Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston asetus tukĳärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelĳöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta"



Virallinen lehti nro C 193 , 10/07/2001 s. 0042 - 0044



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston asetus tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta" (2001/C 193/11) Neuvosto päätti 26. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 36 ja 37 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Talous- ja sosiaalikomitean työvaliokunta päätti 27. helmikuuta 2001 antaa asian valmistelun "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaoston tehtäväksi. Talous- ja sosiaalikomitea nimitti 25. ja 26. huhtikuuta 2001 pitämässään 381. täysistunnossa (huhtikuun 25. päivän kokouksessa) töiden kiireellisyyden vuoksi yleisesittelijäksi Jean-Claude Sabinin ja hyväksyi seuraavan lausunnon suurella äänten enemmistöllä kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Komissio on pannut ensi vaiheessa täytäntöön sarjan toimia, joiden tavoitteena on suojella kuluttajia BSE-tartuntojen vaaralta. Yksi toimista on lihajauhojen käytön kieltäminen rehuissa. Tämän seurauksena kasviproteiinien vajaus kasvaa Euroopan unionissa. Koska kuluttajien luottamus naudanlihaan on joutunut kriisiin, komissio esitti 13. helmikuuta 2001 markkinoiden mukauttamistoimia Berliinin sopimuksen antaman liikkumavaran puitteissa sekä toimia luonnonmukaisen tuotannon periaatteita noudattavan rehupalkokasvien viljelyn kehittämiseksi. Tässä lausunnossa käsitellään ehdotusta rehupalkokasvien viljelyn edistämiseksi sekä annetaan joitain suosituksia. 2. Euroopan komission ehdotuksen sisältö 2.1. Asetuksen (EY) N:o 1251/1999 mukaan tuottajien on pinta-alatuen saamiseksi kesannoitava ennakolta määritelty prosenttiosuus viljelyalasta ja kesannoitujen alojen on sovelluttuva myös tiettyihin non food -tarkoituksiin. 2.2. Komissio on jo aiemmin ehdottanut muutosta neuvoston 24. kesäkuuta 1991 hyväksymään asetukseen, joka koskee erityisjärjestelyitä luonnonmukaisen maatalouden kehittämiseksi(1). 2.2.1. Kyseisen asetuksen liitteessä I täsmennetään, että luonnonmukaisiksi tuotteiksi voidaan kutsua sellaisia tuotteita, joiden viljelyssä on käytetty luonnonmukaisen tuotannon periaatteita ainakin kahden vuoden siirtymävaiheen ajan ennen kylvöä. 2.3. Euroopan komissio ehdottaa, että luonnonmukaisella menetelmällä tuotettuihin rehuihin kuuluvien rehupalkokasvien viljelyä edistetään sallimalla niiden tuotanto kesannoiduilla aloilla riippumatta siitä, onko kyseessä pakollinen vai vapaaehtoinen kesannointi. 2.3.1. Kyseisten tilojen tulee soveltaa kaikilta osin luonnonmukaisen tuotannon periaatteita. Lupa voitaisiin antaa markkinointivuodesta 2000/2001 lähtien. Järjestelyllä ei ole budjettivaikutuksia. 3. Yleistä 3.1. Komitea kiinnittää erityistä huomiota komission ehdotukseen rehupalkokasvien viljelystä pakollisesti tai vapaaehtoisesti kesannoiduilla aloilla. Komitea muistuttaa, että rehupalkokasvien viljely on kiinnostavaa sekä rehuntuotannon että maanviljelyn kannalta. 3.2. Komitea huomauttaa kuitenkin, ettei tällä toimenpiteellä ole suoraa yhteyttä naudanlihamarkkinoiden hallinnointiin. Se liittyy ennemminkin kokonaisvaltaiseen kysymykseen rehuntuotannosta ja valkuaiskasvien tarjonnasta Euroopan unionissa. 4. Ehdotus tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 4.1. Komission ehdotus kuuluu 7. ja 9. joulukuuta 2000 pidetyn Nizzan huippukokouksen päätelmien yhteyteen. Eurooppa-neuvosto pani merkille, että "komissio aikoo - syventää analyysiään öljykasvien ja valkuaiskasvien tarjonnasta ja kysynnästä rahoitusnäkymiä kuitenkin tiukasti noudattaen". Komitea katsoo, että ehdotus on myönteinen, mutta se on riittämätön ja tuo vain osittaisen ratkaisun käsillä olevaan ongelmaan. 4.2. Ehdotus herättää itse asiassa useita kysymyksiä. 4.2.1. Ehdotus koskee ainoastaan rehupalkokasveja. Komitea tähdentää, että myös palkoviljat ja valkuaiskasvit ovat kiinnostavia rehuntuotannon ja maanviljelyn kannalta. Kyseisillä kasveilla on myönteinen vaikutus maaperän rakenteen ylläpitämiseen. 4.2.2. Vaikka komission ehdotus on sinänsä myönteinen, komitea suhtautuu epäillen toimenpiteen rajaamiseen siten, että se koskee vain luonnonmukaista viljelyä harjoittavia tiloja. Kaikki palko- ja valkuaiskasvit eivät vaadi vahvoja lannoitteita ja torjunta-aineita (typpilannoitteita ei tarvita lainkaan). 4.3. Koska maanviljelijöitä tulisi kannustaa asianmukaisiin käytäntöihin maaperän hoidossa, komitea katsoo, että vuoroviljely, johon sisältyisi maaperää parantavien kasvien (palko- ja valkuaiskasvit) viljelyä, edistäisi seuraavien kahden tavoitteen saavuttamista: - hyvälaatuisten kasviproteiinien tuotannon lisääminen - hyvien viljelykäytäntöjen edistäminen. Näin komission tavoitteena olevat myönteiset ympäristövaikutukset vahvistuisivat ilman lisäkustannuksia. 4.4. Päätelmänä komitea ehdottaakin, että tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmää koskevan asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muutosta ei rajattaisi vain luonnonmukaiseen tuotantoon, jotta kaikki viljelijät voisivat kehittää ympäristöystävällisiä menetelmiä, ja että ehdotusta laajennettaisiin koskemaan Blair House -sopimusten ulkopuolelle jääviä palkovilja- ja valkuaiskasveja. 5. Kasviproteiinituotannon haasteet 5.1. Lihajauhojen tilapäinen poistaminen rehutuotannosta lisää tarvetta analysoida tarkkaan Euroopan unionin riippuvuutta kasviproteiineista ja pyrkiä löytämään kestäviä ja asianmukaisia ratkaisuja. Tarve on entistä suurempi, sillä komissio pohtii parhaillaan Euroopan unionin kasviproteiinilähteiden tasapainoa. Komitea toivoo, että sitä kuullaan tästä aiheesta, joka kiinnostaa sekä viljelijöitä että kuluttajia. Komitea on pannut merkille komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Vaihtoehdot kasvivalkuaisen viljelyn edistämiseksi EU:ssa"(2), ja se varaa itselleen oikeuden antaa lausunnon aiheesta. 5.2. Vaikka asia ei varsinaisesti kuulu komission ehdotukseen, lausunnossa hahmotellaan joitain pohdintoja, jotka voitaisiin liittää Euroopan unionin kasviproteiinitarjonnan haasteita koskevaan erilliseen lausuntoon. 5.3. Seuraava taulukko ei kaipaa kommentteja. Euroopan unioni tuottaa itse kolmanneksen tarvitsemistaan proteiineista, ja tilanne on heikkenemässä entisestään. Riippuvuus on huolestuttavaa Euroopan unionin karjankasvatuksen turvallisuuden kannalta. Näin ollen tarvitaan uutta strategiaa. Proteiinitilanne EU:ssa (miljoonaa tonnia) markkinointivuonna 1999/2000 >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Vuoden 1999 tilasto- ja taloustiedot, Euroopan komissio. 5.4. Komitea käyttää tilaisuutta hyväkseen ja esittää syyt, joiden takia kysymys on erityisen tärkeä. - Yhteisön tuotanto kattaa alle 30 prosenttia EU:n tarpeista. - Lihajauhojen poistaminen rehuntuotannosta lisää vajausta. - Kasviproteiinien maailmanlaajuinen kulutus kasvaa vuodessa 4-5 prosenttia ja toimitusmahdollisuudet saattavat heikentyä. - Yhdysvallat tukee kyseisten, sille strategisesti tärkeiden kasvien tuotantoa. - Agenda 2000:ssa öljykasveille annettava tuki mukautettiin samalle tasolle kuin muille peltokasveille annettava tuki, mikä kannustaa öljykasvien tuotantoon. Vaikka tämä päätös vapauttaa Euroopan unionin Blair House -sopimusten velvoitteista, sillä on kolme haittapuolta: se edistää yksipuolista viljelyä, se ei täytä laadullisen ja määrällisen turvan tarpeita yhteisössä (onko tuoduissa raaka-aineissa geneettisesti muunnettuja organismeja vai ei) ja se heikentää Euroopan unionin asemaa WTO-neuvotteluissa. Itse asiassa on helpompaa tuottaa omille markkinoille kuin vientiin. - Keski- ja Itä-Euroopan maille olisi järkevää ehdottaa laajentumisen yhteydessä varteenotettavia vaihtoehtoja sellaisen tuotannon kehittämiseen, jolle Euroopan unioni tarjoaa todelliset markkinat. - Öljykasvien non food -tuotannon kehittäminen polttoainekäyttöön (metyyliesteri) edistäisi kasviproteiinien tuotantoa ja auttaisi samalla Euroopan unionia täyttämään sitoumuksensa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi (Kioton sopimus). Berliinin sopimuksen yhteydessä päätettiin uudelleentarkastelulausekkeesta, jotta yhteistä maatalouspolitiikkaa voitaisiin tarvittaessa tarkistaa kasviproteiinialan maatalouspolitiikan korjaamiseksi. 5.5. Päätelmänä voidaan todeta, että kaikki tarvittavat osatekijät ovat koossa Euroopan unionin ja ehdokasvaltioiden kasviproteiinien tuotannon kehityssuunnitelman valmistelua varten. Komitean tuleekin tarkastella kysymystä mahdollisimman pian, jotta se voi tehdä komissiolle ehdotuksia yhteisen maatalouspolitiikan välitarkistusta varten. Bryssel, 25. huhtikuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2020/2000 (EYVL L 241, 26.9.2000, s. 39). (2) KOM(2001) 148 lopullinen, s. 2.