rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen infrastruktuurikuluja koskevasta kirjanpitojärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1108/70 ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1108/70 liitteessä I olevien kirjanpitokaavojen eri kohtiin sisältyvistä eristä annetun komission asetuksen (EY) N:o 851/2006 kumoamisesta

PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

Tämä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi asetuksen (ETY) N:o 1108/70 ja asetuksen (EY) N:o 851/2006 kumoamisesta liittyy komission REFIT-ohjelmaan ja parempaa lainsäädäntöä koskevaan sitoumukseen. Tavoitteena on varmistaa tarkoituksenmukainen korkeatasoinen sääntelykehys paremmasta lainsäädännöstä tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisen toimielinten sopimuksen mukaisesti. Tässä yhteydessä komissio on todennut mainitut säädökset vanhentuneiksi ja ehdottaa niiden kumoamista.

Komissio ilmoitti aikomuksestaan kumota asetus (ETY) N:o 1108/70 vuoden 2020 työohjelmassaan. Asetuksessa (ETY) N:o 1108/70 säädetään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 91 artiklan (aiempi EY-sopimuksen 71 artikla ja ETY-sopimuksen 75 artikla) perusteella rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen infrastruktuurikuluja koskevien tietojen keruusta sekä vastaavan infrastruktuurin käyttöä koskevien tilastotietojen keruusta. Asetuksen pääasiallisena tavoitteena oli kerätä tietoja liikenneinfrastruktuuriin liittyvistä kuluista ja liikenneinfrastruktuurin käytöstä jäsenvaltioissa yhteisen liikennepolitiikan mukaisen infrastruktuurin käyttöä koskevan veloitusjärjestelmän kehittämiseksi.

Koska jäsenvaltioilla on ollut vaikeuksia toimittaa pyydetyt tiedot, asetusta (ETY) N:o 1108/70 on muutettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1384/79. Kyseisellä asetuksella on otettu käyttöön yksinkertaistuksia ja oikaisuja tietovaatimusten keventämiseksi. Asetukseen (ETY) N:o 1108/70 tehtiin neljä uutta muutosta uusien jäsenvaltioiden liittymisen jälkeen.

Lisäksi asetuksessa (ETY) N:o 2598/70, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (ETY) N:o 2116/78, komission asetuksella (EY) N:o 906/2004 ja komission asetuksella (EY) N:o 851/2006, määritellään jotkin niistä eristä, jotka olisi sisällytettävä asetuksessa (ETY) N:o 1108/70 vahvistettujen kirjanpitokaavojen eri kohtiin.

Asetuksen (ETY) N:o 1108/70 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti komission olisi toimitettava neuvostolle vuosittain tiivistelmä, joka sisältää tärkeimmät tilastot liikenteen infrastruktuurin kustannuksista ja käytöstä. Komissio on tähän mennessä toimittanut 15 kertomusta. Komission 15. kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen infrastruktuurin kustannuksista ja käytöstä julkaistiin vuonna 1994. Kertomus kattoi tiedot vuosilta 1987–1989. Toistuvista muistutuksista huolimatta useat jäsenvaltiot eivät toimittaneet kaikkia tarkastelun kohteena olevia vuosia koskevia tietoja tai tietoja ei toimitettu mainitun asetuksen edellyttämässä muodossa. Tämä heikensi julkaisujen sääntöjenmukaisuutta ja johti siihen, että EU:ta koskevia aggregaatteja ei voitu laskea.

Komissio ei ole laatinut uusia kertomuksia vuoden 1998 jälkeen, koska se ei ole saanut jäsenvaltioilta juurikaan tietoja ja sen saamat tiedot olivat enimmäkseen puutteellisia. Vuodesta 2005 lähtien vain neljä jäsenvaltiota on toimittanut komissiolle infrastruktuuri-investointeja koskevia tietoja asetuksen (ETY) N:o 1108/70 perusteella.

Lisäksi asetuksessa käytetyt määritelmät ja luokitukset ovat vanhentuneet. Huomattavia esimerkkejä tästä ovat asetuksen liitteessä II olevat A.1 ja A.2 jaksot. Niissä luetellaan kaikki Euroopan rautatieliikenteen harjoittajat, joiden osalta jäsenvaltioiden olisi kerättävä vastaavat infrastruktuurikulut, ja jätetään huomiotta rautatiealan markkinoiden avaaminen, joka on toteutettu eri rautatiepaketeilla, sekä hallinnon muutokset, erityisesti rataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten erottaminen toisistaan joidenkin liitteessä mainittujen yritysten osalta. Ei ole myöskään suositeltavaa luetella säädöksessä rautatieliikenteen harjoittajien nimiä, koska ne saattavat muuttua ajan mittaan uudelleenjärjestelyjen vuoksi, jolloin liite vanhentuu nopeasti.

Lisäksi monet käsitteet ja luokitukset ovat vanhentuneita (esim. matkustajajunat, jotka luokitellaan ”kaukoliikenteeksi” ja ”muuksi liikenteeksi”; tavarajunat, jotka luokitellaan ”kiitotavaraliikenteeksi” ja ”muuksi”; ”kuljetussuoritteen” käsite, josta käytetään yleensä nimitystä ”kilometrit”) eikä niitä ole määritelty asianmukaisesti. Toiset ovat ristiriidassa nykyisten luokitusten kanssa. Asetuksessa esimerkiksi vaaditaan indikaattoreita luokkaan ”pakettiautot (suurin sallittu kokonaispaino vähemmän kuin 3 tonnia)”, kun taas nykyinen lainsäädäntö – asetukset (EY) N:o 1071/2009 ja (EY) N:o 1072/2009 – on suunnattu kevyille hyötyajoneuvoille, joiden suurin sallittu kokonaispaino on 2,5–3,5 tonnia.

2.Sidosryhmien kuulemisen ja sisäisen arvioinnin tulokset

2.1. Kuuleminen

Komissio toteutti vuonna 2017 kansallisten tilastolaitosten kohdennetun kuulemisen vaikeuksista, joita jäsenvaltioilla oli asetuksen (ETY) N:o 1108/70 vaatimusten noudattamisessa. Kuulemisen tärkein päätelmä oli, että liikenneinfrastruktuurikuluja koskevat tiedot olivat yleisesti saatavilla ministeriötasolla, mutta ne eivät olleet niin yksityiskohtaisia kuin lainsäädännössä edellytetään. Liikenneinfrastruktuurin käyttöä koskevia liikennetilastoja oli saatavilla vähemmän. Yleisesti kansalliset tilastolaitokset keräävät nämä tiedot erilaisten alakohtaisten tilastoasetusten mukaisesti (maanteiden tavarakuljetusten tilastoista annettu asetus (EU) N:o 70/2012, sisävesiväylien/sisävesiliikenteen tavarakuljetusten tilastoista annettu asetus (EU) 2018/974 ja rautatieliikenteen tilastoista annettu asetus (EU) 2018/643). Asetuksessa (ETY) N:o 1108/70 edellytettyjä erittelyjä ei kuitenkaan useimmiten ole saatavilla.

Komission asianomainen yksikkö on arvioinut asetuksen (ETY) N:o 1108/70 vaikuttavuutta ja tehokkuutta, johdonmukaisuutta, merkityksellisyyttä ja EU:n tason lisäarvoa 15 kertomuksesta ja kansallisten tilastolaitosten kuulemisesta kerättyjen tietojen perusteella.

Tuloksellisuus ja tehokkuus: Raportointivaatimusten vähäisyyden ja tietojen keräämiseen liittyvien teknisten vaikeuksien vuoksi asetus ei ole tehokas ja toimiva vaan siitä aiheutuu jäsenvaltioille kohtuuttoman raskasta tiedonkeruuta.

Johdonmukaisuus: Asetus (ETY) N:o 1108/70 on osittain päällekkäinen muiden tällä hetkellä voimassa olevien, uudempien tiedonkeruusääntöjen kanssa. Infrastruktuurikuluja koskevien tietojen osalta selvimmin päällekkäistä on Euroopan laajuista liikenneverkkoa (TEN-T) koskevan asetuksen (asetus (EU) N:o 1315/2013) mukainen tiedonkeruu, jossa kerätään huomattava määrä teknisiä ja taloudellisia tietoja TEN-T-runkoverkosta ja kattavasta verkosta. Myös komission täytäntöönpanoasetukseen (EU) 2015/1100 perustuvassa rautatiemarkkinoiden seurantatutkimuksessa kerätään tietoja Euroopan rautateistä, mukaan lukien tietoja rautateiden infrastruktuurimenoista, jotka aiheutuvat kunnossapidosta, uudistuksista, parannuksista ja uudesta infrastruktuurista. Infrastruktuurin käyttöä koskevien tietojen osalta Eurostat kerää maanteiden tavaraliikenteestä, rautatieliikenteestä ja sisävesiliikenteestä erilaisia tilastoja, jotka ovat osittain päällekkäisiä asetuksen (ETY) N:o 1108/70 liikenneindikaattoreiden kanssa. Kansainvälinen liikennefoorumi (ITF/OECD) on kerännyt vuodesta 1995 lähtien jäseniltään säännöllisesti tietoja liikenteen infrastruktuurista ja kunnossapidosta sekä julkaissut tiedot teitä (erilliset tiedot moottoriteistä), rautateitä, sisävesiväyliä, merisatamia ja lentokenttiä koskevista menoista. Asetus (ETY) N:o 1108/70 on näin ollen epäjohdonmukainen ja ristiriidassa näiden uudempien säädösten kanssa, joissa jäsenvaltiot velvoitetaan raportoimaan liikenneinfrastruktuuriin tehtäviä investointeja koskevat tiedot.

Merkityksellisyys: Asetus (ETY) N:o 1108/70 laadittiin aikana, jolloin kolmella sisämaaliikennemuodolla oli Euroopan talousyhteisön yhdeksän jäsenvaltion liikennepolitiikassa suurin rooli. Sisämaaliikenne on edelleen tärkein liikennemuoto Euroopassa, mutta globalisaatio sekä ilmailun saatavuuden ja yhteyksien lisääntyminen ovat lisänneet merisatamien ja ilmailun infrastruktuurimenoja, jotka eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan.

EU:n tasolla saatava lisäarvo: Liikenneinfrastruktuurikuluja koskeva yksi Euroopan tason tietolähde (jota tällä hetkellä ei ole) tuo selkeää lisäarvoa verrattuna tilanteeseen, jossa tiedot hankittaisiin erikseen kustakin jäsenvaltiosta. Koska kerätyt tiedot ovat vain yleisluontoisia ja tietojen keruu on teknisesti vaikeaa, vain neljä jäsenvaltiota on toimittanut nämä tiedot. Saatuja tietoja ei käytetä poliittisiin aloitteisiin tai teknisiin analyyseihin.