Ehdotus neuvoston asetus lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 muuttamisesta /* KOM/2005/0416 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 8.9.2005 KOM(2005) 416 lopullinen Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004, jäljempänä ’perusasetus’, soveltamista menettelyssä, joka koskee neuvoston asetuksella (EY) N:o 2603/2000 tietynlaisen muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa käyttöön otettua lopullista tasoitustullia. | Yleistä Ehdotus tehdään perusasetuksen täytäntöönpanon yhteydessä, ja se perustuu tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyä koskevien vaatimusten mukaisesti. | Nykyiset säännökset ehdotuksen alalla Ehdotuksen alalla ei ole voimassa olevia säännöksiä. | Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssa Ei sovelleta | ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI | Asianomaisten osapuolten kuuleminen | Menettelyn osapuolilla on jo ollut mahdollisuus puolustaa etujaan tutkimuksen aikana perusasetuksen säännösten mukaisesti. | Asiantuntemuksen hankkiminen ja käyttäminen | Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen. | Vaikutusten arviointi Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon. Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta siinä on kattava luettelo edellytyksistä, joita on arvioitava. | EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT | Tiivistelmä ehdotetuista toimista Marraskuussa 2000 antamallaan asetuksella neuvosto otti käyttöön muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa yhteisöön lopullisen tasoitustullin, joka on 41,3 euroa tonnilta. Komissio vastaanotti nopeutettua tarkastelua koskevan pyynnön South Asian Petrochem Limited –yhtiöltä, joka on uusi vientiä harjoittava tuottaja Intiassa Komissio pani vireille nopeutetun tarkastelun 12. tammikuuta 2005 sen määrittämiseksi olisiko, ja missä määrin, South Asian Petrochem Limitedin tuottaman ja yhteisöön viemän polyeteenitereftalaatin tuontiin sovellettava voimassa olevaa tasoitustullia. Tutkimuksessa paljastui tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen olemassaolo. South Asian Petrochem Limitedille vahvistettiin paljouteen perustuva tasoitustulli, joka on 106,5 euroa tonnilta. Neuvoston asetusta (EY) N:o 2603/2000, jolla muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa otetaan käyttöön tasoitustulli, ehdotetaan muutettavaksi siten, että siihen sisällytetään South Asian Petrochem Limitedille vahvistettu paljoustullli ja hyväksytään tarjottu sitoumus. Sen vuoksi ehdotetaan, että neuvosto antaa liitteenä olevan ehdotuksen mukaisen asetuksen, joka olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 11. lokakuuta 2005. | Oikeusperusta Neuvoston asetus (EY) N:o 2026/97, annettu 6 päivänä lokakuuta 1997, muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004. | Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. | Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: | Toimien muoto on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. | Vaatimusta, jonka mukaan yhteisölle, kansallisille hallituksille, alue- ja paikallisviranomaisille, taloudellisille toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen tai hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä, ja sen olisi oltava suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta. | Säädöslajin valinta | Ehdotettu säädöslaji: asetus. | Muut säädöslajit eivät tule kyseeseen seuraavasta syystä: Edellä mainitussa perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista. | TALOUSARVIOVAIKUTUKSET | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. | 1. Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97[1], jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 20 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. AIEMPI MENETTELY (1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000[3] käyttöön lopullisen tasoitustullin muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin, jonka viskositeeettiluku on DIN-standardin (Deutsche Industrienorm) 53728 mukaisesti vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tavallisesti CN-koodiin 3907 60 20, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, tuonnissa. Toimenpiteet toteutettiin paljoustullin muodossa, joka oli 0-41,3 euroa tonnilta yhteistyössä toimineiden yksittäisten intialaisten viejien osalta ja 41,3 euroa tonnilta kaikkien muiden intialaisten viejien osalta. B. TÄMÄNHETKINEN MENETTELY 1. Tarkastelupyyntö (2) Lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio vastaanotti yhdeltä tarkasteltavana olevan tuotteen intialaiselta tuottajalta, South Asian Petrochem Limitediltä, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, pyynnön neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 nopeutetun tarkastelun vireille panemisesta perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti. Pyynnön esittäjä väitti, että se ei ollut etuyhteydessä muihin intialaisiin tarkasteltavana olevan tuotteen viejiin. Se vakuutti myös, ettei se ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisenä tutkimusajanjaksona (eli 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisenä aikana), mutta oli vienyt sitä yhteisöön myöhemmin. 2. Nopeutetun tarkastelun vireillepano (3) Komissio tutki pyynnön esittäjän esittämän näytön ja katsoi sen riittäväksi perusteeksi panna vireille perusasetuksen 20 artiklan säännösten mukainen tarkastelu. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella[4] vireille neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 nopeutetun tarkastelun pyynnön esittäjän osalta. 3. Tarkasteltavana oleva tuote (4) Tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2603/2000 tarkoitettu tuote (ks. 1 kappale). 4. Tutkimusajanjakso (5) Tukia koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2003 ja 30 päivän syyskuuta 2004 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. 5. Asianomaiset osapuolet (6) Komissio ilmoitti virallisesti tutkimuksen vireille panemisesta pyynnön esittäjälle ja Intian viranomaisille. Lisäksi se antoi muille asianomaisille osapuolille tilaisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Komissiolle ei kuitenkaan esitetty näkökantoja eikä kuulemispyyntöjä. (7) Komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen, jonka se palautti asianmukaisesti täytettynä asetetussa määräajassa. Komissio hankki ja tarkasti tutkimuksessa tarvitsemansa tiedot ja teki tarkastuskäynnit pyynnön esittäjän toimitiloihin Kalkutassa ja Haldiassa. C. TARKASTELUN LAAJUUS (8) Komissio tutki samat tukijärjestelmät kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Se selvitti myös, oliko pyynnön esittäjä käyttänyt hyväkseen muita tukijärjestelmiä tai saanut tapauskohtaisia tukia tarkasteltavana olevan tuotteen osalta. D. TUTKIMUKSEN TULOKSET 1. Uuden viejän kelpoisuus (9) Pyynnön esittäjä pystyi tyydyttävällä tavalla osoittamaan, ettei se ollut etuyhteydessä suoraan tai välillisesti sellaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joihin sovelletaan tarkasteltavana olevan tuotteen osalta voimassa olevia tasoitustoimenpiteitä. (10) Tutkimus osoitti todeksi sen, ettei pyynnön esittäjä ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta alkuperäisenä tutkimusajanjaksona eli 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisenä aikana ja että se oli aloittanut viennin yhteisöön tämän ajanjakson jälkeen. Lisäksi pyynnön esittäjää ei muista syistä kuin komission kanssa yhteistyöstä kieltäytymisen johdosta ollut tutkittu yksilöllisesti alkuperäisen tutkimuksen yhteydessä. (11) Näin ollen vahvistetaan, että pyynnön esittäjää olisi pidettävä uutena viejänä. Tämän vuoksi pyynnön esittäjälle olisi määritettävä yksilöllinen tasoitustulli perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti. 2. Tuki (12) Pyynnön esittäjän komission kyselylomakkeessa antamien sekä tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen perusteella tutkittiin seuraavat järjestelmät: - tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS); - vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme);. - vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS) / erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme, SEZS); - tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS); - tuloverosta vapautuksen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme); - West Bengal Incentives Scheme –järjestelmä. 2.1 Alun perin tutkitut, yrityksen käyttämät järjestelmät 2.1.1 Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS) / Erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme, SEZS) a) Oikeusperusta (13) Voimassa oleva EOUS/SEZS-järjestelmä perustuu 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act) nro 22/1992. Tämän lain mukaisesti Intian viranomaiset voivat antaa tiedonantoja, jotka koskevat kauppapolitiikkaa, jota aiemmin kutsuttiin vienti- ja tuontipolitiikaksi ja jota 1 päivästä syyskuuta 2004 on kutsuttu ulkomaankauppapolitiikaksi. Vuodet 2004–2009 käsittävä ulkomaankauppapolitiikkaa koskeva asiakirja, johon sisältyy vuosien 2002–2007 vienti- ja tuontipolitiikka, on merkityksellinen tämän tapauksen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kannalta. Intian viranomaiset ovat lisäksi määritelleet ulkomaankauppapolitiikkaa koskevat menettelyt menettelykäsikirjassa (osa 1), jäljempänä ’HOP I -käsikirja’[5]. (14) Kyseisiä järjestelmiä selostetaan ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan luvussa 6 (EOUS) ja HOP I -käsikirjan luvussa 7 (SEZS). b) Tukikelpoisuus (15) Kaikki yritykset, jotka periaatteessa sitoutuvat viemään koko tavara- tai palvelutuotantonsa - lukuun ottamatta yksinomaan kauppiaina toimivia yrityksiä - voidaan perustaa EOUS- tai SEZS-järjestelmien mukaisesti. Palvelualan ja maatalouden alan yrityksistä poiketen teollisuusyritysten on kuitenkin tehtävä tietty vähimmäismäärä investointeja käyttöomaisuuteen (10 miljoonaa Intian rupeeta) voidakseen saada tukea EOUS-järjestelmästä. c) Käytännön toteutus (16) SEZS-järjestelmä on aiemman vientiteollisuuden vapaa-alueiden järjestelmän (Export Processing Zones Scheme, EPZS) seuraaja. Erityistalousalueet (SEZ) ovat tarkkaan rajattuja tullittomia erityisalueita, joita pidetään ulkomaankauppapolitiikkaa koskevassa asiakirjassa toisen maan alueena kaupan, tullien ja verojen näkökulmasta. Intian viranomaiset ovat hyväksyneet 35 erityistalousaluetta. (17) Vientiin suuntautuneet yksiköt (EOU) taas ovat maantieteellisesti joustavampia ja niitä voidaan perustaa minne tahansa Intiaan. Järjestelmä täydentää SEZS-järjestelmää. (18) Vientiin suuntautuneen yksikön tai erityistalousalueen asemaa koskevassa hakemuksessa on mainittava seuraavien viiden vuoden ajalta tiedot muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, viennin arvioidusta arvosta, tuontitarpeista ja kotimarkkinahankintojen tarpeista. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle toimitettavaan hyväksymisilmoitukseen liitetään asiaa koskevat ehdot. Vientiin suuntautuneen yksikön ja erityistalousalueella sijaitsevan yrityksen asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi viisivuotiskaudeksi. (19) Olennaista kyseisille alueille tai yksiköille on ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan velvoite, jonka mukaan niiden on saavutettava nk. nettovaluutta-ansiot eli viennin kokonaisarvon on viiden vuoden viitekautena oltava suurempi kuin tuontituotteiden kokonaisarvo. (20) Erityistalousalueella olevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja: i) vapautus kaikenlaisten valmistukseen, tuotantoon tai käsittelyyn tarvittavien tai niiden yhteydessä käytettävien tavaroiden (myös tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden) tuontitulleista; ii) vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta; iii) paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen; iv) maksujen palautus kotimaisilta öljy-yhtiöiltä hankitun lämmitysöljyn osalta; v) mahdollisuus myydä osa tuotannosta kotimarkkinoilla niin, että valmiiseen tuotteeseen sovellettavat maksut maksetaan, mikä poikkeaa yleisestä vaatimuksesta, joka edellyttää koko tuotannon viemistä; vi) vapautus viennistä saadusta myyntivoitosta yleensä kannettavasta tuloverosta tuloverolain 10A tai 10B §:n nojalla kymmenen vuoden ajan toiminnan alkamisesta, kuitenkin enintään vuoteen 2010 asti; vii) osakepääoma voi olla 100-prosenttisesti ulkomaisessa omistuksessa. (21) Vaikka järjestelmien edut ovat keskenään verrattavissa, myös tiettyjä eroja on. Esimerkiksi ainoastaan vientiin suuntautunut yksikkö voi saada 50 prosentin alennuksen kotimarkkinamyynnistä kannettavista maksuista, kun taas erityistalousalueilla toimivien yritysten on maksettava ne täysimääräisinä. Vientiin suuntautunut yksikkö voi myydä enintään 50 prosenttia liikevaihtonsa arvosta kotimarkkinoilla alennetuin maksuin. (22) Näiden järjestelmien mukaisesti toimivat yksiköt ovat tullivalvonnassa olevia yksikköjä Intian tullilain 65 §:n mukaisesti. (23) Niillä on oikeudellinen velvoite pitää määrätynmuotoista kirjaa kaikesta tuonnista, kaikkien tuotujen ainesten kulutuksesta ja käytöstä sekä kaikesta toteutuneesta viennistä. Nämä tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille näiden vahvistamin säännöllisin väliajoin (neljännesvuosittain tai vuosittain annettavat toimintakertomukset). (24) Vientiin suuntautuneen yksikön tai erityistalousalueen yksikön ei kuitenkaan missään vaiheessa tarvitse osoittaa tuotujen lähetysten yhteyttä vientiin, muihin yksikköihin tehtäviin siirtoihin, kotimarkkinamyyntiin tai varastoihin (HOP I -käsikirjan kohdat 6.11.2 ja 7.13.2). (25) Kotimarkkinamyynnin lähetysten ja niiden kirjaamisen varmistus perustuu omavastuisuuteen eikä tiettyjä liiketoimia tarvitse etukäteen ilmoittaa. Vientiin suuntautuneen yksikön vientilähetysmenettelyjä valvoo kyseisessä yksikössä pysyvästi toimiva tulli- ja valmisteverovirkailija. Yrityksen on korvattava Intian valtiolle tällaisen pysyvän tullivalvonnasta vastaavan virkailijan palkka. (26) Kaikki erityistalousalueiden yksikköjen toiminta kyseisellä alueella, myös vienti ja tavaroiden jälleentuonti, perustuu omavastuisuuteen, ellei toisin määrätä (HOP I -käsikirjan kohta 7.29). Tulliviranomaiset eivät siis rutiininomaisesti tarkasta erityistalousalueiden yksikköjen vientilähetyksiä. (27) Tässä tapauksessa pyynnön esittäjä käytti vientiin suuntautunutta yksikköä. Koska SEZS-järjestelmää ei käytetty, tässä yhteydessä ei ole tarpeen arvioida, mahdollistaako se tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton. Pyynnön esittäjä käytti vientiin suuntautuneita yksikköjä raaka-aineiden ja tuotantohyödykkeiden tuontiin ilman tuontitulleja, tavaroiden paikalliseen tuotantoon ilman valmisteveroa, myyntiveron palautuksen saamiseksi, lämmitysöljystä maksettujen maksujen palauttamiseksi ja myydäkseen osan kotimarkkinoidensa tuotannosta. Se sai siis kaikki 20 kappaleen i-v kohdassa mainitut edut. Pyynnön esittäjä ei käyttänyt hyväkseen vientiin suuntautuneisiin yksikköihin sovellettavaa vapautusta tuloverosta (ks. jäljempänä 53 kappale). d) EOUS-järjestelmää koskevat päätelmät (28) Vientiin suuntautuneiden yksikköjen saama vapautus kahdesta eri tuontitullista (perustulli ja erityinen lisätulli), liikevaihtoveron palauttaminen ja lämmitysöljystä maksettujen maksujen palauttaminen ovat perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua Intian viranomaisten taloudellista tukea. Valtio luopuu tulosta, joka kannettaisiin, jos järjestelmää ei sovellettaisi, mistä pyynnön esittäjä sai etua perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska sen maksuvalmius parani, kun sen ei tarvinnut maksaa yleensä maksettavia tulleja ja kun se sai liikevaihtoveron palautuksen. (29) Vapautus valmisteverosta ja sitä vastaavasta tuontitullista (erityinen lisätulli) ei kuitenkaan merkitse sitä, että valtio luopuu tuloista, jotka muutoin kannettaisiin. Jos valmisteveroa ja erityistä lisätullia maksettaisiin, niitä voitaisiin käyttää hyvityksinä omia tulevia vero- ja tullimaksuja vastaan nk. CENVAT-järjestelmässä. Kyseiset verot ja tullit eivät siis ole lopullisia. CENVAT-hyvitysten vuoksi lopulliset verot ja tullit kannetaan ainoastaan lisäarvosta, ei tuotantopanoksista. (30) Näin ollen ainoastaan vapautus perustullista ja erityisestä lisätullista, liikevaihtoveron palautus sekä lämmitysöljystä maksettavien maksujen palautus ovat perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitettua tukea. Ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Vientiin suuntautuneen yksikön vientitavoite, josta säädetään ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdassa 6.1, on etujen saamisen olennainen edellytys. (31) Näitä järjestelmiä ei myöskään voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan tarkoittamana sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Ne eivät ole perusasetuksen liitteessä I olevan h ja i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukaisia. (32) Jos liikevaihtoveron palautusta ja tuontitullista vapauttamista hyödynnetään tuotantohyödykkeiden ostamisessa, tämä jo itsessään on sallittuja tullinpalautusjärjestelmiä koskevien sääntöjen vastaista, koska kyseisiä hyödykkeitä ei kuluteta tuotantoprosessissa, kuten liitteessä I olevassa h alakohdassa (liikevaihtoveron palautus) ja i alakohdassa (tuontitullien peruuttaminen) edellytetään. (33) Myös muiden järjestelmästä saatavien etujen suhteen todettiin lisäksi, että Intian viranomaisilla ei ole käytössä tehokasta tarkastusjärjestelmää tai -menettelyä, jolla voitaisiin varmistaa, onko vientituotteen tuotannossa kulutettu tulleitta hankittuja tuotantopanoksia tai tuotantopanoksia, joihin sovelletaan liikevaihtoveron palautusta tai lämmitysöljystä maksettujen maksujen palautusta ja missä määrin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). (34) Vientiin suuntautunut yksikkö voi myydä huomattavia määriä tuotannostaan kotimarkkinoilla, jopa 50 prosenttia vuotuisesta liikevaihdostaan. Laissa ei näin ollen ole velvoitetta viedä kaikki valmistuksen tuloksena olevat tuotteet. Lisäksi varmennuksen omavastuisuuden vuoksi kyseistä kotimarkkinakauppaa ei ohjaa tai valvo valtion virkailija. Vientiin suuntautuneen yksikön tullivalvonnassa olevat toimitilat ovat ainakin osittain Intian viranomaisten fyysisen valvonnan ulkopuolella. Tämä korostaa kuitenkin muiden valvontaan liittyvien tekijöiden merkitystä. Erityisesti tullittomien tuotantopanosten ja tuloksena olevien vientituotteiden yhteyden säilyttämisen valvonta on tärkeää tullinpalautusjärjestelmän tarkastusjärjestelmässä. (35) Muiden valvontatoimien osalta muistutettakoon, että kuten edellä 24 kappaleessa mainitaan, vientiin suuntautuneella yksiköllä ei missään vaiheessa ole oikeudellista velvoitetta osoittaa kaikkien tuotujen lähetysten ja vastaavan tuloksena olevan tuotteen toimitusten välisiä yhteyksiä. Tällainen valvonta olisi kuitenkin ainoa tapa, jolla Intian viranomaiset voisivat saada riittävät tiedot tuotantopanosten lopullisista käyttötarkoituksista voidakseen varmistaa, että vapautus tullista, liikevaihtoveron palautus ja lämmitysöljystä maksettavien maksujen palautus ei ole suurempi kuin vientituotannon tuotantopanosten arvo. Itsearviointiin perustuvat kuukausittaiset kotimarkkinamyynnin veroilmoitukset, joita Intian viranomaiset tietyin väliajoin arvioivat, eivät ole riittäviä valvonnan kannalta. Myöskään yritysten sisäiset järjestelmät, jollaisten pitämiseen ei ole oikeudellista velvoitetta ulkomaankauppapolitiikkaa koskevassa asiakirjassa, esimerkiksi eräkirjanpitojärjestelmä, eivät voi korvata tullinpalautusjärjestelmän valvontaa. Lisäksi tullinpalautusjärjestelmien valvonnan suunnittelun ja täytäntöönpanon pitäisi olla viranomaisten tehtävä eikä tällaisen tietojärjestelmän perustamista pitäisi jättää kunkin asianomaisen yrityksen johdon harkinnan varaan. Tämän vuoksi todetaan, että koska vientiin suuntautuneelta yksiköltä ei Intian ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan mukaisesti nimenomaisesti vaadita tuotantopanosten ja tuloksena olevien tuotteiden välisen yhteyden osoittamista, Intian viranomaisilla ei ollut olemassa tehokasta valvontajärjestelmää, jonka perusteella olisi voitu määrittää, mitä tuotantopanoksia vientituotannossa käytettiin ja missä määrin. (36) Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellainen tavallisesti olisi tehtävä silloin, kun tehokasta tarkastusjärjestelmää ei ole käytetty (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta); viranomaiset eivät myöskään osoittaneet, että liiallista tuontitullien palauttamista ei olisi tapahtunut. (37) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä pyynnön esittäjä vätti, että tässä tapauksessa ei vientiin suuntautuneita yksikköjä arvioitaessa käytetty samaa perusasetuksen 22 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menetelmää kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. On huomattava, että alkuperäisessä tutkimuksessa viejät antoivat näytön siitä, että liiallisia tuontitullien palautuksia ei tapahtunut, ja tästä syystä vientiin suuntautuneiden yksikköjen hankkimien raaka-aineiden vapautus tulleista ei alun perin oikeuttanut tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon. (38) Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan antanut tällaista näyttöä tässsä tapauksessa. Tässä yhteydessä on myös huomattava, että hakija myi tarkasteltavana olevaa tuotetta myös kotimarkkinoilla eli kaikkia tulleitta hankittuja tuotantopanoksia ei välttämättä kulutettu vientituotannossa. Lisäksi erityisesti se tosiseikka, että Intian lainsäädännön mukaan vientiin suuntautuneiden yksikköjen ei tarvitse osoittaa tuotujen lähetysten ja vastaavan tuloksena olevan tuotteen toimitusten välisiä yhteyksiä, muodostaa alkuperäisestä tutkimuksesta poikkeavan olosuhteen. Sen vuoksi tässä tapauksessa järjestelmää on arvioitu perusasetuksen 22 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jonka mukaan uudet olosuhteet on otettava huomioon. Tämän vuoksi vahvistetaan tehty päätelmä, jonka mukaan EOUS-järjestelmää ei voida pitää sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. f) Tuen määrän laskeminen (39) Koska sallittua verojen ja maksujen palautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) koko peruutettu määrä sekä liikevaihtoveron palautus ja lämmitysöljystä maksettavien maksujen palautus samana ajanjaksona. (40) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä pyynnön esittäjä väitti, että tuen määrä, mukaan lukien korkomukautukset ei-toistuvien tukien osalta, olisi laskettava ainoastaan niiden tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson 7 kuukauden ajalta, jolloin hakijalla oli kaupallista toimintaa. Vaihtoehtoisesti pyynnön esittäjä pyysi tarkastelemaan ainoastaan 10 kuukauden ajanjaksoa, johon kuuluu hakijan koetuotantokausi. (41) Perusasetuksen 5 artiklan mukaan tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä lasketaan sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todetaan koituneen tutkimusajanjakson aikana. Saman säännöksen ja Euroopan yhteisön vakiokäytännön mukaisesti tarkastelua koskevaksi tutkimusajanjaksoksi valittiin 12 kuukauden ajanjakso, johon päätelmät perustuvat. Perusasetuksessa ei ole säännöstä yrityksen alkuvaiheiden huomiotta jättämisestä. Pyynnön esittäjän väitettä ei tästä syystä voitu hyväksyä. i) Tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli) vapauttaminen ja liikevaihtoveron palauttaminen raaka-aineiden osalta (42) Pyynnön esittäjän tuen määrä laskettiin tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuotujen ainesten kantamatta jääneiden tullien (perustulli ja erityinen lisätulli) sekä myös tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona palautetun liikevaihtoveron ja lämmitysöljystä maksettujen maksujen palautuksen perusteella. Tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti viennin kokonaisliikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näin saatu tuen määrä oli 12,6 prosenttia. (43) Tässä yhteydessä pyynnön esittäjä väitti, että osoittajana olisi käytettävä ainoastaan suoraan tarkasteltavana olevalle tuotteelle kohdennettua tukiosuutta. Pyynnön esittäjä tuottaa pieniä määriä polyeteenitereftalaattia, jonka viskositeettiluku on pienempi kuin tarkasteltavana olevan tuotteen, ja välituotteena amorfisia PET-siruja, jotka eivät kuulu tässä tutkimuksessa tarkasteltaviin tuotteisiin. Tuen määrä ehdotetaan suhteutettavaksi kokonaisliikevaihtoon tarkasteltavana olevan tuotteen liikevaihdon perusteella. (44) Huomautetaan kuitenkin, että eri tuotantopanokset eivät sinällään voi liittyä joko tarkasteltavana olevaan tuotteeseen tai polyeteenitereftalaattiin, jonka viskositeettiluku on alhainen ja välituotteeseen, koska samoja tuotantopanoksia voidaan käyttää kaikkien näiden tyyppien tuotannossa. Lisäksi kuten edellä 32-38 kappaleessa on mainittu tuotantopanosten lopullista käyttötarkoitusta koskevaa toimivaa tarkastusjärjestelmää ei ollut olemassa. Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tällaisessa tapauksessa sekä osoittaja että nimittäjä määritettiin pyynnön esittäjän koko tuotevalikoiman perusteella tuen määrän kohdentamiseksi tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Pyynnön esittäjä ei osoittanut, että mikään vaihtoehtoinen menetelmä olisi johtanut tarkempaan tulokseen. Huomautetaan erityisesti, että vaikka väite hyväksyttäisiin, nimittäjä vähenisi suhteellisesti, mikä johtaisi samanlaiseen kokonaistulokseen. ii) Vapautus tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli) tuotantohyödykkeiden osalta (45) Toisin kuin raaka-aineet, tuotantohyödykkeet eivät fyysisesti sisälly valmiisiin tuotteisiin. Perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkimuksen kohteena olevalle yritykselle koitunut etu on laskettu tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien määrän perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa (18,465 vuotta) kyseisellä tuotannonalalla. Pyöristetty poistoprosentti olisi näin ollen 5,42. Näin laskettua tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta se paremmin ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun arvoa ja järjestelmästä edunsaajalle koitunutta kokonaisetua. Lisätyn koron määrä perustui Intiassa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana vallinneeseen kaupalliseen korkoon. Tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin liikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näin saatu tuen määrä oli 0,9 prosenttia. (46) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä pyynnön esittäjä väitti, että sen yrityskohtaista 18,93 vuoden poistoaikaa olisi käytettävä 18,465 vuoden sijasta, joka on keskiarvo, yhdessä alunperin vahvistetun poistoajan kanssa. Lisäksi se väitti, että sen yksilöllinen poistoaika heijastaa tuotannonalan tämänhetkistä standardia Intiassa. (47) Kuten edellä mainittiin, perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdassa edellytetään tuotannonalan tavanomaisen eli keskimääräisen, ei yrityskohtaisen, poistoajan käyttämistä. Pyynnön esittäjä ei myöskään osoittanut, että asianomaisen tuotannonalan poistoaika olisi yleensä ottaen kasvanut. Tämän vuoksi väite hylättiin. (48) Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että tuen määrää laskettaessa poistoprosenttia ei olisi pitänyt pyöristää. (49) On kuitenkin todettava, että pyöristämisellä ei ole mitään vaikutuksia kokonaistulokseen, joten tällä huomautuksella ei ole merkitystä. (50) EOUS-järjestelmästä pyynnön esittäjälle koituneen tuen kokonaismäärä on näin ollen 13,5 prosenttia. 2.2. Alun perin tutkitut järjestelmät, joita yritys ei ole käyttänyt 2.2.1 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS) (51) Pyynnön esittäjä ei ollut käyttänyt DEPBS-järjestelmän mukaisia etuja. 2.2.2 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS) (52) Todettiin, että pyynnön esittäjä ei ollut tuonut tuotantohyödykkeitä EPCGS-järjestelmässä eikä näin ollen ollut käyttänyt EPCGS-järjestelmän mukaisia etuja. 2.2.3 Tuloverosta vapautuksen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme). (53) Todettiin, että koska verotettavaa voittoa ei ollut, pyynnön esittäjä ei saanut vuoden 1961 tuloverolain 10B §:n mukaista vapautusta tuloverosta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. 2.3. Muut järjestelmät, joita pyynnön esittäjä on käyttänyt tarkasteltavana olevan tuotteen tapauksessa ja jotka mahdollistavat tasoitustullin käyttöönoton 2.3.1 Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS). a) Oikeusperusta (54) ECS-järjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa. (55) Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti Intian keskuspankin Master Circular IECD -yleiskirjeessä nro 35/04.02.02/2004-05 (valuuttamääräiset vientiluotot) ja yleiskirjeessä nro 27/04.02.02/2004-05 (rupeemääräiset vientiluotot), jotka on osoitettu kaikille Intian kaupallisille pankeille. b) Tukikelpoisuus (56) Valmistajaviejät ja kauppiasviejät voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea. c) Käytännön toteutus (57) Intian keskuspankki asettaa tässä järjestelmässä sitovat enimmäistasot sekä Intian rupee- että valuuttamääräisten vientiluottojen koroille, joita kaupalliset pankit voivat soveltaa viejiin, jotta viejät voisivat saada luottoja kansainvälisesti kilpailukykyisillä koroilla. ECS-järjestelmässä on kaksi alajärjestelmää: ennen vientiä sovellettava vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle ennen vientiä tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai kuljetuksen rahoittamista varten annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. Intian keskuspankki myös velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän niiden nettopankkiluotoista vientirahoitukseen. (58) Mainittujen Intian keskuspankin yleiskirjeiden ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja puhtaasti markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla. Rupeemääräisiä vientiluottoja koskevan yleiskirjeen mukaisesti viejille annettavien luottojen enimmäiskorot ovat alhaisemmat kuin muilta lainanottajilta tavanomaisesti perittävät enimmäiskorot, joten ne ovat tässä mielessä edullisia korkoja. (59) Intian keskuspankin yleiskirjeiden ansiosta pyynnön esittäjä sai vientiluottoja käteisluottoja edullisemmalla korolla. d) ECS-järjestelmää koskevat päätelmät (60) Ensinnäkin 55 kappaleessa mainituissa Intian keskuspankin yleiskirjeissä vahvistetut ECS-luottojen edulliset korot alensivat pyynnön esittäjän korkokustannuksia verrattuna puhtaasti markkinaolosuhteiden mukaan määräytyviin korkokustannuksiin, mikä merkitsi pyynnön esittäjälle perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua. Toiseksi ja huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, tukea on pidettävä perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan iv alakohdassa tarkoitettuna viranomaisten taloudellisena tukena. Tässä yhteydessä huomattakoon, ettei perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan iv alakohdassa eikä WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa edellytetä, että tuen antamisesta koituisi julkisia menoja eli että Intian valtio maksaisi kaupallisille pankeille korvauksen, vaan riittää, että valtio ohjaa perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitettuja toimintoja. Intian keskuspankki on julkinen elin ja kuuluu siis perusasetuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ”julkisiin viranomaisiin”. Se on täysin valtion omistuksessa, toteuttaa poliittisia tavoitteita eli esimerkiksi rahapolitiikkaa ja sen johdon nimittää Intian valtio. Intian keskuspankki ohjaa yksityisiä elimiä siten, että kaupallisia pankkeja sitovat muun muassa yleiskirjeissä vahvistetut vientiluottojen enimmäiskorot sekä määräykset siitä, että kaupallisten pankkien on osoitettava tietty määrä nettopankkiluotoistaan vientirahoitukseen. Määräys velvoittaa kaupalliset pankit toteuttamaan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia eli tässä tapauksessa antamaan edullisia vientiluottoja. Tällainen varojen suora siirto tiettyjen ehtojen mukaisten lainojen muodossa on yleensä valtiolle itselleen kuuluva tehtävä, eikä käytäntö tosiasiassa eroa valtioiden yleensä harjoittamasta toiminnasta (perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohta). Tukea pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä edullisia korkoja myönnetään ainoastaan vientirahoitukseen, joten ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia (perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohta). e) Tuen määrän laskeminen (61) Tuen määrä on laskettu tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona käytettyjen vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen, jotka pyynnön esittäjän olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista, määrien erotuksen perusteella. Tuen määrä (osoittaja) on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. ECS-järjestelmän mukainen tuki on näin ollen 0,4 prosenttia. 2.3.2 West Bengal Incentive Scheme (WBIS) -järjestelmä (62) WBIS-järjestelmää koskeva yksityiskohtainen kuvaus esitetään Länsi-Bengalin osavaltion kauppa- ja teollisuusministeriön 22. kesäkuuta.1999 antamassa tiedonannossa nro 588-CI/H (WBIS 1999), joka on viimeksi korvattu 24. maaliskuuta.2004 annetulla tiedonannolla nro 134-CI/O/Incentive/17/03/I (WBIS 2004). Tutkimuksessa vahvistettiin, että pyynnön esittäjän saama etu ei ollut merkittävä, ja sen vuoksi WBIS-järjestelmää ei tarkasteltu enempää. 3. Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien kokonaismäärä (63) Kun otetaan huomioon edellä kuvatut tukijärjestelmiä koskevan tutkimuksen lopulliset tulokset, tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä on pyynnön esittäjän osalta seuraava: ECS | EOUS | Yhteensä | South Asian Petrochem Limited | 0,4 % | 13,5 % | 13,9 % | E. TARKASTELUN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN MUUTTAMINEN (64) Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti tasoitustullin olisi oltava tasoitustullin alaisen tuen kokonaismäärää alhaisempi, jos tämä alhaisempi tulli riittää poistamaan yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon. Alkuperäisessä tutkimuksessa yleiseksi vahingon korjaavaksi tasoksi vahvistettiin 44,3 prosenttia, joka on korkeampi kuin pyynnön esittäjälle vahvistettu tuen määrä. (65) Tarkastelua koskevan tutkimuksen tulosten perusteella päätettiin, että pyynnön esittäjän tuottaman ja viemän tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa yhteisöön olisi edelleen pidettävä käytössä kyseiselle yritykselle vahvistetun yksilöllisen tuen määrän suuruinen tasoitustulli eli 13,9 prosenttia. Koska neuvoston asetuksella (EY) N:o 2603/2000 käyttöön otettu tulli oli tonnikohtainen paljoustulli, edellä mainitttu pyynnön esittäjän tulli on myös muutettu paljoustulliksi, joka on 106,5 euroa tonnilta. (66) Tämän vuoksi on muutettava neuvoston asetus (EY) N:o 2603/2000. F. SITOUMUS (67) Pyynnön esittäjä tarjosi tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä koskevaa hintasitoumusta perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (68) Tutkittuaan tarjouksen komissio piti sitoumusta hyväksyttävänä, koska se poistaisi vientitukien vahingolliset vaikutukset. Lisäksi pyynnön esittäjän komissiolle lupaamat säännölliset ja yksityiskohtaiset raportit mahdollistavat tehokkaan valvonnan. Tarkasteltavana olevan tuotteen luonne ja pyynnön esittäjän myynnin rakenne ovat lisäksi sellaisia, että komissio pitää sitoumuksen kiertämisen vaaraa vähäisenä. (69) Sitoumuksen tosiasiallisen noudattamisen ja sen valvonnan varmistaminen edellyttää, että sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille pyynnön esittäjän laatima pätevä kauppalasku, joka sisältää neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 liitteessä luetellut tiedot. Jos tällaista laskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tullille esitettyä tuotetta, sovelletaan asianmukaista tasoitustullia sitoumuksen tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi. (70) Jos sitoumusta rikotaan tai se peruutetaan, perusasetuksen 13 artiklan 9 ja 10 kohdan nojalla voidaan ottaa käyttöön tasoitustulli. G. TOIMENPITEISTÄ ILMOITTAMINEN JA NIIDEN VOIMASSAOLOAIKA (71) Pyynnön esittäjälle ja Intian viranomaisille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin esittää, että neuvoston asetusta (EY) N:o 2603/2000 muutetaan, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Ainoastaan pyynnön esittäjä esitti huomautuksia, jotka koskivat pääasiassa EOUS-järjestelmää, ja niihin on vastattu edellä 2.1.1. kohdan d alakohdan asiaa koskevissa päätelmissä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Lisätään neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 1 artiklan 3 kohdassa olevaan taulukkoon intialainen tuottaja seuraavasti: South Asian Petrochem Limited | 106,5 | A585 | 2 artikla Lisätään neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 2 artiklan 3 kohdassa olevan taulukon sitoumuslaskulla tapahtuvaa tuontia koskevaan kohtaan seuraava: South Asian Petrochem Limited | Intia | A585 | 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 12). [2] EYVL C […], […], s. […]. [3] EYVL L 301, 30.11.2000, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 822/2004 (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 3). [4] EUVL C 8, 12.1.2005, s. 2. [5] Tiedonanto nro 1/2002-07, 31.3.2002, Intian kauppa- ja teollisuusministeriö.