Romania on ainoa jäsenvaltio, johon jo ennestään sovelletaan liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä. Neuvosto katsoi 3. huhtikuuta 2020, että Romaniassa on liiallinen ylijäämä, ja suositti, että Romania lopettaa julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen viimeistään vuonna 2022. Neuvosto päätti, että 15. syyskuuta 2020 on määräaika, johon mennessä Romanian on toteutettava tuloksellisia toimia ja esitettävä yksityiskohtainen selvitys suositettujen tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävästä vakauttamisstrategiasta.

Nykytilanteessa on riskinä myös taloudellisten ja sosiaalisten erojen kasvaminen, mukaan lukien alueelliset erot jäsenvaltioiden välillä ja niiden sisällä. Kysynnän muutokset ja yrityssektorin elpymiskyky vaikuttavat jäsenvaltioiden eri alueisiin epäsymmetrisesti niiden erilaisen alakohtaisen erikoistumisen vuoksi. Lähikontaktia kuluttajien kanssa edellyttävien palvelujen odotetaan kärsivän eniten erityisesti pk-yritysten liikevaihdon ja työllistävyyden vähenemisen kautta. Niillä jäsenvaltioilla, joilla on huomattava finanssipoliittinen liikkumavara, on varaa tarjota yrityksille ja kotitalouksille tukea enemmän ja pidempään kuin niillä, joilla finanssipoliittista liikkumavaraa on vähemmän. Niillä on myös paremmat mahdollisuudet selviytyä julkisen talouden alijäämien ja velkaantumisen kasvusta, samalla kun on entistä tärkeämpää huolehtia laadukkaasta terveydenhuollosta ja kestävistä sosiaalipalveluista niille, jotka joutuvat kärsimään kriisin seurauksista. Kaiken kaikkiaan jäsenvaltioiden kyvyssä rahoittaa taloutensa uudelleen käynnistämiseen ja vihreään siirtymään ja digitaaliseen muutokseen tarvittavia investointeja on eroja. Nämä erot voivat johtaa sisämarkkinoiden tasapuolisten toimintaedellytysten vääristymiseen ja kasvaviin elintasoeroihin.

Kriisi vaikuttaa merkittävästi sosiaalisiin oloihin erityisesti heikommassa asemassa olevien väestöryhmien osalta. On ensisijaisen tärkeää lieventää kriisin sosiaalisia vaikutuksia ja välttää köyhyyden ja eriarvoisuuden pysyvä lisääntyminen. Sekä nykyisillä että tulevilla toimenpiteillä on suojeltava kaikkia työntekijöitä. Ne, jotka olivat heikommassa asemassa jo ennen kriisiä (kuten määräaikaisessa työsuhteessa olevat ja matalan osaamistason työntekijät, tahtomattaan osa-aikatyötä tekevät ja itsenäiset ammatinharjoittajat sekä siirtotyöläiset), joutuvat todennäköisesti kärsimään eniten, myös siksi, että digitaalisen infrastruktuurin saatavuus ja digiosaaminen jakautuvat epätasaisesti. Näihin heikommassa asemassa oleviin ryhmiin kuuluu myös monia covid-19-pandemian torjunnan kannalta keskeisissä ammateissa toimivia työntekijöitä. Tämä on tärkeää tunnustaa, jotta voidaan vastata heidän erityistarpeisiinsa.

Vaikka työajan lyhentämisjärjestelyt, palkkatuet ja yritysten tukeminen rajoittavat työpaikkojen menetyksiä, pandemialla on vakavia vaikutuksia työmarkkinoihin. EU:n työttömyysaste oli 6,7 prosenttia vuonna 2019. Sen ennustetaan nousevan 9 prosenttiin vuonna 2020 ja laskevan sen jälkeen noin 8 prosenttiin vuonna 2021. Joissakin jäsenvaltioissa työttömyys lisääntyy huomattavasti enemmän kuin toisissa, kun suuri osa työvoimasta on riippuvainen matkailun kaltaisista aloista ja siksi erityisen haavoittuvassa asemassa.

Vaikka pandemia on levinnyt kaikkiin jäsenvaltioihin, sen taloudelliset seuraukset vaihtelevat. EU:n talouteen kohdistuva sokki on symmetrinen, sillä pandemia on levinnyt kaikkiin jäsenvaltioihin. Tästä huolimatta sekä tuotoksen supistuminen vuonna 2020 (ääripäinä Puolan –4,2 prosenttia ja Kreikan –9,7 prosenttia) että elpymisen voimakkuus vuonna 2021 vaihtelevat todennäköisesti suuresti jäsenvaltiosta toiseen. Kunkin jäsenvaltion talouden elpyminen riippuu paitsi pandemian kehittymisestä kyseisessä maassa myös maan talouden palautumiskyvystä ja rakenteesta sekä jäsenvaltion valmiuksista toteuttaa vakauttavaa politiikkaa. Kun otetaan huomioon EU:n talouksien keskinäinen riippuvuus, elpymisen dynamiikka kussakin jäsenvaltiossa vaikuttaa elpymisen vahvuuteen myös muissa jäsenvaltioissa.

Talouden uudelleen käynnistämisessä jäsenvaltioiden olisi keskityttävä elvytysstrategiaan, jossa edistetään vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti. Siirtyminen kohti kestävämpää talousmallia, jonka digitaaliset ja puhtaat teknologiat mahdollistavat, voi tehdä Euroopasta muutoksen edelläkävijän. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä kehitysvaiheessaan pitkällä oleviin investointihankkeisiin, joita voitaisiin aikaistaa EU:n elpymissuunnitelman eri aloitteiden avulla. Lisäksi jäsenvaltioiden on puututtava kasvavaan eriarvoisuuteen ja kehitettävä fyysistä ja inhimillistä pääomaa kasvua edistävien investointien ja uudistusten avulla. Niiden olisi myös suojeltava sisämarkkinoita, varmistettava vankat ja kestävät toimitusketjut ja jatkettava vapaan ja reilun kaupan edistämistä maailmanlaajuisesti. Maailman talousnäkymät heikkenevät, mikä vaikuttaa EU:n talouteen. Kaupan avoimuuden vastavuoroinen säilyttäminen tukisi elpymistä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava makrotalouden vakaus näissä haastavammissa olosuhteissa. Kun kansallisella tasolla on hyväksytty ennennäkemättömiä talouspoliittisia toimenpiteitä ja julkisen sektorin rooli taloudessa kasvaa, toimiva julkishallinto sekä korruption ja verovilpin torjunta ovat tärkeässä asemassa.

Talouspolitiikan EU-ohjausjakso on erityisen tarpeellinen nyt, kun otetaan huomioon häiriön laajuus ja jäsenvaltioiden hyväksymien talouspoliittisten toimenpiteiden ennennäkemätön luonne. Nyt on äärimmäisen tärkeää varmistaa talouspolitiikan koordinoinnin vaikuttavuus EU:ssa. Talouspolitiikan EU-ohjausjakson puitteissa jäsenvaltioilla on mahdollisuus keskustella politiikkatoimistaan, vaihtaa parhaita käytäntöjä ja sopia yhteisestä etenemistavasta, 13. maaliskuuta 2020 annetun komission tiedonannon ja 24. huhtikuuta 2020 annetun elpymistä koskevan etenemissuunnitelman mukaisesti.

Taloudellisten toimien vahva koordinointi Euroopan tasolla on tässä tilanteessa olennaisen tärkeää. On minimoitava kriisin kielteiset taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset, sisämarkkinoiden pirstaloituminen ja merkittävät taloudelliset erot ja epätasapainot EU:n sisällä.

Tänään annetut suositukset kuvastavat covid-19-kriisin uutta sosioekonomista todellisuutta. Tämänkertainen ohjausjakso rakentuu kahdelle ulottuvuudelle, joiden tarkoituksena on kannustaa jäsenvaltioita vahvistamaan edelleen taloutensa palautumiskykyä:

·Välittömät talouspoliittiset toimet covid-19-epidemian terveys- ja sosioekonomisten vaikutusten torjumiseksi ja lieventämiseksi (lyhyt aikaväli). Ensisijaisia tavoitteita ovat työllisyyden säilyttäminen ja tulotuen varmistaminen kriisistä kärsiville työntekijöille, julkiset terveysmenot, maksuvalmiustoimenpiteet yrityssektorille (erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille) sekä olennaisten tavaroiden liikkumisen turvaaminen sisämarkkinoilla. Maakohtaisten suositusten finanssipoliittisissa osuuksissa otetaan huomioon vakaus- ja kasvusopimuksen yleisen poikkeuslausekkeen aktivointi.

·Talouden toiminnan ja kasvun uudelleen käynnistäminen vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta edistäen (lyhyt ja keskipitkä aikaväli). On tärkeää keskittyä siihen, miten talous saadaan taas virkoamaan sitten kun pandemian välitön vaikutus on saatu hallintaan. Silloin tarvitaan vaikuttavampaa ja vahvempaa hyvinvointivaltiota, aktiivista työvoimapolitiikkaa ja osaamisen kehittämistä. Maaraporteissa voidaan käsitellä tulevan kasvun aloja sitten kun poikkeukselliset olosuhteet (esim. eristys) ovat ohi.

Elpymisessä olisi käytettävä ohjenuorana vuotuisen kestävän kasvun strategiassa esiteltyä kilpailukykyisen kestävyyden käsitettä, jonka painopisteitä ovat talouden vakaus, sosiaalinen oikeudenmukaisuus, ympäristökestävyys sekä tuottavuus ja kilpailukyky. Jäsenvaltioille tänään annetut suositukset kattavat nämä neljä ulottuvuutta.

Pandemia korostaa taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristökysymysten keskinäisiä kytköksiä ja kokonaisvaltaisen elpymisstrategian tarvetta. Siksi Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteiden sisällyttäminen talouspolitiikan EU-ohjausjaksoon on entistäkin tärkeämpää. Kaikkia maakohtaisia suosituksia sovelletaan sekä rakenneuudistuksiin että investointeihin. Vuoden 2019 maakohtaiset suositukset ovat edelleen ajankohtaisia, ja ne olisi otettava huomioon EU:n rahastojen ja erityisesti koheesiopolitiikan yhteydessä. Talouspolitiikan EU-ohjausjakso auttaa nostamaan asialistan kärkeen kestävän kehityksen tavoitteiden kannalta merkityksellisiä haasteita ja politiikkasuosituksia, jotka voivat osaltaan edistää kestävää taloutta Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja vuotuisen kestävän kasvun strategian mukaisesti.

Tämän vuoden ohjausjakson painotuksia on kohdennettu uudelleen niin, että keskeisenä sisältönä on tarkastella jäsenvaltioiden tosiasiallisia valmiuksia vastata kriisiin tuloksellisesti.

Covid-19-kriisi on vaikuttanut tavaroiden sisämarkkinoiden toimintaan, kun sisärajat on suljettu ja vienti on vähentynyt. Kansalliset vientirajoitukset, joita on asetettu pandemian torjunnan kannalta keskeisille tuotteille, kuten henkilönsuojaimille, kasvosuojaimille, hengityskoneille ja lääkkeille, haittaavat yhteistä kamppailua pandemian torjumiseksi. Vaikka monet jäsenvaltiot lopulta poistivat rajoituksensa komission kehotuksesta, joidenkin maiden jäljellä olevat perusteettomat ja tarpeettomat rajoitukset voivat pahentaa toimitusketjun häiriöitä, hintojen nousua ja tavarapulaa. Tarpeisiin vastaamiseksi on käynnistetty aloitteita, joilla on lisätty sekä paikallista tuotantoa että tuontia kolmansista maista. Myös hätätilanteessa on otettava huomioon sisämarkkinoiden suojaaminen tuotteilta, jotka eivät täytä vaatimuksia. Markkinavalvontaviranomaisilla ja tulliviranomaisilla on tässä elintärkeä tehtävä.

Sisämarkkinat hyötyvät, kun toimitusketjut toimivat hyvin sekä EU:ssa että maailmanlaajuisesti. Koska erityisesti kriittisten tuotteiden (kuten lääkintätarvikkeiden) toimitusketjut ovat maailmanlaajuisia ja koska EU on sitoutunut toteuttamaan vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen, on kiinnitettävä erityistä huomiota toimitusketjujen sopeutumiskykyyn ja ympäristökestävyyteen samalla kun monipuolistetaan EU:n omia toimitusketjuja ja lisätään valmiuksia tuottaa kriittisiä tuotteita EU:ssa.

Palvelujen sisämarkkinoiden toimintaan kohdistuu suhteettomia sääntelyrajoituksia erityisesti vähittäiskaupan ja rakentamisen alalla. Yleisesti ottaen palvelusektori on kärsinyt kriisistä kaikkein eniten, koska monet yritykset ovat joutuneet keskeyttämään toimintansa kysynnän romahtaminen ja rajoitustoimien vuoksi. Toisaalta palvelusektorilla on myös parhaat edellytykset elpymiseen. Onkin ratkaisevan tärkeää vähentää sääntelystä johtuvia ja hallinnollisia esteitä. Joustavuuden lisääminen kansallisessa sääntelyssä edistäisi kriisistä pahiten kärsineiden alojen, kuten vähittäiskaupan, matkailun, kulttuurin ja hotelli- ja ravintola-alan, elpymistä.

Monet jäsenvaltiot ovat joutuneet covid-19-pandemian vuoksi toteuttamaan toimenpiteitä, joilla on kauaskantoisia vaikutuksia ihmisten liikkumiseen sekä maan sisällä että yli rajojen. Lähes kaikki jäsenvaltiot ovat palauttaneet väliaikaisesti tarkastukset sisärajoille. Lisäksi unionin ulkorajoilla on rajoitettu tarpeetonta matkustamista. EU:n sisärajojen sulkemisella on kielteinen vaikutus erityisesti niihin työntekijöihin, joiden työpaikka on rajan takana toisessa jäsenvaltiossa. Tämä koskee paitsi rajatyöntekijöitä myös lähetettyjä ja kausityöntekijöitä. Komissio on suorittanut EU:n tasolla koordinointia ja antanut ohjeistusta sisärajatarkastusten ja matkustusrajoitusten käyttöönotosta johtuvien vakavien ongelmien korjaamiseksi ja niistä sisämarkkinoiden toimintaan aiheutuvien vaikutusten rajoittamiseksi.

2.1Vakaus

Makrotalouden epätasapainoa koskevaan menettelyyn perustuva valvonta on äärimmäisen tärkeää. Tämän vuoden suosituksissa otetaan huomioon tarve puuttua pandemian vaikutuksiin ja helpottaa talouden elpymistä, mikä on tärkeää jotta voidaan ehkäistä uusien epätasapainotilojen syntymistä tulevaisuudessa. Suosituksilla pyritään puuttumaan sekä haavoittuvuustekijöihin että rakenteellisiin haasteisiin. Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn mukainen valvonta jatkuu, jotta voidaan seurata politiikan kehitystä asianomaisilla aloilla. Makrotalouden kehitystä eri puolilla EU:ta arvioidaan uudelleen seuraavassa varoitusmekanismia koskevassa kertomuksessa.

Julkisen talouden velka on ollut laskusuunnassa vuodesta 2015, mutta nyt sen odotetaan kasvavan jyrkästi vuonna 2020. Jäsenvaltiot ovat hyödyntäneet EU:n finanssipoliittiseen kehykseen sisältyviä joustomahdollisuuksia täysimääräisesti ottamalla käyttöön laaja-alaisia toimenpiteitä terveydenhuoltojärjestelmien kapasiteetin lisäämiseksi ja avun tarjoamiseksi niille ihmisille ja aloille, joita kriisi erityisesti koettelee. Yhdistettynä talouden toimeliaisuuden vähenemiseen ja matalaan inflaatioon nämä toimenpiteet kasvattavat julkisen talouden alijäämiä ja velkaa huomattavasti vuonna 2020. Lisäksi jäsenvaltiot tarjoavat merkittäviä maksuvalmiustukitoimenpiteitä ja lainatakauksia, jotka lisäävät julkisen talouden vastuusitoumuksia.

Maakohtaisten suositusten finanssipoliittisissa osuuksissa otetaan huomioon yleisen poikkeuslausekkeen aktivointi ja suositetaan, että jäsenvaltiot toteuttaisivat kaikki tarvittavat toimenpiteet pandemian torjumiseksi, talouden ylläpitämiseksi ja pandemian jälkeisen elpymisen tukemiseksi. Kun taloustilanne sallii, finanssipolitiikan tavoitteena olisi oltava maltillisella tasolla olevan julkisen talouden rahoitusaseman saavuttaminen keskipitkällä aikavälillä sekä velkakestävyyden varmistaminen samalla kun lisätään investointeja.

Ensimmäistä kertaa tapahtuva poikkeuslausekkeen aktivointi helpottaa finanssipolitiikan koordinointia tässä talouden vakavassa taantumassa. Kun covid-19-epidemian vuoksi oli odotettavissa talouden vakava taantuma, komissio katsoi, että vallitsevat olosuhteet mahdollistavat yleisen poikkeuslausekkeen aktivoinnin. Jäsenvaltioiden valtiovarainministerit yhtyivät tähän arvioon. Yleinen poikkeuslauseke ei keskeytä vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisia menettelyjä. Se antaa komissiolle ja neuvostolle mahdollisuuden toteuttaa tarvittavat politiikan koordinointitoimenpiteet vakaus- ja kasvusopimuksen puitteissa, vaikka poiketaankin niistä julkista taloutta koskevista vaatimuksista, joita tavallisesti sovellettaisiin. Yleisen poikkeuslausekkeen aktivointi antaa jäsenvaltioille erityisesti mahdollisuuden poiketa tilapäisesti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta edellyttäen, että tämä ei vaaranna julkisen talouden kestävyyttä keskipitkällä aikavälillä.

Kevätpaketin finanssipoliittisella ohjauksella pyritään koordinoimaan finanssipolitiikkaa sekä akuutissa kriisivaiheessa että talouden elpymisvaiheessa. Elpymisen helpottamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa tarvitaan nyt kasvua tukevaa finanssipolitiikan kokonaisviritystä. Samalla olisi pyrittävä edelleen suojaamaan julkisen talouden kestävyyttä keskipitkällä aikavälillä. Erityisesti olisi varmistettava, että taloustilanteen salliessa jäsenvaltiot harjoittavat finanssipolitiikkaa, jonka tavoitteena on saavuttaa maltillisella tasolla oleva julkisen talouden rahoitusasema keskipitkällä aikavälillä ja varmistaa velkakestävyys.

Jäsenvaltioiden olisi ennennäkemättömien finanssipoliittisten toimenpidepakettien yhteydessä kiinnitettävä huomiota myös julkisen talouden laatuun ja asetettava investoinnit ja tuottavat menot oikeanlaiseen tärkeysjärjestykseen. Kun jäsenvaltioissa on hyväksytty ennennäkemättömiä finanssipoliittisia toimenpidepaketteja, joiden myötä julkisen sektorin rooli taloudessa on kasvanut, on lisäksi erittäin tärkeää, että julkishallinto toimii tehokkaasti ja vaikuttavasti. Jatkossa ne jäsenvaltiot, jotka huolehtivat, että julkista taloutta hoidetaan moitteettomasti, toipuvat kriisistä muita nopeammin. Julkiset menot ja investoinnit ovat tärkeitä vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen tukemisessa, myös vihreiden ja ympäristöä säästävien julkisten hankintojen ja vihreän budjetoinnin muodossa.

Covid-19-epidemian puhjettua globaalit rahoitusmarkkinat ovat kärsineet jyrkästä hintojen laskusta ja lisääntyneestä heilahtelusta. Talousnäkymien heikkeneminen ja lisääntyvä epävarmuus ovat vaikuttaneet kielteisesti niin osakemarkkinoihin, kiinteätuottoisiin markkinoihin kuin hyödykemarkkinoihinkin. Markkinoiden ja rahoituslaitosten toiminta on kuitenkin toistaiseksi jatkunut kaikilta osin. Julkiset toimet sekä Euroopan keskuspankin (EKP) ja muiden rahapoliittisten viranomaisten toimet eri puolilla maailmaa ovat merkittävällä tavalla pehmentäneet tätä vaikutusta. EKP on lisännyt likviditeettiä 1 000 miljardilla eurolla (8,5 % suhteessa euroalueen BKT:hen) eri välineiden, kuten pandemiaan liittyvän, poikkeustilanteessa toteutettavan valtion ja yritysten joukkovelkakirjalainojen osto-ohjelman kautta.