FI    FI FI 
 
FI 1   FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 13.11.2008 
SEK(2008) 2768  
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
 
Oheisasiakirja 
 
ehdotukseen neuvoston direktiiviksi säästöje n tuottamien korkotulojen verotuksesta 
annetun direktiivin 2003/48/EY muuttamisesta  
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
{COM(2008) 727 lopullinen} 
{SEC(2008) 2767}  
 
FI 2   FI 1. J OHDANTO  
Säästöjen tuottamien korkotuloj en verotusta koskeva direktiivi 
Säästöjen tuottamien korkotulojen verotust a koskeva neuvoston di rektiivi 2003/48/EY 
annettiin vuonna 2003. Jäsenvaltio t alkoivat soveltaa si tä 1. heinäkuuta 2005, jolloin myös 
Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino ja  Sveitsi alkoivat sove ltaa vastaavanlaisia 
toimenpiteitä EY:n kanssa tekemiensä sopimust en nojalla. Direktiivin mukaisia toimenpiteitä 
alkoivat soveltaa samasta päivästä alkaen m yös kymmenen Alankomaista tai Yhdistyneestä 
kuningaskunnasta riippuvaista tai niihin assosioitunutta aluetta. 
Direktiivin lopullisena ta voitteena on antaa kullekin jäsenval tiolle mahdollisuus soveltaa omia 
kansallisia verosääntöjään korkotuloihin, joit a kyseisessä jäsenvaltiossa asuvat luonnolliset 
henkilöt saavat toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta maksuasiamiehiltä.  
Lopullisen tavoitteen saavuttamiseksi direktiivissä säädetään koronmaksuja koskevasta 
automaattisesta tietojenvaihdosta. Kolme jäsenva ltiota (Belgia, Itävalta ja Luxemburg) 
soveltaa kuitenkin tietojenvai hdon sijasta lähdeveroa ja ja kaa verotulot tosiasiallisen 
edunsaajan asuinpaikan jäsenvalti on kanssa siirtymäkauden ajan.  
Komission direktiiviin ehdottamat muutokset peru stuvat ensimmäiseen direktiivin toimintaa 
käsittelevään kertomukseen, jollaisia komission on direktiivin 18 artiklan mukaan annettava 
neuvostolle kolmen vuoden välein. Kyseisessä artiklassa säädetään myös, että komissio 
ehdottaa tarvittaessa neuvostolle direktiiviä koskevia muutoksia,  joilla voidaan tehokkaammin 
varmistaa säästötulojen tosiasiallinen verotus ja poistaa epäsuotavat kilpailun vääristymät. 
Helmikuussa 2008 tulivat julki ensimmäiset petost apaukset, joissa oli mukana EU:ssa asuvia 
henkilöitä ja Liechtensteinissa toimivia säätiöitä. Paljastusten jälkeen neuvosto keskusteli 
direktiivistä 4. maaliskuuta 2008 ja kehotti komissiota nopeuttamaan kertomuksen laatimista siitä, miten direktiivi on pantu täytänt öön voimaantulonsa (1. heinäkuuta 2005) jälkeen. 
Ennen kuin komissio antoi direktiivin 18 arti klan mukaisen kertomuksensa, sen yksiköt 
julkaisivat 29. huhtikuuta 2008 va lmisteluasiakirjan ”Refini ng the present coverage of 
Council Directive 2003/48/EC on ta xation of income from savi ngs” [SEC(2008) 559], jonka 
pohjalta komissio antoi neuvostolle suullisen selvityksen 14. toukokuuta 2008. Valmisteluasiakirjassa otettiin esille suurimmat todetut ongelmat ja useita kysymyksiä, jotka 
vaativat selvitystä, jotta direktiivin s oveltamisalaan voitaisiin tehdä tarkennuksia. 
Komissio antoi direktiivin 18 artiklan mukaisen kertomuksen 15. syyskuuta 2008 
[KOM(2008) 552] ja esitteli sen neuvostolle.  
Kertomukseen liittyi komission yksiköiden valmisteluasiaki rja [SEC(2008) 2420], jossa 
esitettiin käytettävissä olleiden  tietojen pohjalta taloudellinen arvio direktiivin vaikutuksista. 
Tässä valmisteluasiakirjassa sovelletaan puoles taan kvantitatiivisia lähe stymistapoja, joilla 
pyritään arvioimaan direktiivin toimintaa.  Asiakirjassa anal ysoidaan tiettyjen 
investointitulojen kehitystä. S iinä tarkastellaan myös direktiiv in täytäntöönpanon vaikutuksia 
eräisiin investointitapoihin. As iakirjan viimeisessä osassa es itetään tilastollinen analyysi 
direktiivin käyttöönoton vaikutuksista  säästöihin ja pankkitalletuksiin.  
 
FI 3   FI 2. D IREKTIIVIN UUDELLEENTARKASTELU  
Edellä mainittu kertomus ja muutosehdotus ovat pitkällisen analysoinnin ja julkisen 
kuulemisen tulos. Analysointi- ja kuulem isprosessi käynnistettiin vuonna 2005, jolloin 
komission yksiköt alkoivat tark astella direktiivin toimintaa ja tulkintaa jäsenvaltioiden 
verohallintojen asiantuntijoiden kanssa kahdessa työryhmässä: välitöntä verotusta 
käsittelevässä työryhmässä IV  sekä verotusta koskevaa hallinnollista yhteistyötä 
käsittelevässä työryhmässä . Edellinen työryhmä on keskittynyt direktiivin asiasisältöön 
liittyviin oikeudellisiin ja kä ytännön kysymyksiin, kun taas jälkimmäinen on ollut mukana 
valvomassa, että direktiivin täytäntöönpa no on ollut asianmukais ta tietojenvaihdon ja 
verotulojen jakoon liittyvä n varainsiirron osalta.  Lisäksi se on avustanut tiedonvaihtomuodon 
kehittämisessä. 
Näiden työryhmien lisäksi, joissa on ollut mukana jäsenvaltioiden verohallintojen edustajia, 
perustettiin vuoden 2007 alussa erityinen säästöjen verotusta käsittelevä työryhmä , johon on 
osallistunut veroasiantuntijoita EU:n pankki-, vak uutus-, sijoitusrahasto-, omaisuudenhoito- ja 
muilta vastaavilta aloilta. Työryhmä on esittänyt komissiolle EU:n markkinatoimijoiden kannan direktiivin soveltamiseen ja auttanut tekemään ensimmäisen arvioinnin siitä, mitä markkinavaikutuksia olisi muutoksilla, jo ita direktiiviin voitaisiin tehdä sen 
uudelleentarkastelun perusteella.  
Uudelleentarkastelupros essista annetaan tarkempaa tiet oa seuraavilla verkkosivuilla: 
http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/personal_tax/savings_tax/savings_directive_review/index_en.htm . 
Jäsenvaltiot ja markkinatoimijat ovat pyrkineet antamaan komissiolle direktiivin soveltamista 
koskevia tilastotietoja, mutta sen saamat tiedot eivät ole laadultaan tai määrältään niin hyviä, 
että niiden pohjalta voisi tehd ä tarkkaa kvantitatiivista analyysiä . Määrällisten tietojen puute 
ei kuitenkaan estä tekemästä asianmukaista analyysiä kuulemismenettelyssä esitetyistä 
ongelmista tai ehdottamasta niihin sopivia ra tkaisuja. Sidosryhmien kannanottojen mukaan on 
ilmeisen tarpeellista parantaa nykyistä järjeste lmää, minkä vuoksi on aiheellista ennakoida 
kehitystä näiden kannanottojen pohjalta. 
3. T ODETUT ONGELMAT JA RATKAISUJEN TARVE  
Yritysten ja kansallisten viranomaisten kuul eminen on osoittanut , että direktiivin 
soveltamisala ei ole niin laaj a kuin oli ajateltu 27. marraskuut a 2000 annetuissa yksimielisissä 
neuvoston päätelmissä, joihin direktiivi peru stuu. Lisäksi kuuleminen on osoittanut, että 
direktiivin säännöksiin on jäänyt tahattomi a aukkoja. Aukot heikentävät direktiivin 
toimivuutta riippumatta siitä, sovelletaanko si tä automaattisen tietojenvaihdon muodossa vai 
väliaikaisesti kantamalla lähdeveroa. Lisäks i ne voivat vääristää markkinoita estämällä 
toisiinsa rinnastettavien tilanteiden yhdenmukaisen käsittelyn. 
On olemassa näyttöä siitä, että direktiivin sään nöksiä voidaan kiertää seuraavilla tavoilla, kun 
on kyse EU:ssa suoritettavista maksuista: 
1. käyttämällä välitystarkoituksessa sijoitusyhteisöjä (oikeushenkilöitä tai oikeudellisia 
järjestelyjä), jotka eivät sisälly nykyiseen vira lliseen tosiasiallisen edunsaajan määritelmään 
(joka viittaa ainoastaan luonnollisiin henkilöihin) ja jotka eivät toistais eksi ole velvollisia 
toimimaan itse maksuasiamiehinä, ja/tai 
 
FI 4   FI 2. järjestämällä oma sijoitussalkku uudelleen sill ä tavoin, että tulot jäävät direktiivissä 
esitetyn koronmaksun määritelmän ulkopuol elle, ja hyötymällä samalla riskien 
rajoittamisesta, joustavuudesta ja sovitusta sijoituksen tuotosta, jotka ovat samankaltaisia kuin 
velkasitoumuksissa.  
Tasapainoisessa ratkaisussa, jolla nämä puutteet  voidaan korjata, on ot ettava huomioon kaikki 
direktiivin kolme keskeistä os atekijää, eli ”tosiasiallinen edunsaaja”, ”maksuasiamies” ja 
”säästöjen tuottamat korkotulot”, sekä maksua siamiehiin ja jäsenv altioihin kohdistuva 
hallinnollinen taakka, tarve suojata jäsenvaltioiden verotu loja ja EU:n rahoitusalan 
kilpailukyky. 
Jos ei etsitä ripeästi ratkaisuja, joilla  voidaan oikeudenmukaistaa ja yhdenmukaistaa 
toimenpiteiden soveltamista, viivyttely voi tulevaisuudessa j ohtaa yhä selvempiin 
markkinavääristymiin toisiaan vastaavien tuotteiden ja sijoitusyhteisöjen välillä. 
Siirtymäkauden järjestelyä noudattaville kolmelle  jäsenvaltiolle (ja myös niille EU:n 
ulkopuolisille alueille ja maille, jotka tekevät yh teistyötä lähdeverotuksen alalla), aikarajoitus 
on erityisen tärkeä, koska vääristymisen riski to isiaan vastaavien tuotteiden välillä kasvaa 
lähdeverokannan noustessa 35 prosen ttiin 1. heinäkuuta 2011 alkaen. 
Edellä mainittujen aukkojen lisäksi markkinatoimijoiden kuuleminen on osoittanut, että 
maksuasiamiesten on joissain tapauksissa va ikea soveltaa direktiivin säännöksiä niiden 
epäselvyyden vuoksi. Euroopan pankkiyhdistysten liitto (EBF), joka edustaa useimpia 
direktiivin soveltamiseen jo osallistuvia maksuasiamiehiä, on todennut epäselvyyksien 
liittyvän i) ”koronmaksun” ja ”maksuasiami ehen” määritelmiin, ii) ”muiden yhteisöjen” 
määritelmään ( yhteisöjen, jotka on katsottava maksuasia miehiksi, kun ne ovat vastaanottaneet 
koronmaksuja ) ja iii) menetelmiin, joita voidaan käytt ää eri jäsenvaltioissa selvitettäessä sitä, 
kuuluuko rahasto tai tietty rahastotapah tuma direktiivin soveltamisalaan. 
Todetut ongelmat luetellaan seuraavassa taulukossa toimien tarpeellisuuden mukaisessa 
järjestyksessä: 
 
FI 5   FI Taulukko 1: Todetut onge lmat tärkeysjärjestyksessä  
1. Sellaisten välittäjinä toimivien rakenteiden (e rityisesti oikeudellisten järjestelyjen) käyttö, 
jotka eivät kuulu direktiivin nykyiseen soveltam isalaan, sekä sen säännön epäselvyys, jonka 
mukaan koronmaksun vastaanottava yhteisö on katsottava maksuasiamieheksi (4 artiklan 
2 kohta).  
2. Erilaisen kohtelun soveltaminen sijoitusrahast oihin, jotka eivät ole direktiivin 85/611/ETY 
mukaan toimiluvan saaneita yhteissijo itusyrityksiä (eli ovat ”muita kuin 
yhteissijoitusyrityksiä”), yksi nomaan näiden sijoitusrahast ojen oikeudellisen muodon 
perusteella (yhtiöidyt sijoitusrahastot jäävät aina korkotulojen verotu sta koskevan direktiivin 
soveltamisalan ulkopuolelle, kun taas yhtiöimättömät sijoitu srahastot kuuluvat aina sen 
soveltamisalaan).  
3. Velkasitoumuksiin rinnastettavien tuotteiden kä yttö (tietyt strukturoidut  tuotteet ja tietyt 
henkivakuutussopimukset). 
4. Tosiasiallisten edunsaajien määrittämistä kos kevien sääntöjen puutteet, jotka vaikeuttavat 
erityisesti edunsaajan asuinpaikan määrittämistä direktiiviä sovellettaessa. 
5. Kolmansiin maihin sijoittautuneiden välittäj inä toimivien yhteisöjen kohtelu tavalla, joka 
on yhdenmukainen pääomien vapaan liikkuvuude n kanssa (lisäksi on tarpeen korvata 
todistusmenettely, jolla vältetään lähdeveron kantaminen, yksinkertai semmalla menettelyllä, 
jossa tarvittavat tiedot ilmoitetaan vapaaehtoisesti veroviranomaisille). 
6. Puutteellinen tilastotietojen saanti jä senvaltioilta. Tosias iallisten edunsaajien 
verotunnisteita käytetään liian vähän, minkä vuoksi jäsenvaltioid en, joissa kyseiset edunsaajat 
asuvat, on vaikeampi hyödyntää saamiaan tietoja. 
4. M AHDOLLISET RATKAISUT  
Arvioitaessa eri vaihtoehtoja on muistettava, että direktiivi n säännösten täytäntöönpano on 
ennen kaikkea maksuasiamiesten vastuulla. Näin ollen on otettava huomioon Lissabonin 
strategia, sääntelyn parantamista koskeva al oite, jolla pyritään muun muassa rajoittamaan 
yrityksille koituvia hallinnollisia rasitte ita ja tarpeettomia kustannuksia, sekä 
suhteellisuusperiaate. Jäsenvaltioiden olisi oltava valmiita sopimaan ratkaisuista, joissa hallinnolliset lisärasitteet, joita voi aiheutua direktiivin säännösten toimivuuden 
tehostamisesta, kohdistettaisiin mahdollisuuksien  mukaan veroviranomaisiin, jotka muutosten 
ansiosta saisivat enemmän verotuloja, tai mar kkinatoimijoihin, jotka eivät ole tähän mennessä 
osallistuneet merkittävästi direktiivin täytäntöönpanoon, eikä niihin markkinatoimijoihin (kuten pankkeihin ja omaisuudenhoitajiin), jotka antavat jo merkittävän panoksen sen 
täytäntöönpanoon. 
Toisena rajoituksena on se, että direktiivillä ja  sopimuksilla, joissa määrätään samoista tai 
vastaavista toimenpiteistä kuin direktiivissä, on suhteelliseen suppea alueellinen soveltamisala. On vaikea arvioida asianmuka isesti niitä vaikutuksia, joita direktiivin 
soveltamisalan laajentamisell a olisi kolmansiin maihin suuntautuvaan pääomapakoon. Vaikka 
käytettävissä olevien tietojen pe rusteella ei voida päätellä, että direktiivin soveltaminen olisi 
muuttanut korkoa tuottavien säästöjen maantieteellistä jakautumista, jokaisessa 
 
FI 6   FI vaihtoehdossa, jolla direktiivin toimivuutta yr itetään parantaa, olisi kiinnitettävä erityistä 
huomiota kansainvälisiin näkökohtiin. 
Komissio pyrkii edelleen si ihen, että merkittävät EU:n  ulkopuoliset rahoituskeskukset 
soveltaisivat vastaavia toimenpiteitä kuin EU:n jäsenvaltiot. Siitä huolimatta on syytä harkita, 
ottaen samalla huomioon EY:n perustamissopimu ksessa määrätty pääomien vapaa liikkuvuus, 
olisiko direktiiviin lisättävä säännöksiä, joissa puututtaisiin EU:ssa asuvien luonnollisten 
henkilöiden pyrkimyksiin kiertää direktiivin säännöksiä kanavoimalla EU:ssa suoritettuja 
koronmaksuja ei-verovelvollisiin pöytälaatikkoyhteisöihin tai -jär jestelyihin, jotka sijaitsevat 
EU:n alueen tai sellai sten lainkäyttöalueiden ulkopuolella , joilla sovelleta an samoja tai 
vastaavia toimenpiteitä kuin EU:n tasolla on sovittu.  
Komission yksiköt ovat ottaneet nämä seikat  huomioon ja yksilöineet seuraavat neljä 
vaihtoehtoa, joilla on kullakin omat etunsa ja haittansa (tämän asiakirjan lopussa olevassa 
taulukossa 2 esitetään tiivistelmä eri vaihtoehtojen vaikutuksista): 
Vaihtoehto 1 – Ei ryhdytä toimiin  
Vaihtoehto 1  Toimi  
Ei ryhdytä toimiin. Säilytetään nykyine n tilanne eli ”ei tehdä mitään”. 
Vaihtoehto 2 – Tehdään muutoksia, joilla var mistetaan, että direktii vin asiasisällöstä ja 
tarkoituksesta 27. marraskuuta 2000 annetut yk simieliset neuvoston päätelmät pannaan 
paremmin täytäntöön  
Vaihtoehto 2 tarkoittaa käytännössä sitä, että  direktiiviin jääneet aukot pyritään sulkemaan 
käyttämällä lähtökohtana uuden direktiivin sisällöstä 27. marraskuuta 2000 annettuja neuvoston päätelmiä.  
Vaihtoehto 2  Toimi  
Muutokset, joilla laajennetaan 
direktiivin soveltamisalaa 27. marraskuuta 2000 annettujen 
neuvoston päätelmien mukaisesti. 
Maksuasiamiesten hallinnollisen 
taakan keventäminen kyseisten päätelmien mukaisesti. – Direktiivi laajennetaan koskemaan kaikkia 
yhteissijoitusyhteisöjä. 
– Sääntö, jonka mukaan koronmaksun 
vastaanottava yhteisö on katsottava 
maksuasiamieheksi, laajennetaan koskemaan oikeudellisia järjestely jä (huolto-omaisuuksia 
(trusts)). 
 
– Muutetaan kotimaata koskevan säännön 
soveltamista ja ratkaistaan koronmaksun passiiviseen vastaanotto on liittyvä kysymys. 
Vaihtoehto 3 – Vaihtoehdossa 2 esitettyjen muutosten lisäksi tehdään muutoksia, joilla 
voidaan mahdollisuuksien mukaan sulkea kaikki direktiiviin jääneet aukot ja ulottaa se 
 
FI 7   FI koskemaan kaikkia sijoitustuotteita, jotka voidaan rinnastaa korkoa tuottaviin 
sijoitusvälineisiin 
Tässä vaihtoehdossa direktiivi ulotetaan kosk emaan sellaisista henkivakuutussopimuksista 
saatavia etuuksia, jotka kilpailevat velkasitoumusten ja sijoitusrahastojen kanssa. Se ulotetaan koskemaan myös velkasitoumusten kaltaisista arvopapereista saatav ia tuloja sillä perusteella, 
että kaikki sijoitettu pääoma on käytännössä suojattu sopimuksen voimassaolon päättyessä ja 
pääoman tuotto on määritetty liikkeeseenlaskup äivänä, vaikka sijoitustuote ei muodollisesti 
koostu velkasitoumuksista. 
Jaottelumenetelmää sovellettaisiin tosiasiallisten edunsaajien osalta  vain sellaisiin maksuihin, 
jotka suoritetaan tietyille rakenteille, joita on perustettu määräty ille EU:n ulkopuolisille 
lainkäyttöalueille, ja joista ei kanneta veroa kyseisillä alueilla. 
Vaihtoehto 3  Toimi  
Muutokset, joilla pyritään 
mahdollisuuksien mukaan sulkemaan kaikki direktiiviin jääneet aukot sekä estämään vääristymät. – Sijoitusrahastojen lisäksi direktiivi laajennetaan 
koskemaan velkasitoumusten kaltaisia arvopapereita 
ja sellaisia henkivakuutussopimuksia, jotka kattavat biometrisiä riskejä hyvin rajallisesti ja joiden varoja sijoitetaan velkasitoumuksiin, rahastoihin ja vastaaviin arvopapereihin. 
– Sääntö, jonka mukaan koronmaksun vastaanottava 
yhteisö on katsottava maksuasiamieheksi, 
laajennetaan koskemaan oi keudellisten järjestelyjen 
(huolto-omaisuuksien (trusts)) lisäksi ei-verovelvollisia yhteisöjä, jolla on oikeushenkilöys 
(kuten monia säätiöitä). 
– Jaottelumenetelmää sove lletaan maksuihin, jotka 
suoritetaan tietyille ei-verovelvollisille rakenteille, jotka on perustettu tiettyihin kolmansiin maihin tai tietyille lainkäyttöalueille. Lisäksi poistetaan todistusmenettely, jolla vältetään lähdeveron kantaminen. 
– Käytettävissä olevia tie toja hyödynnetään paremmin 
tosiasiallisen edunsaajan asui npaikan määrittämiseksi. 
 
 
Vaihtoehto 4 – Tehdään muutoksia, joilla  direktiivi ulotet aan koskemaan kaikkia 
oikeushenkilöitä ja kaikkia säästötuloja  
Maaliskuussa 2008 kokoontuneessa Ecofin-neuvos tossa monet jäsenvaltiot ilmaisivat 
toiveenaan, että direktiivin soveltamisalaa laajennettaisiin huomattavasti enemmän kuin 27. marraskuuta 2000 annetuissa neuvoston päätelmi ssä oli esitetty. On kuitenkin olemassa 
tiettyjä rajoituksia, jotka on syytä ottaa huomioon: 
 
FI 8   FI – Lähdevero on sopiva mekanismi vain siinä tapauksessa, että netto tulot ovat tiedossa 
(lähdeveroa tosin sovelletaan kolmessa jäsenval tiossa siirtymäkauden ajan). Tämä edellytys 
jää usein täyttymättä, kun on kyse pääomavoittojen kaltaisista tulomuodoista. Lisäksi pääomavoittojen verotusta koskevat säännöt va ihtelevat suuresti. Olisi kohtuutonta kantaa 
lähdeveroa myyntitulojen kokonaismäärästä.  
– Ainakin yksi jäsenvaltio on e hdottanut, että direktiiviä sovelle ttaisiin osinkoihi n ja kaikkiin 
yrityksille maksettaviin sijoitustuloihin, mutta tämä voisi johtaa päälle kkäiseen raportointiin 
ja monella tasolla tapahtuvaan lähdeverotukseen. 
Tuntuisi tarkoituksenmukaisem malta soveltaa edellä mainittuihin tuloihin pelkästään 
tietojenvaihtoon perustuvan hallinnollisen yhteist yön yleisiä puitteita (direktiiviä 77/799/ETY 
ja sen mahdollisia muutoksia). 
Vaihtoehto 4  Toimi  
Direktiivin soveltamisalan 
merkittävä laajentaminen Direktiivi ulotetaan koskemaan kaikille 
oikeushenkilöille suor itettavia maksuja ja 
kaikentyyppisiä sijoit ustuloja (osinkoja, 
pääomavoittoja, varsinaisten henkivakuutus-sopimusten perusteella ja eläkejärjestelmistä suoritettavia maksuja jne.). 
5. P ARHAAKSI KATSOTTU VAIHTOEHTO JA  SIIHEN LIITTYVÄT POLIITTISET 
KYSYMYKSET  
Eri vaihtoehtojen analysoinnin ja kuulemismenettelyn perusteella vaihtoehto 3 vaikuttaa tällä 
hetkellä parhaimmalta. Ensimmäinen vaihtoehto  (”ei ryhdytä toimiin”) olisi hylättävä, koska 
sillä ei suljeta direktiiviin jäänei tä aukkoja, joilla voi olla haita llisia vaikutuksia verotuloihin 
ja kilpailuun. Lisäksi eräät markkinatoimijat ovat sitä mieltä, että direktiiviin on tarpeen tehdä joitakin selvennyksiä. 
Verrattaessa vaihtoehtoja 2 ja 3 voidaan todeta , että jälkimmäisessä vaihtoehdossa nykyisille 
ja uusille maksuasiamiehille aiheutuvien  kustannusten vastapainona olisi se, että 
samankaltaisten sijoitustuotteiden välillä esiintyisi vähemmän kilpailua, minkä lisäksi vaihtoehdolla 3 olisi myönteisempi vaikut us jäsenvaltioiden talousarvioihin.  
Vaikka vaihtoehto 4 on kattavampi kuin vaihtoehto  3, se on myös kalliimpi ja saattaisi johtaa 
päällekkäisyyksiin ja kaksinkertaiseen lähdeve rotukseen. Sen vuoksi vaihtoehto 4 ei vaikuta 
direktiivin tavoitteiden kannalta suhteellisuusperiaatteen mukaiselta.  
Jos direktiivin soveltamisalaa muutetaan, on tarpeen tarkistaa niiden kymmenen tietyistä 
jäsenvaltioista riippuvaisten tai niihin assosioituneiden alueid en kanssa tehtyjä sopimuksia, 
jotka toteuttavat samoja toimenpiteitä kuin direktiivissä säädetään. Samankaltaisia toimenpiteitä soveltavien viiden EU:n ulkopuolis en maan osalta neuvoston olisi arvioitava, 
vastaisivatko nykyisissä sopimuksissa määrätyt  toimenpiteet muutetussa direktiivissä 
säädettyjä toimenpiteitä. Vaikuttaa siltä, et tä eräät vaihtoehdossa 3 ehdotetut muutokset 
(erityisesti sitä sääntöä koskevat muutokset, jonka muk aan koronmaksun vastaanottava 
yhteisö on katsottava maksuasiamieheksi), ja  eittämättä useimmat vaihtoehdossa 4 ehdotetut 
 
FI 9   FI muutokset ovat sellaisia, että vastaavat muut okset olisi hyvä tehdä myös kyseisten viiden 
EU:n ulkopuolisen maan kanssa tehtyihin sopimuksiin.  
 
FI 10   FI Taulukko 2: Tiivistelmä vaikutusten arvioinnista  
Mahdolliset 
vaihtoehdot  Jäsen-
valtioiden 
talous-
arvioiden 
suojaaminen  Toimivuus  Rahoitusmarkkinat  
Vaihtoehto 1 – 
(talousarvio-
varojen 
menettämisen 
riski) ≈ 
(ei hallinnollisia lisärasitteita, 
mutta nykyinen rasite säilyy) 
– 
Puutteelliset tilastotiedot 
– 
Epäselvyys  – 
(saattaa lisätä vääristymiä)  
Vaihtoehto 2 + 
(parempi suoja)  - 
(suuremmat hallinnolliset 
rasitteet) 
+ 
Selkeämmät säännökset / 
Paremmat tilastotiedot  + 
(vähemmän vääristymiä eri 
säästötuotteiden välillä)  
Vaihtoehto 3  + 
(parempi suoja)  
 
++ 
Horisontaalinen 
oikeuden-
mukaisuus  - 
(suuremmat hallinnolliset 
rasitteet) 
+ 
Selkeämmät säännökset / 
Paremmat tilastotiedot 
 ++ 
(Vähemmän vääristymiä 
sellaisten säästötuotteiden 
välillä, joilla on 
velkasitoumusten 
ominaispiirteitä ja/tai jotka 
tarjoavat pääoman suojan. 
Vähemmän vääristymiä 
direktiivin soveltamisalaan 
jo kuuluvien ja muiden 
yhteisöjen ja järjestelyjen 
välillä.)  
Vaihtoehto 4 + 
(parempi suoja)  
 
+++ 
Horisontaalinen 
oikeuden-
mukaisuus  – –  
(suuremmat hallinnolliset 
rasitteet) 
– 
Tietojen päällekkäisyys ja 
monella tasolla tapahtuva 
lähdeverotus 
+ 
Selkeämmät säännökset / 
Paremmat tilastotiedot  +++ 
(Vähemmän vääristymiä 
kaikkien säästötuotteiden ja 
välirakenteiden välillä)