KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Mahdollisuuksia nuorille -aloite

1. Menetetty sukupolvi?

EU:ssa on tällä hetkellä yli viisi miljoonaa työtöntä nuorta. Määrä nousi miljoonalla vuodesta 2008 vuoteen 2010.

Kaavio 1: Nuorten (15–24-vuotiaiden) työttömyysasteen kehitys vuodesta 2005

Lähde: Eurostatin kuukausittaiset työttömyystiedot. Kausitasoitetut tiedot Japania lukuun ottamatta.

Tämä tarkoittaa sitä, että joka viides työmarkkinoilla oleva nuori ei löydä työtä. Nuorten työttömyysaste (yli 20 %) on kaksinkertainen koko työvoiman työttömyysasteeseen ja lähes kolminkertainen aikuisen aktiiviväestön työttömyysasteeseen verrattuna. Joissakin maissa luku on jopa 40 prosenttia. Tilanne voi vaihdella maissa huomattavasti alueittain. Tietyt nuorten ryhmät (mm. naiset, vammaiset ja maahanmuuttajataustaiset) ovat lisäksi erityisen alttiita työttömyyden, pitkäaikaistyöttömyyden, koulupudokkuuden tai työvoiman ulkopuolelle jäämisen riskille.[1]

Kaavio 2: Nuorten (15–24-vuotiaiden) työttömyysaste (lokakuussa 2011)

Lähde: Eurostatin kuukausittaiset työttömyystiedot. Kausitasoitetut tiedot.

Työttömyyden lisääntyessä nuorten on vaikeampaa löytää työtä, ja moni saattaakin päättää pitkittää tai jatkaa opintojaan. Se voi olla sijoitus tulevaisuuteen, jos nuori hankkii oikeat taidot. Tilanne on kuitenkin se, että suuri joukko nuoria ei ole työelämässä eikä opiskele.

Yhteensä 7,5 miljoonaa 15–24-vuotiasta ei ole työssä eikä koulutuksessa. Osuus on noussut vuoden 2008 10,8 prosentin lukemasta 12,8 prosenttiin vuonna 2010, kun EU:ta tarkastellaan kokonaisuutena. Bulgariassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Kreikassa, Latviassa, Romaniassa, Slovakiassa ja Virossa yli 14 prosenttia nuorista ei opiskele (enää) eikä ole (vielä) työssä.

Kaavio 3: Työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osuus prosentteina 15–24-vuotiaista vuosina 2008 ja 2010

Lähde: Eurostat, EU:n työvoimatutkimus.[2]

Nämä nuoret ovat jo jättäneet virallisen koulutuksen ja ovat joko työttömiä työnhakijoita tai työmarkkinoiden ulkopuolella. He voivat olla passiivisia työnhakijoita tai haluttomia siirtymään työmarkkinoille. He voivat myös välttää sitä omasta tahdostaan ja ryhtyä mahdollisesti tekemään muita perheeseen tai yksityiselämään liittyviä toimia.

Kriisin pitkittyneet vaikutukset pahentavat monen jo valmiiksi vaikeaa tilannetta. Nuorten pitkäaikaistyöttömyys kasvaa: keskimäärin 28 prosenttia alle 25-vuotiaista työttömistä nuorista on ollut työttömänä yli 12 kuukautta. Sitä paitsi yhä useampi nuori ei hae aktiivisesti työtä. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö Eurofound arvioi, että nuorten (niissä 21 jäsenvaltiossa, joista oli käytettävissä tietoja) pitkäaikaistyöttömyys tai työvoiman ulkopuolella oleminen maksoi yhteiskunnalle vuonna 2008 kaikkiaan vähintään 2 miljardia euroa viikossa eli 1,1 prosenttia BKT:stä.[3] Jos näistä nuorista saataisiin takaisin työelämään kymmenenkin prosenttia, vuosisäästöt olisivat yli 10 miljardia.

Vakituisten työpaikkojen väheneminen kriisin aikana on samalla iskenyt työllisiin nuoriin suhteettoman kovaa: nuoret ovat yliedustettuina määräaikaisella työsopimuksella työskentelevien joukossa. Vaikka määräaikaiset työsuhteet saattavat toimia ponnahduslautana vakaampiin työsuhteisiin, niissä maissa, joissa määräaikaisten sopimusten osuus on suurempi, on myös vaikeampaa siirtyä tilapäisestä työsuhteesta vakituiseen. Tämä voi johtaa segmentoituneisiin työmarkkinoihin, joilla nuoret juuttuvat työmarkkinoiden alapäähän, jolloin he saavat vähemmän työpaikkakoulutusta ja heidän palkkansa on pienempi ja työllisyys- ja uranäkymät heikompia.[4] Työmarkkinoiden hankaluudet vaikuttavat kielteisesti myös korkea-asteen koulutuksen hankkineisiin 25–29-vuotiaisiin: heidän on vaikeampi löytää koulutustaan vastaavaa työtä.

Vuosina 2010 ja 2011 korkeisiin työttömyysasteisiin yhdistyivät lisääntyneet vaikeudet täyttää avoimia työpaikkoja.[5] Tällainen kehitys viittaa työmarkkinoiden kohtaanto-ongelman kasvamiseen EU:n eri toimialoilla ja alueilla. Taustalla ovat ammattitaidon riittämättömyys, vähäinen maantieteellinen liikkuvuus tai riittämättömät palkat. Vuoteen 2020 mennessä vapautuu arvioiden mukaan 73 miljoonaa työpaikkaa työntekijöiden eläkkeelle jäämisen seurauksena. Ne on täytettävä asianmukaisilla taidoilla varustetuilla uusilla työntekijöillä, mikä avaa uusia mahdollisuuksia myös nuorille.

Nykyään nuorten ikäluokkien jo pienetessä suurella osalla nuorista ei kuitenkaan ole taitoja, joita työmarkkinoille siirtyminen ja siellä menestyminen kestävällä tavalla edellyttää.[6] Koulupudokkaiden[7] osuus on edelleen yli 14 prosenttia – heihin kuuluu siis joka kuudes nuori. Tämä on selvästi yli Eurooppa 2020 ‑strategiassa sovitun 10 prosentin tavoitteen. OECD arvioi, että noin 30–40 prosenttia koulupudokkaista on vaarassa kohdata pitkäaikaisia vaikeuksia päästä vakaaseen työsuhteeseen[8], ja heillä on riski syrjäytyä ajan myötä.

Voidakseen vastata näihin haasteisiin Euroopan on investoitava nuoriinsa ja ehdotettava ripeitä ja tehokkaita toimia, joilla ehkäistään ja vähennetään suurta nuorisotyöttömyyttä. Uusien työpaikkojen luomiseen tarvitaan kasvua tehostavia toimenpiteitä, mutta yksin ne eivät riitä ratkaisemaan nuorisotyöttömyysongelmaa. Sen vuoksi komissio ehdottaa Mahdollisuuksia nuorille ‑aloitetta (ks. luvussa 4 olevaa laatikkoa), joka kohdistetaan etenkin sellaisiin nuoriin, jotka eivät ole koulutuksessa eivätkä työssä. Aloitteessa yhdistetään jäsenvaltioiden ja EU:n konkreettiset toimet ja Eurooppa 2020 ‑strategiassa, nuorten työllisyydestä kesäkuussa 2011 annetuissa neuvoston päätelmissä[9] ja koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseen tähtäävistä politiikoista annetussa neuvoston suosituksessa[10] esitetyt prioriteetit. Aloitteen perustana on jäsenvaltioiden ja komission vahva kumppanuus, ja sillä edistetään jäsenvaltioiden viranomaisten, yritysten, työmarkkinaosapuolten ja EU:n yhteisiä toimia.

2. Jäsenvaltioiden ensisijainen rooli

Nuorisotyöttömyyteen liittyvien haasteiden laajuus ja perussyyt vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen, mutta useimmissa maissa voidaan havaita seuraavat tekijät:

· Koulunkäynnin varhainen keskeyttäminen ilman päättötodistusta.

· Tarvittavien taitojen ja työkokemuksen puuttuminen.

· Epävarmat työsuhteet ja niitä seuraavat työttömyysjaksot.

· Vähäiset koulutusmahdollisuudet.

· Riittämättömät tai epätarkoituksenmukaiset aktiiviset työvoimapoliittiset ohjelmat.

Tilanne on useissa maissa erityisen hankala, mutta paremmin menestyviäkin on, ja muut voivat oppia niiltä. Nuorisotyöttömyysaste on useimmissa jäsenvaltioissa (18:ssa 27:stä) yli 20 prosenttia (Eurostatin tiedot lokakuulta 2011). Kuudessa jäsenvaltiossa se on 10–20 prosenttia, kolmessatoista 20–30 prosenttia ja viidessä yli 30 prosenttia (Espanja, Irlanti, Kreikka, Portugali ja Slovakia). Nuorisotyöttömyysaste alittaa 10 prosenttia vain kolmessa jäsenvaltiossa (Alankomaat, Itävalta ja Saksa).

Vastuu nuorisotyöttömyyden vähentämistä on ensi sijassa jäsenvaltioilla alue- ja paikallistasoa myöten. Niiden viranomaiset rahoittavat koulutus- ja sosiaaliohjelmia, ja viranomaisilla on poliittiset keinot ja määrärahat nuorten työllisyysohjelmien tukemiseen. Myös kansallisilla ja alakohtaisilla työmarkkinaosapuolilla on keskeinen rooli etenkin sellaisissa asioissa kuin oppisopimuskoulutus, työharjoittelu ja työskentelytavat.

EU voi omaksua tukijan roolin ja auttaa jäsenvaltioita parantamaan nuorten työllisyys- ja koulutustilannetta kahdella tavalla:

· Tarkastellaan kansallista politiikkaa ja suoriutumista, tuodaan esiin prioriteetteja EU:n näkökulmasta ja ehdotetaan toimintalinjoja hyvien käytäntöjen perusteella. Sitä varten tarkastellaan rinnakkain ja koordinoidaan työllisyys-, koulutus- ja sosiaalipolitiikkaa Eurooppa 2020 ‑strategian puitteissa vuosittain talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson välityksellä.

· Tarjotaan rahoitustukea kansallisiin ja rajatylittäviin toimiin sovittujen prioriteettien mukaisesti. Tähän käytetään eri ohjelmia, varsinkin Euroopan sosiaalirahastoa ja muita EU:n ohjelmia, kuten elinikäisen oppimisen ohjelmaa, nuorisotoimintaohjelmaa ja Progress-ohjelmaa, josta tuetaan etenkin uudenlaista politiikantekoa sosiaalipoliittisten kokeilujen kautta. Nuorisotyöttömyyden vähentämiseen tähtääviä toimenpiteitä tuetaan myös muista EU:n rahastoista, kuten Euroopan aluekehitysrahastosta, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta, Euroopan kalatalousrahastosta ja kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevasta eurooppalaisesta rahastosta.

Talouspolitiikan ensimmäisen eurooppalaisen ohjausjakson 2011 jälkeen komissio kiinnitti esittämässään vuotuisessa kasvuselvityksessä 2012 huomiota ensimmäisiin merkkeihin siitä, etteivät jäsenvaltiot toimi niille esitettyjen suositusten suhteen riittävän tehokkaasti. Ottaen huomioon edellä esitetyn tilanteen vakavuuden komissio katsoo, että jo ennen kuin vuodelle 2012 laadittavat maakohtaiset suositukset esitetään etenkin korkeimpien nuorisotyöttömyysasteiden jäsenvaltioiden olisi päätettävä määrätietoisista toimenpiteistä seuraavilla neljällä keskeisellä osa-alueella:

– Koulupudokkuuden torjuminen

Ensimmäinen askel autettaessa nuoria parantamaan tulevaisuudennäkymiään on, että heidät varustetaan riittävillä taidoilla koulutuksessa ollessaan ja koulunkäynnin tai oppisopimuskoulutuksen keskeyttämistä torjutaan.[11] Neuvosto antoi kesäkuussa 2011 suosituksen koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämisestä. Se on keskeinen väline pyrittäessä toteuttamaan Eurooppa 2020 ‑strategian tavoite, jonka mukaan koulunkäynnin keskeyttävien määrää pienennetään 14 prosentista alle 10 prosenttiin. Ratkaisuksi tarvitaan ennaltaehkäiseviä, korjaavia ja korvaavia toimenpiteitä. Jotta koulupudokkaiden ajautumista työttömyyteen voitaisiin rajoittaa, tarvitaan välittömästi toimia, joilla heidät saadaan takaisin koulutuksen piiriin.

– Työmarkkinoiden kannalta merkityksellisten taitojen kehittäminen

Taitojen kehittämisen pitäisi olla jatkuva osa nuorten urakehitystä. Jäsenvaltioiden täytyy varmistaa, että niiden koulutusjärjestelmät antavat nuorille tarvittavat taidot tehokkaalla tavalla. Nyt kun julkiseen varainkäyttöön kohdistuu tiukkoja rajoituksia, komissio on kehottanut jäsenvaltioita priorisoimaan vaikutuksiltaan tehokkaita yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen tehtäviä investointeja[12] ja pyrkimään tavoitteeseen, jonka mukaan 40 prosenttia 30–34-vuotiaista on suorittanut korkea-asteen tai vastaavan koulutuksen.[13]

Eurooppa 2020 ‑strategian lippulaivahankkeessa Uuden osaamisen ja työllisyyden ohjelma ehdotetaan yhteisen välineen – eurooppalainen taito-, osaamis- ja ammattiluokittelu – kehittämistä, jotta työ- ja koulutusmaailma saataisiin lähemmäksi toisiaan. Tämä on erityisen tärkeää terveydenhuollon kaltaisilla aloilla, joille on tulossa työvoimapulaa ja joilla voitaisiin luoda lisää työpaikkoja. Komissio peräänkuuluttaa uudistuksia ammattipätevyyksien tunnustamisen[14] varmistamiseksi ja ehdottaa eurooppalaisen osaamispassin käyttöönottoa. Passilla työntekijä voisi ilmoittaa osaamisensa avoimesti ja vertailukelpoisesti.

Heikko kielitaito voi estää nuorten liikkumista Euroopan työmarkkinoilla. Lisää toimia tarvitaan myös sen varmistamiseksi, että nuorilla on riittävät tieto- ja viestintätekniset taidot. Tätä tuetaan esimerkiksi Eurooppa 2020 ‑strategian lippulaivahankkeeseen Euroopan digitaalistrategia kuuluvilla toimilla. Nuorten työllistettävyyttä lisäävät myös yrittäjähenki ja yrittäjäntaidot, ja niillä varustetut nuoret perustavat menestyviä yrityksiä todennäköisemmin kuin muut. Tätä varten komissio aikoo osoittaa osan tieto- ja viestintätekniikan alan tutkimustoimiin varatuista vuoden 2013 määrärahoista nuorten innovoijien ja yrittäjien tukemiseen.

– Ensimmäisten työkokemusten ja työpaikkakoulutuksen tukeminen

Taitojen hankkimisen yhteydessä olisi painotettava voimakkaasti työntekoa ja sitä kautta saatavaa työkokemusta. Erityisen tärkeitä tässä suhteessa ovat oppisopimukset ja harjoittelujaksot yrityksissä ja muualla, kunhan ne ovat riittävän laadukkaita, jolloin ne antavat nuorille mahdollisuuden hankkia sekä tarvittavat taidot että työkokemusta. Työmarkkinaosapuolet voivat auttaa laatimaan järjestelyjä, joiden ansiosta saadaan enemmän nuoria työelämään hankkimaan vaikka vain lyhyttäkin työkokemusta. Nuoria pitäisi tukea tällaisten paikkojen löytämisessä aktiivisella työvoimapolitiikalla ja paremmilla työvoimapalveluilla. Kohdennetuilla tukijärjestelyillä voitaisiin auttaa taitojen kohentamista ja työnhakua – myös oman asuinalueen ulkopuolella ja mahdollisesti muissa jäsenvaltioissa.

– Pääsy työmarkkinoille: (ensimmäisen) työpaikan saaminen

Nuorten varustaminen tarvittavilla taidoilla ja työkokemuksella on välttämätön muttei riittävä edellytys. Nuorten pääsyä työmarkkinoille olisi parannettava. Jäsenvaltioiden pitäisi annettujen suositusten mukaisesti tarvittaessa uudistaa työsuhdeturvalainsäädäntöään yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa, vähentää vakituisten työsopimusten jäykkyyttä ja parantaa työmarkkinoiden ulkopuolelle jääneiden, erityisesti nuorten, suojelua ja mahdollisuuksia päästä työmarkkinoille.[15] Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä huomiota siihen, miten kohtuuttomat välilliset työvoimakustannukset voivat vaikuttaa työmarkkinoille tulevien työpanoksen kysyntään.

Lisäksi on tärkeää toteuttaa ne työmarkkinauudistukset, joilla työmarkkinoita voidaan avata nuorille työnhakijoille ja yrittäjille poistamalla perusteettomat rajoitukset, jotka koskevat yritys- ja asiantuntijapalveluita, lakimiesammatteja, kirjanpitotehtäviä tai teknistä neuvontaa sekä terveys- ja sosiaalialaa, ja edistämällä itsenäistä ammatinharjoittamista – tähän kuuluu myös tehokas nuorille suunnattu tuki yritystoiminnan kehittämiseen.

3. EU:n rooli Mahdollisuuksia nuorille ‑aloitteessa

Osana Mahdollisuuksia nuorille ‑aloitetta ehdotetaan, että jäsenvaltiot ja EU yhdistävät toimensa käyttäen perustana edellä kuvattuja EU:n toimien kahta tyyppiä. Sen lisäksi, että kansallisen politiikan ja suoriutumisen tarkastelua tehostetaan Eurooppa 2020 ‑strategian puitteissa, olisi tehostettava myös toimia, joiden kautta EU:n rahoitustukea ja ‑välineitä voidaan hyödyntää täysimääräisesti.

3.1. Lisätään Euroopan sosiaalirahaston käyttöä nuorten työllisyyttä koskeviin toimenpiteisiin

Kansallisten toimien yhteydessä olisi hyödynnettävä mahdollisimman hyvin EU:n rahoitustukea, jota on käytettävissä joko rakennerahastoista tai komission toteuttamien erinäisten muiden toimien kautta.

Rakennerahastojen nykyisellä toteuttamiskaudella (2007–2013) jäsenvaltiot ovat suunnitelleet osoittavansa kaksi kolmannesta Euroopan sosiaalirahastosta saatavilla olevasta rahoituksesta koulutus- ja työllisyystoimiin. Siitä merkittävä osa koituu nuorten hyväksi. Summa on kansallisen rahoituksen kanssa yhteensä 79 miljardia euroa. EAKR:stä osoitetaan lisäksi 7,2 miljardia euroa koulutusinfrastruktuuriin ja 555 miljoonaa euroa lastenhoidon infrastruktuuriin. Jälkimmäiset investoinnit auttavat etenkin nuoria äitejä palaamaan työmarkkinoille.

Vuoden 2011 lopussa jäsenvaltioilla kuitenkin ESR-ohjelmissa käytettävissään vielä 30 miljardia euroa, jota ei ole osoitettu konkreettisiin toimiin. Nuorisotyöttömyyden vähentämiseen tähtäävät toimet eivät lisäksi usein vastaa ongelman vakavuutta. Paitsi että täytäntöönpanovauhtia olisi nostettava – sillä se auttaa parantamaan nuorten työllisyystilannetta – olisi myös kehitettävä uusia ratkaisumalleja, joilla esimerkiksi tuetaan nuorten osallistumista oppisopimus- tai harjoitteluohjelmiin tai edistetään nuorten yrittäjyyttä, myös osuus- ja yhteisötalouden piirissä. Nuorisotyöttömyysaste on yli puolessa jäsenvaltioista suurempi kuin EU:n keskiarvo.[16] Vaikka syysuhdetta ei voidakaan osoittaa, käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että ne jäsenvaltiot, joissa nuorisotyöttömyysaste on korkein, eivät riittävällä tavalla kohdista toimia nuoriin ESR-ohjelmissaan. Esimerkiksi kesäkuussa 2010 nuorisotyöttömyysaste oli Kreikassa 32 prosenttia, Italiassa 27 prosenttia ja Liettuassa 36 prosenttia mutta nuorten osuus ESR-edunsaajista vain 11 prosenttia (Kreikka), 15 prosenttia (Italia) ja 14 prosenttia (Liettua).

Toimeenpanon nopeuttaminen parantaa nuorten työllisyystilannetta niissä jäsenvaltioissa, jotka menestyvät heikoiten ohjelmien toteuttamisessa ja nuorisotyöttömyyden hoitamisessa (Bulgaria, Kreikka ja Romania)

Niiden jäsenvaltioiden, joissa nuorisotyöttömyysaste ylittää keskiarvon ja ESR-ohjelmien toteuttamisaste on keskitasoa[17] (Italia, Kypros, Puola, Ruotsi ja Slovakia), on syytä keskittää huomionsa omiin ongelmakohtiinsa, jotka liittyvät ESR-toimenpiteiden toteuttamiseen (Italia) tai mukauttamiseen niin, että ne vastaavat sellaisia erityisiä tarpeita kuin taitojen kysynnän ja tarjonnan kohtaaminen, työnantajille suunnatut kannustimet ja nuorille suunnattujen yrityksenperustamislainojen saamismahdollisuuksien parantaminen (Puola).

Niissä jäsenvaltioissa, joiden ESR-toteuttamisaste on yli 40 prosenttia ja nuorisotyöttömyys yli EU:n keskiarvon (Espanja, Latvia, Liettua ja Viro), voitaisiin lisätä nuorten osallistumista ESR-ohjelmiin ja keskittää huomio erityisiin nuorille suunnattuihin toimenpiteisiin.

Keskittymällä nuorille suunnattuihin toimenpiteisiin ja nopeuttamalla täytäntöönpanoa voitaisiin saada nopeasti parannettua nuorisotyöttömyystilannetta. Suurin osa kyseisistä maista (Bulgaria, Espanja, Irlanti, Kreikka, Latvia, Ruotsi, Romania, Slovakia, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta) pitää koulupudokkaita yhtenä nuorisotyöttömien pääryhmänä ja tärkeänä kohderyhmänä nuorten työehtojen parantamisessa.

Komissio tukee ESR-ohjelmien toteutuksen parantamista oppisopimusten, harjoittelun ja yrittäjyyden, myös sosiaalisen yrittäjyyden, aloilla hyödyntämällä ESR:n teknistä apua parhaiden käytäntöjen kehittämiseen ja jakamiseen.

3.2. Innovatiivisia ratkaisuja koulusta työelämään siirtymisen tukemiseen

Työssäoppiminen on olennainen tekijä, joka helpottaa nuorten siirtymistä koulusta työelämään ja rakentaa osaavaa työvoimaa tulevaisuutta varten. Viranomaiset, työmarkkinaosapuolet ja elinkeinoelämä ovat viime vuosina päässeet laajaan yksimielisyyteen siitä, että ammatillisessa koulutuksessa olisi yhdistettävä teoria ja käytäntö (oppisopimus-, rinnakkais- tai kaksitahoinen oppiminen).

Yleisestä yksimielisyydestä huolimatta tällaisten harjoittelupaikkojen luomisessa on EU:ssa epätasaisuutta. EU tekee ammatilliseen koulutukseen liittyvää yhteistyötä nk. Kööpenhaminan prosessin kautta. Prosessissa on laadittu pitkälle tähtäävä työohjelma, jonka puitteissa jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet tarkastelevat sellaisia keskeisiä kysymyksiä kuin ammatillisen koulutuksen laatu ja rahoitus. EU:n Leonardo da Vinci ‑ohjelmasta rahoitetaan jo nyt ammatilliseen koulutukseen liittyviä käytännön hankkeita. Toimet vaihtelevat yksittäisille ihmisille tarjottavista ulkomaanharjoittelumahdollisuuksista laajamittaisiin kansainvälisiin yhteistyöhankkeisiin.

Jäsenvaltioiden on kuitenkin lisättävä valtakunnan ja aluetasolla työmarkkinoiden tarpeisiin vastaavan kaksitahoisen oppimisen tarjontaa. Yritysten – ja julkisen sektorin – taas olisi otettava voimakkaammin asiakseen tarjota työ- ja harjoittelumahdollisuuksia nuorille esimerkiksi osana yritysten sosiaalisen vastuun strategioita. Esimerkkejä tällaisesta tarjoavat eri sidosryhmien strategiset kumppanuudet.

Harjoittelujaksot voivat auttaa opiskelijoita ja nuoria tutkinnon suorittaneita saamaan ensimmäistä työkokemusta. Työssäoppimismahdollisuuksien lisäämisen yhteydessä on selvästi sitouduttava siihen liittyvien edellytysten asianmukaisuuteen. Komissio esittää vuonna 2012 laatupuitteet laadukkaiden harjoittelujaksojen tarjoamiselle ja käytölle. Puitteisiin liittyy erityinen EU:n harjoittelupanoraama, jolla lisätään harjoittelijoihin sovellettavien ehtojen selkeyttä koko EU:ssa.

Jäsenvaltiot ja työmarkkinoiden toimijat voisivat tarmokkaammin panna täytäntöön nuorisotakuun, jolla varmistetaan, että nuorilla on työ-, koulutus- tai harjoittelupaikka neljän kuukauden kuluessa koulun päättämisestä. Tämä koskee etenkin koulunkäynnin varhain lopettaneita ja muita heikommassa asemassa olevia nuoria. Euroopan parlamentin pyynnöstä komissio käynnistää vuonna 2012 nuorisotakuuseen keskittyvän valmistelutoimen Nuorten aktivointitoimenpiteet – Nuoret liikkeellä ‑aloitteen toteuttaminen, johon osoitetaan 4 miljoonaa euroa. Toimen kautta saatuja kokemuksia voidaan hyödyntää järjestelyissä, jotka toteutettaisiin ESR:n tuella.

3.3. Tuetaan nuorten liikkuvuutta työmarkkinoilla

Erasmus on EU:n koulutusalan huippuohjelma, jonka kautta vuosittain 250 000 opiskelijaa saa mahdollisuuden opiskella ja työskennellä ulkomailla. Siitä rahoitetaan myös eurooppalaisten korkea-asteen laitosten yhteistyötä. Ohjelmasta tuetaan paitsi opiskelijoita myös opetushenkilökuntaa ja yritysten työntekijöitä, jotka haluavat opettaa ulkomailla. Lisäksi autetaan korkeakoulujen henkilökuntaa saamaan koulutusta. Komissio hyödyntää näiden liikkuvuusjärjestelyjen toimivuutta pyrkiäkseen tukemaan voimakkaammin liikkuvuutta työmarkkinoilla ja työmarkkinoiden toiminnan tehostamista.

Jotta avoimet työpaikat ja työnhakijat saataisiin kohtaamaan toisensa, komissio perustaa Euroopan parlamentin tukemana kohdennetun ammatillisen liikkuvuuden järjestelyn, jolla autetaan nuoria löytämään työpaikka toisessa EU-maassa ja yrityksiä täyttämään avoimeksi jääneitä työpaikkojaan. Valmistelutoimella Eka Eures-työpaikka komissio tukee nuoria ja työnantajia (etenkin pk-yrityksiä) edistääkseen työntekijöiden palkkaamista ulkomailta ja ulkomaisia työharjoitteluja.

Nuorisotyöttömyyden vähentämisessä voi olla apua myös epävirallisesta oppimisesta. Sen vuoksi eurooppalaista vapaaehtoispalvelua tehostetaan nykyisen nuorisotoimintaohjelman kahtena viimeisenä vuotena. Tarkoituksena on tarjota paikka ainakin 10 000 vapaaehtoiselle. Toisessa EU-maassa hankittu työkokemus voi antaa tärkeitä taitoja ja auttaa nuoria pääsemään työmarkkinoille. Komissio perustaa lisäksi uudet Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukot, jotka tarjoavat uusia mahdollisuuksia Euroopan nuorille.

Yrittäjien Erasmus ‑ohjelmalla edistetään yrittäjien liikkuvuutta rajatylittävän kokemustenvaihdon keinoin. Ohjelmalla halutaan antaa aloitteleville ja uusille yrittäjille mahdollisuus oppia kokeneemmilta yrittäjiltä toisissa jäsenvaltioissa. Isäntänä toimiville yrittäjille puolestaan tarjoutuu mahdollisuus saada tuoreita näkemyksiä yrityksestään ja uusia ulkomaisia yrityskontakteja. Ohjelman käynnistämisen jälkeen siihen on rekisteröitynyt yli 4 200 yrittäjää, joiden hakemuksista on hyväksytty noin 86 prosenttia. Vaihtoja on järjestetty tähän mennessä 850.

4. Seuraavat vaiheet

Tulevina viikkoina komissio keskustelee kunkin jäsenvaltion kanssa taloudellisesta ja sosiaalisesta tilanteesta. Näin valmistellaan vuoden 2012 talouspolitiikan eurooppalaista ohjausjaksoa. Komissio huolehtii yhdessä neuvoston eri kokoonpanojen ja Euroopan parlamentin kanssa siitä, että jäljempänä kuvatut Mahdollisuuksia nuorille ‑aloitteen eri osaset pannaan täytäntöön ripeästi.

Komissio pitää yhteyttä Euroopan tason työmarkkinaosapuoliin tarkoituksena saada ne ja kaikki muutkin sidosryhmät aktiivisesti mukaan aloitteen taakse ja tukemaan sitä.

Uusi Mahdollisuuksia nuorille ‑aloite

Hyödynnetään ESR:n tukea taitojen kehittämiseen ja koulusta työelämään siirtymiseen

· Monet jäsenvaltiot voisivat hyödyntää käytettävissä olevaa EU-rahoitusta enemmän, myös uudelleenohjelmoinnin ja toimeenpanon nopeuttamisen avulla, ja luoda nuorten tukemiseksi laajempia järjestelmiä, joissa keskitytään koulunkäynnin keskeyttämisen torjumiseen ja työllistettävyyden kehittämiseen. Tämä on erityisen tärkeää niille jäsenvaltioille, joissa nuorisotyöttömyys ja nuorten heikko-osaisuus on erityisen yleistä. Komissio on valmis tekemään työtä yhdessä jäsenvaltioiden kanssa käyttämällä nopeutettuja menettelyjä toimenpideohjelmien muokkaamista varten, tarjoamalla EU:n teknistä apua ja nopeuttamalla käyttämättä jääneiden varojen takaisinperintää.

· Komissio käyttää 1,3 miljoonan euron arvosta ESR:n teknistä apua tukeakseen oppisopimustyyppisten järjestelmien luomista ESR:n kautta. ESR:n teknistä apua keskitetään vielä 3 miljoonaa euroa muun muassa tukijärjestelmien perustamiseen nuoria yrityksenperustajia ja sosiaalisia yrittäjiä varten.

· Komissio tukee jäsenvaltioita niiden määritellessä nuoriin liittyviä toimenpiteitä, kun ne valmistelevat ohjelmiaan tulevaksi ESR-kaudeksi.

Tuetaan siirtymistä koulutuksesta työelämään

· Jäsenvaltioiden olisi yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa pyrittävä selvästi lisäämään oppisopimuspaikkoja EU:ssa ja huolehtimaan siitä, että ne tarjoavat nuorille todellisen mahdollisuuden saada työpaikkakoulutusta ja työkokemusta ja päästä vakaampaan työsuhteeseen. Jos oppisopimuspaikkoja pystytään lisäämään EU:ssa vähintään 10 prosenttia vuoden 2013 loppuun mennessä, uusia paikkoja olisi yhteensä 370 000.[18]

· Työmarkkinaosapuolten olisi tapauksen mukaan yhdessä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa selvitettävä, miten ne voivat parhaiten toteuttaa erityistavoitteensa eli pyrkiä lisäämään ja parantamaan oppisopimuskoulutusta ja harjoittelusopimuksia osana itsenäisesti sopimaansa osallisuutta edistävien työmarkkinoiden tavoitetta (2010).

· Komissio vahvistaa merkittävästi tukea korkea-asteen ja ammatillista koulutusta suorittavien opiskelijoiden oppimiseen liittyvälle liikkuvuudelle. Kun varoja osoitetaan mahdollisimman paljon yrityksissä suoritettavaan harjoitteluun, harjoittelupaikkoja voitaisiin saada lisää 30 prosenttia. Tavoitteena olisi ainakin 130 000 Erasmus- ja Leonardo da Vinci ‑harjoittelupaikkaa vuonna 2012.

· Komissio käynnistää alkuvuodesta 2012 yrityksille suunnatun 1,5 miljoonan euron kampanjan, jolla lisätään yritysten tietoa Erasmus- ja Leonardo da Vinci ‑harjoittelupaikoista ja rohkaistaan potentiaalisia isäntäyrityksiä ottamaan vastaan eurooppalaisia harjoittelijoita.

· Komissio esittää vuonna 2012 laatupuitteet laadukkaiden harjoittelujaksojen tarjoamiselle ja käytölle. Puitteisiin liittyy erityinen EU:n harjoittelupanoraama, jolla selkeytetään harjoittelijoihin sovellettavia ehtoja koko EU:ssa.

· Jäsenvaltioiden ja työmarkkinoiden toimijoiden olisi tarmokkaammin pantava täytäntöön nuorisotakuu, jolla varmistetaan, että nuorilla on työ-, koulutus- tai harjoittelupaikka neljän kuukauden kuluessa koulun päättämisestä. Tämä koskee etenkin koulupudokkaita ja muita heikommassa asemassa olevia nuoria. Komissio käynnistää vuonna 2012 nuorisotakuuseen keskittyvän valmistelutoimen Nuorten aktivointitoimenpiteet – Nuoret liikkeellä ‑aloitteen toteuttaminen, johon osoitetaan 4 miljoonaa euroa.

· Komissio osoittaa merkittävän osan sosiaalisen innovoinnin 6 miljoonan euron budjetista innovatiivisiin hankkeisiin, jotka kohdennetaan heikompiosaisissa tilanteissa ja alueilla oleviin nuoriin.

· Eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun määrärahoja lisätään tarkoituksena tarjota ainakin 10 000:lle mahdollisuus vapaaehtoistyöhön vuonna 2012.

Tuetaan liikkuvuutta työmarkkinoilla

· Eurooppalaisessa ammatillisen liikkuvuuden portaalissa Euresissa on tällä hetkellä ilmoitus yli 1,2 miljoonasta avoimesta työpaikasta. Lisäksi nähtävillä on 700 000 ansioluetteloa. Jäsenvaltioiden olisi vuoden 2012 kuluessa otettava käyttöön tukitoimia, joilla varmistetaan, että ainakin 100 000 näistä Eures-työpaikoista täytetään nuorilla, eli tehostettava Euresin käyttöä.

· Komissio käynnistää vuonna 2012 Eka Eures-työpaikka -järjestelmän, josta tarjotaan taloudellista apua noin 5 000 nuorelle suoraan työpaikan vastaanottamiseksi toisessa jäsenvaltiossa vuosina 2012–2013. Näin saadaan kokemuksia, joiden perusteella voidaan jatkaa järjestelmän kehittämistä ja lisätä työharjoittelupaikkoja.

· Yrittäjien Erasmus ‑ohjelmasta on tarkoitus rahoittaa 600 vaihtoa lisää vuonna 2012.

Vahvistetaan politiikan toteuttamista osana talouspolitiikan eurooppalaista ohjausjaksoa

· Komissio arvioi ja analysoi tarkemmin jäsenvaltioiden toimenpiteitä, joilla ne torjuvat nuorisotyöttömyyttä, ja esittää asiasta raportin huhtikuussa 2012 työllisyys- ja sosiaaliministerien neuvoston epävirallisessa kokouksessa.

· Komissio kehottaa jäsenvaltioita keskustelemaan koulutusjärjestelmiinsä tarvittavista mukautuksista eurooppalaisen koulutusyhteistyön strategisten puitteiden (ET 2020) yhteydessä.

· Komissio tarjoa jäsenvaltioille opastusta nuorisotyöttömyyden torjuntatoimenpiteistä kahdenvälisessä yhteydenpidossa, jossa valmistellaan vuoden 2012 kansallisia uudistusohjelmia.

· Lisäksi komissio sisällyttää nuorisoon liittyvät näkökohdat maakohtaisiin suosituksiin, jotka se esittää jäsenvaltioille toukokuussa 2012.

[1] Esimerkiksi maahanmuuttajanuorten keskimääräinen työttömyysaste on EU:ssa yli 30 prosenttia.

[2] Maltan ja Ruotsin luvut ovat alustavia ja Luxemburgin luvut pienen otannan vuoksi epäluotettavia.

[3] Eurofound (2011), The social impact of the crisis. Arvioituihin kustannuksiin sisältyvät menetetyt ansiot ja julkisen talouden menot, jotka syntyvät sosiaaliturvajärjestelyjen kautta tehtävistä liiallisista tulonsiirroista. Arvio muodostaa vähimmäismäärän, koska mukana eivät ole sellaiset lisäkustannukset kuin menetetyistä ansioista maksamatta jäävät verot, terveyskustannukset ja rikosoikeudelliset kustannukset. Arviosta jätettiin tilastomuuttujien puuttumisen vuoksi Kreikka, Malta, Ranska, Ruotsi, Suomi ja Tanska. Perusjoukon muodostavat 16–29-vuotiaat, jotka ovat olleet työttömänä tai työvoiman ulkopuolella (ei kuitenkaan koulutuksessa) yli kuusi kuukautta.

[4] Ks. komission Työllisyys Euroopassa ‑raportti 2010 (Employment in Europe) ja EU Employment and Social Situation Quarterly Review, syyskuu 2011.

[5] Ks. komission luonnos yhteiseksi työllisyysraportiksi 2011–2012. KOM(2011) 815, 23.11.2011, liite III, s. 6.

[6] Ks. komission luonnos koulutuksen strategisia puitteita (ET 2020) koskevaksi yhteiseksi raportiksi. KOM(2011) 902, 20.12.2011.

[7] Koulupudokkaat ovat nuoria, jotka jättävät koulun suoritettuaan enintään ylemmän perusasteen koulutuksen ja jotka eivät enää ole koulutuksessa.

[8] Scarpetta S., A. Sonnet ja T. Manfredi (2010), Rising youth unemployment during the crisis: how to prevent negative long-term consequences on a generation?, OECD Social, Employment and Migration Papers, No. 106.

[9] Neuvoston päätelmät 11838/11, 20. kesäkuuta 2011: Nuorten työllisyyden edistäminen.

[10] EUVL C 191, 1.7.2011, s. 1

[11] Joissakin maissa keskeyttävien osuus on 20–30 prosenttia.

[12] Komission tiedonanto Vuotuinen kasvuselvitys 2012, KOM(2011) 815, 23.11.2011.

[13] Komission luonnos koulutuksen strategisia puitteita (ET 2020) koskevaksi yhteiseksi raportiksi. KOM(2011) 902, 20 joulukuuta 2011.

[14] Sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa antamansa lupauksen mukaisesti komissio on esittänyt ehdotuksen ammattipätevyyksien tunnustamista koskevien EU-sääntöjen tarkistamiseksi (KOM(2011) 883 lopullinen, 20. joulukuuta 2011).

[15] Vuotuinen kasvuselvitys 2012, KOM(2011) 815, 23.11.2011.

[16] Bulgaria, Espanja, Irlanti, Italia, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Slovakia, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta.

[17] Perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin kansallisen tason ESR-maksuista suhteessa määrärahojen kokonaismäärään vuoden 2011 kolmannen neljänneksen päättyessä.

[18] Komissio esittää alkuvuodesta 2012 kattavan selvityksen oppisopimuspaikkojen tarjonnasta EU:ssa. Nykyään 40 prosenttia keskiasteen opiskelijoista EU:ssa suorittaa oppisopimustyyppisiä ammatillisia opintoja. Heistä kuitenkin alle puolet osallistuu teorian ja käytännön yhdistävään kaksitahoiseen koulutukseen.