Teknologiansiirtosopimuksia koskevat kilpailusäännöt

EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 2 päivänä maaliskuuta 1965 annetun neuvoston asetuksen N:o 19/65/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1/2003, 5 artiklan mukainen tiedonanto

(2003/C 235/04)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio kehottaa kaikkia asianomaisia lähettämään huomautuksensa seuraavista teksteistä:

- luonnos: Komission asetus perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimusten ryhmiin,

- luonnos: Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta teknologiansiirtosopimuksiin.

Huomautukset on lähetettävä komissiolle kahdeksan viikon kuluessa julkaisemisesta Euroopan unionin virallinen lehti. Komission tavanomaisena käytäntönä on julkaista julkisessa kuulemisessa saamansa huomautukset. On kuitenkin mahdollista pyytää, että huomautuksia käsitellään kokonaisuudessaan tai osittain luottamuksellisina. Tässä tapauksessa on selvästi merkittävä huomautusten etusivulle, että niitä ei saa julkistaa, ja toimitettava komissiolle ei-luottamuksellinen versio julkaisemista varten. Huomautukset on lähetettävä joko sähköpostitse osoitteeseen:

COMP-TECHNOLOGY-TRANSFER@cec.eu.int

tai kirjeitse osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto

Linja A 1 - Toimintalinjojen kehittäminen (antitrustitoiminta/yrityskeskittymät)

Technology Transfer Review

B - 1049 Bryssel

Luonnos: Komission asetus EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimusten ryhmiin

EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 2 päivänä maaliskuuta 1965 annetun neuvoston asetuksen N:o 19/65/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1/2003(2), ja erityisesti sen 1 artiklan,

on julkaissut tämän asetuksen luonnoksen(3),

on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksen N:o 19/65/ETY nojalla komissiolla on toimivalta asetuksia antamalla soveltaa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohtaa tiettyihin 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluviin teknologiansiirtosopimusten ryhmiin ja vastaavien yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin, jos tällaisten sopimusten tai menettelytapojen osapuolina on ainoastaan kaksi yritystä.

(2) Asetuksen N:o 19/65/ETY nojalla komissio on antanut erityisesti perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tietynlaisten tekniikansiirtosopimusten ryhmiin 31 päivänä tammikuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 240/96(4).

(3) Komissio julkaisi 20 päivänä joulukuuta 2001 arviointikertomuksen tekniikan siirtoa koskevasta ryhmäpoikkeusasetuksesta N:o 240/96(5). Tämä johti julkiseen keskusteluun kyseisen asetuksen soveltamisesta ja yleensä perustamissopimuksen 81 artiklan 1 ja 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimuksiin. Jäsenvaltioiden ja kolmansien osapuolten arviointikertomuksesta antamassa palautteessa on yleisesti kannatettu teknologiansiirtosopimuksia koskevan yhteisön politiikan uudistamista. Sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 240/96 korvaamista uudella on pidetty tarpeellisena.

(4) Asetuksen (EY) N:o 240/96 korvaavan uuden asetuksen olisi täytettävä kaksi vaatimusta, jotka ovat tehokkaan kilpailun varmistaminen ja riittävän oikeusvarmuuden tarjoaminen yrityksille. Pyrittäessä näihin tavoitteisiin olisi otettava huomioon tarve yksinkertaistaa sääntelypuitteita ja niiden soveltamista. On tarkoituksenmukaista luopua poikkeukseen oikeuttavien ehtojen luettelemisesta ja painottaa enemmän sellaisten sopimusten ryhmien määrittelemistä, joille myönnetään poikkeus tiettyyn markkinavoimaan asti, ja sellaisten rajoitusten tai ehtojen erittelemistä, joita tällaisiin sopimuksiin ei saa sisältyä. Tämä vastaa taloudellisiin näkökohtiin perustuvaa lähestymistapaa, jossa arvioidaan sopimuksen vaikutusta merkityksellisiin markkinoihin. Se vastaa myös lähestymistapaa, jossa erotetaan toisistaan kilpailijoiden väliset ja muiden kuin kilpailijoiden väliset sopimukset.

(5) Teknologiansiirtosopimukset koskevat teknologian lisensointia. Tämä asetus koskee ainoastaan sellaisia sopimuksia, joissa lisenssinantaja antaa lisenssinsaajalle luvan käyttää lisensoitua teknologiaa tavaroiden tai palvelujen valmistamiseen tai tarjoamiseen. Se ei koske lisenssisopimuksia, joiden tarkoituksena on tutkimus- ja kehitystyön jatkaminen. Sen ei myöskään tulisi koskea lisenssisopimuksia patenttipoolien perustamiseksi eli sopimuksia teknologian yhdistämiseksi tarkoituksena lisensoida luotu immateriaalioikeuksien kokonaisuus kolmansille.

(6) Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi asetuksia antamalla ei ole tarpeen määritellä niitä teknologiansiirtosopimuksia, jotka voivat kuulua 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Arvioitaessa yksittäisiä sopimuksia 81 artiklan 1 kohdan perusteella on otettava huomioon useita tekijöitä ja erityisesti merkityksellisten teknologia- ja tuotemarkkinoiden rakenne.

(7) Ryhmäpoikkeuksesta johtuva etu olisi rajoitettava niihin sopimuksiin, joiden voidaan riittävällä varmuudella olettaa täyttävän 81 artiklan 3 kohdan edellytykset. Teknologiansiirron etujen ja tavoitteiden saavuttamiseksi tämän asetuksen mukaista etua olisi sovellettava myös sellaisiin teknologiansiirtosopimusten määräyksiin, jotka eivät sisällä kyseisten sopimusten pääasiallista tavoitetta mutta liittyvät suoraan lisensoidun teknologian soveltamiseen.

(8) Teknologiansiirtosopimukset parantavat yleensä taloudellista tehokkuutta ja edistävät kilpailua, sillä ne voivat helpottaa tutkimus- ja kehitystyön tulosten levittämistä ja vähentää päällekkäistä työtä, lisätä kannustimia alustavaan tutkimus- ja kehitystyöhön, kannustaa innovoinnin lisäämiseen ja luoda kilpailua tuotemarkkinoilla.

(9) Todennäköisyys, että tällainen tehokkuuden lisääminen ja kilpailua edistävät vaikutukset ylittävät kilpailunvastaiset vaikutukset, joita teknologiansiirtosopimusten sisältämistä rajoituksista aiheutuu, riippuu kyseisten yritysten markkinavoiman suuruudesta ja näin ollen siitä, missä määrin nämä yritykset kohtaavat kilpailua yrityksiltä, joilla on korvaavan teknologian omistusoikeus tai jotka valmistavat korvaavia tuotteita.

(10) On oletettavissa, että jos osapuolten yhdistetty osuus merkityksellisistä markkinoista ei ylitä 20:tä prosenttia, kilpailijoiden väliset teknologiansiirtosopimukset, jotka eivät sisällä tietynlaisia vakavia kilpailunrajoituksia, johtavat yleensä parannuksiin tuotannossa tai jakelussa ja kuluttajat voivat saada kohtuullisen osuuden saavutetusta hyödystä.

(11) On oletettavissa, että jos kunkin osapuolen yksittäinen osuus merkityksellisistä markkinoista ei ylitä 30:tä prosenttia, muiden kuin kilpailijoiden väliset teknologiansiirtosopimukset, jotka eivät sisällä tietynlaisia vakavia kilpailunrajoituksia, johtavat yleensä parannuksiin tuotannossa tai jakelussa ja kuluttajat voivat saada kohtuullisen osuuden saavutetusta hyödystä.

(12) Jos nämä markkinaosuusrajat ylitetään, teknologiansiirtosopimusten, jotka kuuluvat 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, ei voida olettaa johtavan objektiivisesti katsoen sen laatuisiin ja niin suuriin etuihin, että ne tasoittavat sopimuksista kilpailulle aiheutuvat haitat.

(13) Tällä asetuksella ei myönnetä poikkeusta teknologiansiirtosopimuksille, joihin sisältyy rajoituksia, jotka eivät ole välttämättömiä tuotannon tai jakelun parantamiseksi. Erityisesti teknologiansiirtosopimukset, jotka sisältävät tietynlaisia vakavia kilpailunrajoituksia kuten kolmansilta perittävien hintojen vahvistaminen, on jätettävä tällä asetuksella luodusta ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun ulkopuolelle riippumatta kyseisten yritysten markkinaosuudesta. Kun sopimukseen sisältyy tällaisia vakavimpia kilpailunrajoituksia, koko sopimus on jätettävä ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun ulkopuolelle.

(14) Jotta suojeltaisiin innovoinnin kannustimia ja immateriaalioikeuksien asianmukaista soveltamista, ryhmäpoikkeukseen on liitettävä tiettyjä ehtoja. Tätä tarkoitusta varten poikkeus erityisesti selvästi eroteltavia parannuksia koskeville takaisinluovutusvelvollisuuksille olisi rajoitettava velvoitteisiin, jotka eivät ole yksinoikeudellisia. Jos nämä ehdot eivät täyty, ainoastaan kyseinen rajoitus olisi jätettävä ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun ulkopuolelle.

(15) Markkinaosuusrajat, vakavia kilpailunrajoituksia sisältävien teknologiansiirtosopimusten rajaaminen poikkeuksen ulkopuolelle ja tässä asetuksessa säädetyt edellytykset riittävät yleensä varmistamaan, että järjestelyyn osallistuvat yritykset eivät voi poistaa kilpailua kyseisten hyödykkeiden merkittävältä osalta sellaisten sopimusten avulla, joihin ryhmäpoikkeusta sovelletaan.

(16) Erityistapauksissa, joissa tämän asetuksen edellytykset täyttävillä sopimuksilla on kuitenkin 81 artiklan 3 kohdan vastaisia vaikutuksia, komissio voi peruuttaa ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun. Tämä on mahdollista erityisesti silloin kun innovoinnin kannustimet pienenevät tai markkinoille pääsyä estetään.

(17) Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 annetaan jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille toimivalta peruuttaa ryhmäpoikkeuksesta johtuva etu, kun on kyse teknologiansiirtosopimuksista, joilla on perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan kanssa ristiriidassa olevia vaikutuksia jäsenvaltion alueella tai sellaisella osalla siitä, joka täyttää kaikki erillisten maantieteellisten markkinoiden tunnuspiirteet. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän peruuttamista koskevan oikeuden käyttäminen ei rajoita yhteisön kilpailusääntöjen yhdenmukaista soveltamista sisämarkkinoilla eikä kyseisten sääntöjen soveltamiseksi toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksia.

(18) Valvoakseen tehokkaammin sellaisia teknologiansiirtosopimusten rinnakkaisia verkostoja, joilla on samankaltaisia rajoittavia vaikutuksia ja jotka kattavat yli 50 prosenttia tietyistä markkinoista, komissio voi ilmoittaa, ettei tätä asetusta sovelleta kyseisiä markkinoita koskeviin tietynlaisia rajoituksia sisältäviin teknologiansiirtosopimuksiin, ja näin palauttaa tällaiset sopimukset täydellisesti perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisalaan.

(19) Tämä asetus kattaa ainoastaan lisenssinantajan ja lisenssinsaajan väliset teknologiansiirtosopimukset. Se kattaa tällaiset sopimukset myös silloin, kun niissä asetetaan ehtoja useammalle kaupan tasolle, esimerkiksi vaatimalla lisenssinsaajaa perustamaan erityinen jakelujärjestelmä ja määrittelemällä velvoitteet, jotka lisenssinsaajan on asetettava tai jotka se voi asettaa lisenssin nojalla valmistettujen tuotteiden jälleenmyyjille. Tällaisten ehtojen ja velvoitteiden on kuitenkin noudatettava toimitus- ja jakelusopimuksiin sovellettavia kilpailusääntöjä. Tällä asetuksella ei myönnetä poikkeusta lisenssinsaajan ja sen ostajien välisille toimitus- ja jakelusopimuksille. Nämä sopimukset on vapautettu kilpailusääntöjen soveltamisesta ainoastaan, jos ne kuuluvat toimitus- ja jakelusopimuksia koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalaan.

(20) Tämä asetus ei rajoita perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamista,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Määritelmät

1. Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

a) "sopimuksella" tarkoitetaan sopimusta, yritysten yhteenliittymän päätöstä tai yhdenmukaistettua menettelytapaa;

b) "teknologiansiirtosopimuksella" tarkoitetaan patenttilisenssisopimusta, taitotietolisenssisopimusta, ohjelmiston tekijänoikeuksien lisenssisopimusta tai yhdistettyä patentti-, taitotieto- tai ohjelmiston tekijänoikeuksien lisenssisopimusta, mukaan luettuina sellaiset sopimukset, jotka sisältävät määräyksiä, jotka koskevat hyödykkeiden myyntiä tai ostamista tai jotka liittyvät muiden immateriaalioikeuksien lisensointiin tai immateriaalioikeuksien siirtämiseen, edellyttäen että kyseiset määräykset eivät muodosta sopimuksen päätavoitetta ja liittyvät suoraan sopimustuotteiden valmistamiseen tai tarjoamiseen. Teknologiansiirtosopimuksiin luetaan myös patenttien, taitotiedon, ohjelmiston tekijänoikeuksien tai näiden yhdistelmän siirtäminen, kun teknologian käyttämiseen liittyvä riski säilyy siirtäjällä, erityisesti kun siirtämisestä maksettava korvaus riippuu liikevaihdosta, joka siirronsaajalle kertyy siirretyllä teknologialla valmistetuista tai tarjotuista tuotteista, valmistettujen tuotteiden määrästä tai kyseistä teknologiaa käyttämällä toteutettujen toimintojen lukumäärästä;

c) "tuotteella" tarkoitetaan tavaraa ja/tai palvelua, välituotteet ja/tai -palvelut sekä lopputuotteet ja/tai -palvelut mukaan luettuina;

d) "sopimustuotteilla" tarkoitetaan lisensoidulla teknologialla valmistettuja tai tarjottuja tuotteita;

e) "immateriaalioikeuksiin" sisältyvät teollisoikeudet, tekijänoikeudet ja lähioikeudet;

f) "patentilla" tarkoitetaan patentteja, patenttihakemuksia, hyödyllisyysmalleja, hyödyllisyysmallien rekisteröintihakemuksia, malleja, puolijohdetuotteiden piirimalleja, lisäsuojatodistuksia lääkkeille tai muille sellaisille tuotteille, joille on mahdollista saada lisäsuojatodistus, ja kasvinjalostajanoikeuksia;

g) "taitotiedolla" tarkoitetaan sellaisten käytännön tietojen kokonaisuutta, jota ei ole patentoitu ja joka on kokemusten ja kokeilun tulosta ja salaista, olennaista ja yksilöityä; tässä yhteydessä "salaisella" tarkoitetaan, että taitotieto ei ole yleisesti tunnettua eikä helposti saatavilla; "olennaisella" tarkoitetaan, että taitotietoon sisältyy tietoa, joka on välttämätöntä sopimustuotteiden valmistamiseksi tai tarjoamiseksi; "yksilöidyllä" tarkoitetaan, että taitotiedosta on kuvaus, joka on riittävän tarkka todentamaan salaisuuden ja olennaisuuden vaatimusten täyttymisen;

h) "kilpailevilla yrityksillä" tarkoitetaan yrityksiä, jotka kilpailevat merkityksellisillä teknologiamarkkinoilla ja/tai merkityksellisillä tuotemarkkinoilla:

- yritykset kilpailevat "merkityksellisillä teknologiamarkkinoilla", jos yritykset lisensoivat kilpailevia teknologioita (todelliset kilpailijat teknologiamarkkinoilla);

- yritykset kilpailevat "merkityksellisillä tuotemarkkinoilla", jos ne molemmat toimivat merkityksellisillä tuote- ja maantieteellisillä markkinoilla, joilla sopimustuotteita myydään (todelliset kilpailijat tuotemarkkinoilla) tai niillä on realistiset edellytykset toteuttaa tarvittavat lisäinvestoinnit tai vastata muista välttämättömistä vaihtokustannuksista voidakseen tulla merkityksellisille tuote- ja maantieteellisille markkinoille vastauksena suhteellisten hintojen pieneen ja pysyvään nousuun (potentiaaliset kilpailijat tuotemarkkinoilla);

i) "valikoivalla jakelujärjestelmällä" tarkoitetaan jakelujärjestelmää, jossa lisenssinantaja sitoutuu lisensoimaan sopimustuotteiden valmistuksen ja tarjonnan ainoastaan tiettyjen perusteiden mukaan valituille lisenssinsaajille, jotka sitoutuvat olemaan myymättä sopimustuotteita valtuuttamattomille jakelijoille.

2. Käsitteet "yritys", "lisenssinantaja" ja "lisenssinsaaja" kattavat myös niihin sidossuhteessa olevat yritykset.

"Sidossuhteessa olevilla yrityksillä" tarkoitetaan:

a) yrityksiä, joissa sopimuspuolella suoraan tai välillisesti on

i) valtuudet käyttää yli puolta äänimäärästä, tai

ii) valtuudet asettaa enemmän kuin puolet hallintoneuvoston, hallituksen tai yritystä lain mukaan edustavien toimielinten jäsenistä; tai

iii) oikeus johtaa yrityksen liiketoimintaa;

b) yrityksiä, joilla on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet sopimuspuoleen nähden;

c) yrityksiä, joissa b alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet;

d) yrityksiä, joissa sopimuspuolella on yhdessä yhden tai useamman a, b tai c alakohdassa tarkoitetun yrityksen kanssa taikka kahdella tai useammalla viimeksi mainituista yrityksistä yhdessä on a alakohdassa luetellut oikeudet tai toimivalta;

e) yrityksiä, joissa a alakohdassa tarkoitetut oikeudet tai valtuudet on yhdessä

i) sopimuspuolilla tai niihin sidossuhteessa olevilla a-d alakohdassa tarkoitetuilla yrityksillä, tai

ii) yhdellä tai useammalla sopimuspuolella taikka yhdellä tai useammalla niihin sidossuhteessa olevalla a-d alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä ja yhdellä tai useammalla ulkopuolisella osapuolella.

2 artikla

Poikkeus

Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 81 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta kahden yrityksen välisiin teknologiansiirtosopimuksiin sopimustuotteiden valmistamiseksi tai tarjoamiseksi.

Tätä poikkeusta sovelletaan siltä osin kuin näihin sopimuksiin sisältyy 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvia kilpailunrajoituksia. Tätä poikkeusta sovelletaan niin kauan kuin lisensoitua teknologiaa koskeva immateriaalioikeus on voimassa tai sitä ei ole mitätöity tai taitotieto pysyy salaisena, paitsi jos taitotieto tulee yleisesti tunnetuksi lisenssinsaajan toiminnan seurauksena, jolloin poikkeusta sovelletaan sopimuksen voimassaoloajan.

3 artikla

Markkinaosuusrajat

1. Kun teknologiansiirtosopimuksen tehneet yritykset ovat kilpailevia yrityksiä, 2 artiklassa säädettyä poikkeusta sovelletaan sillä edellytyksellä, että osapuolten yhdistetty markkinaosuus ei ylitä 20:tä prosenttia merkityksellisistä teknologia- tai tuotemarkkinoista.

2. Kun teknologiansiirtosopimuksen tehneet yritykset eivät ole kilpailevia yrityksiä, 2 artiklassa säädettyä poikkeusta sovelletaan sillä edellytyksellä, että kummankaan osapuolen markkinaosuus ei ylitä 30:tä prosenttia merkityksellisistä teknologia- ja tuotemarkkinoista.

3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohtaa osapuolen markkinaosuus merkityksellisillä teknologiamarkkinoilla määritellään sen perusteella, missä määrin lisensoitua teknologiaa käytetään merkityksellisillä tuotemarkkinoilla. Lisenssiantajan markkinaosuus merkityksellisillä teknologiamarkkinoilla on lisenssinantajan ja lisenssinsaajien valmistamien tai tarjoamien sopimustuotteiden yhdistetty markkinaosuus merkityksellisillä tuotemarkkinoilla.

4 artikla

Vakavimmat kilpailunrajoitukset

1. Jos sopimuspuolina olevat yritykset ovat kilpailevia yrityksiä, 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta sopimuksiin, joiden tavoitteena on suoraan tai välillisesti, yksin tai yhdessä muiden sopimuspuolten määräysvallassa olevien tekijöiden kanssa:

a) rajoittaa sopimuspuolen mahdollisuuksia määrittää hintansa myytäessä tuotteita kolmansille;

b) rajoittaa tuotantoa tai myyntiä lukuun ottamatta sopimustuotteiden tuotantoa koskevia rajoituksia, jotka on asetettu lisenssinsaajalle muussa kuin vastavuoroisessa sopimuksessa;

c) jakaa markkinat tai asiakkaat lukuun ottamatta

i) lisenssinsaajalle muussa kuin vastavuoroisessa sopimuksessa asetettua velvollisuutta käyttää lisensoitua teknologiaa ainoastaan yhdellä tai useammalla teknisellä käyttöalalla taikka yksillä tai useammilla tuotemarkkinoilla;

ii) vaatimusta, jonka mukaan lisenssinsaaja valmistaa tai tarjoaa sopimustuotteita ainoastaan omaan käyttöönsä, mukaan luettuna sopimustuotteiden myynti lisenssinsaajan omien tuotteiden varaosina;

d) rajoittaa lisenssinsaajan mahdollisuuksia käyttää omaa teknologiaansa tai rajoittaa sopimuspuolten mahdollisuuksia tehdä tutkimus- ja kehitystyötä, jollei jälkimmäinen rajoitus ole välttämätön, jotta estettäisiin lisensoidun taitotiedon paljastaminen kolmansille.

2. Jos sopimuspuolina olevat yritykset eivät ole kilpailevia yrityksiä, 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta sopimuksiin, joiden tavoitteena on suoraan tai välillisesti, yksin tai yhdessä muiden sopimuspuolten määräysvallassa olevien tekijöiden kanssa:

a) rajoittaa sopimuspuolen mahdollisuuksia määrittää hintansa myytäessä tuotteita kolmansille rajoittamatta kuitenkaan toimittajan mahdollisuutta asettaa enimmäismyyntihinta tai suositella myyntihintaa, edellyttäen, että se ei johda kiinteään tai vähimmäismyyntihintaan jonkin sopimuspuolen käyttämän painostuksen tai tarjoamien kannustimien vuoksi;

b) rajoittaa alueita tai asiakkaita, joille lisenssinsaaja voi myydä sopimustuotteita, lukuun ottamatta:

i) myynnin rajoittamista lisenssinantajalle varatulle yksinmyyntialueelle tai yksinoikeuteen perustuvalle asiakasryhmälle;

ii) aktiivisen myynnin rajoittamista lisenssinantajan toiselle lisenssinsaajalle myöntämälle yksinmyyntialueelle tai yksinoikeuteen perustuvalle asiakasryhmälle;

iii) vaatimusta, jonka mukaan lisenssinsaaja valmistaa tai tarjoaa sopimustuotteita ainoastaan omaan käyttöönsä, mukaan luettuna sopimustuotteiden myynti lisenssinsaajan omien tuotteiden varaosina;

iv) kaupan tukkuportaassa toimivan lisenssinsaajan loppukäyttäjille suuntautuvan myynnin rajoittamista;

v) valikoivan jakelujärjestelmän jäsenten myynnin rajoittamista valtuuttamattomille jakelijoille;

c) rajoittaa vähittäisportaassa toimivan valikoivaan jakelujärjestelmään kuuluvan lisenssinsaajan aktiivista tai passiivista myyntiä loppukäyttäjille; tämä ei kuitenkaan rajoita mahdollisuutta kieltää järjestelmän jäsentä toimimasta valtuuttamattomassa liikkeessä.

5 artikla

Ehdot

1. Edellä 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta seuraaviin teknologiansiirtosopimuksiin sisältyviin velvoitteisiin:

a) lisenssinsaajalle asetettu suora tai välillinen velvoite myöntää lisenssinantajalle tai lisenssinantajan nimeämälle kolmannelle osapuolelle yksinoikeudellisen käyttöluvan lisensoituun teknologiaan tekemiinsä selvästi eroteltaviin parannuksiin tai sen uusiin käyttösovelluksiin;

b) lisenssinsaajalle asetettu suora tai välillinen velvoite siirtää lisenssinantajalle tai lisenssinantajan nimeämälle kolmannelle osapuolelle kokonaisuudessaan tai osittain oikeudet lisensoituun teknologiaan tehtyihin parannuksiin tai sen uusiin käyttösovelluksiin;

c) suora tai välillinen velvoite olla kiistämättä lisenssinantajalla yhteismarkkinoilla olevien immateriaalioikeuksien pätevyyttä taikka niiden salaisuutta tai olennaisuutta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta irtisanoa teknologiansiirtosopimus, jos lisenssinsaaja kiistää lisensoitujen immateriaalioikeuksien pätevyyden taikka salaisuuden tai olennaisuuden.

2. Edellä 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta kilpailevien yritysten välisessä muussa kuin vastavuoroisessa teknologiansiirtosopimuksessa asetettuihin suoriin tai välillisiin velvoitteisiin, jotka rajoittavat lisenssinsaajan harjoittamaa sopimustuotteiden tuotantoa.

3. Jos sopimuspuolina olevat yritykset eivät ole kilpailevia yrityksiä, 2 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta suoraan tai välilliseen velvoitteeseen, jolla rajoitetaan lisenssinsaajan mahdollisuuksia käyttää omaa teknologiaansa tai sopimuspuolten mahdollisuuksia tehdä tutkimus- ja kehitystyötä, jollei jälkimmäinen rajoitus ole välttämätön, jotta estettäisiin lisensoidun taitotiedon paljastaminen kolmansille.

6 artikla

Asetuksen soveltamisesta johtuvan edun peruuttaminen

1. Komissio voi asetuksen (EY) N:o 1/2003 29 artiklan mukaisesti peruuttaa tämän asetuksen soveltamisesta johtuvan edun, jos se toteaa, että jossakin erityisessä tapauksessa teknologiansiirtosopimuksella, johon tätä asetusta sovelletaan, on vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa määrättyjen edellytysten kanssa, ja erityisesti jos

a) kolmansien osapuolten teknologian pääsy markkinoille rajoittuu, esimerkiksi seurauksena samankaltaisten rajoittavien sopimusten, joissa kielletään lisenssinsaajia käyttämästä kolmansien osapuolten teknologiaa, rinnakkaisten verkostojen yhdistyneestä vaikutuksesta;

b) potentiaalisten lisenssinsaajien pääsy markkinoille rajoittuu, esimerkiksi seurauksena samankaltaisten rajoittavien sopimusten, joissa kielletään lisenssinantajia myöntämästä lisenssejä muille lisenssinsaajille, rinnakkaisten verkostojen yhdistyneestä vaikutuksesta;

c) osapuolet eivät käytä lisensoitua teknologiaa ja tähän ei ole objektiivisesti pätevää syytä.

2. Jos 2 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvalla teknologiansiirtosopimuksella on yksittäisessä tapauksessa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisten edellytysten kanssa ristiriidassa olevia vaikutuksia jäsenvaltion alueella tai sellaisella osalla siitä, joka täyttää kaikki erillisten maantieteellisten markkinoiden tunnuspiirteet, kyseisen jäsenvaltion kilpailuviranomainen voi peruuttaa tämän asetuksen soveltamisesta johtuvan edun tällä alueella samoin perustein kuin 1 kohdassa säädetään.

7 artikla

Asetuksen soveltamatta jättäminen

1. Asetuksen N:o 19/65/ETY 1 a artiklan nojalla samankaltaisten teknologiansiirtosopimusten rinnakkaisten verkostojen kattaessa yli 50 prosenttia merkityksellisistä markkinoista komissio voi säätää asetuksella, että tätä asetusta ei sovelleta teknologiansiirtosopimuksiin, jotka sisältävät erityisiä kyseisiin markkinoihin liittyviä rajoituksia.

2. Edellä 1 kohdan mukaista asetusta ei sovelleta ennen kuin kuuden kuukauden kuluttua sen antamisesta.

8 artikla

Markkinaosuusrajojen soveltaminen

1. Edellä 3 artiklassa säädettyjä markkinaosuusrajoja sovellettaessa noudatetaan seuraavia sääntöjä:

a) markkinaosuus lasketaan markkinoilla toteutuneen myynnin arvon pohjalta; jos myynnin arvosta ei ole saatavissa tietoja, asianomaisen yrityksen markkinaosuuden määrittämisessä voidaan käyttää arvioita, jotka perustuvat muihin markkinoita koskeviin luotettaviin tietoihin, mukaan lukien markkinoilla toteutuneet myyntimäärät;

b) markkinaosuus lasketaan edellistä kalenterivuotta koskevien tietojen perusteella;

c) edellä 1 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen yritysten markkinaosuus jaetaan tasan niiden yritysten kesken, joilla on 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet.

2. Jos 3 artiklan 1 kohdassa tai 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 20 prosenttia tai 30 prosenttia mutta myöhemmin nousee kyseisten tasojen yläpuolelle ylittämättä kuitenkaan 25:tä tai 35:tä prosenttia, 2 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu kaksi peräkkäistä kalenterivuotta sen vuoden jälkeen, jolloin 20 tai 30 prosentin markkinaosuusraja ylittyi ensimmäisen kerran.

3. Jos 3 artiklan 1 kohdassa tai 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu markkinaosuus on alun perin enintään 20 prosenttia tai 30 prosenttia mutta myöhemmin nousee yli 25 tai 35 prosentin, 2 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltaminen jatkuu yhden kalenterivuoden ajan sen vuoden jälkeen, jolloin 25 prosentin tai 35 prosentin markkinaosuusraja ylittyi ensimmäisen kerran.

4. Edellä 2 ja 3 kohdan mukaista etua ei saa yhdistää siten, että kahden kalenterivuoden jakso ylittyy.

9 artikla

Siirtymäkausi

1. Asetus (EY) N:o 240/96 kumotaan 1 päivästä toukokuuta 2004 alkaen.

2. Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa määrättyä kieltoa ei sovelleta 1 päivän toukokuuta 2004 ja 31 päivän lokakuuta 2005 välisenä aikana 30 päivänä huhtikuuta 2004 jo voimassa olleisiin sopimuksiin, jotka eivät täytä tämän asetuksen mukaisia poikkeuksen edellytyksiä mutta jotka täyttivät asetuksen (EY) N:o 240/96 mukaiset edellytykset 30 päivänä huhtikuuta 2004.

10 artikla

Asetuksen voimassaoloaika

Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 2004.

Sitä sovelletaan 30 päivään huhtikuuta 2014.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä, ...

(1) EYVL 36, 6.3.1965, s. 533/65.

(2) EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.

(3) EUVL C 235, 1.10.2003, s. 10.

(4) EYVL L 31, 9.2.1996, s. 2.

(5) KOM(2001) 786 lopullinen, 20.12.2002.

Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta teknologiansiirtosopimuksiin

I JOHDANTO

1. Näissä suuntaviivoissa asetetaan periaatteet, joita sovelletaan teknologiansiirtosopimusten arvioimiseen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan nojalla. Teknologiansiirtosopimukset koskevat teknologian lisensointia eli järjestelyä, jossa lisenssinantaja sallii lisenssinsaajan käyttää lisensoitua teknologiaa tavaroiden tai palvelujen valmistamiseen tai tarjoamiseen, kuten EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimusten ryhmiin annetussa komission asetuksessa (EY) N:o .../2004 (jäljempänä "TSRPA")(1) on määritelty.

2. Suuntaviivojen tarkoituksena on antaa ohjeita yhtäältä TSRPA:n soveltamisesta ja toisaalta 81 artiklan soveltamisesta sellaisiin teknologiansiirtosopimuksiin, jotka eivät kuulu TSRPA:n soveltamisalaan. Suuntaviivat eivät rajoita EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mahdollista rinnakkaista soveltamista lisenssisopimuksiin. Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltaminen yksittäispoikkeuksena tai ryhmäpoikkeuksena ei estä 82 artiklan soveltamista(2).

3. Suuntaviivoissa esitettyjä vaatimuksia sovellettaessa on otettava huomioon kuhunkin yksittäistapaukseen liittyvät olosuhteet. Niiden mekaaninen soveltaminen ei siis tule kysymykseen. Kukin tapaus on arvioitava siihen liittyvien tosiseikkojen perusteella, ja suuntaviivoja on sovellettava järkevästi ja joustavasti. Komissio tarkkailee TSRPA:n ja suuntaviivojen täytäntöönpanoa ja arvioi mahdollisten muutosten tarvetta.

4. Nämä suuntaviivat eivät rajoita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tulevaisuudessa antamia tulkintoja 81 artiklasta.

II YLEISET PERIAATTEET

1. Perustamissopimuksen 81 artikla ja immateriaalioikeudet

5. Perustamissopimuksen 81 artiklan yleisenä tavoitteena on suojella markkinoilla käytävää kilpailua kuluttajien hyvinvoinnin edistämiseksi ja voimavarojen kohdentamiseksi tehokkaasti. Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa kielletään sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat ja yritysten yhteenliittymien päätökset(3), jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan(4) ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua(5). Poikkeuksena tähän sääntöön 81 artiklan 3 kohdassa määrätään, että 81 artiklan 1 kohdan kieltoa ei tarvitse soveltaa sopimuksiin, jotka osaltaan tehostavat tuotantoa tai tuotteiden jakelua taikka edistävät teknistä tai taloudellista kehitystä jättäen kuluttajille kohtuullisen osuuden näin saatavasta hyödystä asettamatta rajoituksia, jotka eivät ole välttämättömiä mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi, ja antamatta kyseisille yrityksille mahdollisuutta poistaa kilpailua merkittävältä osalta kysymyksessä olevia tuotteita.

6. Immateriaalioikeuksia koskevassa lainsäädännössä annetaan patentin, tekijänoikeuden, mallioikeuden, tavaramerkin tai muun lailla suojellun oikeuden haltijalle yksinoikeus henkiseen omaisuuteensa. Immateriaalioikeuden haltijalla on immateriaalioikeuksista annetun lainsäädännön nojalla oikeus estää henkisen omaisuuden luvaton käyttö sekä hyödyntää sitä esimerkiksi myöntämällä lisenssejä kolmansille osapuolille. Kun haltija tai joku muu hänen suostumuksellaan on saattanut ETA:n markkinoille tavaran, johon liittyy immateriaalioikeuksia, immateriaalioikeudet sammuvat sikäli, että haltija ei voi enää käyttää oikeuttaan tavaran myynnin valvomiseen(6). Lisenssinantajalla ei ole laillisesti suojattua oikeutta estää lisenssinsaajia tai lisensoitua teknologiaa sisältävän tavaran ostajia myymästä sitä. Toisaalta suojatun teoksen jäljennösten myyminen ei johda teoksen esittämisoikeuksien, vuokrausoikeudet mukaan luettuina, sammumiseen(7). Oikeuksien sammumisen periaate on immateriaalioikeuksien perustarkoituksen mukainen, sillä niillä pyritään takaamaan haltijan oikeus estää muita hyödyntämästä haltijan henkistä omaisuutta ilman tämän suostumusta.

7. Vaikka immateriaalioikeuksia koskevassa lainsäädännössä myönnetään yksinomaiset käyttöoikeudet, se ei merkitse sitä, ettei kilpailulainsäädäntöä voitaisi soveltaa immateriaalioikeuksiin. Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa voidaan soveltaa sopimuksiin(8), joissa lisenssinhaltija myöntää toiselle yritykselle luvan hyödyntää immateriaalioikeuksiaan. Se ei myöskään merkitse sitä, että immateriaalioikeudet olisivat ristiriidassa yhteisön kilpailusääntöjen kanssa. Molemmilla säännöstöillä on nimittäin samat perustavoitteet eli kuluttajien hyvinvoinnin edistäminen ja voimavarojen kohdentaminen tehokkaasti. Innovaatiotoiminta on olennainen ja dynaaminen osa avointa ja kilpailuhenkistä markkinataloutta. Immateriaalioikeudet edistävät dynaamista kilpailua kannustamalla yrityksiä investoimaan uusien tai parannettujen tuotteiden ja prosessien kehittelyyn. Niin tekee myös kilpailu, joka kannustaa yrityksiä innovointiin. Näin ollen sekä immateriaalioikeuksia että kilpailua tarvitaan innovaatiotoiminnan edistämiseksi ja sen kilpailuhenkisen hyödyntämisen varmistamiseksi.

8. Perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisessa arviossa ei keskitytä pelkästään jälkitilanteeseen, jossa yksinoikeus saattaa vähentää kilpailua markkinoilla. Jotta dynaaminen kilpailu ei vähentyisi, on muistettava, että immateriaalioikeuksien luominen edellyttää yleensä merkittäviä investointeja ja on siten usein riskialtis hanke. Monilla immateriaalioikeuksilla on vain vähän kaupallista arvoa. Innovaation kehittäjien mahdollisuuksia hyödyntää arvokkaaksi osoittautuneita immateriaalioikeuksia ei siten saisi kohtuuttomasti rajoittaa, jotta innovaation houkuttelevuus säilyisi.

9. Arvioidessaan lisenssisopimuksia 81 artiklan nojalla komissio soveltaa immateriaalioikeuksiin periaatteessa samaa analyysimenetelmää kuin mihin tahansa muuhun omaisuuteen. Menetelmän joustavuuden ansiosta komissio voi ottaa asianmukaisesti huomioon teknologian lisensoinnin dynaamiset puolet. Tämä merkitsee erityisesti sitä, ettei immateriaalioikeuksien ja lisenssisopimusten sinänsä oleteta aiheuttavan kilpailuongelmia. Lisenssisopimukset voivat olla sellaisia, että ne eivät rajoita kilpailua ja saavat aikaan pelkästään kilpailua edistävää tehokkuutta. Toisaalta rajoittavatkin lisenssisopimukset saavat usein aikaan kilpailua edistävää tehokkuutta, joka on arvioitava 81 artiklan 3 kohdan nojalla ja suhteutettava näistä rajoittavista sopimuksista kilpailulle aiheutuviin kielteisiin vaikutuksiin(9).

2. Perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamista koskevat yleiset puitteet

10. Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa sovelletaan sekä sopimuspuolten välisiin kilpailunrajoituksiin että sopimuspuolten tai jonkun sopimuspuolen ja kolmansien välisiin kilpailunrajoituksiin. Kilpailunrajoitukset voivat olla joko tarkoitukseltaan tai vaikutukseltaan kilpailua rajoittavia. Kilpailua rajoittava tarkoitus merkitsee sitä, että rajoitus on sellaisenaan kilpailua rajoittava. Tällaisten rajoitusten oletetaan yhteisön kilpailusäännöillä tavoiteltujen päämäärien perusteella vaikuttavan kielteisesti kilpailuun, ja niiden osalta on siten tarpeetonta osoittaa todellisia vaikutuksia markkinoihin sovellettaessa 81 artiklan 1 kohtaa(10). Myöskään 81 artiklan 3 kohdan ehdot eivät todennäköisesti täyty, kun kyseessä on rajoittava tarkoitus. Sen arvioiminen, onko sopimuksen tarkoituksena rajoittaa kilpailua, perustuu tiettyihin tekijöihin. Niitä ovat ennen kaikkea sopimuksen sisältö ja sen objektiiviset tavoitteet. Lisäksi voi olla tarpeen harkita yhteyttä, jossa sitä sovelletaan (tai aiotaan soveltaa), sekä sopimuspuolten käytännön menettelytapoja ja käyttäytymistä markkinoilla(11). Sopimuksen käytännön täytäntöönpanotapa voi paljastaa rajoittavan tarkoituksen silloinkin, kun muodollisessa sopimuksessa ei ole selvästi tähän viittaavaa ehtoa. Todisteet sopimuspuolten subjektiivisesta aikomuksesta rajoittaa kilpailua ovat keskeinen tekijä, mutta eivät välttämätön ehto. Lisenssisopimusten osalta komissio katsoo, että TSRPA:n 4 artiklaan sisältyvän vakavimpien kilpailunrajoitusten luettelon kattamat rajoitukset ovat nimenomaan tarkoitukseltaan rajoittavia.

11. Jotta lisenssisopimuksia voidaan pitää vaikutukseltaan kilpailua rajoittavina, niiden on voitava vaikuttaa kilpailuun siinä määrin, että asianomaisilla markkinoilla vallitseviin hintoihin, tuotantoon, innovaatiotoimintaan tai tuotteiden ja palvelujen valikoimaan tai laatuun voidaan olettaa melko todennäköisesti kohdistuvan kielteisiä vaikutuksia. Kilpailuun kohdistuvien todennäköisten kielteisten vaikutusten on oltava tuntuvia(12). Kilpailua rajoittavia vaikutuksia esiintyy todennäköisesti, kun vähintään yhdellä sopimuspuolella on ennestään tai se saa jonkinasteista markkinavoimaa ja kun sopimuksella edistetään tämän markkinavoiman syntymistä, ylläpitämistä tai vahvistumista tai mahdollistetaan tilanne, jossa sopimuspuolet voivat hyödyntää tällaista markkinavoimaa. Markkinavoimalla tarkoitetaan kykyä pitää hinnat kilpailukykyisen tason yläpuolella tai tuotanto kilpailukykyisen tason alapuolella tuotannon määrän, tuotteiden laadun tai valikoiman taikka innovaatiotoiminnan osalta huomattavan pitkän ajan.

12. Lisenssisopimukset voivat edistää markkinavoiman syntymistä, ylläpitämistä tai vahvistumista rajoittamalla sopimuspuolten välistä kilpailua tai rajoittamalla kilpailua kolmansien osapuolten kanssa. Kilpailulle aiheutuvia todennäköisiä kielteisiä vaikutuksia arvioitaessa on otettava huomioon hintaan ja tuotantoon kohdistuvien vaikutusten lisäksi myös mahdolliset kielteiset vaikutukset innovaatiotoimintaan. Lisenssisopimukset, joilla on tuntuva kielteinen vaikutus sopimuspuolten tai kolmansien osapuolten innovaatiotoimintaan, ovat 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sopimuksia.

13. Sopimusten rajoittavien vaikutusten arvioiminen edellyttää yleensä merkityksellisten markkinoiden määrittelyä sekä muun muassa asianomaisten tuotteiden ja teknologioiden luonteen, sopimuspuolten markkina-aseman, kilpailijoiden markkina-aseman, ostajien markkina-aseman, potentiaalisten kilpailijoiden olemassaolon ja markkinoille pääsyn esteiden tarkastelua ja arviointia.

14. Sitä, rajoittaako lisenssisopimus kilpailua, on arvioitava todellisissa olosuhteissa, joissa kilpailua esiintyisi ilman rajoittavaksi oletettua sopimusta(13). Arviota tehtäessä on otettava huomioon oletetusti rajoittavan sopimuksen todennäköiset vaikutukset teknologioiden väliseen kilpailuun (kilpailu kilpailevia teknologioita käyttävien yritysten välillä) ja teknologian sisäiseen kilpailuun (kilpailu samaa teknologiaa käyttävien yritysten välillä)(14). Sopimuksen vaikutukset kilpailulle saadaan selville vastaamalla seuraaviin kahteen kysymykseen:

a) Rajoittaako sopimus todellista tai mahdollista kilpailua, jota esiintyisi, ellei lisenssiä olisi myönnetty? Jos vastaus on myönteinen, sopimus kuuluu useimmiten 81 artiklan 1 kohdan piiriin, sillä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvat vaikutukset saattavat olla tuntuvat. Kun esimerkiksi kaksi eri jäsenvaltioihin sijoittautunutta yritystä tekee kilpailevia teknologioita koskevan ristikkäisen lisenssisopimuksen ja sitoutuu olemaan myymättä tuotteitaan toisen kotimarkkinoilla, sopimus rajoittaa aiemmin esiintynyttä (mahdollista) kilpailua. Vastaavasti jos lisenssinantaja kieltää lisenssinsaajiaan käyttämästä kilpailevia teknologioita ja tämä vaatimus sulkee markkinoilta kolmansien osapuolten teknologioita, sopimus rajoittaa todellista tai mahdollista kilpailua, jota esiintyisi, ellei sopimusta olisi tehty.

b) Rajoittaako sopimus kilpailua, jota esiintyisi, ellei sopimukseen sisältyisi oletetusti kilpailua rajoittavia ehtoja? Kysymys edellyttää sen arvioimista, onko rajoitus sopimuksen tekemisen objektiivinen edellytys. Jos vastaus on myönteinen, sopimus ja siihen sisältyvät rajoitukset eivät rajoita kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Arvion pohjana käytetään objektiivisia sopimuspuoliin liittymättömiä seikkoja eikä sopimuspuolten esittämiä subjektiivisia näkemyksiä tai niiden ominaisuuksia. Kysymys ei ole siitä, olisivatko sopimuspuolet suostuneet omassa erityistilanteessaan tekemään vähemmän rajoittavan sopimuksen vaan siitä, olisiko yritysten välinen vähemmän rajoittava sopimus vastaavissa olosuhteissa ollut mahdollinen, kun otetaan huomioon sopimuksen luonne ja markkinoiden ominaispiirteet. Esimerkiksi keskenään kilpailemattomien osapuolten väliseen sopimukseen sisältyvät alueelliset rajoitukset voivat jäädä 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle, jos rajoitukset ovat objektiivisesti katsottuna tarpeellisia uusille markkinoille pääsyä varten. Väite, jonka mukaan toimittaja olisi voinut turvautua toiminnan vertikaaliseen yhdentämiseen, ellei rajoitusta olisi asetettu, ei riitä. Päätös vertikaalisesta yhdentämisestä riippuu monenlaisista monimutkaisista taloudellisista tekijöistä, joista osa liittyy asianomaisen yrityksen sisäiseen tilanteeseen. Jos yritys valitsee mieluummin yhteistyön kuin vertikaalisen yhdentämisen, se on joka tapauksessa yleensä merkki siitä, että vertikaalinen yhdentäminen ei ole ollut toteuttamiskelpoinen vaihtoehto.

15. Lisenssisopimukset eivät kuitenkaan aiheuta vain kilpailua rajoittavia vaikutuksia, vaan ne voivat myös edistää kilpailua merkittävästi. Lisenssisopimukset voivat edistää innovaatiotoimintaa, koska innovaation kehittäjät voivat saada keksinnöstään voittoa, jolla katetaan ainakin osa tutkimus- ja kehityskustannuksista. Lisenssisopimukset voivat johtaa myös teknologian levitykseen, minkä ansiosta lisenssinsaajan tuotantokustannukset vähenevät tai uusien tai parannettujen tuotteiden valmistaminen tulee mahdolliseksi. Lisenssinsaajan saamat tehokkuusedut syntyvät yleensä siitä, kun lisenssinantajan teknologia yhdistetään lisenssinsaajan omaisuuteen ja teknologiaan. Tällainen toisiaan täydentävien omaisuuserien yhdistäminen voi johtaa sellaiseen kustannus- tai tuotantokokoonpanoon, joka ei muuten olisi mahdollinen. Esimerkiksi lisenssinantajan tarjoaman paremman teknologian yhdistäminen lisenssinsaajan tehokkaampiin tuotanto- tai jakeluresursseihin voi vähentää tuotantokustannuksia tai johtaa korkealaatuisemman tuotteen valmistamiseen.

16. Lisenssisopimusten kilpailua edistävät vaikutukset on suhteutettava kilpailua rajoittaviin vaikutuksiin 81 artiklan 3 kohdan puitteissa. Kun kaikki 81 artiklan 3 kohdan neljä vaatimusta täyttyvät, kilpailua rajoittava lisenssisopimus on pätevä ja toteuttamiskelpoinen, eikä tämä edellytä ennakolta tehtyä päätöstä(15). Vakavimmat kilpailunrajoitukset täyttävät 81 artiklan 3 kohdan edellytykset vain erittäin harvoin. Yleensä (ainakin) toinen 81 artiklan 3 kohdan kahdesta ensimmäisestä ehdosta jää toteutumatta tällaisissa sopimuksissa. Ne eivät yleensä luo objektiivista taloudellista hyötyä tai hyötyä kuluttajille. Tämäntyyppiset sopimukset eivät myöskään yleensä läpäise kolmannen ehdon mukaista välttämättömyystestiä. Jos esimerkiksi kaksi kilpailijaa antaa toisilleen luvan käyttää toistensa teknologiaa ja jos sopimuksessa rajoitetaan kyseisen teknologian avulla valmistettujen tuotteiden hinnoittelua tai tuotantoa, seurauksena on yleensä tuotannon väheneminen ja voimavarojen kohdentaminen väärin sekä korkeammat kuluttajahinnat. Valmistettavien tuotteiden hinnan ja tuotannon rajoittaminen ei ole välttämätöntä, jotta saavutettaisiin mahdolliset tehokkuusedut siitä, että kummankin kilpailijan käytettävissä on kaksi teknologiaa.

3. Markkinoiden määritelmä

17. Komission lähestymistapa merkityksellisten markkinoiden määrittelyyn on vahvistettu sen antamissa markkinoiden määritelmää koskevissa suuntaviivoissa(16). Näissä suuntaviivoissa käsitellään vain niitä markkinoiden määrittelyyn liittyviä seikkoja, joilla on erityistä merkitystä teknologian lisensoinnin kannalta.

18. Teknologia on tekijä, joka sisällytetään joko tuotteeseen tai tuotantoprosessiin. Teknologian lisensointi voi siten vaikuttaa kilpailuun sekä tuotannontekijä- että tuotemarkkinoilla. Kilpailevia tuotteita myyvien osapuolten välinen sopimus, johon sisältyy kyseisten tuotteiden valmistukseen käytettävän teknologian ristikkäinen lisensointi, voi rajoittaa kilpailua kyseisillä tuotemarkkinoilla. Se voi myös rajoittaa kilpailua teknologiamarkkinoilla ja mahdollisesti myös muilla tuotannontekijämarkkinoilla. Jotta lisenssisopimusten vaikutukset kilpailuun voidaan arvioida, merkityksellisten tavara- ja palvelumarkkinoiden (tuotemarkkinat) sekä teknologiamarkkinoiden määrittely voi olla tarpeen(17). TSRPA:n 3 artiklassa käytetyllä "tuotemarkkinoiden" käsitteellä tarkoitetaan merkityksellisiä tavara- ja palvelumarkkinoita sekä niiden maantieteellisessä että tuotteeseen liittyvässä ulottuvuudessa. Kuten TSRPA:n 1 artiklan 1 kohdan h alakohdassa on selvästi todettu, termiä käytetään pelkästään erottamaan merkitykselliset tavara- ja palvelumarkkinat merkityksellisistä teknologiamarkkinoista.

19. Tuotemarkkinat käsittävät erityisesti lopputuotteet ja välituotteet, joihin sisältyy lisensoitua teknologiaa, ja niiden korvikkeet.

20. Teknologiamarkkinat muodostuvat lisensoidusta teknologiasta ja sen korvikkeista eli muusta teknologiasta, jota asiakkaat voisivat käyttää korvaavana teknologiana. Teknologiamarkkinat määritellään käyttäen samoja menetelmiä kuin tuotemarkkinoita määriteltäessä. Lähtökohtana on osapuolten markkinoima teknologia, jonka pohjalta arvioidaan muut teknologiat, joihin asiakkaat voisivat vaihtaa reagoidakseen suhteellisten hintojen eli rojaltien pieneen mutta pysyvään korotukseen.

21. Kun merkitykselliset markkinat on määritelty, voidaan laskea kunkin markkinoilla toimivan kilpailijan markkinaosuus, jolla ilmaistaan markkinatoimijoiden suhteellinen markkina-asema. Teknologiamarkkinoilla yksi tapa on laskea markkinaosuudet kunkin teknologian osuutena rojalteina saaduista lisenssituloista. Tämä vastaa yksittäisen teknologian osuutta lisensoitujen kilpailevien tekniikoiden markkinoista. Toinen vaihtoehto, jota käytetään TSRPA:n 3 artiklan 3 kohdassa, on laskea osuus teknologiamarkkinoista lisensoitua teknologiaa sisältävien tuotteiden myynnin perusteella myöhemmän tuotantovaiheen markkinoilla. Tässä tapauksessa verrataan kaikkien tuotteiden myyntiä riippumatta siitä, sisältyykö niihin lisensoitua teknologiaa. TSRPA:n 3 artiklan 3 kohdan lähtökohtana on tavanomainen käytäntö(18) sikäli kun siinä otetaan huomioon teknologiat, joita käytetään (vain) sisäiseen tuotantoon. Teknologiamarkkinoiden kohdalla 3 artiklan 3 kohdan mukaista lähestymistapaa pidetään joka tapauksessa perusteltuna. Lähestymistapa osoittaakin yleensä hyvin teknologian vahvuuden. Ensinnäkin se kattaa mahdollisen kilpailun niiden yritysten taholta, jotka käyttävät omaa teknologiaa ja jotka todennäköisesti aloittavat teknologian lisensoinnin, jos lisenssien hintoihin tulee pieni mutta pysyvä korotus. Toiseksi niissäkin tapauksissa, joissa muut teknologian omistajat tuskin aikovat lisensoida teknologiaansa, lisenssinantajalla ei välttämättä ole markkinavoimaa teknologiamarkkinoilla, vaikka se saisikin suuren osan lisenssituloista. Jos myöhemmän tuotantovaiheen tuotemarkkinoilla esiintyy kilpailua, tämän tason kilpailu voi rajoittaa lisenssinantajan asemaa. Rojaltien nousu aiemmassa markkinavaiheessa vaikuttaa lisenssinsaajalle aiheutuviin kustannuksiin heikentäen tämän kilpailukykyä ja aiheuttaen myynnin vähenemistä. Markkinaosuuteen, joka teknologialla on tuotemarkkinoilla, sisältyy myös tämä tekijä, ja se onkin siten yleensä hyvä osoitus lisenssinantajan markkina-asemasta. TSRPA:ssa määritellyn poikkeusjärjestelmän soveltamisalaan kuulumattomissa yksittäisissä tapauksissa voi kuitenkin olla tarpeen soveltaa molempia kuvattuja lähestymistapoja, jotta lisenssinantajan markkina-asema saadaan määriteltyä täsmällisesti.

22. Tietyt lisenssisopimukset voivat vaikuttaa innovaatiotoimintaan. Tällaisia vaikutuksia arvioitaessa komissio tarkastelee kuitenkin yleensä vain sopimuksen vaikutusta kilpailuun olemassa olevilla tuote- ja teknologiamarkkinoilla(19). Näillä markkinoilla käytävään kilpailuun voidaan vaikuttaa sopimuksilla, jotka viivästyttävät senhetkiset tuotteet ajan mittaan korvaavien paranneltujen tai uusien tuotteiden saattamista markkinoille. Tällaisessa tapauksessa innovaatiotoiminta voi aiheuttaa kilpailua, joka on otettava huomioon arvioitaessa sopimuksen vaikutuksia tuotemarkkinoihin ja teknologiamarkkinoihin. Joissakin harvoissa tapauksissa innovaatiomarkkinoiden määrittely voi kuitenkin olla hyödyllistä ja tarpeellista. Näin on erityisesti silloin, kun sopimus vaikuttaa innovaatiotoimintaan, jonka tavoitteena on luoda uusia tuotteita, ja kun tutkimus- ja kehityskeskusten nimeäminen on mahdollista varhaisessa vaiheessa(20). Tällaisissa tapauksissa voidaan arvioida, jääkö sopimuksen tekemisen jälkeen vielä tarpeeksi kilpailevia tutkimus- ja kehityskeskuksia, niin että tehokas innovaatiotoimintaa koskeva kilpailutilanne säilyy.

4. Keskenään kilpailevien ja kilpailemattomien yritysten erottaminen

23. Yleisesti ottaen kilpailijoiden väliset sopimukset aiheuttavat suuremman vaaran kilpailulle markkinoilla kuin sellaisten yritysten väliset sopimukset, jotka eivät kilpaile keskenään. Samaa teknologiaa hyödyntävien yritysten välinen kilpailu (teknologian sisäinen kilpailu) on kuitenkin merkittävä täydentävä tekijä kilpailevia teknologioita käyttävien yritysten väliseen kilpailuun (teknologioiden välinen kilpailu). Teknologian sisäinen kilpailu voi esimerkiksi johtaa siihen, että kyseistä teknologiaa hyödyntävien tuotteiden hinnat laskevat, mistä voi aiheutua paitsi suoria ja välittömiä hyötyjä tuotteiden kuluttajille, myös lisää kilpailua kilpailevia teknologioita käyttävien yritysten välille. Lisensoinnin yhteydessä on myös otettava huomioon, että lisenssinsaajat myyvät omaa tuotettaan. Ne eivät jälleenmyy toisen yrityksen toimittamaa tuotetta. Mahdollisuudet tuotteiden erilaisuuteen ja laatuun perustuvalle kilpailulle lisenssinsaajien välillä voivat siis olla suuremmat kuin tuotteiden jälleenmyyntiä koskevien vertikaalisten sopimusten yhteydessä.

24. Jotta sopimuspuolten välinen kilpailusuhde voidaan määritellä, on tutkittava, olisivatko sopimuspuolet olleet todellisia tai mahdollisia kilpailijoita ilman sopimusta. Jos sopimuspuolet eivät ilman sopimusta olisi olleet todellisia tai mahdollisia kilpailijoita millään merkityksellisillä markkinoilla, niiden katsotaan olevan keskenään kilpailemattomia yrityksiä. Jos toisaalta lisenssinantaja ja lisenssinsaaja toimivat molemmat samoilla tuotemarkkinoilla tai teknologiamarkkinoilla, ne ovat todellisia kilpailijoita kyseisillä markkinoilla. Sopimuspuolia pidetään mahdollisina kilpailijoina tuotemarkkinoilla, jos ne olisivat todennäköisesti ilman sopimusta tehneet tarvittavat lisäinvestoinnit päästäkseen merkityksellisille markkinoille, jos tuotteen hinnoissa olisi tapahtunut pieni mutta pysyvä korotus. Sopimuspuolten katsotaan todennäköisesti olevan mahdollisia kilpailijoita tuotemarkkinoilla esimerkiksi silloin, kun lisenssinsaaja valmistaa tuotteita joillakin maantieteellisillä markkinoilla omaa teknologiaansa hyödyntäen ja alkaa valmistaa tuotteita toisilla maantieteellisillä markkinoilla kilpailevaa teknologiaa hyödyntäen. Tällaisessa tilanteessa lisenssinsaaja olisi todennäköisesti voinut päästä toisille markkinoille omaa teknologiaansa käyttäen, ellei markkinoille pääsyn esteenä ole objektiivisia tekijöitä. Sopimuspuolia pidetään mahdollisina kilpailijoina teknologiamarkkinoilla, jos ne omistavat korvattavia teknologioita, vaikka kyseisessä tapauksessa lisenssinsaaja ei lisensoisikaan omaa teknologiaansa edellyttäen, että se todennäköisesti tekisi niin reagoidakseen pieneen mutta pysyvään teknologian hintojen korotukseen.

25. Jos sopimuspuolet omistavat teknologioita, jotka estävät yksipuolisesti tai vastavuoroisesti toisen teknologian käytön, sopimuspuolia ei pidetä kilpailijoina teknologiamarkkinoilla. Teknologia on yksipuolisesti estävää, jos sitä ei voida hyödyntää loukkaamatta toista teknologiaa koskevia oikeuksia. Tällainen tilanne on esimerkiksi silloin, kun yksi patentti kattaa parannuksen, joka on tehty toisen patentin kattamaan teknologiaan. Tällöin parannuspatentin hyödyntäminen edellyttää, että haltijalla on myös peruspatenttia koskeva lisenssi. Vastavuoroinen estäminen merkitsee sitä, ettei kumpaakaan teknologiaa voi käyttää loukkaamatta toista teknologiaa koskevia oikeuksia ja että haltijoilla on siten oltava toisiltaan saadut poikkeusluvat tai lisenssit. Arvioidessaan toisen teknologian käytön estävän suhteen olemassaoloa komissio luottaa objektiivisiin tosiseikkoihin sopimuspuolten subjektiivisten näkemysten sijasta. Komissio katsoo, että teknisesti korvattavissa olevien teknologioiden haltijat ovat potentiaalisia kilpailijoita teknologiamarkkinoilla, elleivät sopimuspuolet toimita vakuuttavia todisteita teknologian käytön estämisestä. Erityisen vakuuttavia todisteita tarvitaan silloin, kun kyseessä on vastavuoroinen käytön estäminen. Asianmukaiseksi todistusaineistoksi katsotaan tuomioistuimen lopulliset päätökset asiassa sekä riippumattomien asiantuntijoiden lausunnot. Viimeksi mainittujen kohdalla komissio tutkii erityisen tarkasti, miten asiantuntijat on valittu.

26. Joissakin tilanteissa voi myös olla mahdollista päätellä, että vaikka lisenssinantaja ja lisenssinsaaja tuottavat kilpailevia tuotteita, ne eivät ole merkityksellisillä tuotemarkkinoilla ja merkityksellisillä teknologiamarkkinoilla kilpailijoita, sillä lisensoitu teknologia edustaa niin mullistavaa innovaatiota, että lisenssinsaajan käyttämä teknologia on vanhentunut tai menettänyt kilpailukykynsä. Näissä tapauksissa lisenssinantajan teknologia joko luo uudet markkinat tai sulkee lisenssinsaajan teknologian markkinoiden ulkopuolelle. Useinkaan tällaista johtopäätöstä ei kuitenkaan voida tehdä sopimuksen tekoajankohtana. Aiemman teknologian vanhentuminen tai kilpailukyvyn menetys huomataan tavallisesti vasta sitten, kun teknologia tai sitä sisältävät tuotteet ovat olleet kuluttajien käytössä jonkin aikaa. Kun esimerkiksi CD-teknologia kehitettiin ja CD-soittimet ja -levyt saatettiin markkinoille, ei ollut varmaa, että tämä uusi teknologia korvaisi LP-teknologian. Se kävi ilmeiseksi vasta joitakin vuosia myöhemmin. Sopimuspuolia pidetäänkin kilpailijoina, jos sopimuksen tekohetkellä ei ole selvää, että lisenssinsaajan teknologia on vanhentunutta tai kilpailukyvytöntä. Koska sekä 81 artiklan 1 kohtaa että 81 artiklan 3 kohtaa on sovellettava sopimukseen liittyvien todellisten olosuhteiden perusteella, tosiseikkojen konkreettiset muutokset vaikuttavat arvioon. Näin ollen sopimuspuolten välisen suhteen luokitus muuttuu, jos lisenssinsaajan teknologia osoittautuu myöhemmässä vaiheessa vanhentuneeksi tai kilpailukyvyttömäksi markkinoilla.

III RYHMÄPOIKKEUSASETUKSEN SOVELTAMINEN

1. Ryhmäpoikkeuksen vaikutukset

27. Teknologiansiirtosopimuksille, jotka täyttävät TSRPA:ssa asetetut ehdot, myönnetään 81 artiklan 1 kohdan sisältämää kieltoa koskeva ryhmäpoikkeus. Ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan kuuluvat sopimukset ovat laillisesti päteviä ja lainvoimaisia. Tällaiset sopimukset voidaan kieltää vain tulevan soveltamisen osalta ja siten, että komissio tai jäsenvaltion kilpailuviranomainen peruuttaa ryhmäpoikkeuksen virallisesti. Kansalliset tuomioistuimet eivät voi yksityisoikeudellisissa oikeudenkäynneissä pitää ryhmäpoikkeukseen kuuluvia sopimuksia epäpätevinä kilpailuun liittyvistä syistä.

28. Rajoittavien teknologiansiirtosopimusten ryhmille myönnettävät ryhmäpoikkeukset perustuvat olettamukseen, että tällaiset sopimukset täyttävät 81 artiklan 3 kohdassa asetetut neljä vaatimusta. Näin ollen oletetaan, että sopimuksista syntyy taloudellisia tehokkuusetuja, että sopimuksiin sisältyvät rajoitukset ovat välttämättömiä näiden tehokkuusetujen saavuttamiseksi, että kuluttajat kyseisillä markkinoilla saavat kohtuullisen osuuden tästä hyödystä ja että sopimukset eivät anna näille yrityksille mahdollisuutta poistaa kilpailua merkittävältä osalta kysymyksessä olevia tuotteita. Markkinaosuusrajoilla (3 artikla), vakavimpia rajoituksia koskevilla luetteloilla (4 artikla) ja ehdoilla (5 artikla) pyritään varmistamaan, että ryhmäpoikkeus myönnetään vain sopimuksille, joiden voidaan kohtuullisesti olettaa täyttävän 81 artiklan 3 kohdan neljä vaatimusta.

29. Useimmat teknologiansiirtosopimukset eivät rajoita kilpailua 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Useissa tapauksissa, joista osa mainitaan jäljempänä IV jaksossa, yksittäiset lisenssisopimukset eivät kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska ne joko eivät rajoita kilpailua lainkaan tai koska kilpailu ei rajoitu merkittävästi.(21) Mikäli tällaiset sopimukset kuuluvat joka tapauksessa TSRPA:n soveltamisalaan, ei ole tarpeen tutkia niiden kuulumista 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.(22)

30. Ryhmäpoikkeuksen soveltamisalan ulkopuolella on syytä tutkia, kuuluuko yksittäinen sopimus 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja jos kuuluu, täyttyvätkö 81 artiklan 3 kohdassa asetetut edellytykset. Ryhmäpoikkeuksen ulkopuolelle jäävien teknologiansiirtosopimusten ei voida olettaa rikkovan 81 artiklan määräyksiä. Varsinkaan se, että sopimuspuolten markkinaosuudet ylittävät TSRPA:n 3 artiklassa asetetut markkinaosuusrajat, ei yksistään synnytä olettamusta lainvastaisuudesta. Kyseiset sopimukset saattavat olla luonteeltaan sellaisia, että ne eivät rajoita kilpailua, tai ne voivat olla kilpailua rajoittavia, mutta 81 artiklan 3 kohdan vaatimusten mukaisia. Ryhmäpoikkeuksen soveltamatta jättäminen merkitsee vain sitä, että sopimus on arvioitava tapauskohtaisesti. Sopimuksen voidaan yleensä olettaa olevan kielletty 81 artiklan nojalla vain, jos siihen sisältyy vakavimpia kilpailunrajoituksia.

2. Ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisala ja kesto

2.1 Kahden osapuolen väliset sopimukset

31. TSRPA:n 2 artiklan 1 kohdan mukaan asetus kattaa "kahden yrityksen väliset" teknologiansiirtosopimukset. Useamman kuin kahden yrityksen väliset teknologiansiirtosopimukset eivät kuulu TSRPA:n soveltamisalaan. Ratkaiseva tekijä kahdenvälisten ja monenvälisten sopimusten erottamisessa on se, onko sopimus solmittu kahden vai useamman osapuolen välillä.

32. Kahden osapuolen välillä tehdyt sopimukset kuuluvat TSRPA:n soveltamisalaan, vaikka sopimuksessa asetettaisiinkin useampia kaupan portaita koskevia ehtoja. TSRPA:ta sovelletaan esimerkiksi lisenssisopimukseen, joka koskee tuotantovaiheen lisäksi myös jakeluvaihetta ja jossa määritellään vaatimukset, jotka lisenssinsaajan on asetettava tai jotka lisenssinsaaja voi asettaa lisenssillä valmistetun tuotteen jälleenmyyjille(23).

33. Useamman kuin kahden osapuolen välillä tehdyt lisenssisopimukset aiheuttavat usein samoja ongelmia kuin kahden osapuolen välillä solmitut samankaltaiset sopimukset. Arvioidessaan tapauskohtaisesti lisenssisopimuksia, jotka ovat samankaltaisia kuin ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan kuuluvat sopimukset mutta joissa on osapuolina useampia kuin kaksi yritystä, komissio soveltaa vastaavalla tavalla TSRPA:ssa asetettuja periaatteita. Useamman kuin kahden yrityksen välisiä sopimuksia, joille olisi myönnetty ryhmäpoikkeus, jos ne olisivat olleet vain kahden yrityksen välisiä sopimuksia, kohdellaan siis periaatteessa samalla tavalla kuin jos ne kuuluisivat ryhmäpoikkeuksen piiriin.

2.2 Sopimuksen kohteena olevien tuotteiden valmistamista tai tarjoamista koskevat sopimukset

34. Asetuksen 2 artiklasta seuraa, että TSRPA kattaa lisenssisopimukset, jos ne koskevat "sopimustuotteiden" eli tuotteiden, jotka sisältävät lisensoitua teknologiaa tai jotka on valmistettu sen avulla, "valmistamista tai tarjoamista". TSRPA ei kata teknologioiden yhdistämistä (ns. pooling). Teknologioiden yhdistämisellä tarkoitetaan sopimusta, jossa kaksi tai useammat osapuolet sopivat teknologioidensa yhdistämisestä ja niiden lisensoimisesta yhtenä pakettina. Teknologioiden yhdistämisellä tarkoitetaan myös järjestelyjä, joiden puitteissa kaksi tai useammat yritykset sopivat, että kolmas osapuoli saa lisenssin teknologiapakettiin ja oikeuden myöntää siihen lisenssejä. Teknologioiden yhdistämistä käsitellään jäljempänä IV.4 jaksossa. TSRPA:ta ei sovelleta myöskään sopimuksiin, joiden mukaan lisenssinantaja on valtuuttanut lisenssinsaajan myöntämään kolmansille lisenssinantajan teknologian hyödyntämiseen oikeuttavia alilisenssejä. Vastaavasti komissio soveltaa TSRPA:ssa ja näissä suuntaviivoissa määritettyjä periaatteita kyseisiin lisenssinantajan ja lisenssinsaajan välisiin "päälisenssisopimuksiin". Lisenssinsaajan ja alilisenssien haltijoiden väliset sopimukset kuuluvat TSRPA:n soveltamisalaan.

35. TSRPA:ta ei sovelleta lisenssisopimuksiin, mukaan lukien ristikkäiseen lisensointiin liittyvät sopimukset, joilla pyritään estämään toisen sopimuspuolen vetoaminen immateriaalioikeuksiinsa tavoitteena estää toista sopimuspuolta hyödyntämästä omaa teknologiaansa (lisenssiin liittyvistä vaatimuksista luopumista koskeva sopimus). Sitä ei sovelleta myöskään sopimuksiin, joilla pyritään yksinomaan ratkaisemaan vaateet, joiden mukaan sopimuspuolen immateriaalioikeudet rikkovat toisen sopimuspuolen immateriaalioikeuksia tai päinvastoin (sovittelusopimukset). Kummassakaan tapauksessa sopimusta ei ole tehty sopimushyödykkeiden tuotantoa tai tarjoamista varten. Näitä sopimuksia käsitellään jäljempänä IV.3 jaksossa.

36. "Sopimustuote" käsittää lisensoitua teknologiaa hyödyntäen tuotetut tavarat tai tarjotut palvelut. Tämä toteutuu, kun lisensoitua teknologiaa käytetään tuotantoprosessissa tai kun se on erottamaton osa tuotetta itseään. "Lisensoitua teknologiaa sisältävillä tuotteilla" tarkoitetaan näissä suuntaviivoissa molempia tapauksia. TSRPA:ta sovelletaan kaikkiin tapauksiin, joissa teknologia lisensoidaan tavaroiden ja palvelujen tuottamista varten, mukaan luettuina lisenssinantajan tekemät alihankintasopimukset(24).

37. Alihankinta on järjestely, jossa lisenssinantaja antaa teknologian käyttöluvan lisenssinsaajalle, joka sitoutuu valmistamaan yksinomaan lisenssinantajalle tiettyjä tuotteita kyseistä teknologiaa käyttäen. Alihankintaan voi sisältyä myös laitteita, jotka lisenssinantaja toimittaa käytettäväksi sopimuksen kohteena olevien tavaroiden ja palvelujen tuotantoon. Viimeksi mainittu alihankintatapaus kuuluu TSRPA:n soveltamisalaan, jos sopimuksen ensisijaisena aiheena on lisensoitu teknologia eivätkä toimitetut laitteet.

38. Alihankintasopimukset eivät yleensä kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos lisensoitu teknologia tai toimitetut laitteet ovat välttämättömiä sopimuksen kohteena olevien tavaroiden ja palvelujen tuottamiselle. Sinällään ei ole kyse kilpailun rajoittamisesta, kun yritys ulkoistaa tuotannon toiselle yritykselle ja velvoittaa alihankkijan käyttämään lisensoitua teknologiaa vain sopimuksen kohteena olevien tavaroiden ja palvelujen tuottamiseen ja toimittamaan kyseiset tavarat ja palvelut yksinomaan lisenssinantajalle. Velvoite toimittaa tavarat tai palvelut yksinomaan lisenssinantajalle on alihankintasopimuksen olennainen osa eikä se rajoita asiakkaiden toimintaa TSRPA:ssa tarkoitetulla tavalla. Velvoitteen voidaan todeta olevan tarpeellinen, jos alihankkija ei voisi ilman sopimusta tuottaa lisenssinantajan tilaamilla ominaisuuksilla varustettua tuotetta.

39. Alihankintasopimukset voivat kuitenkin kuulua 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos niihin liittyy muutakin kuin edellisessä kohdassa kuvattua ulkoistamista. Kilpailuun liittyviä ongelmia voi syntyä esimerkiksi silloin, kun alihankintasopimukset vähentävät alihankkijan kykyä tai halukkuutta innovoida, jos ne sulkevat kolmansia osapuolia markkinoilta tai jos ne helpottavat kilpailunvastaista yhteistyötä markkinoilla. Alihankkijalle asetettuja tutkimus- ja kehitystyön toteuttamista koskevia rajoituksia ja takaisinmyöntämisvelvoitteita käsitellään samoin kuin muiden lisenssisopimusten yhteydessä. Tämä pätee myös kilpailukieltovelvoitteisiin, joilla alihankkijaa kielletään käymästä kauppaa kolmansien osapuolten kanssa sellaisten tuotteiden osalta, joita ei ole valmistettu alihankintasopimuksen osapuolena olevalle lisenssinantajalle, tai sellaisten tekniikoiden osalta, joiden käyttöoikeus ei ole peräisin kyseiseltä lisenssinantajalta. Pelkästään se, että sopimuksen mukainen tuotanto käyttää alihankkijan koko tai melkein koko tuotantokapasiteetin, ei ole osoitus kolmansien osapuolten sulkemisesta markkinoilta, kunhan alihankkijaa ei estetä lisäämästä tuotantokapasiteettiaan.

40. Alihankinta, sellaisena kuin se on määritelty, ei kata tutkimus- ja kehitystyötä koskevaa alihankintaa, jonka puitteissa lisenssinsaaja sitoutuu jatkamaan tutkimus- ja kehitystyötä lisensoidun teknologian kattamalla alalla ja luovuttamaan parannellun teknologiapaketin lisenssinantajalle. Tällaisten sopimusten päätavoitteena on teknologian parantamiseen pyrkivien tutkimus- ja kehityspalvelujen tuottaminen eikä tavaroiden ja palvelujen tuottaminen lisensoidun teknologian avulla. Ne eivät siten kuulu TSRPA:n eivätkä näiden suuntaviivojen soveltamisalaan.

41. TSRPA ja nämä suuntaviivat eivät myöskään kata sopimuksia, joissa teknologian lisensoinnin tarkoituksena on antaa lisenssinsaajalle mahdollisuus suorittaa jatkotutkimusta ja -kehitystä omaan lukuunsa teknologian myöhempää hyödyntämistä varten. TSRPA ja nämä suuntaviivat eivät siis esimerkiksi koske jatkotutkimusprosessissa käytetyn teknologisen tutkimusvälineen lisensointia.

2.3 Teknologiansiirtosopimusten käsite

42. TSRPA ja nämä suuntaviivat koskevat teknologiansiirtosopimuksia. TSRPA:n 1 artiklan 1 kohdan b ja f alakohdan mukaan "teknologia" käsittää patentit ja patenttihakemukset, hyödyllisyysmallit ja hyödyllisyysmallihakemukset, mallioikeudet, kasvinjalostajanoikeudet, puolijohdetuotteiden piirimallit, lisäsuojatodistukset lääkkeille tai muille sellaisille tuotteille, joille on mahdollista saada lisäsuojatodistus, ohjelmistojen tekijänoikeudet ja taitotiedon.

43. Taitotieto on määritelty 1 artiklan 1 kohdan g alakohdassa sellaiseksi käytännön tietojen kokonaisuudeksi, jota ei ole patentoitu ja joka on kokemusten ja kokeilun tulosta ja salaista, olennaista ja yksilöityä. "Salaisella" tarkoitetaan, että taitotieto ei ole yleisesti tunnettua eikä helposti saatavilla. "Olennaisella" tarkoitetaan, että taitotietoon sisältyy lisenssisopimuksen kattamien tuotteiden valmistuksen tai tarjoamisen tai lisenssisopimuksen kattaman prosessin soveltamisen kannalta välttämättömiä tietoja. "Yksilöidyllä" tarkoitetaan, että taitotiedosta on oltava kuvaus, joka on riittävän tarkka todentamaan salaisuuden ja olennaisuuden vaatimusten täyttymisen.

44. "Siirron" käsite edellyttää, että teknologia siirtyy yritykseltä toiselle. Siirtoon liittyy yleensä lisensointi silloin, kun lisenssinantaja antaa lisenssinsaajalle oikeuden käyttää teknologiaa rojaltien maksua vastaan. Tähän voidaan käyttää myös alilisenssiä, jolloin lisenssinsaaja, joka on saanut lisenssinantajalta luvan tähän, myöntää lisenssejä kolmansille osapuolille (alilisenssin saajille) teknologian hyödyntämistä varten. Alilisenssitapauksessa lisenssinantajan ja lisenssinsaajan välinen sopimus ei kuitenkaan kuulu TSRPA:n soveltamisalaan, sillä lisenssiä ei ole myönnetty tavaroiden ja palvelujen tuottamiseen lisensoitua teknologiaa hyödyntäen (ks. edellä 34 kohta).

45. TSRPA:n 1 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan asetus kattaa myös sopimukset, joilla teknologia siirretään, edellyttäen että siirtäjälle jää vastuu immateriaalioikeuksien hyödyntämiseen liittyvistä riskeistä. Näin tapahtuu etenkin silloin, kun siirtämisestä maksettava korvaus riippuu liikevaihdosta, joka teknologian saaneelle osapuolelle kertyy siirrettyä teknologiaa hyödyntäen valmistetuista tai tarjotuista tuotteista, kyseisten valmistettujen tuotteiden määrästä tai teknologiaa hyödyntäen toteutettujen operaatioiden määrästä. Tällaiset siirtosopimukset ovat toimintaperiaatteeltaan lähellä perinteisiä lisenssisopimuksia. Lisenssisopimuksille on yleistä, että lisenssinantajalle maksettava korvaus riippuu siitä, kuinka paljon lisenssinsaaja hyödyntää lisensoitua teknologiaa. Muunlaiset siirtotapaukset eivät kuulu TSRPA:n soveltamisalaan.

46. TSRPA:ta sovelletaan vain sellaisiin sopimuksiin, joiden päätavoitteena on teknologiansiirto eikä tavaroiden ja palvelujen osto taikka muunlaisten immateriaalioikeuksien lisensointi. Tuotteiden ostoon ja myyntiin liittyviä ehtoja sisältävät sopimukset kuuluvat TSRPA:n soveltamisalaan vain sikäli kuin kyseiset ehdot eivät ole sopimuksen päätavoite ja sikäli kuin ne liittyvät suoraan lisensoidun teknologian käyttöön. Tämä on todennäköistä tapauksissa, joissa sidotut tuotteet muodostavat sellaisen koneiston tai tuotantoprosessin, joka on suunniteltu erityisesti lisensoidun teknologian käyttöön tai sen tehokkaaseen hyödyntämiseen. Jos tuote sen sijaan on vain yksi lopputuotteeseen sisältyvä tuotantopanos, on tutkittava tarkasti, onko lisensoitu teknologia sopimuksen pääkohde. Esimerkiksi tapauksissa, joissa lisenssinsaaja valmistaa lopputuotetta jo ennestään jonkin toisen teknologian avulla, lisenssin on parannettava merkittävästi lisenssinsaajan tuotantoprosessia ja ylitettävä lisenssinantajalta ostetun tuotteen arvo. Vaatimus, jonka mukaan sidottujen tuotteiden pitää liittyä suoraan teknologian lisensointiin, merkitsee, että TSRPA ei kata sellaisten tuotteiden ostoa, jotka eivät liity mitenkään lisensoitua teknologiaa hyödyntäviin tuotteisiin. Näin on esimerkiksi silloin, kun sidottua tuotetta ei ole tarkoitettu käytettäväksi lisensoidun tuotteen kanssa, vaan se liittyy toimintaan joillakin toisilla tuotemarkkinoilla.

47. TSRPA kattaa muunlaisten immateriaalioikeuksien, kuten tavaramerkkien ja muiden tekijänoikeuksien kuin ohjelmistojen tekijänoikeuksien lisensoinnin vain sikäli kuin ne liittyvät suoraan lisensoidun teknologian käyttöön eivätkä ole sopimuksen pääkohteena. Tällä edellytyksellä varmistetaan, että muunlaisia immateriaalioikeuksia kattaville sopimuksille myönnetään ryhmäpoikkeus vain niiltä osin kuin näillä muilla immateriaalioikeuksilla taataan lisenssinsaajalle mahdollisuus hyödyntää lisensoitua teknologiaa tehokkaammin. Lisenssinantaja voi esimerkiksi antaa lisenssinsaajalle luvan käyttää tavaramerkkiään lisensoitua teknologiaa sisältävissä tuotteissa. Lisenssinsaaja voi tavaramerkin käyttöoikeuden ansiosta hyödyntää lisensoitua teknologiaa paremmin, kun kuluttajat yhdistävät välittömästi tuotteen ja lisensoidun teknologian ansiosta siihen sisältyvät ominaisuudet. Lisenssinsaajalle asetettu velvollisuus käyttää lisenssinantajan tavaramerkkiä voi myös edistää teknologian levitystä, sillä lisenssinantaja voi siten ilmoittaa olevansa käytetyn teknologian haltija. Jos kuitenkin lisensoidun teknologian arvo lisenssinsaajalle on pieni, koska se käyttää jo ennestään samaa tai hyvin samantapaista teknologiaa ja sopimuksen pääkohteena on tavaramerkki, TSRPA:ta ei voida soveltaa(25).

48. Tekijänoikeuden lisensointia suojellun teoksen tuotannon ja jakelun mahdollistamiseksi eli kopioiden valmistamiseksi jälleenmyyntiä varten pidetään samana asiana kuin teknologian lisensointia. Tällaiset lisenssisopimukset liittyvät tuotteiden valmistukseen ja myyntiin immateriaalioikeuden nojalla, joten niiden katsotaan olevan luonteeltaan samanlaisia kuin teknologiansiirtosopimukset, ja niihin liittyy yleensä samanlaisia ongelmia. Komissio soveltaa näin ollen pääsääntöisesti TSRPA:ssa ja näissä suuntaviivoissa asetettuja periaatteita arvioidessaan 81 artiklan nojalla tekijänoikeuksien lisensointia.

49. Esittämisoikeuksien ja tekijänoikeuksia koskevien muiden oikeuksien lisensointiin katsotaan sen sijaan liittyvän erityyppisiä ongelmia, eikä kyseisenlaisen lisensoinnin arvioiminen näissä suuntaviivoissa esitettyjen periaatteiden pohjalta ole välttämättä tarkoituksenmukaista. Esityksiin liittyvien erilaisten oikeuksien yhteydessä arvo ei synny teoksen kopioiden valmistamisesta ja myynnistä, vaan jokaisesta suojellun teoksen yksittäisestä esittämiskerrasta. Oikeutta voidaan hyödyntää erilaisin keinoin, kuten esittämällä, näyttämällä tai vuokraamalla suojattua materiaalia, esimerkiksi elokuvia, musiikkia tai urheilutapahtumia. Sovellettaessa 81 artiklaa on otettava huomioon teoksen erityislaatu ja tapa, jolla sitä hyödynnetään(26). Komissio ei näin ollen sovella TSRPA:ta ja näitä suuntaviivoja kyseisten muiden oikeuksien lisensointiin.

50. Komissio ei myöskään ulota TSRPA:ssa ja näissä suuntaviivoissa asetettuja periaatteita tavaramerkkien lisensointiin. Tavaramerkkejä lisensoidaan kuitenkin usein tavaroiden ja palvelujen jakelun ja jälleenmyynnin yhteydessä, ja toiminta on yleensä lähempänä jakelusopimuksia kuin teknologian lisensointia. Jos tavaramerkin käyttöoikeus liittyy suoraan tavaroiden ja palvelujen käyttöön, myyntiin tai jälleenmyyntiin eikä ole sopimuksen pääkohteena, lisenssisopimus kuuluu EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin annetun komission asetuksen (EY) N:o 2790/1999 soveltamisalaan(27).

2.4 Kesto

51. Ryhmäpoikkeusta sovelletaan niin kauan kuin lisensoitu immateriaalioikeus ei ole sammunut tai sitä ei ole julistettu pätemättömäksi. Taitotiedon yhteydessä ryhmäpoikkeusta sovelletaan niin kauan kuin lisensoitu taitotieto säilyy salaisena, paitsi jos taitotieto tulee julkisesti tunnetuksi lisenssinsaajan toiminnan tuloksena, jolloin poikkeusta sovelletaan sopimuksen voimassaoloajan (ks. TSRPA:n 2 artikla).

52. Ryhmäpoikkeusta sovelletaan jokaiseen sopimuksen kattamaan lisensoituun immateriaalioikeuteen, ja sen soveltaminen päättyy, kun viimeinen immateriaalioikeus, joka muodostaa "teknologian" TSRPA:n mukaisesti (ks. edellä kohta 42), raukeaa, tulee mitättömäksi tai muuttuu julkiseksi omaisuudeksi.

53. Ryhmäpoikkeuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävien sopimusten arviointi voi olla erilainen riippuen kyseessä olevasta immateriaalioikeudesta ja esimerkiksi siitä, kattaako sopimus peruspatentin vai parannuksen sammuneeseen peruspatenttiin.

2.5 Suhde muihin ryhmäpoikkeusasetuksiin

54. TSRPA kattaa kahden osapuolen väliset sopimukset, jotka koskevat teknologian lisensointia sopimustuotteiden valmistamista tai tarjoamista varten. Teknologiaa voi kuitenkin sisältyä myös muuntyyppisiin sopimuksiin. Lisensoitua teknologiaa hyödyntävät tuotteet myydään lopulta markkinoilla, joten on tarpeen käsitellä TSRPA:n ja perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta erikoistumissopimusten ryhmiin annetun komission asetuksen (EY) N:o 2658/2000(28), 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tutkimus- ja kehityssopimusten ryhmiin annetun komission asetuksen (EY) N:o 2659/2000(29) ja EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin annetun komission asetuksen (EY) N:o 2790/1999(30) välistä suhdetta.

2.5.1 Erikoistumissopimuksista ja T& K-sopimuksista annetut ryhmäpoikkeusasetukset

55. Erikoistumissopimuksista annetun asetuksen 2658/2000 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa todetaan, että asetus kattaa muun muassa yhteistä tuotantoa koskevat sopimukset, joiden perusteella kaksi tai useampi osapuoli sitoutuu tuottamaan yhdessä tiettyjä tuotteita. Asetusta sovelletaan myös määräyksiin, jotka koskevat immateriaalioikeuksien luovuttamista tai käyttöä, edellyttäen että ne eivät sisällä kyseisten sopimusten pääasiallista tavoitetta, mutta liittyvät suoraan niiden soveltamiseen ja ovat sen kannalta välttämättömiä.

56. Kun yritykset perustavat tuotannollisen yhteisyrityksen ja antavat yhteisyritykselle oikeuden hyödyntää teknologiaa, jota käytetään yhteisyrityksen valmistamien tuotteiden tuotantoon, lisensointi kuuluu asetuksen 2658/2000 eikä TSRPA:n soveltamisalaan. Tuotannolliseen yhteisyritykseen liittyvää lisensointia käsitellään vastaavasti yleensä asetuksen 2658/2000 mukaisesti. Jos yhteisyritys kuitenkin lisensoi teknologiaa kolmansille osapuolille, tämä toiminta ei liity yhteisyrityksen tuotantoon eikä siten kuuluu kyseisen asetuksen soveltamisalaan. Tällaiset lisenssisopimukset, joissa yhdistetään sopimuspuolten teknologiat, ovat teknologioiden yhdistämistä (pooling), jota käsitellään jäljempänä IV.4 jaksossa.

57. Tutkimus- ja kehityssopimuksista annettu asetus 2659/2000 kattaa kahden tai useamman yrityksen väliset sopimukset, joiden tarkoituksena on yhteinen tutkimus- ja kehitystyö sekä tämän tutkimus- ja kehitystyön tulosten yhteinen hyödyntäminen. Asetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaan tutkimus- ja kehitystyö tai tulosten hyödyntäminen on yhteistä, jos siihen liittyvät tehtävät suorittaa yhteinen ryhmä, järjestö tai yritys tai kolmas osapuoli osapuolten yhteisestä toimeksiannosta tai jos tehtävät jaetaan osapuolille tutkimukseen, kehittämiseen, tuotantoon tai jakeluun erikoistumisen perusteella, lisensointi mukaan luettuna.

58. Tästä seuraa, että asetus 2659/2000 kattaa sopimuspuolten välisen lisensoinnin ja yhteiseen kokonaisuuteen kuuluvien osapuolten toteuttaman lisensoinnin tutkimus- ja kehityssopimusten yhteydessä. Sopimuspuolet voivat tällaisen sopimuksen yhteydessä myös määritellä ehdot, joiden mukaan lisenssi tutkimus- ja kehityssopimuksen tuloksien voidaan myöntää kolmansille osapuolille. Lisenssin saaneet kolmannet osapuolet eivät kuitenkaan ole tutkimus- ja kehityssopimuksen osapuolia, joten erillinen kolmansien osapuolten kanssa tehty lisenssisopimus ei kuulu asetuksen 2659/2000 soveltamisalaan. Tällaisille lisenssisopimuksille myönnetään ryhmäpoikkeus, jos ne täyttävät TSRPA:ssa asetetut edellytykset.

2.5.2 Vertikaalisista sopimuksista annettu ryhmäpoikkeusasetus

59. Vertikaalisista sopimuksista annettu komission asetus (EY) N:o 2790/1999 kattaa sopimukset, joihin sitoutuneet kaksi yritystä tai useampi yritys toimivat sopimuksen kannalta eri tuotanto- tai jakeluportailla ja jotka koskevat osapuolille asetettuja tiettyjen tavaroiden ja palvelujen ostoon, myyntiin ja jälleenmyyntiin sovellettavia ehtoja. Se kattaa näin ollen toimitus- ja jakelusopimukset(31).

60. Kun otetaan huomioon, että TSRPA kattaa vain kahden osapuolen väliset sopimukset ja että lisenssinsaaja, joka myy lisensoitua teknologiaa sisältäviä tuotteita, on asetuksen 2790/1999 mukaisesti toimittaja, nämä ryhmäpoikkeusasetukset liittyvät varsin läheisesti toisiinsa. Lisenssinantajan ja lisenssinsaajan välinen sopimus kuuluu TSRPA:n soveltamisalaan, kun taas lisenssinsaajan ja ostajien väliset sopimukset kuuluvat asetuksen 2790/1999 ja vertikaalisista rajoituksista annettujen suuntaviivojen(32) soveltamisalaan.

61. TSRPA:n mukaista ryhmäpoikkeusta sovelletaan myös sellaiseen lisenssinantajan ja lisenssinsaajan väliseen sopimukseen, jossa lisenssinsaajalle asetetaan vaatimuksia sen suhteen, miten lisensoitua teknologiaa sisältävää tuotetta on myytävä. Lisenssinsaaja voidaan velvoittaa esimerkiksi luomaan tietynlainen jakelujärjestelmä, kuten yksinjakelujärjestelmä tai valikoiva jakelujärjestelmä. Näiden velvoitteiden täytäntöönpanemiseksi tehtyjen jakelusopimusten on kuitenkin oltava asetuksen 2790/1999 mukaisia, jotta niille voidaan myöntää ryhmäpoikkeus. Lisenssinantaja voi esimerkiksi vaatia lisenssinsaajaa luomaan yksinjakeluun perustuvan järjestelmän erityisten sääntöjen mukaisesti. Asetuksen 2790/1999 4 artiklan b kohdasta seuraa kuitenkin, että jakelijalla on oltava oikeus passiiviseen myyntiin muille yksinjakelualueille.

62. Lisäksi jakelijoilla on periaatteessa oltava oikeus aktiiviseen ja passiiviseen myyntiin alueille, joilla on lisensoidun teknologian avulla omia tuotteitaan valmistavien muiden lisenssinsaajien jakelujärjestelmiä. Asetuksen 2790/1999 kannalta jokainen lisenssinsaaja on erillinen toimittaja. Kyseiseen asetukseen sisältyvän ryhmäpoikkeuksen perusteita voidaan kuitenkin soveltaa myös silloin, kun lisenssinsaajat myyvät lisensoitua teknologiaa sisältävät tuotteet yhteisellä, lisenssinantajalle kuuluvalla merkillä. Kun myytävillä lisensoitua teknologiaa sisältävillä tuotteilla on yhteinen kaupallinen identiteetti, samat tehokkuuteen liittyvät syyt kuin yksittäisessä vertikaalisessa jakelujärjestelmässä voivat perustella samankaltaisten rajoitusten soveltamisen lisenssinsaajien välisiin jakelujärjestelmiin. Tällaisessa tapauksessa komissio tuskin ryhtyisi arvioimaan rajoituksia, jos asetuksen 2790/1999 vaatimukset täyttyvät vastaavasti. Jotta yhteinen kaupallinen identiteetti syntyy, tuotteet on myytävä ja markkinoitava samalla tavaramerkillä, joka parhaiten ilmaisee laatua ja muita kuluttajalle tärkeitä ominaisuuksia. Ei riitä, että tuotteessa on lisenssinsaajan merkin lisäksi lisenssinantajan merkki, josta tämä tunnistetaan lisensoidun teknologian lähteeksi.

3. Ryhmäpoikkeusasetuksen luoma oikeusvarmuus ("safe harbour")

63. TSRPA:n 3 artiklan mukaan kilpailua rajoittaville sopimuksille myönnettävä ryhmäpoikkeus edellyttää tiettyjen markkinaosuusrajojen noudattamista. Näin ryhmäpoikkeuksen soveltamisala rajataan sopimuksiin, joiden voidaan yleensä olettaa täyttävän 81 artiklan 3 kohdassa asetetut edellytykset.

64. Sovellettava raja-arvo riippuu siitä, onko sopimus solmittu kilpailijoiden välillä vai sellaisten yritysten välillä, jotka eivät kilpaile keskenään. Yritykset ovat TSRPA:n mukaan kilpailijoita merkityksellisillä teknologiamarkkinoilla, jos ne lisensoivat kilpailevia teknologioita kolmansille. Mahdollista kilpailua teknologiamarkkinoilla ei ole otettu huomioon markkinaosuusrajojen soveltamisen yhteydessä. Mahdollinen kilpailu teknologiamarkkinoilla otetaan huomioon, kun oikeusvarmuutta ei ole, ja se voi tällöin johtaa sopimuspuolten välisen kilpailusuhteen luokituksen muuttamiseen (ks. erityisesti edellä 24 kohta).

65. Yritykset ovat kilpailijoita tiettyjen tuotteiden osalta, jos molemmat yritykset toimivat niillä merkityksellisillä tuotemarkkinoilla ja maantieteellisillä markkinoilla, joilla lisensoitua teknologiaa sisältäviä tuotteita myydään (todelliset kilpailijat). Niitä pidetään kilpailijoina myös, jos niillä on realistiset edellytykset toteuttaa tarvittavat lisäinvestoinnit tai vastata muista välttämättömistä vaihtamiskustannuksista voidakseen tulla merkityksellisille tuote- ja maantieteellisille markkinoille, jos suhteelliset hinnat nousevat vähän mutta pysyvästi (potentiaaliset kilpailijat).

66. 64 ja 65 kohdasta seuraa, että yritykset eivät ole kilpailijoita TSRPA:ssa tarkoitetulla tavalla, jos lisenssinantaja ei ole todellinen eikä mahdollinen tavarantoimittaja merkityksellisillä markkinoilla eikä lisenssinsaaja, joka jo toimii kyseisillä tuotemarkkinoilla, myönnä lisenssejä kilpailevaan teknologiaan, vaikka se omistaisi kilpailevan teknologian ja hyödyntäisi sitä tuotannossaan. Osapuolista voi kuitenkin myöhemmin tulla kilpailijoita, jos lisenssinsaaja alkaa myöntää lisenssejä teknologiaansa tai jos lisenssinantajasta tulee todellinen tai mahdollinen tavarantoimittaja merkityksellisillä markkinoilla. Lisäksi, kuten 64 kohdassa on todettu, mahdollinen kilpailu teknologiamarkkinoilla otetaan huomioon markkinaosuusrajan ylittyessä.

67. Kilpailijoiden välisten sopimusten osalta markkinaosuusraja on 20 prosenttia ja keskenään kilpailemattomien yritysten välisten sopimusten osalta 30 prosenttia (ks. TSRPA:n 3 artiklan 1 ja 2 kohta. Jos lisenssisopimuksen osapuolina olevat yritykset eivät kilpaile keskenään, sopimus kuuluu ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan, mikäli kummankaan sopimuspuolen markkinaosuus ei ylitä 30:tä prosenttia merkityksellisistä teknologia- ja tuotemarkkinoista. Jos lisenssisopimuksen osapuolina olevat yritykset ovat kilpailijoita, sopimus kuuluu ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan, mikäli sopimuspuolten yhdistetty markkinaosuus ei ylitä 20:tä prosenttia merkityksellisistä teknologia- ja tuotemarkkinoista. Markkinaosuusrajoja sovelletaan sekä teknologiamarkkinoihin että lisensoitua teknologiaa sisältävien tuotteiden markkinoihin. Jos sovellettava markkinaosuusraja ylittyy joillakin merkityksellisillä markkinoilla, ryhmäpoikkeusta ei voida soveltaa kyseisiä merkityksellisiä markkinoita koskevaan sopimukseen.

68. Teknologiamarkkinoiden kohdalla TSRPA:n 3 artiklan 3 kohdasta seuraa, että lisenssinantajan markkinaosuus lasketaan yhdistämällä lisenssinantajan, lisenssinsaajan ja muiden lisenssinantajan teknologiaa sisältäviä tuotteita myyvien lisenssisaajien kokonaismyynti kullakin tuotemarkkinoilla erikseen(33). Jos sopimuspuolet ovat kilpailijoita teknologiamarkkinoilla, lisenssinsaajan teknologiaa sisältävien tuotteiden myynti on lisättävä lisensoitua teknologiaa sisältävien tuotteiden myyntiin. Jos kyseessä on uusi teknologia, johon perustuvaa myyntiä ei vielä ole, markkinaosuudeksi määritellään nolla. Kun myynti alkaa, teknologia alkaa kerätä markkinaosuutta.

69. Tuotemarkkinoiden osalta lisenssinsaajan markkinaosuus lasketaan yhdistämällä lisenssinsaajan lisensoitua teknologiaa sisältävien tuotteiden myynti ja kilpailevien tuotteiden myynti eli lisenssinsaajan kokonaismyynti kyseisillä tuotemarkkinoilla. Jos lisenssinantaja on myös tuotteiden toimittaja asianomaisilla merkityksellisillä markkinoilla, lisenssinantajan myynti kyseisillä tuotemarkkinoilla on myös otettava huomioon. Tuotemarkkinaosuuksia laskettaessa ei kuitenkaan oteta huomioon muiden lisenssinsaajien myyntiä, kun lasketaan lisenssinsaajan ja/tai lisenssinantajan markkinaosuutta.

70. Markkinaosuudet on laskettava käyttäen myynnin arvoa koskevia tietoja, jos tiedot ovat saatavilla. Ne antavat yleensä teknologian asemasta tarkemman kuvan kuin määrää koskevat tiedot. Jos arvoa koskevia tietoja ei kuitenkaan ole saatavilla, voidaan käyttää muita luotettavia markkinatietoja, myynnin määrää koskevat tiedot mukaan luettuina.

71. Seuraavassa on edellä esitettyjen periaatteiden mukaisia esimerkkejä:

Lisensointi sellaisten yritysten välillä, jotka eivät ole kilpailijoita

Esimerkki 1

Yritys A on erikoistunut bioteknologian tuotteiden ja tekniikoiden kehittämiseen ja on kehittänyt uuden Xeran-nimisen tuotteen. Se ei ole Xeranin massatuottaja eikä sillä ole kyseisen tuotteen tuotantovälineitä eikä jakelukanavia. Yritys B on yksi kilpailevien tuotteiden valmistajista, ja nämä tuotteet valmistetaan vapaasti saatavilla olevaa patentoimatonta teknologiaa käyttäen. Vuonna 0 myi 25 miljoonan euron arvosta tuotteita, jotka oli valmistettu vapaasti saatavilla olevaa patentoimatonta teknologiaa käyttäen. Vuonna 1 A myöntää B:lle lisenssin Xeranin tuottamista varten. Kyseisenä vuonna B myy 15 miljoonan euron arvosta vapaasti saatavilla olevalla teknologialla valmistettuja tuotteita ja 15 miljoonan euron arvosta Xerania. Vuonna 2 ja sitä seuraavina vuosina B valmistaa ja myy vain Xerania 40 miljoonan euron arvosta vuosittain. Lisäksi A myöntää vuonna 1 lisenssin C:lle. C ei ole ennen toiminut kyseisillä tuotemarkkinoilla. C valmistaa ja myy ainoastaan Xerania 10 miljoonan euron arvosta vuonna 1 ja 15 miljoonan euron arvosta vuonna 2 ja sitä seuraavina vuosina. Xeranin ja sen korvaavien tuotteiden, joilla B ja C toimivat, kokonaisarvon arvioidaan olevan 200 miljoonaa euroa kunakin vuonna.

Vuonna 1, jolloin lisenssisopimus tehdään, A:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on 0 %, koska se lasketaan Xeranin edellisvuoden kokonaismyynnin perusteella. Vuonna 2 A:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on 12,5 %, mikä vastaa B:n ja C:n edellisvuoden Xeran-tuotantoa. Vuonna 3 ja sitä seuraavina vuosina A:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on 27,5 %, mikä vastaa B:n ja C:n edellisvuoden Xeran-tuotantoa.

Vuonna 1 B:n markkinaosuus tuotemarkkinoilla on 12,5 %, mikä vastaa B:n 25 miljoonan euron liikevaihtoa vuonna 0. Vuonna 2 B:n markkinaosuus on 15 %, koska sen myynti kasvoi 30 miljoonaan euroon vuonna 1. Vuonna 3 ja sitä seuraavina vuosina B:n markkinaosuus on 20 %, koska sen vuosiliikevaihto on 40 miljoonaa euroa. C:n markkinaosuus tuotemarkkinoilla on 0 % vuonna 1, 5 % vuonna 2 ja 7,5 % seuraavina vuosina.

Koska sopimuspuolet eivät kilpaile keskenään ja A:n, B:n ja C:n markkinaosuudet jäävät kunakin vuonna alle 30 prosenttiin, sopimukset kuuluvat TSRPA:n mukaisen oikeusvarmuuden piiriin.

Esimerkki 2

Sama tilanne kuin esimerkissä 1, mutta B ja C toimivat eri maantieteellisillä markkinoilla. Oletetaan, että Xeranin ja sen korvaavien tuotteiden markkinoiden kokonaisarvo on molemmilla markkinoilla vuosittain 100 miljoonaa euroa.

Tässä tapauksessa A:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on laskettava erikseen kummankin maantieteellisen markkina-alueen osalta. Niillä markkinoilla, joilla B toimii, A:n markkinaosuus riippuu B:n Xeran-myynnistä. Koska koko markkinoiden arvon oletetaan tässä esimerkissä olevan 100 miljoonaa euroa eli puolet esimerkin 1 markkinoiden arvosta, A:n markkinaosuus on 0 % vuonna 1, 15 % vuonna 2 ja 40 % seuraavina vuosina. B:n markkinaosuus on 25 % vuonna 1, 30 % vuonna 2 ja 40 % vuonna 3. Vuosina 1 ja 2 sekä A:n että B:n markkinaosuus jää alle 30 %:n raja-arvon. Sen sijaan vuodesta 3 alkaen raja-arvo ylittyy, joten TSRPA:n 8 artiklan 3 kohdan mukaan vuoden 4 jälkeen A:n ja B:n välinen lisenssisopimus ei voi enää hyötyä oikeusvarmuudesta vaan sitä on arvioitava yksittäistapauksena.

Niillä markkinoilla, joilla C toimii, A:n markkinaosuus riippuu C:n Xeran-myynnistä. Teknologiamarkkinoilla A:n markkinaosuus, joka perustuu C:n edellisvuoden myyntiin, on siis 0 % vuonna 1, 10 % vuonna 2 ja 15 % seuraavina vuosina. C:llä on sama markkinaosuus tuotemarkkinoilla: 0 % vuonna 1, 10 % vuonna 2 ja 15 % seuraavina vuosina. A:n ja C:n välinen lisenssisopimus kuuluu siis koko tarkasteluajanjakson ajan oikeusvarmuuden piiriin.

Kilpailijoiden väliset lisenssisopimukset

Esimerkki 1

Yritykset A ja B toimivat erään kemiallisen tuotteen samoilla merkityksellisillä markkinoilla. Molemmilla on patentti erilaisiin teknologioihin, joilla valmistetaan kyseistä tuotetta. Vuonna 1 A ja B tekevät ristikkäisen lisenssisopimuksen, joka oikeuttaa sopimuspuolet käyttämään toistensa teknologiaa. Vuonna 0 A:n ja B:n tuotannossa sovelletaan vain yrityksen omaa teknologiaa, ja A myy tuotetta 15 miljoonan euron arvosta ja B 20 miljoonan euron arvosta. Vuodesta 1 alkaen molemmat käyttävät sekä omaa että toisen sopimuspuolen teknologiaa. A myy vuodesta 1 alkaen omalla teknologiallaan valmistettua tuotetta 10 miljoonalla eurolla ja B:n teknologialla valmistettua tuotetta myös 10 miljoonalla eurolla. B myy vuodesta 1 alkaen omalla teknologiallaan valmistettua tuotetta 15 miljoonalla eurolla ja A:n teknologialla valmistettua tuotetta 10 miljoonalla eurolla. Tuotteen ja sen korvaavien tuotteiden markkinoiden kokonaisarvon arvioidaan olevan vuosittain 100 miljoonaa euroa.

TSRPA:n mukaista lisenssisopimusta arvioitaessa A:n ja B:n markkinaosuudet on laskettava sekä teknologia- että tuotemarkkinoilla. A:n markkinaosuus tuotemarkkinoilla riippuu siitä, kuinka paljon edellisvuonna myytiin tuotetta, jonka A tai B olivat valmistaneet A:n teknologiaa käyttäen. Vuonna 1 A:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on siis 15 %, mikä vastaa sen omaa tuotantoa ja 15 miljoonan euron myyntiä vuonna 0. Vuodesta 2 alkaen A:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on 20 %, mikä vastaa tuotteen 20 miljoonan euron myyntiä, josta A ja B olivat kukin valmistaneet (A:n teknologiaa käyttäen) ja myyneet 10 miljoonan euron arvosta. B:n markkinaosuus teknologiamarkkinoilla on vuonna 1 20 % ja seuraavina vuosina 25 %.

A:n ja B:n markkinaosuudet tuotemarkkinoilla riippuvat siitä, paljonko yritykset ovat myyneet tuotetta edellisvuonna riippumatta siitä, mitä teknologiaa ne ovat käyttäneet. A:n markkinaosuus tuotemarkkinoilla on 15 % vuonna 1 ja 20 % seuraavina vuosina. B:n markkinaosuus tuotemarkkinoilla on 20 % vuonna 1 ja 25 % seuraavina vuosina.

Koska kyseessä on kilpailevien yritysten välinen sopimus, niiden yhdistetty markkinaosuus ei saa teknologia- eikä tuotemarkkinoilla ylittää 20 prosentin raja-arvoa, jotta ne voivat hyötyä oikeusvarmuudesta. Tämä ehto ei selvästikään täyty. Yhdistetty markkinaosuus teknologia- ja tuotemarkkinoilla on 35 % vuonna 1 ja 45 % seuraavina vuosina. Tätä kilpailevien yritysten välistä sopimusta on siis arvioitava yksittäistapauksena.

4. Vakavimmat kilpailunrajoitukset ryhmäpoikkeusasetuksen mukaan

4.1 Yleiset periaatteet

72. TSRPA:n 4 artikla sisältää luettelon vakavimmista kilpailunrajoituksista. Rajoituksen luokittelu vakavimpiin kilpailunrajoituksiin perustuu rajoituksen luonteeseen ja kokemuksiin, jotka osoittavat tällaisten rajoitusten olevan lähes aina kilpailunvastaisia. Yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännön(34) mukaisesti tällainen rajoitus voi johtua sopimukseen sisältyvästä selvästä tavoitteesta tai yksittäisen tapauksen olosuhteista (ks. edellä 10 kohta). Sopimuksen taustalla olevat tosiseikat ja olosuhteet, joissa sopimus pannaan täytäntöön, on mahdollisesti syytä tutkia ennen kuin voidaan tehdä päätös siitä, kuuluuko yksittäinen rajoitus vakavimpiin kilpailunrajoituksiin.

73. Jos teknologiansiirtosopimukseen sisältyy jokin vakavimpiin kilpailunrajoituksiin kuuluva rajoitus, sopimus jää TSRPA:n 4 artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella kokonaisuudessaan ryhmäpoikkeuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Vakavimpia kilpailunrajoituksia ei voida erottaa sopimuksesta. Komissio katsoo lisäksi, että vakavimmat kilpailunrajoitukset täyttävät tapauskohtaisessa arvioinnissa 81 artiklan 3 kohdan neljä edellytystä vain poikkeustapauksissa (ks. edellä 16 kohta).

74. TSRPA:n 4 artiklassa erotellaan kilpailijoiden väliset sopimukset ja sopimukset, joiden osapuolet eivät kilpaile keskenään.

4.2 Kilpailijoiden väliset sopimukset

75. Asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa luetellaan kilpailijoiden väliseen lisensointiin liittyvät vakavimmat kilpailunrajoitukset. TSRPA ei tämän säännöksen mukaan kata sopimuksia, joiden tavoitteena on suoraan tai välillisesti, yksin tai yhdessä muiden sopimuspuolten määräysvallassa olevien tekijöiden kanssa:

a) rajoittaa sopimuspuolen mahdollisuuksia määrittää hintansa myytäessä tuotteita kolmansille;

b) rajoittaa tuotantoa tai myyntiä, lukuun ottamatta sellaisia lisensoitua teknologiaa hyödyntävien tuotteiden tuotantoa koskevia rajoituksia, jotka on asetettu lisenssinsaajalle muussa kuin vastavuoroisessa sopimuksessa;

c) jakaa markkinat tai asiakkaat lukuun ottamatta

i) muuhun kuin vastavuoroiseen sopimukseen sisältyvää velvoitetta, jonka mukaan lisenssinsaaja hyödyntää lisensoitua teknologiaa vain yhdellä tai useammalla teknologian alalla tai yksillä tai useammilla tuotemarkkinoilla, ja

ii) vaatimusta, jonka mukaan lisenssinsaaja valmistaa tai tarjoaa sopimustuotteita ainoastaan omaan käyttöönsä, mukaan luettuna sopimustuotteiden myynti lisenssinsaajan omien tuotteiden varaosina;

d) rajoittaa lisenssinsaajan mahdollisuuksia käyttää omaa teknologiaansa tai rajoittaa sopimuspuolten mahdollisuuksia tehdä tutkimus- ja kehitystyötä, jollei jälkimmäinen rajoitus ole välttämätön, jotta estettäisiin lisensoidun taitotiedon paljastaminen kolmansille.

76. Asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen vakavin kilpailunrajoitus koskee kilpailijoiden välisiä sopimuksia, joiden tavoitteena on vahvistaa kolmansille myytävien tuotteiden hinnat. Kun kilpailijat sopivat keskenään hinnoista, tarkoituksena on kilpailun rajoittaminen. Hinnoista voidaan sopia esimerkiksi suoralla sopimuksella, jossa määritellään tarkasti perittävä hinta, tai hintaluettelolla, jossa asetetaan tietyt sallitut enimmäisalennukset. Se voidaan myös toteuttaa välillisesti asettamalla esteitä sovitusta hintatasosta poikkeamiselle esimerkiksi määräämällä, että rojaltimaksut nousevat, jos tuotteen hinta lasketaan tietyn tason alapuolelle.

77. Hintojen vahvistamista voi esiintyä myös, kun kilpailevia tuotteita myyvät sopimuspuolet lisensoivat ristikkäin kyseisiin tuotteisiin sisältyvät teknologiansa. Jos rojaltit lasketaan yksittäisen tuotteen myynnin pohjalta, rojaltin suuruudella on suora vaikutus tuotteen rajakustannuksiin ja siten myös tuotteen hintaan(35). Kilpailijat voivat siten käyttää rojalteja keinona koordinoida hintoja myöhemmän tuotantovaiheen tuotemarkkinoilla(36). Jos kilpailijat tekevät sopimuksen, jossa määrätään ristikkäisestä lisensoinnista ja lopputuotteen myyntiin perustuvista vastavuoroisista rojaltimaksuista, komissio pitää sopimusta hintojen vahvistamisena, ellei sopimus johda toisiaan täydentävien teknologioiden yhdistämiseen merkittävällä tavalla. Muussa tapauksessa sopimuksella ei ole mitään kilpailua edistävää tarkoitusta, eikä se ole vilpittömässä mielessä tehty lisenssisopimus. Silloin kun sopimus on vilpittömässä mielessä tehty lisenssisopimus, koska se johtaa toisiaan täydentävien teknologioiden yhdistymiseen merkittävällä tavalla, sopimus ei yleensä kuulu 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan, jolloin sille myönnetään ryhmäpoikkeus, ellei 20 prosentin markkinaosuusraja ylity. Komissio katsoo sopimuksen vastaavan hintojen vahvistamista vain, jos on kohtuullista olettaa, että sopimuspuolet olisivat voineet valita vähemmän rajoittavan maksujärjestelmän, kuten kertasuorituksen tai nettorojaltien yksipuolisen maksamisen, ja jos rojaltin suuruus on sellainen, että sillä todennäköisesti on merkittävä vaikutus hintoihin.

78. Asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen vakavin rajoitus kattaa myös sopimukset, joissa rojaltit lasketaan kaikkien tuotteiden myynnin perusteella riippumatta siitä, käytetäänkö niissä lisensoitua teknologiaa. Tällaiset sopimukset kuuluvat myös 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalaan, jonka mukaan lisenssinsaajan mahdollisuuksia käyttää omaa teknologiaansa ei saa rajoittaa (ks. jäljempänä 89 kohta). Tällaiset sopimukset ovat luonteeltaan kilpailua rajoittavia, sillä sopimus nostaa lisenssinsaajan oman kilpailevan teknologian käytöstä aiheutuvia kustannuksia ja rajoittaa ilman sopimusta esiintynyttä kilpailua(37). Tämä pätee sekä vastavuoroisiin että yksipuolisiin sopimuksiin. Sopimus, jossa rojaltit lasketaan kaikkien tuotteiden myynnin perusteella, voi kuitenkin yksittäisessä tapauksessa poikkeuksellisesti täyttää 81 artiklan 3 kohdan edellytykset, jos objektiivisten seikkojen perusteella voidaan todeta, että rajoitus on välttämätön kilpailua edistävän lisensoinnin toteutumiselle. Näin voi olla, jos lisenssinsaajan maksettavaksi kuuluvan rojaltin laskeminen ja valvominen olisi ilman rajoitusta mahdotonta tai kohtuuttoman vaikeaa esimerkiksi siksi, että lisenssinantajan tekniikasta ei jää näkyvää jälkeä lopputuotteeseen eikä toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoisia valvontakeinoja ole olemassa.

79. Asetuksen 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukainen vakavin kilpailunrajoitus koskee myynnin ja tuotannon rajoittamista. Jos kilpailijat sopivat vastavuoroisista tuotannon rajoituksista, sopimus vastaa kartellia. Näin on myös sellaisten sopimusten kohdalla, jotka vähentävät sopimuspuolten halukkuutta laajentaa tuotantoa esimerkiksi siten, että toinen sopimuspuoli velvoitetaan maksamaan toiselle sopimuspuolelle maksuja, jos tietty tuotantomäärä ylittyy.

80. Muissa kuin vastavuoroisissa sopimuksissa lisenssinsaajalle asetetut määrälliset rajoitukset eivät sisälly vakavimpien kilpailunrajoitusten luetteloon, mutta niille ei myöskään myönnetä ryhmäpoikkeusta (ks. TSRPA:n 4 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 artiklan 2 kohta). Näiden artiklojen mukaan sopimus ei ole vastavuoroinen, kun kilpailija saa lisenssin toisen kilpailijan teknologiaan, mutta ei itse myönnä lisenssiä kilpailevaan teknologiaan. Vastaavasti lisenssisopimus on vastavuoroinen, jos kilpailija myöntää teknologiaa koskevan lisenssin toiselle kilpailijalle ja saa kyseiseltä kilpailijalta lisenssin kilpailevaan teknologiaan(38). Vakavimpien rajoitusten luettelosta on jätetty pois vain lisenssinsaajaan kohdistuvat muuhun kuin vastavuoroiseen sopimukseen perustuvat määrälliset rajoitukset. Lisenssinantajaan kohdistuvat rajoitukset, jotka koskevat tuotanto- tai myyntipaikkaa, tuotanto- tai myyntimäärää ja myyntihintaa, sisältyvät vakavimpien rajoitusten luetteloon. Lisenssinsaajaan kohdistuvien määrällisten rajoitusten sallivampi kohtelu perustuu kahteen seuraavaan näkökohtaan: ensinnäkin riski, että sopimus ei ole vilpittömässä mielessä tehty lisenssisopimus, on pienempi, kun rajoitus kohdistuu vain lisenssinsaajaan. Jos lisenssinsaaja suostuu hyväksymään yksipuolisen rajoituksen, sopimus johtaa todennäköisesti todelliseen täydentävien teknologioiden yhdistämiseen tai tehokkuuden lisääntymiseen siten, että lisenssinantajan kehittyneempi teknologia yhdistetään lisenssinsaajan tuotantoresursseihin. Vastavuoroisten sopimusten, joihin sisältyy tuotantorajoituksia, kohdalla on sen sijaan huomattava riski, että sopimuksen tavoitteena ja