FI Euroopan unionin virallinen lehti C 175/10

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Kestävät ja yhteiset ratkaisut eurooppalaisen autoteollisuuden haasteisiin vastaamiseksi ja sen alueellisen sitoutumisen vahvistamiseksi”

(2010/C 175/03)

I. YLEISTÄ

ALUEIDEN KOMITEA

1. suhtautuu erittäin myönteisesti komission 5. toukokuuta 2009 julkaisemaan tiedonantoon ”Reilu kauppa ja valtiosta riippumattomat kestävän kaupan varmistavat järjestelmät kestävän kehityksen edistäjinä”. Euroopan komissio tarkastelee tiedonannossaan reilun kaupan ja muiden valtiosta riippumattomien (eli yksityisten) kestävän kaupan varmistavien järjestelmien nykytilannetta.

2. toteaa, että reilun kaupan tuotteiden markkinat ovat viime vuosina kehittyneet nopeasti. EU:n kuluttajat ostavat nykyisin reilun kaupan merkillä sertifioituja tuotteita vuosittain noin 1,5 miljardilla eurolla, mikä on 70 kertaa enemmän kuin vuonna 1999, jolloin komissio antoi ensimmäisen aihetta koskevan tiedonantonsa.

3. katsoo, että reilu kauppa on välttämättä määriteltävä yksiselitteisesti, jotta vältetään, että hyväntahtoiset kuluttajat joutuvat tekemisiin monenlaisten merkkien ja sertifiointien kanssa, joiden kaikkien väitetään edustavan vain reiluin, eettisesti moitteettomin ja vaihtoehtoisin edellytyksin valmistettuja tuotteita. Komission 5. toukokuuta 2009 antamassa tiedonannossa viitataan reilun kaupan liikkeen määrittelemiin kriteereihin, jotka mainittiin 6. kesäkuuta 2006 annetussa reilua kauppaa ja kehitystä käsitelleessä Euroopan parlamentin mietinnössä. Termiä ”reilu kauppa” käytetään kansainvälisten normeja laativien ja vaatimustenmukaisuutta arvioivien ISEAL:n jäsenjärjestöjen normien mukaisesti ja reilun kaupan järjestöjen soveltamalla tavalla.

4. panee kiinnostuneena merkille, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa yli 70 prosenttia kuluttajista tunnisti reilun kaupan merkin vuonna 2008 (12 prosenttia vuonna 2000) ja Ranskassa 74 prosenttia vuonna 2005 (9 prosenttia vuonna 2000). Saksassa vuonna 2009 toteutetun tutkimuksen mukaan reilun kaupan merkki on kestävän kehityksen merkkinä ensimmäisellä sijalla 407 merkin ja voittoa tavoittelemattoman organisaation joukossa.

5. on tyytyväinen siihen, että vuoden 2007 lopulla sertifioitujen reilun kaupan tuotteiden maailmanlaajuinen myynti ylitti 2,3 miljardia euroa (mutta oli silti huomattavasti luomuelintarvikkeiden myyntiä alhaisempi ja alle prosentti kokonaiskaupasta). Eurooppa on reilun kaupan keskus, sillä siellä tapahtuu 60–70 prosenttia koko maailman myynnistä. Erot ovat kuitenkin suuret nopeimmin kasvavan markkina-alueen, nimittäin Ruotsin, ja uusien jäsenvaltioiden välillä, joissa käsite on vielä suhteellisen tuntematon.

II POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Reilun kaupan ominaispiirteitä

6. painottaa, että yksi reilun kaupan ja muiden kestävän kaupan varmistavien järjestelmien erityispiirteistä on se, että ne ovat ensi sijassa vapaaehtoisia ja dynaamisia järjestelmiä, jotka kehittyvät yhteiskunnan ja kuluttajien tietoisuuden ja kysynnän mukaan.

7. painottaa komission näkökantaa, jonka mukaan yksityisten kestävän kaupan varmistavien järjestelmien luokittelu- ja sääntelykriteerien määrittely ei edistäisi kestävän kehityksen tavoitteita. Se pikemminkin rajoittaisi alan yksityisten aloitteiden dynaamisuutta ja saattaisi haitata reilun kaupan kehittämistä.

8. kehottaa varmistamaan reilun kaupan merkin täyden avoimuuden sekä sen, että tuotantoketjun kaikissa vaiheissa noudatetaan jäljitettävyyden kriteereitä.

9. toteaa, että kestävää kehitystä voidaan tukea järjestelmillä, joissa nivotaan keskenään ympäristöä koskevat, sosiaaliset tai taloudelliset tekijät. Markkinoiden kitkattoman toiminnan varmistamiseksi on tärkeää, että kuluttajat ja tuottajat saavat luotettavaa tietoa järjestelmistä. Tässä ovat avuksi riippumattomat merkit ja sertifioinnit, joihin kuluttaja voi luottaa ja joita riippumattomat tahot valvovat.

Julkiset hankinnat

10. suhtautuu erityisen myönteisesti vuonna 2004 annettuihin julkisia hankintoja koskeviin EU:n direktiiveihin. Ne ovat jäsenvaltioiden lukuisten julkisia hankintoja koskevien lakien perusta ja mahdollistavat sosiaalisten ja ympäristöä koskevien kriteerien soveltamisen julkisissa hankinnoissa.

11. toteaa, että viranomaisten käyttämät varat vastaavat 16:ta prosenttia EU:n bruttokansantuotteesta ja edustavat näin ollen keskeisiä strategisia markkinoita. Kun julkisten hankintojen yhteydessä otetaan huomioon kestävä kehitys ja reilu kauppa, paikallis- ja alueviranomaiset voivat antaa ratkaisevan panoksen sekä palvelujensa keskipitkän ja pitkän aikavälin tuottavuuteen ja tehokkuuteen että sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja kestävään kehitykseen.

12. korostaa, että reilun kaupan tuotteet tarjoavat kuluttajille ja myös julkisia hankintoja tekeville tahoille asianmukaisia mahdollisuuksia edistää ostovoimallaan kauppapoliittisten ja kehitysyhteistyöpoliittisten tavoitteiden yhdenmukaisuutta.

13. painottaa, että julkisiin hankintoihin käytettävät menot ovat suurelta osin paikallis- ja alueviranomaisten vastuulla. Tämän tärkeän roolin vuoksi niiden on osallistuttava kestävän kehityksen ja reilun kaupan edistämiseen koko Euroopassa. Paikallis- ja alueviranomaisten on otettava huomioon reilun kaupan taloudellisten, teknisten tai oikeudellisten seikkojen ohella myös sen poliittiset näkökohdat.

14. on aiemmin todennut, että voimassa oleva hankintalainsäädäntö on jo melko monimutkainen ja että monilla paikallis- ja alueviranomaisilla on erityisiä vaikeuksia panna se asianmukaisesti täytäntöön. Komitea kehottaakin komissiota laatimaan vastedes sosiaalista hankintapolitiikkaa varten selkeät ja yksityiskohtaiset suuntaviivat, joita paikallis- ja alueviranomaiset voivat soveltaa reilun kaupan tuotteita koskevien julkisten hankintojen yhteydessä.

15. panee kiinnostuneena merkille, että tukeakseen hankintaviranomaisia entistä kestävimpien julkisten hankintojen toteuttamisessa komissio on hiljattain antanut tiedonannon ympäristöä säästävistä julkisista hankinnoista (joka täydentää komission käsikirjaa ympäristönäkökohtien huomioon ottamisesta julkisissa hankinnoissa) ja laatii parhaillaan samantyyppistä käsikirjaa sosiaalista hankintapolitiikkaa varten. Yhdessä nämä asiakirjat muodostavat kattavan oppaan kestäviä (ekologiset ja sosiaaliset seikat huomioon ottavia) julkisia hankintoja varten.

16. suhtautuu myönteisesti ilmoitukseen toisesta oppaasta ja kehottaa komissiota alan nopean kehityksen vuoksi varmistamaan, että se julkaistaan pikaisesti.

17. ehdottaa, että se voi yhteysverkkoaan hyödyntämällä edistää asianomaisten ohjeiden levittämistä ja tehdä samalla yhteistyötä Euroopan komission kanssa paikallis- ja alueviranomaisten välisen tiedonvaihdon toteuttamiseksi. Paikallis- ja alueviranomaiset (etenkin ne, joilla on samankaltaisia velvoitteita) voisivat perustaa omia verkostojaan reilun kaupan tuotteiden käyttöön liittyviä hyviä käytänteitä varten.

18. pohtii, voisiko keskinäistä tiedotusta palveleva uusi hanke olla hyödyllinen. Euroopan komissio ja alueiden komitea ovat parhaillaan perustamassa hajautetun yhteistyön yhteistyöfoorumia helpottaakseen ja koordinoidakseen hajautettuun yhteistyöhön liittyvien, EU:n paikallis- ja alueviranomaisten ja niiden kehitysmaakumppanien välisten toimien kehittämistä. Yhteistyöfoorumi tulee olemaan online-palvelu, jossa voidaan saattaa yhteen tukitarpeet ja tukipyynnöt sekä vastaavat kiinnostuksenilmaisut tai tarjoukset. Alueiden komitean jäseniä kehotetaan hyödyntämään tätä (vuodeksi 2010 kaavailtua) sähköistä välinettä asianomaisten tietojen ilmoittamiseksi. Näin helpotetaan huomattavasti tietojenvaihtoa kehitysyhteistyössä toimivien Euroopan paikallis- ja alueviranomaisten kesken sekä mahdollistetaan EU:n paikallis- ja alueyhteisöjen ja kehitysmaiden hankkeiden yhteensovittaminen.

19. toteaa, että tässä yhteydessä voitaisiin hyödyntää hajautettuja yhteistyöhankkeita, joilla edistettäisiin reilun kaupan tuotteiden kehittämistä, laadittaisiin vaikutustenarviointeja ja tuettaisiin eteläisten maiden pieniä tuottajia.

20. kiinnittää huomiota siihen, että reilun kaupan tuotteisiin kohdistuvien julkisten hankintojen lisäksi voisi olla hyödyllistä edistää myös reilun kaupan normit huomioivia yksityissektorin hankintoja. Komitea kehottaakin paikallis- ja alueviranomaisia luomaan kannustimia, joiden avulla edistetään reilun kaupan tuotteiden hankintaa yrityksiin. Mallia voitaisiin ottaa esim. kilpailuista, joissa etsitään ”reilun kaupan pääkaupunkia” tai ”reilun kaupan kaupunkia”.

Komission tuki

21. on tyytyväinen siihen, että komissio on valmis tukemaan vastedeskin reilua kauppaa ja muita kestävän kaupan varmistavia järjestelmiä, koska niillä on potentiaalia edistää kestävää kehitystä.

22. pitää välttämättömänä tasapainottaa asianmukaisesti yhtäältä liberalisointiin ja globalisaatioon perustuvaan toimintasuunnitelmaan kuuluvan ja kauppaan, investointeihin ja talouskasvuun tähtäävä toive sekä toisaalta kestävän kehityksen perusperiaatteiden noudattamisen, avointen ja reilujen kauppaehtojen sekä sen tarve, että rikkaat teollisuusmaat tunnustavat selkeästi kauppaneuvotteluissa kehitysmaiden kiireelliset ongelmat. Useat reilun kaupan järjestöt ovat vakuuttuneita siitä, että jos kauppaa harjoitetaan rehdisti ja vastuullisesti, se voi olla tehokas väline kestävän kehityksen edistämiseksi ja köyhyyden vähentämiseksi. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää kuitenkin kauppapolitiikan luonteen perusteellista muutosta. Nykyisin vallitsevalla markkinaperusteisella lähestymistavalla ei voida poistaa olemassa olevaa monikansallisten konsernien ja pientuottajien neuvotteluvoiman epätasapainoa. Vain jos marginalisoidut köyhien maiden pientuottajat kutsutaan järjestelmällisesti osallistumaan kauppapolitiikan muotoiluun, voidaan nykyiseen kauppajärjestelmään perustuvat epäoikeudenmukaisuudet poistaa maailmasta.

23. on tyytyväinen siihen, että komissio on – pääasiassa kehitysyhteistyövälineidensä kautta – antanut rahoitustukea reilulle kaupalle ja muille kestävään kauppaan liittyville toimille. Vuosina 2007–2008 erilaisiin toimiin kohdennettiin 19 446 miljoonaa euroa. Kyse oli ensi sijassa tietoisuutta lisäävistä toimista Euroopan unionissa. Tätä varten myönnettiin miljoonan euron lisärahoitus vuosina 2008 ja 2009.

24. kehottaa komissiota selvittämään eräissä jäsenvaltioissa vallitsevan reilun kaupan nopean kehityksen valossa, olisiko myönnettävä lisävaroja jäsenvaltioille, jotka eivät ole alalla erityisen aktiivisia.

25. kannattaa komission aikomusta käynnistää vaikutustenarviointeja ja markkinoiden avoimuutta lisääviä toimia sekä kiinnittää nykyistä enemmän huomiota järjestelmien toteuttamisessa ja sertifioinnin hankkimisessa ilmenevien vaikeuksien arvioimiseen. Näitä toimia voitaisiin myös tukea samankaltaisilla EU:n jäsenvaltioiden toimilla, esimerkiksi rahoittamalla reilun kaupan vaikutuksia selvittäviä tutkimuksia.

Paikallis- ja alueyhteisöjen osallistuminen kehitysyhteistyöpolitiikkaan

26. suhtautuu erityisen myönteisesti paikallis- ja alueviranomaisten merkittävän roolin tunnustamiseen reilun kaupan tuotteet sisältävässä kauppapolitiikassa. Paikallis- ja alueviranomaisten osallistuminen kehitysyhteistyöpolitiikkaan ei ole uusi asia. Monet Euroopan alueet sekä paikallis- ja alueviranomaiset ovat jo vuosia toteuttaneet reilun kaupan hankkeita kehitysmaakumppaneidensa kanssa. Kumppanuuksien on perustuttava kumppanien keskinäiseen luottamukseen sekä avoimuuteen keskinäisissä yhteyksissä. Reilun kaupan alalla tehdyissä sopimuksissa on otettava huomioon yhtäläisen kohtelun, vastavuoroisen tunnustamisen ja suhteellisuuden periaatteet.

27. toteaa lisäksi, että paikallis- ja alueviranomaiset toimivat hajauttamisen yhteydessä reilun kaupan alalla yhä ammattimaisemmin. Paikallis- ja alueviranomaisilla on arvokasta tietoa aloista, jotka ovat merkittäviä kehitysmaiden sekä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisen kannalta. Ne ovat näin ollen tärkeitä reilun kaupan politiikan toimijoita.

28. suhtautuu myönteisesti komission toiveeseen säilyttää reilu kauppa ja muut vastaavat kestävän kaupan järjestelmät valtiosta riippumattomina koko EU:ssa. Viranomaissääntely voi häiritä dynaamisten yksityisten järjestelmien kehittämistä tai toimintaa.

29. on kuitenkin sitä mieltä, että julkisten hankintojen alalla tarvitaan tiettyjä tarjouspyyntöihin sovellettavia ja lainsäädäntöön perustuvia sääntöjä, jotta reilun kaupan tuotteiden tarjoajille annetaan reilut hakumahdollisuudet.

Valveuttaminen

30. on tyytyväinen reilun kaupan kehittymiseen sekä Euroopan kuntien ja alueiden lisääntyvään valmiuteen ottaa käyttöön ekologiset ja sosiaaliset kriteerit julkisten hankintojen yhteydessä. Tällainen valmius on nykyisen rahoitus- ja talouskriisin vuoksi yhä tärkeämpi. Reilun kaupan alkuvaiheessa 1970-luvulla kritiikki keskittyi maailmankaupan epäreiluihin rakenteisiin. Reilu kauppa käynnistettiin alun perin valveuttamisliikkeenä, mutta nykyisin se kerää huomiota ennen kaikkea tiukasti kauppapoliittisesta näkökulmasta kasvavan liikevaihdon vuoksi.

31. muistuttaa, että eurooppalaisen valveuttamistyön hajautetut rakenteet – samoin kuin kuluttajansuojajärjestöt – tulisi reilun kaupan tärkeinä kumppaneina nivoa järjestelmällisesti kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteisiin. Tässä yhteydessä olisi edistettävä epäreilujen maailmankaupan rakenteiden, etenkin eurooppalaisen kauppa- ja maatalouspolitiikan, tarkastelua tutkimalla henkilökohtaisia mahdollisuuksia ostaa reilun kaupan tuotteita. Valveuttaminen on väline, jolla voidaan torjua köyhyyttä, alikehittyneisyyttä, hyväksikäyttöä, nälkää ja ympäristön tuhoamista.

32. komitea panee tyytyväisenä merkille, että Euroopan unionin paikallis- ja alueviranomaiset, jotka ovat kansalaisia lähimpänä oleva taso, ovat viime vuosina vakiintuneet ja kunnostautuneet toimijoina reilun kaupan ja reilujen julkisten hankintojen alalla. ”Reilun kaupan kaupungit” ja ”reilun kaupan yliopistot” ovat selvästi alentaneet useiden tuhansien ihmisten osallistumiskynnystä ja luoneet konkreettisia mahdollisuuksia toimia reilun kaupan alalla. Reilun kaupan kaupunkeja on ollut Yhdistyneessä kuningaskunnassa jo vuodesta 2001 ja Saksassakin vuodesta 2008. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kulutetaan toiseksi eniten maailmassa reilun kaupan tuotteita henkeä kohti. Kahdessatoista EU:n jäsenvaltiossa on yli 700 ”reilun kaupan kaupunkia” ja vielä enemmän ehdokkaita sellaisiksi.

33. kiinnittää huomiota tarpeeseen vahvistaa kuluttajien asemaa tiedotus- ja valveuttamistoimin, joihin paikallinen ja useammalla alueella toimiva lehdistö sekä yhä useammin myös sähköiset viestimet osallistuvat. Yhteistyö kuluttajansuojajärjestöjen kanssa avaa lisämahdollisuuksia.

34. pitää tervetulleena Fair Trade Advocacy Office -järjestön viimeaikaista aloitetta Euroopan parlamentin jäsenten kannustamiseksi mukaan reilun kaupan sitoumukseen etelän heikossa asemassa olevien tuottajien ja köyhän työväestön tukemiseksi. Komitean mielestä tällaisia aloitteita voitaisiin laajentaa muillekin hallintotasoille.

35. korostaa, että Euroopan kunnilla ja alueilla on jo pitkään ollut edessään globalisaation haasteet. Jotta haasteisiin voidaan reagoida itse paikalla ja tulevaisuuteen suuntautuen, tarvitaan kunta-, alue- ja jäsenvaltiotason toimijoiden täydennyskoulutusta, työskentelyn ammattimaisuutta ja verkottumista. Tämä työ on Euroopassa vielä aivan alussa, ja sitä on kehitettävä pikaisesti ja järjestelmällisesti.

Kuntien ja alueiden tukeminen

36. panee kiinnostuneena merkille, että esimerkiksi Saksassa on vuodesta 2001 lähtien toiminut ”maailman kuntien” palvelupiste, joka tekee nyttemmin yhteistyötä 2 600 saksalaisen kunnan ja usein myös niiden kansainvälisten kumppanien (myös kumppanuuskaupunkien) kanssa. Palvelupiste, jonka ylläpitäjiä ovat liittohallitus, useimmat osavaltiot, kuntien keskusjärjestöt ja valtiosta riippumattomien organisaatioiden kattojärjestö, on vahvistanut huomattavasti Saksan kuntien kehitysyhteistyöpoliittista sitoutumista reilun kaupan edistämiseen sekä ekologiset ja sosiaaliset seikat huomioon ottaviin julkisiin hankintoihin.

37. ehdottaa suosituksia paikallis- ja alueyhteisöille, jotta vahvistetaan ja verkotetaan järjestelmällisellä tuella niiden potentiaalia vastata kasvaviin globaaleihin haasteisiin ja edistää kestävää kehitystä köyhyyden voittamiseksi ja ympäristön tuhoamisen torjumiseksi ja jotta helpotetaan etenkin vanhojen ja uusien EU:n jäsenvaltioiden välistä vaihtoa. Tiedonvaihtoa tulisi kannustaa AK:n hajautetun yhteistyön portaalin avulla, jotta voidaan jakaa kokemuksia ja luoda vertailuarvoja, joiden avulla autetaan Etelä- ja Itä-Euroopan maita kehittämään ratkaisuja reilun kaupan tukemiseksi niiden kestävää kehitystä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien strategioiden yhteydessä.

38. pitää tiedonannossa reilun kaupan vahvistamiseksi mainittua 19 miljoonan euron rahoitustukea sekä miljoonan euron lisärahoitusta merkittävänä alkuna mutta muistuttaa, että ongelmien mittasuhteiden vuoksi sekä olemassa olevan potentiaalin vahvistamiseen tarjoutuvien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi tarvitaan tulevaisuudessa lisävaroja.

39. muistuttaa, että paikallis- ja alueviranomaiset voivat vaikuttaa suoraan reilun kaupan menestykseen siten, että

— ne tarjoavat vain reilun kaupan kahvia ja teetä kokouksissaan, toimistoissaan ja ruokaloissaan

— kaupungin- ja kunnanvaltuustot tukevat asianomaisia kampanjoita

— kunnat tunnustavat kehitysmaakauppojen työn

— mahdollisimman monet kaupungit pyrkivät saamaan arvonimen ”reilun kaupan kaupunki”.

Eurooppalaisen reilun kaupan strategian kehittäminen

40. kehottaa laatimaan reilun kaupan sekä ekologiset ja sosiaaliset seikat huomioon ottavien julkisten hankintojen edistämiseksi yhteisen paikallis- ja alueyhteisöille tarkoitetun eurooppalaisen reilun kaupan strategian, johon liittyy toimintaohjelma, jolla taataan ekologisten ja sosiaalisten kriteerien noudattaminen. Tällaista strategiaa voitaisiin kehittää kansallisella ja alueidenvälisellä tasolla tehtyjen valmistelun pohjalta seminaareissa ja konferensseissa, joihin osallistuvat asianomaiset tahot sekä politiikan, julkisen vallan, valtioista riippumattomien organisaatioiden ja yksityissektorin edustajat.

41. katsoo, että strategia olisi hyväksyttävä alueiden komitean tai unionin puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion järjestämässä kokouksessa ja että sitä voitaisiin tarkastella ja esitellä Brysselissä alueiden komitean kehittämässä ja suurta vastakaikua saaneessa Open Days -tapahtumassa.

42. aikoo rahoitus- ja talouskriisin sekä uhkaavan ilmastokatastrofin valossa kääntää huomionsa myös eteläisten maiden avaintoimijoiden puoleen, kutsua ne mukaan ja jatkaa globalisaation seurauksiin liittyvää valveuttamista. Reilun kaupan rakenteiden vahvistaminen sekä ekologiset ja sosiaaliset seikat huomioon ottavien julkisten hankintojen merkitys kunnissa ja alueilla ovat yhtä merkittäviä asioita kuin entistä vahvempi verkottuminen tuottajamaiden kumppanien kanssa.

43. muistuttaa, että reilun kaupan sekä ekologiset ja sosiaaliset seikat huomioon ottavien julkisten hankintojen myönteiset vaikutukset ovat tähän mennessä yleisesti ottaen kohdistuneet ns. kehitysmaiden pienviljelijöiden maataloustuotteisiin. Tulevaisuudessa reilun kaupan tuote- ja palveluvalikoimaa laajentamalla vahvistetaan saatujen kokemusten sekä sovellettavien kriteerien kehittämisen myötä oikeusvarmuutta. On pyrittävä kehittämään ja tukemaan tuottajien ja loppukäyttäjien yhteyttä. Laajennetulla tuotevalikoimalla tarkoitetaan kaikista alkuperämaista peräisin olevia käsityöläis- ja teollisuustuotteita sekä reilun kaupan palvelutuotantoa, mm. reilua matkailua. Rakenteita kehittämällä pyritään ensi sijassa puuttumaan ekologisten ja sosiaalisten kriteerien sekä ILOn vähimmäisstandardien noudattamisen arviointiin sekä kuljetukseen ja myyntiin liittyviin kysymyksiin.

44. kiinnittää huomiota siihen, ettei aiheen tähänastisessa käsittelyssä ole otettu asianmukaisesti huomioon komission vuonna 2008 antamia direktiivejä vammaisten oikeuksien vahvistamisesta. Kansainvälisistä kuntien kumppanuuksista on saatu rohkaisevia kokemuksia, kun ajatellaan vammaisten lisääntynyttä osallistumista reiluun kauppaan sekä ekologiset ja sosiaaliset seikat huomioon ottaviin julkisiin hankintoihin. Komitea kehottaa tarkastelemaan ja syventämään tätä aihetta ehdotetussa strategiassa sekä kansallisessa ja alueidenvälisessä valmistelutyössä.

45. on tietoinen siitä, että reilun kaupan osuus kaupan kokonaisliikevaihdosta on Euroopassa vain alle prosentti. Reilun kaupan johtavat maat, joissa reilun kaupan osuus on yli kymmenen prosenttia, kuten Sveitsi, Yhdistynyt kuningaskunta, Skandinavian maat, Alankomaat, Itävalta ja Luxemburg, ovat kannustavia esimerkkejä reilun kaupan vahvistamiseksi etenkin Etelä- ja Itä-Euroopassa. Valtiosta riippumattomien organisaatioiden, kuntien ja paikallistalouden usein erinomaisen yhteistyön avulla on kehitetty yhdessä eteläisten kumppanien kanssa vaikuttavia ja vastuuntuntoisia malleja, joita voitaisiin soveltaa koko Euroopassa. Ne ovat kannustavia esimerkkejä kaikille Euroopan kunnille ja alueille, jotka voivat samalla antaa merkittävän panoksen vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen vuoteen 2015 mennessä.