KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE Bosnia ja Hertsegovinan valmiudesta neuvotella vakautus- ja assosiaatiosopimus Euroopan unionin kanssa

SISÄLLYSLUETTELO

A. Johdanto

1. Kertomuksen tavoite

2. Taustaa: Euroopan unionin ja Bosnia ja Hertsegovinan suhteet

B. Keskeiset seikat vakautus- ja assosiaatiosopimusneuvotteluihin valmistauduttaessa

1. Poliittiset arviointiperusteet

1.1 Demokratia ja oikeusvaltioperiaate

1.1.1 Presidenttineuvosto

1.1.2 Lainsäädäntöjärjestelmä

1.1.3 Täytäntöönpanovalta

1.1.4 Julkishallinto

1.1.5 Suhteet kansainväliseen yhteisöön

1.2 Ihmisoikeudet

1.2.1 Kansalaisoikeudet sekä sosiaaliset, taloudelliset ja poliittiset oikeudet

1.2.2 Vähemmistöjen oikeudet ja pakolaiset

1.3. Yleisarvio

2. Taloudelliset arviointiperusteet

2.1 Taloudellinen tilanne ja julkisen talouden kestävyys

2.2 Hintojen ja kaupan vapauttaminen

2.3 Yksityistämisprosessi

2.4 Rahoitusalan uudistaminen

2.5 Yleisarvio

3. Valmius täyttää vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta johtuvat velvoitteet

3.1 Poliittinen vuoropuhelu

3.2 Alueellinen yhteistyö

3.3 Tavaroiden vapaa liikkuvuus

3.3.1 Teollisuustuotteiden kauppa

3.3.2 Maataloustuotteiden kauppa

3.4 Työntekijöiden liikkuvuus, sijoittautuminen, palvelut ja pääoma

3.4.1 Työntekijöiden liikkuvuus

3.4.2 Yritysten sijoittautuminen

3.4.3 Palvelukauppa

3.4.4 Juoksevat maksut ja pääomanliikkeet

3.5 Lainsäädännön lähentäminen, voimaansaattaminen ja täytäntöönpanon valvonta

3.5.1 Kilpailu

3.5.2 Teollis- ja tekijänoikeudet sekä kaupalliset oikeudet

3.5.3 Julkiset hankinnat

3.5.4 Standardointi ja vaatimustenmukaisuuden arviointi

3.5.5 Kuluttajansuoja

3.6 Oikeus- ja sisäasiat

3.6.1 Instituutioiden ja oikeusvaltioperiaatteen vahvistaminen

3.6.1.1 Poliisivoimat

3.6.1.2 Oikeuslaitos

3.6.1.3 Vankilajärjestelmä

3.6.2 Viisumi-, rajavalvonta-, turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset

3.6.3 Rahanpesun torjuminen

3.6.4 Rikollisuuden ehkäiseminen ja torjuminen sekä laittoman kaupankäynnin ja laittomien huumausaineiden torjuminen

3.7 Yhteistyöpolitiikat

3.7.1 Taloudellinen yhteistyö sekä rahoitus- ja tilastoalan yhteistyö

3.7.2 Investointien edistäminen ja suoja, teollinen yhteistyö, pienet ja keskisuuret yritykset, matkailu

3.7.3 Maatalous ja maatalouden raaka-aineita jalostava teollisuus

3.7.4 Tulli ja verotus

3.7.4.1 Tulli

3.7.4.2 Verotus

3.7.5 Työllisyys, sosiaalipolitiikka, koulutus sekä tutkimus ja teknologian kehittäminen (TTK)

3.7.5.1 Työllisyys ja sosiaalipolitiikka

3.7.5.2 Koulutus sekä tutkimus ja teknologian kehittäminen (TTK)

3.7.6 Kulttuuri, audiovisuaaliala, televiestintä ja postipalvelut sekä tietoyhteiskunta

3.7.6.1 Kulttuuri- ja audiovisuaaliala

3.7.6.2 Televiestintä, tietoyhteiskunta ja postipalvelut

3.7.7 Liikenne

3.7.8 Energia

3.7.9 Ympäristö

3.8 Rahoitusyhteistyö

3.9 Yleisarviointi

C. Päätelmät

Luettelo käytetyistä lyhenteistä, kirjainsanoista ja lyhytnimistä

A. Johdanto

1. Kertomuksen tavoite

Tämä kertomus on laadittu Bosnia ja Hertsegovinassa (B-H) vakautus- ja assosiaatioprosessin (V&A-prosessin) yhteydessä tapahtuneen kehityksen arvioimiseksi. EU:n vuonna 2000 hyväksymässä etenemissuunnitelmassa yksilöitiin 18 alustavaa toimea, jotka B-H:n oli toteutettava valmistautuakseen vakautus- ja assosiaatiosopimukseen (V&A-sopimus) liittyvien neuvottelujen aloittamista koskevaan toteutettavuustutkimukseen. Etenemissuunnitelmassa edellytettyjen toimien "toteuttaminen saatiin suurelta osin päätökseen" syyskuussa 2002. Niinpä Euroopan komissio esittää nyt asiasta toteutettavuustutkimuksensa tulokset. Tässä selvityksessä tarkastellaan B-H:n tämänhetkistä tilannetta, yksilöidään V&A-sopimukseen kiinteästi kuuluvia vaatimuksia ja arvioidaan, onko B-H edistynyt riittävästi, jotta se kykenee neuvottelemaan sopimuksesta asianmukaisesti ja lopulta panemaan sopimuksen täytäntöön onnistuneesti.

2. Taustaa: Euroopan unionin ja Bosnia ja Hertsegovinan suhteet

B-H on yksi viidestä Kaakkois-Euroopan maasta, jotka osallistuvat V&A-prosessiin. Tällä prosessilla tuetaan kansallista ja alueellista vakautusta yhdentämällä kukin näistä viidestä osallistujamaasta asteittain EU:n rakenteisiin ja tarjoamalla niille aikanaan mahdollisuus EU:n jäsenyyteen. Kussakin tapauksessa edistyminen yhdentymisessä riippuu kunkin yksittäisen maan saavutuksista. Tässä toteutettavuustutkimuksessa käsitellään yksinomaan B-H:aa.

EU:n ja B-H:n suhteet ovat kehittyneet huomattavasti viime vuosina. B-H on saanut vuodesta 1996 Phare- ja Obnova-tukea. Vuonna 1997 EU otti käyttöön alueellisen lähestymistavan, ja EU:n ministerineuvosto vahvisti poliittiset ja taloudelliset edellytykset kahdenvälisten suhteiden kehittämiseksi. Vuonna 1998 EU:n julistus EU:n ja B-H:n erityissuhteista johti EU:n ja B-H:n neuvoa-antavan erityisryhmän perustamiseen sopimusperusteisten suhteiden valmistelemiseksi. Vuonna 1999 V&A-prosessissa tarjottiin B-H:lle mahdollisuus yhdentyä EU:n rakenteisiin, ja vuonna 2000 EU:n hyväksymässä etenemissuunnitelmassa yksilöitiin ensimmäiset konkreettiset toimet tavoitteen toteuttamiseksi. Alunperin toimien toteuttamisen odotettiin tapahtuvan nopeasti, mutta niiden "toteuttaminen saatiin suurelta osin päätökseen" vasta syyskuussa 2002. Sillä välin vuonna 2000 oli yhteisön yksipuolisilla kaupan toimenpiteillä annettu useimmille B-H:n tavaroille tulliton pääsy EU:n markkinoille, ja Cards-asetuksessa säädettiin kohdennetusta taloudellisesta tuesta, jota annettaisiin V&A-prosessissa vahvistettuihin ensisijaisiin tavoitteisiin. Feirassa vuonna 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi, että B-H kuten naapurinsakin on potentiaalinen ehdokas EU:n jäseneksi. Tätä viestiä toistettiin myöhemmin Zagrebissa (marraskuussa 2000) ja Thessalonikissa (kesäkuussa 2003) pidetyissä huippukokouksissa. Thessalonikissa näille tulevaisuuden näkymille annettiin konkreettinen ilmentymä muokkaamalla Länsi-Balkanin maiden käyttöön joitakin niistä välineistä, jotka olivat osoittautuneet toimiviksi Keski- ja Itä-Euroopan sekä Etelä-Euroopan ehdokasmaissa.

EU:n ja B-H:n suhde on ollut lyhyt mutta tiivis. Vaatimattomasti alkaneet suhteet ovat tiivistyneet nopeasti tasolle, jossa yhteydenpito on nyt säännöllistä sekä poliittisella että käytännön tasolla. Nyt on pyrittävä luomaan ripeästi perusta V&A-sopimukseen perustuville suhteille.

B. Keskeiset seikat vakautus- ja assosiaatiosopimusneuvotteluihin valmistauduttaessa

1. Poliittiset arviointiperusteet

Keskeisissä kansainvälisissä asiakirjoissa kuten ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa vahvistettujen demokratian periaatteiden ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja yleisemmin kansainvälisen oikeuden ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisen olisi muodostettava perusta V&A-sopimuksen sopimuspuolten sisä- ja ulkopolitiikoille. Kansainvälisen ja alueellisen rauhan ja vakauden lujittaminen sekä hyvien naapuruussuhteiden kehittäminen ovat sekä EU:n että B-H:n yhteisiä tavoitteita V&A-sopimuksen mukaisesti.

1.1 Demokratia ja oikeusvaltioperiaate

B-H:n perustuslaissa (I :n 2 mom.) säädetään, että B-H on demokraattinen valtio, joka toimii oikeusvaltioperiaatetta ja vapaita demokraattisia vaaleja noudattaen. Perustuslakiin sisältyy Euroopan ihmisoikeussopimus. Demokraattiset rakenteet ovat alkaneet toimia B-H:ssa. Tämä on osoitus kehityksestä, joka on tapahtunut sen jälkeen, kun vuosina 1992-1995 käydyssä sodassa tuhansia ihmisiä kuoli, puolet väestöstä joutui hätäsiirtolaisiksi, julkiset ja yksityiset infrastruktuurit raunioituivat ja eri väestöryhmien väliset suhteet katkesivat. Oikeusvaltiorakenteet on vähitellen saatu luotua uudelleen: maassa vallitsee pääsääntöisesti rauha ja siellä kunnioitetaan sananvapautta ja vapautta kokoontua rauhanomaisesti. Vapaa liikkuvuus on turvattu, ja omistusoikeus on useimmissa tapauksissa saatettu voimaan. Ottaen huomioon maan lähihistorian näiden ja muiden oikeuksien toteutuminen ei ole suinkaan vähäinen saavutus.

Demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen vahvistamisen perustuslaillisena perustana on Daytonissa joulukuussa 1995 tehdyn rauhaa koskevan yleisen puitesopimuksen (Daytonin rauhansopimus) liite 4. Kyseisellä liitteellä, joka on B-H:n perustuslaki, perustettiin hallintorakenteeltaan pitkälle hajautettu valtio, joka on suunniteltu huolehtimaan toisistaan etääntyneiden väestöryhmien erilaisista eduista. Käytännössä tämä on merkinnyt useiden hallitusten ja niihin liittyvien hallintoelinten perustamista. Perustuslaissa myös säädetään keskinäisestä valvontajärjestelmästä, jolla luodaan tasapaino lainsäädäntä- ja toimeenpanovallan välille ja turvataan kunkin etnisen ryhmän oikeudet. Valtion ja entiteettien [1] perustuslaeissa säädetään estomekanismeista, joilla suojellaan "B-H:n muodostavien etnisten ryhmien" (constituent peoples) [2] "keskeisiä etuja". Tällä estomekanismilla voidaan turvata kunkin etnisen ryhmän oikeudet, mutta se saattaa toisaalta vaikeuttaa lainsäädäntää ja johtaa umpikujaan. EU:hun yhdentymisen vuoksi on kuitenkin tärkeää, että kumppanimaat pystyvät toimimaan asianmukaisesti. Niiden eri instituutioiden on tuotettava tuloksia, joita odotetaan nykyaikaiselta demokraattiselta maalta. Nykyinen Daytonin rauhansopimuksen mukainen hallintojärjestelmä on monimutkainen, mikä saattaa vaikeuttaa B-H:n toimintaa.

[1] Bosnia ja Hertsegovinan kaksi entiteettiä ovat Bosnia-Hertsegovinan liittovaltio ja Bosnian serbitasavalta.

[2] Nämä etniset ryhmät ovat muslimit, kroaatit ja serbit.

Eri tahot sekä B-H:ssa että sen ulkopuolella ovat epäilleet Daytonin rauhansopimuksella vahvistetun järjestelmän toimivuutta. EU:hun yhdentymisen kannalta onkin vaikeaa väittää, että nykyinen perustuslaillinen järjestelmä olisi paras mahdollinen. Riippumatta siitä, kannatetaanko vai vastustetaanko tätä järjestelmää, perustuslain X :ssä säädetään mahdollisuudesta muuttaa perustuslakia. Itse asiassa tietyt tahot väittävät, että B-H on jo alkanut ratkoa näitä ongelmia käsitellessään "B-H:n muodostavien etnisten ryhmien" kysymystä ja uudistaessaan välillistä verotusta, puolustusta jne. Nämä uudistukset saattavat merkitä sitä, että asteittainen, yksittäisiin asioihin keskittyvä uudistus voi olla keino edistyä tässä asiassa. Joka tapauksessa perustuslaki ei ole ylitsepääsemätön este uudistuksille tai EU:hun yhdentymiselle.

1.1.1 Presidenttineuvosto

B-H:lla on suoraan valittu kolmijäseninen presidenttineuvosto. Presidenttineuvosto vastaa muun muassa ulkopolitiikan harjoittamisesta, vuotuisen talousarvioehdotuksen laatimisesta sekä B-H:n edustamisesta kansainvälisissä ja eurooppalaisissa järjestöissä. Myös entiteeteillä on omat presidenttineuvostonsa, joita on vuonna 2002 tehdyn entiteettien perustuslakeja koskevan muutoksen myötä täydennetty varapresidenteillä (vaikkakin varapresidenteillä on ollut joissakin tapauksissa vaikeuksia saavuttaa itselleen merkityksellinen asema ja puolustaa sitä).

Erityisesti heti sotaa seuranneina vuosina B-H:n presidenttineuvostolla oli vaikutusvaltainen asema muihin valtion tason instituutioihin verrattuna. Koska ministerineuvoston vaikutusvalta on sittemmin lisääntynyt, presidenttineuvosto on keskittynyt aikaisempaa enemmän sille perustuslaissa määriteltyihin tehtäviin. Vaikka B-H:n presidenttineuvosto on pääsääntöisesti toiminut hyvin, siihen väistämättä liittyy tiettyjä haasteita ja ongelmia. Toisin kuin ministerineuvostossa, jolla on pysyvä puheenjohtaja, presidenttineuvostossa noudatetaan kahdeksan kuukauden pituista virkakiertoa. Useat aikaisemmat presidenttineuvoston jäsenet ovat eronneet virastaan, koska heidän toimintansa on katsottu olleen ristiriidassa Daytonin rauhansopimuksen kanssa, ja B-H:n perustuslaillista järjestelmää ja tulevaisuutta koskevat eriävät näkemykset ovat ajoittain kiristäneet presidenttineuvoston sisäisiä suhteita. Edelleen vallalla oleva, etnisiin ryhmiin perustuva ajatusmalli ilmenee itse asiassa siinä, että presidenttineuvosto ajoi yhdessä vaiheessa erillisten (eli etnisesti ryhmittyneiden) sihteeristöjen perustamista, mikä oli ristiriidassa etenemissuunnitelman suositusten kanssa. Lisäksi presidenttineuvoston nimittämistä suurlähettiläistä käy yhä ilmi pyrkimys säilyttää etninen tasapaino.

On myös huomattava, että asteittaisesta yhdentymisestä huolimatta B-H:n presidentinvaalit perustuvat yhä (perustuslain nojalla) etnisiin/alueellisiin periaatteisiin: eli muslimi- ja kroaattijäsenet valitaan "Bosnia ja Hertsegovinan liittovaltion (B-H:n liittovaltio) alueelta" ja serbit "Bosnian serbitasavallan alueelta" (perustuslain V ). Tätä menettelyä on arvosteltu vanhanaikaiseksi ja sen on sanottu olevan ristiriidassa sen kanssa, että kukin etnisistä ryhmistä on perustuslailla määritelty "B-H:n muodostavaksi etniseksi ryhmäksi".

1.1.2 Lainsäädäntöjärjestelmä

B-H on parlamentaarinen demokratia. Valtion tasolla toimivan parlamentin toimivalta ja menettelyt määritellään perustuslain IV :ssä. Entiteetti- ja kantonitasoilla sekä Brkon alueella on myös omat parlamentit.

Vuosien varrella valtion tasolla toimivan parlamentin toiminta on tehostunut. Vuosien 1996-1998 ja 1998-2000 lainsäädäntökausiin verrattuna kaudella 2000-2002 annettiin kolme kertaa enemmän ministerineuvoston ehdottamia lakeja. Vaikka valtion tasolla toimivan parlamentin toimintaa vaikeuttavat teknisten valmiuksien ja pätevän henkilöstön puuttuminen, se on vähitellen kehittänyt teknisiä valmiuksiaan. Joukko teknisiä asiantuntijakomiteoita on perustettu tarkastelemaan lainsäädäntöä perusteellisesti. Erityisesti on huomattava EU:hun yhdentymistä käsittelevän komitean perustaminen. Se on ensimmäinen sekakomitea, jossa valtion tasolla toimivan parlamentin molempien kamarien edustajat ovat edustettuina. Eräät tarkkailijat ovat raportoineet, että parlamentissa on vähitellen ilmennyt valmiutta kompromisseihin, mikä onkin tervetullut muutos. "Nollasummapolitiikka" on ollut ominaista välittömästi sotaa seuranneelle ajalle. Jos tällaisen politiikan harjoittamisen väheneminen on todellista, se hyödyttää kaikkia B-H:n etnisiä ryhmiä ja on edistysaskel kohti entistä normaalimpaa eurooppalaista parlamentaarista toimintaa.

Puutteita kuitenkin esiintyy edelleen. Parlamentti kokoontuu pääsääntöisesti harvemmin kuin kahtena päivänä kuukaudessa, ja 10 kuukauden aikana syyskuuhun 2003 mennessä B-H:n parlamentti oli antanut vain 19 lakia tai lakimuutosta. Lainsäädäntötyön nopeuteen ja laatuun vaikuttavat ministerineuvoston hitaus sekä pätevän ja asianmukaisesti organisoidun parlamenttihallinnon puuttuminen. Vaikka valmius periaatteellisiin kompromisseihin saattaa lisääntyä, se ei kuitenkaan tapahdu kaikilla aloilla. Valtion tasolla toimivan parlamentin jäsenet äänestävät edelleen usein etnisten ryhmiensä mukaisesti tai ovat ensisijaisesti lojaaleja entiteettiään kohtaan, mikä johtaa lainsäädäntötyössä ajoittain umpikujaan. Tähän vaikeuteen liittyvät entiteetti- ja kantonitasoilla joskus keskenään kilpailevat lainsäädäntövallan keskukset. Valtion ja entiteettien tasoilla toimivien parlamenttien jäsenet ovat tehneet vasta hiljattain periaatesopimuksen pysyvän parlamenttien välisen komitean perustamisesta. Sen on tulevaisuudessa varmistettava lainsäädäntöhankkeiden parempi koordinointi hallinnon kaikilla tasoilla.

Sodan jälkeen B-H:ssa on pidetty useat vaalit. Yleiset vaalit pidettiin viimeksi lokakuussa 2002 vasta elokuussa 2001 kansainvälisen painostuksen saattamana annetun vaalilain mukaisesti. EU:hun yhdentymisen kannalta on tärkeää, että kaikkien merkittävimpien näissä vaaleissa ehdolla olleiden puolueiden on kerrottu hyväksyvän B-H:n yhteisenä valtiona, tukevan "uudistusta" ja pitävän tärkeimpänä poliittisena päämääränään EU:hun liittymistä. Ensimmäistä kertaa sodan jälkeen B-H järjesti itse vuonna 2002 pidetyt vaalit ETYJ:n sijasta. Vaalit oli järjestetty tehokkaasti, ne käytiin rauhanomaisesti eikä niihin liittynyt liiallista kansallismielisyyttä. Vaalien järjestysvastuun onnistunut siirtäminen B-H:lle osoittaa, että sillä on piileviä valmiuksia, ja tätä voidaankin käyttää mallina muiden vastuualueiden siirtämisessä B-H:lle.

Kielteisinä asioina vaaleista todettakoon, että äänestysprosentti oli alhainen, 54 prosenttia (vaikkakin vaaliväsymys on ymmärrettävää, koska nämä olivat kuudennet suuremmat vaalit kuuden vuoden aikana). Todettakoon, että B-H ei kyennyt vastaamaan vuoden 2002 vaalien kustannuksista itse. Se joutui kattamaan kansainvälisellä rahoituksella noin 70 prosenttia kokonaiskustannuksista, ja tulevien vaalien kuten syksyn 2004 kunnallisvaalien rahoitus on edelleen epävarmaa. B-H:n demokratian kestävyys voi olla kyseenalaista, jos sen rahoituspohja pysyy jatkossakin näin heikkona.

1.1.3 Täytäntöönpanovalta

Hallituksen puoluepoliittisesta kokoonpanosta riippumatta B-H tarvitsee täytäntöönpanovallan käyttäjän, joka kykenee toteuttamaan uudistuksen ja antamaan sisällön peräkkäisissä vaalikampanjoissa julistetuille uudistuksellisille politiikoille. B-H on aloittanut tässä asiassa pohjalta, mutta tiettyä edistystä on tapahtunut.

Ensimmäisille sodanjälkeisille hallintoelimille oli ominaista etnisten ryhmien mukainen jako, ja ne olivat yleisesti tehottomia uudistuksen suhteen. Tilanne on parantunut, mutta yhä esiintyy useita merkittäviä rakenteellisia puutteita. B-H:ssa, jonka väkiluku on noin neljä miljoonaa, toimii 14 hallitusta: valtion tasolla toimiva hallitus toimii yhdessä (ja eräissä tapauksissa kilpailee) kahden entiteetin hallitusten, Brkon alueen hallituksen ja B-H:n liittovaltion 10 kantonitason hallituksen kanssa. Talouskehitystä ja EU:hun yhdentymistä käsittelevän korkean tason koordinointineuvoston ja useiden tapaus- ja alakohtaisten komiteoiden ponnisteluista huolimatta koordinointi näiden elinten välillä on kaukana parhaasta mahdollisesta. Ongelmana ovat päällekkäiset toiminnot ja aloitteiden koordinoinnin puuttuminen.

Valtion tasolla toimivan hallituksen saavutukset lakialoitteiden hyväksymisessä ja parlamentin käsittelyyn toimittamisessa ovat heikkoja. Tämä johtuu osittain poliittisen tahdon puuttumisesta ja ristiriitaisista kansallisista eduista, mutta myös rakenteellisista heikkouksista kuten kehittymättömistä lainsäädäntävalmiuksista ja tukitoiminnoista, jotka eivät ole vielä käytössä. Ministerineuvosto on toistuvasti epäonnistunut vuotuisen toimintaohjelman laatimisessa vaatimusten mukaisesti kunkin kalenterivuoden alkuun mennessä. Ministerineuvostolailla perustetut uudet ministeriöt ovat yhä kehittymättömiä. Näiden ja muiden puutteiden korjaamiseksi vähintään kaksi tekijää ovat ratkaisevia: entistä paremmat institutionaaliset valmiudet ja poliittinen tahto.

Vuonna 2002 annetulla ministerineuvostolailla on toteutettu merkittäviä instituutioita koskevia uudistuksia. Ministerineuvoston puheenjohtajan virkaan ei enää sovelleta kahdeksan kuukauden kiertoa, vaan puheenjohtaja voi toimia virassaan koko lainsäädäntökauden ajan. Puheenjohtaja voi näin saada vaikutusvaltaa toimimalla käytännössä pääministerinä. Tämä todennäköisesti vaikuttaa myönteisesti pitkän aikavälin suunnitteluun ja politiikkojen johdonmukaisuuteen. Lailla perustettiin myös tiettyjä avustavia elimiä kuten pääsihteeristö, lainsäädäntövirasto, talouskomitea ja sisäpoliittinen komitea, joiden avulla hallituksen toimintaa voidaan hallinnoida entistä tehokkaammin. Näiden elinten perustamista ei ole kuitenkaan vielä saatu täysin päätökseen. Uusia valtion tasolla toimivia ministeriöitä kuten oikeusministeriö ja turvallisuusministeriö on perustettu (nämä ovat tärkeitä elimiä tulevan V&A-sopimuksen kannalta). Erityisesti on syytä huomata, että EU:hun yhdentymisen ministeriö on korvattu EU:hun yhdentymisen osastolla, joka toimii ministerineuvoston puheenjohtajan alaisuudessa.

Myös poliittisen tahdon osalta tilanne näyttää parantuneen. On kuitenkin myönnettävä, etteivät kaikki ryhmittymät tue uudistusta. Ministerineuvosto on kuitenkin pyrkinyt edistämään konsensusta. Sekä valtion tasolla toimiva hallitus että entiteettien hallitukset ovat osallistuneet rauhan täytäntöönpanoneuvoston (Peace Implementation Council - PIC) ohjausryhmän (Steering Board) kokouksiin ja ne ovat hyväksyneet politiikkoja käsitteleviä strategia-asiakirjoja ("uudistusta koskevat asiakirjat"), joissa käsitellään oikeuslaitoksen ja talouden uudistamista, julkishallintoa, koulutusta ja puolustusta. Hallitukset ovat hiljattain muokanneet nämä sitoumukset ja V&A-prosessiin liittyvät uudistusvaatimukset ensisijaisten uudistusten täytäntöönpanoa koskevaksi toimintasuunnitelmaksi, joka kattaa elokuun 2003 ja maaliskuun 2004 välisen ajan. Tämä voi tosiasiassa muodostaa hallituksen toimintasuunnitelman. Sellaisena se määrittäisi suuntaviivat kuudeksi kuukaudeksi, mutta keskipitkän aikavälin suunnitelmia ja valvontavälineitä tarvitaan yhä. B-H:n olisi jatkettava täytäntöönpanovalmiuksiensa parantamista, jos se haluaa panna V&A-sopimuksen täytäntöön onnistuneesti.

1.1.4 Julkishallinto

V&A-sopimuksen edellyttämät hallinnolliset valmiudet ovat vähäisemmät kuin mitä vaaditaan EU:n jäsenvaltiolta tai jäsenyydestä neuvottelevalta maalta. Jos B-H haluaa edistyä V&A-sopimuksen tekemisessä, sen on luotava vakaa julkishallinto, joka perustuu selkeään oikeudelliseen kehykseen ja jolle on ominaista tehokkuus, ammattimaisuus ja riippumattomuus.

Tämän osalta B-H:lla on suuri haaste vastattavanaan. Maaliskuussa 2003 julkistetussa julkishallinnon uudistamista käsittelevässä asiakirjassa B-H:n hallitukset toteavat, ettei sen julkishallinto vielä vastaa kaikkien kansalaisten odotuksia. Hallinto on hidasta, ennalta arvaamatonta ja siihen kuluu liikaa julkisia varoja. Julkishallinto on monitasoinen ja se muodostuu (joskus keskenään kilpailevista) valtio-, entiteetti-, kantoni- ja kuntatason viranomaisista. Julkishallinnon palkkajärjestelmää on selkiytettävä ja yhdenmukaistettava. Henkilöstö on riittämättömästi koulutettua ja sen käytössä olevat välineet ovat heikot, jotta se voisi vastata V&A-sopimuksesta johtuviin uusiin haasteisiin. Hallinnon kuten hallituksenkin koordinointi- ja strategisen suunnittelun valmiudet ovat rajalliset. Näihin heikkouksiin liittyy lisäksi perinteet, joiden perusteella hallitukset pitävät julkishallintoa poliittisten virkojen lähteenä. Ammattitaitoisella, epäpoliittisella julkishallinnolla, jossa henkilöstön hankinta ja ylennykset perustuvat kokemukseen ja ansioihin, onkin ollut vaikea alku. Tällä hetkellä julkishallintoa ei ole vielä suojattu riittävästi poliittisilta väliintuloilta. Lisäksi riippuvuutta on tasapainotettava tilintekovelvollisuudella. Vaikka eturistiriidoista annettu laki tarjoaakin perustan, julkishallinnolta puuttuu edelleen selkeä oikeudellinen kehys, jossa vahvistetaan vastuut ja otetaan käyttöön tilintekovelvollisuuden järjestelmät.

B-H:ssa yhä useampi taho pitää hallinnollisten valmiuksien kehittämistä tärkeänä. Merkittävää edistystä on tapahtunut, kun annettiin virkamieslait sekä valtion että entiteettien tasoilla. Tällä luotiin oikeudellinen kehys julkishallinnolle. Lisäksi valtion tasolla ja Bosnian serbitasavallassa on perustettu julkishallintovirastot, jotka vastaavat henkilöstön hankinnasta, koulutuksesta, kurinpitotoimista jne. B-H:n liittovaltiossa virasto ei ole vielä täysin toimintavalmis. Valtion virkamieskunnan tarkastelu on aloitettu. On merkittävää, että B-H:n hallitukset vahvistivat maaliskuussa 2003 PIC:ssa viisi julkishallinnon uudistamissitoumusta. Tämän perusteella laaditussa uudistusta koskevassa asiakirjassa korostetaan tarvetta rakenneuudistukseen, joka johtaa tehokkaaseen, syrjimättömään ja kustannuksiltaan kohtuulliseen hallintoon. Lisäksi kyseisessä asiakirjassa todetaan tarve yhdistää jo toteutuneet saavutukset toiminta-arvioihin, jotta voidaan laatia kustannuksiltaan määritetty, kattava julkishallinnon uudistamisen toimintasuunnitelma syksyyn 2004 mennessä. Tätä aikataulua olisi noudatettava. Tämän seurauksena on perustettu valtion ja entiteettien hallitusten välinen erityisryhmä. Se on kokoontunut useita kertoja, mutta käytännön tulokset ovat olleet vähäisiä.

EU:hun yhdentymisen osalta ilmenee erityisiä tarpeita. Pääsääntöisesti yhdentymisprosessista ja V&A-sopimuksen vaatimuksista tiedetään vähän. V&A-sopimus edellyttäisi useiden ministeriöiden keskinäistä koordinointia. EU:hun yhdentymisen osasto on ottanut asiasta päävastuun ja huolimatta alhaisesta kehitystasostaan se on selviytynyt kiitettävästi koordinoidessaan B-H:n vastauksia toteutettavuustutkimuksen kyselylomaketta varten. Osaston työjärjestys hyväksyttiin vasta syyskuussa 2003. Tämän pitäisi mahdollistaa nykyisen henkilöstön uudelleenkohdentamisen ja uuden henkilöstön hankkimisen, jotta osasto voi huolehtia paremmin sille kuuluvasta strategisesta arvioinnista, lainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja tuen koordinoimisesta. Osaston on ripeästi määriteltävä yleinen yhdentymispolitiikka, toimitettava strategia tiedoksi muille ministeriöille ja varmistettava yhdenmukainen kansallinen lähestymistapa vahvistamalla EU:hun yhdentymisen strategia. Osaston täysipainoinen toimintakyky onkin varmistettava viipymättä.

1.1.5 Suhteet kansainväliseen yhteisöön

Daytonin rauhansopimukseen perustuvan toimeksiannon turvin kansainvälinen yhteisö on ollut tiiviisti läsnä B-H:ssa sodan päättymisen jälkeen. NATOn johtamat IFOR-täytäntöönpanojoukot (Implementation Force) ja myöhemmin SFOR-vakautusjoukot (Stabilisation Force) ovat edistäneet sotilaallista vakauttamista. ETYJ on johtanut luottamusta ja turvallisuutta lisäävien toimenpiteiden toteuttamista ja käynnistänyt vaaliohjelman. YK:n erityisjärjestöt ovat keskittyneet muun muassa pakolaisten palauttamiseen ja poliisivoimien uudistamiseen. Kansainväliset rahoituslaitokset ovat tukeneet kansantalouden vakauttamista ja kehittämistä. Kahdeksan vuotta sodan päättymisen jälkeen tietyt kansainväliset elimet ovat saaneet päätökseen toimeksiantonsa ja vetäytyneet B-H:sta. Jäljellä olevat elimet ovat mukauttaneet toimintansa muuttuvien ja pääsääntöisesti parantuvien olosuhteiden mukaisiksi. Useimmissa tapauksissa B-H:n toiminta on ollut myönteistä, mikä on edistänyt olosuhteiden yleistä paranemista.

Luonnollisestikin tietyt kysymykset vaativat tarkempaa huomiota. Entisen Jugoslavian alueella tehtyjä rikoksia käsittelevän kansainvälisen sotarikostuomioistuimen (ICTY) toiminta jatkuu. B-H:n yhteistyö ICTYn kanssa ei ole ollut tyydyttävää. B-H:n liittovaltiossa on ilmennyt vakavia puutteita Bosnian kroaattien toimissa. Bosnian serbitasavalta on puolestaan luovuttanut tiettyjä asiakirjoja ja antanut tilaisuuden joidenkin henkilöiden kuulusteluun, mutta tämä on kuitenkin ollut riittämätöntä. Tähän mennessä Bosnian serbitasavalta ei ole tavoittanut tai pidättänyt yhtäkään syytteeseen pantua etsintäkuulutettua. Karadzic ja muut ovat yhä vapaalla jalalla, ja heillä kerrotaan olevan apunaan laajat ja hyvin järjestäytyneet tukijoukot.

Poliisivoimien uudistaminen on edistynyt hyvin YK:n johtamien kansainvälisten poliisivoimien (International Police Task Force - IPTF) alaisuudessa. Nyt poliisivoimien vahvistamista jatkaa kolmivuotinen EU:n poliisioperaatio (EUPM), joka harjoittaa hyvää yhteistyötä B-H:n kanssa.

B-H:ssa tapahtuu edistymistä kohti V&A-sopimusta, mutta sen on osoitettava, että kansainvälisen yhteisön tehtävät B-H:ssa muuttuvat muille siirtymävaiheen maille tyypillisten tehtävien suuntaan. Tämä vaatimus koskee varsinkin korkean edustajan toimistoa (Office of High Representative - OHR), jonka päälliköllä toimiessaan sekä korkeana edustajana että EU:n erityisedustajana on erityinen asema B-H:ssa. Daytonin rauhansopimuksessa (liite X) vahvistettujen tehtäviensä lisäksi PIC on antanut korkealle edustajalle valtuudet antaa oikeudellisesti sitovia päätöksiä B-H:ssa. Tätä valtuutusta on käytännössä käytetty kolmella tavalla: i) lainsäädännön antamiseen, ii) virkamiesten viraltapanemiseen ja iii) muiden sitovien päätösten tekemiseen. Nämä niin kutsutun Bonnin valtuuksien nojalla tehdyt päätökset ovat olleet tärkeitä toteutettaessa uudistusta, joka olisi muutoin saattanut viivästyä ja jota ei olisi koskaan toteutettu. Näiden päätösten lukumäärä ja luonne osoittavat, että B-H on edelleen haluton tai kykenemätön edistymään omin avuin. Nämä päätökset herättävät perustellusti kysymyksen, kykeneekö B-H selviytymään V&A-sopimuksen täytäntöönpanosta. Vaikka Bonnin valtuudet ovatkin poikkeus EU:n kumppanimaiden keskuudessa, sen, että niitä sovelletaan B-H:ssa, ei kuitenkaan automaattisesti tarvitse merkitä sitä, etteikö maa voisi edetä kohti V&A-sopimusneuvotteluja. Tämän toteutumiseksi B-H:n on osoitettava, että näiden valtuuksien käyttöön pääsääntöisesti vähenemässä ja että niitä käytetään entistä vähemmän V&A-sopimuksen keskeisillä aloilla.

Vuoden 1997 ja loppukesän 2003 välisenä aikana korkea edustaja teki lähes 500 päätöstä. Niiden lukumäärä oli korkeimmillaan vuonna 2002, jolloin tehtiin 153 päätöstä. (On kuitenkin syytä huomata, että päätösten absoluuttinen lukumäärä ei saata olla luotettava osoitin, koska yksi poliittinen päätös edellyttää usein useita täytäntöönpanopäätöksiä, jotka koskevat hallinnon eri tasoja.) On kiinnostavaa huomata, että kesäkuusta 2002 tammikuuhun 2003 tehtiin yhteensä 101 päätöstä, mutta seuraavien kahdeksan kuukauden aikana (helmikuu-syyskuu 2003) vain 68 päätöstä; kyseisenä aikana uudistusvauhti ei kuitenkaan hidastunut merkittävästi. Niinpä päätösten määrä on vähentynyt huomattavasti edeltäviin kahdeksaan kuukauteen verrattuna. Vielä tärkeämpää on se, että B-H on toiminut aikaisempaa enemmän yhteistyössä korkean edustajan kanssa sen sijaan, että se olisi pelkästään hyväksynyt määräykset. Tästä on osoituksena muun muassa se, että ministerineuvoston puheenjohtaja ja korkea edustaja tapaavat viikoittain, ministerineuvosto ja OHR järjestävät koordinointikokouksia päivittäin ja jopa asianomaisten poliittisten johtajien ja korkean edustajan monenvälisiä kokouksia erityisistä kysymyksistä (esim. ministerineuvoston uudistus). Tämä yhteistyö on myötävaikuttanut asteittaiseen siirtymiseen "pehmeisiin" päätöksiin eli päätöksiin, joilla pelkästään tuetaan jo aikaisemmin sovittuja toimintatapoja. Lisäksi viime aikoina on saatu näyttöä siitä, että B-H saattaa nyt käyttää OHR:n päätöksiä helpottaakseen ongelmien ratkaisemista omin avuin. Esimerkiksi korkean edustajan sellaisen päätöksen perusteella, jolla perustettiin välillistä verotusta, puolustusta ja tiedustelua käsittelevät komiteat, B-H:n osapuolet ovat laatineet lainsäädäntöluonnoksia, joihin kaikki osapuolet ovat ilmaisseet luottamuksensa. Jos parlamentti kykenee antamaan tämän lainsäädännön ripeästi, se olisi merkittävä osoitus siitä, että pyrkimys poliittisen konsensuksen löytämiseen saa jalansijaa.

Koska V&A-sopimus edellyttää selvästi täysipainoisia valtuuksia päätöksenteossa, on erityisen tärkeää, että B-H tekee päätökset itsenäisesti V&A-sopimuksen keskeisillä aloilla kuten kaupan, yhtenäismarkkinoiden sekä oikeus- ja sisäasioiden (YOS) aloilla. On huomattava, että talousuudistus on toteutunut hitaasti. Se, että B-H:ssa pidetään entistä tarpeellisempana uudistaa taloutta ja että EU, kansainväliset rahoituslaitokset ja muut kansainväliset tahot ovat patistaneet uudistuksen toteuttamiseen, näyttää tuottaneen edes vaatimattomia uudistuksia. Tässä asiassa B-H ei eroa paljoakaan useista muista siirtymävaiheen (tai siirtymävaihetta edeltävistä) maista. OHR:n tilastoista ilmenee, että vuoden 2003 ensimmäisten yhdeksän kuukauden aikana, lukuun ottamatta päätöksiä sellaisten henkilöiden pankkitilien jäädyttämisestä, joiden epäillään auttavan syytettyjä sotarikollisia, vain kolme päätöstä pantiin käytäntöön talouspolitiikan alalla. Oikeusvaltioperiaatteen soveltamisen alalla tammikuun ja lokakuun alun 2003 välisenä aikana täytäntöön pantujen päätösten lukumäärä on vain 21, vaikka noin puolet niistä koskee kansainvälisten tuomareiden ja/tai syyttäjien nimittämistä. Tässä yhteydessä on syytä huomata, että uudistuksella otetaan käyttöön poliittisesti riippumaton kehys, jossa päätös useissa tapauksissa tehdään V&A-sopimuksen kannalta merkityksellisissä kysymyksissä. Kun tämä rakenne vakiintuu, poliitikkoihin, talouden toimijoihin ja tavallisiin kansalaisiin olisi aikaisempaa useammin sovellettava asianmukaisia oikeusprosesseja ja oikeusvaltioperiaatetta. Tästä syystä myös OHR:n väliintulon esimerkiksi rikollisverkostojen torjumiseksi olisi voitava vähentyä.

Ollakseen sovelias V&A-sopimuskumppani B-H:n olisi osoitettava, että Bonnin valtuuksia ei pian enää tarvita, jolloin korkeasta edustajasta tulee pääasiassa asioissa helpottavana ja välittävänä tahona toimiva viranomainen. Saadun näytön perusteella näin saattaa tapahtua, ja Bonnin valtuuksien "työntövoima" korvautuu asteittain EU:n ja (euroatlanttisten) instituutioiden "vetovoimalla". B-H:n on nyt varmistettava se, että annettavat määräykset ovat "pehmeitä" ja että OHR:n päätösten lukumäärä jatkaa vähenemistään.

1.2 Ihmisoikeudet

Virallisesti B-H:n kansalaiset nauttivat kaikista ihmisoikeuksista ja vapauksista, joista määrätään Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja sen pöytäkirjoissa. B-H:n perustuslain mukaan (II :n 2 mom.) näitä oikeuksia ja vapauksia sovelletaan suoraan B-H:ssa ja ne syrjäyttävät muun lainsäädännön. Miesten ja naisten yhtäläisestä kohtelusta säädetään lailla. Lisäksi B-H on ratifioinut useita kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia (vaikkakin sen raportointi kansainvälisille valvontaelimille on heikkoa). Vuonna 2002 B-H:sta tuli Euroopan neuvoston jäsen. Tämä osoittaa sen, että demokratiakehityksessä ja oikeusvaltiorakenteiden varmistamisessa on edistytty, mutta jäsenyyteen liittyy vielä liittymisen jälkeisiä vaatimuksia, joita B-H pyrkii parhaillaan täyttämään. On kuitenkin huolestuttavaa, että vastoin B-H:n sitoumuksia Bosnian serbitasavallan perustuslaissa sallitaan kuolemanrangaistus (11 ). Se ei ole EU:n politiikan mukaista.

1.2.1 Kansalaisoikeudet sekä sosiaaliset, taloudelliset ja poliittiset oikeudet

B-H:ssa käydyssä sodassa rikottiin törkeästi ihmisoikeuksia. Vielä kahdeksan vuotta sodan päättymisen jälkeen tuhannet ihmisoikeuksien rikkomiset, katoamiset mukaan luettuina, ovat edelleen tutkimatta ja niiden tekijät rankaisematta. Pakolaisten paluun ja omaisuuslainsäädännön täytäntöönpanon myötä joitakin sodan aikana tapahtuneita vääryyksiä on saatu kuitenkin vähitellen korjattua.

Kesällä 2000 tekemässään keskeisessä päätöksessä perustuslakituomioistuin päätti, että entiteettien perustuslakeja on muutettava "B-H:n muodostavien etnisten ryhmien" oikeuksien suojaamiseksi. Tämän jälkeen entiteeteissä on otettu käyttöön perustuslaillisia mekanismeja kunkin "B-H:n muodostavan etnisen ryhmän" oikeuksien saattamiseksi yhtäläisiksi ja niiden suojelemiseksi. Kullakin etnisellä ryhmällä pitäisi nyt olla yhtäläiset mahdollisuudet ja suhteellinen edustus poliittisissa ja hallintoelimissä sekä oikeuslaitoksessa. Vaikka korkea edustaja antoi näistä muutoksista säädökset vuonna 2002, kummankaan entiteetin parlamentti ei ole vieläkään saattanut voimaan kaikkia vaadittuja muutoksia. Suhteellista edustusta julkisissa elimissä koskevat säännökset on usein jätetty huomiotta. Tämä voidaan tulkita siten, että aluehallinto ei ole riittävästi sitoutunut noudattamaan perustuslailla määriteltyjä kansalais- ja poliittisia oikeuksia.

Myös Daytonin rauhansopimuksessa määrätään instituutioiden perustamisesta oikeuksien suojelemiseksi: kansainvälinen ihmisoikeusasiamies; B-H:n ihmisoikeustuomioistuin (Human Rights Chamber - HRC) ja kiinteää omaisuutta koskevia vaateita käsittelevä komitea (Commission for Real Property Claims - CRPC). Ihmisoikeusasiamiehen raporttien mukaan useimmat ihmisoikeusloukkaukset koskevat yleistä yhdenvertaisuutta lain edessä, omistusoikeutta ja oikeutta tehdä työtä. Ihmisoikeuselinten päätöksiä noudatetaan vaihtelevasti: parhaiten niitä noudattaa B-H:n liittovaltio, kun taas valtion tason viranomaiset ja Bosnian serbitasavallan viranomaiset eivät pane vieläkään päätöksiä täytäntöön tyydyttävällä tavalla. Ihmisoikeuselimillä on ollut pitkän aikaa vaikeuksia varmistaa toimintansa rahoitus kotimaisista lähteistä. HRC:n ja CRPC:n toimeksiannot päättyvät vuoden 2003 lopussa. Valtion ihmisoikeus- ja pakolaisministeriö ottaa haltuunsa CRPC:n tietokannan, ja ratkaisematta olevista vaateista päättävät kansalliset elimet. Perustuslakituomioistuin ottaa puolestaan huolehdittavakseen HRC:n tehtävät (todettakoon kuitenkin, että perustuslakituomioistuin tarvitsee lisää varoja selviytyäkseen uusista tehtävistään). Samoin kansainvälinen ihmisoikeusasiamies olisi korvattava vuonna 2004 kolmesta B-H:n kansalaisesta muodostuvalla elimellä, jonka toiminta rahoitetaan B-H:n talousarviosta. On odotettavissa, että entiteettien ihmisoikeusasiamiesten virastot sulautetaan valtion ihmisoikeusasiamiehen virastoon.

B-H:n kansalaisten sosiaaliset ja taloudelliset oikeudet ovat edelleen rajalliset talouden jatkuvan heikkouden vuoksi. Virallisesti jopa 40 prosenttia väestöstä on työttömänä. Noin 20 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella, ja 30 prosenttia lähellä köyhyysrajaa. Tämä johtuu osittain toimimattomista (ja alkeelliseksi myönnetyistä) sosiaaliturvajärjestelmistä, joilla pitäisi voida huolehtia kaikkein köyhimpien väestönosien tarpeista. Oikeutta kuulua riippumattomiin ammattijärjestöihin kunnioitetaan, mutta järjestöt ovat sodan, etnisen jakautumisen ja korkean työttömyyden heikentämiä. On järjestetty lukuisia lakkoja, joiden syynä on ollut pääsiassa maksamattomat palkat tai eläkkeet. Molempien entiteettien terveydenhuoltoala on edelleen heikko ja sen rahoitus on riittämätöntä. Suuri joukko väestöstä ei kuulu sairausvakuutuksen piiriin, ja nekään, jotka ovat vakuutuksen piirissä, eivät voi luottaa vakuutusturvaansa. Monet maaseutualueet ovat ilman riittävää terveydenhuoltoverkostoa. B-H:n liittovaltiossa toimii edelleen rinnakkaisia terveydenhuoltojärjestelmiä.

B-H:ssa sovelletaan tietovapauslakia, joka velvoittaa hallitukset julkistamaan tietoja. Joitakin yksittäisiä tapauksia lukuun ottamatta viestinten riippumattomuutta ja sananvapautta kunnioitetaan. Riippumaton viestintäsääntelyviranomainen valvoo sähköisiä viestimiä (vaikkakin kyseisen viranomaisen toimintaa vaikeuttaa riittävän rahoituksen ja henkilöstön puuttuminen). Lehdistö harjoittaa itsesääntelyä ja se jakautuu pääosin etnisten ryhmien mukaisesti. Poliittinen vaikuttaminen on vähäistä, mutta sitä voidaan harjoittaa antamalla rahalahjoituksia suosiossa oleville viestimille ja haastamalla ei-toivottuja viestimiä oikeuteen. Poliittisin perustein tapahtuvaa herjauslainsäädännön väärinkäyttöä kriittisiä toimittajia vastaan rajoitetaan pelkästään uusilla yksityisoikeuden piiriin kuuluvilla kunnianloukkauslaeilla.

Sota ja sodan jälkeinen talouden heikkous ovat keskeyttäneet kansalaisyhteiskunnan kehittymisen. Sodan jälkeen alalla on tapahtunut kehitystä pääasiassa alueellisella tasolla palvellen pikemminkin paikallisia kuin koko B-H:n laajuisia tarpeita. Maassa toimii lukuisia kansalaisjärjestöjä (valtiosta riippumattomia järjestöjä), mutta niiden toiminta on yleensä vain paikallista ja usein riippuvaista kansainvälisestä rahoituksesta. Kansalaisjärjestöjen puutteelliset valmiudet edistää asioita haittaavat niiden tehokkuutta ja näin ollen niiden mahdollisuuksia vaikuttaa hallituksen toimintaan. Toisaalta useita ahdasmielisiä ja taustaltaan epäilyttäviä kansalaisjärjestöjä on syytetty terroristitoiminnan tukemisesta. Osoitus kansalaisjärjestöjen välisen yhteistyön paranemisesta on niiden osallistuminen köyhyyden vähentämistä koskevan strategia-asiakirjan neuvotteluihin. Ideahautomoiden (think-tanks) rooli ja vaikutusvalta ovat edelleen vähäisiä.

1.2.2 Vähemmistöjen oikeudet ja pakolaiset

B-H:n yhteiskunnan epätavallinen dynamiikka johtuu siitä, että yhdenkään "B-H:n muodostavan etnisen ryhmän" (muslimit, serbit ja kroaatit) tai ryhmän "muut" osuus ei ole yli 50:tä prosenttia väestöstä. Muslimien, serbien ja kroaattien "keskeisten etujen" suojelemiseksi on perustuslakiin sisällytetty monimutkaisia säännöksiä. Vastaavia säännöksiä ei ole annettu muiden etnisten ryhmien osalta. Näistä B-H:n muista etnisistä ryhmistä merkittävimmät ovat romanit ja juutalaiset. Romanit ovat suurin ryhmä. He ovat kärsineet kauan vaikeuksista ja yhteiskunnan ulkopuolelle sulkemisesta, mutta vuonna 2002 kansallisten vähemmistöjen oikeuksista annetulla lailla ja perustetuilla neuvottelufoorumeilla pitäisi voida turvata heidän oikeutensa, helpottaa poliittista osallistumista ja suojella vähemmistökieliä.

Lisäksi on syytä huomata, että B-H on turvannut pakolaisten ja hätäsiirtolaisten oikeuden vaatia takaisin omaisuutensa ja/tai palata kotiinsa sodan jälkeen. Vaikka paluumuuttajia vastustetaan joillakin alueilla, B-H on yksi kaikkien parhaiten paluumuuttoasiassa onnistunut maa Länsi-Balkanin alueella. Vaikka 14 prosenttia väestöstä on yhä hätäsiirtolaisina ja etnisten puhdistusten vaikutukset ovat edelleen selvästi havaittavissa tietyillä alueilla, noin miljoona pakolaista ja hätäsiirtolaista on jo palannut sotaa edeltäviin koteihinsa. Näistä hieman alle puolet ovat vähemmistöryhmiin kuuluvia palaajia. Haasteena on edelleen kestävien taloudellisten ja sosiaalisten edellytysten turvaaminen näille paluumuuttajille. Tähän mennessä yli 90 prosenttia kaikista omaisuusvaateista on ratkaistu (Bosnian serbitasavalta on saavuttamassa B-H:n liittovaltion tason). Niinpä kaikki omaisuusvaateet voitaisiin käsitellä vuoden 2003 loppuun mennessä.

B-H esitti PIC:lle tammikuussa 2003 "Daytonin rauhansopimuksen liitteen VII mukaisen strategian", jossa esitetään yksityiskohtaisesti pakolaisten paluuta koskevien vastuiden siirto kansallisille instituutioille. Strategian toteutuminen ja paluuprosessin toteutettavuus riippuu poliittisesta tahdosta ja rahoituksen saatavuudesta. On huolestuttavaa, että useat lainsäädännölle asetetut määräajat ovat ylittyneet huomattavasti, mikä on vaikeuttanut esimerkiksi B-H:n paluurahaston perustamista. Toinen keskeinen tekijä on alueellinen dynamiikka: pakolaiset ovat yhä hajallaan eri puolilla aluetta, ja joissakin tapauksissa hätäpakolaisten B-H:ssa sijaitseviin koteihinsa tapahtuvan paluun esteenä on muiden maiden pakolaisten oleskelu B-H:ssa. On erittäin tärkeää, että B-H saattaa paluuprosessin onnistuneesti päätökseen - sekä moraaliselta että omien etujensa kannalta. Jos prosessissa epäonnistutaan, se olisi kielteinen viesti B-H:n valmiuksista ja halusta suojella omaisuutta ja investointeja.

1.3. Yleisarvio

B-H:n poliittiset heikkoudet ovat lukuisat, ja ne on helppo luetella. Etnisestä jakautumisesta, joka on ollut niin selkeä ja joka ilmeni traagisesti vuosina 1992-1995 käydyn sodan aikana, ei ole vielä päästy täysin eroon. V&A-sopimuksen yhteydessä on tärkeää, että tämä jakautuminen pyritään ratkaisemaan ja varmistamaan valtion toimivuus, koska vain yhtenäiset, toimivat valtiot voivat neuvotella menestyksekkäästi sopimuksen EU:n kanssa. V&A-sopimusneuvottelut edellyttäisivät B-H:lta sitä, että se sovittelisi omia sisäisiä vaihtoehtojaan ja ensisijaisia tavoitteitaan voidakseen esittää yhden yhtenäisen kansallisen kannan EU:n neuvotteluosapuolille. Tämä vaatimus korostaa B-H:n tarvetta saavuttaa sisäinen konsensus ja pyrkiä viipymättä ja määrätietoisesti jatkamaan hallituksen ja hallinnon uudistamista.

Siltä osin kuin uudistus on edistynyt hitaasti, se on johtunut poliittisen tahdon puuttumisesta ja siitä, että uudistusta ei ole koettu omaksi asiaksi. Vaikkei olekaan selvää, että näistä ongelmista on päästy lopullisesti, on kuitenkin tiettyä näyttöä siitä, että B-H:n valtiorakenteessa saattaa ilmetä uutta dynaamisuutta. B-H osallistuminen tämän toteutettavuustutkimuksen valmisteluun on osoittanut määrätietoisuutta ja tahtoa, jotka näyttivät puuttuvan aikaisemmin. Edellyttäen, että välillisen verotuksen ja muiden alojen uudistuskomiteoiden työskentely onnistuu ja johtaa lainsäädännön hyväksymiseen, se saattaa olla osoitus siitä, että B-H:ssa pyritään yhä useammin saavuttamaan poliittinen konsensus. Tämä on välttämätön edellytys B-H:n itsensä toteuttamalle jatkuvalle uudistukselle.

2. Taloudelliset arviointiperusteet

Markkinatalouden periaatteiden kunnioittamisen olisi oltava perusta V&A-sopimuksen sopimuspuolten sisä- ja ulkopolitiikoille. Tämä edellyttää vakaata kansantaloutta, jota tukevat luotettavat kansantalouden instituutiot, laaja-alainen hintojen ja kaupan vapauttaminen sekä voimakkaan yksityisen sektorin luominen vakaan lainsäädäntö- ja sääntelykehyksen turvin.

2.1 Taloudellinen tilanne ja julkisen talouden kestävyys

Sodan jälkeen B-H:n bruttokansantuote (BKT) oli noin 20 prosenttia sen sotaa edeltäneestä tasosta, mutta talouden elpyminen on ollut merkittävää. Vuosina 1996-1999 BKT:n reaalinen kasvu oli noin 5 miljardin euron suuruisen ulkoisen jälleenrakennusavun vauhdittamana keskimäärin 30 prosenttia. B-H ei ole kuitenkaan kyennyt hyödyntämään riittävästi kotimaisia kasvutekijöitä, erityisesti yksityisen sektorin toimintaa, ja niinpä vuotuinen kasvu on vuodesta 2000 lähtien hidastunut noin 5 prosenttiin. Vuonna 2003 BKT:n arvioidaan kasvavan 3,5 prosenttia, mutta BKT on yhä vain noin 60 prosenttia sotaa edeltäneestä tasosta. Vaikka BKT:n vuotuisen kasvun oletettaisiin olevan keskimäärin 6 prosenttia, se saavuttaisi sotaa edeltäneen tasonsa vasta vuonna 2011. B-H:n taloutta koskevia tietoja olisi kuitenkin tulkittava varovaisesti, koska tilastot eivät ole luotettavia ja laajalle levinnyt epävirallinen talous vääristää kuvaa.

B-H:n ulkoista tasetta on vaivannut vakava epätasapaino kaiken aikaa sodan jälkeen. Vuosina 1996-1999 kaupan alijäämä oli keskimäärin noin 50 prosenttia BKT:sta ja vuosina 2000-2002 noin 34 prosenttia. Jälleenrakentamisen aikana tällaista alijäämää voidaan perustella jälleenrakennusapuun liittyvällä tuonnilla. Jatkuva merkittävä epätasapaino saattaa kuitenkin johtua rakenteellisesta ongelmasta, esimerkiksi riittämättömistä tuotanto- ja vientivalmiuksista. Myös vaihtotase on ollut jatkuvasti alijäämäinen. Alijäämä oli vuosina 1996-1999 keskimäärin yli 25 prosenttia BKT:sta ja 16 prosenttia BKT:stä vuosina 2000-2002 huomattavasta ulkoisesta taloudellisesta tuesta huolimatta (vuosittain noin 10 prosenttia BKT:sta). Koska rahapolitiikan hienoisesta tiukentamisesta on sovittu Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) kanssa, vaihtotaseen alijäämän pitäisi vuonna 2003 olla noin 17,5 prosenttia BKT:sta. Tähän saakka B-H ei ole houkutellut merkittäviä ulkomaisten suorien sijoitusten virtoja (niiden määrä on vuoteen 2001 saakka ollut vain noin 100 miljoonaa euroa vuodessa). Viimeaikaisilla pyrkimyksillä parantaa investointiolosuhteita avoimuutta lisäämällä ja hallinnollisia esteitä vähentämällä saatiin kuitenkin vuonna 2002 ulkomaisten suorien sijoitusten määrä kaksinkertaistettua (noin 200 miljoonaa euroa), ja tämä suuntaus jatkunee vuonna 2003.

Valuuttakatejärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1997 Daytonin rauhansopimuksen määräysten mukaisesti. Tämä on keventänyt inflaatiopaineita ja johtanut myös siihen, että yhteinen valuutta Bosnian vaihdettava markka (BAM) on hyväksytty yleisesti. Se on sidottu euroon. B-H:n inflaatioprosentin arvioidaan olevan lähes nolla vuonna 2003. Entiteettien välillä aikaisemmin vallinneet suuret inflaatioerot ovat tasaantuneet: B-H:n liittovaltion inflaatio on ollut alle kaksi prosenttia kuluneet kolme vuotta, ja Bosnian serbitasavallassa inflaatio on hidastunut jatkuvasti sitä mukaa, kun entiteettien talouksien yhdentyminen on edistynyt. Parhaillaan käynnissä olevan IMF:n ohjelman mukaisesti valuuttakatejärjestelmän soveltamista jatketaan edelleen.

Finanssipolitiikka on kehittynyt myönteisesti. Aikaisempiin huomattaviin valtiontalouden alijäämiin, vähäisiin valtiontuloihin, suuriin talousarvion ulkopuolisiin menoihin, maksuviipeisiin ja korkeisiin puolustusmenoihin verrattuna B-H (varsinkin entiteetit) on saanut vakautettua julkista talouttaan huomattavasti. Vuosina 1998-2002 julkisen talouden konsolidoitu alijäämä (avustukset mukaan luettuina) supistui 7,8 prosentista 2,2 prosenttiin BKT:sta, ja vuonna 2003 talouden pitäisi olla lähes tasapainossa. Niinpä ulkomainen julkisen talouden rahoitus, joka tapahtuu pääasiassa avustuksina tai halpakorkoisina lainoina, väheni samana ajanjaksona 17 prosentista 9 prosenttiin BKT:sta (osuus on yhä korkein Länsi-Balkanilla). Julkisten menojen prosenttiosuus BKT:sta oli vuonna 2002 edelleen erittäin korkea, 51 prosenttia, vaikkakin osuus oli supistumassa. Entiteettien tulopohja on kapea muodostuen pääasiassa välillisistä veroista (liikevaihtoverot ja tullit). Verotus on yksi korkeimmista Euroopassa. Koska valtion talousarviolla ei ole omia tuloja, se on ollut hyvin riippuvainen entiteettien varojen siirroista, jotta se on kyennyt suoriutumaan tärkeimmästä tehtävästään ulkomaan velan hoidosta.

Julkisen talouden alalla vero- ja tulliasioita koskevan avun toimisto (CAFAO) avulla toteutettu vero- ja tullihallintojen uudistus on tehostanut verojen ja tullien kantamista ja johtanut välillisten verojen verokantojen yhdenmukaistamiseen. Joitakin toimia on toteutettu korruption torjumiseksi, mutta tällä alalla on vielä paljon tehtävää. Julkisten menojen hallinnointia on parannettu. Vuonna 1999 otettiin käyttöön keskipitkän aikavälin menokehysjärjestelmä (vaikka sen yhteydessä ilmeni, että ohjelmasuunnitteluvalmiudet ovat kehittymättömiä). Maksutoimistojen (Zavod za Platni Promet - ZPP) sulkeminen vuonna 2001 mahdollisti valtionkassajärjestelmän asteittaisen käyttöönoton. Tätä järjestelmää pannaan parhaillaan täytäntöön ja se ulotetaan koskemaan myös entiteettien alapuolisia hallintotasoja. Vuonna 2000 perustettiin taloudenhoidon tarkastusviranomainen hallinnon kaikille tasoille, mikä on asteittain lisännyt julkisen laitosten toiminnan avoimuutta. Julkinen talous on kuitenkin edelleen hauras ja se edellyttää lisätoimia. Talousarvion ulkopuolisia rahoituslähteitä ja menoja on käytössä edelleen etenkin kantoni- ja kuntatasolla. Maksuviipeitä esiintyy edelleen, ja voimakkaasti hajautetut hallintorakenteet ovat huonosti toimivia ja niiden kustannukset ovat korkeat. Taloudenhoidon tarkastusviranomaisten raporteista on hiljattain ilmennyt, että joissakin budjettiprosessin sisäisen valvonnan toiminnoissa on puutteita. Nämä puutteet on korjattava. Lisäksi keskipitkän aikavälin (monivuotisen) talousarviosuunnittelun institutionaalisia valmiuksia on parannettava.

2.2 Hintojen ja kaupan vapauttaminen

Hintojen vapauttamisessa, joka on entiteettien vastuulla, on edistytty. Useimmat hinnat, mukaan luettuina korot mutta pois luettuina tietyt julkiset palvelut ja perustuotteet kuten vehnä ja lääkkeet, on vapautettu. Yli 95 prosenttia tavaroiden ja palveluiden hinnoista määräytyy mitä ilmeisimmin markkinoiden mukaan. Valuutan täydellinen vaihdettavuus saavutettiin vuonna 1998, jolloin otettiin käyttöön valuuttakatejärjestelmä.

Myös kaupan vapauttamisessa on edistytty. B-H haki WTO:n jäsenyyttä toukokuussa 1999, ja hakuprosessi on edelleen käynnissä. Se on myös tehnyt kahdenvälisiä vapaakauppasopimuksia kaikkien Länsi-Balkanin maiden sekä Slovenian, Romanian, Bulgarian ja Moldovan kanssa [neuvotteluja harkitaan YK:n Kosovon väliaikaisen siviilihallinnon operaation (UNMIK) kanssa]. EU on B-H:n tärkein kauppakumppani; sen osuus on yli 50 prosenttia B-H:n ulkomaankaupasta.

2.3 Yksityistämisprosessi

Yksityistämisen institutionaaliset ja lainsäädännölliset kehykset, joiden sääntelystä entiteetit vastaavat, pystyttiin ottamaan käyttöön jo toukokuussa 1998. Yksityistäminen pääsi kuitenkin vauhtiin vasta vuonna 2000, ja edistyminen on pääasiassa rajoittunut pieniin yrityksiin. Vuoden 2002 loppuun mennessä 70 prosenttia B-H:n liittovaltion pienistä yrityksistä oli yksityistetty, kun Bosnian serbitasavallan vastaava luku oli 47 prosenttia. Menetelmien osalta todettakoon, että yksityistämiskupongeilla tapahtunut yritysten yksityistäminen on saatu päätökseen. Suurten yritysten (joissa on yli 50 työntekijää tai joiden liikevaihto on vähintään noin 260 000 euroa) yksityistäminen on ollut hitaampaa: vuoden 2002 loppuun mennessä vain 24 prosenttia B-H:n liittovaltion suurista yrityksistä ja 42 prosenttia Bosnian serbitasavallan suurista yrityksistä oli yksityistetty. Suurimmat vaikeudet ovat koituneet suurista strategisista yrityksistä (kaivannais-, jalostamo-, tupakka- ja autonosateollisuus). Kansainvälisestä tuesta huolimatta vuoden 2002 loppuun mennessä B-H:n liittovaltion 56 strategisesta yrityksestä vain 17 yritystä oli yksityistetty ja Bosnian serbitasavallan 52 yrityksestä (80, jos holdingyhtiöt luetaan mukaan) 4 kappaletta. Poliittisen tahdon puuttuminen, yhteiskunnalliset huolenaiheet, yritysten suuret velat, yritysten johtamis- ja hallinto-ongelmat ja korruptio ovat karsineet potentiaalisia ulkomaisia sijoittajia (jotka ovat enemmän kiinnostuneita Kroatiassa tai Serbia ja Montenegrossa toteutettavasta mahdollisesta yksityistämisestä). Niinpä vuonna 2001 vain 40 prosenttia BKT:sta oli peräisin yksityiseltä sektorilta. Tämä luku on huomattavasti alhaisempi kuin 53 prosentin keskiarvo Länsi-Balkanilla. Tällä voidaan selittää kotimaisen kasvun puuttumista B-H:ssa.

2.4 Rahoitusalan uudistaminen

Pankkialan uudistus oli alussa hidasta, mutta se on viime aikoina nopeutunut. Lainsäädäntö maksukyvyttömien pankkien yksityistämisestä ja selvitystilaan asettamisesta on ollut voimassa vuodesta 1998, mutta pääasiassa poliittisen vastustuksen ja ulkomaisten sijoittajien vähäisen kiinnostuksen vuoksi kaikkia pankkeja (63) ei pystytty yksityistämään tavoitteen mukaisesti elokuuhun 2000 mennessä. Määräaikaa jatkettiin ensiksi vuoden 2002 loppuun ja uudelleen elokuun 2003 loppuun. Maksutoimistot (ZPP) lakkautettiin tammikuussa 2001. Pankkien yksityistäminen on saatu päätökseen Bosnian serbitasavallassa, ja B-H:n liittovaltion jäljellä olevat kuusi valtionpankkia ovat tällä hetkellä ratkaisumenettelyssä. Vakautuksesta ja lisääntyneestä kilpailusta johtuen pankkiala muodostuu tällä hetkellä 37 pankista (27 B-H:n liittovaltiossa ja 10 Bosnian serbitasavallassa). Pankkialalla ulkomaisilla, erityisesti itävaltalaisilla, kroatialaisilla ja slovenialaisilla rahoituslaitoksilla on merkittävä osuus hallussaan (noin kaksi kolmasosaa koko yksityisestä pääomasta B-H:n liittovaltiossa). Pankkialan lainsäädäntö-, sääntely- ja valvontakehykset ovat parantuneet: vuonna 2001 alettiin lisätä asteittain pääoman vähimmäisvaatimuksia toimintakyvyn varmistamiseksi, ja elokuussa 2002 perustettiin valtion talletusturvavirasto.

Tästä rohkaisevasta edistymisestä huolimatta yksityiselle sektorille suunnattu pitkäaikainen luotonanto on erittäin vähäistä, mikä johtuu osaksi talletusten lyhytaikaisuudesta. Niinpä pankkien rooli rahoituksen välittäjä on yhä kehittymätön siitä huolimatta, että niillä on huomattavat mahdollisuudet siihen. Lisäksi, vaikka korot ovat alentuneet, ne ovat eurooppalaiseen tasoon nähden edelleen korkeat, ja talletus- ja antolainauskorkojen välinen marginaali on suuri (noin neljä kertaa niin suuri kuin EU:ssa ja kaksi kertaa niin suuri kuin ehdokasmaissa). Koska riskejä pidetään suurina, pankkien palkkiot ja provisiot ovat korkeat, mikä osoittaa sen, että pankkialan tehokkuutta olisi lisättävä. Vuoden 2002 alussa molemmissa entiteeteissä avattiin arvopaperipörssit, mutta niiden markkina-arvot ovat vielä merkityksettömät.

2.5 Yleisarvio

B-H on pääsääntöisesti laatinut järkeviä kansantaloutta koskevia toimintamalleja ja edistynyt jonkin verran rakenneuudistuksessa. Kansantalouden vakaus on kuitenkin edelleen hauraalla pohjalla. Koska ulkomainen apu vähenee, suuri vaihtotaseen alijäämä ja jatkuva kotimaisen kasvun puuttuminen (kasvua haittaavat heikko yritysten johto- ja hallintokulttuuri ja työmarkkinoiden jäykkyys) saattavat vaarantaa valuutan vakauden, mikä puolestaan todennäköisesti vaikuttaisi inflaatioon ja velanhoitokykyyn. Julkisen talouden alalla julkiset menot painottuvat yhä juokseviin menoihin investointimenojen asemesta. Lisäksi ulkomainen julkinen velka vähenee koko ajan, mutta kotimaisen julkisen velan, joka käsittää viivästyneet maksatukset, sotakorvaukset ja jäädytetyt valuuttatilit, määrää ei ole vielä määritetty kaikilta osin.

Sodan päättymisestä on kahdeksan vuotta, mutta B-H ei ole vielä saavuttanut BKT:ssä sotaa edeltänyttä tasoa. BKT on noin 1 300 euroa asukasta kohti, joten se on yksi alhaisimmista Kosovon jälkeen Länsi-Balkanilla. Lähivuosien tärkein haaste on varmistaa talouden jatkuva kehitys, joka perustuu voimakkaaseen yksityisen sektorin kasvuun, viennin lisääntymiseen ja kansantalouden vahvistamiseen entisestään varsinkin, kun ulkomainen apu vähenee. Talouden kasvu, johon yhdistyy tuhlailevien menojen leikkaaminen, saattaisi tarjota B-H:n instituutioiden uudistamisen edellyttämät resurssit. Vaikka B-H:ssa ei vielä kaikilta osin toimi markkinatalous, se on toteuttanut merkittäviä toimia talouden uudistamiseksi ja edistynyt jonkin verran V&A-sopimusneuvottelujen aloittamiselle vahvistettujen edellytysten täyttämisessä.

3. Valmius täyttää vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta johtuvat velvoitteet

V&A-prosessi on ollut käynnissä B-H:ssa vuodesta 1999. B-H:n osallistuminen tähän prosessiin oli alussa hidasta ja vaisua. Sillä oli jopa vaikeuksia panna täytäntöön suhteellisen vähän ponnisteluja edellyttänyt etenemissuunnitelma. Joissakin tapauksissa annettua lainsäädäntöä ei ole pantu täytäntöön asianmukaisesti. Viime aikoina kuitenkin määrätietoisuus näyttää kuitenkin olevan vallalla. B-H näyttää suhtautuvan vakavasti vuotuisiin V&A-prosessia käsitteleviin kertomuksiin ja niiden suosituksiin toimia edellyttävistä ensisijaisista aloista. Edistystä on tapahtunut näiden suositusten täytäntöönpanossa.

3.1 Poliittinen vuoropuhelu

V&A-sopimuksen yhteydessä käytävällä poliittisella vuoropuhelulla on tarkoitus pyrkiä lähentämään EU:n ja B-H:n ulkopolitiikkoja ja edistämään yhteisiä näkemyksiä Euroopan turvallisuudesta ja vakaudesta.

Useilla ulkopolitiikan aloilla EU:n ja B-H:n kannat ovat jo keskenään vastaavia ja yhteensopivia. Keskeisimmissä ajankohtaisissa kysymyksissä kuten alueellisessa turvallisuudessa ja kehityksessä, terrorismin torjunnassa jne. EU:n ja B-H:n kannat ovat lähentymässä toisiaan. Lähentymisen jatkuminen on todennäköistä, koska yhteyttä pidetään parlamentaarisella tasolla ja koska kesäkuussa 2003 Thessalonikissa päätettiin perustaa korkean tason EU:n ja Länsi-Balkanin foorumi ja B-H:aa ja muita osapuolia kehotettiin lähentämään kantansa EU:n virallisiin yhteydenottoihin, julistuksiin ja yhteisiin kantoihin. Thessalonikissa esitettyjen ehdotusten jatkoksi annettiin syyskuussa 2003 yhteinen julistus EU:n ja B-H:n poliittisesta vuoropuhelusta. Sen täytäntöönpano tiivistää poliittisia suhteita ja sen pitäisi nopeuttaa kantojen lähentymistä. Tietyistä sisältökysymyksistä on syytä keskustella.

Viime aikoina näkemykset ovat eronneet kansainvälistä rikostuomioistuinta (ICC) koskevan politiikan osalta. B-H on ICC:tä koskevan sopimuksen sopimuspuoli, mutta kesäkuussa 2003 se myös teki kahdenvälisen sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa sitoutuen antamaan kaikille Yhdysvaltojen kansalaisille sekä kaikille B-H:ssa parhaillaan palveleville tai aikaisemmin palvelleille Yhdysvaltojen sotilashenkilöille (muut kuin Yhdysvaltojen kansalaiset mukaan luettuina) syytesuojan ICC:ltä. Sopimus on ristiriidassa syyskuussa 2002 asiasta vahvistetun EU:n yhteisen kannan kanssa. Tällaisia poliittisia valintoja, jotka eivät noudata vahvistettuja EU:n politiikkoja, olisi vaikeaa sovittaa V&A-sopimukseen perustuvaan etuoikeutettuun asemaan.

Muuta kehitystä ja toimia käsitellään tulevaisuudessa käytävän vuoropuhelun yhteydessä. Vuonna 2002 Bosnian serbitasavallan armeijan todettiin harjoittavan SFOR-joukkojen laitonta tarkkailua. B-H:n liittovaltion tiedustelupalvelun epäillään syyllistyneen samanlaiseen toimintaan. Vuosina 2002 ja 2003 ilmeni, että Bosnian serbitasavallalla oli vastoin YK:n asettamaa asesaartoa kaupallisia yhteyksiä Baath-puolueen hallussa olleeseen Irakin hallintoon. Nämä toimet ovat ristiriidassa sekä olemassa olevien sitoumusten että B-H:n laajempien politiikkojen ja diplomaattisten suhteiden kanssa. Nämä toimet osoittavat sen, että B-H:n kiistatonta virallista tahtoa lähentyä EU:n kantoihin on vielä lujitettava rakenteita ja järjestelmiä mukauttamalla. Se, missä laajuudessa B-H on sitoutunut lähentymään EU:n yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) käy ilmi pikemminkin yksittäisistä kannoista kuin pelkistä julistuksista.

3.2 Alueellinen yhteistyö

B-H sitoutuisi V&A-sopimuksen mukaisesti edistämään aktiivisesti alueellista yhteistyötä. Kahden vuoden kuluessa kyseisen V&A-sopimuksen allekirjoittamisesta sen olisi tehtävä kaikkien muiden sopimuksen allekirjoittajien kanssa sellaisia kahdenvälisiä sopimuksia, joissa on määräyksiä vapaakaupasta, poliittisesta vuoropuhelusta, työntekijöiden liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamista koskevista vastavuoroisista myönnytyksistä, yhteistyöstä oikeus- ja sisäasioissa jne.

Koska B-H on pieni valtio, jota ympäröivät naapurit, jotka ovat aikaisemmin esittäneet vaatimuksia sen aluetta kohtaan ja joiden kanssa sillä on samaa etnistä alkuperää olevia väestöryhmiä, B-H:n sisäpolitiikkaan vaikuttavat edelleen voimakkaasti alueelliset asenteet ja kehitys. B-H hyötyy todennäköisesti enemmän muin muut valtiot suopeasta alueellisesta toimintaympäristöstä ja vastaavasti kärsii kielteisestä toimintaympäristöstä. On varmaa, että Milosevicin ja Tudjmanin valtakausien päättyminen on luonut B-H:lle suotuisamman kansainvälisen toimintaympäristön. Onkin luontevaa, että yksi B-H:n ulkopolitiikan ensisijaisista tavoitteista on aktiivisten ja rakentavien suhteiden kehittäminen naapurimaiden kanssa pääpainon ollessa suhteissa Serbia ja Montenegroon ja Kroatiaan. Tässä yhteydessä B-H voi perustellusti väittää edistyneensä: selvänä suuntauksena on suhteiden normalisointi. B-H:n, Kroatian ja Jugoslavian liittotasavallan valtion päämiehet pitivät ensimmäisen huippukokouksena heinäkuussa 2002 Sarajevossa. Kokouksen päätteeksi annettiin yhteinen julistus, jossa esitettiin jälleen vakuutus rajojen pysyvyydestä ja tulevista pyrkimyksistä kehittää alueellista yhteistyötä.

Serbia ja Montenegrossa tapahtunut vallanvaihto on helpottanut suhteiden paranemista kyseisen maan hallitukseen. Molemmat maat kokoontuvat säännöllisesti valtioiden välisessä yhteistyöneuvostossa. Ne ovat päässeet sopimukseen muun muassa taloudellisesta yhteistyöstä, infrastruktuurista, kansalaisten oikeuksien suojasta ja kaksoiskansalaisuudesta. Vapaakauppasopimus on voimassa ja sillä vahvistetaan Serbia ja Montenegron asema johtavana kauppakumppanina. Tiettyjä jännitteitä esiintyy kuitenkin edelleen: ICC:ssä jatkuu edelleen Jugoslavian liittotasavaltaa (nykyinen Serbia ja Montenegro) vastaan nostettujen kansanmurhasyytteiden käsittely, ja johtavat serbipoliitikot ovat (vuonna 2002 Sarajevossa pidetystä huippukokouksesta huolimatta) ajoittain epäilleet B-H:n alueellista yhtenäisyyttä. Bosnian serbitasavallan ja Serbian "erityinen rinnakkaissuhde" jatkuu edelleen, mutta se ei näy haittaavan valtioiden välisiä suhteita. Serbian pääministerin Djindjicin vuonna 2003 tapahtuneen murhan jälkeen odotettujen seurausten vuoksi jännitys lisääntyi Bosnian serbitasavallan ja Serbian hallitusten välillä. Tämä vahvisti käsitystä siitä, että Bosnian serbitasavallan ja Serbian ajamat edut eivät ole yhtenevät.

Suhteet Kroatiaan ovat yhtä tärkeät. Siteet, keskinäinen riippuvuus ja alueellinen dynamiikka ilmenevät siitä, että noin 21 000 pakolaisaseman omaavaa Kroatian serbiä oleskelee yhä B-H:ssa ja hallitsee omaisuutta Bosnian serbitasavallassa. Näiden pakolaisten palauttaminen Kroatiaan helpottaisi jäljellä olevien B-H:n omien sisäisten pakolaisten ongelmien ratkaisemista. Pääsääntöisesti suhteet Kroatiaan ovat vakiintuneet ja vähitellen parantuneet. Kroatia on luopunut kaikista aluevaatimuksista B-H:aa kohtaan ("erityinen rinnakkaissuhde" mukaan luettuna) ja vastustanut B-H:n kroaattien separastisia pyrkimyksiä. Kroatia on omaksunut selkeän ja rakentavan asenteen korruptiosyytösten osalta (esim. Hercegovacka Banka). Vapaakauppasopimus tuli voimaan Kroatian kanssa tammikuussa 2001. B-H:n viennistä Kroatian osuus on 25 prosenttia. Ratkaisemattomia kysymyksiä ovat Plocen satamakaupunki ja kauttakuljetus Neumin alueen läpi.

Vastaavaa suhteiden paranemista on havaittavissa muiden entisen Jugoslavian maiden kanssa. B-H on täyttänyt vakaussopimuksen mukaisen sitoumuksensa neuvotella vapaakauppasopimukset kaikkien länsibalkanilaisten naapureidensa kanssa joulukuuhun 2002 mennessä. Näin se jo täyttää yhden tulevaisuudessa tehtävän V&A-sopimuksen vaatimuksista (vaikkakin tekniset puutteet saattavat vielä aiheuttaa vaikeuksia - vrt. 3.3 kohta). Muiden V&A-sopimuksen kahdenvälisiä sopimuksia koskevien vaatimusten, erityisesti alueellista yhteistyötä koskevan vaatimuksen, ei pitäisi aiheuttaa suuria vaikeuksia, koska B-H on aktiivisesti edistänyt yhteistyötä Länsi-Balkanilla. Vuonna 2003 B-H aloitti Kaakkois-Euroopan yhteistyöprosessin (South East Europe Co-operation Process - SEECP) puheenjohtajana, ja se on korostanut erityisesti oikeuslaitokseen ja oikeusvaltioperiaatteeseen liittyviä kysymyksiä. B-H osallistuu myös Kaakkois-Euroopan yhteistyöaloitteeseen (Southeast Europe Co-operation Initiative - SECI), Keski-Euroopan aloitteeseen (Central European Initiative - CEI) sekä muihin alueellisiin aloitteisiin.

3.3 Tavaroiden vapaa liikkuvuus

Tavaroiden vapaan liikkuvuuden turvaaminen on yksi EU:n kanssa tehtävän assosiaatiosopimuksen päätavoitteista. Tulevan V&A-sopimuksen yhteydessä B-H:n olisi luotava asteittain vapaakauppa-alue yhteisön kanssa neuvottelujen aikana määriteltävän siirtymäajan kuluessa. Vapaakauppa-alueen olisi noudatettava asiaa koskevia WTO:n sääntöjä. B-H:n olisi erityisesti poistettava mahdolliset määrälliset rajoitukset tai vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet ja poistettava asteittain tullit lähes kaikelta EU:n kanssa käytävältä kaupalta. B-H:n tullilaitoksen olisi kyettävä valvomaan ja suojaamaan tätä kauppajärjestelyä.

Ennen uusien tullien, rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden käyttöön ottamista B-H:n olisi neuvoteltava niistä yhteisön kanssa. B-H:n on jo nyt noudatettava yhteisön siihen tätä nykyä soveltamien yksipuolisten kaupallisten etuuksien mukaisesti vallitsevan tilan säilyttämistä (standstill) tuontitullien ja vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden osalta. Lisäksi B-H:n olisi poistettava kaikki EU:n tuotteita suoraan tai välillisesti syrjivät kansalliset verotustoimenpiteet tai -käytännöt. B-H:n kauppajärjestelyt kolmansien osapuolten kanssa olisi hoidettava siten, etteivät ne ole EU:n kannalta syrjiviä.

Tavaroiden vapaalla liikkuvuudella on vähintään kaksi ulottuvuutta B-H:n kannalta - ulkoinen ja sisäinen ulottuvuus. On huomattava, että vaikka lähes kaikki B-H:n poliittiset johtajat kannattavat pääsyä EU:n markkinoille, jotkut heistä suhtautuvat varauksellisemmin B-H:n omien kotimarkkinoiden yhdentymisen syventämiseen. Yksi etenemissuunnitelman vaatimuksista on kaikkien kaupan esteiden poistaminen entiteettien väliltä, mutta B-H:n yhtenäismarkkinat ovat kehittyneet hitaasti. Vaikka pahimmat kaupan fyysiset esteet on poistettu, lisätoimia tarvitaan sellaisten esteiden kuin monien päällekkäisten tullimenettelyjen, eriävien teknisten vaatimusten ja määritelmien ja kaksinkertaista rekisteröitymistä koskevien vaatimusten poistamiseksi.

B-H:n kauppasuhteet EU:hun määritellään tätä nykyä syyskuussa 2000 annetuissa yksipuolisissa kaupan toimenpiteissä [neuvoston asetus (EY) N:o 2007/2000]. Niiden perusteella yli 95 prosenttia EU:hun tulevasta B-H:sta peräisin olevasta tuonnista (maataloustuotteet mukaan luettuina) on vapautettu tulleista ja kiintiöistä. Tietyin osin B-H:lla on hyvät valmiudet tehdä vapaakauppasopimus EU:n kanssa: yhtenäistä tullitariffia on sovellettu vuodesta 1999, suurin osa määrällisistä rajoituksista on poistettu ja B-H:n tavaranimikkeistö on yhdenmukaistettu täysin EU:n nimikkeistön mukaiseksi. Tullipohja muodostuu neljästä tulliryhmästä (0-15 prosenttia), joiden tullien yksinkertainen keskiarvo on 6,4 prosenttia. Ottaen huomioon vapaakauppasopimukset, jotka B-H on jo tehnyt, ja sen, että V&A-sopimus tehtäisiin laajentuneen EU:n kanssa, 90 prosenttia B-H:n kaupasta olisi itse asiassa vapaata V&A-sopimuksen siirtymäajan loppuun mennessä. (Tullitulojen vähenemisestä johtuen valtiontulot vähenisivät huomattavasti, jollei toteuteta toimenpiteitä tulopohjan laajentamiseksi.) Edellä esitetystä huolimatta käytettävissä olevista tiedoista ilmenee, että vuosina 2001 ja 2002 EU:n kanssa käyty kauppa pysyi melko vakaana: B-H:n vienti EU:hun oli arvoltaan noin 0,6 miljardia euroa ja EU:n vienti B-H:aan 1,3 miljardia euroa. Toisin sanoen kyseisinä vuosina B-H ei kyennyt hyödyntämään täysimääräisesti EU:n vapauttamaa kauppaa vientinsä lisäämiseksi.

Osan ongelmista aiheuttavat tekniset valmiudet. B-H:lla ei ole vielä riittäviä valmiuksia antaa vietävistä tavaroista yhteisön vähimmäisvaatimukset täyttäviä todistuksia. Jopa allekirjoittamiensa vapaakauppasopimusten osalta B-H:lla saattaa olla näitä vaikeuksia. Joissain tapauksissa kyseisissä sopimuksissa määrätään WTO:n normeista ja valtion viranomaisten suorittamasta varmentamisesta, joihin B-H:lla ei vielä ole valmiuksia. Muitakin teknisiä mukautuksia tarvitaan: B-H:n on saatettava tullilaitoksen uudistus päätökseen (ks. 3.7.4.1 kohta) ja parannettava valmiuksiaan varmistaa alkuperätodistusten aitous. Sen on pantava täytäntöön TIR-sopimus, jonka se allekirjoitti 1990-luvun puolessa välissä. Lisäksi lainsäädännön muotoilussa ja soveltamisessa olevat epäjohdonmukaisuudet, kuten paikoitellen keskenään ristiriitaiset säännökset ulkomaankauppa-, tulli- ja vapaa-aluesäädöksissä, on korjattava. B-H:n on huolehdittava siitä, että vapaa-alueet eivät enää tarjoa sääntelemätöntä pääsyä "taka-oven kautta" B-H:n markkinoille, koska se heikentää yhteisölle myönnettävästä markkinoille pääsyä koskevasta etuuskohtelusta yhteisölle koituvaa etua.

Yleisesti ottaen B-H:lta puuttuu edelleen yhä selkeä ja kattava kauppapolitiikka. Tilannetta ei ole arvioitu asianmukaisesti, koska kotimaisesta tuotannosta, kysynnästä jne. ei ole saatavilla luotettavia tietoja. Myöskään tulevan WTO:n jäsenyyden vaikutuksia ei osata arvostaa. Kaupan ja ulkoisten taloussuhteiden ministeriöllä ei ole riittävästi henkilöstöä eikä välineitä. Kauppapolitiikan koordinointi entiteettien välillä on riittämätöntä. B-H:n on edistyttävä huomattavasti, jotta se voi täyttää V&A-sopimuksen tiukat vaatimukset.

3.3.1 Teollisuustuotteiden kauppa

B-H:n EU-kaupan tase on alijäämäinen. Vähenevä teollisuustuotanto on heikentänyt jopa perinteisten tuotteiden kuten vaatetus-, tekstiili-, nahka- ja puutuotteiden vientivalmiuksia. Koska B-H:n vientiin näyttää sisältyvän vähäinen arvonlisäys ja se keskittyy pääasiassa raaka-aineisiin, B-H on altis hyödykkeiden maailmanmarkkinahintojen vaihtelulle, johon se pystyy vaikuttamaan itse hyvin vähän tai ei lainkaan. Käänteisesti tarkasteltuna kauppavajetta syventää rajallinen ja huonolaatuinen kotimainen tuotanto. Tämä yhdessä voimakkaan kotimaisen kysynnän kanssa on lisännyt tuontimääriä.

B-H:n ratkaistavina olevien ongelmien laajuus käy ilmi siitä, ettei B-H ole edes yksipuolisista kaupan toimenpiteistä huolimatta kyennyt hyötymään täysimääräisesti vapautetusta EU-kaupasta. Sen lisäksi, että edellä mainitut tekniset puutteet korjataan, B-H:n on lisättävä teollisuuden kilpailukykyä parantamalla yritysten johtamis- ja valvontajärjestelmiä, rahoituksen saatavuutta ja ammattitaitoa. Se tarvitsee perusrakenteet tietojen välittämiselle ja tukipalvelujen tarjoamiseksi potentiaalisille viejille. Lisäksi sen on, kuten muidenkin siirtymävaiheessa olevien maiden, toteutettava rakennemuutos, jolla pyritään luomaan talous, jossa vientitavaroilla ja -palveluilla on korkeampi arvonlisäys varsinkin, kun kyse on EU:n yritysten kanssa käytävästä tuotannonalojen välisestä kaupasta.

3.3.2 Maataloustuotteiden kauppa

Maatalous on tärkeä osa B-H:n taloutta. Sen osuus on noin 12 prosenttia BKT:sta. Suotuisan ilmaston ja ravinteikkaan maaperän ansiosta B-H:lla olisi tilaisuus luoda merkittävät vientimahdollisuudet. Maatalouden infrastruktuuri on kuitenkin valitettavasti heikko, monien tuotteiden laatu huono ja markkinointivalmiudet rajalliset. Näiden vaikeuksien lisäksi B-H on viime aikoihin asti toiminut ilman valtion eläinlääkintävirastoa. Se on nyt perustettu, mutta se ei vielä ole kaikilta osin toimintavalmis. Terveys- ja kasvinsuojelutoimien täytäntöönpanon puitteet ja järjestelmä ovat heikot. Koska B-H ei ole kyennyt noudattamaan yhteisön elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston suosituksia, se ei ole voinut viedä eläimiä eikä eläintuotteita EU:hun.

Jotta B-H voisi vastata V&A-sopimuksesta maatalousalalle aiheutuviin haasteisiin, se tarvitsee rakennesopeutusohjelman, joka perustuu järjestelmälliseen maatalouspolitiikkaan, jossa yksilöidään uudistustarpeet ja asetetaan ne tärkeysjärjestykseen. Jotta B-H voisi hyödyntää vientimahdollisuutensa ja EU:n avoimet markkinat, sen on yhdenmukaistettava eläinlääkintä- ja kasvinsuojelulainsäädäntönsä nopeasti yhteisön lainsäädäntöä vastaavaksi. Se tarvitsee laboratorioita ja varmenneviranomaisia, jotka kykenevät varmentamaan, että maataloustuotteet ovat yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön mukaisia. B-H:n WTO-jäsenyysvalmistelut huomioon ottaen sen on varmistettava, että se kykenee selviytymään arkojen maataloustuotteiden osalta vähimmäistullitasoilla WTO:n sääntöjen mukaisesti ja samanaikaisesti kehittämään omaa maatalousalaansa.

3.4 Työntekijöiden liikkuvuus, sijoittautuminen, palvelut ja pääoma

3.4.1 Työntekijöiden liikkuvuus

V&A-sopimuksessa edellytettäisiin, että sekä EU:n että B-H:n on taattava alueelleen laillisesti sijoittautuneiden työntekijöiden syrjimätön kohtelu, kun kyse on työolojen, palkkojen ja työsuhteen purkamisesta. EU:ssa tai B-H:ssa laillisesti työskentelevän työntekijän puoliso ja lapset pääsisivät työmarkkinoille työntekijän sallitun maassaolon aikana. Lisäksi EU:n olisi sovellettava tiettyjä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevia sääntöjä EU:ssa laillisesti työskenteleviin B-H:n kansalaisiin ja heidän kanssaan laillisesti maassa asuviin perheenjäseniin. Tiettyjen sääntöjen osalta B-H:n olisi myös myönnettävä samanlainen kohtelu B-H:ssa laillisesti työskenteleville EU:n kansalaisille ja heidän kanssaan asuville perheenjäsenille.

B-H:ssa asuvilla muun maan kansalaisilla voi entiteettien erillisten lakien mukaan olla mahdollisuus tehdä työtä. Tämä mahdollisuus edellyttää kuitenkin työluvan myöntämistä, ja useimmissa tapauksissa oman maan kansalaiset asetetaan etusijalle. Niinpä B-H ei kykene vielä tarjoamaan täysin syrjimätöntä kohtelua B-H:ssa asuville EU:n työntekijöille. Lisäksi vaatimus soveltaa yhteensovitettuja sosiaaliturvasääntöjä EU:n työntekijöihin saattaa muodostaa haasteen, koska B-H:n sosiaaliturvajärjestelmä on edelleen kehittymätön ja pirstaleinen.

3.4.2 Yritysten sijoittautuminen

B-H:n olisi V&A-sopimuksen mukaisesti myönnettävä EU:n yrityksille oikeus sijoittautua B-H:aan. Vaatimus koskisi kumpaakin sopimuspuolta. B-H:aan sijoittautuneille EU:n yrityksille olisi myönnettävä joko kansallinen kohtelu tai suosituimmuuskohtelu sen mukaan, kumpi näistä on yritysten kannalta edullisempi. Siirtymäkauden jälkeen tarkasteltaisiin näiden oikeuksien ulottamista sellaisiin EU:n tai B-H:n kansalaisiin, jotka haluavat sijoittautua maahan itsenäisinä ammatinharjoittajina. "Avainhenkilöstön" osalta voitaisiin ottaa käyttöön erityisiä sijoittautumismääräyksiä työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevista määräyksistä poiketen.

B-H:ssa sovelletaan virallisesti liberaalia sijoittautumisjärjestelmää. EU:n yritykset voivat jo sijoittautua B-H:aan ja toimia siellä kansallisen kohtelun mukaisesti. Niillä on oikeus ostaa maata ja omaisuutta samoin edellytyksin kuin B-H:n kansalaisilla ja yrityksillä. Syy siihen, ettei useampia EU:n yrityksiä ole sijoittautunut B-H:aan, on jatkuva epävarmuus vakauden säilymisestä, liiketoimintamahdollisuuksien puuttuminen ja se, että yritysten rekisteröinti on monimutkaista - kaikille. Työpaikkoja ja oikeuslaitosta koskevassa uudistusasiakirjassa B-H on sitoutunut lyhentämään yritysten rekisteröinnin 15 päivään ottamalla käyttöön yhden yhteisen yhtiörekisterijärjestelmän. Tätä uudistusta on täydennettävä muilla uudistuksilla kuten yhdenmukaistettujen maarekisterijärjestelmien käyttöönotolla, mikä lisäisi luottamusta omistusoikeuteen.

V&A-sopimus voisi sisältää määräyksiä, joissa tulevan vakautus- ja assosiaationeuvoston sallitaan antaa yksityiskohtaisia määräyksiä sijoittautumisoikeuden ulottamiseksi koskemaan molempien sopimuspuolten kansalaisia ja yrityksiä, itsenäisten ammatinharjoittajien taloudellinen toiminta mukaan luettuna. Tästä oikeudesta neuvoteltaessa olisi otettava huomioon muuttoliikkeen aiheuttamat paineet.

3.4.3 Palvelukauppa

Tulevaisuudessa tehtävä V&A-sopimus takaisi asiaa koskevien WTO:n sääntöjen, erityisesti palvelukaupan yleissopimuksen (GATS-sopimus) V artiklan, mukaisen palvelukaupan asteittaisen ja vastavuoroisen vapauttamisen. Yritykset, jotka eivät ole sijoittautuneet toisen sopimuspuolen alueelle, saisivat GATS-määräysten mukaisesti asteittain - erityisesti sen mukaisesti, missä määrin eri alojen lainsäädäntöjen lähentämisessä on edistytty - oikeuden tarjota palveluja. Tämän vapauttamisen toteutusta valvottaisiin sopimuksen mukaisesti erityisesti rahoituspalvelujen osalta.

B-H:n ulkomaankauppapolitiikkaa koskevassa laissa säädetään B-H:n markkinoilla ulkomaalaisiin palveluntarjoajiin sovellettavasta kansallisesta kohtelusta, vaikka tämä saattaa edellyttää oikeussubjektin sijoittautumista maahan. Maahan sijoittautuneisiin ulkomaisiin palveluntarjoajiin sovelletaan kuitenkin samoja säännöksiä ja verokohtelua kuin B-H:n omiin palveluntarjoajiin. Ainoa muu virallinen palveluihin kohdistuvia ulkomaisia sijoituksia koskeva rajoitus koskee viestimiä (joissa ulkomainen omistus on rajoitettu 49 prosenttiin). B-H:n melko liberaali lähestymistapa palvelualalla käy ilmi B-H:aan sijoittautuneiden ulkomaisten pankkien toiminnan laajuudesta sekä siitä että kuljetus- ja kuriiripalvelualoilla toimii useita ulkomaisia yrityksiä.

Vaikka palvelujen tarjonta on teoriassa vapautettu, käytännössä vaikeuksia aiheuttaa se, että talous on tietyillä aloilla yhä jakautunut entiteettien mukaisesti. Esimerkkinä mainittakoon, että vaikka valtion tasolla toimii pankkivalvontavirasto ja B-H:n riippumaton talletusturvavirasto, B-H:lla ei ole vielä yhteisiä pääomamarkkinoita. Lisäksi vakuutusmarkkinat ovat pirstaleiset: B-H: liittovaltiolla on valvontaa harjoittava riippumaton vakuutusvirasto, kun taas Bosnian serbitasavallassa valvonnasta vastaa valtiovarainministeriö. B-H:n olisi korjattava nämä puutteet, jotta V&A-sopimus voisi toimia täysimääräisesti.

3.4.4 Juoksevat maksut ja pääomanliikkeet

B-H:n olisi V&A-sopimuksen yhteydessä sitouduttava B-H:aan ja B-H:sta ulkomaille suuntautuvien pääomanliikkeiden asteittaiseen vapauttamiseen erityisesti suorien sijoitusten osalta. Myös sijoittajien suojeleminen investointien ja voittojen rahaksi muuttamisen ja kotiuttamisen osalta olisi taattava. Vakautus- ja assosiaationeuvosto voisi siirtymäkauden jälkeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt yhteisön sääntöjen täysimääräisestä soveltamisesta pääomanliikkeisiin.

B-H:aan tehtäviä ulkomaisia sijoituksia säännellään ulkomaisia suoria sijoituksia koskevalla lailla. Sillä poistetaan esteet suurimmalta osalta B-H:aan suuntautuvista sijoituksista. Poikkeuksena on kuitenkin sotatarviketeollisuuden ja viestintäalan yritysten osakepääomaa koskeva 49 prosentin rajoitus. Nämä jäljellä olevat rajoitukset eivät aiheuttaisi ongelmia V&A-sopimuksen osalta (ja sotatarviketeollisuutta koskeva rajoitus on perusteltu poikkeus EU:ssa sovellettavaan vastaavaan vapauteen). Lisäksi ulkomaisia sijoituksia säännellään B-H:ssa "vakauslausekkeella", joka antaa sijoittajille mahdollisuuden valita, sovelletaanko tämän sijoituksiin uutta lainsäädäntöä, jos ulkomaisia sijoituksia koskevaa lainsäädäntöä muutetaan. Tällä varmistetaan, että sijoittajien oikeuksia ei voida kaventaa vaan pelkästään laajentaa.

B-H:n maksujen selvitysjärjestelmä on edistynyt tasolle, joka vastaa nykyaikaiselta kansainväliseltä pankkitoiminnalta edellytettävää tasoa. B-H:n kotimaan maksuliikenne tapahtuu liikepankkien välityksellä, ja keskuspankki toimii selvityskeskuksena. Ulkomaan maksuliikenne tapahtuu liikepankkien välityksellä. Vaikka yksityishenkilöiden ja henkilöiden, joiden kotipaikka ei ole B-H:ssa, suorittamiin ulkomaan maksuihin liittyy joitakin rajoituksia, oikeussubjektit voivat tehdä rahasiirtoja ulkomaille. Ne voivat siirtää varoja, jotka ovat peräisin B-H:aan tehtyjen sijoitusten osittaisesta tai täydellisestä rahaksi muuttamisesta, mutta tässä tapauksessa siirtoihin tarvitaan "vaadittavat asiakirjat". Lisäksi todettakoon, ettei ole johdonmukaista, että keskuspankki määrittelee valuuttapolitiikan, mutta valuuttasäännöstelyviranomainen toimii entiteettien tasolla. V&A-sopimusneuvotteluissa tämä vaikeuttaisi sen määrittämistä, mitkä toiminnot ovat vapautettuja ja mitkä eivät.

3.5 Lainsäädännön lähentäminen, voimaansaattaminen ja täytäntöönpanon valvonta

Tulevaan V&A-sopimukseen sisältyisi määräyksiä, jotka koskevat B-H:n nykyisen ja tulevan lainsäädännön asteittaista lähentämisestä yhteisön lainsäädäntöön. B-H:n olisi varmistettava, että heti, kun V&A-sopimus on allekirjoitettu, lainsäädännön lähentäminen ulottuisi kaikille sopimuksen kattamille yhteisön säännöstön osa-alueille. Tämä koskisi erityisesti sisämarkkina- ja kauppalainsäädännön keskeisiä osa-alueita. Niinpä B-H:n olisi sovittava sitovista yhdenmukaistamista koskevista määräajoista muun muassa seuraavilla aloilla: kilpailu, teollis- ja tekijänoikeudet sekä kaupalliset oikeudet, julkiset hankinnat, standardit ja varmentaminen sekä kuluttajansuoja.

Vaikka B-H on jo ilmaissut halunsa lähentää lainsäädäntöään yhteisön lainsäädäntöön, saattaa sen voimaan ja valvoa sen täytäntöönpanoa, sen kykyä suoriutua näistä tehtävistä vaikeuttaa toimivallan jako valtion, entiteettien ja kantonien välillä. Jotta V&A-sopimus voitaisiin panna täytäntöön asianmukaisesti, B-H:n olisi huolehdittava asianmukaisesta yhteistyö- ja koordinointimekanismista entiteettien välillä niillä aloilla, joilla toimivaltaa ei ole siirretty valtiolle. Joka tapauksessa tarvitaan yhteinen kanta EU:ta kohtaan. Lainsäädännön voimaansaattamisen ja täytäntöönpanon valvonnan olisi oltava sekä tehokasta että yhdenmukaista kaikkialla B-H:n alueella.

3.5.1 Kilpailu

B-H:n olisi pidättäydyttävä V&A-sopimuksen mukaisesti kaikista toimenpiteistä, jotka haittaavat tervettä kilpailua. Sen olisi erityisesti kiellettävä i) kaikki yritysten väliset sopimukset ja sovitut toimintatavat, joilla estetään, rajoitetaan tai vääristetään kilpailua, ii) yhden tai useamman yrityksen harjoittama määräävän aseman väärinkäyttö, iii) kaikki julkinen tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla tiettyjä yrityksiä tai tuotteita. B-H:n olisi sitouduttava varmistamaan avoimuus valtiontukien (julkisten tukien) alalla muun muassa ottamalla käyttöön kattava tukiohjelmien määritys ja ilmoittamalla vuosittain myönnetyn tuen kokonaismäärä ja jakauma. Sen olisi myös toimitettava pyydettäessä tietoja yksittäisistä tapauksista.

Kilpailulainsäädännön voimaansaattaminen on ollut B-H:n asialistalla jo vähintään vuoden 2000 alusta lähtien, kun etenemissuunnitelmassa kehotettiin kilpailulain antamiseen. Laki, joka on nyt yhteensopiva yhteisön mallien kanssa, annettiin lopulta joulukuussa 2001. Lakia ei ole kuitenkaan pantu täytäntöön, koska kilpailuneuvostoa ja entiteettien tasolla toimivia kilpailualan yksiköitä ei ole vielä perustettu.

B-H:lla on valtiontukien (julkisten tukien) alalla vakavia puutteita V&A-sopimuksen vaatimusten kannalta. Nykyisessä kilpailulaissa ei ole säännöksiä valtiontuesta - itse asiassa tukea ei anneta lainkaan valtion tasolla. Entiteetit kuitenkin antavat julkista tukea joko yrityksille tai aloille (esim. kaivannaisteollisuus B-H:n liittovaltiossa ja maatalous Bosnian serbitasavallassa). Tähän saakka ei ole ollut viranomaista valvomassa tuen antamista, tuista ei ole tehty määritystä eikä niistä ole ilmoitettu järjestelmällisesti. V&A-sopimus edellyttäisi asian korjaamista.

3.5.2 Teollis- ja tekijänoikeudet sekä kaupalliset oikeudet

B-H:n olisi ennen siirtymäkauden päättymistä varmistettava teollis- ja tekijänoikeuksien sekä kaupallisten oikeuksien tehokas suoja ja soveltamisen valvonta, mukaan luettuna suoja tuoteväärennöksiä ja laittomasti valmistettuja tavaroita vastaan. B-H:n olisi varmistettava, että suojan taso vastaa yhteisön suojan tasoa. Lisäksi sen olisi liityttävä eräisiin monenvälisiin yleissopimuksiin, joissa EU:n jäsenvaltiot ovat sopimuspuolina tai joita tosiasiallisesti sovelletaan yhteisössä.

Vaikka B-H on jo liittynyt eräisiin kansainvälisiin yleissopimuksiin (esim. Maailman henkisen omaisuuden järjestö), sen tämänhetkinen tilanne on kuitenkin heikko, jotta se voisi täyttää tulevan V&A-sopimuksen vaatimukset. Teollisoikeuksia sekä tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia koskevat lait ovat olemassa, ja standardoinnin, metrologian ja teollis- ja tekijänoikeuksien laitos toimii osittain. Tuoteväärennösten ja laittomasti valmistettujen tavaroiden valmistaminen on kuitenkin laajaa. Yleinen myönteinen suhtautuminen laittomasti valmistettuihin tavaroihin, voimassa olevien lakien epätarkkuus, ammattitaitoisen henkilöstön puuttuminen viranomaiselimissä (kukaan ei tällä hetkellä vastaa tekijänoikeuskysymyksistä), rajalliset tekniset valmiudet, erikoistuneiden tuomioistuinten puuttuminen ja huono koordinointi täytäntöönpanon valvonnasta vastaavien virastojen kanssa tarkoittaa sitä, että B-H ei kykene tällä hetkellä tarjoamaan riittävää suojaa tällä alalla. Tämä puute on osatekijä B-H:n jatkuvassa kyvyttömyydessä houkutella ulkomaisia sijoituksia. Nykyisessä tilanteessa B-H:lla olisi vaikeuksia täyttää asiaa koskeva V&A-sopimuksen vaatimus.

3.5.3 Julkiset hankinnat

B-H:n olisi V&A-sopimuksen mukaisesti taattava, että EU:n yritykset voivat tehdä julkisia hankintoja koskevia tarjouksia samoin perustein kuin B-H:n yritykset. B-H:n olisi asteittain yhdenmukaistettava julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntönsä yhteisön lainsäädännön kanssa. Lisäksi sen olisi lujitettava asiasta vastaavia instituutioita ja oikeuslaitosta, jotta julkisia hankintoja koskevat menettelyt voitaisiin toteuttaa asianmukaisesti.

B-H:sta puuttuu yhä valtion tasolla annettu julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö. Tällä hetkellä julkisiin hankintoihin sovelletaan erillisiä valtion, entiteettien ja Brkon alueen tasoilla annettuja säädöksiä. Erilliset säädökset, joilla on erilainen oikeudellinen asema, merkitsevät sitä, että B-H:n julkisia hankintoja koskeva kehys ei ole riittävän vahva luomaan selkeän, sääntöihin perustuvan toimintaympäristön, joka on yhteisön säännöstöön yhteensopiva. Nyt kuitenkin ollaan valmistelemassa yhteisön lainsäädännön mukaista, valtion tasolla annettavaa lakia julkisista hankinnoista. Laissa säädetään uudesta julkisten hankintojen virastosta ja julkisia hankintoja käsittelevästä elimestä. B-H:n olisi huolehdittava tällä alalla siitä, että lainsäädäntöä täydennetään riittävällä rahoituksella ja teknisillä valmiuksilla, jotta tehokas täytäntöönpano voidaan varmistaa. Sekä perustettava virasto että elin tarvitsevat koulutettua henkilöstöä. Lisäksi tarvitaan asianmukaisesti koulutettuja ja erikoistuneita tuomareita.

3.5.4 Standardointi ja vaatimustenmukaisuuden arviointi

Täyttääkseen V&A-sopimuksesta johtuvat velvoitteet B-H:n olisi yhdenmukaistettava lainsäädäntönsä asteittain yhteisön teknisten säännösten ja määräysten sekä standardointia, metrologiaa, akkreditointia ja vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevien eurooppalaisten menettelyjen kanssa. Sen olisi erityisesti i) edistettävä standardointi-, varmentamis- ja laatuinfrastruktuurien kehittämistä, ii) edistettävä yhteisön sääntöjen ja menettelyjen kanssa yhteensopivien teknisten säännösten ja määräysten sekä vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen käyttöä, iii) edistettävä B-H:n osallistumista asiaa koskevien eurooppalaisten ja kansainvälisten järjestöjen toimintaan, iv) tehtävä tarvittaessa sopimuksia yhteisön ja Euroopan talousalueen (ETA) kanssa vaatimustenmukaisuuden arvioinnista ja tuotteiden hyväksymisestä.

Osa B-H:n lainsäädännöstä on peräisin entisestä Jugoslaviasta, mutta itsenäistymisen jälkeen entiteetit laativat alussa lakeja ja asetuksia ja perustivat uusia instituutioita toisistaan riippumatta. B-H:n nykyinen metrologialaki perustuu eurooppalaisiin malleihin, ja lisäksi on annettu valtion laki mittayksiköistä ja standardeille on luotu oikeusperusta antamalla valtion tason laki standardoinnista. B-H:n standardoinnin, metrologian ja teollis- ja tekijänoikeuksien laitos perustettiin näiden lakien mukaisesti. Vaikka laitos huolehtii varmentamisesta ja vaatimustenmukaisuuden arvioinnista, sillä ei ole valmiuksia eikä valtuuksia harjoittaa markkinavalvontaa. Lisäksi sen organisaatio on edelleen kehittymätön. Sillä ei ole vielä pysyvää johtajaa, ja resursseja ja henkilöstöä on liian vähän kaikilla aloilla. Tarvitaan valtion tasolla annettavaa lakia vaatimustenmukaisuuden arvioinnista ja siihen liittyviä asetuksia.

On sanottu, että vain neljällä B-H:n yrityksellä on tätä nykyä valmiudet käyttää CE-merkkiä, joka vaaditaan EU:hun vietäviltä teollisuustuotteilta. Muut soveltavat alkuperäisiä yhteisön direktiivejä ja vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevaa infrastruktuuria EU:n jäsenvaltioissa. B-H:n on kehitettävä teknisiä valmiuksiaan tällä alalla.

3.5.5 Kuluttajansuoja

Tehokasta kuluttajansuojaa tarvitaan sen varmistamiseksi, että markkinatalous toimii asianmukaisesti ja että kuluttajat saavat siitä mahdollisimman suuren hyödyn. Tämä riippuu hallintorakenteiden kehittyneisyydestä, koska ne voivat varmistaa markkinoiden ja lainsäädännön noudattamisen valvonnan. Jotta B-H täyttäisi V&A-sopimuksesta johtuvat velvoitteet, sen olisi i) laadittava aktiivisia kuluttajansuojaa koskevia toimintamalleja yhteisön säännöstön mukaisesti, ii) yhdenmukaistettava kuluttajansuojalainsäädäntöä, iii) perustettava riippumattomia ja tehokkaita hallintorakenteita ja annettava lainvalvontavaltuutuksia sen varmistamiseksi, että keskeisiä terveys- ja turvallisuusvaatimuksia noudatetaan, ja iv) huolehdittava kuluttajien edustuksesta sekä heille suunnatusta tiedottamisesta ja valistuksesta.

B-H:ssa on ollut voimassa valtion tasolla annettu kuluttajansuojalainsäädäntö vuodesta 2002, mikä oli etenemissuunnitelmassa esitetty vaatimus. Tehokas kuluttajansuoja on edelleenkin enemmän tavoite kuin todellisuutta, koska tarvittavat elimiä ja hallintoa koskevat infrastruktuurit ovat puutteelliset. Vuonna 2002 annetussa lainsäädännössä säädettyä neuvostoa ei ole vielä perustettu. Kuluttajajärjestöt ovat kuitenkin aloittelemassa toimintaansa.

3.6 Oikeus- ja sisäasiat

Kansainvälisten toimien ja tuen myötävaikutuksella B-H on alkanut korjata oikeus- ja sisäasioihin liittyvissä eri järjestelmissä esiintyviä puutteita. Pirstaleisen oikeusjärjestelmän oikeudenkäyttöä on liian pitkän aikaa keskeisesti ohjannut etninen alkuperä, maantiede ja henkilösuhteet. Sekä tilaisuutta hyväksi käyttävä että järjestäytynyt rikollisuus ovat levinneet laajalle, ja korruptio on juurtunut syvälle yhteiskunnan sosiaalisiin, taloudellisiin ja poliittisiin rakenteisiin. Parhaillaan käynnissä olevan lainsäädännön ja oikeuslaitoksen uudistuksen täysimääräisellä täytäntöönpanolla voidaan osoittaa, kykeneekö B-H luomaan oikeusvaltiorakenteet ja turvaamaan oikeussuojan. Luotettavan ja ennustettavan tuomiovallan varmistaminen on ennakkoedellytys V&A-sopimuksen asianmukaiselle toiminnalle.

3.6.1 Instituutioiden ja oikeusvaltioperiaatteen vahvistaminen

Sopimuspuolten olisi kiinnitettävä V&A-sopimuksen mukaisesti erityistä huomiota oikeusvaltioperiaatteen lujittamiseen ja instituutioiden vahvistamiseen kaikilla tasoilla sekä hallinnossa yleensä että erityisesti lainvalvonnan ja oikeuslaitoksen piirissä.

3.6.1.1 Poliisivoimat

B-H:n poliisivoimat ovat järjestäytyneet useilla tasoilla: B-H:n liittovaltiossa toimii 10 kantonitason poliisiorganisaatiota, Brkon alueella, B-H:n liittovaltion tasolla ja Bosnian serbitasavallassa toimii kussakin yksi poliisiorganisaatio ja lisäksi maassa toimii valtion rajapoliisi (State Border Service - SBS), valtion tiedustelu- ja suojeluvirasto (State Information and Protection Agency - SIPA), oikeuslaitosta avustava poliisi ja talousrikoksia tutkiva poliisi. Niinpä maassa, jossa asuu alle neljä miljoonaa asukasta, toimii poliisivoimat, jonka palveluksessa on noin 17 000 henkeä ja josta aiheutuu noin 180 miljoonan euron vuosittaiset kulut. On ilmeistä, että monista erillisistä poliisivoimista muodostuva rakenne lisää kuluja ja heikentää koordinointia ja tehokkuutta. Poliisivoimien yhteistyö on parantunut (esim. Bosnian serbitasavallan poliisiyhteistyön avulla on saatu merkittävä laitonta ihmiskauppaa koskeva tapaus valtakunnanoikeuteen), mutta erinäisiä toimintavaikeuksia esiintyy edelleen: yhden entiteetin poliisivoimilla ei ole oikeutta jatkaa välitöntä takaa-ajoa toisen entiteetin alueelle; poliisivoimilla ei ole yhteistä keskustietokantaa ja entiteettien eri poliisivoimat käyttävät eri tietojärjestelmiä. Kustannukset ovat korkeat, koska muun muassa koulutuksen ja välineiden osalta esiintyy päällekkäisyyttä. Rahoitus- ja tekniset vaikeudet heikentävät rikostentorjuntavalmiuksia.

Poliisivoimien uudistus on käynnissä molemmissa entiteeteissä ja Brkon alueella. Tammikuusta 2003 lähtien toiminut EU:n poliisioperaatio (EUPM) on pyrkinyt luomaan ja vakiinnuttamaan kestäviä poliisitoimintajärjestelyjä, joista B-H huolehtii itse parhaimpien eurooppalaisten ja kansainvälisten käytäntöjen mukaisesti. EUPM opastaa, valvoo ja toteuttaa tarkastuksia poliisivoimien johtamis- ja toimintavalmiuksien parantamiseksi. Myös poliisivoimiin kohdistuvan asianmukaisen poliittisen valvonnan toteutumista seurataan. Toimintapuolella EUPM:n ensisijaisia tehtäviä on kehittää tiedustelukeskeinen lähestymistapa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi ja paluumuuttajien turvallisuuden lisäämiseksi. Tämän ansiosta B-H:n poliisitoiminta on parantunut: ammattimainen toiminta on lisääntynyt, johtamisvalmiudet ovat parantuneet ja poliisiyksikköjen ja muiden lainvalvontaviranomaisten (esim. SBS ja tulliviranomaiset) välinen yhteistyö on kehittynyt. Vuonna 2003 perustettu uusi valtion tasolla toimiva turvallisuusministeriö on myös myönteinen uudistus. Vaikka ministeriön toiminta on vasta käynnistymässä, se vastaa valtion tason vastuualueista kuten rajavalvonnasta ja terrorismin torjumisesta (SBS, SIPA ja Interpol). Ministeriön olisi helpotettava entiteettien välistä yhteistyötä, ja sen täydet toimintavalmiudet on varmistettava mitä pikimmin.

Rikollisuuden torjumiseksi tarvitaan kuitenkin lisää uudistuksia ja valtion tasolla entistä laajempia valmiuksia valvoa lainsäädännön täytäntöönpanoa. Tiedustelutoimintaa on parannettava esimerkiksi saattamalla SIPA pikaisesti toimintavalmiiksi. Lisäksi B-H:n on nyt harkittava poliisivoimien rakenneuudistuksen ja toiminnan järkeistämisen jatkamista tehokkuuden lisäämiseksi ja rikollisuuden torjuntavalmiuksien parantamiseksi.

Uudistus, joka johtaa valtion tasolla toimivan tiedustelu- ja turvallisuusyksikön perustamiseen on käynnissä.

3.6.1.2 Oikeuslaitos

B-H:n oikeusjärjestelmä on ollut pitkään riittämätön. Toisin kuin Brkon alue, jossa koko lainsäädäntö- ja oikeusjärjestelmä uudistettiin perinpohjin melko nopeasti, sekä B-H:n liittovaltion että Bosnian serbitasavallan lainsäädäntö- ja oikeusjärjestelmissä jatkoivat kyvyttömyys ja korruptio pesimistään. Sekä poliittiset johtajat että rikolliset ovat painostaneet tuomareita ja syyttäjiä. Oikeuslaitoksen perusrakenteet ovat olleet heikkoja, siltä ovat puuttuneet asianmukaiset välineet, arkistot ja nykyaikainen oikeuskäytäntö ja sen tietoihin ei ole päässyt käsiksi. Koska B-H:n lainkäyttöalue on jakautunut entiteetteihin ja Brkon alueeseen, oikeuden käytöltä on ollut helppo välttyä; yhdellä lainkäyttöalueella annettuja tuomioita on harvoin pantu täytäntöön toisella alueella.

Uudistus on käynnistynyt. Helmikuussa 2002 hyväksyttiin laaja-alainen oikeuslaitoksen uudistusstrategia. Huolimatta Bosnian serbitasavallan esittämästä perustuslaillisesta valituksesta korkean tason tuomari- ja syyttäjäneuvostot (High Judicial and Prosecutorial Council - HJPC) on perustettu sekä valtion että entiteettien tasoilla. Kyseisiin neuvostoihin kuuluu sekä bosniahertsegovinalaisia että kansainvälisiä jäseniä ja niiden tehtävänä on valvoa tuomioistuinvirkoihin nimittämistä. Samaan aikaan hyväksyttiin tuomioistuinrakenteen ja syyttäjänvirastojen uudistus, jolla vähennettiin tuomioistuinten ja tuomareiden lukumäärää. Mikäli B-H haluaa osoittaa, että se tukee tätä uudistusta täysimääräisesti, sen on perustettava yksi yhteinen B-H:n korkean tason tuomari- ja syyttäjäneuvosto ja sen on asianmukaisesti tuettava tuomareiden ja syyttäjien koulutuskeskuksia.

Tärkeä uudistus on myös ollut B-H:n valtakunnanoikeuden ja valtakunnansyyttäjän perustaminen (tätäkin Bosnian serbitasavalta vastusti aluksi). Valtakunnanoikeudessa toimii rikosoikeudellinen, hallinto-oikeudellinen ja muutoksenhakujaosto sekä useita erityispaneeleja kuten järjestäytynyttä rikollisuutta, talousrikollisuutta ja korruptiota käsittelevät paneelit. Valtakunnanoikeudessa toimii sekä bosniahertsegovinalaisia että kansainvälisiä tuomareita. Ensimmäiset oikeusasiat on jo siirretty sen käsiteltäviksi. Valtakunnanoikeus täyttää oikeudellisen tyhjiön käsittelemällä asioita (esim. turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset), jotka kuuluvat valtion toimivaltaan. Lisäksi sen olisi luotava yhteys entiteettien tuomioistuin- ja oikeusjärjestelmien välille. Merkille on myös pantava vuonna 2003 perustettu valtion oikeusministeriö, joka huolehtii kansainvälisestä ja entiteettien välisestä yhteistyöstä oikeusasioissa, vaikkakin myös tämä ministeriö kärsii henkilöstövajeesta ja vajavaisista resursseista.

B-H:n korkein oikeusviranomainen on B-H:n perustuslakituomioistuin. Etenemissuunnitelman suosituksista huolimatta perustuslakituomioistuin on koko ajan kärsinyt resurssipulasta. Se ei pysynyt toimimaan yli vuoteen, koska Bosnian serbitasavalta ei ollut nimittänyt tuomioistuimen serbijäseniä. Näistä vaikeuksista huolimatta tuomioistuimella on arvovaltaa, ja siitä on tullut arvostettu sovittelija.

Koska EU:ssa kunnioitetaan oikeusvaltioperiaatetta, on erittäin tärkeää, että B-H kykenee V&A-sopimuksen yhteydessä takaamaan puolueettoman tuomioistuinjärjestelmän toimivuuden. Tästä syystä parhaillaan käynnissä olevalle uudistukselle pitää osoittaa riittävät resurssit, ja se on saatava päätökseen nopeasti ja onnistuneesti.

3.6.1.3 Vankilajärjestelmä

Oikeusvaltioperiaatteen kunnioittaminen voidaan varmistaa ainoastaan, jos B-H:lla on luotettava seuraamusjärjestelmä. Vangitseminen on tätä nykyä B-H:ssa ainoa todellinen langetettava seuraamus, vaikka vaihtoehtoja kuten yhdyskuntapalvelua harkitaan. Huolimatta valtakunnanoikeuden perustamisesta, jossa käsitellään valtion tason rikoksia, vankilajärjestelmää ei ole olemassa valtion tasolla.

3.6.2 Viisumi-, rajavalvonta-, turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset

B-H tarvitsisi sekä kahdenvälisesti että alueellisella tasolla puitteet yhteistyölle viisumi-, rajavalvonta- ja turvapaikkakysymyksissä ja (laillista ja laitonta) maahanmuuttoa koskevissa kysymyksissä. Takaisinottomääräysten sisällyttäminen sopimukseen olisi tärkeää laittoman maahanmuuton ehkäisemistä ja valvontaa koskevan yhteistyön kannalta.

Kesällä 2003 B-H antoi uuden lain ulkomaalaisten liikkumisesta ja oleskelusta sekä turvapaikasta. Sillä korvattiin vuonna 1999 annettu epäselvä laki maahanmuutosta ja turvapaikasta. Lainsäädännön tehokas täytäntöönpano edellyttää sellaisen asioista vastaavan yksikön tai alan perustamista, joka käsittelee näitä kysymyksiä turvallisuusministeriön alaisuudessa. Nykyisessä viisumimenettelyssä määritellään maat, joiden kansalaiset tarvitsevat / eivät tarvitse viisumia B-H:aan. Tätä nykyä 38 maan kansalaiset tarvitsevat vain tavalli