JOHDANTO

Euroopan unioni on arktisella alueella. Geopoliittisena voimana EU:lla on strategisia ja yleisiä intressejä sekä Eurooppaan sisältyvällä että laajemmalla arktisella alueella. EU:lla on myös perustavanlaatuinen intressi tukea monenvälistä yhteistyötä arktisella alueella ja pyrkiä varmistamaan, että alue pysyy turvallisena, vakaana, kestävänä, rauhanomaisena ja vauraana. Koska EU on merkittävä taloudellinen toimija, sillä on vastuuta maailmanlaajuisesta kestävästä kehityksestä, myös arktisilla alueilla, sekä asukkaiden, myös alkuperäiskansojen, toimeentulosta. EU:lla on merkittävä vaikutus arktiseen alueeseen ympäristöjalanjälkensä sekä alueella olevien resurssien ja tuotteiden kysynnän kautta.

Arktisen alueen suurin uhka on ilmastonmuutos, ja se on saavuttanut kriittisen pisteen . Arktinen alue on erityisen herkkä ilmaston lämpenemiselle – se on lämmennyt kolme kertaa nopeammin kuin maapallo keskimäärin viimeisten 50 vuoden aikana. Nykyinen meren jääpeite arktisella alueella on alimmillaan ainakin sitten vuoden 1850, ja meren arvioidaan olevan käytännössä jäätön kesällä vähintään kerran ennen vuotta 2050. Lisäksi Grönlannin jääpeite ohenee ja arktisen alueen ikirouta sulaa yhä enemmän. Nämä toisiinsa liittyvät arktiset muutokset aiheuttavat merenpinnan nousua, häiritsevät sääjärjestelmiä sekä johtavat rannikon eroosioon, biodiversiteetin häviämiseen ja ekosysteemien tuhoutumiseen. Heijastavuuden väheneminen (albedovaikutus), joka johtuu merijään kutistumisesta, ja kasvihuonekaasujen vapautuminen ikiroudan sulamisen vuoksi nopeuttavat ilmastonmuutosta entisestään ja voivat osaltaan edistää ilmastojärjestelmän kriittisten pisteiden ylittymistä. Hirvittävät seuraukset, joita ympäristön pilaantuminen pahentaa, ulottuvat koko planeetalle, ja ne vaikuttavat syvästi luontoon ja ihmisiin monin tavoin, joista osa alkaa vasta tulla näkyviin. Erityisen kovasti kärsivät alkuperäiskansat, ja paheneva tilanne heikentää tulevien sukupolvien mahdollisuuksia. Äskettäisessä hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) raportissa korostetaan jälleen, että on tarpeen toimia heti ja päättäväisesti.

Tämä on ratkaiseva vuosikymmen ilmastonmuutokseen ja biodiversiteettiin liittyvien kriisien torjunnassa. EU on maailmanlaajuinen johtaja näissä toimissa, ja COP26-kokouksen alla se on valmis tekemään täyden osuutensa ja kantamaan maailmanlaajuisen vastuunsa uuden ilmastolainsäädännön ja 55-valmiuspaketin avulla. Ilmastotoimet ovat arktisen alueen kannalta erityisen tärkeitä, kun otetaan huomioon arktisen alueen lämpenemisen valtavat kerrannaisvaikutukset. Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaiset lainsäädäntöehdotukset ovat EU:n arktisen sitoumuksen ytimessä yhdessä EU:n kestävää sinistä taloutta koskevan uuden lähestymistavan kanssa, jota tuetaan tieteen, innovoinnin ja alueellisten investointien avulla.

Arktisen alueen valtioilla on ensisijainen vastuu haasteiden ratkaisemisesta alueellaan. Monet haasteet ulottuvat kuitenkin yli kansallisten ja alueellisten rajojen, ja niihin voidaan vastata tehokkaammin alueellisella tai monenvälisellä yhteistyöllä. Tässä yhteydessä on otettava huomioon myös EU:n rooli Euroopan arktisen alueen lainsäätäjänä.

Lisääntynyt kiinnostus arktisen alueen luonnonvaroihin ja kuljetusreitteihin voisi muuttaa alueen paikallisen ja geopoliittisen kilpailun ja mahdollisten jännitteiden areenaksi, mikä saattaisi uhata EU:n etuja. Arktisilta alueilta peräisin olevien tuotteiden maailmanlaajuinen kysyntä korostaa sitä seikkaa, että arktisen alueen kehitystä vievät eteenpäin myös muut kuin paikalliset poliittiset ja taloudelliset voimat.

Nämä haasteet ja mahdollisuudet liittyvät toisiinsa, ja moniin niistä voidaan parhaiten tarttua koordinoidulla tavalla ja tiiviissä yhteistyössä arktisen alueen valtioiden, alueviranomaisten ja paikallisyhteisöjen kanssa. EU:n täysimääräinen osallistuminen arktisen alueen asioihin on geopoliittinen välttämättömyys. EU:n toiminnan on perustuttava sen arvoihin ja periaatteisiin, kuten oikeusvaltioperiaatteeseen, ihmisoikeuksiin, kestävään kehitykseen, sukupuolten tasa-arvoon, moninaisuuteen ja osallisuuteen, sääntöihin perustuvan monenvälisyyden tukemiseen ja kansainvälisen oikeuden, etenkin Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (UNCLOS), noudattamiseen.

TAVOITTEET

Aiemmissa arktisen alueen kysymyksiä koskevissa yhteisissä tiedonannoissa , vahvistetun politiikkansa pohjalta sekä Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspoliittisen vuoden 2016 globaalistrategian ja komission poliittisten painopisteiden pohjalta EU vahvistaa sitoutumistaan arktiseen alueeseen:

•edistämällä rauhanomaisen ja rakentavan vuoropuhelun ja yhteistyön ylläpitämistä muuttuvassa geopoliittisessa ympäristössä arktisen alueen turvallisuuden ja vakauden säilyttämiseksi ottamalla arktista aluetta koskevat kysymykset esille ulkoisissa yhteyksissä, tiivistämällä alueellista yhteistyötä ja kehittämällä uusien turvallisuushaasteiden strategista ennakointia;

•vastaamalla ilmastonmuutoksen aiheuttamiin ekologisiin, sosiaalisiin, taloudellisiin ja poliittisiin haasteisiin ja ryhtymällä voimakkaisiin toimiin ilmastonmuutoksen ja ympäristön pilaantumisen torjumiseksi, tekemällä arktisista alueista kestävämpiä ympäristölainsäädännön avulla ja toteuttamalla toimia mustan hiilen ja ikiroudan sulamisen estämiseksi sekä öljyn, hiilen ja kaasun jättämiseksi maahan myös arktisilla alueilla;

•tukemalla arktisten alueiden osallistavaa ja kestävää kehitystä sen asukkaiden ja tulevien sukupolvien hyväksi, keskittymällä alkuperäiskansojen, naisten ja nuorten tarpeisiin sekä investoimalla tulevaisuuden työpaikkoihin ja siniseen talouteen.

1.RAUHANOMAISEN YHTEISTYÖN ALUE UUDESSA GEOPOLIITTISESSA YMPÄRISTÖSSÄ

EU vahvistaa strategista ennakointiaan, valtavirtaistaa arktisen alueen asioita ulkoisessa diplomatiassaan ja luottaa alueelliseen yhteistyöhön. Turvallisuushuolien lieventämiseksi se laajentaa pelastuspalveluvalmiuksia sekä etsintä- ja pelastusyhteistyötä ja tehostaa ikiroudan sulamiseen liittyvää tutkimusta.

Viime vuodet ovat lisänneet huomattavasti arktisista alueista kiinnostuneiden maiden määrää. Tämä saattaa muuttaa arktisen alueen geopoliittisen kilpailun areenaksi ja vahingoittaa EU:n etuja. Sen lisäksi, että kiinnostus arktisen alueen luonnonvaroja ja kuljetusreittejä kohtaan on lisääntynyt, myös sotilaallinen toiminta on lisääntynyt voimakkaasti monessa arktisen alueen osassa. EU on sitoutunut ylläpitämään turvallista, vakaata, kestävää ja vaurasta arktista aluetta, jonka on pysyttävä rauhanomaisen monenvälisen yhteistyön alueena, johon ei liity jännitteitä. Tammikuussa 2021 antamissaan ilmasto- ja energiadiplomatiaa koskevissa päätelmissä EU:n neuvosto pani merkille ympäristökysymysten ja ilmastonmuutoksen merkityksen turvallisuuden ja puolustuksen kannalta sekä tarpeen tehdä tiivistä yhteistyötä kumppanimaiden ja kansainvälisten järjestöjen, kuten Yhdistyneiden kansakuntien, kanssa sekä monenvälisten kumppanuuksien kautta.

Sotilaallisen läsnäolon lisääntyminen Venäjän arktisella alueella näyttää kuvastavan sekä maailmanlaajuista strategista sijoittumista että kansallisia painopisteitä, mukaan luettuna infrastruktuurin kaksoiskäyttö. Turvallisuushaasteiden lisääntymisen ohella se voisi pahentaa ilmastonmuutoksen seurauksia entisestään. Se johtuu todennäköisesti osittain siitä, että pohjoinen rantaviiva on yhä helpommin saavutettavissa, mutta se liittyy pitkälti muihin kuin arktisiin kysymyksiin. Monet maat, kuten Yhdysvallat, Norja, Yhdistynyt kuningaskunta, Tanska, Kanada ja Islanti, seuraavat tätä kehitystä tiiviisti, kuten myös Pohjois-Atlantin liitto (Nato), vastatakseen Venäjän lisääntyneeseen määrätietoisuuteen arktisen alueen vesillä ja ilmatilassa. Myös muiden toimijoiden, kuten Kiinan, toiminta on muuttunut ja kiinnostus muun muassa elintärkeän infrastruktuurin omistukseen, merikaapelien rakentamiseen, maailmanlaajuiseen rahtitoimintaan, kybertoimintaympäristöön ja disinformaatioon on kasvanut.

Tarkkailijan asemaa Arktisessa neuvostossa koskevien hakemusten lisääntyminen kuvastaa uutta geopoliittista ympäristöä. Lisätäkseen edelleen osallistumistaan Arktisen neuvoston työ- ja asiantuntijaryhmissä EU hakee uudelleen virallisen tarkkailijan asemaa. EU osallistuu edelleen Arktisen neuvoston työskentelyyn Kiirunassa toukokuussa 2013 annetun Arktisen neuvoston julistuksen mukaisesti. EU tekee yhteistyötä tarkkailijoiden, myös EU:n jäsenvaltioiden, kanssa tarvittaessa.

Strategisen ennakoinnin vahvistaminen