Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto 'Agenda 2000'"

(98/C 19/29)

Heinäkuun 17. päivänä 1997 päivätyllä kirjeellä Euroopan komissio pyysi talous- ja sosiaalikomiteaa antamaan lausunnon aiheesta edellä mainitusta tiedonannosta.

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 10. heinäkuuta 1997 pitämässään täysistunnossa työjärjestyksen 19 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti perustaa alakomitean valmistelemaan aiheeseen liittyvää lausuntoa.

Alakomitea sai lausuntoluonnoksensa valmiiksi 24. lokakuuta 1997. Apulaisesittelijät olivat Vasco Cal ja Robert Moreland.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. lokakuuta 1997 pitämässään 349. täysistunnossa (lokakuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 126 ääntä puolesta, 18 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä.

1. Komission ehdotukset

1.1. Komissio on julkaissut neuvoston kehotuksesta asiakirjakokonaisuuden nimeltä "Agenda 2000", jossa esitetään talousnäkymät vuosiksi 2000 2006, Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymishakemuksista annetut lausunnot sekä yhteisen maatalouspolitiikan, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden sekä sisäisten politiikkojen myöhemmin kehiteltävät yleiset suuntaviivat. Tämä kokonaisvaltainen lähestymistapa näihin yhteisön tulevan rakennustyön kannalta perustavaa laatua oleviin kysymyksiin antaa kaikille yhteisön elimille mahdollisuuden tutkia Euroopan unionin kohtaamia haasteita ja tehdä niihin vastaamisen edellyttämät päätökset.

1.2. Lähestymistavan valinnassa komissiota on sitonut sille myönnetty toimivalta, EU:n talousarvion rajoitukset ja Amsterdamissa allekirjoitettu perustamissopimuksen tarkistus. Tarkistuksessa ei edetä riittävän pitkälle toimielinten sisäisen uudistamisen kysymyksessä, jotta yhteisön päätöksentekoprosessi vastaisi paljon nykyistä laajemman unionin tarpeita. Tämän vuoksi komissio ehdottaa, että vuonna 2000 järjestettäisiin uusi hallitustenvälinen konferenssi, jonka konkreettisena tavoitteena olisi mukauttaa toimielimet laajentuvan unionin vaatimuksiin.

1.3. Komissio ehdottaa liittymistä ennakoivan strategian vahvistamista jo tässä vaiheessa ja uuden työvälineen (liittymiskumppanuuden) käyttöönottoa, jolloin neuvotteluja käyvien maiden jäsenyysvalmistelun moninaisia näkökohtia voitaisiin käsitellä kahdenvälisesti ja hakijamaiden käyttöön uusien rahoitusnäkymien puitteissa asetettuja välineitä voitaisiin hallinnoida koordinoidusti monivuotisin ja yhdenmukaisin ohjelmin.

1.4. Liittymistä ennakoivan tuen osalta komissio ehdottaa, että nykyisin pääasiassa Phare-ohjelman puitteissa jaettavien varojen lisäksi hakijamaille myönnettäisiin valmistautumiskautena vuosittain 3 mrd ecua yhteisön varoja (maatalous- ja rakennerahastoista).

1.5. Liittymisen jälkeistä kautta tarkastellessaan komission olettaa, että ensimmäinen erä uusia jäsenvaltioita hyväksytään vuosina 2002 2003, ja sisällyttää rahoitusnäkymiin uusille jäsenvaltioille myönnettävät summat, jota kasvanevat 15,7 mrd ecuun vuoteen 2006 mennessä.

1.6. Yhteisen maatalouspolitiikan sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden osalta komissio sisällyttää rahoitussuunnitelmiin kunkin osa-alueen rahoituksen. Komissio lähtee olettamuksesta, että YMP:n uudistus syvenee ja että EU ottaa ennalta huomioon Maailman kauppajärjestön seuraavan neuvottelukierroksen vaikutukset ja että rakennerahastoista myönnettäviä tukia keskitetään entisestään, jolloin rahastoista liikenee suunnittelukaudella uusille jäsenvaltioille yli 38 mrd ecua jäsenyyden valmistelua varten myönnettyjen 7 mrd ecun lisäksi.

2. Yleistä

2.1. TSK:n lausunnossa ei pyritä tarkastelemaan yksityiskohtaisesti komission ehdottamia konkreettisia politiikkoja ja toimenpiteitä, jotka liittyvät YMP:hen, taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, sisäisiin politiikkoihin ja laajentumiseen. Näitä näkökohtia tullaan käsittelemään alakomitean erikseen laatimassa täydentävässä, yksityiskohtaisemmassa lausunnossa, jossa otetaan huomioon asianosaisten jaostojen lausunnot ja tiedonannot. Nyt käsillä oleva lausunto on tarkoitettu Luxemburgissa pidettävään Eurooppa-neuvoston huippukokoukseen, jossa päätetään neuvotteluiden aloittamisesta niiden hakijamaiden kanssa, jotka neuvoston mielestä täyttävät asianmukaiset ehdot. Lisäksi tehdään huomioita vuosiksi 2000 2006 ehdotetuista rahoituspuitteista. Toimielinten välistä rahoitussopimusta on tarkoitus käsitellä komiteassa sen jälkeen, kun komissio on tehnyt asiaa koskevan esityksensä.

2.2. Yhteisön politiikan nykyiset rajoitukset ja sille asetettujen haasteiden kauaskantoisuuden huomioon ottaen komission tekemät ehdotukset muodostavat konkreettisen ja yksityiskohtaisen pohjan unionin tulevaisuudesta käytävälle keskustelulle ja päätöksenteolle. Komitea on tyytyväinen siihen, että Agenda 2000:ssa viitataan kestävään kehitykseen, ja toivoo, että kestävän kehityksen vaatimukset otetaan huomioon entistä tiukemmin ja määrätietoisemmin kaikissa yhteisöpolitiikoissa.

2.3. Ensimmäistä rahoituskehystä hyväksyttäessä vaa'assa painoivat sisämarkkinoiden luominen ja yhtenäisasiakirja, jonka ansiosta taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus on saanut uuden ulottuvuuden. Toista rahoituskehystä hyväksyttäessä tilanteeseen vaikuttivat talous- ja rahaliiton luominen ja Maastrichtin sopimuksen tarkistus. Kolmatta rahoituskehystä käsiteltäessä kiinnitetään huomiota Euroopan unionin asteittaiseen laajentumiseen sekä Amsterdamissa hyväksyttyyn perustamissopimuksen tarkistukseen.

2.4. Komitea katsoo kuitenkin, että komission olisi pitänyt kiinnittää rahoitusnäkymissään enemmän huomiota Emun kolmannen vaiheen toteutumiseen sekä uusien haasteiden työllisyysvaikutuksiin. Jos tilanne kehittyy komission esittämään suuntaan, ensi vuosituhannen alkuvuosina Euroopassa on samanaikaisesti yhtenäisvaluuttaa käyttäviä valtioita, sellaisia unionin jäsenvaltioita, jotka eivät käytä yhtenäisvaluuttaa, uusia jäsenmaita, joilla on kullakin eripituinen siirtymäkausi, liittymisneuvotteluja käyviä hakijamaita sekä odotettavissa oleviin "liittymiskumppanuuteen" ja Eurooppa-konferenssiin osallistuvia maita.

3. Euroopan yhdentymisprosessi ja sen yhteisölle asettamat haasteet

3.1. Lujittuakseen tässä uudessa tilanteessa Euroopan unionin on noudatettava edelleen johdonmukaisesti periaatteitaan ja syvennettävä taloudellista ja sosiaalista yhdentymisprosessia ottaen huomioon Euroopan kansalaisen tarpeen sisäistää nykyistä paremmin syvenemisen ja laajenemisen asettamat haasteet. Euroopan unionin uusi kehitysvaihe ei voi onnistua, jos toimenpiteillä vaarannetaan yhteisöpolitiikkojen tähänastiset saavutukset.

3.2. Yhteisen maatalouspolitiikan osalta komission ehdotuksessa pyritään syventämään vuonna 1992 aloitettua uudistusta ja varautumaan WTO:n tuleviin neuvotteluihin. Hintojen lasku tasataan osittain nostamalla satokorvauksia ja ottamalla käyttöön nykyisten rakennerahastojen menetelmistä poikkeava horisontaalinen maaseudun kehittämisväline. Kyseistä ehdotusta käsitellään yksityiskohtaisemmin komitean asiasta laatimassa erillisessä lausunnossa.

3.3. Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden osalta komission ehdotukset ovat herättäneet nykyisten edunsaajamaiden keskuudessa huolta siitä, että myönnettävien varojen supistuminen ja nykyisten jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuullisuuden väheneminen saattavat vaarantaa tähänastisen kehityksen, jonka avulla taloudellisesti heikommassa asemassa olevia edunsaajamaita on lähennetty EU:n kehittyneempiin valtioihin ja alueisiin. Ennen ehdotettujen suuntaviivojen hyväksymistä komitea toivoo saavansa varmuuden siitä, etteivät nämä suuntaviivat kyseenalaista EU:n taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kehitystä. Komitea tarkastelee tätä ehdotusta yksityiskohtaisemmin erillisessä lausunnossa.

3.4. Nykytilanteessa työllisyyskysymys on erittäin merkittävä. TSK on useassa yhteydessä ilmaissut kantansa, jonka mukaan työllisyyskysymykset ja kilpailukyvyn lujittaminen on asetettava etusijalle unionin kansalaisten vaatimusten mukaisesti. Työllisyyden myönteinen kehitys ja kestävä kehitys edellyttävät Euroopan unionin lujittavan kilpailukykyään niin nykyisessä kuin tulevassa kokoonpanossaan. TSK käsittelee mainittuja näkökohtia Euroopan työllisyyshuippukokoukselle äskettäin antamassaan lausunnossa.

3.5. Unionin laajeneminen sellaisena kuin se on tällä hetkellä näköpiirissä on valtava haaste, sillä hakijamaiden taloudellinen kehitys on huomattavasti jäljessä nykyisten jäsenvaltioiden tasosta. Komissio toteaa toistuvasti hakijamaiden keskimääräisen BKT:n asukasta kohden olevan noin 32 % yhteisön keskiarvosta, mutta tosiasiassa osoitin on laskettu "ostovoimapariteetin" mukaan ja sen avulla voidaan verrata ainoastaan elintasoa. Laajentumisen taloudellisten ja yhteiskunnallisten ongelmien asianmukaisempi arviointi edellyttää osoittimen laskemista "vaihtokurssin" mukaan. Eurostatin tietojen mukaan hakijamaiden yhteenlaskettu BKT on alle 4 % yhteisön BKT:sta ja keskimääräinen BKT asukasta kohden on noin 13 % yhteisön keskiarvosta. Tämä osoittaa selkeästi, miten paljon on vielä ponnisteltava hakijamaiden kilpailukyvyn lujittamiseksi ja niiden saamiseksi mukaan yhtenäismarkkinoille.

3.6. Sisämarkkinoiden laajeneminen ja tarkastusten poistaminen sisärajoilta on neuvotteluprosessin avainkysymys. Hakijamaiden ja nykyisten jäsenvaltioiden taloudellisen kehityksen ja sosiaalisen suojelun taso eroavat siinä määrin toisistaan, että hakijamaiden taloudellinen yhdentyminen unioniin edellyttää joka tapauksessa tulliliiton osalta siirtymäkautta, jonka aikana lujitetaan yhteisvastuumekanismeja ja määritellään ihmisten ja maataloustuotteiden vapaalle liikkuvuudelle asetettavat rajoitukset sekä ympäristö- ja sosiaalimääräysten soveltamisala. Hakijamaiden tulisi saada enemmän EU:n tukea työpaikkojen luomiseen ja työllisyyden vakauttamiseen jäsenyyttä edeltävässä vaiheessa. Komission olisi laadittava valkoinen kirja hakijamaiden tilanteesta ja sosiaalipolitiikasta sosiaalisen ulottuvuuden asianmukaiseksi huomioon ottamiseksi liittymisen valmisteluvaiheessa.

3.7. Komissio myöntää, että hakijamaille aiheutunee taloudellisia vaikeuksia kilpailla ja kehittyä yhtenäismarkkinoilla. Kustakin hakijamaasta annetussa lausunnossa esitetään yhteisön säännöstön täytäntöönpanon edellyttämät ehdot, mutta niissä ei käsitellä riittävän laajasti talouden siirtymäkauteen liittyviä kysymyksiä. Siirtymäkauden vaatimukset eroavat hakijamaissa nykyisen EU:n taloudellisesti epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden ongelmanasettelusta. Niinpä olisikin järkevämpää, että hakijamaiden talouden mukautumiskykyä ei määriteltäisi pelkästään suhteessa maiden bruttokansantuotteeseen vaan suhteessa vastaavaan kiinteän pääoman bruttomuodostukseen ja otettaisiin huomioon maiden henkisen pääoman tarve, mikä edistäisi sijoituksia.

3.8. Omien varojen osalta komissio ehdottaa, että Edinburghissa kahdentoista jäsenvaltion tarpeisiin määritelty "katto" säilytetään 1,27 %:na BKT:sta. Näin saadaan kerätyksi suunnittelukaudella noin 67 mrd ecua lisävaroja edellyttäen, että ennustettu kasvuvauhti toteutuu. Yhteisön talousarvio kasvaisi näin vuoden 1999 budjetin 98 mrd ecusta 115 mrd ecuun vuonna 2006 (maksusitoumusmäärärahojen osalta). Vaikka kasvu saattaa vaikuttaa riittämättömältä ottaen huomioon haasteet, joihin Euroopan unionin on vastattava ensi vuosituhannen alussa, komitea kannattaa komission ehdotusta pitää nykyinen yläraja voimassa.

4. Unionin laajentumisen ja talousnäkymien kohtaamat haasteet

4.1. Laajentumisesta antamassaan lausunnossa () komitea suosittelee käynnistämään neuvottelut kaikkien hakijamaiden kanssa samanaikaisesti, mikä vauhdittaisi osaltaan laajentumisprosessia ja tehostaisi hakijamaiden edistymisen seurantaa niiden omaksuessa yhteisön säännöstön, parantaessa kilpailukykyään sisämarkkinoilla ja vakiinnuttaessa demokratiaa.

4.2. Hakijamaat voivat liittyä unionin jäseniksi yksitellen sitä mukaa kuin neuvottelut saadaan päätökseen eikä niiden tarvitse odottaa muiden maiden jäsenyysneuvottelujen päättymistä. Jäsenyyskriteereiden on oltava mahdollisimman objektiiviset. Niiden on perustuttava sekä unionin kykyyn ottaa vastaan uusia jäsenvaltioita että hakijamaiden valmiuteen noudattaa EU:n yhdentymisperusperiaatteita, jotka ovat muuttuneet edellisten laajentumisten jälkeen.

4.3. Komission ehdottama Eurooppa-konferenssi, jossa käsiteltäisiin ulkopolitiikkaan sekä huumeiden ja rikollisuuden torjuntaan liittyviä yhteisötoimia, on käynnistettävä jo neuvottelujen alkuvaiheessa ja sen piiriin tulee saada kaikki jäsenyyttä hakeneet maat. Konferenssissa olisi niin ikään voitava käydä syvällistä vuoropuhelua Phare-ohjelman yleisistä suuntaviivoista ja muista hakijamaiden käyttöön tarkoitetuista rahoitusvälineistä, mikä parantaa tukien yhteensovittamista ja sopeuttaa ne paremmin hakijamaiden tarpeisiin.

4.3.1. EU:n ja kunkin hakijamaan välisten suhteiden syventämiseksi luotavaa liittymiskumppanuutta on lujitettava ja syvennettävä siten, että se kattaa entistä paremmin paitsi yhteisösäännöstöön liittyvät kysymykset myös kaikki avainalat, joihin neuvottelujen aloittamisen edellytyksenä olevia kriteereitä sovelletaan.

4.4. Ottaen huomioon epävarmuus, joka liittyy eri maiden liittymisajankohtiin ja niiden edistymiseen yhteisön säännöstön (acquis communautaire) omaksumisessa ja noudattamisessa, komission tulisi laatia muutamia rahoitusarvioita, jotka perustuvat erilaisiin olettamuksiin jäsenyyden alkamisesta. Näin vältyttäisiin epävarmuudelta ja tulevassa keskustelussa ei tarvitsisi nostaa esiin yhtä useampia oletuksia muuttujasta, joka on kaikkein tärkein tulevan kauden rahoituskehyksen kannalta.

4.4.1. Liittymistä ennakoiva tuki voitaisiin kohdentaa ehdotetun liittymiskumppanuuden puitteissa hakijamaiden talouden rakennemuutokseen ja tällä välin voitaisiin järjestää hallitustenvälinen konferenssi perustamissopimuksen mukauttamiseksi uuteen tilanteeseen. Lisäksi voitaisiin ottaa huomioon yhteisön määrärahasiirroista suhteellisesti vähemmän hyötyvien nykyisten jäsenvaltioiden maksuongelmat.

4.4.2. Jäsenvaltioille aiheutuvien kustannusten ja hyödyn osalta TSK on tosin yhtä mieltä komission kanssa siitä, ettei yhdentymisprosessista saatavaa etua voi mitata ainoastaan tarkastelemalla yhteisön talousarvion kaksisuuntaisia rahavirtoja. Komitean mielestä näistä asioista on kuitenkin alettava keskustella laajemmin, sillä lähentymisehtojen vuoksi talousarvion merkitys on korostunut. Rahoitussuunnitelmia tarkistaessaan komissio ei ehdota omien varojen järjestelmän muuttamista, sillä se edellyttäisi yksimielisyyttä ja mahdollisesti ratifiointia eräiden jäsenvaltioiden parlamentissa. Komission mielestä on vähintään yhtä tärkeää luoda edellytykset laajalle yksimielisyydelle päätettäessä omien varojen yleisistä suuntaviivoista.

4.4.3. Edinburghin päätökset tasapuolistavat kustannusjakaumaa, sillä jäsenvaltioiden yhteisön talousarvioon tulouttamat maksut ovat nyt paremmassa suhteessa kansallisvarallisuuteen. Jäsenvaltion saaman hyödyn osalta tilanne on monimutkaisempi: taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden menot hyödyttävät suurimmassa tarpeessa olevia jäsenvaltioita ja alueita, kun taas sisäisten politiikkojen menot jakautuvat eri tavoin ja niillä on koheesion kannalta heikentävä vaikutus. Yhteisen maatalouspolitiikan menoista hyötyvät suhteellisesti eniten sellaiset maat, jotka ovat nauttineet tukea kauimmin ja joiden saama tuki asukasta kohden on suurin siitäkin huolimatta, että vuoden 1992 uudistus on tasapainottanut ja korjannut tilannetta.

4.4.4. Yhteisön talousarvion kaksisuuntaista rahaliikennettä tarkasteltaessa ilmenevät vääristymät eivät niinkään johdu omien varojen määrästä (jäsenvaltioiden maksuosuuksista) kuin erilaisten menoluokkien keskinäisestä painotuksesta. Maatalousmenojen osuus on edelleen suurin (noin 50 % kokonaismenoista) ja rakennepolitiikkojen menot noin kolmasosa yhteisön talousarvion menoista.

4.4.5. Näiden puhtaasti kirjanpidollisten näkökohtien lisäksi ei myöskään pidä unohtaa, että juuri EU:n pisimmälle kehittyneet valtiot saavat eniten taloudellista ja kaupallista hyötyä taloudellisesta yhdentymisestä, sisämarkkinoiden toteuttamisesta ja yhteisön muista sisäisistä politiikoista. Tämän vuoksi rakennetoimia vahvistettiin aikoinaan, jolloin EU:n heikoimmin kehittyneiden maiden talouskasvu kohosi yli yhteisön keskiarvon. Laajentumisen yhteydessä tehdyt tutkimukset osoittavat, että juuri parhaiten lähentyneiden ja pisimmälle kehittyneiden maiden talous ja kauppa hyötyvät jäsenyydestä eniten. Tämänsuuntaisista huomioista huolimatta ei pidä unohtaa, että laajentumisen taustalla ovat ennen kaikkea poliittiset eivätkä niinkään taloudelliset syyt.

4.4.6. Yhteisvastuullisuus on yksi taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteista ja viittätoista jäsenvaltiota varten laadituissa taloussuunnitelmissa olisi säilytettävä yhteisvastuullisuus eniten tarvitsevia jäsenvaltioita ja alueita kohtaan, jotta ne voivat lujittaa saavutettua edistystä ja saada paremmat edellytykset vastata Emun kolmannen vaiheen vaatimuksiin, sillä kilpailu kiristyy entisestään. Agenda 2000:een sisältyvän komission ehdotuksen mukaan nykyisten jäsenvaltioiden tulot supistuisivat suunnittelukaudella ainoastaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan pääluokan osalta (10,1 mrd ecua kyseisen budjettikauden aikana vuoden 1999 tilanteeseen verrattuna). Sitä paitsi komission ehdotus koheesiorahastosta maksettavan tuen säilyttämisestä 2,9 mrd. ecuna (vuoden 1997 hintatason mukaisesti) on ristiriitainen, varsinkaan kun vielä ei voida määritellä, mitkä maat saavuttavat BKT-kriteerit kuusivuotiskauden alussa ja mitkä keskivaiheilla.

4.4.7. Komission olisi nykyisten jäsenvaltioiden rahoitussuunnitelmia tarkastellessaan otettava huomioon edellä esitettyjen tekijöiden ja rakennerahastojen siirtojen vaikutus yksittäisiin jäsenvaltioihin. Näin voitaisiin käydä tosiasioihin perustuvaa keskustelua yhteisön talousarvion tulevaisuudesta. Talousarviossa on kiistatta ensiarvoisen tärkeää ottaa huomioon, että eniten tarvitsevia valtioita ja alueita on tuettava niiden siirtyessä Emun kolmanteen vaiheeseen ja pyrkiessä saavuttamaan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoite, mikä samalla supistaa taloudellisia eroja ja mahdollisesti lopulta poistaa ne.

4.5. On löydettävä tasapaino yhteisön yhteisvastuullisuuden periaatteen, budjettikurin ja talousarvion rajoitusten sekä unionin laajentumisesta aiheutuvien sosiaalisten ja poliittisten kustannusten ja hyödyn välillä, mikä ei aina ole helppoa. Tämä on poliittinen päätös, joka lankeaa luonnostaan Eurooppa-neuvoston kannettavaksi. TSK kehottaa neuvostoa jatkamaan komission ehdotusten pohjalta poliittisesti kunnianhimoista suunnitelmaa Euroopan unionista, joka on kehittynyt viidentoista viime vuoden aikana entistä vahvemmaksi, yhtenäisemmäksi ja yhteisvastuullisemmaksi ja jonka monet unionin kansalaiset kokevat yhteisenä tulevaisuuden tavoitteena eivätkä suojana liiallisia ja lyhytnäköisiä kansallisia etuja vastaan.

Bryssel, 30. lokakuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() Lokakuun 29. päivänä 1997 annettu lausunto aiheesta "Euroopan unionin laajentuminen".

LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Käsittelyssä hylättiin seuraava muutosehdotus, jotka sai vähintään yhden neljäsosan annetuista äänistä:

Kohta 4.4.1

Korvataan ensimmäisen virkkeen teksti "TSK on sitä mieltä, että" seuraavasti:

"TSK myöntää, että on oikeudenmukaista, että jäsenvaltioiden saamat yhteisövarat ja niiden maksuosuus yhteisön talousarvion rahoittamiseksi ovat verrannolliset asianomaisen jäsenmaan suhteelliseen hyvinvointiin. Komitea on "

Perustelu

Muutosehdotuksen tavoitteena on, että komitea palauttaa ns. "nettomaksaja"-keskustelun takaisin EU:ssa yleisesti hyväksyttyyn maksukykyperiaatteeseen. Keskustelussa ei tule puhua jäsenvaltion absoluuttisesta nettoasemasta vaan tuloksista, jotka koituvat EU:n talousarviosta saatavista määrärahoista ja siihen maksettavista osuuksista, jotka yleisesti ottaen ovat verrannollisia asianomaisen EU-jäsenvaltion suhteelliseen hyvinvointiin.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 41, ei-ääniä: 105, tyhjiä: 18.