Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Tietoturvan ja luottamuksen varmistaminen sähköisessä viestinnässä - Digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salausta koskeva eurooppalainen malli"



Virallinen lehti nro C 157 , 25/05/1998 s. 0001



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Tietoturvan ja luottamuksen varmistaminen sähköisessä viestinnässä Digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salausta koskeva eurooppalainen malli" (98/C 157/01) Komissio päätti 10. lokakuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 4. maaliskuuta 1998. Esittelijä oli Umberto Burani. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. 26. maaliskuuta 1998 pitämässään 353. täysistunnossa (maaliskuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 101 ääntä puolesta ja yksi vastaan yhden pidättyessä äänestämästä. 1. Yleistä 1.1. Komission tiedonanto kuvailee onnistuneesti sähköistä viestintää, joka on hyvin tekninen ja erikoistunut ala. Teknisten näkökohtien ymmärtäminen on kuitenkin välttämätöntä käyttäjille sekä ennen kaikkea viranomaisille ja lainsäätäjille. 1.2. Sähköinen viestintä avoimien verkkojen kuten Internetin kautta on saamassa mittasuhteet, joita ei voitu kuvitellakaan kymmenen vuotta sitten. Sähköisen viestinnän kehitys lienee yksi tämän vuosituhannen lopun ja seuraavan vuosituhannen alun yhteiskunnan peruspiirteistä. Sähköisen viestinnän odotetaan kasvavan räjähdysmäisesti lähitulevaisuudessa. Eri toimialojen ja erityisesti elektronisen kaupankäynnin () käytännön sovellukset ovat kuitenkin riippuvaisia sähköisen viestinnän tasaisen kehityksen tiellä olevien esteiden poistamisesta. 1.3. Komission mielestä nämä esteet johtuvat avoimien tietoverkkojen käyttöön liittyvistä epävarmuustekijöistä: viestejä voidaan siepata ja muuttaa luvattomasti, sähköisessä muodossa olevien asiakirjojen pätevyys voidaan kieltää, henkilötietoja voidaan kerätä laittomasti ja viestinvälitystä voidaan käyttää laittomiin tarkoituksiin. Onkin luotava turvalliset perusrakenteet, joiden avulla voidaan vakiinnuttaa tietoyhteiskunta, joka suojelee kansalaisia väärinkäytöksiltä, sekä kehittää elektronista kaupankäyntiä, joka perustuu samanlaisiin varmuustekijöihin kuin liike-elämän paperimuotoisten asiakirjojen vaihto. 1.4. Komission asiakirjassa käsitellään kahta turvallisuutta lisäävää perusvälinettä eli digitaalista allekirjoitusta ja viestien salausta. Digitaalisella allekirjoituksella voidaan varmistaa osapuolten henkilöllisyys ja viestien alkuperä (todentaminen). Viestien salaus antaa suojan laitonta häirintää vastaan (tiedon koskemattomuus) ja takaa viestien luottamuksellisuuden. Komissio pyrkii selvittämään kaikkien osapuolten avustuksella, mikä on nykyinen tilanne ja miten se voi kehittyä. TSK on tästä ilahtunut ja toivoo voivansa antaa lausunnon asiaa koskevista komission aloitteista. 1.5. Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat pyytäneet, että komissio ryhtyy tarvittaviin toimiin sähköisten asiakirjojen koskemattomuuden ja todentamisen varmistamiseksi. TSK toteaa, että huomioon tulisi ottaa myös EU:n ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen (OECD, UNCITRAL jne.) aloitteet, joita ollaan suunnittelemassa tai jotka on jo hyväksytty. 1.6. TSK:n mukaan alan sääntelyssä tulisi soveltaa kokonaisvaltaista näkemystä. Yhtäältä tulee edetä joustavasti, jottei teknologian kehitykselle ja sen soveltamiselle aseteta esteitä, ja toisaalta tulee säilyttää koskemattomina EU:n perusperiaatteet: kuluttajansuoja, kilpailuehtojen yhdenvertaisuus, palveluiden vapaa liikkuvuus ja vastavuoroinen tunnustaminen. Sähköisen viestinnän vallankumous on vähintään yhtä merkittävä kuin viime vuosisadan teollinen vallankumous. Oikeudellisissa ja sääntelypuitteissa on otettava vaikutteita innovatiivisista käsitteistä, jotka perustuvat jo saavutettuun kehitykseen ja järjellisiin tulevaisuuden ennusteisiin. 1.7. Roomalaisesta oikeudesta kahden vuosituhannen aikana kehittynyt nykyinen lainsäädäntö perustuu paperimuotoisiin asiakirjoihin, jotka on tarkoitus korvata lähitulevaisuudessa toistaiseksi arvaamattomassa mutta varmasti suuressa määrin sähköisillä "asiakirjoilla". Kyseessä on radikaali muutos, joka edellyttää erilaista lähestymistapaa sopimusten lainvoimaisuuden ongelmaan sekä yksityishenkilöiden kesken ja yksityishenkilöiden ja julkishallinnon välillä lähetettävien sähköisten asiakirjojen pätevyyteen (verot, sosiaaliturva, asiakirjarekisterit, oikeusasiakirjat jne.). 1.8. Monien maiden julkishallinnossa on jo otettu käyttöön sähköinen viestintä tiedon ja asiakirjojen vaihdossa sekä sisäisesti että yhteydenpidossa kansalaisiin. Sähköistä viestintää voidaan soveltaa oikeudellisesti ja hallinnollisesti tärkeisiin asiakirjoihin, kunhan ensin saadaan luoduksi luotettavat oikeudelliset ja sääntelypuitteet. Tämä merkitsee luultavasti yksityisoikeuden alan kehitystäkin huomattavampaa mullistusta. 1.9. Näin ollen on luotava uudet lainsäädännölliset ja sääntelypuitteet, jotka perustuvat asiakirjojen aineettomuuteen. Yksityis- ja hallinto-oikeus kuuluu suurelta osin yksittäisten jäsenvaltioiden toimivaltaan. Monia aloitteita on hyväksytty tai ollaan tutkimassa. Ensimmäisen summittaisen analyysin pohjalta voidaan todeta, että suuntaukset ja ratkaisut poikkeavat usein huomattavasti toisistaan. TSK muistuttaa komissiota ja jäsenvaltioita siitä, että on ehdottoman välttämätöntä pikaisesti yhdenmukaistaa taustalla olevat käsitteet Euroopan tasolla. Yhtenäismarkkinoiden toimintavaatimukset saattavat pian paljastaa eri valtioiden oikeudellisten ja sääntelyyn liittyvien perusrakenteiden erosta johtuvia ongelmia. Jälkeenpäin tapahtuva yhdenmukaistaminen olisi erittäin vaikeaa. 2. Johdanto: turvallisen sähköisen viestinnän tarve () 2.1. TSK on tutustunut sähköisen viestinnän, digitaalisen allekirjoituksen ja viestien salauksen teknisiin näkökohtiin. Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio on käsitellyt tätä monimutkaista ja erikoistunutta alaa myös maallikoille ymmärrettävällä tavalla. Komitea ei puutu tiedonannon yksityiskohtiin vaan rajoittaa kommenttinsa sellaisiin toiminnallisiin seikkoihin, jotka saattavat edellyttää yhteisön toimielimiltä sääntelyyn tai lainsäädäntöön liittyviä toimia. 2.2. Kun otetaan huomioon, ettei sähköisen viestinnän alalla voida päästä ehdottomaan ja täydelliseen turvallisuuteen, komitea muistuttaa, että alan suurimpana vaarana ovat petokset eri muodoissaan ja eri sovelluksineen. On selvää, että tältä kannalta (Internetin tyyppiset) avoimet verkot ovat haavoittuvia ainakin kunnes ryhdytään laaja-alaisesti tehokkaisiin turvallisuustoimiin. Komissio muistuttaa tässä yhteydessä, että tärkeät asiakirjat kulkevat suljetuissa verkoissa, joiden käyttäjät tuntevat toisensa ja luottavat toisiinsa. 2.3. Täysin lailliset suljetut verkot ovat kehittyneet avoimista verkoista riippumatta joko oman viestintäjärjestelmänsä tai Internetin varassa. Käytön kannalta suljetut verkot ovat luultavasti kalliimpia kuin avoimet verkot, mutta valinnassa ratkaisevana tekijänä on ilman muuta niiden suurempi suhteellinen turvallisuus avoimiin verkkoihin verrattuna. Niiden käytön lisääntyminen riippuu siis avoimien verkkojen luotettavuudesta: mitä luotettavammiksi avoimet verkot tulevat, sitä vähemmän uusien suljettujen verkkojen luominen houkuttelee. Sopimusvapauden nimissä TSK on sitä mieltä, ettei alalla tarvita säännöstelyä. Mahdollisia ongelmia saattaa kuitenkin syntyä epäilyksistä, jotka liittyvät aitouden osoittamiseen kolmansien osapuolien kanssa tehtävissä toimissa silloin, kun varmennusviranomaiset eivät ole tunnustaneet ja hyväksyneet niitä (ks. jäljempänä kohta 5). 2.4. Tiedonannon yleistavoitteena ei ole kuitenkaan käsitellä turvallisuuskysymystä sellaisenaan. Tavoite on paljon laajempi ja kunnianhimoisempi. Tiedonannossa pyritään: luomaan digitaalisia allekirjoituksia koskeva eurooppalainen toimintamalli; takaamaan salauspalveluiden ja -tuotteiden sisämarkkinoiden toiminta; ratkaisemaan Internetin maailmanlaajuiseen luonteeseen liittyvät kansainväliset ongelmat; liittämään salausmenetelmät unionin muihin toimintalinjoihin; auttamaan käyttäjiä hyödyntämään komission "maailmanlaajuiseksi" määrittämän tietoyhteiskunnan tarjoamia mahdollisuuksia. 2.5. TSK on samaa mieltä tästä toimintamallista. Komitea kiinnittää kuitenkin huomiota näkökohtaan, joka saattaa vaikuttaa itsestään selvältä, mutta joka joskus unohdetaan: jokaisessa eurooppalaisessa aloitteessa tulee ottaa huomioon sähköisen viestinnän "maailmanlaajuinen" luonne. Halu tehdä enemmän ja paremmin kuin muut saattaa johtaa kriteerien haitallisiin eroavaisuuksiin. Komissio näyttää pohjaavan tähän periaatteeseen. Komitea puolestaan korostaa, että unionin tulisi ottaa johtoasema aloitteissa aina kun mahdollista, mutta samalla tulisi ottaa huomioon mitä muut tekevät tai ovat tehneet. Nykyinen ja suunnitteilla oleva kansainvälinen yhteistyö () on antanut hyviä tuloksia, mutta päätöksenteko edellyttää pitkäjänteisyyttä, kun taas Euroopassa tarvittaisiin sääntelyä mahdollisimman pian. Sääntelyn tulisi siten olla riittävän joustavaa, jotta se voisi olla sopeutettavissa kansainvälisten suhteiden vaatimuksiin. 3. Todentaminen ja koskemattomuus: digitaalinen allekirjoitus () 3.1. Digitaalinen allekirjoitus on takeena siitä, että viesti tulee tunnistettavalta ja valtuutetulta henkilöltä (todentaminen) ja ettei kolmas osapuoli ole muuttanut sen sisältöä lähetyksen aikana tai ettei sisältö ole muuttunut vahingossa (koskemattomuus) (). Digitaalinen allekirjoitus perustuu salausjärjestelmään ja siinä käytetään julkista avainta (jonka tietyn järjestelmän kaikki käyttäjät tuntevat) ja salaista avainta (joka on vain lähettäjän tiedossa). 3.2. Luotettava digitaalinen allekirjoitus (sekä muut kokeiltavana olevat vaihtoehtoiset järjestelmät) on ehdoton perusedellytys sille, että sopimuksia, joita tehdään paperittomien asiakirjojen järjestelmissä, voidaan pitää pätevinä. Digitaalinen allekirjoitus on siten perusta sähköisen viestinnän avulla tehtävien liiketoimien uusille oikeudellisille puitteille. 3.3. Suljetuissa järjestelmissä osapuolten välillä solmittujen sopimusten lainvoimaisuus ei aiheuta ongelmia, sillä näiden järjestelmien syntymisen lähtökohtana on vastavuoroinen luottamus, joka perustuu tiukkoihin käyttöehtoihin, turvallisuuskriteerien avoimuuteen ja sopimuksiin liittyvään vapauteen. Käyttöön otettujen tekniikkojen osalta on hyvä muistaa, että sähköiseen kaupankäyntiin sovellettavia rahoituspalveluja varten on luotu erityinen SET-protokolla (Secure Electronic Transaction) (). Sitä voivat käyttää sähköisen tunnisteen (digital certificate) avulla ne maksukortin tai elektronisen rahan haltijat, jotka haluavat hankkia hyödykkeitä tai palveluita järjestelmään kuuluvilta toimijoilta. On kuitenkin muistettava, ettei SET-järjestelmää voida pitää tiukasti ottaen suljettuna järjestelmänä, vaan se on "avoin maksujärjestelmä". 3.4. Avoimissa verkoissa solmittujen sopimusten lainvoima on tunnustettava sekä sopimusosapuolten välisissä suhteissa että suhteessa kolmansiin osapuoliin. Eräissä kansallisissa oikeusjärjestelmissä tunnustetaan jo digitaalinen allekirjoitus, mutta vain yhdenmukaistettu ylikansallinen lainsäädäntö voi taata sähköisen kaupankäynnin kehittymisen maailmanlaajuisella tasolla. 4. Luottamuksellinen sähköinen viestintä: viestien salaus () 4.1. Viestin todentamisen ja koskemattomuuden (ks. kohdat 1.4 ja 3.1) lisäksi sähköisessä viestinnässä, samoin kuin kirjallisessa viestinnässä, tarvitaan luottamuksellisuutta. Tämä vaatimus on tärkeä suljetuissa verkoissa, mutta avoimissa verkoissa se on elintärkeä. Viestien salaus takaa sen, että viestin ymmärtävät vain lähettäjä ja vastaanottaja. 4.2. Salausjärjestelmä pohjautuu periaatteeseen, jonka mukaan vain lähettäjä voi salata viestin ja vain vastaanottaja voi purkaa salauksen. Markkinoilla on useita "käyttövalmiita" salaustuotteita, komission asiakirjan mukaan 1 400 erilaista versiota. Salattujen viestien vaihtamiseksi ja purkamiseksi lähettäjällä ja vastaanottajalla on luonnollisesti oltava yhteensopivat ohjelmistot. 4.3. Salausjärjestelmien nopea lisääntyminen vaikeuttaa yksilön mahdollisuutta hallita ohjelmisto hänen ollessaan yhteydessä muihin käyttäjiin. Tämän lisäksi itse salaus tuo esiin erittäin tärkeitä perusongelmia. Ensinnäkin yksityisyyden suojan (sekä tekijänoikeuden ja liikesalaisuuden suojan) periaatteet sekä talousmaailman suojelu laittomuuksilta edellyttävät, että käyttäjät voivat käyttää sellaista salausjärjestelmää, joka takaa tehokkaasti viestien salaisuuden ja luottamuksellisuuden. Toiseksi käyttäjiä on suojeltava sellaisilta toimilta kuin vakoilu, terrorismi sekä rikollinen tai muuten laiton toiminta. 4.4. Edellä mainitusta johtuu, että alalla tarvitaan yhteisin periaattein yhdenmukaistettua sääntelyä jäsenvaltioiden välillä. Sääntelyssä tulisi mahdollisuuksien mukaan sovittaa yhteen vastakkaisilta tuntuvat vaatimukset. Komitea painottaa, että kaikilla kansalaisilla olisi oltava oikeus käyttää salausjärjestelmiä. Komitea myöntää kuitenkin, että tätä oikeutta tulee rajoittaa sen mukaan, millainen tarve yhteiskunnalla on suojella itseään kaikenlaista rikollista tai laitonta toimintaa vastaan. Vaikeutena on määrittää nämä rajat, jotka saattavat vaihdella maittain, mutta myös ajassa maan poliittisen ja yhteiskunnallisen tilanteen mukaan. On selvää, että ongelman voi ratkaista vain kukin jäsenvaltio omalta osaltaan oikeudenmukaisuuden ja suhteellisuuden periaatteiden mukaisesti. Yhtenä ratkaistavana ongelmana on vielä, miten määritellä tapaukset, joissa tämä kansalaisoikeus puuttuu, sekä viranomaisten toimintamenettelyt. Tämä kaikki tulee tehdä sellaisissa oikeudellisen varmuuden puitteissa, joissa kansalaisille annetaan takeet kerättyjen tietojen käytöstä. 5. Varmennusviranomaiset ja luotetut kolmannet osapuolet () 5.1. Edellä esitetyt ongelmat edellyttävät sellaisia järjestelmiä, joilla voidaan taata digitaalisten allekirjoitusten ja salausjärjestelmien mahdollisimman suuri luotettavuus sekä avainten vaihto ja varmentaminen, viestien luottamuksellisuus ja samalla niiden vaatimusten noudattaminen, joiden mukaan yhteiskuntaa tulee suojella rikollisuudelta. 5.2. Yhteisön tasolla ei ole vielä täysin ratkaistu ongelmaa sellaisten oikeudellisten puitteiden luomisesta, jotka koskevat sähköisellä allekirjoituksella varustettujen (ja mahdollisesti salattujen), avoimissa verkoissa lähetettyjen asiakirjojen tunnustamista kolmannen osapuolen kannalta. Komissio on sitä mieltä, että jokaiseen EU-maahan tulee perustaa oikeudellisesti tunnustettava varmentava viranomaistaho tai usempia tahoja, jotka toimisivat julkisia avaimia hallussaan pitävinä "notaareina". 5.3. Oikeudellisesti tunnustettujen varmennusviranomaisten tehtävät olisivat siis julkisoikeudellisia. Nämä viranomaiset eivät voisi tai niiden ei tulisi hoitaa muita tehtäviä eikä tarjota palveluita, jotka kuuluvat tyypillisesti luotetuille kolmansille osapuolille, joiden tehtävät ovat luonteeltaan yksityisiä. Nämä kaksi tahoa tulee komission mukaan pitää toisistaan erossa. TSK on asiasta samaa mieltä. On kuitenkin päätettävä tuleeko varmennusviranomaiset muodostaa julkisten elinten vai julkisen valtuutuksen saaneiden yksityisten elinten tavoin. Koska tärkeintä on, että kyseiset toimet tunnustetaan ja niitä säännellään, TSK on sitä mieltä, että jokainen jäsenvaltio voi tehdä oman päätöksensä. 5.4. Lisäksi TSK pohtii, onko varmennusviranomaisten muodostaminen tai ainakaan niiden toimivallan laajentaminen kaikkiin järjestelmiin aina edes tarpeen. Tietyissä tapauksissa järjestelmään (esim. SET-järjestelmään) osallistuvia on satoja tuhansia ja heidän määränsä kasvaa kohta miljoonaan. Yksittäisten avainten hallussapito ja hallinta tulisi erittäin monimutkaiseksi ja kalliiksi. Yksinkertaisempaa ja halvempaa olisi myöntää "yksityisen" varmennusviranomaisen oikeudellinen asema niille luotetuille kolmansille osapuolille, jotka tarjoavat takeet koskemattomuudesta ja kokemuksesta. 6. Lopuksi 6.1. TSK kannattaa pääpiirteissään komission monimutkaista mutta hyvin suunniteltua ohjelmaa. Komitea ei välitä toistaa kannattamiaan näkökohtia vaan antaa muutaman lisäkommentin, jotka saattavat olla avuksi meneillään olevissa pohdinnoissa. 6.2. Yhteentoimivuuden () osalta komissio kannustaa teollisuutta ja kansainvälisiä standardointielimiä kehittämään teknisiä ja infrastruktuuristandardeja varmistaakseen verkkojen turvallisen käytön. Komissio pohtii mahdollisuutta hyväksyä toimia, jotka tukevat eurooppalaisten yritysten alalla tekemää työtä. TSK muistuttaa, että standardien määrittely vaikuttaa eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyyn suhteessa EU:n ulkopuolisiin maihin ja ehdottaa, että komission toiminta liitetään niiden toimien yhteyteen, joista komissio on määrännyt tiedonannossaan "Euroopan tietotekniikka- ja viestintäteollisuuden kilpailukyky" (). 6.3. Tulisi myös kehittää strategia, jolla voitaisiin edistää sähköisen viestinnän käyttöä pk-yrityksissä. Elektronista kaupankäyntiä koskevassa komitean lausunnossa () ehdotettujen toimien lisäksi olisi hyödyllistä tarjota pk-yrityksille TEDIS-ohjelmassa kokeiltujen kaltaisia "avaimet käteen"-ratkaisuja. Kauppakamarit ja muut alakohtaiset järjestöt voisivat avustaa merkittävällä tavalla pääsyä uuden teknologian aloille. Samalla olisi kiinnitettävä huomiota siihen, että sähköisen viestinnän levittämistä tulee täydentää tiedottamalla pk-yrityksille uuden teknologian käyttöön liittyvistä riskeistä ja kustannuksista. Tällä kuten kaikilla muillakin innovaatioaloilla on tehtävä vastuullisia päätöksiä tietoisina niiden myönteisistä ja kielteisistä näkökohdista. 6.4. Tiedonannon yhtenä näkökohtana on kuluttajien ja yleisemmin kaikkien sähköiseen viestintään osallistuvien suojelu, vaikkei asiaa käsitelläkään erikseen. Kyseessä on ensisijainen ongelma, joka on jokseenkin monimutkainen kansainvälisen oikeuden kannalta. Digitaalisen allekirjoituksen antamat suhteelliset takeet kannustavat etäsopimuksiin. Eurooppalaisia määräyksiä ja muita jäsenvaltioiden lakeja voidaan soveltaa ilman tulkintaongelmia samasta maasta olevien ostajien ja myyjien välisiin sopimuksiin. Ongelmia saattaa syntyä, kun kyseessä on EU:n eri maiden asukkaiden väliset sopimukset, mikäli suojelun taso on erilainen. Tilanne monimutkaistuu, kun ostaja tai myyjä asuu EU:n ulkopuolisessa maassa. Komitean mielestä sähköisesti tehtyjen sopimusten lainvoimaisuuteen liittyvät säännöt tulisi liittää eurooppalaisiin lainsäädäntöpuitteisiin. Komitea suosittaa, ettei EU:n ulkopuolista lainsäädäntöä sovelleta. Se vastustaa EU:n ulkopuolisten maiden viranomaisten lukuisia tämänsuuntaisia yrityksiä. 6.5. Kuluttajansuojan eroavuudet maailmanlaajuisella tasolla (mutta myös EU:n jäsenmaiden välillä) ei ole pikaisesti ratkaistava ongelma. Kuluttajille kuten muillekin käyttäjille on kerrottava, ettei "eurooppalainen" tai "jäsenvaltioiden sisäinen" suoja päde sopimuksiin, jotka on solmittu EU:n ulkopuolisten maiden tai muiden EU-maiden toimijoiden kanssa. Sama toteamus voidaan esittää määräyksistä, jotka koskevat tekijänoikeutta, kansalaisvapauksia, mielipiteen vapautta ja moraalia (esim. pornografia). 6.6. Yhtenä pulmallisena ongelmana on verolainsäädäntö etenkin alv:n osalta. Periaatteessa on odotettavissa, että kaikki hallitukset vastustavat ponnekkaasti sellaisia sopimuksia tai sellaista lainsäädäntöä, joka johtaisi tulojen menetykseen ja järjestelmiin, jotka mahdollistaisivat helpon veronkierron. TSK pohtii, voidaanko elektroniseen kaupankäyntiin, etenkin suhteessa EU:n ulkopuolisiin maihin, soveltaa Euroopassa suunnitteilla olevaa yhdenmukaistamista (), jonka mukaan alv peritään ostajan asuinpaikan perusteella. 6.7. Internetin maailmanlaajuinen luonne lisää uuden ulottuvuuden petosten ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyviin ongelmiin. Alan rikoslainsäädännössä on merkittäviä eroja ja eräissä tapauksissa tällaista lainsäädäntöä ei ole lainkaan. Jo suunnitteluvaiheessa olevan EU:n toiminnan () lisäksi Euroopassa tulisi edistää yhdenmukaistamiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön tähtäävää määrätietoista toimintaa, joka ei rajoitu vain tärkeimpiin valtioihin. EU:ssa tulisi myös tarjota koulutusapua rikollisuuden torjuntaan keskittyville laitoksille erityisesti Europolille. 6.8. Kirjallisen viestinnän korvaaminen sähköisellä viestinnällä edellyttää äärimmäisen monimutkaisia lainsäädäntö- ja sääntelypuitteita, jotka kattavat monia toiminnan aloja. Aloiteohjelman lisäksi komissio on tehnyt aikataulun toteutettavia toimia varten. Komitea kiittää hyvää pyrkimystä, mutta epäilee voidaanko kaikkia etenkään kansainvälisten sopimusten toteutumisesta riippuvia määräaikoja noudattaa. 6.9. Olisi myös määriteltävä alustavasti, mitkä ovat Euroopan unionin tai jäsenvaltioiden lainsäädännöllisen toiminnan rajat. TSK:n mielestä tulisi jättää tilaa itsesääntelylle ("pelisäännöt") kuitenkin niin, että määrätään tarvittavat standardit, joilla annetaan sopimuksille oikeudelliset takeet sekä poistetaan yhteentoimivuutta haittaavat jäsenvaltioiden säännöt. Itsesääntelyn tulisi kohdistua erityisesti uusien järjestelmien yhteensopivuuteen aiempien järjestelmien kanssa, takeisiin suljetuissa ja avoimissa järjestelmissä noudatettavista samoista turvallisuussäännöistä ja -standardeista sekä siihen, että erimaalaisilla samaan järjestelmään osallistuvilla on samanlaiset ehdot. Julkishallinnon osallistuminen tulisi rajoittaa järjestelmien toiminnan ja niiden yhtenäismarkkinoiden yleisperiaatteiden mukaisuuden valvontaan. 6.10. Komitea tekee käytännön tasolla seuraavat ehdotukset toimintalinjaukseksi uusille ja eräissä tapauksissa kiireellisille komission aloitteille: Nykyiseen lainsäädäntöön, asetuksiin ja menettelyihin sisältyvän "allekirjoituksen" määritelmää tulisi laajentaa siten, että siihen sisällytetään digitaalisen allekirjoituksen käsite. Digitaalisen allekirjoituksen tulisi olla spontaani, selkeä ja tarkistettavissa oleva toimenpide, joka on allekirjoittajan nähtävissä ja toiminnallisesti valvottavissa. Tämä edellyttää selkeää ja yhtenäistä mutta riittävän joustavaa määrittelyä, jolloin mukaan voidaan liittää nykyisen ja tulevan teknologian avulla tehtävät allekirjoitukset. Kaikkien kansalaisten tulisi saada suhteellisen pian käyttöönsä väline (pankkikortti, sosiaaliturvakortti jne.), jonka avulla heidän on mahdollista antaa digitaalinen allekirjoitus. Tämä edellyttää rekisteröidyn henkilötunnuksen ja tietysti myös keskitetyn tietokannan olemassaoloa. Julkishallinnon tulisi pystyä mahdollisimman pian tarjoamaan ja hyväksymään sähköisiä asiakirjoja. Niitä tulisi ainakin aluksi voida käyttää valtion laitoksiin sijoitettujen päätteiden välityksellä. Varmennusviranomaiset on tunnustettava vastavuoroisesti kansainvälisellä tasolla. Lähes kaikkien sivistysvaltioiden perustuslaissa taataan kirjeenvaihdon luottamuksellisuus. Laissa määritellään poikkeukset tähän sääntöön. Sähköistä viestintää tulisi suojella samalla tavoin ja samoin kriteerein. Bryssel, 25. maaliskuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL C 19, 21.1.1998, s. 72. () Ks. tiedonannon I luku, s. 6 7. () Ks. tiedonannon IV luku, kohta 1.2 (iii), s. 23. () Ks. tiedonannon II luku, s. 8 9. () Monimutkaisten teknisten näkökohtien osalta ks. tiedonanto ja erityisesti sen liitteet I ja II. () SET-järjestelmään kuuluu viestin koskemattomuuden ja allekirjoituksen todentamisen lisäksi myös viestin salaus (ks. kohta 5.2). () Ks. tiedonannon III luku, s. 16 18. () Ks. tiedonannon II luvun 2 kohta, s. 9 12. () Ks. tiedonannon IV luvun 3 kohta, s. 25 26. () EYVL C 73, 9.3.98, s. 1. () EYVL C 19, 21.1.1998, s. 72. () EYVL C 296, 29.9.1997. () EYVL C 251, 15.8.1997.