Kahdeksastoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (2000) /* KOM/2001/0309 lopull. Nide I */





KAHDEKSASTOISTA VUOSIKERTOMUS YHTEISÖN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (2000) SISÄLLYSLUETTELO 1. ESIPUHE 1.1. Katsaus vuoden 2000 tilastoihin 1.2. Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehostaminen 1.3. Direktiivien täytäntöönpanon tilanne vuonna 2000 1.4. Yhdenmukaistamistoimenpiteitä koskevat poikkeuspyynnöt - EY:n perustamissopimuksen 95 artikla 1.5. Graafinen esitys kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai joita se on jatkanut vuoden 2000 aikana 1.6. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltaminen komissiossa (kehitys vuonna 2000) 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Taloutta ja verotusta koskevat kysymykset 2.2. Yhtiöt 2.2.1. Direktiivin 98/34/EY säännökset (entinen direktiivi 83/189/ETY) 2.2.2. Lääkevalmisteet 2.2.3. Kosmeettiset valmisteet 2.2.4. Kemianteollisuuden tuotteet 2.2.5. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät 2.2.6. Rakennusalan tuotteet 2.2.7. Kestokulutushyödykkeet 2.2.8. Radio- ja telepäätelaitteet 2.2.9. Matkailu 2.3. Kilpailu 2.3.1. Televiestintä 2.3.2. Postiala 2.3.3. Vapaa ammattitoiminta. 2.3.4. Liikenne 2.3.5. Yrityskeskittymät 2.3.6. Valtiontuet 2.4. TYÖLLISYYS JA SOSIAALIASIAT 2.4.1. Työntekijöiden vapaa liikkuvuus 2.4.2. Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu 2.4.3. Työolot 2.4.4. Työterveys ja työturvallisuus 2.5. Maatalous 2.5.1. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus 2.5.2. Markkinat 2.6. Energia ja liikenne 2.6.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat 2.6.2. Energiatehokkuus 2.6.3. Hiilivedyt 2.6.4. Liikenne 2.6.5. Maantieliikenne 2.6.6. Yhdistetyt kuljetukset 2.6.7. Sisävesiliikenne 2.6.8. Rautatieliikenne 2.6.9. Meriliikenne 2.6.10. Lentoliikenne 2.7. Tietoyhteiskunta 2.8. Ympäristö 2.8.1. Tiedon saannin vapaus 2.8.2. Ympäristövaikutusten arviointi 2.8.3. Ilma 2.8.4. Vesi 2.8.5. Luonto 2.8.6. Melu 2.8.7. Kemikaalit ja biotekniikka 2.8.8. Jätteet 2.8.9. Ympäristö ja teollisuus 2.8.10. Säteilysuoja 2.9. Kalastus 2.9.1. Kalavarat 2.9.2. Lipun/kalastusluvan myöntäminen 2.9.3. Markkinat 2.10. Sisämarkkinat 2.10.1. Sisämarkkinoiden yleisstrategia 2.10.2. Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.10.2.1. EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen soveltaminen (EY:n perustamissopimuksen entinen 30 artikla ja sitä seuraavat artiklat) 2.10.2.2. Sisärajojen tarkastusten lakkauttamista 1. tammikuuta 1993 koskevat liitännäistoimenpiteet 2.10.2.3. Vastuu viallisista tuotteista (muutettu direktiivi 85/374/ETY) 2.10.3. Palvelujen vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisoikeus 2.10.3.1. Perustamissopimuksen 43 artikla ja sitä seuraavat artiklat sekä 49 artikla ja sitä seuraavat artiklat 2.10.3.2. Rahoituspalvelut 2.10.3.3. Postipalvelut 2.10.3.4. Kaupallinen viestintä 2.10.3.5. Tiedotusvälineet 2.10.4. Yritysten toimintaympäristö 2.10.4.1. Julkiset hankinnat 2.10.4.2. Tietosuoja 2.10.4.3. Teollis- ja tekijänoikeudet 2.10.4.4. Yhtiöoikeus ja tilinpäätöstiedot 2.10.5. Tutkintojen kannalta säännellyt ammatit 2.11. Aluepolitiikka 2.11.1. Rikkomistyypit 2.11.2. Komission toimet 2.12. Verotus ja tulliliitto 2.12.1. Tulliliitto 2.12.2. Välitön verotus 2.12.3. Arvonlisäverotus 2.12.4. Muu välillinen verotus 2.13. Koulutus, audiovisuaaliala ja kulttuuri 2.13.1. Koulutus ja kulttuuri 2.13.2. Audiovisuaaliala 2.13.2.1. Muutetun direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 2.13.2.2. Direktiivin soveltaminen 2.13.2.3. Laajentumiseen liittyviä näkökohtia 2.14. Terveys- ja kuluttaja-asiat 2.14.1. Eläinlääkintälainsäädäntö 2.14.2. Kasvien terveyttä koskeva lainsäädäntö 2.14.3. Kylvösiemeniä ja kasveja koskeva lainsäädäntö 2.14.4. Elintarvikelainsäädäntö 2.14.5. Rehulainsäädäntö 2.14.6. Vieraat aineet 2.14.7. Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevat ilmoitukset 2.14.8. Kuluttajansuoja 2.15. Oikeus- ja sisäasiat 2.15.1. Schengenin säännöstön yhteisöllistäminen 2.15.2. Maahantulo ja oleskelu 2.15.3. Äänioikeus ja vaalikelpoisuus 2.16. Talousarvio 2.16.1. Yleistä 2.16.2. Virheellinen soveltaminen 2.16.2.1. Aikaisemmin aloitetut menettelyt 2.16.2.2. Uudet menettelyt 2.17. Henkilöstö ja hallinto 2.18. Yhteisön tilastot [Nide II] Liite I: Rikkomistapausten havaitseminen Liite II: Rikkomisesta johtuvat menettelyt. Erittely vaiheiden, oikeusperustan ja jäsenvaltioiden mukaisesti [Nide III] Liite III: Perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkominen [Nide IV] Liite IV: - Osa 1: Direktiivien täytäntöönpanotilanne [Nide V] Liite IV:- Osa 1: Yhteenvetotaulukko Osa 2: Kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteensopimattomuus direktiivien kanssa Osa 3: Direktiivien puutteellinen soveltaminen [Nide VI] Liite V: Yhteisöjen tuomioistuimen 31.12.2000 mennessä antamat tuomiot, joita ei vielä ole pantu täytäntöön Liite VI: Katsaus yhteisön oikeuden soveltamiseen kansallisissa tuomioistuimissa Komissio laatii joka vuosi kertomuksen yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta vastauksena Euroopan parlamentin (9. helmikuuta 1983 annettu päätöslauselma) ja jäsenvaltioiden (7. helmikuuta 1992 Maastrichtissa allekirjoitettuun sopimukseen liitetty julistus N:o 19, 2 kohta) esittämiin erinäisiin pyyntöihin. Kertomus on vastine myös Eurooppa-neuvoston ja eri asioista vastaavien neuvostojen pyyntöihin. 1. ESIPUHE Yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnalla varmistetaan oikeussäännön noudattaminen, minkä lisäksi Euroopan kansalaiset ja talouden toimijat saavat myös konkreettisen käsityksen oikeuteen perustuvasta yhteisöstä. Kantelujen suuresta määrästä rikkomistapausten havaitsemisprosessissa (taulukko 1.1) voidaan päätellä, että kansalaiset luottavat komission kykyyn suoriutua tästä perusluonteisesta tehtävästä. Lisäksi siitä voidaan päätellä, että komissio haluaa asettaa kantelijan uuteen etuoikeutettuun asemaan jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevassa menettelyssä, johon kantelija ei aiemmin osallistunut, tämän menettelyn luonteen vuoksi sellaisena kuin se esitetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 artiklassa (ja Euratomin perustamissopimuksen 141 artiklassa). Kantelijan uusi asema näkyy konkreettisesti seuraavissa menettelyissä: kantelun rekisteröinti, tietojen luottamuksellinen käsittely, tiedonsaanti ja mahdollisuus tehdä huomautuksia ennen kuin asian käsittely päätetään lopettaa. Komissio on alkanut kodifioida voimassa olevia hallinnollisia säädöksiä tavoitteenaan parantaa kantelijan ja komission yhteyksiä. Tällainen kehitys ei kuitenkaan vaikuta siihen, että jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevan menettelyn ensisijaisena tarkoituksena on edelleen saada jäsenyysvelvoitteensa laiminlyövä jäsenvaltio noudattamaan yhteisön oikeutta. Tämä ei myöskään rajoita harkintavaltaa, joka yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneella oikeuskäytännöllä on annettu komissiolle jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntitapauksissa. On kuitenkin korostettava, että kantelija voi joissakin tapauksissa olla tyytymätön menettelyyn sen luonteen vuoksi. Menettelyn tavoite eroaa luonnollisesti kantelijan tavoitteesta, sillä kantelija pyrkii ajamaan henkilökohtaista etuaan, joka on mahdollisesti kärsinyt jäsenvaltion rikkomuksesta. Tästä syystä komissio muistuttaa kantelijoita siitä, että korvausta mahdollisesti aiheutuneesta haitasta on haettava kansallisesta tuomioistuimesta. Yhteisön oikeusjärjestyksen mukaan kansallinen tuomioistuin on lisäksi ensisijainen oikeusaste, jossa yhteisön oikeuden rikkomiseen liittyvät selkeästi rajatut yksittäiset riita-asiat saadaan käsiteltyä kaikkein tehokkaimmin ja helpoimmin. Yleensä tapauksissa voidaan selvästi todeta, että yhteisön oikeutta on rikottu, mutta kantelijan kannalta tyydyttävään ratkaisuun on komission aloittamassa jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevassa menettelyssä vaikea päästä. Tilanteen korjaamisesta jäsenvaltiossa vastaavat aina jäsenvaltio ja kansallinen tuomioistuin. Komissio kiinnittää erityistä huomiota kantelijoihin, joiden menettelylliset oikeudet oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä se on selvästi tunnustanut, minkä lisäksi se pyrkii yhteisön oikeuden yhdenmukaisen valvonnan varmistamiseksi ryhmittelemään mahdollisimman monta menettelyä yhdeksi kokonaisuudeksi ja käsittelemään ensisijaisesti sellaisia tapauksia, joissa asianomainen jäsenvaltio on toistuvasti rikkonut yhteisön oikeutta. Näin komissio täyttää EY:n perustamissopimuksen 211 artiklassa sille määrätyn perustehtävänsä yhteisön oikeusjärjestelmän valvojana. Kahdeksastoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on ensimmäinen asiasta laadittu kertomus komission yksiköiden uudelleenjärjestelyn jälkeen. Kertomuksessa otetaan täysimääräisesti huomioon yksiköiden uudelleenjärjestely, ja tästä syystä kertomus on yhtenäisempi ja siinä tulee entistä paremmin esille EY:n perustamissopimuksen 226 ja 228 artiklan (ja Euratomin perustamissopimuksen 141 ja 143 artiklan) mukainen komission toiminta, kuten Euroopan parlamentti toivoi kuudettatoista vuosikertomusta koskevassa päätöslauselmassaan. Komission tavoitteena on toteuttaa yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa koskeva ensiarvoisen tärkeä tehtävä yhä tehokkaammin hyödyntäen nykyaikaista viestintä- ja hallinnointitekniikkaa ja pyrkien yksinkertaistamaan rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Kertomuksessa kuvataan komission aloittamat jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevat menettelyt yleisesti seuraavissa vaiheissa: - tilastokatsaus, jossa tuodaan esille yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnan eri vaiheet ja kehitys edelliseen vuoteen verrattuna (kohta 1.1) - oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehostaminen (kohta 1.2) - yhteisön direktiivien täytäntöönpanon tilanne jäsenvaltioissa (kohta 1.3) - yhdenmukaistamistoimenpiteitä koskevat poikkeuspyynnöt - EY:n perustamissopimuksen 95 artikla (kohta 1.4) - graafinen esitys jäsenvaltioittain kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai joita se on jatkanut vuoden 2000 aikana (kohta 1.5) - katsaus EY:n perustamissopimuksen 228 artiklassa määrätyn sakkojärjestelmän soveltamiseen komissiossa Maastrichtin sopimuksen voimaantulon jälkeen (kohta 1.6). 1.1. Katsaus vuoden 2000 tilastoihin Vuoden 2000 tilastotietojen perusteella komission kirjaamien kantelujen määrä on vakiintumassa. Ensimmäistä kertaa kantelujen määrä on jopa hieman vähentynyt. Kantelut ovat edelleen ensisijainen keino havaita rikkomistapauksia, mutta komissio on myös tehostanut direktiivien täytäntöönpanon valvontaa, ja se aikoo parantaa valmiuksiaan rikkomistapausten havaitsemisessa lisäämällä yksiköissä aloitettavien tutkintamenettelyjen määrää. Lisäksi menettelyitä pyritään nopeuttamaan. Komission tarkoituksena on ennen kaikkea lyhentää rikkomisesta johtuviin menettelyihin ja kuluvaa aikaa. Tällä hetkellä virallisesta ilmoituksesta ja perustelluista lausunnoista tehtävien päätösten sekä niiden täytäntöönpanon, joka tarkoittaa niistä ilmoittamista asianomaiselle jäsenvaltiolle, välinen viive on 29 kalenteripäivää. Sen sijaan yleisellä tasolla on huomattavasti vaikeampi arvioida aikaa, joka kuluu asian saattamista yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi koskevan päätöksen tekemisestä kanteen jättämiseen, eli asian saattamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, sillä tässä vaiheessa yhteydenotot asianomaiseen jäsenvaltioon yleensä lisääntyvät. Jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevan menettelyn päätavoite on jäsenvaltion lainsäädännön mukauttaminen yhteisön säännöstöön, joten komissio pyrkii yleensä selvittämään asian ottamalla yhteyttä jäsenvaltioon ja lykkää asian saattamista yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tällaisessa tapauksessa käsittelyyn kuluvan ajan pitenemisellä ei enää ole tilastollista merkitystä. Avoimuuden lisäämiseksi virallisista ilmoituksista ja perustelluista lausunnoista tehdyt päätökset sekä menettelyjen lopettamista koskevat päätökset julkaistaan tammikuusta 2001 lähtien heti päätöksenteon jälkeen Internetissä komission Europa-palvelimella. Päätösten julkaisemisella on todennäköisesti kannustava vaikutus asianomaisiin jäsenvaltioihin, sillä näin ne saavat välittömästi tietoonsa komission viimeisimmät päätökset eri asioista. Vuoden 2000 tilastotietojen perusteella voidaan todeta seuraavaa: - komission yksiköiden kirjaamien kantelujen määrä on laskenut hieman vuonna 2000, eli 6,13 prosenttia verrattuna vuoteen 1999. Lisäksi komissio on aloittanut viime vuosiin verrattuna huomattavasti enemmän menettelyjä komission yksiköiden toteuttamien tutkimusten perusteella ("viran puolesta havaitut tapaukset"). Näiden tapausten määrä oli vuonna 2000 yhteensä 896, mikä on eniten sitten vuoden 1996. Näistä 896 tapauksesta parlamentin jäsenten esittämien kysymysten (15 tapausta, kun vuonna 1999 luku oli 16) ja vetoomusten (5, kun vuonna 1999 luku oli 10) perusteella aloitettujen menettelyjen määrä on hienoisessa laskussa. Tämä viittaa siihen, että komission yksiköt ovat tutkineet entistä aktiivisemmin yhteisön oikeuden virheellistä soveltamista sekä direktiivien kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteensopivuutta direktiivin kanssa. - Vuonna 2000 lähetettiin 1 317 virallista ilmoitusta. Ilmoitusten määrä kasvoi 22,51 prosenttia vuoteen 1999 verrattuna, jolloin niitä kirjattiin 1 075. On huomattava, että virallisten ilmoitusten kokonaismäärän kasvu johtuu pääasiassa direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisen vuoksi lähetettyjen virallisten ilmoitusten määrän kasvusta (925 virallista ilmoitusta vuonna 2000, kun niitä vuonna 1999 oli 706 eli 31 prosenttia vähemmän) sekä täytäntöönpanotoimien virheellisyydestä tai yhteisön oikeuden virheellisestä soveltamisesta lähetettyjen virallisten ilmoitusten määrän kasvusta (392 virallista ilmoitusta vuonna 2000, kun niitä vuonna 1999 oli 369). Jälkimmäisessä tapauksessa lähetettyjen virallisten ilmoitusten määrän kasvu viittaa siihen, että komission yksiköt ovat tehostaneet täytäntöönpanotoimien yhteensopivuuden valvontaa (katso jäljempänä kohta 1.2 laadullisen lähestymistavan vahvistamisesta). Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä koskevien virallisten ilmoitusten tekeminen on tehostunut, kun automatiikka on kehittynyt ja ilmoittamismenettely on nykyaikaistunut valtuutusmenettelyn käyttöönoton ansiosta. Tietotekniikan yleistyneen käytön ja Asmodée II -direktiivitietokannan sisällön kehittämisen myötä virallisten ilmoitusten täytäntöönpanoon kuluva aika on lyhentynyt huomattavasti. Menettelyssä noudatetaan nyt sääntöä, jonka mukaan virallinen ilmoitus on lähetettävä siinä kuussa, jolloin täytäntöönpanon määräaika umpeutuu. Näin määrätään rikkomistapauksiin liittyviä menettelytapoja koskevissa komission sisäisissä säännöissä. Täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä koskevan virallisten ilmoitusten menettelyn nykyaikaistamisen ansiosta vuonna 1999 lähettämättä jääneet viralliset ilmoitukset saatiin lähetettyä, mikä lisäsi osaltaan vuonna 2000 kirjattujen virallisten ilmoitusten määrää. - Vuonna 2000 lähetettyjen perusteltujen lausuntojen määrä oli sama kuin vuonna 1999, eli 460. Tämä viittaa siihen, että menettely on vakiintunut sen jälkeen, kun vuoteen 1998 saakka kasautuneet perustellut lausunnot saatiin lähetettyä. Kuten edellä mainittiin, perustelluista lausunnoista ilmoittamiseen kuluva aika on tällä hetkellä keskimäärin 29 päivää. Parhaillaan tutkitaan rikkomistapauksiin liittyvien menettelytapojen uusia mukautuksia, jotta täytäntöönpanon viipeitä saataisiin lyhennettyä huomattavasti. - Yhteisöjen tuomioistuimessa nostettujen kanteiden määrä on vähentynyt hieman 178 tapauksesta vuonna 1999 yhteensä 172 tapaukseen vuonna 2000, eli 3,5 prosenttia. Samoin nostettujen kanteiden osuus verrattuna virallisiin ilmoituksiin on myös vähentynyt 13,05 prosenttiin vuonna 2000, kun se vuonna 1999 oli 16,5 prosenttia. Näin ollen voidaan päätellä, että oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on tehostunut. - Tapausten käsittely on edelleen nopeutunut vuonna 2000. Jäsenvaltioille tänä vuonna lähetetystä 1 317 virallisesta ilmoituksesta 1 083 liittyi vuonna 2000 aloitettuihin rikkomisesta johtuviin menettelyihin. Niiden osuus oli yli 82 prosenttia, kun se vuonna 1999 oli 73 prosenttia. Perusteltujen lausuntojen käsittely puolestaan hidastui, sillä vuonna 2000 ilmoitetuista perustelluista lausunnoista ainoastaan 14 prosenttia koski vuonna 2000 aloitettuja menettelyjä. Vuonna 2000 sama luku oli 26 prosenttia, ja vuonna 1998 se oli 19 prosenttia. Perusteltujen lausuntojen määrä pysyi samana. Käsittelyn hidastuminen voi johtua komission yksiköiden kohtaamista vaikeuksista menettelyn jatkamiseen tarvittavien tietojen saamisessa ja erityisesti eräiltä jäsenvaltioilta virallisiin ilmoituksiin saatavien vastausten viivästymisestä. - Samalla voidaan todeta, että oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on ollut tehokas, sillä menettelyjen lopettamista koskevien päätösten määrä oli 1 899 vuonna 2000, kun luku vuonna 1999 oli 1 900. - Lisäksi komission avoimuuspolitiikkaa jatkettiin vuonna 2000 pääasiassa lisäämällä tietojen levittämistä Internetin kautta (katso jäljempänä). Komissio on 17. tammikuuta 2001 lähtien julkaissut kaikki virallisia ilmoituksia, perusteltuja lausuntoja, kanteiden nostamista ja menettelyjen lopettamista koskevat viimeaikaiset päätökset Internetissä Europa-palvelimella komission pääsihteeristön sivuilla osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm infractions. Kaikki nämä tiedot ovat nyt vapaasti käytettävissä, kun ne aiemmin olivat ainoastaan asianomaisen jäsenvaltion tiedossa. Lisäksi komissio antoi 178 lehdistötiedotetta vuonna 2000. 1.2. Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tehostaminen - Rikkomistapauksia koskevan tietokannan ja Asmodée-direktiivitietokannan jatkuva kehittäminen on merkittävä osa menettelyn tehostamista. Menettelyjä nykyaikaistamalla ja tehostamalla voidaan lisätä tuottavuutta. Tämä on erityisen tärkeää, jotta yhteisön oikeuden soveltamista voidaan valvoa tarkemmin, jotta valvonnassa voidaan keskittyä ennen kaikkea laadullisiin tietoihin ja jotta valvonta ei olisi yhtä altis riskeille, joita liittyy nykyisin rikkomistapausten havaitsemiseen. Nykyisin rikkomistapausten havaitseminen riippuu suurelta osin kansalaisten ja yritysten kanteluista. Asmodée II -direktiivitietokannan kehittäminen on edennyt siihen vaiheeseen, että kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä koskevat, jäsenvaltioille lähetettävät viralliset ilmoitukset voidaan luokitella järjestelmällisesti entistä luotettavammin. Tietojen järjestelmällinen luokittelu sopii yhteen täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämistä koskevien rikkomistapausten kanssa, joissa harkintavaltaa ei ole, sillä jäsenvaltio on joko ilmoittanut täytäntöönpanotoimista täydellisesti tai ei. Lisäksi rikkomistapauksia koskeva tietokanta on kehitetty luotettavaksi, ja siitä on voitu tehdä oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tietotekninen perusväline: tietokannalla voidaan nopeuttaa menettelyn kulkua ja lisätä sen avoimuutta ja luotettavuutta. Rikkomistapauksia koskevan tietokannan avulla voidaan lyhentää edelleen virallisten ilmoitusten ja perusteltujen lausuntojen täytäntöönpanoon kuluvaa aikaa tehostamalla sen käyttöä ja yhdistämällä se komission nykyisiin välineisiin, joilla varmistetaan rikkomistapauksissa tehtyjen päätösten täytäntöönpanon noudattaminen sekä virallisten ilmoitusten ja perusteltujen lausuntojen vakioimistoimet. - Rikkomistapauksia koskevan tietokannan ja Asmodée II -tietokannan tietojen hyödyntäminen Internetin avulla lisää tällä hetkellä myös Euroopan yhteisöjen Europa-palvelimella levitettävän tiedon määrää. Vuonna 2000 osasta tämän direktiivien täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen tiedoista laadittiin kuukausittaiset tilastot, jotka julkaistiin Internetissä. Kuten edellä todettiin, komissio on myös julkaissut 17. tammikuuta 2001 lähtien kaikki virallisia ilmoituksia, perusteltuja lausuntoja, kanteen nostamista ja menettelyn lopettamista koskevat viimeaikaiset päätöksensä Europa-palvelimella. Tiedot ovat vapaasti käytettävissä, joten asianomaiset kantelijat ja muut asiasta kiinnostuneet saavat käyttöönsä tietoja, jotka olivat aiemmin ainoastaan asianomaisen jäsenvaltion hallussa. Sen lisäksi, että tällä tavoin parannetaan tietojen saatavuutta suuren yleisön keskuudessa, on selvää, että näiden tietojen julkinen levittäminen välittömästi sen jälkeen, kun komissio on tehnyt asiasta päätöksen, kannustaa kansallisia viranomaisia huolehtimaan mahdollisimman nopeasti siitä, että jäsenvaltion lainsäädäntö mukautetaan yhteisön säännöstöön. Tämä pätee erityisesti kiistattomiin tapauksiin, kuten täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä koskeviin tapauksiin. Komission yksiköissä pohditaan parhaillaan mahdollisuuksia optimoida ja lisätä Europa-palvelimelle yleisön käyttöön asetettavien tietojen määrää, jotta voitaisiin luoda todellinen yhteisön oikeutta koskeva tietofoorumi. 1.3. Direktiivien täytäntöönpanon tilanne vuonna 2000 Seuraavassa taulukossa esitetään yleiskatsaus siitä, kuinka jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet 31. päivästä joulukuuta 2000 sovellettavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista. Jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet komissiolle 31. päivään joulukuuta 2000 mennessä keskimäärin 96,59 prosenttia kaikista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen direktiivien saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Täytäntöönpanossa on saavutettu hieman edistystä, sillä täytäntöönpanoaste on korkein sitten vuoden 1992. Kokonaistilanteen kohentuminen johtuu tilanteen parantumisesta jokaisessa jäsenvaltiossa. Asiaan vaikuttaa merkittävästi täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnistä tehtäviä virallisia ilmoituksia koskevien menettelyjen nopeutuminen vuonna 2000 (katso kohta 1.2). Asiassa on edistytty varsinkin neljässä jäsenvaltiossa: - Belgiassa ja Luxemburgissa täytäntöönpanoaste nousi lähes 3 prosenttia. Lopetettujen menettelyjen osalta Belgia nousi näin 9. sijalta 3. sijalle. Tilanteen parantuminen viittaa ilmeisesti kyseisen jäsenvaltion vakaaseen poliittiseen tahtoon vähentää osaltaan yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltävien riita-asioiden määrää. Näin voidaan päätellä myös kohdassa 1.5 esitettyjen tilastotietojen perusteella. - Kreikassa ja Portugalissa täytäntöönpanoaste nousi myös selvästi, eli 2 prosenttia. Näin maat saattoivat osaksi kansallista lainsäädäntöään vuonna 1999 täytäntöönpanematta jääneet direktiivit. Kreikassa täytäntöönpanoaste on kuitenkin edelleen alhaisin. >VIITTAUS KAAVIOON> Tämän kertomuksen liitteen IV osassa 1 olevassa yhteenvetotaulukossa esitetään yksityiskohtaiset tiedot vuonna 2000 täytäntöönpannuista direktiiveistä jäsenvaltioittain ja aloittain. 1.4. Yhdenmukaistamistoimenpiteitä koskevat poikkeuspyynnöt - EY:n perustamissopimuksen 95 artikla Ainoastaan yksi jäsenvaltio teki 95 artiklan mukaisen pyynnön vuonna 2000. Belgia pyysi 21. helmikuuta 2000 päivätyssä kirjeessään EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 5 kohdan nojalla lupaa soveltaa 1. tammikuuta 2003 alkaen kansallisia säännöksiä, jotka poikkeavat orgaanisten tinayhdisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista annetun direktiivin 1999/51/EY säännöksistä. Perustamissopimuksen 95 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaan komission on hyväksyttävä tai hylättävä nämä kansalliset säännökset kuuden kuukauden määräajan kuluessa todettuaan ensin - perustuvatko ne uuteen, ympäristönsuojelua tai työympäristön suojelua koskevaan tieteelliseen näyttöön kyseisen jäsenvaltion erityisten ongelmien vuoksi, jotka ovat ilmenneet yhdenmukaistamistoimenpiteen toteuttamisen jälkeen - ovatko ne keino mielivaltaiseen syrjintään tai kaupan peiteltyyn rajoittamiseen ja muodostavatko ne esteen sisämarkkinoiden toiminnalle. Jollei komissio tee päätöstä kuuden kuukauden kuluessa, kansallisia säännöksiä pidetään hyväksyttyinä. Tutkiessaan 95 artiklan 5 kohdan nojalla ilmoitettujen toimenpiteiden aiheellisuutta komissio käyttää perusteena jäsenvaltion toimittamia perusteita. Perustamissopimuksen määräysten mukaisesti vastuu toimenpiteiden aiheellisuuden osoittamisesta on asianomaisella jäsenvaltiolla. Belgian viranomaisten komissiolle toimittamista tiedoista tehdyn tutkimuksen perusteella ei voitu päätellä, että Belgian viranomaisten esittämä poikkeuspyyntö täytti 95 artiklan 5 kohdan edellytykset. Tästä syystä komissio hylkäsi ilmoitetut kansalliset säännökset 25. heinäkuuta 2000 tekemässään päätöksessä. 1.5. Graafinen esitys kaikista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka komissio on aloittanut tai joita se on jatkanut vuoden 2000 aikana Jäljempänä olevissa kolmessa taulukossa esitetään 31. joulukuuta 2000 käsiteltävinä olleiden rikkomistapausten määrä kolmessa eri vaiheessa: virallinen ilmoitus, perusteltu lausunto ja kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Kuten edellisvuonna, Ranskaa, Italiaa ja Kreikkaa koskevia asioita on eniten menettelyn kolmessa eri vaiheessa vuonna 2000. Saksa on edelleen neljäs virallisten ilmoitusten vaiheessa, mutta perustellun lausunnon vaiheessa Saksa on noussut neljännelle tilalle, jolla Belgia oli vuonna 1999. Yhteisöjen tuomioistuimessa nostetun kanteen vaiheessa muutos on merkittävin: Saksa on siirtynyt seitsemänneltä tilalta neljänneksi, kun taas Belgia on vastaavasti siirtynyt neljänneltä tilalta seitsemänneksi. Belgiaa koskevia kanteita nostettiin vuonna 2000 ainoastaan 19, kun niitä vuonna 1999 nostettiin 29, eli 34,48 prosenttia enemmän. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.6. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltaminen komissiossa (kehitys vuonna 2000) Komissio päätti vuonna 2000 kolmessa tapauksessa saattaa asian toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja pyytää uhkasakkojen määräämistä. Tapaukset koskivat Saksaa, Italiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Kaksi tapausta (Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta) koski ympäristöä ja kolmas (Italia) meriliikennettä. Saksaa vastaan nostettu kanne jätettiin 31. tammikuuta 2001. Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostettavaa kannetta valmistellaan parhaillaan. Italia on ilmoittanut kansallisista täytäntöönpanotoimista, joita tutkitaan parhaillaan. Vuonna 2000 yhteisöjen tuomioistuin määräsi ensimmäistä kertaa jäsenvaltion, tässä tapauksessa Kreikan, maksamaan uhkasakkoja, kun sitä koskeva asia oli saatettu toistamiseen tuomioistuimen käsiteltäväksi EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. Yhteisöjen tuomioistuin määräsi asiassa C-387/97 4.7.2000 antamassaan tuomiossa (jota ei ole julkaistu) Kreikan tasavallan maksamaan komissiolle yhteisön omiin varoihin 20 000 euron uhkasakon kultakin kuluvalta päivältä siihen asti, kunnes maa on toteuttanut tarvittavat toimet täyttääkseen 7.4. 1992 annetusta tuomiosta johtuvat velvoitteensa (asia C-45/91, komissio v. Kreikka). Kyseisessä tuomiossa Kreikka tuomittiin tarvittavien toimien toteuttamatta jättämisestä myrkyllisten ja vaarallisten jätteiden hävittämiseksi Kreetan Hanian alueella (erityisesti Kurupitos-joen suun läheisyydessä sijaitsevan laittoman kaatopaikan hävittäminen), mikä on vastoin jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY ja myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY säännöksiä. Toisen tuomion täytäntöönpanemiseksi komissio on tuomion antamisesta eli 5.7.2000 lähtien vaatinut Kreikan tasavaltaa suorittamaan yhteisöjen tuomioistuimen määräämän 20 000 euron uhkasakkoa vastaavan kuukausittaisen maksun. Kreikka ei ollut 31.12.2000 vieläkään toteuttanut toimia täyttääkseen yhteisöjen tuomioistuimen 7.4.1992 antamasta tuomiosta johtuvat velvoitteensa. Muista vuonna 1999 yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä olevista asioista voitiin lopettaa kolme muuta Kreikkaa vastaan aloitettua rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt komission pyynnön keskeyttää Ranskaa vastaan aloitettu, naisten yötyötä koskeva menettely 30. huhtikuuta 2001 asti, jotta Ranskan viranomaiset voivat yhdenmukaistaa Ranskan lainsäädännön yhteisön oikeuden kanssa. Komissio päätti myös olla saattamatta Belgiaa vastaan nostettua kannetta toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se voisi jatkaa yhteydenpitoa Belgian viranomaisten kanssa ratkaistakseen aiheettomasti perittyjen kirjoittautumismaksujen palauttamista koskevan asian. Lisäksi komissio pyrki ratkaisemaan ulkomaisiin opiskelijoihin, jotka ovat yhteisön kansalaisia, Belgiassa kohdistuvia syrjiviä toimia koskevan asian. Luxemburgia vastaan nostetun kanteen, joka koski aluksilla tapahtuvaa sairaanhoitoa, käsittely lopetettiin vuonna 2000, sillä kyseinen jäsenvaltio oli täyttänyt yhteisöjen tuomioistuimen 2.7.1992 antamasta tuomiosta johtuvat velvoitteensa. Kreikkaa koskevassa asiassa annettu tuomio on osoituksena EY:n perustamissopimuksen 228 artiklassa tarkoitetun menettelyn tehokkuudesta, mutta on silti huolestuttavaa, että kyseinen jäsenvaltio oli määrättävä maksamaan uhkasakkoja. Lisäksi rikkomistilannetta ei ollut korjattu vielä kertomuksen laatimisen aikoihin, mutta Kreikka maksoi uhkasakot säännöllisesti komission yhteisön omia varoja koskevalle tilille 4.7.2000 annetun tuomion mukaisesti. Joulukuun 31. päivänä 2000 Kreikka maksoi siten 1 760 000 euroa, joka sisälsi 20 000 euron päivittäiset uhkasakot 5. heinäkuuta ja 30. syyskuuta väliseltä ajalta. Seuraavassa yhteenvetotaulukossa on lueteltu kaikki päätökset (ja niiden ratkaisut) asioista, jotka komissio oli saattanut toistamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi sen jälkeen, kun tämä menettely perustettiin Maastrichtin sopimuksella. >TAULUKON PAIKKA> 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Taloutta ja verotusta koskevat kysymykset Pääomien vapaan liikkuvuuden periaatetta noudatetaan yleisesti ottaen tyydyttävästi Euroopan yhteisössä ja myös yhteisön ulkopuolisissa maissa. Talouden toimijat tekivät vain muutamia kanteluita tarkasteltavan ajanjakson aikana, ja joitakin määriteltyjä rajoituksia poistettiin. Vireillä olevia rikkomisesta johtuvia menettelyitä on kaiken kaikkiaan vähän, vaikka joissakin on kyse merkittävistä sisämarkkinoiden toiminnan esteistä. On huomattava, että uusia rikkomisesta johtuvia menettelyjä on aloitettu tavasta, jolla jäsenvaltiot ovat valvoneet tietyistä yhteisön sisäisiä investointeja koskevista taloudellisista näkökohdista annetun tiedonannon (EYVL C 220, 19.7.1997, s. 15) periaatteiden soveltamista. Mainitun tiedonannon johdosta aloitetut menettelyt koskevat joillakin yleishyödyllisillä talouden aloilla (muun muassa energia- ja televiestintäalat, lentokentät) toimivien yritysten määräysvaltaan liittyvien erityisoikeuksien myöntämistä jäsenvaltioille. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 23.5.2000 asiasta ensimmäisen tuomionsa [1], jossa se tuomitsi Italian, joka oli hankkinut itselleen erityisvaltuudet julkisten yritysten yksityistämistä koskevan lainsäädännön nojalla. Komissio saattoi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi myös muita samanlaisia rikkomistapauksia, ja joissakin tapauksissa rikkomisesta johtuva menettely on edelleen vireillä. Erityisvaltuuksia koskevia kanteita on nostettu useita jäsenvaltioita vastaan. [1] Asia C-58/99 - Julkisten yritysten yksityistäminen - Erityisvaltuuksien antaminen - tuomio 23.5.2000. Joitakin eläkerahastojen sijoituksia koskevia rajoituksia on poistettu (Belgia, Suomi), mutta uusi rikkomisesta johtuva menettely aloitettiin Belgiassa eläkesäästörahastojen sijoituksia koskevista säännöistä. Velkakirjojen hankinnan alalla yhteisöjen tuomioistuin antoi 26.9.2000 hankintakieltoa koskevan tuomion [2], jossa se tuomitsi Belgian, koska tämä oli kieltänyt maassa asuvia henkilöitä hankkimasta Belgian kuningaskunnan ulkomailla liikkeeseen laskemia velkakirjoja. [2] Asia C-478/98 - Ulkomailla liikkeeseen lasketut velkakirjat - Belgiassa asuville henkilöille asetettu hankintakielto - tuomio 26.9.2000. Yhteisöjen tuomioistuin tuomitsi 6.6.2000 antamassaan ennakkoratkaisupäätöksessä [3] Alankomaat verolainsäädäntönsä sellaisten säännösten vuoksi, jotka haittaavat pääoman liikkuvuutta. Säännösten mukaan osakkeenomistajina oleville luonnollisille henkilöille jaettavat osingot vapautetaan tuloverosta sillä edellytyksellä, että osingot jakaa yhtiö, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa. [3] Asia C-35/98 - Pääomien vapaa liikkuvuus - Osinkojen välitön verotus - Vapautus - Vain sellaisten osinkojen vapauttaminen verosta, jotka jakaa yhtiö, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa - tuomio 6.6.2000. Suurin osa vuoden aikana kirjatuista kanteluista oli soveltamisalaltaan suppeita, ja ne koskivat ulkomaalaisten mahdollisuuksia hankkia pääasiassa Tanskassa ja Itävallassa sijaitsevia kiinteistöjä. Komissio on jatkanut näiden tapausten tutkintaa. Yhteisöjen tuomioistuin totesi 13.7.2000 antamassaan tuomiossa [4], että kansallinen lainsäädäntö, jossa vapautetaan ainoastaan kyseisen jäsenvaltion kansalaiset sotilaallisesti tärkeillä alueilla sijaitsevan kiinteän omaisuuden hankkimista koskevasta lupamenettelystä, on ristiriidassa pääomien vapaan liikkuvuuden periaatteen kanssa. [4] Asia C-423/98 - Kiinteän omaisuuden hankkimista koskeva lupamenettely - tuomio 13.7.2000. 2.2. Yhtiöt 2.2.1. Direktiivin 98/34/EY säännökset (entinen direktiivi 83/189/ETY) Direktiivissä 98/34/EY säädetty ilmoittamismenettely on keskeisessä asemassa kaupan esteiden ehkäisemisessä ja keskinäisessä tietojenvaihdossa. Direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset, jotta niitä voidaan arvioida sisämarkkinoiden sääntöjen kannalta ennen niiden lopullista hyväksymistä. Tämä menettely, joka koski ennen ainoastaan tavaroita, ulotettiin 5. elokuuta 1999 koskemaan tietoyhteiskunnan palveluja [5]. Kyseessä on ala, jolla tekninen ja oikeudellinen kehitys oikeuttaa perustamaan tehokkaan ennakkotieto- ja valvontajärjestelmän sekä hallinnollisen kumppanuuden järjestelmän, jotta voidaan varmistaa perusvapauksien ja -oikeuksien harjoittaminen. [5] Heinäkuun 20. päivänä 1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/48/EY, jolla ulotettiin tietojen toimittamisessa noudatettava menettely tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin määräyksiin (EYVL L 217, 5.8.1998, s. 18). Komissiolle toimitettiin vuonna 2000 yhteensä 751 teknisiä määräyksiä koskevaa ehdotusta, joista 23 koski tietoyhteiskunnan palveluihin liittyviä sääntöjä ja loput tuotteita. Ehdotukset tutkittiin komission yksiköissä. Vuonna 1998 kyseinen luku oli 604 ja vuonna 1999 se oli 591. Luvuista voidaan nähdä, että sisämarkkinoiden toteutumisesta huolimatta jäsenvaltiot hyväksyvät edelleen paljon teknisiä määräyksiä ja pyrkivät jopa sääntelemään alaa juuri teknisen kehityksen vuoksi sekä tehostaakseen valvontaa terveydenhuollon ja erityisesti elintarvikkeiden alalla. Näitä aloitteita on valvottava, jotta vältetään sisämarkkinoiden toiminnalle mahdollisesti aiheutuvat haitat ja jotta voidaan määritellä alat, joilla tarvitaan yhteisön toimenpiteitä. Komissio antoi yksityiskohtaisen lausunnon 45:stä [6] vuonna 2000 käsitellystä ilmoituksesta. Lausunnoissa kehotettiin muokkaamaan suunniteltuja toimenpiteitä niistä mahdollisesti johtuvien, tietoyhteiskunnan tavaroiden tai palvelujen vapaata liikkuvuutta haittaavien epäoikeudenmukaisten esteiden poistamiseksi. Jäsenvaltiot puolestaan antoivat 92 [7] yksityiskohtaista lausuntoa. Yleisesti ottaen yksityiskohtaisten lausuntojen määrä on edelleen laskussa, mikä on todisteena siitä, että menettelyn yhteydessä annetusta valistuksesta on saatu myönteisiä tuloksia ja että kansallisen lainsäädännön laatu on parantumassa. [6] Luku 31. joulukuuta 2000. Vuonna 2000 ilmoitettuja toimenpiteitä koskevat yksityiskohtaiset lausunnot oli jätettävä 31. maaliskuuta 2000 mennessä. Tähän lukuun sisältyy siis joitakin vuonna 1999 tehtyjä ilmoituksia, joita koskevat yksityiskohtaiset lausunnot oli jätettävä 31. maaliskuuta 2000 mennessä. [7] Luku 31. joulukuuta 2000.Vuonna ilmoitettuja toimenpiteitä koskevat yksityiskohtaiset lausunnot oli jätettävä 31. maaliskuuta 2000 mennessä. Tähän lukuun sisältyy siis joitakin vuonna 1999 tehtyjä ilmoituksia, joita koskevat yksityiskohtaiset lausunnot oli jätettävä 31. maaliskuuta 2000 mennessä. Direktiivillä on myös noin kymmenessä tapauksessa helpotettu yhteisön tason yhteensovittamistoimia, kun sillä on pystytty estämään sellaisten kansallisten toimenpiteiden hyväksyminen, jotka olisivat voineet vaikuttaa joidenkin jäsenvaltioiden kantoihin etsittäessä yhteisiä ratkaisuja. Viittä [8] ilmoitusta lykättiin vuodella, sillä ne koskivat neuvostolle esitetyn direktiiviehdotuksen kattamaa asiaa, ja neljää [9] lykättiin vuodella, sillä komissio oli ilmoittanut laativansa lainsäädäntöä asiasta. [8] Luku 31. joulukuuta 2000. Määräaika vuonna 1999 tehtyjä ilmoituksia koskevien lykkäyspyyntöjen lähettämiseksi jäsenvaltioille päättyi 31. maaliskuuta 2000. Luku ei sisällä vuonna 1999 tehtyjä ilmoituksia, joiden määräaika päättyi 31. maaliskuuta 2000, sillä niistä ei tehty yhtään lykkäyspyyntöä. [9] Luku 31. joulukuuta 2000. Määräaika vuonna 1999 tehtyjä ilmoituksia koskevien lykkäyspyyntöjen lähettämiseksi jäsenvaltioille päättyi 31. maaliskuuta 2000. Luku ei sisällä vuonna 1999 tehtyjä ilmoituksia, joiden määräaika päättyi 31. maaliskuuta 2000, sillä niistä ei tehty yhtään lykkäyspyyntöä. Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa CIA Security vuonna 1996 antama tuomio [10] myötävaikutti siihen, että jäsenvaltiot täyttivät yhä useampia direktiivistä 98/34/EY johtuvia velvoitteitaan. Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuin päätti, että ilmoitusvelvollisuuden noudattamatta jättäminen johtaa siihen, ettei tekniseen määräykseen voida vedota. Asiassa C-443/98, Unilever, 26.9.2000 antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin täsmensi asiaa uudelleen toteamalla, että ilmoitetun toimenpiteen, jonka osalta ei ollut noudatettu direktiivissä 98/34/EY säädettyjä määräaikoja, hyväksyminen johtaa myös siihen, ettei toimenpiteeseen sisältyviin teknisiin määräyksiin voida vedota. [10] Asia C-194/94, CIA Security, tuomio 30.4.1996, Kok. I, s. 2201. Joissakin tapauksissa komission havaitsema direktiivin rikkominen johtaa kuitenkin siihen, että asianomaisen jäsenvaltion kanssa aloitetaan neuvottelut tilanteen korjaamiseksi. Jos tämä ei tuota tulosta, aloitetaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen rikkomisesta johtuva menettely. Vuoden 2000 lopussa tutkittavana oli kymmenkunta tällaista menettelyä. Muista yhteisöjen tuomioistuimen vuonna 2000 antamista tuomioista mainitaan asiassa C-37/99, Donkersteeg, 16.11.2000 annettu tuomio, jossa yhteisöjen tuomioistuin antoi ohjeita teknisen eritelmän käsitteestä maatalousalalla sekä teknisen määräyksen sitovuudesta. Jotta vuoropuhelua saataisiin lisättyä menettelyn edunsaajien eli yritysten kanssa, niiden käyttöön on perustettu www-sivu, jolla on tietoja ilmoitetuista hankkeista: http://europa.eu.int/comm/entreprise/tris. 2.2.2. Lääkevalmisteet Lähes kaikkien lääkevalmisteiden alalla sovellettavien direktiivien täytäntöönpanotoimet saatettiin komission tietoon vuoden 2000 kuluessa. Ainoastaan Ranska ei ole vielä saattanut direktiiviä 93/41/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään eläinlääkintäalalla. Suurin osa jäsenvaltioista on ilmoittanut komissiolle sen vuonna 1999 antamien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista. Näiden direktiivien täytäntöönpanon määräaika on päättynyt. Italian on vielä saatettava direktiivit 1999/82/EY ja 1999/83/EY ja Portugalin direktiivi 1999/104/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kuten edellisinä vuosina, lääkevalmisteista annettujen direktiivien tulkintaan ja soveltamiseen liittyy jäsenvaltioissa eräitä yleisiä ongelmia. Rikkomistapauksissa on useimmiten kyse lääke-käsitteen erilaisista tulkinnoista (mikä johtaa toisinaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin) sekä kanteluista, joiden mukaan toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät ole noudattaneet ns. avoimuusdirektiivin 89/105/ETY säännöksiä. Myös direktiivin 65/65/ETY 4 artiklan 8 kohdan a alakohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen luetelmakohdan täytäntöönpanosta ja soveltamisesta jäsenvaltioissa sekä "vanhoille" lääkevalmisteille myönnettävien uusien lupien hallinnoinnista on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Komissio tutkii tarkkaan nämä ongelmat ja kantelut. 2.2.3. Kosmeettiset valmisteet Komissio havaitsi vuonna 2000 selvää edistystä kosmeettisia valmisteita koskevan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa. Direktiivien virheellistä soveltamista koskevia rikkomistapauksia oli vain muutamia. Komissio pystyi lopettamaan monta rikkomisesta johtuvaa menettelyä, jotka oli aloitettu jäsenvaltioita vastaan siksi, että nämä eivät olleet ilmoittaneet yhteisön direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista. Ainoastaan Ranskan on vielä saatettava neuvoston direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta kuudennen kerran annetun neuvoston direktiivin 93/35/ETY sekä direktiivin 76/768/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annetun kahdennenkymmenennenkolmannen komission direktiivin 98/62/EY täytäntöönpano päätökseen julkaisemalla niitä koskevat ministeriön asetukset. Yhteensä 12 jäsenvaltiota on ilmoittanut direktiivin 2000/6/EY täytäntöönpanotoimista ja 11 jäsenvaltiota direktiivin 2000/11/EY täytäntöönpanotoimista, kun taas loput jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet lainsäädäntöluonnoksista. Molemmilla direktiiveillä mukautetaan direktiiviä 76/768/ETY tekniseen kehitykseen. Eräät jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet täytäntöön direktiivejä 97/18/EY ja 2000/41/EY, jotka koskevat sen määräajan lykkäämistä toisen kerran, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden ainesosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen. Syynä on tietyn oikeusvarmuuden takaaminen talouden toimijoille. On huomattava, että komissio on esittänyt neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotuksen direktiiviksi, jolla muutetaan seitsemättä kertaa neuvoston direktiiviä 76/768/ETY kosmeettisten valmisteiden ja niiden ainesosien testaamiseen käytettävien eläinkokeiden kieltämiseksi, mutta tällä ehdotuksella ei vapauteta jäsenvaltioita niiden velvollisuudesta saattaa edellä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä. 2.2.4. Kemianteollisuuden tuotteet Kemianteollisuuden alalla kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitetut 27 rikkomisesta johtuvaa menettelyä lopetettiin vuonna 2000. Menettelyt koskivat lannoitteita (direktiivit 1997/63/EY ja 1998/3/EY), vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia (direktiivit 1994/27/EY ja 1999/43/EY) sekä hyvää laboratoriokäytäntöä (direktiivit 1999/11/EY ja 1999/12/EY). Direktiivejä, joiden täytäntöönpanon määräaika umpeutui vuonna 1999 (1999/11/EY ja 1999/12/EY), koskevan viiden perustellun lausunnon lähettämisen jälkeen suurin osa jäsenvaltioista saattoi ne osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi aloitettuja rikkomisesta johtuvia menettelyjä on vireillä yhteensä kaksitoista. Joitakin hyvää laboratoriokäytäntöä (direktiivit 1999/11/EY ja 1999/12/EY) koskevia asioita käsitellään yhteisöjen tuomioistuimessa. Vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien kolmen direktiivin (1994/27/EY, 1999/51/EY ja 1999/43/EY) täytäntöönpanon määräaika umpeutui vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. Kahdeksan jäsenvaltiota ei pannut ajoissa täytäntöön direktiivejä 1994/27/EY ja 1999/51/EY, ja kaksitoista jäsenvaltiota ei pannut ajoissa täytäntöön direktiiviä 1999/43/EY. Vireillä on kaksi siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevan direktiivin 93/15/ETY virheellisen täytäntöönpanon vuoksi aloitettua menettelyä. 2.2.5. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Useita direktiivejä, joissa säädetään moottoriajoneuvoista, henkilöajoneuvojen, kevyiden ja raskaiden hyötyajoneuvojen, kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen sekä maatalous- ja metsätraktorien osien ja teknisten järjestelmien tyyppihyväksynnästä, on saatettu tyydyttävää vauhtia osaksi kansallista lainsäädäntöä. Koska näillä aloilla on kuitenkin hyväksytty verrattain paljon direktiivejä, joillakin jäsenvaltioilla on vaikeuksia saattaa direktiivejä täsmällisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kuten aiemminkin on havaittu, rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittaminen on tällaisissa tapauksissa yleensä riittänyt siihen, että direktiivit on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä melko nopeasti. Ajoneuvojen päästöjä koskevien direktiivien alalla kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet henkilöautoja ja kevyitä hyötyajoneuvoja koskevan direktiivin 98/69/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Raskaiden ajoneuvojen päästöistä annetun direktiivin 1996/96/EY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole tapahtunut yhtä nopeasti, sillä 30. marraskuuta 2000 seitsemän jäsenvaltiota ei ollut vielä saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet maatalous- ja metsätraktorien suurimmasta rakenteellisesta nopeudesta annetun direktiivin 97/54/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Lisäksi kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet seitsemännessätoista vuosikertomuksessa erityisesti mainitut maatalous- ja metsätraktoreita koskevat direktiivit 98/38/EY, 98/39/EY ja 98/40/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ainoastaan yksi jäsenvaltio ei ole saattanut direktiiviä 98/89/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Niiden jäsenvaltioiden lukumäärä, jotka eivät ole vielä saattaneet moottoriajoneuvoalan direktiivejä osaksi lainsäädäntöään, on sulkeissa: direktiivi 98/77/EY (0), direktiivi 98/90/EY (1) ja direktiivi 1999/0007/EY (1). Kaksi- ja kolmipyöräisiä ajoneuvoja koskevien direktiivien vastaavat luvut ovat direktiivin 1999/0023/EY osalta 2, direktiivin 1999/0024/EY osalta 0, direktiivin 1999/0025/EY osalta 1 ja direktiivin 1999/0026/EY osalta 3. Suurin osa vuonna 2000 voimaan tulleista direktiiveistä oli komission direktiivejä, joilla mukautettiin aiempia neuvoston direktiivejä tekniseen kehitykseen. Jotkut jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön hyvin tehokkaan menetelmän, joka mahdollistaa tällaisten direktiivien nopean saattamisen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Muissa tapauksissa täytäntöönpanon viivästyminen ei näytä johtuvan kyseisten direktiivien sisällön monimutkaisuudesta, vaan pikemminkin siitä, että vastaavien lainsäädäntövälineiden valmistelu, hyväksyntä ja julkaiseminen vievät melko paljon aikaa. Seuraavassa esitetään direktiivit, jotka oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä tarkasteltavana vuonna, ja sulkeissa niiden jäsenvaltioiden lukumäärä, jotka eivät ole saattaneet kyseisiä direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöään: 1998/0091/EY (5) / Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/0040/EY (3) / komission direktiivi 1999/0055/EY (2) / komission direktiivi 1999/0056/EY (1) / komission direktiivi 1999/0057/EY (1) / komission direktiivi 1999/0058/EY (1) / komission direktiivi 1999/0086/EY (9) / neuvoston direktiivi 1999/0096/EY (7) / Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/0098/EY (2) / komission direktiivi 1999/0101/EY (3) / komission direktiivi 2000/0001/EY (6) / komission direktiivi 2000/0002/EY (7) / komission direktiivi 2000/0003/EY (4) / komission direktiivi Muiden kuin direktiivien 1999/86/EY ja 2000/0001/EY osalta komission yksiköt ovat aloittaneet EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan edellyttämät toimet. 2.2.6. Rakennusalan tuotteet Direktiivin 98/106/ETY virheellisestä täytäntöönpanosta Itävaltaa vastaan aloitettu rikkomisesta johtuva menettely lopetettiin vuonna 2000 sen jälkeen, kun Itävallan viranomaiset olivat toimittaneet selvityksen niistä asioista, joita komissio oli tutkinut menettelyn aikana. Kreikkaa vastaan aloitetussa menettelyssä, joka koskee eräiden Kreikkaan tuotujen terästuotteiden laaduntarkastusta, Kreikan viranomaiset ilmoittivat lokakuussa 2000 uudesta lainsäädäntöluonnoksesta, jolla tilanne korjataan ja joka on tarkoitus hyväksyä ja julkaista mahdollisimman pian. Tästä syystä komissio päätti edellisen kertomuksen A 2/2000 laadinnan aikaan lykätä asian saattamista yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi kunnes lakiteksti hyväksytään. 2.2.7. Kestokulutushyödykkeet (koneenrakennus, sähkömekaniikka, henkilönsuojaimet, kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, lääkinnälliset laitteet ja huviveneet) Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämistä koskevissa tapauksissa on edetty seuraavasti: Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet painelaitteita koskevan direktiivin 97/23/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista lukuun ottamatta Saksaa, jonka pitäisi saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään vuonna 2001. Ranska oli vuonna 2000 viimeinen jäsenvaltio, joka ilmoitti hissejä koskevan direktiivin 95/16/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista. In vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista annetun direktiivin 98/79/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaneet jäsenvaltiot ovat Italia, Yhdistynyt kuningaskunta, Tanska, Ruotsi, Portugali ja Espanja. Myös Itävalta ja Suomi ovat ilmoittaneet kansallisista täytäntöönpanotoimista, mutta niiden on vielä ilmoitettava täydentävistä lakiteksteistä. Ranskassa, Luxemburgissa, Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa ja Kreikassa direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on loppuvaiheessa. Irlanti ei ole ilmoittanut toimista, joten komissio päätti lähettää sille perustellun lausunnon. Direktiivien virheellistä soveltamista ja direktiivien vastaista kansallista lainsäädäntöä koskevissa tapauksissa tilanne on seuraava: Viisi koneita koskevan direktiivin 98/37/EY virheelliseen soveltamiseen liittyvää menettelyä voitiin lopettaa vuonna 2000. Sitä vastoin joitakin tätä direktiiviä koskevia kanteluja tutkitaan edelleen markkinoiden valvontaan liittyvän velvoitteen osalta. Samaan asiaan liittyviä kanteluja tutkitaan myös matalajännitettä koskevan direktiivin 73/23/ETY yhteydessä. Direktiivin virheellisestä soveltamisesta Italiaa vastaan yhteisöjen tuomioistuimessa nostettu kanne [11] saatiin käsiteltyä vuonna 2000. [11] Asia C-2000/100. Henkilönsuojaimia koskevan direktiivin 89/686/ETY soveltamisesta Ranskaa vastaan aloitettu menettely lopetettiin. Yhteisöjen tuomioistuimessa päätettiin nostaa kanne Saksaa vastaan kyseisen direktiivin virheellisestä soveltamisesta. Komissio lähetti Italialle täydentävän virallisen ilmoituksen elektromagneettista yhteensopivuutta koskevan direktiivin 89/836/ETY vastaisesta lainsäädännöstä niiltä osin kuin direktiiviä käsitellään radiolaitteista annetussa direktiivissä 1999/5/EY. Vuonna 2000 komissio päätti lähettää Italialle ja Saksalle täydentävän virallisen ilmoituksen EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla ja perustellun lausunnon kaasumaisia polttoaineita käyttäviä laitteita koskevan direktiivin 90/396/ETY vastaisesta kansallisesta lainsäädännöstä. 2.2.8. Radio- ja telepäätelaitteet Radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta annettu direktiivi 1999/5/EY (radio- ja telepäätelaitedirektiivi) tuli voimaan 7. huhtikuuta 1999, ja se oli saatettava osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä 7. huhtikuuta 2000 mennessä. Monet jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole pystyneet hyväksymään kansallista lainsäädäntöä tarpeeksi ajoissa, jotta direktiivin täytäntöönpanon määräaikaa olisi voitu noudattaa. Tähän mennessä vain kymmenen jäsenvaltiota on ilmoittanut komissiolle direktiivin täytäntöön panevista kansallisista laeista, minkä vuoksi komissio on voinut lopettaa ainoastaan kuusi täytäntöönpanotoimien ilmoittamatta jättämisestä johtuvaa menettelyä. Vaikka Irlanti, Italia, Ranska ja Saksa eivät ole vielä saattaneet direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään, ne ovat ottaneet käyttöön tilapäistoimet, mikä mahdollistaa direktiivin soveltamisen, kunnes lainsäädäntöä hyväksytään. Kreikka ilmoitti ottavansa käyttöön tilapäistoimet vuoden 2001 alussa. Komissio jatkaa näin ollen ilmoittamatta jättämisestä johtuvia menettelyjä kaikkia edellä mainittuja viittä valtiota vastaan, jotka eivät vielä ole saattaneet radio- ja telepäätelaitedirektiiviä kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöään. Näiden ilmoittamatta jättämisestä johtuvien menettelyjen lisäksi on yhä vireillä kaksi muuta radio- ja telepäätedirektiivin rikkomisesta johtuvaa menettelyä. 2.2.9. Matkailu Vireillä olevaa menettelyä Italiaa vastaan syrjivistä hintaetuuksista, joita myönnettiin Italian museoiden ja nähtävyyksien pääsymaksuista ainoastaan Italian kansalaisille, jatkettiin vuonna 2000 (katso seitsemästoista vuosikertomus). Komissio lähetti Italialle perustellun lausunnon helmikuussa 2000. Asiaa tutkitaan edelleen. 2.3. Kilpailu Vuonna 2000 kilpailun alalla jäsenvaltioita vastaan aloitettujen, sekä oletettujen että havaittujen, uusien rikkomistapausten määrä on pysynyt samana vuoteen 1999 verrattuna (36 tapausta). Kilpailun pääosasto oli käsitellyt 31. joulukuuta 2000 mennessä 67 rikkomistapausta. Eri toimialoilla televiestinnän alalla oli uusia rikkomistapauksia suunnilleen yhtä paljon kuin aiemminkin (vuonna 1999 tapauksia oli 11 ja vuonna 2000 niitä oli 10). Vuonna 1999 havaittu suuntaus, jonka mukaan uusien rikkomistapausten määrä pienenee huomattavasti liikenteen alalla ja puolestaan suurenee sosiaaliturvan alalla, jatkui vuonna 2000. 2.3.1. Televiestintä Televiestintäalan kilpailua koskevien direktiivien täytäntöönpanon osalta yhteistyöryhmä tutki myös vuonna 2000 perusteellisesti televiestintäalan direktiivien moitteetonta täytäntöönpanoa ja tehokasta soveltamista kussakin jäsenvaltiossa valmistellessaan kuudetta raporttia televiestintäalan sääntelypaketin täytäntöönpanosta [12]. Komissio antoi raportin 7. joulukuuta 2000. Komissio jatkoi myös joitakin jäsenvaltioita vastaan jo aiemmin perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla aloitettuja menettelyjä ja aloitti uusia menettelyjä. [12] KOM(2000) 814 lopullinen. Komissio on lopettanut alalla kolme menettelyä perusteltujen lausuntojen lähettämisen jälkeen. Kaikki menettelyt koskivat Kreikkaa. Lopetetut menettelyt liittyivät direktiivin 94/46/EY (satelliittipalvelujen vapauttaminen) ja direktiivin 96/19/EY (vaihtoehtoiset infrastruktuurit) täytäntöönpanoon [13]. [13] Kaksi rikkomistapausta: viranomaiset ovat myöntäneet luvan rakentaa vaihtoehtoisia infrastruktuureja (21. joulukuuta 1998 päivätyn perustellun lausunnon johdosta toteutetut toimenpiteet); valtiolliset rajat ylittävien matkapuhelinverkkojen yhteenliittämistä ei rajoiteta enää kansallisin toimenpitein (22. joulukuuta 1998 päivätty perusteltu lausunto). Espanja, Italia, Itävalta, Kreikka, Luxemburg, Portugali, Ranska ja Suomi eivät ilmoittaneet direktiivin 1999/64/EY [14] kansallisista täytäntöönpanotoimista määräajassa, joten komissio aloitti rikkomisesta johtuvat menettelyt näitä jäsenvaltioita vastaan. Itävallan, Luxemburgin, Ranskan ja Suomen viranomaiset ovat tämän jälkeen ilmoittaneet toimista, ja näitä jäsenvaltioita koskevat menettelyt on voitu lopettaa. [14] Komission direktiivi, annettu 23 päivänä kesäkuuta 1999, direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta sen varmistamiseksi, että operaattorin omistamat televerkot ja kaapelitelevisioverkot ovat erillisiä oikeudellisia yksiköitä (EYVL L 175, 10.7.1999, s. 39). Komissio lähetti vuonna 2000 kolme perusteltua lausuntoa, jotka koskivat televiestintäalan kilpailua koskevien direktiivien vastaisia kansallisia säännöksiä tai direktiivien virheellistä soveltamista. Vuoden 2000 aikana huomiota kiinnitettiin erityisesti hinnoitteluerojen tasapainottamiseen, josta säädetään direktiivissä 96/19/EY [15]. Komissio lähetti perustellun lausunnon Italialle 1. syyskuuta 2000. Aiheena oli elokuun 1999 alussa käyttöönotetuilla hintakatoilla julkiselle toiminnanharjoittajalle määrättyjen hintojen tasapainottamisen estäminen. Italian viranomaiset päättivät kuitenkin 11. joulukuuta 2000 hintakattojärjestelmän mukauttamisesta, joten komissio päätti 14. joulukuuta 2000 lykätä varmistusta odottaessaan asian käsittelyä vuoden 2002 jälkipuoliskolle, jolloin tasapainottaminen on saatu päätökseen kyseisen jäsenvaltion viranomaisten antamien sitoumusten mukaisesti. Komissio jatkoi vuonna 1998 Espanjaa vastaan aloitettua, hinnoitteluerojen tasapainottamista koskevaa menettelyä antamalla 21. joulukuuta 2000 täydentävän perustellun lausunnon. Lisäksi komissio lähetti 3. elokuuta 2000 Luxemburgille perustellun lausunnon asennusoikeuksien syrjimätöntä myöntämistä televiestintäoperaattoreille koskevien, edellä mainitun direktiivin 96/19/EY säännösten täytäntöönpanon laiminlyönnistä. [15] Kommission direktiivi 96/19/EY, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1996, täydellisen kilpailun toteuttamisesta televiestintämarkkinoilla annetun komission direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta, EYVL L 74, 22.3.1996, s. 13-24. Komissio saattoi 17. huhtikuuta 2000 tuomioistuimen käsiteltäväksi kanteen [16] yleispalvelun rahoituksesta Ranskassa. Komissio nosti kanteen kyseistä jäsenvaltiota vastaan, koska Ranska oli määrännyt matkapuhelinoperaattorit osallistumaan France Telecomin vuonna 1997 tarjoaman yleispalvelun nettokustannusten rahoittamiseen, vaikka France Telecom oli vielä tuolloin monopoliasemassa puhelinmarkkinoilla. Komissio asetti kyseenalaiseksi myös yleispalvelun kustannusten eri osien laskutavan, jolla kustannukset saatetaan yliarvioida. Komissio huomauttaa Ranskalle myös siitä, ettei se ole osoittanut hinnoitteluerojen tasapainottamisen etenevän todellisuudessa. Menettelyn kirjallinen vaihe saatettiin päätökseen marraskuussa. [16] Asia C-146/00. Tuomioistuin antoi 30.11.2000 Belgialle tuomion [17], koska puhelintoiminnan yleispalvelun alalla maan lainsäädännössä säädettiin lehdistöä suosivista hintaeduista, jotka ovat ristiriidassa direktiivin 97/33/EY [18] kanssa. Komissio luopui muista kanteista, jotka koskivat sellaisen laskutavan puuttumista, jolla operaattoreiden osuus yleispalveluiden kustannusten rahoittamisesta lasketaan, sekä sellaisen menetelmän puuttumista, jolla arvioidaan palvelun nettokustannukset Belgian ilmoitettua molemmat asiat kattavasta kuninkaallisesta asetuksesta. [17] Asia C-384/99. [18] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi. 2.3.2. Postiala Postialalla komissio teki 21. joulukuuta 2000 päätöksen Italiassa tarjottavista uusista postipalveluista, joihin sisältyy lisäarvopalveluja, kuten tae siitä, että sähköinen lähetys saapuu tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti [19]. Tämä päätös on tehty kantelun johdosta, joka koski sähköisen hybridipostin (sähköisin keinoin hallinnoitujen postilähetysten) toimittamisen varaamista julkiselle toiminnanharjoittajalle. Rajoituksella estetään yksityisiä palveluntarjoajia tarjoamasta hybridipostipalveluja kokonaisuudessaan. Komissio katsoi, että Italian hallituksen 22. heinäkuuta 1999 antama määräys nro 261, jolla tämä järjestelmä otettiin käyttöön, rikkoo EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohtaa ja 82 artiklaa. Postin toimittaminen tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti muodostaa erilliset markkinat, jotka eroavat selvästi perinteisistä postin toimituspalveluista (yleispalvelu). Tästä syystä palvelua ei ole syytä rajata yleispalvelun tarjoajalle, joka ei tarjoa kyseistä palvelua. Lisäksi kyseinen tarjoaja ei anna takeita siitä, että lähetys toimitetaan tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti. Päätöksellä Italian hallitus velvoitetaan selvittämään, että tiettynä päivänä tai tietyn aikataulun mukaisesti tapahtuvat toimituspalvelut eivät ole sellaisia palveluita, joita voidaan varata. Päätöksen tarkoituksena on taata yksityisille operaattoreille oikeusvarmuus toimituksesta tiettynä päivänä ja tietyn aikataulun mukaisesti. [19] EYVL L 63, 3.3.2001, s. 59. 2.3.3. Vapaa ammattitoiminta. Vapaan ammattitoiminnan alalla komissio lopetti Italiaa vastaan aloitetun rikkomisesta johtuvan menettelyn, joka koski EY:n perustamissopimuksen 5 ja 85 artiklan (nykyisen 10 ja 81 artiklan) kanssa ristiriidassa olevaa 22. joulukuuta 1960 annettua lakia nro 1612. Kesäkuun 18. päivänä 1998 antamassaan tuomiossa [20] yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan (nykyisen 81 artiklan) mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt ja pitänyt voimassa lain, jossa tullihuolitsijoiden kansalliselle neuvostolle (Consiglio nazionale degli spedidizioneri doganali - CNSD) annetaan valtuudet tehdä yritysten yhteenliittymää koskeva päätös, joka on ristiriidassa edellä mainitun artiklan kanssa ja jossa vahvistetaan kaikkia tullihuolitsijoita sitova tariffi. Komission yksiköiden ja Italian viranomaisten yhteydenpito, jonka tarkoituksena oli maan lainsäädännön yhdenmukaistaminen asiaa koskevan yhteisön säännöstön kanssa, ei tuottanut tulosta, joten komissio lähetti Italialle helmikuussa 2000 virallisen ilmoituksen EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla ja 3. elokuuta perustellun lausunnon. Italia ilmoitti kuitenkin 13. syyskuuta laista nro 213, joka oli annettu 25. heinäkuuta 2000 ja julkaistu virallisessa lehdessä 1. elokuuta. Lailla ajantasaistetaan tullihuolitsijoiden toimintaa koskevat säännökset ja kumotaan vuoden 1960 lain säännökset, jotka ovat perustamissopimuksen edellä mainittujen määräysten vastaisia, ja näin tuomioistuimen toteamaa rikkomista ei enää tapahdu. [20] Asia C-35/96, Kok., s. I-3851. 2.3.4. Liikenne Liikenteen alalla komissio jatkoi Portugalia vastaan aloitettua rikkomisesta johtuvaa menettelyä sen jälkeen, kun maa oli kieltäytynyt mukauttamasta lainsäädäntöään 10. helmikuuta tehdyn päätöksen mukaisesti. Päätöksessä todettiin, että Portugalissa sovellettu laskeutumismaksujen alennusjärjestelmä ja maksujen mukauttaminen lentojen lähtöpaikan perusteella olivat syrjiviä toimia ja ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 1 kohdan ja 82 artiklan kanssa. Komissio lykkäsi kuitenkin asian saattamista yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, sillä Portugalin toukokuussa 1999 komission päätöksestä tekemä valitus, jota käsitellään parhaillaan, koskee myös kyseisen järjestelmän laillisuutta. Laskeutumismaksuista tehtiin toinen päätös EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan nojalla. Tässä 26. heinäkuuta 2000 tehdyssä päätöksessä komissio katsoi, että Espanjassa sovellettu alennusjärjestelmä ja maksujen mukauttaminen lähtöpaikan perusteella suosii kyseisen jäsenvaltion lentoyhtiöitä. Espanjan järjestelmässä kaikille ilma-aluksille määrätään korkeampia maksuja yhteisön sisäisillä lennoilla kuin kotimaanlennoilla. Siinä määrätään myös alennuksista, jotka nousevat asteittain 9 prosentista 35 prosenttiin laskeutumisten kuukausittaisen määrän perusteella. Järjestelmä suosii espanjalaisia lentoyhtiöitä, jotka saavat keskimäärin 20-25 prosentin alennuksia. Syrjintää ei voida perustella objektiivisin syin. Espanjan hallitus ilmoitti, että se toteuttaa vaaditussa ajassa tarvittavat korjaavat toimenpiteet. 2.3.5. Yrityskeskittymät Portugalia vastaan vuonna 1999 aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka koski Portugalin viranomaisten tekemää päätöstä vastustaa espanjalaisen BSCH-pankin ja portugalilaisen Champalimaud-konsernin välistä yrityskeskittymää, voitiin lopettaa. Uudesta yrityskeskittymätoimesta ilmoitettiin 29. marraskuuta 1999, ja se hyväksyttiin 11. tammikuuta 2000. Kyseinen espanjalainen pankki hankkii hallintaansa kaksi portugalilaisen konsernin pankkia. Portugalin viranomaiset ilmoittivat, etteivät ne vastusta tätä uutta toimea, jolla kumotaan yrityskeskittymä, josta rikkomisesta johtuva menettely alunperin aloitettiin. 2.3.6. Valtiontuet Valtiontukien alalla komissio lopetti kolmen asian käsittelyn. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti 20.9.1990 [21] antamassaan tuomiossa komission 17. marraskuuta 1987 tekemän lopullisen kielteisen päätöksen [22], jolla BUG-Alutechnik-yritys määrätään maksamaan Baden-Württembergin osavaltiolle takaisin siltä saamansa 2 miljoonan Saksan markan tuki. Yritys valmistaa lopputuotteita ja puolivalmiita tuotteita alumiinista. Tukea ei maksettu takaisin komission pyynnöistä huolimatta, joten komissio aloitti vuonna 1991 Saksaa vastaan jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevan, EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan (nykyisen 228 artiklan) rikkomisesta johtuvan menettelyn. Vuonna 1992 Staatsschuldenverwaltung Baden-Württemberg määräsi yrityksen maksamaan tuen takaisin. BUG-Alutechnik nosti lykkäävän kanteen päätöksestä tuomioistuimessa Verwaltungsgericht Sigmaringen, mutta kanne hylättiin vuonna 1994. Yritys nosti seuraavaksi kanteen tuomioistuimessa Verwaltungsgerichtshof Mannheim, ja myös tällä kanteella oli lykkäävä vaikutus. Verwaltungsgerichtshof Mannheim vahvisti ensimmäisen oikeusasteen tuomion vuonna 1996, ja yritys, josta oli tullut Hoogovens Aluminium Profiltechnik, sai nostaa uuden kanteen tuomioistuimessa Bundesverwaltungsgericht. Kanne hylättiin 26. elokuuta 1999. Tuki maksettiin lopulta takaisin 14. lokakuuta 1999. Kun komissiolle ilmoitettiin asiasta virallisesti, se lopetti asian käsittelyn vuoden 2000 alussa. [21] Asia C-5/89, Kok., s. I-3437. [22] EYVL L 79, 1998, s. 29. 2.4. TYÖLLISYYS JA SOSIAALIASIAT 2.4.1. Työntekijöiden vapaa liikkuvuus Komissio on aloittanut tai jatkanut jäsenyysvelvoitteiden rikkomisesta johtuvia menettelyitä useita jäsenvaltiota vastaan asetusten (ETY) N:o 1612/68 ja 1408/71 soveltamisen laiminlyönnin vuoksi. Belgiaa vastaan aloitettua rikkomisesta johtuvaa menettelyä jatketaan liittyy yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-47/93 3. 5.1994 antaman tuomion noudattamatta jättämiseen. Asia koskee Belgian korkeakoulujen ja yliopistojen rahoittamista, jotta ne ottaisivat vastaan muista jäsenvaltioista ainoastaan korkeakouluopintoja suorittamaan tulleita opiskelijoita. Saksaa vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt lopetettiin. Menettelyt koskivat siirtotyöläisille perheiden yhdistämisen perusteella myönnettäviä sosiaaliavustuksia ja oleskeluluvan vaatimista siirtotyöläisiltä sosiaaliavustusten saamista varten. Ensimmäisessä asiassa laadittiin selittävä kiertokirje, jossa toimivaltaisia viranomaisia pyydettiin valvomaan yhteisön oikeuden noudattamista. Toisessa asiassa tilanne korjaantui, kun asianomaista lakia muutettiin. Komissio jatkaa Tanskaa kohtaan aloitettua rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Tanskan lainsäädännöllä ja käytänteillä rajoitetaan maassa asuvien rajatyöntekijöiden toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityjen ja heidän kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille työnantajilleen kuuluvien ajoneuvojen käyttöä Tanskassa. Tanska on tällä välin muuttanut lainsäädäntöään tavalla, joka ei täysin tyydytä komissiota, joten se on lähettänyt Tanskalle täydentävän perustellun lausunnon. Kreikalle lähetettiin perusteltu lausunto, sillä Kreikan lainsäädännössä määrätään, että unionin kansalaisten perheenjäsenten, jotka eivät ole Kreikan kansalaisia ja jotka haluavat harjoittaa taloudellista toimintaa Kreikassa, on anottava työlupaa. Myös Itävallalle lähetettiin perusteltu lausunto, koska Itävallan lainsäädäntö syrjii unionin kansalaisia, jotka käyttävät työntekijöiden liikkumisvapautta, ja sellaisten yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia, jotka ovat tehneet yhteistyö- tai assosiaatiosopimuksen yhteisön kanssa (esimerkiksi Marokko, Turkki ja Puola). Työntekijöiden etua ajavan Arbeiterkammerin vaaleja koskevien Itävallan säännösten mukaan ulkomaalaiset työntekijät eivät ole vaalikelpoisia Arbeiterkammereihin ja työlainsäädännön mukaan sellaisten yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaiset, joiden kanssa yhteisö on tehnyt yhteistyö- tai assosiaatiosopimuksen, eivät ole vaalikelpoisia työneuvostoihin. Kreikkaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla ja Espanjaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt koskivat kansallisuusvaatimusta maiden julkisen sektorin palvelukseen pääsemiseksi. Menettelyt lopetettiin, kun kyseiset maat toteuttivat toimia lainsäädäntönsä mukauttamiseksi yhteisön säännöstöön. Komissio lähetti Itävallalle ja Belgialle perustellut lausunnot, jotka koskivat toisen jäsenvaltion julkishallinnossa suoritettujen palveluskausien huomioon ottamista. Samalla alalla Saksaa ja Irlantia vastaan vuonna 1999 aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat edelleen käynnissä. Kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinoinnin alalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuin katsoi Ranskaa koskevien asioiden osalta, että "Contribution Sociale Généralisée" [23] ja "Cotisation pour le remboursement de la dette sociale" -maksut [24], jotka Ranskan viranomaisten mukaan on luokiteltava veroiksi, kuuluvat asetuksen N:o 1408/71 soveltamisalaan. Maksuja ei voida näin ollen periä Ranskassa asuvilta henkilöiltä, jotka työskentelevät toisessa jäsenvaltiossa (esimerkiksi Belgiassa työskentelevät ranskalaiset rajatyöntekijät), sillä näihin henkilöihin ei sovelleta Ranskan sosiaaliturvalainsäädäntöä. Koska yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen noudattamiseksi tarvittavista toimenpiteistä ei ole saatu riittävästi tietoja, menettelyjä jatketaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. [23] Asia C-169/98 [24] Asia C-34/98. Julkisasiamies antoi ratkaisuehdotuksen 24. lokakuuta 2000 asiassa, joka koski komission vuonna 1999 Saksaa vastaan taiteilijoiden sosiaaliturvaetuuksia koskevan erityislain (Künstlersozialversicherungsgesetz) [25] nojalla perittävien maksujen vuoksi nostamaa kannetta. [25] Asia C-68/99. Belgiaa vastaan vireille pantua asiaa [26], joka koskee 13,07 prosentin pidättämistä sellaisista Belgian maksamista eläkkeistä, joiden saaja asuu toisessa jäsenvaltiossa, käsitellään edelleen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Julkisasiamies antoi 23. tammikuuta 2001 asiaa koskevan ratkaisuehdotuksen. [26] Asia C-347/98. Komissio päätti jatkaa Alankomaita vastaan vireillä olevaa asiaa antamalla sen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komission mukaan se, että Alankomaiden viranomaiset eivät toimita entisen rajatyöntekijän työttömyyskorvausta enintään kolmen kuukauden ajan toiseen jäsenvaltioon, on ristiriidassa asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan kanssa, koska asetuksen mukaan rajatyöntekijät ja muut työntekijät ovat samassa asemassa. Ranskalle on lähetetty perusteltu lausunto, koska Ranskan sairasvakuutuskassa kieltäytyy korvaamasta vakuutetun henkilön Saksasta ostamia silmälaseja Ranskassa voimassa olevien hintojen mukaisesti. Komissio katsoo, että tämä on EY:n perustamissopimuksen tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien säännösten ja erityisesti 28 ja 30 artiklan vastaista ja viittaa erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen näiden artiklojen tulkintaan asiassa C-120/95, Decker [27] , jossa yhteisöjen tuomioistuin myönsi henkilöille oikeuden saada tämäntyyppisestä sairaanhoitotuotteesta korvauksen ilman aiempaa hyväksyntää sen jäsenvaltion hintatason mukaan, jossa tämä on vakuutettu. [27] Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 28.4.1998. Alankomaiden hallitus yhtyy komission Alankomaille lähettämään perusteltuun lausuntoon, joka koski Alankomaiden vanhuuseläkkeen laskemista tilanteissa, joissa henkilö on pakollisten vakuutusmaksujen lisäksi maksanut vapaaehtoisia maksuja toiseen jäsenvaltioon, ja tarkistaa parhaillaan kyseisen hallintomenettelyn sääntöjä. Vaikka asetuksen (ETY) N:o 574/72 15 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään selkeästi, että päällekkäisyystilanteissa vapaaehtoisen vakuutuksen kauden sijasta otetaan huomioon pakollisen vakuutuksen kausi, Alankomaiden viranomaiset ovat viitanneet asetuksen liitteessä VI olevan J osan 2 kohdan h alakohtaan ja ovat kieltäytyneet ottamasta huomioon tiettyä työsuhdetta Alankomaissa, koska samaan aikaan maksettiin vapaaehtoisia vakuutusmaksuja toisen jäsenvaltion vakuutusjärjestelmään. Kansallinen tuomioistuin tulkitsi asiain samoin kuin viranomaiset. Ranskaa vastaan on vireillä rikkomisesta johtuva menettely, joka koskee työttömyyskorvauksen laskentaperusteita silloin, kun asianomaisen viimeinen työpaikka on ollut jossain muualla kuin Ranskassa. Ranskan hallitus on mukauttanut kyseessä olevaa kiertokirjettä yhteisön oikeuteen sen jälkeen, kun komissio antoi asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Asian käsittely on lopetettu. Komissio lähetti Tanskalle perustellun lausunnon, koska Tanskan sosiaaliturvalainsäädäntöä ei sovellettu muiden jäsenvaltioiden työntekijöihin, jotka työskentelivät Tanskan mannerjalustalla sijaitsevilla öljynporauslautoilla. Tanskan hallitus on tämän jälkeen muuttanut lainsäädäntöä, ja rikkomisesta johtuva menettely on lopetettu. 2.4.2. Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu Yhteisöjen tuomioistuimessa on edelleen vireillä menettely, joka aloitettiin Ranskaa vastaan [28] EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla, koska Ranska ei ollut toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä 13.3.1997 annetun tuomion [29] noudattamiseksi. Ranska tuomittiin naisia koskevan yötyökiellon voimassa pitämisestä teollisuudessa, kun miehillä yötyökieltoa ei ole. [28] Asia C-224/99. [29] Asia C-197/96, Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta, Kok. 1997, s. I-1489. Raskaana olevien naisten suojelua koskevan direktiivin 92/85/ETY osalta Irlannin viranomaiset mukauttivat lainsäädäntöään yhteisön säännöstöön sen jälkeen, kun Irlannille oli lähetetty perusteltu lausunto, ja ilmoittivat uusista kansallisista toimista. Näin ollen Irlantia vastaan aloitettu menettely lopetettiin. Ruotsin ja Luxemburgin viranomaiset ilmoittivat myös uusista lainsäädäntöteksteistä perustellun lausunnon lähettämisen jälkeen. Lakitekstejä tutkitaan parhaillaan, ja menettelyt ovat edelleen vireillä. Komissio päätti nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskaa vastaan virheellisestä täytäntöönpanosta [30], kun taas Italiaa vastaan nostetun kanteen tutkinta jatkuu. [30] Ranskan lainsäädännössä ei ole erityisesti vahvistettu mahdollisuutta vapauttaa raskaana olevat naiset työstä heidän terveytensä suojelemiseksi. Vanhempainlomaa koskevan direktiivin 96/34/ETY täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi Italiaa vastaan yhteisöjen tuomioistuimessa nostettu kanne [31] vedettiin pois, kun Italian viranomaiset ilmoittivat kansallisista täytäntöönpanotoimista. [31] Asia C-445/99. Komissio on aloittanut EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla menettelyn Ranskan tasavaltaa vastaan, koska se ei ole noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen 8.7.1999 antamaa tuomiota [32], jossa Ranska tuomittiin, sillä se oli jättänyt ilmoittamatta miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 96/97/EY täytäntöönpanotoimista. Direktiivin mukaan määräaika täytäntöönpanotoimien toteuttamiselle jäsenvaltioissa oli 1. heinäkuuta 1997. On huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin antoi 14.12.2000 Kreikalle tuomion [33] samasta asiasta. Luxemburgin viranomaisten ilmoitettua kansallisista täytäntöönpanotoimista, yhteisöjen tuomioistuimesta vedettiin pois kanne, joka koski miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisessa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 96/97/EY [34] täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyöntiä. [32] Asia C-354/98. [33] Asia C-457/98. [34] Asia C-438/98: julkisasiamies La Pergola teki ratkaisuehdotuksensa 24. kesäkuuta 1999. Komissio aloitti myös uuden menettelyn perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla Kreikkaa vastaan, sillä se ei ollut noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen 28.10.1999 antamaa tuomiota [35]. Siinä todetaan, että Kreikan avioliittolisien myöntämistä ja niiden huomioon ottamista vanhuus- tai työeläkkeen laskennassa koskeva lainsäädäntö on direktiivin 79/7/ETY, perustamissopimuksen 141 artiklan ja direktiivin 75/117/ETY vastainen. Lainsäädäntöä ei sovelleta taannehtivasti avioliittolisiin 1. tammikuuta 1981 lähtien (jolloin perustamissopimuksen 141 artikla sekä direktiivi 75/117/ETY tulivat voimaan Kreikassa) eikä vanhuus- tai työeläkkeen laskemiseen 23. joulukuuta 1984 lähtien (jolloin direktiivi 79/7/ETY tuli voimaan). [35] Asia C-187/98. 2.4.3. Työolot Sen jälkeen kun työaikajärjestelyjä koskevan direktiivin 93/104/EY soveltamiseen liittyvät asiat saatettiin yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, Italia ja Ranska tuomittiin kyseisen direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnistä [36]. Koska komissiolle ei ole ilmoitettu yhteisöjen tuomioistuimen tuomion noudattamiseksi toteutetuista toimista, rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat yhä vireillä EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. Luxemburgin ilmoitettua täytäntöönpanotoimistaan määräajan jälkeen voitiin direktiivin 93/104/EY täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi nostettu kanne [37] vetää pois. [36] Asia C-386/98, komissio v. Italia, tuomio 9.3.2000, ja asia C-46/99, komissio v. Ranska, tuomio 8.6.2000. [37] Asia C-48/99, julkisasiamies Alber teki ratkaisuehdotuksensa 16. marraskuuta 1999. Yhteisöjen tuomioistuin on 18.5.2000 tuominnut Ranskan [38] siitä, että se ei ole ilmoittanut nuorten työntekijöiden suojelua koskevan direktiivin 94/33/EY täytäntöönpanotoimista. Koska komissiolle ei ole ilmoitettu yhteisöjen tuomioistuimen tuomion noudattamiseksi toteutetuista toimista, rikkomisesta johtuva menettely on yhä vireillä EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla. [38] Asia C-45/99. Sen jälkeen kun yhteisöjen tuomioistuin tuomitsi Luxemburgin nuorten työntekijöiden suojelua koskevan direktiivin 94/33/EY täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisestä [39] sekä eurooppalaisen yritysneuvoston perustamista koskevan direktiivin 94/45/EY täytäntöönpanon laiminlyönnistä [40], Luxemburgin viranomaiset ovat ilmoittaneet täytäntöönpanotoimista, joita tutkitaan parhaillaan. [39] Asiassa C-430/98 21.10.1999 annettu tuomio. [40] Asiassa C-47/99 16.12.1999 annettu tuomio. Komissio lähetti Italialle perustellun lausunnon, joka liittyi työntekijöiden oikeuksia yrityksen luovutuksen yhteydessä koskevan direktiivin 77/187/ETY virheelliseen täytäntöönpanoon, muttei saanut siihen tyydyttävää vastausta Italian viranomaisilta. Tästä syystä komissio saattoi asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Toisin kuin aiemmassa tapauksessa komissio päätti lykätä Kreikkaa vastaan työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan direktiivin 98/59/EY virheellisestä täytäntöönpanosta aloitetun rikkomisesta johtuvan menettelyn käsittelyä, jotta se voisi tutkia yksityiskohtaisesti Kreikan viranomaisten antaman vastauksen ennen kuin se tekee asiaa koskevan päätöksen. Portugalille ja Italialle lähetettiin perustellut lausunnot työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan direktiivin 98/59/EY virheellisen täytäntöönpanon vuoksi. Komissio päätti nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan direktiivin 98/59/EY ja työntekijöiden oikeuksia yrityksen luovutuksen yhteydessä koskevan direktiivin 77/187/ETY virheellisen täytäntöönpanon vuoksi. Irlannin viranomaiset ilmoittivat joulukuun 2000 lopulla täytäntöönpanotoimista ja sitoutuivat hyväksymään uusia täytäntöönpanotoimia. Asiaa ei ole siten enää tarpeen käsitellä yhteisöjen tuomioistuimessa. 2.4.4. Työterveys ja työturvallisuus Luxemburgin ilmoitettua aluksilla tapahtuvasta sairaanhoidosta annetun direktiivin 92/29/ETY kansallisistatäytäntöönpanotoimista, kaikki jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön neuvoston kehysdirektiivin 89/391/ETY ja sen erityisdirektiivit [41] sekä ns. itsenäisen direktiivin 92/29/ETY. [41] Direktiivit 89/654/ETY, 89/655/ETY, 89/656/ETY, 90/269/ETY, 90/270/ETY, 90/394/ETY, 90/679/ETY, 92/57/ETY, 92/58/ETY, 92/91/ETY, 92/104/ETY ja 93/103/EY. Erityisdirektiivejä muuttavien tai niitä tekniseen kehitykseen mukauttavien direktiivien [42] kansallista täytäntöönpanoa koskevien ilmoitusten määrä on kasvanut edelleen vuoden 2000 aikana (kun Italia ilmoitti direktiivien 95/30/EY [43], 97/59/EY ja 97/65/EY [44] täytäntöönpanotoimista), mutta se ei kuitenkaan ole vielä täysin tyydyttävä. Tämän vuoksi niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole vielä ilmoittaneet komissiolle kansallisista täytäntöönpanotoimistaan, on vireillä rikkomisesta johtuvat menettelyt. Jotkin näistä menettelyistä ovat edenneet jo siihen vaiheeseen, että niistä on nostettu kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Näin on tapahtunut esimerkiksi Itävallan tapauksessa, koska se on laiminlyönyt direktiivien 95/30/EY [45], 97/59/EY ja 97/65/EY [46] täytäntöönpanon. Lisäksi Irlannille lähetettiin perusteltu lausunto direktiivin 95/63/EY täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi. Direktiivin 97/42/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi 27. kesäkuuta 2000, ja Ranskalle ja Irlannille päätettiin lähettää perustellut lausunnot kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisestä. [42] Direktiivit 93/88/EY, 95/30/EY, 97/59/EY, 97/65/EY, 95/63/EY ja 97/42/EY. [43] Asiassa C-439/98 16.3.2000 annettu tuomio. [44] Asia C-312/99; yhteisöjen tuomioistuimessa oleva kanne vedettiin pois ilmoituksen myötä. [45] Asia C-473/99. [46] Asiat C-110/00 ja C-111/00. Komissio on lähettänyt perustellut lausunnot Portugalille ja Ruotsille kehysdirektiivin 89/391/ETY virheellisestä täytäntöönpanosta. Lisäksi komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksaa [47] ja Italiaa [48] vastaan kyseisen direktiivin virheellisestä täytäntöönpanosta ja päätti nostaa kanteen myös Belgiaa vastaan kyseisen direktiivin täytäntöönpanosta. [47] Asia C-5/00. [48] Asia C-49/00. Komissio lopetti Ruotsia vastaan erityisdirektiivien [49] kansallisten täytäntöönpanotoimien virheellisyyden vuoksi aloitetun menettelyn, kun kyseinen jäsenvaltio ilmoitti uusista direktiivin 90/269/ETY täytäntöönpanotoimista. Komissio lähetti Tanskalle perustellun lausunnon direktiivin 89/654/ETY täytäntöönpanotoimien virheellisyydestä. Komissio päätti lisäksi nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italiaa vastaan direktiivin 89/655/EY ja 90/270/ETY täytäntöönpanon virheellisyydestä. [49] Direktiivit 89/654/ETY, 89/655/ETY, 89/656/ETY, 90/269/ETY, 90/270/ETY, 90/394/ETY, 90/679/ETY, 92/57/ETY, 92/58/ETY, 92/91/ETY, 92/104/ETY ja 93/103/EY. 2.5. Maatalous 2.5.1. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus [50] [50] Komission uudelleenjärjestelyn seurauksena kansanterveyttä sekä eläinten ja kasvien terveyttä koskevat lainsäädäntö ja kysymykset on siirretty terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston alaisuuteen. Tämä pääosasto on vuoden 1999 viimeisestä neljänneksestä alkaen vastuussa terveys- ja kuluttaja-asioihin liittyvien jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä koskevien menettelyjen tutkinnasta ja hallinnoinnista. Näihin kuuluvat myös maataloustuotteiden vapaalle liikkuvuudelle terveydensuojelun perusteella asetettavat esteet. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus yhtenäismarkkinoilla on yksi yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja yhteisten markkinajärjestelyjen perusperiaatteista. Yhteisöjen tuomioistuin on useaan otteeseen muistuttanut, että EY:n perustamissopimuksen 28 ja 29 artikla ovat erottamaton osa yhteisiä markkinajärjestelyjä, vaikka niiden mainitseminen on katsottu tarpeettomaksi 1. päivästä tammikuuta 1970. Komissio seuraa jatkuvasti tilannetta poistaakseen nopeasti yhteisön alueella esiintyvät maataloustuotteiden kaupan esteet. Yleisesti ottaen uusia maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden perinteisiä esteitä, kuten tuonnin järjestelmällinen valvonta ja todistusten vaatiminen, on ilmennyt viime vuosina entistä vähemmän, ja suuntaus jatkuu yhä. Komissio on jatkanut Ranskaa, Espanjaa ja Saksaa vastaan aloittamiaan rikkomisesta johtuvia menettelyjä, koska "laatumerkkejä ja -merkintöjä" myönnetään yhä ainoastaan asianomaisten alueiden ja jäsenvaltioiden tuotteille. Komissio yhtyy tuomioistuimen asioissa C-13/78, Eggers [51], ja C-321/94, Montagne [52], tekemään tulkintaan EY:n perustamissopimuksen 28 artiklasta. Sen mukaan tietyltä maantieteelliseltä alueelta peräisin oleville tuotteille ei saa varata tiettyä laatumerkkiä tai -merkintää, vaan niiden myöntäminen voi perustua pelkästään tuotteiden ominaispiirteisiin. Komissio katsoo näin ollen, että yhteisön alueella jokaisella mahdollisella tuottajalla tai käyttäjällä, jonka tuotteet täyttävät objektiiviset vaatimukset ja jonka tuotteet tarkastetaan vaatimusten mukaisesti, on oltava mahdollisuus saada mikä tahansa laatumerkki tai -merkintä EY:n perustamissopimuksen 12 ja 34 artiklan nojalla. [51] Tuomio 12.10.1978, Kok. 1978, s. 1935. [52] Tuomio 7.5.1997, Kok. 1997, s. I-2343. Ranskaa vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvat menettelyt seuraavien alueellisten laatumerkkien vuoksi: Normandie, Nord-Pas-de-Calais, Ardennes de France, Limousin, Languedoc-Roussillon, Lorraine, Savoie, Franche-Comté, Corse, Midi-Pyrénées, Salaisons d'Auvergne ja Qualité France. Koska kyseisiä laatumerkkejä ei ole poistettu, Ranskalle on lähetetty perustellut lausunnot. Ranskan viranomaiset ovat nyt valmiita muuttamaan laatumerkkejä koskevaa lainsäädäntöään. Espanjalle on esitetty perustellut lausunnot seuraavien laatumerkkien osalta: La Conca de Barbera, El Valles Occidental, El Ripolles, Alimentos de Andalucia, Alimentos de Extremadura ja Calidad Cantabria. Perusteltujen lausuntojen esittämisen jälkeen paikalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat poistaneet kiistanalaiset laatumerkinnät. Komissio on nostanut kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa, koska Saksan viranomaiset ovat kieltäytyneet myöntämästä muiden jäsenvaltioiden tuotteille kansallista CMA-laatumerkintää, johon on liitetty maininta "Markenqualität aus deutschen Landen" ja joka myönnetään vain Saksassa jalostetuille tuotteille maantieteellisestä alkuperästä tai ympäristöstä riippumatta. Komissio katsoo, että tällainen merkintä johtaa tuotantoprosessin osittaiseen alueelliseen rajoittamiseen. Kun tarkastellaan muita, vähemmän perinteisiä esteitä, kuten yksityishenkilöiden Ranskassa toteuttamia rikollisia toimia muista jäsenvaltioista, erityisesti Espanjasta, peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia vastaan ja viranomaisten pidättäytymistä tällaisten tekojen torjumisesta, on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa C-265/95 9.11.1997 antamassaan tuomiossa [53]: "Ranskan tasavalta ei ollut noudattanut maataloustuotealan yhteisistä markkinajärjestelyistä ja EY:n perustamissopimuksen 30 artiklasta (nykyisestä 28 artiklasta) sekä 5 artiklasta (nykyisestä 10 artiklasta) johtuvia velvoitteitaan, koska se ei ollut toteuttanut kaikkia tarvittavia ja oikeasuhtaisia toimenpiteitä estääkseen yksityisiä rajoittamasta rikollisilla teoillaan maataloustuotteiden vapaata liikkuvuutta". Erityisesti Espanjasta peräisin olevien hedelmien ja vihannesten markkinointi sujui vuonna 1998 rauhallisesti. Niinpä vaikuttaa siltä, että Ranskan hallituksen yleiseen järjestyksenpitoon liittyvät toimet, joita se on toteuttanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanemiseksi, ovat riittävän tehokkaita aiempien vuosien tapahtumiin nähden. Markkinointi sujui rauhallisesti myös vuosina 1999 ja 2000, vaikka muutamia erillistapauksia havaittiin. Komissio toivoo, että seuraavat markkinointivuodet sujuvat yhtä hyvin. [53] Tuomio 6.11.1997, Kok.1997, s. I-6959. 2.5.2. Markkinat Maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamisen lisäksi komissio jatkoi toimia varmistaakseen yhteisön maatalouslainsäädännön muiden säännösten tosiasiallisen ja moitteettoman soveltamisen. Valvoessaan yhteisen markkinajärjestelyn erityismekanismien soveltamista komissio seuraa edelleen tarkkaavaisesti tuotannon hallintaan liittyvien järjestelmien soveltamista erityisesti maitoalalla, jolla on analysoitu järjestelmällisesti asetusten (ETY) N:o 3952/92 ja (ETY) N:o 536/93 soveltamiseksi hyväksyttyjä kansallisia säädöksiä. Komissio on lähettänyt Italialle ja Espanjalle perustellut lausunnot maitokiintiöjärjestelmän täytäntöönpanossa havaittujen puutteiden vuoksi. Merkittävin huolenaihe oli se, että asianomaiset viranomaiset kieltäytyvät välittämästä edelleen lisämaksuja, jotka peritään tuotantokiintiöiden ylittäneiltä tuottajilta. Italian hallitus asetti helmikuussa 1997 tutkimusvaltuuskunnan suorittamaan maidontuotannon ylimääräistä valvontaa markkinointivuosina 1995-1996 ja 1996-1997. Ostajille maksettavat ennakkomaksut on kyseisiltä ajanjaksoilta jäädytetty, kunnes toiminnan tulokset ovat saatavilla ja siltä varalta, että takaisin maksettavan summan arvioidaan olevan todellisuudessa kannettavaa summaa suurempi. Italian viranomaiset olivat arvioineet yleisten petoksia ja väärinkäytöksiä koskevien väitteiden perusteella, että maksua toimivaltaisille viranomaisille ei voitaisi suorittaa ennen tuotannon tehokkuuden sekä jokaisen tuottajan viitemäärän uutta perusteellista tarkastusta. Näiden seikkojen perusteella komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn. Komissiolle on ilmoitettu seuranneiden tutkimusten kehityksestä, ja se on tehnyt tarkastuskäyntejä kaikissa asianomaisissa hallintoelimissä. On mahdollista päätellä, että edellä mainittu poikkeuksellinen menettely on selkiyttänyt aikaisempaa tilannetta, joka perustui Italian tuotannon tehokkuutta koskeviin epäilyksiin. Tuotannon taso, josta osa on vielä vahvistamatta, on prosentin alempi kuin ostajien alunperin ilmoittama taso. Tutkimustulokset ovat lisäksi selkiyttäneet kunkin tuottajan yksilöllistä tilannetta, paitsi riita-asioissa. Asianomaisille ilmoitettiin uusien toimituskorvausten tulokset marraskuussa 1999. Komissio seuraa tarkasti maksettavien määrien tehokasta perintää. Järjestettiin tarkastusmatka, jotta voitaisiin selvittää tarkkaan määrät, joiden välitön takaisin periminen ei ole mahdollista, koska alueellisissa oikeusistuimissa on nostettu kanteita, ja näillä oikeusistuimilla on valtuudet myöntää lykkäävä vaikutus. Näiden tapausten perusteellinen tarkastaminen on meneillään. Komissio jatkaa rikkomisesta johtuvia menettelyjä, jos määriä ei ole peritty takaisin ilman riittäviä perusteita. Espanjassa tuottajat maksoivat todellisuudessa vain murto-osan kausina 1993-1994, 1995-1996 ja 1996-1997 kannetuista maksuista. Niin tuottajat kuin ostajatkin esittivät runsaasti valituksia heitä koskevista päätöksistä. Espanjan viranomaiset ovat rikkomisesta johtuvan menettelyn seurauksena hyväksyneet järjestelmän uudet hallintatoimenpiteet, joiden tarkoituksena on erityisesti välttää tuomioistuimissa tulevaisuudessa nostettavien kanteiden määrän kasvu. Keskeisiin näkökohtiin kuuluvat tietyllä ajanjaksolla kiintiöt ylittävien tuottajien pakollinen ennakkolaskutusjärjestelmä sekä ostajia koskevien rajoittavien toimilupaehtojen vahvistaminen. Kauden 1998-1999 jälkeen järjestelmän hallinnassa ei ole ilmennyt aiemmin tavattuja yleisiä ongelmia. Edellä mainituissa riita-asioissa Espanjan viranomaiset ovat antaneet takaukset riidanalaisille rahasummille useissa tapauksissa, joissa niin ei oltu aikaisemmin tehty. Espanjan viranomaiset katsovat, että jäljellä oleva maksettava määrä on nyt täysin katettu joko takauksin tai pakkokeinoin toteutettujen perintämääräysten avulla. Komissio on joutunut kiinnittämään huomiota myös tapauksiin, joissa maataloustuotteiden nimitysten suojaamista koskevia yhteisön säännöksiä ei ole noudatettu. Alkoholijuomien osalta komissio lähetti Ranskalle perustellun lausunnon, koska maassa on sallittua pitää kaupan viskiä, johon on lisätty vettä. Myyntinimikkeenä tästä tuotteesta on käytetty yleisnimitystä "viski". Viskin laatuvaatimuksista säädetään asetuksessa (ETY) N:o 1576/89, jossa viskiltä edellytetään vähintään 40 prosentin alkoholipitoisuutta ja kielletään veden lisääminen alkoholijuomaan tuotteen luonnetta ei muuteta. Pariisin tuomioistuin (Tribunal de Grande Instance de Paris) on esittänyt aiheesta ennakkoratkaisukysymyksen, ja tapaus on vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa (asia C-136/96). Yhteisöjen tuomioistuin on todennut 16.7.1998 antamassaan tuomiossa [54], että yhteisön lainsäädännössä kielletään kiistanalaiset nimitykset. [54] Tuomio 16.7.1998, Kok. 1998, s. I-4571. Ranskan viranomaiset pysyivät perusteltuun lausuntoon esittämässään vastauksessa aiemmassa kannassaan, jolla perusteltiin kyseisen juoman kaupan pitämistä komission kannan vastaisella myyntinimikkeellä, ja niinpä komissio päätti saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komissio on kannustanut Kreikan viranomaisia panemaan kokonaisuudessaan täytäntöön tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, joka on perustettu asetuksella (ETY) N:o 3508/92. Asetuksen tarkoituksena on yhdenmukaistaa ja järkeistää yhteisön tukijärjestelmien hallintoa ja valvontaa peltokasvien sekä naudan-, lampaan- ja vuohenlihan alalla niiden tehokkuuden ja kannattavuuden parantamiseksi sellaisen politiikan avulla, jolla ehkäistään ja tukahdutetaan EMOTR:sta rahoitettavien toimien yhteydessä ilmeneviä säännönvastaisuuksia. Muutetun asetuksen (ETY) N:o 3508/92 2 artiklassa edellytetään, että kukin jäsenvaltio perustaa ennen 1. tammikuuta 1997 yhdennetyn järjestelmän, johon sisältyvät seuraavat osat: tietokonepohjainen tietokanta, aakkosnumeerinen viljelylohkojen tunnistejärjestelmä, aakkosnumeerinen eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskeva järjestelmä, tukihakemukset ja yhdennetty valvontajärjestelmä. Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan ole täyttäneet kaikkia edellä mainittuja vaatimuksia, joilla pyritään takaamaan yhteisön toimielinten suorittamien maksujen laillisuus ja säännöllisyys. Viljelylohkojen tunnistamista ja numerointia ei ole vielä edes aloitettu, kun taas eläinten rekisteröinti ja tunnistaminen on vasta alkuvaiheessa. Näin ollen luotettavia tietoja ei ole käytettävissä. Komissio on lähettänyt asiasta perustellun lausunnon. Direktiivin 98/34/EY (tekniset standardit ja määräykset) soveltaminen maatalouden alalla Vuonna 2000 komissiolle ilmoitettiin aiempien vuosien tapaan useista direktiivin 98/34/EY soveltamiseen liittyvistä lainsäädäntöluonnoksista. Direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot ja EFTA-maat ilmoittavat kaikista sellaisista teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevista säädösluonnoksista, jotka saattavat synnyttää esteitä yhteisön sisäiselle kaupalle, ennen niiden hyväksymistä. Näin ollen maatalousalalla tutkittiin vuonna 2000 EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan ja johdetun lainsäädännön nojalla yhteensä 135 jäsenvaltioiden ja EFTA-maiden ilmoittamaa lainsäädäntöluonnosta. 2.6. Energia ja liikenne Komissio valvoo energiaa koskevan yhteisön oikeuden soveltamista kolmella tavalla: direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen, täytäntöönpanotoimien yhteensopivuus direktiivien kanssa sekä direktiivien, asetusten ja perustamissopimuksen määräysten soveltaminen käytännössä. 2.6.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa. Luxemburgia vastaan aloitettu rikkomisesta johtuva menettely on lopetettu. On kuitenkin huomattava, että Belgia, jonka oli saatettava direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään viimeistään 19. helmikuuta 1999, ei ole pannut sitä vielä täysimääräisesti täytäntöön ja että soveltamista koskevia asetuksia ei ole vielä annettu. Samoin Ranskaa vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuva menettely direktiivin puutteellisesta täytäntöönpanosta ja yhteensopimattomista täytäntöönpanotoimista, mutta äskettäin hyväksyttyjen säännösten uskotaan poistavan esteet sähkömarkkinoiden avaamiselta ja kilpailulta Ranskassa. Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/30/EY oli pantava täytäntöön viimeistään 10. elokuuta 2000. Ranska, Luxemburg ja Portugali eivät ole panneet direktiiviä täytäntöön. Tästä syystä komissio päätti 20. joulukuuta 2000 lähettää perustellut lausunnot Ranskalle ja Luxemburgille. Lisäksi Saksa on saattanut direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä vain osittain, joten sitä vastaan aloitetaan rikkomisesta johtuva menettely. Komission yksiköt tutkivat jatkossakin näiden kahden direktiivin kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteensopivuutta kaikkien jäsenvaltioiden osalta. 2.6.2. Energiatehokkuus Italia on lopulta pannut täytäntöön kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien energiatehokkuusvaatimuksia koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/57/EY. Nyt siis kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet tämän direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kaikki jäsenvaltiot ovat myös panneet täytäntöön kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 22 päivänä syyskuuta 1992 annetun direktiivin 92/75/ETY kaikki täytäntöönpanodirektiivit [55]. Ainoastaan Italia ei ole pannut täytäntöön kotitalouslamppujen energiankulutusmerkintää koskevaa direktiiviä 98/11/EY. [55] - Kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien energiankulutuksen osoittamista koskeva direktiivi 94/2/EY. Komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvat menettelyt kahdeksaa jäsenvaltiota vastaan hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta energiatehokkuutta parantamalla (Save) 13 päivänä syyskuuta 1993 annetun direktiivin 93/76/ETY puutteellisesta soveltamisesta. 2.6.3. Hiilivedyt ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa annetun direktiivin 68/414/ETY muuttamisesta 14 päivänä joulukuuta 1998 annettu neuvoston direktiivi 98/93/EY oli pantava täytäntöön viimeistään 31. joulukuuta 1999. Direktiivin ovat panneet täytäntöön kaikki muut jäsenvaltiot paitsi Italia ja Portugali. Näitä vastaan on edelleen vireillä rikkomisesta johtuva menettely. 2.6.4. Liikenne Komissio valvoo liikennettä koskevan yhteisön oikeuden soveltamista kolmella tavalla: direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen, täytäntöönpanotoimien yhteensopivuus direktiivien kanssa sekä direktiivien, asetusten ja perustamissopimuksen määräysten soveltaminen käytännössä. Liikennettä koskevan yhteisön lainsäädännön alalla kahdeksan uuden direktiivin täytäntöönpanon määräaika umpeutui vuonna 2000. Aiempien vuosien tapaan on valitettavasti todettava, että useimmat jäsenvaltiot vahvistavat kansalliset täytäntöönpanotoimet hyvin myöhään. Tästä syystä kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen aste oli alhainen niiden direktiivien osalta, joiden täytäntöönpanon määräaika oli vuoden 2000 loppupuolella. Liikennettä koskevien direktiivien täytäntöönpanoaste on kohentunut vain hieman yli 88 prosenttiin vuoden 2000 lopulla, kun se vuoden 1999 lopulla oli 86 prosenttia. Ilmoitusten määrä kasvaa kuitenkin huomattavasti heti, kun asiasta on aloitettu rikkomisesta johtuva menettely. Niinpä niistä rikkomisesta johtuvista 111 menettelystä, joiden lopettamisesta komissio päätti vuonna 2000, kolmessa neljäsosassa kyse oli ilmoittamisen laiminlyönnistä. Todettakoon vielä, että komission saamien kantelujen ja viran puolesta havaittujen tapausten määrä on pysynyt vakaana vuodesta toiseen. Sen sijaan niiden rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrä, jotka komissio päättää saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, kasvaa edelleen (yhteensä 39 tapausta vuonna 2000, kun vuonna 1999 niitä oli 30). Lisäksi useissa kanteluissa (30 tapausta) on kyse direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisestä, joten komissio saattoi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi yhteensä 69 tapausta. Tässä yhteydessä on mainittava Italiaa vastaan nostettu kanne direktiivin 95/21/EY (satamavaltion suorittama valvonta) täytäntöönpanon laiminlyönnistä. Asia on saatettu toistamiseen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja se liittyy jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion (11.11.1999) noudattamatta jättämiseen. Asian yhteydessä on pyydetty uhkasakkojen määräämistä. 2.6.5. Maantieliikenne Maanteiden kansallisen ja kansainvälisen tavara- ja henkilöliikenteen harjoittajien ammattiin pääsystä sekä tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollist