FI Euroopan unionin virallinen lehti C 62/6

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

(2008/C 62/06)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”ROGAL ŚWIĘTOMARCIŃSKI”

EY-nro: PL/IGP/005/0584/28.12.2006

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Rogal świętomarciński”

Nimi ”Rogal świętomarciński” täyttää asetuksen (EY) N:o 510/2006 2 artiklan 2 kohdassa säädetyt vaatimukset. Sillä tarkoitetaan voisarvia, joita leivotaan Ison-Puolan (Wielkopolska) voivodikunnan pääkaupungissa Poznańissa ja eräissä lähikaupungeissa. Leivonnaisen nimi johtuu siitä, että näitä tietyllä tavalla täytettyjä voisarvia on ollut tapana leipoa ja syödä näillä seuduin Pyhän Martinuksen päivänä (11. marraskuuta).

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Puola

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 2.4: Leipomo-, konditoria-, makeis- ja keksituotteet

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

”Rogal świętomarciński” on puolikuun muotoinen leivonnainen, joka on kuorrutettu ja jonka pinnalle on ripoteltu pähkinärouhetta. Leikkauspinta on ovaalinmuotoinen. Yksi voisarvi painaa 200–250 g. Se mahtuu neliöön, jonka sivut ovat noin 14 cm pitkät. Voisarvi on paksuimmasta kohdasta mitattuna noin 7 cm paksu ja leveimmästä kohdasta mitattuna noin 10 cm leveä. Pinta on väriltään tumman kullankeltainen tai vaaleanruskea. Sisältä taikina on kermanväristä, ja täytemassa on vaalean tai tumman beigeä. Paistettu leivonnainen on kimmoisa ja koostumukseltaan lehtevä. Leikkauspinta on huokoinen ja kerrokset erottuvat selvästi. Keskimmäisissä kierteissä on unikonsiementäytettä. Voisarven keskiosa on täytetty hieman kostealla unikonsiementäytteellä. Leivonnaisen makea, hieman mantelimainen maku ja tuoksu johtuvat valmistuksessa käytettävistä aineksista eli hiivataikinasta ja unikonsiementäytteestä.

3.3 Raaka-aineet:

”Rogal świętomarcińskin” valmistukseen tarvitaan seuraavat raaka-aineet:

— Taikina: vehnäjauhoa, margariinia, maitoa, munaa, sokeria, hiivaa, suolaa ja sitruuna-aromia.

— Täyte: valkoisia unikonsiemeniä, sokeria, kakunmuruja, munamassaa, margariinia, rusinoita, pähkinöitä, sokeriliemeen säilöttyjä tai kandeerattuja hedelmiä (kirsikoita, päärynöitä, appelsiininkuorta) ja manteliaromia.

— Muut ainekset/koristelu: kuorrutetta, pähkinärouhetta.

Jauhojen sitkopitoisuuden on oltava yli 27 prosenttia. Sitko helpottaa taikinan kaulimista, ja sen ansiosta taikinaan saadaan sille tyypillinen lehtevyys, kun kerrosten väliin levitetään margariinia.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

—

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

— hiivataikinan valmistus,

— voitaikinan valmistus,

— unikonsiementäytteen valmistus,

— voisarven täyttäminen ja muotoileminen,

— paistaminen,

— koristelu.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Pyhän Martinuksen voisarvia saa myydä pakkaamattomina. Jos käytetään pakkausta, siinä oltava suojatun maantieteellisen merkinnän tunnus ja ilmaus ”Chronione Oznaczenie Geograficzne” (”suojattu maantieteellinen merkintä”).

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Poznańin kaupungin hallintoalue ja Poznańin piirikunta (powiat) sekä seuraavat Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnat:

Chodzież

Czarnków

Gniezno

Gostyń

Grodzisk

Jarocin

Kalisz (sekä piirikunta että kaupunki)

Koło

Konin (sekä piirikunta että kaupunki)

Kościan

Krotoszyn

Leszno (sekä piirikunta että kaupunki)

Nowy Tomyśl

Oborniki

Ostrów

Piła

Pleszew

Rawicz

Słupca

Szamotuły

Śrem

Środa

Wągrowiec

Wolsztyn

Września.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Leivonnaisen nimi ”Rogal świętomarciński” eli Pyhän Martinuksen voisarvi johtuu siitä, että näitä tietyllä tavalla täytettyjä voisarvia on ollut tapana leipoa ja syödä Pyhän Martinuksen päivänä (11. marraskuuta). Tapa on peräisin Poznańin kaupungista ja sen lähiympäristöstä.

Pyhän Martinuksen päivää eli Martinpäivää on vietetty 1500-luvulta alkaen vuoden peltotöiden päättymisen kunniaksi. Poznańin pääkatu on nimetty Pyhän Martinuksen mukaan, ja pyhimyksen muistopäivää vietetään kaupungissa vuosittain koko kaupungin voimin.

Pyhän Martinuksen voisarven maineen ovat luoneet Ison-Puolan voivodikunnan pääkaupungissa Poznańissa ja sen ympäristössä toimivat kondiittorit ja leipurit. He ovat valmistaneet tätä leivonnaista kaupungin asukkaille Pyhän Martinuksen päivänä jo 150 vuoden ajan. Poznańista perinne on levinnyt myös ympäröiviin piirikuntiin Ison-Puolan voivodikunnan alueella.

Ajan myötä Pyhän Martinuksen voisarvia on alettu leipoa ympäri vuoden, mutta niitä leivotaan ja syödään erityisesti juuri Martinpäivän aikaan.

5.2 Tuotteen erityisyys:

”Rogal świętomarcińskin” erityispiirteet perustuvat niiden leipurien tietoihin ja taitoihin, jotka valmistavat tätä leivonnaista erityisen menetelmän mukaisesti. Tuotteen erityislaatu muodostuu sen ulkonäöstä, muodosta, mausta ja tuoksusta sekä täytteessä käytettävästä erityisestä raaka-aineesta, valkoisista unikonsiemenistä.

Taikina on hiivalla kohotettu voitaikina. Hiivataikina kohotetaan ja jäähdytetään ja kaulitaan sen jälkeen margariinin kanssa, jolloin siitä syntyy voitaikina, josta saadaan paistettaessa mureita, lehteviä leivonnaisia. Reseptistä käytetään nimitystä ”kolme kertaa kolme”, koska kahteen kolmasosaan kaulitusta taikinalevystä sivellään margariinia, minkä jälkeen levy taitellaan kolmin kerroin niin, että saadaan kolme taikinakerrosta, joiden välissä on kaksi kerrosta rasvaa. Sitten taikina kaulitaan ja taitellaan vielä kaksi kertaa kolmeen osaan tai yhden kerran neljään osaan. Näin saadaan aikaan voitaikinalle ominainen lehtevyys.

”Rogal świętomarcińskin” erottaa muista makeista leivonnaisista erityisesti valkoisista unikonsiemenistä valmistettu täyte, johon on lisätty manteliaromia. Valkoiset unikonsiemenet ovat harvinainen ja harvoin käytetty raaka-aine.

Tuotteen erityisominaisuudet perustuvat seuraaviin tekijöihin:

— Lehtevä voitaikina, jonka valmistukseen käytetään vehnäjauhoa, margariinia, maitoa, munaa, sokeria, hiivaa, suolaa ja sitruuna-aromia.

— Täyte valmistetaan nimenomaan valkoisista unikonsiemenistä, joihin lisätään sokeria, kakunmuruja, munamassaa, margariinia, rusinoita, pähkinöitä, sokeriliemeen säilöttyjä tai kandeerattuja hedelmiä (kirsikoita, päärynöitä, appelsiininkuorta) ja manteliaromia.

— Taikinan taittelu ja täyttäminen unikonsiementahnalla sekä kuorrutus ja koristeleminen pähkinärouheella antavat leivonnaiselle sen ainutlaatuisen lopullisen muodon ja erityisen ulkonäön.

Edellä lueteltujen ainesten ja erityisen ns. lehtitaikinan käyttö tekee leivonnaisesta poikkeuksellisen ja ainutlaatuisen tuotteen.

5.3 Maantieteellisen alueen ja tuotteen laadun tai ominaispiirteiden (SAN) taikka tuotteen laadun, maineen tai muiden erityispiirteiden (SMM) välinen syy-yhteys:

”Rogal świętomarcińskin” historia, valmistusperinne ja maine

”Rogal świętomarcińskin” laantumaton suosio on jatkunut Poznańissa jo ainakin 150 vuoden ajan. Poznańin asukkaat ja tässä Wartajoen varrella sijaitsevassa kaupungissa käyneet vieraat yhdistävät leivonnaisen Pyhän Martinuksen juhlaan, jota vietetään 11. marraskuuta. Tuotteen maineesta todistavat monet legendat ja tarinat, joissa kerrotaan sen valmistuksen alkuvaiheista.

Erään tarinan mukaan ensimmäisen ”Rogal świętomarcińskin” valmisti leipurimestari Józef Melzer, joka sai työnantajansa suostumaan siihen, että leipomossa leivottaisiin näitä voisarvia jaettavaksi kaupungin köyhille. Tarinan mukaan leipurimestari sai ideansa marraskuussa 1891 kuultuaan Pyhän Martinuksen seurakunnan papin Jan Lewickin saarnan, jossa tämä kehotti seurakuntalaisia kunnioittamaan seurakunnan suojeluspyhimystä, joka on myös leipurien suojeluspyhimys, osoittamalla lähimmäisenrakkautta kaupungin köyhiä kohtaan jollakin konkreettisella tavalla.

Myös leivonnaisen muotoon liittyy oma tarinansa. Sen juuret juontuvat aikaan, jolloin Puolan kuningas Juhana III Sobieski voitti turkkilaiset Wienin edustalla. Vuonna 1683 kuningas Juhana III Sobieski sai joukkoineen haltuunsa useita Turkin lippuja, joissa on tunnuksena puolikuu. Siksi voiton kunniaksi leivotuista Pyhän Martinuksen voisarvista tehtiin puolikuun muotoisia. Toisen poznanilaisen tarinan mukaan muoto viittaa Pyhän Martinuksen hevoselta pudonneeseen hevosenkenkään.

Vanhin tunnettu kirjallinen maininta Pyhän Martinuksen päivää varten leivotuista voisarvista löytyy Gazeta Wielkiego Księstwa Poznańskiego -nimisen sanomalehden (”Poznańin suurherttuakunnan sanomat”) numerosta, joka on päivätty 10. marraskuuta 1852. Kyseessä on kondiittori Antoni Pfitznerin ilmoitus (hän oli kolme vuotta aiemmin perustanut konditorialiikkeen Poznańiin Wrocławska-kadun varrelle):

”Huomenna torstaina saatavana täytettyjä voisarvia useaan eri hintaan A. Pfitznerin konditoriassa Wrocławska-kadulla”.

Nimitystä ”Rogal świętomarciński” käytettiin ensimmäisen kerran 11. marraskuuta 1860 julkaistussa lehti-ilmoituksessa.

Toisen maailmansodan jälkeen Pyhän Martinuksen voisarvien valmistusperinnettä jatkoivat Poznańissa toimineet yksityiset konditoriat ja leipomot. Yritysten kansallistamisesta 3 päivänä tammikuuta 1946 annettu laki ei nimittäin koskenut käsiteollisuusyrityksiä. Näihin aikoihin muutettiin voisarvien täytteenä käytetyn massan koostumusta. Raaka-aineiden saatavuus oli heikko, eikä mantelimassan aineksia käytännöllisesti katsoen ollut saatavilla. Niinpä kondiittorit ja leipurit alkoivat käyttää täytteenä mantelimassan sijasta valkoisen unikon siemenistä tehtyä tahnaa.

1960-luvulta lähtien sanomalehdissä on usein kerrottu, miten paljon Poznańissa on syöty marraskuun 11:nnen päivän voisarvia. Näiden lähteiden ansiosta tiedämme nykyään, että voisarvien kulutus kasvoi 1960-luvun lopulla reilusta kymmenestä tonnista noin 42,5 tonniin vuonna 1969. Nykyään poznanilaiset tuottajat myyvät Pyhän Martinuksen päivänä keskimäärin 250 tonnia voisarvia, ja koko vuoden myynti on noin 500 tonnia.

Pyhän Martinuksen voisarvesta on tullut Poznańin symboli, ja leivonnaisia tarjotaan esimerkiksi kaupungin virallisille vieraille. Vuonna 2004 Puolan matkailuliitto (Polska Organizacja Turystycna) myönsi tuotteelle palkinnon, jonka perusteluissa todetaan, että kyseessä on:

”… perinteinen leivonnainen, jota leivotaan ainutlaatuisen reseptin mukaisesti vain Poznańissa Pyhän Martinuksen päivän kunniaksi …”.

Edellä esitetyt tiedot ovat osoitus tuotteen maineesta ja sen yhteyksistä Poznańiin ja koko lähiseutuun.

Eritelmän julkaisutiedot:

http://www.bip.minrol.gov.pl/strona/DesktopDefault.aspx?TabOrgId=1620&LangId=0

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.