[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 12.12.2006

KOM(2006) 794 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE

neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti (myyntiedustajat)

1. Johdanto

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[1], jäljempänä ’energiaverodirektiivi’ tai ’direktiivi’, 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti neuvosto voi erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta (pyynnön esittäneille) jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön muitakin verovapautuksia tai -alennuksia kuin mainitun direktiivin säännöksissä ja erityisesti sen 5, 15 ja 17 artiklassa säädettyjä verovapautuksia ja -alennuksia.

Komissio tarkastelee pyyntöä. Sen jälkeen se joko antaa ehdotuksen neuvostolle tai ilmoittaa neuvostolle syyt siihen, miksi se ei ehdota toimenpiteen hyväksymistä.

Vuoden 2006 loppuun mennessä päättyviä energiaverodirektiivin mukaisia poikkeuksia koskevan uudelleentarkastelun yhteydessä Ranska pyysi lupaa poiketa energiaverodirektiivin säännöksistä vuodesta 2007 alkaen ja vapauttaa veroista sellaisten myyntiedustajien käyttämän polttoaineen (vuotuisessa kiintiössä), jotka ovat sijoittautuneet väestökadosta kärsiville alueille. Verotuksen ja tulliliiton pääosasto vastaanotti asianomaisen pyynnön[2].

Tämän tiedonannon tarkoituksena on ilmoittaa neuvostolle syyt siihen, miksi komissio ei ehdota tällaisen luvan myöntämistä.

2. Tiivistelmä pyynnöstä

Ranska haluaisi vapauttaa sellaiset vähittäismyyjät moottoripolttoaineiden veroista, jotka ovat sijoittautuneet alle 3 000 asukkaan kuntiin ja jotka hoitavat liiketoimintansa osittain myyntiedustajina. Verovapautuksessa sovellettaisiin 1 500 litran suuruista vuotuista kiintiötä henkeä kohti.

Toimenpiteen tarkoituksena on tukea myyntiedustajina toimivia vähittäismyyjiä ja tarjota perustarpeet tyydyttäviä palveluita asianomaiselle väestölle. Ranskan mukaan toimenpide edistäisi maaseudun kehitystä. Toimenpide on osa kansallista politiikkaa, jolla pyritään edistämään aluesuunnittelua ja estämään harvaan asuttujen alueiden autioitumista erityisesti vuoristoalueilla.

Pyynnössä ehdotetaan, että poikkeusta sovellettaisiin 31. joulukuuta 2012 asti.

3. Pyynnön tausta

Poikkeuspyynnön taustalla on se, että Ranskalle neuvoston direktiivin 92/81/ETY[3] 8 artiklan 4 kohdan mukaista menettelyä noudattaen aiemmin myönnetyn erityisluvan (joka vahvistetaan tällä hetkellä energiaverodirektiivin liitteessä II) voimassaolo päättyy. Luvan voimassaolo päättyy vuoden 2006 loppuun mennessä.

Vuoden 2006 kesäkuussa annetussa tiedonannossa Neuvoston direktiivin 2003/96/EY liitteissä II ja III esitettyjen vuoden 2006 lopussa päättyvien poikkeusten uudelleentarkastelu , jäljempänä ’vuoden 2006 tiedonanto’[4], komissio esittää yleiskatsauksen direktiivin monipuolisesta joustavuudesta. Se totesi, että lisätoimia ei tarvita tapauksissa, joissa direktiiviä annettaessa on otettu asianmukaisella tavalla huomioon tiettyjen poikkeusten taustalla olevat tavoitteet. Jos poikkeuksen tavoitteita ei ole otettu huomioon direktiivin yleisissä säännöksissä ja jos yksittäinen jäsenvaltio katsoo, että poikkeus direktiivin säännöksistä on tarpeen erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä ja että tämä vasta direktiivin tavoitteita eli 19 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuja tavoitteita ja etuja, kyseinen jäsenvaltio voi tiedonannon mukaan esittää komissiolle pyynnön mainitussa artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

4. Komission arvio

Ranskan esittämien politiikkaan liittyvien syiden osalta komissio haluaa todeta, että tällaiset väitteet koskevat kansallisia politiikkoja ja ovat luonteeltaan lähinnä alueellisia ja että jokin jäsenvaltio saattaa pitää perusteltuna myöntää tällöin julkista tukea. Poikkeusta ei ole kuitenkaan koskaan pidetty tällaisiin tarkoituksiin käytettävänä välineenä.

Lisäksi komissio katsoo, että kyseessä oleva tilanne, esitetyt politiikkaan liittyvät syyt ja suunnitellun verohelpotuksen yleinen luonne eivät sovi yhteen. Hyöty ei koituisi pelkästään sellaisilla alueilla tarjottavista palveluista, joilla ne ovat erityisen tarpeellisia, vaan se myönnettäisiin kaikille myyntiedustajille, joilla on kiinteä toimipaikka pienessä kunnassa, myyntiedustuksesta johtuvan polttoainekulutuksen perusteella. Kyseiset tilanteet voitaisiin hoitaa paremmin yhteisön lainsäädännön mukaisilla välineillä, joissa otetaan paremmin huomioon kyseisten toimijoiden tarjoamat erityispalvelut, sen sijaan että kulutuksesta johtuvista veroista myönnetään vapautus. Tässä yhteydessä on painotettava, että tällaista erityistoimintaa harjoittavien henkilöiden lisäkustannukset eivät aiheudu pelkästään polttoainekulutuksesta, joten kohdistetumpi väline soveltunee tässä tilanteessa paremmin Ranskan mainitsemiin tarkoituksiin.

Suunnitelmassa (täysi verovapautus vuotuisessa kiintiössä) ei oteta asianmukaisella tavalla huomioon energiaverodirektiivin tavoitteita, kuten energiatehokkuuden ja ympäristönsuojelun kannustamista. Tässä yhteydessä komissio katsoo, että 19 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetut tavoitteet ja edut estävät tällaisen luvan myöntämisen.

5. Päätelmä

Väitteet, joilla Ranska perustelee poikkeuspyyntöään, koskevat kansallisia politiikkoja ja ovat luonteeltaan lähinnä alueellisia, jonka vuoksi jokin jäsenvaltio saattaa pitää perusteltuna myöntää tällöin julkista tukea. Tällaisia toimia voitaisiin kuitenkin tukea muilla välineillä, jotka soveltuvat toimien luonteen ja soveltamisalan kannalta paljon paremmin tähän tarkoitukseen, ilman että poikkeuksellinen verovapautus vaarantaisi yhteisön edut.

Näin ollen komissio ei ehdota luvan myöntämistä .

Tämä päätelmä ei kuitenkaan estä Ranskaa ottamasta käyttöön muuhun kuin valmisteverojen yhdenmukaistamiseen liittyviä yhteisön lainsäädännön[5] mukaisia välineitä, jotka soveltuvat tähän tarkoitukseen paremmin ja jotka ovat kohdistetumpia kuin Ranskan esittää poikkeuspyyntö.

[1] Neuvoston direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiiveillä 2004/74/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 87) ja 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 100).

[2] 16. lokakuuta 2006.

[3] Neuvoston direktiivi 92/81/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta (EYVL L 316, 31.10.1992). Tämä direktiivi ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/82/EY kumottiin 31. joulukuuta 2003 neuvoston direktiivillä 2003/96/EY.

[4] KOM(2006)342, 30.6.2006, neuvoston direktiivin 2003/96/EY liitteissä II ja III säädettyjen vuoden 2006 lopussa päättyvien poikkeusten uudelleentarkastelu .

[5] Valtiontukea koskevat säännöt mukaan luettuina.