EUROPAAN YHTEISÖJEN KOMMISSIO 
Bryssel, 14.05.1997 
KOM(97) 215 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
esitetty 23 päivänä marraskuuta 1992 tehdyn neuvoston päätöksen 92/544/ETY 2 artiklan 
mukaisesti (jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun 
neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY 17 artiklasta ja 22 artiklan 3, 4 ja 5 
kohdasta poikkeavien toimenpiteiden soveltaminen) 
Ehdotus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Ranskan tasavallalle jatkaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen 
direktiivin (77/388/ETY) 17 artiklasta ja 22 artiklan 3, 4 ja 5 kohdasta poikkeavien 
toimenpiteiden soveltamisesta 
(Kömmission esittämät) 

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
esitetty 23 päivänä marraskuuta 1992 tehdyn neuvoston päätöksen 92/544/ETY 2 artiklan 
mukaisesti (jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun 
neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY 17 artiklasta ja 22 artiklan 3, 4 ja 5 
kohdasta poikkeavien toimenpiteiden soveltaminen) 
L 
I. JOHDANTO 
Neuvosto antoi 23 päivänä marraskuuta 1992 tehdyllä päätöksellä 92/544/ETY1 
Ranskan tasavallalle kuudennen direktiivin 27 artiklan nojalla luvan toteuttaa 
kyseisen direktiivin 17 artiklan 2 kohdan ja 22 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan säännöksistä 
poikkeavia toimenpiteitä. Tämä lupa oli voimassa 31 päivään joulukuuta 1996. 
Tämän poikkeuksen avulla voitiin toteuttaa erityisjärjestely, jolla pyrittiin 
lieventämään sellaisten henkistä omaisuutta tuottavien tekijöiden velvoitteita, jotka 
saavat kustantajien, tekijänoikeusjärjestöjen ja tuottajien suorittamia 
tekijänoikeusmaksuja. 
Erityistoimenpiteet koostuvat lähdeverotusjärjestelmän soveltamisesta tekijöiltä 
kannettavaan veroon ja tekijöiden vähennysoikeuden muuttamista vakiosummaan 
perustuvaksi. 
Edellä mainitun päätöksen 2 artiklassa säädetään, että komissio antaa neuvostolle 
kertomuksen päätöksen soveltamisesta ja tarvittaessa ehdotuksen 
poikkeusmenettelyä pidentäväksi päätökseksi. 
Tämän kertomuksen tarkoituksena on antaa selvitys kyseisen poikkeusluvan 
soveltamisesta ja tarkastella tämän luvan jatkamista koskevaa pyyntöä, jonka 
Ranskan tasavalta on esittänyt 14 päivänä helmikuuta 1997 komission 
pääsihteeristössä saapuneeksi kirjatussa kirjeessä. 
H. POIKKEUKSEN SOVELTAMINEN 
1. Poikkeuksen taustaa 
Ranska käytti lokakuun 1 päivään 1991 asti kuudennen direktiivin 28 artiklan 3 kohdan b 
alakohdassa säädettyä mahdollisuutta vapauttaa verotuksesta kirjailijoiden, taiteilijoiden ja 
taiteellisten teosten esittäjien suorittamat palvelut (mainitun direktiivin liite F, 2 kohta). 
Pyrkiessään yhdenmukaistamaan lainsäädäntöään yhteisen arvonlisäverojärjestelmän 
tavanomaisiin sääntöihin nähden Ranska liitti lokakuun 1 päivästä 1991 alkaen henkisen 
omaisuuden teosten tekijöiden, esittäjien ja esiintyvien taiteilijoiden suorittamat palvelut 
arvonlisäveron piiriin. 
Yhteisön arvonlisäveron kantoa koskevien säädösten soveltaminen sellaisenaan osoittautui 
käytännössä vaikeaksi etenkin henkisen omaisuuden tekijöiden suorittamien palvelujen 
osalta. 
Asianomaisen ammatin edustajat nimittäin huomauttivat, että veron soveltaminen heidän 
tasollaan ei toisi valtion kassaan mitään tuloa, koska esimerkiksi kustantajat ja tuottajat 
voivat aina vähentää tämän veron, ja verotulon puutteessa uusien kyseisiä tekijöitä 
koskevien hallinnollisten velvoitteiden ainoa tarkoitus olisi tällöin pelkkä muodollinen 
mukautuminen yhteisön lainsäädäntöön. 
1 EYVL N:o L 351, 2.12.1992, s. 32 
5 
Jotta tekijät saataisiin paremmin hyväksymään arvonlisäverovelvollisuutensa, Ranskan 
tasavalta otti käyttöön kyseisen erityisjärjestelyn. 
2. Järjestelmän keskeiset periaatteet 
Järjestelmässä henkisen omaisuuden tekijöiltä kannettava arvonlisävero peritään 
lähdeverotuksena maksavalta osapuolelta. Tätä järjestelmää sovelletaan, kun 
tekijänoikeusmaksun maksajana on kustantaja, tekijänoikeusjärjestö tai tuottaja. 
Järjestelmää sovelletaan siis ainoastaan, jos maksava osapuoli on veroviranomaisten 
tuntema verovelvollinen. 
Lisäksi 0,80 veroprosenttia sovelletaan tekijänoikeuksiin sen vähennyksen osalta, johon 
tekijät ovat oikeutettuja. Kyseessä on vakiovähennys, eikä sen ohella sovelleta muita 
vähennyksiä. 
Kun yritys maksaa tekijälle tekijänoikeusmaksun, kyseisestä summasta maksetaan valtiolle 
arvonlisävero, josta vähennetään arvonlisäveroa koskeva vakiovähennys. 
Tämän järjestelmän soveltamistoimenpiteiden osalta henkisen omaisuuden tekijät on 
vapautettu laskun laatimista, veroilmoitusta ja veronmaksua koskevista velvoitteista. 
Lisäksi kukin tekijä voi luopua tästä järjestelmästä ja siirtyä tavanomaisen 
arvonlisäverojärjestelmän piiriin. 
3. Ranskan viranomaisten näkemys tämän erityisjärjestelmän soveltamisesta 
Ranskan viranomaiset katsovat, että järjestelmä takaa parhaiten arvonlisäveron kantamisen 
sellaisten henkilöiden osalta, jotka eivät juuri ole perillä liikevaihtoveroa koskevista 
muodollisuuksista (muusikot, kirjailijat, säveltäjät...). 
Lisäksi järjestelmä on laajalti hyväksytty, koska vain 5 prosenttia tekijöistä on päättänyt 
luopua siitä ja siirtyä tavanomaiseen järjestelmään. 
Lisäksi Ranskan viranomaiset toteavat, että veroviranomaiset eivät ole todenneet mitään 
toimintahäiriöitä tätä järjestelmää sovellettaessa. 
m. KOMISSION KANTA 
Kuudennen direktiivin 27 artiklassa säädetään mahdollisuudesta ottaa käyttöön tästä 
direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai 
tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi. 
Komissio katsoo, että käyttöön otetulla järjestelmällä voidaan vähentää hallinnollisia 
velvoitteita hyvin erikoislaatuisen elinkeinon piirissä, ja että kyseiset toimenpiteet 
vastaavat näin ollen 27 artiklassa säädettyä veronkannon yksinkertaistamisen edellytystä. 
M 
Lisäksi henkisen omaisuuden teosten tekijöille tarjottu mahdollisuus valita tavanomainen 
verotusjärjestelmä sallii heidän käyttää täysin vähennysoikeuttaan sikäli kun he katsovat, 
että erityisjärjestelyssä sovellettava vakiovähennys ei vastaa heidän erityistilannettaan. 
Näin ollen komissio katsoo, että on aiheellista jatkaa 27 artiklaan perustuvien 
erityistoimenpiteiden soveltamista. 
Luvan voimassaolon osalta komissio huomauttaa, että se on vahvistanut 10 päivänä 
heinäkuuta 1996 työohjelman asteittaiseksi etenemiseksi kohti uutta yhteistä 
arvonlisäverojärjestelmää2. 
Koska viimeinen ehdotuskokonaisuus on tarkoitus esittää vuoden 1999 puolivälissä, 
komissio arvioi, että poikkeuksellisen toimenpiteen jatkaminen on mahdollista ainoastaan 
31 päivään joulukuuta 1999. 
Olisikin hyödyllistä arvioida tällöin poikkeavan toimenpiteen yhdenmukaisuutta uuden 
arvonlisäverojärjestelmän piirissä kehitetyn lähestymistavan kanssa. 
KOM(96) 328 lopullinen, 22.07.1996 
S 
Ehdotus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Ranskan tasavallalle jatkaa jäsenvaltioiden 
liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 
annetun neuvoston kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 17 artiklasta ja 22 artiklan 3, 
4 ja 5 kohdasta poikkeavan toimenpiteen soveltamista 
(komission esittämä) 
PERUSTELUT 
Ranskan tasavalta esitti 14 päivänä helmikuuta 1997 komission pääsihteeristössä 
saapuneeksi kirjatussa kirjeessä pyynnön saada jatkaa poikkeusta, johon sille myönnettiin 
lupa 23 päivänä marraskuuta 1992 tehdyllä neuvoston päätöksellä N:o 92/544/ETY1. 
Edellä mainitun päätöksen 2 artiklassa täsmennetään, että neuvosto voi kyseisen 
päätöksen soveltamisesta Ranskassa laaditun komission kertomuksen perusteella ja 
komission ehdotuksesta myöntää luvan jatkaa kyseisen päätöksen soveltamista. 
Komission kyseisen päätöksen soveltamisesta laatiman kertomuksen päätelmänä on, että 
on sopivaa jatkaa edellä mainitun päätöksen säännösten soveltamista 31 päivään 
joulukuuta 1999. 
Komissio on vahvistanut 10 päivänä heinäkuuta 1996 työohjelman asteittaiseksi 
etenemiseksi kohti uutta yhteistä arvonlisäverojärjestelmää2, jossa ennakoidaan asteittaista 
siirtymistä uuteen järjestelmään. Koska viimeinen ehdotuskokonaisuus on tarkoitus esittää 
vuoden 1999 puolivälissä, on sopivaa rajoittaa luvan voimassaolo 31 päivään joulukuuta 
1999, sillä näin on mahdollista arvioida poikkeavan toimenpiteen yhdenmukaisuutta uuden 
arvonlisäverojärjestelmän osana kehitetyn yleisen lähestymistavan kanssa. 
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Ranskan pyynnöstä 
on ilmoitettu muille jäsenvaltioille 13 päivänä maaliskuuta 1997 päivätyssä kirjeessä. 
1 EYVL N:o L 351, 2.12.1992, s. 32 
2 KOM(96) 328 lopullinen, 22.7.1996 
3 
Ehdotus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Ranskan tasavallalle jatkaa jäsenvaltioiden 
liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 
annetun neuvoston kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 17 artiklasta ja 22 artiklan 
3,4 ja 5 kohdasta poikkeavien toimenpiteiden soveltamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, 
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä 
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin N:o 77/388/ETY1 ja erityisesti 
sen 27 artiklan, 
ottaa huomioon 23 päivänä marraskuuta 1992 tehdyn neuvoston päätöksen N:o 
92/544/ETY2, 
ottaa huomioon edellä mainitun päätöksen soveltamista koskevan komission kertomuksen, 
ottaa huomioon sen perusteella laaditun komission ehdotuksen, 
sekä katsoo, että 
kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi komission 
ehdotuksesta yksimielisesti päättää antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön tästä 
direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä tai jatkaa niiden soveltamista veronkannon 
yksinkertaistamiseksi taikka tietyntyyppisten veropetosten tai veron kiertämisen 
estämiseksi, 
Ranskan tasavalta on komission pääsihteeristössä 14 päivänä helmikuuta 1997 
saapuneeksi kirjatulla kirjeellä pyytänyt lupaa jatkaa sille aiemmin rajatuksi ajaksi 
myönnetyn poikkeuksen soveltamista, 
toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu 13 päivänä maaliskuuta 1997 Ranskan hallituksen 
esittämästä pyynnöstä, 
1 EYVL N:o L 145, 13.06.1977, s. 1. Viimeksi muutettuna direktiivillä 96/95/EY (EYVL N:o L 338, 
28.12.1996, s. 89) 
2 EYVL N:oL 351,2.12.1992, s. 32 
kyseisen poikkeuksen soveltamisesta laadittu komission kertomus osoittaa, että 
erityistoimenpiteet täyttävät edellä mainitun direktiivin 27 artiklan soveltamisen 
edellyttämät ehdot, 
komissio on vahvistanut 10 päivänä heinäkuuta 1996 työohjelman3 sekä aikataulun 
ehdotuksille, joissa ennakoidaan asteittaista etenemistä kohti yhteismarkkinoiden uutta 
yhteistä arvonlisäverojärjestelmää, 
koska viimeinen ehdotuskokonaisuus on tarkoitus esittää vuoden 1999 puolivälissä, lupa 
myönnetään 31 päivään elokuuta 1999 asti, sillä näin on mahdollista arvioida tämän 
poikkeuksen soveltuvuutta uuden arvonlisäverojärjestelmän osana kehitettyyn yleiseen 
lähestymistapaan, ja 
tämä poikkeus ei vaikuta kielteisesti arvonlisäverosta kertyviin Euroopan yhteisöjen omiin 
varoihin, 
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 
KOM(96) 328 lopullinen, 22.7.1996 
1 artikla 
Poiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY 17 artiklassa ja 22 artiklan 3, 4 ja 5 kohdassa 
säädetään, Ranskan tasavallalle annetaan joulukuun 31 päivään 1999 asti lupa: 
- kantaa lähdeverona henkisen omaisuuden teosten tekijöiltä edellytettävä arvonlisävero 
silloin, kun tekijänoikeusmaksujen maksajina ovat kustantajat, tekijänoikeusjärjestöt tai 
tuottajat, 
- soveltaa tekijänoikeusmaksuihin 0,80 prosentin vakiovähennystä, jota kaikilla tekijöillä 
on oikeus vaatia. Tämä vakiovähennys estää muiden vähennysten soveltamisen. 
2 artikla 
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
4o 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 215 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 06 01 09 
Luettelonumero : CB-CO-97-203-FI-C 
ISBN 92-78-19591-X 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg