FI Euroopan unionin virallinen lehti C 318/155

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Energiatehokkuussuunnitelma 2011”

KOM(2011) 109 lopullinen

2011/C 318/26

Esittelijä: Ulla SIRKEINEN

Euroopan komissio päätti 8. maaliskuuta 2011 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Energiatehokkuussuunnitelma 2011

KOM(2011) 109 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 22. kesäkuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 13.–14. heinäkuuta 2011 pitämässään 473. täysistunnossa (heinäkuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Päätelminään ETSK

— toistaa tukevansa varauksetta energiatehokkuuden parantamisen tavoitetta keskeisenä osana Eurooppa 2020 -strategiaa

— huomauttaa, että energiatehokkuus ja energiansäästö riippuvat ennen kaikkea kansalaisten, yritysten ja työntekijöiden toiminnasta ja heidän käyttäytymisensä muuttamisesta

— painottaisi mieluummin pidemmän aikavälin pysyviä vaikutuksia kuin patistaisi lyhyen aikavälin saavutuksiin

— korostaa, että energiansäästön olisi edistettävä talouskehitystä, sosiaalista hyvinvointia ja elämänlaatua

— painottaa jäsenvaltioiden vastuuta ja EU:n vastuuta luoda yhteiset puitteet

— korostaa, että on tärkeää valita oikeat välineet, ja pitää vapaaehtoissopimuksia hyödyllisinä, kun taas pakollisia toimenpiteitä tarvitaan, jos myönteiset kannustimet eivät toimi

— korostaa lämmön ja sähkön yhteistuotannon merkitystä erittäin tehokkaana energiatuotannon muotona

— ei kannata energiatehokkuuden sitovan yleistavoitteen asettamista, vaan suosittaa, että ponnistelut keskitetään todellisten tulosten aikaansaamiseen

— korostaa tarvetta varmistaa taloudellinen tuki ja investoinnit, jotta voidaan hyödyntää uusien jäsenvaltioiden mittavia mahdollisuuksia.

1.2 ETSK suosittaa

— komissiolle energian toimintasuunnitelman osalta, että se — selvittää kysymyksen energiatehokkuustoimenpiteiden tulosten mittaamisesta — selittää paremmin vuoden 2020 energiankäytön arvion perusteet — huolehtii siitä, että kansalliset energiatehokkuussuunnitelmat ovat luonteeltaan tähänastista strategisempia ja että eri yhteiskuntapiirien käsitysten kuuleminen sisällytetään niiden valmistelu- ja arviointiprosesseihin — selvittää julkiselle sektorille asetetun vaatimuksen rakennusten kunnostusvauhdin kaksinkertaistamisesta — tekee ja julkaisee perusteellisen tutkimuksen valkoisista sertifikaateista — käyttää kohdennettuja toimia puuttuessaan yksittäisiin tapauksiin, joissa löydetään suuria määriä käyttämättömiä energiatehokkuusmahdollisuuksia, ja varmistaa myös, että niille voidaan erityistapauksissa antaa valtionapua — kehottaa turvaamaan yhteistuotannossa tuotetun sähkön verkkoon pääsyn, jotta lisätään sähkön ja lämmön yhteistuotannon osuutta.

— käyttäytymismuutoksen tehostamiseksi toteutettavien toimien osalta, että — asetetaan energiankäyttäjä keskeiseen asemaan — parannetaan julkiselle sektorille kuuluvaa yritysten ja kotitalouksien noudattaman esikuvan roolia energiatehokkuuden alalla — tutkitaan ihmisten käyttäytymistä ja muokataan informaatiota ja valistustoimia eri käyttäjäryhmien mukaan — varmistetaan, että käyttäjät hyötyvät toimista — tarjotaan tarvittaessa huolellisesti suunniteltuja ja tehokkaita kannustimia, sillä jopa vaatimattomat kannustimet voivat tuottaa tulosta — sekä rakentajat että julkinen valta huolehtivat siitä, että rakennuksiin tehtävät lisäinvestoinnit ilmenevät niiden arvossa — lisätään ja mukautetaan yleissivistävää ja ammatillista koulutusta rakennusalalla — edistetään julkishallinnon koulutusta energiatehokkuusasioissa ja varsinkin ”vihreiden hankintojen” osalta — komissio tutkii ongelmia ja tarkistaa tarvittaessa rakennusten energiatehokkuustodistuksia koskevia määräyksiä ja laitteiden uutta ympäristömerkintäjärjestelmää — komissio arvioi älymittareiden käytön lisäämisen vaikutuksia energiankäyttäjiin ja ehdottaa lisätoimia todellisten hyötyjen aikaansaamiseksi — jatketaan ja kehitetään hyvin toimivia valtiotasoisia vapaaehtoisten sopimusten pitkän aikavälin järjestelmiä ja sovelletaan niitä myös julkissektorilla — kutsutaan tosiasiallisesti mukaan kaikki sidosryhmät: kansalaiset, yritykset ja työntekijät.

2. Johdanto

2.1 Energiatehokkuus on keskeisellä sijalla Eurooppa 2020 -strategiassa. Se edistää energiapolitiikan kaikkien kolmen päätavoitteen – toimitusvarmuus, kilpailukyky ja ympäristön huomioiminen tai ilmastonmuutoksen torjunta – saavuttamista. ETSK on jatkuvasti tukenut energiatehokkuuden parantamisen tavoitetta ja ottanut monissa lausunnoissa kantaa asiaa koskeviin toimenpiteisiin.

2.2 Käsillä oleva lausunto liittyy kahteen aloitteeseen. ETSK oli päättänyt laatia vuonna 2011 energiatehokkuutta käsittelevän oma-aloitteisen lausunnon, jossa keskitytään tarkastelemaan tapojen muuttamista ja keinoja tulosten saavuttamiseksi. Kun komissio maaliskuussa 2011 julkaisi uuden energiatehokkuussuunnitelmansa, päätettiin, että komitea ottaa samassa lausunnossa kantaa myös siihen.

2.2.1 Näin ollen tämän lausunnon päätelmät ja suositukset sekä tekstijakso 2 ”Johdanto” ja tekstijakso 4 ”Yleishuomioita energiatehokkuudesta” koskevat molempia aloitteita. Tekstijaksossa 3 ”Tiedonannon ’Energiatehokkuussuunnitelma 2011’ pääsisältö” ja tekstijaksossa 5 ”Erityistä” taas käsitellään komission tiedonantoa ”Energiatehokkuussuunnitelma 2011”. Tekstijakso 6 ”Käyttäytymismuutoksen tehostamistoimia” liittyy komitean omaan aloitteeseen. Tämä viimeinen tekstijakso perustuu ennen kaikkea 18. toukokuuta 2011 järjestetyn kuulemistilaisuuden tuloksiin.

2.3 Vuonna 2007 energian kokonaiskulutuksen (josta on vähennetty muu kuin energiakäyttö) ennustettiin olevan 1 842 Mtoe vuonna 2020, mikä vastaa 368 Mtoe:n säästötavoitetta. Äskettäin tehtyjen laskelmien mukainen kulutusennuste kyseiseksi vuodeksi on 1 678 Mtoe. Tuoreimmat tilastot vuodelta 2008 osoittavat, että EU:n kokonaisenergiakulutus on 1 685 Mtoe.

2.4 Energian loppukulutus oli 1 169 Mtoe vuonna 2008. Tästä energiankulutuksesta asumisen osuus oli 25 prosenttia ja palveluiden 12 prosenttia. Kotitalouksissa 67 prosenttia energiasta kuluu tilojen lämmitykseen, 15 prosenttia valaistukseen ja erilaisten laitteiden käyttöön, 14 prosenttia veden lämmitykseen ja 4 prosenttia ruoan valmistukseen. Liikenteen osuus energiankulutuksesta on 32 prosenttia, teollisuuden 27 prosenttia ja muiden käyttötarkoitusten 4 prosenttia.

3. Tiedonannon ”Energiatehokkuussuunnitelma 2011” pääsisältö

3.1 Edellinen, vuonna 2006 julkaistu energiatehokkuuden toimintasuunnitelma ja sitä seuranneet lainsäädäntö- ja muut toimenpiteet ovat edistäneet energiatehokkuuden parantamista. Näitä toimia ei kuitenkaan ollut suunniteltu vähentämään EU:n primaarienergian kulutusta 20:tä prosenttia vuoteen 2020 mennessä, vaan tämä asetettiin tavoitteeksi vasta myöhemmin. Arvioiden mukaan EU on saavuttamassa puolet tästä tavoitteesta.

3.2 Uusi energiatehokkuussuunnitelma on osa Eurooppa 2020 -strategian lippulaivahanketta”Resurssitehokas Eurooppa”. Tarkoituksena on päästä 20 prosentin säästötavoitteeseen vuonna 2020. Suunnitelmassa esitellään komission tavoitteet, jotka toteutetaan myöhemmin vuonna 2011 ehdotettavin lainsäädäntö- ja muin toimenpitein. Aluksi on tarkoitus tarkistaa energiapalvelu- ja yhteistuotantodirektiivejä (1).

3.3 Kun nykyiset ja uudet toimenpiteet on pantu kokonaan täytäntöön, niiden avulla voidaan komission mukaan saavuttaa vuosittain jopa 1 000 euron säästöt kotitaloutta kohden, luoda jopa kaksi miljoonaa uutta työpaikkaa ja vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 740 miljoonaa tonnia sekä parantaa Euroopan teollisuuden kilpailukykyä.

3.4 Suurimmat energiansäästömahdollisuudet liittyvät rakennuksiin. Painopiste on julkisten ja yksityisten rakennusten saneerauksen nopeuttamisessa sekä rakennuskomponenttien ja sovellusten energiatehokkuuden parantamisessa.

— Asetetaan sitovaksi tavoitteeksi kaksinkertaistaa julkisten rakennusten saneerausten määrä, jotta kunnostetut rakennukset kuuluvat energiatehokkuudeltaan parhaiden 10 prosentin joukkoon. Lisäksi uusien julkisten rakennusten on vuodesta 2019 lähtien oltava ”lähes nollaenergiarakennuksia”.

— Edistetään energiatehokkuutta koskevien sopimusten käyttöä ja tuetaan kaupunginjohtajien energia- ja ilmastosopimusta.

3.5 Kotitalouksien energiankulutusta pyritään vähentämään seuraavin keinoin:

— kaukolämmön ja -jäähdytyksen käytön edistäminen

— säännökset ”ristiriitaisten kannustimien” (omistaja/vuokralainen) aiheuttaman ongelman ratkaisemiseksi

— koulutuksen tukeminen, jotta kunnostusalalla on riittävästi päteviä työntekijöitä työvoimatarpeen kaksinkertaistuessa

— energiapalveluyhtiöiden (Energy Service Companies, ESCO) toimintaa haittaavien markkinaesteiden poistamisen tukeminen.

3.6 Energiatehokkuutta energiantuotannossa (30 prosenttia primaarienergiankulutuksesta) pyritään lisäämään seuraavin toimin:

— sitova velvoite, että uusien laitosten ja sellaisten laitosten, joiden lupia uusitaan, on saavutettava energiatehokkuudessa parhaan saatavilla olevan teknologian taso

— pakolliset sähkön ja lämmön yhteistuotantojärjestelmät uusissa lämpövoimaloissa, mikäli lämmitykselle tai jäähdytykselle on riittävästi potentiaalista kysyntää, ja yhteistuotannossa tuotetun sähkön asettaminen etusijalle, kun on kyse pääsystä sähkönjakelujärjestelmiin

— energiatehokkuuden nykyistä parempi huomioiminen energiaverkkojen kansallisten sääntelijöiden päätöksissä ja seurantatoimissa

— kansallisten energiansäästövelvoitejärjestelmien laatiminen kaikissa jäsenvaltioissa (valkoiset sertifikaatit?).

3.7 Valmistusteollisuutta koskeviin uusiin toimenpiteisiin kuuluvat muun muassa

— jäsenvaltioiden kannustaminen tarjoamaan pk-yrityksille tietoa ja asianmukaisia kannustimia (verotus, rahoitus)

— pakolliset säännölliset energiakatselmukset suuryrityksissä ja kannustimet energianhallintajärjestelmien käyttöönottamiseksi

— tavanomaisia teollisuuslaitteita, kuten moottoreita, pumppuja, ilmakompressoreja, kuivaus-, sulatus-, valu- ja tislauslaitteita ja uuneja, koskevat ekologisen suunnittelun vaatimukset

— selkeisiin päämääriin, menetelmiin ja mittaamis- ja seurantajärjestelmiin perustuvien vapaaehtoisten sopimusten käytön edistäminen.

3.8 Komissio aikoo jatkaa toimiaan uusien energiatehokkaiden teknologioiden kehittämisen, testaamisen ja käyttöönoton edistämiseksi.

3.9 Energiatehokkuustoimien rahoittaminen markkinoiden ja sääntelyn puutteiden kompensoimiseksi on ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla. Kansallisten toimien täydentämiseksi EU tukee energiatehokkuuden parantamista koheesiopoliittisten ohjelmien, Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelman, välitetyn rahoituksen, Euroopan talouden elvytysohjelman sekä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman avulla. Komissio aikoo seuraavaa rahoituskehystä valmistellessaan analysoida myös muita vaihtoehtoja.

3.10 Kuluttajien osalta komissio aikoo selvittää, miten käyttäytymistä voidaan parhaiten muuttaa, ja järjestää asiasta kuulemismenettelyjä. Lisäksi ehdotetaan seuraavia toimenpiteitä:

— Asetetaan nykyistä tiukemmat kulutusnormit useille kodinkoneille.

— Helpotetaan tehokkaampien rakennuskomponenttien yleistymistä markkinoilla esimerkiksi soveltamalla ikkunoihin ekologista suunnittelua tai energiamerkintöjä koskevia puitteita. Ekologista suunnittelua ja energiamerkintöjä tulisi niin ikään soveltaa kokonaisiin järjestelmiin.

— Laskuissa yms. olisi oltava nykyistä enemmän tietoa energiankulutuksesta, velvoite järjestää sähkön älymittarit vähintään 80 prosentille kuluttajista vuoteen 2020 mennessä olisi pantava täytäntöön (edellyttäen, että valtiotasolla toteutettu myönteinen kustannus-hyöty-analyysi tukee tätä) ja energian säästämiseksi olisi kehitettävä uusia älykkäitä järjestelmiä (yksityisten tietojen suojaamista koskevaa periaatetta noudattaen).

— Energiamerkinnöissä ja standardeissa olisi otettava huomioon rakennusten ja laitteiden valmius älykkäiden verkkojen käyttöönottoon.

3.11 Vaikka energiankulutuksen kasvu on nopeinta liikennealalla, alaa ei käsitellä komission ehdottamassa suunnitelmassa, koska siitä ollaan antamassa valkoista kirjaa (julkaistu huhtikuussa 2011).

3.12 Kansalliset energiatehokkuuden toimintasuunnitelmat tulee ulottaa kattamaan koko energiaketju. Raportointi ja seuranta sisällytetään Eurooppa 2020 -strategian puitteissa toteutettavaan politiikan ennakkokoordinoinnin EU-ohjausjaksoon.

3.13 Komissio ei vielä ehdota sitovia kansallisia tavoitteita. Se arvioi kehitystä vuonna 2013 ja ehdottaa sitten jäsenvaltiokohtaisia sitovia tavoitteita, jos 20 prosentin tavoitteen saavuttaminen vaikuttaa epätodennäköiseltä. Muutamia alakohtaisia tavoitteita suunnitelma kuitenkin sisältää, kuten edellä on esitetty.

4. Yleishuomioita energiatehokkuudesta

4.1 ETSK suhtautuu myönteisesti uutta energiatehokkuussuunnitelmaa koskevaan ehdotukseen, jonka komissio on pitkän viipeen jälkeen vihdoinkin tehnyt. Komitea kannattaa tiedonannon tavoitetta mutta esittää käsillä olevassa lausunnossa muutamia huomioita ja kaipaa joihinkin asioihin selvennystä. ETSK ottaa myöhemmin mielellään yksityiskohtaisesti kantaa suunnitelman täytäntöönpanoon liittyviin säädös- ja muihin ehdotuksiin. Energiatehokkuus ja energiansäästö riippuvat ennen kaikkea kansalaisten, yritysten ja työntekijöiden toiminnasta, ja siksi kansalaisyhteiskunnan tiivis konsultointi ja osallistuminen on poikkeuksellisen tärkeää.

4.2 Kohtalaisen lyhyessä ajassa saatavista mahdollisista hyödyistä huolimatta tämä ei ole helppo tehtävä nykyisessä taloustilanteessa, jossa julkisen talouden resurssit ovat niukat ja työttömyys on suurta eikä toimijoilla yleisesti ole riittävää luottamusta tehdä investointeja Tärkeintä on varmistaa syvällinen, kestäväpohjainen ja pitkäjänteinen kehitys kohti paljon parempaa energiatehokkuutta. Lyhyen aikavälin tuloksiin patistaminen ei välttämättä tuota pysyviä tuloksia.

4.3 Toimenpiteiden valinta on ensiarvoisen tärkeää, jotta saavutetaan todellisia tuloksia. Kuten energiatehokkuudesta vuonna 2008 annetussa lausunnossa (2) todetaan, ETSK katsoo, että kansallisten toimijoiden kanssa tehtävät vapaaehtoiset sopimukset ovat hyödyllisiä, mutta kaikista hyväksytyistä sopimuksista olisi käytävä selvästi ilmi, että ellei tavoitteita saavuteta, ryhdytään pakollisiin toimenpiteisiin. Sääntelyä tarvitaan luonnollisesti monissa tapauksissa, mutta vain silloin, kun myönteiset kannustimet eivät toimi. On käytävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja kansalaisvuoropuhelua aina kun mahdollista ja vältettävä hallinnollisen lisätaakan aiheuttamista yleisesti ja erityisesti pk-yrityksille.

4.4 Tilanne on erityisen paradoksaalinen uudemmissa jäsenvaltioissa, joissa mahdollisuudet energiatehokkuuden parantamiseen ovat suurimmat mutta taloudelliset resurssit heikoimmat. On esimerkiksi pikaisesti tarpeen korjata vuotavat kaukolämpöjärjestelmät ja varmistaa hyvä laatu rakennus- ja laitealalla. Hallitusten on toimittava yleisen ja pidemmän aikavälin edun mukaisesti. Rakennerahastoja tulisi hyödyntää nykyistä tehokkaammin.

4.5 Kun keskustellaan energiatehokkuudesta ja energiansäästöstä, on hyödyllistä pitää mielessä muutama perusasia.

4.5.1 Parempi energiatehokkuus tarkoittaa pienempää energiankulutusta tuotettua yksikköä kohden. Tähän päästään lähinnä paremman teknologian avulla. Uusiin teknologisiin ratkaisuihin suunnatuilla investoinneilla on pysyviä vaikutuksia niiden koko elinkaaren ajan. Teknologian kehittämisen lisäksi myös sen käyttäminen on ratkaisevan tärkeää.

4.5.2 Energiatehokkuuden paranemisesta huolimatta energiankulutus voi edelleen kasvaa jopa taloudellisesti vaikeina aikoina, koska tulot kasvavat, yhä useammissa kotitalouksissa on enemmän mukavuuksia ja kodinkoneita, matkustaminen lisääntyy jne.

4.5.3 Energiansäästö sen sijaan tarkoittaa energian käytön vähentämistä lähinnä käyttäytymistä muuttamalla. Tämän on oltava toiminnan keskeisiä tavoitteita. Jotta saataisiin aikaan todellisia tuloksia, muutoksen olisi oltava lopullinen, mutta se vesittyy helposti ns. paluuvaikutuksen (rebound effect) vuoksi. ETSK korostaa tarvetta kiinnittää entistä enemmän ja tarkemmin huomiota ihmisten käyttäytymismotiiveihin ja -malleihin. Millaiset kannustimet todella saavat ihmiset muuttamaan käyttäytymistään? (Katso myös tekstijakso 6.)

4.5.4 Energiansäästö voi johtua myös taloudellisen toiminnan vähenemisestä, kuten äskettäin finanssikriisin aikana nähtiin. Energiansäästön tulisi edistää talouskehitystä, sosiaalista hyvinvointia ja elämänlaatua. Keskeinen tavoite on irrottaa talouskasvu energiankulutuksen kasvusta.

4.5.5 On myös arvioitava energiatehokkuustoimenpiteiden kustannusten vaikutus kuluttajien maksamaan laskuun ja pyrittävä saamaan se mahdollisimman vähäiseksi, sillä muussa tapauksessa kuluttajat joutuvat maksamaan yhä enemmän energian saannista, mikä pahentaa entisestään energian saantiin liittyvää syrjäytymistä. On äärimmäisen tärkeää saavuttaa nykyistä parempi tasapaino energiatehokkuuden kustannusten ja hyötyjen välillä, sillä muussa tapauksessa vaarannetaan energian saanti yleishyödyllisenä palveluna ja kuluttajien energiansaantimahdollisuudet.

4.6 Energiatehokkuustoimenpiteiden tulosten mittaaminen on visainen kysymys. Onkin yllättävää, ettei komissio puutu siihen lainkaan edes suunnitelmaa koskevassa vaikutusarvioinnissa. Monissa tapauksissa itse toimenpiteet ja niiden tarjoamat teoreettiset mahdollisuudet kirjataan tuloksiksi. Todelliset kokonaistulokset, kuten muutokset ennustettuun energiankulutukseen nähden, ovat kuitenkin havaittavissa vasta paljon pidemmän ajan kuluttua. Viive näkyy myös tilastoissa – tällä hetkellä tuoreimmat tilastot ovat vuodelta 2008.

4.7 Perusteet arviolle, jonka mukaan EU on saavuttamassa puolet tavoitteestaan vuoteen 2020 mennessä, jäävät myös hieman epäselviksi. On ilmeistä, että arvio perustuu useisiin lähteisiin ja laskelmiin ja siinä on otettu huomioon viimeaikainen taloudellinen taantuma, mutta onko tässä kyse keskimääräisestä tuloksesta vai kaikkein optimistisimmasta tai pessimistisimmästä skenaariosta?

4.8 ETSK katsoo, että energiatehokkuus ja energiansäästö kuuluvat pääosin jäsenvaltioiden vastuulle, koska paikallistason mahdollisuudet ovat valtavat ja ne määräytyvät paikallisten olosuhteiden ja perinteiden mukaan. Komitea korostaa voimakkaasti kattavien ja kunnianhimoisten kansallisten energiatehokkuuden toimintasuunnitelmien merkitystä ja painottaa, että suunnitelmien täytyy olla luonteeltaan tähänastista strategisempia ja että eri yhteiskuntapiirien käsitysten kuuleminen tulee sisällyttää niiden valmistelu- ja arviointiprosesseihin. Komitea on tyytyväinen komission ehdottamaan uuteen raportointi- ja seurantamalliin. Jäsenvaltioiden ei pitäisi vetäytyä vastuustaan. Komission olisi osaltaan vahvistettava niiden omavastuullisuutta ja luotava näille toimille yhteiset puitteet.

4.9 Komitea yhtyy komission näkemykseen siitä, mikä tehtävä EU:lla on tässä yhteydessä. Rooli perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohtaan, ja lyhyesti sanottuna EU:n tehtävänä on välttää sisämarkkinoiden vääristymistä ja luoda mekanismeille yhteiset puitteet mutta jättää jäsenvaltioiden vastuulle konkreettisten tavoitteiden asettaminen EU-tason kanssa koordinoiden, tarjota foorumi parhaiden käytänteiden vaihdolle ja valmiuksien kehittämiselle, myöntää rahoitusta EU-välineistä ja edistää unionin asemaa kansainvälisellä tasolla.

4.10 On selvää, että kaikki mahdollisuudet energiatehokkuuden parantamiseksi on hyödynnettävä. Jotta saataisiin kohtuullisessa ajassa aikaan konkreettisia tuloksia ilman suuria kustannuksia ja pystyttäisiin siten motivoimaan toimijoita, toimenpiteet olisi kohdennettava ensin aloille, joilla mahdollisuudet ovat suuria ja kaikkein kustannustehokkaimpia.

4.11 Komission ehdottamista toimenpiteistä komitea kannattaa ekologisen suunnittelun vaatimusten ja energianmerkintävaatimusten soveltamisalan laajentamista, mutta ensin tulee arvioida uuden merkintäjärjestelmän toimivuus (ks. kohta 6.8). Komitea kannattaa niin ikään toimia rakennusten saneerauksen ja kunnostuksen alkurahoitusta vaikeuttavien esteiden poistamiseksi. Komitea suosittaa myös tarkastelemaan aloja, joilla pitkän aikavälin vapaaehtoissopimuksia voidaan hyödyntää tehokkaasti.

4.11.1 Kaikkia toimenpiteitä toteutettaessa on kiinnitettävä tarkasti huomiota niiden kustannustehokkuuteen ja erilaisiin olosuhteisiin. Kotitalouksia, yrityksiä ja julkista sektoria ei saa rasittaa tarpeettomasti. Korkeammat energiahinnat ja liitännäiskustannukset vähentävät energiankulutusta teoriassa, mutta käytännössä ne lisäävät energiaköyhyyden riskiä, koska hintajousto on kotitalouksien osalta tunnetusti vähäistä. Lisäksi teollisuuden kilpailukyky ja työpaikat vaarantuvat. Tämä vaikuttaa itsestään selvältä, mutta muutamien komission ehdotusten perusteella on näköjään tarpeellista tuoda asia jälleen kerran esiin. Näihin ehdotuksiin otetaan kantaa tekstijaksossa 5.

4.11.2 Komitea toteaa jälleen olevansa tämän vuoksi huolissaan siitä, miten tietyt toimenpiteet vaikuttavat järjestelmän kustannuksiin ja miten tämä mahdollisesti heijastuu kuluttajiin. On oleellista, että politiikassa keskitytään mahdollisimman pitkäaikaisen ja kestävän ratkaisun löytämiseen energiaköyhyyteen. Tähän voidaan päästä tiukentamalla merkittävästi asuntojen energiatehokkuusvaatimuksia erityisesti pienituloisten ja vaikeassa asemassa olevien kotitalouksien käytössä olevien asuntojen osalta.

4.11.3 Kuten komissio toteaa, monissa jäsenvaltioissa on tehokkaita ohjelmia, joista muutamat ovat toimineet hyvin jo useita vuosia tai jopa vuosikymmeniä. Komitean mielestä on ehdottomasti parempi jatkaa ja tarvittaessa tehostaa näitä ohjelmia kuin leimata ne vanhentuneiksi ja tukea vain uusia toimenpiteitä.

5. Erityistä

5.1 Komitea kannattaa ajatusta antaa julkiselle sektorille edelläkävijän ja yritysten ja kotitalouksien noudattaman esikuvan rooli. Vaatimus rakennusten kunnostusvauhdin kaksinkertaistamisesta saattaa myönteisistä vaikutuksistaan huolimatta kuitenkin osoittautua liian suureksi rasitteeksi. Lisäksi on tarpeen määritellä selkeämmin, mitä julkisen sektorin rakennuksella tarkoitetaan.

5.2 Toimia energiatehokkuuden parantamiseksi ja energiansäästön lisäämiseksi kotitalouksissa on syytä tukea. ETSK esitti vuonna 2008 (3) yksityiskohtaisia suosituksia, jotka koskivat toimenpiteitä, erityisesti verohelpotuksia, rakennusten energiatehokkuuden parantamiseksi. Tässä yhteydessä komitea toistaa olevan tärkeää pyrkiä ymmärtämään paremmin ihmisten käyttäytymistä, jotta voidaan suunnitella parhaita kannusteita, jotka eivät välttämättä ole aina taloudellisia (ks. myös kohdat 6.5 ja 6.5.1).

5.3 Komitea kannattaa tavoitetta parantaa lämmön- ja sähköntuotannon energiatehokkuutta, mutta jotkut ehdotetuista toimenpiteistä saattavat olla liian raskaita ja tehottomia.

5.3.1 Energiateollisuuden pitäisi sisältää jo itsessään sellaisia taloudellisia kannusteita, jotka riittävät houkuttelemaan yleishyödyllisiä palveluita tuottavat yritykset investoimaan kaikkein energiatehokkaimpiin saatavilla ja sovellettavissa oleviin teknologioihin, ja välttää näin laajamittaisia julkisia toimia. Uusimpia teknologisia läpimurtoja, jotka eivät ole vielä aivan valmiita mutta ovat hyvin kalliita eli niitä ei ole tosiasiallisesti saatavilla markkinoilla, tulisi tukea niiden edelleenkehittämisen mahdollistamiseksi ennen kuin ne otetaan yleisesti käyttöön.

5.3.2 Komitea korostaa yhteistuotannon roolia erittäin tehokkaana sähkön ja lämmön tuotantomuotona. Sähkön ja lämmön yhteistuotantoa harjoitetaan erittäin menestyksekkäästi eri puolilla Eurooppaa, eikä kaikkia kustannustehokkaita mahdollisuuksia ole vielä käytetty. Euroopassa on vielä paljon mahdollisuuksia hyödyntää kaukolämpöä ja -jäähdytystä, mutta velvoitteita tulisi asettaa varovasti, sillä kaukolämpöön ja -jäähdytykseen liittyvät järjestelmät vaativat kalliita investointeja, joita ei tule tehdä jo muutaman vuoden kuluttua turhiksi. Yhteistuotannossa tuotetun sähkön verkkoon pääsyn turvaaminen saattaa olla hyödyllinen keino tukea keskitettyjen ja hajautettujen yhteistuotantojärjestelmien kustannustehokasta leviämistä.

5.4 Komitea yhtyy komission näkemykseen siitä, että energiatehokkuus on lupaava liiketoiminta-ala. Sen kehittämisessä tulisi kuitenkin keskittyä tarjonnan kasvattamisen sijasta kysynnän ensisijaiseen lisäämiseen. Liikelaitokset olisi varmasti velvoitettava tarjoamaan myös laskuissa tietoa paljon paremmin kuin tällä hetkellä monesti tapahtuu. Komitea suhtautui jo energiapalveludirektiivistä (4) antamassaan lausunnossa epäilevästi energiansäästövelvoitteiden asettamiseen laitoksille, sillä se ei ole liiketoimintalogiikan mukaista.

5.4.1 Valkoisten sertifikaattien osalta komitea ehdottaa, että komissio tutkisi olemassa olevia järjestelmiä perinpohjaisesti ottaen huomioon niitä soveltamalla saadut tulokset ja analysoisi niiden kokonaisvaikutuksia sekä yhteensopivuutta sisämarkkinoiden ja muun olemassa olevan lainsäädännön kanssa.

5.5 Komission mukaan energiatehokkuutta on parannettu eniten valmistusteollisuudessa – 30 prosentin parannus 20 vuoden aikana. Lisäksi EU-tason toimet, kuten päästökauppajärjestelmä, koskevat jo energiaintensiivistä teollisuutta. Ei ole selvää, mitä komissio tarkoittaa suurteollisuudella – onko kyse suurista energiankuluttajista, kuten energiaintensiivisistä teollisuudenaloista, vai suurista yrityksistä. Komitea kannattaa joka tapauksessa vahvasti komission ehdottamia toimia pk-yritysten energiatehokkuuden lisäämiseksi.

5.5.1 Parannuksiin on aina varaa, ja niiden toteuttamiseksi komitea suosittelee lisäksi käyttämään pitkän aikavälin vapaaehtoissopimuksia. Joissain tapauksissa löydetään varmasti epätavallisen paljon käyttämättömiä tehostamismahdollisuuksia. Jos esimerkiksi pieni osa jotakin alaa ei ole käyttänyt energiantehostamismahdollisuuksiaan, tämä ei kuitenkaan välttämättä oikeuta uusien pakollisten toimien määräämistä koko sektorille. Tapauksiin, joissa löydetään suuria määriä käyttämättömiä energiatehokkuusmahdollisuuksia, tulee puuttua suoremmin ja valikoivammin. Energiakatselmuksia ja hallintajärjestelmiä käytetään laajasti ja niiden käyttö lisääntyy, yleensä osana vapaaehtoissopimusten vaatimuksia. Tässä yhteydessä on tärkeää, että säilytetään mahdollisuus myöntää niille valtiontukia, samalla kun EU-säännöt kieltävät tuen antamisen pakollisiin toimiin.

5.5.2 Ekologisen suunnittelun vaatimusten ulottamista koskemaan tavanomaisia teollisuuslaitteita kannattaa tutkia, mutta se ei saa haitata räätälöityjen ratkaisujen laajaa käyttöä eikä innovoinnin jatkamista.

5.6 Komitea jakaa komission näkemyksen siitä, että läheskään kaikkia tieto- ja viestintäteknologian energiansäästöön tarjoamia mahdollisuuksia, kuten älykkäitä mittausmenetelmiä ja niihin liittyviä laajoja sovelluksia, ei ole vielä hyödynnetty. Tämä on eurooppalaisen innovoinnin kannalta lupaava ala, jota olisi kehitettävä rohkeasti asiaankuuluvien eri tahojen kanssa.

5.7 Komitea on aiemmin suhtautunut epäröiden energiatehokkuutta koskeviin sitoviin yleistavoitteisiin ja suositellut tutkimaan mahdollisuutta soveltaa alakohtaisia tavoitteita tapauskohtaisesti. Komitea arvostaa sitä, että komissio on tähän asti noudattanut tätä menettelyä. Kaikki tarmo tulisi keskittää todellisten tulosten saavuttamiseen.

5.8 Komitea pahoittelee sitä, että tiedonannossa ei rakennuskantaa lukuun ottamatta käsitellä energiatehokkuutta palveluiden, kuten vähittäismyynnin, vapaa-ajan ja urheilun, yhteydessä. Lisäksi todettakoon, että energiatehokkuuden ulkoinen ulottuvuus mainitaan tiedonannossa, mutta sitä ei käsitellä tarkemmin. Komitea on viime vuosina antanut kahdessa lausunnossa suosituksia, jotka koskevat EU:n ulkoista energiapolitiikkaa, energiatehokkuus mukaan luettuna (ETSK:n lausunnot aiheista ”EU:n energiapolitiikan ulkoinen ulottuvuus”, EUVL C 182, 4.8.2009, s. 8, ja ”Energiahuolto: millaista naapuruuspolitiikkaa tarvitaan energian toimitusvarmuuden takaamiseksi EU:ssa?”, CESE 541/2011).

6. Käyttäytymismuutoksen tehostamistoimia

6.1 Energian tarjontapuoli on ollut monien poliittisten toimien kohteena energiatehokkuuden lisäämiseksi, mikä pätee varsinkin komission uuteen, koko energiaketjua koskevaan suunnitelmaan. Näin ollen tuetaan teknistä kehitystä ja otetaan käyttöön suorituskyvyn vähimmäisnormeja sekä merkintöjä ja todistuksia koskevia vaatimuksia, ja niitä suunnitellaan lisää EU- ja valtiotasolla. Vielä nämäkään eivät yksin riitä todellisten tulosten saavuttamiseen, koska niin monet seikat riippuvat kansalaisten ja yritysten käyttäytymisestä. Tästä syystä komitea haluaa omasta aloitteestaan suunnata huomiota kysyntäpuoleen ja käytännön kokemuksiin toimista, joilla pyritään muuttamaan käyttäytymistä.

6.1.1 Sen vuoksi komitea järjesti kuulemistilaisuuden18. toukokuuta 2011. Ohjelma ja alustukset löytyvät verkkosivulta (5). Tämä tekstijakso perustuu kuulemistilaisuuden alustuksiin ja keskusteluun.

6.2 Energiansäästöön on suuret mahdollisuudet jopa ilman investointeja. Esimerkiksi kotitalouksissa voidaan yksinkertaisesti sammuttaa valot tyhjissä huoneissa, laskea huonelämpötilaa, sulkea laitteet valmiustilan sijasta, vähentää autoon käyttöä, ajaa entistä taloudellisemmin jne. Yrityksissä vapaaehtoisiin sopimuksiin perustuvissa tarkastuksissa ilmenee useita samankaltaisia toimintamahdollisuuksia.

6.2.1 ETSK itse on hyvä esimerkki onnistuneista vapaaehtoisista toimista. ETSK:n ja AK:n rakennuksia käsittelevästä tuoreesta EMAS-arvioinnista ilmenee, että vuodesta 2008 vuoden 2010 joulukuuhun sähkön kulutus on laskenut 10,6 prosenttia ja kaasun kulutus 30,3 prosenttia.

6.3 Tiedottaminen ja tietoisuus ovat ensimmäisiä askelia näiden yksinkertaisten toimien toteuttamiseen samoin kuin muut toimet, jotka edellyttävät tietyssä määrin investointeja. Esimerkiksi tanskalaisen SEAS-NVE-energiayhtiön kokemukset ovat osoittaneet, että tuloksekkuuden takaamiseksi tietoa pitää jaotella käyttäjien arvojen, mieltymyksien ja tarpeiden mukaisesti. Tähän tarvitaan ihmisen käyttäytymisen entistä syvällisempää ymmärrystä, joten käyttäytymispsykologia on tärkeä väline.

6.3.1 Jotta energiankäyttäjät voivat etsiä entistä paremmin tietoa yltäkylläisessä tarjonnassa, he tarvitsevat apua laitteiden ja toimintojen ominaisuuksien vertaamisessa. Yksi hyvä esimerkki tällaisista pyrkimyksistä on WWF:n Topten-verkkosivu; se ja muita vastaavia on käytettävissä koko Euroopassa.

6.3.2 Transition Town Movement -aloitteen kokemuksen mukaan kansalaisten askeleet kohti energiansäästöä ovat ”mielenkiinnon puute – alustava pohdinta – pohdinta – valmistelu – toiminta – toiminnan jatkaminen”. Toiminta edellyttää tietoisuutta, mutta se yksin ei riitä.

6.3.3 OECD:n tuoreen tutkimuksen mukaan laitteiden hinnan laskeminen on tärkein motivoiva tekijä energian säästämiseksi kotitalouksissa, kun taas käytännönläheisempi tieto ja usko ympäristöhyötyihin ovat vähemmän tärkeinä pidettyjä seikkoja.

6.4 Poliittiset päättäjät eivät siis saa luottaa siihen, että yksin tieto ja valistustoimet tai ympäristöpoliittiset viestit tuottaisivat tulosta energiatehokkuuden ja energiansäästön alalla. Kuluttajien ja muiden energiankäyttäjien täytyy voida hyötyä toteutettavista toimista. Energialaskun pieneneminen voi olla tällainen hyöty, jos se ilmenee välittömästi. Muutoin tarvitaan kannustimia.

6.5 Alv:n alennukset, takuut, suorat tuet jne. ovat mahdollisia taloudellisia kannustimia. Näitä tarvitaan, mutta niitä tulee käyttää varsin varoen erityisesti nykyisessä julkisen talouden vaikeassa tilanteessa. Esimerkiksi uusinta, hyvin kallista teknologiaa tulisi tukea sen kehittämiseksi edelleen hinnan alentamiseksi eikä niinkään tarjota käyttäjille kannustimia investoida siihen.

6.5.1 EU:n rakennerahastot voisivat antaa nykyistä suuremman ja tehokkaamman panoksen erityisesti uusissa jäsenvaltioissa, joissa on mittavat mahdollisuudet ja joissa tukea tarvitaan kipeästi. Komission tulisi selvittää käytettävissä olevien resurssien vähäisen hyödyntämisen syitä ja tarkistaa rahoittamista koskevia sääntöjä tarpeen mukaan. Näyttää siltä, että monissa tapauksissa EU-rahoituksen osuus on liian pieni toimiakseen kannustimena.

6.6 Jopa hyvin vaatimattomat kannustimet voivat olla tehokkaita. Myönteinen palaute tunnustusta antavan kirjeen muodossa tai menestyminen paikallisessa kilpailussa saattaa riittää. Sosiaalinen paine asuma-alueilla on tuottanut hyviä tuloksia. Usein ystävän suositus on ratkaiseva. Sosiaalista mediaa voitaisiin käyttää tämäntyyppisten seikkojen vahvistamiseen. Tällaisia ilmiöitä, nk. alkusysäyksiä, tulee tutkia ja kehittää edelleen.

6.7 Rakennusalalla tulee säännellä uusien rakennusten energiatehokkuutta. Tässä yhteydessä tulee ratkaista myös ”ristiriitaisten kannustimien” (omistaja/vuokralainen) aiheuttama ongelma.

6.7.1 Vanhassa rakennuskannassa energiatehokkuustoimiin kohdistuu epäilyksiä investoinnin taloudellisista vaikutuksista: käyttäytyminen vaikuttaa yhä tuloksiin, ja investoinnin vaikutuksista markkinoilla ei ole selvyyttä. Rakentajien tulisi päästä tavoitteeseen esimerkiksi vahvojen suoritustakuiden avulla. Valistustoimien lisäksi hallitusvallan tulisi noudattaa vakaata poliittista linjaa ja tarjota taloudellisia kannustimia.

6.7.2 Parannustoimenpiteiden tulisi olla pienituloisille kotitalouksille maksuttomia eikä lainarahoitteisia, koska useat pienituloiset kotitaloudet ovat haluttomia ottamaan lainaa tai niillä ei ole siihen varaa. Usein on kustannustehokkaampaa kunnostaa asuntoja katu kadulta tai alueittain.

6.7.3 Rakennusten energiatehokkuuden sertifiointi on myönteinen toimi – teoriassa. Käytännössä on ilmennyt paljon ongelmia epäpätevistä tarkastajista todistusten todellisen arvon puuttumiseen markkinoilla. Testit ovat antaneet hyvin vaihtelevia tuloksia eri tarkastajien tarkastettua saman rakennuksen. Rakennusten energiatehokkuutta koskevassa direktiivissä jäsenvaltioille jätetään vapaus valita, käytetäänkö perusteena energian tarvetta vai käyttöä. Sama mahdollisuus jätetään auki myös rakennusten energiatehokkuuden ja energiasertifioinnin ilmaisutapoja koskevassa energiatehokkuusstandardissa EN 15217. Tarvitaankin Euroopan laajuinen, energiantarpeeseen perustuva rakennusten energiatehokkuussertifikaatti. Lisäksi standardia EN 15217 on tarkistettava. Komission tulisi tarkastella vakavasti todistusten antamista koskevia vaatimuksia ja niiden järjestelmää ja vähintäänkin ottaa käyttöön tarkastuksia koskevat yhteiset kriteerit. Hyvä ratkaisu olisi rakennusten energiankulutusta koskeva yhdenmukaistettu laskentamenetelmä, jossa eri ilmastovyöhykkeillä sijaitseviin rakennuksiin sovelletaan eri viitearvoja.

6.7.4 Sekä uusien rakennusten rakentamisessa että vanhojen kunnostamisessa taitava suunnittelu, hankkeiden valmistelu ja työvoima ovat olennaisten tärkeitä seikkoja, sillä ne aiheuttavat pullonkauloja. Tehokkaita toimia tarvitaan kiireellisesti, jotta voidaan lisätä koulutusta kaikille asianomaisille arkkitehdeistä ja aluesuunnittelijoista työntekijöihin sekä mukauttaa opinto-ohjelmia energiatehokkuuden tarpeisiin.

6.8 Kotitalouskoneiden ympäristömerkinnät on tärkeä toimi, jonka avulla kuluttajille tarjotaan tietoa. Tämä on tuottanut hyviä tuloksia ja voi tuottaa niitä myös tulevaisuudessa, vaikkakin sen tärkeimmät mahdollisuudet on todennäköisesti jo hyödynnetty. Uudistettua järjestelmää on kuitenkin arvosteltu. Se ei ole tarpeeksi selkeä, ja se voi johtaa virheellisiin tulkintoihin (esim. A+ voidaan esittää parhaana tehokkuusluokkana). Lisäksi sen rakennetta ei ole kylliksi testattu kuluttajakäytössä. Komission tulisi tutkia tilannetta ja tehdä tarvittavat mukautukset.

6.9 Energiankäytön älymittarit/etämittarit leviävät nopeasti EU:n vaatimusten mukaisesti. Tämä parantaa selvästi energiayritysten tuottavuutta. Niiden hyödyt kotitalouksille, jotka ovat asian pääasiallisia maksajia joko suoraan tai epäsuorasti, eivät kuitenkaan ole ilmeisiä. Mittari yksin ei saa paljoakaan aikaan. Lisäksi energiankulutus tulisi esittää helposti ja ymmärrettävästi, mihin onkin tarjolla monia innovatiivisia ratkaisuja, ja tietotekniikka-ala kehittää niitä lisää. Lisäksi tulisi tarjota helppo tapa mukauttaa energiankäyttöä (esimerkiksi antamalla energiayhtiön katkaista jakelu tiettyinä vuorokauden tunteina). Tämänhetkisessä tilanteessa komission tulisi analysoida älymittareiden käyttöä jäsenvaltioissa ja niiden vaikutuksia kotitalouksien käyttäytymiseen ja tarvittaessa muuttaa nykyisiä säännöksiä tai ehdottaa lisätoimia yksityisten tietojen suojaamista koskevaa periaatetta noudattaen.

6.10 Teollisuudessa pitkäaikaisten vapaaehtoisten sopimusten käyttö on tuottanut vakuuttavia myönteisiä tuloksia useissa jäsenvaltioissa, esimerkiksi Suomessa. Kannustimet liitetään yleensä näihin järjestelmiin. Suomessa on käytössä hyvin vaatimattomat kannustimet, ja sikäläisen kokemuksen mukaan motivoiva tekijä on, että osallistujat ymmärtävät epäonnistumisen vaihtoehdon olevan sääntely. Vapaaehtoiset sopimukset voisivat olla tehokas keino myös julkissektorilla, kuten Suomen viimeaikaiset kokemukset osoittavat. Alakohtaiset sopimukset EU-tasolla ovat tuottaneet tiettyjä tuloksia, mutta ne eivät ole kaikissa tapauksissa toimineet odotetusti. Tämä ei kuitenkaan anna syytä arvioida kielteisesti olemassa olevia ja hyvin toimivia pitkäaikaisia valtiollisia sopimuksia.

6.11 Kaiken kaikkiaan energiankäyttäjien tulee muuttaa käyttäytymistään perusteellisesti ja peruuttamattomasti. Kansalaiset – kuluttajina, työntekijöinä ja äänestäjinä – ovat ratkaiseva tekijä. Hankkeet voivat onnistua vain, kun kaikki sidosryhmät, eivät vain viranomaiset ja yritykset, vaan myös ammattiliitot ja käyttäjät osallistuvat niihin täysimääräisesti.

Bryssel 14. heinäkuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) EUVL L 114, 27.4.2006, s. 64 ja EUVL L 52, 21.2.2004, s. 50.

(2) EUVL C 77, 31.3.2009, s. 54.

(3) EUVL C 162, 25.6.2008, s. 62.

(4) EUVL C 120, 20.5.2005, s. 115.

(5) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-energy-efficiency-changing-behaviour.