Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen ehdot: vakaus- ja kasvusopimus budjettikurin takaamiseksi, taloudellisen lähentymisen vahvistamisen menetelmät ja uusi vaihtokurssimekanismi"



Virallinen lehti nro C 287 , 22/09/1997 s. 0074



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen ehdot: vakaus- ja kasvusopimus budjettikurin takaamiseksi, taloudellisen lähentymisen vahvistamisen menetelmät ja uusi vaihtokurssimekanismi" (97/C 287/16) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 18. maaliskuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut talous-, raha- ja valuutta-asiain jaosto antoi lausuntonsa 13. toukokuuta 1997. Esittelijänä oli Umberto Burani. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. toukokuuta pitämässään 346. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 124 ääntä puolesta, kaksi vastaan seitsemän pidättyessä äänestämästä. Tämä asiakirja on talous- ja sosiaalikomitean viimeisin panos talous- ja rahaliiton valmisteluun liittyviin lausuntoihin (). Lausunto pohjautuu seuraaviin komission hyväksymiin asiakirjoihin: Muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) budjettipolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta (), Muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selventämisestä (), Taloudellisen lähentymisen vahvistamisen menetelmät ja uusi vaihtokurssimekanismi Emun kolmannessa vaiheessa (). Lausunnossa otetaan huomioon seuranneissa valtiovarainministerien neuvoston myöhemmissä kokouksissa esiin tulleet suuntaukset. Esitettyään edellä mainitut asiakirjat komissio on toistaiseksi suorittanut loppuun tehtävänsä, jonka mukaan oli määrä ehdottaa linjauksia, joille seuraavan Amsterdamin huippukokouksen päätösten tulisi pohjautua. Tämän lausunnon tarkoituksena on siis olla talous- ja sosiaalikomitean osuus neuvoston alustaviin pohdintoihin. 1. Johdanto 1.1. Lähestyttäessä perustamissopimuksen asettamia määräaikoja Emun toteuttamiselle komissio on valmistellut yhteydessä Euroopan rahainstituuttiin ehdotuksia niistä lainsäädännöllisistä ja säädöstoimista, joita neuvoston on hyväksyttävä. Komitea on jo antanut lausunnon yhdestä komission hyväksymästä asiakirjasta, joka liittyy ehdotukseen kahdeksi neuvoston asetukseksi euron hyväksymisen ja toimimisen oikeudellisesta perusrakenteesta (). 1.2. Komissio on hyväksynyt kaksi muuta tämän asiakirjan alussa mainittua ehdotusta perusperiaatteista, joille Emun rakentamisen tulee pohjautua: toisaalta ehdotetaan sääntöjä yhtenäisvaluutan alkuvakauden takaamiseksi ja vakauden säilyttämiseksi, toisaalta halutaan säädellä yhtenäisvaluutan suhteita niiden maiden valuuttoihin nähden, jotka jäävät toistaiseksi Emun ulkopuolelle. 1.3. Näitä kahta aloitetta ei voida käsitellä erillisinä, vaan ne on nähtävä kokonaisuutena sellaisen politiikan yhteydessä, jolla pyritään euron sisäiseen vakauteen joko säätelemällä Emun kolmanteen vaiheeseen osallistuvien maiden käyttäytymistä tai pyrkimällä siihen, ettei "ulkopuolelle jäävien" maiden politiikka ole ristiriidassa yhtenäisvaluutan hyväksyneiden maiden politiikan kanssa. 2. Vakaussopimus: yleishuomioita 2.1. Komission ehdotuksen taustalla on Saksan hallituksen asiakirja "Stability Pact for Europe", jota käsiteltiin Madridissa joulukuussa 1995 pidetyssä neuvoston kokouksessa. Asiakirjan tavoitteena on taata yhtenäisvaluutan vakaus pitkällä aikavälillä kaikkien osallistujien tiukan ja yhtenäisen budjettikurin avulla. Komitea ilmaisee uudelleen alaviitteessä 1 mainitussa lausunnossa () esiin tuomansa tuen tälle lähestymistavalle toteamalla seuraavasti: 2.2. Vakaussopimuksessa jonka nimi on kokonaisuudessaan "Vakaus- ja kasvusopimus budjettikurin takaamiseksi Emun kolmannessa vaiheessa" on kaksi erillistä tämän lausunnon alussa mainittua ehdotusta neuvoston asetuksiksi. Tämän luvun yleishuomiot koskevat molempia asetuksia yhdessä samoin kuin Eurooppa-neuvoston Dublinissa pitämässään kokouksessa tekemää päätöstä. 2.3. Komission suunnitelmat pohjautuvat kahteen erilaiseen toimintatapaan: ehkäisevät toimet ja rangaistukset. Ensin mainittujen toimien tavoitteena on välttää sitä, että yksi tai useampi Emuun osallistuva valtio pääsee luomaan epävakaan budjettitilanteen. Jälkimmäisten toimien tavoitteena on vaikuttaa siten, että kaikki osallistujavaltiot ovat tietoisia omavastuisista välittömistä vaikutuksista, joita valuutan vakauden ylläpitämisestä poikkeavalla käyttäytymisellä on. Valuutan vakaudestahan tulee yhtenäisvaluutan myötä yhteinen asia, jonka puolustaminen on siten yhteisen edun mukaista ja tiukan kurin alaista. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa edelleen tätäkin näkökohtaa. 2.4. Komission ehdotuksessa todetaan toisaalta, ettei tiukka kuri sulje pois mahdollisuutta poiketa rangaistusten soveltamisesta silloin, kun vajeen raja-arvojen ylittäminen johtuu väliaikaisista ja poikkeuksellisista olosuhteista, jotka eivät ole jäsenvaltion itsensä hallittavissa. Kriteeri on ilman muuta oikea, mutta kuten komissio itsekin tunnustaa vaikeutena on määritellä tarpeeksi objektiiviset kriteerit poikkeamien soveltamiselle. Komitea palaa asiaan ehdotuksen yksityiskohtaisessa erittelyssä. 2.5. Se, että rangaistuksista voidaan luopua väliaikaisissa ja poikkeuksellisissa olosuhteissa, näyttää viittaavan pääasiallisesti olettamukseen, että yksittäisen jäsenvaltion poikkeama johtuu olosuhteista, jotka eivät ole sen itsensä hallittavissa. On kuitenkin mahdollista, että tietyt tapahtumat voivat vaikuttaa jäsenvaltioon pidemmällä aikavälillä, eli kyseessä ei ole enää väliaikainen tilanne. Toisaalta tietyt tapahtumat esimerkkinä voidaan mainita vuoden 1972 öljykriisi voivat kohdistua moniin jäsenvaltioihin poikkeuksellisella tavalla, ja niin, ettei vaikutuksia voi korjata lyhyellä aikavälillä. Ehdotuksessa vakaussopimukseksi ei oteta huomioon tällaisia mahdollisuuksia, jotka eivät tosin ole kovin todennäköisiä eikä missään nimessä toivottavia, mutta joita ei voi jättää huomiotta. 2.6. Tämänhetkistä tilannetta seurattaessa olisi pyrittävä tiettyyn varovaisuuteen vakaussopimuksen perusperiaatteiden muotoilussa: jotkut valtiot olivat suunnitelleet noudattavansa tiukkoja lähentymiskriteerejä jo vuonna 1996, mutta yhteiskunnallis-taloudellinen tilanne ja suhdanteet pakottivat ne lykkäämään toteutusta vuoteen 1997. Tämä on selvä merkki siitä, etteivät hallitukset aina pysty ohjailemaan oman maansa taloutta haluamallaan tavalla ja että jopa luotettavimmat ennusteet voivat osoittautua paikkansapitämättömiksi. 3. Ehdotus asetukseksi budjettitilanteiden valvomisen ja yhteensovittamisen vahvistamisesta 3.1. Asetusehdotuksen taustalla on ajatus luoda jokaisen Emuun osallistuvan jäsenvaltion budjettikurin "monenvälisen valvonnan" rakenteellinen järjestelmä. Sen vuoksi jokaisen osallistuvan valtion on esitettävä vuosittain 1. tammikuuta 1999 lähtien "vakausohjelmansa", joka sisältää keskipitkän aikavälin tavoitteet ja suuntaviivat pyrittäessä korjaamaan valtion yli- tai alijäämän suhde bruttokansantuotteeseen sekä ennusteet julkisen velan suhteesta bruttokansantuotteeseen, tärkeimmät ennusteet talouden kehityksestä, erityisesti bkt:n reaalikasvusta, työllisyydestä/työttömyydestä, inflaatiosta ja muista merkittävistä taloudellisista muuttujista, kuvaus budjettitoimista, joita tarvitaan ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi, sitoumus ryhtyä tarvittaviin lisätoimiin vakaustavoitteista poikkeamisen välttämiseksi. 3.2. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa ilman muuta tällaista lähestymistapaa. Komitea suhtautuu kuitenkin epäillen mahdollisuuteen esittää lähes velvoittavia ohjelmia, koska katettava ajanjakso on edellisen ja meneillään olevan vuoden lisäksi kolme seuraavaa vuotta. Käytännössä olisi siis esitettävä nelivuotisohjelma: otettaessa huomioon yhteiskunnallis-taloudellinen liikkuvuus Euroopassa, mutta ennen kaikkia maailmanlaajuisesti ohjelmien sijasta tulisi puhua mieluummin ohjelmajulistuksista, jotka olisivat velvoittavia, mikäli ne olisivat todellisen suhdannekehityksen mukaisia. 3.3. Käsitellessään kysymystä vakaussopimuksesta Eurooppa-neuvosto teki sopimuksen nimeen tärkeän lisäyksen: "vakaus- ja kasvusopimus". Komitea kiinnittää huomiota vakausohjelman sisältöä tarkastellessaan erityisen arkaan asiaan eli työllisyyteen. Komitea esittää seuraavia ajatuksia työllisyydestä, joka on tärkein käytännön seuraus siitä, että kyseessä on nyt myös "kasvusopimus". Kun vakauden parametrejä määriteltiin, työllisyyden taso ei antanut useimmissa valtioissa aihetta erityiseen huoleen, ja sitä pidettiin hallittavissa olevana. Nykytilanne on päinvastainen. Vaatimukset budjettivajeen yksipuoliseksi vähentämiseksi ovat joissakin valtioissa jarruttaneet kasvua ja täten myös työllisyyttä. 3.4. Komitea toteaa tässä yhteydessä, että ohjelmat on suunnattava neuvoston päättämien työllisyyspolitiikan periaatteiden mukaisesti. 3.5. Kahden kuukauden kuluessa vakausohjelman esittämisestä neuvosto ilmoittaa komission ja perustamissopimuksen 109 c artiklan mukaisen raha-asiain komitean ehdotuksesta hyväksyvänsä jäsenvaltion suunnitelmat tai antaa suosituksen, että valtio muuttaisi suunnitelmiaan. Tätä ehkäisevää toimea ei ole tarpeen kommentoida. Voidaan kuitenkin epäillä, onko realistisesti katsoen mahdollista tutkia kaikkien osallistuvien valtioiden ohjelmat ja laatia mahdolliset ehdotukset korjaaviksi toimiksi näin lyhyessä ajassa. Kun otetaan huomioon menettelytavat sekä se, että mukana on kolme tahoa komissio, raha-asiain komitea ja neuvosto kaksi kuukautta vaikuttaa melko optimistiselta tavoitteelta. TSK:n mielestä tähän prosessiin on lisäksi otettava mukaan työllisyyttä ja työmarkkinakysymyksiä käsittelevä komitea. 3.6. Perustamissopimuksen 103 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto valvoo, miten jäsenvaltiot todella täyttävät velvoitteensa voidakseen todeta mahdolliset poikkeamat. Mikäli poikkeamia esiintyy, neuvosto antaa asianmukaiset suositukset. Jos useammissa tarkistuksissa todetaan muuttumaton tai huonompaan suuntaan edennyt tilanne, annetaan julkinen suositus, että valtio tekisi päätöksen erityisistä korjaavista toimista. Muotoillessaan perustamissopimuksen 103 artiklan 4 kohdan mukaisesti julkaistavaa suositusta raha-asiain komitean on noudatetava erityistä varovaisuutta, jotta voidaan ottaa huomioon mahdolliset vaikutukset kyseisen valtion poliittiseen tilanteeseen ja herkästi reagoivaan julkiseen mielipiteeseen. 4. Ehdotus asetukseksi liian suureen alijäämään sovellettavan menetelmän nopeuttamisesta ja selkiyttämisestä 4.1. Vakaussopimuksen toisessa osassa käsitellään liian suuren alijäämän määrittelyyn liittyvää menettelyä (perustamissopimuksen 104 c artiklan 6 kohta) ja sovellettavia rangaistuksia (104 c artiklan 11 kohta). Asetus on välttämätön, koska siinä käsitellään perustamissopimuksen määräysten noudattamisen kannalta tarpeellisia toimia. 4.2. Alijäämä on liian suuri silloin, kun julkisen talouden vajeen ja bkt:n välinen suhde (julkisen alijäämän aste) ylittää 3 prosentin rajan ja/tai julkisen velan ja bkt:n suhde (julkisen velan aste) ylittää 60 prosentin rajan. Neuvosto tekee päätöksen siitä, onko kyseessä todella liian suuri alijäämä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun mahdollisten suositusten kohteena olevat jäsenvaltiot ovat esittäneet tuloksensa. Mikäli neuvosto toteaa, ettei suosituksia ole otettu huomioon neljän kuukauden kuluessa niiden antamisesta, suositukset julkistetaan. 4.3. Neuvosto arvioi jäsenvaltion todellista halua soveltaa suosituksia maan hallituksen virallisten päätösten pohjalta, jotka on muunnettava mikäli tarpeen laeiksi neuvoston asettamassa määräajassa. Jos käy ilmi, ettei lakeja ole vahvistettu tai että niihin on tehty huomattavia muutoksia lainsäädäntöprosessin aikana, neuvosto päättää, onko syytä ryhtyä konkreettisiin toimiin ja vaatii vielä kerran edellisten suositusten noudattamista kuukauden kuluessa. Lopullinen päätös rangaistusten soveltamisesta tehdään kahden seuraavan kuukauden aikana. Kokonaisaika jäsenvaltion kertomuksen esittämisestä rangaistusten käyttöönottoon ei saa ylittää kymmentä kuukautta. 4.4. Liian suuren julkisen alijäämän määrittelymenettelyssä myönnetään vapautus rangaistusten soveltamisesta perustamissopimuksen 104 c artiklan 2 a kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti silloin, kun alijäämä on poikkeuksellista ja väliaikaista ja kun se johtuu tapahtumista, joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa tai kun se on seurausta epäedullisista suhdanteista, jotka johtuvat erityisesti negatiivisesta vuosikasvusta. Asetuksessa määrätään, että komissio esittää budjettiennusteita aikaisempaan tilanteeseen palaamiseksi, jos yhteiskunnallisen tai taloudellisen tilanteen vaikutus lakkaa kuluvan vuoden aikana tai sitä seuraavana vuonna. Kuitenkaan ei puhuta mitään tilanteesta, jossa negatiivinen, rakenteellinen tai hetkellinen suhdanne jatkuu ajallisesti. 4.5. Asetuksessa esitetään tiettyjä menetelmiä ensin määrittely- ja ilmoitustoimien, sitten mahdollisten rangaistusten soveltamiskriteereistä: Jos liian suuri alijäämä johtuu siitä, ettei julkisen vajeen astetta (3 % bkt:sta) ole noudatettu, kyseisen jäsenvaltion on tehtävä komissiolle tuottamaton talletus. Se koostuu kiinteästä osasta, joka on 0,2 % bkt:sta, ja muuttuvasta osasta, joka on kymmenesosa todellisen julkisen vajeen asteen ja viiteasteen välisestä erosta. () Sen enimmäismäärä on kuitenkin 0,5 % bkt:sta. Jos liiallinen alijäämä johtuu ainoastaan siitä, ettei julkisen vajeen astetta ole noudatettu, talletus on 0,2 % bkt:sta. 4.6. Kriteerit ovat tiukkoja ja matemaattisia. Talous- ja sosiaalikomitea toteaa, että rahallinen rangaistus on paras keino ehkäistä liian sallivaa politiikka julkisessa taloudessa. Voidaan kuitenkin miettiä, voisivatko rangaistukset olla suuruudeltaan sellaisia, että ne olisivat liian kova isku jo ennestään vaikeassa taloudellisessa tilanteessa. Jos oletetaan, että alijäämän tai julkisen velan asteen vähentäminen kestää kaksi vuotta, talletus vaadittaisiin vallitsevan suuntauksen mukaisesti joka vuosi eli kolme kertaa, vaikka ensimmäisen kerran jälkeen laskuperusteet olisivat hiukan suosiollisemmat. Neuvoston tulisi harkita äärimmäisen tarkasti ja objektiivisesti komission ehdottamien kriteerien soveltamisen vaikutuksia. 4.7. Ajallisesti yhä lähempänä olevan talous- ja rahaliiton ennusteet ovat itse asiassa vaikuttaneet siten, että monet hallitukset ovat tiedostaneet tarpeen tervehdyttää julkista taloutta, jotta kaikki olisi kunnossa tarkistushetkellä (keväällä 1998). Seuraavasta kaaviosta käy ilmi, että vajetta pyritään yleisesti vähentämään myös niissä valtioissa, joiden osallistumisesta on vielä epäilyksiä. >TAULUKON PAIKKA> Julkinen velka >KAAVION ALKU> >KAAVION LOOPU> Valtiontalouden alijäämä >KAAVION ALKU> >KAAVION LOOPU> Lähde: Euroopan komissio, ennusteet, huhtikuu 1997. 4.8. Edellä esitetty kaavio todistaa kuitenkin, että liikkumavara on "vaaravyöhykkeellä": vaikka toistuvasti on ilmoitettu, että alijäämän kolmen prosentin raja ja julkisen velan 60 prosentin raja ovat enimmäisrajoja ja että terveen kansantalouden pitäisi sijoittua näiden rajojen alapuolelle, voidaan todeta, että suurin osa valtioista myös taloudeltaan vahvimmat ovat tällä hetkellä vaarallisen lähellä enimmäisrajoja tai jopa ylittäneet ne myös ennusteissaan. 4.9. Talous- ja sosiaalikomitean neuvoma varovaisuus (ks. kohta 4.6) on näin ollen tarpeen. Jos ajatellaan, että vaikka alijäämän ja julkisen velan asteen arvioinnissa on tiettyä tulkinnan joustavuutta Emuun liittymisen ehtoja tarkistettaessa (), tällaista joustavuutta ei enää jatkossa sallita: rangaistusten soveltamisen kriteerit ovat matemaattisia eivätkä ne salli tulkinnan joustavuutta. Kaaviosta voidaan myös helposti nähdä, että jos vuoden 1997 ennusteet kuvastavat vuoden 1999 todellisuutta, vain harvat Emun jäsenet välttyvät rangaistuksilta. 4.10. Näin ollen tulee mieleen seuraava ajatus: vuosien mittaan maailman ja erityisesti Euroopan taloussuhdanteet ovat vähitellen muuttuneet siten, että on vaikeaa palata parametreihin, joita joskus pidettiin "normaaleina". Euroopassa katsottiin 60-luvulla ja 70-luvun alussa normaaleiksi lähellä tasapainoa olevat tai jopa ylijäämäiset talousarviot (). Esimerkkinä voidaan mainita, että viidentoista jäsenvaltion keskimääräinen julkinen velka oli 34,6 % bkt:sta vuonna 1970. Vuonna 1995 luku oli noussut 71,7 prosenttiin eli se oli kaksinkertaistunut 25 vuodessa. Koska tilanne on muuttunut näin valtavasti, mikään ei estä ajattelemasta, ettei se muuttuisi vielä tulevaisuudessakin. Tältä pohjalta komitea tekee ehdotuksen neuvostolle: lähentymisparametrejä, erityisesti niitä, jotka liittyvät alijäämään ja julkiseen velkaan, tulisi tarkistaa säännöllisesti, esimerkiksi kymmenen vuoden välein. Perustamissopimuksessa ei tätä mainita, mutta kokemuksen ja varovaisuuden vuoksi olisi hyvä miettiä tätä tärkeää asiaa. 4.11. Eurostatin tuore aloite osoittaa, että tilanteen vaarallisuus on pantu merkille. Aloitteessa ehdotetaan, että julkisen velan laskemisen tilastolliset ja kirjanpidolliset kriteerit tarkistetaan () nimenomaan kevään 1998 tarkastusta silmällä pitäen. Nämä kriteerit, joita kriitikot pitävät "luovana kirjapitona", vaikuttavat siten, ettei kirjanpidon tulo- ja menokohtia lasketa normaalin käytännön mukaisesti. Komitea pitää aloitetta hyväksyttävänä, jos sen perimmäinen tavoite on taata valtioille pääsy Emuun yhdennetyin kriteerein, jotka pohjautuvat kirjanpidon ja tilastojen puolueettomuuteen. Komitea kiinnittää kuitenkin huomiota tilastotietojen kokoamiskriteerien entistä paremman yhdenmukaistamisen tarpeeseen, varsinkin kun kyseessä ovat elinkustannuksiin ja työllisyyteen liittyvät tiedot: niiden vertailukelpoisuus on tärkeää tasapuolisten ja "puolueettomien" lähentymiskriteerien soveltamisen kannalta. On kuitenkin syytä säilyttää entisellään ehto, jonka mukaan uusien säännösten tulee olla sellaisia, että niiden avulla voidaan arvioida lähentymistä entistä paremmin ja että ne eivät salli poikkeamia budjettikurin välttämättömistä kriteereistä. 5. Menettelyt taloudellisen lähentymisen vahvistamiseksi ja uuden vaihtokurssimekanismin luomiseksi Emun kolmannessa vaiheessa 5.1. Emuun kuulumattomien valtioiden ongelma on epäilemättä taloudelliselta ja poliittiselta kannalta yksi arkaluontoisimmista kysymyksistä. Yhtenäismarkkinoiden tasapainoinen kehitys kokisi kovan iskun, jos "poikkeusmaiden" (joita kutsutaan joskus nimellä pre-ins jopa virallisissa asiakirjoissa) valuuttojen annettaisiin kellua vapaasti. Kaikki asianosaiset sekä Euroopan rahapoliittinen instituutti ja komissio ovat todenneet, että tarvitaan kurinalaisuutta. Komission 16. lokakuuta 1996 antama tiedonanto () sisältää suuntaviivat, joihin tulevat päätökset luultavimmin pohjautuvat. 5.2. Valtiovarainministerien neuvosto pääsi yksimielisyyteen siitä, että tarvitaan taloudellista solidaarisuutta. Siihen päästään luomalla uusi vaihtokurssimekanismi, joka pohjautuu nykyiseen järjestelmään ja jossa pre-in-valtiot ovat mukana. Mekanismin tavoitteena on saada nämä valtiot noudattamaan vaihtokurssikuria ja antamaan edes viitteitä lähentymiskriteerien noudattamisesta. Suunnitelman heikkous on siinä, ettei uusi vaihtokurssimekanismi olisi pakollinen kaikille Euroopan unionin valtioille. Mahdollisuus, että jokin pre-in-valtioista ei suostu kuriin joka on loppujen lopuksi yhteisen edun mukaista on jokseenkin kaukainen, mutta olisi tutkittava erittäin tarkkaan ongelmaa, kuinka vapaasti kelluvaan valuuttaan suhtaudutaan. 5.3. Asiasta tulee vielä arkaluontoisempi, jos mietitään opt-out-vaihtoehdosta hyötyvien valtioiden asemaa. Tanskan osallistuminen on tällä hetkellä epävarmaa, ja Euroopan valuuttajärjestelmään kuulumattoman Yhdistyneen kuningaskunnan osallistuminen riippuu sekä sen osallistumishalusta että perustamissopimuksen 109 j artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisten tavanomaisten vaihteluvälien noudattamisesta. Euroopan unioni on ensisijaisesti poliittinen, toissijaisesti taloudellinen ja kolmanneksi rahataloudellinen unioni: vain "kansallisin" perustein ohjaillut valuutat ovat vastoin sopimuksen henkeä; jäsenvaltioille suositetaan, että ne käsittelisivät rahapolitiikkaansa yhteistä etua koskevana asiana. 5.4. Uusi vaihtokurssijärjestelmä muodostuu euron ja jokaisen pre-in-valuutan kahdenvälisistä suhteista. Jokaisen valuutan perusvaihtokurssit ja vaihteluväli määrätään päätöksentekoprosessissa, jossa ovat mukana valtiovarainministerit, Euroopan keskuspankin ja ulkopuolelle jäävien keskuspankkien pääjohtajat sekä komissio. 5.5. Epänormaaleissa vaihteluissa tai markkinapaineissa mekanismi takaa automaattisen tuen sekä sopivan rahoitustuen silloin, kun pre-in-valuutta ajautuu vaihteluvälin rajoille. Euroopan keskuspankilla on kuitenkin oikeus lakkauttaa tuet, mikäli esiintyy tapauksia, jotka kyseenalaistavat hintojen vakauden ensisijaisen tavoitteen. On myös suunniteltu käytännön toimia tietyissä rajoissa tapahtuvalle vaihtelulle. Toimia ei ole tarkennettu komission asiakirjassa. 5.6. Mahdolliset vaihtokurssien uudelleenmäärittelyt on ajoitettava oikein ja toteutettava yhteisesti. Jokaisella osapuolella on oikeus tehdä oma-aloitteisesti ehdotus niiden uudelleenmäärittelystä. 5.7. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä kuvattu mekanismi on asianmukainen, ja sitä on syytä kannattaa. Kaikkien Euroopan unionin valuuttojen vaihtokurssin vakaus on merkittävä ja välttämätön ehto. Hämmennystä herättää kuitenkin se, että tukimekanismi määritellään "automaattiseksi", mutta kuitenkin samalla määrätään, ettei se voi astua voimaan, jos on olemassa muita painopistealueita (ks. kohta 5.5). Ehdollistettu solidaarisuus ei vaikuta tarkkaan ottaen lainkaan "automaattiselta" ainakaan siinä mielessä, että se riippuu osapuolten tahdosta riippumattomista olosuhteista. Toisaalta on vaikea kuvitella muita käyttöön otettavia mekanismeja olosuhteissa, joissa vaaditaan voimien keskittämistä ensisijaiseen tavoitteeseen eli yhtenäisvaluuttaan. 5.8. Tiedonannossa huomautetaan, että vaihtokurssin vakaus riippuu ratkaisevasti makrotalouden oikeasta ohjailusta, jota arvioidaan sen perusteella, miten hyvin se on kestävän yhdentymisen mukainen. Kun otetaan huomioon vaihtokurssien vakauden ja lähentymisen välinen yhteys, komissio ehdottaa lähentymisohjelmien esittämistä, sillä ne ovat uuden vaihtokurssimekanismin hyödyllisiä hallinnoinnin ja valvonnan välineitä. Pre-in-valtioille tulisi luoda in-valtioiden vakausohjelmien kanssa rinnakkainen järjestelmä. 5.9. Komissio ehdottaa, että lähentymisohjelmien esittämisestä tehdään pre-in-valtioille virallinen velvoite samoin menettelyin ja määräajoin kuin vakausohjelmien. Erityisesti tulisi tähdentää inflaatioasteen, julkisen velan ja velkaantuneisuusasteen tavoitteita yhdessä lähentymiskriteereihin pyrkivien toimintalinjojen määrittelyn kanssa. 5.10. Tiedonannossa edellytetään myös lähentymismenettelyiden vahvistamistoimia yhteisön tasolla. Samalla todetaan, että kriteerien saavuttaminen jätetään ensi sijassa jokaisen pre-in-valtion vastuulle. Nämä vahvistamistoimet tarkoittaisivat käytännössä tilanteiden ja ohjelmien entistä tiukempaa valvontaa perustamissopimuksen 103 artiklan mukaisesti. Artiklassa määrätään erilaisista toimista alkaen neuvoston suosituksesta sen julkistamiseen ja viime kädessä neuvoston puheenjohtajan kuulemiseen Euroopan parlamentin toimivaltaisen valiokunnan edessä. 5.11. Talous- ja sosiaalikomitea on samaa mieltä komission kanssa ehdotetuista mekanismeista ja toimista. Komitea huomauttaa kuitenkin, että toisin kuin vakaussopimuksesta, lähentymisohjelmista puuttuu yksi perusnäkökohta eli rangaistustoimien pelotevoima. Tällaisia toimia ei mainita perustamissopimuksessa eikä ole toivottavaa, että ne lisättäisiin siihen nyt. Järjestelmän heikkous on toisaalta siinä, että pre-in-valtioiden eteneminen kohti lähentymistä riippuu loppujen lopuksi pääasiassa niiden halusta osallistua Emuun sekä niiden makrotalous- ja valuuttapolitiikan järkevyydestä. Komission ehdottamat toimet ovat siis järkeviä, mutta riittämättömiä, mikäli jokin valtio ei haluaisi tai voisi mukautua lähentymiskriteereihin kohdatessaan objektiivisia ongelmia. Eri asia on tietenkin sellainen tapaus, että jokin valtio pyrkisi tietoisesti "kilpailulliseen devalvaatioon". 6. Lisä- ja loppuhuomiot 6.1. Jotkin jäsenvaltiot ovat ehdottaneet vakausneuvoston perustamista. Se koostuisi in-valtioiden valtiovarainministereistä (eräänlainen epävirallinen ja supistettu valtiovarainministereiden neuvosto), ja sen tehtävänä olisi koordinoida Emuun osallistuvien valtioiden budjettipolitiikkoja sekä toimia Euroopan keskuspankin "keskustelukumppanina". Ehdotus nähdään yleensä aikomuksena luoda poliittinen vastavoima tulevan Euroopan keskuspankin valta-asemalle. EKP:n riippumattomuus rahapolitiikan määrittelyssä on taattu perustamissopimuksen 107 artiklassa. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä EKP:n riippumattomuutta on kunnioitettava sekä muodollisesti että periaatteellisesti puuttumatta kuitenkaan neuvoston talouspoliittisiin valtuuksiin ja komission merkittävään asemaan. Mikäli vakausneuvosto muodostetaan, sen tulee mukautua näihin periaatteisiin. Toisaalta on vaikeaa tehdä arvioita, kun käytettävissä ei ole tarkkoja tietoja kyseisen neuvoston asemasta, tehtävistä ja valtuuksista. 6.2. Talous- ja sosiaalikomitea on tuonut jo edellä esille (ks. kohta 3.3 ja 3.4), miten tärkeä näkökohta työllisyys on nykytilanteessa, joka eroaa perustamissopimuksen määräyksien laatimisen aikaan vallinneesta tilanteesta. Onkin välttämätöntä, että lähentymisen ja vakauden tavoitteet ovat yhdenmukaisia sosiaalivaltion ja kilpailukyvyn kasvun tavoitteiden ylläpitämisen kanssa. Komitea varaa itselleen oikeuden antaa myöhemmin näistä näkökohdista lausunnon. 6.3. Yhtenäisvaluutan oloissa voi syntyä epätasapaino monetaaristen ja reaalitaloudellisten tavoitteiden välillä vahvan Euroopan keskuspankin tukiessa monetaarisia tavoitteita. Kokonaistaloudellisten näkökohtien ja yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden huomioimiseksi olisi siksi pyrittävä luomaan mekanismeja, jotka ensinnäkin parantaisivat makropolitiikkojen koordinointia (kasvu, työllisyys, verotus jne.) Euroopan tasolla ja toiseksi loisivat säännöllisen keskusteluyhteyden monetaaristen ja reaalitalouden instanssien välille. 6.4. Talous- ja sosiaalikomitea toteaa lopuksi kannattavansa periaatteellisella tasolla komission tiedonantoja. Komitea haluaa kuitenkin kiinnittää neuvoston huomiota tässä lausunnossa esitettyihin kommentteihin ja varauksiin, jotka eivät muuta ehdotettujen linjauksien suuntaa, mutta jotka voivat mahdollisesti olla apuna komission ehdotusten tarkistamisessa. Bryssel, 29. toukokuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () Talous- ja sosiaalikomitea on antanut lausunnot aiheista "Vihreä kirja käytännön järjestelyistä yhtenäisvaluutan käyttöön ottamiseksi" 26. lokakuuta 1995 (EYVL C 18, 22.1.1996), "Talous- ja rahaliiton vaikutukset: lähentymisen taloudelliset ja yhteiskunnalliset näkökohdat sekä yhtenäisvaluutasta tiedottaminen" 26. syyskuuta 1996 (EYVL C 30, 30.1.1997) ja "Yhtenäisvaluuttaan siirtymisen edellyttämän lainsäädännön ja määräysten vaikutukset markkinoihin" 31. lokakuuta 1996 (EYVL C 56, 24.2.1997) () Komission EY:n perustamissopimuksen 189 a artiklan 2 kohdan nojalla esittämä 19. maaliskuuta 1997 (EYVL C 117, 15.4.1997) () Komission EY:n perustamissopimuksen 189 a artiklan 2 kohdan nojalla esittämä 19. maaliskuuta 1997 (EYVL C 130, 26.4.1997) () COM (96)498 final, 16.10.1996 () Ks. komitean lausunto 31.10.1996 () Ks. komitean lausunto 26.9.1996, kohta 5 () Esimerkkinä 3,50 prosentin todellinen vaje, jolloin laskutoimitus on seuraava: 0,2 % + kymmenesosa 0,50:sta = 0,2 + 0,05 = 0,25. () Ks. komitean lausunto 26.9.1996, kohta 2.7. () Tiedot ovat Hollannin keskuspankin ja BIS:n (Bank for International Settlements) johtajan Duisenbergin raportista, 20. maaliskuuta 1997 (BIS Review, N:o 36, 3.4.1997). () Ks. Eurostat news release N:o 10/97, 3.2.1997; N:o 16/97, 21.2.1997; N:o 24/97, 26.3.1997. () KOM(96)496 LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Seuraavat muutosehdotukset, joiden puolesta äänesti vähintään neljäsosa jäsenistä, hylättiin käsittelyn yhteydessä: Kohta 3.5 Korvataan kohdan viimeisen lauseen ilmaus "kaksi kuukautta vaikuttaa melko optimistiselta tavoitteelta" ilmaisulla "kaksi kuukautta vaikuttaa epärealistiselta tavoitteelta". Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 35, ei-ääniä: 53, tyhjiä: 21. Lisätään uusi kohta 5.12 "Talous- ja sosiaalikomitea on erittäin huolissaan lähentymisehtojen täyttämisen edellyttämän tiukan talous- ja sosiaalipolitiikan vaikutuksista yleiseen mielipiteeseen. Komitea pahoittelee, ettei taloudellista ja yhteiskunnallista analyysia, etenkin työllisyysvaikutusten osalta, ole tehty perusteellisesti eikä julkaistu, kun taas useat tahot YK:n talousneuvosto, BIS:n (Bank of International Settlements) raportti, Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan eri suhdanneinstituuttien päätelmät jne. näyttävät osoittavan, että Maastrichtin sopimukseen perustuvat velvoitteet estävät paluun sellaiseen kasvuun, joka pysäyttäisi työttömyyden etenemisen Euroopassa, ja heikentävät Euroopan kilpailukykyä muuhun maailmaan verrattuna." Perustelu Muutosehdotus sinällään riittää perusteluksi. Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 35, ei-ääniä: 77, tyhjiä: 15.