Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä

(komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä)

PERUSTELUT

A. Komissio antoi 29. huhtikuuta 1998 neuvostolle tiedonannon jäsenvaltioiden sisäisen ja niiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevasta yhteisestä politiikasta (KOM(1998)251 lopullinen - 1998/0158 (SYN) ja 1998/0159 (SYN)). Tiedonantoon liittyi kaksi ehdotusta:

- ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa annetun asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamisesta

- ehdotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä.

Talous- ja sosiaalikomitea antoi 2. joulukuuta 1998 kielteisen lausuntonsa asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (meriliikenteen kabotaasi) muuttamista koskevasta ehdotuksesta sekä myönteisen lausuntonsa direktiiviehdotuksesta.

Euroopan parlamentti antoi 12. maaliskuuta 1999 ensimmäisessä käsittelyssä kielteisen lausuntonsa asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (meriliikenteen kabotaasi) muuttamista koskevasta ehdotuksesta sekä myönteisen lausuntonsa direktiiviehdotuksesta. Tämä lausunto vahvistettiin 16. syyskuuta 1999.

Asetusehdotuksen osalta Euroopan parlamentti ei tukenut komission ehdotusta ja hyväksyi neljä tarkistusta (tarkistukset 1-4) ehdotetun tekstin 1 artiklaan, jolla muutetaan asetuksen (ETY) N:o 3577/92 3 artiklaa. Parlamentti esitti, että komission ehdottama teksti korvataan lisäämällä asetukseen 3 a artikla, jonka mukaan komissio tutkisi saarikabotaasiliikenteen vapauttamisen taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset ja toimittaisi neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen viimeistään 1. tammikuuta 2001 mennessä. Tämän kertomuksen perusteella komissio antaisi ehdotuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille lopullisen järjestelmän luomista varten. Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyisivät sen mahdollisimman pian ja viimeistään 1. tammikuuta 2003 mennessä.

Komissio hylkäsi Euroopan parlamentin asetusehdotukseen tekemät neljä tarkistusta seuraavista syistä. Kuten asetuksen (ETY) N:o 3577/92 3 artiklasta käy ilmi, miehistökysymyksiin sovellettava järjestelmä on väliaikainen. Saman artiklan mukaan lopullista järjestelmää koskeva ehdotus oli tehtävä saarikabotaasin vapauttamisen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia koskevan kertomuksen perusteella, joka komission olisi esitettävä neuvostolle. Komissio antoi tämän kertomuksen 17. kesäkuuta 1997, ja siinä käsiteltiin muun muassa saarikabotaasin vapauttamisen odotettuja taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia. Kertomuksen päätelmissä todetaan, että ehdotus, jonka mukaan jäsenvaltiot voisivat vastaanottavina valtioina soveltaa omia sääntöjään, jotka koskevat yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten vaadittua osuutta miehistöstä, säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä (yhdistetty matkustaja- ja rahtiliikenne sekä säännöllinen risteilyliikenne mukaan lukien) harjoittaviin aluksiin, riittää takaamaan näitä palveluita koskevien yhteisön vaatimusten noudattamisen sisämarkkinoilla. Kertomuksessa todettiin myös, että pelkästään rahtiliikettä harjoittava kabotaasiala on ensinnäkin sidoksissa meriliikenteen kansainvälisiin markkinoihin ja toisaalta se ei ole kovin työvoimavaltainen ala. Näistä syistä komissio ei pitänyt ehdotuksessaan perusteltuna ulottaa vastaanottavan valtion sääntöjen soveltaminen myös pelkästään rahtiliikennettä harjoittavalle kabotaasialalle.

Tässä yhteydessä on myös syytä muistuttaa, että komission on annettava joka toinen vuosi neuvostolle kertomus asetuksen soveltamisesta. Komissio aikoo antaa vuonna 2001 vuosia 1999-2000 koskevan kertomuksen, jossa analysoidaan saarikabotaasin vapauttamisen vaikutuksia.

Direktiiviehdotuksen osalta Euroopan parlamentti hyväksyi ehdotuksen kokonaisuudessaan, mutta teki siihen kuitenkin viisi tarkistusta (tarkistukset 5-9).

Tarkistuksessa 5 ehdotetaan direktiivin soveltamisalan tarkempaa määrittelyä ja se voidaan hyväksyä periaatteessa sillä edellytyksellä, että se sisällytetään erilliseen artiklaan, jossa annetaan määritelmiä. Komissio on samaa mieltä siitä, että pelkästään rahtia kuljettavat alukset on nimenomaisesti suljettava direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle myös siinä tapauksessa, että tämäntyyppisillä aluksilla matkustaa useampi kuin 12 kuljettajaa yhdessä ajoneuvojensa kanssa.

Tarkistuksessa 9 ehdotetaan, että komissio antaa neuvostolle kertomuksen direktiivin täytäntöönpanon mahdollisista vaikutuksista, ja se voidaan myös hyväksyä vähäisin muutoksin.

Muita direktiiviehdotukseen tehtyjä tarkistuksia ei sen sijaan voida hyväksyä.

Tarkistusta 6 ei voida hyväksyä, koska työsopimukset ovat jo määritelmänsä mukaan henkilökohtaisia eikä niitä voida mainita 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, joka koskee yleissitoviksi julistettuja asiakirjoja. Lisäksi kaikissa jäsenvaltioissa on annettuja työehtoja koskevia määräyksiä, jotka on määritelty 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

Tarkistusta 7 ei voida hyväksyä, koska kysymystä siitä, sallitaanko merenkulkijoiden asua pysyvästi aluksella, jolla he työskentelevät, ei säädellä kansainvälisesti vaan se kuuluu kansallisen lainsäädännön piiriin. Se, että merenkulkijat työskentelevät säännöllistä liikennettä harjoittavalla aluksella, ei anna heille oleskeluoikeutta jossain jäsenvaltiossa. Komission ehdotuksen tarkoituksena ei ole antaa merenkulkijoille oleskeluoikeutta, jota heillä ei jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaan ole. Lisäksi on syytä huomata, että kolmansien maiden kansalaisia olevien merenkulkijoiden sekä vastaanottavassa valtiossa asuvien merenkulkijoiden yhdenvertaista kohtelua koskevaa periaatetta sovelletaan myös silloin, kun kolmansien maiden kansalaisia olevat merenkulkijat asuvat aluksella eikä heillä ole oleskelulupaa jäsenvaltiossa, jossa alus on rekisteröity, tai jäsenvaltiossa, johon palvelu läheisimmin liittyy.

Tarkistusta 8 ei voida hyväksyä, koska direktiiviehdotus koskee ainoastaan sellaisten kolmansien maiden merenkulkijoiden kohtelua, jotka työskentelevät säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä harjoittavilla aluksilla. Näin ollen se ei ole sopiva perusta päätökselle, jolla vahvistetaan Euroopan unionin toimintaohjelma, koulutustavoitteet mukaan lukien, nuorten henkilöiden merenkulkualan ammatteja kohtaan tunteman kiinnostuksen lisäämiseksi sekä varat tämän ohjelman rahoittamiseen. Komissio valmistelee parhaillaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonantoa merenkulkijoiden työllisyys- ja koulutustilanteesta. Tiedonannossa komissio analysoi mahdollisia toimia nuorten houkuttelemiseksi merenkulkualalle ja koulutuksen laadun parantamiseksi.

B. Edellä mainituista syistä komissio säilyttää muuttumattomana asetuksen (ETY) N:o 3577/92 muuttamista koskevan ehdotuksensa ja muuttaa direktiiviehdotustaan seuraavasti:

- Komissio sisällyttää ehdotukseen tarkistuksen 5 pohjalta uuden kohdan (uuden 1 a artiklan), jossa määritellään direktiivin soveltamisala antamalla tarvittavat määritelmät.

- Komissio sisällyttää ehdotukseen tarkistuksen 9 pohjalta uuden kohdan (uuden 6 a artiklan), jonka mukaan komission on annettava neuvostolle kertomus direktiivin soveltamisesta.

Lisäksi ehdotukseen tehdään seuraavat muutokset:

- johdanto-osaan lisätään 4 kappale, joka vastaa uutta 1 a artiklaa

- 2 artiklan 2 kohdan viimeinen virke muutetaan siten, ettei asianomaisten merenkulkijoiden asuinpaikkaa enää käytetä perusteena läheisimmän yhteyden määrittelyssä. Tällä muutoksella pyritään yksinkertaistamaan direktiivin soveltamista.

- 2 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta, jossa määritellään yleissitoviksi julistetut työehtosopimukset tai välimiestuomiot, siirretään 1 a artiklan 5 kohtaan, jotta kaikki määritelmät olisivat koottuina samaan artiklaan

- 2 artiklan 5 kohdan viimeinen alakohta poistetaan, koska sen katsotaan olevan tarpeeton ja se voi aiheuttaa sekaannusta. Se, että kaikkien asianomaisten varustamojen on sovellettava kolmansien maiden merenkulkijoihin 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja työehtosopimuksia, takaa merenkulkijoiden yhdenmukaisen kohtelun.

- 2 artiklaa täydennetään lisäämällä siihen uusi 6 kohta, jossa säädetään, että jos 2 artiklassa tarkoitettuja ehtoja säännellään sekä lainsäädännöllä että sovellettavilla työehtosopimuksilla ja jos viimeksi mainituissa määrätään suotuisammista ehdoista, jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianomaiset varustamot soveltavat näitä ehtoja merenkulkijoihin, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia

- 5 artikla muutetaan siten, että siinä ilmaistaan selvästi se jäsenvaltio, jonka on varmistettava, että jäsenvaltioiden välistä säännöllistä liikennettä harjoittavat varustamot noudattavat direktiivin säännöksiä

- 6 artiklassa muutetaan määräaika, johon mennessä jäsenvaltioiden on annettava direktiivin noudattamisen edellyttämät säädökset.

1998/0159 (COD)

Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen [1],

[1] EYVL C 213, 9.7.1998, s. 16.

ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2],

[2] EYVL C 40, 15.2.1999, s. 3.

ottavat huomioon, ettei alueiden komitea ole antanut lausuntoa neuvoston vahvistamassa määräajassa,

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [3],

[3] EYVL C 175, 21.6.1999, s. 440.

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4055/86 [4], sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3573/90 [5], perusteella jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sovelletaan kaikkia perustamissopimuksen määräyksiä palvelujen tarjoamisen vapaudesta.

[4] EYVL L 378, 31.12.1986, s. 1.

[5] EYVL L 353, 17.12.1990, s. 16.

(2) Jäsenvaltioiden välisessä säännöllisessä matkustajalaiva- ja lauttaliikenteessä olevien alusten miehistöä koskevat edellytykset ovat tavallisesti aluksen rekisteröintivaltion (lippuvaltion) vastuulla. Rooman yleissopimuksessa sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista [6] sallitaan myös muunlaiset järjestelyt. On otettava huomioon myös yhteisön etu ja niiden jäsenvaltioiden etu, joiden alueiden välillä tätä liikennettä harjoitetaan.

[6] EYVL L 266, 9.10.1980, s. 1; konsolidoitu toisinto EYVL C 27, 26.1.1998, s. 34.

(3) On pidettävä voimassa periaate, jonka mukaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneita varustamoita ei pitäisi kohdella jäsenvaltion alueelle sijoittautuneita varustamoita suotuisammin.

(4) Tämän direktiivin soveltamisala on syytä rajoittaa säännöllisten matkustajalaivaliikenne- ja lauttaliikennepalvelujen tarjoamiseen, yhdistetyt matkustaja- ja rahtiliikennepalvelut mukaan lukien, ja sulkea siten direktiivin soveltamisalan ulkopuolella säännölliset rahtiliikennepalvelut ja myös niiden alusten tarjoamat palvelut, joilla voi matkustaa yli 12 ajoneuvojen kuljettajaa.

(5) Jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen markkinoiden erityispiirteiden vuoksi tarvitaan toimenpiteitä, joilla varmistetaan yhtenäismarkkinoiden asianmukainen toiminta takaamalla, että merenkulkijoiden työehdot vastaavat yhteisössä yleisesti sovellettavia sosiaalisia normeja.

(6) Perustamissopimuksen 5 artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli sääntöjen antamista jäsenvaltioiden välillä liikennöivillä aluksilla työskentelevien kolmansien maiden kansalaisten työolosuhteista, ja sen vuoksi se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten takia paremmin toteuttaa yhteisön tasolla; tässä direktiivissä rajoitutaan vähimpään näiden tavoitteiden toteuttamiseksi tarpeelliseen eikä siten ylitetä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoitukseen.

(7) On asianmukaista edellyttää, että edellä tarkoitetuilla aloilla työskenteleviä kolmansien maiden kansalaisia ei saa kohdella heikommin kuin yhteisön alueella asuvia.

(8) On asianmukaista, että jäsenvaltiot voivat poiketa velvoitteestaan, jonka mukaan jäsenvaltioiden välistä säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä harjoittavilla aluksilla työskentelevien kolmansien maiden merenkulkijoita on kohdeltava samalla tavoin kuin yhteisön alueella asuvia, jos kyse on erittäin lyhyestä työsopimuksesta tai odottamattomien olosuhteiden aiheuttamasta äkillisestä lauttakapasiteetin riittämättömyydestä.

(9) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten on toimittava yhteistyössä tämän direktiivin täytäntöönpanossa.

(10) Jokaisen jäsenvaltion on määriteltävä seuraamukset tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten rikkomisesta,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltioiden kansalaisiin ja jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin varustamoihin, jotka tarjoavat säännöllisiä matkustajalaivaliikenne- ja lauttaliikennepalveluja, mukaan lukien yhdistetyt matkustaja- ja rahtipalvelut, eri jäsenvaltioiden satamien välillä.

2. Tämän direktiivin säännökset koskevat myös 1 kohdassa tarkoitettuja palveluja tarjoavia yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneita jäsenvaltioiden kansalaisia ja varustamoita, jotka ovat sijoittautuneet yhteisön ulkopuolelle mutta joissa jäsenvaltion kansalaisilla on määräysvalta, edellyttäen, että näiden alukset on rekisteröity jäsenvaltiossa sen lainsäädännön mukaisesti ja ne purjehtivat tämän jäsenvaltion lipun alla.

3. Tätä direktiiviä sovelletaan, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kansalaiset tai varustamot palkkaavat kolmansien maiden kansalaisia 1 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamiseen käytettäville aluksille.

4. Muihin kuin 2 kohdassa tarkoitettuihin yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneisiin varustamoihin ei saa soveltaa suotuisampaa kohtelua kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kansalaisiin ja varustamoihin.

1 a artikla

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

1. "matkustajaliikennepalvelulla" matkustaja-aluksilla toteutettavaa meriliikennepalvelua

2. "säännöllisellä liikenteellä" merimatkojen sarjaa, joka on järjestetty siten, että sillä taataan yhteys kahden tai useamman saman sataman välillä

i) joko julkaistun aikataulun mukaisesti

ii) tai sellaisella säännöllisyydellä tai tiheydellä, että se muodostaa tunnistettavan järjestelmällisen palvelun

3. "matkustaja-aluksella" merialusta, joka kuljettaa yli 12 matkustajaa. Tähän sisältyvät suurnopeusalukset sekä alukset, jotka kuljettavat sekä matkustajia että rahtia. Tähän eivät sisälly pelkästään rahtia kuljettavat alukset.

4. "matkustajalla" jokaista muuta henkilöä kuin

i) aluksen päällikköä ja laivaväkeen kuuluvia tai muita missä ominaisuudessa tahansa alukseen toimeen otettuja tai siinä aluksen lukuun työskenteleviä henkilöitä

ii) alle vuoden ikäisiä lapsia

iii) kaupallisessa liikenteessä käytettävien maantie- ja rautatieajoneuvojen kuljettajia, jotka matkustavat työnsä takia näiden ajoneuvojen mukana

5. "yleissitoviksi julistetuilla työehtosopimuksilla tai välimiestuomioilla" työehtosopimuksia tai välimiestuomioita, joita kaikkien asianomaisten varustamojen on noudatettava kansallisella tasolla.

2 artikla

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kansalaiset ja varustamot, jotka harjoittavat säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä jäsenvaltioiden välillä, takaavat tällaiseen liikenteeseen käytettävien alusten palveluksessa oleville kolmansien maiden kansalaisille työsuhteeseen sovellettavasta lainsäädännöstä riippumatta sellaiset työehdot, jotka määritellään

a) laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa määräyksessä ja/tai

b) työehtosopimuksessa tai välimiestuomiossa, joka on julistettu yleissitovaksi, siltä osin kuin niitä sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun toimintaan,

joita sovelletaan sen jäsenvaltion kansalaisiin, jossa alus on rekisteröity.

2. Jos käytettyä alusta ei ole rekisteröity mihinkään jäsenvaltioon, 1 kohdassa tarkoitetut ehdot ovat sellaisen jäsenvaltion kansalaisiin sovellettavat ehdot, joka on niistä jäsenvaltioista, joiden satamien välillä kyseistä palvelua tarjotaan, se johon palvelu läheisimmin liittyy. Läheisintä yhteyttä määritettäessä perusteena käytetään kyseisen palvelun todellista hallinnointipaikkaa .3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut työehdot koskevat seuraavia seikkoja:

a) enimmäistyöaika ja vähimmäislepoaika,

b) palkallisen vuosiloman vähimmäismäärä,

c) vähimmäispalkka, mukaan lukien ylityökorvaukset,

d) työterveys, työturvallisuus ja työhygienia,

e) raskaana olevien tai vastikään synnyttäneiden naisten sekä lasten ja nuorten työehtoihin liittyvä suojelu,

f) naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu ja muut syrjinnänvastaiset määräykset,

g) merenkulkijoiden paluuta kotimaahansa ja maksamattomien palkkojen sekä sosiaalimaksujen maksamista koskevat toimenpiteet työnantajan maksukyvyttömyystapauksissa.

4. Edellä olevat 1, 2 ja 3 kohta eivät estä työntekijän kannalta suotuisampien työehtojen soveltamista.

5. Jollei käytössä ole menetelmää, jolla työehtosopimukset tai välimiestuomiot julistetaan yleissitoviksi, jäsenvaltioiden on käytettävä perusteena

a) työehtosopimuksia tai välimiestuomioita, joita yleisesti sovelletaan kaikkiin 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin varustamoihin, ja/tai

b) työehtosopimuksia, joiden osapuolina ovat kyseisten markkinoitten kaikkein edustavimmat kansallisen tason työnantaja- ja työntekijäjärjestöt.

6. Jos jotain tässä artiklassa tarkoitettua ehtoa säännellään samanaikaisesti lainsäädännöllä ja sovellettavilla työehtosopimuksilla ja jos viimeksi mainituissa määrätään suotuisammista ehdoista, lippujäsenvaltion tai tarvittaessa 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion, johon palvelu läheisimmin liittyy, on varmistettava, että 1 a artiklassa määriteltyjä säännöllisiä matkustajaliikennepalveluja tarjoavat varustamot soveltavat näitä ehtoja merenkulkijoihin, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia.

3 artikla

1. Jäsenvaltiot voivat kuultuaan työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä kunkin jäsenvaltion käytäntöjen mukaisesti päättää olla soveltamatta 2 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan säännöksiä, jos kolmannen maan kansalaisten työsuhde ei 12 kuukauden aikana ylitä kestoltaan yhtä kuukautta.

2. Jäsenvaltiot voivat myöntää 2 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan soveltamisessa kahden kuukauden poikkeuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle palveluntarjoajalle sellaisten alusten osalta, jotka on vuokrattu korvaamaan odottamattomien olosuhteiden aiheuttama äkillinen kapasiteetin puute. Yli kahden kuukauden poikkeuksiin vaaditaan komission etukäteen antama hyväksyntä.

3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä 2 kohdan mukaisista poikkeuksista ja niiden perusteena olevista olosuhteista.

4 artikla

1. Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti yksi tai useampi yhteystoimisto tai yksi tai useampi toimivaltainen kansallinen elin.

2. Jäsenvaltioiden on säädettävä niiden julkisten viranomaisten yhteistyöstä, jotka kansallisen lainsäädännön mukaisesti vastaavat 2 artiklassa tarkoitettujen työehtojen seurannasta.

Keskinäistä hallinnollista apua on annettava korvauksetta.

3. Jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdassa tarkoitetut yhteystoimistot ja/tai toimivaltaiset elimet.

5 artikla

Lippujäsenvaltion tai tarvittaessa 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion, johon palvelu läheisimmin liittyy, on varmistettava, että asianomaiset varustamot soveltavat niiden aluksilla työskenteleviin merenkulkijoihin, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia, samoja työehtoja kuin joita sovelletaan kyseisessä valtiossa asuviin merenkulkijoihin.

Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään 6 artiklassa mainittuna päivänä ja kaikki niiden muutokset mahdollisimman pian.

Jos palvelu koskee muita jäsenvaltioita kuin lippujäsenvaltiota, kyseisten jäsenvaltioiden merenkulkuviranomaisten on 4 artiklassa vahvistettujen ehtojen mukaisesti toimittava yhteistyössä tämän artiklan noudattamisen varmistamiseksi.

6 artikla

Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 12 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä viimeistään 18 kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

6 a artikla

Komissio antaa hyvissä ajoin neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja tekee kaikki tarpeellisiksi katsotut ehdotukset.

7 artikla

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

8 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle.

Tehty Brysselissä

Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta

Puhemies Puheenjohtaja