FI Euroopan unionin virallinen lehti C 451/152

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Hyogon toimintaohjelman jatkaminen vuoden 2015 jälkeen: riskien hallinta selviytymiskyvyn saavuttamiseksi”

COM(2014) 216 final

(2014/C 451/25)

Esittelijä: Giuseppe Iuliano

Euroopan komissio päätti 8. huhtikuuta 2014 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Euroopan komission tiedonanto – Hyogon toimintaohjelman jatkaminen vuoden 2015 jälkeen: riskien hallinta selviytymiskyvyn saavuttamiseksi

COM(2014) 216 final.

Asian valmistelusta vastannut ”ulkosuhteet”-erityisjaosto antoi lausuntonsa 12. kesäkuuta 2014.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9.–10. heinäkuuta 2014 pitämässään 500. täysistunnossa (heinäkuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 103 ääntä puolesta ja 1 vastaan 1:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK:n mielestä on erittäin tarkoituksenmukaista ja tarpeellista, että EU ilmaisee kantansa katastrofiriskien vähentämiseen ennen Hyogon toimintaohjelman tarkistamista vuonna 2015. Tämä on sitäkin tärkeämpää, koska se ajoittuu yhteen muiden kehitystä ja ilmastonmuutosta koskevien vuoden 2015 jälkeisten aloitteiden kanssa.

1.2 ETSK kehottaa jäsenvaltioita toimittamaan komissiolle tietoja riskeistä ja katastrofeista alueellaan mahdollisimman eritellyssä muodossa, jotta niiden avulla voitaisiin analysoida tilannetta perusteellisemmin ja tarkemmin.

1.3 ETSK on vakuuttunut siitä, että taustalla oleviin riskitekijöihin ja katastrofien perimmäisiin syihin on kiinnitettävä enemmän huomiota. Näitä taustalla olevia tekijöitä ovat muun muassa suunnittelematon kaupunkikehitys, maaseudun tarjoamien toimeentulomahdollisuuksien epävarmuus sekä ekosysteemien heikentyminen.

1.4 Suuri osa katastrofien aiheuttamista ihmishenkien menetyksistä ja taloudellisista tappioista johtuu pienemmistä mutta usein toistuvista onnettomuuksista. ETSK katsoo, että vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa on kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota tähän ”laajempaan riskiin” sekä pyrittävä vahvistamaan tällaisista katastrofeista kärsivien yhteisöjen selviytymiskykyä.

1.5 ETSK:n mielestä olisi analysoitava perusteellisemmin katastrofien taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia sekä kiinnitettävä huomiota tuotantoinfrastruktuurin kaltaisiin seikkoihin.

1.6 ETSK katsoo, että vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa on kehitettävä edelleen moniin uhkakuviin perustuvaa lähestymistapaa ja kiinnitettävä myös nykyistä enemmän huomiota ihmisen aiheuttamiin uhkiin.

1.7 Riskien hallinnan on perustuttava oikeuksia korostavaan lähestymistapaan, jossa painotetaan muita heikommassa asemassa olevien ryhmien ja henkilöiden tarpeita ja oikeuksia, ja siinä on tähdennettävä sukupuolinäkökohtia ja otettava ne huomioon.

1.8 ETSK kehottaa edistämään riskien paikalliseen hallintaan perustuvia lähestymistapoja, joissa ovat mukana kansalaisyhteiskuntaa paikallisella tasolla edustavat tahot sekä helposti syrjäytyvät ryhmät. Riskien paikalliseen hallintaan on ryhdyttävä nykyistä päättäväisemmin.

1.9 Kansalaisyhteiskunnan järjestöjen rooli katastrofiriskien vähentämisessä on myös tunnustettava yhtä lailla paikallisella kuin kansainvälisellä tasolla.

1.10 Yritys- ja yksityissektorin tulee omaksua merkittävä rooli ottamalla katastrofiriskien vähentäminen huomioon koko tuotantosyklin aikana ja hyödyntämällä innovointikykyään.

1.11 Uudessa, vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa on painotettava – edelleen vapaaehtoisuuteen perustuen – vastuuvelvollisuutta ja avoimuutta edistäviä järjestelmiä kansainvälisesti hyväksyttyjen indikaattoreiden avulla. Nämä indikaattorit eivät saa olla pelkästään teknisiä, vaan niiden on katettava myös sosiaalisia näkökohtia.

1.12 ETSK suhtautuu myönteisesti eri jäsenvaltioissa käyttöön otettuihin vertaisarvioinnin mekanismeihin, mutta katsoo, että keskipitkällä aikavälillä olisi edettävä kohti nykyistä vaativampia vastuuvelvollisuusjärjestelmiä.

1.13 ETSK katsoo, että rahoitukseen olisi määriteltävä suositeltava vähimmäisprosenttiosuus, jolla katastrofiriskien vähentämiseen tähtääviä toimia tuetaan EU:n kehitystä ja humanitaarista apua koskevassa politiikassa.

2. Taustaa

2.1 Hyogon toimintaohjelman ”Building the Resilience of Nations and Communities to Disasters” hyväksyminen vuonna 2005 oli selkeä käännekohta toiminnassa katastrofiriskien vähentämiseksi. Se, että 168 valtiota hyväksyi toimintaohjelman, osoitti kansainvälisen yhteisön näkökulman muuttuneen tilanteen kehittyessä koko ajan vakavampaan suuntaan.

2.2 Hyogon toimintaohjelman hyväksymisen jälkeen EU on pyrkinyt sisällyttämään katastrofiriskin vähentämiseen ja riskien hallintaan tähtääviä toimia moniin unionin politiikkoihin sekä Euroopan tasolla että kehitysyhteistyön ja humanitaarisen avun alalla. Edistys on ollut merkittävää, vaikkakin epätasaista.

2.3 Hyogon toimintaohjelman tarkistaminen vuonna 2015 tarjoaakin EU:lle tilaisuuden tarkistaa politiikkojaan tällä saralla ja mukauttaa niitä uuteen kansainväliseen tilanteeseen sekä osallistua samalla kansainväliseen keskusteluun katastrofiriskeistä ja siitä, miten niihin voidaan vastata nykyistä paremmin.

2.4 ETSK suhtautuu mielenkiinnolla Euroopan komission tiedonantoon ”Hyogon toimintaohjelman jatkaminen vuoden 2015 jälkeen: riskien hallinta selviytymiskyvyn saavuttamiseksi” ja pitää sitä erittäin aiheellisena nykytilanteessa. Komitea haluaa osallistua aiheesta käytävään keskusteluun tuomalla esille edustamansa kansalaisyhteiskunnan ehdotuksia.

2.5 Sen jälkeen, kun Hyogon toimintaohjelma hyväksyttiin vuonna 2005, maailmanlaajuinen kehitys on vahvistanut huolestuttavat ennusteet katastrofiriskin lisääntymisestä ja pakottanut valtiot, kansainväliset elimet, kansalaisyhteiskunnan organisaatiot ja maailmanyhteisön muuttamaan näkemyksiään katastrofiriskin vähentämisestä.

2.6 Kaikki tällä hetkellä saatavilla olevat tiedot osoittavat katastrofien pahentuneen. Tämä koskee erityisesti ilmastonmuutoksesta aiheutuviin hydrometeorologisiin uhkiin liittyviä katastrofeja, mutta myös katastrofeja, jotka johtuvat nopeasta kaupungistumisesta sekä epäasianmukaisesta kaavoituksesta, maankäytöstä ja luonnonvarojen käytöstä. Lisäksi yhä useammat ovat alttiita näille uhille.

2.7 Katastrofien vaikutus vaihtelee luonnollisesti alueittain ja maittain, ja menetettyjen ihmishenkien määrä ja taloudelliset tappiot riippuvat kehitysasteesta. Maailmassa ei kuitenkaan ole yhtään valtiota eikä aluetta, joka olisi kokonaan suojassa näiltä riskeiltä, ja tilastot viime vuosikymmenten ajalta osoittavat katastrofien vaikutusten lisääntyneen myös kehittyneissä maissa, Euroopan unioni mukaan luettuna.

2.8 Koska vuoden 2015 aikana muotoillaan uudelleen myös kestävän kehityksen tavoitteet ja koska ilmastonmuutoksesta käytävässä keskustelussa on otettu joitakin edistysaskelia, näillä eri aloilla on pyrittävä johdonmukaistamaan näkemyksiä, joihin ETSK haluaa antaa oman panoksensa.

3. Uusia näkemyksiä katastrofien taustatekijöistä ja luokittelusta

3.1 Komission tiedonannossa ja etenkin sen kahdessa liitteessä (1) arvioidaan kattavasti uhkia ja riskejä sekä maailmanlaajuisesti että erityisesti EU:n tasolla. Siinä kuvaillaan tarkasti myös EU:n politiikkoja, joissa katastrofiriskin vähentäminen on otettu huomioon. ETSK pitää erittäin myönteisenä sitä, että komissio pyrkii saamaan luotettavia ja teknisesti vakaalla pohjalla olevia tietoja, jotka tarjoavat kokonaisnäkemyksen katastrofitilanteesta EU:n alueella ja siitä, minkälaisin poliittisin toimin uhkiin voidaan vastata.

3.2 ETSK pitää kuitenkin valitettavana, että tähän yleiskatsaukseen EU:n katastrofitilanteesta on saatu suoria tietoja vain 16 jäsenvaltiosta sekä Norjasta. ETSK kehottaa niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole toimittaneet eriteltyjä tietojaan, tekemään sen mahdollisimman nopeasti, jotta uhkista ja katastrofeista EU:n alueella pystytään laatimaan mahdollisimman selkeä ja tarkka analyysi.

3.3 Maailmanlaajuisella tasolla YK:n katastrofiriskien vähentämisen tukitoimiston (UNISDR) tutkimukset osoittavat, että tiedotusvälineissä paljon huomiota saavien suurten katastrofien sijaan usein toistuvat ”pienet katastrofit” vaativat enemmän ihmishenkiä, aiheuttavat eniten taloudellisia tappioita ja vaikuttavat eniten miljoonien ihmisten ja yhteisöjen arkipäivään kaikkialla maailmassa. ETSK katsoo, että vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa on annettava enemmän painoarvoa tällaisiin onnettomuuksiin liittyvälle ”laajemmalle riskille” (2), kun tähänastinen lähestymistapa on painottunut ”intensiiviseen riskiin”. Kiinnittämällä huomiota tällaisiin usein toistuviin onnettomuuksiin, vaikka ne olisivat mittakaavaltaan pienempiä, tulee myös vahvistaa niistä kärsivien yhteisöjen selviytymiskykyä. ETSK:n mielestä tällaisten onnettomuuksien paikallisiin vaikutuksiin on kiinnitettävä enemmän huomiota.

3.4 Vaikka katastrofien taloudellisista vaikutuksista on olemassa lukuisia tutkimuksia, vähemmän on selvitetty kustannuksia, jotka liittyvät työllisyyteen, työoloihin ja ihmisarvoiseen työhön, yrittäjiin kohdistuviin vaikutuksiin, tuotantorakenteeseen jne. ETSK:n mielestä näitä näkökohtia olisi analysoitava perusteellisemmin ja kiinnitettävä huomiota tuotantoinfrastruktuurin kaltaisiin seikkoihin (3).

3.5 Toisaalta saatavilla olevat tiedot osoittavat, että monien katastrofien taustalla on joukko uhkatekijöitä eikä pelkästään yksi ainoa syy. Tämä osoittaa, että uhkia olisi analysoitava monipuolisesti sekä pohdittava kokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa katastrofeihin kaikessa monimuotoisuudessaan. ”Monisyisten hätätilanteiden” konsepti, jota on käytetty ja käytetään humanitaarisen työn yhteydessä, voi auttaa välttämään katastrofien syiden yksinkertaistamista, joka saattaa joissakin tilanteissa johtaa myös yksinkertaistaviin vastauksiin. Vaikka Hyogon toimintaohjelman hyväksymisen jälkeisissä lähestymistavoissa on enimmäkseen painotettu ”luonnollisia” tai ”ihmisen epähuomiossa aiheuttamia” uhkia, kokemukset osoittavat, että erilaiset inhimilliset tekijät, kuten väkivalta syrjäytyneissä kaupunkiympäristöissä, hallinnon puuttuminen ja erilaiset konfliktitilanteet, pahentavat katastrofeja ja niihin tulisi kiinnittää huomiota. ETSK:n mielestä vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa olisi tarkasteltava kokonaisvaltaisemmin näitä konflikteihin ja väkivaltaan liittyviä tekijöitä. Lisäksi olisi puututtava nykyistä päättäväisemmin ongelmiin, jotka liittyvät teknologisista uhista aiheutuviin katastrofeihin tai niin sanottuihin ”kolminkertaisiin katastrofeihin”, kuten Fukushimassa (maanjäristys, tsunami, ydinonnettomuus).

3.6 Lisäksi ETSK on vakuuttunut siitä, että taustalla oleviin riskitekijöihin ja katastrofien perimmäisiin syihin on kiinnitettävä enemmän huomiota. Kaikki Hyogon toimintaohjelmasta laaditut arviot ja tutkimukset osoittavat, että edistyminen on ollut vähäisintä neljännen prioriteetin ”taustalla olevien riskitekijöiden vähentäminen” osalta (4).

4. Katastrofiriskien hallinta, joka painottuu yksilöiden oikeuksiin ja erityisesti muita heikommassa asemassa olevien paikallisten ryhmien oikeuksiin

4.1 Hyogon toimintaohjelman hyväksymisen jälkeen tapahtuneesta kehityksestä huolimatta oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa ei ole otettu riittävällä tavalla osaksi riskien hallintaa. Eräissä tapauksissa viittaukset tiettyjen ryhmien haavoittuvuuteen ja eriäviin oikeuksiin ovat jopa tehneet niistä entistä haavoittuvampia, koska ei ole tunnustettu, että näillä ryhmillä on myös valmiuksia. Tämä koskee esimerkiksi yksinkertaistavia näkemyksiä sukupuolinäkökohdista. ETSK katsoo, että lähestymistavan tulisi perustua yksilöihin, heidän oikeuksiinsa, tasapuolisuuteen ja oikeuteen saada suojelua, ja lisäksi tulisi taata oikeus kestävään kehitykseen, ympäristön kestävyys mukaan luettuna. Näille periaatteille olisi annettava enemmän painoarvoa vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa. Sukupuolten tasa-arvoon, oikeuksiin ja muita heikommassa asemassa oleviin ryhmiin liittyvät näkökohdat on sisällytettävä vuoden 2015 jälkeisen toimintaohjelman seurantaindikaattoreihin sekä perustettaviin vastuuvelvollisuusmekanismeihin. Aivan erityisesti naisten oikeuksia ja sukupuolten tasa-arvoa edistävät ja puolustavat sekä muita heikommassa asemassa olevia ryhmiä edustavat kansalaisyhteiskunnan organisaatiot on kutsuttava nykyistä useammin mukaan katastrofiriskin vähentämistä koskeviin keskustelufoorumeihin.

4.2 Kokemus osoittaa, että paikalliset tai paikallislähtöiset aloitteet ovat tavoittaneet haavoittuvat ryhmät kattavimmin ja parhaiten. ETSK kehottaa edistämään riskien paikalliseen hallintaan perustuvia lähestymistapoja, joissa ovat mukana kansalaisyhteiskuntaa paikallisella tasolla edustavat tahot sekä helposti syrjäytyvät ryhmät. Tämä tarkoittaa etenemistä kohti paikallisia riskinhallintajärjestelmiä, jotka mahdollistavat tarvittavien institutionaalisten toimien ja mekanismien toteuttamisen käytännössä. Paikallisten riskinhallintatoimien rahoitus olisi asetettava etusijalle sekä kansallisissa että kansainvälisten elinten tukemissa aloitteissa.

4.3 ETSK toteaa, että jäsenvaltiot vastaavat ja niiden tulee vastata vuoden 2015 jälkeisestä Hyogon toimintaohjelmasta ja sen täytäntöönpanosta ja että ohjelman onnistuminen tai epäonnistuminen on kiinni valtioiden poliittisesta tahdosta. Komitea korostaa kuitenkin, että riskinhallintasuunnitelmien ja muiden vastaavien välineiden laatimiseen on otettava mukaan kaikki paikallisyhteisöt, kunnat, kansalaisyhteiskunnan organisaatiot, valtiovallasta riippumattomat organisaatiot, korkeakoulut, yrityssektorit ja ammattijärjestöt. Tämänhetkinen kuilu paikallistason ja ylempien hallintotasojen välillä rajoittaa suoraan uhan kohteena olevan väestön välittömiä toimintavalmiuksia. Tämä on erityisen merkittävää kehitysmaissa, joiden institutionaaliset rakenteet ovat heikot.

4.4 Yrityksillä ja yksityissektorilla on ratkaisevan tärkeä rooli katastrofiriskin vähentämisessä paitsi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien ja yritysten yhteiskuntavastuun kautta myös siksi, että ne tarjoavat innovaatioita ja kokemusta ja niiden tulee ottaa selviytymiskyvyn, lieventämisen ja sopeutumisen käsitteet huomioon tuotantoprosessin kaikissa vaiheissa. Tiedonannossa viitataan vakuutuksiin, mutta tämän lisäksi olisi tuotava selkeämmin esille riskien vähentämisen ehdoton tarve tuotantotoiminnan kehittämiseksi.

4.5 ETSK katsoo, että – ottaen huomioon erityispiirteet kussakin tapauksessa – kansalaisyhteiskuntaa edustavien tahojen osallistumista maailmanlaajuiseen ja paikalliseen riskien hallintaan olisi laajennettava sekä EU:n sisäisissä poliittisissa toimissa että EU:n ulkoisessa toiminnassa.

4.6 ETSK korostaa sekä virallisen että epävirallisen koulutuksen roolia tehokkaana keinona lisätä valistusta ja tehostaa kansalaisten toimintaa katastrofitilanteissa. Kansalaisyhteiskunnan järjestöillä voi olla tärkeä rooli tällä alalla, joka ulottuu virallista koulutusta laajemmalle.

5. Kohti vastuuvelvollisuutta ja avoimuutta vuoden 2015 jälkeisen Hyogon toimintaohjelman tavoitteiden ja edistystä mittaavien indikaattoreiden osalta

5.1 ETSK on valtaosin yhtä mieltä komission tiedonannossa esitetyistä uuden toimintaohjelman periaatteista vastuuvelvollisuuden ja indikaattoreiden osalta. Toimintaohjelman nykyinen seurantajärjestelmä on hyvin vajavainen, eikä sen avulla ole pystytty mittaamaan edistystä varteenotettavalla tavalla. Monet EU:n jäsenvaltioista eivät ole toimittaneet tietojaan asianmukaisesti ja tarkasti, eikä niillä ole vakaita ja luotettavia tietokantoja tältä alalta. Katastrofien julkisesti ja poliittisesti herkän luonteen takia katastrofiriskin vähentämisen kannalta on erityisen tärkeää luoda uskottavat mekanismit avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden takaamiseksi.

5.2 ETSK suhtautuu myönteisesti eräissä jäsenvaltioissa käyttöön otettuihin vertaisarviointeihin ja katsoo, että tällaisia aloitteita tulisi toteuttaa laajemmin. ETSK katsoo, että keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä EU:n tulisi pyrkiä kunnianhimoisemmin parantamaan tietojen keruuta jäsenvaltioista, jotta saadaan vertailukelpoisia tietoja, jotka ovat paitsi hallintoelinten myös kansalaisyhteiskunnan, tiedotusvälineiden, korkeakoulujen, tiedeyhteisön ja muiden sidosryhmien saatavilla.

5.3 Vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa tulisi joka tapauksessa määritellä yhteisten indikaattoreiden järjestelmä, jonka avulla voidaan mitata sekä valtioiden että muiden toimijoiden edistystä ja sitä, miten ohjelmaa noudatetaan. Menemättä tältä osin sen enempää yksityiskohtiin, ETSK tukee kansalaisyhteiskunnan toteuttamia toimia indikaattoreiden saralla ja on vakuuttunut siitä, että indikaattorit eivät saa jäädä pelkästään teknisiksi tai teknokraattisiksi, vaan niihin on otettava mukaan myös sosiaalisia sekä selviytymiskykyä, osallistumista jne. mittaavia elementtejä (5).

5.4 Avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden on myös edistettävä katastrofiriskin vähentämiseksi käytävää vuoropuhelua eri toimijoiden välillä: viralliset elimet, poliittiset instituutiot, kansalaisyhteiskunnan organisaatiot, yksityis- ja yrityssektori, tiedelaitokset jne.

6. Kehitystä, ilmastonmuutosta ja katastrofiriskin vähentämistä koskevien toimintasuunnitelmien johdonmukaisuus

6.1 Nykypäivän verkostoituneessa ja keskinäisriippuvassa maailmassa on paradoksaalista, että kansainvälisten toimintasuunnitelmien kytkeminen toisiinsa on vaikeaa, vaikka lähtökohtaisesti niiden aiheet ovat lähellä toisiaan. Vuonna 2015 laaditaan samanaikaisesti aloitteet, jotka liittyvät ilmastonmuutokseen, kehitykseen ja katastrofiriskin vähentämiseen. EU:n on hyödynnettävä tämä mahdollisuus ja edistettävä vastaavaa johdonmukaisuutta kansainvälisellä tasolla. Johdonmukaisuuden lisäämisellä on paljon vaikutuksia muun muassa käsitteellisellä, institutionaalisella ja painopisteiden tasolla. Asianosaisten yhteisöjen kokemusten tulisi toimia lähtökohtana ja olisi pidettävä mielessä, että kehitystä, ilmastonmuutosta ja katastrofeja ei voida enää jatkossa tarkastella toisistaan erillään. ETSK tukee kansainvälisiä pyrkimyksiä yhteisten kriteerien ja indikaattorien määrittelemiseksi kestävän kehityksen tavoitteille ja vuoden 2015 jälkeiselle Hyogon toimintaohjelmalle.

6.2 Kun otetaan huomioon ilmastonmuutoksen merkitys uhkien (erityisesti hydrometeorologisten uhkien) esiintymistiheyden ja vakavuuden lisääjänä sekä katastrofiriskin vähentämistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevat yhteiset tavoitteet, on lisättävä huomattavasti koordinointia kaikkein niiden rakenteiden välillä, jotka edistävät valmistelutyötä ja täytäntöönpanoa kullakin näistä aloista.

6.3 Tulevassa vuoden 2015 jälkeisessä Hyogon toimintaohjelmassa on tuotava selkeämmin esille katastrofien yhteydet kehitykseen. Nämä yhteydet voivat olla hyvin monimuotoisia ja monimutkaisia. Hyvin suunniteltu kehitys voi vähentää riskejä, mutta kehitys voi myös lisätä niitä, kuten useassa tapauksessa on havaittu. Myös ilmastonmuutoksen ja katastrofien väliset yhteydet ovat monimutkaisia ja keskinäisriippuvia. ETSK on yhtä mieltä siitä, että selviytymiskyvyn kaltaiset konseptit ja lähestymistavat voivat olla hyödyllisiä näiden täydentävyyksien tarkastelemiseksi.

6.4 Samalla ETSK korostaa tarvetta tarkastella katastrofiriskien tavanomaisen vähentämisen yhteyksiä turvallisuusagendaan. Toistaiseksi Hyogon toimintaohjelman lähestymistapa on painottunut luonnonkatastrofeihin, kuten edellä todetaan, mutta muunlaiset väkivaltaan, konflikteihin ja resursseista käytäviin kiistoihin liittyvät uhat ja realiteetit tekevät aiheelliseksi tällaisen lähentymisen. Ihmisten turvallisuuden käsite kattaa nämä näkökohdat, ja sen käyttökelpoisuutta tällä alalla olisi selvitettävä.

7. Katastrofiriskin vähentämisen rahoitus ja EU:n sitoutuminen

7.1 ”Ennaltaehkäisevän kulttuurin” puuttumisen vuoksi katastrofiriskien vähentämistä ja riskien ehkäisemistä, lieventämistä tai katastrofeihin valmistautumista ei ole asetettu etusijalle EU:n sisäisessä eikä myöskään sen ulkoisessa toiminnassa. Kuten komission tiedonannossa todetaan, eräät ohjelmat ovat olleet uraauurtavia (DIPECHO (6)), mutta näihin tarkoituksiin suunnattujen määrärahojen osuus on ollut vähäinen. ETSK katsoo, että olisi rahoitukseen määriteltävä suositeltava vähimmäisprosenttiosuus, jolla katastrofiriskien vähentämiseen tähtääviä toimia tuetaan EU:n kehitystä ja humanitaarista apua koskevassa politiikassa vastaavalla tavalla kuin muut avun antajat menettelevät (7). Tätä varten jäsenvaltioiden on luotava mekanismit katastrofiriskien vähentämiseen tähtäävien toimien rahoituksen seurantaa varten. Ne voisivat olla osa kehitystä ja humanitaarista apua koskevia politiikkoja.

Bryssel 10. heinäkuuta 2014 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Henri MALOSSE

(1) Komission yksiköiden valmisteluasiakirjat: ”Overview on natural and man-made disasters risks in the EU”, SWD (2014) 134 final ja ”EU policies contributing to disaster risk management”, SWD (2014) 133 final.

(2) UNISDR:n tutkimukset osoittavat, että maailmanlaajuisesti 90 prosenttia katastrofien aiheuttamista tuhoista johtuu näistä ”laajemman riskin” onnettomuuksista. (Global Assessment Report (GAR), UNISDR, 2013).

(3) Viime aikoina aiheeseen on alettua perehtyä aiempaa tarkemmin. ”The Labour Market Impacts of Natural and Environmental Disasters”. ADAPT Italia ja The Japan Institute for Labour Policy and Training. http://moodle.adaptland.it/mod/page/view.php?id=9533

(4) Hyogon toimintaohjelmassa on viisi toimintaprioriteettia: 1) varmistetaan, että katastrofiriskin vähentäminen on kansallinen ja paikallinen prioriteetti, jolla on luja institutionaalinen toteutuspohja, 2) tunnistetaan riskit, arvioidaan ja seurataan niitä sekä tehostetaan varhaisvaroitusjärjestelmiä, 3) hyödynnetään tietoa, innovaatioita ja koulutusta turvallisuuden ja selviytymisen kulttuurin luomiseksi kaikilla tasoilla, 4) vähennetään taustalla olevia riskitekijöitä, 5) parannetaan kaikkien tasojen valmiutta tehokkaaseen toimintaan katastrofitilanteissa.

(5) Joint Civil Society Position on Post 2015 Framework for Disaster Risk Reduction, joka perustuu asiakirjan ”Elements for Consideration in the Post-2015 Framework for Disaster Risk Reduction” (UNISDR, joulukuu 2013) suuntaviivoihin.

(6) DIPECHO (Disaster Preparedness ECHO) on katastrofiriskien vähentämistä koskeva ohjelma, jonka Euroopan komission humanitaarisen avun ja pelastuspalveluasioiden pääosasto (DG ECHO) perusti vuonna 1996.

(7) Katastrofiriskien vähentämisen rahoitusmahdollisuuksia ja siihen liittyviä kokemuksia tarkastellaan seuraavassa kertomuksessa: http://www.odi.org.uk/sites/odi.org.uk/files/odi-assets/publications-opinion-files/8574.pdf