EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 17.11.2021 COM(2021) 706 final 2021/0366(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tiettyjen metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyvien hyödykkeiden ja tuotteiden asettamisesta saataville unionin markkinoilla ja viennistä unionin ulkopuolelle sekä asetuksen (EU) N:o 995/2010 kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SEC(2021) 395 final} - {SEC(2021) 396 final} - {SWD(2021) 325 final} - {SWD(2021) 326 final} - {SWD(2021) 327 final} - {SWD(2021) 328 final} - {SWD(2021) 329 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen etenevät hälyttävällä vauhdilla ja kiihdyttävät ilmastonmuutosta ja köyhdyttävät luonnon monimuotoisuutta. Tärkein syy metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen on maatalousmaan laajentaminen esimerkiksi nautaeläinten, puun, palmuöljyn, soijan, kaakaon tai kahvin tuotantoa varten. Maailman väestönkasvun sekä maataloustuotteiden ja erityisesti eläinperäisten maataloustuotteiden kysynnän kasvun odotetaan lisäävän maatalousmaan kysyntää ja kasvattavan metsiin kohdistuvia lisäpaineita samalla, kun ilmaston muuttuminen vaikuttaa elintarviketuotantoon. Tämä edellyttää siirtymistä kestävään tuotantoon, joka ei edistä metsäkatoa eikä metsien tilan heikkenemistä. EU on metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyvien hyödykkeiden merkittävä kuluttaja, eikä EU:lla ole tarkoitusta varten vaikuttavia sääntöjä, joilla voitaisiin pienentää sen osuutta näistä ilmiöistä. Tämän aloitteen tavoitteena on sen vuoksi hillitä EU:n kulutuksen ja tuotannon aiheuttamaa metsäkatoa ja metsien tilan heikkenemistä. Tämän odotetaan puolestaan vähentävän kasvihuonekaasupäästöjä ja hillitsevän maailmanlaajuista luonnon monimuotoisuuden köyhtymistä. Aloitteella pyritään minimoimaan metsäkatoon tai metsien tilan heikkenemiseen liittyvistä toimitusketjuista peräisin olevien tuotteiden kulutus ja lisäämään laillisten ja metsäkatoa aiheuttamattomien hyödykkeiden ja tuotteiden kysyntää ja kauppaa EU:ssa. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotuksesta ilmoitettiin ensimmäisen kerran EU:n toimien tehostamisesta maailman metsien suojelemiseksi ja ennallistamiseksi vuonna 2019 annetussa komission tiedonannossa, jäljempänä ’vuoden 2019 tiedonanto’, jossa komissio sitoutui arvioimaan ”kysyntäpuolella toteutettavia täydentäviä sääntelyyn liittyviä ja muita toimenpiteitä, jotta voidaan taata tasapuoliset toimintaedellytykset ja yhteisymmärrys toimitusketjuista, jotka eivät aiheuta metsäkatoa, lisätä toimitusketjujen avoimuutta ja minimoida riski, että EU:hun tuotavat hyödykkeet aiheuttaisivat metsäkatoa tai metsien tilan heikkenemistä”. Tämä sitoumus vahvistettiin sen jälkeen Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa sekä vuoteen 2030 ulottuvassa EU:n biodiversiteettistrategiassa ja Pellolta pöytään -strategiassa, joista kahdessa viimeksi mainitussa ilmoitettiin vuonna 2021 esitettävästä asiaa koskevasta lainsäädäntöehdotuksesta. Ehdotus on olennainen osa Euroopan vihreän kehityksen ohjelman yleistavoitteita ja kaikkia sen puitteissa kehitettyjä aloitteita, ja se on johdonmukainen suhteessa niihin. Sillä täydennetään erityisesti muita vuoden 2019 tiedonannossa ehdotettuja toimenpiteitä, etenkin seuraavia: 1) toimiminen yhteistyössä tuottajamaiden kanssa metsäkadon perimmäisiin syihin puuttumiseksi ja kestävän metsätalouden edistämiseksi sekä 2) tärkeiden kuluttajamaiden kanssa tehtävä kansainvälinen yhteistyö tavoitteena minimoida vuodot ja edistää sellaisten vastaavien toimenpiteiden toteuttamista, joilla pyritään estämään metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyvistä toimitusketjuista peräisin olevien tuotteiden markkinoille saattaminen. Komissio jatkaa sen vuoksi yhteistyötä tuottajamaiden kanssa ja tarjoaa uudenlaisia tukia ja kannustimia, joiden tavoitteena on metsien suojelu, hallinnon ja maanomistusoikeuksien parantaminen, lainvalvonnan lisääminen ja kestävän metsätalouden, ilmastonmuutokseen sopeutuvan maatalouden, kestävän tehostamisen ja monipuolistamisen sekä agroekologian ja peltometsäviljelyn edistäminen. EU:n nykyisessä lainsäädäntökehyksessä käsitellään metsäkatoa vain osittain. EU:n vuoden 2003 toimintasuunnitelmassa metsälainsäädännön soveltamisen valvonnasta, metsähallinnosta ja puukaupasta (FLEGT-toimintasuunnitelma) esitetään EU:n keskeiset toimintalinjat laittoman puunkorjuun ja siihen liittyvän kaupan torjumiseksi. FLEGT-toimintasuunnitelmalla torjutaan laitonta puunkorjuuta ja siihen liittyvää kauppaa, mutta siinä ei käsitellä metsäkatoa sinänsä. Keskeinen osa FLEGT-toimintasuunnitelmaa on vapaaehtoinen järjestelmä, jolla varmistetaan, että järjestelmään osallistuvista maista tuodaan EU:hun vain laillisesti korjattua puutavaraa. Tätä järjestelmää koskeva EU:n sisäinen oikeudellinen kehys on metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa koskeva asetus (FLEGT-asetus), jossa vahvistetaan vapaaehtoisten FLEGT-kumppanuussopimusten perustana oleva lupajärjestelmä. Toinen FLEGT-toimintasuunnitelman keskeinen osa on EU:n puutavara-asetus, jäljempänä ’puutavara-asetus’, jossa kielletään laittomasti korjatun puutavaran ja sellaisesta puutavarasta valmistettujen puutuotteiden saattaminen EU:n markkinoille ja säädetään velvollisuuksista puutavaraa ensimmäisen kerran markkinoille saattaville toimijoille. Sekä FLEGT-asetukselle että puutavara-asetukselle on tehty toimivuustarkastus, ja tässä asetuksessa esitetyt toimintavaihtoehdot perustuvat osaltaan myös toimivuustarkastuksen tuloksiin. Komissio perustaa tarvittaessa asianomaisten kumppanimaiden kanssa metsäkumppanuuksia, joissa otetaan huomioon FLEGT-toimintasuunnitelmasta ja -asetuksesta saadut kokemukset ja niistä opitut asiat. Metsäkumppanuuksien päätavoitteena on suojella ja ennallistaa metsiä ja/tai varmistaa niiden kestävä käyttö kattavalla ja yhdennetyllä tavalla, jotta voidaan saavuttaa Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tärkeimmät tavoitteet sekä EU:n kehitysyhteistyötavoitteet, kuten köyhyyden vähentäminen, hyvä hallintotapa ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Ne edistävät metsähallinnon ja -politiikan uudistuksia, joiden tavoitteena on kestävä metsätalous sekä metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen pysäyttäminen. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Vuoden 2019 tiedonannossa asetetaan yleiseksi tavoitteeksi suojella olemassa olevia metsiä, erityisesti aarniometsiä, ja parantaa niiden terveyttä sekä lisätä kestävää, biologisesti monimuotoista metsäpinta-alaa maapallolla. Euroopan vihreän kehityksen ohjelman puitteissa toteutettavissa vuoteen 2030 ulottuvassa EU:n biodiversiteettistrategiassa ja Pellolta pöytään ‑strategiassa todetaan, että tämä lainsäädäntöehdotus ja muut toimenpiteet, joilla pyritään estämään tai minimoimaan metsäkatoon tai metsien tilan heikkenemiseen liittyvistä toimitusketjuista peräisin olevien tuotteiden saattamista EU:n markkinoille, ovat tärkeitä näiden strategioiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Muista asiaan liittyvistä aloitteista voidaan mainita esimerkkinä tiedonanto ”EU:n pitkän aikavälin maaseutuvisio”. Uudessa EU:n metsästrategiassa vahvistetaan, että vuoden 2019 tiedonannossa jo yksilöidyt toimenpiteet muodostavat perustan EU:n maailmanlaajuiselle toiminnalle, mukaan lukien tämä lainsäädäntöaloite, ja että ne otetaan asianmukaisesti ja johdonmukaisesti huomioon laadittaessa EU:n sisäisiä politiikkoja. Tämä asetus täydentää yritysten kestävää hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevaa lainsäädäntöaloitetta, jonka tavoitteena on parantaa yhtiöoikeutta ja yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevaa EU:n sääntelykehystä. Aloite perustuu laaja-alaiseen lähestymistapaan. Siinä puututaan ihmisoikeuksiin ja ympäristöön kohdistuviin haitallisiin vaikutuksiin ja pyritään vaikuttamaan yritysten menettelytapoihin niiden omassa toiminnassa ja niiden arvoketjuissa. Kestävässä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmässä käsitellään yritystoimintaa ja arvoketjuja yleisellä tasolla, kun taas metsäkatoon liittyvässä lähestymistavassa keskitytään tiettyihin tuotteisiin ja tuotteiden toimitusketjuihin. Näillä kahdella aloitteella voi siis olla yhteiset ja toisiaan tukevat yleiset tavoitteet, mutta niiden tarkemmat tavoitteet eroavat toisistaan. Yritysten kestävää hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevan aloitteen asianmukaisen huolellisuuden velvoitetta on määrä soveltaa monenlaisiin, eri toimialoilla toimiviin EU:n suuriin yrityksiin (tiettyjen keskisuurten yritysten osalta järjestelmä on kohdennetumpi), ja sen on tarkoitus kattaa myös EU:n ulkopuoliset yritykset. Metsäkatoa koskevalla lainsäädäntöaloitteella on hyvin erityinen tavoite eli sillä pyritään rajoittamaan metsäkatoon liittyvien tuotteiden saattamista EU:n markkinoille, ja sen vaatimukset ovat tietyillä aloilla täsmällisempiä kuin hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevan aloitteen mukaiset yleiset velvoitteet. Siihen sisältyy myös kielto, jota sovelletaan kaikkiin asianomaisia tuotteita markkinoille saattaviin toimijoihin, kuten EU:n yrityksiin ja EU:n ulkopuolisiin yrityksiin riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta ja koosta. Jos kestävää hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevan aloitteen vaatimukset ovat tiukemmat kuin metsäkatoa koskevan asetuksen vaatimukset, niitä sovelletaan yhdessä. Tämä aloite ei kohdistu erityisesti rahoitusalaan eikä investointeihin. Kestävää rahoitusta koskevilla nykyisillä aloitteilla, kuten EU:n luokitusjärjestelmäasetuksen ja yritysten kestävyysraportointia koskevan tulevan direktiivin (nykyinen muiden kuin taloudellisten tietojen raportointia koskeva direktiivi) täytäntöönpanolla, voidaan hyvin puuttua rahoitusalan ja sijoitusalan metsäkatoon kohdistuviin vaikutuksiin, joten ne täydentävät ja tukevat tätä metsäkatoa koskevaa lainsäädäntöaloitetta. Yritysten kestävyysraportointia koskevassa direktiivissä ja luokitusjärjestelmäasetuksessa asetetaan tiedonantovelvoitteita myös muille kuin rahoitusalan yrityksille: yritysten kestävyysraportointia koskevassa direktiivissä säädetään alakohtaisten raportointistandardien julkaisemisesta lokakuuhun 2003 mennessä; tekniset kriteerit on EU:n luokitusjärjestelmäasetuksen mukaisesti jo vahvistettu metsätalouden osalta delegoidussa säädöksessä ilmastonmuutoksen hillintää ja siihen sopeutumista varten , mutta maataloutta koskevien kriteerien julkaiseminen on viivästynyt. Molemmat toimialat voidaan kattaa delegoiduilla säädöksillä muiden neljän ympäristötavoitteen osalta. Tätä asetusehdotusta on tarkoitus soveltaa myös yhdessä uusiutuvan energian direktiivin kanssa eräiden biopolttoaineina tai biopolttoaineiden tuotannossa käytettävien hyödykkeiden, kuten puupellettien tai soija- ja palmuöljyjohdannaisten, osalta. Näiden kahden EU:n sääntökokonaisuuden tavoitteet täydentävät toisiaan, sillä molempien tärkeimpänä tavoitteena on torjua ilmastonmuutosta ja luonnon monimuotoisuuden köyhtymistä. Tässä lainsäädäntöaloitteessa asetetaan vaatimuksia EU:n markkinoille saatettaville metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyville hyödykkeille ja tuotteille, jotta voidaan hillitä EU-vetoista metsäkatoa. Uusiutuvan energian direktiivissä asetetaan muun muassa biopolttoaineille, bionesteille ja biomassalle kestävyyskriteereitä koskevia sääntöjä, joiden perusteella ne voidaan katsoa kestäviksi, sekä määritellään tavoitteet, jotka EU:n on täytettävä saavuttaakseen uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian 32 prosentin osuuden vuoteen 2030 mennessä. Säädösten käytännön vuorovaikutuksessa kummankin säädöksen soveltamisalaan kuuluviin hyödykkeisiin ja tuotteisiin sovelletaan yleistä markkinoille pääsyä koskevia vaatimuksia sekä vaatimuksia, joiden perusteella energian katsotaan olevan uusiutuvaa energiaa. Nämä vaatimukset ovat yhteensopivia ja vahvistavat toisiaan. Kun kyseessä ovat vähäistä epäsuoraa maankäytön muutosta koskevat sertifiointijärjestelmät, joista säädetään komission asetuksessa (EU) 2019/807 direktiivin (EU) 2018/2001 täydentämisestä ”siltä osin kuin on kyse suurta epäsuoran maankäytön muutoksen riskiä aiheuttavien raaka-aineiden, joiden tuotantoalue on laajentunut merkittävästi paljon hiiltä sitovalle maalle, määrittelemisestä sekä vähäistä epäsuoran maankäytön muutoksen riskiä aiheuttavien biopolttoaineiden, bionesteiden ja biomassapolttoaineiden sertifioinnista”, näitä sertifiointijärjestelmiä voivat käyttää myös toimijat ja kauppaa käyvät omissa asianmukaisen huolellisuuden järjestelmissään saadakseen tämän asetuksen edellyttämiä tietoja, jotta ne voivat täyttää joitakin tämän asetuksen 9 artiklassa asetettuja jäljitettävyyttä koskevia vaatimuksia ja tiedonantovaatimuksia. Kuten muitakin sertifiointijärjestelmiä käytettäessä, niiden käyttö ei vaikuta tässä asetuksessa toimijoille ja kauppaa käyville säädettyihin oikeudelliseen vastuuseen ja velvoitteisiin noudattaa asianmukaista huolellisuutta.

2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta EU:n toimivalta toimia metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen alalla perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) ympäristönsuojelua koskeviin artikloihin. SEUT-sopimuksen 191 artiklan 1 kohdan mukaan unionin ympäristöpolitiikan tavoitteiksi määritellään ”ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen, ihmisten terveyden suojelu, luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö, sellaisten toimenpiteiden edistäminen, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin, ja erityisesti ilmastonmuutoksen torjuminen”. Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjuntaan tähtäävien toimenpiteiden toteuttaminen unionin tasolla vähentää osaltaan kasvihuonekaasupäästöjä, parantaa kykyä sopeutua ilmastonmuutokseen ja vähentää ihmisen toiminnan vaikutusta luonnon monimuotoisuuteen ja edistää siten merkittävästi kunkin ympäristöpolitiikan tavoitteen saavuttamista. Ehdotuksen oikeusperustana olisi näin ollen käytettävä SEUT-sopimuksen 192 artiklaa. Yhdellä alalla ilmenevillä metsäkadon seurauksilla voi olla maailmanlaajuisia vaikutuksia, mikä on tilanne myös monien muiden ympäristöongelmien yhteydessä. Sen vuoksi on aiheellista, että ehdotus kattaa sekä kotimaiset tuotteet että vapaaseen liikkeeseen luovutettavat tai maasta vietävät tuotteet ehdotetun oikeusperustan nojalla. Näin voidaan noudattaa SEUT-sopimuksen 191 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan unionin ympäristöpolitiikalla pyritään suojelun korkeaan tasoon, ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 3 artiklan 3 kohtaa, jonka mukaan yhdeksi unionin tavoitteeksi määritellään korkeatasoinen ympäristönsuojelu ja ympäristön laadun parantaminen. SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen sekä talous- ja sosiaalikomiteaa ja alueiden komiteaa kuultuaan unionin toimista 191 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseksi”. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen tärkeimmät syyt liittyvät sekä EU:n markkinoihin että kansainväliseen kauppaan. Toimia EU:n tasolla tarvitaan, jotta voidaan puuttua EU:n kulutusjalanjälkeen ja kansainväliseen kauppaan liittyviin kysymyksiin koordinoidulla ja yhdenmukaistetulla tavalla samalla, kun taataan EU:n markkinoiden moitteettoman toiminnan edellyttämä oikeusvarmuus ja selkeys. Jos yhdenmukaistettua lähestymistapaa ei sovellettaisi, useat jäsenvaltiot toteuttaisivat sisäistä kauppaa rajoittavia ja siten sisämarkkinoiden toimintaa haittaavia toimenpiteitä. Tämä vaikuttaisi merkittävästi EU:n markkinoiden toimintaan, vaarantaisi eurooppalaisten toimijoiden mahdollisuudet hankkia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia tuotteita/hyödykkeitä sekä heikentäisi EU:n toimenpiteiden uskottavuutta. Toiset jäsenvaltiot saattaisivat jättää toteuttamatta toimenpiteitä, joilla rajoitetaan muiden jäsenvaltioiden toteuttamien toimenpiteiden mahdollisia vaikutuksia metsäkatoon. Aloitteen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden toimitusketjut ovat kansainvälisiä ja hyvin usein maailmanlaajuisia. EU:n kokemukset toimitusketjuja koskevista monimutkaisista (esim. laitonta puunkorjuuta koskevaan lainsäädäntöön perustuvista) kysymyksistä osoittavat, että on välttämätöntä varmistaa toimijoille tasapuoliset toimintaedellytykset säätämällä vaatimuksista, jotka on täytettävä ennen tuotteiden (hyödykkeiden ja niistä saatujen tuotteiden) saattamista ensimmäistä kertaa EU:n markkinoille. Jos Euroopan tasolla sovellettavia sääntöjä ei ole, vastuulliset alan toimijat, jotka ovat valmiita varmistamaan toimitusketjujensa moitteettomuuden, joutuvat epäedulliseen kilpailuasemaan, kun taas kestämättömästä toiminnasta palkitaan. Vaikka ympäristöasiat kuuluvat EU:n ja jäsenvaltioiden jaetun toimivallan alaan, EU:n laajuiset toimenpiteet ovat näin ollen tarpeen, jotta voidaan varmistaa metsäkatoa ja metsien tilan heikkenemistä aiheuttamattomien toimitusketjujen yhdenmukainen tulkinta, lisätä kyseisten toimitusketjujen läpinäkyvyyttä sekä mahdollistaa toiminnan laajuuden myötä merkittävä vaikutus metsäkatoon. Siltä osin kuin tämä aloite kattaa sekä vapaaseen liikkeeseen luovutetut että unionin markkinoilta viedyt tavarat, unionin tason toimet olisivat tehokkaampia kuin kansallisen tason toimet, koska niillä ehkäistäisiin mahdolliset haitalliset vaikutukset sisämarkkinoiden toimintaan ja kauppaan liittyviin näkökohtiin. EU:n toimilla voidaan näin ollen täydentää ja vahvistaa jäsenvaltioiden kansallisia toimia. Jos EU:n tason toimia ei toteutettaisi, EU:n kulutukseen liittyvät metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen ongelmat jatkuisivat ja kärjistyisivät entisestään. Tämä voisi vaikuttaa haitallisesti maailman luonnon monimuotoisuuden suojeluun ja ilmastonmuutokseen liittyviin EU:n toimiin. •Suhteellisuusperiaate EU tehostaa tällä lainsäädäntöaloitteella metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjuntaan tähtääviä toimiaan laatimalla sääntelykehyksen, jonka on määrä olla kunnianhimoinen ja toteuttamiskelpoinen ja joka kannustaa siirtymään kestäviin toimitusketjuihin kaikissa tuottajamaissa niin EU:ssa kuin sen ulkopuolella. Näin EU:sta voisi tulla vakuuttava maailmanlaajuinen suunnannäyttäjä. Rahamääräiset vähimmäishyödyt riittävät selvästi kompensoimaan kustannukset. Aloite vastaa myös sen ongelman vakavuutta ja kiireellisyyttä, johon sillä pyritään puuttumaan, sekä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman painopisteitä. Tämän lainsäädäntöaloitteen tavoitteena on minimoida EU:n vaikutus metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen. Tavoite on määrä saavuttaa perustamalla porrastettu, pakollinen asianmukaisen huolellisuuden järjestelmä, joka perustuu metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmään ja jota käytetään yhdessä vertailuanalyysijärjestelmän kanssa. Kuten tuotteisiin liittyvää metsäkadon riskiä koskevassa asiakirjassa ”Impact Assessment related to minimizing the risk of deforestation and forest degradation associated with products placed on the EUmarket”, jäljempänä ’vaikutustenarviointi’, todettiin, näiden toimenpiteiden odotetaan vaikuttavan parhaiten EU-vetoisen metsäkadon hillitsemiseen ja olevan tehokkaampia kuin muut tämän aloitteen valmistelussa kartoitetut toimenpiteet. Vaikutustenarvioinnin tulokset osoittavat, että oikeudellisesti sitovat vaihtoehdot (kuten metsäkadon aiheuttamattomuuden vaatimus ja pakollinen asianmukainen huolellisuus) vaikuttaisivat paremmin kuin vapaaehtoiset toimenpiteet (kuten vapaaehtoinen asianmukainen huolellisuus, vapaaehtoiset merkinnät tai vapaaehtoinen yksityinen sertifiointi). Nämä havainnot saivat tukea avoimen julkisen kuulemisen tuloksista, kun ylivoimaisesti suurin osa sidosryhmistä – elinkeinoyhdistyksistä ja kansalaisjärjestöistä – kannatti pakollista asianmukaisen huolellisuuden järjestelmää. •Toimintatavan valinta Ehdotettu säädöstyyppi on asetus, koska on tarpeen varmistaa mahdollisimman pitkälle menevä yhdenmukaistaminen ja välttyä siltä, että eri jäsenvaltioissa noudatetaan eri vaatimuksia, mikä heikentäisi tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevaa perusperiaatetta. Asetuksella asetetaan sellaisenaan sovellettavia vaatimuksia kaikille toimijoille, mikä takaa tarvittavan oikeusvarmuuden ja täytäntöönpanomahdollisuudet yhdentyneillä markkinoilla koko EU:ssa. Asetuksella voidaan myös varmistaa, että velvoitteet pannaan täytäntöön samanaikaisesti ja samalla tavoin kaikissa 27 jäsenvaltiossa. Asetuksella voidaan myös vähentää aikataulujen epävarmuutta, jota tyypillisesti liittyisi direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä alalla, jolla aikaan ja oikeusvarmuuteen liittyvät kysymykset ovat olennaisen tärkeitä markkinoiden ennakoidun kasvun ja yleisemmin markkinadynamiikan muutosten vuoksi. Välineen on myös suunniteltu olevan tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottava dynaaminen järjestelmä, jonka avulla voidaan mukautua markkinoiden kehitykseen sekä uuteen tietoon ja tieteelliseen näyttöön. Tätä varten komissiolle on määrä antaa tiettyjä valtuuksia, joiden nojalla voidaan laatia täytäntöönpanotoimenpiteitä muun muassa maiden vertailuanalyysin tulosten julkistamiseksi ja asetuksen soveltamisalaan kuuluvien hyödykkeiden luettelon tarkistamiseksi. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Tämä aloite perustuu puutavara-asetuksen ja FLEGT-asetuksen toimivuustarkastuksen tuloksiin. Tarkastukset tehtiin samanaikaisesti tätä asetusta koskevan vaikutustenarvioinnin kanssa. Puutavara-asetuksen toimivuustarkastus osoitti, että puutavara-asetus on parantanut tilannetta kolmansissa maissa, myös maissa, jotka ovat päättäneet olla osallistumatta FLEGT-kumppanuussopimusmenettelyihin. EU:n tärkeimmät kauppakumppanit ovat toteuttaneet toimia, joilla ne pyrkivät vahvistamaan metsähallintojärjestelmiään ja vähentämään laitonta puunkorjuuta puutavara-asetuksen vaatimusten täyttämiseksi. Vaikka puutavara-asetusta ovatkin haitanneet monet suunnitteluun liittyvät puutteet ja täytäntöönpanon haasteet, siitä on saatu myönteisiä tuloksia sekä vaikuttavuuden että tehokkuuden osalta. Sen maailmanlaajuisen kattavuuden ansiosta EU:lla on hyvä perusta tiiviille yhteistyölle muiden kuluttajamaiden kanssa. Muut kuluttajamaat ja kauppakumppanit eri puolilla maailmaa ovat toteuttaneet puutavara-asetusta vastaavia sääntelyratkaisuja. Tämä on erityisen tärkeää pitää mielessä metsäkatoa koskevassa laajemmassa asiayhteydessä, sillä se osoittaa, että EU voi vaikuttaa ja näyttää tietä maailmanlaajuisesti, vaikka sen markkinaosuus supistuukin.

Vaikka puutavara-asetuksen täytäntöönpano on ollut haasteellista, toimivuustarkastuksen tulokset osoittavat, että asetusta varten omaksuttu lähestymistapa, asianmukainen huolellisuus, antaa joustavuutta vastata uusiin ja tuleviin haasteisiin, jotka liittyvät laittomaan puunkorjuuseen ja laittomiin maankäytön muutoksiin. Kaikille EU:hun sijoittautuneille toimijoille asetettu yleinen vaatimus (asianmukainen huolellisuus) myös mahdollistaa sen, että asetus on joustava suhteessa kaupankäyntitapojen muutoksiin ja maiden riskiprofiilien muutoksiin. Ehdotettuun vaihtoehtoon integroidaan puutavara-asetuksella luotu kehys, ja sitä parannetaan. Sen vuoksi puutavara-asetus on määrä kumota. Puutavara-asetuksella käyttöön otettua asianmukaista huolellisuutta koskevaa menettelyä mukautetaan ja parannetaan tällä asetuksella ottamalla käyttöön uusia ominaisuuksia, kuten asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus (4 artikla), maantieteellisiä tietoja koskeva vaatimus tai geopaikannus, jolla yhdistetään hyödykkeet ja tuotteet maa-alueeseen, jolla ne on tuotettu (9 artikla), tullin kanssa tehtävän yhteistyön lisääminen (14–24 artikla), tarkastuksen vähimmäistasot (14 artikla) sekä maiden vertailuanalyysi (25–26 artikla). FLEGT-asetuksen toimivuustarkastuksessa vahvistettiin vapaaehtoisten FLEGT-kumppanuussopimusten saavutukset sidosryhmien osallistumisen lisäämisessä ja metsähallinnon puitteiden parantamisessa kumppanimaissa. Samalla siinä tuotiin kuitenkin esiin useita asetuksessa olevia puutteita. Siinä todettiin myös, että on vain vähän näyttöä siitä, että vapaaehtoisten kumppanuussopimusten avulla olisi yleisesti ottaen vähennetty laitonta puunkorjuuta. Asetuksella perustettu EU:n järjestelmä saattaa olla tehokas väline EU:n toimijoille säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten alentamiseksi, mutta sen tärkeimmän täytäntöönpanovälineen eli vapaaehtoisten kumppanuussopimusten tulokset ovat jääneet puuttumaan. Yksi suurimmista FLEGT-asetukseen liittyvistä ongelmista on se, että EU:n tärkeimpiä kauppakumppaneita ei ole kiinnostanut FLEGT-kumppanuussopimusmenettelyihin osallistuminen, vaan vapaaehtoinen kumppanuussopimusjärjestelmä kattaa vain 3 prosenttia EU:hun tuotavasta puutavarasta. Runsaat 15 vuotta sen jälkeen, kun FLEGT-toimintasuunnitelmassa luotiin vuonna 2003 perusta näille menettelyille, vain yhdellä niistä 15 maasta, joiden kanssa EU on tehnyt vapaaehtoisen kumppanuussopimuksen, on käytössään toimiva FLEGT-lupajärjestelmä ja vain yksi EU:n kymmenestä tärkeimmästä puukauppakumppanista osallistuu vapaaehtoista kumppanuussopimusta koskevaan menettelyyn. Euroopan unionin tekemien kahdenvälisten sitoumusten noudattamiseksi ja niiden kumppanimaiden kanssa saavutetun edistyksen ylläpitämiseksi, joilla on käytössä toimiva järjestelmä (FLEGT-lupia myönnetään), tähän asetukseen on sisällytetty säännös, jonka mukaan FLEGT-luvan kattaman puun katsotaan täyttäneen laillisuutta koskevan vaatimuksen. Jotkin vapaaehtoisen kumppanuussopimuksen osat voitaisiin mahdollisuuksien mukaan ja kumppanien suostumuksella integroida erityisiin yhteistyöohjelmiin, kuten metsäkumppanuuksiin tai muihin ohjelmiin metsähallinnon tukemiseksi. •Sidosryhmien kuuleminen Komission vuonna 2020 toteuttamaan avoimeen julkiseen kuulemiseen saatiin lähes 1,2 miljoonaa vastausta. Valtaosa sidosryhmistä oli yhtä mieltä siitä, että tarvitaan EU:n tason toimia, joilla vähennetään EU:n vaikutusta maailmanlaajuiseen metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen. Useimmat sidosryhmät olivat yhtä mieltä myös siitä, että on EU:lle on vahvistettava oma metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmä, jotta voidaan toteuttaa politiikkatoimia. Politiikkatoimien osalta avoimessa julkisessa kuulemisessa kannatettiin vahvasti oikeudellisesti sitovia vaihtoehtoja (metsäkatoa aiheuttamattomuuden vaatimus, pakollinen asianmukainen huolellisuus, pakollinen julkinen sertifiointi jne.), kun taas ei-sitovien vapaaehtoisten toimenpiteiden, kuten vapaaehtoisen asianmukaisen huolellisuuden, vapaaehtoisten merkintöjen tai vapaaehtoisen yksityisen sertifioinnin, katsottiin olevan tehottomia. Ylivoimaisesti suurin osa sidosryhmistä – elinkeinoyhdistyksistä ja kansalaisjärjestöistä – kannatti pakollista asianmukaisen huolellisuuden järjestelmää, vaikkakin niillä oli erilaisia näkemyksiä siitä, minkälainen sen olisi oltava. Sidosryhmien kuulemisten yksityiskohtaiset päätelmät ja alustavaa vaikutustenarviointia koskeva palaute, avoimen julkisen kuulemisen tulokset sekä sidosryhmien kohdennetun kuulemisen tulokset esitetään vaikutustenarvioinnin liitteessä 2. Tässä aloitteessa keskitytään metsiin, kuten vuoden 2019 tiedonannossa, Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa, vuoteen 2030 ulottuvassa EU:n biodiversiteettistrategiassa ja Pellolta pöytään -strategiassa ilmoitettiin. Euroopan parlamentti ja kansalaisjärjestöt puolsivat muiden ekosysteemien sisällyttämistä aloitteeseen. Voimassa olevasta lainsäädännöstä saatujen kokemusten perusteella tällaista soveltamisalan laajentamista pidettiin ennenaikaisena, koska käytännön kokemuksen puute heikentäisi arvioitujen politiikkatoimien vaikuttavuutta ja täytäntöönpanokelpoisuutta. Varhaisessa uudelleentarkastelussa on kuitenkin määrä arvioida, onko tarpeen ja mahdollista ulottaa aloitteen soveltamisala kattamaan myös muita ekosysteemejä. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Komissio teki eri vaihtoehtojen analysoinnin tueksi ulkopuolisten asiantuntijoiden kanssa tukisopimuksen kahdesta tutkimuksesta. Toinen tutkimus on vaikutustenarviointi ”Impact assessment on demand side measures to address deforestation” ja toinen toimivuustarkastusta koskeva tutkimus ”Support study for a Fitness Check of the EUTR and FLEGT Regulation”. Näistä tutkimuksista saatiin osa niistä analyyseista ja tiedoista, joihin vaikutustenarvioinnissa ja myös tässä asetuksessa esitetyt toimintavaihtoehdot perustuvat. Aloitteen perustana ovat myös tulokset, jotka on saatu kolmannesta, sertifiointi- ja todentamisjärjestelmiä koskevasta tutkimuksesta ”Certification and Verification Schemes in the Forest Sector and for Wood-based Products”, joka on toteutettu samanaikaisesti vaikutustenarvioinnin kanssa. Komissio hyödynsi myös komission asiantuntijaryhmän / maailman metsien suojelua ja ennallistamista käsittelevän sidosryhmäfoorumin kokouksista saatuja tietoja sekä puutavara-asetuksesta ja FLEGT-asetuksesta saatuja kokemuksia. Tätä lainsäädäntöaloitetta koskeva etenemissuunnitelma käynnistettiin helmikuussa 2020, minkä jälkeen ryhmä kokoontui yhdeksän kertaa eri kokoonpanoissa. Kokousten yhteydessä pidettiin neljä työpajaa, joissa kerättiin näkemyksiä vaikutustenarvioinnissa tarkastelluista toimintavaihtoehdoista. Edellä mainittujen asian tueksi tehtyjen tutkimusten, asiantuntijaryhmän kokousten ja sidosryhmien kuulemisten lisäksi komissio on kiinnittänyt erityistä huomiota suosituksista komissiolle EU:n oikeudellisesta kehyksestä EU-vetoisen maailmanlaajuisen metsäkadon pysäyttämiseksi ja sen suunnan kääntämiseksi 22. lokakuuta 2020 annettuun Euroopan parlamentin päätöslauselmaan (2020/2006(INL)) sekä EU:n neuvoston ilmaisemiin kantoihin, erityisesti vuoden 2019 tiedonantoa koskeviin neuvoston päätelmiin. •Vaikutustenarviointi Valmistelevassa vaikutustenarvioinnissa tehdyssä alustavassa toteutuskelpoisuuden arvioinnissa tarkasteltiin kaikkiaan 17 politiikkatoimenpidettä. Tämä alustava luettelo mahdollisista toimenpiteistä kattoi monenlaisia mahdollisia toimia, sekä sääntelyyn liittyviä että muita välineitä. Toteutuskelpoisuuden arvioinnissa tarkasteltiin kutakin politiikkatoimenpidettä monien eri kriteerien valossa. Kriteerejä olivat muun muassa oikeudellinen, tekninen ja poliittinen toteutettavuus ja oikeasuhteisuus, toimenpiteiden mahdollinen vaikuttavuus ja tehokkuus sekä sidosryhmiltä, EU:n jäsenvaltioilta ja kolmansilta mailta saatu palaute. Toteutuskelpoisuuden arvioinnin perusteella valittiin seuraavat viisi toimintavaihtoehtoa, joita tarkasteltiin yksityiskohtaisemmin: 1) parannettu pakollinen asianmukaisen huolellisuuden menettely; 2) vertailuanalyysijärjestelmä ja luettelo sääntöjä rikkovista toimijoista yhdistettynä porrastettuun ja parannettuun pakolliseen asianmukaisen huolellisuuden järjestelmään; 3) pakollinen julkinen sertifiointi yhdistettynä asianmukaisen huolellisuuden lisäämistä koskevaan vaatimukseen; 4) pakolliset merkinnät yhdistettynä asianmukaisen huolellisuuden lisäämistä koskevaan vaatimukseen; 5) EU:n markkinoille saattamista koskeva metsäkadon aiheuttamattomuuden vaatimus, jonka tukena on vertailuanalyysijärjestelmä ja maakohtaisten lomakkeiden järjestelmä. Kaikki tarkastellut toimintavaihtoehdot perustuvat seuraaviin yhteisiin osatekijöihin: 1) FAO:n määritelmään perustuva metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmä, jonka mukaisia tuotteiden on oltava; ja lisäedellytys, jonka mukaan tuotteiden on oltava laillisia tuotantomaan lainsäädännön mukaan; 2) soveltamisalaan kuuluva tuotevalikoima, jota tarkastellaan uudelleen ja päivitetään säännöllisesti. Se koostuu hyödykkeistä, joiden osalta EU aiheuttaa epäsuorasti eniten metsäkatoa (naudanliha, palmuöljy, soija, puu, kaakao ja kahvi), ja niihin liittyvistä tuotteista; 3) kielto, joka koskee sellaisten hyödykkeiden ja tuotteiden saattamista EU:n markkinoille, jotka liittyvät metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen ja joita ei ole tuotettu tuottajamaissa sovellettavan ja asiaan liittyvän lainsäädännön mukaisesti. Vaihtoehdot 2–4 yhdistetään pakolliseen asianmukaista huolellisuutta koskevaan, vaihtoehdon 1 mukaiseen vaatimukseen. Parhaaksi arvioitiin vaihtoehto 2. Siinä yhdistetään asianmukaista huolellisuutta koskeva vaatimus ja maiden vertailuanalyysijärjestelmä, jossa maat luokitellaan ottaen huomioon asianomaisiin hyödykkeisiin liittyvä metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen sekä kriteerit, jotka liittyvät maiden sitoutumiseen metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjuntaan. Maiden luokkia on kolme: alhaisen, keskimääräisen ja suuren riskin maat. Toimijoiden ja jäsenvaltioiden viranomaisten velvoitteet vaihtelevat tuotantomaan riskitason mukaan. Alhaisen riskin maihin sovelletaan yksinkertaistettuja asianmukaisen huolellisuuden velvoitteita ja suuren riskin maihin tehostettua valvontaa. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon odotetaan ehkäisevän metsäkatoa, jota EU:n kulutus ja tuotanto aiheuttaa asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kuuden hyödykkeen osalta. Ennakoituna hyötynä odotetaan, että vuosittain runsaat 71 920 metsähehtaaria säästyy EU-vetoiselta metsäkadolta ja metsien tilan heikkenemiseltä vuoteen 2030 mennessä. Näin myös EU:n kulutuksen ja tuotannon asianomaisten hyödykkeiden osalta aiheuttamat hiilipäästöt ilmakehään vähenevät vähintään 31,9 miljoonalla tonnilla vuosittain, mikä voi tuottaa vähintään 3,2 miljardin euron vuotuiset säästöt. Lisäksi tämän vaihtoehdon odotetaan edistävän ratkaisevasti luonnon monimuotoisuuden suojelua, joka puolestaan kytkeytyy vahvasti ilmastonmuutoksen ehkäisemiseen. Tämän vaihtoehdon odotetaan myös edistävän EU:n toimille asetettujen tavoitteiden saavuttamista eli tasapuolisten toimintaedellytysten luomista EU:n markkinoilla toimiville yrityksille; metsäkatoon tai metsien tilan heikkenemiseen liittyvistä toimitusketjuista peräisin olevien tuotteiden kulutuksen minimoimista sekä laillisten ja metsäkatoa aiheuttamattomien hyödykkeiden ja tuotteiden kysynnän ja kaupan lisäämistä EU:ssa. Asianomaisia hyödykkeitä tuottaville pienviljelijöille voi aiheutua sopeutumisongelmia. Tämän lievittämiseksi ehdotetaan aikarajaksi vuotta 2020, sillä suurin osa tällä hetkellä kaupan olevista tuotteista on hankittu ennen vuotta 2020 tuotantokäyttöön otetulta maalta. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

Tällä asetuksella on määrä luoda tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n markkinoilla toimiville yrityksille. Tavanomaista kestävämpää tuotantoa harjoittavien ja läpinäkyviä toimitusketjuja käyttävien tuottajien odotetaan koostaan riippumatta kasvattavan osuuttaan EU:n markkinoista ja parantavan kilpailukykyään verrattuna metsäkatoa aiheuttaviin tuottajiin. Eniten kustannuksia asianmukaisen huolellisuuden velvoitteiden täyttämisestä aiheuttavat toimitusketjujen monimutkaisuus ja hankintamaahan liittyvät riskit, ei yritysten koko. Asianmukaista huolellisuutta koskevien menettelyjen toteuttaminen (ja tarvittaessa toimitusketjujen vaihtaminen) voi olla haasteellisempaa pk-yrityksille, mutta toimijat ja kauppaa käyvät, jotka ovat pk-yrityksiä ja valitsevat alhaisen riskin toimitusketjuista peräisin olevia tuotteita, voivat asianmukaista huolellisuutta noudattamalla ja vertailuanalyysien ansiosta hyötyä edullisemmasta asianmukaista huolellisuutta koskevasta yksinkertaistetusta menettelystä. Ehdotukseen sisältyy ”tieto- ja viestintäjärjestelmä” (29 artikla), joka mahdollistaa tietojen sähköisen käsittelyn sekä toimivaltaisten viranomaisten kesken että näiden ja talouden toimijoiden välillä. Järjestelmä helpottaa ja selkeyttää toimijoiden velvollisuuksia sekä toimivaltaisten viranomaisten toteuttamaa täytäntöönpanon valvontaa. •Perusoikeudet Ehdotettu toimintavaihtoehto edellyttää, että tuotteet on tuotettu metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmän ja tuotantomaan lainsäädännön mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että tuotantomaassa sovellettava (sekä kansallinen että kansainvälinen) työ-, ympäristö- ja ihmisoikeuslainsäädäntö on otettava huomioon arvioitaessa, ovatko tuotteet tämän aloitteen mukaisia. Tähän sisältyvät alkuperäiskansojen oikeudet, minkä odotetaan osaltaan edistävän heikossa asemassa olevien paikallisyhteisöjen oikeuksien suojelua. Unionin tasolla ehdotus on Euroopan unionin perusoikeuskirjan ja erityisesti sen 2 artiklan (oikeus elämään), 8 artiklan (henkilötietojen suoja), 16 artiklan (elinkeinovapaus), 17 artiklan (omistusoikeus) ja 37 artiklan (ympäristönsuojelu) mukainen. Tässä lainsäädäntöehdotuksessa noudatetaan perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan seuraavia määräyksiä: ”perusoikeuskirjassa tunnustettujen oikeuksien ja vapauksien käyttämistä voidaan rajoittaa ainoastaan lailla sekä kyseisten oikeuksien ja vapauksien keskeistä sisältöä kunnioittaen. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti rajoituksia voidaan säätää ainoastaan, jos ne ovat välttämättömiä ja vastaavat tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia.” Ympäristönsuojelun korkean tason takaaminen ja ympäristön laadun parantaminen ovat perusoikeuskirjassa erityisesti tunnustettuja yleisen edun mukaisia tavoitteita, joilla voidaan perustella muiden perusoikeuksin rajoittaminen. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Tähän ehdotukseen liittyvässä rahoitusselvityksessä esitetään sen vaikutukset talousarvioon ja henkilö- ja hallintoresursseihin. Asetuksen toteuttamiseen ja täytäntöönpanoon lasketaan tarvittavan viiden ensimmäisen voimassaolovuoden aikana (alustavasti vuosiksi 2023–2027) yhteensä 16 519 000 euroa. Tähän sisältyvät monivuotisen rahoituskehityksen (MRK) otsakkeeseen 7 kuuluvat 6 650 000 euron määrärahat henkilöresursseja varten (ympäristöasioiden pääosastoon viisi lisätyöntekijää asetuksen täytäntöönpanoon ja kansainvälisen yhteistyön toteuttamiseen, kansainvälisten kumppanuuksien pääosastoon kaksi lisätyöntekijää asiaan liittyvää yhteistyötä ja kehittämistä varten ja verotuksen ja tulliliiton pääosastoon yksi työntekijä tullivelvoitteiden täytäntöönpanoon) ja muita hallintokuluja varten. Siihen sisältyvät myös MRK:n otsakkeeseen 3 kuuluvat 9 869 000 euron määrärahat. Viimeksi mainituilla tuetaan erilaisia säännöksiin liittyviä täytäntöönpanotehtäviä, joita komission yksiköt suorittavat vuosina 2022–2027, sekä hankintoja ja mahdollisia hallinnollisia järjestelyjä. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Jäsenvaltioiden viranomaiset (erityisesti 3 luvussa kuvatut toimivaltaiset viranomaiset) ovat vastuussa tämän asetuksen täytäntöönpanon valvonnasta. Tätä varten niiden on laadittava tarkastussuunnitelmat, joissa noudatetaan riskiperusteista lähestymistapaa ja otetaan huomioon maiden vertailuanalyysijärjestelmän avulla määritetty riskitaso. Ehdotuksen 20 artiklan mukainen raportointijärjestelmä perustuu puutavara-asetuksesta saatuihin kokemuksiin, ja sillä pyritään parantamaan jäsenvaltioiden seurantatoimien arviointia, tarkastusten sisältöä ja laatua sekä niiden seurantaa. Järjestelmää olisi tarkasteltava uudelleen kolmen vuoden täysipainoisen toiminnan jälkeen, jotta voidaan tunnistaa ongelmia ja mahdollisuuksia parannuksiin, ja sen jälkeen viiden vuoden välein. Ehdotuksen 32 artiklassa säädetään erityisesti, että ensimmäisessä uudelleentarkastelussa olisi arvioitava, onko tarpeen ja mahdollista ulottaa asetuksen soveltamisala muihin ekosysteemeihin. Lisäksi komissio toteuttaa viimeistään kahden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta liitteen 1 ensimmäisen uudelleentarkastelun tieteellisen näytön tuottamien tietojen perusteella. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset · 1 artikla: Kohde ja soveltamisala Ehdotuksen 1 artiklan 1 kohdassa esitetään asetuksen aineellinen soveltamisala määrittelemällä ”asianomaiset hyödykkeet” (eli nautaeläimet, kaakao, kahvi, palmuöljy, soija ja puu) sekä asianomaiset tuotteet (eli liitteessä I luetellut tuotteet, jotka sisältävät asianomaisia hyödykkeitä, joita on käytetty niiden ravintona tai jotka on tehty käyttäen niitä), joihin tätä asetusta sovelletaan. Siinä myös selvennetään, että asetusta sovelletaan yhtäläisesti unionin markkinoille saattamiseen ja niillä saataville asettamiseen sekä unionista vientiin. Artiklan 2 kohdassa selvennetään asetuksen ajallista soveltamista ja vahvistetaan, että sitä ei sovelleta unionin markkinoille saatettuihin tai niiltä vietyihin asianomaisiin hyödykkeisiin ja tuotteisiin, jotka on tuotettu ennen 36 artiklassa säädettyä voimaantulopäivää. ·2 artikla: Määritelmät Ehdotuksen 2 artiklassa vahvistetaan määritelmät, joita käytetään muualla asetuksen artiklaosassa. Niihin kuuluvat säädöksen keskeisen tavoitteen toteuttamiseen tarvittavat määritelmät (1–8 kohta) esim. seuraaville: metsäkato, metsä, viljelmät, metsäkatoa aiheuttamaton ja tuotettu. Määritelmät perustuvat mahdollisuuksien mukaan käsitteisiin, jotka on luotu kansainvälisellä tasolla, erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestössä (FAO).

Metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmän käyttöönotto on yksi tärkeimmistä ehdotettuun asetukseen tehdyistä uudistuksista suhteessa puutavara-asetukseen. Vaikutustenarvioinnin tulokset osoittavat, että yhteisen vaatimuksen asettamisen tuotteille ja hyödykkeille niiden tuotantomaasta riippumatta odotetaan tehostavan politiikkatoimia ehkäisemällä laillista metsien hävitystä koskevien säännösten porsaanreikiä ja helpottamalla täytäntöönpanoa etävalvonnan avulla. Lisäksi metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmän odotetaan estävän väärien kannustimien luomista kumppanimaille, joita saattaisi houkuttaa ympäristönormien lieventäminen tuotteiden EU:hun pääsyn helpottamiseksi siinä tapauksessa, että ehdotuksessa säädettäisiin vain laillisuusvalvonnasta. Metsäkadon aiheuttamattomuuden määritelmässä asetetaan aikarajaksi 31. joulukuuta 2020 siten, että asetuksen soveltamisalaan kuuluvien hyödykkeiden ja tuotteiden ei sallita saapua EU:n markkinoille eikä lähteä niiltä, jos ne on tuotettu metsäkadon tai metsien tilan heikkenemisen kohteena olevalla maalla mainitun päivän jälkeen. Ehdotetun päivämäärän ansiosta voidaan minimoida toimitusketjujen häiriöt ja mahdolliset haitalliset vaikutukset kumppanimaissa. Se vastaa esimerkiksi kestävän kehityksen tavoitteisiin sisältyviä kansainvälisiä sitoumuksia metsäkadon pysäyttämiseksi (tavoite 15.2.). Muut määritelmät (9–30 kohta) koskevat velvollisia tahoja ja säänneltyjä toimia, kuten toimijaa, kauppaa käyvää, markkinoille saattamista, markkinoilla saataville asettamista jne. Ne perustuvat mahdollisimman pitkälti EU:n oikeuden asiaan liittyvässä sisämarkkina- ja tullilainsäädännössä jo olemassa oleviin käsitteisiin, ja niissä puututaan myös tiettyihin puutavara-asetuksen täytäntöönpanossa esiin tulleisiin seikkoihin. Määritelmiä on muutettu jossain määrin vaikutustenarvioinnin perusteella. Muutoksilla pyritään parantamaan niiden oikeudellista tarkkuuta ja ottamaan huomioon EU:n lainsäädännön kehitys. ·3 artikla: Kielto Ehdotuksen 3 artikla on asetuksen kulmakivi, jossa esitetään selkeästi kielto saattaa unionin markkinoille tai asettaa niillä saataville tai viedä unionista sellaisia asetuksen soveltamisalaan kuuluvia asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita, jotka eivät ole tämän asetuksen mukaisia. Lisäksi selvennetään, että asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus on aina tarpeen harjoitettaessa tällaista kaupallista toimintaa. Viittaukset metsäkatoon a alakohdassa ja laillisuuteen b alakohdassa ovat tarpeen, jotta asetuksen päätavoitteita voidaan käsitellä kattavasti. Artiklan c alakohdassa säädetty kielto täydentää muita kieltoja luomalla yleisen velvoitteen toimittaa asianmukaista huolellisuutta koskevat vakuutukset saatettaessa asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita markkinoille. Tällä kiellolla varmistetaan, että toimijat tiedostavat velvoitteensa noudattaa asianmukaista huolellisuutta ja että niitä estetään laiminlyömästä asianmukaista huolellisuutta koskevia menettelyjä. Puutavara-asetuksesta saatujen kokemusten perusteella tämä vaatimus helpottaa täytäntöönpanon valvontaa ja mahdollistaa tarvittaessa oikeudelliset toimet rikkomusten korjaamiseksi tai niistä rankaisemiseksi. ·4 artikla: Toimijoiden velvoitteet Asetuksen 4 artiklassa määritellään asetuksen mukaiset toimijoiden velvoitteet. Siinä kuvataan asianmukaista huolellisuutta koskeva menettely, joten se toimii toimijoiden velvoitteita koskevana yleisenä sääntönä. Artiklan 1 kohdassa toimijoille asetetaan velvoite noudattaa asianmukaista huolellisuutta kaikkien asianomaisten hyödykkeiden ja tuotteiden osalta 3 artiklan a ja b alakohdassa säädetyn kiellon noudattamisen varmistamiseksi sekä toimittaa asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus ennen mainittujen hyödykkeiden ja tuotteiden saattamista unionin markkinoille tai vientiä unionin markkinoilta. Asianmukaista huolellisuutta koskevassa vakuutuksessa vaadittavat tiedot esitetään liitteessä II. Artiklan 2 kohdassa esitetään erityinen menettely, jota käytetään asianmukaista huolellisuutta koskevien vakuutusten toimittamiseen. Kun toimija on todennut, että asianomainen hyödyke tai tuote on asetuksen mukainen, sen on toimitettava asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus tietojärjestelmään (ks. 31 artikla) ennen hyödykkeen tai tuotteen saattamista markkinoille. Vapaaseen liikkeeseen tai vientiin luovutettavien asianomaisten hyödykkeiden ja tuotteiden tulli-ilmoituksessa on viitattava asianmukaista huolellisuutta koskevaan vakuutukseen, mikä mahdollistaa tarvittavan tiiviin yhteistyön tulliviranomaisten ja toimivaltaisten viranomaisten välillä. Artiklan 3 kohdan mukaan toimijat ottavat vastuun tuotteiden vaatimustenmukaisuudesta laatimalla asianmukaista huolellisuuta koskevan vakuutuksen. Artiklan 4 kohdassa edellytetään nimenomaisesti, että toimijat pidättyvät markkinoille saattamisesta tai maasta viennistä, jos ne eivät ole toimittaneet etukäteen asianmukaista huolellisuutta koskevaa vakuutusta. Artiklan 5 kohdassa vahvistetaan sama velvoite, jos 1) asianomaiset tuotteet tai hyödykkeet eivät täytä metsäkadon aiheuttamattomuuden tai laillisuuden vaatimusta, tai 2) jos asianmukaista huolellisuutta koskevassa selvityksessä on todettu, että vaatimustenvastaisuuden riski ei ole merkityksettömän alhainen tai 3) jos asianmukaista huolellisuutta koskevaa menettelyä ei ole saatettu päätökseen. Artiklan 6 kohdassa velvoitetaan toimijat toteuttamaan toimenpiteitä ja ilmoittamaan toimivaltaisille viranomaisille, jos uusia tietoja tulee saataville sen jälkeen, kun asianmukaista huolellisuutta koskeva menettely on saatettu päätökseen ja vakuutus on toimitettu. ·6 artikla: Kauppaa käyvien velvoitteet Tässä asetuksessa, samoin kuin puutavara-asetuksessa, kauppaa käyvällä tarkoitetaan ”luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka harjoittaa kaupallista toimintaa asettamalla asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita saataville unionin markkinoilla” (2 artiklan j alakohta). Kauppaa käyviin sovelletaan yleensä lievempiä velvoitteita kuin toimijoihin, sillä kauppaa käyvä voi myydä ainoastaan jo markkinoille saatettuja asianomaisia hyödykkeitä tai tuotteita. Kauppaa käyvillä ja etenkin suurilla kauppaa käyvillä on kuitenkin huomattava vaikutus toimitusketjuihin ja tärkeä rooli sen varmistamisessa, että asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet ovat metsäkatoa aiheuttamattomia. Tässä artiklassa erotetaan sen vuoksi toisistaan velvoitteet, joita sovelletaan suuriin kauppaa käyviin, jotka eivät ole pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jäljempänä ’pk-yritykset’, ja velvoitteet, joita sovelletaan kauppaa käyviin, jotka ovat pk-yrityksiä. Artiklan 2 ja 3 kohdan mukaan kauppaa käyvien, jotka ovat pk-yrityksiä, on kerättävä toimittajiaan ja asiakkaitaan koskevat tiedot, säilytettävä nämä tiedot vähintään viiden vuoden ajan ja asetettava ne pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten saataville. Tämän vaatimuksen arvioidaan aiheuttavan vain vähäisiä kustannuksia, koska tällaisten tietojen voidaan olettaa kuuluvan tavanomaiseen liiketoimintaan. Kauppaa käyvien, jotka ovat pk-yrityksiä, odotetaan myös toteuttavan toimia ja ilmoittavan toimivaltaisille viranomaisille, jos niiden hyödykkeiden ja tuotteiden vaatimustenvastaisuudesta tulee saataville uutta tietoa (4 kohta). Toisaalta suuriin kauppaa käyviin, jotka eivät ole pk-yrityksiä, sovelletaan samoja velvoitteita kuin toimijoihin (5 kohta). Suurten kauppaa käyvien on sen vuoksi toimitettava 4 artiklan mukainen asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus, jolloin ne joutuvat vastuuseen siitä, että asianomainen hyödyke tai tuote on tämän asetuksen mukainen. Niihin sovelletaan myös samaa asianmukaista huolellisuutta koskevaa menettelyä kuin toimijoihin: tietojen keräämisen lisäksi niiden on toteutettava 10 artiklan mukainen riskinarviointi ja tarvittaessa 10 artiklan mukainen riskin vähentäminen. Kauppaa käyvät, jotka ovat pk-yrityksiä, vapautetaan näistä velvoitteista. Suuriin kauppaa käyviin sovelletaan myös samoja 15 artiklan mukaisia tarkastuksia kuin toimijoihin, kun taas kauppaa käyviin, jotka ovat pk-yrityksiä, sovelletaan 16 artiklassa säädettyjä tarkastuksia. ·8 artikla: Asianmukainen huolellisuus Asetuksen 8 artiklassa kuvataan asianmukaista huolellisuutta koskeva menettely, jonka toteuttamiseen toimijat velvoitetaan 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja kauppaa käyvät, jotka eivät ole pk-yrityksiä, 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Kaikissa asianmukaista huolellisuutta koskevissa menettelyissä olisi varmistettava, että vaatimustenvastaisten asianomaisten hyödykkeiden tai tuotteiden EU:n markkinoille saattamisen tai EU:n markkinoilta viennin riski on merkityksettömän alhainen. Asianmukaisen huolellisuuden menettelyn ensimmäisessä vaiheessa toimijoiden ja kauppaa käyvien, jotka eivät ole pk-yrityksiä, on tätä varten kerättävä kaikki asiaan liittyvät (9 artiklassa mainitut) tiedot. Menettelyn toisessa vaiheessa niiden on keräämiensä tietojen perusteella tunnistettava ja arvioitava riski siitä, että asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet eivät mahdollisesti ole asetuksen vaatimusten (10 artiklan 1–4 kohta ja 10 artiklan 6 kohta) mukaisia. Menettelyn kolmannessa vaiheessa niiden on tarvittaessa pienennettävä kyseisiä riskejä riittävästi siten, että ne saadaan merkityksettömän alhaiselle tasolle (10 artiklan 5 kohta). Asianmukaista huolellisuutta on noudatettava aina ennen kuin asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet saatetaan EU:n markkinoille tai viedään EU:n markkinoilta. Jos riskinarvioinnissa todetaan, että EU:n markkinoille saapuvien hyödykkeiden tai tuotteiden vaatimustenvastaisuuden riski ei ole merkityksettömän alhainen, toimijan on toteutettava riskiä vähentäviä toimenpiteitä, jotka ovat riittäviä riskin pienentämiseksi merkityksettömän alhaiselle tasolle. Jos sovellettavaa lainsäädäntöä tai muita asiaan liittyviä tietoja ei ole saatavilla, riskiä ei voida täysin arvioida eikä sitä sen vuoksi voida pienentää merkityksettömän alhaiselle tasolle. Jos riskiä ei voida pienentää merkityksettömän alhaiselle tasolle, toimija ei saa saattaa asianomaisia hyödykkeitä tai tuotteita EU:n markkinoille (10 artiklan 1 kohta). ·9 artikla: Tiedonantovaatimukset Merkittävä uudistus suhteessa puutavara-asetukseen on 9 artiklaan sisältyvä maantieteellisiä tietoja koskeva velvoite, jonka mukaan toimijoiden on kerättävä maantieteelliset koordinaatit (tai tehtävä geopaikannus leveyspiirin ja pituuspiirin avulla) kaikista maa-alueista, joilla asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet on tuotettu. Koska metsäkato liittyy maankäytön muutokseen, metsäkadon seuranta edellyttää, että maa-alueesta, jolla EU:n markkinoille saatettava tai EU:n markkinoilta vietävä hyödyke tai tuote on viljelty tai kasvatettu, on saatavilla tarkat tiedot. Kun vaatimuksena on sen maa-alueen tai tilan ilmoittaminen, jolla hyödyke on tuotettu, voidaan käyttää satelliittikuvia ja -paikannusta, jotka ovat yleisesti saatavilla olevia ja vapaasti käytettäviä digitaalisia välineitä, joilla voidaan tarkastaa, onko tuote tai hyödyke vaatimustenmukainen vai ei. Maa-aluetta koskevat maantieteelliset tiedot ja satelliittiseuranta muodostavat kentällä testatun yhdistelmän, jolla on jo pystytty hillitsemään metsäkatoa tietyllä alueella. Sen odotetaan parantavan poliittisten toimien vaikuttavuutta sekä vaikeuttavan toimitusketjuihin liittyvien petosten toteuttamista ja helpottavan niiden havaitsemista. Unioni on kehittänyt omaa satelliittiperusteista paikannus-, navigointi- ja ajanmääritysteknologiaansa (EGNOS/Galileo) ja myös oman maanhavainnointi- ja seurantajärjestelmänsä (Copernicus). Sekä EGNOS/Galileo että Copernicus tarjoavat kehittyneitä palveluja, jotka tuottavat merkittäviä taloudellisia hyötyjä julkisen ja yksityisen sektorin käyttäjille. Näin ollen EGNOS/Galileoa ja Copernicus-järjestelmää käyttämällä saadut satelliittikuvat ja -paikannus voivat olla osana vaatimuksenmukaisuustarkastuksissa käytettäviä tietoja. Teollisuus ja sertifiointiorganisaatiot käyttävät jo nyt maantieteellisiä tietoja, joilla yhdistetään tuotteet ja maa-alueet, joilla ne on tuotettu. Niitä edellytetään myös asiaan liittyvässä EU:n lainsäädännössä. Direktiivissä (EU) 2018/2001 edellytetään ongelmallisten maiden osalta ”hankinta-aluetta” koskevia tietoja. EU:n säännöillä taataan naudanlihan jäljitettävyys koko elinajan kattavasti muun muassa korvamerkkien, nautaeläinpassien ja tietokonepohjaisen tietokannan avulla.

·10 artikla: Riskinarviointi ja riskien vähentäminen Ehdotuksen 10 artiklassa esitetään toimet, jotka on toteutettava, jotta voidaan arvioida ja vähentää riskiä siitä, että markkinoille saatetaan metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyviä asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita. Tässä artiklassa kuvataan yksityiskohtaisesti riskinarviointia ja riskien vähentämistä koskevat kriteerit ja yksityiskohtaiset säännöt 8 artiklalla käyttöön otettavan asianmukaisen huolellisuuden menettelyn toista ja kolmatta vaihetta vastaavasti. Asetuksen 10 artiklan 1 kohdassa selvennetään riskinarvioinnin tarkoitusta eli sen selvittämistä, ovatko asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet mahdollisesti asetuksen vaatimusten vastaisia. Siinä myös asetetaan toimijoille keskeinen velvoite olla saattamatta asianomaista hyödykettä tai tuotetta markkinoille, jos ne eivät pysty osoittamaan, että vaatimustenvastaisuuden riski on merkityksettömän alhainen. Merkityksettömän alhaisen riskin käsite määritellään 2 artiklan 18 kohdan perusteella siten, että kun arvioidaan kaikkien sekä tuotekohtaisten että yleisten tietojen perusteella, ovatko asianomaiset hyödykkeet tai tuotteet 3 artiklan a ja b alakohdan mukaisia, ei ole aihetta huoleen. Artiklan 2 kohta perustuu puutavara-asetuksessa vahvistettuihin riskinarviointiperusteisiin, mutta siinä määritellään perusteet tarkemmin ja annetaan toimijoille lisäohjeita siitä, mitä on otettava huomioon, koska tämä asetus koskee sekä laillisuutta että kestävyyttä (eli metsäkadon aiheuttamattomuutta). Maiden vertailuanalyysijärjestelmään perustuvan riskitason lisäksi luettelossa on tietoja tuotantomaasta tai -alueesta, asianomaisen hyödykkeen ja tuotteen sekä toimitusketjun ominaisuuksista ja muita asiaan liittyviä lisätietoja, kuten tietoja sertifioinnista tai muista kolmannen osapuolen suorittamaan todentamiseen käytettävistä välineistä edellyttäen, että ne täyttävät 9 artiklassa säädetyt tiedonantovaatimukset. ·12 artikla: Yksinkertaistettu asianmukaisen huolellisuuden järjestelmä Ehdotuksen 12 artiklassa kuvataan velvoitteet, jotka perustuvat asianomaisten hyödykkeiden ja tuotteiden hankkimiseen sellaisesta maasta tai sen osasta, jonka riskitaso on arvioitu alhaiseksi 4 luvussa kuvatun maiden vertailuanalyysin mukaisesti. Vaikka tuotantomaan tai sen osien riskitaso olisi vertailuanalyysin perusteella alhainen, toimijoihin sovelletaan silti 9 artiklassa säädetyn asianmukaisen huolellisuuden menettelyn ensimmäisen vaiheen velvoitetta kerätä tietoja, asiakirjoja ja dataa, joilla osoitetaan, että asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet ovat tämän asetuksen 3 artiklan mukaisia. Niitä ei kuitenkaan velvoiteta suorittamaan asianmukaisen huolellisuuden menettelyn toista ja kolmatta vaihetta eli 10 artiklassa kuvattua riskinarviointia ja riskien vähentämistä. Sen vuoksi toimijoiden ei periaatteessa tarvitse tässä tapauksessa osoittaa, että vaatimustenvastaisuuden riski on merkityksettömän alhainen. Jos toimija kuitenkin saa esimerkiksi tietojen keräämisen kautta tietoja vaatimustenvastaisuuden erityisestä riskistä, sen on täytettävä kaikki 8 artiklan velvoitteet ja näin ollen toteutettava asianmukaisen huolellisuuden menettelyn kaikki kolme vaihetta (12 artiklan 2 kohta). ·14 artikla: Tarkastusten suorittamista koskevat velvoitteet Asetuksen 14 artiklassa säädetään asetuksen mukaisista toimivaltaisten viranomaisten yleisistä velvoitteista. Artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään toimivaltaisten viranomaisten keskeisestä velvoitteesta suorittaa toimijoita ja kauppaa käyviä koskevia tarkastuksia, joissa arvioidaan, noudattavatko ne asianmukaisen huolellisuuden vaatimuksia, sekä selvitetään, ovatko unionin markkinoille saatetut tai niillä saataville asetetut tai niiltä viedyt asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet asetuksen mukaisia. Artiklan 3 kohdassa viitataan riskiperusteiseen suunnitelmaan. Se on keskeinen väline, joka ohjaa toimivaltaisen viranomaisen suorittamia tarkastuksia. Tarkastussuunnitelmissa olisi oltava riskinarviointiperusteet asianmukaista huolellisuutta koskevien vakuutusten riskianalyysin toteuttamiseksi. Suunnitelmia olisi säännöllisin väliajoin tarkasteltava uudelleen niiden täytäntöönpanon tulosten perusteella. Niiden toimijoiden ja kauppaa käyvien tarkastuksia, jotka ovat jatkuvasti osoittaneet noudattavansa sääntöjä, voitaisiin harventaa. Artiklan 4 kohdan mukaan toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä asianmukaista huolellisuutta koskevien vakuutusten riskianalyysi 31 artiklan mukaisen tietojärjestelmän sähköisten tietojenkäsittelymenetelmien avulla. Artiklan 5 kohdan mukaan toimivaltaisten viranomaisten olisi riskianalyysin perusteella voitava määrittää, mitkä toimijat tai kauppaa käyvät tai asianomaiset hyödykkeet ja tuotteet on tarkastettava. Artiklan 6 kohdan mukaan toimivaltaisten viranomaisten on ryhdyttävä välittömästi toimiin, jos riskianalyysistä käy ilmi, että tiettyjen hyödykkeiden ja tuotteiden vaatimustenvastaisuuden riski on suuri. Tällaiset toimet voivat olla väliaikaisia toimenpiteitä, joilla keskeytetään hyödykkeiden ja tuotteiden saattaminen markkinoille tai asettaminen niillä saataville. Kun kyseessä ovat unionin markkinoille saapuvat tai niiltä lähtevät tavarat ja kun 26 artiklan 1 kohdan mukainen sähköinen rajapinta on käytössä, toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää tulliviranomaisia keskeyttämään suuririskisten tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutuksen tai viennin. Suuririskisiä hyödykkeitä ja tuotteita koskevien väliaikaisten keskeytysten ansiosta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tehdä hyödykkeiden ja tuotteiden vaatimustenmukaisuutta koskevat tarvittavat tarkastukset. Artiklan 7 kohdassa säädetään aluksi kolme työpäivää kestävästä keskeytyksestä, jota voidaan pidentää, jos toimivaltaiset viranomaiset tarvitsevat lisäaikaa. Artiklan 8 kohdan mukaan toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava tietoja ja koordinoitava tarkastussuunnitelmiin sisältyvien riskinarviointiperusteiden kehittämistä. Tämän olisi edistettävä asetuksen yhdenmukaista soveltamista ja parannettava sen vaikuttavuutta. Artiklan 9 kohdassa asetetaan jäsenvaltioille tärkeä velvoite varmistaa, että niiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät tehokkaita tarkastuksia. Käytössä olevat kaksi parametria takaavat, että tietty määrä toimijoita ja kauppaa käyviä tarkastetaan, ja samalla edellytetään tarkastuksia myös tietylle prosenttiosuudelle kunkin hyödyke- ja tuoteluokan markkina-arvosta. Yksiulotteiset lähestymistavat, kuten muutamien merkittävää markkinaosuutta hallussaan pitävien toimijoiden ja kauppaa käyvien tarkastaminen tai sellaisten pienten toimijoiden ja kauppaa käyvien suurempien määrien tarkastaminen, joiden markkinaosuus on hyvin pieni, eivät takaisi asetukselle tarvittavaa vaikuttavuutta, joten ne suljetaan pois 5 kohdassa. Tarkastuksen kattamista prosenttiosuuksista on säädettävä, jotta voidaan toteuttaa kattavaa markkinavalvontaa, jolla torjutaan mahdollisia rikkomisia. Artiklan 10 kohdassa viitataan maiden vertailuanalyysijärjestelmään ja säädetään, että toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava tehostettua valvontaa (20 artikla) suuririskissä maissa tai maiden osissa tuotettujen hyödykkeiden ja tuotteiden osalta. Näin ollen siinä yhdistetään toimivaltaisten viranomaisten velvoitteet (27 artiklassa kuvattuun) kolmitasoiseen vertailuanalyysijärjestelmään. Huolimatta siitä, että riskiperusteisen suunnitelman mukaisesti tehtävät tarkastukset ovat tärkeitä, artiklan 11 kohdassa selvennetään, että toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä myös tällaisten suunnitelmien soveltamisalan ulkopuolisia tarkastuksia, jos ne saavat todisteita tai muita asian liittyviä tietoja tämän asetuksen mahdollisesta noudattamatta jättämisestä. ·15 artikla: Toimijoita koskevat tarkastukset Tässä artiklassa säädetään toimivaltaisten viranomaisten velvoitteesta tehdä toimijoita koskevia tarkastuksia. Se perustuu puutavara-asetuksen 10 artiklan 3 kohtaan, ja siinä annetaan erityisiä kriteerejä koskevia lisäselvityksiä ja ohjeita tarkastuksia varten, joita toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä. Niiden avulla voidaan entistä paremmin analysoida käytössä olevan asianmukaisen huolellisuuden järjestelmän asiaan liittyviä asiakirjoja ja arvioida vaatimustenvastaisuuden riskiä. Toimivaltaisille viranomaisille vaatimustenmukaisuuden tarkastamista varten annettavat selkeät normit ovat välttämätön edellytys asetuksen tehokkaan ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiselle kaikkialla unionissa. Artiklan 2 kohdassa erotetaan toisistaan pakolliset ja vapaaehtoiset toimenpiteet. Artiklan 2 kohdan a–d alakohdassa tarkoitetut pakolliset toimenpiteet käsittävät asianmukaista huolellisuutta koskevien asiakirjojen ja menettelyjen tarkastukset, joissa toimivaltaisten viranomaisten ei tarvitse tehdä tuotteiden teknistä analysointia eikä muita paikalla toteutettavia toimia. Artiklan 2 kohdan e–h alakohdassa tarkoitetut vapaaehtoiset toimenpiteet käsittävät paikalla tehtävät tarkastukset sekä tekniset ja tieteelliset tarkastukset, joilla määritetään asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen tarkka tuotantopaikka sekä se, onko se ollut metsäkatoa aiheuttamaton. ·19 artikla: Raportointi

Asetuksen 19 artiklassa esitetään ehdotetun asetuksen täytäntöönpanoa koskevat jäsenvaltioiden raportointivelvoitteet. Artikla perustuu puutavara-asetuksen 20 artiklaan (Raportointi), sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna asetuksella (EU) 2019/1010, jolla yhdenmukaistettiin raportointivelvoitteita ympäristölainsäädännön alalla. Sen vuoksi 19 artiklassa vahvistetaan, että jäsenvaltioiden on raportoitava vuosittain asetuksen soveltamisesta (1 kohta) ja että komission yksiköt asettavat vuosittain julkisesti saataville koko unionin kattavan yleiskatsauksen, joka perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin (3 kohta). Artiklan 2 kohdassa määritellään tarkemmin tiedot, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava raportointivelvoitteiden tiukentamisen vuoksi ja jotta komissio voi analysoida tarkemmin jäsenvaltioiden seurantatoimien laatua. Tämä on linjassa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen 21/2021 havaintojen kanssa, jossa tuotiin esiin puutavara-asetuksen mukaisen raportointijärjestelmän puutteet. Komissio saa näin mahdollisuuden noudattaa tehokkaasti tilintarkastustuomioistuimen suositusta jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten arvioinnin vahvistamisesta. ·20 artikla: Tehostettu valvonta Kun asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita hankitaan sellaisesta maasta tai sen osista, joka on arvioitu suuririskiseksi 5 luvussa kuvatun maiden vertailuanalyysijärjestelmän mukaisesti, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset valvovat niitä tehostetusti. Toisin kuin 12 artiklassa, 20 artiklassa ei määritellä toimijoille tai kauppaa käyville keskenään erilaisia asianmukaisen huolellisuuden velvoitteita. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että niiden vuosittain tekemät tarkastukset kattavat vähintään 15 prosenttia toimijoista sekä 15 prosenttia suuririskisissä maissa tai maiden osissa tuotettujen asianomaisten hyödykkeiden ja tuotteiden määrästä. On syytä korostaa, että asetuksen tullessa voimaan kaikkien maiden riskitasoksi määritetään 27 artiklan mukaisesti keskimääräinen riskitaso. Toimivaltaisten viranomaisten on sen vuoksi noudatettava edellä mainittuja velvoitteita heti kun komission 27 artiklan 1 alakohdan mukaisesti julkaisemaan luetteloon ilmaantuu suuririskinen maa tai sen osia ja niin kauan kuin suuririskisessä maassa tai sen osissa tuotettuja asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita saatetaan niiden markkinoille tai asetetaan niillä saataville. ·22 artikla: Markkinavalvontatoimenpiteet Ehdotuksen 22 artiklassa asetetaan toimivaltaisille viranomaisille velvoite toimia viipymättä, kun ne ovat todenneet, että asianomainen hyödyke tai tuote ei ole tämän asetuksen mukainen. Tässä tapauksessa toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava asianomaista toimijaa tai kauppaa käyvää ryhtymään asianmukaisiin ja oikeasuhteisiin korjaaviin toimenpiteisiin vaatimustenvastaisuuden korjaamiseksi. Artiklan 2 kohdassa esitetään mahdolliset korjaavat toimenpiteet, jotka toimijan tai kauppaa käyvän voidaan vaatia toteuttavan. Tämä säännös perustuu erityisesti markkinavalvonta-asetuksen 16 artiklaan; kyseisen asetuksen 3 artiklan mukaan ’palautusmenettelyllä’ tarkoitetaan ”kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on saada loppukäyttäjien saataville jo asetetut tuotteet takaisin” ja ’markkinoilta poistamisella’ tarkoitetaan”kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää toimitusketjussa olevan tuotteen asettaminen saataville markkinoilla”. ·23 artikla: Seuraamukset Asetuksen 23 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden velvoitteesta vahvistaa asetuksen rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt. Tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten olemassaolo ja soveltaminen kansallisissa järjestelmissä on ratkaisevan tärkeää asetuksen vaikuttavan ja yhdenmukaisen täytäntöönpanon takaamiseksi koko unionissa. Artiklan 2 kohdassa esitetään sen vuoksi luettelo seuraamuksista, jotka on vahvistettava kansallisissa oikeusjärjestyksissä. Luetteloon sisältyvät sakot, asianomaisten hyödykkeiden ja tuotteiden menetetyksi tuomitseminen sekä tulojen menetetyksi tuomitseminen, asianomaisen taloudellisen toiminnan keskeyttäminen tai kieltäminen ja asetusta rikkoneiden toimijoiden ja kauppaa käyvien sulkeminen julkisten hankintamenettelyjen ulkopuolelle. Jäsenvaltioiden lainsäädännössä on säädettävä erisuuruisista sakoista, jotka määräytyvät asetusta rikkoneen toimijan tai kauppaa käyvän vuotuisen liikevaihdon mukaan. Tämä on suurille toimijoille ja kauppaa käyville, jotka eivät ole pk-yrityksiä, erityisen tärkeä pidäke, joka estää rikkomasta asetusta. Mainitun kohdan tarkoituksena on siis vahvistaa tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat seuraamukset. ·24 artikla: Valvonta Asetuksen 24 artiklassa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat niiden asianomaisten hyödykkeiden ja tuotteiden valvontaa, jotka on asetettu vapaaseen liikkeeseen luovutusta tai vientiä koskevaan tullimenettelyyn. Artiklan 2 kohdassa säädetään, että toimivaltaiset viranomaiset vastaavat asetuksen noudattamisen tarkastamisesta myös unioniin saapuvien tai sieltä lähtevien hyödykkeiden tai tuotteiden osalta. Siinä myös selvennetään vuorovaikutusta asetuksen (EU) 952/2013 ja asetuksen (EU) 2019/1020 säännösten kanssa. Artiklan 3 kohdassa yksilöidään tullin keskeinen rooli unionin markkinoille saapuvia tai niiltä lähteviä asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita koskevien ilmoitusten oikeellisuuden valvonnassa. Asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus unioniin saapuvasta tai sieltä lähtevästä asianomaisesta hyödykkeestä tai tuotteesta on rekisteröitävä 31 artiklassa tarkoitettuun tietojärjestelmään. Artiklan 4 kohdan mukaan mainitussa tietojärjestelmässä annetaan sen jälkeen asianmukaista huolellisuutta koskevalle vakuutukselle viitenumero, joka on asetettava tullin saataville kyseisen asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen vapaaseen liikkeeseen luovutusta tai vientiä koskevan tulli-ilmoituksen antamisen yhteydessä, paitsi jos asianmukaista huolellisuutta koskeva vakuutus annetaan 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Artiklan 5 kohdassa edellytetään, että kun annetaan unionin markkinoille saapuvaa tai niiltä lähtevää asianomaista hyödykettä tai tuotetta koskeva tulli-ilmoitus vapaaseen liikkeeseen luovutusta tai vientiä varten, tulliviranomaisten on tarkastettava kyseiseen asianomaiseen hyödykkeeseen tai tuotteeseen liittyvän asianmukaista huolellisuutta koskevan vakuutuksen tila käyttäen 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sähköistä rajapintaa. Artiklan 6 kohdassa säädetään, että jos toimivaltaisten viranomaisten 14 artiklan 4 kohdan mukaisesti tekemässä riskianalyysissa todetaan suuri riski siitä, ettei asianomainen hyödyke tai tuote täytä asetuksen vaatimuksia, kyseiseen asianomaiseen hyödykkeeseen tai tuotteeseen liittyvän asianmukaista huolellisuutta koskevan vakuutuksen tila muutetaan vastaavasti tietojärjestelmässä. Tässä tapauksessa tulliviranomaisten olisi keskeytettävä kyseisen asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen tai vienti. Artiklan 7 kohdassa esitetään edellytykset, joiden täyttyessä tulliviranomaisten olisi sallittava asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen tai vienti. Artiklan 8 kohdassa säädetään, miten on toimittava, jos toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että unionin markkinoille saapuva tai niiltä lähtevä asianomainen hyödyke tai tuote ei ole asetuksen mukainen. Tässä tapauksessa toimivaltaisten viranomaisten olisi muutettava vastaavan asianmukaista huolellisuutta koskevan vakuutuksen tila vastaavasti tietojärjestelmässä, ja ne voivat myös ilmoittaa tietojärjestelmässä, että ne vastustavat asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen asettamista muihin tullimenettelyihin.

Tulliviranomaisten ei pitäisi kyseisen tilan tiedoksi antamisesta alkaen sallia kyseisen asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen luovutusta vapaaseen liikkeeseen tai vientiä, ja niiden olisi vietävä asiaa koskeva ilmoitus tullin tietojenkäsittelyjärjestelmään ja mahdollisuuksien mukaan myös asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen mukana seuraaviin asiakirjoihin. Jos asianomainen hyödyke tai tuote ilmoitetaan myöhemmin muihin tullimenettelyihin ja edellyttäen, että toimivaltaiset viranomaiset eivät ole vastustaneet menettelyyn asettamista, ilmoitus on sisällytettävä toimijoiden tekemiin tulli-ilmoituksiin ja se on rekisteröitävä samalla tavoin tullin tietojenkäsittelyjärjestelmään sekä mahdollisuuksien mukaan tällaisten menettelyjen yhteydessä käytettäviin saateasiakirjoihin. Artiklan 10 kohdan mukaan tulliviranomaiset voivat hävittää vaatimustenvastaisen asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen tai tehdä sen muulla tavoin käyttökelvottomaksi toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä tai jos ne katsovat, että näin toimiminen on tarpeellista ja oikeasuhteista. Asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen haltijan on vastattava tällaisen toimenpiteen aiheuttamista kustannuksista. ·25 artikla: Viranomaisten välinen tietojenvaihto ja yhteistyö Tässä artiklassa velvoitetaan toimivaltaiset viranomaiset, tulliviranomaiset ja komissio tekemään yhteistyötä asetuksen täytäntöönpanossa (1 kohta). Artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään yhteydestä asetuksen (EU) N:o 952/2013 mukaisiin yhteistyö- ja tietojenvaihtomekanismeihin. ·26 artikla: Sähköiset rajapinnat Artiklan 1 kohdan mukaan komission on luotava sähköinen rajapinta, jolla EU:n yhdennetty palveluympäristö liitetään 31 artiklan mukaisesti perustettuun tietojärjestelmään. Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan tällaisen rajapinnan perustoiminnot ja 3 kohdassa valtuutetaan komissio hyväksymään täytäntöönpanosäädöksiä rajapinnan yksityiskohtaisten tietojen ja toiminnan määrittelemiseksi. ·27 artikla: Maiden arviointi Asetuksen 27 artiklalla otetaan käyttöön maiden vertailuanalyysijärjestelmä, joka on yksi tämän asetuksen keskeisistä osatekijöistä. Vertailuanalyysin tavoitteena on kannustaa maita huolehtimaan metsien suojelun ja metsähallinnon vahvistamisesta, helpottaa kauppaa ja hienosäätää täytäntöönpanotoimia tarkemmin auttamalla toimivaltaisia viranomaisia keskittämään resursseja sinne, missä niitä eniten tarvitaan, sekä vähentää säännösten noudattamisesta yrityksille aiheutuvia kustannuksia. Komissio arvioi vertailuanalyysijärjestelmän avulla riskiä siitä, että maat tai maiden osat tuottavat asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita, jotka eivät ole metsäkatoa aiheuttamattomia. Vertailuanalyysijärjestelmässä kullekin maalle tai sen osille osoitetaan yksi seuraavista kolmesta riskitasosta: alhainen, keskimääräinen tai suuri riski. Asetuksen tullessa voimaan kaikkien maiden riskitasoksi määritetään keskimääräinen riski. Arviointi perustuu 2 kohdassa esitettyihin kriteereihin. Artiklan 3 kohdassa esitetään menettely, jota komission on noudatettava, ennen kuin jonkin maan tai sen osien senhetkistä riskiluokkaa muutetaan. Tähän sisältyy maalle osoitettava kehotus vastata kohtuullisessa ajassa ja toimittaa hyödyllisiksi katsomiaan tietoja, myös maan toteuttamista toimenpiteistä tilanteen korjaamiseksi. Komission on määrä asettaa maakohtainen riskiluokitus julkisesti saataville hyväksymällä komission täytäntöönpanosäädöksiä. Se myös päivittää luetteloa tarvittaessa, jos uuden tieteellisen näytön ilmaantuminen niin edellyttää. Toimijoiden ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten velvoitteet eriytetään tuotantomaan tai sen osien riskitason mukaan. Toimijat, jotka tekevät hankintoja alhaisen riskin maista tai maiden osista, noudattavat yksinkertaistettuja asianmukaisen huolellisuuden velvoitteita (12 artikla), ja toimivaltaiset viranomaiset, jotka tekevät suuririskissä maissa tai maiden osissa tuotettuja asianomaisia hyödykkeitä ja tuotteita koskevia tarkastuksia, soveltavat tehostettua valvontaa (20 artikla). ·29 artikla: Luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden perustellut huolet Asetuksen 15 ja 16 artiklan mukaan toimivaltainen viranomainen voi tehdä toimijoita ja kauppaa käyviä koskevia tarkastuksia, jos se on saanut haltuunsa merkityksellisiä tietoja, mukaan lukien tiedot, jotka perustuvat kolmansien osapuolten ilmaisemiin perusteltuihin huoliin. Ehdotuksen 2 artiklan 21 kohdan mukaan ’perustellulla huolella’ tarkoitetaan ”aiheellista väitettä, joka perustuu puolueettomiin ja todennettavissa oleviin tietoihin tämän asetuksen noudattamatta jättämisestä ja joka saattaa edellyttää toimivaltaisten viranomaisten toimia”. Perustellut huolet voivat koskea sellaisia tiettyjä toimituksia, toimittajia, toimijoita, kauppaa käyviä tai tilanteita tietyissä tuotantomaissa, jotka aiheuttavat asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen markkinoille saattamiseen liittyviä riskejä ja jotka sen vuoksi voivat edellyttää toimivaltaisten viranomaisten toimia. Perustellut huolet olivat myös osa puutavara-asetuksen (10 artiklan 2 kohta) mukaista järjestelmää. Asetuksen 29 artikla perustuu näihin kokemuksiin, ja siinä selvennetään toimivaltaisen viranomaisen velvoitteita arvioida perustellut huolet ja toteuttaa tarvittavat operatiiviset toimenpiteet, jotka voivat olla tarpeen, jotta voidaan havaita rikkomukset ja estää sisämarkkinoille saattaminen ja niillä liikkuminen. Perustellut huolet koskevat myös toimijoita ja kauppaa käyviä. Tämän asetuksen 4 artiklan 6 kohdassa säädetään, että toimijalla, jolle on tiedotettu perustellun huolen perusteella asianomaisen hyödykkeen tai tuotteen vaatimustenvastaisuudesta, on velvollisuus ilmoittaa asiasta välittömästi sen maan toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa tuote on saatettu markkinoille tai josta se on viety. Samaa velvoitetta sovelletaan kauppaa käyviin niiden koosta riippumatta (6 artiklan 4 ja 5 kohta). Asetuksen 10 artiklan 2 kohdan i alakohdassa säädetään myös, että perusteltu huoli olisi otettava huomioon riskinarviointiperusteena. ·31 artikla: Rekisteritietojärjestelmä Asetuksen 31 artiklan mukaan komission on perustettava tietojärjestelmä, jonka kautta 4 artiklan 2 kohdan mukaiset asianmukaista huolellisuutta koskevat vakuutukset on asetettava toimivaltaisten viranomaisten saataville. Artiklan 2 kohdassa säädetään järjestelmän vähimmäistoiminnoista, joihin kuuluu muun muassa sen yhteys tulliin EU:n tullialan yhdennetyn palveluympäristön kautta. Artiklan 3 kohdassa komissiolle annetaan tehtäväksi vahvistaa järjestelmän toimintaa koskevat säännöt täytäntöönpanosäädöksellä.

Artiklan 4 ja 5 kohta koskevat pääsyä tietojärjestelmään. Koska järjestelmä on asetuksen täytäntöönpanon kannalta keskeinen tietokanta, toimijoilla, kauppaa käyvillä ja toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava siihen käyttöoikeus, jonka yksityiskohdat määräytyvät niiden velvoitteiden mukaan. Myös suurella yleisöllä on oltava pääsy tietoihin nimettömästi. ·32 artikla: Uudelleentarkastelu Asetuksen 32 artiklassa vahvistetaan asetuksen tarkistamista koskevat säännöt. Artiklan 1 kohdassa säädetään ensimmäisestä uudelleentarkastelumenettelystä, joka toteutetaan viimeistään kahden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta ja jonka tuloksena laaditaan kertomus ja mahdolliset lainsäädäntöehdotukset asetuksen muuttamiseksi. Ensimmäisessä uudelleentarkastelussa selvitetään, onko tarpeen ja mahdollista laajentaa asetuksen soveltamisala kattamaan muita ekosysteemejä kuin metsät ja muita hyödykkeitä. Artiklan 2 kohdassa säädetty yleinen uudelleentarkastelu toteutetaan viiden vuoden kuluttua 32 artiklan 2 kohdassa säädetystä päivästä eli 12 kuukauden kuluttua voimaantulosta. Tässä säännöksessä myös ennakoidaan ensimmäisen yleisen uudelleentarkastelun sisältöä. Uudelleentarkastelussa arvioidaan mahdollisuuksia ottaa käyttöön uusia välineitä kaupan helpottamiseksi ja ensimmäisten asetuksen soveltamisvuosien vaikutusta viljelijöihin. Artiklan 3 kohdassa säädetään liitteessä 1 lueteltujen asianomaisten tuotteiden uudelleentarkastelusta. Tämä uudelleentarkastelu toteutetaan kahden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin, mikä mahdollistaa soveltamisalaan kuuluvan tuotevalikoiman laajentamisen. Liitteeseen 1 sisältyvien tuotteiden luettelon muuttaminen toteutetaan delegoidulla säädöksellä (4 kohta). ·36 artikla: Voimaantulo ja soveltamispäivä Asetusta sovelletaan sen voimaantulopäivästä. Artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin, että 3–12, 14–22, 24, 29 ja 30 artiklaa sovelletaan 12 kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta. Artiklan 3 kohdassa säädetään kuitenkin, että näitä artikloja sovelletaan 24 kuukauden kuluttua asetuksen voimantulosta toimijoihin, jotka ovat 31. joulukuuta 2020 mennessä perustettuja mikroyrityksiä, lukuun ottamatta asetuksen (EU) N:o 995/2010 (puutavara-asetuksen) liitteen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta. Tämä soveltamisen lykkääminen luo siirtymäkauden, jonka aikana ei sovelleta toimijoiden ja kauppaa käyvien velvoitteita eikä tarkastusten tekemistä koskevia toimivaltaisten viranomaisten velvoitteita. Tällainen siirtymäkausi, joka on mikroyritysten osalta pidempi, antaa toimijoille ja kauppaa käyville riittävästi aikaa mukautua asetuksen mukaisiin velvoitteisiin. 2021/0366 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tiettyjen metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyvien hyödykkeiden ja tuotteiden asettamisesta saataville unionin markkinoilla ja viennistä unionin ulkopuolelle sekä asetuksen (EU) N:o 995/2010 kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,

sekä katsovat seuraavaa: (1)Metsät tuottavat monenlaisia ympäristöön liittyviä, taloudellisia ja sosiaalisia hyötyjä, kuten puutavaraa ja muita metsätuotteita sekä ihmiskunnan kannalta olennaisia ympäristöpalveluja, sillä niissä on suurin osa maapallon mantereiden luonnon monimuotoisuudesta. Ne ylläpitävät ekosysteemitoimintoja, auttavat suojelemaan ilmastojärjestelmää, tuottavat puhdasta ilmaa ja ovat keskeisessä asemassa vesien ja maaperän puhdistamisessa sekä veden sitomisessa maaperään. Lisäksi metsät tarjoavat elinkeinon ja tuloja noin kolmannekselle maailman väestöstä, ja niiden hävittämisellä on vakavia seurauksia kaikkein heikoimmassa asemassa olevien ihmisten, myös metsien ekosysteemeistä voimakkaasti riippuvaisten alkuperäiskansojen ja paikallisyhteisöjen, toimeentuloon. Metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen vähentävät myös välttämättömiä hiilinieluja ja lisäävät todennäköisyyttä, että uudet taudit tarttuvat eläimistä ihmisiin. (2)Metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen etenevät hälyttävällä vauhdilla. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö arvioi, että vuosina 1990–2020 menetettiin koko maailmassa noin 420 miljoonaa hehtaaria metsää, mikä on noin 10 prosenttia maailmassa jäljellä olevista metsistä ja Euroopan unionin pinta-alaa suurempi ala. Metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen vauhdittavat puolestaan merkittävästi ilmaston maailmanlaajuista lämpenemistä ja luonnon monimuotoisuuden köyhtymistä, jotka ovat aikamme tärkeimmät ympäristöhaasteet. Maailmassa menetetään kuitenkin edelleen 10 miljoonaa hehtaaria metsää joka vuosi. (3)Metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen edistävät maailmanlaajuista ilmastokriisiä monin eri tavoin. Ne lisäävät ennen kaikkea kasvihuonekaasupäästöjä niihin liittyvien metsäpalojen seurauksena ja heikentävät jatkuvasti hiilinielukapasiteettia. Lisäksi ne heikentävät niistä kärsivän alueen kykyä sietää ilmastonmuutosta ja vähentävät merkittävästi kyseisen alueen luonnon monimuotoisuutta. Metsäkato yksinään aiheuttaa 11 prosenttia kasvihuonekaasupäästöistä. (4)Äkillinen ilmastonmuutos johtaa luonnon monimuotoisuuden maailmanlaajuiseen köyhtymiseen, joka puolestaan pahentaa ilmastonmuutosta; nämä kaksi tekijää liittyvät erottamattomasti toisiinsa, kuten viimeaikaiset tutkimukset ovat vahvistaneet. Luonnon monimuotoisuus auttaa hillitsemään ilmastonmuutosta. Hyönteiset, linnut ja nisäkkäät toimivat pölyttäjinä ja siementen levittäjinä ja voivat suoraan tai välillisesti auttaa tehostamaan hiilen varastointia. Metsät myös huolehtivat vesivarojen jatkuvasta uusiutumisesta sekä ehkäisevät kuivuutta ja siitä paikallisyhteisöille, myös alkuperäiskansoille, aiheutuvia haitallisia vaikutuksia. Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen voimakas vähentäminen sekä metsien ja muiden ekosysteemien järjestelmällinen ennallistaminen ovat merkittävin yksittäinen luontoon perustuva mahdollisuus hillitä ilmastonmuutosta. (5)Luonnon monimuotoisuus on olennaisen tärkeä tekijä ekosysteemien ja ekosysteemipalvelujen sietokyvyn kannalta niin paikallisella kuin maailmanlaajuisella tasolla. Yli puolet maailman bruttokansantuotteesta on luonnosta ja sen tarjoamista palveluista riippuvaista. Kolme merkittävää talouden alaa – rakennusala, maatalous ja elintarvike- ja juomateollisuus – ovat kaikki vahvasti riippuvaisia luonnosta. Luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen uhkaa kestävää veden kiertokulkua ja elintarvikejärjestelmiämme sekä vaarantaa elintarviketurvamme ja ravitsemuksemme. Yli 75 prosenttia maailman ravintokasvityypeistä on riippuvaisia eläinten suorittamasta pölytyksestä. Lisäksi monet teollisuuden alat ovat riippuvaisia geneettisestä monimuotoisuudesta ja ekosysteemipalveluista, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä tuotantopanoksia etenkin lääkkeiden tuotannossa. (6)Ilmastonmuutos, luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen ja metsäkato ovat äärimmäisen vakavia maailmanlaajuisia huolenaiheita, jotka vaikuttavat ihmiskunnan selviytymiseen ja kestäviin elinolosuhteisiin maapallolla. Ilmastonmuutoksen kiihtyminen, luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen ja ympäristön tilan heikkeneminen sekä konkreettiset esimerkit niiden tuhoisista vaikutuksista luontoon, ihmisten elinoloihin ja paikallisiin talouksiin ovat johtaneet siihen, että vihreä siirtymä on tunnustettu aikamme keskeiseksi tavoitteeksi ja sukupolvien väliseen oikeudenmukaisuuteen liittyväksi kysymykseksi. (7)Unionin kulutus on maailmanlaajuisesti merkittävä metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen aiheuttaja. Aloitteen vaikutustenarvioinnissa arvioitiin, että EU:n kulutus ja tuotanto aiheuttavat ilman asianmukaisia sääntelytoimia kuuden soveltamisalaan kuuluvan hyödykkeen (puu, nautaeläimet, soija, palmuöljy, kaakao ja kahvi) osalta vuosittain noin 248 000 hehtaaria metsäkatoa vuoteen 2030 mennessä. (8)Euroopan metsäministerikonferenssin Euroopan metsien tilaa koskevassa vuoden 2020 raportissa todetaan EU:n metsien tilanteesta, että vuosina 1990–2020 metsien pinta-ala Euroopassa on kasvanut 9 prosentilla, biomassaan varastoituneen hiilen määrä 50 prosentilla ja puun tarjonta 40 prosentilla. Kuitenkin vain vajaat 5 prosenttia Euroopan metsistä katsotaan koskemattomiksi tai luonnonmetsiksi Euroopan ympäristökeskuksen ympäristön tilaa koskevan vuoden 2020 raportin mukaan. (9)Komissio esitti vuonna 2019 monia aloitteita, joilla puututaan maailmanlaajuisiin ympäristökriiseihin, sekä metsäkatoa koskevia erityistoimia. Tiedonannossaan EU:n toimien tehostamisesta maailman metsien suojelemiseksi ja ennallistamiseksi komissio määritteli yhdeksi päätavoitteeksi maankäyttöön kohdistuvan unionin kulutusjalanjäljen pienentämisen ja ihmisten kannustamisen unionissa kuluttamaan tuotteita, joiden toimitusketjut ovat metsäkatoa aiheuttamattomia. Komissio esitteli 11 päivänä joulukuuta 2019 antamassaan tiedonannossa ”Euroopan vihreän kehityksen ohjelma” uuden kasvustrategian, jonka tavoitteena on tehdä unionista oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jonka talous on moderni, resurssitehokas ja kilpailukykyinen, samalla kun kasvihuonekaasujen nettopäästöistä pyritään eroon vuoteen 2050 mennessä, talouskasvuun pyritään resurssien käyttöä lisäämättä eikä yhtäkään ihmistä tai aluetta jätetä huomiotta. Tavoitteena on suojella, hoitaa ja lisätä unionin luonnonpääomaa sekä suojella kansalaisten ja tulevien sukupolvien terveyttä ja hyvinvointia ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja ympäristövaikutuksilta. Lisäksi Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteena on muun muassa puhtaan ilman, puhtaan veden, terveen maaperän ja luonnon monimuotoisuuden tarjoaminen kansalaisille ja tuleville sukupolville. Tämän vuoksi vuoteen 2030 ulottuvassa EU:n biodiversiteettistrategiassa, Pellolta pöytään -strategiassa, EU:n metsästrategiassa, EU:n saasteettomuustoimintasuunnitelmassa ja muissa Euroopan vihreän kehityksen ohjelman puitteissa laadituissa asiaan liittyvissä strategioissa korostetaan entisestään metsien suojelua ja selviytymiskykyä koskevien toimien merkitystä. EU:n biodiversiteettistrategian tavoitteena on erityisesti suojella luontoa ja kääntää ekosysteemien heikkenemisen kehityssuunta. Lisäksi EU:n biotalousstrategialla vahvistetaan ympäristön ja ekosysteemien suojelua ja vastataan samalla elintarvikkeiden, rehujen, energian, raaka-aineiden ja tuotteiden kasvavaan kysyntään etsimällä uusia tuotanto- ja kulutustapoja. (10)Jäsenvaltiot ovat toistuvasti ilmaisseet huolensa vääjäämättömästä metsäkadosta. Ne ovat korostaneet, että koska metsien suojelua, ennallistamista ja kestävää hoitoa koskevat nykyiset maailmanlaajuisen tason politiikat ja toimet eivät riitä pysäyttämään metsäkatoa ja metsien tilan heikkenemistä, tarvitaan tehostettuja unionin toimia, jotta voidaan edistää tehokkaammin kestävän kehityksen tavoitteiden (SDG) saavuttamista kaikkien Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltioiden vuonna 2015 hyväksymän kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman mukaisesti. Neuvosto tuki erityisesti komission tiedonannossa ”EU:n toimien tehostamisesta maailman metsien suojelemiseksi ja ennallistamiseksi” esitettyä komission ilmoitusta, jonka mukaan komissio aikoo arvioida täydentäviä sääntelyyn liittyviä ja muita toimenpiteitä ja esittää niihin liittyviä ehdotuksia. (11)Euroopan parlamentti on korostanut, että maailman metsien jatkuva tuhoaminen liittyy suurelta osin maataloustuotannon laajenemiseen, erityisesti metsien muuttamiseen maatalousmaaksi, jota käytetään monien sellaisten tuotteiden ja hyödykkeiden tuottamiseen, joiden kysyntä on suuri. Parlamentti antoi 22 päivänä lokakuuta 2020 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 225 artiklan mukaisesti päätöslauselman, jossa komissiota pyydetään esittämään SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohdan mukaisesti ehdotus ”EU:n oikeudellisesta kehyksestä EU-vetoisen maailmanlaajuisen metsäkadon pysäyttämiseksi ja sen suunnan kääntämiseksi”. (12)Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen torjunta on tärkeä osa toimenpidepakettia, jota tarvitaan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi ja seuraavien sopimusten ja sitoumusten noudattamiseksi: Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukainen unionin sitoumus, vuoden 2015 Pariisin ilmastosopimus sekä oikeudellisesti sitova EU:n ilmastolainsäädännön mukainen sitoumus saavuttaa ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä ja vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 55 prosentilla vuoden 1990 tasosta vuoteen 2030 mennessä. (13)Maatalouden laajentuminen aiheuttaa lähes 90 prosenttia maailmanlaajuisesta metsäkadosta, ja yli puolet metsäpinta-alan vähenemisestä johtuu metsien muuttamisesta viljelymaaksi, kun taas karjan laiduntamisen osuus on lähes 40 prosenttia. (14)Unioni toi ja kulutti kolmanneksen maailmanlaajuisen kaupan kohteena olevista metsäkatoon liittyvistä maataloustuotteista vuosina 1990–2008. Kyseisenä ajanjaksona unionin kulutus oli syynä 10 prosenttiin tavaroiden tai palvelujen tuotantoon liittyvästä maailmanlaajuisesta metsäkadosta. EU:n kulutus aiheuttaa edelleen suhteettoman suuren osuuden metsäkadosta, vaikka sen suhteellinen osuus pieneneekin nykyään. Unionin olisi sen vuoksi toteutettava toimia minimoidakseen maailmanlaajuisen metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen, joka johtuu unionissa tapahtuvasta tiettyjen hyödykkeiden ja tuotteiden kulutuksesta. Tällä tavoin sen olisi pyrittävä vähentämään omaa osuuttaan kasvihuonekaasupäästöistä ja maailmanlaajuisesta luonnon monimuotoisuuden köyhtymisestä sekä edistämään kestäviä tuotanto- ja kulutustapoja niin unionissa kuin koko maailmassa. Jotta unionin politiikalla olisi mahdollisimman suuri vaikutus, sillä olisi pyrittävä vaikuttamaan maailmanmarkkinoihin eikä vain unioniin suuntautuviin toimitusketjuihin. Kumppanuudet ja tehokas kansainvälinen yhteistyö tuottaja- ja kuluttajamaiden kanssa ovat tässä yhteydessä olennaisen tärkeitä. (15)Metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen pysäyttäminen on olennainen osa kestävän kehityksen tavoitteita (SDG). Tällä asetuksella olisi edistettävä erityisesti niiden tavoitteiden saavuttamista, jotka koskevat maanpäällistä elämää (SDG 15), ilmastotoimia (SDG 13), vastuullista kuluttamista ja tuotantoa (SDG 12), nälän poistamista (SDG 2) ja terveyttä ja hyvinvointia (SDG 3). Tavoitetta 15.2 eli metsäkadon pysäyttämistä vuoteen 2020 mennessä ei ole saavutettu, minkä vuoksi on toteutettava kiireesti kunnianhimoisia ja tuloksellisia toimia. (16)Tämän asetuksen on myös tarkoitus vastata metsiä koskevaan New Yorkin julkilausumaan, joka on oikeudellisesti sitomaton poliittinen julkilausuma. Siinä hyväksytään maailmanlaajuinen aikataulu, jonka mukaan luonnonmetsien häviäminen puolitetaan vuoteen 2020 mennessä ja pyritään lopettamaan vuoteen 2030 mennessä. Julkilausuman hyväksyivät kymmenet hallitukset, monet maailman suurimmista yrityksistä ja vaikutusvaltaiset kansalaisyhteiskunnan ja alkuperäiskansojen järjestöt. Siinä myös kehotettiin yksityistä sektoria täyttämään tavoite, jonka mukaan maataloushyödykkeiden, kuten palmuöljyn, soijan, paperin ja naudanlihatuotteiden tuotannon aiheuttama metsäkato on pysäytettävä vuoteen 2020 mennessä, mutta tavoite on jäänyt saavuttamatta. Asetuksella on myös tarkoitus vastata YK:n metsästrategiaan vuosille 2017–2030, jonka ensimmäinen globaali metsätavoite on kääntää metsäpinta-alan vähenemisen suunta maailmanlaajuisesti kestävän metsätalouden avulla, mukaan lukien suojelu, ennallistaminen, metsitys ja uudelleenmetsitys, sekä lisätä toimia, joilla ehkäistään metsien tilan heikkenemistä ja vahvistetaan metsien panosta ilmastonmuutoksen torjunnassa. (17)Tällä asetuksella on tarkoitus vastata myös Glasgow'ssa annettuun metsiä ja maankäyttöä koskevaan johtajien julkilausumaan, jossa todetaan, että maankäyttöön, ilmastoon ja luonnon monimuotoisuuteen liittyvien tavoitteiden sekä kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttaminen niin maailmanlaajuisesti kuin kansainvälisesti edellyttää muutokseen tähtääviä lisätoimia seuraavilla toisiinsa kytkeytyvillä aloilla: kestävä tuotanto ja kulutus; infrastruktuurin kehittäminen; kauppa, rahoitus ja sijoitustoiminta; sekä pienviljelijöiden, alkuperäiskansojen ja paikallisyhteisöjen tukeminen. Julistuksen allekirjoittajat korostivat julistuksessa myös, että ne vahvistavat yhteisiä pyrkimyksiään helpottaa kansainvälisesti ja kansallisesti kauppa- ja kehityspolitiikkoja, jotka edistävät kestävää kehitystä ja kestävää hyödykkeiden tuotantoa ja kulutusta, tähtäävät maiden yhteisen edun saavuttamiseen eivätkä edistä metsäkatoa ja maaperän huonontumista. (18)Unioni on Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenenä sitoutunut edistämään yleismaailmallista, sääntöihin perustuvaa, avointa, läpinäkyvää, ennakoitavaa, osallistavaa, syrjimätöntä ja oikeudenmukaista monenvälistä kauppajärjestelmää WTO:n puitteissa sekä avointa, kestävää ja määrätietoista kauppapolitiikkaa. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat sen vuoksi sekä unionissa tuotetut hyödykkeet ja tuotteet että unioniin tuodut hyödykkeet ja tuotteet. (19)Tässä asetus on jatkoa myös komission tiedonannolle ”Avoin, kestävä ja määrätietoinen kauppapolitiikka”, jossa todetaan, että EU:lla on edessään uusia sisäisiä ja ulkoisia haasteita ja etenkin että Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa ja Euroopan digitaalistrategiassa on määritelty uusi kestävämpi kasvumalli, joten EU tarvitsee uuden kauppapoliittisen strategian, jolla tuetaan EU:n sisä- ja ulkopoliittisten tavoitteiden saavuttamista ja edistetään kestävyyden lisäämistä, sillä EU on sitoutunut saavuttamaan YK:n kestävän kehityksen tavoitteet. Kauppapolitiikkaa on hyödynnettävä kaikilta osin covid-19-pandemiasta toipumisessa, talouden vihreässä siirtymässä ja digitaalisessa muutoksessa sekä Euroopan selviytymiskyvyn rakentamisessa.

(20)Tällä asetuksella olisi täydennettävä komission tiedonannossa ”EU:n toimien tehostamisesta maailman metsien suojelemiseksi ja ennallistamiseksi”, ehdotettuja muita toimenpiteitä, erityisesti seuraavia: 1) toimiminen yhdessä tuottajamaiden kanssa ja niiden tukeminen puuttumisessa metsäkadon perimmäisiin syihin, joita ovat muun muassa heikko hallinto, lainsäädännön täytäntöönpanon tehottomuus ja lahjonta, sekä 2) tärkeiden kuluttajamaiden kanssa tehtävän kansainvälisen yhteistyön lujittaminen tavoitteena edistää sellaisten vastaavien toimenpiteiden toteuttamista, joilla pyritään estämään metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen liittyvien toimitusketjujen tuotteiden saattaminen niiden markkinoille. (21)Komission olisi jatkettava yhteistyötä tuottajamaiden kanssa ja yleisesti ottaen yhteistyötä kansainvälisten järjestöjen ja elinten kanssa sekä vahvistettava tukea ja kannustimia, joilla tuetaan metsien suojelua ja metsäkatoa aiheuttamattomaan tuotantoon siirtymistä, alkuperäiskansojen roolin tunnustamista, hallinnon ja maanomistusoikeuksien parantamista, lainsäädännön täytäntöönpanon valvonnan lisäämistä sekä kestävän metsätalouden, ilmastonmuutokseen sopeutuvan maatalouden, kestävän tehostamisen ja monipuolistamisen sekä agroekologian ja peltometsäviljelyn edistämistä. Komission olisi tässä yhteydessä tunnustettava alkuperäiskansojen rooli metsien suojelussa. Unionin ja jäsenvaltioiden olisi jo olemassa olevista aloitteista saatujen kokemusten ja niistä opittujen asioiden pohjalta tehtävä yhteistyötä tuotantomaiden kanssa näiden pyynnöstä, jotta voidaan hyödyntää metsien monikäyttöisyyttä, tukea maita siirtymisessä kestävään metsätalouteen ja vastata maailmanlaajuisiin haasteisiin samalla, kun täytetään paikalliset tarpeet ja otetaan huomioon pienviljelijöiden kohtaamat haasteet maailman metsien suojelemiseksi ja ennallistamiseksi toteutettavien toimien tehostamisesta annetun tiedonannon mukaisesti. Kumppanuuteen perustuvan lähestymistavan avulla olisi autettava tuottajamaita suojelemaan ja ennallistamaan metsiä sekä käyttämään niitä kestävällä tavalla, jotta voidaan edistää tämän asetuksen tavoitteena olevaa metsäkadon ja metsien tilan heikkenemisen hillitsemistä. (22)Komission tiedonannossa ilmoitetaan myös metsäkatoa, metsien tilan heikkenemistä sekä maailman metsäpinta-alan muutoksia ja niiden aiheuttajia käsittelevän EU:n seurantakeskuksen, jäljempänä ”EU:n seurantakeskus”, perustamisesta. Komissio ottaa keskuksen käyttöön maailman metsäpinta-alan muutosten ja niiden aiheuttajien seurannan parantamiseksi. EU:n seurantakeskus parantaa lisäksi jo olemassa olevien seurantavälineiden, kuten Copernicus-tuotteiden, avulla julkisten tahojen, kuluttajien ja yritysten mahdollisuuksia saada tietoja toimitusketjuista. Se tarjoaa myös helppotajuisia tietoja ja dataa, jotka osoittavat, miten metsäkato, metsien tilan heikkeneminen sekä maailman metsäpinta-alan muutokset ovat sidoksissa hyödykkeiden ja tuotteiden kysyntään ja kauppaan EU:ssa. EU:n seurantakeskus tukee näin ollen suoraan tämän asetuksen täytäntöönpanoa tarjoamalla tieteellistä näyttöä maailmanlaajuisesta metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä sekä niihin liittyvästä kaupasta. EU:n seurantakeskus tekee tiivistä yhteistyötä asiaan liittyvien kansainvälisten järjestöjen, tutkimuslaitosten ja kolmansien maiden kanssa. (23)EU:n nykyisessä lainsäädäntökehyksessä keskitytään laittoman puunkorjuun ja siihen liittyvän kaupan torjuntaan eikä siinä puututa suoraan metsäkatoon. Se koostuu puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavien toimijoiden velvollisuuksien vahvistamisesta annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) N:o 995/2010 ja Euroopan yhteisöön suuntautuvaa puutavaran tuontia koskevan FLEGT -lupajärjestelmän perustamisesta annetusta neuvoston asetuksesta (EY) N:o 2173/2005. Molempia asetuksia arvioitiin toimivuustarkastuksessa, jossa todettiin, että vaikka lainsäädännöllä on ollut myönteinen vaikutus metsähallintoon, asetusten tavoitteita eli laittoman puunkorjuun ja siihen liittyvän kaupan hillitsemistä ja laittomasti korjatun puutavaran kulutuksen vähentämistä EU:ssa ei ole saavutettu. Siinä pääteltiin myös, että puutavaran laillisuuteen keskittyminen ei yksinään riitä asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen. (24)Saatavilla olevat raportit vahvistavat, että huomattava osa meneillään olevasta metsien hävittämisestä on tuotantomaan lainsäädännön mukaan laillista. Eräässä tuoreessa raportissa arvioidaan, että vuosina 2013–2019 noin 30 prosenttia metsien hävittämisestä trooppisten maiden maatalouden liiketoimintaa varten oli laillista. Koska saatavilla olevat tiedot koskevat yleensä heikon hallinnon maita, laittoman metsien hävittämisen todellinen maailmanlaajuinen osuus saattaa olla arvioitua pienempi. Tiedoista käy kuitenkin selkeästi ilmi, että tuotantomaassa laillisen metsien hävittämisen huomiotta jättäminen heikentää poliittisten toimien vaikuttavuutta. (25)Unionivetoiseen metsäkatoon ja metsien tilan heikkenemiseen puuttumista koskevien mahdollisten poliittisten toimien vaikutustenarvioinnissa, neuvoston päätelmissä ja Euroopan parlamentin vuoden 2020 päätöslauselmassa todetaan selkeästi, että metsäkato ja metsien tilan heikkeneminen on vahvistettava unionin tulevia toimenpiteitä ohjaaviksi kriteereiksi. Unionin uudessa oikeudellisessa kehyksessä olisi sen vuoksi käsiteltävä sekä laillisuutta että sitä, onko asia