EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 20.05.1998 
KOM(1998)3221opull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
Yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun 
mukauttaminen ja edistäminen 
Luonnos 
NEUVOSTON PAATOKSEKSI 
Euroopan yhteisöjen pysyvän työllisyyskomitean perustamisesta tehdyn 
päätöksen 70/532/ETY muuttamisesta 
(komission esittämä) 

SISÄLLYSLUETTELO 
1. JOHDANTO 4 
1.1 Uusi toimintaympäristö 6 
1.2 Keitä työmarkkinaosapuolet ovat? 6 
2. TIETOJEN VAIHDON KEHITTÄMINEN 7 
3. KUULEMISMENETTELYJEN MUKAUTTAMINEN 8 
3.1 Kuuleminen eri alojen tasolla 8 
3.2 Kuuleminen alakohtaisella tasolla 10 
3.3 Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukainen 
kuuleminen 11 
4. YHTEISTYÖKUMPPANUUS TYÖLLISYYSASIOISSA 12 
5. YHTEISTEN TOIMIEN JA NEUVOTTELUJEN KOROSTAMINEN 14 
5.1 Yhteiset toimet ja eri ammattialojen väliset neuvottelut 15 
5.2 Yhteiset toimet ja alakohtaiset neuvottelut: 16 
5.3 Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaiset 
neuvottelut 17 
5.4 Yhteisön tasolla tehtyjen sopimusten täytäntöönpano 18 
5.4.1 Täytäntöönpano työmarkkinaosapuolten kautta 18 
5.4.2 Täytäntöönpano yhteisön lainsäädännöllä 18 
6. UUDET MAHDOLLISUUDET AVAUTUVAT 20 
6.1 Työmarkkinaosapuolten vuoropuheluja yhteisön laajentuminen 20 
6.2 Eurooppalaisen työmarkkinasuhde- ja kumppanuuskulttuurin 
kehittäminen 20 
6.2.1 Kansainvälinen hajautettu vuoropuhelu 20 
6.2.2 Tuki työnantaja-ja työntekijäpuolelle 21 
6.2.3 Euroopan työmarkkinasuhteiden keskuksen tukeminen 21 
6.3 Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistämiskeinot 22 
6.4 Mietintäprosessi: työryhmä 22 
I. JOHDANTO 
Tässä tiedonannossa vahvistetaan tavat, joita komissio aikoo käyttää 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamiseen ja edistämiseen. Tarkoituksena on 
tuoda esiin tarvittavat vaiheet, joiden kautta saataisiin vahvistettua Euroopan tason 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, tehtyä sitä joustavammaksi ja yhdistettyä 
työmarkkinaosapuolten työ kiinteämmin EU:n politiikkojen kehittämiseen ja 
täytäntöönpanoon. 
Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on jo edennyt merkittävästi, ja 
sosiaalipolitiikasta tehty pöytäkirja, joka on sisällytetty Amsterdamin sopimukseen, antaa 
työmarkkinaosapuolille huomattavasti valtaa ja vastuuta. Työmarkkinaosapuolet ovat 
tehneet jo kaksi tärkeää Euroopan tason sopimusta - sopimus vanhempainlomasta ja 
sopimus osa-aikatyöstä - jotka neuvosto on myöhemmin hyväksynyt direktiiveiksi 
sosiaalipolitiikasta tehdyssä pöytäkirjassa vahvistetun menettelyn mukaisesti. 
Lisäksi työmarkkinaosapuolet kaikilla tasoilla ovat osoittaneet kasvavaa kiinnostusta 
Euroopan tasoisen vuoropuhelun kehittämiseen. Tämä on nähtävissä esimerkiksi eri 
alojen välisen ja alakohtaisen tason yhteisessä osallistumisessa vuoden 1998 työllisyyden 
suuntaviivojen ja maatalousalalla tehdyn työllisyyttä koskevan puitesopimuksen 
laatimiseen. 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun merkitys keskeisten asioiden käsittelyssä korostui 
20-21 päivänä marraskuuta 1997 pidetyssä työllisyyttä käsitelleessä Eurooppa-neuvoston 
ylimääräisessä huippukokouksessa. Eurooppa-neuvosto painotti voimakkaasti sitä, että 
työmarkkinaosapuolten on osallistuttava uuteen työllisyysstrategiaan kaikilla tasoilla ja 
kaikissa vaiheissa. 
Euroopan tiiviimpi yhdentyminen ja uusien osa-alueiden, erityisesti 
työllisyyskysymysten, sisällyttäminen yhteisön toiminta-alaan ovat laajentaneet 
työmarkkinaosapuolien toimien ulottuvuutta. Uusia osa-alueita ovat varsinkin työn 
organisoinnin uudenaikaistaminen, rakennemuutosten ennakointi ja tukeminen, 
työehtojen ja työolojen mukauttaminen uusiin työmuotoihin, perhe- ja työelämän 
yhteensovittaminen, nuorten integroiminen työelämään ja ammattikoulutuksen 
saantimahdollisuuksien parantaminen. 
Äskettäin hyväksytyssä sosiaalialan toimintaohjelmassa vuosiksi 1998-20001 pyritään 
ottamaan huomioon erityisesti Amsterdamin sopimuksessa määrätyt uudet haasteet ja 
mahdollisuudet. Tämä tarjoaa mahdollisuuden voimistaa sosiaalipolitiikkaa ja asettaa 
työmarkkinaosapuolet avainasemaan. Jotta työmarkkinaosapuolet voisivat hyödyntää 
asemaansa täysin, sosiaalialan toimintaohjelmassa todetaan, että komissio laatii tämän 
tiedonannon. 
1 KOM(1998) 259, 29.4.1998. 
Komissio antoi syyskuussa 1996 tiedonannon2 kerätäkseen mahdollisimman laajasti 
mielipiteitä siitä, miten Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua olisi 
kehitettävä. 
Vuonna 1997 saatiin yli 80 yksityiskohtaista vastausta työnantajien ja työntekijöiden 
Euroopan tasoisilta ja kansallisilta järjestöiltä, Euroopan unionin toimielimiltä3 ja myös 
kansallisilta viranomaisilta. Haagissa järjestettiin huhtikuussa 1997 eurooppalainen 
foorumi, jossa pidetyistä puheenvuoroista laadittiin alustava tiivistelmä. 
Tässä tiedonannossa kootaan yhteen tästä kuulemisesta ja viimeaikaisesta kehityksestä 
saadut tärkeimmät tiedot. Siinä esitellään joukko neljällä pääalalla sovellettavia 
avaintoimia, joiden kautta komissio pyrkii mukauttamaan ja edistämään 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua tulevaisuudessa. 
Tiedotus: Komissio perustaa kaikkien työmarkkinaosapuolten välille tehokkaampia 
tiedonvaihtokanavia ja kannustaa Euroopan tason työmarkkinaosapuolia seuraamaan 
eurooppalaisen vuoropuhelun tuloksia kansallisten jäsenjärjestöjensä kanssa. 
Kuuleminen: Komissio korvaa nykyiset alakohtaiset rakenteet uusilla ja joustavammilla 
vuoropuheluun osallistuvilla elimillä. Alojen välisellä tasolla neuvoa-antavien 
komiteoiden toimintaa järkeistetään, ja komissio varmistaa kaikkien 
työmarkkinaosapuolien kuulemisen käynnissä olevasta poliittisesta kehityksestä. 
Yhteistyökumppanuus työllisyysasioissa: Komissio ehdottaa työllisyysasioita 
käsittelevän pysyvän komitean uudistamista niin että komission, neuvoston ja 
työmarkkinaosapuolten välinen tiedonvaihto paranisi työllisyyden suuntaviivoista 
vuodeksi 1998 annetun neuvoston päätöslauselman mukaisesti. 
Neuvottelut: Komissio kannustaa edelleen sopimussuhteiden kehittämistä sekä alojen 
välisellä että alakohtaisella tasolla. 
Yhtä merkittävä ja haastava tehtävä on rohkaista hakijamaita kehittämään omat itsenäiset 
neuvoltelurakenteet ja toimet sekä auttaa työmarkkinaosapuolia luomaan yhteyksiä 
hakijamaiden työmarkkinaosapuoliin. 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistämiseksi ja parantamiseksi komissio on 
asettanut itselleen kolme tavoitetta: avoimempi työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, 
tehokkaampi Euroopan unionin toimielinten ja työmarkkinaosapuolten välinen 
vuoropuhelu sekä todelliset Euroopan tason työehtosopimusneuvottelut. 
2 K()M(96) 448 lopullinen, 18.9.1996, sosiaalisen vuoropuhelun kehitys yhteisön tasolla. 
3 Katso 18 päivänä heinäkuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma komission tiedonannosta 
sosiaalisen vuoropuhelun kehitys yhteisön tasolla (KOM(96) 448 lopullinen) ja 29-30 päivänä tammikuuta 1997 
annettu talous- ja sosiaalikomitean lausunto samasta aiheesta. 
5 
1.1 Uusi toimintaympäristö 
Ehdotustensa muotoilussa komissio on ottanut huomioon nykyisen toimintailmapiirin 
seuraavasti: 
• Työllisyysalan viimeaikainen kehitys tukee työllisyyspolitiikan koordinointia 
Euroopan tasolla ja avaa uusia uria yhteisön tasoiselle työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelulle. Työllisyyden suuntaviivoista vuodeksi 1998 annetussa neuvoston 
päätöslauselmassa4 vedotaan Euroopan tason ja kansallisen tason 
työmarkkinaosapuoliin työmuotojen mukauttamista ja ammatillisen koulutuksen 
edistämistä koskevissa seikoissa. Kansalliset toimintasuunnitelmat ovat antaneet 
työmarkkinaosapuolille mahdollisuuden osallistua työllisyyspolitiikan 
toteuttamiseen.5 
• EMU-prosessi ja taloudellinen lähentyminen ovat vähitellen nostaneet esiin 
työmarkkinaosapuolten merkittävän roolin. Sen lisäksi, että ne vaikuttavat 
paikalliseen kilpailukykyyn ja työllisyysoloihin, ne ovat merkittävä tekijä kasvun ja 
työllisyysmyönteisen yleisen politiikan saavuttamisessa Euro-vyöhykkeellä ja koko 
yhteisössä. 
• Perustamissopimuksessa on annettu vuodesta 1986 lähtien komissiolle tehtäväksi 
edistää työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, ja tätä tehtävää on vahvistettu 
huomattavasti. Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen mukaisesti 
työmarkkinaosapuolilla on oikeus tulla kuulluiksi etukäteen. Sopimuksella luodaan 
todellinen neuvottelualue, jolla Euroopan laajuisia sosiaalipolitiikkaa koskevia 
säännöksiä voidaan vahvistaa työmarkkinaosapuolten välisten neuvotteluiden 
perusteella. Amsterdamin sopimuksella tämä järjestely laajennetaan koskemaan 
sosiaalialan lainsäädäntöä, joka siten on sovellettavissa kaikkiin jäsenvaltioihin. 
Euroopan integraatio on syvenemässä, ja taloudellisen integraation vuoksi 
työmarkkinaosapuolten on enenevässä määrin otettava tämä kehitys huomioon. Yritysten 
rakenneuudistuksiin liittyvä viimeaikainen kehitys koskee suoraan Euroopan 
työmarkkinaosapuolia, ja ne ovat mukana keskusteluissa, joita käydään teollisuuden 
rakennemuutoksen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia käsittelevän korkean 
tason asiantuntijaryhmän6 raporteista. 
1.2 Keitä työmarkkinaosapuolet ovat? 
Työmarkkinaosapuolet eroavat muista organisaatioista kuten painostus- tai eturyhmistä 
siten, että ne voivat osallistua työehtosopimusneuvotteluihin. Organisaatioita syntyy koko 
ajan lisää Euroopan tasolla; kansallisia järjestöjä liittyy mukaan toimintaan ja uusia 
ryhmiä perustetaan. 
4 Neuvosto on antanut 15 päivänä joulukuuta 1997 (EY VL C 30, 28.1.1998, s. I). 
5 "Suuntaviivoista toiminnaksi: työllisyyttä koskevat kansalliset toimintasuunnitelmat", 13 päivänä 
toukokuuta 1998 annettu komission tiedonanto KOM( 1998) 316. 
6 Perustettu 20-21 päivänä marraskuuta 1997 pidetyn ylimääräisen työllisyyshuippukokouksen jälkeen (ks. 
puheenjohtajamaan päätelmien 28 kohta). 
6 
Komissio käynnisti vuonna 1996 annetun tiedonannon jälkeen suuren tutkimuksen eri 
alojen välisten ja alakohtaisten järjestöjen edustavuudesta. Ensimmäinen raportti saadaan 
ensi vuoden alussa, ja sitä päivitetään vuosittain. Tutkimus tehdään vuonna 1992 tehdyn 
edustavuutta koskevan ensimmäisen tutkimuksen suuntaviivojen mukaisesti. Tutkimus on 
komissiolle tärkeä väline, jolla se pystyy seuraamaan organisaatioiden osallistumista 
työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. 
Komissio tutkii järjestöjen osallistumista työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun eri 
muotoihin seuraavien seikkojen perusteella: 
• laajat tiedonsaantimahdollisuudet ja kuuleminen yleisistä aiheista. Kaikille 
halukkaille organisaatioille tiedotetaan komission tärkeimmistä sosiaalialan 
aloitteista ja asiakirjoista. 
• edustavien organisaatioiden löytäminen, jotta niitä voitaisiin kuulla 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisesti joulukuussa 1993 
annetussa tiedonannossa7 vahvistetun kolmen kriteerin perusteella. Kuultujen 
järjestöjen on täytettävä seuraavat edellytykset: 1) ne edustavat eri ammattialoja tai 
ovat alakohtaisia ja ne on organisoitu Euroopan tasolla, 2) ne muodostuvat 
järjestöistä, jotka tunnustetusti kuuluvat olennaisena osana jäsenvaltioiden 
työmarkkinaosapuolten rakenteisiin; niillä on valtuudet neuvotella sopimuksia ja ne 
ovat mahdollisimman kattavasti edustettuina kaikissa jäsenvaltioissa, 3) niillä on 
tarvittavat rakenteet, jotta ne voivat osallistua tehokkaasti kuulemisprosessiin. 
• neuvotteluihin osallistumiseen liittyvän itsenäisyyden kunnioittaminen. 
2. TIETOJEN VAIHDON KEHITTÄMINEN 
Tiedonsaanti on olennaisen tärkeää työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kehittymiselle. 
Sen avulla Euroopan työmarkkinaosapuolet saavat pidettyä jäsenensä ajan tasalla 
kysymyksistä, joilla on suoraa vaikutusta heihin, ja saavat tietoa ajankohtaisista 
poliittisista kehityssuunnista, mikä on tarpeellista Euroopan tasolla käytävää keskustelua 
varten. Euroopan yhteisön toimielimet saavat vastavuoroisesti tietoa 
työmarkkinaosapuolten ja niiden jäsenten toimista ja näkökannoista. 
Vuonna 1996 annettuun tiedonantoon saaduissa vastauksissa vaadittiin tiedotuskanavien 
parantamista ja korostettiin, että Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu ja 
sen tulokset eivät ole riittävän tuttuja jäsenvaltioiden työntekijöille ja työnantajille, 
vaikka ne vaikuttavatkin suoraan heidän etuihinsa. Huomiota kiinnitettiin myös siihen, 
että vuoropuheluun osallistuvien eri tahojen, alojen ja tasojen välille tarvittaisiin lisää 
tehokkaita tiedonvälityskanavia. 
Komissio on hiljattain perustanut erityisiä tiedotusvälineitä, jotka tukevat sen yleistä 
tiedotuspolitiikkaa: 
• Social Dialogue Newsletter, joka pitää työmarkkinaosapuolet ajan tasalla 
tärkeimmistä tapahtumista 
K()M(93) 600 lopullinen, 14.12.1993, sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan soveltamisesta, 24 kohta. 
7 
• vuosittain julkaistava Status Report, jossa käsitellään työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun tilannetta 
• komission tuella kehitettävä sähköiseen verkkoon perustuva interaktiivinen 
tietokanta, johon Euroopan työmarkkinaosapuolilla on reaaliaikainen yhteys 
(European Social Dialogue On Line, ESDO). 
Komissio on myös käynnistänyt neljännesvuosittaiset tiedotusfoorumit, joihin Euroopan 
tason työmarkkinaosapuolet kokoontuvat keskustelemaan ja vaihtamaan tietoja 
ajankohtaisista aiheista vuoropuhelun eri tahojen ja lajien välillä. Kokoontumiset ovat 
osoittautuneet varsin hyödyllisiksi tuomalla yhteen vuoropuhelun eri osallistujat ja 
antamalla työmarkkinaosapuolille yleiskuvan käynnissä olevista tapahtumista. 
On tarpeen parantaa työmarkkinaosapuolten välistä tiedonvaihtoa ja perustaa 
tehokkaampia sisäisiä ja ulkoisia tiedonvaihtokanavia, joiden kautta voidaan levittää 
Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tuloksia. 
Tärkeimmät toimet 
• Komissio voimistaa nykyistä käytäntöään pitää neljännesvuosittain yhdysfoorumi, 
jolla kerätään yhteen sekä eri alojen välisten että alakohtaisten järjestöjen edustajat 
Euroopan tasolla vaihtamaan tietoja yhteisön politiikasta ja käynnissä olevista 
aloitteista vuoropuhelun kaikissa vaiheissa. 
• Komissio toteuttaa toimia parantaakseen tiedon jakamista kaikille eurooppalaisille 
työnantaja- ja työntekijäjärjestöille. 
• Komissio varmistaa, että vuoropuhelun tuloksista (suosituksista, yhteisistä 
lausunnoista ja sopimuksista) annetaan tietoa muille Euroopan yhteisön toimielimille 
ja muille asianomaisille. 
3. KUULEMISMENETTELYJEN MUKAUTTAMINEN 
Kuulemismenettelyt, joiden tarkoituksena on parantaa yhteisön politiikan ja ehdotusten 
laatua, ovat kehittyneet vähitellen ja vastanneet kasvavaan tarpeeseen käydä vuoropuhelua 
työmarkkinaosapuolten kanssa yhteisön politiikan kehittämisestä. 
Komissio on kuullut työmarkkinaosapuolia epävirallisesti monien vuosien ajan, ja se 
jatkaa kaikkien niiden työmarkkinaosapuolten kuulemista, joihin käynnissä oleva 
yhteisön tason sosiaalipoliittinen kehitys vaikuttaa; tähän kuuluvat myös 
makrotaloudellinen kehitys ja makrotalouspolitiikka. 
3.1 Kuuleminen eri alojen tasolla 
Komissio pyrkii kuulemaan järjestelmällisesti eri alojen välisiä työmarkkinaosapuolia 
tärkeistä tapahtumista talous- ja sosiaalipolitiikassa ja varmistamaan, että kaikkia 
työmarkkinaosapuolia kuullaan. 
Yhteisön politiikkaa koskevaa toisenlaista kuulemista tapahtuu neuvoa-antavissa 
komiteoissa8. Komiteat ovat kolmikantaclimiä, joiden tehtävänä on antaa neuvoja 
komissiolle jonkin erityispolitiikan muotoilemisesta ja avustaa komissiota sen 
täytäntöönpanossa. 
Vaikka neuvoa-antavien komiteoiden hyödyllisyyttä nykytilanteessa on epäiltykin, 
vuoden 1996 tiedonantoon saaduista vastauksista suurimmassa osassa kuitenkin todettiin, 
että niillä on yhä merkittävä tehtävä. Sitä kuitenkin korostettiin, että useiden komiteoiden 
työskentelymenetelmiä voitaisiin tehostaa. 
Hyvä esimerkki tähän liittyvästä kehityksestä on työturvallisuuden, työhygienian ja 
työterveydenhuollon neuvoa-antavan komitean hiljattain tekemä päätös uudistaa sisäisiä 
työskentclymenetelmiään vähentämällä täysistuntojen määrää ja valitsemalla 
ohjelmakomitea. 
Olisi luotava laajamittaista sosiaalipoliittista kehitystä koskeva yhtenäinen 
kuulemisjärjestelmä. Neuvoa-antavien komiteoiden työ olisi saatettava samaan linjaan 
työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun liittyvän yleisen kehityksen kanssa, jotta 
minimoitaisiin päällekkäisyydet yhteisillä toiminta-alueilla ja varmistettaisiin se, että 
työmarkkinaosapuolten näkemykset komiteoissa ovat yhdenmukaisia muilla foorumeilla 
ilmaistujen mielipiteiden kanssa. 
Tärkeimmät toimet 
• Komissio kehittää ja laajentaa kuulemiskäytäntöään niiden sosiaalipoliittisten 
tapahtumien, kuten esimerkiksi vihreiden kirjojen osalta, jotka eivät sisälly 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklaan. Se ottaa näihin kuulemisiin mukaan 
kaikki edustavat työmarkkinaosapuolet.9 Se hyödyntää yhdysfoorumin käyttämää 
järjestelyä, joka mahdollistaa asianmukaisimman kuulemismenetelmän käytön 
(kokoukset, sähköposti jne.). 
• Komissio aikoo tehdä ehdotuksen10 työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevasta 
toimintasuunnitelmasta äskettäin annetussa komission tiedonannossa11 tehtyjen 
sitoumusten mukaisesti, että siirtotyöläisten sosiaaliturvan neuvoa-antava komitea 
yhdistetään työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevään neuvoa-antavaan 
komiteaan. Tämä on useimpien vastausten ja aikaisemmin annetun 
työmarkkinaosapuolten suosituksen12 mukaista. Kyseisessä suosituksessa korostettiin 
komiteoiden läheisempää vuorovaikutusta ja tarvetta tiukentaa yhteyksiä niiden 
toiminnan välillä. 
x Tällä hetkellä toimii kuusi neuvoa-antavaa komiteaan seuraavilla aloilla: siirtotyöläisten sosiaaliturva, 
työntekijöiden vapaa liikkuuvus, Euroopan sosiaalirahasto, ammattikoulutus, työturvallisuus, työhygienia ja 
työterveydenhuolto sekä naisten ja miesten yhtäläiset oikeudet. 
' Ne kutsutaan mukaan sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisesti muodollisesti kuultavien 
organisaatioiden luettelon perusteella. 
10 Khdotus tehdään asetusten (M'Y) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 1612/68 muutosten yhteydessä. 
1 ' Katso komission tiedonanto "Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskeva toimintasuunnitelma", KOM(97) 
586 lopullinen. 
12 Ks. esim. Euroopan ammattiyhdistysten liiton (ETUC), EY:n teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liiton (UNICE) 
ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) suositus eri alojen välisten neuvoa-antavien komiteoiden 
toiminnasta (kesäkuu 1993). 
9 
• Kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan, työterveyttä ja työturvallisuutta koskevilla 
ehdotuksilla on yksi ja sama oikeusperusta ja alaa koskevia lainsäädäntöehdotuksia 
valmisteltaessa kuullaan työmarkkinaosapuolia. Työturvallisuuden, työhygienian ja 
työterveydenhuollon neuvoa-antava komitea säilyttää kuitenkin merkittävän aseman 
työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyvässä kuulemisprosessissa, ja komissio kuulee 
sitä kaksivaiheisen kuulemisprosessin rinnalla. 
• Komissio mukauttaa neuvoa-antavien komiteoiden rakenteita tapauskohtaisesti ja 
tarvittaessa. 
3.2 Kuuleminen alakohtaisella tasolla 
Komissio saa alakohtaisten työmarkkinaosapuolten näkemyksiä yhteisön politiikasta 
kuulemismenettelyllä, jossa käsitellään lukuisia sosiaalipoliittisia aloitteita. Sellaisilla 
aloilla, joilla sovelletaan yhteistä politiikkaa, kuulemisissa käsitellään alakohtaisen 
politiikan muotoilua ja täytäntöönpanoa. Alakohtaisten neuvottelujen tarkoituksena on 
työolojen parantaminen ja yhtenäistäminen ja joissakin tapauksissa kyseessä olevan alan 
taloudellisen ja kilpailuaseman parantaminen. 
Tiettyjen alakohtaisten aiheiden osalta on toivottu tehokkaampaa kuulemismenettelyä. 
Kuulemista koskevan palautteen on oltava hyvin ajoitettua sen varmistamiseksi, että 
työmarkkinaosapuolten näkökannat tulevat esiin valmisteltaessa yhteisön politiikkaa ja 
ehdotuksia. Vastauksissa kehotettiin komissiota parantamaan yksikköjensä työskentelyn 
koordinaatiota kuulemismenettelyjen osalta; yleisesti kuitenkin toivottiin, että päävastuu 
alakohtaisesta vuoropuhelusta säilyisi pääosastolla V. 
Useimmat vastaajista olivat samaa mieltä komission esittämien päätelmien kanssa siitä, 
että nykyiset rakenteet estävät usein myönteisen kehityksen. Sekakomiteoista ja 
epävirallisista työryhmistä on tullut liian vakiintuneita taikka niissä on säilynyt 
työskentelymenetelmiä, jotka eivät enää ole hyödyllisiä. 
Joillakin aloilla työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on vielä uusi asia ja 
lähtöasetelmissaan eli lähinnä tietojen vaihtoa, vuoropuhelun opettelua monikulttuurisessa 
ympäristössä tai alalle ominaisten ongelmien määrittelyä. Jotkin alat eivät ole 
osallistuneet työmarkkinaosapuolten varsinaiseen vuoropuheluun Euroopan tasolla. Ne 
ovat kuitenkin perustaneet muunlaisia kuulemis- tai yhteistyömuotoja, joissa 
työmarkkinaosapuolet ovat mukana (esim. sekakomiteoissa EHTY-sopimuksen 
puitteissa). 
Alakohtaista vuoropuhelua tukevia rakenteita on kohdeltava entistä yhtenäisemmin, jotta 
voidaan varmistaa eri toimialojen samanlainen kohtelu ja antaa kaikille aloille 
mahdollisuus osallistua mahdollisimman tehokkaalla ja merkityksellisellä tavalla niitä 
koskevan yhteisön politiikan kehittämiseen. Komission olisi oltava valmis vastaamaan 
sellaisten alojen toiveisiin, jotka haluavat osallistua yhteistyöhön merkittävällä tavalla. 
Alakohtaisten työmarkkinaosapuolten pitäisi pystyä vastaamaan tehokkaasti todellisiin 
haasteisiin, jotka kohdistuvat alaan yhteisön tasolla. Niillä on erityismahdollisuudet 
toimittaa tietoja, joita tarvitaan parhaiden toimintatapojen löytämiseksi ja esikuva-
analyysin aloittamiseksi Euroopan tasolla. Ne ovat avainasemassa teollisuuden 
10 
rakennemuutoksen ennakoinnissa ja käsittelyssä ja ovat mukana keskusteluissa, joita 
käydään rakennemuutoksen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia käsittelevän 
uuden korkean tason työryhmän raporteista. 
EU:n laajuiset alakohtaiset työmarkkinaosapuolten neuvottelut ovat vahvistaneet koko 
ajan asemaansa. Jotta tämä kehitys voisi jatkua ja jotta neuvottelut paranisivat 
määrällisesti ja laadullisesti ja toisivat enemmän lisäarvoa Euroopan tasolla, on tarpeen 
korvata nykyiset rakenteet ja kannustaa tehokkaampaan vuoropuheluun. 
Tärkeimmät toimet 
• Komissio laatii uudet puitteet, joiden rajoissa alakohtaisten neuvotteluiden 
kehittämistä voidaan jatkaa. Näitä puitteita sovelletaan samalla tavalla kaikkiin 
aloihin, jotka haluavat osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun, ja ne ovat 
helposti laajennettavissa uusille aloille. Tämän vuoksi komissio päätti tehdä päätöksen 
uusien alakohtaisten ncuvottelukomiteoiden perustamisesta (ks. liite II), joilla 
korvataan kaikki nykyiset alakohtaiset neuvottelurakenteet. 
- Uudet komiteat muodostavat alakohtaisen vuoropuhelun avainfoorumin 
(kuuleminen, yhteiset toimet ja neuvottelut), ja niitä perustetaan kaikille aloille, 
jotka jättävät yhteisen pyynnön ja ovat riittävän hyvin järjestäytyneitä pystyäkseen 
toimimaan Euroopan tasolla edustavuutta koskevien vahvistettujen perusteiden 
mukaisesti. 
- Toimintamenettelyjä on tehostettava: yksi korkean tason täysistunto vuosittain, 
työmarkkinaosapuolten rajoitetut delegaatiot, jokaisen osapuolen enintään 15:n 
edustajan kulujen korvaus. 
- Komission se pääosasto, jota esityslistan kysymykset pääasiallisesti koskevat, tai 
pääosasto V huolehtii sihteeristöpalveluista. Kokouksissa puhetta johtaa työantajien 
tai työntekijöiden edustaja, mutta komission edustaja toimii puheenjohtajana, jos 
molemmat työmarkkinaosapuolet yhdessä sitä pyytävät. 
- Komissio varmistaa oikea-aikaisen ja perusteellisen kuulemisen alaa koskevista 
erityisistä aiheista, joilla on merkittäviä yhteiskunnallisia vaikutuksia. Jokainen ala 
saa tukea pääosaston V ja muiden asiaankuuluvien pääosastojen kautta. Tukeen 
sisältyy parannettu tekninen tuki kokousten valmistelua ja seurantaa varten. 
3.3 Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukainen kuuleminen 
Saaduissa vastauksissa oltiin kokonaisuudessaan sitä mieltä, että sosiaalipolitiikasta 
tehdyn sopimuksen mukaisesti aloitettu kaksivaiheinen kuulemismenettely toimi 
tyydyttävästi vuonna 1993 annetussa komission tiedonannossa vahvistettujen 
menettelyjen mukaisesti. On selvää, että Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen 
kuulemismenettely on vieläkin tärkeämpi kuin nykyään, koska sen piiriin kuuluvat 
sosiaalipolitiikkaa koskevat yhteisön lainsäädäntöehdotukset ja sitä on sovellettava 
jäsenvaltioissa. Kaikkien tahojen on huolehdittava tehtävistään sen varmistamiseksi, että 
menettely säilyy merkittävänä ja tehokkaana. 
11 
Enemmistö vastaajista halusi säilyttää nykyiset perusteet sen määrittämiseksi, mitä 
järjestöjä pitäisi kuulla. Käynnissä oleva edustavuustutkimus on merkittävä työkalu, kun 
nimetään niitä järjestöjä, joita kuullaan näiden perusteiden mukaisesti. 
Jotkin sellaiset järjestöt, joita ei nykyään kuulla, haluaisivat tulla mukaan prosessiin. 
Lisäksi jotkin järjestöt olivat sitä mieltä, että nykyistä kuuden viikon määräaikaa kutakin 
kuulemisvaihetta kohti olisi pidennettävä, kun taas toiset korostivat tarvetta säilyttää 
tiukat määräajat, jottei yhteisön lainsäädäntömenettelyn tehokkuus vaarantuisi. Tämä olisi 
pidettävä mielessä myös kun ajatellaan Amsterdamin sopimuksella laajennettua 
kuulemismenettelyjen soveltamisalaa. 
Tärkeimmät toimet 
• Sosiaalipolitiikan alalla tehtyjä lainsäädäntöehdotuksia koskeva kuulemismenettely 
perustuu edelleen vuoden 1993 tiedonannossa vahvistettuihin menettelyihin. Tämä 
merkitsee sitä, että yleinen kuulemista koskeva kuuden viikon määräaika säilytetään. 
Komissio on kuitenkin valmis muuttamaan määräaikaa tietyissä tapauksissa aiheen 
luonteesta ja monimutkaisuudesta riippuen. 
• Tämän asiakirjan liitteenä I on päivitetty luettelo järjestöistä, jotka täyttävät kuulluksi 
tulemisen kolme perustetta. Komissio tarkistaa sen säännöllisesti ottaen huomioon 
tekeillä olevan edustavuustutkimuksen tulokset. 
4. YHTEISTYÖKUMPPANUUS TYÖLLISYYSASIOISSA 
Työmarkkinaosapuolten edustajien, neuvoston ja komission kokouksissa käydään 
kolmikantakeskusteluja työllisyysasioista. Kunkin osapuolen erityisten painopisteaiheiden 
lisäksi tarkoituksena on määritellä yhteiset tavoitteet. Tärkein elin Euroopan tasolla on 
ollut vuonna 1970 perustettu pysyvä työllisyyskomitea.13 
Komitean toimintaa nykyisellään on arvosteltu runsaasti. Useimmat komitean jäsenistä 
ovat sitä mieltä, että sen toiminta on vanhentunutta, samoin kuin kokoonpano, 
työskentelymenetelmät ja tulosten hyödyntäminen. 
Lisäksi yhteisön tason kolmikantaneuvotteluiden yhteys on muuttunut viime vuosina 
seuraavasti: 
1. Kolmikantalähestymistapa on tullut tärkeämmäksi useissa jäsenvaltioissa, joissa on 
tehty työllisyyssopimuksia. 
2. Viimeaikaisissa keskusteluissa, joita on käyty teollisuuden rakennemuutoksen 
tukitoimenpiteistä, kumppanuussopimuksia on pidetty yhtenä tärkeimmistä 
edistettävistä lähestymistavoista. 
3. Uuden työllisyyttä käsittelevän osaston sisällyttäminen Amsterdamin sopimukseen ja 
uusien järjestelyiden soveltaminen ovat muuttaneet kolmikantakeskusteluiden 
suuntaa. Työllisyyspolitiikkaa koskevien suuntaviivojen käyttöönotto ja niiden 
13 Neuvoston päätös, annettu 14 päivänä joulukuuta 1970 (EYVL L 273, 17.12.1970). 
12 
soveltamisen valvonta asettavat uusia haasteita, ja työmarkkinaosapuolten on 
määriteltävä kantansa niihin. Työmarkkinaosapuolten on kannettava oma vastuunsa 
työllisyyttä koskevien suuntaviivojen tukemisessa. Tämä merkitsee kattavaa 
lähestymistapaa, johon sisältyvät kaikki tarvittavat sopeutumiskykyyn liittyvät tekijät 
lainsäädännön uudistaminen, työehtosopimusten ajantasaistaminen, uudet työn 
organisointimuodot ja työajan hallinta. 
Lisäksi äskettäiset aloitteet uudenmallisten kolmikantakeskusteluiden kannustamiseksi 
ovat saaneet aikaan uusia foorumeita, jotka esiintyvät rinnakkain pysyvän 
työllisyyskomitean puitteissa pidettävien ministeritason kokousten kanssa, joissa 
neuvosto ja työmarkkinaosapuolet keskustelevat työllisyysasioista. Tällaisia uusia 
foorumeita ovat esimerkiksi työllisyys- ja työmarkkinakomitean johtoryhmän ja 
työmarkkinaosapuolten kokoukset sekä ministereistä ja/tai valtion päämiehistä 
muodostuvan troikan ja työmarkkinaosapuolten kokoukset. 
Kaikki tämä kehitys ja pysyvän komitean kiistämätön tehottomuus nykyisessä 
muodossaan edellyttävät uutta rationalisoitua menettelyä, jonka avulla 
työmarkkinaosapuolet voivat mahdollisimman tehokkaasti osallistua työllisyyden 
suuntaviivojen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kehittämiseen ja 
täytäntöönpanoon. 
Tärkeimmät toimet 
• Komissio ehdottaa pysyvän työllisyyskomitean14 uudistamista seuraavasti: 
Komitean perustamisesta vuonna 1970 tehdyssä päätöksessä ilmoitetut tehtävät ovat 
edelleen asianmukaisia. Päätöksessä todetaan, että komitean tehtävänä on "varmistaa -
- vuoropuhelu, yhteistoiminta ja neuvottelut neuvoston sekä komission ja 
työmarkkinaosapuolten välillä, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen 
yhteensovittamisen helpottamiseksi yhdenmukaistamalla ne yhteisön tavoitteiden 
kanssa". 
Koska komitea kutsutaan koolle keskustelemaan työllisyyssuuntauksia koskevista 
kysymyksistä ja neuvostolle käsiteltäväksi jätettävistä luonnoksista, se toimii 
teollisuuden yleisten etujen ja solidaarisuuden ilmaisufoorumina. Kokoonpanon olisi 
heijasteltava edellä esitettyä lähestymistapaa. 
Uudistettu pysyvä työllisyyskomitea muodostuu neuvostosta, jota edustaa valtion- tai 
hallitusten päämiehistä koostuva troikka, tai koko ministerineuvostosta sekä 
komissiosta ja kahdesta työmarkkinavaltuuskunnasta (kahdeksan jäsentä työnantaja- ja 
kahdeksan jäsentä työntekijäpuolelta jäljempänä esitetyssä muodossa). 
Marraskuun 20-21 päivänä 1997 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 
mukaisesti komitean olisi kokoonnuttava ennen valtioiden ja hallitusten päämiesten 
kokouksia kunkin puheenjohtajakauden lopussa. 
Tämän tiedonannon yhteydessä komissio tekee ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jolla muutetaan vuoden 1970 
päätöstä; ehdotus esitetään liitteessä III. 
13 
• Työllisyys- ja työmarkkinapoliittisen komitean johtoryhmän ja työmarkkina­
osapuolten teknisillä kokouksilla, joista säädetään työllisyys-ja työmarkkinapoliittisen 
komitean perussäännössä, on oltava välitön yhteys työllisyyden suuntaviivoissa 
esitettyyn vuosittaiseen prosessiin. Tämän vuoksi ehdotetaan, että nämä kokoukset 
olisi pidettävä kunkin vuoden alkupuoliskolla ennen kuin työllisyys- ja 
työmarkkinapoliittinen komitea antaa lausuntonsa kansallisia toimintasuunnitelmia 
koskevasta komission tiedonannosta ja kunkin vuoden loppupuoliskolla ennen kuin 
työllisyys- ja työmarkkinapoliittinen komitea antaa lausuntonsa komission 
vuosittaisesta työllisyyden suuntaviivojen päivityksestä. 
• Pysyvän työllisyyskomitean kokouksiin sekä työmarkkinaosapuolten ja työllisyys- ja 
työmarkkinapoliittisen komitean johtoryhmän kokouksiin osallistuvissa 
työmarkkinaosapuolten valtuuskunnissa on oltava työnantajien ja työntekijöiden 
edustajia kaikilta talouden aloilta, myös Euroopan laajuisista organisaatioista. 
Valtuuskuntien on edustettava joko yleisiä etuja tai työnjohdon ja työntekijöiden 
erityisiä etuja sekä pk-yritysten etuja. Työmarkkinavaltuuskuntiin osallistuvat 
työnantajien puolelta UN1CE, CEEP, UEAPME, EUROCOMMERCE ja COPA ja 
työntekijöiden puolelta ETUC ja CEC. Valtuuskuntien organisoinnista vastaavat 
yhdysrakenteet. 
5. YHTEISTEN TOIMIEN JA NEUVOTTELUJEN KOROSTAMINEN 
Työnantajien ja työntekijöiden välinen aktiivinen vuoropuhelu, joka johtaa yhteisiin 
tavoitteisiin ja käytännön sitoutumiseen, on työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun 
olemassaolon oikeutus. Tämä edellyttää, että Euroopan tason työmarkkinaosapuolet 
saavat todellista tukea jäseniltään, jotka antavat sille valtuudet neuvotella sopimuksia 
Euroopan tasolla ja sitoutuvat noudattamaan niitä, ja jotka takaavat niille toimintaa varten 
riittävät resurssit ja rakenteet. 
Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan sosiaalipolitiikkaan liittyvät 
lainsäädäntöehdotukset osoitetaan kaikille jäsenvaltioille ja niihin sovelletaan 
kaksivaiheista kuulemisprosessia. Jos työmarkkinaosapuolet ilmoittavat aikomuksestaan 
aloittaa neuvottelut, komissiolla on mahdollisuus keskeyttää lainsäädäntöprosessi. Tämä 
merkitsee työmarkkinaosapuolten lisämahdollisuuksia ja myös lisävastuuta Euroopan 
tasoisen sosiaalipolitiikan muokkaamisessa. 
Lisäksi uuden työllisyysstrategian puitteissa Euroopan työmarkkinaosapuolille sekä eri 
alojen välisellä että alakohtaisella tasolla on annettu mahdollisuus ottaa johtoasema 
työmarkkinoiden tarvittavassa uudistustyössä. Marraskuussa 1997 pidetyssä työllisyyttä 
käsitelleessä ylimääräisessä huippukokouksessa Eurooppa-neuvosto vetosi voimakkaasti 
työmarkkinaosapuoliin, jotta nämä tekisivät uusia aloitteita kaikilla tasoilla erityisesti 
sopeutumiskyvystä ja työllistettävyydestä. Aloitteilla olisi 
• edistettävä työn organisoinnin ja työmallien uudenaikaistamista asianmukaisilla 
tasoilla käytävillä neuvotteluilla erityisesti niillä talouden aloilla, joilla on meneillään 
rakennemuutos, työn organisointia koskevilla sopimuksilla, joihin sisältyvät 
14 
• 
• työaikajärjestelyt sekä joustavilla työskentelyjärjestelyillä, joiden tavoitteena on 
parantaa yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä ja saavuttaa joustavuuden ja 
turvallisuuden välinen tarvittava tasapaino 
kehitettävä teollisen rakennemuutoksen yhteiskunnallista ulottuvuutta erityisesti 
työntekijöille tiedottamalla ja heitä kuulemalla 
luotava kaikkialle Eurooppaan sellaisia työpaikkoja, joissa keskitytään koulutukseen, 
työharjoitteluun, oppisopimuskoulutukseen ja muihin työllistämistoimenpiteisiin. 
edistettävä naisten ja miesten tasa-arvoa yleisesti ja erityisaloitteilla, joiden 
tarkoituksena on työn ja perhe-elämän yhteensovittaminen esimerkiksi kehittämällä 
työelämän väliaikaista keskeyttämistä, vanhempainlomaa ja osa-aikatyötä koskevaa 
politiikkaa. 
Tässä kohdassa on olennaisen tärkeää, että työmarkkinaosapuolet vastaavat uusiin 
haasteisiin ja valvovat työllisyysprosessia ja tarkastelevat kaikkia mahdollisia aloitteita, 
joilla voidaan uudistaa lainsäädännöllisiä, sopimuksellisia ja institutionaalisia puitteita 
vuoropuhelun kaikilla tasoilla. 
Kuulemistiedonantoon vastanneista monet toivat esiin toisen merkittävän seikan, joka 
liittyy neuvotteluprosessiin vuoropuhelun kaikilla tasoilla. Se koskee osallistumista ja 
edustavuutta sopimussuhteissa sekä eri alojen välisellä että alakohtaisella tasolla. 
Komissio ei voi sekaantua neuvotteluihin. Työmarkkinaosapuolten tehtävä on päättää, 
kuka missäkin neuvottelupöydässä istuu, ja niiden on tehtävä tarvittavat kompromissit. 
Kaikilla työmarkkinaosapuolilla on oikeus valita neuvottelukumppaninsa, ja tämän 
oikeuden kunnioittaminen on keskeisellä sijalla niiden itsenäisyydessä. 
Samalla on elintärkeää, että työmarkkinaosapuolet sekä eri alojen välisellä että 
alakohtaisella tasolla löytävät parhaan tavan säilyttää vuoropuhelun dynaaminen luonne, 
jonka avulla sen on mahdollista kehittyä edelleen kohti parempaa yhteistyötä ja 
avoimuutta. Mahdollisimman laajan edustavuuden kautta vuoropuhelu saavuttaa vieläkin 
rakentavamman aseman. Tällainen prosessi on tarpeen, jotta työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun tulokset saataisiin laajalti hyväksytyiksi. Komissio kuitenkin korostaa, että 
nykyinen tilanne vaarantaa tulevan kehityksen ja että tulevaan valmistautumiseksi 
tarvitaan poliittisia ratkaisuja. 
5.1 Yhteiset toimet ja eri ammattialojen väliset neuvottelut 
Eri alojen välinen vuoropuhelu on turvannut strategisen asemansa sosiaalipolitiikan 
kehittämisessä: työmarkkinaosapuolet ovat luoneet merkittävän foorumin vuoropuhelulle 
ja vuorovaikutukselle. 
Aktiivisinta vuoropuhelua eri alojen välisellä tasolla on viime vuosina tapahtunut 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua käsittelevässä sekakomiteassa, jossa kolme yleistä 
eri alojen välistä organisaatiota, UNICE, CEEP ja ETUC, käyvät itsenäistä 
vuoropuheluaan. Tämä on myös kehittynyt foorumiksi, jonka kautta 
työmarkkinaosapuolet ilmoittavat vuoropuhelunsa tuloksista komissiolle. 
15 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua käsittelevään komiteaan osallistuvat organisaatiot 
totesivat hiljattain, että ne pyrkivät keskittämään tällä foorumilla käymänsä itsenäisen 
vuoropuhelun siihen yhteiseen panokseen, jolla ne osallistuvat työllisyysprosessiin. 
Tiettyjen aiheiden syvällisempää käsittelyä varten on perustettu työryhmiä, ja koulutusta, 
työmarkkinoita ja makrotaloutta käsittelevät työryhmät ovat valmistelleet useita yhteisiä 
lausuntoja, yhteisiä julistuksia ja valmisteluasiakirjoja. On erittäin tärkeää, että Euroopan 
tason työmarkkinaosapuolet kehittävät ja vahvistavat itsenäistä vuoropuheluaan 
käsitelläkseen avainaiheita, jotka tähtäävät eurooppalaisten puitteiden luomiseen 
työmarkkinaosapuolten kansalliselle toiminnalle. Aiheissa voidaan käsitellä varsinkin 
työllistettävyyden ja sopeutumiskyvyn lisäämistä, elinikäistä oppimista sekä työntekijöille 
tiedottamista ja heidän kuulemistaan. 
Amsterdamissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti talouspolitiikan koordinointia. 
Tältä pohjalta työmarkkinakomitean makrotaloutta käsittelevän työryhmän olisi erityisesti 
tutkittava, onko mahdollista löytää toimintatapoja, joilla voidaan saattaa EMUn 
makrotaloudellisesta kokonaisuudesta päättävät tärkeimmät tahot yhteen. 
On myös erittäin tärkeää tunnustaa se, että eri alojen väliseen työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelu on vähitellen muotoutunut uudelleen sen jälkeen, kun UNICE, CEEP ja 
ETUC käynnistivät Val Duchesse -vuoropuhelun vuonna 1985. Vaikka vastauksissa 
korostettiin, että osapuolten vastavuoroinen tunnustaminen ja vuoropuhelun epävirallinen 
ja vapaaehtoinen luonne ovat olleet avaintekijöitä vuoropuhelun onnistumisessa, useat 
organisaatiot halusivat kuitenkin olla UNICEn, CEEPin ja ETUCin rinnalla mukana 
neuvottelupöydässä. Useissa vastauksissa korostettiin, että myös muiden organisaatioiden 
mukaan ottaminen vuoropuheluun olisi tärkeää, jotta eri alojen välinen vuoropuhelu 
saataisiin vieläkin hedelmällisemmäksi ja jotta sen tulokset saataisiin levitettyä laajemmin 
ja kaikki osapuolet hyväksyisivät ne. 
Komissio tukee edelleen eri alojen välistä vuoropuhelua, jotta se voi jatkaa saavutuksiinsa 
perustuvaa kehittymistään. Komissio on tietoinen pk-yritysten merkityksestä 
työllisyydelle ja niiden roolista työpaikkojen luomisessa; näin ollen niiden erityiset 
huolenaiheet ja niiden tarjoamat mahdollisuudet on otettava huomioon. Komissio vetoaa 
voimakkaasti työmarkkinaosapuoliin, jotta nämä ottaisivat tarvittavat askeleet sen 
varmistamiseksi, että vuoropuhelu pysyy vahvana ja saa edelleen laajaa kannatusta. 
5.2 Yhteiset toimet ja alakohtaiset neuvottelut 
Alakohtaista tasoa on tärkeää kehittää yleisissä aiheissa kuten työllisyyttä, teollisuuden 
rakennemuutoksia ja uutta työn organisointia koskevissa kysymyksissä samoin kuin 
työmarkkinoiden tulevia erityisvaatimuksia koskevissa kysymyksissä. Alakohtaisten 
neuvotteluiden kehittäminen on näin ollen olennaisen tärkeää. 
Saaduissa vastauksissa oltiin yleisesti samaa mieltä siitä, että alakohtaisella 
vuoropuhelulla voidaan vaikuttaa tehokkaasti työllisyyttä, työn organisointia ja työolojen 
parantamista koskeviin kysymyksiin, koska se on lähimpänä ruohonjuuritasoa ja pystyy 
parhaiten ennakoimaan muutokset. Sen potentiaalia yhteisissä toimissa ja 
sopimusneuvotteluissa ei kuitenkaan ole hyödynnetty täysin. 
16 
Puitesopimus maatalousalan palkkatyön kehittämiseksi Euroopan unionin 
jäsenvaltioissa15 on hyvä ja tuore esimerkki siitä, mitä voidaan saavuttaa, kun potentiaalia 
osataan hyödyntää. 
Yhteisön alakohtaiseen vuoropuheluun osallistuvien teollisuudenalojen välisessä 
edustavuudessa on huomattavia eroja, mutta siitä huolimatta alakohtainen vuoropuhelu 
tarjoaa merkittävät mahdollisuudet kehittää yhteisön tason vuoropuhelua, koska 
taloudelliset ja sosiaaliset haasteet ovat juuri tällä tasolla: teollisuuden rakennemuutos, 
uuden teknologian käyttöönotto, muuttuvat ammatit ja kilpailun avautuminen. Lisäksi 
työmarkkinaosapuolten reaktioilla on suurempaa toiminnallista vaikutusta alakohtaisella 
tasolla. 
Komissio kannustaa yhteisten toimien ja neuvotteluiden määrällistä ja laadullista 
kehittämistä. Uudet alakohtaiset vuoropuhelukomiteat vaikuttavat osaltaan joustavien 
työmuotojen luomiseen niin, että työmarkkinaosapuolet voivat halutessaan aloittaa 
yhteisiä toimia tai ryhtyä neuvottelemaan vapaaehtoisista sopimuksista, joilla edistetään 
merkittäviä aiheita alalla. 
5.3 Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaiset 
neuvottelut 
Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 4 kohdassa määrätään, että sopimuksen 
3 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti kuullut työmarkkinaosapuolet voivat tällaisen 
kuulemisen yhteydessä ilmoittaa komissiolle halustaan aloittaa neuvotteluprosessi. 
Neuvotteluiden aloittaminen riippuu täysin työmarkkinaosapuolista, ja neuvotteluprosessi 
perustuu neuvotteluosapuolten itsenäisyyden ja vastavuoroisen tunnustamisen 
periaatteeseen. 
Tämän menettelyn mukaisesti tehdyt kaksi sopimusta merkitsevät tärkeää askelta kohti 
Euroopan tasoisia työmarkkinasuhteita ja Euroopan tasoista sosiaalipolitiikkaa. Ne on 
otettu lämpimästi vastaan useimmilla tahoilla, myös Euroopan unionin toimielimissä. 
Jotkin työmarkkinajärjestöt ovat kuitenkin arvostelleet sitä, että ne eivät olleet mukana 
neuvotteluissa. 
Kyseiset kaksi sopimusta neuvoteltiin eri ammattialojen välisellä tasolla. On huomattava, 
että sosiaalipolitiikasta tehdyssä sopimuksessa ei ole mitään sellaista, mikä rajoittaisi sen 
mukaisesti käytäviä mahdollisia alakohtaisia neuvotteluita joko alojen välisten 
sopimusten täydennykseksi tai ainostaan kyseistä alaa koskevien itsenäisten sopimusten 
tekemiseksi. 
Komissio on sitä mieltä, että sopimussuhteiden kehittäminen, sellaisena kuin siitä on 
määrätty uudessa perussopimuksessa, on tehokkain mekanismi sosiaalipolitiikkaan 
liittyvien sitoumusten täytäntöönpanemiseksi. Tämän vuoksi komissio toivoo, että 
työmarkkinaosapuolet kehittävät edelleen sopimussuhteitaan sekä eri alojen välisellä että 
alakohtaisella tasolla. Sopimuksiin perustuvat suhteet olisi otettava huomioon 
lainsäädännön rinnalla sosiaalipolitiikan kehittämisessä. Komissio on sitä mieltä, että 
15 Tehty EFAn/ETUCin ja GEOPAn/COPAn välillä 24.7.1997. 
17 
työmarkkinaosapuolten väliset alakohtaiset sopimukset voivat muodostaa tärkeän 
perustan sosiaalipoliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tähän sisältyy myös sopimusten 
tekeminen sitoviksi yhteisön lainsäädännön kautta työmarkkinaosapuolten tätä pyytäessä. 
Komissio tukee edelleen voimakkaasti menettelyn mukaisten neuvotteluiden aloittamista 
ja korostaa, että alakohtaisten ja alojen välisten työmarkkinaosapuolten on tunnettava 
vastuunsa tässä suhteessa. 
Komissio ei voi osallistua neuvottelukumppaneiden valintaan. Se on tyytyväinen 
myönteisestä esimerkistä ja merkittävästä askeleesta ottaa EUROCOMMERCE, FENI, 
COP A ja HOTREC mukaan viime neuvotteluihin asiantuntijoina. Se myös kannustaa 
työmarkkinaosapuolia saamaan sopimuksista hyväksyttävämpiä ja varmistamaan 
mahdollisimman suuren edustavuuden. 
5.4 Yhteisön tasolla tehtyjen sopimusten täytäntöönpano 
Sopimuksia voidaan tehdä sekä alakohtaisista että useampia eri aloja koskevista aiheista 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelurakenteen puitteissa tai sosiaalipolitiikasta tehdyn 
sopimuksen 3 artiklan mukaisen kuulemisen puitteissa. 
Yhteisön tasolla tehdyt sopimukset pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden 
työmarkkinaosapuolten omien menettelyiden mukaisesti tai sosiaalipolitiikasta tehdyn 
sopimuksen 2 artiklassa tarkoitettujen kysymysten osalta allekirjoittajaosapuolten 
yhteisestä pyynnöstä, komission ehdotuksesta neuvoston tekemällä päätöksellä 
(sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohta). 
5.4.1 Täytäntöönpano työmarkkinaosapuolten kautta 
Hyvä tiedotus- ja seurantamekanismi on ensiarvoisen tärkeä sopimusten 
täytäntöönpanomenettelyn tehokkuuden kannalta. Sopimukset voidaan panna täytäntöön 
työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden omien menettelyiden ja käytäntöjen mukaisesti. 
Komissio on sitoutunut tukemaan työmarkkinaosapuolia tiedotus- ja 
valvontamenettelyiden kehittämisessä, jotta voitaisiin varmistaa sopimusten tehokas 
täytäntöönpano kansallisella tasolla. Maatalousalan palkkatyön kehittämistä koskevan 
suosituspuitesopimuksen täytäntöönpano on merkittävä askel tässä yhteydessä. 
5.4.2 Täytäntöönpano y ht e ison lainsäädännöllä 
Tähän mennessä työmarkkinaosapuolet ovat esittäneet kaksi pyyntöä sopimusten 
täytäntöönpanemiseksi yhteisön lainsäädännön kautta. Kyseessä ovat vanhempainlomaa 
ja osa-aikatyötä koskevat eurooppalaiset puitesopimukset. Neuvosto hyväksyi 
vanhempainlomaa koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta annetun direktiivin16 
3 päivänä kesäkuuta 1996 ja osa-aikatyötä koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta 
annetun direktiivin17 15 päivänä joulukuuta 1997. 
16 Neuvoston direktiivi 96/34/EY, annettu 3 päivänä kesäkuuta 1996, UNICEn, CEEPin ja ETUCin tekemästä 
vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta. 
17 Neuvoston direktiivi 97/81/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, UNICEn, CEEPin ja ETUCin tekemästä osa-
aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta. 
18 
Ivnnen kuin sopimuksen täytäntöönpanoa koskeva lainsäädäntöehdotus esitetään 
neuvostolle, komissio tekee arvioinnin,18 jossa otetaan huomioon sopimuspuolten 
edustavuus, niiden toimivalta ja työehtosopimuksen kunkin lausekkeen laillisuus yhteisön 
lainsäädäntöön nähden sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevat säännökset. Yksi 
eurooppalainen työmarkkinajärjestö asetti kyseenalaiseksi tämän menettelyn mukaisesti 
annetun vanhempainlomaa koskevan direktiivin laillisuuden.19 On tärkeää korostaa, että 
komissio ei tee neuvostolle lainsäädäntöehdotusta, joka tekisi sopimuksen sitovaksi, jos 
sen mielestä allekirjoittajapuolet eivät ole riittävän edustavia suhteessa sopimuksen 
laajuuteen. 
Tärkeimmät toimet 
• Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti lainsäädännön 
kautta täytäntöönpantavien sopimusten neuvotteluosapuolten on varmistettava, että 
keskusteltavat aiheet kuuluvat sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 
soveltamisalaan. 
Komissio arvioi sille esitetyt ehdotukset tapauskohtaisesti ottaen huomioon 
sopimuspuolten edustavuuden (riittävä edustavuus neuvoteltavana olevan aiheen 
laajuus huomioon ottaen), niiden toimivallan ja työehtosopimuksen kunkin lausekkeen 
laillisuuden yhteisön lainsäädäntöön nähden sekä erityisesti pieniä ja keskisuuria 
yrityksiä koskevat säännökset. 
Ennen kuin komissio antaa ehdotuksen päätökseksi, jolla pannaan täytäntöön 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan aineelliseen soveltamisalaan 
kuuluvasta aiheesta muodollisen kuulemismenettelyn ulkopuolella neuvoteltu sopimus, 
sen on arvioitava, tarvitaanko kyseisellä alalla yhteisön toimia. 
Komissio auttaa ja tukee työmarkkinaosapuolia kaikin tavoin antamalla poliittista, 
teknistä tai oikeudellista apua perustamissopimuksen 118 b artiklan mukaisesti. 
• Komissio tiedottaa edelleen Euroopan parlamentille kuulemisen aloittamisesta ja 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisten neuvotteluiden 
aloittamisesta ja lopettamisesta. Lisäksi se tiedottaa parlamentille heti, kun 
työmarkkinaosapuolet pyytävät komissiota laatimaan lainsäädäntöehdotuksen 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti sopimuksen 
täytäntöönpanoa varten, jotta parlamentti voi antaa ajoissa lausunnon ehdotuksesta 
ennen kuin neuvosto tekee virallisen päätöksensä. 
• Euroopan yhteisön toimielinten asemaa sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 
mukaisessa päätöksentekoprosessissa - erityisesti tietojen antamista 
työmarkkinaosapuolten välisissä neuvotteluista - käsitellään tarkemmin komission, 
neuvoston ja Euroopan parlamentin välisissä toimielinten yhteisissä keskusteluissa. 
18 Menettelystä säädetään sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta vuonna 1993 annetun tiedonannon 
38-^2 kohdassa (KOM(93) 600 lopullinen). 
19 UEAPME on vienyt asian käsiteltäväksi ensimmäisen asteen tuomioistuimeen, asia T-l35/96. Sen jälkeen 
UEAPME on riitauttanut osa-aikatyötä koskevan sopimuksen, asia T-55/98. 
19 
6. UUDET MAHDOLLISUUDET AVAUTUVAT 
6.1 Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu ja yhteisön laajentuminen 
Kun otetaan huomioon Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden liittymisprosessin 
käynnistyminen ja ennen kaikkea Agenda 2000 -asiakirjan hyväksyminen ja 
neuvotteluiden aloittaminen, on tärkeää korostaa seuraavia seikkoja: 
• On olennaisen tärkeää, kuten liittymistä edeltävissä kumppanuussopimuksissa 
todetaan, että hakijamaat kehittävät rakenteet ja toimet työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelua varten. Niiden työmarkkinaosapuolten olisi valmistauduttava 
toimimaan tehokkaasti työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa. Kaikki osapuolet 
ovat yhtä mieltä siitä, että Keski- ja Itä-Euroopan maiden avustaminen tässä on 
olennaisen tärkeää. 
• Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen sisällyttäminen Amsterdamin sopimukseen 
vahvistaa lisäksi työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun asemaa merkittävänä osana 
yhteisön sosiaalipolitiikkaa. Uusien jäsenvaltioiden on otettava se huomioon 
si säilyttäessään yhteisön lainsäädäntöä omaan lainsäädäntöönsä. 
Tämän vuoksi komissio 
• auttaa Euroopan unionin työmarkkinaosapuolia eri alojen välisten ja alakohtaisten 
yhteyksien ja käytännön yhteistyön kehittämisessä riippumattomien ja edustavien 
työntekijä- ja työnantajajärjestöjen luomiseksi Keski- ja Itä-Eurooppaan. 
• kannustaa hakijamaiden poliittisia ja hallinnollisia elimiä ottamaan 
työmarkkinaosapuolet tiiviisti mukaan liittymistä edeltävän politiikan harjoittamiseen 
ja mukauttamaan kansallista lainsäädäntöä niin, että sillä edistetään 
työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun liittyvien rakenteiden kehittämistä. 
• tukee työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun liittyviä foorumeita, jotta ne ottaisivat 
vastaan hakijamaiden työmarkkinaosapuolia opettelemaan työskentelyyn liittyviä 
periaatteita ja työskentelymuotoja. 
6.2 Eurooppalaisen työmarkkinasuhde- ja kumppanuuskulttuurin kehittäminen 
6.2.1 Kansainvälinen hajautettu vuoropuhelu 
Kansainvälisten yritysten kanssa käytävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on 
kehittymässä nopeasti. Kun eurooppalaisen yritysneuvoston perustamista koskeva 
direktiivi20 annettiin, työmarkkinaosapuolet kyseisissä yrityksissä tekivät yli 
400 sopimusta jo ennen direktiivin voimaantuloa. Komissio aikoo edelleen jatkaa 
yhteyksien kehittämistä Euroopan tasolla ja kansainvälisellä tasolla niin, että asiaan 
liittyvät osapuolet voivat turvautua saatuihin hyviin kokemuksiin ja uusiin ajatuksiin. 
20 Neuvoston direktiivi 94/45/EY, annettu 22 päivänä syyskuuta 1994, eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta 
tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai 
yritysryhmissä. 
20 
Tätä varten komissio järjestää vuonna 1998 konferenssin, jossa selvitetään 
kansainvälisissä yrityksissä tehtyjen tiedottamista ja kuulemista koskevien sopimusten 
määrä. 
Myös alueellisella tasolla on yhä enemmän valtiolliset rajat ylittävää 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua. Alueilla, joilla on paljon rajat ylittävää 
työssäkäyntiä, se on hyödyllinen kanava sekä työllisyyden että työoloja koskevien 
direktiivien täytäntöönpanon kannalta. Komissio harkitsee, miten se voisi tukea tällaisia 
toimia, jotka selkeästi tuovat lisäarvoa Euroopan tasolla. 
6.2.2 Tuki työnantaja-ja työntekijäpuolelle 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta riippumatta komissio tukee aloitteita, joilla 
lisätään tietoisuutta Euroopan laajuisista aiheista. 
Tähän liittyvä käynnissä oleva aloite on Network of Human Resource Directors 
(henkilöresurssien johdosta vastaavien Verkko). Sen kautta voidaan levittää onnistuneita 
kokemuksia ja uusia ajatuksia, joita voidaan käyttää vuoropuhelun muilla tasoilla. 
European Business Network for Social Cohesion (Euroopan yritysverkko 
yhteiskunnallisen yhtenäisyyden edistämiseksi) yhdistää useita yrityksiä, jotka ovat 
kehittämässä innovatiivisia aloitteita, joilla saataisiin käytännöllistä sisältöä niiden 
sitoumukseen torjua yhteiskunnallista syrjäytymistä ja edistää yhteiskunnallista 
yhtenäisyyttä. 
Komissio antaa teknistä ja taloudellista tukea useille sekä työnantaja- että 
työntekijäjärjestöjen tekemille aloitteille (konferenssit, yhteisten aloitteiden 
toteuttaminen, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tulosten levittäminen jne.). 
Komissio rahoittaa myös työntekijäjärjestöjen järjestämää koulutustoimintaa ja tukee 
Euroopan ammattiyhdistysinstituuttia (European Trade Union Institute). Tarkoituksena on 
edistää eurooppalaisen työmarkkinakulttuurin levittämistä ja ottaa samalla huomioon 
kansalliset kokemukset ja perinteet. 
6.2.3 Euroopan työmarkkinasuhteiden keskuksen tukeminen 
Työmarkkinaosapuolet tekivät vuonna 1995 sopimuksen, jolla perustettiin Euroopan 
työmarkkinasuhteiden keskus (CERI). Komissio tuki niiden aloitetta. Kyseessä on 
koulutuskeskus, jossa EU:n jäsenvaltioiden työntekijä- ja työnantajajärjestöjen edustajat 
opiskelevat yhdessä Euroopan erilaisia työmarkkinajärjestelmiä. Siellä tarjotaan 
yleiseurooppalaista opetusta, koulutusta ja tutkimusmahdollisuuksia, joita eurooppalaiset 
työmarkkinaosapuolet voivat käyttää yhdessä. 
Komissio hyväksyy CERI n toimintatavan ja seuraa edelleen tiiviisti sen kehitystä. 
Komission mielestä keskuksen perustajien pitäisi arvioida uudelleen sen toimintaa, jotta 
siitä saataisiin täysi hyöty. 
21 
6.3 Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistämiskeinot 
Jotta työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua voitaisiin edistää yhteisön tasolla, on 
parannettava poliittisia ja logistisia olosuhteita niin, että vuoropuhelua voidaan käydä, ja 
eri osallistuville järjestöille on annettava teknistä tukea etu-ja jälkikäteen. 
Komissio on perustanut vuosien mittaan sekä omasta aloitteestaan että 
työmarkkinaosapuolten pyynnöstä lukuisia eri tiedotus-, neuvottelu- ja 
vuoropuhelurakenteita. Niiden avulla työmarkkinaosapuolet voivat osallistua aktiivisesti 
yhteisön tasolla järjestelyyn, joka kannustaa niiden kansallisia jäseniä ilmaisemaan 
mielipiteensä. 
Komissio myös tukee Euroopan ja kansallisen tason työmarkkinaosapuolten aloitteita, 
joiden tarkoituksena on korostaa sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen merkitystä. 
Aloitteet voivat olla esimerkiksi alustavia tiedon lisäämiseen liittyviä toimia 
(konferenssit, tutkimukset, valmistelukokoukset, työryhmät, koulutus Euroopan tason 
aiheista). Tukea annetaan myös työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta johtuvien 
toimenpiteiden seurantaan (sopimusten levitys, valvonta ja arviointi, Euroopan tason 
toimet, jotka koskevat esim. nuorten työllisyyttä, ja työmarkkinasuhteita käsittelevän 
koulutuskeskuksen perustaminen). 
Komission on edistettävä ja tuettava työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua 
mahdollisimman tehokkaalla tavalla, mikä tarkoittaa nykyisten rakenteiden 
mukauttamista niin, että työmarkkinaosapuolet voivat kehittää parhaita ratkaisuja ottaen 
huomioon viimeaikaisen kehityksen ja edessä olevat haasteet. 
Komission tuen pitäisi antaa Euroopan tason työmarkkinaosapuolille mahdollisuus 
ennakoida ja analysoida muutoksia, jotta ne voisivat ymmärtää paremmin erilaisia 
työmarkkinajärjestelmiä ja tarkastella Euroopan teollisuuden, talouden, työmarkkinoiden, 
myös ammatillisten koulutusjärjestelmien, ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksen 
vaikutuksia. Toisin sanoen tuen pitäisi antaa mahdollisuus nykyisille ja tuleville 
työmarkkinaosapuolille toimia neuvottelijoina Euroopan tasolla, jotta ne voisivat edistää 
Euroopan integraatiota yhtenäismarkkinoiden, EMU:n ja sosiaalisen koheesion 
yhteydessä. 
6.4 Mietintäprosessi: työryhmä 
Euroopan kuten muidenkin maailman teollistuneiden alueiden on vastattava lukuisiin 
suuriin haasteisiin, joihin kuuluvat maailmanlaajuiseksi muuttuva kilpailu, nopea 
tekninen kehitys, ympäristönsuojelu ja väestön ikääntyminen. Euroopassa on lisäksi 
valmistauduttava yhtenäisvaluutan käyttöön ottoon vuodesta 1999 alkaen ja uusien 
jäsenvaltioiden liittymiseen. Työmarkkinaosapuolet ovat jäsenvaltioissa ja Euroopan 
tasolla yleisesti ottaen yhä vahvemmin muuttumassa yhteistyökumppaneiksi, ja ne ovat 
avainasemassa Amsterdamin sopimuksessa ja työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa 
niille annettujen tehtävien vuoksi. Kaikilla näillä muutoksilla on vaikutuksia 
työmarkkinasuhteisiin, ja työmarkkinajärjestelmän laatu määrää suurelta osin sen, miten 
onnistuneesti Eurooppa pystyy näihin haasteisiin vastaamaan. 
22 
Osallistuakseen keskusteluun näistä perusaineista komissio on päättänyt ottaa mukaan 
sekä kansallisia että Euroopan tason asiantuntijoita varmistaakseen aiheiden 
mahdollisimman laaja-alaisen käsittelyn ja vahvistaakseen tietoisuutta eurooppalaisesta 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta. Sen olisi tuettava keskusteluprosessia kaikilla 
asiaankuuluvilla tasoilla. 
23 
Liite 1 
Luettelo sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisesti tällä hetkellä 
kuultavista työmarkkinajärjestöistä 
Luetteloa mukautetaan sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan soveltamisesta annetussa 
komission tiedonannossa (KOM(93) 600 lopullinen, 14 päivänä joulukuuta 1993, 24 kohta) 
vahvistettujen perusteiden ja käynnissä olevista edustavuustutkimuksista saatujen tulosten 
mukaisesti. 
1. Yleiset eri ammattialojen väliset järjestöt 
- EY.n teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liitto (UNICE) 
- julkisten yritysten Euroopan keskus (CEEP) 
- Euroopan ammattiyhdistysten liitto (ETUC) 
2. Tiettyjä työntekijä- tai yritysryhmiä edustavat eri alojen väliset järjestöt 
- Euroopan käsiteollisuuden sekä pienten ja keskisuurten yritysten liitto 
(työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua käsittelevä sekakomitea: UEAPME -
EUROPMI) 
- Euroopan ammatti- ja johtavien työntekijöiden neuvosto (Confédération européenne 
des cadres - CEC) 
- Eurocadres 
3. Erityisjärjestöt 
- EUROCHAMBRES 
4. Alakohtaiset järjestöt 
- EUROCOMMERCE 
- COPA/COGECA 
- EUROPECHE 
- Association of European Cooperative Insurers (AECI) 
- International Association of Insurance and Reinsurance Intermediaries (BIPAR) 
- European Insurance Committee (CEA) 
- Banking Federation of the European Community 
- Savings Banks Group of the European Community (GCECEE) 
- Association of Cooperative Banks of the EC 
- European Confederation of woodworking industries (CEI-bois) 
- Confederation of the National Hotel and Restaurant Associations in the EC 
(HOTREC) 
- European Construction Industry Federation 
24 
- European Regional Airlines Association (ERA) 
- Airports Council international - European Region (ACI-Europe) 
- Association des compagnies indépendantes de la Communauté européenne (ACE) 
- Association of European Airlines (AEA) 
- Organisation européenne des bateliers 
- International Union for Inland Navigation 
- European Community Shipowners Association (ECSA) 
- Community of European Railways (CER) 
- International Road Transport Union (IRU) 
- Industrial Cleaning European Federation (FENI) 
5. Euroopan työmarkkinakomiteat, jotka ovat ETUCin jäseniä (*) 
- FEM/EMF (metalliteollisuus) 
- EURO-FIET (kaupalliset, toimistoalan ja tekniset työntekijät) 
- European Committee Communications International 
- EFA (maataloustyöntekijät) 
- EEA (tiedotusvälineet) 
- ECF (elintarvikkeet sekä hotelli- ja ravintola-ala) 
- FSESP/EPSU öulkiset palvelut) 
- FST (kuljetusala) 
- CSEE/ETUCE (koulutus) 
- FETBB/EFBWW (rakennusala - puutyöntekijät) 
- FGE/EGF (graafinen ala) 
- FSE-THC/ ETUF-TCL (tekstiiliala) 
- EMCEF (kaivosteollisuus, kemianteollisuus ja energia-ala) 
- FEJ-FIJ/EFJ-IFJ (toimittajat) 
- EFDPS (timantti- ja jalokivityöntekijät) 
(*) Jäljennös kirjeestäETUClle 
25 
LIITE II 
KOMISSION PÄÄTÖS 
tehty 20 päivänä toukokuuta 1998 
Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua edistävien alakohtaisten 
neuvottelukomiteoiden perustamisesta 
26 
PERUSTELUT 
1. Perustamissopimuksen 118 b artiklan mukaisesti komissiolla on velvoite edistää 
työnantajien ja työntekijöiden välistä vuoropuhelua. Komissio saa alakohtaisten 
työmarkkinaosapuolten näkemyksiä yhteisön politiikasta kuulemismenettelyllä, 
jossa käsitellään lukuisia sosiaalipoliittisia aloitteita ja aloilla, joilla on yhteinen 
politiikka, kuulemisissa käsitellään alakohtaisen politiikan muotoilua ja 
täytäntöönpanoa. Alakohtaisten neuvottelujen tarkoituksena on parantaa ja 
yhtenäistää työehtoja ja joissakin tapauksissa parantaa kyseessä olevan alan 
taloudellista ja kilpailuasemaa. Työ tehdään alakohtaisissa komiteoissa, jotka ovat 
muodollisesti perustettuja sekakomiteoita, tai epävirallisissa työryhmissä. 
2. Komissio antoi syyskuussa 1996 tiedonannon ("sosiaalisen vuoropuhelun kehitys 
yhteisön tasolla", 18 päivänä syyskuuta 1996 KOM(96) 448 lopullinen) 
kerätäkseen mahdollisimman laajasti mielipiteitä siitä, miten Euroopan tason 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua olisi kehitettävä. Asiakirjassa komissio 
totesi, että sekakomiteoista ja epävirallisista työryhmistä on tullut liian 
vakiintuneita taikka niissä on säilynyt työskentelymenetelmiä, jotka eivät enää ole 
hyödyllisiä. Se pyysi mielipiteitä alakohtaisten vuoropuhelujen järjestämisestä ja 
vastuukysymyksistä. 
3. Vuonna 1997 saatiin yli 80 yksityiskohtaista vastausta työnantajien ja työntekijöiden 
Euroopan tasoisilta ja kansallisilta järjestöiltä, Euroopan unionin toimielimiltä 
(katso 18 päivänä heinäkuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma 
komission tiedonannosta sosiaalisen vuoropuhelun kehitys yhteisön tasolla 
(KOM(96) 448 lopullinen) ja 29-30 päivänä tammikuuta 1997 annettu talous- ja 
sosiaalikomitean lausunto samasta aiheesta) ja myös kansallisilta viranomaisilta. 
Haagissa pidettiin huhtikuussa 1997 eurooppalainen foorumi, jossa käsiteltiin 
Euroopan tasoisen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tulevaisuutta. 
4. Useimmat vastaajista olivat samaa mieltä komission esittämien päätelmien kanssa 
siitä, että nykyiset rakenteet estävät usein myönteisen kehityksen. Alakohtaista 
vuoropuhelua tukevia rakanteita kohtaan on omaksuttava yhtenäisempi 
lähestymistapa, jotta voidaan varmistaa eri toimialojen samanlainen kohtelu ja 
antaa kaikille aloille mahdollisuus osallistua mahdollisimman tehokkaalla ja 
olennaisella tavalla niitä koskevien yhteisön politiikkojen kehittämiseen. 
Komission olisi oltava valmis vastaamaan niiden alojen toiveisiin, jotka haluavat 
osallistua yhteistyöhön merkittävällä tavalla. 
5. Alakohtaisen vuoropuhelun tuotoksen parantamiseksi määrällisesti ja laadullisesti 
sekä lisäarvon lisäämiseksi Euroopan tasolla, on tarpeen korvata nykyiset 
rakenteet ja kannustaa tehokkaampaan vuoropuheluun. Työmenettelyjä on 
tehostettava: yksi korkean tason täysistunto vuosittain, työmarkkinaosapuolten 
rajoitetut delegaatiot, kummankin osapuolen kulujen korvaaminen enintään 
15 edustajalle. Komission se pääosasto, jota esityslistan kysymykset pääasiallisesti 
koskevat, tai pääosasto V huolehtii sihteeristöpalveluista. Kokouksissa puhetta 
johtaa työnantajien tai työntekijöiden edustaja, mutta komission edustaja toimii 
puheenjohtajana, jos molemmat työmarkkinaosapuolet yhdessä sitä pyytävät. 
27 
Jokainen ala saa tukea pääosaston V ja muiden asiaankuuluvien pääosastojen 
kautta. Tukeen sisältyy parannettu tekninen tuki kokousten valmistelua ja 
seurantaa varten 
28 
KOMISSION PAATOS 
tehty 20 päivänä toukokuuta 1998 
Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua edistävien alakohtaisten 
neuvottelukomiteoiden perustamisesta 
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, 
sekä katsoo, että 
perustamissopimuksen 118 b artiklassa määrätään, että komissio pyrkii Euroopan tasolla 
edistämään työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua, joka voi johtaa 
sopimussuhteisiin, jos osapuolet niin haluavat, 
yhteisön peruskirjan työntekijöiden sosiaalisista perusoikeuksista 12 kohdassa lausutaan, 
että työnantajilla ja työnantajajärjestöillä sekä työntekijäjärjestöillä olisi oltava kansallisen 
lainsäädännön ja käytännön mukaisin edellytyksin oikeus neuvotella ja tehdä 
työehtosopimuksia; työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu Euroopan tasolla, jota 
on kehitettävä, voi johtaa osapuolten halutessa sopimussuhteisiin varsinkin eri ammattien 
välisellä ja alakohtaisella tasolla, 
komissio sai voimakasta tukea kaikilta asiaan kuuluvilta osapuolilta sosiaalisen 
vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla 18 päivänä syyskuuta 1996 annetussa 
tiedonannossa21 esitettyyn ehdotukseen vahvistaa alakohtaista kaikkien asianomaisten 
osapuolten vuoropuhelua, 
mainitusta komission tiedonannosta 18 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa Euroopan 
parlamentin päätöslauselmassa22 kehotetaan kiinnittämään erityistä huomiota 
alakohtaiseen työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun, koska työllisyyteen liittyvää 
sääntelyä ja/tai sääntelyn purkamista eri aloilla voidaan parhaiten arvioida alakohtaisessa 
vuoropuhelussa, 
mainitusta komission tiedonannosta 29 päivänä tammikuuta 1997 annetussa talous- ja 
sosiaalikomitean lausunnossa23 todettiin, että alakohtaisen yhteiskunnallisen 
vuoropuhelun on oltava tehokasta ja hyvin suunnattua, 
tilanne useissa jäsenvaltioissa osoittaa selvästi, että työmarkkinaosapuolten on tarpeen 
osallistua aktiivisesti keskusteluihin, jotka koskevat elin- ja työolojen parantamista niiden 
alalla; komissioon liitetty alakohtainen neuvottelukomitea on sopivin tapa varmistaa 
21 KOM(96) 448 lopullinen. 
22 EYVLC286, 22.9.1997, s. 338. 
23 E Y VL C 89, 19.3.1997, s. 27. 
29 
tällainen osallistuminen, koska sillä toteutetaan yhteisön tasolle edustava foorumi asiaan 
liittyvien sosiaalitaloudellisten etujen käsittelyä varten, 
komission olisi pyrittävä varmistamaan, että alakohtaisten neuvottelukomiteoiden 
kokoonpano ja toiminta edistävät naisten ja miesten välistä tasa-arvoa, ja 
nykyiset sekakomiteat olisi korvattava alakohtaisilla neuvottelukomiteoilla; sen vuoksi 
olisi kumottava päätökset, joilla kyseiset sekakomiteat on perustettu, 
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 
1 artikla 
Perustetaan alakohtaiset neuvottelukomiteat, jäljempänä 'komiteat', niille aloille, joilla 
työmarkkinaosapuolet tekevät yhteisen hakemuksen osallistumisesta Euroopan tason 
vuoropuheluun ja joilla molempia työmarkkinapuolia edustavat järjestöt täyttävät 
seuraavat perusteet: 
a) ne edustavat eri ammattialoja tai ovat alakohtaisia ja organisoitu Euroopan tasolla 
b) ne muodostuvat järjestöistä, jotka ovat tunnustettu ja olennainen osa jäsenvaltioiden 
työmarkkinaosapuolten rakenteita ja joilla on valtuudet neuvotella sopimuksista ja 
ovat mahdollisimman kattavasti edustettuina useassa jäsenvaltiossa 
c) niillä on sovelias rakenne, jotta ne voivat tehokkaasti osallistua komiteoiden työhön. 
2 artikla 
Komitean on edustamallaan toiminta-alalla, jolle se on perustettu, 
a) neuvoteltava yhteisön tasoisesta kehityksestä, jolla on yhteiskunnallista vaikutusta, ja 
b) kehitettävä ja edistettävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua alakohtaisella tasolla. 
3 artikla 
Kunkin komitean kokouksiin osallistuvien työmarkkinaosapuolten edustajien määrä on 
enintään 40, ja työnantaja- ja työntekijäjärjestöillä on yhtä monta edustajaa. 
4 artikla 
Komissio kutsuu edustajat osallistumaan komiteoiden kokouksiin niiden työmarkkina­
järjestöjen ehdotuksesta, jotka ovat tehneet 1 artiklan mukaisen hakemuksen. 
5 artikla 
1. Jokainen komitea vahvistaa yhdessä komission kanssa työjärjestyksensä. 
2. Komiteoiden puheenjohtajana toimii työnantaja- tai työntekijäjärjestöjen edustaja 
taikka työnantaja-ja työntekijäjärjestöjen yhteisestä pyynnöstä komission edustaja. 
3. Komiteat kokoontuvat vähintään kerran vuodessa. Enintään 30 komitean kokoukseen 
osallistuvalle työmarkkinaosapuolten edustajalle maksetaan päiväraha ja matkakulut. 
30 
4. Komissio tarkastelee säännöllisesti yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa 
alakohtaisten komiteoiden toimivuutta ja niiden toiminnan edistymistä eri aloilla. 
6 artikla 
Jos komissio on ilmoittanut komitealle keskusteltavana olevan aiheen olevan 
luottamuksellinen, komitean jäsenet eivät saa paljastaa mitään komitean tai sen 
sihteeristön kokouksissa saatuja tietoja sanotun kuitenkaan rajoittamatta 
perustamissopimuksen 214 artiklan määräyksiä. 
7 artikla 
1. Korvataan alakohtaisilla neuvottelukomiteoilla nykyiset sekakomiteat seuraavasti: 
a) komission päätöksellä 87/467/ETY24 perustettu meriliikenteen sekakomitea 
b) komission päätöksellä 90/449/ETY25 perustettu siviili-ilmailun sekakomitea 
c) komission päätöksellä 80/99l/ETY26 perustettu sisävesiliikenteen sekakomitea 
d) komission päätöksellä 85/516/ETY27 perustettu maantiekuljetusten sekakomitea 
e) komission päätöksellä 85/13/ETY28 perustettu rautateiden sekakomitea 
f) komission päätöksellä 90/450/ETY29 perustettu televiestinnän sekakomitea 
g) komission päätöksellä 74/442/ETY30 perustettu maatalouden palkansaajien 
sosiaalisia ongelmia käsittelevä sekakomitea 
h) komission päätöksellä 74/441/ETY31 perustettu merikalastuksen yhteiskunnallisia 
ongelmia käsittelevä sekakomitea 
i) komission päätöksellä 94/595/ETY32 perustettu postipalvelujen sekakomitea. 
Mainituilla päätöksillä perustetut komiteat toimivat siihen saakka, kun tällä päätöksellä 
perustetut alakohtaiset komiteat aloittavat toimintansa, kuitenkin viimeistään 31 päivänä 
joulukuuta 1998. 
2. Edellä 1 artiklan mukaisesti alakohtainen neuvottelukomitea korvaa myös muut 
epäviralliset työryhmät, joilla komissio on tähän saakka edistänyt vuoropuhelua 
tietyillä aloilla, jotka eivät ole kuuluneet sekakomiteoiden perustamisesta annetun 
komission päätöksen soveltamisalaan. 
24 EYVLL 253, 4.9.1987, s. 20. 
25 EYVLL 230, 24.8.1990, s. 22. 
EYVLL 297, 6.11.1980, s. 28. 26 
27 EYVLL 317, 28.11.1985, s. 33. 
28 EYVLL 8, 10.1.1985, s. 26. 
29 EY VL L 230, 24.8.1990, s. 25. 
30 li Y VL L 243, 5.9.1974, s. 22. 
3 ' E Y VL L 243, 5.9.1974, s. 19. 
32 EYVLL 225, 31.8.1994, s. 31. 
31 
3. Kumotaan 1 kohdan a-i alakohdassa mainitut päätökset 1 päivästä 
tammikuuta 1999 alkaen. 
Tehty Brysselissä 20 päivänä toukokuuta 1998. 
Komission puolesta 
Pâdraig FLYNN . 
komission jäsen 
32 
Luonnos 
NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
Euroopan yhteisöjen pysyvän työllisyyskomitean perustamisesta tehdyn 
päätöksen 70/532/ETY muuttamisesta 
33 
PERUSTELUT 
1. Työmarkkinaosapuolten edustajien, neuvoston ja komission kokouksissa käydään 
kolmikantakeskusteluja työllisyysasioista. Kunkin osapuolen erityisten 
painopisteaiheiden käsittelyn lisäksi tarkoituksena on määritellä yhteiset tavoitteet. 
Tärkein elin Euroopan tasolla on ollut vuonna 1970 perustettu pysyvä 
työllisyyskomitea (neuvoston päätös 70/532/ETY, sellaisena kuin se on 
muutettuna päätöksellä 75/62/ETY). 
2. Komitean toimintaa nykyisellään on arvosteltu runsaasti. Useimmat komitean 
jäsenistä ovat sitä mieltä, että sen toiminta on vanhentunutta, samoin kuin 
kokoonpano, työskentelymenetelmät ja tulosten hyödyntäminen. 
3. Lisäksi yhteisön tason kolmikantaneuvotteluiden yhteys on muuttunut viime 
vuosina. 
Kolmikantalähestymistapa on tullut tärkeämmäksi useissa jäsenvaltioissa, 
joissa on tehty työllisyyssopimuksia. 
- Viimeaikaisissa keskusteluissa, joita on käyty teollisuuden 
rakennemuutoksen tukitoimenpiteistä, kumppanuussopimuksia on pidetty 
yhtenä tärkeimmistä edistettävistä lähestymistavoista. 
- Uuden työllisyyttä käsittelevän osaston sisällyttäminen Amsterdamin 
sopimukseen ja uusien järjestelyiden soveltaminen (ks. työllisyyden 
suuntaviivoista vuodeksi 1998 15 päivänä joulukuuta 1997 annettu 
neuvoston päätöslauselma, EYVL C 30, 28.1.1998, s.l) ovat muuttaneet 
kolmikantakeskusteluiden yhteistyön suuntaa. 
Lisäksi äskettäiset aloitteet uudenmallisten kolmikantakeskusteluiden 
kannustamiseksi ovat synnyttäneet uusia foorumeja niiden pysyvän 
työllisyyskomitean puitteissa tapahtuvien ministeritason kokousten rinnalle, joissa 
neuvosto ja työmarkkinaosapuolet keskustelevat työllisyysasioista. Tällaisia ovat 
esimerkiksi työllisyys- ja työmarkkinakomitean johtoryhmän ja 
työmarkkinaosapuolten kokoukset sekä ministereistä ja/tai valtionpäämiehistä 
muodostuvan troikan ja työmarkkinaosapuolten kokoukset. 
4. Tämä kehitys ja pysyvän komitean kiistaton tehottomuus nykyisessä muodossaan 
edellyttävät uutta rationalisoitua prosessia, jonka avulla työmarkkinaosapuolet 
voivat mahdollisimman tehokkaasti osallistua työllisyyden suuntaviivojen ja 
talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kehittämiseen ja täytäntöönpanoon. 
Komission ehdotuksessa nykyisen neuvoston päätöksen muuttamiseksi rajoitetaan 
kokousten osallistujamäärää, ajantasaistetaan työmarkkinaosapuolten 
kokoonpanoa ottamalla huomioon yhteisön laajentumiset ja kehityssuunnat, jotka 
vaikuttavat edustaviin järjestöihin. Ehdotuksella tuodaan myös tarvittavaa 
joustavuutta, jotta komitean kokouksilla on suora yhteys uuteen 
työllisyysprosessiin. 
Komission kommentit ehdotuksen ainoaan artiklaan esitetään seuraavassa: 
34 
5. Päätöksen 70/532/ETY 2 artiklan 1 kohdan muuttaminen 
Muutoksella pyritään heijastelemaan komitean kokoonpanon muutosta, joka 
tehdään 2 artiklassa esitetyillä muutoksilla. Lisäksi siinä säädetään, että komitea 
kokoontuu kahdesti vuodessa. Tällä korvataan komitean aikaisempi velvoite 
"toimia ennen kuin toimivaltaiset laitokset tekevät mahdolliset päätöksensä". 
Muutoksessa näkyy työmarkkinaosapuolten merkittävä asema uudessa 
työllisyysprosessissa, joka on esitetty 20-21 päivänä marraskuuta 1997 
kokoontuneen työllisyyttä käsitelleen Eurooppa-neuvoston päätelmissä 
(Luxemburgin työllisyyshuippukokous). 
6. Päätöksen 70/532/ETY 2 artiklan 2 kohdan muuttaminen 
Tällä muutoksella annetaan riittävä toimintavara kullekin unionin 
puheenjohtajamaalle valita soveliain tapa keskustella työllisyysasioista 
työmarkkinaosapuolten kanssa; keskusteluun voi valinnan mukaan osallistua koko 
neuvosto taikka valtioiden tai hallitusten päämiehistä koostuva troikka, kuten 
Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen päätelmissä todetaan. 
7. Päätöksen 70/532/ETY 2 artiklan muuttaminen 
Tällä muutoksella vähennetään osallistuvien työmarkkinaosapuolten edustajien 
lukumäärä 36:sta 16:een tehokkaamman kokousmuodon saavuttamiseksi. Sillä 
myös korvataan edellisen päätöksen liite, koska siinä säädetään, mitkä 
työmarkkinajärjestöt osallistuvat komitean työskentelyyn. Työmarkkinajärjestöt 
valitaan niin, että kussakin työmarkkinaosapuolten ryhmässä on edustajia kaikilta 
talouden aloilta, Euroopan laajuisista organisaatioista, jotka edustavat yleisiä etuja 
tai työnjohdon ja työntekijöiden erityisiä etuja sekä pk-yritysten etuja. 
8. Päätöksen 70/532/ETY 2 artiklan 4 kohdan muuttaminen ja liitteen kumoaminen 
Muutoksessa näkyy työmarkkinavaltuuskuntien osallistujamäärän vähentäminen. 
35 
Luonnos 
NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
Euroopan yhteisöjen pysyvän työllisyyskomitean perustamisesta tehdyn 
päätöksen 70/532/ETY muuttamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 145 artiklan, 
sekä katsoo, että 
Euroopan parlamentti kehotti 18 päivänä heinäkuuta 1997 antamassaan 
päätöslauselmassa33 komission tiedonannosta 18 päivältä syyskuuta 1996 sosiaalisen 
vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla34 kiireellisesti uudistamaan pysyvän 
työllisyyskomitean, 
talous- ja sosiaalikomitea katsoi samasta komission tiedonannosta 29 päivänä 
tammikuuta 1997 antamassaan lausunnossa35, että pysyvän työllisyyskomitean asemaa 
olisi parannettava nykyisestä, 
neuvosto korosti työllisyyden suuntaviivoista vuodeksi 1998 15 päivänä joulukuuta 1997 
antamassaan päätöslauselmassa36 tarvetta liittää työmarkkinaosapuolet mukaan 
työllisyysstrategiaan, 
komissio korosti 20 päivänä toukokuuta 1998 antamassaan tiedonannossa 
"Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttaminen ja edistäminen yhteisön tasolla"37 
pysyvän työllisyyskomitean kokoonpanon ja työmenetelmien uuteen ympäristöön 
mukauttamisen tärkeyttä, 
1'irenzessä 21 ja 22 päivänä kesäkuuta 1996 pidetyn hallitustenvälisen konferenssin 
päätelmissä Eurooppa-neuvosto vahvisti työllisyyden edistämisen ja Euroopan 
sietämättömän korkeiden työttömyyslukujen alentamisen merkityksen erityisesti nuorten, 
pitkäaikaistyöttömien ja kouluttamattoman työvoiman osalta, 
Luxemburgissa 20-21 päivänä marraskuuta 1997 pidetyssä työllisyyttä käsitelleessä 
ylimääräisessä huippukokouksessa Eurooppa-neuvosto korosti, että kaikkien tasojen 
työmarkkinaosapuolten on osallistuttava tämän uuden strategian kaikkiin vaiheisiin ja 
33 EYVLC 286, 22.9.1997, 338. 
34 KOM(96) 448 lopullinen. 
35 EY VL C 89, 19.3.1997, s. 27. 
36 EYVLC 30, 28.1.1998, s. I. 
37 K()M( 1998) 322 lopullinen. 
36 
suuntaviivojen täytäntöönpanoon osana työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun 
välttämätöntä vahvistamista, 
sen vuoksi neuvoston päätöstä 70/532/ETY3K, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 
päätöksellä 75/62/ETY39, olisi muutettava, 
ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN: 
Ainoa artikla 
Muutetaan päätös 70/532/ETY seuraavasti: 
1. korvataan 2 artiklan \-4 kohta seuraavasti: 
"1. Komitean tehtävänä on varmistaa, perustamissopimusten ja yhteisön 
toimielinten ja elinten toimivalta huomioon ottaen, joko neuvoston taikka 
valtioiden tai hallitusten päämiesten muodostaman "troikan" sekä 
komission ja työmarkkinaosapuolien välinen jatkuva vuoropuhelu, 
yhteistoiminta ja neuvottelut jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen 
yhteensovittamisen helpottamiseksi yhteisön tavoitteiden mukaisesti. 
Komitea kokoontuu kahdesti vuodessa. 
2. komitean työhön osallistuvat seuraavat osapuolet: 
- joko neuvosto taikka valtioiden tai hallitusten päämiesten muodostama 
"troikka" 
komissio 
- työnantajajärjestöt 
työntekijäjärjestöt. 
3. työnantaja- ja työntekijäjärjestöillä on komiteassa kummallakin kahdeksan 
edustajaa, ja jokaisen ryhmän olisi katettava kaikki talouden alat, 
muodostuttava Euroopan laajuisista järjestöistä ja edustettava yleisiä etuja 
tai erityisiä työnjohdon ja työntekijöiden etuja sekä pienten ja keskisuurten 
yritysten etuja. Työntekijöiden edustajien (ETUC, CEC) nimittämistä 
yhteensovittaa Euroopan ammattiyhdistysten liitto (ETUC) ja työnantajien 
edustajien (UNICE, CEEP, UEAPME, Eurocommerce, COP A) 
nimittämistä yhteensovittaa EY:n teollisuuden ja työnantajajärjestöjen 
liitto (UNICE). 
38 EYVLL273, 17.12.1970, s. 25. 
39 EYVLL 21, 28.1.1975, s. 17. 
37 
4. kukin komitean työhön osallistuva osapuoli nimittää sen mukaan kuin sille 
itselleen on sopivaa edustajansa joko tietyksi määräajaksi tai käsiteltyjen 
asioiden mukaan tiettyihin kokouksiin." 
2. Poistetaan liite. 
Tehty Brysselissä 
Neuvosto puolesta 
puheenjohtaja 
38 
Rahoitusselvitys 
1. TOIMENPITEEN NIMI 
Alakohtaiset neuvottelukomiteat. 
2. BUDJETTIKOHTA 
Ainoastaan budjetin A-osa. 
OIKEUSPERUSTA 
Euroopan unionista tehty sopimus ja erityisesti sen 118 b artikla sekä 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artikla. 
4. TOIMENPITEEN KUVAUS 
4.1 Toimenpiteen yleistavoite 
Tiedonannossa esitetään ehdotus, jolla järkeistetään alakohtaisten 
neuvottelukomiteoiden ja työryhmien toimintaa. Järkeistämisen tarkoituksena on 
tarjota yksi rakenne kaikelle alakohtaiselle vuoropuhelulle ja vähentää 
sekakomiteoiden hallinnollista taakkaa. Järkeistämisellä voidaan vastata 
käytettävissä olevien resurssien puitteissa uusien alojen vaatimuksiin saada 
osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. Tähän liittyy myös 
sekakomiteoiden nykyisten sääntöjen muuttaminen. 
4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista tai voimassaolon jatkamista koskevat 
yksityiskohtaiset säännöt 
Rajoittamaton kesto. 
5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS 
5.1 Ei-pakollinen 
5.2 Jaksottamattomat määrärahat 
5.3 Oletettu tulolaji: ei tuloja. 
6. MENO-/TULOLAJI 
Menot koostuvat pääasiassa kustannuksista, jotka aiheutuvat alakohtaisten 
työmarkkinaosapuolten kokousten järjestämisestä. Kustannukset syntyvät tilojen 
vuokrauksesta, työmarkkinaosapuolten matkakustannusten korvaamisesta ja 
tulkkauksesta. 
39 
7. RAHOITUSVAIKUTUKSET 
lii VAIKUTUSTA BUDJETIN B-OSAAN. 
7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja 
yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde) 
Alakohtaisten neuvottelukomiteoiden sääntöjen järkeistämisestä ja muuttamisesta 
ei synny uusia rahoitustarpeita. 
7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken 
Maksusitoumusmäärärahat (milj. ecua käypinä hintoina) 
Erittely 
Yhteensa Vuosi n n+1 n+2 n+3 n+4 n+5 ja 
seuraavat 
varain-
hoitovuodet Yhteensa 
7.3 Budjetin B-osaan kuuluvista selityksistä, asiantuntijoista jne. aiheutuvat 
toimintakustannukset 
Maksusitoumusmäärärahat (milj. ecua käypinä hintoina) 
- tutkimukset 
- asiantuntijoiden 
kokoukset 
- konferenssit 
- tiedottaminen ja 
julkaisut 
Yhteensa Vuosi n n+1 n+2 n+3 n+4 n+5 ja 
seuraavat 
varain-
hoitovuodet Yhteensa 
40 
7.4 Maksusitoumus- ja maksumäärärahojen aikataulu 
milj. ecua 
Maksusitoumus-
Maararahat 
Maksum aararahat 
Vuosi n 
n+l 
n+2 
n+3 
n+4 
n+5 ja seuraavat 
vuodct 
Yhteensa vuosi n n+l n+2 n+3 n+4 n+5 ja 
seuraavat 
varain-
hoitovuodet Yhteensa. 
8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET 
Ennakoitu kustannustyyppi huomioon ottaen (kokousten järjestäminen) 
petostenvastaisia toimenpiteitä ei ole suunniteltu lukuun ottamatta osallistujien 
matka- ja oleskelukustannusten korvaushakemusten tavanomaista valvontaa. 
9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI 
9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä 
Tarkoituksena on antaa alakohtaisille työmarkkinaosapuolille mahdollisuus 
kehittää työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, joka voi johtaa sopimusten tekoon. 
Kohderyhmänä ovat alakohtaisen tason työmarkkinaosapuolet ja niiden 
organisaatioiden jäsenet, jotka täyttävät edustavuutta koskevat periaatteet. 
9.2 Toimenpiteen perustelut 
Työmarkkinaosapuolten alakohtaisen vuoropuhelun vaikutus on jatkuvasti 
lisääntynyt Euroopan tasolla. Kehityksen jatkamiseksi ja määrällisen ja laadullisen 
vaikutuksen parantamiseksi, millä tuodaan enemmän lisäarvoa Euroopan tasolle, 
on tarpeen korvata nykyiset rakenteet ja kannustaa tehokasta poliittista 
vuoropuhelua muodollisen mielipiteen vaihdon sijaan. 
Komissio luo uudet puitteet, joissa alakohtainen vuoropuhelu voi kehittyä 
edelleen. Näitä puitteita sovelletaan samalla tavalla kaikkiin aloihin, jotka haluavat 
osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun, ja niitä on helppo laajentaa 
koskemaan muita aloja. 
41 
Uusista komiteoista tulee alakohtaisen vuoropuhelun (kuuleminen, yhteiset toimet 
ja neuvottelut) avainfoorumi ja niitä perustetaan kaikille aloille, jotka pyytävät sitä 
yhteisesti ja ovat riittävän hyvin organisoituja ja joilla on Euroopan laajuista 
toimintaa edustavuutta koskevien vahvistettujen perusteiden mukaisesti. 
9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi 
Kokousmahdollisuuksien tarjoaminen eri alakohtaisille komiteoille riippuu niiden 
vuosittaisista työohjelmista. 
Näissä komiteoissa työmarkkinaosapuolten yhteisesti hyväksymät tekstit 
julkaistaan ja ne jaetaan yhteisön toimielimille samoin kuin jäsenvaltioille ja 
erityisesti kansallisten työmarkkinajärjestöjen jäsenille. 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun ja siis näiden komiteoiden toiminnan 
arvioinnista huolehtivat pääasiassa työmarkkinaosapuolten edustajien valitsijat 
seuraavissa vaaleissa tai vastaavissa menettelyissä, joita käytetään työntekijöiden 
ja työnantajien edustajien nimeämiseen. 
Komissio esittelee alakohtaisten komiteoiden toiminnan tulokset 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua käsittelevässä vuosittaisessa katsauksessa. 
10. HALLINTOMENOT (YLEISEN TALOUSARVION III PÄÄLUOKAN A OSA) 
Tarvittavien hallinnollisten varojen tosiasiallinen käyttöönotto riippuu komission 
vuotuisesta varojen jakamista koskevasta päätöksestä, ja siinä otetaan huomioon 
henkilöstön määrä ja budjettivallan käyttäjän myöntämät lisämäärärahat. 
10.1 Vaikutus henkilöstön määrään 
LISÄHENKILÖSTÖÄ EI TARVITA. 
JÄLJEMPÄNÄ OLEVASSA TAULUKOSSA ESITETÄÄN JO KÄYTÖSSÄ 
OLEVA HENKILÖSTÖ. TOIMENPIDE EDELLYTTÄÄ SISÄISIÄ 
TEIIÏ7WIEN UUDELLEENJAKOA. 
Henkilöstön laji 
Virkamiehet tai 
Vaiiaikaiset 
Toimihenkilot A 
B 
C 
Muu henkilöstö 
A-7001 
Yhteensä Toimenpiteen hallinnointiin 
osoitettava henkilOsttt 
vakituinen 
henkilöstö 
9 
1 
2 
12 väliaikainen 
henkilöstö 
1 
1 
2 Joista 
asianomaisessa 
PO:ssa tai 
yksikSssa' olemassa 
olevaa henkilSstoS 
10 
1 
2 
1 
14 lisahenkilostaa Kesto 
ei mSaritelty 
42 
10.2 Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus 
LISÄHENKILÖSTÖÄ El TARVITA. 
JÄLJEMPÄNÄ OLEVASSA TAULUKOSSA ESITETÄÄN JO KÄYTÖSSÄ 
OLEVA HENKILÖSTÖ. TOIMENPIDE EDELLYTTÄÄ SISÄISTÄ 
TEHTÄVIEN UUDELLEENJAKOA. 
Maara Laskutapa 
(ecua) 
Virkamiehet* 1.296.000 12x108.000= 1.296.000 
Valiaikaiset toimihenkilOt 108.000 1x108.000=108.000 
Muuhenkil6sto(A-7001) 43.000 1x43.000 = 43.000 
Yhteensa 1.447.000 
* Käyttämällä toimen hallintoon myönnettyjä käytettävissä olevia resursseja 
(laskettu seuraavien perusteella: A-l, A-2, A-4, A-5 ja A-7) 
10.3 Toimenpiteeseen liittyvästä toiminnasta aiheutuvien muiden kulujen kasvu 
Biidjeltikohla I MJHlril I Laskutapa 
(nro ja otsikko) (ecua) 
~*A-7032 1.265.040 kcskim<1flriiv 753 ccua/osallistuja X cnintaan 30 osallistujaa kokousla kohli X 
Komitcoidcn vahintaan 56 kokousla 
kokoukset 
Yhteensa ~ 1.265.040 
Edellä ilmoitetut summat, jotka koskevat kaikkia uusia alakohtaisia komiteoita, 
saadaan pääosaston V kokonaismäärärahoista. 
43 

ISSN 1024-4402 
KOM(98) 322 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 01 
Luettelonumero : CB-CO-98-355-FI-C 
ISBN 92-78-36866-0 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
i-JLJ