Olosuhteiden muuttuessa suurimpia sopeutumisvaikeuksia on niillä kaupungeilla, jotka 
ovat aikaisemmin olleet riippuvaisia pääomavaltaisesta teollisuudesta tai jotka sijaitsevat 
voimakkaasti perinteisestä maataloudesta riippuvasilla talousalueilla. Itäisen Saksan 
kaupungeilla on omat erityisongelmansa, jotka johtuvat sellaisista nopeasti toteutetuista 
rakenteellisista uudistuksista, joiden toteutuminen muissa EU:n kaupungeissa on kestänyt 
vuosikymmeniä. 
On selvää, että tulevaisuudessa kaupunkien kehitykseen vaikuttavat aikaisempaan 
verrattuna uudet rakenteelliset tekijät. Entistä tärkeämpi merkitys on palveluihin 
kuuluvilla toiminnoilla, joita ovat esimerkiksi televiestintä ja liikenne, bioteknologia, 
korkean teknologian teollisuus, kansainvälinen kauppa ja vähittäiskauppa, 
tietoyhteiskunnan kehittyminen1, koulutus sekä tutkimus. Myös ympäristö sekä 
laajemmat elämänlaadun edellytykset ovat entistä määräävämpiä tekijöitä uusien 
toimintojen sijainnin kannalta. Kaupungit joutuvatkin jatkuvasti mukautumaan nopeisiin 
muutoksiin taloudellisilla ja muilla aloilla. Nämä uudet kehityssuunnat uhkaavat lisätä 
yhä syvempää kahtiajakoa kaupunkiyhdyskunnissa ja ne edellyttävät työvoiman jatkuvaa 
uudelleenkouluttamista. 
1.2 Kaupungit, työttömyys ja sosiaalinen syrjäytyminen 
Huomattavista tiedon saamiseen liittyvistä ongelmista huolimatta työttömyyttä on 
kaupungeissa arvioiden mukaan EU:n keskitasoa enemmän. Asukastiheydeltään korkeilla 
alueilla EU:ssa vuonna 1995 työttömyysluvut olivat 11,9 prosenttia verrattuna 10,8 
prosenttiin työttömyyteen maaseutualueilla ja 9,0 prosentin työttömyyslukuihin 
puolikaupungistuneilla alueilla, jotka yleensä sijaitsevat hyvin kaupungistuneiden 
keskusten läheisyydessä2. Keskimääräinen työttömyysprosentti oli vuonna 1994 10,8 
prosenttia. Keskimääräiset luvut eivät kuitenkaan kerro koko totuutta. Joissakin 
kaupungeissa (kuten Milanossa ja Frankfurtissa) suhteelliset työttömyysluvut ovat hyvin 
alhaiset, kun taas joissakin muissa kaupungeissa (esimerkiksi Brysselissä, 
Birminghamissa, Kölnissä, Kööpenhaminassa, Napolissa, Palermossa jne.) kansalliset ja 
eurooppalaiset keskiarvot ylitetään vähintään viidenneksellä. 
Nykyinen uusien taloudellisten mahdollisuuksien kehittyminen lisää useissa 
kaupungeissa sosiaalista ja taloudellista eriarvoisuutta. Työvoiman pätevämpi osa on 
kilpailukykyinen avoimessa markkinatilanteessa, mutta heikompien ryhmien osaksi on 
tullut pysyvä tai lähes pysyvä syrjäytyminen. Koulutussaavutukset ja pääsy 
työmarkkinoille ovat kaupunkiväestöä jyrkästi erottelevia tekijöitä. Tärkeää on muistaa, 
että puolet EU:n työttömistä on pitkäaikaistyöttömiä, mutta tiheästi asutuilla alueilla 
pitkäaikaistyöttömien osuus työttömien kokonaismäärästä on 56,1 prosenttia. 
Kaupungeissa esiintyy moniongelmaisuutta, jota kuvaavat syvenevä köyhyys ja 
Katso myös KOM(96)607, 27.11.1996: 'Eurooppa maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan 
eturintamassa: jatkuva toimintasuunnitelma'. 
Tiedot perustuvat EU:n 11 jäsenvaltiota (Luxemburgia, Itävaltaa, Ruotsia ja Suomea lukuunottamatta) 
koskevaan työvoimatutkimukseen. Tiheästiasutuilla alueilla, joilla asumistiheys on yli 500 asukasta 
neliökilometriä kohden, asuu 50 prosenttia EU:n väestöstä. Väestöstä 22 prosenttia asuu 
maaseutualueilla, joiden väentiheys on alle 100 asukasta neliökilometrillä. Näiden välisillä alueilla, 
joilla asukastiheys neliökilometrillä on 100-500 asukasta, asuu 28 prosenttia väestöstä. 
asunnottomuus, sosiaalinen eristyneisyys, heikot asuinolot, huumeiden väärinkäyttö sekä 
rikollisuus. 
Useissa Euroopan kaupungeissa syrjäytyminen on aiheuttanut heikompien 
sosiaaliryhmien alueellisen eristäytymisen olosuhteiltaan vaatimattomille alueille. Tämä 
on ollut pitkään luonteenomaista Pohjois-Euroopan kaupungeissa, ja ilmiö on yhä 
tavanomaisempi myös Etelä-Euroopan kaupungeissa. Joillakin suurkaupunkien lähistöllä 
sijaitsevilla kaupunkialueilla työttömyysluvut ovat yli 30 prosenttia (katso liite I) ja 
koulutussaavutuksia kuvaavat luvut ovat erittäin alhaisia. Useissa kaupungeissa 
sosiaaliseen syrjäytymiseen liittyy monin paikoin kulttuurinen ja kielellinen 
moninaisuus, mikä aiheuttaa koulutusjärjestelmälle erityisiä haasteita. Nykyään 
myönnetään yhä useammin, että alueellinen eristäytyminen aiheuttaa sosiaalisia ongelmia 
työllisyyden, koulutuksen ja huonojen asuinolojen osalta, mutta myös, että 
eristäytyminen luo sosiaalisesti poikkeavaa käyttäytymistä, joka vähentää kaupungin 
taloudellista vetovoimaa. 
1.3 Euroopan kaupunkijärjestelmän epätasapainoisuus 
Globaalistuminen ja siirtyminen teollisuusyhteiskunnasta palveluyhteiskuntaan eivät ole 
vähentäneet tilan tärkeää merkitystä taloudellisessa kehityksessä. Erityisesti sellaiset 
suurkaupunkialueet, jotka sijaitsevat strategiselta kannalta ja edullisten ominaisuuksiensa 
osalta solmukohdissa, ovat yhä merkittävämpiä syrjäisempien ja ominaisuuksiltaan 
vähemmän edullisten kaupunkien ja suurkaupunkien aseman heikentyessä. Ensiksi 
mainittujen alueiden asemaa puoltavat erityisesti liikenneyhteydet. Vuonna 1993 
Lontoon ja Pariisin välinen ilmasilta kuljetti kaksi kertaa enemmän matkustajia kuin 
mikään muu reitti Euroopassa. Kaupunkien kehittymisen aluesuunnitteluun liittyvän 
tasapainon kannalta ratkaisevaa on sellaisten palvelujen luominen kaupunkeihin, jotka 
tekevät niistä kiinnostavia nykyaikaisen liiketoiminnan kannalta. Syrjäiset 
kauttakulkukaupungit, kuten Ateena, Valencia, Palermo, Thessaloniki, Belfast, Lissabon 
ja Sevilla, sekä teollisuuskaupungit, kuten Torino, Glasgow ja Bilbao, ovat 
epäedullisessa asemassa verrattuna keskeisiin kauttakulkukaupunkeihin, kuten 
Antwerpen, Bremen, Rotterdam, tai sellaisiin kaupunkeihin kuin Hannover. Lyon ja 
Wien, joiden toiminnot ovat monipuolisempia ja joihin pääsee helposti. 
Sijainniltaan keskeiset kaupungit, jotka sijaitsevat hyvien yhteyksien päässä erittäin 
suorituskykyisistä talouksista, ovat myös edullisessa asemassa muihin verrattuna. 
Sijainniltaan keskeisten kaupunkien, jotka sijaitsevat unionin alueen ydinalueella, 
voidaan odottaa hyötyvän Euroopan yhdentymisestä syrjäisiä kaupunkeja enemmän. 
1.4 Kaupunkiympäristö 
Kaupunkialueilla asuva väestö on yhä huolestuneempaa luonnonympäristön ja fyysisen 
ympäristön tilasta. Huomattavista ponnisteluista huolimatta tällä alueella on runsaasti 
ongelmia. Euroopan ympäristötoimiston vuonna 1995 tekemä selvitys osoitti, että 70-80 
prosenttia Euroopan kaupungeista, joissa asukasmäärä on yli 500 000, ei täytä Maailman 
terveysjärjestön esittämiä ilmanlaatua koskevia edellytyksiä. Myös 'talvisavusumun' 
('winter smog') keskittymisestä aiheutuu haittaa noin 70 miljoonalle EU:n kaupungeissa 
asuvalla kansalaiselle. Esimerkiksi Milanossa, Torinossa, Stuttgartissa, Belfastissa, 
Dublinissa ja Berliinissä talvisavusumua osoittavat mittarit ylittävät sallitun laadullisen 
vertailukohdan kaksinkertaisesti. Lisäksi otsonikeräytymät vaikuttavat noin 80 
prosenttiin EU:n kansalaisista ainakin kerran vuodessa. 
-7-
Teollisuuden ja kotitalouksien lämmityksen lisäksi merkittävä saastumisen aiheuttaja 
kaupungeissa on liikenne. Yksityisautoilu on lisääntynyt muiden kulkuvälineiden käyttöä 
nopeammin ja sen ennakoidaan kasvavan edelleen lähitulevaisuudessa. Autojen 
lisääntyminen kaupungeissa vähentää niiden suotuisten ympäristövaikutusten merkitystä, 
joita voidaan saavuttaa puhtaamman autoteknologian avulla. Kaupunkiympäristöt 
kärsivät myös muista vakavista ongelmista, joita aiheuttavat esimerkiksi kiinteät jätteet ja 
kaupunkien jätevedet. 
Kaupunkiympäristön laatua heikentävän vaikutuksensa lisäksi, melusaaste mukaan 
luettuna, liikenneruuhkat heikentävät liikkumismahdollisuuksia sekä pääsyä 
kaupunkeihin ja lisäävät tuotantokustannusten osuutta kaupunkien taloudessa. Lontoossa 
ja Pariisissa henkilöautojen ja rekkojen keskinopeus on pudonnut tasolle, joka vastaa 
vuosisadan alun alkeellisempien kulkuvälineiden vauhtia. 
Edellä esitettyjen tärkeiden näkökohtien lisäksi myös rakennusten fyysinen ja 
kulttuurinen perintö, yhteiset alueet sekä kaupunkisuunnittelu ovat myös olennaisia 
kaupungeissa asuvan väestön elämänlaatuun vaikuttavia tekijöitä. 
Ympäristökysymykset ovat yhteisiä kaikille kaupunkialueille, mutta kokemukset 
vaihtelevat luonnollisesti merkittävästi kaupungista ja suurkaupungista toiseen. 
Esimerkkinä erottelevista tekijöistä voidaan mainita viheralueet, joiden laatu ja määrä 
vaihtelee suuresti: Hannover, Evora ja Bryssel ovat esimerkkejä kaupungeista, joiden 
pinta-alasta viheralueita on yli 20 prosenttia, mutta Rotterdamissa ja Madridissa 
viheralueita on vain 5 prosenttia kaupunkien pinta-alasta. 
Ympäristöä laajemmin tarkasteltaessa havaitaan, että kaupunkisuunnittelussa ei ole 
aikaisemmin otettu huomioon kaupunkien ja niiden lähellä olevien alueiden 
mahdollisuuksia tarjota samanaikaisesti edellytyksiä useille toiminnoille. On syntynyt 
toiminnallisesti yksipuolisia alueita, joille on ominaista jokin tietty ihmiselämään 
kuuluva toiminta (työ. ostokset, vapaa-aika, asuminen). Tällaiset alueet heikentävät 
kaupunkien mahdollisuuksia kehittyä paikoiksi, joissa asukkaat voivat elää 
mahdollisimman monimuotoisesti. Kaupunkisuunnittelupolitiikkaa on muutettava kohti 
laajempaa kestävyyttä, sekoittumista ja monimuotoisuutta, joiden avulla kaupungeista 
tulisi jälleen eläviä tapaamispaikkoja vuorokauden kaikkina aikoina. 
1.5 Vallan pirstaloituminen ja kaupunkiyhdyskunnan yhdentyminen 
Kaupunkiympäristön yhdentymisen kannalta tärkeimpiä tekijöitä ovat talouden ja 
työmarkkinoiden lisäksi myös muut osa-alueet. Kaupungit tarjoavat mahdollisuuksia 
työhön, vaurauteen ja kauppaan, mutta myös mahdollisuuksia vapaa-ajanviettoon, 
opiskeluun sekä kulttuuriseen kehittymiseen. Kaupunkien tulisi antaa asukkailleen 
elintilaa sekä identiteetti. 
Kaupunkien asukkaiden identiteettikäsitys on heikentynyt, mistä on usein osoituksena 
vähäinen osallistuminen paikalliseen demokraattiseen vaikuttamiseen. Osallistuminen on 
erityisen vähäistä kaupungin marginaalisimmilla alueilla, joilla ongelmia voivat lisätä 
alueelle asettuneet ulkomailta muuttaneet yhdyskunnat, jotka eivät aina käytä 
äänioikeuttaan. Identiteettivaikeuksien lisäksi heikko äänestysaktiivisuus epäsuotuisilla 
kaupunkialueilla vähentää entisestään hallintoon kohdistuvia paineita palvelujen 
lisäämiseksi näillä alueilla. 
-8-
Vakiintuneen vuorovaikutuksen osalta kaupunkien oikeudelliset sekä institutionaaliset ja 
rahoitukseen liittyvät menetelmät vaihtelevat eri jäsenvaltioissa. Koska paikalliset 
viranomaiset ratkaisevat kysymyksiä soveltamiensa politiikkojen avulla, on 
ymmärrettävää, että myös heidän saavutuksensa kaupunkien kehittämisen alueella 
eroavat toisistaan. Vuonna 1996 tehty tutkimus osoitti, että joillakin paikallisilla 
viranomaisilla on perinteisesti laajemmat toimintavapaudet ja käytössään suuremmat 
määrärahat kuin joillakin muilla paikallisilla viranomaisilla Euroopan unionissa (katso 
liite II). 
Useilla paikallisilla.viranomaisilla on vaikeuksia sovittaa yhteen vastuunsa kaupunkien 
ongelmien ratkaisemisessa ja toisaalta puutteelliset hallinnolliset ja taloudelliset 
voimavarat. Kaupunkien viranomaiset rahoittavat yhä useammin ympäröivillä alueilla 
toteutettava uudistuksia, jolloin on otettava huomioon, että hallinnollisten alueiden rajat 
eivät useinkaan vastaa todellisia kaupunkiympäristön rajoja. Tämän vuoksi ympärillä 
sijaitsevat alueet voivat hyötyä sellaisista toimenpiteistä, joiden toteuttamisesta vastaavat 
kaupungin keskustan usein vähäosaisempi väestö. Kaupunkien viranomaisten 
käytettävissä olevat reaalitulot ovat myös kuluneen vuosikymmenen aikana laskeneet 
kansallisten menojen yleisten leikkausten seurauksena. Usein ja erityisesti silloin kun 
kaupunkien viranomaisten käytössä olevat sosiaaliavustuksiin osoitetut määrärahat ovat 
kasvaneet, paikallisten investointien määrät ovat vähentyneet. 
Kaupunkien hallintoa hankaloittaa myös julkisten viranomaisten suuri määrä eritasoisine 
toimivaltioineen paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan laajuisella tasolla, 
mikä saattaa vaikeuttaa paikallisesti toteutettavan politiikan toimeenpanoa sekä heikentää 
kansalaisten käsitystä heidän kaupunkinsa asioista todellisuudessa vastaavista tahoista. 
Tämän vuoksi sirpaloituminen estää vastuullista kansalaisuuden muodostumista. 
Samanaikaisesti kansalaiset vaativat yhä enemmän päätäntävaltaa elämäänsä 
vaikuttavissa päätöksissä. Tämän vuoksi paikallistason osallistumisen turvaaminen on 
entistä tärkeämpää, jotta kansalaisten tarpeiden huomioon ottaminen voidaan varmistaa 
lainsäädännön sekä ohjelmien täytäntöönpanon yhteydessä. Myös naisten tarpeet ja 
näkemykset on otettava paremmin huomioon kaupunkien kehittämisessä. 
Nämä ovat kuitenkin vain osittaisia ratkaisuja. Olennaisinta on vastata kysymykseen 
"Miksi ihmiset eivät enää halua viettää koko elämäänsä kaupungissa?" Kaupungit eivät 
useissa Euroopan osissa ole enää paikkoja, joissa ihmiset haluaisivat kasvattaa lapsensa, 
viettää vapaa-aikaansa tai asua. Kaupunkikuvan heikkeneminen on ehkä suurin uhka 
eurooppalaiselle kehitysmallille ja yhteiskunnalle sekä kysymys, jonka ratkaiseminen 
edellyttää laajaa keskustelua. 
2. TÄMÄNHETKISET KAUPUNKIEN KEHITTÄMISTÄ KOSKEVAT TOIMENPITEET EU:N-
TASOLLA 
Kaikki Euroopan unionin politiikat vaikuttavat jollakin tavalla Euroopan kaupunkeihin, 
vaikka niiden vaikutuksen mittaaminen ei aina ole helppoa. Seuraavassa esitetään 
pääkohtia joidenkin neljällä painopistealueella toteutettujen tärkeimpien toimintojen 
määrällisistä ja laadullisista vaikutuksista, joilla on erityistä merkitystä Euroopan 
kaupunkien kasvun ja kehityksen kannalta. Nämä ovat: 
- taloudellista kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävät politiikat 
- taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävät politiikat 
- politiikat, jotka edistävät kaupunkien liittämistä Euroopan laajuisiin verkostoihin 
- politiikat, jotka edistävät kestävää kehitystä ja elämänlaatua kaupungeissa. 
2.1 Kilpailukyvyn ja työllisyyden edistäminen 
Euroopan unionin on pystyttävä parantamaan kilpailuasemaansa maailmankaupan 
vapautuessa. Eräs vaihe tämän maailmanlaajuisen tehtävän toteuttamisessa olivat 
yhtenäismarkkinat, joiden tarkoituksena on edistää unionin kilpailukykyä poistamalla 
kaupan, investointien ja työvoiman liikkuvuuden esteet sekä luomalla yhdentyneen 
talouden, josta aiheutuvat hyödyt ovat huomattavia. Tässä suhteessa yhtenäismarkkinat 
ovat olleet viime vuosien merkittävin muutoksentekijä. jonka taloudellista suorituskykyä 
lisäävä vaikutus on ollut huomattava. Maailmankaupan vapautumiseen ja 
yhtenäismarkkinoiden luomiseen liittyen EU on myös päättänyt vapauttaa sellaisia 
markkinoita, joilla on tähän mennessä vallinnut kansallinen monopoli, kuten 
televiestintä-ja liikennealoilla. 
Kaupunkien näkökulmasta maailmanlaajuiset taloudelliset muutokset koskettavat niitä 
entistä välittömämmin. Tämä uusi ilmiö on vahvistanut kaupunkien itsenäistä vaurautta 
luovaa asemaa ja on samalla vähentänyt niiden riippuvuutta kansallisesta taloudellisesta 
kehityksestä. Valtaosa ulkopuolelta tulevista investoinneista unionin alueella sekä 
unionin sisäisistä investoinneista tehdään suurissa kaupungeissa. Tämä on erityisen 
tyypillistä erityispalveluille, kuten pankkitoiminnalle (esimerkiksi Lontoossa, 
Frankfurtissa ja Amsterdamissa). Myös kansainväliset yritykset ovat usein perustaneet 
Euroopan pääkonttorinsa tiettyihin suurkaupunkeihin, kuten Brysseliin, Pariisiin, 
Lontooseen. Amsterdamiin ja japanilaisten yritysten osalta Diisseldorfiin. Amsterdamin 
alue on ollut tärkeä Euroopan laajuisten merkittävien jakelukeskusten sijaintipaikka. 
Suhteellisen merkittävä osa yhtenäismarkkinoiden luomisen jälkeen tehdyistä 
investoinneista on suuntautunut Espanjaan. Portugaliin ja Irlantiin,, minkä ansioista 
Madridin alueen sekä Espanjan itä-rannikon tärkeimpien kaupunkialueiden taloudellinen 
suorituskyky on parantunut ja Lissabonin sekä Dublinin alueet ovat kasvaneet 
huomattavasti. 
Kuitenkin vain sellaiset suurkaupungit, jotka voivat tuottaa huipputasoisia palveluja ja 
joiden infrastruktuuri on pitkälle kehittynyt, voivat saada välitöntä hyötyä 
mahdollisuudesta hankkia alueelleen toimintoja, jotka menestyvät ja jotka tuovat 
lisäarvoa. Tämän vuoksi yhtenäismarkkinoiden ja maailmankaupan vapautumisen 
alueelliset vaikutukset vaihtelevat suuresti. Tästä aiheutuvana haittana voidaan jo nyt 
havaita alueellisen eriarvoisuuden lisääntyminen joissakin jäsenvaltioissa. Heikommille 
kaupungeille maailmanlaajuisesta vapautumisesta voi aiheutua huomattavia 
sopeutumiskustannuksia. 
Kaupunkien uudistumiskyky on voimakkaasti sidoksissa alueen taloudellisen 
menestykseen. Joillekin taloudellisesti erityisen menestyksekkäille alueille on ominaista 
kaupunkialueet, joille on keskittynyt huipputasoista julkista ja yksityistä TTK-toimintaa 
sekä innovaatiohakuista yrityskulttuuria. Koheesiokertomuksessa3 todettiin, että 
KOM(96)542 - Ensimmäinen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä kertomus - 1996r 
Kertomuksessa käsiteltiin niin kutsuttua 'Euroopan saaristoa' ('European archipelago'), jonka 
saarekkeita ovat Lontoo, Amsterdam/Rotterdam, Pariisi, Ruhr, Frankfurt, Stuttgart, Munchen , 
-10-
useimmat Euroopan unionin TTK-hankkeista toteutetaan tietyissä harvoissa 
kaupungeissa. 
Tällä hetkellä unionin vakavin ongelma on työttömyys, mikä osoittaa, että on 
epäonnistuttu työpaikkojen luomisessa Euroopan kasvavalle työvoimalle. Huolimatta 
ponnisteluista inhimillisten voimavarojen alueella sekä työllisyyspolitiikassa unioni on 
tällä hetkellä varsin voimaton tämän ongelman edessä. Vaikka erityisesti pk-yritysten 
kilpailukyvyn kasvaminen tavaroiden ja palvelujen (matkailu mukaan lukien) 
kansainvälisessä kaupassa on tärkeää työmahdollisuuksien lisäämiseksi, on myös tärkeää 
ottaa huomioon, että kaupungit voivat hyötyä paikallisista työllisyysaloitteista, jotka 
eivät ole maailmanlaajuisen logiikan mukaisia. Komission tiedonannossa 'Euroopan 
unionin paikallisten kehitys- ja työllistämisaloitteiden kannustamisstrategia'4 tutkittiin 
mahdollisuuksia työpaikkojen luomiseksi yleensä maailmanlaajuisesti kilpailluimpien 
toimintojen ulkopuolella sekä julkisella että yksityisellä sektorilla (esimerkiksi koti- ja 
sosiaalipalvelu, ympäristö, paikallinen joukkoliikenne, turvallisuus, asuminen, 
paikallinen kauppa, matkailu sekä kulttuuriperintö). 
2.2 Taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävä politiikka 
Rakennerahastot ja koheesiorahasto ovat EU:n tärkeimmät rahoitusvälineet alue- ja 
koheesiopolitiikan toteuttamisessa. Yhteenlaskettuna näiden rahastojen varat vuosina 
1994-1999 ovat noin 170 miljardia ecua (vuoden 1995 hinnat), mikä on hieman alle 0.5 
prosenttia unionin bruttokansantuotteesta. Unionin rakennepolitiikkojen avulla 
helpotetaan välittömästi kilpailukykyyn, rakenteellisiin uudistuksiin sekä 
alikehittyneisyyteen liittyviä ongelmia alueilla sekä heikompiosaisten sosiaaliryhmien 
asemaa ottaen erityisesti huomioon työttömyyden. 
Tavoitteen 1 kohdealueille, joiden kehitys on jälkeenjäänyttä, kaupunkialueiden 
menestyminen on ensiarvoisen tärkeää alueiden kasvun ja kehittymisen kannalta. 
Kaupunkien kehitysohjelmiin kuuluvien toimenpiteiden arvioidaan kattavan noin 30-40 
prosenttia ohjelman kokonaiskustannuksista (katso liite III). Tavoitteen 2 avulla pyritään 
helpottamaan teollisuusalueiden rakenteellisista muutoksista johtuvia ongelmia. Nämä 
liittyvät yleensä voimakkaasti kaupunkeihin ja kaupunkien kehittämisohjelmat 
muodostavatkin merkittävän osan rakennepoliittisista tuista. Jopa yli 80 prosenttia tuen 
kokonaismäärästä saatetaan joissakin tapauksissa käyttää kaupunkien 
kehittämisohjelmiin (katso liite III). 
Rakennerahastojen ja koheesiorahastojen toimenpiteiden avulla pyritään myös 
kehittämään taajamien toimintaa kokonaisuudessaan. Investoinnit joukkoliikenteeseen, 
hylättyjen teollisuusalueiden parantamiseen sekä jätevesihuoltoon kaupungeissa ovat 
vain kolme esimerkkiä hankkeista, joilla edistetään laajempien talousalueiden kasvua ja 
kaupunkien kestävää kehitystä. 
Uuden maailmanlaajuisen talouden kannalta kaupunkien saavutukset koulutusalalla ovat 
yhä olennaisempia edellytyksiä taloudellisen varauden luomiseksi. Tässä yhteydessä 
Euroopan sosiaalirahaston tavoitteet 3 ja 4, jotka ovat luonteeltaan horisontaalisia ja 
koskevat -tämän vuoksi kaikkia EU:n kaupunkeja, voivat täydentää paikallisia 
Lyon/Grenoble, Torinoja Milano. Lähes puolet toisen ja kolmannen puiteohjelman määrärahoista 
kohdistuu näille kaupunkialueille, jotka ovat Euroopan huippuosaamiskeskuksia. 
EYVLN:oC 265/3, 12.10.1995 
-11 
toimenpiteitä inhimillisten voimavarojen kehittämiseksi. Pitkäaikaistyöttömien ja nuorten 
työttömien hyväksi toteutettavien toimenpiteiden lisäksi tavoitteen 3 hankkeilla pyritään 
usein helpottamaan heikompiosaisten sosiaaliryhmien sopeuttamista työmarkkinoille, 
mikä on erityisen tärkeä haaste kaupunkialueilla. Komissio on myös painottanut 
oppimisyhteisön tärkeyttä sekä monikulttuurisen kasvatuksen merkitystä keinona 
ehkäistä sosiaalista syrjäytymistä. 
Sosiaalipolitiikan eurooppalainen foorumi, joka käynnistettiin vuonna 1994 komission 
sosiaalipolitiikkaa koskevan valkoisen kirjan yhteydessä, on hallituksista 
riippumattomien organisaatioiden edustajien sekä työmarkkinaosapuolien 
kohtaamispaikka, jonka tarkoituksena on luoda Euroopan kansalaisille mahdollisuuksia 
vuoropuheluun komission kanssa. Sosiaalisen ulottuvuuden ja kansalaisuuden 
lähentyminen eurooppalaisessa yhteiskuntamallissa korostuu erityisesti "viisasten 
komitean" selonteossa sosiaalisista perusoikeuksista, joiden toteutumista rajoittavat elin-
ja työllisyysolot monilla kaupunkialueilla. 
Tässä yhteydessä on mainittava, että vuosi 1997 on julistettu 'Euroopan rotusyrjinnän 
vastaiseksi vuodeksi', mikä on merkittävä tuen osoitus niille monille kaupunkialueilla 
toteutettaville hankkeille, joihin osallistuu huomattavat määrät siirtolaisia. 
Viime vuosien aikana on EU:n rakennepolitiikkojen avulla kiinnitetty kasvavaa huomiota 
alueellisen eriytymisen yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin vaikutuksiin kaupunkialueilla. 
Ensimmäisessä vaiheessa sovellettiin komission aloitteesta kaupunkeja koskevia 
pilottihankkeita (EAKR:sta annetun asetuksen 10 artikla) innovatiivisten 
lähestymistapojen tukemiseksi kaupungeissa. Esimerkiksi Antvverpen-hankkeen avulla 
luotiin voimakkaita naapuruuteen perustuvia kumppanuussuhteita yhteisön jäsenten, 
erilaisten viranomaisten sekä yksityisen sektorin välille ja hankkeelle myönnettiin tämän 
lisäksi eri puolilta varoja taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöä koskevia hankkeita 
sisältävän toimintasuunnitelman luomiseksi. Dublin-hanke oli innovatiivinen 
uudistushanke, jolla osoitettiin, miten taiteen ja kulttuurin tukeminen voi olla perustana 
kaupungin keskustan ongelma-alueiden uudistamisessa. 
Tämän kokemuksen rohkaisemana komissio käynnisti vuonna 1994 rakennerahastosta 
rahoitettavan URBAN-hankkeen. URBAN-hankkeen avulla pyritään ' luomaan 
naapuruuteen perustuvia kumppanuussuhteita kaupunkien ongelma-alueilla 
kehittämisongelmien ratkaisemiseksi yhdennettyjen ohjelmien avulla. Komissio on myös 
tehostanut mahdollisuuksia toimenpiteisiin heikommin kehittyneillä kaupunkialueilla 
myöntämällä ylimääräistä valtiontukia pienille paikallisesti toimiville yrityksille 
investointien tukemiseksi ja työpaikkojen lisäämiseksi.5 
Unionin vuonna 1989 toteutetun rakennepoliittisen uudistuksen jälkeen näkemykset ovat 
muuttuneet ja yhä useammin myönnetään, että kaupunkien sosiaaliseen eriytymiseen 
liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi käynnistetyt hankkeet olisi yhdennettävä osaksi 
yleistä aluekehityspolitiikkaa. Tavoitteisiin 1 ja 2 liittyvien toimien tavoitteena on yhä 
useammin ollut ongelmien ratkaiseminen kaupunkien ongelma-alueilla sekä 
huolehtiminen siitä, että ne voisivat hyötyä myös laajemmille alueille luoduista uusista 
Katso 'Yhteisön puitteet kaupunkien ongelma-alueilla toimiville yrityksille myönnettävälle valtion 
tuelle', SEK(96)1706. Lisäksi tällaisille yrityksille voidaan myöntää tukea ns. "de minimis" -sääntöä 
soveltaen pk-yrityksille tarkoitettuja tukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti ja noudattaen \ 
työllisyystukea koskevia sääntöjä. ;> 
-12-
mahdollisuuksista. Esimerkiksi Portugalissa toteutettavien hankkeiden avulla pyritään 
parantamaan niin kutsuttujen 'barracas'-alueiden asukkaiden elinoloja Lissabonissa ja 
Portossa. Italiassa toteutettavien ohjelmien tavoitteena on muun muassa edistää sosiaalis­
taloudellista kehitystä Pianuran alueella Napolissa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa 
etusija on annettu 'yhteisön taloudellinen kehittäminen' -hankkeelle, jonka avulla 
pyritään keskittämään määrärahoja kaupunkien erityisille ongelma-alueille. Vastaava 
etusija on annettu tavoitteen 1 kohdealueisiin kuuluvaa Ranskan Hainautia koskevalle 
ohjelmalle. 
Osana horisontaalisia hankkeita inhimillisten voimavarojen kehittämistä varten komissio 
käynnisti INTEGRA-hankkeen, joka on osa Euroopan sosiaalirahaston EMPLOYMENT-
yhteisöaloitetta. INTEGRA:lla rahoitetaan kaupunkien ongelma-alueiden hankkeita, 
joissa paikallinen lähestymistapa yhdistetään lähiympäristön uudistamiseen sekä 
työllisyyshankkeisiin. Näiden toimenpiteiden tarkoituksena on lisätä edunsaajien 
tietoisuutta yhdennetystä lähestymistavasta, jonka tavoitteena on pyrkiä ratkaisemaan 
samanaikaisesti niitä monia työmarkkinoilta syrjäytyneitä ihmisiä kohtaavia ongelmia, 
jotka liittyvät esimerkiksi asumiseen, terveyteen, sosiaaliturvaan, liikkuvuuteen sekä 
oikeuden ja julkisten palvelujen saatavuuteen. 
2.3 Liikenne ja Euroopan laajuiset verkostot 
Euroopan laajuiset liikenneverkostot ja yleisemmin tehokkaiden liikennepalvelujen 
edellytykset ovat kaupunkien kehityksen ja kaupunkipolitiikkojen kannalta erityisen 
tärkeitä. Erityisesti asianmukaiset liikennejärjestelyt ovat olennaisen tärkeitä kaupunkien 
talouksien kilpailukyvylle sekä suurkaupunkien asukkaiden elämänlaadulle. "Kestävän 
liikkuvuuden' käsitteestä on tullut yhteisen liikennepolitiikan keskeinen tavoite, jonka 
avulla pyritään vastaamaan liikkuvuuteen liittyvään kysyntään (sekä liike-elämän että 
ihmisten kannalta) ottaen samanaikaisesti huomioon määrärahojen asettamat rajoitukset 
sekä liikennettä koskevien toimenpiteiden ympäristövaikutukset. Yhteisen 
liikennepolitiikan tavoitteita ovat myös aluesuunnittelun tärkeimpien osa-alueiden sekä 
liikenteen perusrakenteiden suunnittelun yhdentäminen ja intermodaalisen liikenteen 
edistäminen. 
Ottaen huomioon kaupunki)ärjestelmässä ja kaupunkialueilla vallitsevan epätasapainon 
liikennepolitiikan avulla on pyrittävä liikenneruuhkien sekä ympäristöhaittojen 
vähentämiseen. Liikennepolitiikan tavoitteena on lisäksi vähentää syrjäisten alueiden 
ongelmia yhdistämällä kyseiset alueet yhteisön keskeisempiin osiin sekä yhdistämällä 
kyseiset alueet toisiinsa kehittämällä perusrakenteita sekä luomalla sääntelyn kehys, 
jonka avulla varmistetaan korkeatasoisten ja tehokkaiden liikennepalvelujen luominen 
markkinoiden tai tarvittaessa julkisten palvelujen välityksellä. 
Joukkoliikenteen merkitys on erittäin tärkeä paikallisliikenneverkostojen ja sosiaalisen 
yhteenkuuluvuuden kannalta erityisesti kaupunkialueilla, missä ihmisillä ei ole 
yksityisautoja ottaen erityisesti huomioon vähätuloisten ryhmien ja vanhusten pääsyn 
taloudellisten ja sosiaalisten toimintojen ulottuville. Keskisuurten ja suurten kaupunkien 
liikennerakenteet sopivat yleensä hyvin joukkoliikenteen tarpeisiin. Jotta 
joukkoliikenteestä pääsisivät hyötymään kaikki kaupunkien asukkaat, liikennepalvelujen 
saatavuus olisi turvattava kattavilla palveluilla, fyysisellä saavutettavuudella (erityisesti 
vanhusten ja liikuntarajoitteisten kannalta) sekä kohtuullisilla hinnoilla. Kaupunkien 
liikennepolitiikassa olisi myös suosittava muita yksityisautoilun vaihtoehtoja, joita ovat 
esimerkiksi pyöräily ja kävely. Tämä kohdennettu kaupunkien liikennepolitiikka palvelee 
-13-
ehdottomasti kaupunkien etuja. Se turvaa tehokkaamman liikennejärjestelmän, joka 
vähentää ruuhkia ja tätä kautta kustannuksia, vähentää onnettomuuksien määrää sekä 
haitallisia ympäristövaikutuksia. Komission vihreässä kirjassa 'Kansalaisten verkko'6 
käsitellään joukkoliikenteen etuja sekä tärkeimpiä yhteisön tason toiminta-alueita 
julkisen liikenteen mahdollisuuksia täydellisesti hyödyntävän yhdennetyn ja 
intermodaalisen liikennejärjestelmän kehittämiseksi ja edistämiseksi. 
Näiden politiikkojen lisäksi tarvitaan hinnoittelupolitiikkoja, jotta määrärahojen 
kohdentaminen kaupunkien liikennejärjestelmässä olisi järkiperäisempää. Tämän 
lähestymistavan (jota käsitellään komission vihreässä kirjassa 'Kohti oikeudenmukaista 
ja tehokasta liikenteen hinnoittelua') soveltamisesta kaupungeille aiheutuvia etuja ovat 
liikenneruuhkien, ympäristövaikutusten sekä onnettomuuksien väheneminen ja 
lopputuloksena voidaan saavuttaa tehokkaampi liikennejärjestelmä. 
Euroopan laajuisten liikenneverkostojen avulla parannetaan myös pääsyä kaupunkeihin, 
mikä lisää työllisyyttä sekä edesauttaa vuorovaikutusta kaupunkien ja alueiden välillä. 
Verkostojen välityksellä on mahdollista aktivoida yhteisön alueita luomalla uusia 
mahdollisuuksia liikenneverkostojen yhdistämille kaupungeille. Liikenne- ja 
rakennepolitiikkojen olennaisena tehtävänä on huolehtia jatkuvasti Euroopan laajuisia 
verkostoja koskevien investointien yhdistämisestä paikallisliikenneverkostoihin, jotta 
syrjäiset alueet ja paikallinen väestö voisivat nauttia verkostojen yhdistämisestä. 
Kaupungit toimivat itse liikennevälineverkostoja yhdistävinä solmukohtina ja 
muodostavat sen vuoksi olennaisen osan Euroopan laajuisia verkostoja edistäessään 
sujuvan intermodaalisen henkilö-ja tavaraliikenteen kehittämistä. 
Euroopan liikennemarkkinoiden asteittainen yhdentäminen on tuonut kuluttajille suuria 
etuja, joita ovat esimerkiksi kasvaneet valikoimat ja alhaisemmat hinnat. Kaupungeille 
tästä markkinoiden vapautumisesta aiheutuu luonnollisesti etua. Jos kysyntä on 
markkinavoimien kannalta liian suppeaa säännöllisten ja kohtuuhintaisten palvelujen 
luomiseksi, yhteisön lainsäädännössä säädetään julkispalveluvelvoitteita koskevista 
edellytyksistä, joita viranomaisten on noudatettava. 
Julkispalveluvelvoitteita koskevat edellytykset ovat olennaisia myös 
televiestintäverkostojen kannalta, jotta voitaisiin välttää kaupunkien eriarvoisuus 
vapaassa kilpailuympäristössä.. Erityisten epäsuotuisien kaupunkialueiden ja 
heikompiosaisten käyttäjäryhmien kohdalla voidaan tarvita lisätoimenpiteitä verkostojen 
syntymisen turvaamiseksi. Tehokkaiden tietoliikenneverkostojen leviämisellä voidaan 
ratkaista myös liikkuvuuteen ja liikenneruuhkiin liittyviä ongelmia laajentamalla 
yritysten sijaintimahdollisuuksia ja lisäämällä joustavuutta työnjärjestelyssä. 
2.4 Kestävän kehityksen ja elämän laadun edistäminen kaupungeissa 
Kestävän kehityksen asema nykyisen ja tulevien sukupolvien elämän laatua säätelevänä 
tekijänä on Euroopan kansalaisten mielestä yhä tärkeämpi. Vuonna 1990 
kaupunkiympäristöä koskeva vihreä kirja sekä vuonna 1990 laadittu kertomus Euroopan 
kestävän kehityksen kaupungeista tuovat esiin yhdennetyn lähestymistavan kaupunkien 
ongelmien ratkaisemiseksi sosiaalisten, taloudellisten ja ympäristöön liittyvien tekijöiden 
avulla. Kestävät kaupungit -hankkeella, joka käynnistettiin vuonna 1993, pyritään 
Euroopan komissio, Kansalaisten verkko - Euroopan julkisen henkilöliikenteen mahdollisuuksien 
hyödyntäminen - Vihreä kirja(1996). 
-14-
kannustamaan ja tukemaan erikokoisia kaupunkeja luomaan ja ottamaan käyttöön 
paikallisia Agenda 21 -menettelyjä tai vastaavia kestävyyttä tukevia suunnitelmia 
laatimalla politiikkoja koskevia kertomuksia, vaihtamalla kokemuksia, verkostumalla 
sekä levittämällä tietoa hyvistä käytännöistä. 
Erityisesti ympäristöpolitiikan alalla unionissa on ryhdytty soveltamaan paikallistasolta 
lähtevää 'bottoms-up' -lähestymistapaa. Kumppanuutta korostavan lähestymistavan 
tehokkaampi käyttöönotto sekä ympäristöpolitiikan vaihtoehtoisten välineiden 
hyödyntäminen ovat tärkeitä alueita, joissa kaupunkiulottuvuudella on olennainen 
tehtävä. Rakennerahastojen vihertäminen ("greening") on myös keskeinen kysymys, 
kuten koheesiota ja ympäristöä koskevassa tiedonannossa todetaan. 
TTK:n alalla komissio on kartoittanut tapoja kaupunkien liikenneruuhkien 
helpottamiseksi liikenteen valvontaan ja joukkoliikenteen edistämiseen pyrkivillä 
toimenpiteillä mukaan luettuina uudet teknologiat, jotka koskevat tiemaksuja, 
yhdennettyjä maksuja sekä matkustamista koskevaa tiedottamista jne. Käynnissä on 
tärkeitä tutkimushankkeita, jotka koskevat kaupunkien jätevesien ja kiinteiden jätteiden 
huoltoa, melua, kulttuuriperinnön vaalimista, kaupunkien ilman laatua ja sen vaikutuksia 
ihmisten terveyteen sekä muita ympäristöalan kysymyksiä ja kaupunkeihin liittyvien 
kysymysten sosiaalis-taloudellista tutkimusta. Muut TTK-ohjelmissa käsiteltävät 
kaupunkien hallintoon liittyvät aiheet liittyvät telematikkaan, tietoyhteiskuntaan, 
energiaan, liikenteeseen, sekä rakennusteollisuudessa, arkkitehtuurissa ja 
kaupunkisuunnittelussa sovellettaviin uusiin teknologioihin. Monet telemaattisia 
sovelluksia koskevaan ohjelmaan kuuluvat hankkeet keskittyvät kaupunkien sisäisiin 
sosiaalisesti syrjäytyneisiin yhteisöihin, kuten työttömiin ja siirtolaisiin. Lisäksi SAVE II 
-ohjelmalla edistetään sellaisten paikallisten toimistojen perustamista, joiden tehtävänä 
on tukea paikallisia viranomaisia energiapolitiikkojen luomisessa. 
Kestävän kehityksen yhteydessä on myös otettava huomioon kaupunkimatkailun 
vaikutus paikallistalouksien kasvuun. 
3. TULEVAISUUDEN SUUNTAUKSIA 
Kaupunkien kehityksen tulevaisuuden lähtökohdaksi on otettava kaupunkien merkitys 
alueellisen, kansallisen ja Euroopan laajuisen talouden ylläpitäjinä. Samanaikaisesti on 
muistettava, että erityisesti suurten ja keskisuurten kaupunkien epäsuotuisilla alueilla 
syntyneet sosiaaliset kustannukset ovat seurausta teollisista muutoksista ja alueiden 
hylkäämisestä, heikoista asuinoloista, pitkäaikaistyöttömyydestä, rikollisuudesta ja 
sosiaalisesta syrjäytymisestä. 
Eurooppalaiselle kaupunkipolitiikalle asetettavat haasteet ovat kaksijakoisia: niitä ovat 
kaupunkien aseman puolustaminen yhä kansainvälisemmässä taloudellisessa kilpailussa 
sekä kaupunkien vähäosaisuudesta aiheutuneiden kumulatiivisten ongelmien 
ratkaiseminen. Nämä kaksi kaupunkipolitiikan osa-aluetta ovat toisiaan täydentäviä. On 
epätodennäköistä, että sellainen taloudellinen kehitys, joka vie pohjan kaupunkien 
yhteenkuuluvuudelta, voi olla pitkällä aikavälillä kestävää: 
• Kaupunkiyhteisö joutuu taistelemaan voimakkaasti rikollisuutta ja epäsosiaalisen 
käyttäytymisen seurauksia vastaan, jos kehittämisen yhteydessä saavutetun 
taloudellisen kasvun myönteiset tulokset jakautuvat epätasaisesti; 
-15-
• Koko Euroopan laajuista haittaa aiheutuu siitä, jos kansalaiset ovat tyytymättömiä ja 
eurooppalainen yhteiskuntamalli ei saa kannatusta; 
• Lopuksi Euroopan talous kärsii muutosvauhdin nopeudesta johtuvista 
sopeutumisvaikeuksista. Euroopan kaupunkien kilpailukyvyn säilyttäminen onnistuu 
vain, jos voidaan turvata mahdollisimman laaja yhteisymmärrys. 
Ensisijainen vastuu ensi vuosisadan kaupunkipolitiikan luomisessa on jäsenvaltioilla. 
Ratkaisujen löytäminen edellä 1 osassa käsiteltyihin ongelmiin, jotka liittyvät 
paikallisdemokratian aseman vahvistamiseen, kansalaisuuteen, muuttoliikkeeseen, 
työllisyyteen, kulttuurien kehittymiseen, koulutukseen, sosiaaliseen syrjäytymiseen sekä 
kaupunkien rikollisuuteen, edellyttää kansallisten viranomaisten päätäntävallassa olevia 
poliittisia välineitä. 
Tästä huolimatta, kuten edellä 1.5. kohdassa todettiin, kaupunkien hallinnosta vastaa 
suuri joukko toimielimiä. On tärkeää, että kaikki tasot alue- ja taajamatasolta 
eurooppalaisen kaupunki)ärjestelmän tasolle osallistuvat yhdistävään vuorovaikutukseen, 
omaksuvat jaetun vastuun sekä pyrkivät kohti politiikkojen entistä parempaa 
yhteensovittamista. 
Erilaisia EU-tason hankkeita olisi voitava arvioida kaupunkien yhdenmukaisen ja 
kestävän kehityksen kannalta. Tämän vuoksi komissio on kiinnostunut huomioista, jotka 
koskevat kaupunkien kehittämiseen liittyvien yhteisön politiikkojen yhdentämisen 
kehittämistä, jotta varmistuttaisiin siitä, että hankkeet vastaavat täydellisesti eri tasoilla 
toteutettavia toimenpiteitä ja erityisesti suurkaupunkien ja kaupunkien tarpeita. Tätä 
tiedonantoa koskevan keskustelun perusteella komissio tutkii mahdollisuuksia mukauttaa 
sisäistä tehtävänjakoaan myötävaikuttaakseen kaupunkien kehittämiseen. Erityistä 
huomiota olisi kiinnitettävä ainakin seuraaviin seikkoihin. 
3.1 Kaupunkien näkökulman tarpeellisuus Euroopan unionin politiikoissa 
EU:11a olisi oltava täydentävä tehtävä ratkaistaessa kaupunkeja koskevia kysymyksiä, 
koska se vastaa useista sellaisia aloja koskevista politiikoista, jotka vaikuttavat 
välittömästi kehitykseen ja elämänlaatuun kaupunkialueilla. On selvitettävä tarkemmin 
mahdollisuuksia mukauttaa näitä politiikkoja, jotta ne edistäisivät tehokkaammin 
kaupunkien kehittämistä. Keskustelun kohteeksi otettavia alueita ovat esimerkiksi 
seuraavat: 
• Kaupunkiympäristön kehittämiselle on määritettävä selkeät tavoitteet ja määräajat ja 
EU:n alakohtaisia politiikkoja on kehitettävä kestävyyden näkökulmasta. Näitä voivat 
olla vapaaehtoisten välineiden (voluntary tools) hyödyntäminen kestävään kehitykseen 
tähtäävässä kaupunkisuunnittelussa; 
• Euroopan laajuisten verkostojen kehittäminen erityisesti sen varmistamiseksi, että 
niitä voidaan käyttää tehokkaasti hyväksi alueellisista ja paikallisista järjestelmistä 
käsin sekä sen varmistaminen, että määrärahojen avulla saadaan paras mahdollinen 
hyöty ottaen huomioon ympäristöä, työllisyyttä ja teollisuutta koskevat tavoitteet; 
• intermodaalisen tavara- ja henkilöliikenteen kehittäminen helpottamalla pääsyä 
kaupunkeihin sekä liikkuvuutta kaupungin sisällä. Joukkoliikenteen käytön 
edistäminen on erityisen tärkeää; 
• 
• -16-
TTK-toimien ohjaaminen huomispäivän kaupunkien tärkeimpien ongelmien 
ratkaisemiseksi, joita ovat esimerkiksi yhdennetty liikenne, energia, kestävä 
rakennusteknologia, tietoliikenneverkot, teknologia kulttuuriperinnön vaalimiseksi, 
kaupunkien kestävä kehitys, ympäristöteknologiat sekä kaupunkien uudet 
kulkuvälineet, joita käsitellään tärkeissä hankkeessa 'Huomispäivän kaupunki', joka 
sisältyy komission ehdotukseen viidenneksi puiteohjelmaksi7 
televiestintäpolitiikat, yleispalveluvelvoitteet mukaan luettuina, tiedon valtatiehen 
kuuluvien yhteyksien luomiseksi pikaisesti epäsuotuisille ja pienille kaupunkialueille; 
• kaupunkien ja niiden lähialueiden kaupallisten sekä matkailun kehittämiseen liittyvien 
tehtävien vahvistaminen8 ; 
• muuttoliikkeeseen, poliisivoimiin, oikeudelliseen yhteistyöhön sekä rikollisuuteen 
liittyvät kysymykset, joita käsitellään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI 
osastossa; 
• taistelu sosiaalista ja taloudellista syrjäytymistä vastaan, mikä on eurooppalaisen 
työllisyysstrategian selkeä tavoite, sekä taistelu rotusyrjintää vastaan osana Euroopan 
rotusyrjinnän vastaista vuotta 1997. Eurooppalaiseen vuoteen liittyvien hankkeiden 
tavoitteena on herättää julkista huomiota rotusyrjinnän vaaroista, jotka koskevat 
erityisesti kaupunkidemokratioita. Myös sosiaalipolitiikan eurooppalaisen foorumin9 
sosiaalisia perusoikeuksia koskevissa päätelmissä tulisi ottaa yhä enemmän huomioon 
kaupunkien kehittämiseen liittyvien ongelmien sosiaaliset näkökohdat; 
• kansanterveys ja erityisesti kaupunkien vähäosaisuuteen ja köyhyyteen liittyvät 
terveysvaikutukset (huumeiden väärinkäyttö, huonot asuinolot jne.); 
• luottamuksellisten suhteiden tarpeellisuus paikallisten toimijoiden välillä paikallisen 
vaikutusvallan, vastuullisuuden ja aloitteellisuuden edistämiseksi sekä 
työllisyyspolitiikkojen vahvistamiseksi, mikä kuuluu komission 'Alueellisten 
työllisyyssopimusten" tavoitteisiin. 
Joitakin näistä kysymyksistä käsitellään Euroopan aluesuunnittelun kehitysnäkymissä10, 
millä tulisi olla tärkeä tehtävä suunniteltaessa Euroopan tason keskustelua yleisesti 
kiinnostavista aloista, joilla on aluesuunnittelun kannalta yksittäisiä kaupunkialueita, 
alueita ja maita laajempaa merkitystä. 
7 KOM(97)142, 9.4.1997 
8 KOM(969)530, 20.11.1996 - Komission vihreä kirja kaupasta. 
9 katso 2.2 artikla 
10 Euroopan aluesuunnittelun kehitysnäkymät, joka esitettiin aluepolitiikasta ja -suunnittelusta vastaavien 
ministerien epävirallisen tapaamisen yhteydessä Liegessä marraskuussa 1993, on komission tukema 
15 jäsenvaltion hanke, jonka tarkoituksena on kehittää aluesuunnittelua koskeva strateginen näkemys 
unionin alueella. 
-17-
3.2 Julkiset palvelut ja kaupunkien kehittäminen 
Julkisen sektorin ja kaupunkien hallinnon tehtävät ovat yhä harvemmin välitöntä 
palvelujen tuottamista. Jäsenvaltioiden lähestymistavat tähän kysymykseen ovat hyvin 
erilaisia. Hiljattain antamassaan tiedonannossa komissio otti huomioon järjestelyihin 
liittyvät monet ongelmat, mutta totesi myös, että julkiset palvelut kuuluvat Euroopan 
yhteisiin arvoihin. Ne ovat eurooppalaisen yhteiskuntamallin olennainen osa, koska ne 
edistävät perustavoitteiden, kuten solidaarisuuden sekä vapailla ja dynaamisilla 
markkinoilla toteutuvan yhdenvertaisen kohtelun, toteuttamista eurooppalaisissa 
yhteiskunnissa. Näitä yhteisiä arvoja sovelletaan julkisten palvelujen järjestämisessä 
alueiden ja alojen erilaisuudesta johtuen eri tavoin. Taloudellisten palvelujen osalta, joita 
ovat esimerkiksi televiestintä, posti, liikenne, energia ja tiedotusvälineet, sopeutumista 
edellyttävät teknologiseen muutokseen vastaaminen, talouden globaalistuminen sekä 
käyttäjien odotukset ja tarpeet. Komissio korostaa, että vaikka jäsenvaltiot voivat 
vapaasti määritellä omat asiassa sovellettavat politiikkansa ja komissio ei erityisesti 
seuraa sitä. kuka palveluita tuottaa, on selvää, että palveluiden on kuuluttava koko 
yhteiskunnan etuihin turvaten jatkuvuuden, yhdenvertaisen saatavuuden ja avoimuuden. 
Viranomaiset ovat edelleen markkinoiden ulkopuolisten palvelujen tärkeimpiä tuottajia. 
Palveluyhteiskunnan merkitys kokonaisuudessaan on tässäkin yhä tärkeämpi ottaen 
huomioon kaupunkialueilla selvästi havaittavan kaksijakoisuuden. Komissio korosti tätä 
valkoisessa kirjassaan koulutuksesta 'Opettaminen ja oppiminen - Kohti kognitiivista 
yhteiskuntaa'. Epäsuotuisilla kaupunkialueilla toteutettavien hankkeiden, kuten "Toisen 
tilaisuuden koulut'*, sekä Euroopan laajuisten verkostojen tavoitteena on ollut sellaisten 
kaupunkien tukeminen, jotka pystyvät ratkaisemaan koulutuksen saatavuuteen liittyvän 
eriarvoisuuden 
3.3 Rakennerahastojen merkitys 
On yhä ilmeisempää, että kaupungeilla on rakennepolitiikkojen kannalta tärkeä tehtävä. 
Kaupunkien kehittämisen parempi huomioon ottaminen tulevaisuuden suunnittelussa 
sekä ohjelmissa voisi johtaa yhdennetyn strategian syntymiseen kaupunkialueilla ja niitä 
ympäröivillä alueilla toteutettavien hankkeiden välillä sekä taloudellisten ja inhimillisten 
voimavarojen kehittämisessä. On tärkeää, että paikalliset viranomaiset osallistuvat 
aktiivisesti alueellisten kehittämisohjelmien valmisteluun ja toteuttamiseen tällaisen 
yhdentymisen aikaansaamiseksi. Paikallisten viranomaisten kautta voidaan myös saada 
paikallista taloutta sekä työmarkkinoita koskevaa välttämätöntä asiantuntemusta ja tietoa. 
Tällä ohjelmakaudella voitaisiin toteuttaa seuraavia hankkeita: 
• Rakennerahastojen toimien, työmarkkinatoimenpiteet mukaan luettuina, keskittäminen 
keskikaupunkien korkean työttömyyden alueille tai tiheästi asutuille syrjäisille 
kaupunkialueille sekä siirtolaisryhmien erityistarpeiden huomioon ottaminen; 
• 
• URBAN- ja INTEGRA-ohjelmista saatujen kokemusten valtavirtaistaminen sekä 
kaupunkien yhdyskuntakehittämisen vahvistaminen ensiarvoisena tehtävänä kestävät 
paikallisyhteisöt huomioon ottaen paikallisen väestön aktiivisen osallistumisen kautta; 
Liikennekysymysten painottaminen perusrakenteiden sekä joukkoliikenteen 
järjestelmien kehittämiseksi, minkä avulla voidaan helpottaa pääsyä syrjäisille alueille 
sekä ratkaista liikenneruuhka- ja ympäristöongelmia kaupunkialueilla; 
-18-
• Kaupunkien kehittämisessä saatujen kokemusten ja parhaiden käytäntöjen 
levittäminen. 
Näiden hankkeiden avulla voitaisiin kiinnittää tarkempaa huomiota seuraaviin 
kysymyksiin: 
• kaupunkien tehtävät alueellisen kehittämisen kasvukeskuksina; 
• yhteiskunnallinen sopeuttaminen ja kaupunkien heikompiosaisuuden helpottaminen; 
• kaupunkien yhdennetty ja kestävä kehitys, joka yhdistää useita aloja koskevat 
ratkaisut ja johon liittyvät inhimillistä ja fyysistä pääomaa koskevat investoinnit. 
3.4 Tietojen lisääminen ja kokemusten vaihdon edistäminen kaupunkien välillä 
Kaupunkeja koskevan olennaisen ja vertailtavan tiedon tarve on yhä suurempi erityisesti 
kaupunkipolitiikasta vastaavien paikallisten ja muiden viranomaisten keskuudessa. Lujan 
perustan luomiseksi kaupunkien kehittämiseen liittyviä yhteisiä kysymyksiä koskevien 
päätösten tekemiseksi, komissio ehdottaa kaksivaiheista lähestymistapaa. 
Euroopan kaupunkien vahvuuksien ja heikkouksien arvioimiseksi lyhyellä aikavälillä 
aloitetaan "kaupunkien kartoitus" ('urban audit') -hanke. Hankeen avulla pyritään 
mittaamaan pienten ja suurten kaupunkien elämänlaatua käyttäen hyväksi yksinkertaisia 
kaupunkeihin soveltuvia osoittimia sekä yhteistä menetelmää. 
Komissio pyrkii löytämään osoittimia, joita on helppo käyttää ja pitää ajan tasalla, mikä 
helpottaisi paikallisten viranomaisten osallistumista tiedonhankintaan sekä tietojen 
myöhempää käyttöä kaupunkipolitiikkojen kehittämisessä. 
Hanke toimisi myös toisessa vaiheessa välineenä, jonka avulla voitaisiin arvioida 
paremmin erilaisten kansallisten sekä Euroopan laajuisten politiikkojen vaikutusta 
kaupunkialueiden kehittymiselle. 
Komissio pohtii mahdollisuuksia luoda kestävyyden mittaamisessa ja seurannassa 
käytettäviä välineitä 'Kaupunkien kartoitus" -hankkeesta saatavien kokemusten 
perusteella. 
Osana paikallistasolta lähtevää "bottom-up" -lähetymistapaa Euroopan yhteisöjen 
tilastotoimisto (Eurostat) tuottaa kaupunkeja ja kaupunkimaisia taajamia koskevaa 
perustietoa tietokantoihin jo kerättyjen tietojen perusteella. Keskipitkällä aikavälillä 
Eurostatin on jatkettava edelleen yhdennetyn tietojärjestelmän, kaupunkien vakioidut 
määritelmät mukaan luettuina, kehittämistä yhteistyössä kansallisten tilastokeskusten 
kanssa. 
Kaupungit voivat vaihtaa kokemuksia ja tehdä yhteistyötä erityisissä kysymyksissä 
EU:ssa useilla foorumeilla ja monien verkostojen välityksellä. Kestävän kehityksen 
kaupunkien kampanjan yhteydessä paikalliset viranomaiset kokoontuvat erityisesti 
käynnistämään paikallisen Agenda 21 -hankkeen. EAKR:sta annetun asetuksen 10 
artiklan mukaisesti komissio antoi hiljattain ehdotuksen, jossa tuetaan useita verkostoja, 
jotka liittyvät erityisiin aiheisiin, kuten taloudellinen kehitys, pk-yritykset, teknologia, 
-19-
ympäristön paraneminen sekä naisten yhtäläiset mahdollisuudet taloudessa". Muita 
alueita, joilla yhteistyötä pyritään aktiivisesti edesauttamaan, ovat telematiikka, energia, 
liikenne, koulutus, kulttuuri ja tutkimus. EU.n paikallisia viranomaisia kannustetaan 
myös osallistumaan hajautettuun yhteistyöhön muissa maanosissa sijaitsevien 
kaupunkien kanssa näiden kaupunkien kehittämiseksi, EU:n ja kolmansien maiden 
välisten suhteiden lujittamiseksi sekä EU:n paikallisten toimijoiden osallistumisen 
edistämiseksi maailmanlaajuisen yhdentymisprosessiin (esimerkiksi Med-Urbs, Asia-
UrbsjaURB-AL). 
Tulevina vuosina komissio tehostaa kokemusten vaihtoa eri maissa sijaitsevien 
kaupunkien välillä, minkä tarkoituksena on kerätä ja yhdistää kaikki olennaiset 
kokemukset, joita on saatu kaupunkien uudistamisesta ja kaupunkien kestävästä 
kehityksestä ottaen huomioon sosiaalis-taloudelliset tutkimustulokset. 
4. TIEDONANNON SEURANTA 
Yhteenvetona todettakoon, että suurkaupunkien ja kaupunkien ongelmat ovat 
tulevaisuudessa määrällisesti ja laajuudeltaan niin moninaisia, että niihin ei voida löytää 
yksinkertaisia ratkaisuja. On havaittu, että monia muutospaineita tuovat tekijät, joita ovat 
esimerkiksi demografiset ja maailmantalouden kehityslinjat, ovat sellaisia, että niihin ei 
voida vaikuttaa alueellisilla ja kansallisilla politiikoilla, mutta ne eivät myöskään kuulu 
eurooppalaisten hankkeiden alaan. 
Euroopan unioni voisi kuitenkin vastata tehokkaammin kaupunkien tarpeisiin ja esittää 
useissa tapauksissa myönteisempiä toimintaohjelmia, joilla pyrittäisiin vastaamaan 
ainakin joihinkin haasteisiin. Tavoitteena tulisi olla entistä suurempi yhteenkuuluvuus 
unionin sisällä sekä kestävä kehitys, joka johtaa pysyviin parannuksiin kansalaisten 
elämänlaadussa. Tämä toimintaohjelma edellyttää aktiivista osallistumista 
paikallisviranomaisten kaikilla tasoilla ja sillä olisi myös pyrittävä hyödyntämään 
muiden alojen avaintekijöitä, joiden avulla kaupungeista tulee parempia paikkoja elää, 
mikä edistää Euroopan unionin perustavoitteiden toteutumista perustamissopimuksen 2 
artiklan mukaisesti. 
Komissio ei aliarvioi tehtävän vaativuutta. Euroopan kansalaisten osallistuminen 
kaupunkien ja suurkaupunkien kehittämiseen tulevaisuudessa voi edellyttää uusia 
mekanismeja, jotka tarjoavat paremman mahdollisuuden osallistua päätöksentekoon ja 
joiden avulla palautteen välittyminen päätösten tekijöille helpottuu. Tämä vaatii kaikilta 
asianosaisilta aikaa ja huomattavia ponnisteluja. 
Toiminnan lähtökohtana komissio haluaa tämän tiedonannon perusteella edistää 
laajempaa keskustelua kaupunkeja koskevista kysymyksistä. Vuoropuhelun 
käynnistymistä toivotaan komission ja muiden toimielinten välillä neuvosto, Euroopan 
parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea, paikallisviranomaisia edustavat 
järjestöt ja muut asianosaiset mukaan luettuina. 
Vuoropuhelun tuloksia on määrä käsitellä kaupunkifoorumissa, jonka komissio aikoo 
kutsua koolle vuonna 1998. 
Alueiden välistä sisäistä yhteistyötä koskeva ehdotuspyyntö (EYVL N:o C 386, 31.10.1996) ja ECOS-
OUVERTURE Il-ehdotuspyyntö (EYVL N:o C 125, 22.4.1997) 
-20-
LÄHDELUETTELO 
European Commission, Green Paper on the Urban Environment, 
Brussels-Luxembourg, 1990, 
Réf. CD-NA-12902-EN-C. 
European Commission, Europe 2000. Outlook for the 
development of the Community's territory, Brussels-
Luxembourg, 1991, 
CX-71-91-518-EN-C. 
Eurostat, The statistical concept of the town in Europe, 
Luxembourg, 1992, 
CA-70-91-758-EN-C. 
European Commission, Urbanisation and the Functions of Cities 
in the European Community, Brussels-Luxembourg, 1992, 
CX-75-92-259-EN-C. 
European Commission, Europe 2000+. Co-operation for 
European territorial development, Brussels-Luxembourg, 1994, 
CX-86-94-117-EN-C. 
Euroopan komissio, Ensimmäinen taloudellista ja sosiaalista 
koheesiota käsittelevä kertomus 1996. 
CM-97-96-928-F1-C. 
Euroopan komissio, Kansalaisten verkko - Euroopan julkisen 
henkilöliikenteen mahdollisuuksien hyödyntäminen - Vihreä 
kirja 
C3-93-95-564-FI-C. 
European Commission, Social and Economic Inclusion through 
Regional Development. The Community Economic 
Development priority in European Structural Funds programmes 
in Great Britain, Brussels-Luxembourg, 1996; 
CX-98-96-421-EN-C. 
European Commission, European Sustainable Cities. Report by 
the Expert Group on Urban Environment, Brussels, 1996, 
CR-97-96-055-EN-C. 
Komission tiedonanto: Yleishyödylliset palvelut Euroopassa 
(1996) 
CM-98-96-897-FI-C. 
European Commission, Europe of cities. Community Actions in 
urban areas, 1997, forthcoming. 
European Environment Agency, Europe's Environment: the 
Dobris Assessment, Brussels-Luxembourg, 1995, 
CR-80-93-339-EN-C. 
LIITTEET 
G:\STERURBAN\C0MMUNIC\FIN1A.DOC 
1 
-2 
Liite I: 
Kaupunkialueet, joilla on vaikeuksia: 
väestölle tyypillisiä piirteitä 
Epäsuotuisilla kaupunkialueilla esiintyy samanaikaisesti taloudellisia, sosiaalisia ja 
kaupungeille ominaisia ongelmia. 
Tällaisten ongelmien koskettamien väestönosien määrittelemiseksi tarkemmin olemme 
valinneet 29 URBAN -yhteisöaloiteohjelmaa ja laatineet seuraavan taulukon. Taulukossa 
kuvataan näiden 29 alueen välisiä samankaltaisuuksia ja eroja osoittaen: 
• aktiivisen väestön työttömyysprosentin; 
• yleisen perherakenteiden hajoamisen (yhden huoltajan perheet), joiden määrää lisäävät 
köyhyys sekä mahdollisuuksien niukkuus; 
• ulkomaalaisen väestön, jos siitä aiheutuu häiriöitä. 
Taulukko osoittaa seuraavissa yhteisön kaupungeissa vallitsevan tilanteen vakavuuden. 
17 
3-
MAA 
Alankomaat 
Belgia 
Espanja 
Espanja 
Espanja 
Irlanti 
Irlanti 
Italia 
Italia 
Italia 
Itävalta 
Kreikka 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Portugali 
Ranska 
Ranska 
Ranska 
Ruotsi 
Saksa 
Saksa 
Suomi 
Tanska 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 
Pohjois-lrlantf. Suurkaupunki/Kau 
punki -Alue 
Amsterdam-
Bijlmermeer 
Antwerpen-Koillinen 
Badajoz-Estramadure-
Historialiinen keskus, 
plaza Alta 
Badalona-Serra d'en 
Mena 
Malaga-Historiallinen 
keskus 
Cork 
Dublin-Ballymun-
Finglas-Darndale 
Cagliari-Pirri 
Cosenza-Historiallisen 
keskuksen ydin 
Siracuse-Ortigia 
Wien-Gurtel 
Patras 
Peristeri 
Dudeiange-
Differdange 
Lissabonl Ventoso 
Porto-Vale de 
Campanha 
Amiens-Pohjoinen ja 
Etouvic 
Marseille-Keskusta 
Roubaix-Tourcoing 
Malmö 
Rostock 
Saarbröcken-Unteres 
Malstatt. Lcipziger 
Str., Jenneweg. 
Hochstr.. Ottstr. 
Fullcngarten 
Joensuu-Rantakylä-
Utra 
Aalborg-Pohjois-
Jyllanti 
Glasgow 
Lontoo-Park Royal 
Manchester-Moss 
Side, Hulme 
Nottingham 
Belfast- Alaohjelma 1 URBAN-
hankkee-
seen 
kuuluva 
väestö 
51,585 
66.324 
12,114 
76.168 
46.889 
55,624 
84,000 
30.000 
22,500 
5.500 
130,000 
77.000 
-34.300 
2.154 
4.200 
23.000 
33.000 
31.306 
50.000 
22.000 
19.000 
34.656 
12.500 
4.000 
19,198 
25,665 
28,000 
21,000 
37,134 Työttö­
myysas­
te (%) 
32.3 
18.40 
25.18 
22 
35.8 
39 
40 
>43 
>33 
>3I 
11.30 
15 à 17 
>14 
>2.14 
Hyvin 
korkea 
20 
28 
26.5 
34 
18 
>I9 
23 
40 
11.90 
38.8 
22.2 
23.9 
40 
<46 Valtion 
maksamaa 
tukea saa­
vat 
kotitalou­
det 
30 
12 
28 
55 
44 
70% 
perheistä Yhden 
huoltajan 
perheet 
36% 
asukkaista 
9 % lapsia 
11.25% 
perheistä 
46% 
lapsista Ulkomaa­
laisväestö 
30% 
34 % 
16.5% 
ulkomaalai­
sia 
150 kansalii-
sutta 
34% etnisiä 
vähemmistö­
jä Ohjel­
man 
koko-
naiskus-
tannuk-
set 
(miljoo­
naa 
ecua) 
19.683 
15.234 
14.286 
6.582 
14.285 
6.651 
6.651 
19.323 
18.555 
22510 
31.926 
12.417 
1.033 
24.387 
18.261 
20.478 
17.583 
17.613 
11.92 
16.016 
22.572 
5.279 
3.042 
16.235 
16.326 
17.743 
14.890 
16.580 lùiroopan 
yhteisön 
tuki 
(miljoo­
naa ecua) 
4.65 
4.574 
10 
3.291 
10 
4.9X8 
4.988 
9.188 
9.188 
9.188 
9 770 
8.613 
0.507 
18.290 
12.793 
7 
7 
7 
4.97 
12 
8 
3.958 
1.521 
8.036 
7.653 
8.036 
6.786 
11.3 
Tukia, yhden huoltajan perheitä ja ulkomaalaisväestöä koskevia tietoja ei ole saatavilla kaikilta alueilta. 
z\ 
4-
Liite II: 
Paikalliset menot EU:n jäsenvaltioissa1 
Julkiset menot kansallisella tasolla (% BKT:sta)2 
Maat 
Alankomaat 
Belgia 
Espanja 
Irlanti 
Italia 
Itävalta 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Ranska 
Ruotsi 
Saksa3 
Suomi 
Tanska 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Julkiset menot 
55.9 
55,2 
40,7 
38,7 
52,9 
48,4 
51,2 
40,7 
34,7 
50.9 
67,3 
45.5 
59.0 
61.1 
42,7 Keskushallinto 
15,6 
25,3 
10,6 
19,6 
23,2 
17,9 
27,0 
16,1 
21,7 
16,4 
26,2 
10,8 
15,7 
18,8 
21,2 Välitason ja 
paikallinen 
hallinto 
20,5 
8,3 
10,6 
14,5 
15,3 
13,8 
6,4 
4,5 
3,8 
9,5 
28,1 
15,2 
20,1 
33,3 
16,0 Sosiaaliturvan 
määrärahat 
19.7 
21,6 
19,4 
4,6 
14., 
16,7 
17,9 
20,1 
9.3 
25,1 
13.0 
19,5 
23,3 
9,0 
5.6 
1 Lähde: Euroopan komissio - PO XXI - Tutkimus Euroopan paikallisista kansallisista tuista. Tulokset 
15 jäsenvaltion vertailevasta tutkimuksesta. Joulukuu 1996 
2 Lähde: OECD:n kansalliset tilit, 1995 
3 Ainoastaan Länsi-Saksa 
n/ 6W 
Kansallisten menojen osuus 
kansantuotteesta ja kansallisten menojen kokonaismäärä4 
Alankomaat 
Tanska 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 1% kaikista kansallisista 
menoista. 
l%BKT:sta 
4 Lähde: OECD:n kansalliset tilit, 1995 
tf 
Liite III: 
Arvio Euroopan aluekehitysrahaston ja koheesiorahaston 
taloudellisista vaikutuksista kaupunkeihin 
EAKR ja koheesiorahasto rahoittavat useita taantuvien alueiden taloudellisen 
kehittymisen kannalta tärkeitä toimenpiteitä. Toimenpiteet sisältyvät yleensä alueellisiin 
ja kansallisiin ohjelmiin, joiden merkittävyys kaupunkien kehityksen kannalta ei aina 
ilmene selvästi. Myös alueiden kehittämistä koskevat strategiat luodaan usein 
kansallisella tai alueellisella tasolla, minkä vuoksi on mahdollista, että kaupunkien 
merkitystä alueellisen ja kansallisen kasvun kannalta aliarvioidaan. 
Komissio on pyrkinyt arvioimaan kokonaisuudessaan EAKR:n ja koheesiorahaston 
merkittäviä taloudellisia vaikutuksia kaupunkialueilla osana keskustelua, joka koskee 
kaupunkien tärkeää asemaa alueiden kehittämisessä. Tarkastelun kohteena on EAKR:n 
osuus tavoiteisiin 1 ja 2 kuuluvista ohjelmista (yhteisöaloitteita lukuun ottamatta) sekä 
koheesiorahasto. Suurkaupungeiksi määritellään kaupunkialueet, joiden asukasmäärä on 
vähintään 100 000 asukasta5. 
1. EAKR 
Tarkastelun kohteena oleva EAKR:n kokonaisbudjetti on noin 60 miljardia ecua6. Tästä 
noin 21 miljardia ecua on suunnattu käytettäväksi kaupungeissa. Tämän perusteella on 
arvioitu, että noin 40 prosenttia EAKR:n kokonaisbudjetista tavoitteiden 1 ja 2 
kohdealueilla käytetään kaupunkien kehittämiseen. Kuten voitiin odottaa, tavoitteiden 1 
ja 2 ohjelmat eroavat kaupunkeihin liittyvän vaikutuksensa osalta huomattavasti, minkä 
vuoksi niitä tarkastellaan erikseen. 
1.1 Tavoite 1 
Kreikassa, Espanjassa, Portugalissa ja Irlannissa kaupunkeihin kohdistuvaa vaikutusta 
kuvaavia lukuja, jotka ovat noin 40 prosenttia, voidaan määrällisesti verrata toisiinsa. 
Muut tavoitteen 1 kohdealueet ovat luonteeltaan erilaisia ja myös toimenpideohjelmat 
osoittavat, että vaikutus kaupunkien kehittämiseen on erilainen. Esimerkiksi Merseyside 
ja entinen Itä-Berliini ovat hyvin kaupungistuneita alueita, joilla ohjelmat toimivat 
kaupunkien kehittämishankkeiden osalta hyvin tehokkaasti 
EAKR:n tuen kokonaismäärä yhteisön tukikehykseen kuuluville hankkeille Portugalissa 
on 8 724 miljoonaa ecua. Kaupunkien osuus tästä summasta on 47 prosenttia (4 082 
Kartoitus ei pyri täyttämään tieteellisiä edellytyksiä. Taloudellista vaikutusta kaupunkien 
kehittämiseen on arvioitu pääasiassa komission virkamiesten oman alueensa erityisen tuntemuksen 
perusteella. Tavoitteena oli saada yleiskäsitys alue-ja koheesiopolitiikan merkityksestä 
suurkaupungeille jokaisessa jäsenvaltiossa. Päätös tarkastella suurkaupunkeja, joiden asukasluku on 
vähintään 100 000 asukasta, on jossain määrin keinotekoinen ja määritelmässä on tarpeen mukaan 
joustettu. Huomioidut hankkeet liittyvät kaupunkien kehittämiseen suppeasti tarkasteltuna. 
Esimerkiksi kaupunkien välinen liikenteen perusrakenne on kaupunkien kehittämiseen kannalta 
erittäin merkittävä, mutta sitä ei otettu tarkastelussa huomioon, koska sen merkitys ulottuu myös 
kaupunkien ulkopuolelle. 
Tämä luku vastaa EAKR:n osuutta tavoitteesta 1 vuosina 1994-1999 sekä tavoitteesta 2 vuosina 1994-
1996 lähes kokonaisuudessaan. 
<T> 
-7-
miljoonaa ecua). Noin 1 200 miljoonaa ecua toimenpideohjelmasta "taloudellisten 
rakenteiden uudenaikaistaminen"* on tarkoitettu teollisuuden tukemiseen 
kaupunkialueilla. Muut kaupunkien kannalta taloudellisesti merkittävät hankkeet ovat 
liikenneinfrastruktuurin parantaminen (noin 836 miljoonaa ecua) ja koulutus (noin 500 
miljoonaa ecua). Näiden alakohtaisten hankkeiden lisäksi on olemassa vielä 
toimenpideohjelma "ympäristö ja kaupunkien uudistaminen". Kaupunkien uudistamisen 
osaohjelman (EAKR:n osuus on 299 miljoonaa ecua) tarkoituksena on parantaa elinoloja 
Lissabonin ja Porton "barracas*-alueilla (katso tämän liitteen 3.1 kohta). 
Kreikassa 34 prosenttia tuesta on määritelty kaupunkeja koskeviksi, eli 3 207 miljoonaa 
ecua 9 489 miljoonan ecun kokonaismäärästä. Noin 70 prosenttia kohdistuu Ateenaan 
(noin neljännes EAKR:n kokonaistuesta Kreikalle, eli noin 2 200 miljoonaa ecua 
suuntautuu Ateenaan). Ateenan metroa koskevat investoinnit (EAKR:n tuen osuus 783 
miljoonaa ecua) on taloudellisesti kaikkein merkittävin kaikista EU:n kaupunkialueilla 
toteutettavista hankkeista. Muita Kreikan kaupungeille maksettavia tukia ovat 
esimerkiksi tutkimus- ja teknologiatoimenpiteet (noin 250 miljoonaa ecua), joista yli 50 
prosenttia toteutetaan Ateenassa, sekä kaupunkiympäristön parantaminen (noin 150 
miljoonaa ecua). 
Irlannissa maksettavista tuista noin 35 prosenttia (noin 900 miljoonaa ecua 2 562 
miljoonan ecun kokonaismäärästä) on määritelty kuuluvaksi kaupunkitukiin. Tärkeitä 
yksittäisiä hankkeita Irlannissa ovat Dublinin Temple Bar -alueen uudistaminen (20 
miljoonaa ecua) sekä kevyttä raideliikenneverkkoa koskevat investoinnit (154 miljoonaa 
ecua). Myös erityiset "toimenpideohjelmat kaupunkien ja maaseutualueiden 
kehittämiseksi" edistävät paikallisia yritystukitoimenpiteitä, työllisyyttä sekä 
kaupunkialueiden fyysistä sekä taloudellista uudistamista koskevia investointeja. 
Erityistä huomiota kiinnitetään yritystoiminnan avustamiseen ja työllisyyteen maan 
epäsuotuisilla alueilla. EAKR:n tuki tämän toimenpideohjelman rahoittamiseksi on 180 
miljoonaa ecua. 
EAKR:n tuki Pohjois-Irlannille on kokonaisuudessaan lähes 677 miljoonaa ecua, josta 
noin 19 prosenttia (126 miljoonaa ecua) on määritetty kaupunkitueksi. Tärkeitä kohteita 
ovat Belfast Docks -alueen uudistaminen kaupungin keskustassa (16,5 miljoonaa ecua) 
sekä Belfastin jätevesilaitos (20 miljoonaa ecua). 
Itä-Saksan osalta tilanne on luonnollisesti poikkeuksellinen Itä-Berliinissä, jossa 
rakennerahastojen osuus on huomattava useiden kohteiden jälleenrakentamisessa sekä 
kaupungin keskustassa että joillakin teollistuneemmilla alueilla. Saksan uuden 
pääkaupungin itäisen osan rakentamista tuetaan EAKR:n varoista 530 miljoonalla eculla 
(100 prosenttia EAKR:n tuesta). Muiden osavaltioiden osalta tukimäärät ovat 20 - 25 
prosenttia. EAKR:n kaupunkien uudistamiseen tarkoitettujen tukien yhteenlaskettu määrä 
Itä-Saksassa on noin 1 670 miljoonaa ecua eli 24 prosenttia EAKR:n tuen 
kokonaismäärästä. 
Espanjassa kaudelle 1994-1999 on varattu 15 944 miljoonaa ecua, josta 5 984 miljoonan 
ecun on arvioitu kohdistuvan kaupunkien kehittämiseen. Tuettavat hankkeet koskevat 
korkeatasoisten digitaalisten televiestintäverkkojen laajentamista kaupunkialueille, 
kaupunkien teollisuusalueiden varustamista taloudellisten toimintojen keskittämiseksi 
tietyille alueille, kaupunkiympäristön parantamista viheralueita ja puistoja rakentamalla, 
tutkimusta ja tuotekehittelyä sekä kaupunkien liikennettä. Esimerkit kaupunkien tärkeistä 
liikennehankkeista koskevat teitä, raideliikennettä Valencian keskusta-alueella sekä 
rautatieasemien läheisyydessä olevien alueiden uudistamista eri kaupungeissa. 
t\ 
-8-
Italiassa tärkeimmät kaupunkien kehittämishankkeet toteutetaan Napolissa. Barissa ja 
Palermossa. Arviot taloudellisista vaikutuksista kaupunkialueille osoittavat useimmilla 
alueilla (Abruzzo, Calabria, Campania, Apulia , Sardinia, Sisilia), että kaupunkialueilla 
käytetään noin 30 prosenttia tuista, mikä vastaa noin 1 000 miljoonaa ecua. 
Ranskassa tavoitteen 1 kohdealueisiin kuuluvat Korsika, Ranskan Hainaut sekä 
merentakaiset departementit. EAKR:n kokonaisbudjetista, joka on noin 1 335 miljoonaa 
ecua, noin 750 miljoonan ecun osuus (56 prosenttia) käytetään kaupunkien 
kehittämiseen. 
Erityistapauksen muodostaa Ranskan Hainaut, koska se on tavoitteen 1 kohdealueisiin 
kuuluva taantuva teollisuusalue. Näillä alueilla toteutettavat hankkeet liittyvät usein 
kaupunkien uudistamiseen. Esimerkiksi Ranskan Hainautissa ohjelman eräänä 
määrällisenä tavoitteena on tavoittaa 35 000 epäsuotuisilla kaupunkialueilla asuvaa 
ihmistä, mikä on noin 1/3 epäsuotuisilla kaupunkialueilla asuvan väestön 
kokonaismäärästä. Koko alueen tasolla ohjelmaan kuuluu tärkeitä toimenpiteitä 
taloudellisen toiminnan edistämiseksi ja työllisyysmahdollisuuksien parantamiseksi 
alueen kaupunkikeskuksissa. 
Merseysidessä noin 90 prosenttia EAKR:n tuesta käytetään kaupunkien uudistamiseen. 
Tärkeisiin hankkeisiin kuuluvat tonttien ja maa-alueiden kehittäminen liike-elämää 
varten sekä paikallisia liikeyrityksiä tukevat aloitteet. Tämän lisäksi toteutetaan Ranskan 
Hainautin tapaan erityistoimenpiteitä erityisen herkkien ryhmien auttamiseksi 'yhteisön 
taloudellinen kehittäminen' -hankkeen avulla (katso tämän liitteen 3.2 kohta). Osa tästä 
ohjelmasta toteutetaan kaikkein heikoimmilla kaupunkialueilla, joilla EAKR:n tukea 
voidaan suunnata luonteeltaan sosiaalisempiin toimenpiteisiin, joilla pyritään 
sopeuttamaan vaikeimmin työllistettäviä ryhmiä työelämään. 
Eräs tavoitteen 1 kohdealueisiin kuuluva taantuva teollisuusalue on Belgian Hainaut, 
jossa EAKR:n tuen määrä on 515, 92 miljoonaa ecua. Tärkeitä hankkeita toteutetaan 
Charleroissa, Monsissa, La Louvieressä ja joissakin muissa keskikokoisissa 
kaupungeissa. 
Lopuksi mainittakoon, että Flevolandissa Alankomaissa käytetään arviolta 37 prosenttia 
80 miljoonan ecun talousarviosta kaupunkien kehittämiseen pääasiassa Lelystadissa ja 
Almeressä. 
1.2 Tavoite 2 
Luvut, jotka kuvaavat tavoitteen 2 kohdealueilla toteutettavien ohjelmien taloudellisia 
vaikutuksia koskevia arvioita laajemmilla kaupunkialueilla ovat hyvin korkeita 
Britanniassa ja Saksassa, mutta myös Liègen läheisyydessä sijaitsevilla alueilla 
Belgiassa. Joissakin tapauksissa luvut ovat yli 80 prosenttia. Britanniassa erot ovat 
huomattavia tavoitteen 2 kohdealueiden välillä. Harvemmin asutuilla alueilla (Itä-
Skotlanti, Länsi-Skotlanti ja teollistunut Etelä-Wales) EAKR:n taloudellinen vaikutus 
suuremmilla kaupunkialueilla ei ole yhtä ilmeinen (noin 40-50 prosenttia) kuin tavoitteen 
2 kohdealueilla Englannissa. Englannissa tavoitteen 2 kohdealueilla, joilla taloudellista 
vaikutusta osoittavat luvut ovat yleensä noin 80-90 prosenttia, olosuhteet vastaavat, edellä 
mainittua Merseysiden tilannetta. Suuri osa rakennerahastojen menoista käytetään 
tiheästi asutulla teollisuusvyöhykkeellä, joka ulottuu Merseysidesta Humberiin yli Keski-
Skotlannin Glasgown kautta. Britannian toiseksi suurimman kaupungin, Birminghamin, 
seutu on myös tuen kohdealuetta. 
rt 
Britanniaan verrattuna Saksan tavoitteen 2 kohdealueiden välinen vaihtelu on 
vähäisempää. Taloudellisia vaikutuksia kaupunkialueilla kuvaavat luvut ovat vaihtelevat 
80 ja 100 prosentin välillä. 
Myös Alankomaissa Ranskassa ja Espanjassa tavoitteen 2 ohjelmien merkitys 
kaupunkien kehittymisen kannalta on kiistaton. EAKR:n taloudellinen vaikutus 
suurempiin kaupunkeihin on yleensä 50-60 prosenttia EAKR:n tuen kokonaismäärästä. 
Ranskassa osuus vaihtelee joidenkin alueiden noin 30 prosentista (Centre, Auvergne. 
Languedoc-Roussillon) 75 prosenttiin joillakin muilla alueilla (Basse-Normandie. 
Champagne-Ardennes, Franche-Comté, Pays de Loire, Poitou-Charentes). Alankomaissa 
voidaan kiinnittää huomiota erityisesti Arnhem-Nijmegeniin. jonka alue 
kokonaisuudessaan on luonteeltaan "kaupunkimainen'". Espanjassa esimerkkejä tärkeistä 
kaupunkien kehittämiseen liittyvistä tavoitteen 2 kohdealueiden hankkeista ovat 
joukkoliikennejärjestelmä Bilbaossa ja Barcelonassa sekä vanhojen rakennusten 
saneeraus sosiaalisiin, koulutukseen liittyviin ja taloudellisiin tarkoituksiin. Italiassa 
kaupunkeihin kohdistuvien taloudellisten vaikutusten arviot vaihtelevat 15 prosentista 
(Lazio) 70 prosenttiin (Liguria). 
Tilanne tavoitteen 2 ohjelmien osalta on erilainen Pohjoismaissa ja Itävallassa. Näiden 
maiden tavoitteen 2 kohdealueilla ei ole asukasluvultaan yli 100 000 asukkaan 
kaupunkeja, mikä oli tämän kartoituksen edellytyksenä. Tämän vuoksi vain 
suurkaupunkeja koskeva kartoitus ei kuvaa tilannetta näissä maissa, joissa taloudelliset 
kehittämispolitiikat keskittyvät pieniin kaupunkeihin, jotka ovat suurempien 
maantieteellisten alueiden taloudellisia kasvukeskuksia. 
Jäsenvaltioiden välistä huomattavaa vaihtelua voidaan osittain selittää sellaisten 
rakenteellisten erojen avulla, jotka johtuvat teollistumiseen ja kaupungistumiseen 
liittyvien mallien eroista. Eräs tärkeä rakenteellinen osoitin, joka selittää taloudellista 
vaikutusta kaupunkeihin, liittyy väestötiheyteen tavoitteen 2 kohdealueilla. Seuraavassa 
taulukossa esitetään keskimääräinen kansallinen asukastiheys (henkilöä/km2) kunkin 
maan tavoitteen 2 kohdealueilla: 
Maat Asukkaita keskimäärin/km2 
tavoitteen 2 kohdealueilla 
Alankomaat 472 
Belgia 484 
Espanja 349 
Italia 256 
Itävalta 73 
Luxemburg 389 
Ranska 167 
Ruotsi 26 
Saksa7 " 911 
Suomi 46 
Tanska 88 
Yhdistynyt kuningaskunta 650 
EUyht. 1 245 
Saksan asukastiheyttä on hieman aliarvioitu. 
-10 
Asukastiheys (henkilöä/km2) tavoitteen 2 kohdealueilla on huomattavan alhainen 
Itävallassa, Tanskassa, Suomessa ja Ruotsissa eurooppalaiseen keskiarvoon 245 
verrattuna (aikaisempi 12 jäsenvaltion muodostaman yhteisön keskiarvo tavoitteen 2 
kohdealueella oli 313 asukasta/km2). Tämä osoittaa, että teollistumiseen liittyvä malli 
näissä maissa poikkeaa muista maista ja teollinen taantuminen on selvemmin 
havaittavissa 'puolittaisilla maaseutualueilla'. Skandinavian maissa tähän voi olla 
osasyynä myös puu- ja metsätalouden tärkeä merkitys, mikä korostui maaseudun 
teollistumisen myötä. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Belgian Valloniassa luvut osoittavat, että 
teollinen taantuminen on pääosin hyvin kaupungistuneiden alueiden ongelma ja tämän 
vuoksi tavoitteen 2 politiikat liittyvät pääasiassa kaupunkien uudistamiseen. Saksassa 
väestötiheyttä osoittavat luvut ovat hyvin korkeita, mikä johtuu joidenkin 
väestömäärältään suurten alueiden pienestä pinta-alasta (esimerkiksi Länsi-Berliini, 
Bremen ja Bremerhaven sekä Ruhrgebiet). Näissä maissa toteutettavat hankkeet ovat 
suurimmaksi osaksi toisaalta tavanomaisia taloudellisia uudistushankkeita, jotka liittyvät 
tuotantotoimenpiteisiin (fyysiset investoinnit, yritysten tukitoimenpiteet, teknologia), 
sekä toisaalta luonteeltaan toimintoja helpottavia (esimerkiksi kaupunkiliikenne joissakin 
suurkaupungeissa ja intermodaaliset liikenneyhteydet) 
2. KOHEESIORAHASTO 
Koheesiorahaston osalta liikenne- ja ympäristöhankkeiden valinne suhde on 50/50. 
Liikennehankkeet koskevat pääasiallisesti tie- ja raideliikennettä (vastaavasti 71 ja 21 
prosenttia kaikista liikennehankkeista). Nämä hankkeet liittyvät aina Euroopan laajuisiin 
verkostoihin tai niiden tulisi olla niiden osa. Tämän vuoksi hankkeilla on tärkeä välillinen 
vaikutus kaupunkialueisiin. Matkustusaikojen lyhenemisen kaupunkien välisessä 
liikenteessä sekä syrjäisten alueiden ja EU;n ydinalueiden välisten yhteyksien pitäisi 
vähentää yritysten tuotanto-ja jakelustannuksia syrjäisten alueiden kaupungeissa. Näiden 
liikennehankkeiden tuomia taloudellisia etuja kaupungeille on kuitenkin vaikeaa ilmaista 
määrällisesti. 
Ympäristön osalta 72 prosenttia koheesiorahaston hankkeista liittyvät veteen 
(vedensaanti, jätevesihuolto) ja 4 prosenttia jätehuoltoon. Suurin osa hankkeista koskee 
kaupunkialueiden toiminnan kehittämistä. 
3. RAKENNERAHASTOJEN TOIMENPITEET EPÄSUOTUISILLA KAUPUNKIALUEILLA 
Komissio käynnisti Euroopan parlamentin pyynnöstä URBAN -yhteisöaloitteen vuonna 
1994. Hankkeessa kiinnitetään erityistä huomiota kaupunkien aluesuunnitteluun liittyviin 
ongelmiin. Työttömien ja muiden sosiaalisesti heikkojen ryhmien keskittyminen tietyille 
alueille onkin lisääntynyt huolestuttavasti monissa EU:n suurkaupungeissa viime vuosien 
aikana. 
URBANIN -yhteisöaloitteen talousarvio oli kaudella 1994-1999 850 miljoonaa ecua ja 
ohjelmia toteutetaan noin 115 kaupungissa. Myönteisten sosiaalis-taloudellisten 
vaikutustensa lisäksi URBANin tarkoituksena on lisätä kiinnostusta sosiaaliseen 
syrjäytymiseen sekä eristäytymiseen liittyviin ongelmiin kaupungeissa ja -auttaa 
löytämään parhaita keinoja näiden ratkaisemiseksi. 
V 
-11 -
Komission käynnistämän URBANIN -yhteisöaloitteen lisäksi yhä useammat 
rakennerahastojen yhteisön tukikehykseen ja yhtenäisiin ohjelma-asiakirjoihin kuuluvista 
ohjelmista, joita koskevia ehdotuksia jäsenvaltiot voivat itse tehdä, liittyvät kestävän 
taloudellisen kehityksen edistämiseen, työllisyysmahdollisuuksiin ja hyviin yleisiin 
elinoloihin epäsuotuisilla kaupunkialueilla. Niitä kuvataanseuraavaksi. 
3.1 Ympäristön toimintaohjelma ja kaupunkien uudistaminen Portugalissa 
Komissio käynnisti Portugalin viranomaisten pyynnöstä toimenpideohjelman "Ympäristö 
ja kaupunkien uudistaminen". Siihen kuuluva kaupunkien uudistamista koskeva 
osaohjelma sisältää kolme toimenpidettä: 
• asumisoloiltaan heikkojen alueiden uudistaminen; 
• uusien toimintojen sopeuttaminen näille alueille; 
• Lissabonin Expo 98 -näyttelyalueen uudistaminen. 
Ohjelman tarkoituksena on kehittää kaupungeissa asuvien "alempien luokkien" elinoloja 
Portugalissa sekä parantaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta Lissabonin ja Porton 
kaupunkialueilla. Molemmissa kaupungeissa on .'barracas' -alueita, joista puuttuvat 
peruspalvelut ja joille on tyypillistä yhä kasvava väestön marginaalistuminen. Ohjelman 
määrällisenä tavoitteena on hävittää 200 'barracas'-aluetta ohjelman aikana. Toimenpide 
koskee noin 25 000 perhettä. EAKR ei osallistu ohjelmaan asumiseen liittyviin 
kustannuksiin, mutta se tukee muita alueella toteutettavia toimenpiteitä, jotka edistävät 
asumisoloja ja lisäävät työllisyysmahdollisuuksia (palvelujen luominen, kauppa, 
pienyritykset, sosiaaliset välineet ja infrastruktuuri). 
Kaupunkien uudistamisen osaohjelmaan kuuluu myös hanke, jonka tavoitteena on 
uudistaa Lissabonissa Expo 98 -näyttelypaikaksi suunniteltu hylätty maa-alue. Tämä 310 
hehtaarin suuruisen alueen uudistaminen ja nykyaikaisen perusrakenteen tuominen 
alueelle on huomattava hanke, joka edistää koko Lissabonin alueen kehitystä ja 
olosuhteita tässä nimenomaisessa kaupunginosassa, joka sijaitsee Lissabonin ja Louresin 
kuntien alueella. 
Tämän kaupungin uudistamiseen tähtäävän osaohjelman kokonaiskustannukset ovat 487 
miljoonaa ecua, josta EAKR:n osuus on 299 miljooonaa ecua. Kokonaiskustannuksista 
234 miljoonaa ecua käytetään köyhien alueiden kunnostamiseen ja 245 miljoonaa ecua 
osoitetaan Expo 98- alueen kunnostamiseen8. 
3.2 Yhteisön taloudellinen kehittäminen Isossa-Britanniassa 
Tärkeitä uudistushankkeita toteutetaan Britannian ohjelmissa yhteisön taloudellinen 
kehittäminen -hankkeen yhteydessä. Merseysidessä ja tavoitteen 2 kohdealueilla 
hankkeessa keskitytään ensisijaisesti poikkeuksellisen epäsuotuisiin alueisiin (tätä 
kutsutaan 'aluesuunnitteluun liittyväksi kohdentamiseksi'). Sosiaaliseen syrjäytymiseen 
ja pitkäaikaistyöttömyyteen liittyvät ongelmat ovat näillä alueilla niin suuria, että alueet 
jäävät helposti suurimpien hankkeiden ulkopuolelle. Hankkeen avulla pyritään lisäämään 
paikallisten yhteisöjen ja liikeyritysten osuutta uudistamisprosessissa. Erityisen 
ensisijaisena pyrkimyksenä ovat toimivaltaa lisäävät toimenpiteet, joilla vahvistetaan 
yksityisten henkilöiden sekä paikallisten organisaatioiden kykyä toteuttaa paikallisia 
Jäljellejäävä 8 miljoonaa ecua käytetään tekniseen apuun. 
V 
-12-
kehittämishankkeita. Hankkella pyritään myös lisäämään kontakteja epäsuotuisten 
alueiden välillä. 
On tärkeää huomata, että yhteisön taloudellinen kehittäminen -hankkeessa or mahdollista 
suunnata määrärahoja yhteisöjen valitsemiin toivottaviin ja tarpeellisiiin kohteisiin. 
Tämän vuoksi hankkeen ohjelmat voivat olla luonteeltaan sosiaalisempia, koska tällaiset 
toimenpiteet ovat korvaamaton tapa järjestää tuottavaa toimintaa epäsuotuisten yhteisöjen 
asukkaille. Yhteisön taloudellinen kehittäminen voi edesauttaa alueiden taloudellista 
kehittämistä koskevia laajempia tavoitteita pyrittäessä sopeuttamaan herkimpiä ryhmiä 
säännönmukaiseen talouteen. 
EAKR:n tuen kokonaismäärä tälle ensisijaiselle hankkeelle on 271 miljoonaa ecua 
kaudella 1994-1996 (tavoite 2) ja kaudella 1994-1999 (tavoite 1) 
3.3 Sosiaalis-taloudellinen kehitys Pianuran alueella Napolissa (tavoite 1) 
Komissio kiinnitti yhteisön tukikehyksen tavoitteen 1 kohdealueella Italiassa huomiota 
paikallisten kehityshankkeiden tärkeyteen kaupunkialueilla kaupunkiympäristön 
parantamiseksi ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Tämä seurauksena Italian 
viranomaiset tekivät komissiolle hiljattain esityksen sosiaalis-taloudellisen kehityksen 
edistämisestä ja ympäristön parantamisesta Pianurassa, joka on noin 54 000 asukkaan 
alue Napolissa. Pianura on tyypillinen nopeasti teollistunut alue. Sen asukasluku, joka 
vuonna 1951 oli noin 10 000, on kasvanut noin 54 000:n vuonna 1991. Maatalousalalla 
työskentelee noin kolmasosa aktiiviväestöstä verrattuna koko Napolin alueen vastaavaan 
lukuun, joka on 4 prosenttia. 
Ehdotetun ohjelman talousarvio on 55 miljoonaa ecua (27 miljoonaa ecua EAKR:lta. 24 
miljoonaa ecua Napolin kaupungilta ja jäljelle jäävä osuus kansalliselta hallitukselta sekä 
yksityiseltä sektorilta). Ohjelman tavoitteena on luoda 910 työpaikkaa Pianuran alueelle. 
EAKR.n tyypillisesti rahoittamien hankkeiden lisäksi (muun muassa uusien yritysten 
luominen, liikeyritysten tukitoimenpiteet) ehdotetut toimenpiteet liittyvät myös aktiivisen 
järjestöelämän kehittämiseen ja Pianuran alueen identiteetin luomiseen. Italian yhteisön 
tukikehyksen tavoitteen 1 kohdealueisiin liittyen komissio ilmoitti käynnistävänsä myös 
Cataniassa ja Palermossa samankaltaisia hankkeita, jotka jäsenvaltio toteuttaa 
lähitulevaisuudessa. 
3.4 Yhteisön tukikehykseen kuuluvat epäsuotuisat kaupunkialueet Ranskan 
Hainautissa (tavoite 1) 
Tavoitteen 1 kohdealueella Hainautissa toteutettavan ohjelman osalta yhtenäiseen 
ohjelma-asiakirjaan kirjattu 'paikalliseen uudistamiseen' käytettävien määrärahojen 
osuus on lähes 40 prosenttia. Rakennerahastojen tuki tälle toimenpiteelle on 165 
miljoonaa ecua tuen kokonaismäärästä, joka on 440 miljoonaa ecua. Tärkeitä paikalliseen 
uudistamiseen liittyviä liitännäistoimenpiteitä ovat hylättyjen teollisuus- ja 
kaupunkialueiden uudistaminen, kaupunkien kehittäminen ja uudistaminen, 
epäsuotuisten alueiden tukitoimenpiteet sekä toimenpiteet syrjäytymisen torjumiseksi 
työelämään, sijoittautumisen avulla. Yhteenlaskettuna näiden liitännäistoimenpiteiden 
tuen kokonaismäärä, rakennerahastoista on noin 75 miljoonaa ecua. 
-13-
Liite IV: 
Joitakin tärkeitä tulevia tapahtumia 
Keskusteluun kaupunkien kehittämisestä Euroopan tasolla liittyvät muun muassa 
seuraavat tapahtumat: 
• Eurooppalaisten alueiden ja kaupunkien huippukokous, jonka alueiden komitea 
järjestää Amsterdamissa toukokuussa 1997. Huippukokouksessa käsitellään erityisesti 
hallitustenvälistä konferenssia. 
• Aluepolitiikasta ja -suunnittelusta vastaavien ministerien epävirallinen tapaaminen 
Alankomaiden puheenjohtajakauden aikana (Noordwijk, 9 -10. kesäkuuta 1997); 
• Toinen sosiaalipolitiikan eurooppalainen foorumi vuoden 1997 lopussa, jolloin 
käsitellään syrjäytymiseen liittyviä kysymyksiä. 
• Kolmas kestävän kehityksen kaupunkeja koskeva kokous, jota on valmistettu useissa 
alueellisissa kokouksissa, on suunniteltu pidettäväksi vuonna 2000. 
v> 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 197 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 14 07 05 13 
Luettelonumero : CB-CO-97-208-FI-C 
ISBN 92-78-19646-0 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg