käsitteen määrittämiseksi, unohtamatta työn organisoinnin vaikutusta naisten palkkarakenteeseen; kehottaa
komissiota tekemään tutkimuksen jäsenvaltioissa toteutetuista parhaista käytänteistä ja ehdottamaan senperusteella tukitoimia palkkaerojen poistamiseksi;
16. pyytää työmarkkinaosapuolia ottamaan enemmän naisia mukaan palkkaneuvotteluihin sekä työ-
markkinaosapuolten päätöksentekoelimiin ja vaatii, että osapuolet tarjoavat kaikille palkansaajillesukupuolineutraaleihin työnarviointijärjestelmiin ja palkanmuodostusmekanismeihin liittyvää koulutusta javalmennusta;
17. kehottaa asiasta vastaavan valiokunnan laatiman mietinnön perustelujen 5 kohdassa mainittuja
jäsenvaltioita, jotka on luokiteltu sellaisten Euroopan unionin valtioiden joukkoon, jotka ovat heikoimmintoteuttaneet naisten ja miesten samanpalkkaisuutta samasta työstä, ottamaan tämän päätöslauselman erityi-sesti huomioon ja ryhtymään kiireellisesti toimenpiteisiin näiden aseman parantamiseksi;
18. rohkaisee ehdokasvaltioita kehittämään toimenpiteitä, jotka vähentävät miesten ja naisten välisiä
palkkaeroja;
19. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden
hallituksille ja parlamenteille, ehdokasvaltioiden hallituksille sekä työmarkkinaosapuolille.
10. Häirintä työpaikalla
A5-0283/2001
Euroopan parlamentin päätöslauselma työpaikoilla tapahtuvasta häirinnästä (2001/2339(INI))
Euroopan parlamentti, joka
 ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 2, 3, 13, 125129, 136140 ja 143 artiklan, ottaa huomioon 13. huhtikuuta 1999 antamansa päätöslauselman työn organisoinnin uudistamisesta
 myönteinen lähestymistapa muutokseen (
1), 24. lokakuuta 2000 antamansa päätöslauselman jäsen-
valtioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2001  yhteinen työllisyysraportti 2000 (2)j a
25. lokakuuta 2000 antamansa päätöslauselman sosiaalipoliittisesta ohjelmasta (3),
 ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Nizzan ja Tukholman kokouksissa tekemien päätelmien olennai-
set osat,
 ottaa huomioon työjärjestyksen 163 artiklan, ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietinnön ja naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden
valiokunnan lausunnon (A5-0283/2001),
A. ottaa huomioon, että Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön (Dublinin säätiö) tekemä 21 500
työntekijää koskeva tutkimus osoittaa, että 8 prosenttia EU:n alueella asuvista työntekijöistä eli12 miljoonaa henkeä ilmoittaa joutuneensa viimeisten 12 kuukauden aikana häirinnän kohteeksi työ-paikalla ja että uhrien todellinen lukumäärä lienee merkittävästi suurempi,
B. ottaa huomioon, että väkivallan ja ahdistelun esiintymisessä työelämässä, joihin säätiö lukee myös
työpaikalla tapahtuvan häirinnän, ilmenee jäsenvaltioiden välillä suuria eroja; huomauttaa, että säätiönmukaan tämä johtuu liian vähäisestä raportoinnista eräissä maissa, suuremmasta tietoisuudesta toisissasekä oikeusjärjestelmien ja kulttuurien eroista ja että pääsyy tällaisten tapausten lisääntymiseen ovatepävarmat työolot,
(1) EYVL C 219, 30.7.1999, s. 37.
(2) EYVL C 197, 12.7.2001, s. 68.
(3) EYVL C 197, 12.7.2001, s. 180.C 77 E/138 FI 28.3.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
Torstai 20. syyskuuta 2001
C. ottaa huomioon, että Dublinin säätiö on todennut, että häirinnän kohteiksi joutuvat henkilöt kärsivät
stressistä huomattavasti enemmän kuin työntekijät yleensä; ottaa lisäksi huomioon, että Euroopantyöturvallisuus- ja työterveysvirasto on todennut, että häirintä on mahdollinen terveysriski, jokaaiheuttaa usein stressiperäisiä sairauksia; ottaa huomioon, että sukupuolen mukaan jaotellut kansallisettiedot häirinnästä työelämässä eivät kuitenkaan viraston mukaan anna tulokseksi yhtenäistä kuvaa,
D. ottaa huomioon, että erään jäsenvaltion tiedot osoittavat, että häirintä on ylivoimaisesti yleisintä
työssä, joka on hyvin stressaavaa, ja että tällainen työ on tavallisempaa naisten kuin miesten keskuu-dessa ja sen osuus on kasvanut 1990-luvulla huomattavasti,
E. ottaa huomioon, että tutkimukset ja kokemukset osoittavat selvän yhteyden toisaalta työpaikoilla
tapahtuvan häirinnän ja toisaalta stressin tai hyvin rasittavan työn, kasvaneen kilpailun ja työntekijöi-den vähentyneen turvallisuudentunteen sekä työsuhdetta koskevan epävarmuuden välillä,
F. ottaa huomioon, että häirinnän syitä ovat esimerkiksi työn järjestämisen, sisäisen tiedottamisen ja
työnjohdon puutteet; katsoo, että ratkaisemattomat ja pitkäaikaiset organisatoriset ongelmat aiheutta-
vat suurta rasitusta työryhmissä ja voivat johtaa syntipukkiajatteluun ja häirintään; katsoo, että yksi-
löille ja työryhmille aiheutuvat seuraamukset voivat olla huomattavia, samoin yksilöille, yrityksille jayhteiskunnalle aiheutuvat kustannukset,
1. katsoo, että häirintä, jonka todellista laajuutta ei vielä tunneta, on vakava työelämän ongelma ja että
siihen on viipymättä puututtava tarkemmin ja voimakkaammin keinoin, mukaan lukien uusien keinojenhuomioon ottaminen ongelman torjumiseksi;
2. muistuttaa, että lyhytkestoisten sopimusten kasvava määrä ja työpaikan epävarmuus erityisesti naisten
kohdalla edesauttavat sellaisten tilanteiden syntymistä, jotka tukevat erilaisia ahdistelumuotoja;
3. pyytää kiinnittämään huomiota tuhoisiin vaikutuksiin, jotka työpaikkakiusaamisella on sen kohteena
olevien henkilöiden ja myös heidän perheenjäsentensä fyysiseen ja henkiseen terveyteen, ja siihen, ettänämä henkilöt tarvitsevat usein lääke- ja psykoterapeuttista hoitoa ja että sairastumisensa vuoksi he ovatpitkiä aikoja poissa työstä tai eroavat työpaikastaan;
4. pyytää kiinnittämään huomiota siihen, että lukuisten tutkimusten mukaan naiset ovat miehiä useam-
min työpaikkakiusaamisen uhreja ja että on olemassa vertikaalista ylhäältä alaspäin (esimiehestä alaiseen)tai alhaalta ylöspäin (alaisesta esimieheen) suuntautuvaa, horisontaalista (saman tason työntekijöidenvälistä) kiusaamista tai näiden välimuotoja;
5. kiinnittää huomiota siihen, että väärät syytökset työpaikkakiusaamisesta voivat itsessään muuttua
pelottavaksi työpaikkakiusaamisen aseeksi;
6. korostaa, että työpaikoilla tapahtuvaa häirintää estävät toimet on nähtävä tärkeänä keinona pyrit-
täessä parantamaan työelämän laatua ja sosiaalisia suhteita, jotka vähentävät osaltaan myös sosiaalistasyrjäytymistä; tätä voi pitää motiivina yhteisöaloitteille, ja se on Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman jatyöllistämissuuntaviivojen mukaista;
7. korostaa, että työpaikoilla tapahtuvan häirinnän ongelmaa todennäköisesti aliarvioidaan unionissa
vielä monin paikoin ja että monet perustelut seikat unionin tason yhteistä toimintaa, esimerkiksi vaikeuslöytää tehokkaita keinoja häirinnän ehkäisemiseksi ja estämiseksi sekä se, että työpaikoilla tapahtuvan häi-rinnän ehkäisemistoimien suuntaviivat voivat olla sääntöjä luovia ja vaikuttaa asenteisiin ja että yhteisiäsuuntaviivoja tarvitaan myös oikeudenmukaisuuden vuoksi;
8. kehottaa komissiota ottamaan huomioon tiedonannoissaan työterveyteen ja työturvallisuuteen liitty-
västä yhteisön strategiasta sekä työllisyys- ja sosiaalipolitiikan laadullisen ulottuvuuden vahvistamisesta sekä28.3.2002 FI C 77 E/139 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
Torstai 20. syyskuuta 2001
yritysten sosiaalista vastuuta koskevassa vihreässä kirjassa myös psyykkiset, psykososiaaliset tai sosiaaliset
työympäristötekijät, mm. työn järjestämisen, ja korostamaan näin kauaskantoista järjestelmällistä ja ehkäi-sevää työympäristötyötä  tarkoituksena on mm. torjua työpaikoilla tapahtuvaa häirintää  sekä myösselvittää tarvetta tehdä tämänsuuntaisia lainsäädäntöaloitteita;
9. kehottaa neuvostoa ja komissiota sisällyttämään työpaikoilla tapahtuvaan häirintään liittyvät määrälli-
set indikaattorit niihin työn laatua koskeviin indikaattoreihin, joita käsitellään Eurooppa-neuvostonkokouksessa Laekenissa;
10. pyytää jäsenvaltioita tarkistamaan nykyistä lainsäädäntöään työpaikoilla tapahtuvan seksuaalisen ja
muun häirinnän torjumiseksi ja muuttamaan sitä tarvittaessa, sekä tarkistamaan häirinnän määritelmää jayhdenmukaistamaan sen;
11. korostaa voimakkaasti, että jäsenvaltioiden ja koko yhteiskunnan on otettava vastuu työpaikoilla
tapahtuvasta häirinnästä ja väkivallasta, ja katsoo, että juuri tämä asia on häirintää koskevan torjunta-strategian ydinkohta;
12. suosittelee, että jäsenvaltiot velvoittavat yritykset ja julkishallinnon sekä työmarkkinaosapuolet
toteuttamaan tehokasta ennaltaehkäisypolitiikkaa, suunnittelemaan järjestelmän kokemusten vaihtamiseksija yksilöimään erityisiä menettelyjä uhrien ongelman ratkaisemiseksi ja sen toistumisen ehkäisemiseksi;suosittelee näissä puitteissa työntekijöille, henkilökunnalle, työmarkkinaosapuolille ja työpaikkalääkäreilleannettavan tiedon ja koulutuksen kehittämistä yksityisellä ja julkisella sektorilla; viittaa tässä yhteydessämahdollisuuteen nimittää työpaikoille luottamushenkilö, jonka puoleen työntekijät voivat halutessaan kään-tyä;
13. kehottaa komissiota harkitsemaan työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyvän puitedirektiivin sovel-
tamisalan selventämistä tai laajentamista taikka laatimaan uuden puitedirektiivin oikeudelliseksi välineeksihäirinnän torjumiseksi ja myös keinoksi puolustaa työntekijän ihmisarvoa, yksityisyyttä ja kunniaa; koros-taa tässä yhteydessä järjestelmällisen työympäristötyön ja ehkäisevien toimien merkitystä;
14. korostaa, että tiedonsaantia sekä tutkimusta voidaan helpottaa ja parantaa paremmalla tilastoinnilla,
ja korostaa Eurostatin ja Dublinin säätiön roolia; kehottaa komissiota, Dublinin säätiötä ja Euroopan työ-turvallisuus- ja työterveysvirastoa tekemään aloitteen häirinnän perusteellisemmasta tutkimisesta;
15. korostaa, että on tärkeää tehdä työpaikkakiusaamisesta perusteellinen tutkimus, jossa otetaan huo-
mioon sekä työn organisointi että esimerkiksi sukupuoli, ikä, toimiala ja ammatti; pyytää, että tässä tutki-muksessa analysoidaan myös työpaikkakiusaamisen uhreiksi joutuneiden naisten erityistilannetta;
16. toteaa, että yksi jäsenvaltio on jo luonut säännöt työpaikkakiusaamisen torjumiseksi, ja että muut
jäsenvaltiot ovat luomassa työpaikkakiusaamisen torjumiseksi lainsäädäntöä, jonka mallina on usein suku-puolisen häirinnän torjumiseksi säädetyt lait; kehottaa jäsenvaltioita kiinnittämään huomiota työpaikoillatapahtuvan häirinnän aiheuttamiin ongelmiin ja ottamaan tämän kysymyksen huomioon kansallisessa lain-säädännössään tai muissa toimissaan;
17. kehottaa Euroopan toimielimiä olemaan hyvänä esikuvana häirinnän ehkäisemisessä ja estämisessä
omissa rakenteissaan, samoin avun ja tuen antamisessa yksilöille ja työryhmille, ja tarvittaessa mukautta-maan virkamiehiä koskevia henkilöstösääntöjä, mukaan lukien asianmukaiset seuraamusmenettelyt;
18. toteaa, että henkilöt, jotka joutuvat työpaikkakiusaamisen uhreiksi yhteisön toimielimissä, saavat
tällä hetkellä liian vähän apua, ja onnittelee tässä yhteydessä hallintoyksiköitä siitä, että ne ovat tarjonneetjo kauan kurssia, joka on suunnattu erityisesti hallinnossa työskenteleville naisille (Naiset hallinnossa-kurssi) ja perustanut äskettäin työpaikkakiusaamista (mobbing) käsittelevän neuvoa-antavan komitean;
19. kehottaa pohtimaan, miten laajasti sopiminen yhteisötasolla työmarkkinoiden osapuolten kesken voi
edistää työpaikoilla tapahtuvan häirinnän torjuntaa, ja kehottaa myös työntekijäjärjestöjä osallistumaan,C 77 E/140 FI 28.3.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
Torstai 20. syyskuuta 2001
20. pyytää jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolia laatimaan keskenään jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla
omia suunnitelmia työpaikoilla tapahtuvan häirinnän ja väkivallan torjumiseksi ja vaihtamaan niistä saatujakokemuksia parhaiden käytäntöjen periaatteen mukaisesti;
21. muistuttaa, että työpaikkakiusaamisella on myös työnantajien kannalta haitallisia vaikutuksia yrityk-
sen kannattavuuteen ja taloudelliseen tehokkuuteen siksi, että kiusaamisesta johtuvat poissaolot, työnteki-jöiden mielenhäiriöt, keskittymiskyvyn puute ja irtisanotuille työntekijöille maksettavat korvaukset heiken-tävät taloudellista tuottavuutta;
22. muistuttaa, että työnantajan vastuuta kehittää työympäristöä johdonmukaisesti on laajennettava ja
selkeytettävä niin että tuloksena on tyydyttävä työympäristö;
23. toivoo keskustelua siitä, miten häirintää torjuvia vapaaehtoisia verkostoja tai järjestöjä voidaan
tukea;
24. kehottaa komissiota viimeistään maaliskuussa 2002 julkaisemaan vihreän kirjan, joka sisältää yksi-
tyiskohtaisen tilanneanalyysin työpaikoilla tapahtuvasta häirinnästä jäsenvaltioissa, sekä sen jälkeen, vii-meistään lokakuussa 2002, esittämään tämän analyysin perusteella toimintaohjelman yhteisötason toimistatyöpaikoilla tapahtuvan häirinnän torjumiseksi; toimintaohjelmaan on sisällytettävä aikataulu;
25. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, Euroopan elin- ja
työolojen kehittämissäätiölle ja Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirastolle.
11. Ulkorajojen ylittäminen ja Schengen-yhteistyön kehittäminen
A5-0233/2001
Euroopan parlamentin päätöslauselma ulkorajojen ylittämisestä ja Schengen-yhteistyön kehittämi-
sestä (10846/1999  C5-0042/2000) + (11329/3/1999  C5-0043/2000) + (SCHAC 2533/1/2000 
C5-0729/2000) + (SEC(2000) 1439  C5-0730/2000  2000/2015(COS))
Euroopan parlamentti, joka
 ottaa huomioon neuvoston vuosikertomuksen 1998 Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn
yleissopimuksen soveltamisesta (10846/1999  C5-0042/2000),
 ottaa huomioon neuvoston vuosikertomuksen tilanteesta niiden valtioiden ulkorajoilla, joissa Schenge-
nin sopimuksen soveltamista koskeva yleissopimus on saatettu voimaan, 1. tammikuuta199831. joulukuuta 1998 (11329/3/1999  C5-0043/2000),
 ottaa huomioon Schengenin yhteisen valvontaviranomaisen neljännen vuosikertomuksen (SCHAC
2533/1/2000  C5-0729/2000),
 ottaa huomioon komission lausunnon Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin sään-
nöstön määräyksiin (SEK(2000) 1439  C5-0730/2000),
 ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen IV osaston, joka koskee viisumi-, turvapaikka- ja
maahanmuuttopolitiikkaa sekä muuta henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvää politiikkaa,
 ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston, joka koskee määräyksiä poliisi-
yhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa,
 ottaa huomioon pöytäkirjat ja julistukset Schengenin säännöstön saattamisesta osaksi Euroopan unio-
nia, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 14 artiklan tiettyjen näkökohtien soveltamisesta Yhdis-tyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta sekäTanskan asemasta,28.3.2002 FI C 77 E/141 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti
Torstai 20. syyskuuta 2001