Muutettu ehdotus: Europaan parlamentin ja neuvoston suositus ympäristötarkatusten vähimmäisvaatimuksista jäsenvaltioissa /* KOM/99/0652 lopull. */





Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON SUOSITUS YMPÄRISTÖTARKASTUSTEN VÄHIMMÄISVAATIMUKSISTA JÄSENVALTIOISSA (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) PERUSTELUT Komissio antaa EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan mukaisesti muutetun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi ympäristötarkastusten vähimmäisvaatimuksista jäsenvaltioissa ( [1]). Muutetussa ehdotuksessa otetaan huomioon joidenkin Euroopan parlamentin 13.-17. syyskuuta 1999 pitämässään täysistunnossa hyväksymien tarkistusten sisältö. Siinä ei kuitenkaan oteta huomioon niitä parlamentin ehdottamia tarkistuksia, jotka koskevat ehdotetun säädöksen muuttamista suosituksesta direktiiviksi. Muutetussa ehdotuksessa otetaan huomioon myös talous- ja sosiaalikomitean 28. huhtikuuta 1999 antama lausunto. [1] Alkuperäisen ehdotuksen numero on KOM(98) 772 lopullinen. Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka komissio on hyväksynyt Komissio voi hyväksyä kokonaan tarkistukset 1 ja 10 (2 a alakohta) sillä ehdolla, että ehdotettu säädös säilyy suosituksena. Lisäksi komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 16 (ilman viittausta Euroopan ympäristökeskukseen), 17 ja 24 myös sillä ehdolla, että säädös säilyy suosituksena. Näistä tarkistuksista komissio esittää seuraavat huomautukset: Tarkistuksessa 1 johdanto-osaan lisätään uusi 3 a kappale, joka koskee Euroopan ympäristökeskuksen tehtävää neuvoa jäsenvaltioita sellaisia järjestelmiä koskevissa kysymyksissä, joilla ne valvovat ympäristösäännösten noudattamista, sekä sen tehtävää antaa tukea raportoinnin yhteensovittamisessa. Tarkistuksessa 10 (2 a alakohta) ehdotuksen III kohtaan lisätään kohta, jossa jäsenvaltioita kehotetaan edistämään yhteistyössä IMPELin ja komission kanssa suorittamiensa tarkastusten ja tarkastusviranomaistensa toiminnan yhteensovittamista laittomien rajatylittävien käytänteiden ehkäisemiseksi ympäristöalalla. Kummassakin tarkistuksessa noudatetaan pitkälti yhteisön ympäristölainsäädännön voimaan saattamista koskevan komission tiedonannon (KOM(96) 500 lopullinen) linjaa, sillä kyseisessä tiedonannossa ehdotetaan Euroopan ympäristökeskuksen ja IMPELin osallistumista tämän alan toimintaan. Tästä syystä molemmat tarkistukset voidaan hyväksyä. Tarkistuksissa 16 ja 17 on myös kysymys Euroopan ympäristökeskuksen ja IMPELin osallistumisesta toimintaan. Tarkistuksessa 16 ehdotukseen lisätään uusi VIII a kohta, jonka ensimmäisessä alakohdassa komissiota kannustetaan laatimaan yhteistyössä IMPELin, Euroopan ympäristökeskuksen ja muiden asiaan liittyvien osapuolten kanssa tarkastajien pätevyyttä ja valtuuttamista koskevat vähimmäisvaatimukset. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tämän tarkistuksen, jos siitä poistetaan viittaus Euroopan ympäristökeskukseen, sillä tällainen toiminta ei kuulu ympäristökeskuksen tehtäviin. Lisäksi komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 16 toisen kohdan, joka koskee ympäristötarkastajien koulutusohjelmia. IMPEL on itse asiassa jo alkanut toimia tällä alalla. (Talous- ja sosiaalikomitea ehdotti lausuntonsa 2.7 kohdassa samantapaista muutosta kuin parlamentti kyseisessä tarkistuksessa.) Tarkistuksessa 17 Euroopan ympäristökeskus lisätään niihin osapuoliin, jotka osallistuvat aikanaan suosituksen toimivuuden arviointiin. Tämäkin tarkistus voidaan hyväksyä. Tarkistus 24, jonka mukaan kertomusten on oltava yleisön saatavilla kahden kuukauden kuluessa tarkastuksen suorittamisesta, voidaan periaatteessa hyväksyä, jos sillä tarkoitetaan sitä, että kertomukset on laadittava valmiiksi kahden kuukauden kuluessa tarkastuskäynnin suorittamisesta ja että kaikkiin yleisön taholta tuleviin, valmiita kertomuksia koskeviin pyyntöihin on vastattava direktiivin 90/313/ETY mukaisesti. Kyseisen direktiivin mukaan tällaiset tiedot on toimitettava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun niitä on pyydetty, ja viimeistään kahden kuukauden kuluessa. Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka komissio on hylännyt Tarkistuksessa 21 ehdotuksen nimi ja muoto muutetaan suosituksesta direktiiviksi. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 6, 7 ja 18-21, jotka kaikki liittyvät ehdotetun säädöksen muuttamiseen suosituksesta direktiiviksi. Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistuksia 3, 13 ja 15, joissa muutetaan ehdotuksen muodon sijasta lähinnä sen pääasiallista sisältöä. Näistä tarkistuksista komissio esittää seuraavat huomautukset: Tarkistuksissa 2, 6, 7 ja 18-21 on kaikissa kysymys ehdotetun säädöksen muuttamisesta suosituksesta direktiiviksi. Ehdotusta suunnitellessaan komissio harkitsi perusteellisesti yhdessä IMPELin ja jäsenvaltioiden kanssa, mihin muotoon se olisi laadittava. Lopulta ehdotus päätettiin laatia suosituksen muotoon, jota pidettiin sopivana seuraavista syistä: · Koska ympäristötarkastustoiminta vaihtelee suuresti jäsenvaltiosta toiseen, katsottiin tarpeelliseksi varmistaa, että jokaisessa jäsenvaltiossa suoritetaan aluksi ainakin vähimmäistarkastustehtävät. Tarkoituksena on kuitenkin harkita aikanaan suosituksen toimivuudesta saatujen kokemusten perusteella, olisiko tarkastuksista yleensäkin (vähimmäisvaatimukset, tarkastusten suoritustiheys, koulutus jne.) annettava kehysdirektiivi. · Jäsenvaltioiden, joilla ei ole pitkälle kehittyneitä tarkastusjärjestelmiä, voisi olla aluksi vaikea noudattaa direktiiviä. Sen vuoksi katsottiin parhaaksi, että jäsenvaltioille annetaan ensi vaiheessa mahdollisuus lisätä kapasiteettia ja parantaa kehittymättömämpiä järjestelmiä. · Jäsenvaltiossa ja IMPELissä vastustettiin voimakkaasti direktiivin antamista. Tarkistuksissa 3, 13 ja 15 muutetaan ehdotuksen pääasiallista sisältöä. Tarkistus 3, jossa ehdotuksen johdanto-osaan lisätään uusi kappale 7 b, liittyy säädöksen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä asia ei kuitenkaan kuulu komission vaan jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tarkistuksessa 13 ehdotetaan, että kertomuksen laadinnan sijasta tiedot syötetään ja tallennetaan tietokantoihin jokaisen tarkastuskäynnin jälkeen. Tämä tarkistus tekee komission ehdotuksesta epätäsmällisemmän ja vähentää sen painoarvoa. Tarkistuksessa 15 viitataan "tiivistelmän muodossa oleviin tietoihin" eikä yksityiskohtaisten tietojen antamiseen EY:n tiettyjen lakisääteisten vaatimusten noudattamisesta. Tätä tarkistusta ei voida hyväksyä, koska tarkastusten tehtävänä on paljastaa, mitä lakisääteisiä vaatimuksia ei ole täytetty. Muutetun ehdotuksen tekstissä on viivattu yli alkuperäisestä ehdotuksesta poistetut osat sekä lihavoitu ja alleviivattu siihen tehdyt lisäykset. Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON SUOSITUS YMPÄRISTÖTARKASTUSTEN VÄHIMMÄISVAATIMUKSISTA JÄSENVALTIOISSA EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka jotka ottaa ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s 175 artiklan 1 kohdan, ottaa ottavat huomioon komission ehdotuksen ( [2]), [2] KOM(1998) 772 lopullinen,16.12.1998. ottaa ottavat huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ( [3]), [3] 16.9.1999. ottaa ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean ( [4]), [4] 28.4.1999. (footnote to be numbered 3, as well as in text) ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon ( [5]), [5] 16.9.1999. (footnote to be numbered 4, as well as in text) noudattaa noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 c 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsoo katsovat seuraavaa: (1) Ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta yhteisön poliittisesta toimintaohjelmasta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselmassa ( [6]) sekä parlamentin ja neuvoston päätöksessä mainitun ohjelman uudelleentarkastelusta ( [7]) korostetaan yhteisön ympäristölainsäädännön voimaansaattamisen tärkeyttä yhteisvastuun käsitteellä. [6] EYVL C 138, 17.5.1993, s. 1. (footnote to be numbered 5, as well as in text) [7] EYVL L 275, 10.10.1998. s. 1. (footnote to be numbered 6, as well as in text) (2) Yhteisön ympäristölainsäädännön voimaansaattamisesta 5 päivänä marraskuuta 1996 Euroopan unionin neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa ( [8]) ja erityisesti sen 29 kohdassa ehdotetaan yhteisön suuntaviivojen laatimista yhteisön tasolla jäsenvaltioiden auttamiseksi niiden suorittaessa tarkastustehtäviä, millä pyritään pienentämään jäsenvaltioiden välillä nykyään esiintyviä huomattavia tarkastuseroja. [8] KOM(96) 500 lopullinen, 22.10.1996. (footnote to be numbered 7, as well as in text) (3) Yhteisön ympäristölainsäädännön laatimisesta, voimaansaattamisesta ja täytäntöönpanosta 7 päivänä lokakuuta 1997 annetussa neuvoston päätöslauselmassa ( [9]) komissiota pyydetään tekemään erityisesti Euroopan unionin ympäristölainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa edistävän verkon (IMPELin) työn pohjalta ehdotus neuvostolle jatkotarkastelua varten vähimmäisperusteista ja/tai suuntaviivoista jäsenvaltioiden tasolla suoritettaville tarkastustehtäville ja niiden mahdollisista jäsenvaltioissa toteutettavista käytännön soveltamisen valvontatavoista ympäristölainsäädännön yhtäläisen soveltamisen ja täytäntöönpanon varmistamiseksi. Komission tekemässä ehdotuksessa on otettu huomioon IMPELin laatima asiakirja "Tarkastusten vähimmäisvaatimukset" ( [10]). [9] EYVL C 321, 22.10.1997. (footnote to be numbered 8, as well as in text) [10] Marraskuu 1997. (footnote to be numbered 9, as well as in text) (3 a) Euroopan ympäristökeskus voi neuvoa jäsenvaltioita sellaisten järjestelmien suunnittelussa, perustamisessa ja laajentamisessa, joilla ne valvovat ympäristösäännösten noudattamista, sekä avustaa komissiota ja jäsenvaltioita tässä valvonnassa tukemalla kertomusten laadintaa, jotta se tapahtuisi yhteensovitetusti. (4) Komission tiedonannosta 14 päivänä toukokuuta 1997 annetussa parlamentin päätöslauselmassa ( [11]) kehotetaan antamaan ympäristötarkastuksia koskevat yhteisön säädökset; talous- ja sosiaalikomitea ( [12]) ja alueiden komitea ( [13]) antoivat komission tiedonannosta myönteiset lausunnot, joissa korostetaan ympäristötarkastusten tärkeyttä. [11] PE 259.215/63. (footnote to be numbered 10, as well as in text) [12] CES 479/97 ENV/439, 29.4.1997. (footnote to be numbered 11, as well as in text) [13] CdR 437/96 lopullinen, 11.-12.6.1997. (footnote to be numbered 12, as well as in text) (5) Tarkastusjärjestelmien olemassaolo ja tarkastusten tehokas suorittaminen ehkäisevät ympäristösäännösten rikkomista antamalla viranomaisille mahdollisuuden todeta rikkomukset ja panna ympäristölait täytäntöön seuraamuksien tai muiden keinojen avulla, ja tästä syystä tarkastukset ovat korvaamaton osa sääntelyä ja tehokas väline, jolla varmistetaan yhteisön ympäristölainsäädännön yhtäläinen noudattaminen ja täytäntöönpano kaikkialla yhteisössä ja vältetään kilpailun vääristyminen. (6) Jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmien ja -järjestelyjen välillä on nykyään huomattavia eroja sekä jäsenvaltioiden mahdollisuuksissa suorittaa tarkastustehtäviä että suoritettujen tarkastustehtävien laajuudessa ja sisällössä, ja muutamissa jäsenvaltioissa on jopa kysymys siitä, onko tarkastustehtäviä määrätty lainkaan, ja tätä tilannetta ei voida pitää tyydyttävänä ottaen huomioon, että tavoitteena on yhteisön ympäristönsuojelulainsäädännön tehokas ja yhtäläinen voimaansaattaminen, käytäntöön soveltaminen ja täytäntöönpano. (7) Sen vuoksi on ensi vaiheessa tarpeen luoda ympäristötarkastustoimenpiteitä koskevan ohjelman suuntaviivat asettamalla vähimmäisvaatimukset, joiden noudattamisella luodaan yhteinen perusta tarkastustehtävien suorittamiselle jäsenvaltioissa. (8) Yhteisön ympäristölainsäädännössä jäsenvaltiot velvoitetaan noudattamaan vaatimuksia, jotka koskevat tiettyjä päästöjä tai sellaista toimintaa, joka voi niitä aiheuttaa. Jäsenvaltioiden olisi ensi vaiheessa täytettävä tarkastusten organisointia ja suorittamista koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat sellaisia teollisuuslaitoksia sekä muita yrityksiä ja laitoksia, joiden päästöt tai niitä mahdollisesti aiheuttava toiminta edellyttävät yhteisön ympäristölainsäädännön mukaan lupaa tai lisenssiä. Lisäksi on suotavaa, että kyseiset vähimmäisvaatimukset koskisivat myös ydinlaitosten, joihin luetaan kuuluviksi myös tutkimuksen tai terveydenhuollon alalla käytettävät ydinmateriaalia sisältävät laitteet, tarkastuksia, joita tekevät säteilyturvallisuuden tarkastuslaitokset, joita jäsenvaltiot ovat perustaneet Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen nojalla annetun yhteisön ydinturvallisuuslainsäädännön perusteella. (9) Tarkastusjärjestelmän tehostamiseksi ympäristötarkastustoiminta olisi suunniteltava jäsenvaltioissa etukäteen. (10) Tarkastuskäynnit ovat tärkeä osa ympäristötarkastustoimintaa. (11) Yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään ( [14]) rekisteröityjen teollisuudenharjoittajien toimittamat tiedot ja asiakirjat voivat olla ympäristötarkastusten yhteydessä hyödyllinen tiedonlähde. [14] Teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään 29 kesäkuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1836/93 (EYVL L 168, 10.7.1993, s.1). (footnote to be numbered 13, as well as in text) (12) Tarkastuskäynneistä olisi laadittava säännöllisiä kertomuksia, jotta kyseisistä käynneistä voitaisiin tehdä päätelmiä. (13) Tarkastustoiminnasta laadittavat kertomukset ja yleisön mahdollisuus saada niihin sisältyviä tietoja ovat tärkeitä avoimuuden takaavia keinoja, joilla varmistetaan kansalaisten, valtioista riippumattomien järjestöjen ja muiden asiaan liittyvien toimijoiden osallistuminen yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoon. Tällaisten tietojen saannin on oltava ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun direktiivin 90/313/ETY ( [15]) säännösten mukaista. [15] EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56. (footnote to be numbered 14, as well as in text) (14) Jäsenvaltioiden olisi autettava toisiaan hallinnollisesti tämän suosituksen täytäntöönpanossa. (15) Komission olisi tarkasteltava uudelleen tämän suosituksen toimivuutta ja tehokkuutta ja annettava asiasta kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille mahdollisimman pian sen jälkeen, kun se on saanut jäsenvaltioiden kansalliset kertomukset. (16) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 b 5 artiklassa määrättyjen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden perusteella, sekä ottaen huomioon erot eri jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmissä ja -käytännöissä, suunnitellun toiminnan tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten tässä suosituksessa vahvistettujen yhteisötasoisten vähimmäisvaatimusten avulla, SUOSITTELEE, ETTÄ SUOSITTELEVAT SEURAAVAA: Tarkoitus Ympäristötarkastustehtävät olisi suoritettava jäsenvaltioissa niiden organisoimiseen, suorittamiseen, seurantatoimenpiteisiin ja tulosten julkaisemiseen sovellettavien vähimmäisvaatimusten mukaisesti, millä parannetaan yhteisön ympäristölainsäädännön noudattamista ja myötävaikutetaan sen yhtäläiseen voimaansaattamiseen ja täytäntöönpanoon kaikissa jäsenvaltioissa. Soveltamisala ja määritelmät 1. Tämä suositus koskee kaikissa sellaisissa teollisuuslaitoksissa sekä muissa yrityksissä ja laitoksissa suoritettavia ympäristötarkastuksia, joiden päästöt ympäristöön tai toiminta, joka voi niitä aiheuttaa, edellyttävät Euroopan yhteisön lainsäädännön mukaan lupaa tai lisenssiä. Lisäksi se koskee ydinlaitosten, joihin luetaan kuuluviksi myös tutkimuksen tai terveydenhuollon alalla käytettävät ydinmateriaalia sisältävät laitteet, tarkastuksia. Kaikkia näitä laitoksia kutsutaan jäljempänä 'valvonnanalaisiksi laitoksiksi'. 2. Tässä suosituksessa 'ympäristötarkastuksella' tarkoitetaan toimintaa, jonka tarkoituksena on tapauksen mukaan a) varmistaa, että valvonnanalaiset laitokset noudattavat ympäristövaatimuksia, joista säädetään Euroopan yhteisön lainsäädännössä sekä jäsenvaltioiden laissa, asetuksissa, määräyksissä, ohjeissa, kielloissa, luvissa ja/tai lisensseissä, joilla kyseiset ympäristövaatimukset (jäljempänä 'EY:n lakisääteiset vaatimukset') pannaan täytäntöön ja joihin niitä sovelletaan, sekä edistää näiden vaatimusten noudattamista b) seurata valvonnanalaisten laitosten ympäristövaikutuksia ja pyrkiä sen avulla selvittämään, tarvitaanko EY:n lakisääteisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi lisää tarkastus- tai täytäntöönpanotoimintaa (johon kuuluu mahdollisten lupien tai lisenssien muuttaminen tai peruuttaminen) c) toteuttaa edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi toimenpiteitä, joihin kuuluvat - tarkastuskäynnit - ympäristön laadun seuranta - ympäristöauditointia koskevien kertomusten ja lausuntojen tarkastelu - valvonnanalaisten laitosten toiminnan harjoittajien toteuttamien tai niiden puolesta toteutettujen seurantatoimenpiteiden tarkastelu ja todentaminen - valvonnanalaisessa laitoksessa harjoitetun toiminnan ja toteutettujen toimenpiteiden arviointi - asian kannalta merkityksellisen infrastruktuurin, laitteiden huollon sekä laitoksen hoidon asianmukaisuuden tarkastaminen - valvonnanalaisten laitosten toiminnan harjoittajien pitämien, asiaa koskevien asiakirjojen tarkastaminen. 3. Ympäristötarkastukset, tarkastuskäynnit mukaan luettuina, voivat olla - rutiiniluonteisia, jolloin niiden tekeminen kuuluu suunniteltuun tarkastusohjelmaan, tai - muita kuin rutiiniluonteisia, jolloin niitä tehdään esimerkiksi valitusten vuoksi, luvan tai lisenssin antamisen, uusimisen tai muuttamisen yhteydessä taikka tutkittaessa onnettomuuksia, vaaratilanteita ja sellaisia tapauksia, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu. 4 a) Ympäristötarkastuksia voivat tehdä kaikki jäsenvaltion perustamat tai nimeämät valtion viranomaiset, jotka toimivat kansallisella, alue- tai paikallistasolla ja vastaavat tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvista asioista. b) Edellä a kohdassa mainitut elimet voivat kansallisen lainsäädännön mukaisesti valtuuttaa julkis- tai yksityisoikeuden piiriin kuuluvan oikeushenkilön suorittamaan tässä suosituksessa tarkoitetut tehtävät alaisuudessaan ja valvonnassaan, jos kyseinen oikeushenkilö ei voi hyötyä henkilökohtaisesti tekemiensä tarkastusten tuloksista. c) Edellä a ja b kohdassa tarkoitetut elimet määritellään 'tarkastusviranomaisiksi'. 5. Tässä suosituksessa 'valvonnanalaisen laitoksen toiminnan harjoittajalla' tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka hoitaa tai johtaa valvonnanalaista laitosta taikka, jos asiasta on säädetty kansallisessa lainsäädännössä, jolle on annettu valvonnanalaisen laitoksen teknistä toimintaa koskeva taloudellinen päätösvalta. III Ympäristötarkastusten organisoiminen ja suorittaminen 1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että ympäristötarkastuksilla pyritään saavuttamaan korkea ympäristönsuojelun taso, ja tästä syystä niiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valvonnanalaisten laitosten ympäristötarkastukset organisoidaan ja suoritetaan tämän suosituksen IV, V, VI, VII ja VIII kohdan mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden olisi autettava toisiaan hallinnollisesti tässä suosituksessa vahvistettujen suuntaviivojen noudattamisessa vaihtamalla keskenään asiaa koskevia tietoja ja antamalla tarvittaessa tarkastusvirkamiehiä toistensa käyttöön. 3. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä yhdessä IMPELin ja komission kanssa tarkastusten ja tarkastusviranomaisten toiminnan yhteensovittamista laittomien rajatylittävien käytänteiden ehkäisemiseksi ympäristöalalla. Ympäristötarkastussuunnitelmat 1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava ympäristötarkastustoiminnan ennakkosuunnittelusta siten, että niillä on kaikkina aikoina yksi tai useampia ympäristötarkastussuunnitelmia, jotka koskevat koko jäsenvaltion aluetta ja sillä sijaitsevia valvonnanalaisia laitoksia. Suunnitelman tai suunnitelmien olisi oltava ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin 90/313/ETY säännösten mukaisesti yleisön saatavilla. 2. Suunnitelma tai suunnitelmat voidaan laatia kansallisella, alue- tai paikallistasolla, mutta jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että niiden suunnitelma tai suunnitelmat koskevat kaikkia niiden alueella sijaitsevien valvonnanalaisten laitosten ympäristötarkastuksia ja että II kohdan 4 kohdassa mainitut viranomaiset määrätään suorittamaan kyseisiä tarkastuksia. 3. Ympäristötarkastussuunnitelmat olisi laadittava seuraavien seikkojen perusteella: a) noudatettavat EY:n lakisääteiset vaatimukset b) luettelo suunnitelman kattamalla alueella sijaitsevista valvonnanalaisista laitoksista c) yleinen arvio tärkeimmistä ympäristökysymyksistä suunnitelman kattamalla alueella sekä siitä, missä määrin valvonnanalaiset laitokset noudattavat EY:n lakisääteisiä vaatimuksia d) tiedot aikaisemmasta tarkastustoiminnasta. 4. Ympäristötarkastussuunnitelmien olisi täytettävä seuraavat vaatimukset: a) Niiden on sovelluttava kyseisten viranomaisten tarkastustehtäviin, ja niissä on otettava huomioon valvonnanalaiset laitokset, joita tarkastukset koskevat, sekä niiden päästöjen aiheuttamat riskit ja ympäristövaikutukset. b) Niissä on otettava huomioon tietyistä kohteista tai tietyntyyppisistä valvonnanalaisista laitoksista saatavilla olevat merkitykselliset tiedot, kuten valvonnanalaisten laitosten toiminnan harjoittajien viranomaisille antamat kertomukset, sisäiset seurantatiedot, ympäristöauditointitiedot ja ympäristölausunnot, joita ovat antaneet erityisesti yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään rekisteröidyt valvonnanalaiset laitokset, sekä aikaisempien tarkastusten tulokset ja ympäristön laadun seurantaa koskevat kertomukset. 5. Jokaisessa ympäristötarkastussuunnitelmassa olisi ainakin a) määritettävä sen kattama maantieteellinen alue, joka voi käsittää koko jäsenvaltion alueen tai osan siitä b) määritettävä suunnitelman voimassaoloaika, joka saa olla enintään yhden vuoden pituinen c) oltava erityiset säännökset sen tarkistamisesta d) yksilöitävä ne nimenomaiset kohteet tai valvonnanalaisten laitosten tyypit, jotka se käsittää e) määrättävä rutiiniluonteisista ympäristötarkastusohjelmista, mukaan luettuna tarvittaessa erityyppisissä tai yksilöidyissä valvonnanalaisissa laitoksissa tehtävien tarkastuskäyntien suoritustiheys f) käsiteltävä ja hahmoteltava sellaisia muita kuin rutiiniluonteisia ympäristötarkastuksia koskevia menettelyjä, joita järjestetään esimerkiksi valitusten, onnettomuuksien ja vaaratilanteiden vuoksi ja sellaisissa tapauksissa, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, sekä luvan myöntämistä varten. Tarkastuskäynnit 1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että kaikkien tarkastuskäyntien yhteydessä noudatetaan seuraavia vaatimuksia: a) on tarkastettava perusteellisesti, että kyseistä tarkastusta koskevia EY:n lakisääteisiä vaatimuksia on noudatettu b) jos tarkastuskäyntejä tekee useampi kuin yksi ympäristötarkastusviranomainen, niiden on vaihdettava tietoja toistensa toiminnasta sekä yhteensovitettava tarkastuskäynnit ja muu ympäristötarkastustyö siinä määrin kuin se on mahdollista c) tarkastuskäyntien tulokset on esitettävä VI kohdan mukaan laadituissa kertomuksissa, ja kansallisten, alueellisten tai paikallisten tarkastus-, täytäntöönpano- ja muiden viranomaisten, joita tarkastukset koskevat, on tarvittaessa vaihdettava niitä keskenään d) tarkastajille ja muille virkamiehille, joilla on valtuudet tehdä tarkastuskäyntejä, on taattava laillinen pääsy kohteisiin ja oikeus saada tietoja ympäristötarkastusten suorittamiseksi. 2. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että tarkastusviranomaiset tekevät säännöllisesti rutiiniluonteisiin ympäristötarkastuksiinsa kuuluvia tarkastuskäyntejä ja että tällaisten tarkastuskäyntien yhteydessä noudatetaan seuraavia lisävaatimuksia: a) on sovellettava kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jossa tarkastellaan kaikkia seurattavia ympäristövaikutuksia asiaa koskevien EY:n lakisääteisten vaatimusten, ympäristötarkastusohjelmien ja tarkastuselinten toiminnan vaatimien järjestelyjen mukaisesti b) tarkastuskäynneillä on pyrittävä edistämään toiminnanharjoittajien tiedonsaantia ja vahvistamaan heidän käsitystään laitoksen toiminnan kannalta merkityksellisistä EY:n lakisääteisistä vaatimuksista, ympäristön herkkyydestä ja kyseisen toiminnan ympäristövaikutuksista c) on tarkasteltava valvonnanalaisen laitoksen aiheuttamia ympäristöriskejä ja -vaikutuksia sen arvioimiseksi, ovatko nykyiset lupa- tai lisenssivaatimukset riittäviä ja onko niihin tarpeellista tehdä parannuksia tai muita muutoksia. 3. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että muita kuin rutiiniluonteisia tarkastuskäyntejä tehdään seuraavissa tapauksissa: a) tarkastusviranomaisten tutkiessa vakavia ympäristöä koskevia valituksia, jolloin tarkastuskäynnit on tehtävä mahdollisimman pian sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet kyseiset valitukset b) tutkittaessa vakavia ympäristöonnettomuuksia, vaaratilanteita ja sellaisia tapauksia, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, jolloin tarkastuskäynnit on tehtävä mahdollisimman pian sen jälkeen, kun tarkastusviranomaiset ovat saaneet niistä tiedon c) päätettäessä siitä, onko valvonnanalaisessa laitoksessa tai ehdotetussa paikassa käytettävään prosessiin tai harjoitettavaan toimintaan annettava ensimmäinen lupa tai lisenssi ja millaisin ehdoin se olisi annettava d) tarvittaessa ennen kuin lupia tai lisenssejä annetaan uudelleen, uusitaan tai muutetaan. Tarkastuskäynneistä laadittavat kertomukset ja niistä tehtävät päätelmät 1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että tarkastusviranomaiset laativat jokaisen tarkastuskäynnin jälkeen kertomuksen, joka sisältää kyseisten viranomaisten EY:n lakisääteisten vaatimusten noudattamisesta tekemät havainnot, arvion näistä havainnoista ja päätöksen siitä, tarvitaanko lisätoimenpiteitä, kuten täytäntöönpanomenettelyä, mukaan luettuina seuraamukset, uuden tai tarkistetun luvan tai lisenssin antamista ja tarkastustoiminnan seurantatoimenpiteitä, mukaan luettuina uudet tarkastuskäynnit. 2. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että kyseiset kertomukset saatetaan asianmukaisesti kirjalliseen muotoon ja tallennetaan tietokantaan, josta ne ovat helposti saatavilla, ja että niistä ilmoitetaan kyseisen valvonnanalaisen laitoksen toiminnan harjoittajalle ja että ne ovat yleisön saatavilla tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin 90/313/ETY säännösten mukaisesti. Kertomukset on laadittava valmiiksi kahden kuukauden kuluessa tarkastuskäynnistä. VII Vakavien onnettomuuksien, vaaratilanteiden ja sellaisten tapausten tutkiminen, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu 1. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että tarkastusviranomainen, jota asia koskee, tutkii vakavat onnettomuudet, vaaratilanteet ja sellaiset tapaukset, joissa EY:n lainsäädäntöä ei ole noudatettu, siitä riippumatta, ovatko viranomaiset saaneet niistä tiedon valituksen kautta tai muulla tavoin, jotta voidaan a) selvittää tapahtuman syyt ja sen ympäristövaikutukset sekä tarvittaessa siihen ja sen seurauksiin liittyvät vastuukysymykset ja mahdolliset korvausvelvollisuudet sekä toimittaa päätelmät täytäntöönpanoviranomaiselle, jos se on toinen kuin kyseinen tarkastusviranomainen b) lieventää ja mahdollisesti korjata tapahtuman ympäristövaikutuksia määrittämällä asianmukaiset toimenpiteet, jotka toiminnanharjoittajan (-harjoittajien) ja viranomaisten on toteutettava c) määrittää tarvittavat toimenpiteet onnettomuuksien, vaaratilanteiden ja sellaisten tapausten välttämiseksi, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, ja mahdollistaa tarvittaessa täytäntöönpano- tai seuraamusmenettelyn aloittaminen. 2. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tarkastusviranomainen varmistaa tällaisten ympäristötarkastusten seurantatoimenpiteenä, että toiminnanharjoittaja ryhtyy asianmukaisiin toimenpiteisiin onnettomuuden, vaaratilanteen tai sellaisen tapauksen johdosta, jossa vaatimuksia ei ole noudatettu, sekä tarkastusviranomaisen tällaisen tapahtuman vuoksi tekemien tarkastusten johdosta. VIII Yleiset säännökset ympäristötarkastustoiminnasta laadittavista kertomuksista 1. Jäsenvaltioiden olisi laadittava komissiolle kertomus suosituksen mukaisesta ympäristötarkastustoiminnasta kahden vuoden kuluttua jäljempänä X kohdassa säädetystä päivämäärästä käyttäen mahdollisuuksiensa mukaan hyväkseen alueellisilta ja paikallisilta ympäristötarkastustarkastusviranomaisilta saatuja tietoja. Kertomusten olisi oltava yleisön ja komission saatavilla, ja niiden olisi sisällettävä erityisesti seuraavat tiedot: a) tiedot tarkastusviranomaisten henkilöstön ja muiden voimavarojen määrästä b) yksityiskohtaiset tiedot siitä, mikä on tarkastusviranomaisen tehtävä tarkastussuunnitelman (-suunnitelmien) laadinnassa ja toteutuksessa ja miten se on suorittanut kyseisen tehtävän c) tiivistelmä suoritetuista ympäristötarkastuksista, mukaan luettuina tehtyjen tarkastuskäyntien lukumäärä, tarkastettujen valvonnanalaisten laitosten osuudet (laitostyypeittäin) ja arvio siitä, minkä ajan kuluttua kaikki tietyntyyppiset valvonnanalaiset laitokset on tarkastettu. d) EY:n lakisääteisten vaatimusten noudattamisen taso valvonnanalaisissa laitoksissa sellaisena kuin se ilmenee suoritetuista tarkastuksista ja muista toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevista tiedoista, tiedot valvonnanalaisten laitosten sijainnista ja tyypistä sekä kaikista EY:n lakisääteisistä vaatimuksista, joita ei ole noudatettu, kuten myös siitä, missä määrin niitä ei ole noudatettu e) tiivistelmä toimenpiteistä, jotka on toteutettu onnettomuuksien, vaaratilanteiden ja sellaisten tapausten johdosta, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, sekä käsiteltyjen tapausten määrät f) arvio siitä, kuinka hyvin tarkastuselin on onnistunut toteuttamaan tarkastussuunnitelmat, sekä tulevia suunnitelmia koskevat ehdotukset. VIII a 1. IMPELin (Euroopan unionin ympäristölainsäädännön voimaansaattamista ja täytäntöönpanoa edistävän verkon) olisi mahdollisimman pian määritettävä yhteistyössä komission ja muiden asiaan liittyvien osapuolten kanssa sellaisten ympäristötarkastajien pätevyyttä ja valtuuttamista koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka ovat toimivaltaisia suorittamaan tarkastuksia tarkastusviranomaisten alaisuudessa tai valvonnassa. 2. Jäsenvaltioiden olisi mahdollisimman pian kehitettävä yhteistyössä IMPELin, komission ja muiden asiaan liittyvien osapuolten kanssa koulutusohjelmia, joiden avulla voidaan tyydyttää pätevien ympäristötarkastajien tarve. Komission tekemä vähimmäisvaatimusten toimivuuden uudelleentarkastelu Komission olisi tarkasteltava uudelleen tämän suosituksen toimivuutta ja tehokkuutta mahdollisimman pian edellä VIII kohdassa mainittujen konsolidoitujen kansallisten kertomusten vastaanottamisen jälkeen, jotta vähimmäisvaatimuksia voitaisiin kehittää edelleen niiden soveltamisalan osalta ja niiden noudattamisesta saatujen kokemusten perusteella ottaen huomioon asiaan liittyvien osapuolten, kuten IMPELin ja Euroopan ympäristökeskuksen, mahdollisesti antamat lisätiedot. Täytäntöönpano Jäsenvaltioita kehotetaan panemaan tämä suositus täytäntöön viimeistään kaksitoista kuukautta sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä samalla, kun ne toimittavat yksityiskohtaiset tiedot nykyisistä tai suunnitelluista ympäristötarkastusjärjestelyistä. Tehty Brysselissä, Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja