Tässä kertomuksessa esitetään yhteenveto jäsenvaltioiden vastauksista. Kertomuksen lisäksi on laadittu komission yksiköiden valmisteluasiakirja, jossa jäsenvaltioiden vastaukset on esitetty yksityiskohtaisesti.

Väite 2 ”sovellettavan EU:n lainsäädännön virheellinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä” (24 jäsenvaltiota – BE, BG, CY, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IE, IT, LT, LU, MT, NL, PT, RO, SE, SI, SK, UK)

Väite 11 ”tiedotuksen, kohdennetun koulutuksen sekä yksityiskohtaisen menetelmiä koskevan tuen ja opastuksen kehittämisen tarve kansallisia ja alueellisia viranomaisia ja lopullisia tuensaajia varten” (8 jäsenvaltiota – BE, BG, CY, EE, EL, PL, RO, SK) & väite 18 ”tiedon ja kokemusten jakaminen ja hyvien käytänteiden levittäminen jäsenvaltioiden ja/tai EU:n tasolla keinoista, joilla voidaan korjata yleisiä heikkouksia/puutteita/virheitä” (8 jäsenvaltiota – BE, CY, EL, LU, PT, RO, SK, UK). Väitteet ovat samanarvoiset.

Eräät jäsenvaltiot korostivat parantaneensa ehkäisyvalmiuksiaan nimenomaan ohjelmakautta 2014–2020 silmällä pitäen. Esimerkiksi Puola totesi koheesion osalta seuraavaa: ”Euroopan komissio on ottanut käyttöön mekanismin, jolla vuotuiset menoilmoitukset esitetään yhdessä johdon vahvistuslausuman ja tarkastuksista laadittujen loppuraporttien vuotuisen yhteenvedon kanssa, mikä on omalta osaltaan tehostanut valvontatoimia, jotka toteutetaan ennen menojen julkistamista vuotuisissa tilinpäätöksissä.”

Monet jäsenvaltiot (esimerkiksi AT, BE, CY, LU, IE, PL, PT ja SK) korostivat ennakoivien ehkäisy-, tunnistus- ja oikaisutoimien tärkeyttä yhteisessä maatalouspolitiikassa ja koheesiopolitiikassa ja painottivat muun muassa jatkuvaa koulutusta, kattavia ohjeita ja yksityiskohtaisia tarkistuslistoja sekä sellaisten ehtojen poistamista, joita on vaikea täyttää tai joiden täyttymistä on vaikea tarkistaa. Muita toimia ovat toimivaltaisten kansallisten ja alueellisten viranomaisten ja EU:n hankkeiden vetäjien ja sidosryhmien välillä pidettävät tapaamiset (joissa voidaan käsitellä esimerkiksi ERI-rahastojen hallinnointia ja toimintaa ja tukikelpoisuussääntöjä) ja riskinarviointijärjestelmä, jonka avulla tarkastukset voidaan kohdentaa riskialttiisiin menoluokkiin. Investointitoimien osalta mainittiin lisäksi uusi mahdollisuus toteuttaa meneillään olevien ja jo suoritettujen maksujen tietokoneavusteiset ristiintarkastukset sekä tukihakemuksessa ilmoitettujen maantieteellisten tietojen ja paikan päällä tehtyjen käyntien aikana kerättyjen tietojen ristiintarkastusten tehostaminen.

Monet jäsenvaltiot tukivat näkemystä, jonka mukaan tällainen suhde on olemassa. Esimerkiksi Irlanti totesi seuraavaa: ”Maksun perusteen ja virhetason välinen yhteys on ilmiselvä. Tapauksissa, joissa maksun peruste on jokseenkin muuttumaton, kuten aloilla, joilla laskelmat perustuvat tukioikeuksiin, jotka eivät liiemmin muutu ajan mittaan, virhetaso on yleensä matala. Sitä vastoin monimutkaisemmissa järjestelyissä, kuten tapauksissa, joissa maksun peruste syntyy tiettyjen tietojen, kuten laskujen ja kuittien, ilmoittamisen seurauksena, virheiden esiintymisriski on paljon suurempi. ESR:stä saatujen kokemusten perusteella voidaan todeta, että mitä monimutkaisempia maksun peruste ja sitä koskevat säännöt ovat, sitä suurempi on riski siitä, että tällaisiin maksuihin liittyy virheitä. Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) tapauksessa virhetaso kuitenkin kasvaa aina, kun hankkeen toteuttamisen ja menojen todentamisen välillä on huomattava viive.”

Jäsenvaltioiden vastauksissa on merkittäviä eroja sen mukaan, katsovatko jäsenvaltiot, että EU:n suurimmilla menoaloilla maksun perusteen (kulujen korvaaminen ja tukioikeudet) ja virheiden tason välillä on olemassa suhde.

Saksa korosti erityisesti seuraavaa: ”Kutakin EAKR:n toimenpideohjelmaa koskevan strategian lähtökohtana on kasvattaa Saksan osavaltioiden panosta älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun Euroopassa ja puuttua ERI-rahastojen tukeen liittyviin yleisiin ongelmiin. Kunkin osavaltion määrittelemät temaattiset tavoitteet ja investointien painopisteet on jo sidottu Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin. Hanketasolla otettiin käyttöön tuotosindikaattoreita. Jokainen toimintalinja ja siten myös jokainen toimi on osa arviointi-/tulosjärjestelmää, jolla huolehditaan tiettyjen tavoitearvojen, kuten tulosindikaattoreiden, saavuttamisesta, joten toiminnalla on automaattinen yhteys Eurooppa 2020 -tavoitteisiin. Tämä on (perimmäinen) syy siihen, että mitään ylimääräisiä mittausjärjestelmiä ei ole perustettu / ei aiota perustaa.”

Romania vastasi, että ”ERI-rahastoista kaudella 2014–2020 rahoitettavien toimenpideohjelmien laadinnassa on ensi sijassa huomioitu tavoitteet, jotka on asetettu Eurooppa 2020 -strategiassa, maakohtaisissa suosituksissa ja asianomaisissa eurooppalaisissa alakohtaisissa strategioissa”.

EU:n poliittiset painopisteet, muun muassa Eurooppa 2020 -strategia, ovat kytköksissä EU:n rahoittamiin hankkeisiin pääasiassa kumppanuussopimuksiin ja toimenpideohjelmiin kirjatun tuloskehyksen kautta.

III)EU:n rahoittamien hankkeiden tulossuuntautunut järjestelmä

Monet jäsenvaltiot, kuten AT, DE IE, FR, LU, SI, SK ja UK, totesivat, että ohjelmien ja hankkeiden tulossuuntautuneisuus perustuu kautta 2014–2020 koskeviin oikeudellisiin vaatimuksiin. Jäsenvaltiot viittaavat ohjelmasuunnitelmien johdonmukaiseen toimintalogiikkaan, jossa saavutettavaksi määritellyt tavoitteet kytketään (taloudellisiin, tuotos- ja tulos-) indikaattoreihin, joilla on tietty perustaso, välitavoitteet ja tavoitearvot. Haasteena on kuitenkin edelleen se, miten tulosajatteluun liittyvän käsitteistön johdonmukaisuus voidaan varmistaa.

Jäsenvaltioilla on erilaisia näkemyksiä siitä, onko tavoitteiden asettaminen kaikilla täytäntöönpanotasoilla hyödyllistä. Esimerkiksi Tšekki totesi, että ”ohjelmasuunnittelussa kullekin tavoitteelle määriteltiin indikaattorit sen varmistamiseksi, että tuotokset ja niihin liittyvät tulokset, jotka olivat suoraan yhteydessä ohjelman tavoitteisiin, olivat mitattavissa” ja lisäksi seuraavaa: ”Olemme yleensä kuitenkin ensi sijassa kiinnostuneita kvantifioitujen indikaattoreiden ja tulosindikaattorien välisestä yhteydestä emmekä niinkään tulosindikaattoreiden seurannasta hanketasolla. Tulosindikaattorien luonteen takia yksityiskohtainen seuranta ja arviointi on usein hankalaa.”

Itävallan vastauksessa todettiin, että ”maataloudessa on olemassa yhteys kansallisiin säännöksiin mutta yhteys hanketasolla tarkoittaisi lisää byrokratiaa”.

Saksan vastauksessa todettiin seuraavaa: ”Indikaattoreilla mitataan tavoitteiden saavuttamista siten, että tuotosindikaattoreita käytetään hanketasolla ja tulosindikaattoreita ohjelmatasolla. Tulosindikaattoreita ei määritellä hanketasolla (asianomaisten oikeusperustojen mukaisesti). Tulosindikaattoreilla kuvataan tilanteessa tapahtuvia muutoksia ja mitataan säännöllisesti suhteellista osuutta. Yksittäisissä hankkeissa ei voida toimia näin. Oletuksena on, että muutokset tulevat havaittaviksi ja mitattaviksi vasta, kun tietty määrä hankkeita on toteutettu. Tästä syystä perinteisiä tulosindikaattoreita arvioidaan ainoastaan ohjelmatasolla.”

Jäsenvaltioiden ajattelutavat ovat muuttumassa tulospainotteisuuden suuntaan samalla, kun ne tekevät työtä tuloskehysten ottamiseksi käyttöön. Näin varmistetaan, että EU:n ohjelmat ja hankkeet vaikuttavat monin eri tavoin ja monilla tasoilla. Haasteena on kuitenkin edelleen se, miten tulosajatteluun liittyvän käsitteistön johdon–mukaisuus voidaan varmistaa.

IV)Seurantajärjestelmä

Jäsenvaltiot asettivat tulossuuntautuneiden järjestelmien seurannan yleisesti ottaen laajempaan kontekstiin viittaamalla kumppanuussopimusten ja toimenpideohjelmien laadintaa varten toteutettuihin ennakkoarviointeihin ja/tai muihin ohjelmakauden 2014–2020 edellyttämiin arviointeihin, selvityksiin ja vaikutustenarviointeihin. Jäsenvaltioiden vastauksissa korostuvat niin ikään erilaiset maininnat meneillään olevista ja säännöllisistä arvioinneista, yleisiä ja erityisiä tavoitteita koskevien saavutusten seurannasta sekä (yhteisistä) tuotos- ja tulosindikaattoreista. Lisäksi osa jäsenvaltioista (esimerkiksi DE, FR ja PL) ilmoitti määritelleensä tavoitearvot ja välitavoitteet vuoteen 2023 saakka.

Tämän lisäksi monet jäsenvaltiot viittasivat tiettyihin säännöksiin, joiden avulla voitaisiin parantaa ohjelmakauden 2014–2020 politiikkatavoitteiden toteuttamisen seurannassa käytettävän datan luotettavuutta esimerkiksi niin, että yhteisten indikaattoreiden sekä niihin liittyvien perustasojen, välitavoitteiden ja tavoitearvojen käyttö tehtäisiin pakolliseksi ja koko EU:n alueella alettaisiin soveltaa yhdenmukaisia mittausstandardeja.

Belgia vastasi seuraavaa: ”Wallonia-2020.EU -toimenpideohjelman seurantajärjestelmässä pyritään seuraamaan tavoitteiden ja indikaattoreille asetettujen tavoitearvojen saavuttamista. Lisäksi on määritelty välitavoitteita, joilla pyritään seuraamaan, miten tavoitteiden saavuttamiseen johtavien tuotosten saavuttamisessa on edistytty. Wallonia-ohjelman arviointisuunnitelmassa, jonka seurantakomitea hyväksyi 11. joulukuuta 2015, on niin ikään määrätty suoritettavaksi arviointeja, joilla on tarkoitus arvioida tavoitteiden saavuttamista toimintalinjoittain (erityisesti tullaan painottamaan työllisyyttä).”

Ranska totesi seuraavaa: ”EAKR:n osalta tuotosten seuranta toteutetaan hanketasolla, kun taas tulosten seuranta tapahtuu makrotasolla vertaamalla tuloksia asetettuihin erityistavoitteisiin. Säännökset eivät edellytä tulosindikaattoreiden seuraamista hanketasolla. ESR:n tapauksessa tuotoksia ja tuloksia seurataan hanketasolla.”

Organisaatiorakenteen osalta voidaan mainita Unkarin esimerkki seurantaa ja arviointia käsittelevästä työryhmästä, joka seuraa seuranta- ja tietojärjestelmässä asetettuja indikaattoreita, politiikan indeksejä ja monialaisia vaatimuksia sekä seurannan keskusyksiköstä, joka seuraa muun muassa tulosindikaattoreita kuukausittain yhteistyössä hallintoviranomaisten kanssa.