Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta:

"Komission tiedonanto vammaisten yhtäläisistä mahdollisuuksista Euroopan yhteisön uusi vammaisstrategia", ja "Luonnos: neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma vammaisten yhtäläisistä mahdollisuuksista"

(97/C 66/10)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 27. marraskuuta 1996 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon edellä mainituista tiedonannosta ja luonnoksesta.

Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 15. marraskuuta 1996. Esittelijänä oli Christina Wahrolin.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 340. täysistunnossaan 27. marraskuuta seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 115 ääntä puolesta ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Yleishuomioita

Talous- ja sosiaalikomitea pitää tervetulleena sitä, että komissio on ottanut esiin Euroopan yhteisön vammaisstrategian ja ehdotuksen päätöslauselmaksi vammaisten yhtäläisistä mahdollisuuksista. Erityisen tervetullutta on se, että aloite pohjautuu oikeuksiin perustuvaan lähestymistapaan ja näkökantaan, jonka mukaan vammaiskysymykset koskettavat kaikkia. Komitea pitää niin ikään tervetulleena tavoitetta, että toiminnanvajavuuden vuoksi tapahtuvaa syrjintää vastaan on työskenneltävä voimakkaasti. Vammaispolitiikka on kauan ollut laiminlyöty alue, joka on nyt asetettava korkeammalle arvojärjestyksessä luotaessa kaikille yhteistä Eurooppaa. Ellei paremman eurooppalaisen yhteiskunnan luomiseksi tehtävä työ sisällä kaikkia ryhmiä, Euroopan kansalaiset menettävät uskonsa siihen, että Euroopan unioni koskee heitä. Euroopan komission aloite on sen tähden askel oikeaan suuntaan. TSK tukee siksi periaatteessa komission ehdotusta.

1.1. Taustaa

1.1.1. Toimintarajoitteiset kuuluvat usein kaikkein arimpiin ryhmiin riippumatta siitä, missä yhteiskunnassa he elävät. Yksi syy tähän on se, ettei toimintarajoitteisten tarpeita oteta huomioon. Toinen syy on, ettei yhteiskunta ota riittävästi huomioon toimintarajoitteisten omia mahdollisuuksia ja voimavaroja. Tämän vuoksi heidän tarpeitaan ja toiveitaan tulee kunnioittaa. Kuitenkin toiminnanvajavuus on hyvin luonnollista. Ketä tahansa voi kohdata sairaus tai loukkaantuminen, ja todennäköisyys toiminnanvajavuuden kohtaamiseen kasvaa iän myötä. Lääketieteen kehityksen myötä yhä useampia ihmisiä pelastetaan takaisin elämään esimerkiksi auto-onnettomuuksien jälkeen mutta vakavasti toimintarajoitteisina. Yli 80 vuotta vanhojen lukumäärä kasvaa huomattavasti monissa Euroopan maissa ja lisää siten toimintarajoitteisten määrää. Siksi toimintarajoitteisten tarpeet on otettava huomioon yhteisessä yhteiskuntatyössä.

1.1.2. Yhteistä useimmille maille on ollut, että vammaispolitiikka aluksi suuntautui hoidon ja koulutuksen tarjoamiseen laitoksissa; joskus siksi, että maat uskoivat sen olevan paras toimenpide, joskus piilottaakseen toimintarajoitteiset muulta maailmalta. Toisen maailmansodan jälkeen monissa maissa alettiin panostaa aikuisten, toimintarajoitteisten ihmisten kuntoutukseen ja toimintarajoitteisten lasten koulutukseen. Samanaikaisesti kasvoi tietoisuus siitä, että toimintarajoitteisten tilannetta voitaisiin muuttaa. Keskeistä kehityksessä on ollut, että vammaispolitiikan painopiste on muuttunut yksilöstä yhteiskuntaan, toisin sanoen niiden esteiden huomioimiseen, joita ympäröivä yhteiskunta asettaa asianosaisille. Suurin vaikutus tähän kehitykseen oli sillä, että toimintarajoitteiset alkoivat järjestäytyä ja työskennellä vaikuttaakseen yhteiskunnassa jossa elävät.

1.1.3. Kansainvälisellä vammaistyöllä on ollut suuri merkitys. YK julisti 1981 vammaisten vuoden, joka johti vammaisia koskevaan yleismaailmalliseen toimintaohjelmaan. Kansainvälinen vammaisliike vaati 1980-luvun lopulla YK:ta hyväksymään sopimuksen toimintarajoitteisten oikeuksista. Niin ei käynyt, vaan sen sijaan hyväksyttiin asiakirja nimeltä "Yleisohjeet toimintarajoitteisten osallistumisen ja tasa-arvon takaamiseksi" (Vammaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat yleisohjeet). Tätä asiakirjaa ovat asettuneet tukemaan kaikki YK:n jäsenvaltiot ja siten myös EU:n jäsenvaltiot.

1.1.4. YK:n yleisohjeet toimintarajoitteisten ihmisten osallistumisen ja tasa-arvon takaamisesta on tällä hetkellä tärkein kansainvälinen vammaiskysymyksiä koskeva asiakirja. Se sisältää 22 ohjetta ja kattaa käytännöllisesti katsoen kaikki yhteiskunnan osa-alueet koulutuksesta lainsäädäntöön. Ohjeiden tarkoituksena on taata, että toimintarajoitteisilla tytöillä, pojilla, miehillä ja naisilla on kansalaisina samat oikeudet ja velvollisuudet kuin muilla yhteiskunnan kansalaisilla. YK:n jäsenvaltioilla on vastuu poistaa esteet, jotka tekevät toimintarajoitteisille ihmisille mahdottomaksi harjoittaa oikeuksiaan ja vapauksiaan ja estävät heitä osallistumasta täysipainoisesti yhteiskunnan toimintaan. YK:n yleisohjeet vahvistavat, että vammaiskysymys on ihmisoikeuskysymys.

1.1.5. Rinnan vammaiskysymystä koskevan kansainvälisen työn kanssa monet valtiot ovat kehittäneet toimintarajoitteisia koskevaa uudentyyppistä lainsäädäntöä: syrjintäkieltolait. Erityisen suurta merkitystä on ollut amerikkalaisella lainsäädännöllä ("The Americans with Disabilities Act" ADA), joka on amerikkalaiseen kansalaisoikeusajatteluun pohjautuvaa ainutlaatuista lainsäädäntöä. ADA:n tärkein sanoma on se, ettei amerikkalainen yhteiskunta salli toimintarajoitteisten syrjintää. Tämä koskee sekä suoraa että epäsuoraa syrjintää. Amerikkalaista lainsäädäntöä on seurattu esimerkiksi Iso-Britanniassa, jossa viime vuonna hyväksyttiin toimintarajoitteisten syrjinnän kieltävä lainsäädäntö.

1.1.6. On selventävää, että komissio korostaa, kuinka se mikä on hyväksi toimintarajoitteisille on hyväksi myös muille ryhmille; että esimerkiksi helppokulkuiset julkiset liikennevälineet ovat hyödyksi myös vanhuksille ja lapsiperheille (lastenvaunujen käyttö). Samoin on oikein korostaa, että toimintarajoitteisten syrjintä on yhteiskuntataloudellinen menetys. Kun ADA hyväksyttiin, USA:n silloinen presidentti George Bush sanoi, että toimintarajoitteisten syrjintä maksaa amerikkalaiselle yhteiskunnalle 200 miljardia dollaria vuodessa. Euroopassa voidaan olettaa päädyttävän samankaltaisiin lukuihin. Voimavarojen panostaminen siihen, että toimintarajoitteisten elinolosuhteet tehdään tasa-arvoisiksi ei-toimintarajoitteisten kanssa ei ole vain investoimista yksittäiseen ihmiseen vaan investoimista yhteiskuntaan.

1.2. Yleishuomioita vammaisstrategiasta

1.2.1. Kantava teema sekä päätöslauselmassa että tiedonannossa on, että vammaiskysymykset tulisi niveltää kaikkiin yhteiskunnallisiin yhteyksiin. Komitea tukee tätä näkemystä. Tiedonannossa sanotaan, että komissio aikoo tuoda kaikki pääosastot mukaan yhteiseen vammaisasiain ryhmään. Uusia aloitteita esimerkiksi tutkimuksessa, koulutuksessa ja liikenteen alalla tutkitaan. Komitea haluaa painottaa, että on äärimmäisen tärkeää tehdä totta tästä kunnianhimoisesta tavoitteesta. Tärkeä edellytys tälle on, että komissio selvittää tarkoin tekemiensä aloitteiden vaikutukset toimintarajoitteisten kannalta. Tämä koskee erityisesti saavutettavuusnäkokohtia. Vammaisnäkökohta on olemassa kaikilla alueilla, pakolaiskysymyksistä pankkiautomaattien suunnitteluun.

1.2.2. Jotta komissio voisi tehokkaasti toteuttaa strategiaansa "mainstreamingista", on komitean mielestä paikallaan, että komission vammaisasiain ryhmä saa tukea asiantuntevilta virkamiehiltä. On perustettava sisäinen yhteistyöyksikkö. Yksikkö voidaan rakentaa nykyisessä Helios II -ohjelmassa työskentelevän asiantuntijaryhmän pohjalta. Yksikön tulee työskennellä komission vammaisasiain työryhmän apuna. On tärkeää varata riittävät resurssit tämän työn tekemiseen. Komitean mielestä on hyvin tärkeää, että asia on korkealla tärkeysjärjestyksessä seuraavaa budjettia laadittaessa. Komitea on hyvin huolissaan siitä, että tällä hetkellä vallitsee suuri epävarmuus siitä, mitä vammaiskysymyksessä tapahtuu vuodenvaihteen 1996/1997 jälkeen, kun Helios II -ohjelma päättyy. Komission tiedonannossaan esittämä lupaus tukea "niin kauan kuin budjetti sallii" tiettyjä toimintoja, kuten vammaiskysymyksiin keskittyneen Helioscope-lehden julkaisemista, ei komitean mielestä ole riittävä.

1.2.3. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että tieto- ja tietoliikenneteknologia (TTT) on erityisen tärkeä kysymys toimintarajoitteisille. Valitettavasti Eurooppa on tässä kysymyksessä jäänyt USA:sta jälkeen. USA:n liittovaltion viranomaiset ovat jo kauan asettaneet TTT-alan valmistajille huomattavasti Euroopan viranomaisia ankarampia vaatimuksia siitä, että niiden tuotteiden on oltava toimintarajoitteisille helppokäyttöisiä. Komitean mielestä helppokäyttöisyys toimintarajoitteisten kannalta on otettava yhdeksi pilariksi tulevaisuuden eurooppalaista tietoyhteiskuntaa rakennettaessa.

1.2.4. "Mainstreamingin" suurimman mahdollisen tehokkuuden saavuttaminen vaatii voimavaroja. Jotta esimerkiksi toimintarajoitteiset opiskelijat voisivat käytännössä osallistua Euroopan yhteisön koulutusalan vaihto-ohjelmiin, vaaditaan resursseja näiden opiskelijoiden tarpeiden täyttämiseen. Voi olla kyse esimerkiksi opiskelumateriaalin saatavuudesta pistekirjoitetussa muodossa näkövammaisten opiskelijoiden käyttöön. Kaikkien asianosaisten on ymmärrettävä nämä yhteydet ja kannettava vastuunsa. Lastenkulttuuria käsitelleessä lausunnossaan () TSK painotti sen merkitystä, että kulttuuri on lasten ja toimintarajoitteisten saatavilla. Komitea haluaa, että tämä seikka otetaan vastaavalla tavalla huomioon muillakin aloilla.

1.2.5. TSK on toistuvasti korostanut työllisyyskysymysten tärkeyttä. Toimintarajoitteisille tällä on erityisen suuri merkitys. TSK haluaa siksi tiedonantoa ja päätöslauselmaa koskevassa tulevassa työssä asettaa työllisyyskysymyksen tärkeysjärjestyksessä korkealle. Komission on tehtävä arvio siitä, kuinka suuri osa rakennerahastojen varoista käytetään toimintarajoitteisten tukemiseen. Jos luku näyttää alhaiselta, on toimintarajoitteiset ryhmänä komitean mielestä asetettava korkeammalle arvojärjestyksessä. Tässä yhteydessä komitea haluaa kehottaa kaikkia Euroopan yhteisön toimielimiä ponnistelemaan, jotta toimintarajoitteisia henkilöitä rekrytoitaisiin entistä enemmän. Komitea on tyytyväinen, että komissio haluaa toimia tässä asiassa esimerkkinä muille.

1.2.6. Komissio ehdottaa, että perustettaisiin erityinen korkean tason työryhmä, joka koostuisi jäsenvaltioiden edustajista. TSK pitää tätä myönteisenä ja katsoo, että ryhmän tulisi työskennellä erityisesti työllisyyskysymysten parissa ja tehdä ehdotuksia siitä, kuinka toimintarajoitteisten työntekijöiden vapaata liikkuvuutta voitaisiin parantaa sekä seuraisi ja arvioisi saatuja tuloksia. Komitea pitää tärkeänä, että tämä työ tapahtuu läheisyysperiaate huomioon ottaen.

1.2.7. Komitea haluaa painottaa, kuinka tärkeää on, että sekä komission vammaisasiain ryhmä että erityinen korkean tason työryhmä käyvät jatkuvaa vuoropuhelua Euroopan vammaisfoorumin () kanssa.

1.3. Yleishuomioita päätöslauselmasta ja suuntaviivoista

1.3.1. Komitea pitää hyvin myönteisenä, että komissio päätöslauselmaehdotuksessaan tekee kytköksen YK:n yleisohjeisiin.

1.3.2. Komitean mielestä on hyvin tärkeää, että työntekijöiden vapaa liikkuminen, sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen ja kehittäminen sekä kuluttajien laajemmat oikeudet varmistetaan kaikille unionin kansalaisille, myös toimintarajoitteisille.

1.3.3. TSK haluaa kehottaa kaikkia jäsenmaita aloittamaan mahdollisimman pian sellaisten ohjelmien suunnittelutyön, joilla pyritään saavuttamaan päätöslauselman ja YK:n yleisohjeiden tavoitteet. Vasta kun konkreettiset suunnitelmat voidaan esittää ja panna täytäntöön, toimintarajoitteisten tilanne voi tosiasiallisesti muuttua.

2. Erityishuomioita päätöslauselmasta ja suuntaviivoista

2.1. Komitean mielestä päätöslauselmassa ja suuntaviivoissa on joitain pieniä epäselvyyksiä.

2.2. TSK:n mielestä päätöslauselman tekstikohta (ensimmäinen varsinaisen päätöslauselmatekstin kohta) "Vahvistavat uudelleen ne periaatteet ja arvot, jotka liittyvät Yhdistyneiden kansakuntien vammaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeviin yleisohjeisiin" pitäisi muuttaa kuulumaan seuraavasti: "vahvistavat uudelleen hyväksyntänsä YK:n yleisohjeille". Komitean mielestä päätöslauselman tulee mahdollisimman paljon vahvistaa yleisohjeita, ja tämän täytyy näkyä selvästi päätöslauselmatekstistä.

2.3. Päätöslauselman ensimmäisessä kohdassa sanotaan, että YK:n yleisohjeet merkitsevät "yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen tukemista vammaisiin liittyviä kysymyksiä koskevan laaja-alaisen politiikan kehittämisessä". Tämä ei kuitenkaan ole aivan yhdenmukaista yleisohjeiden tekstin kanssa. Komitea ehdottaa siksi, että tämä lause muutetaan kuulumaan "sen turvaamista, että toimintarajoitteisilla tytöillä, pojilla, miehillä ja naisilla on kansalaisina samat oikeudet ja velvollisuudet kuin muilla yhteiskunnan kansalaisilla".

2.4. Päätöslauselmassa määritetään, mitä vammaisella tarkoitetaan. Komitean mielestä tämä on tarpeetonta, ja komitea katsookin, että päätöslauselmassa on varauksetta seurattava YK:n yleisohjeissa annettua määritelmää. Muutoin syntyy ilmeinen riski, että syntyy hämmennystä siitä, mitä määritelmää käytetään. Yleisohjeissa oleva määritelmä on seuraavanlainen:

"17. Käsite `toiminnanvajavuus` tarkoittaa useita eri toiminnallisia rajoituksia, joita esiintyy kaikissa väestönosissa kaikissa maailman maissa. Ihmisellä voi olla toiminnanvajavuus fyysisen, älyllisen tai aistivamman, lääketieteellisten seikkojen tai mielisairauden vuoksi. Tällaiset vammat tai sairaudet voivat olla luonteeltaan pysyviä tai ohimeneviä."

"18. Käsite `haitta` merkitsee, että henkilö on menettänyt mahdollisuuden ottaa osaa yhteisön elämään yhdenvertaisesti tai muiden rinnalla tai että tämä mahdollisuus on rajoitettu. Se kuvaa vammaisen henkilön ja ympäristön välistä kohtaamista. Käsitteen tarkoituksena on korostaa, miten suuri merkitys on ympäristössä ja yhteiskunnan monissa järjestetyissä toiminnoissa esim. tiedotuksessa ja koulutuksessa esiintyvillä puutteilla, jotka estävät vammaisten henkilöiden yhdenvertaisen osallistumisen."

2.5. Suuntaviivoissa korostetaan, kuinka tärkeää on toimintarajoitteisten ihmisten liittäminen koulutusjärjestelmään. Komitea on tästä samaa mieltä, mutta haluaa kuitenkin korostaa, että on vammaisryhmiä, esimerkiksi lapsena kuuroutuneet, joille erityiskoulutus on usein tehokkainta.

Samoin on tärkeää olla sekoittamatta integrointia koulusijoitukseen. Pelkkä toimintarajoitteisten lapsien sijoittaminen normaaliin koulutusjärjestelmään ei ole riittävää. Integroinnin saavuttamiseksi toisin sanoen sen mahdollistamiseksi, että voi täysin osallistua siinä ympäristössä, jossa on vaaditaan erityistoimia: esimerkiksi opetustilojen mukauttamista, teknisiä apuvälineitä, tukiopettajia, psykososiaalista tukea ja niin edelleen.

3. Yhteenveto

TSK arvostaa komission aloitetta ja näkee sen tärkeänä kannanottona toimintarajoitteisten rooliin yhteiskunnassa. On hyvin tärkeää, että päätöslauselmasta tulee YK:n yleisohjeita tukeva, ei niiden kanssa kilpaileva asiakirja. Ratkaisevaa sen kannalta, tuleeko tavoitteista todellisuutta ovat kuitenkin konkreettiset toimenpiteet ja resurssien priorisointi. Komitean mielestä on siksi tärkeää, että jäsenvaltiot suhtautuvat päätöslauselmaan erityisellä vakavuudella ja työskentelevät aktiivisesti toteuttaakseen ne tavoitteet, jotka YK:n yleisohjeissa ja päätöslauselmassa asetetaan.

Bryssel, 27. marraskuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL N:o C 153, 28.5.1996

() Helios II -ohjelmaan liittyy erityinen vammaisfoorumi, joka lakkaa vuodenvaihteessa yhdessä ohjelman kanssa. Siksi komission tuella on perustettu uusi, riippumaton vammaisfoorumi. Siihen kuuluu viisitoista vammaisjärjestöjen kattojärjestöä yksi jokaisesta jäsenmaasta sekä viisitoista eurooppalaista vammaisjärjestöä.