Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle

direktiivin 2009/110/EY täytäntöönpanosta ja vaikutuksista, erityisesti sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten toiminnan vakauden valvontavaatimusten soveltamisesta

1.JOHDANTO

Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/110/EY, jäljempänä ’sähköistä rahaa koskeva direktiivi’, 17 artikla velvoittaa komission antamaan Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja Euroopan keskuspankille kertomuksen ja täysimääräisen arvion direktiivin täytäntöönpanosta ja vaikutuksista ja liittämään tarvittaessa kertomukseen ehdotuksen direktiivin tarkistamiseksi viimeistään 1. marraskuuta 2012. Tämä kertomus on komission vastaus tähän vaatimukseen.

Tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin tarkasteluprosessi perustuu kahteen ulkoiseen tutkimukseen. Ensimmäinen tutkimus käsitteli sähköistä rahaa koskevan direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä koskevien lakisääteisten vaatimustenmukaisuusvelvoitteiden noudattamista 27 jäsenvaltiossa, ja se saatiin päätökseen huhtikuussa 2013. Toisessa tutkimuksessa analysoitiin tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin taloudellista vaikutusta sähköisen rahan markkinoihin, ja se saatiin päätökseen vuoden 2014 lopussa. Tämän lisäksi komissio on ottanut huomioon tiedot, jotka vähittäismaksupolitiikkaa käsittelevät komission neuvoa-antavat komiteat keräsivät jäsenvaltioilta ja sidosryhmiltä. Komissio on päivittänyt tiedot toimiluvan, poikkeuksen ja EU:n laajuisen ”passporting”-toimiluvan saaneista sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten määrästä tammikuussa 2017.

Tämä kertomus kattaa vuodet 2009–2014. Kertomuksen laadinta lykkääntyi, koska suurin osa jäsenvaltioista ei onnistunut panemaan direktiiviä täytäntöön ennen sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen määräaikaa huhtikuussa 2011. Tämän kertomuksen valmistumisen määräaikaan eli 1. marraskuuta 2012 mennessä vain 23 jäsenvaltiota oli saattanut sähköistä rahaa koskevan direktiivin kokonaan osaksi kansallista lainsäädäntöään. Useimmissa tapauksissa tämä oli tapahtunut vasta juuri ennen määräaikaa. Sähköisen rahan markkinoilla oli tuolloin kertynyt liian vähän käytännön kokemusta tarkistetusta sähköistä rahaa koskevasta direktiivistä, jotta olisi ollut mahdollista antaa merkityksellistä palautetta uuden lainsäädännön todellisista vaikutuksista. Komissio koki myös tärkeäksi ottaa huomioon maksupalveludirektiivin tarkasteluprosessin tulokset, jotka vaikuttavat sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden oikeudelliseen kehykseen, koska tarkistettu sähköistä rahaa koskeva direktiivi sisältää useita viittauksia maksupalveludirektiiviin. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät tarkistetun maksupalveludirektiivin vuoden 2015 lopussa, ja se tuli voimaan 13. tammikuuta 2016.

Komissio hyväksyi säädösehdotuksen neljännen rahanpesunvastaisen direktiivin ((EU) 2015/849) muuttamisesta 5. heinäkuuta 2016 ottaakseen huomioon viimeaikaiset terrorismin rahoitusta koskevat riskit, jotka on havaittu Pariisin terrori-iskujen jälkeen (COM(2016), 450 (final)). On todennäköistä, että tällä ehdotuksella on vaikutuksia unionin sähköisen rahan markkinoihin, erityisesti nimettömiin ennalta maksettuihin maksuvälineisiin, joiden käyttöä saatetaan rajoittaa. Kertomuksessa tarkistetusta sähköistä rahaa koskevasta direktiivistä ei ole voitu ottaa huomioon viimeisintä kehitystä, mutta kaikki mahdolliset muutokset näihin maksuvälineisiin sovellettavassa rahanpesun torjuntaan tai terrorismin rahoitukseen liittyvässä kehyksessä pitää ottaa huomioon tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin mahdollisen tarkistuksen yhteydessä.

Tässä kertomuksessa kuvataan tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä (osa 3), arvioidaan sen tähänastista soveltamista ja vaikutusta (osa 4) ja maksupalveludirektiivin hiljattain tehdyn tarkistuksen vaikutuksia (osa 5) ja tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin ja neljännen rahanpesunvastaisen direktiivin välistä suhdetta (osa 6). Siinä kuvataan keskeisiä direktiivin soveltamisessa esille tulleita seikkoja (osa 7). Lopuksi esitetään joitakin päätelmiä (osa 8). Tämän kertomuksen työstäminen aloitettiin ennen nykyisten paremman sääntelyn suuntaviivojen antamista, joten tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin arviointi ei noudata näitä suuntaviivoja.

2. TAUSTAA

Sähköinen raha on käteisen rahan digitaalinen vastine ja voi olla ohjelmisto- tai laitepohjainen. Korttipohjaista sähköistä rahaa, kuten ennalta maksettuun korttiin tai sähköiseen rahakorttiin talletettua sähköistä rahaa, kuvataan useimmiten laitteistopohjaiseksi. Toinen vaihtoehto on tallettaa sähköistä rahaa internetissä olevalle maksutilille. Tällöin se käsitetään ohjelmistopohjaiseksi.

Sähköisen rahan oikeudellinen kehys määriteltiin sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta annetussa direktiivissä 2000/46/EY, jäljempänä ’ensimmäinen sähköistä rahaa koskeva direktiivi’.

Kun ensimmäistä sähköistä rahaa koskevaa direktiiviä tarkistettiin vuonna 2006, täysimääräisen toimiluvan saaneiden sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten ja liikkeeseen lasketun sähköisen rahan vähäiset määrät osoittivat, ettei sähköisen rahan käyttö ollut useimmissa jäsenvaltioissa oikeastaan päässyt vielä alkuun. Jotkin ensimmäisen sähköistä rahaa koskevan direktiivin säännöksistä, erityisesti sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten pääomavaatimukset, olivat jälkeenpäin tarkasteltuna monien mielestä liian korkeat ja muodostivat näin esteen sähköisen rahan markkinoiden kehittymiselle. Vuoden 2006 tarkastelu osoitti, että erityisesti maksupalveludirektiivin tulevan hyväksynnän yhteydessä tarvittiin lisätoimia kannustamaan todellisten sisämarkkinoiden syntyä sähköisen rahan palveluille Euroopan unionissa.

Tämän seurauksena komissio ehdotti tarkistettua sähköistä rahaa koskevaa direktiiviä. Tässä direktiivissä nykyaikaistetaan ensimmäisen sähköistä rahaa koskevan direktiivin säännöksiä ottaen erityisesti huomioon sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksia koskevan toiminnan vakauden valvontajärjestelmä, jonka avulla varmistetaan yhdenmukaisuus maksupalveludirektiivin kanssa.

Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin vuonna 2009. Tavoitteena oli nykyaikaisen ja yhtenäisen oikeudellisen kehyksen luominen sähköisen rahan liikkeellelaskua ja lunastusta varten, joka mahdollistaisi uusien, innovatiivisten ja turvallisten sähköisen rahan palveluiden suunnittelemisen. Tätä varten tarkistettu sähköistä rahaa koskeva direktiivi tarjoaa täysin yhdenmukaiset ja yksinkertaistetut säännöt sähköisen rahan liikkeellelaskijalaitosten toimilupien myöntämiseen ja vahvistaa varojen lunastukseen liittyviä kuluttajien oikeuksia ja velvollisuuksia. Direktiivi koskee sähköisen rahan palveluntarjoajia kaikissa EU:n jäsenvaltioissa ja Islannissa, Liechtensteinissa ja Norjassa.

Päivittämällä EU:n sähköistä rahaa koskevat säännöt, erityisesti yhdenmukaistamalla sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitoksia koskevan toiminnan vakauden valvontajärjestelmän maksupalveludirektiivissä säädettyjen maksulaitoksia koskevien vaatimusten kanssa, tarkistetun sähköistä rahaa koskevan direktiivin tavoitteena oli taata uusien toimijoiden pääsy markkinoille ja edistää todellista ja tuloksellista kilpailua kaikkien markkinaosapuolten välillä parantaakseen tehokkuutta ja vähentääkseen maksujen kustannuksia.





3.TARKISTETUN SÄHKÖISTÄ RAHAA KOSKEVAN DIREKTIIVIN SAATTAMINEN OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ