EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 25.11.1997 
KOM(97) 610 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS 
EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
NEUVOSTOLLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA 
ALUEIDEN KOMITEALLE 
PK-YRITYSTEN JA KÄSITEOLLISUUDEN HYVÄKSI 
TOTEUTETUN TOIMINNAN YHTEENSOVITTAMISESTA 
1997 

SISÄLLYSLUETTELO 
YHTEENVETO 4 
JOHDANTO 9 
Yhteensovittamisen tavoitteet ja vaikutukset 
Kertomuksen rakenne 
Yhteinen pk-yritysten määritelmä 
Pk-yritysten tuntemuksen parantaminen 
I OSA PK-YRITYSTEN TOIMINTAYMPÄRISTÖN PARANTAMINFN 13 
1. Hallinnon yksinkertaistaminen ja oikeudellisen toimintaympäristftn parantaminen 13 
1.1 Jäsenvaltioiden ja yritysten edunvalvontajärjestöjen kanssa yhteisesti toteuttavat toimet 
lainsäädännön j a hallinnon yksinkertaistamiseksi 13 
1.2 Yhteisön lainsäädännön yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi 14 
1.2.1 Komission eri yksiköiden väliset neuvottelut lakiehdotuksista 14 
1.2.2 Yhteisön yrityksiin, etenkin pk-yrityksiin, kohdistuvien lainsäädäntöehdotusten 
vaikutusten arviointijärjestelmä 14 
1.3 Sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamishanke 15 
1.4 Sisämarkkinaohj elma 16 
1.5 Yrityksen omistuksen siirtäminen 19 
1.6 Kilpailupolitiikka 20 
1.6.1 Yrityksiin sovellettavat kilpailusäännökset 20 
1.6.2 Valtiontuki 21 
2. Talomtellinen toimintaympäristö 22 
2.1 Kaupallisten toimien maksuaj at 22 
2.2 Pk-yritysten valmistaminen euron käyttöönottoon 22 
2.3 Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 23 
2.4 Innovaatiorahoituksen saatavuus 23 
3. Verotuksellinen toimintaympäristö 23 
3.1 Yritysverotus 23 
3.2 Välillinen verotus: alv 24 
3.3 Tulli 2000 25 
4. Sosiaalinen toimintaympäristö 26 
4.1 Toiminta työllisyyden parantamiseksi Euroopassa: luottamussopimus 26 
4.2 Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu 27 
4.3 Ammattijärjestöjen kuuleminen 28 
4.3.1 Kuulemistapaamiset Euroopan pk-yritysten edunvalvontajärjestöjen kanssa 28 
4.3.2 Sosiaalitalouden tahojen kuuleminen 29 
4.3.3 Kaupan ja jakelualan järjestöjen kuuleminen 29 
4.4 Paikalliset kehittämis- ja työllistämishankkeet 29 
4.5 Työhygienia, -terveys ja -suojelu 30 
5. Ympäristölainsäädäntö 32 
5.1 Viides ympäristöalan toimintaohjelma 32 
5.2 Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä 32 
5.3 Haihtuvat orgaaniset yhdisteet 32 
OSA II. Pk-YRITYSTEN TUKEMISEKSI TARKOITETUT OHJELMAT JA 
TOIMENPITEET 33 
1. Jäsenvaltioiden yhteiset pk-vritvksille tarkoitetut tukitoimet 33 
2. Esikuva-analwsi (benchmarking) 34 
3. Rahoituksen ja luottojen saanti 35 
3.1 Rahoituksen saamista helpottavat toimenpiteet 35 
3.1.1 Pankkien ja pk-yritysten yhteistyökumppanuus: pankkien ja pk-yritysten pyöreän 
pöydän toiminta 35 
3.1.2 Euroopan pääomamarkkinat 36 
3.1.3 Keskinäiset takausjärjestelmät 37 
3.2 Unionin rahoitusvälineet 37 
3.2.1 Euroopan investointipankki 37 
3.2.1.1 Euroopan investointipankin pk-yrityksille myöntämät globaalilainat 37 
3.2.1.2 Pky-järjestelmä: korkohyvitettyjä lainoja työpaikkoja luoville 
pk-yrityksille 38 
3.2.1.3 Amsterdamin erityistoimintaohjelma 38 
3.2.2 Euroopan investointirahasto 38 
3.2.2.1 Pk-yrityksille myönnettyjen lainojen takaus 38 
3.2.2.2 Koehanke "Kasvu ja ympäristö" : ympäristölainojen takaukset 40 
3.2.3 Pääomakokeilutoiminta 41 
3.2.3.1 Kokeilutoiminta "Alkupääoma" 41 
3.2.3.2 Eurotech Capital -toimi 42 
3.2.3.3 Innovoinnin rahoittaminen 42 
4. Alueellisten pk-vritvsten kehityksen tukeminen 43 
4.1 Alueelliset toimenpiteet 43 
4.2 Yhteisöaloitteet 46 
4.3 Uudenlaiset toimintamuodot 48 
5. Erityisaloilla (maatalous ia kalastus) toimivien pk-vritvsten hvväksi tehdvt toimet 50 
6. Pk-vritvsten tukeminen niiden strategioiden eurooppalaistamisessa ja 
kansainvälistämisessä erityisesti parempien tiedotuspalvelujen ja yhteistyön aynjla 51 
6.1 Tiedotus yrityksille 51 
6.1.1 Euro Info Centres (EIC) verkosto 51 
6.1.2 Muut tiedotustoimet 53 
6.2 Yritysten välinen yhteistyö ja kumppanuus eurooppalaistumisen ja kansainvälistymisen 
edistämiseksi 53 
6.2.1 Yritysten eurooppalaistuminen 54 
6.2.1.1 Kansainväliseen yhteistyöhön sopiva oikeudellinen väline: 
eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY) 54 
6.2.1.2 Kumppanuusohjelmat: EUROPARTENARIAT ja INTERPRISE 54 
6.2.1.3 Alueiden välisen yhteistyön kannustaminen: Recite II 56 
6.2.1.4 Kansainvälinen alihankinta 56 
6.2.1.5 Yhteisyrityksen unionissa: JEV-väline 58 
6.2.2 Yritysten kansainvälistyminen: yhteistyö kolmansien maiden kanssa 59 
6.2.2.1 Kauppapolitiikka 59 
6.2.2.2 Yhteistyö EFTA-maiden kanssa 60 
6.2.2.3 Yhteistyö Pohjois-Amerikan markkina-alueen kanssa 60 
6.2.2.4 Teollisuusyhteistyö Japanin kanssa 62 
6.2.2.5 Yhteistyö Välimeren alueen, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maiden 
kanssa 63 
6.2.2.6 Yhteistyö Keski-ja Itä-Euroopan (KIE) ja uusien itsenäisten valtioiden 
kanssa 66 
6.2.2.7 Kehitysyhteistyö Afrikan sekä Karibian ja Tyynenmeren alueen 
assosioituneiden maiden (AKT-maiden) kanssa 69 
6.2.2.8 Yhteistyö Etelä-Afrikan kanssa 70 
7. PK-vritvsten kilpailukyvyn parantaminen ja tutkimustiedon, innovaatioiden ja 
koulutuksen käyttömahdollisuuksien parantaminen 71 
7.1 Yritysten kilpailukyky 71 
7.1.1 Tekstiili- ja vaatetusala 71 
7.1.2 Kemianteollisuus 72 
7.2 Laatuja standardointi 72 
7.2.1 Laatupolitiikka 72 
7.2.2 Standardointi ja sertifiointi 72 
7.2.2.1 Tiedotuskampanja standardoinnista 72 
7.2.2.2 NORMAPME 73 
7.3 Tutkimus ja teknologinen kehittäminen 73 
7.3.1 PK-yritysten osallistuminen yhteisön neljänteen TTK-puiteohjelmaan 74 
7.3.1.1 Pk-yrityksille tarkoitetut teknologian edistämistoimenpiteet 74 
7.3.1.2 Muut pk-yritysten kannalta merkittävät neljännen puiteohjelman 
toimenpiteet 82 
7.3.1.3 Viides puiteohjelma (1998-2002) 83 
7.4 Innovaatio 84 
7.5 Tietoyhteiskunta 87 
7.5.1 Tietotekniikan ohjelma 87 
7.5.2 Kehittyneet viestintäteknologiat ja -palvelut 88 
7.5.3 Multimediahankkeet 89 
7.5.4 Telemaattisia sovelluksia koskeva ohjelma (TAP) 89 
7.6 Elektroninen kaupankäynti 89 
7.7 Ammatillinen koulutus 91 
7.7.1 Euroopan sosiaalirahaston tavoite 4 91 
7.7.2 Adapt-aloite 92 
7.7.3 Leonardo da Vinci-ohjelma 93 
7.7.4 MEDIA II - koulutus -ohjelma 99 
7.8 Ympäristö . 99 
7.8.1 Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä (EMÄS) 99 
7.8.2 Eurojohtaminen - ympäristö" -koehanke 100 
7.8.3 Ympäristöjohtamisen opas 101 
7.8.4 LIFE 101 
7.9 Energia ja liikenne 101 
7.10 Audiovisuaalinen ala 103 
7.10.1 MEDIA II -ohjelma - Euroopan audiovisuaalisen alan teosten 
kehittäminen ja levittäminen (1996-2000) 103 
7.10.2 Toimintasuunnitelma kehittyneen televisio-ohjelmatoiminnan 
käyttöönottamiseksi Euroopassa (Toimintasuunnitelma 16:9) 103 
8. Yrittäjähengen edistäminen ja erityiskohteiden tukeminen 103 
8.1 Käsiteollisuus, pienet ja mikroyritykset 104 
8.2 Naisyrittäjät, yrityksissä mukana työskentelevät aviopuolisot ja epäedullisessa asemassa 
oleviin ryhmiin kuuluvat yrittäj ät 105 
8.3 Kaupan ja jakelualan yritykset 107 
8.4 Sosiaalitalous : osuuskunnat, keskinäiset yhtiöt, säätiöt ja yhdistykset 107 
LOPPUPÄÄTELMÄT 108 
YHTEENVETO 
Kertomus pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta 
on laadittu kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi 9. joulukuuta 1996 
annetun neuvoston päätöksen mukaisesti. Kertomus kuuluu yhteensovittamisesta ja 
yhtenäisestä ohjelmasta annettujen neuvoston päätöslauselmien ja parlamentin vuonna 1997 
antamien vastaavien päätöslauselmien seurantaan. Kertomus tarjoaa yleiskatsauksen yhteisön 
pk-yritysten hyväksi tekemiin toimiin ja konkretisoi yhteinäisen ohjelman tavoitteet. Se on 
laadittu pk-yritysten hyväksi tehtävien toimien yhteensovittamisen kehykseksi. Sen 
tavoitteena on taata kaikkien unionin yritysten hyväksi tekemien toimien parempi avoimuus, 
yhtenäisyys ja tehokkuus. 
Yhteensovittamisen tavoitteena on varmistaa pk-yritysten ottaminen mukaan 
yhteisöpolitiikkojen määrittelyyn ja toteuttamiseen ja lisätä pk-yritysten osallistumista 
yhteisöohjelmiin. 
Kertomuksessa käsitellään kahta ensisijaista aluetta: pk-yritysten toimintaympäristön 
parantamista sekä pk-yrityksille tarkoitettuja ohjelmia ja tukitoimia. Kertomus saattaa ajan 
tasalle vuoden 1995 kertomuksen. Johtopäätöksissä esitetään vuonna 1992 julkaistun 
ensimmäisen kertomuksen jälkeen aikaansaatu edistyminen. 
Pk-yrityksiä suosiva politiikka on kehittynyt unionissa vähitellen keskeiseksi, kun on 
huomattu pk-yritysten mahdollisuudet luoda työpaikkoja, ja asiaan on suhtauduttu 
myönteisesti Eurooppa-neuvoston viimeksi pidetyissä kokouksissa. 
Pk-yritysten hallinnollisen, oikeudellisen, verotuksellisen ja rahoituksellisen 
toimintaympäristön parantamiseksi komissio pyrkii ottamaan paremmin huomioon pk-
yritysten erityisominaisuudet kaikkien yhteisöpolitiikkojen laatimisessa (sisämarkkinoita, 
kilpailua, verotusta, ympäristöä ja sosiaalipolitiikkaa koskevat ohjelmat) ja ehdottaa 
erityistoimiin ryhtymistä. Vuonna 1996 käyttöön otettu uusi pk-yritysten määritelmä auttaa 
kohdistamaan paremmin pk-yritysten hyväksi tehtävät toimet. Yhteensovittaminen tapahtuu 
selvittämällä lakiehdotusten ja yksiköiden välisen toiminnan vaikutukset pk-yrityksiin. On 
myös tehty aloitteita sisämarkkinoita koskevan nykyisen lainsäädännön yksinkertaistamiseksi. 
Kesäkuussa 1997 pidetyn Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen komissio 
perusti BEST-työryhmän parantamaan ja yksinkertaistamaan yritysten toimintaympäristöä. 
Toimintansa alkuvaiheessa olevien yritysten toimintaympäristön parantamista ja 
yksinkertaistamista koskeva suositus annettiin vuonna 1997. Maksuaikoja ja yritysten 
omistajanvaihdosta koskevia töitä jatketaan. Pk-yritysten rahoitusympäristön parantaminen on 
ollut keskeinen aihe pankkien ja pk-yritysten pyöreän pöydän toiminnassa, ja se oli myäs 
Euroopan pääomamarkkinoista annetun tiedonannon aiheena. Euroon siirtymistä koskevia 
käytännön kysymyksiä tutkitaan työryhmissä, joista yhdessä käsitellään nimenomaan pk-
yrityksiä. Amsterdamin Eurooppa-neuvoston seurauksena komissio ehdotti lisäksi 
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikalle suuntaviivoja, jotka toimisivat kehyksenä Luxemburgin 
työllisyyshuippukokouksessa (20.-21.11.) käytävälle keskustelulle. Nämä suuntaviivat 
käsittävät useita aihealueita mukaan lukien uuden yrittäjyyskulttuurin edistämisen 
Euroopassa. 
Yrityksille tarkoitetut ohjelmat ja tukitoimet tähtäävät ensisijaisesti rahoituksen ja luottojen 
saamiseen, epäsuotuisilla alueilla sijaitsevien pk-yritysten kehittämiseen, pk-yritysten 
eurooppalaistumiseen ja kansainvälistymiseen, kilpailukyvyn vahvistamiseen, tutkimuksen, 
innovaation ja koulutuksen parempiin hyödyntämismahdollisuuksiin, yrityshalun 
edistämiseen ja ympäristöasioiden parempaan huomioimiseen. 
Osana yrityspolitiikkaa tehdyt tukitoimenpiteet koskevat pääasiassa seuraavia: tiedottaminen 
yhteisötietoa antavien, pk-yritysten neuvontapisteiksi nimettyjen Euro Info Centres (Euro Info 
Centres) verkon avulla, yritysten eurooppalaistuminen ja kansainvälistyminen yritysten 
välisten yhteistyöverkkojen (BC-NET ja BRE) avulla, EUROPARTENARIAT- ja 
INTERPRISE-ohjelmat sekä kansainväliset alihankintatoimet kuten ostomessujen 
järjestäminen (International Buyers' Exhibition, IBEX). Toimet koskevat myös 
käsiteollisuutta, kauppaa (josta on tehty vihreä kirja), ja taloudellisia yhteisöjä. Milanossa 
järjestetään 20.-21. marraskuuta 1997 kolmas käsiteollisuutta koskeva eurooppalainen 
konferenssi, jonka aiheena on "Innovointi työllistää" ja joka osoittaa tämän talouden alan 
merkitystä. Käsityö- ja pienyritysten auttamiseksi on lisäksi ryhdytty joukkoon toimia 
erityisesti yrityskulttuurin ja -hengen kehittämiseksi ja naisyrittäjyyden tukemiseksi. 
Yhteisyritysten perustamisen edistämiseksi Euroopan unionissa komissio on hyväksynyt 
uuden ohjelman nimeltä "Jev - eurooppalainen yhteisyritys". On myös aloitettu 
Euromanagement-ympäristö - toimi, jonka tavoitteena on auttaa pk-yrityksiä osallistumaan 
yhteisön ympäristöasioiden hallinta-ja auditointijärjestelmään. 
Pk-yrityksiä kiinnostavia muita yhteisön ohjelmia ja tukitoimia ovat lähinnä rakennerahastot, 
tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ohjelmat, ammatillinen koulutus ja kansainvälinen 
yhteistyö. Muita pk-yrityksiä koskevia toimia tehdään laadun ja standardoinnin, innovaation , 
ympäristön (ympäristöauditointi), energian ja audiovisuaalisella alalla. 
Pk-yritysten osallistuminen ohjelmiin on asteittain lisääntynyt. Rakennerahastoissa, Euroopan 
unionin tärkeimmissä rahoitusvälineissä, pk-yritykset ovat yksi tukikohde. Vuosina 1989— 
1993 ja 1994-1999 pk-yritysten hyväksi osoitetut määrärahat lähes kaksinkertaistuivat. Ne 
ovat keskimäärin 10 prosenttia kaikista tavoitteista yhteensä ja vieläkin enemmän erityisesti 
tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla, joilla prosenttimäärä on keskimäärin 16 vuosien 1997-
1999 ohjelmissa. Uusissa jäsenvaltioissa prosenttimäärä on 30-40. Komissio on myös 
ehdottanut, että nykyisten ohjelmien käytettävissä oleva joustovara käytettäisiin pk-yritysten 
hyväksi. Toteuttamisvaiheessa oleva pk-yrityksiä koskeva yhteisöaloite on erityisesti 
suunnattu pk-yritysten sopeuttamiseen sisämarkkinoille. Pk-yritysten hyväksi osoitetut 
määrärahat kasvavat kaikkialla. 
Euroopan investointipankki kaksinkertaisti pk-yritysten kilpailukyvyn hyväksi myöntämiensä 
globaalilainojen määrän vuosina 1993-1996, ja myös luottoja saavien pk-yritysten määrä 
kaksinkertaistui ja oli 11 034 vuonna 1996. Pk-yritysten tukimuodosta hyötyi 4 435 pk-
yritystä, jotka loivat yli 45 000 työpaikkaa. Euroopan investointirahasto varaa tästä lähtien 34 
prosenttia toiminnastaan pk-yrityksille, mikä tarkoittaa 613 milj. ecun takuumäärää, josta 397 
milj. ecua on kohdistettu"kasvu ja ympäristö" koetoimelle. 
Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen (TTK) ohjelmissa pk-yritysten osallistumista 
neljänteen puiteohjelmaan on voitu lisätä pk-yrityksille tarkoitettujen erityistoimien ansiosta. 
Osallistuminen on lähes kaksinkertaistunut verrattuna kolmanteen puiteohjelmaan. Kaikkiaan 
2 500 pk-yritystä, joista suurimmassa osassa oli alle 50 työntekijää, hyötyi teknologian 
edistämistoimista vuosina 1994-1996. Komissio aloitti lisäksi Innovaatio-ohjelmassa 
heinäkuussa 1997 I-TEC-kokeiluhankkeen käynnistämisvaiheen pääomasijoitusten 
kannustamiseksi teknologisesti innovatiivisiin pk-yrityksiin. 
Pk-yritysten kansainvälistymisen edistämiseksi yhteisön nykyisiä tiedotus- ja 
kumppanuusmenetelmiä ja -välineitä on osana yhteisöohjelmia laajennettu joukkoon 
kolmansia maita: Välimeren maihin (Meda), Latinalaiseen Amerikkaan (AL-Invest) sekä 
viimeisimpänä Aasiaan (Asia-Invest), Keski- ja Itä-Euroopan maihin (Phare, Coopme) ja 
Tacis-ohjelman edunsaajamaihin. Kolmansissa maissa järjestetään kumppanuustapahtumia 
kuten EUROPARTENARIAT ja INTERPRISE. 
Ammatillisen koulutuksen alalla pk-yrityksiä koskevat lähinnä Euroopan sosiaalirahastojen 
tavoitteen 4 ohjelmat ja Adapt-aloite, joiden määrärahat ovat 50-80 prosenttia jäsenvaltion 
mukaan. Leonardo da Vinci -ohjelmassa pk-yritysten osuus yritysosan koehankkeiden 
yhteistyökumppaneista on 16 prosenttia ja liikkuvuushankkeissa 26 prosenttia. Näiden 
prosenttiosuuksien odotetaan kasvavan seuraavissa hankepyynnöissä, koska 
tukiorganisaatioverkostoja on aktivoitu ja pk-yritykset, käsiteollisuus ja mikroyritykset on 
asetettu entistä enemmän etusijalle. 
Kertomus osoittaa, että edistymistä on saatu aikaan, mutta yhteensovittamisponnisteluja 
voidaan vielä vahvistaa pk-yritysten hyväksi tehtävien toimien rationalisoimiseksi ja 
tehostamiseksi. Jotta voitaisiin lisätä pk-yritysten osallistumista yhteisöohjelmiin, tarjottujen 
toimien täyden hyväksikäyttämisen tiellä olevat esteet on tunnistettava ja mahdolliset 
ratkaisut tutkittava. Vaikka pk-yrityspolitiikka kuuluukin ensisijaisesti jäsenvaltioille, 
komissiokin voi tehdä paljon. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130 artiklan mukaisesti 
yhtenäinen toiminta edistää jäsenvaltioiden tiiviimpää yhteistoimintaa organisoimalla 
yritysten toimintaympäristön ja pk-yrityksille tarkoitettujen tukitoimien parantamista ja 
yksinkertaistamista koskevien hyvien käytäntöjen vaihtoa ja siirtoa. Lisäksi järjestelmällinen 
vuoropuhelu komission ja ammatillisten järjestöjen välillä mahdollistaa sen, että pk-yritysten 
realiteetit voidaan ottaa hyvin huomioon ja ryhtyä poliittisiin toimiin. Kaikkien 
yhteistyökumppaneiden yhteensovittaminen on tarpeen poliittisten painopisteiden 
muuttamiseksi konkreettiseksi todellisuudeksi, millä maksimoidaan pk-yritysten työllistämis-, 
kasvu-ja kilpailukykymahdollisuudet. 
RAHOITUSVÄLINEET, YHTEISÖOHJELMAT JA PK-YRITYKSET 
Yhteisön toimet 
ED» • globaalilainoista myönnettävät 
luotot vuodesta 1990 
1995 
1996 
Pk-yritysten tukimuoto - hyvitetyt 
globaalilainat 1994 
EIR (takuut) 1994-1997 
joista "Kasvuja ympäristö" 
"Alkupääoma"-toimi 
Rakennerahastot (94-99)* 
toimenpideohjelmat/yhtenäiset 
ohjelma-asiakirjat 
Yhteisöaloitteet (94-99) 
Pk-yritykset 
Leader n 
Employment-Now 
T^tkipiis ja kïhitt8iuin«i 
III TTK:n puiteohjelma (91-94) 
IV TTK:n puiteohjelma (94-98) 
TSME (10 ohjelmassa) (94-98) 
Tulokset 94-96 
Innovaatio-ohjelma 
A mp™ tiiUnen koulutus 
ESR:n tavoite 4 
ADAPT 
LEONARDO da VINCI (95-99) 
KflWfflinYHUnen Yhteistyö 
JOP 91-97 
PHARE -pk-yritykset (95-96) 
kansalliset ohjelmat 
COOPME (95-97) 
TACIS - PK-YRITYKSET (95-96) 
MED-INVES/MEDA (95-96) 
AL-INVEST (95-99) 
ECIP (95-99) 
ASIA-INVEST (97-2002) 
Yjnpjirjsig 
LIFE-rahoitusväline (93-97) 
MEDIA II -ohjelma, josta pk-yritysten 
kehittämisluotot 
Toimintasuunnitelma 16:9 Pk-yrityksille 
kohdennettu 
summa ecuina 
11 mrd. 
2,9 mrd. 
2,6 mrd. 
lmrd. 
613,5 mUj. 
397 mUj. 
35mUj. 
(investointeja) 
1 mrd. 
700 milj. 
(suuntaa-antava) 
117,5 mUj. 
33muj. 
13muj. 
31muj. 
41muj. 
250 muj. 
42 mii). 
3 mUj. Pk-yritysten 
määrä 
42 000 
11736 
11034 
4 435 
(45 000 luotua 
työpaikkaa) 
207 
(3 000 
työpaikkaa) 
6 276 (4 vuotta) 
5 439 (2 vuotta) 
2 500 
124 
yhteisyritystä 
4000 
kumppanuus-
kontaktia 
825 (95-96) 
250 hanketta 
220 
220 Pk-yritysten 
osallistumisaste kaikista 
hankkeista 
100% 
100% 
100% 
100% 
100% 
18% 
24% 
100% 
47% 
enemmistö 
16 % (yritysosa) 
26 % (liikkuvuusosa) 
enemmistö, josta 69 % 
pk-yrityksiä, joissa alle 
100 työntekijää 
100% 
100% 
100% 
pk-yritykset 
85% Pk-yritysten osallistumisaste 
kokonaistalousarviosta 
45 % teollisuudelle ja palveluille 
kohdennetusta rahoituksesta 
58,4% 
100% 
34 % EIR:n kaikista toimista 
100% 
keskimäärin 10 % tavoitteessa 1 
16% tavoitteessa 2 
30-40 % uusissa jäsenvaltioissa 
100% 
20% 
50% 
100% 
50-80% 
enemmistö 
enemmistö pk-yrityksiä 
100% 
100% 
100% 
Tukimuoto 1:100 % 
Tukimuoto 2: 80 % 
40% 
45% 
mrd. = 1 000 muj. 
Huom: Tässä taulukossa esitettävät eriluonteiset yhteisön toimet (tuet, lainat, takuut) kattavat erimittaisia ajanjaksoja, joten summia ei 
voi laskea yhteen. 
* Arvio olettaen, että pk-yritykset osallistuvat 
JOHDANTO 
Tämä kertomus on laadittu neuvoston 9 päivänä joulukuuta 1996 tekemän päätöksen 
kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) 
hyväksi Euroopan unionissa 1997-20001 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti, jossa määrätään 
seuraavasti: "komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja 
sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle joka toinen vuosi kertomuksen siitä, miten pk-
yritysten näkökannan sisällyttäminen kaikkiin yhteisön politiikkoihin ja ohjelmiin on 
kehittynyt komission yhteensovittamisen ansiosta". Kyseessä on neljäs kertomus pk-yritysten 
ja käsiteollisuuden hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta. Edellinen kertomus 
annettiin vuonna 19952 (se julkaistiin vuonna 1996 yli 20 000 kappaleen painoksena) ja sitä 
edeltävät kertomukset vuonna 19943 ja 19924. Tämä neljäs kertomus kattaa vuodet 1995 ja 
1996 sekä osan vuodesta 1997. 
Lisäksi kertomus on vastaus neuvoston esittämiin pyyntöihin. Neuvosto osoitti kiinnostusta 
vuoden 1995 kertomusta kohtaan antamalla 22 päivänä huhtikuuta 1996 päätöslauselman 
pienten ja keskisuurten yritysten sekä käsiteollisuusyritysten edistämiseksi 
suoritettavien yhteisön toimien yhteensovittamisesta5, jossa komissiota nimenomaisesti 
pyydetään selvittämään yksityiskohtaisesti yhteisön politiikkojen vaikutukset pk-yrityksiin. 
Hyväksyessään yhtenäisen ohjelman pienten ja keskisuurten yritysten ja käsiteollisuuden 
hyväksi6 komissio vahvisti, että kaiken pk-yritysten hyväksi tehtävän toiminnan kattava 
yleinen toimintakehys on hyödyllinen toiminnan näkyvyyden ja tehokkuuden parantamisen 
kannalta. Yhtenäinen ohjelma toimii yhteensovittamisvälineenä edistämällä jäsenvaltioiden 
välistä yhteistä toimintaa ja korostamalla yrityspolitiikan ja muiden politiikkojen ja yhteisön 
ohjelmien yhteensovittamista. Tämä kertomus käsittelee yhtenäisen ohjelman tavoitteita, ja se 
liittyy neuvoston 9 päivänä joulukuuta 1996 antamassa päätöslauselmassa7 yhtenäisestä 
ohjelmasta esittämään pyyntöön laatia suositus pk-yritysten osuuden yhteisön toimista ja 
ohjelmista lisäämisestä. Myös Euroopan parlamentti on osoittanut kiinnostusta pk-yritysten 
hyväksi toteuttavan toiminnan yhteensovittamiseen antamalla 24 päivänä huhtikuuta 1997 
aloitepäätöslauselman vuoden 1995 kertomuksesta8 ja aloitepäätöslauselman vuoden 1996 
yhtenäisestä ohjelmasta9, joissa komissiota pyydetään parantamaan ja toteuttamaan 
yhteensovittamistoimiaan entistä enemmän käytännön tasolla. 
Koska komissio pitää pk-yritysten hyväksi toteutettavan toiminnan yhteensovittamista 
tärkeänä, huhtikuussa 1996 perustettiin yrityspolitiikasta vastaavien yksiköiden 
uudelleenjärjestelyn seurauksena uusi pääosasto. Uuden pääosaston vastuulla ovat yritys- ja 
matkailupolitiikan alan yhteiset toimenpiteet. Pääosaston sisälle on lisäksi perustettu oma 
yksikkö hoitamaan nimenomaan jäsenvaltioiden välisiä yhteisiä toimenpiteitä pk-yritysten 
l Neuvoston päätös 97/15/EY, 9.12.1996, EYVL L 6,10.1.1997, s.25. 
2 KOM(95) 362, 8.9.1995, vuoden 1995 kertomuksella tarkoitetaan tätä tiedonantoa. 
3 KOM(94) 221,7.9.1994, vuoden 1994 kertomuksella tarkoitetaan tätä tiedonantoa. 
4 SEC(92) 704,26.5.1992. 
5 Neuvoston päätöslauselma 96/C 130/01, 22.4.1996, pienten ja keskisuurten yritysten sekä käsityöyritysten 
edistämiseksi suoritettavien yhteisön toimien yhteensovittamisesta, EYVL C 130,3.5.1996, s.l. 
6 KOM(96) 329,10.7.1996. 
7 Neuvoston päätöslauselma 97/C 18/01, 9.12.1996, pienten ja keskisuurten yritysten, mukaan lukein hyvin pienet 
yritykset ja käsityöyritykset, kehitysmahdollisuuksien täysimittaiseksi toteuttamiseksi noudattaen yhtenäistä 
lähestymistapaa yritysympäristön parantamisen ja yrityksiä tukevien toimenpiteiden edistämisen osalta, EYVL C 18, 
17.1.1997, s. 1. 
8 Esittelijä Garosci, A4-0100/97, ei vielä julkaistu EYVL:ssä 50. 
9 Esittelijä Peijs, A4-0034/97, ei vielä julkaistu EYVL:ssä 47. 
hyväksi ja niitä koskevien yhteisön politiikkojen yhteensovittamista ja yhteisön tukiohjelmiin 
osallistumismahdollisuuksien parantamista. Komissio on näin osoittanut pyrkivänsä 
yhteensovittamaan pk-yritysten hyväksi toteutettavat toimet entistä paremmin, koska pk-
yritykset ovat tärkeä tekijä kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden edistämisessä. 
Kertomuksessa käsitellään pk-yrityksiä yleensä, kiinnittämättä huomiota niiden eri toiminta-
aloihin ja juridiseen muotoon. Matkailua on käsitelty kokonaisuutena komission vuonna 1997 
laatimassa erityiskertomuksessa yhteisön toimista matkailun hyväksi10, josta käy ilmi yhteisön 
toimien vaikutus tähän Euroopan talouskasvun ja työllisyyden kannalta yhä tärkeämpään 
alaan. 
YHTEENSOVITTAMISEN TAVOITTEET JA VAIKUTUKSET 
Yhteensovittamistoimenpiteillä on kaksi kohdetta. Ulkoisen yhteensovittamisen kohteena ovat 
jäsenvaltioiden kanssa toteutettavat yhteiset toimet. Tavoitteena on edistää jäsenvaltioiden 
keskinäistä yhteistyötä ja jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä kokemusten ja 
parhaiden käytäntöjen vaihdon osalta. Sisäinen yhteensovittaminen kohdistuu komission 
sisällä tapahtuvaan yksiköiden väliseen toimintaan, ja kohteina ovat kaikki yhteisön ohjelmat, 
politiikat ja toimet, jotka voivat vaikuttaa pk-yrityksiin lainsäädännön (sosiaaliturva-, 
ympäristönsuojelu- tai kilpailulainsäädäntö) tai rahoituksen (rahoitusvälineet ja -ohjelmat, 
esimerkiksi rakennerahastot, tutkimus ja kehitys, ammatillinen koulutus) kautta. 
Yhteensovittamisella pyritään kahteen tavoitteeseen: varmistamaan, että pk-ala otetaan 
huomioon yhteisön politiikkojen määrittelemisessä ja toteuttamisessa siten, että 
kiinnitetään paremmin huomiota pk-alan erityisominaisuuksiin, ja lisäämään pk-yritysten 
osallistumista yhteisön ohjelmiin. Ensimmäinen vaihe, jossa pk-ala otetaan huomioon 
muiden politiikkojen valmistelussa, on yksiköiden väliset neuvottelut 
lainsäädäntöehdotusten valmistelussa (eli erillinen lomake, jossa esitetään ehdotuksen 
vaikutukset pk-yrityksiin) ja ehdotusten valmistelussa yhteisön ohjelmiksi. Tukiohjelmien 
yhteensovittaminen käsittää toimenpiteitä ohjelmien laadintavaiheen lisäksi toteutus-, 
seuranta-ja arviointivaiheessa. 
KERTOMUKSEN RAKENNE 
Kertomus on jaettu kahteen osaan komission yrityspolitiikan painopistealueiden mukaisesti, 
jotka on määritetty 9 päivänä joulukuuta 1996 annetussa kolmannessa monivuotisessa 
ohjelmassa pk-yritysten hyväksi. Ensimmäisessä osassa käsitellään pk-yritysten 
toimintaympäristön parantamista hallinnolliselta, oikeudelliselta, taloudelliselta, 
verotukselliselta ja sosiaaliselta kannalta. Toisessa osassa käsitellään pk-yrityksille 
suunnattuja tukiohjelmia ja -toimenpiteitä, erityisesti yhteisiä toimia, rahoitus- ja 
lainamahdollisuuksia, eurooppalaistumisen ja kansainvälistymisen tukemista, pk-yritysten 
kilpailukyvyn vahvistamista, pk-yritysten pääsyä osallisiksi tutkimus-, keksintö- ja 
ammattikoulutustoiminnasta, yrittäjähengen edistämistä ja tiettyjen yritysmuotojen, kuten 
käsiteollisuusyritysten, liikkeiden ja sosiaalitalouden yritysten, tukemista. Päätelmäosassa 
esitellään yhteensovittamisen tuloksia. 
10 KOM(97) 332, 2.7.1997. 
10 
YHTEINEN PK-YRITYSTEN MÄÄRITELMÄ 
Komissio määritteli ensimmäisen kerran yhteisen viitekehyksen pk-yritysten hyväksi 
suunnatuille toimenpiteille antamalla 3 päivänä huhtikuuta 1996 suosituksen pienten ja 
keskisuurten yritysten määritelmästä11, joka oli osoitettu kaikille jäsenvaltioille, Euroopan 
investointipankille (EIP) ja ja Euroopan investointirahastolle (EIR). Suosituksen avulla 
edistetään saman määritelmän käyttöä pk-yrityksistä, pienistä yrityksistä ja mikroyrityksistä 
kansallisella ja yhteisön tasolla. Tällä tavoin pk-yritysten hyväksi tehtävien toimien 
johdonmukaisuus, tehokkuus ja näkyvyys paranevat. Suositellun määritelmän mukaan pk-
yritys on yritys, jonka palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja jonka liikevaihto 
on enintään 40 milj. ecua tai taseen loppusumma enintään 27 milj. ecua ja jonka 
pääomavallasta tai äänivaltaisista osakkeista 25 prosenttia tai enemmän ei ole yhden tai 
useamman sellaisen yrityksen omistuksessa, joka ei ole pk-yritys. Lisäksi suosituksessa 
annetaan kynnysarvot pienille yrityksille (vähemmän kuin 50 työntekijää, liikevaihto enintään 
7 milj. ecua tai taseen loppusumma enintään 5 milj. ecua ja riippumattomuus) ja 
mikroyrityksille (vähemmän kuin 10 työntekijää). 
Koska komission kaikkien yksiköiden on sovellettava kyseistä suositusta, yhteisen 
määritelmän käytön kaikissa yhteisön pk-ohjelmiin pitäisi auttaa lisäämään ohjelmien 
johdonmukaisuutta ja parantaa ohjelmien keskinäistä yhteensopivuutta. Samoin sen avulla 
olisi pystyttävä lisäämään yhteisön ohjelmien ja kansallisten pk-tukitoimien välistä 
yhteensopivuutta. 
PK-YRITYSTEN TUNTEMUKSEN PARANTAMINEN 
Yli 99,8 prosenttia Euroopan unionin yhteensä 17,9 miljoonasta yrityksestä on pk-
yrityksiä. Pk-yritysten palveluksessa on 66 prosenttia yksityisen sektorin 
kokonaistyövoimasta ja niiden osuus kokonaisliikevaihdosta on 56,2 prosenttia. 
Komissio on toteuttanut kaksi tärkeää toimenpidettä pk-yritysten tuntemuksen parantamiseksi. 
Komissio aloitti vuonna 1987 yhdessä kansallisten tilastovirastojen kanssa tilastollisen 
selvitystyön, jonka tuloksena on luotu pk-yrityksiä koskeva Euroopan tilastojärjestelmä. 
Tähän tietokantaan on kerätty tietoa erikokoisista yrityksistä. Lisäksi komissio on 
käynnistänyt uudelleen vuonna 1992 aloitetun yhteistyön Euroopan pk-yritysten 
seurantakeskuksen kanssa. Seurantakeskus on yksi tärkeimmistä pk-yritysten taloudellista 
suorituskykyä ja toimintaympäristöä koskevan analysoidun tiedon lähteistä. Se julkaisee 
vuosittain aiheesta riippumattoman selvityksen. 
Pk-yrityksiä koskeva Euroopan tilastojärjestelmä 
Kahden viimeksi kuluneen vuoden aikana komissio on merkittävästi kartuttanut pk-yrityksiä 
koskevaa Euroopan tilastojärjestelmää pitäen kuitenkin huolta siitä, ettei tietojenkeruusta 
aiheudu liian suurta taakkaa yrityksille. Järjestelmän sisältöä on arvioitu "Euroopan yritykset" 
-julkaisun neljännessä painoksessa ja Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen kolmannessa 
ja neljännessä vuosikertomuksessa. 
11 EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4. 
11 
Vuoden 1996 lopussa julkaistu "Euroopan yritykset" -julkaisun neljäs painos sisältää 
deskriptiivisen analyysin pk-yrityksiä koskevista tiedoista. Esitystä on havainnollistettu 
kaavioin ja taulukoin. Julkaisu antaa kuvan eurooppalaisista yrityksistä (lukumäärän, 
työntekijöiden määrän ja liikevaihdon perusteella) ja vertaa tietoja Yhdysvaltojen ja Japanin 
vastaaviin tietoihin. Julkaisussa on lisäksi aiheittaisia analyyseja (yritysten jakautuminen, pk-
yritysten innovaatiot, työn hinta ja pk-yritysten tuottavuus, pk-yritykset ja alihankinta, pk-
yritykset ja lama Euroopassa), alueellisia analyyseja, alakohtaisia analyyseja (27 toimialaa) ja 
maakohtaisia analyyseja (Euroopan talousalueen valtioista). Pk-yrityksiä koskevasta 
Euroopan tilastojärjestelmästä julkaistaan pian uusi päivitetty versio ja "Euroopan yritykset" -
julkaisun viides painos ilmestyy vuoden 1998 lopussa. 
Lisäksi Bach-tietokanta sisältää liikeyritysten taloustietoja, jotka on esitetty yrityskoon 
mukaan noudattaen yhtenäistettyä kokomääritelmää. Tiedot ovat peräisin keskuspankeilta ja 
tilasto virastoilta. Tietokanta soveltuu hyvin taloudelliseen tutkimukseen, ja siihen perustuva 
ensimmäinen tutkimus "European Economy (Supplement A): Financial situation of European 
enterprises" julkaistiin 14. heinäkuuta 199712 
Euroopan pk-yritysten seurantakeskus 
Kauden 1995-1996 aikana Euroopan pk-yritysten seurantakeskus laati kolmannen ja 
neljännen vuosikertomuksensa. Kertomukset sisältävät määrällisiä ja laadullisia tietoja sekä 
useita aihekohtaisia tarkempia selvityksiä. Kolmas kertomus kattaa Euroopan unionin 15 
jäsenvaltiota ja Norjan, neljäs Euroopan talousalueen valtiot ja Sveitsin. Neljännessä 
kertomuksessa keskitytään erityisesti markkinoiden kansainvälistymisen vaikutuksiin pk-
yritysten kannalta ja pk-yritysten toimintakykyyn yhtenäismarkkinoilla. Kertomuksen 
perusteella yhtenäismarkkinoiden tähänastinen vaikutus Euroopan talouskasvuun on ollut 
positiivinen, erityisesti viennin ja yritysten tuottavuuden kannalta, ja pk-yritykset ovat 
hyötyneet merkittävästi yhtenäismarkkinoista. Nimenomaan pk-yrityksissä on nyt 
kasvupotentiaalia, ja mikä tärkeintä, se on uusia työpaikkoja luovaa kasvupotentiaalia. 
Neljänteen kertomukseen sisältyvät erityisselvitykset käsittelevät aihetta naiset ja pk-yritykset 
sekä osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä ja säätiöitä. Vuonna 1997 on ryhdytty 
valmistelemaan viidettä kertomusta, johon sisältyy erityisselvitykset matkailusta ja 
ympäristöstä sekä uudet osat pk-yritysten välisestä yhteistyöstä, ulkopuolisen neuvonnan 
käytöstä, heikoista puolista j a konkursseista. 
12 ISSN-0379-2056. 
12 
I OSA PK-YRITYSTEN TOIMINTAYMPÄRISTÖN PARANTAMINEN 
Toimenpiteet pk-yritysten toimintaympäristön parantamiseksi kohdistuvat erityisesti 
hallinnon yksinkertaistamiseen, pk-yritysten tarpeiden ja erityisongelmien huomioon 
ottamiseen lakiehdotusten laadinnan ja sellaisten politiikkojen yhteydessä, joilla voi olla 
vaikutuksia pk-yrityksiin (kilpailu-, sisämarkkina-, vero-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikka), 
nykyisen lainsäädännön yksinkertaistamiseen, erityisaloitteisiin esimerkiksi 
maksuviivästysten vähentämiseksi ja pk-yritysten omistuksenvaihdoksen helpottamiseksi, pk-
yritysten edunvalvontajärjestöjen kuulemiseen ja pk-alan osallistumiseen 
työnmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. 
1. HALLINNON YKSINKERTAISTAMINEN JA OIKEUDELLISEN TOIMINTAYMPÄRISTÖN 
PARANTAMINEN 
1.1 Jäsenvaltioiden ja vritvsten edunvalvontajärjestöjen kanssa yhteisesti toteuttavat 
toimet lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamiseksi 
Yritysten hallinnollinen taakka ei johdu niinkään Euroopan unionin vaan jäsenvaltioiden 
säädöksistä13. Tämän vuoksi komissio on päättänyt 1.2 kohdassa esiteltyjen yhteisön 
lainsäädännön parantamismenettelyjen lisäksi käynnistää jäsenvaltioiden ja yritysten 
edunvalvontajärjestöjen kanssa lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamista koskevien 
tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihdon14. "Parhaiden käytäntöjen vaihdon" tavoitteena on 
mahdollistaa jäsenvaltioiden keskinäinen vertailu esimerkiksi esikuva-analyysin avulla 
(benchmarking) ja tällä tavoin kannustaa kehittämään tarvittaessa uusia 
yksinkertaistamistoimia. Nämä toimet on toteutettu yhteistyössä jäsenvaltioiden ja yritysten 
edustajista koostuvan, yritysten toimintaympäristön parantamista ja yksinkertaistamista 
käsittelevän asiantuntijaryhmän kanssa15. 
Edellä mainittujen tehtävien organisoimista varten on katsottu tarpeelliseksi keskittyä 
yrityksen elinkaaren alkuvaiheeseen, eli yritystoiminnan käynnistämiseen ja ensimmäisiin 
kehitysvuosiin. Vaikka uusi yritys tuo lisää työpaikkoja, yrityksen perustamiseen kuluu 
eräissä jäsenvaltioissa liian kauan, mikä johtuu eri hallintoviranomaisten koordinoimattoman 
toiminnan aiheuttamasta byrokratiaviidakosta. Tälle käsitykselle saatiin vahvistus Innovaatio-
ohjelman yhteydessä tehdystä tutkimuksesta (EIMS-96/142), jossa verrattiin keskenään 
tilannetta Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Ensimmäinen jäsenvaltioiden ja yritysten 
edunvalvontajärjestöjen kanssa yhteisesti toteutettu toimi aloitettiin Pariisissa kesäkuussa 
1995 järjestetyn foorumin yhteydessä. Tämän jälkeen pidettiin kolme erityiskokousta. 
Tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihdon seurauksena komission antoi suosituksen 
aloittavien yritysten toimintaolosuhteiden parantamisesta ja yksinkertaistamisesta16. Komissio 
suosittaa jäsenvaltiolle yhden yhteyspisteen perustamista kaikkia yrityksen perustamiseen 
liittyviä muodollisuuksia varten, yhden ilmoituslomakkeen ja yhden yritystunnuksen käyttöä 
ja lupamenettelyn nopeuttamista. Lisäksi komissio kehottaa jäsenvaltioita kannustamaan 
yrityksiä niiden ensimmäisten toimintavuosien aikana keventämällä verotukseen, 
sosiaaliturvaan, ympäristönsuojeluun ja tilastointiin liittyvää taakkaa. 
13 Riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomus lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamisesta (Molitor-ryhmä), 
KOM(95) 288, 21.6.1996, ja UNICEn vuoden 1995 lainsäädäntöä koskeva raportti Releasing Europe's Potential: 
Through Targeted Regulatory Reform. 
14 Ks. Yhtenäinen ohjelma pienten ja keskisuurten yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi, KOM(96) 329 lopull., 
10.7.1997. 
15 Neuvoston päätöslauselma, 10. lokakuuta 1994, EYVL C 294,22.10.1994, s. 6. 
16 Suositus, annettu 22. huhtikuuta 1997, EYVL L 145, 5.6.1997, s. 29. 
13 
1.2 Yhteisön lainsäädännön yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi 
1.2.1 Komission eri yksiköiden väliset neuvottelut lakiehdotuksista 
Yksiköiden välisissä neuvotteluissa, joita käydään mm. lakiehdotusten yhteydessä, 
yrityspolitiikka otetaan mukaan sen vuoksi, että voidaan varmistaa, että komissio ottaa 
riittävästi huomioon lakiehdotuksen yrityksiin, erityisesti pk-yrityksiin, kohdistuvat 
vaikutukset. Lainsäädäntö on usein välttämätöntä, kun halutaan suojella ympäristöä, varmistaa 
henkilöstön työsuojelu tai ottaa käyttöön tärkeitä sosiaaliturvamääräyksiä. Lainsäädännön 
noudattaminen aiheuttaa kuitenkin yrityksille usein kustannuksia ja lisää hallinnollista 
taakkaa, mikä voi vaarantaa yritysten kilpailukyvyn, kasvun ja mahdollisuudet uusien 
pysyvien työpaikkojen luontiin. Taakka on suhteettoman suuri pienehköille yrityksille, joilla 
ei ole riittävästi taloudellisia eikä henkilöresursseja. Pk-yritykset ovat usein tietämättömiä 
monimutkaisista säädöksistä tai niillä on vaikeuksia ymmärtää niitä. Pk-yrityksillä ei 
myöskään ole aikaa tai ammattitaitoa osallistua kuulemismenettelyihin ja lainsäädännön 
valmisteluun. 
Koska pk-alan vaikutus Euroopan unionin talouteen on merkittävä, yrityspolitiikkaa hoitavien 
yksiköiden vastuulla on varmistaa, että säädösehdotuksessa, joka luultavasti vaikuttaa pk-
yrityksiin, otetaan huomioon itse säädöksen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja muu 
taakka sekä lisäksi säädöksestä aiheutuneiden hallinnollisten menettelyjen tai vaatimusten 
aiheuttamat kustannukset ja lisätaakka. 
Yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt ovat tuoneet esille uuden "Ajattele pieniä ensin" -
ajattelutavan, jota komissiossa pitää noudattaa lainsäädäntöä laadittaessa. Uusi ajattelutapa 
pohjautuu siihen huomioon, että suuret yritykset pystyvät sopeutumaan sellaisen 
lainsäädännön vaatimuksiin, joka on laadittu pk-yritykset huomioon ottaen, sen sijaan pk-
yritysten on vaikea sopeutua suuryrityksille laadittuun lainsäädäntöön. Tämän vuoksi 
säädösehdotusta on tarkasteltava pienen yrityksen näkökulmasta ja varmistettava, että 
asiaankuuluvia pk-yritysten edunvalvontajärjestöjä kuullaan riittävästi. 
Yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt ovat osallistuneet suoraan yksiköiden välisiin 
neuvotteluihin seuraavien alojen politiikan valmistelussa liiketoimintaympäristöön ja pk-
yrityksiin kohdistuvien vaikutusten vuoksi: työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, 
yhtenäismarkkinaohjelma (uusi yhteinen alv-järjestelmä, julkiset hankinnat, muutettu 
Intrastat-asetus (Eurostat)), muutettu ympäristömerkkiasetus, euro, ympäristövahinkojen 
korvausvelvollisuus, vihreä kirja elintarvikelainsäädännöstä ja kaupallinen viestintä. Kaikkia 
sellaisia aiheita käsiteltäessä, jotka vaikuttavat merkittävästi pk-yrityksiin, komission 
yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt pyrkivät varmistamaan, että pk-yritykset otettiin 
asianmukaisesti huomioon ja että pk-yritysten edunvalvontajärjestöjä kuultiin. 
1.2.2 Yhteisön yrityksiin, etenkin pk-vritvksiin. kohdistuvien lainsäädäntöehdotusten 
vaikutusten arviomtiiärjestelmä 
Jos jokin lainsäädäntöehdotus luultavasti vaikuttaa merkittävästi yritystoimintaa, erityisesti 
pk-yrityksiin, yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt edellyttävät asianomaisen pääosaston 
laativan arvioinnin yrityksiin kohdistuvista vaikutuksista. Arvioinnin avulla on tarkoitus saada 
tiivistetty kokonaiskuva ehdotuksen vaikutuksista pk-alaan ja näin päätöksentekijät näkevät, 
että pk-yritysten erityisongelmat on otettu asianmukaisesti huomioon. 
Vuosittain laadittavaan komission lainsäädäntöohjelmaan merkitään erikseen sellaiset 
lainsäädäntöehdotukset, joihin vaaditaan arviointi vaikutuksista yrityksiin. Tällä tavoin 
ulkopuoliset tahot näkevät jo ennakolta, mitkä ehdotukset vaikuttavat yritystoimintaan, ja 
voivat siten osallistua kuulemismenettelyyn. 
14 
Vaikutusten arviointi perustuu lainsäädäntöaloitteesta vastaavan pääosaston tekemään 
sääntömääräiseen vaikutusanalyysiin. Tavoitteena on pyrkiä varmistamaan, että esimerkiksi 
uusien ympäristönsuojeluun tai työsuojeluun liittyvien määräysten ja niistä yrityksille 
aiheutuvien kustannusten ja muun hallinnollisen taakan välillä valitsee asianmukainen 
tasapaino. 
Vuonna 1995 laadittiin 14 arviointia, jotka liittyivät seuraavien alojen 
lainsäädäntöehdotuksiin: yritystoiminnan rakennetilastot17, työntekijöiden suojeleminen 
syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta18; 
televiestinnän yhteenliittäminen19 ja maastokäyttöisten koneiden polttomoottoreiden päästöt20. 
Komission vuoden 1996 lainsäädäntöohjelman 19 ehdotuksesta 10:llä katsottiin olevan 
merkittäviä vaikutuksia yritysten ja erityisesti pk-yritysten toimintaan, joten asianomaisia 
pääosastoja pyydettiin laatimaan ehdotusta koskeva arviointi yrityksiin kohdistuvista 
vaikutuksista. Näistä kymmenestä arvioinnista seitsemän valmistui vuoden 1996 puolella, ja 
loput kolme siirtyivät vuodelle 1997. 
Kyseiset lainsäädäntöehdotukset käsittelivät mm. seuraavia aiheita: orgaanisten liuottimien 
käyttö tietyissä teollisissa toimissa, mm. kuivapesuloissa, painoalalla ja korjaamoissa, joista 
monet ovat pk-yrityksiä21, vanhempainlomaa koskevan puitesopimuksen täytäntöönpano, 
missä monet eurooppalaiset pk-yrityksiä edustavat järjestöt olivat mukana pk-yritysten 
erityisaseman vuoksi22,, maanteiden tavaraliikenteen raskailta ajoneuvoilta perittävät 
infrastruktuurinkäyttömaksut23 ja työvoimakustannustilastojen laadinta24. Nämä kaikki 
arvioinnit ovat saatavana tilaamalla kyseinen KOM-asiakirja Euroopan yhteisöjen virallisten 
julkaisujen toimistosta. 
Innovaatiotoimintasuunnitelman yhteydessä komissio on ryhtynyt luomaan menetelmää, jolla 
innovaatiota koskevien asetusten vaikutuksia voidaan arvioida etukäteen. 
1.3 Sisämarkkinalainsäädännön vksinkertaistamishanke 
Komission toukokuussa 1996 käynnistämän sisämarkkinalainsäädännön 
yksinkertaistamishankkeen Slim25 tavoitteena on löytää keinoja, joissa vähennetään 
yhtenäismarkkinoita koskevien määräysten yrityksille, erityisesti pk-yrityksille aiheuttamaa 
kuormitusta, ja tehdä Euroopan unionin toiminta avoimemmaksi ja tehokkaammaksi. Slim-
menetelmässä on uutta se, että siinä keskitytään laatimaan suosituksia lainsäädännön 
yksinkertaistamisesta ryhmissä, jotka koostuvat kansallisista hallintoasiantuntijoista ja 
käyttäjien, esimerkiksi yritysten (tuotanto ja kaupan ala, pk-yrityset mukaan lukien) 
edustajista. 
Slim-hankkeen ensimmäisessä vaiheessa keskitytään seuraaviin neljään aiheeseen: Intrastat 
(yhteisön sisäisen kaupan tilastotietojen keruujärjestelmä), rakennusalan tuotteet, tutkintojen 
17 KOM(95) 99 lopull., 31.3.1995. 
18 KOM(95)425 lopull., 13.9.1995. 
19 KOM(95) 379 lopull., 19.7.1995. 
20 KOM(95) 350 lopull., 6.9.1995. 
2 ! KOM(96) 538 lopull, 6.11.1996. 
22 KOM(96) 26 lopull., 31.1.1996. neuvoston direktiivi 96/34/EY, 3.6.1996, EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4. 
23 KOM(96) 331 lopull, 10.7.1996. 
24 KOM(96) 475 lopull, 16.10.1996. 
25 KOM(96) 559 lopull., 6.11.1996. 
15 
tunnustaminen ja koristekasvit. Asiantuntijaryhmät ovat määrittäneet kullekin näistä aloista 
keinot, joilla lainsäädäntöä voitaisiin yksinkertaistaa tai parantaa26. 
Asiantuntijoiden suosituksen mukaisesti komissio on jo laatinut ehdotuksia keinoista, joilla 
Intrastat-järjestelmää voidaan parantaa27, ja tekee piakkoin myös muita aloja koskevia 
ehdotuksia. 
SLIMlim-hankkeen toisessa, nyt käynnissä olevassa vaiheessa keskitytään seuraaviin 
aiheisiin: alv-velvoitteet, pankkipalvelut, yhteisön ulkoisen kaupan yhdistetty nimikkeistö ja 
lannoitteet. Tämän vaiheen työ perustuu suosituksille, jotka julkaistaan komission 
marraskuussa 1997 neuvostolle antamassa tiedonannossa. 
SLIM on vain osa paljon suurempaa, yhä kehittyvää yhtenäismarkkinoiden lainsäädännön 
yksinkertaistamis- ja parantamisohjelmaa, jonka tavoitteena on lainsäädännön tehostaminen, 
mikä on yksi yhtenäismarkkinoita koskevan toimintosuunnitelman strategisista toimenpiteistä. 
Ohjelmassa yhdistyvät Slim-menetelmä ja muut järkeistämiskeinot, joiden avulla voidaan 
vuoteen 1999 mennessä yksinkertaistaa lainsäädäntöä esimerkiksi seuraavilla aloilla: 
vakuutukset ja arvopaperimarkkinat, kuluttajille suunnatut palvelut, televiestintä, 
tullimääräykset ja -menettelyt ja ylitysoikeus. 
1.4 Sisämarkkinaohjelma 
Komissio pyrkii varmistamaan, että komission yksiköt ottavat pk-yritysten tarpeet huomioon 
sisämarkkinaohjelman täytäntöönpanossa. Euro Info Centres (EIC) kautta saadaan hyödyllistä 
palautetta yhtenäismarkkinoilla toimivilta pk-yrityksiltä. Vihreä kirja julkisista hankinnoista28 
tarjoaa aiheesta kiinnostuneille tahoille mahdollisuuden tuoda esiin oma kantansa. Tämän 
lisäksi komission eri yksiköiden edustajista koostuvat ryhmät tutkivat 
sisämarkkinalainsäädännön mahdollisia vaikutuksia eri alojen politiikkaan. 
Sisämarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien täysimääräinen hyödyntäminen, mikä on yksi 
työllisyyttä koskevan luottamussopimuksen29 tärkeimmistä tavoitteista, on samalla yksi 
Euroopan unionin toimielinten ensisijaisista toiminnan kohteista. On erittäin suositeltavaa 
auttaa yrityksiä hyödyntämään sisämarkkinoita. Yhtenäismarkkinoiden vaikutuksista ja 
tehokkuudesta laatimassaan kertomuksessa30 komissio toi esiin sisämarkkinoiden merkittävän 
positiivisen taloudellisen vaikutuksen (lisätalouskasvu lähes 1,5 prosenttia ja lähes 900 000 
uutta työpaikkaa). Samalla kuitenkin kiinnitettiin huomiota siihen tosiasiaan, että viiveet 
yhtenäismarkkinalainsäädännön soveltamisessa kansallisella tasolla vähentävät yhä 
yhtenäismarkkinoiden myönteistä vaikutusta kasvuun, kilpailukykyyn ja työllisyyteen. 
Kertomuksen seurauksena komissio määritteli ensisijaiset toimet, joilla pyritään parantamaan 
yhtenäismarkkinoiden tulevaa toimintaa. Nämä toimet esiteltiin yhtenäismarkkinoiden 
toimintasuunnitelmassa31. Toimintasuunnitelma neljä strategista tavoitetta ovat: sääntöjen 
tehostaminen, markkinoiden keskeisten vääristymien poistaminen, markkinoiden 
yhdentymisen toimialakohtaisten esteiden poistaminen ja yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen 
kaikkien kansalaisten eduksi. Osa toimintaohjelman erityistoimista pyrkii nimenomaan 
parantamaan pk-yritysten pääsyä yhtenäismarkkinoille. Tällaisia toimintaa ovat varsinkin 
sellaiset, joilla parannetaan yritysten tiedonsaantia internetin kautta yhteensovitettuna 
26 Komission kertomus Slim-koehankkeesta, KOM(96) 559 lopull., 6.11.1996. 
27 KOM(97) 252 lopull., 30.5.1997 ja KOM(97) 275 lopull., 4.6.1997 
28 KOM(96) 583,27.11.1996. 
29 CSE (96)1 lopull., 5.6.1996. 
30 KOM (96) 520 lopull., 30.10.1996. 
31 CSE(97)1 lopull, 4.6.1997. 
16 
täydennyksenä Euro Info Centres (EIC) toimintaan, sekä kansallisen ja yhteisön 
lainsäädännön yksinkertaistaminen ja maksuaikojen lyhentäminen. Amsterdamissa 16.-17. 
kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi tukensa toimintaohjelmalle ja sen 
tavoitteille vahvistamalla näin, että on tarpeen poistaa jäljellä olevat esteet ja hyödyntää 
yhtenäismarkkinoiden mahdollisesti tarjoamia etuja täysimääräisesti. 
Tutkimuksissa ja selvityksissä on käynyt ilmi, että suuret yritykset hyötyvät 
yhtenäismarkkinaohjelmasta kaikkein eniten. Pk-yritykset toimivat alueellisella ja 
paikallisella tasolla, kun taas suurilla yrityksillä on enemmän tietoa ja kokemusta 
sisämarkkinalainsäädännöstä. Samoista lähteistä käy kuitenkin ilmi, että EU-tasolla tai 
kansallisten rajojen yli jo ennen yhtenäismarkkinaohjelmaa toimineet pk-yritykset katsoivat 
yhtenäismarkkinaohjelman vaikuttaneen myönteisesti liiketoimintaansa. Yrityksissä 
tunnustettiin, että kilpailun voimistuminen paransi laatua ja tuottavuutta. 
Huolimatta siitä, toimivatko yritykset kansainvälisillä markkinoilla vai eivät, useimpien pk-
yritysten yhtenä suurimpana ongelmana ovat kustannukset, jotka aiheutuvat uusien teknisten, 
hallinnollisten ja verotuksellisten määräysten noudattamisesta. Suuret yritykset ovat voineet 
sijoittaa yhden työntekijöistään hoitamaan pelkästään uuden lainsäädännön noudattamisesta 
aiheutuvaa paperisotaa. Pienemmille yrityksille tästä aiheutuu erittäin suuria kustannuksia. Ne 
ovat kertaluonteisia kiinteitä kuluja, joiden osuus on yleensä suurempi pk-yritysten 
liikevaihdosta kuin suurten yritysten liikevaihdosta. Lisäksi eräiden alojen, esimerkiksi kone­
ja laitevalmistajat, pienet valmistajat tekevät yleensä mittatilaustyötä, joten 
vaatimustenmukaisuuskustannukset kustakin uudesta mallista ovat korkeat. Esimerkiksi 
pienet laitevalmistajat pitävät CE-merkintää välttämättömänä markkinointikeinona. 
Noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat kiinteämääräisiä, mikä nostaa 
kannattavuusrajaa: kustannukset ovat lähes olemattomia suuria sarjoja valmistaville 
suuryrityksille, mutta räätälöityjä laitteita ja pieniä sarjoja tuottaville valmistajille 
kustannukset voivat muodostua huomattaviksi. 
Monien alojen pk-yritykset ovat kaikesta huolimatta ilmoittaneet, että yhtenäismarkkinoiden 
vaikutus niiden toimintaansa on ollut myönteinen. Esimerkiksi pesuaine- ja kosmetiikka-alan 
pk-yritykset ovat hyötyneet Euroopan markkinoille pääsyn helpottumisesta. 
Rakennustyömailla käytettävien koneiden valmistajista32 29 prosenttia pk-yrityksistä (7 
prosenttia suurista yrityksistä) katsoi, että yhtenäismarkkinalainsäädäntö on kannustanut niitä 
myymään tuotteitaan muilla markkinoilla. Jo aiemmin kansainvälisillä markkinoilla toimineet 
pienet yritykset, esimerkiksi pienet laitevalmistajat, katsoivat, että CE-merkinnän itse 
hoidettava sertifiointi on ollut suuresti avuksi pk-yrityksille ja auttanut yrityksiä nostamaan 
tuotteidensa teknistä tasoa ja kilpailemaan tehokkaammin suurten yritysten kanssa. Muut 
selvitykset33 ovat tukeneet tätä käsitystä, sillä yhtenäismarkkinoiden täytäntöönpanon jälkeen 
37 prosenttia tutkimukseen osallistuneista pk-yrityksistä ilmoitti, myyntinsä ja 
markkinointinsa Euroopan markkinoille parantuneen merkittävästi, 22 prosenttia ilmoitti 
parantaneensa tuotteitaan tai tuotantoprosessejaan ja 12 prosenttia ilmoitti palkanneensa uutta 
erityistaitoja omaavaa henkilöstöä sopeuttaakseen toimintaansa Euroopan markkinoiden 
vaatimuksiin. Pk-yrityksistä 32 prosenttia oli sitä mieltä, että uusi alv-menettely EU:n 
sisäisessä kaupassa oli vaikuttanut myönteisesti niiden toimintaan, kun taas vastaava osuus 
suurista yrityksistä oli ainoastaan 30 prosenttia. 
32 Ws/Atkins. "Impact and effectiveness of the Internal Market Programme in the Construction Site Equipment sector", 
toukokuu 1996. 
33 "EU initiatives for SMEs - are the policies appropriate ?", Deloitte Touche Tohmatsu International, 1995. 
17 
Yhtiöoikeus 
Euroopan komissio on käynnistänyt laajan, jäsenvaltioita, ammatillisia yhdistyksiä ja 
yliopistopiirejä koskevan keskustelukierroksen yhtenäismarkkinoista ja yhtiöoikeudesta34. 
Komissio pyrkii näin selvittämään, ovatko yritysten juridiset muodot sopivia 
yhtenäismarkkinoille ja talous- ja rahaliiton yhteyteen vai tarvitaanko yritysmuotoihin 
muutoksia. Komissio pyrkii mm. selvittämään minkälaisia tarpeita erityisesti pk-alalla olisi 
nykyisen lainsäädännön yksinkertaistamiseksi. 
Komission tavoitteena on antaa uusi ehdotus kymmenenneksi direktiiviksi pääomayhtiöiden 
rajat ylittävistä sulautumisista. Uuden ehdotuksen sovellusala ei ole enää rajattu pelkästään 
osakeyhtiöihin, vaan se kattaa kaikki pääomayhtiöt. Sovellusalan laajennus on edullinen 
erityisesti pk-yrityksille, jotka ovat usein rajavastuuyhtiöitä. 
Mahdollisuus rajat ylittävään sulautumiseen vaikuttaa kyseisten yritysten toiminnan 
kansainvälistymiseen, joka on korostetusti esillä komission monivuotisessa ohjelmassa pk-
yritysten hyväksi. 
Lisäksi komissio aikoo antaa ehdotuksen 14:nneksi direktiiviksi yhtiöiden kotipaikan 
siirrosta jäsenvaltiosta toiseen. Direktiivin sovellusala osuu osaksi päällekkäin uuden 
ehdotuksen rajat ylittävistä fuusioista kanssa, ja direktiivistä muodostunee tehokas pk-
yritysten kansainvälistymistä edistävä väline. 
Tutkintojen tunnustaminen 
Komissio antoi 8 päivänä helmikuuta 1996 ehdotuksen direktiiviksi, jolla luodaan mekanismi 
sääntelystä vapauttamista koskevien direktiivien kattamien ammattitutkintojen 
vastavuoroisesta tunnustamisesta. Siihen sisältyy siirtymäkauden toimenpiteitä, ja sillä 
saatetaan valmiiksi yleinen tutkintojen tunnustamisjärjestelmä35. 
Tällä ehdotuksen päämääränä on uudistaa erityisesti kaupan, teollisuuden ja käsiteollisuuden 
alalla toteutettavien siirtymäkauden toimenpiteitä ja sääntelystä vapauttamista koskevien 
direktiivien tärkeimmät säännökset, ja tehdä yhteisön lainsäädännöstä selkeämpää ja 
yksinkertaisempaa. Ehdotuksen tarkoituksena on luoda tutkintojentunnustamisjärjestelmä 
myös niille aloille, jotka eivät kuulu yleisen järjestelmän piiriin. Tämän järjestelmän ansiosta 
siirtotyöläiset voivat vaatia tutkintojensa tunnustamista myös, jollei heillä ole direktiiviin 
sisältyvien siirtymäkauden säännösten mukaista ammattikokemusta. 
Kirjanpitosäännökset 
Direktiivissä 78/660/ETY36 pääomayhtiöiden tilinpäätöksistä ja direktiivissä 83/349/ETY37 
konsernitilinpäätöksistä jäsenvaltioille annettiin mahdollisuus vapauttaa pienet ja keskisuuret 
yritykset tai pienet yritysryhmät tietyistä velvoitteista, jos nämä yritykset tai yritysryhmät 
eivät ylitä tiettyjä raja-arvoja. Direktiivin 78/660/ETY 53 artiklan 2 kohdassa säädetään raja-
arvojen uudelleenmäärittämisestä viiden vuoden välein Euroopan unionin taloudellisen ja 
rahapoliittisen kehityksen mukaisesti. 
Kirjanpitosäännöksiä uudistettiin viimeksi maaliskuussa 1994, ja seuraavan kerran niitä 
uudistetaan vuonna 1999. Raja-arvojen muuttaminen liittyy direktiivien sopeuttamiseen 
talouden muutoksiin, erityisesti pk-yritysten osalta. Osa muutoksista liittyy euron 
34 Perustuu komission kertomukseen "The Simplification of the Operating Regulations for Public Limited Companies 
in the European Union", 1995. 
35 KOM(96) 22 lopull, 8.2.1996. 
36 EYVL L 222,14.08.1978, s. 11. 
37 EYVL L 193,18.7.1983, s. 1. 
18 
käyttöönottoon, mutta komissio tarkastelee uudelleen myös yrityksiin sovellettavaa 
kirjanpitojärjestelmää. Tavoitteena on tulevaisuudessa yksinkertaistaa järjestelmää ottamalla 
samalla huomioon yhtenäismarkkinoiden olemassaolon aiheuttamat uudet tarpeet. Komissio 
on tehnyt kyselytutkimuksen pk-yritysten kirjanpidosta, ja sen tulokset otetaan huomioon 
direktiivimuutoksia tehtäessä. Komissio ottaa huomioon uuden pk-yritysten määritelmän38 
laatiessaan tähän liittyviä ehdotuksia. 
Teollis- ja tekijänoikeuksien suojaaminen 
Vuonna 1995 julkaistun vihreän kirjan hyödyllisyysmallien suojelemisesta Euroopan 
unionissa39 käynnistämän lausuntokierroksen jälkeen komissio luultavasti ehdottaa 
lähiaikoina tämän alan kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamista, jossa otettaisiin 
huomioon nykyiset eroavuudet tavaroiden vapaassa liikkumisessa ja vääristymättömän 
kilpailun ehdoissa. Hyödyllisyysmallit ovat "pehmeä", kustannuksiltaan edullinen ja tietyillä 
innovaatioaloilla toimiville pk-yrityksille hyvin sopiva suojaamiskeino. Komissio jatkaa 
ponnistelujaan mallien oikeudellisesta suojaamisesta tekemiensä ehdotusten hyväksymiseksi 
nopeasti. Tällä ehdotuksella voi olla erittäin suuri merkitys pk-yrityksille. 
Julkiset hankinnat 
Komissio julkaisi 27. marraskuuta 1996 vihreän kirjan nimeltä "Julkiset hankinnat 
Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä"40, jonka tavoitteena on tehostaa 
komission toimenpiteitä julkisten hankintojen kilpailuttamiseksi. Tehostamistoimet perustuvat 
laajaan, kaikki asiasta kiinnostuneet tahot käsittävään lausuntokierrokseen. Vihreässä kirjassa 
tuodaan esille komission näkemyksiä pk-yritysten erityisongelmista yhteisön direktiivien 
luomien uusien mahdollisuuksien hyödyntämisessä sekä viritetään keskustelu, jonka 
perusteella voidaan ehdottaa käytännön toimenpiteitä, joilla voitaisiin parantaa pk-yritysten 
osallistumista julkisia hankintoja koskeviin tarjouskilpailuihin. Toimenpiteiden on 
perustuttava nimenomaan yritysten tukemiseen koulutuksen, tiedotuksen, teknisen avun ja 
yritysten välisen yhteistyön alueilla. 
Monet euroneuvontakeskukset, Euro Info Centres (EIC), ovat kehittäneet erityisiä 
tietokoneohjelmia tarjousten tekoa varten. Tavoitteena on parantaa Euro Info Centres 
asiakkaiden tiedonsaantia tarjouspyynnöistä erityisesti Alankomaissa, Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa ja Ranskassa. Lisäksi euroneuvontakeskukset (EIC) ovat osallistuneet eri 
sovellusten kehittämiseen ja julkisia hankintoja koskevaan SIMAP-tietojärjestelmään 
liittyvään tutkimukseen 
1.5 Yrityksen omistuksen siirtäminen 
Sen jälkeen, kun komissio antoi 7 päivänä joulukuuta 1994 jäsenvaltioille suosituksen pk-
yrityksen omistuksen siirtämisestä41, useat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet sellaisia 
toimenpiteitä tai ainakin tehneet suunnitelmia sellaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi, joilla 
parannetaan yritysten oikeudellista ja verotuksellista toimintaympäristöä tällä alueella. 
Komissio antoi jäsenvaltioille kahden vuoden määräajan, joka päättyy 31. joulukuuta 1996. 
Määräajan päätyttyä jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tekemistään 
lainsäädännöllisistä tai hallinnollisista toimista, jotka koskevat yrityksen omistuksen 
siirtämistä. Saadakseen kokonaiskuvan vuoden 1994 jälkeen toteutetuista toimenpiteistä ja 
määritelläkseen parhaat olemassa olevat käytännöt komissio järjesti 3.-4. helmikuuta 1997 
38 EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4. 
39 KOM (95) 370,19.7.1995. 
40 KOM(96) 583,27.11.1996. 
41 EVYLL 385,31.12.1994, s. 14jaC 400,31.12.1994, s. 1. 
19 
Lillessä, Ranskassa, eurooppalaisen foorumin tästä aiheesta42. Foorumin tulokset osoittivat, 
että edistystä oli tapahtunut erityisesti seuraavilla aloilla: yksinkertaistettu osakeyhtiö, yhden 
henkilön yhtiö, oikeus vaihtaa yhtiömuotoa, henkilöyhtiöiden jatkuminen sekä yrityksen 
lahjoittamiseen, perimiseen ja myyntiin liittyvät verotussäännökset. Yrityksen omistuksen 
siirron helpottamistoimia jatketaan tulevina vuosina. 
1.6 Kilpailupolitiikka 
Yleensä Euroopan yritykset hyötyvät tiukasta kilpailupolitiikasta. Erityisesti siitä hyötyvät pk-
yritykset, joille kilpailupolitiikasta on suoraa etua markkinoilla, joilla suuryritykset uhkaavat 
niitä kovalla markkinavoimallaan, tai epäsuoraa etua, koska hinnat ja kustannukset pysyvät 
alhaalla. Samalla kilpailupolitiikka suosii uusia tulokkaita, jotka ovat usein pk-yrityksiä. 
Tämän lisäksi tarpeeton valtiontuki vääristää markkinoita ja heikentää pk-yritysten asemaa. 
1.6.1 Yrityksiin sovellettavat kilpailusäännökset 
Komission vastikään antamasta tiedonannosta43, jolla komissio muutti 3. syyskuuta 1986 
antamaansa tiedonantoa vähämerkityksisistä sopimuksista (EY:n perustamissopimuksen 85 
artiklan mukaisesti). 
Komissio toteaa tiedonannossa, että komission 3 päivänä huhtikuuta 1996 antaman 
suosituksen määritelmän44 mukaisten pk-yritysten väliset sopimukset ovat harvoin 
luonteeltaan sellaisia, että ne vaikuttaisivat merkittävästi jäsenvaltioiden väliseen 
kaupankäyntiin tai kilpailutilanteeseen. Tämän vuoksi niihin ei yleensä sovelleta 85 artiklan 1 
kohdassa määrättyä kieltoa. Jos pk-yritysten välinen sopimus kuitenkin poikkeuksellisesti 
täyttäisi kyseisen määräyksen soveltamisen ehdot, kyseessä ei olisi kuitenkaan niin 
merkittävästi yhteisön etuihin vaikuttava seikka, että asiaan puuttuminen olisi perusteltua. 
Tämän vuoksi edellä mainitussa tiedonannossa todetaan, että komissio ei ryhdy pyynnöstä 
eikä viran puolesta mihinkään toimenpiteisiin 85 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamiseksi 
tällaisiin sopimuksiin. 
Komissio pidättää kuitenkin itsellään oikeuden puuttua tällaisiin sopimuksiin, jos ne koskevat 
huomattavaa markkinaosuutta ja jos kilpailu on vähäistä rinnakkaisten sopimusverkostojen 
vuoksi. 
Komissio on julkaissut vihreä kirjan myös vertikaalisista rajoituksista4^ eli kaupan eri 
portaiden toimijoiden välisistä sopimuksista. Vihreä kirja avaa laajan keskustelun 
kilpailusäännösten soveltamisen tulevista suuntaviivoista. 
Tämän keskustelun yhteydessä ja neuvoston 10 päivänä lokakuuta 1994 tekemän 
päätöslauselman46 perusteella, jossa neuvosto kehotti komissiota tutkimaan mahdollisuuksia 
pk-yritysten väliseen yhteistyöhön, komissiolla on tarkoituksena tutkia tarkemmin 
yhteisostoihin liittyvää yhteistyötä. 
42 EYVL C 284,27.9.1996, takakannen sisäsivu. 
43 KOM(96) 722 lopull., vähämerkityksistä sopimuksista, EYVL C 29,30.1.1997, s. 3. 
44 Komission 3.4.1996 antama suositus jäsenvaltioille, Euroopan investointipankille ja Euroopan investointirahastolle 
pk-yritysten määritelmästä, EYVL L 107,30.4.1996, s. 4. 
45 KOM(96) 721 lopull., 22.1.1997. 
46 Neuvoston päätöslauselma 94/C 294/04, 10.10.1994, pk-yritysten, mukaan lukien käsiteollisuus- ja mikroyritykset, 
dynamiikan ja innovaatiokyvyn vapaasta kehityksestä kilpailutaloudessa, EYVL C 294, 22.10.1994, s. 7, III kohta, 
neljäs luetelmakohta. 
20 
Tiettyjä toimialoja, kuten moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua, koskevien 
kilpailusäännösten osalta asetuksessa 1475/9547 säädettiin useista uusista säännöksistä, joiden 
avulla voidaan varmistaa jakelijan kaupallisesti itsenäisempi asema ajoneuvojen valmistajiin 
nähden. Sen avulla on samalla tasapainotettu varaosien valmistajien ja jakelijoiden asema 
ajoneuvojen valmistajiin nähden. 
Komissio antoi 31.1.1996 uuden asetuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta 
tekniikansiirtosopimusten ryhmiin48. Asetuksen tarkoituksena on helpottaa tiettyjä 
tekniikansiirtoja, minkä vaikuttanee suotuisasti pk-yrityksiin. 
1.6.2 Valtiontuki 
Komission yleisenä politiikkana on aina ollut ottaa pk-yritysten asema huomioon käsiteltäessä 
valtiontukea. Tämän vuoksi komissio antoi vuonna 1992 ensimmäiset erityispuitteet pk-
yrityksille myönnetyistä valtiontuista49. Puitteiden mukaan pk-yrityksille myönnettyyn tukeen 
voidaan tietyissä rajoissa soveltaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa 
määrättyä poikkeusta, jolloin tällainen valtiontuki katsottaisiin yhtenäismarkkinoille 
soveltuvaksi. Lisäksi puitteissa otettiin käyttöön vähämerkitystä tukea koskeva säännös. 
Sen mukaan jäsenvaltioiden ei tarvitse ilmoittaa komissiolle vähämerkityksisestä tuesta, joka 
ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen tavarakauppaan. Vaikka vähämerkityksistä tukea 
koskevassa säännöksessä ei mainita, minkä kokoisiin yrityksiin sitä voidaan soveltaa, on 
selvää, että kyseessä ovat lähinnä pk-yritykset. 
Pk-yrityksille maksettavien valtiontukien puitteita, joita on tarkasteltava uudestaan kolmen 
vuoden välein50, muutettiin vuonna 1996. Vuonna 1992 määriteltyjen päälinjausten (tuen 
yleiset arviointiperusteet, hyväksyttävät intensiteetit) ovat ennallaan. Puitteisiin on kuitenkin 
tehty joitakin tarkennuksia ja muutoksia. Ensinnäkin tukien hyväksyttäviä kohteita on 
laajennettu siten, että materiaalihankintoihin tehtävät investoinnit hyväksyvää säännöstä 
sovelletaan myös tekniikansiirtoina tapahtuviin immateriaalihankintoihin. Niihin suunnatulla 
valtion tuella pyritään kannustamaan pk-yrityksiä käyttämään sellaista pitkälle kehitettyä 
teknologiaa, jota ne eivät ole itse pystyneet luomaan. Muiden tukien osalta uudet puitteet eivät 
poikkea suuresti edellisistä (neuvonta-, koulutus- ja asiantuntemuksen levitystuki) tai niissä 
viitataan erityisesti näihin tukiin sovellettaviin puitteisiin tai suuntaviivoihin51. 
Suuntaviivoihin sisältyy yleensä pk-yrityksille suunnattua tukea suosivia säännöksiä. 
Esimerkiksi luonnonsuojeluun tai tutkimus- ja kehitystyöhön pk-yrityksille myönnettäviä 
tukia voidaan korottaa 10 prosenttia suuryrityksille yleensä hyväksyttäviin tukiin verrattuna. 
Vähämerkityksisestä tuesta annettua sääntöä on muutettu ja siitä on annettu erillinen 
tiedonantonsa52. Alkuperäiseen sääntöön verrattuna uuden säännön yksityiskohtaiset 
soveltamismääräykset ovat huomattavasti yksinkertaisempia. Lisäksi sovellusalaa on 
laajennettu kattamaan kaikentyyppinen valtiotuki (lukuun ottamatta vientitukia). Eri 
tukiluokille aiemmin erikseen määritetyt enimmäismäärät korvataan yhdellä ainoalla 
kynnysarvolla. Komissiolle ei tarvitse ilmoittaa minkääntyyppisestä tuesta, jos sen 
47 EYVL L 145,29.6.1995, s. 25. 
48 EYVL L 31,5.2.1996, s. 8. 
49. Yhteisön puitteet pk-yrityksille myönnettävälle tuelle, 92/C 213/02, 20.5.1992, EYVL C 213, 19.8.1992, s.2. 
50 Yhteisön puitteet pk-yrityksille myönnettävälle valtion tuelle, 96/C213/04, EYVL C 213, 23.7.1996, s.4. 
51 Yhteisön puitteet luonnonsuojeluun myönnettävälle valtion tuelle, EYVL C 72, 10.3.1994, s. 3; Yhteisön puitteet 
tutkimus-ja kehitystyöhön myönnettävälle valtion tuelle, EYVL C 45, 17.2.1996, s. 5; Työllisyystuen suuntaviivat, 
EYVL C 334,12.12.1995, s.4. 
52 Komission tiedonanto vähämerkityksisestä tuesta, EYVL C 68, 6.3.1996, s. 9. 
21 
kokonaismäärä ei ylitä 100 000 ecua kolmen vuoden aikana. Lisäksi puitteiden yhteydessä 
sovelletaan komission hyväksymää pienten ja keskisuurten yritysten määritelmää53 (ks. osa I). 
Lisäksi on tärkeää huomata, että komission vuonna 1996 vastaanottamien kolmen tuki-
ilmoituksen osalta komissio päätti, että pk-yrityksille myönnettävän tuen puitteita sovelletaan 
myös pk-yritysten ulkomaille tekemiä suoria sijoituksia varten myönnettäviin tukiin. 
Päätöksestä käy ilmi komission halu kannustaa pk-yrityksiä kansainvälistämään toimintaansa, 
muun muassa investoimalla yhteisön ulkopuolisiin maihin. 
Komissio on vastikään antanut uuden puitteet myös epäedullisessa asemassa olevilla 
kaupunkialueilla toimiville yrityksille myönnettävälle tuelle. Nämä puitteet antavat 
mahdollisuuden myöntää tukea yrityksille, jotka asettautuvat kyseisille alueille tai jo toimivat 
siellä, jos ne täyttävät puitteissa määritellyt edellytykset. Koska tällaisesta tuesta hyötyvät 
oletettavasti lähinnä pk-yritykset, komission myönteinen kanta tähän tukeen on erityisen 
tärkeä pk-yritysten kannalta. 
Edellä mainituissa teksteistä esiin tuleva komission asenne pk-yrityksiä kohtaan on osa 
yleispolitiikkaa. Komissio pyrkii niin tukien valvonnassa kuin muussakin toiminnassaan 
ottamaan aina huomioon pk-yritysten erityisongelmat ja edistämään pk-yritysten kehittymistä 
kilpailusäännöksiä samalla noudattaen. 
2. TALOUDELLINEN TOIMINTAYMPÄRISTÖ 
2.1 Kaupallisten toimien maksuajat 
Maksuviivästykset ovat jatkuvasti paheneva este Euroopan yritysten, erityisesti pk-yritysten 
kehitykselle heikentämällä yritysten kassavirtaa, kannattavuutta ja kilpailukykyä. Komission 
12 päivänä toukokuuta 1995 antamassa suosituksessa kaupallisten toimien viivästyneistä 
maksuista54 esitellään monia käytännöllisiä ja oikeudellisia keinoja maksuviivästysten 
vähentämiseksi Euroopassa. Suosituksessa kehotettiin jäsenvaltioita ryhtymään 
asianmukaisimmiksi katsottuihin toimenpiteisiin maksuaikojen noudattamisen parantamiseksi 
ja toimittamaan komissiolle raportti näistä toimenpiteistä 31.12.1997 mennessä. Komissio 
arvioi suosituksen vaikutuksia vuonna 1997 ja julkaisi tiedonannon55, josta käy ilmi, että 
jäsenvaltiot ovat tehneet hyvin vähän toimenpiteitä ongelman ratkaisemiseksi ja maksuajat 
eivät ole kehittymässä parempaan suuntaan. Jos jäsenvaltiot eivät ryhdy riittäviin toimiin 
ennen vuoden 1997 loppua, komissio antaa ehdotuksen direktiiviksi maksuviivästysten 
vähentämiseksi. Direktiiviin sisältyisi vähimmäisvaatimuksia, jotka on sisällytettävä 
kansalliseen lainsäädäntöön. Tällaisia vaatimuksia ovat mm. lakisääteinen oikeus periä 
viivästyskorkoa, tehokas ja edullinen keino periä saatavia oikeusteitse ja julkisille 
hankinnoille määrättävä maksuajan enimmäispituus. 
2.2 Pk-yritvsten valmistaminen euron käyttöönottoon 
Yrityspolitiikan yksiköt ovat osallistuneet aktiivisesti komission kaikkeen euroa koskevaan 
työhön. Yksiköt ovat osallistuneet euroa käsittelevien yritys-, kuluttaja-, maksujärjestelmä-, 
maksutapa-, ja kirjanpito- ja verotustyöryhmien työskentelyyn. Ne osallistuivat 15. 
toukokuuta 1997 kokoontuneen euron käyttöönoton käytännön ratkaisuja käsitelleen pyöreän 
pöydän kokouksen valmisteluun. Kyseiseen kokoukseen osallistui kaikkien talouden tahojen 
edustajia. Lisäksi yksiköt ovat käsitelleet euron käyttöönottoa ammatillisten järjestöjen ja 
Euro Info Centres (EIC) kanssa pitämissään kokouksissa sekä pankkialan ja pk-yritysten 
53 Komision 3 päivänä huhtikuutal 996 antama suositus, EYVL L 107,30.4.1996, s.4. 
54 EYVL L 127, 10.6.1995, s. 19. 
55 C(97) 2121, 9.7.97, EYVL C 216, 17.7.97. 
22 
välisen pyöreän pöydän kokouksissa. Yksiköt ovat perustaneet pk-yrityksiä ja euroa 
käsittelevät tilapäisen työryhmän, joka koostuu yritysten edustajista. Työryhmän avulla on 
tarkoitus edistää näiden edustajien välistä sekä edustajien ja komission välistä tiedonvaihtoa. 
Yksiköt ovat kannustaneet myös yksityisen ja julkisen sektorin aloitteita pk-yrityksille 
suunnatusta euroa koskevasta tiedotuksesta ja toimittaneet euroneuvontakeskuksille kaiken 
euroa käsittelevän materiaalin, josta keskuksille saattaisi olla hyötyä. Euroneuvontakeskukset 
(EIC) aloittivat vuonna 1996 euron käyttöönottoa käsittelevän tiedotuskampanjan, joka 
jatkuu edelleen. Kampanjaan sisältyy lukuisia tiedotustilaisuuksia ja laajan 
tiedotusmateriaalin valmistaminen. Tavoitteena on antaa yrityksille vastaukset kaikkiin 
tärkeimpiin euron käyttöönotosta yritystoiminnan eri lohkoille aiheutuvia vaikutuksia 
koskeviin kysymyksiin. Tiedotustoiminnan kohteena ovat myös käsiteollisuus ja erittäin 
pienet yritykset. 
2.3 Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 
Pk-yritysten kansainvälisten toimien yksinkertaistamiseksi ja siten niistä aiheutuvien 
kustannusten vähentämiseksi komissio on ehdottanut käytännön toimenpiteitä kuten 
direktiivin antamista rajojen yli suoritettavista tilisiirroista56. Direktiivin avulla voitaisiin 
varmistaa yrityksille mahdollisuus siirtää rahaa nopeasti, edullisesti ja luotettavasti maasta 
toiseen. Lisäksi direktiivi velvoittaa jäsenvaltioita varmistamaan direktiiviin liittyvien 
kansainvälisten riita-asioiden ratkaisumenettelyt. 
2.4 Innovaatiorahoituksen saatavuus 
Ensimmäiseen innovaatiota Euroopassa koskevaan toimintasuunnitelmaan, joka hyväksyttiin 
20. marraskuuta 1996, sisältyy toimenpiteitä, joilla kannustetaan varsinkin riskirahoittajia 
rahoittamaan innovaatiotoimintaa. Amsterdamin huippukokouksen yhteydessä hyväksytyssä 
neuvoston päätöksessä kasvusta ja työllisyydestä vahvistetaan, että huipputeknologian 
hankkeiden ja pk-yritysten on tärkeää saada rahoitusta toimintaansa. 
3. VEROTUKSELLINEN TOIMINTAYMPÄRISTÖ 
Komission tulli- ja veropolitiikkaan liittyvillä toimilla pyritään tukemaan 
yhtenäismarkkinoiden täysimääräistä toteutumista sopeuttamalla näiden alojen hallinnollisia 
säännöksiä sisämarkkinaympäristöön. Samalla tavoitteena on lainsäädännön merkittävä 
yksinkertaistaminen, minkä avulla voidaan huomattavasti vähentää yrityksille ja etenkin pk-
yrityksille lainsäädännön noudattamisesta aiheutuvaa hallinnollista taakkaa. Innovaatiota 
Euroopassa koskevassa toimintasuunnitelmassa otetaan huomioon tiedonanto verotuksesta ja 
innovaatiotoiminnasta. 
3.1 Yritysverotus 
"Verotus Euroopan unionissa" -nimisen, 20. maaliskuuta 199657 julkaistun komission 
keskustelumuistion seurauksena perustettiin korkean tason työryhmä käsittelemään tätä 
aihetta. Työryhmän keskustelujen perusteella komissio julkaisi tiedonannon "Verotus 
Euroopan unionissa, kertomus verotusjärjestelmien kehityksestä"58. Kertomuksessa 
suositeltiin uuden pysyvän työryhmän perustamista, jotta saataisiin strateginen yleiskatsaus 
veropolitiikasta. Työryhmän ehdotettiin tutkivan pk-yritysten ja muiden yritysten 
56 Direktiivi 97/5/EY, EYVL L 43,14.2.1997, s.25. 
57 SEC (96) 487 lopull., 20.3.1996. 
58 KOM(96) 546 lopull., 22.10.1996. 
23 
verotuksellisen toimintaympäristön yksinkertaistamista. Tämä veropoliittinen työryhmä aloitti 
työnsä 11. maaliskuuta 1997. 
Neljä kertaa kokoontuneen työryhmän työn tulosten perusteella ja ECOFIN-neuvoston 
Mondorf les Bainsissä Luxemburgissa pidetyn epävirallisen kokouksen jälkeen komissio antoi 
1. lokakuuta 1997 neuvostolle tiedonannon59, jossa ehdotettiin toimenpidekokonaisuutta 
Euroopan unionille haitallista verokilpailua vastaan. Toimenpiteisiin sisältyy mm. 
toimintasäännöt, joita noudattavat jäsenvaltiot sitoutuvat poliittisesti toimimaan haitallista 
verokilpailua vastaan yritysverotuksessa, ja toimenpiteet, joiden tarkoituksena on poistaa 
ennakkoverot eri jäsenvaltioissa sijaitsevien samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välisiltä 
korko-ja rojaltimaksuilta. Komissio tekee uuden ehdotuksen tästä asiasta. 
3.2 Välillinen verotus: alv 
Välillisen verotuksen osalta komissio teki heinäkuussa 1996 ehdotuksen työohjelmaksi 
yhteisen arvonlisäverotusjärjestelmän käyttöönotosta60. Komissio on tehnyt tähän liittyviä 
ehdotuksia, joiden päätavoitteita ovat seuraavat: 
- Varmistetaan, että kansallisia ja yhteisön sisäisiä liiketoimia käsitellään 
yhdenvertaisesti, jolloin pk-yritysten on mahdollista toimia koko yhteisön alueella omalta 
sijoittautumispaikaltaan käsin joutumatta maksamaan ylimääräisiä hallintokuluja (yhden 
verotuspaikan periaatteen mukaisesti). 
- Vähennetään alv:n soveltamiseen liittyvää epävarmuutta ja monimutkaisuutta ottamalla 
käyttöön yhdenmukainen alv-järjestelmä, jota sovelletaan kaikkialla samalla tavoin, 
todellisten sisämarkkinoiden edellytysten mukaisesti ja samalla pitäen verotulot ennallaan. 
- Vähennetään epävarmuustekijöitä, jotka aiheutuvat direktiivien tulkintaeroista muuttamalla 
arvonlisäverokomitean asemaa. Kuten tulli- ja valmisteveroasioissa komissio neuvosto 
voisi antaa arvonlisäverokomitean tehtäväksi avustaa komissiota 
täytäntöönpanotoimenpiteissä. 
Tähän strategiaan sisältyy meneillään oleva valmisteluvaihe, jonka aikana komissio on tehnyt 
kaksi ehdotusta alv-komitean aseman muuttamisesta61 ja hallinnollisen yhteistyön 
lisäämisestä (Fiscalis-ohjelma)62. Komissio tekee vielä tänä vuonna ehdotuksen keskinäisestä 
avunannosta perimisasioissa. 
Tämän jälkeen komissio aikoo antaa kolme sarjaa ehdotuksia: 
- ensimmäisen sarjan tarkoituksena on määritellä verotettavat toimenpiteet, verovelvolliset, 
veropohja ja määrätä vapautuksista verosta ja verovähennyksistä ennen verokantojen 
lähentämistä 
- toinen sarja liittyy arvonlisäveron alueelliseen sovellusalaan, verotuspaikkaan ja toimien 
organisointiin, verovelvollisten oikeuksiin ja velvollisuuksiin sekä valvontamenetelmiin 
- kolmas sarja käsittelee verotulojen uudelleenjakomenetelmiä, siirtymävaiheen 
erikoisjärjestelyjä ja verokantojen lopullista lähentämistä. 
Limelettessä Belgiassa marraskuussa 1996 järjestetty kokous "yhteisestä 
arvonlisäverojärjestelmästä" tarjosi mahdollisuuden keskustella aiheesta asianomaisten 
tahojen, mm. pk-yritysten edunvalvontajärjestöjen, kanssa. 
59 KOM(97) 495 lopull., 1.10.1997. 
60 KOM(96) 328 lopull., 22.7.1996. 
61 KOM 97/325, 25.6.1997. 
62 KOM 97/175, 23.4.1997. 
24 
Lisäksi komissio on säilyttänyt arvonlisäverovelvollisuuden yhtenä SLIM (Simplified 
Legislation on the Internal Market)-ohjelman toisenkin toimintavuoden (1997) aiheena. 
Tavoitteena on tarkastella kahta osa-aluetta (verovelvollisten velvoitteita ja verovelvollisia) 
nykyisen järjestelmän parantamiseksi. 
3.3 IuilL2QQQ 
Tulli 2000-toimintaohjelma hyväksyttiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 19 
päivänä joulukuuta 199663. Sen tavoitteena on nykyaikaistaa kansallisten tullihallintojen 
toimintaa ja edistää tullihallintojen keskinäistä ja tullihallintojen ja komission välistä 
yhteistyötä. Päämääränä on varmistaa, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan yhteisön 
ulkorajoilla yhdenmukaisesti ja että sisämarkkinat voivat toimia mahdollisimman tehokkaasti. 
Ohjelmaa koskevan päätöksen 6 artiklan 2 kohdassa ja 9 artiklassa säädetään 
yksinkertaistamistoimenpiteistä, joiden avulla komissio voi johdonmukaisesti yksinkertaistaa 
tuUimenettelysäännöksiä ja siten parantaa yritysten mahdollisuuksia harjoittaa 
ulkomaankauppaa. 
Tällä alueella toteutetut tärkeimmät toimenpiteet koskevat seuraavia seikkoja: 
- passitusjärjestelmien sopeuttaminen ja yksinkertaistaminen muuttamalla tullikoodeksia ja 
sen soveltamismääräyksiä yhteisön passitusmenettelyn osalta, uuden yhteistä 
passitusmenettelyä koskevan sopimuksen neuvotteleminen ja järjestelmien 
tietokoneistaminen. Suunnitelluilla toimenpiteillä pyritään parantamaan 
passitusjärjestelmien turvallisuutta ja tehokkuutta, mikä on tärkeää talouden toimijoiden 
kannalta 
- taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen yksinkertaistaminen muuttamalla yhteisön 
tullikoodeksia ja sen soveltamismääräyksiä, kehittämällä atk-järjestelmät näiden 
tullimenettelyjen hallintaan, jotta yritykset voivat viedä yhteisön tuotteita parhain 
mahdollisin ehdoin 
- yhteisön tullikoodeksin muuttaminen siten, että yksinkertaistettuja menettelyjä voidaan 
hallinnoida keskitetysti, ja tullausilmoituksen liitteenä esitettävien tiettyjen asiakirjojen 
esittämisvelvollisuuden lieventäminen, mikä helpottaa tulliselvitysmenettelyjen 
tietokoneistamista 
- tullietuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen ja 
yksinkertaistaminen, mihin liittyy vuoden 1997 ensimmäisellä puoliskolla hyväksytty 
yhtenäinen alkuperää koskeva pöytäkirjateksti, joka liitetään yhteisön eurooppalaisten 
kumppaniensa kanssa tekemiin vapaakauppasopimuksiin. Tekstiä ehdotetaan tänä syksynä 
myös Välimeren eteläpuolisille valtioille ja luultavasti Meksikolle ja Etelä-Afrikalle. 
Vastaavanlaista tekstiä ehdotetaan yleisen tullietuusjärjestelmän valtioille, ja tarkoituksena 
on saattaa teksti voimaan 1.1.1998. 
Ulkomaankauppaa koskevan yhdistetyn nimikkeistön yksinkertaistamistoimi SLIM on 
aloitettu. Sen tavoitteena on ehdottaa nimikkeistön ajantasaistamista, koska alajaottelu on 
muutamista kohdista vanhentunut taloudellisen toiminnan kannalta. 
63 EYVL L 33,4.2.1997, s. 24. 
25 
4. SOSIAALINEN TOIMINTAYMPÄRISTÖ 
4.1 Toiminta työllisyyden parantamiseksi Euroopassa: luottamussopimus 
Työttömyys on kasvanut Euroopassa jatkuvasti 1970-luvulta lähtien. Työttömyys asettaa 
miljoonat ihmiset vaikeaan asemaan ja horjuttaa eurooppalaista yhteiskuntaa. Työpaikkojen 
luomisen yleisten puitteiden määrittämiseksi komissio antoi kesäkuussa 1996 tiedonannon64 
ehdotuksesta luottamussopimukseksi. 
Luottamussopimus pohjautuu komission vuonna 1993 kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä 
käsitelleessä valkoisessa kirjassa ehdotettuun strategiaan. Luottamuksen ilmapiirin 
palauttamiseksi pyritään saamaan liikkeelle kaikki toimijat, niin viranomaiset kuin 
työmarkkinaosapuolet määrittelemään omat velvollisuutensa kattavan ja 
yhteensovitetun työllisyysstrategian puitteissa. Tässä lähestymistavassa yhdistyvät 
työllisyysnäkökulmasta laadittu makrotaloudellinen politiikka ja päättäväinen toiminta 
yhtenäismarkkinoiden täysimääräiseksi toteuttamiseksi, työllistämisjärjestelmien nopeutettu 
uudistaminen ja Euroopan rakennepolitiikan parempi hyödyntäminen. Yhtenäismarkkinoiden 
täysimääräisessä toteuttamisessa otetaan erityisesti huomioon pk-yritykset. Komissio 
määrittelee pk-yrityspolitiikkansa ensisijaiset tavoitteet ja kantansa pk-yrityksille 
myönnettäviä valtiontukia kohtaan. Komissio antaa rakennerahastojen käyttöön lisävaroja pk-
yritysten kehittämiseen, työllisyyteen ja alueellisten yhteistyösopimusten aikaansaamiseen 
uusien työpaikkojen luomiseksi. Tämän lisäksi entistä tiiviimpi yhteistyö Euroopan 
investointipankin (EIP) kanssa helpottaa pk-yritysten perustamisen tukemista 
rakennerahastojen kautta. 
Luottamussopimus sai laajaa kannatusta jäsenvaltioilta, työmarkkinaosapuolilta, Euroopan 
parlamentilta ja alueiden komitealta. Eurooppa-neuvosto vahvisti Amsterdamin-
kokouksessa 16.-17. kesäkuuta 1997 pyrkivänsä vähentämään pk-yrityksille aiheutuvaa 
hallinnollista taakkaa. Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehotti Euroopan investointipankkia 
tarkastelemaan mahdollisuutta luoda väline, jolla rahoitettaisiin pk-yritysten 
huipputeknologian hankkeita. Amsterdamin Eurooppa-neuvosto oli käännekohta myös 
unionin työllisyyspolitiikassa. Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät EY:n 
perustamissopimukseen lisättävän uuden työllisyyttä koskevan osaston ja sopivat, että 
työllisyyttä on pidettävä yhteistä etua koskevana asiana. Uusi sopimus tehostaa kansallisten 
työllisyyspolitiikkojen yhteensovittamista. Lisäksi siinä varaudutaan vahvistamaan yhteiset 
suuntaviivat, joiden perusteella voidaan myöhemmin antaa jäsenvaltioille suosituksia. Koska 
Amsterdamissa sovittiin uuden työllisyysosaston määräysten soveltamisesta jo ennen kuin ne 
tulevat voimaan, komissio antoi 1. lokakuuta 1997 tiedonannon jäsenvaltioiden 
työllisyyspolitiikan suuntaviivoista65 ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa 20.-21. 
marraskuuta käytävän keskustelun pohjaksi. Komissio esittää jatkossa puheenjohtajan 
työllisyyshuippukokousta koskevien päätelmien pohjalta lopullisen ehdotuksensa neuvoston 
hyväksyttäväksi. Ehdotetut suuntaviivat korostavat neljää jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan 
toimintalinjaa: yrittäjyys, työllistettävyys, sopeutumiskyky ja yhtäläiset mahdollisuudet. 
Uuden eurooppalaisen yrittäjyyskulttuurin luomiseksi tarvitaan lisätoimia mm. yritysten 
perustamista ja niiden toiminnan harjoittamista on helpotettava (erityisesti hallintoa 
yksinkertaistamalla), riskipääomamarkkinoita on kehitettävä ja verotusta on kehitettävä 
työpaikkojen luomista suosivaan suuntaan. 
64 Toiminta työllisyyden parantamiseksi Euroopassa: luottamussopimus, CSE(96) 1 lopull., 5.6.1996. 
65 K0M(97) lopull., 1.10.1997. 
26 
4.2 Työmarkkinaosapuolten ynorQpnhelu 
Euroopan tasolla ja monissa jäsenvaltioissakin työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on 
järjestetty sekä aloittain että eri alat kattavalla tavalla. Pk-yritykset osallistuvat vuoropuheluun 
molemmilla tasoilla. Mitään erityistä nimenomaan pk-yrityksille tarkoitettua yhteisön tai 
kansallisen tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ei ole olemassa. 
Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu eri ammattialojen välillä 
Työmarkkinaosapuolten Val Duchesse -vuoropuhelutapahtuma järjestettiin ensimmäisen 
kerran vuonna 1985. Tällöin kokoontui neuvottelemaan kolme eurooppalaista järjestöä, jotka 
edustivat tärkeimpiä kansallisia eri ammattialojen yhteisiä työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä. 
Tämän lisäksi kuultiin kaikkia Euroopan ammattiliittoja, mukaan lukien UEAPME, 
keskusteltavina olleista aiheista. Tämä epämuodollinen (kunnes yhtenäisasiakirja ja sopimus 
sosiaalipolitiikasta tulivat voimaan) ja vapaaehtoinen vuoropuhelu on tuottanut myönteisiä 
tuloksia Euroopan sosiaalipolitiikan kannalta yhteisten päätösten ja julistusten muodossa. 
Vuonna 1995 eri ammattialojen yhteinen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu sai uutta 
pontta, kun neuvosto antoi 3 päivänä kesäkuuta 1996 direktiivin vanhempainlomasta66, joka 
liittyy UNICE:n, CEEP:n ja ETUC:n 14. joulukuuta 1995 tekemään vanhempainlomaa 
koskevaa sopimukseen. Kyseessä on ensimmäinen sopimukseen Euroopan unionista liitetyn 
sosiaalisen pöytäkirjan 4 artiklaan perustuva sopimus. Artiklan mukaan 
"työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu yhteisön tasolla voi johtaa sopimussuhteisiin, 
mukaan lukien sopimusten tekeminen". Puitesopimus vanhempainlomasta sisältää erityisiä 
järjestelyjä pk-yritysten toiminnan ja organisatoristen tarpeiden huomioon ottamiseksi. Tästä 
huolimatta eräät pk-yritysten edunvaltajärjestot ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tämän osan toimivuudesta perustellen kantaansa sillä, 
että koska ne eivät ole mukana neuvottelemassa tähän liittyvästä sosiaalipoliittisesta 
sopimuksesta, sopimukset eivät ota riittävästi huomioon pk-yrityksiä. 
Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu alakohtaisella tasolla 
Kaikilla aloilla ei ole käytössä Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, mikä 
voi johtua monista seikoista, kuten työmarkkinaosapuolten yhteisestä halusta ja yhteisen 
Euroopan tason alakohtaisen politiikan olemassaolosta (esimerkiksi maatalous, kalastus tai 
maantiekuljetukset), tarpeesta laajaan rakennemuutokseen Euroopan tasolla (esimerkiksi 
tekstiiliala, televiestintä tai siviili-ilmailu) tai erittäin tarkasti määritetyn alan tunnustamisesta 
(esimerkiksi teollisuussiivous-ja turvallisuuspalvelut). 
Eri alojen yrityskoko vaihtelee voimakkaasti. Yleensä pk-yritysvaltaisella alkutuotannon 
alalla työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on yleisesti käytössä. Osapuolet ovat käyttäneet 
sitä käsitelläkseen mm. sellaisia aiheita kuten työllisyys, ammattikoulutus, työterveys ja -
suojelu. Keskustelutoiminta on johtanut myös Euroopan unionin koulutusohjelmiin tai 
varsinaisiin neuvotteluihin osallistumiseen. Esimerkiksi maatalousalan työmarkkinaosapuolet 
tekivät 24. heinäkuuta 1997 ensimmäisen alakohtaisen suosituspuitesopimuksen alan 
palkallisten työpaikkojen lisäämisestä työllisyydestä on viimeistelyvaiheessa. Siihen sisältyy 
suosituksia työajan sopeuttamisesta ja lisämääräyksiä työoloista. 
Palveluala voidaan karkeasti jakaa rakennemuutosvaiheessa ja laajenemisvaiheessa olevaan 
osaan. Useimmilla rakennemuutosvaiheessa olevilla aloilla, kuten pankki- ja 
vakuutustoiminta, televiestintä, posti, ilmailu ja rautatieliikenne, suuret (valtion) yhtiöt ovat 
selvänä enemmistönä. Monien tällaisten alojen haasteena on nopeasti muuttuva taloudellinen 
66 Direktiivi 96/34/EY, 3.6.1996, EYVL L 145,19.6.1996, s. 4. 
27 
toimintaympäristö: kansainvälistyminen, tietotekniikan yhä laajempi hyödyntäminen ja 
yksityistäminen. Tämä kehitys voi johtaa uusien pienten yritysten syntymiseen. 
Useimmille laajenemisvaiheessa oleville aloille on tyypillistä erittäin suuri pk-yritysten osuus. 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on yleisesti käytössä sellaisilla perinteisillä aloilla kuten 
tieliikenteessä (vuodesta 1965), hotelli- ja ravintola-alalla (vuodesta 1983) ja kaupan alalla 
(1985). Keskustelujen pääaiheita ovat työllisyys, työolosuhteet ja poliittiset aiheet, joista 
tehdään yhteisiä päätöksiä tai joiden osalta ryhdytään yhteisiin toimiin. 
Lisäksi uusien palvelualojen, kuten turvallisuus- ja siivousalan, laajeneminen on johtanut 
Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun aktiivisesti osallistuvien alojen määrän 
kasvuun. Tämän alueen toiminnan kehittämiseen kannustaa tunnustuksen saaminen kyseiselle 
alalle ja työmarkkinaosapuolten yhteinen halu saada asiat ratkaistua käytännön tasolla. 
Yleisesti suuryritysvaltaisilla aloilla on taipumus keskittyä vuoropuhelussa 
teollisuuspolitiikkaan, kun taas pk-yritysvaltaisilla, erityisesti laajenemisvaiheessa olevilla 
aloilla pysytellään enemmän sosiaalisissa aiheissa (työllisyys, työturvallisuus tai tasa-arvo). 
Euroopan työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu muutosvaiheessa 
Todellisen Euroopan unionin rakentamisen yhteydessä tietoisuus siitä, että Euroopan 
sosiaalipolitiikan kehittämistä on jatkettava, on lisääntynyt. Erityisen tärkeänä Firenzen ja 
Amsterdamin Eurooppa-neuvostot pitivät työllisyyspolitiikkaa. Työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelu on tärkeä väline sosiaalipolitiikan laatimisessa ja täytäntöönpanossa, ja sen 
merkityksen odotetaan kasvavan tulevina vuosina erityisesti sen vuoksi, että sopimus 
sosiaalipolitiikasta liitettiin sopimukseen Euroopan unionista Eurooppa-neuvoston 
Amsterdamin kesäkuun 1997 kokouksen tuloksena. 
Komissio on jo tavannut Euroopan työmarkkinaosapuolia keskustellakseen Euroopan 
luottamussopimuksesta työllisyyden parantamiseksi. Tämän suorana seurauksena sekä 
alakohtaisessa että eri alojen yhteisessä vuoropuhelussa keskitytään yhä enemmän 
työllisyyteen ja siihen suoraan liittyviin sosiaalisiin aiheisiin. Koska pk-yritykset ovat 
avainasemassa uusien työpaikkojen luonnissa, niiden odotetaan osallistuvan merkittävissä 
määrin tähän vuoropuheluun. 
Sosiaalisen vuoropuhelun vahvistamiseksi komissio antoi 18. syyskuuta 1996 tiedonannon 
sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla67. Tiedonannossa 
työmarkkinaosapuolia pyydettiin kertomaan näkemyksistään vuoropuhelun tulevasta 
muodosta ja puitteista. Haagissa järjestettiin 28.-29. huhtikuuta 1197 foorumi, johon eri 
työmarkkinaosapuolet kokoontuivat keskustelemaan lausuntokierroksen tuloksista. 
Tiedonantoon lausuntonsa antaneet pk-yritysten edunvalvontajärjestöt kutsuttiin 
osallistumaan foorumiin. Esiintuotujen mielipiteiden ja nykyisten rakenteiden tehokkuuden ja 
vaikutuksen arvioinnin perusteella annetaan vuoden 1997 loppuun mennessä toinen 
tiedonanto, jossa määritetään periaatteet työmarkkinaosapuolten tulevalle vuoropuhelulle. 
Kuten tiedonannossa ehdotettiin, komissio on käynnistänyt selvityksen nykyisten 
vuoropuheluun osallistujien edustavuudesta. 
4.3 Ammattijärjestöjen kuuleminen 
4.3.1 Kuulemistapaamiset Euroopan pk-yritysten edunvalvontajärjestöjen kanssa 
Koska Euroopan pk-yritysten edunvalvontajärjestöjen edustajien kuulemista pidetään 
tärkeänä, komission yrityspolitiikan yksiköt toimivat kuulemisen koordinoijina 
varmistaakseen, että järjestöjä kuullaan asianmukaisesti kaikissa pk-yrityksiä koskevissa 
67 KOM(96) 448 lopull., 18.9.1996. 
28 
asioissa, joita muut komission yksiköt valmistelevat. Tätä varten järjestetään säännöllisiä 
kuulemistapaamisia, joissa komission muiden yksiköiden edustajat esittelevät poliittisia 
tavoitteitaan, esimerkiksi alustavia huomioita julkaistavasta vihreästä kirjasta tai direktiivi- tai 
asetusehdotukseen liittyviä ajatuksia ja tavoitteita ennen lopullista päätöstä. Vuonna 1996 
järjestetyissä kuulemistapaamisissa käsiteltiin mm. seuraavia aiheita: ympäristövastuu, 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, vihreä kirja hyödyllisyysmallien suojelemisesta, 
teollisuuden liuottimien käyttö (komissio ehdotus direktiiviksi), työaikadirektiivin 
ulkopuoliset toimialat ja ehdotus direktiiviksi liikenteestä poistettujen autojen käsittelystä. 
Kuulemistapaamisten lisäksi Euroopan pk-yritysten edunvalvontajärj estoille tiedotettiin 
muista niitä koskevista aiheista, mukaan lukien kaupallisten toimien maksumääräajoista, 
yrityksen siirrosta, pankkialan pyöreän pöydän toiminnasta ja komission ehdotuksesta 
suositukseksi aloittavien yritysten toimintaolosuhteiden parantamisesta ja 
yksinkertaistamisesta. 
4.3.2 Sosiaalitalouden tahojen kuuleminen 
Osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä ja säätiöitä käsittelevän neuvoa-antavan 
komitean kanssa on käyty erityiskeskusteluja. Komitea syntyi alunperin yhteisön omasta 
aloitteesta, ja on 11. joulukuuta 1995 pidetyn täysistunnon jälkeen ollut pysyväluonteinen. 
Komitea ei korvaa eri alojen edunvalvontajärjestelmiä eikä Euroopan unionin toimielinten 
virallisia kuulemisjärjestelmiä. Tämä aiheittaisista työryhmistä muodostuvan komitean 
päätehtävänä on joko komission pyynnöstä tai komitean omasta aloitteesta tiedottaa 
komissiolle osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, yhdistysten ja säätiöiden kannoista 
Euroopan unionin rakentamisesta ja sen vaikutuksista kyseiseen alaan. Komitea on ottanut 
kantaa komission tiedonantoon työtekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan68, 
perussopimusten muuttamisesta ja yleishyödyllisyyden käsitteen soveltamisesta kyseiseen 
alaan. Lisäksi komitea antoi julkilausuman osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, yhdistysten 
ja säätiöiden hyväksi laaditun työohjelman oikeudellisesta perustasta. Komitea on lisäksi 
antanut lausunnon koulutusta ja ammatillista koulutusta käsittelevästä valkoisesta kirjasta ja 
euron käyttöönotosta. 
4.3.3 Kaupan ja jakelualan järjestöjen kuuleminen 
Käynnistääkseen laajan keskustelun Euroopan sisäisestä kaupasta komissio julkaisi 20. 
marraskuuta 1996 Vihreän kirjan kaupasta ja jakelualasta69. Sisäkaupan pääjohtajat ovat 
käsitelleet kyseistä tekstiä ja käynnistäneet keskustelun kansallisella tasolla komission 
avustuksella j ärj estämissään seminaareissa. 
Kauppa- ja jakelukomitea (CCD)70 on kokoontunut useita kertoja keskustelemaan suoraan 
kaupan alaa koskettavista aiheista ja laatimaan niistä kannanottoja. Vuoden 1996 lopulta 
lähtien keskustelussa ovat olleet erityisesti esillä euro ja yhteisen valuutan käyttöönotto, 
vertikaaliset esteet, elektroninen kaupankäynti ja Vihreä kirja kaupasta ja jakelualasta. 
Vuonna 1997 toteutetun komitean uudistamisen ja toimintarakenteen tehostamisen jälkeen 
uusi kauppa- ja jakelukomitea pystyy nopeasti antamaan komitealla lausuntoja kaupan alan 
näkökulmasta. 
4.4 Paikalliset kehittämis- ia työllistämishankkeet 
Essenin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 1994 hahmoteltu ja sitä seuraavissa Euroopan 
neuvoston kokouksissa tarkennettu Euroopan työllisyysstrategia on johtanut paikallisten 
68 KOM(95) 547 lopull., 14.11.1995. 
69 KOM(96) 530,20.11.96. 
70 Komission 20 päivänä toukokuuta 1981 tekemä päätös 81/428/ETY, EYVL L165,23.6.1981, s.24. 
29 
kehittämis- ja työllistämishankkeiden ongelmien ottamiseen yhdeksi yhteisön toiminnan 
tärkeimmistä kohteista. 
Komissio antoi kesäkuussa 1995 paikallisia kehittämis- ja työllistämishankkeita koskevan 
tiedonannon71, jossa tuotiin esille paikallistasolla olevat työllistämismahdollisuudet ja niiden 
kehittymistä vaikeuttavat rakenteelliset esteet, jotka olisi poistettava. 
Paikalliset kehittämis- ja työllistämishankkeet ovat kiinnostavia kolmelta kannalta. Niiden 
avulla voidaan luoda uusia työpaikkoja, jotka vastaavat useisiin tarpeisiin. Ne antavat uusille 
yrittäjille mahdollisuuden investoida hankkeisiin, jotka työpaikkojen luomisen lisäksi 
vahvistavat paikallista yhteenkuuluvuutta. Lisäksi paikalliset kehittämis- ja 
työllistämishankkeet vaikuttavat maaseutu- tai kaupunkiyhteisön heikentyneiden siteiden 
uusiutumiseen. 
Tästä huolimatta paikallishankkeissa törmätään usein vieläkin taloudellisiin, oikeudellisiin, 
teknisiin ja institutionaalisiin ongelmiin. 
Paikallisista kehittämis- ja työllistämishankkeista on tullut yksi yhteisön toiminnan 
pääkohteista. Aiheesta on tehty lukuisia poliittisen tason ja yhteisön rakennerahastoihin 
liittyviä aloitteita72. 
Komission puheenjohtajan Jacques Santerin aloitteesta laaditun Euroopan 
luottamussopimuksen73 jälkeen Firenzen Eurooppa-neuvosto (kesäkuu 1996) antoi 
myönteisen vastauksen komission ehdotukseen tehdä koeluonteisesti kuutisenkymmentä 
alueellista työllisyyssopimusta. Sopimusten rahoitus hoidetaan yhteisön rakennerahastoista 
käyttämällä erityisesti talousarvioon sisältyvää liikkumavaraa. 
Alueellisille työllisyyssopimuksille on luoteenomaista ylhäältä alas suuntautuva 
lähestymistapa, innovaation korostaminen ja paikallisten yhteistyökumppanuuksien luominen. 
Tämän vuoksi ne ovat komission Valkoisen kirjankasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä 
seurauksena edistetyn paikallistason kehityksen politiikan mukaisia.. 
4.5 Työhygienia, -terveys ja -suojelu 
Vuonna 1995 julkaistiin pk-yrityksille tarkoitettu itsearviointiopas 20 000 kappaleen 
painoksena. Opasta jaettiin yhteisön jakeluverkoston, erityisesti Euro Info Centres (EIC) ja 
erityisen työterveyttä ja työturvallisuutta koskevien verkkojen kautta. Oppaan avulla voidaan 
yksilöidä ja arvioida poikkeamat ja työturvallisuusriskit yrityksen toiminnassa. Opas on yksi 
pääkeinoista parantaa työterveyttä ja -turvallisuutta pk-yrityksissä sekä yritysten 
suorituskykyä ja tuotteiden laatua. Itsearviointi on normaali toimenpide suurissa yrityksissä, 
mutta pk-yrityksissä sitä toteutetaan harvemmin, koska siitä aiheutuvat kustannukset ovat 
niille suhteessa suuremmat. Tämän oppaan muodossa Euroopan komissio tarjoaa pk-yritysten 
johdolle arviointityökalun, jota ne voivat käyttää apuna työterveyttä ja -turvallisuutta 
koskevassa päätöksenteossaan. Tavoitteena on auttaa yrittäjiä analysoimaan yrityksensä 
työterveyteen ja -turvallisuuteen liittyviä ongelmia ja puuttumaan niihin itse. Komissio 
lähettää päivittäin tilauksesta julkaisuja lähinnä pk-yrityksille tai niitä edustaville järjestöille. 
Suosituimpia julkaisuja oppaan lisäksi ovat "Santé et sécurité au travail" -sarjan "Mémento 
pour l'évaluation des risques" ja "Guide à l'usage des PME". 
Komission yksiköt järjestivät yhteistyössä Ranskan kansallisen tutkimus- ja 
turvallisuuslaitoksen, Ranskan sosiaaliministeriön ja muiden jäsenvaltioiden kanssa vuonna 
71 KOM(95) 273 lopull., 13.6.1995. 
72 KOM(96) 109,20.3.1996 Yhteisön rakenteeliset toimet ja työllisyys. 
73 CSE(96)1 lopull., 5.6.1996. 
30 
1995 toisen eurooppalaisen työterveys- ja -turvallisuusaiheisen elokuvafestivaalin, jonka 
tavoitteena oli lisätä aihetta koskevan audiovisuaalisen materiaalin käyttöä ja parantaa 
materiaalin laatua. Tapahtumaan osallistui useita pk-yritysten edustajia, jotka totesivat monien 
esiteltyjen tuotteiden soveltuvan nimenomaan pk-yrityksille. Tämän lisäksi komission yksiköt 
järjestivät yhdessä kansainvälisen sosiaaliturvajärjestön kanssa vuonna 1996 kilpailun, jossa 
myönnettiin palkintoja ennaltaehkäisykoulutuksessa käytettävistä tuotteista. Kilpailussa 
otettiin merkittävissä määrin huomioon pk-ala kilpailuun osallistujina ja siinä, että palkittuja 
tuotteita levitettiin pk-yritysten käyttöön. 
Lokakuussa 1996 järjestetty Ensimmäinen Euroopan työterveyden ja työturvallisuuden 
viikko oli merkittävä liikkeellepanija, jonka seurauksena järjestettiin monia tapahtumia ja 
käynnistettiin perustoimia. Useat toteutetuista hankkeista koskivat pk-yritysten hyväksi 
tehtäviä käytännön toimia. Komission tukemasta 36 hankkeesta lähes puolessa kohderyhmänä 
olivat pk-yritykset. Esimerkkinä tällaisista voidaan mainita metallialan pk-yrityksiin tehdyt 
vierailut Belgiassa. Pk-yrityksille suunnatut tiedotustilaisuudet ovat osoittautuneet erittäin 
suosituiksi. Irlannissa toteutettu "hyvän naapuruuden" kokeiluhankkeeseen osallistui yli 50 
suuryritystä ja työmarkkinaosapuolta, ja hankkeesta hyötyivät myös vähemmän aktiiviset pk-
yritykset. Yleensä toimenpiteet ovat saaneet voimakasta vastakaikua myös lehdistössä. 
Ensimmäisen Euroopan työterveyden ja työturvallisuuden viikon onnistuttua näin hyvin 
toinen vastaava viikko järjestetään vuonna 1997, jolloin aiheena on riskien 
arviointimenetelmän edistäminen. Tapahtumassa tullaan erityisesti kiinnittämään 
huomiota pk-yrityksiin. 
Vuosina 1995 ja 1996 tuettiin useita pk-yrityksiin liittyviä hankkeita. Yksi tällainen hanke oli 
vuonna 1995 kokeiluhankkeena aloitettu "Safety check" -hanke, jonka tavoitteena on kehittää 
käytännön työkalu mikroyritysten riskien arviointiin. Kokeiluhanke toteutettiin onnistuneesti 
ensin Saksassa, minkä jälkeen sitä on kokeiltu menestyksekkäästi myös Ranskassa, Belgiassa 
ja Luxemburgissa. Tällä hetkellä muiden jäsenvaltioiden työturvallisuuslaitokset soveltavat 
menetelmää muuhun käsiteollisuuteen. Tuloksista vaihdetaan jatkossa tietoja toistuvasti. 
Alakohtaisella tasolla on tuettu muun muassa hanketta, jonka tuloksena oli pk-yritysten 
kemiallisten vaarojen arvioinnin ja hallinnan opas. Toisessa, vuonna 1996 käynnistetyssä 
hankkeessa valmistellaan opasta jätteitä käsitteleville työntekijöille. Oppaassa käsitellään pk-
yrityksissä tällä alalla esiintyviä ongelmia, jotka johtuvat usein erikoiskoneiden ja 
tietämyksen puutteesta. 
Vuonna 1996 käynnistettiin monia Safe-ohjelmaan (Euroopan työ turvallisuustoimet) 
kuuluvia osaohjelmia. Ohjelman yleisenä tavoitteena on parantaa työturvallisuutta, -hygieniaa 
ja -terveyttä ja ehkäistä tai vähentää työhön liittyviä vaaroja erityisesti pk-yrityksissä. Vuonna 
1997 toteutetaan kahdentyyppisiä toimia: perushankkeita ja tiedotustapahtumia. 
Perushankkeista julkaistaan ehdotuspyyntö Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Tiedotustoimintaa toteutetaan tiiviissä yhteistyössä Euro Info Centres (EIC) kanssa. 
Tiedotustoiminnan lisäksi on käynnistetty hankkeita, joissa kerätään tietoja pk-yrityksistä ja 
työterveydestä ja -turvallisuudesta. Yhden tällaisen hankkeen tavoitteena on liittää Euroopan 
pk-yritysten seurantakeskuksen viidenteen kertomukseen työolosuhteita ja työn laatua 
käsittelevä kappale. Tähän vuonna 1998 julkaistavaan kertomukseen sisältyy paljon pk-
yrityksiä koskevia tietoja. 
Euroopan työturvallisuus-ja työterveysvirasto perustettiin Bilbaoon virallisesti vuonna 1996, 
ja vuonna 1997 viraston tiedotusverkosto saadaan käyttöönottokuntoon. 
31 
5. YMPÄRISTÖLAINSÄÄDÄNTÖ 
5.1 Viides ympäristöalan toimintaohjelma 
Komissio antoi vuonna 1996 välikertomuksen74 viidennen ympäristöalan toimintaohjelman 
toteuttamisesta75 kaudella 1992-1995. Vaikka komissio korostaa kertomuksessa, että muissa 
politiikoissa otetaan yhä paremmin huomioon ympäristöasiat, se samalla toteaa, että 
edistymisnopeus vaihtelee. 
Komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi 
toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistuksesta76. Ehdotuksessa tuodaan 
esille viisi ensisijaista alaa, joilla toimia on lisättävä. Erityisesti on korostettava teollisuuden 
pk-yritysten ympäristötietoisuuden lisäämiseen pyrkivien ohjelmien kehittämistä. Pk-
yrityksiä, jotka haluavat käyttää puhdasta teknologiaa, on autettava ratkaisemaan siihen 
liittyvät tekniset ja rahoitukselliset ongelmat. Yhteisestä kannasta päästiin poliittiseen 
yksimielisyyteen 9. joulukuuta 1996 pidetyssä neuvoston kokouksessa. 
5.2 Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä 
Teollisuustoiminnan ympäristövaikutusten jatkuvaksi parantamiseksi neuvosto antoi 29 
päivänä kesäkuuta 1993 asetuksen teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta 
yhteisön ympäristöasioiden hallinta-ja auditointijäijestelmään (Emäs)77. Järjestelmä edellyttää 
yritysten laativan ja toteuttavan ympäristöasioita koskevaa politiikkaansa, ohjelmiaan ja 
hallintajärjestelmiään tuotantoyksikkötasolla. Tämän lisäksi on käytössä riippumattomien 
arvioijien tekemät järjestelmälliset ja säännölliset yksiköiden ympäristötoiminnan arvioinnit. 
Kukin osallistuva yritys julkaisee vuosittain ympäristökertomuksen. Emas-järjestelmään 
osallistuminen voi olla merkittävä kilpailuetu. Lisäksi se voi olla edellytys alihankintatöiden 
saamiselle. Emas-rekisteröinti on kuitenkin suuri haaste pk-yrityksille, joilla ei usein ole 
tarvittavaa hallinto- ja rahoituskapasiteettia. Komissio onkin tämän vuoksi kehittänyt keinoja 
pk-yritysten osallistumisen lisäämiseksi (ks. kappale II). 
5.3 Haihtuvat orgaaniset yhdisteet 
Ympäristötoimien vaikutukset pk-yrityksiin arvioitiin ja otettiin huomioon laadittaessa 
ehdotusta neuvoston direktiiviksi orgaanisten liuottimien käytöstä aiheutuvien haihtuvien 
orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta tietyissä teollisissa toimissa 78. Komissio 
toteutti laajan selvityksen asetuksen vaikutuksista yritysten toimintaan. Ehdotuksessa 
annetaan mahdollisuus saavuttaa ympäristöä koskevat tavoitteet käyttämällä poistotekniikkaa 
tai korvaamalla suuria liuotinmääriä sisältävät tuotteet tuotteilla, jotka sisältävät vain vähän 
liuottimia tai jotka eivät sisällä niitä ollenkaan. Tämä lievennys otettiin mukaan ehdotukseen 
erityisesti pk-yritysten vuoksi, joita direktiivin soveltamisalaan sisältyy paljon. 
74 KOM(95) 624,10.1.1996. 
75 Viides ympäristöalan toimintaohjelma, KOM(92) 23,18.3.1992. 
76 KOM(95) 647,24.1.1995. 
77 Asetus 1836/93 (ETY), EYVL L168,10.7.1993, s.l. 
78 KOM(96) 538 lopull., 6.11.1996. 
32 
OSA II. Pk-YRITYSTEN TUKEMISEKSI TARKOITETUT OHJELMAT JA 
TOIMENPITEET 
1. JÄSENVALTIOIDEN YHTEISET, PK-YRITYKSILLE TARKOITETUT TUKITOIMET 
Yhtenäisellä toiminnalla varmistetaan se, että jäsenvaltiot neuvottelevat sekä keskenään että 
komission kanssa yritysten ympäristön parantamista koskevien parhaiden käytäntöjen 
vaihdosta (katso yhtenäinen toiminta nro 1, luku I, kohta 1.1.) ja pk-yritysten tukemiseksi 
tarkoitetuista politiikoista ja toimenpiteistä. Tällä tavoin on tarkoitus vähitellen saada 
kansalliset ja yhteisön järjestelmät yhtenäisemmiksi. 
Yhtenäisen toiminnan puitteet on määritelty yhtenäisessä ohjelmassa79 Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen 130 artiklan konkreettisena tuloksena. Ohjelmassa ehdotetaan 
järjestettäväksi joukko ydinkysymyksiä käsitteleviä foorumeja, joissa olisi mukana politiikan 
johtohenkilöitä, kansallisia ja alueellisia virkamiehiä ja liiketoiminnan harjoittajia, ja joihin 
liittyisi useita seurantatoimenpiteitä. Useita foorumeita on jo pidetty, ja niissä on keskitytty 
yrityksen elinkaaren eri vaiheissa esille nouseviin kysymyksiin. 
Osana yhtenäistä toimintaa nro 2, yritysten tukitoimenpiteet, Madridin foorumissa 
keskusteltiin 16. ja 17. marraskuuta 1995 toimenpiteistä, joita on kaavailtu pk-yritysten 
auttamiseksi niiden toiminnan perustamis- ja alkuvaiheessa. Foorumissa tarkasteltiin 
rahoitustukea ja verotusta, avustus-, koulutus- ja neuvontatoimenpiteitä sekä tukirakenteita. 
Osallistujien apuna keskusteluissa oli julkaisu "The European Directory of Measures in 
Favour of Business Start-ups and Assistance for New Enterprises"80, jossa esitellään kunkin 
jäsenvaltion mielenkiintoisia kokemuksia ja hyviä käytäntöjä. 
Ohjausryhmän seurantatyössä on pyritty kehittämään sopiva menetelmä parhaan käytännön 
löytämiseksi ja levittämiseksi. Apuna tässä työssä tulevat olemaan tukitoimet sisältävä 
tietokanta ja useat internet-työkalut, jotka edistävät tiedonvaihtoa yritysten 
tukiorganisaatioiden ja yrittäjien välillä. Kummastakin aiheesta järjestetiin tarjouskilpailu81 
vuonna 1997. Lisäksi jäsenvaltioiden kanssa käytyjen keskustelujen odotetaan johtavan 
siihen, että ne järjestävät Madridissa tunnistettuja erilaisia tukitoimia koskevan 
seminaarisarjan, jotta yhdenmukaistetussa toiminnassa päästään työstämään yksityiskohtia. 
Osana yhtenäistä toimintaa nro 3 Dublinissa pidettiin marraskuussa 1996 pk-yrityksille 
tarkoitettujen palvelujen kysynnän piristämistä koskeva foorumi nimeltään "accroître la 
visibilité et l'efficacité des services de soutien aux PME". Yli kaksi sataa erilaista toimijaa 
- yrityksiä, viranomaisia (kansallisia, alueellisia ja paikallisia) ja tukiorganisaatioita -
keskusteli pk-yrityksille annettavien tukipalvelujen markkinoiden nykytilanteesta, ongelmista 
ja havaituista puutteista sellaisten toimien löytämiseksi, joilla voitaisiin parantaa kyseisten 
markkinoiden mahdollisia toimintahäiriöitä. Kolmesta työryhmästä yksi käsitteli julkisten 
toimenpiteiden ja ohjelmien viimeaikaista kehitystä alueellisesti ja kansallisesti, toinen 
tukiorganisaatioiden tarjoamien toimenpiteiden ja ohjelmien viimeaikaista kehitystä ja kolmas 
tukipalvelujen markkinoinnista saatuja kokemuksia. Työryhmät pohtivat kolmea 
peruskysymystä: mitkä ovat pk-yritysten vaatimukset, mikä on tukiorganisaatioiden ja valtion 
tehtävä sekä millä tavoin voidaan arvioida, vastaavatko palvelut pk-yritysten tarpeita ja 
ovatko ne tehokkaita j a laadukkaita? 
Johtopäätökset: pk-yritysten avustamisessa tarvittava neuvontapiste ("first-stop-shop") 
olennaisten tietojen saamiseksi, tarve hajauttaa tietoa siten, että tavoitetaan paikalliset pk-
79 KOM(94) 207, 3.6.1994. 
80 Tämä asiakirja on saatavissa Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimiston julkaisuna. 
81 Eyvl S 189, 30.9.1997, s. 33 
33 
yritykset, tarve kasvattaa tukiorganisaatioiden roolia ja tietojärjestelmien käyttö. Painotettiin 
myös hallinnon yksinkertaistamista ja yhteensovittamisen olennaista tarvetta sekä paikallisten, 
alueellisten ja kansallisten viranomaisten että hallintojen ja pk-yritysten tukiorganisaatioiden 
välillä. Komissio jatkaa työtään erilaisten erikoistyöryhmien organisoinnissa. 
Forum on the Transmission of Enterprises pidettiin Lillessä helmikuussa 1997. Foorumissa 
tarkasteltiin sekä yksinkertaistamis- että tukitoimenpiteitä yritysten omistuksen 
siirtymisvaiheessa (us. piste 1.1.5). 
2. ESIKUVA-ANALYYSI (BENCHMARKING) 
Sisämarkkinat, suunniteltu talous- ja rahaliitto sekä globaalistuminen haastavat Euroopan 
teollisuuden jatkuvasti parantamaan kilpailukykyään. Vastatakseen tähän haasteeseen 
Euroopan on järjestelmällisesti ja päättäväisesti tartuttava kaikkiin seikkoihin, jotka rajoittavat 
sen kasvumahdollisuuksia. Vastauksena teollisuuden ja neuvoston vaatimuksiin komissio 
ehdottaa huhtikuussa 1997 antamassaan tiedonannossa82 esikuva-analyysin käyttämistä 
taloudessa ja yhteiskunnassa taloudelliselle menestykselle keskeisten alojen ja tekijöiden 
suoritusten vertailemiseksi. 
Esikuva-analyysiä edistetään eri tasoilla: yrityksen, toimialan sekä talouden ja yhteiskunnan 
toimintaedellytysten tasolla. 
Yritystason esikuva-analyysi on lähinnä yritysten omalla vastuulla. Viranomaiset voivat 
kuitenkin tukea sen käytön yleistymistä erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, joilla 
ei ole voimavaroja eikä tarvittavaa kokemusta tehdä analyysi omin voimin. Komissio on 
ehdottanut, että kaikkien osapuolten kanssa tutkittaisiin mahdollisuuksia perustaa 
Euroopan laajuinen esikuva-analyysiverkosto. Tällainen verkko varmistaisi sen, että pk-
yrityksille olisi tarjolla yhtenäisiä, luotettavia ja toisiaan vastaavia palveluja kaikissa 
jäsenvaltioissa. Komissio tukee seuraavia aloitteita: 
• Forbairtin koehanke Irlannissa, joka tavoitteena on tunnistaa kertyneet kokemukset ja 
Euroopassa jo kehitetyt palvelut ja menetelmät sekä laatia toimintasuunnitelma Euroopan 
laajuisen esikuva-analyysiverkoston luomiseksi yritystasolla; 
• Euroopan kauppa- ja teollisuuskamarien liiton hanke, jonka tavoitteena on Euroopan 
kauppa- ja teollisuuskamariverkoston avulla edistää laatua koskevien tiedotusohjelmien 
järjestämistä pk-yrityksissä, kannustaa pk-yrityksiä ottamaan esikuva-analyysi käyttöön 
koehankkeiden avulla ja luoda suotuisat olosuhteet pk-yrityksille Euroopan laajuisen 
esikuva-analyysiverkoston hyödyntämiseksi. 
Toimialatason esikuva-analyysissä kiinnitetään erityistä huomiota tiettyjen puite-edellytysten 
arviointiin, joita tarvitaan tietyn alan kilpailukyvyn ylläpitämisessä. Komissio ja teollisuus 
ovat tehneet useita toimialakohtaista esikuva-analyysiä koskevia aloitteita: 
Kuluttaja-elektroniikka: Vuonna 1996 päätökseen saatu viisivuotinen EU:n ja Japanin välinen 
elektroniikan toimittajille tarkoitettu ohjelma, jota sponsoroivat komissio ja Japanin 
kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaava ministeriö (Ministry for International 
Trade and Industry, MITI). Ohjelman tarkoituksena oli parantaa eurooppalaisten toimittajien 
laatua tekemällä esikuva-analyysi Japanin parhaista käytännöistä. 
Autoala: Komissio on ryhtynyt hankkeeseen, joka käsittää esikuva-analyysin tekemisen 
autoteollisuuden Euroopassa sijaitsevien tehtaiden kilpailukyvystä. 
82 KOM(97) 153, 16.4.1997. 
34 
Kemikaalit: Läheisessä yhteistyössä teollisuuden ja työntekijöiden edustajien kanssa 
toteutettu hanke viedään läpi kolmessa vaiheessa: suunnittelu, analyysi ja toteuttaminen. 
Hanke on analyysivaiheessa. 
Biotekniikka, lääkkeet ja maatabuselintarvikkeet: selvityksessä kiinnitetään erityistä 
huomiota aloihin, joilla voidaan tehdä esikuva-analyysi ja joilla on helppo toimia kuten 
lainsäädännölliset puitteet. Selvityksessä perehdytään myös yrityskulttuurin merkitykseen, 
riskipääomaan, menestyvän innovaation optimikokoon sekä tutkijoiden liikkuvuuteen ja 
tuottavuuteen vaikuttaviin tekijöihin. 
Koneenrakennus: Tällä alalla valmistellaan toimiluetteloa, joka toimisi perustana muutamiin 
avainnäkökohtiin keskittyvälle alakohtaiselle esikuva-analyysille. 
Rakentaminen: Tapaustutkimukseen perustuvaa lähestymistapaa käytetään parhaiden 
käytäntöjen ja esikuvien määrittelemisessä tälle alalle. 
Toimintaedellytysten, erityisesti tuotannontekijäkustannusten, perusrakenteiden, taitojen, 
innovaation ja ympäristön, esikuva-analyysi on keino arvioida kilpailukykyyn vaikuttavien 
julkisten toimenpiteiden tehokkuutta ja tunnistaa niiden parantamiskeinot. Jäsenvaltiot 
toteuttavat yhdessä komission kanssa neljä koehanketta työskentelymenetelmällä, joka takaa 
avoimuuden, vuoropuhelun ja asiantuntemuksen. Koehankkeiden aiheita ovat uusi 
teknologinen ja organisatorinen malli (esikuva-analyysi käsittää lähinnä uusien tieto- ja 
tiedonvälitystekniikoiden levittämisen ja käytön yrityksissä), innovaatioiden rahoitus (tämä 
hanke pohjautuu Innovaatio-ohjelmasta saatuun kokemukseen), logistiikka ja taidot. 
Ensimmäisessä koehankkeessa keskitytään ammatilliseen koulutukseen pk-yrityksissä. Toinen 
hanke perustuu kokemuksiin, joita komissio on saavut Innovaatio-ohjelman kautta. 
Komissio ehdottaa tiedonannossaan esikuva-analyysia käytettäväksi myös muihin alueisiin 
kuten säännösten aiheuttama taakka pk-yrityksille, teollisoikeuksien suojeleminen ja 
innovointi. Esimerkiksi yhtenäisessä ohjelmassa pk-yritysten ja käsityöläisammattien 
harjoittajien hyväksi ehdotetaan esikuva-analyysin käyttöä suhteessa lainsäädännölliseen ja 
hallinnolliseen ympäristöön, jossa yrityksen toimivat, ja liiketoiminnan tukitoimien esikuva-
analyysi on yhtenäisen toiminnan nro 2 seurantaan kuuluva työ. Tuloksista ilmoitetaan 
kaikille jäsenvaltioille, yhteisön toimielimille ja muille asiasta kiinnostuneille osapuolille. 
Innovaatio-toimintasuunnitelmassa ennustetaan, että esikuva-analyysijärjestelmä tulee 
kuulumaan eurooppalaisten pääomasijoitusyritysten kehitykseen. 
3. RAHOITUKSEN JA LUOTTOJEN SAANTI 
3.1 Rahoituksen saamista helpottavat toimenpiteet 
3.1.1 Pankkien ia pk-vritvsten yhteistyökumppanuus: pankkien ja pk-vritvsten pyöreän 
pöydän toiminta 
Pyöreän pöydän toiminta, jonka komissaari Christos Papoutsis aloitti syyskuussa 1995, jatkui 
vuonna 1996. Toiminnan tärkein tavoite oli tunnistaa parhaat käytännöt pankkien ja pk-
yritysten suhteiden parantamisessa kokoamalla pankkialan ja eurooppalaisten pk-yritysten 
asiantuntijat yhteisiin keskustelutilaisuuksiin. Niihin otti osaa 22 jäsentä: 7 edustajaa 
eurooppalaisista pk-yritysten järjestöistä ja 15 pankkien edustajaa sekä osuus-, säästö- että 
liikepankeista (yksi kustakin EU:n jäsenvaltiosta). Euroopan komission tehtävänä oli 
ensisijaisesti helpottaa asioiden kulkua tarjoamalla sihteeristö aloitteen käyttöön, toimimalla 
alkuunpanijana ja auttamalla osanottajia pääsemään mielipide-erojen yli. 
Pyöreän pöydän jäsenten lopullinen kertomus, joka julkaistiin 27. helmikuuta 1997, sisältää 
suuren joukon parhaita käytäntöjä ja suosituksia. Sen lisäksi, että kertomuksessa kuvataan 
mitä pankit ovat tehneet pk-yrityksille tarjoamiensa palvelujen ja tuotteiden parantamiseksi ja 
35 
kehittämiseksi, siinä tarkastellaan tiedonkulkua parantavia toimia, yrittäjyyden tukemiseen 
tähtääviä aloitteita sekä tapoja, joilla pankit ovat muotoilleet uudelleen organisaatioitaan, jotta 
ne vastaisivat paremmin ja nopeammin pk-yritysasiakkaiden tarpeisiin. Suositukset on 
osoitettu erilaisille kohderyhmille: pankeille ja muille rahoituslaitoksille, pk-yrityksille, niiden 
järjestöille ja muille yrityksille, alueellisille ja kansallisille viranomaisille sekä 
eurooppalaisille toimielimille. Loppukertomuksen tiivistelmä, parhaat käytännöt ja 
suositukset ovat saatavissa kaikilla 11 :llä yhteisön kielellä. 
Komission Innovaatio-ohjelman yhteydessä I-TEC INFO -hanke (Intensive Transeuropean 
Exchange and Communication on Innovation Financing) jatkaa EU:n pankkien luomien, 
innovatiivisten hankkeiden rahoittamista helpottamien tukimekanismien tutkimista. Komissio 
järjestää seuraavaksi joukon työpajoja, joissa vaihdetaan politiikkoja koskevia näkemyksiä ja 
joissa on mukana merkittäviä alan politiikan tekijöitä ja toimijoita. Ensimmäisessä Euroopan 
innovaatioita koskevassa toimintasuunnitelmassa korostettiin tarvetta vahvistaa innovaation ja 
teknologian sekä ja rahoituksen välisiä liittymäkohtia erityisesti tällä alalla. 
3.1.2 Euroopan pääomamarkkinat 
Komission eri yksiköt ovat yrityspolitiikasta vastaavien yksiköiden johdolla toteuttaneet 
toimia, joilla parannetaan pk-yritysten pääsyä pääomamarkkinoille ja edistetään uusien 
markkinoiden luomista pk-yrityksille. Komissio esimerkiksi rahoitti Euroopan 
arvopaperikauppiaiden yhdistyksen perustamista, joka johti sittemmin Euroopan 
arvopaperikauppiaiden yhdistyksen tietokonepohjaisten markkinoiden (EASDAQ) 
syntymiseen. Komissio antoi vuonna 1995 tiedonannon nimeltä "Kertomus Euroopan 
pääomamarkkinoiden luomisen kannattavuudesta pienille yrittäjäjohtoisille 
kasvuyhtiöille"83, josta parlamentti antoi päätöslauselman 4. heinäkuuta 199684. Komissio 
antoi täydentävän tiedonannon nimeltä "Eurooppalaiset pienille ja keskisuurille yrityksille 
suunnatut pääomamarkkinat: näkymät ja mahdolliset kehityksen esteet"85, johon liittyi 
läheistä yhteistyötä komission asianomaisten, yrityspolitiikasta, televiestinnästä, rahoituksesta 
ja sisämarkkinoista vastaavien yksikköjen välillä. 
Ensimmäisessä Euroopan innovaatioita koskevassa toimintasuunnitelmassa komissio painotti 
suotuisten olosuhteiden luomista uusien osakemarkkinoiden toiminnalle innovatiivisia, 
nopeasti kasvavia pk-yrityksiä varten ja vetosi jäsenvaltioihin toimien tutkimiseksi tällä alalla. 
Pk-yritysten, erityisesti nopeasti kasvavien, tarpeisiin on perustettu useita pörssejä sitten 
vuoden 1995. Markkinat, joilla nämä uudet pörssit toimivat, ovat "säänneltyjä" 
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10. toukokuuta 1993 annetun direktiivin 
93/22/ETY (Investment Services Directive, ISD) mukaisesti, ja jos pörssit haluavat (esim. 
EASDAQ), ne voivat toimia kansainvälisesti. Ilman direktiiviä rajat ylittävät toiminnot 
olisivat olleet paljon vaikeampia tai jopa mahdottomia. Lontoossa 19. kesäkuuta 1995 
toimintansa aloittaneiden vaihtoehtoisten sijoitusmarkkinoiden (Alternative Investment 
Market, AIM) listalla oli 270 yritystä maaliskuun lopulla 1997. Pariisin pörssin Nouveau 
Marché aloitti toimintansa 20. maaliskuuta 1996, ja toukokuun 1997 lopussa pörssilistalla oli 
26 yritystä. Frankfurtin, Amsterdamin ja Brysselin pörssit perustettiin vuonna 1997. Nämä 
neljä pörssiä muodostavat Euro-NM -verkoston (perustettu eurooppalaisena taloudellisena 
etuyhtymänä, ETEY), jonka osallistumissäännöt samoin kuin noteerausmenettelyt ja 
tiedonvälitysmenetelmät on yhdenmukaistettu, ja tarkoituksena on se, että arvopaperikauppaa 
voida käydä verkon yksiltä markkinoilta toisille vuoden 1998 loppuun mennessä. Euroopan 
83 KOM(95) 498 lopull., 25.10.1995. 
84 A4-0168/96, EYVL C 211, 22.7.1996, s.40. 
85 KOM(97) 187 lopull., 5.5.1997. 
36 
laajuiset markkinat EASDAQ toteutettiin Brysselissä 30. syyskuuta 1996. Komissio seuraa 
tarkoin näiden markkinoiden kehittymistä ja on valmis auttamaan hankkeen edistäjiä 
antamalla tietoa EU-direktiivien tarjoamista mahdollisuuksista. 
3.1.3 Keskinäiset takuujärjestelmät 
Euroopan yritystakausjärjestö (European Mutual Guarantee Association, EMG A) jatkoi 
toimintaansa vuonna 1996 komission tuella. Tukea annettiin keskinäisen takausjärjestelmän 
luomiseksi Portugaliin ja Kreikkaan. Budapestissä pidettiin seminaari, jonka tarkoituksena oli 
antaa Itä-Euroopan maille tietoa keskinäisen takauksen tarjoamista mahdollisuuksista. 
Suomessa tehtiin järjestelmän perustamista koskeva toteutettavuustutkimus. Suomi liittyi 
EMG An jäseneksi, vaikka järjestelmä ei olekaan siellä vielä toiminnassa. 
3.2 Unionin rahoitusvälineet 
3.2.1 Euroopan investointipankki 
Euroopan investointipankin toimintojen yleiskuva ei ole muuttunut edelliseen kertomukseen 
nähden. EIP on laajentanut toimintaansa Etelä-Afrikkaan osana kolmansiin maihin 
kohdistuvaa yhteistyöpolitiikkaansa. 
3.2.1.1 Euroopan investointipankin pk-yrityksille myöntämät globaalilainat 
EIP rahoittaa pk-yritysten investointeja epäsuorasti globaalilainoituksen avulla. Taulukon ajan 
tasalla olevista luvuista käy ilmi EIP:n merkitys pk-yritysten investointien tukemisessa. 
Vuodesta 1990 EIP on tukenut merkittävästi pk-yritysten rahoitusta. Lähes 42 000 pk-
yritystä on saanut lainoja, joiden kokonaissumma ylittää 11 miljardia ecua eli on miltei 
45 % teollisuudelle ja palveluille myönnetystä rahoituksesta. Yli 4/5 näistä yrityksistä 
työllistää alle 50 henkeä ja 97 % alle 250. Yli 23 000 investointihanketta (6,4 miljardin 
ecun arvosta luottoja) on toteutettu aluetukialueilla ja noin 13 000 hanketta muilla 
alueilla. 
EUROOPAN INVESTOINTIPANKKI JA PK-YRITYKSET 
EIP myönsi vuonna 1996 globaalilainoja yhteensä 5 580 milj. ecua, vuonna 1995 
lainamäärä oli 5 175 milj, ecua. Vuoden aikana menossa olevista globaalilainoista 
myönnettiin 13 033 luottoa yhteensä 4 444 milj. ecun arvosta (13 SOI luottoa ja 4 354 milj. 
ecua vuonna 1995). 
58,4 % tästä summasta käytettiin 11034 pk-yrityksen tukemiseen. Kahdeksalla 
yrityksellä kymmenestä oli alle 50 työntekijää, ja 70 % yrityksistä sijaitsi aluetukialueilla. 
Noin 42 prosenttia luotoista suuntautui perusrakenteisiin tehtäviin pieniin tai 
keskikokoisiin investointeihin (ympäristö, tiedonvälitys, energia), ja ne olivat useimmiten 
paikallisyhteisöjen tekemiä. 
Yhteisön EIP:n välityksellä yritysten kilpailukyvyn ylläpitämiseksi myöntämä rahoitus 
oli seuraavansuuruinen: 
1995: 3,5 miljardia ecua, josta 2,9 miljardia ecua 11736 pk-yritykseen 
kohdistuneeseen rahoitustapahtumaan; 
1220: 3,8 miljardia ecua, josta 2,6 miljardia ecua 11034 pk-yritykseen 
kohdistuneeseen rahoitustapahtumaan, Italia (882 milj. ecua), Ranska (409 
milj. ecua), Saksa (295 milj, ecua), Espanja (279 milj. ecua), Yhdistynyt 
kuningaskunta (253 milj. ecua) ja Belgia (247 milj. ecua) ovat saaneet eniten 
luottoja yleisluotoista. Lisäksi EIP tukee ympäristöön ja energian rationaaliseen 
käyttöön liittyviä pk-yritysten investointeja. 
37 
3.2.1.2 Pky-järjestelmä: korkohyvitettyjä lainoja työpaikkoja luoville pk-yrityksille 
Järjestelmästä hyötyvään 4 435 pk-yritykseen syntyy 45 000 työpaikkaa 
Ministerineuvosto86 hyväksyi huhtikuussa 1994 Euroopan unionin budjettivaroihin perustuvan 
korkohyvitysjärjestelmän, joka koskee EIP:n pk-yrityksille antamaa miljardin ecun 
suuruista globaalilainoitusta. Euroopan komissio ja EIP allekirjoittivat 14. kesäkuuta 1994 
sopimuksen, joka koskee EIP:n korkohyvitysjärjestelmän toteuttamista. Komissio hyväksyi 
kolmannen kertomuksen tämän päätöksen täytäntöönpanosta 25. lokakuuta 199687. 
Korkohyvitysjärjestelmä on tarkoitettu pk-yrityksille, joiden käyttöomaisuus on enintään 
75 milj. ecua ja joilla on enintään 500 työntekijää, sillä ehdolla, että vähintään 60 prosenttia 
järjestelmästä hyötyvistä yrityksistä on pk-yrityksiä, joilla on alle 250 työntekijää ja joiden 
vuosittainen liikevaihto on enintään 20 milj. ecua tai joiden tase on alle 10 milj. ecua. Kahden 
prosenttiyksikön vuosittaista korkohyvitystä maksetaan viiden vuoden ajan enintään 
30 000 ecun lainasummalta yhtä syntyvää työpaikkaa kohti, mikä tarkoittaa 3 000 ecun 
korkohyvitystä viidessä vuodessa yhtä syntyvää työpaikkaa kohti. Korkohyvitys annetaan 
lainansaajien käyttöön, kun ne ovat jättäneet kirjallisen vakuutuksen, jossa ne ilmoittavat, että 
työpaikat on luotu vähintään kuuden kuukauden ajaksi. Korkohyvitys maksetaan, kun laina on 
tosiasiallisesti nostettu ja ensimmäinen korkoerä erääntyy. Neuvoston päätöksen mukaisesti 
järjestelmä on otettu käyttöön syyskuussa 1994. Joulukuun 1995 lopussa koko pky-
järjestelmän lainamiljardi oli sidottu 4 435 pk-yrityksen hyväksi, ja 8 % oli maksettu 444 
lainanottajalle. Kesäkuun 1997 puolivälissä 63 % varoista oli maksettu 3 086 yritykselle, 
mikä tarkoitti 626 milj. ecun lainasummaa, ja 36 000 työpaikkaa oli tosiasiallisesti luotu. 
Lainojen määrästä 95 % myönnettiin pk-yrityksille, joilla oli alle 250 työntekijää, ja 
80 % pk-yrityksille, joilla oli alle 50 työntekijää. Vuoden 1997 loppuun mennessä EIP on 
saanut kaikki pk-yrityksille tarkoitetut tukimaksut maksetuiksi. Tällöin 4 435 pk-yritystä on 
hyötynyt pky-järjestelmästä ja yli 45 000 työpaikkaa on luotu. Alakohtainen jakautuminen 
osoittaa, että suurin osa lainoista on myönnetty teollisuuteen (71 %) ja palvelualoille (28 %). 
Metalli-ja koneteollisuuden osuus on 20 %, ja sitä seuraavat yksityiset ja julkiset palvelut (19 
%). Muut tärkeät alat (5-7 % kukin) ovat elintarviketeollisuus, kauppa, puutavarateollisuus, 
kumiteollisuus sekä paperi-, sellu-ja painoteollisuus. 
3.2.1.3 Amsterdamin erityistoimintaohjelma 
Amsterdamin Eurooppa-neuvoston päätöslauselmien seurauksena EIP hyväksyi kesällä 1997 
suuntaviivat, jotka koskevat kolmivuotista Amsterdamin erityistoimintaohjelmaa (PASA), 
johon sisältyy mm. uusien teknologioiden alalla aktiivisille pk-yrityksille tarkoitettu osa ja 
jonka käytössä tulee olemaan enintään miljardin ecun summa, joka otetaan pankin ylijäämistä. 
3.2.2 Euroopan investointirahasto 
3.2.2.1 Pk-yrityksille myönnettyjen lainojen takaus 
Edinburghin Eurooppa-neuvoston kasvualoitteen ansiosta perustetun Euroopan 
investointirahaston (EIR) tehtävänä on antaa lainatakuita Euroopan laajuisiin verkkoihin 
liittyville hankkeille sekä pk-yrityksille. EIR:n, jonka enimmäispääoma on 2 miljardia ecua, 
varat olivat vuoden 1996 lopussa yhteensä 1 786 milj. ecua, josta EIP oli merkinnyt 40 %, 
yhteisö 30 % ja 76 jokaisesta jäsenvaltiosta peräisin olevaa rahoituslaitosta 19,3 %. EIR voi 
86 Neuvoston päätös 94/217/EY, tehty 19 päivänä huhtikuuta 1994, EYVL L 107,28.04.1994, s. 57. 
87 KOM(96) 522 lopull., 25.10.1996, komission kertomus yhteisön korkohyvityksistä Euroopan investointipankin 
pienille ja keskisuurille yrityksille väliaikaisen lainajärjestelmän puitteissa antamien lainojen osalta tehdyn päätöksen 
täytäntöönpanosta (pk-järjestelmä). 
38 
myöntää takuita summasta, joka saa nousta jopa kahdeksan kertaa sen pääoman suuruiseksi eli 
16 miljardiin ecuun. 
Kesäkuussa 1997 pk-yritysten hyväksi annettujen takausten määrä oli yhteensä 
613,5 miljardia ecua (lisäksi tulevat Euroopan laajuisten verkkojen takaustoimet, jotka olivat 
1 195 milj. ecua), josta 397 milj. ecua liittyi koehankkeeseen "Kasvu ja ympäristö" ja 
14,5 milj. osuuksien hankkimiseen. Pk-yritystointen osuus EIR:n kaikista toimista oli 34 
prosenttia 
Vuoden 1996 puolesta välistä EIR on voinut myös hankkia osuuden pk-yritysten 
pääomarahoitukseen erikoistuneiden yritysten pääomista. Helmikuun 1997 puolessa 
välissä EIR oli saanut ja analysoinut yli 25 tarjousta, jotka liittyivät osuuksien hankkimiseen 
pk-yrityksistä. Kolme näistä tarjouksista on tähän mennessä hyväksytty. Osuuksia 
hankkiessaan EIR keskittää resurssinsa (70-80 milj. ecua vuoden 1998 mennessä) niihin 
osuusmarkkinoiden osiin, joilla se voi kasvattaa yksityisen sektorin interventioiden ja 
pääomamarkkinoiden arvoa, eli pääomasijoituksiin yrityksiin, joiden kasvumahdollisuudet 
ovat suuret, erityisesti yrityksiin, jotka kehittävät ja käyttävät hyväkseen uusia teknologioita 
tai tuotteita. 
Muita takaustoimia ja osuuksien hankkimistoimia tutkitaan parhaillaan, ja vuonna 1997 EIR:n 
osuuksien arvioidaan olevan noin 4 prosenttia ja pk-yrityksiin liittyvien uusien 
allekirjoitettujen takausten 30-35 prosenttia vuoden 1997 kaikista toimista. Euroopan 
laajuisiin verkkoihin ja pk-yrityksiin liittyvät EIR:n uudet toimet ovat siis jo melko 
tasapainossa. EIR.n strategiana on monipuolistaa asteittain toimintaansa pk-sektorilla toimiin, 
jotka tuottavat rahoitetuille eurooppalaisille pk-yritykselle suuremman lisäarvon. 
Kasvuja ympäristö -hankkeen lisäksi rahasto allekirjoitti vuonna 1996 viisi tointa pk-yritysten 
hyväksi osoittaen kykynsä kannustaa yksityisiä rahastoja investoimaan eurooppalaisiin pk-
yrityksiin. 
Esimerkkejä EIR:n pk-yritysten hyväksi tekemistä toimista vuonna 1996: 
Scottish Equity Partnership, rahoitusväline, jonka tavoitteena on parantaa pk-yritysten oman 
pääoman hankkimista ja jossa EIR takaa yksityisten rahoitus operaattorien (pankkien tai 
institutionaalisten sijoittajien) lainat lisäämällä julkisten rahastojen ohella sellaisten 
riskipääomatyyppisten rahastojen varoja, jotka hankkivat osuuksia skotlantilaisissa pk-
yrityksissä; 
First Irish Mezzanine Fund II, jossa EIR takaa yksityisen sektorin lainoja 
rahoitusvälineessä, jonka on perustanut Allied Irish Bank, EIR.n osakas, joka sijoittaa omia 
pääomia irlantilaisiin pk-yrityksiin; 
Belgialaisen Caisse Nationale du Crédit Professionnel (CNCP) toimi, jossa EIR takaa 
rahoituksen, jota tarvitaan CNCP.n hallussa olevien pk-yritysten lainojen myymisessä 
kolmansille osapuolille, mikä mahdollistaa näin sen, että CNCP voi myöntää pk-yrityksille 
uusia lainoja; 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva Merseyside Special Investment Fund, jossa EIR 
takaa osan Barclaysin myöntämästä lainasta alarahastoille, jotka edistävät uusia 
investointeja myöntämällä lainoja brittiläisille pk-yrityksille; 
Rahoitustoimen Efibanca tavoitteena on lisätä luottoa, jota EIP antaa globaalilainoista 
Efibancalle, italialaiselle pk-yrityssektorille sijoittautuneelle laitokselle, mahdollistaen näin 
EIP:n Efibancalle antamien luottojärjestelyjen kasvun. 
39 
3.2.2.2 Koehanke "Kasvu ja ympäristö": ympäristölainojen takaukset 
Pk-yritysten ja ympäristön hyväksi tehdyn Euroopan parlamentin aloitteen seurauksena 
komissio ja Euroopan investointirahasto (EIR) allekirjoittivat joulukuussa 1995 sopimuksen 
koehankkeen "Kasvu ja ympäristö" toteuttamisesta. EIR takaa hankkeessa alle 100 henkeä 
työllistävien pienten ja keskisuurten yritysten lainoja osittain (etusija on alle 50 työntekijän 
pk-yrityksillä) sellaisten investointien osalta, jotka tuottavat merkittäviä hyötyjä ympäristölle. 
"Kasvu ja ympäristö" on yksi niistä toimista, joihin on ryhdytty valkoisen kirjan kasvusta, 
kilpailukyvystä ja työllisyydestä ja kilpailukykyä käsittelevässä komission jäsenten ryhmässä. 
Hankkeen tavoitteena on kannustaa pk-yritysten ympäristöinvestointeja Euroopan unionissa. 
Yhteisö rahoittaa EIR:n myöntämien lainatakuiden preemiot rahoitusta välittävien pankkien 
liikkeelle laskemista lainoista, joilla rahoitetaan investointeja jäsenvaltioissa. EIR toimii siis 
epäsuorasti eri jäsenvaltioissa sijaitsevien, tarjouskilpailulla88 valittujen pankkien verkon 
kautta. Vastuu lainojen hyväksymisestä ja hallinnoinnista on siirretty näille välittäville 
rahoituslaitoksille. Taattujen lainojen määrä on arviolta 1 800 milj. ecua. 
Takauksen avulla pk-yritykset voivat rahoittaa parhain mahdollisin ehdoin ympäristöä 
hyödyttäviin investointeihin otettavia lainoja. EIR:n takuut sekä helpottavat lainan saamista 
että alentavat lainan korkoa. 
Järjestelmä on seuraavanlainen: 
- takuut koskevat investointilainoja, joiden maturiteetti on vähintään 3 vuotta (ei 
käyttöpääomalainoja) ja jotka ovat alle miljoonan ecun suuruisia; 
- ainoastaan investoinnit, joilla on merkittäviä suoria tai epäsuoria ympäristöhyötyjä, 
hyväksytään ohjelmaan (esimerkiksi kaikenlaisen saastumisen 
ehkäiseminen/vähentäminen, energian säästäminen, tuotantomenetelmien ympäristöllinen 
parantaminen, parannetut tuotteet ja palvelut jotka johtavat parempaan 
ympäristönsuojeluun); 
- EIR:n tarjoamat takuut kattavat enintään 50 prosenttia hankkeen kaikista kustannuksista; 
- ainoastaan uudet lainat ovat takauskelpoisia. 
Tähän mennessä EIR on allekirjoittanut 12 sopimusta yhdeksän jäsenvaltion 
rahoitusvälittäjien kanssa, ja se jatkaa neuvotteluja luodakseen täydellisen verkon kaikkiin 15 
jäsenvaltioon. Ensimmäiset pankkitakaussitoumukset tehtiin vuoden 1996 lopussa, ja 
tavoitteena on helpottaa rahoituksen saamista pk-yritysten ympäristöinvestointeihin Euroopan 
unionissa. Ohjelman kokeellinen luonne huomioon ottaen sitä arvioidaan erityisesti pk-
yritysten tekemien ympäristöinvestointien kokonaismäärän ja luonteen perusteella. Arvioinnin 
tuloksena on tarkoitus määritellä sopiva tilaisuus ja tapa tehdä tästä ohjelmasta pysyvä. 
88 Julkaistu EYVL:ssä C 177,12.07.95, s. 10-13. 
40 
3.2.3 Pääomakokeilutoiminta 
3.2.3.1 Kokeilutoiminta "Alkupääoma" 
KOKEILUTOIMINTA "ALKUPÄÄOMA" 
Komissio esitti vuoden 1988 lopussa kokeilusuunnitelman, jonka tarkoituksena oli 
houkutella alkupääomia (aluepolitiikka ja yrityspolitiikka). Kokeilusuunnitelmassa oli 
tarjouskilpailun perusteella mukana 23 toimivaa sijoitusrahastoa, jotka on perustettu 
vuosina 1990-1993, Nämä rahastot saivat viiden vuoden ajan takaisin maksettavia 
ennakoita, joilla katettiin 50 prosenttia niiden toimintakustannuksista. Lisäksi 15 näistä 
23 rahastosta, jotka sijaitsevat Euroopan unionin avustamilla alueilla, saivat komissiolta 
pääoma-avustusta alueilla sijaitsevien eurooppalaisten yritys- ja innovaatiokeskusten 
(BIC) välityksellä. Rahastoja on kahdeksassa Euroopan unionin maassa: Saksassa, 
Belgiassa, Espanjassa, Ranskassa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa. Ne ovat itsenäisiä yksityisoikeudellisia yksikköjä ja vastuussa omista 
investointipäätöksistään. Rahastoista kolme on kansainvälisiä. Ne toimivat seuraavilla 
alueilla: Benelux, Ranska-Espanja ja Saar~Lorraine-Lwcemburgt 
Kokeiluhankkeesta tehtiin ulkoinen arviointi marraskuun 1996 ja toukokuun 1997 välisenä 
aikana. Kertomus arvioinnin tuloksista on saatavissa vuoden 1997 jälkipuoliskolla. 
Hankkeessa mukana olevat 23 rahastoa ovat keränneet tähän mennessä 49,7 milj. ecua 
ja sijoittaneet 35 milj. ecua 207:n edelleen toimivan yrityksen perustamiseen. Ne ovat 
suoraan luoneet 3 000 työpaikkaa. 
Arvioinnin välikertomuksessa todetaan, että nämä 23 rahastoa jakautuvat kokeilutoimen 
aloittamisesta lähtien luonnostaan kahteen toiminta-alaan ja -tapaan: 
1. yksityiset rahastot, joiden näkökulma on puhtaasti kaupallinen, ja 
2. julkiset tai yksityiset paikalliset kehitysrahastot. 
Ensiksi mainituissa rahastoissa alkupääoma liittyy siihen, että valitaan muutama harva, 
suhteellisen suuri investointi. Ainoastaan kolmea näistä 23 rahastosta johdetaan puhtaasti 
kaupallisena alkupääomarahastona. Osam toimintakuluista kattavan kokeilutoimen 
myötävaikutus on ollut olennaista kahdessa tapauksessa kolmesta. Toiseksi mainituissa 
rahastoissa alkupääomalla tarkoitetaan pientä osakkuutta paikallisissa pk-yrityksissä, joiden 
kasvumahdollisuudet ovat rajalliset ja markkinat pääasiassa alueelliset. Kokeilutoimen panos 
aluerahastojen luomisessa on ollut oleellinen. 
Kertomuksessa korostetaan sitä, että Eurooppa ja erityisesti sen eteläosat ovat huomattavasti 
Yhdysvaltoja jäljessä alkupääomaan liittyvässä aktiivisuudessa. Parhaimmat eurooppalaiset 
rahastot pääsevät kuitenkin kannattavuuslukuihin, jotka ovat vain hieman pienempiä kuin 
amerikkalaisrahastojen. Saksa hallitsee alkupääomainvestointeja 41 prosentin osuudella tämän 
alan kokonaisinvestoinneista Euroopassa. 
41 
Alkupääoma-kokeilutoiminnan tuloksia: 
Technostart (Stuttgart); 12 prosentin osuus lasermaalausjärjestelmän prototyypin 
luoneessa yrityksessä nimeltä let et Lasersystem. Sovelluksia ilmailun alalla. 
Yhdeksän uutta työpaikkaa. 
F.A.LR. (Liège): 33 prosentin osuus lCM:ssä, yrityksessä, joka on erikoistunut 
kannettaviin röntgensädegeneraattoreihin, joita käytetään hitsaussaumojen laadun 
tarkastamiseen työmailla. Viisi uutta työpaikkaa. 
Business innovation Fund (Dublin): 20 prosentin osuus EDI Factory -nimisessä 
yrityksessä, joku on erikoistunut kehittämään helpottavia tietokoneistettuja ratkaisuja 
sellaisten teollisuudenalojen väliseen vaihtoon, joilla on elektroniikkaosaamista. 
Kuusi uutta työpaikkaa, 
Innovi-Euroventures (Benelux): 20 prosentin osuus yrityksessä nimeltä Fondatech, 
joka kehittää rakennusten perustusten vahvistamiseen kaasupaineella tarkoitettuja 
laitteita. Viisitoista uutta työpaikkaa, 
RTVL (Lille): 37,5 prosentin osuus ACTN:ssä, yrityksessä, joka työskentelee erään 
metalleja käsittelevän yrityksen toiminnan laajentamisessa pintojen käsittelyyn, 
maalaukseen sekä jauhe- ja nestelakkaukseen automaattisen maalauslinjan 
perustamisen avulla. Kaksikymmentäviisi uutta työpaikkaa. 
Korda Associates (Lontoo): 26,5 prosentin osuus Cambridge Animation -nimisessä 
yrityksessä, joka on erikoistunut animaatioelokuvien audiovisuaaliseen tuottamiseen. 
Viisitoista uutta työpaikkaa. 
3.2.3.2 Eurotech Capital -toimi 
Eurotech Capital -toimen tavoitteena on edistää yksityisin pääomin tapahtuvaa rahoitusta 
alkuvaiheessa oleviin kansainvälisiin huipputekniikan hankkeisiin. Komissio on näin 
hyväksynyt eurooppalaisia pääomarahastoja, jotka ovat erikoistuneet sijoittamaan 
huipputekniikkaan. Nämä taloudelliset yksiköt, joilla kullakin on kapasiteettia sijoittaa 
vähintään 50 milj. ecua, suostuvat varaamaan siitä vähintään 20 prosenttia osuuksiin 
kansainvälisiä huipputekniikan hankkeita kehittävissä pk-yrityksissä. 
Eurotech Capital -verkossa oli 14 jäsentä 1996, ja se toimii suurimmassa osassa jäsenvaltioita. 
Tämä verkko on sitoutunut sijoittamaan yhteensä 232 milj. ecua kansainvälisiin 
huipputekniikan hankkeisiin. Koska yhteisön talousarvion kokonaissitoumus hankkeeseen on 
9,2 milj. ecua, vipuvaikutuskerroin on 25. 
3.2.3.3 Innovoinnin rahoittaminen 
Eurooppalaisessa Innovaatio-ohjelmassa on vuodesta 1995 lähtien aloitettu useita tukitoimia 
innovoinnin rahoittamiseksi. 
Jäsenvaltioissa järjestetyt rahoitusfoorumit (viisi foorumia vuonna 1995 ja kaksi vuonna 
1996) kokosivat yrittäjiä yli 500 innovatiivisesta ja kasvavasta, rahoituslähteitä etsivästä 
pk-yrityksestä sekä sijoituskohteita etsiviä rahoituslaitoksia (enimmäkseen kaikkialta 
unionista peräisin olevia pääomasijoitusyhtiöitä). 
Virallisesti 1. heinäkuuta 1997 osana Innovaatio-ohjelma aloitettu I-TEC-kokeiluhanke 
(Innovation and Technology Equity Capital) on aloite, jonka tarkoituksena on kannustaa 
sijoittamaan pääomaa alkuvaiheessa oleviin teknologisesti innovatiivisiin pk-yrityksiin. I-
TEC-hankkeen tarkoituksena on auttaa pääomasijoittajia kehittämään kykyään arvioida ja 
hallita alkuvaiheen sijoituksia teknologisesti innovatiivisiin pk-yrityksiin, joita ei niiden 
42 
taloudellisesta toteuttamiskelpoisuudesta ja luontaisesta laadusta huolimatta muuten otettaisi 
huomioon. I-TEC-kokeiluhankkeeseen valitaan vuoden 1997 loppuun mennessä yhdeksän 
pääomasijoittajaa, joiden investointikapasiteetti on yhteensä 380 milj. ecua. 
Vuonna 1997 kokeillaan myös T&K-puiteohjelmaan, 4th Framework Programme for RTD, 
osallistuvien yritysten ja rahoituslähteiden välistä yhteyspalvelua. Tämä kokeiluhanke 
tarkoittaa "Innovation financing Help-Desk" -palvelun perustamista, jonka tehtävänä on antaa 
potentiaalisille sijoittajille tietoja menossa olevista hankkeista ja niiden mahdollisuuksista 
sekä auttaa asianomaisia pk-yrityksiä tai pääoman etsijöitä saamaan helpommin erityisesti 
kansainvälisiä yksityisiä pääomia (esimerkiksi tietoja pääoman lähteistä, sen saamisen 
ehdoista ja sijoittajien odotuksista). Innovaatio-ohjelma on kartuttanut selvitysten ja 
järjestämiensä hyvien käytäntöjen vaihtoseminaarien kautta innovaatioiden 
rahoittamiskokemusta, jota se aikoo kehittää sellaisten välineiden avulla kuin Euroopan 
innovaatioiden seurantakeskus (EIMS) ja I-TEC Info. 
4. ALUEELLISTEN PK-YRITYSTEN KEHITYKSEN TUKEMINEN 
Vuosien 1992, 1994 ja 1995 kertomuksissa selostettiin yksityiskohtaisesti rakennerahastoja 
ohjaavat periaatteet. Vuoden 1995 kertomuksessa esitetyt laajat monivuotiset suuntaviivat 
tavoitteille 1, 2, 3, 4 ja 5b (vuosille 1994-1999) ovat edelleen voimassa. Sen sijaan tavoitteen 
2 uusista ohjelmista vuosille 1997-1999 on neuvoteltu vuosina 1996 ja 1997. Lisäksi kolmen 
uuden, vuonna 1995 liittyneen jäsenvaltion ohjelmat on hyväksytty. 
Yhteisön tukikehyksessä (YTK) ja yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa yhteensä noin 10 
prosenttia rahastojen kokonaisvaroista on erityisesti osoitettu toimille, jotka koskevat 
elävöittämistä, tuotantovälineiden parantamista ja pk-yritysten taloudellista 
ympäristöä. Prosenttiosuus on suurempi tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla. 
4.1 Alueelliset toimenpiteet 
Tavoitteet 1,2 ja 6 
Tavoitetta 1 (kehityksessä jälkeen jääneet alueet) koskevia toimenpideohjelmia tai yhtenäistä 
ohjelma-asiakirjaa ollaan parhaillaan laatimassa. Puolenvälin arviointi ei ole vielä saatavissa. 
Yrityspolitiikasta vastaavat komission yksiköt seuraavat etenkin tavoitteen 1 kohdealueilla 
toteutettavia, erityisesti pk-yrityksiä kiinnostavia ohjelmia, kuten Irlannin, Italian, Portugalin 
ja Kreikan teollisuuteen keskittyviä toimenpideohjelmia, ja pyrkivät näin varmistamaan, että 
pk-yritykset otetaan huomioon näitä ohjelmia toteutettaessa sekä välittävät tarvittaessa 
eteenpäin hyviä käytäntöjä ja kokeiltuja koetoimia. 
Kolmen uuden jäsenvaltion (Itävalta, Suomi, Ruotsi) liittymisen jälkeen vuonna 1995 on 
neuvoteltu yhtenäiset ohjelma-asiakirjat, joiden sisällöstä suuri osa on omistettu pk-yritysten 
tukemiselle. Näissä maissa pk-yritysten hyväksi tehdyt ponnistelut (30-40 % yhteisön 
avusta) ovat melkein kaksinkertaiset verrattuna muihin tavoitteisiin (15-20 %). 
Heinäkuussa 1996 antamassaan tiedonannossa89 komissio esittelee kolmen uuden jäsenvaltion 
yhtenäiset ohjelma-asiakirjat (mm. sisällön ja määrärahat), joissa pk-yritykset ovat 
merkittävämmin ja näkyvämmin mukana kuin aikaisemmin neuvotelluissa ohjelmissa. 
Tavoite 6 luotiin Euroopan unionin harvimmin asuttuja alueita varten (alle 8 
asukasta/km2) Ruotsissa ja Suomessa. 
Pk-yritysten elvyttämistä, perustamista ja kehittämistä tukevat toimet ovat hyvin edustettuina 
kansallisten aloitteiden ohjelmissa, jotka alueet ja jäsenvaltiot esittävät alueistetun 
89 KOM(96) 316 lopull., 3.7.1996 Euroopan unionin aluepolitiikan täytäntöönpanosta Itävallassa, Suomessa ja 
Ruotsissa. 
43 
rakennepolitiikan monivuotisina toimina. On muistettava, että alue- ja koheesiopolitiikka on 
jaetun vastuun politiikkaa. Yhteisön toiminta täydentää vastaavaa kansallista tai alueellista 
toimintaa tai myötävaikuttaa siihen (20 päivänä heinäkuuta 1993 annettu neuvoston asetus 
N:o 2081/93 4 artikla90). Yhteisön toimet määritellään alueellisen kehittämistä tai uudelle 
alalle siirtymistä koskevassa monivuotisessa kokonaisstrategiassa. 
Unionin keskusalueilla, joiden lähellä sijaitsee usein suuria kaupunkikeskuksia, painotetaan 
pk-yritysten taloudellisen ympäristön laatua ja niiden sopeutumista ulkoisten markkinoiden 
kehitykseen. Kehittymättömämmillä alueilla, mukaan lukien maaseutualueet, pk-yritykset 
ovat haavoittuvampia ja aluepolitiikka tarvitsee erilaiset välineet. Varsinkin pk-yritysten 
verkoston perustaminen mahdollistaa samalla kertaa sekä "kriittisen massan" saavuttamisen 
tiettyjen tuotteiden markkinoille tuomiseksi paikallisilla ja alueen ulkopuolisilla markkinoilla 
että osaamisen jakamisen. 
Arktisilla alueilla huolena on kehittää pienille paikkakunnille hajautettu toimintaverkko, joka 
käyttää uusia tietotekniikoita ja laajemmille markkinoille tarkoitettuja kehittyneitä 
tiedonvälityspalveluja, koska paikallinen kysyntä on hyvin pieni. Työssä käyvällä, sopivia 
työpaikkoja etsivällä väestöllä on yleensä jo hyvä koulutus. 
Komissio esitteli 30. kesäkuuta 1997 päälinjaukset, joilla sopeutetaan rakennerahastojen 
tavoitteita 1 ja 6 koskevia ohjelmia vuoteen 1999 asti niin, että niissä otetaan huomioon 
mm. ne poliittisesti keskeiset tehtävät, jotka määriteltiin aluepolitiikasta ja 
yhdyskuntasuunnittelusta vastaavien ministerien epävirallisessa kokouksessa Ballyconnellissa 
marraskuussa 1996 ja Eurooppa-neuvoston kokouksessa Firenzessä kesäkuussa 1996. 
Eurooppa-neuvosto ehdotti, että nykyisten ohjelmien käytettävissä olevia voimavaroja 
käytettäisiin pk-yritysten sekä paikallisten kehittämis- ja työllisyysaloitteiden 
tukemiseksi. Määriteltyihin keskeisiin tehtäviin kuuluu siis ensisijaisesti työpaikkojen 
luominen varsinkin pk-yrityksissä. Jäsenvaltioita ja alueita on siis syytä kannustaa 
käyttämään hyväkseen näitä resursseja pk-yritysten työpaikanluomismahdollisuuksien 
hyödyntämiseksi. 
Tavoitteen 2 osalta (taantuvat teollisuusalueet) vuosi 1996 oli käännekohta, ja se omistettiin 
neuvotteluille vuonna 1997 hyväksytyistä uusista ohjelmista vuosiksi 1997-1999. Pk-
yritysten kehittäminen on eräs tavoitetta 291 koskevissa komission suuntaviivoissa 
määritellyistä ensisijaisista toimintalinjoista, ja se on esillä jäsenvaltioiden esittämissä 
yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa. Suuntaviivoihin otettiin myös viittaus pk-yritysten uuteen 
määritelmään92, jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa käytännöt sekä yhteisössä että 
jäsenvaltioissa. 
Näin vahvistuu vähin erin pk-yrityksiä koskeva ensisijainen tavoite, joka ilmenee 
konkreettisesti uusimmissa yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa lisääntyneinä 
rahoitusponnisteluina suoraan yrityksille tarkoitettujen toimenpiteiden hyväksi 
erityisesti kansallisten toimenpiteiden yhteisrahoituksen kautta. On siis ohjelmien 
täytäntöönpanosta vastuussa olevien yhteistyökumppaneiden (komission, jäsenvaltioiden, 
alueiden ja yhteiskunnallis-taloudellisten yhteistyökumppaneiden) velvollisuus tehdä 
kaikkensa sen varmistamiseksi, että nämä ohjelmat saavuttavat päämääränsä ja että pk-
90 Yhteensovittamisasetus, EYVL L 193,31.7.1993, s.5-19. 
91 Suuntaviivat taantuvilla teollisuusalueilla tehtävistä toimista toisella ohjelmakaudella 1997-1999, asiakirja C(96) 
952 lopull., 29.4.1996. 
9^ Komission jäsenvaltioille, EIP:lle ja EIR:lle 3. päivänä huhtikuuta 1996 antama suositus pienten ja keskisuurten 
yritysten määritelmästä, EYVL L 107, 30.4.1996, s.4. 
44 
yritysten hyväksi luotuja toimia käytetään ja että nämä toimet ovat tehokkaita pk-yritysten 
kilpailukyvyn kasvattamiseksi ja työpaikkojen luomiseksi. 
Yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt huolehtivat yhteensovittamisesta aluepolitiikan kanssa 
erityisesti yksiköiden välisin neuvotteluin, joissa käsitellään lukuisien alueellisten ohjelmien 
lisäksi myös aihepiirien mukaisia toimia, kuten annettaessa tiedonantoja aiheista kuten 
"rakenteelliset toimet ja työllisyys"93, jossa suositellaan ohjelmien joustovaran 
hyödyntämistä ja ohjelmien toteuttamisen suuntaamista työpaikkojen luomiseksi (investoinnit 
henkilöstöön, yrityksille suunnattujen palvelujen tehostaminen, tekniset innovaatiot ja 
uudenlaiset työpaikat sekä julkisten ja yksityisten toimijoiden välillä tehtävät alueelliset 
työllisyyssopimukset); "koheesiopolitiikka ja kulttuuri"94; "yhteenkuuluvuuspolitiikka ja 
ympäristö"95, jossa tunnustetaan pk-yritysten merkitys ekoyritystoiminnan tarjoamina 
työpaikkoina sekä tarve edistää ympäristöä säästäviä tuotteita ja teknologioita erityisesti pk-
yrityksissä; ja "kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unionissa"96 ja 
"yhteenkuuluvuus ja tietoyhteiskunta"97. 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130b artiklan mukaisesti komissio on myös antanut 
ensimmäisen kertomuksen taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta vuonna 199698, 
jossa analysoidaan kansallisten, yhteisön ja rakenteellisten toimien vaikutuksia koheesioon. 
Yrityspolitiikan vaikutuksia koheesioon tarkastelevasta analyysistä käy ilmi, että vaikka pk-
yritysten hyväksi tehdyt toimet suuntautuvat pikemminkin koheesion vahvistamiseen, voidaan 
todeta yritysten vasteen puuttuminen tai vähäisyys tietyillä kehityksestä jälkeen jääneillä 
alueilla. 
Vuosikertomukset rakennerahastoista sisältävät vuoden 199499 kertomuksesta lähtien luvun, 
jossa käsitellään rakennerahastojen, pk-yrityspolitiikan ja matkailun täydentävyyttä, jota 
parannetaan j atkuvasti. 
Sen takaamiseksi, että rakennerahastoista SEM 2000:n (Sound and Efficient Management) 
perusteella yhteisrahoitettujen toimien varainhoito on moitteetonta ja tehokasta, komissio 
valmistelee parhaillaan asetusta, joka koskee jäsenvaltioiden tekemän, rakennerahastojen 
yhteisrahoittamia toimia koskevan rahoitustarkastuksen yksityiskohtia. Komissio on tässä 
yhteydessä määritellyt säännöt, jotka koskevat toisaalta menoja, joihin yhteisö voi myöntää 
yhteisrahoitusta ja toisaalta menoja, joihin yhteisrahoitusta ei voida myöntää. On mm. laadittu 
kaavakkeita, jotka koskevat rahoitustoimia kuten riskipääomaa ja takuurahastoja (saatavissa 
internetistä osoitteesta http//dgl608.intro.html). 
Useista tehdyistä tutkimuksista eräs vuonna 1996 tehty käsittelee rakenteellisten toimien 
vaikutuksia taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon Euroopan unionissa vuosina 1989-
I999100 j0tta yhteisrahoitettujen toimien luonnetta ja niiden taloudellisia vaikutuksia pk-
yrityksiin voitaisiin paremmin ymmärtää, komissio teteutti vuoden 1997 aikana 
temaattisen arvioinnin aiheesta "rakennerahastojen vaikutus pk-yrityksiin"101, jossa 
käsitellään nykyistä ohjelmakokonaisuutta yhteisöaloitteet mukaan lukien. Tutkimus 
93 KOM (96) 109, 20.3.1996. 
94 KOM (96) 512, 20.11.1996. 
95 KOM(95) 509, 22.11.1995. 
96 KOM(97) 197, 06.05.1997. 
97 KOM(97) 7, 21.1.1997. 
98 KOM(96) 542, 6.11.1996, OPOCEn julkaisu, ISBN 92-827-8878-4. 
99 KOM(95)583, 14.12.1995 ja KOM(96) 502, 30.10.1996. 
100 OPOCEn julkaisu, ISBN 92-827-9168-8. 
101 VL S 133, 12.7.1997, s.39 
45 
täydentää ja saattaa ajan tasalle vuonna 1993 tehdyn tutkimuksen, jonka tuloksia on käsitelty 
vuoden 1994 kertomuksessa102. 
Kaikkiaan 250 euroneuvontakeskuksen (EIC) verkosta on nostettava esille 15 
jäsenvaltiossa sijaitsevien 49 euroneuvontakeskuksen muodostaman, rakennerahastoihin 
erikoistuneen alaryhmän työ. Pk-yritysaloitetta ja EAKR:sta annetun asetuksen 10 artiklan 
mukaista alueiden välistä yhteistyötä koskevien tiedotus- ja keskustelutilaisuuksien lisäksi 
ryhmä järjesti vuonna 1996 "menestystarinoiden" ("success stories"), jotka liittyvät 
positiivisesti paikalliseen kehitykseen myötävaikuttaneisiin hankkeisiin, keruun muun muassa 
Saksassa ja Italiassa. Tällä tavoin on analysoitu ja esitelty komissiolle satakunta hanketta. 
Erikoistuneet euroneuvontakeskukset (EIC) ovat myös arvokas välittäjä kentältä tulevan 
tiedon siirtämisessä komissiolle, ja lisäksi ne antavat rakennerahastojen tukemien ohjelmien 
suunnittelua ja toteuttamista koskevia teknisiä neuvoja paikallisille, alueellisille ja 
kansallisille viranomaisille. Monella euroneuvontakeskuksella on tärkeänä tehtävänä antaa pk-
yrityksille tietoa alueellisten ohjelmien tarjoamista mahdollisuuksista. Euroneuvontakeskukset 
(EIC) ovat usein saavana osapuolena alueellisen kehittämisen ohjelmien, kuten Interreg ja 
Ouverture, suunnittelussa ja edistämisessä. Alueiden välistä yhteistyötä koskevassa 
Directoria-tapahtumassa, joka järjestettiin Brysselissä 4.-6.12.1995 ja Strasbourgissa 24-
26.2.1997, euroneuvontakeskukset (EIC) otettiin mukaan asian edistämiseen, ja Euroopan 
unionin osastolla oli paikalla kymmenkunta verkon jäsentä. 
Tavoite 5b (herkät maaseutualueet) 
Jos pk-yritykset ovat "EU:n talouden selkäranka", kuten Eurostat mainitsee neljännessä 
kertomuksessaan "Entreprises en Europe", tämä pitää erityisesti paikkansa unionin 
maaseutualueilla. Pk-yritykset ovat elintärkeä osa maaseutualueiden talouden verkkoa, joka 
on varsinkin talouden monipuolistumisen kannalta muuttunut täysin aikaisemmin pääasiassa 
maataloudesta riippuvaisesta rakenteesta kohti monialaista yhteiskunnallis-taloudellista 
kehitystä. Niinpä erilaisten rakennerahastoista yhteisrahoitettujen maaseudun 
kehittämisohjelmien ja -toimenpiteiden avulla pk-yritykset saavat erityisapua, jonka 
tarkoituksena on sekä helpottaa pk-yritysten perustamista ja varmistaa näiden toiminnan 
jatkuminen että parantaa niiden toimintaympäristöä esimerkiksi myötävaikuttamalla niiden 
kilpailukyvyn parantamisessa tarpeellisten palvelujen kehittämiseen. 
Rakennerahastouudistuksen toisella kaudella 1994-1999 yli 25 prosenttia tavoitteeseen 5b 
kuuluville ohjelmille myönnetystä rahoituksesta eli noin 1,7 miljardia ecua yhteisön 
avustusta on tarkoitettu tuottaviin investointeihin pk-yrityksille, käsityöläisammatin 
harjoittajille ja palvelujen tarjoajille. 
4.2 Yhteisöaloitteet 
Yhteisöaloitteet laaditaan komission määrittelemien suuntaviivojen perusteella. Ne liittyvät 
yleensä yhteisön kannalta merkittäviin aiheisiin tai niiden avulla voidaan ottaa käyttöön 
osuvampia tai innovatiivisempia toimintatapoja, kun eurooppalainen ulottuvuus tarjoaa 
keinoja ratkaistavana olevien ongelmien käsittelyyn ja uusien toimien sisältöön. 
Vuonna 1994 tehtiin päätös 13 yhteisöaloitteesta (ohjelmat vuosille 1994-1999): Pk-
yritysaloite (1065 milj. ecua), Adapt (1600 milj. ecua, työvoiman sopeuttaminen 
teollisuuden muutoksiin), Leader II (1 755 milj. ecua, maaseudun kehittäminen), Interreg II 
(3 472 milj. ecua, raja-alueet), Regis II (600 milj. ecua, ulkoalueet), Emploi (1810 milj. ecua, 
henkilöresurssit), Rechar II (453 milj. ecua, hiiliteollisuuden taantumisesta kärsivien alueiden 
uudistaminen), Résider II (568 milj. ecua, terästeollisuusalueiden uudistaminen), Konver (725 
102 KOM(94) 221, 7.9.1994. 
46 
milj. ecua, aseteollisuuden ja sotilaallisten laitosten taantumisesta kärsivien alueiden 
uudistaminen), Retex II (596 milj. ecua, tekstiiliteollisuusalueiden uudistaminen), Urban (869 
milj. ecua, kaupungit), Pesca (296 milj. ecua, kalastuksesta riippuvaisten alueiden 
uudistaminen) ja Peace (295 milj. ecua, erityinen tukiohjelma sovinnon saavuttamiseksi 
Pohjois-Irlannissa) voivat myös myötävaikuttaa pk-yritysten kehittämiseen. Regis-, Urban- ja 
Retex-yhteisöaloitteet esiteltiin edellisessä julkaisussa103. 
Pk-yrityksiä koskeva yhteisöaloite 
Pk-yrityksiä koskeva yhteisöaloite, jonka varat ovat miljardi ecua (alueet 1, 2, 5b ja 6), josta 
800 milj. ecua tavoitteelle 1, täydentää pk-yritysten ja käsityöläisammattien harjoittajien 
hyväksi laaditun yhtenäisen ohjelman perusteella tehtyjä yritysten toimia rakennerahastoihin 
sovellettavien menetelmien ja menettelytapojen mukaisesti. Aloitteen tarkoituksena on tehdä 
Euroopan unionin pk-yrityksistä kilpailukykyisempiä parantamalla niiden ympäristöä ja 
ammattitaitoa. Pk-yritysaloitteen toimenpideohjelmat hyväksyttiin vuosina 1995 ja 1996 
(poikkeuksena Englantia koskeva ohjelma). Ne sisältävät jäsenvaltiosta toiseen vaihtelevia, 
pk-yritysten yhteistyötä koskevia toimia, jotka tähtäävät pk-yritysten kansainvälistymiseen ja 
siihen, että ne pääsevät paremmin mukaan sisämarkkinoille ja julkisia hankintoja koskeviin 
toimeksiantoihin. Toimet koskevat alihankintaa, kokonaisvaltaisen laatustrategian 
käyttöönottoa, yhteistyötä tutkimuskeskusten kanssa, mahdollisuutta hyödyntää uusia 
tekniikoita, markkinointia, rahoitusta, yrityksen hallinnon ja johtamisen tai 
ympäristöjohtamisen (ympäristöauditointi) parantamista. Yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt 
ovat yleensä jäseninä seurantakomiteoissa ja osallistuvat säännöllisesti jäsenvaltioissa 
pidettäviin kokouksiin. Ohjelmien edistyminen vaihtelee huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen. 
Esimerkiksi Irlannissa pienille (alle 50 työntekijän) yrityksille tarkoitettu ohjelma, joka 
keskittyy rahoitusteknisiin toimenpiteisiin (korkohyvitykset) on käytännössä jo täynnä. 
Ranskassa on julkaistu kaksi hankepyyntöä, jotka koskevat yritysten välistä yhteistyötä 
uudenaikaistamisessa, innovoinnissa ja kansainvälisessä yhteistyökumppanuudessa. 
Hankepyyntö on nyt valintavaiheessa. Italiassa on myös julkaistu hankepyyntöjä. Sitä vastoin 
Espanjassa ja Portugalissa ohjelmilla on käynnistymisvaikeuksia. Kreikassa eri ministeriöillä 
on ollut poliittista tahtoa yhteensovittaa pk-yritysten hyväksi tehtäviä toimia, minkä 
seurauksena on valittu seitsemän pk-yritysten tukiorganisaatiota, jotka auttavat yrityksiä 
hyötymään paremmin kaikista niitä mahdollisesti koskevista yhteisöohjelmista. 
"Yritysrypäs"-toimeen ollaan valitsemassa hankkeita. Vuonna 1996 hyväksyttyjen, uusien 
jäsenvaltioiden ohjelmien joukossa ovat mm. Itävallan toimet, jotka koskevat 
ympäristöauditointia sekä ympäristötelematiikan ja -teknologian neuvontaa ja koulutusta, 
Ruotsin toimet, jotka koskevat markkinoille pääsyä verkkojen avulla, koulutuksen ja 
johtamisen parantamista, yhtenäismarkkinoille pääsyä, uusia tietotekniikoita ja ympäristöä 
kilpailukykyyn vaikuttavana tekijänä, ja Suomen toimet, jotka koskevat tutkimuksen ja 
koulutuksen välisten yhteyksien vahvistamista sekä yhtenäismarkkinoita ja "yritysryppäitä" 
koskevien teknisten määräysten soveltamista. 
Pk-yrityksiä koskeva yhteisöaloitteen 25 milj. ecun varauksen turvin komissio lisäksi 
ehdotti 17. marraskuuta 1996 yhteisöaloitteita käsittelevälle hallintokomitealle kolmen 
tyyppisiä toimia hankkeiden kansainvälisyyden edistämiseksi: 1. jäsenvaltioiden välinen 
kokemusten ja hyviä käytäntöjä koskevan tiedon vaihto ennalta nimetyillä aloilla, 2. tuki 
ostomessujen järjestämiselle (International Buyer's Exhibition - IBEX)104 ja 3. 
103 KOM(95)362 lopull., 8.9.1995. 
1M Käsikirjan esite, ISBN 92-827-7852-5, julkaistu lisäksi EYVL:ssä S 38,22.2.1997, s. 46. 
47 
telematkailu105 (tarkoituksena edistää internetin hyödyntämistä matkailualan yrityksissä). 
Komissio valitsi tarjouskilpailun106 perusteella tukiorganisaation kansainvälisten toimien 
vetäjäksi ja järjestäjäksi, esim. kokemusten vaihto osana pk-yrityksiä ja teollista muutosta 
koskevia hankkeita. Yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt tekevät läheistä yhteistyötä kaikissa 
suunnitelluissa toimissa siirtämällä pk-yrityksiä koskevan politiikan käytäntönsä 
aluepolitiikkoihin ja antamalla teknistä apua hankkeiden valinnassa (mm. IBEX ja matkailu). 
Leader II -yhteisöaloite 
Pk-yrityksille ja käsiteollisuudelle annettu tuki on tärkeä ulottuvuus Leader II -aloitteessa, 
jossa on nykyisin 100 ohjelmaa/yleiskattavaa tukea. Yhteisön tuki on 1 755 milj. ecua 
(vuoden 1995 hinnoin ja mukaan lukien varaus), minkä on määrä mahdollistaa yli 4 miljardin 
ecun investoinnit 800:11e Leader-aloitteeseen kuuluvalle alueelle. Pienten ja keskisuurten 
yritysten ja käsiteollisuuden tukemiseen tarkoitettujen varojen arvioidaan olevan tästä 
keskimäärin yli 20 prosenttia. Prosenttimäärä vaihtelee alueelta toiselle eikä heijasta kuin 
osaa Leader-aloitteen antamasta tuesta pk-yrityksille ja käsiteollisuudelle. Nimittäin samalla 
kun Leader II -aloitteen perusteella rahoitettujen toimien joukossa on suoraan pk-yrityksiä 
hyödyttäviä toimia {pk-yritysten ja käsityöläisammattien hyötyminen yrityspalveluista, "yhden 
luukun" -lähipalvelujen luominen, innovatiivisten investointien tukeminen, yritysten 
perustamisen tai etätyön helpottamisen tukeminen), muut toimet hyödyttävät tarkastelluilla 
alueilla sijaitsevia pk-yrityksiä epäsuorasti. Maaseudun kehittämisen teknisen tuen erilaiset 
toimenpiteet, maatalouden, metsänhoidon ja paikallisen kalastuksen tuotannon 
hyödyntäminen ja markkinointi sekä koulutustoimet ovat tällaisia toimia. Kiistämättä juuri 
menettelytapa on johtoajatuksena Leader-aloitteen toteuttamisessa, t.s.. aluetta koskeva 
yhdistetty kehittämisstrategia, johon asianosaiset toimijat osallistuvat ja jonka avulla pk-
yritykset voivat kehittää toimintaansa osana laajempaa kehittämishanketta. Koska 
innovatiivisuus on lisäksi ehtona Leader-ohjelmaan pääsemiseksi, toteutettavissa hankkeissa 
voidaan kokeilla uusia organisaatio- ja markkinointitapoja ja uusia tuotteita, mikä tarjoaa näin 
pk-yrityksille uusia mahdollisuuksia. 
Leader II -aloitteeseen on lisätty uusi osa: kansainvälinen yhteistyö, johon on varattu 137 
milj. ecua. Leader II - ohjelman edunsaajilla on näin mahdollisuus suunnitella, toteuttaa ja 
markkinoida yhteisesti tuotteita ja palveluita kaikilla maaseudun kehittämisen aloilla. Tämän 
uuden osan ansiosta Leader-alueiden pk-yritykset voivat työskennellä yhdessä ja kehittää 
toimintojaan. 
4.3 Uudenlaiset toimintamuodot 
Eurooppalaisten yritys- ja innovaatiokeskusten (BIC), joita komissio tukee EAKR:sta 
annetun asetuksen 7 artiklan perusteella, tavoitteena on myötävaikuttaa innovatiivisten 
yritysten perustamiseen ja jo toimivien pk-yritysten uudenaikaistamiseen ja kehittämiseen. 
Euroopan unionissa on nykyään 140 eurooppalaista yritys-ja innovaatiokeskusta, joista suurin 
osa sijaitsee tavoitteeseen 1 ja 2 kuuluvilla alueilla, mutta niitä on myös tukialueilla 6 ja 5b. 
Keskukset kuuluvat eurooppalaiseen BIC-verkostoon (European Business and Innovation 
Centre Network). Komissio aloitti toukokuussa 1997 arviointitutkimuksen, joka koskee 
eurooppalaisia yritys- ja innovaatiokeskuksia tukevaa komission tointa, jota se on laajentanut 
vuodesta 1984 lähtien osana aluepoliikkaansa. Tämän tutkimuksen avulla, jonka tulokset ovat 
saatavissa maaliskuussa 1998, komissio aikoo tehdä ensimmäisen tilinpäätöksen 
105 Ehdotuspyyntö, jonka tarkoituksena on aloittaa eurooppalainen koordinointi-ja vaihtotoiminta, jonka avulla voidaan 
edistää unionin epäsuotuisilla alueilla toimivien matkailualan pk-yritysten elektronista mainontaa ja kauppaa 
Internet-verkon kauta, EYVL C 162,6.6.1996, s.21. 
106 Avoin menettely, EYVL S 142,25.7.1996, s.33. 
48 
toiminnastaan, arvioida toimintansa yhdenmukaisuutta muiden samankaltaisten alueellisten 
kehitystoimien kanssa, joita rahoitetaan joko yhteisön tai kansallisilla määrärahoilla, ja esittää 
tarvittavia muutoksia tämän toimen toteuttamiseen. 
EAKRrsta annetun asetuksen 10 artiklan107 perusteella voidaan rahoittaa sellaisia 
selvityksiä ja koehankkeita, jotka koskevat alueellista kehitystä yhteisön tasolla, erityisesti 
jäsenvaltioiden sisä- ja ulkorajoilla sijaitsevilla alueilla. Talousarvio rajataan 10 artiklassa 
enintään yhteen prosenttiin EAKR:n vuosittaisista varoista. Lähes 400 milj. ecun talousarvio 
on varattu neljän aihepiirin mukaisille toimille: Euroopan unionin sisäiset ja sen rajat ylittävät 
alueiden väliset yhteistyötoimet (Recite Ilja Ecos/Ouverture II - 180 milj. ecua), innovaatio 
alueellisessa ja paikallisessa taloudellisessa kehittämisessä (90 milj. ecua), aluesuunnittelu (45 
milj. ecua) ja kaupunkipolitiikka (80 milj. ecua). Näistä toimista on julkaistu ehdotuspyynnöt 
EYVL:ssä. Rahoitusta annetaan myös koehankkeille seuraavilla aloilla: kaupungit, 
tietoyhteiskunta, innovaatio ja teknologian siirto, uudet työllisyysmahdollisuudet, 
kulttuurialan yhteistyö, alueiden välinen yhteistyö yhteisön sisä- ja ulkorajojen yli sekä 
aluesuunnittelu. Pk-yrityksiä kiinnostaa erityisesti Recite II. 
Komissio tutkii lisäksi parhaillaan mahdollisuutta perustaa uusi väline nimeltä "Eurofin", joka 
on tarkoitettu parantamaan avustetuilla alueilla sijaitsevien innovatiivisten pk-yritysten 
rahoittamista hankkimalla osuuksia niiden pääomista. 
Komissio tukee myös innovaation ja tietoyhteiskunnan alueellisia kehittämisstrategioita. 
EAKR:sta annetun asetuksen 10 artiklan mukaisia koehankkeita, alueellisia 
innovaatiostrategioita (Regional Innovation Strategies, RIS) ja tietoyhteiskuntaan liittyviä 
alueellisia aloitteita (Regional Information Society Initiatives, RISI) hallinnoi noin 60 
alueellista viranomaista, ja ne saavat liikkeelle yli 1 000 julkista ja yksityistä alueellista 
avaintoimijaa, erityisesti pk-yritysten johtajia, pohtimaan organisoidusti strategiaa, jonka 
tavoitteena on laatia alueellinen strategia ja muuntaa se konkreettiseksi 
toimintasuunnitelmaksi aloittaen ensisijaisten hankkeiden määrittelystä. Alueelliset 
innovaatiostrategiat tähtäävät innovaation edistämiseen mukaan lukien teknologiset 
näkökohdat ja tutkimus sekä puhtaasti taloudelliset ja institutionaaliset näkökohdat, jotka ovat 
perinteisissä tuotantorakenteissa aivan yhtä tärkeitä. Tietoyhteiskuntaan liittyvät alueelliset 
aloitteet tähtäävät niiden mahdollisuuksien ja taloudellisten riskien tunnistamiseen, joita 
tietoyhteiskunta alueilla synnyttää. Tämä on tarpeen, jotta alueet voisivat ennakoida tämän 
uuden vallankumouksen vaikutukset ja näin maksimoida mahdollisuudet ja minimoida niiden 
haitalliset vaikutukset. Näitä kahta tointa hoidetaan yhteistyössä toisaalta innovaation 
edistämistoimien kanssa (Innovaatio-ohjelman RITTS) ja toisaalta tietoyhteiskunnan kanssa. 
Alueellisten strategioiden ja toimintasuunnitelman laatiminen perustuu julkisen ja yksityisen 
sektorin sekä alueella sijaitsevien yritysten, erityisesti pk-yritysten, välisen yhteistyön 
vahvistamiseen sekä teknologian tai palvelujen tarjonnan perusrakenteisiin, jotka liittyvät 
alueella vallitsevaan teknologiseen innovaatioon ja tietoyhteiskuntaan. Kaikki strategisen 
suunnitelun toimet alkavat analysoimalla erityisesti pk-yritysten tarpeiden kysyntää ja 
käsittävät monitieteisen ja yhtenäistetyn lähestymistavan, joka perustuu alueellisten vastuiden 
alalla todellisen toissijaisuuden toteuttamiselle. 
EMOTRin ohjausosastosta annetun asetuksen 8 artiklan perusteella voidaan rahoittaa 
myös selvityksiä ja koehankkeita sekä maaseudun ja maatalouden kehittämisestä saatujen 
yhteisön tulosten esittelyä ja jakelua (katso esimerkkinä yrittäjänaisia koskeva luku). 
107 Asetus 2083/93, annettu 20.7.1993. EYVL L 193, 31.7.1993, s.38. 
49 
ESRrsta annetun asetuksen 6 artiklan perusteella voidaan rahoittaa innovatiivisia teknisen 
avun toimia ja esittelykoehankkeita ammattikoulutuksen ja työllisyyden kehittämisen alalla 
sekä ESR:n yhteisrahoittamien toimenpiteiden seuranta- ja arviointitoimia. 
5. ERITYISALOILLA (MAATALOUS JA KALASTUS) TOIMIVIEN PK-YRITYSTEN HYVÄKSI 
TEHDYT TOIMET 
Tavoite 5a (maatalouden rakenteiden mukauttaminen ja kalastuksen 
uudenaikaistaminen/rakennemuutos) 
Vanhassa EY-asetuksessa N:o 866/90, joka on korvattu 20 päivänä toukokuuta 1997 annetulla 
neuvoston asetuksella N:o 951/97 ja EY-asetuksella N:o 867/90, säädetyt toimenpiteet maa- ja 
metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta koskevat 
ensisijaisesti pk-yrityksiä. Käytännön kokemukset ja tilastolliset tiedot elintarvikealan 
rakenteesta paljastavat, että yli 90 prosenttia noin 253 000 yrityksestä EU:n elintarvikealalla 
työllisti alle 20 henkeä ja 6 prosenttia työllisti 20-99 henkeä. Näiden toimenpiteiden 
kohderyhmänä eivät kuitenkaan ole pk-yritykset eivätkä ne sisällä mitään pk-yrityksiä 
koskevia erityisiä toimia tai sääntöjä. Pk-yritysten osallistumisesta ohjelmiin ja siihen 
liittyvistä taloudellisista ponnisteluista yhteisön tasolla ei myöskään ole saatavissa määrällistä 
tietoa. 
Yhteinen kalastuspolitiikka 
Kalastusalalle on ominaista suuri joukko pk-yrityksiä. Esim. kalastuksen ja vesiviljelyn 
tuotteiden jalostaminen työllisti Euroopassa erään komission selvityksen108 mukaan noin 
90 000 henkeä 2 240 eri laitoksessa, ja yhteisön keskiarvo oli 40 työntekijää yritystä kohti 
(Italiassa oli vähiten, 16, ja Saksassa eniten, 91). Lisäksi 95 prosenttia yhteisön laivaston 
aluksista on alle 24-metrisiä. Tässä yhteydessä pk-yritykset ovat merkittävä osa kalastus- ja 
vesi viljelyalan hyväksi tehtyjen rakenteellisten toimien edunsaajista. Suurin osa alan 
rakenteellisista ja yhteiskunnallis-taloudellisista toimenpiteistä on tarkoitettu juuri pk-
yrityksille erityisesti kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) ja Pesca-
yhteisöaloitteen välityksellä. 
KOR, joka on vuodesta 1994 lähtien ollut Euroopan unionin neljäs rakennerahasto (tavoite 
5a) ja jonka varat ovat 2 800 milj. ecua kaudella 1994-99, voi yhteisrahoittaa toimia 
seuraavilla aloilla: 
- pyyntiponnistusten mukauttaminen (alusten toiminnan lopettaminen, yhteisyritysten 
perustaminen); 
- laivastojen uusiminen ja alusten nykyaikaistaminen; 
- vesiviljelyn kehittäminen; 
- rannikkovyöhykkeiden suojelu; 
- kalastussatamien kalusto; 
- tuotteiden jalostus ja markkinointi; 
- myynninedistäminen; 
- kalastajiin kohdistuvat yhteiskunnallis-taloudelliset toimenpiteet; 
- muut toimenpiteet (tekninen apu). 
108 Euroopan yhteisön kalastuksen ja vesiviljelyn tuotteiden jalostamissektoria koskeva tilastollinen tutkimus, huhtikuu 
1993, Euroopan komissio. 
50 
6. PK-YRITYSTEN TUKEMINEN NIIDEN STRATEGIOIDEN EUROOPPALAISTAMISESSA JA 
KANSAINVÄLISTÄMISESSÄ ERITYISESTI PAREMPIEN TIEDOTUSPALVELUJEN JA 
YHTEISTYÖN AVULLA 
6.1 Tiedotus yrityksille 
6.1.1 Euro Info Centres (EIC) verkosto 
Tammikuussa 1995 tapahtunut Euroopan unionin laajenemisen 15 maan laajuiseksi johti 
siihen, että Suomessa avattiin seitsemän euroneuvontakeskusta, Ruotsissa yhdeksän ja 
Itävallassa seitsemän. Samanaikaisesti euroneuvontayhteyskeskusten (Euro-Info 
Correspondence Centre, EICC) perustamista Keski- ja Itä-Euroopan maihin on jatkettu, ja sitä 
on laajennettu Välimeren alueen maihin. 
Kaikkiaan 227 euroneuvontakeskusta ja 21 euroneuvontayhteyskeskusta muodostavat 
ainutlaatuisen verkon, joka on sijoittautunut suorassa suhteessa pk-yrityksiin oleviin julkisiin, 
yksityisiin tai yhdistelmärakenteisiin (kauppakamarit, paikallisen kehittämisen 
tukiorganisaatiot tai pankit). Euroneuvontakeskukset (EIC) ovat täysin omistautuneet pk-
yrityksille, ne ovat monipuolisia ja antavat pk-yrityksille yleisosaajan asiantuntemuksen 
yhteisöön liittyvissä asioissa. 
Euroneuvontakeskukset (EIC) ovat etuoikeutettu side Euroopan ja pk-yritysten välillä, 
ne antavat yrityksille tietoja, perehdyttävät, neuvovat ja avustavat niitä kaikissa yhteisön 
ohjelmiin ja politiikkoihin liittyvissä asioissa. 
Euro Info Centres uusi tehtävä 
Kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta vuonna 1996 tehty neuvoston päätös on tehnyt 
euroneuvontakeskuksista pk-yritysten neuvontapisteitä yhteisöä koskevissa asioissa. Tämä 
euroneuvontakeskuksille uskottu uusi tehtävä on taata pk-yrityksille yksinkertaisemmin, 
selkeämmin ja näin ollen tehokkaammin tietoa Euroopan unionista kuin ennen - sen 
lainsäädännöstä, ohjelmista, mahdollisuuksista. Tämä näkyy verkon sopeutumisstrategiana, 
jonka jäsenvaltiot ottivat myönteisesti vastaan 19. syyskuuta 1997. Strategiassa tarkennetaan 
neuvontapisteinä toimimisen konkreettiset seuraukset, Euro Info Centres (EIC) tarjoamien 
palvelujen valikoima ja pk-yrityksistä tulevaa palautetietoa koskevat menettelytavat. 
Pk-yritysten neuvontapisteet 
Neuvontapiste-nimityksen mukaisesti euroneuvontakeskukset (EIC) ovat yhteisöä koskevan 
tiedon ohjaus- ja käsittelykeskus. Pk-yrityksillä on näin lähellään keskustelukumppani, jolta 
saa yksinkertaisen käytännön vastauksen kaikkiin kysymyksiin joko suoraan tai joka ohjaa ne 
pyytämään tietoa muilta organisaatiolta ja/tai muilta asiaan erikoistuneilta tahoilta, jotka 
kykenevät antamaan asiasta syventävää tietoa. 
Neuvontapisteenä toimimisen tavoitteen konkretisoiminen tarkoittaa toiminnan tasolla tiiviin 
yhteistyön tekemistä muiden pk-yritysten tukiorganisaatioiden kanssa, joita ovat mm. muut 
yhteisön verkot kuten INNOVAATIO-keskukset, kansallisten Craft-tietokeskusten ja 
eurooppalaiset yritys- ja innovaatiokeskukset, joihin euroneuvontakeskukset (EIC) lähettävät 
niiden tehtäviin kuuluvia palveluja tarvitsevat yrittäjät. Itse asiassa "neuvontapiste" ei tarkoita 
sitä, että euroneuvontakeskukset (EIC) olisivat ainoa pk-yritysten keskustelukumppani. 
Euroneuvontakeskukset (EIC) kehittävät järjestelmällisesti yhteistyökumppanuuksia muiden 
pk-yritysten tukiorganisaatioiden kanssa (isäntäorganisaatiot, paikalliset, alueelliset, 
kansalliset, ammatilliset ja alakohtaiset yhteistyökumppanit) suosimalla yhteisvaikutusta sekä 
välttämällä päällekkäistä työtä ja pätevyyttä toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen. On nimittäin 
tärkeää, että jokainen pk-yritysten keskustelukumppani rajaa tiedottajan ja neuvonantajan 
tehtävänsä selkeästi määritellyllä ja täydentävällä aihealueella (euroneuvontakeskukset (EIC) 
ovat yhteisöä koskevan tiedon yleisosaajia, muut komission verkot antavat yhteisöä koskevaa 
51 
erikoistunutta tietoa, paikalliset ja kansalliset yhteistyökumppanit antavat paikallista ja 
kansallista tietoa). 
Euro Info Centres (EIC) palvelujen laadun takaamiseksi ne ovat jatkuvan ulkopuolisen 
tarkkailun alaisia. Tämän arvioinnin tuloksena osa euroneuvontakeskuksista vaihdetaan 
vuoden 1997 lopussa. Euro Info Centres (EIC) verkkoon voidaan lisäksi liittää 
tarjouspyyntöjen kautta liitännäisjäseninä alakohtaisia tai horisontaalisia, eurooppalaisia tai 
kansallisia pk-yrityksiä edustavia organisaatioita. 
Euro Info Centres (EIC) palveluvalikoima: 
Tiedottaminen 
Vuonna 1995 euroneuvontakeskukset (EIC) vastasivat 310 000:een Euroopan unionin 
yritysten esittämään kysymykseen kaikista eurooppalaisista aihepiireistä. Vuonna 1996 
vastauksia annettiin yli 350 000. Euroneuvontakeskukset (EIC) levittävät tietoa, ne tarjoavat 
yritysten käyttöön suuren määrän kirjallista aineistoa: esitteitä, tiedotteita, oppaita, esim. 
ympäristöjohtamisen oppaan (Guide Eco Management), työkalun, jota tarvitaan 
itsearvioinnissa ja eurooppalaisten ympäristöstandardien soveltamista pk-yrityksissä 
koskevien kysymysten ymmärtämiseen. Euroneuvontakeskukset (EIC) järjestävät seminaareja 
ja konferensseja ja osallistuvat aktiivisesti sellaisiin suosittuihin tapahtumiin kuten 
eurooppalaiset tietoyhteiskuntaviikot, jotka järjestettiin yhdessä tietoyhteiskuntaa koskevia 
hankkeita käsittelevän tietotoimiston kanssa (Information Society Project Office, ISPO) 
Euroopan unionin, KIE-maiden sekä Välimeren alueen maissa. Vuonna 1996 järjestetyn 
standardointia koskevan ja vuonna 1997 järjestetyn euroa koskevan tiedotuskampanjan 
yhteydessä euroneuvontakeskukset (EIC) järjestivät tiedotuspäivät, tekivät kyselyjä 
yrityksissä ja jakoivat runsaasti esitteitä ja ohjelmistoja itsearviointia varten. Arvioidaan, että 
vuoden 1997 ensimmäisen neljänneksen lopussa nämä kampanjat ovat saaneet aikaan 
yli 6 milj. kontaktia. Vuoden 1997 aikana satakunta euroneuvontakeskusta järjesti yli 150 
tapahtumaa työterveyttä ja -turvallisuutta käsittelevän tiedotuskampanjan yhteydessä pk-
yrityksissä. 
Ensimmäiset neuvot ja avustaminen 
Euroneuvontakeskukset (EIC) tarjoavat ensituen yritysten eri kehitysvaiheissa. Ne antavat 
yrityksille neuvoja ennen kaikkea avoimista eurooppalaisista rahoituslähteistä kuten yhteisön 
tutkimuksen ja teknologisen kehittämise ohjelmista ja rakennerahastoista, eurooppalaisesta 
laatupolitiikasta, standardoinnista ja sertifioinnista sekä ympäristöpolitiikasta. 
Euroneuvontakeskukset (EIC) antavat myös tukea uusien markkina-alueiden ylläpitämiseen ja 
vahvistamiseen. Tässä asiassa euroneuvontakeskukset (EIC) toimivat yritysten 
eurooppalaistumista ja kansainvälistymistä koskevilla aloilla taaten niille paremman 
tiedonsaannin kolmansien maiden kaikista markkinoista ja EU:n niihin liittyvistä ohjelmista, 
yritysten yhteistyön edistämisestä sekä EU:n sisällä että kolmansien maiden kanssa muita 
verkkoja ja yhteisön välineitä hyväksi käyttämällä. Näillä eri aloilla verkon yhteinen 
osaaminen perustuu Euro Info Centres erikoistuneisiin ryhmiin, jotka kehittävät pk-yritysten 
tarpeita vastaavia tuotteita ja palveluja. Tällaisten ryhmien kattamat tärkeimmät alat ovat 
ympäristö, euro, ulkosuhteet, tietoyhteiskunta, julkiset hankinnat ja standardointi. 
Pk-yrityksistä tuleva palautetieto 
Komission yksiköt ovat tietoisia Euro Info Centres (EIC) etuoikeutetusta asemasta saada 
tietoja niistä erityisongelmista, joita pk-yritykset kohtaavat lainsäädännön noudattamisessa tai 
osallistumisessa tiettyihin yhteisöohjelmiin. Palautetietoa saadaan kysymällä suoraan 
euroneuvontakeskuksilta tai antamalla niille tehtäväksi erityisselvityksiä alueen pk-yrityksille 
jaettujen kyselylomakkeiden perusteella. Euroneuvontakeskukset (EIC) jatkavat vuonna 1994 
aloitettua yhtenäismarkkinoita koskevaa työtä hyvin laaditun palautetietomenettelyn ansiosta 
52 
ja keräämällä "menestystarinoita". Euroneuvontakeskukset (EIC) ovat myös osallistuneet alv-
kokeiluryhmän kaltaisiin neuvontapaneeleihin ja keränneet joko omissa tai asiakkainaan 
olevien pk-yritysten nimissä lausuntoja ja kommentteja yhtenäisvaluuttaa, innovaatiota ja 
julkisia hankintoja koskevista vihreistä kirjoista. Euroneuvontakeskuksilla on myös 
konkreettinen tehtävä yhtenäismarkkinoiden toiminnassa, koska ne antavat pk-yrityksille 
tietoa valitusmenettelyistä ja huolehtia tehtyjen valitusten seurannasta. 
6.1.2 Muut tiedotustoimet 
Vastatakseen lukuisiin mitä erilaisimmilta tahoilta (yrityksistä, ammatillisista järjestöistä, 
konsulteilta, opiskelijoilta jne.) tuleviin, suoraan komissiolle osoitettuihin tiedusteluihin 
yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt uudistivat vuonna 1995 yrittäjäyleisölle tarkoitetun yleisen 
tietopalvelun perustamalla vierailijoille avoimen tiedotuskeskuksen. Tiivis yhteistyö muiden 
komission yksiköiden tiedotuskeskusten kanssa mahdollistaa tietojen antamisen tarpeiden 
mukaisesti tehokkaalla ja kohdennetulla tavalla sekä organisoimaan selvityksiä ja ryhmien 
vierailuja. Kuukausittain ilmestyvää, tiivistä tietoa sisältävää, pk-yrityksille tarkoitettua 
EURO-INFO tiedotuslehtistä jaetaan ilmaiseksi 60 000 kappaletta järjestöille, yhdistyksille, 
ammattiryhmittymille, BRE-, BC-NET-ja Euro Info Centres verkkojen jäsenille, yrityksille ja 
Euroopan toimielinten tiedotuspalveluille sekä edustustoille, jotka ovat sitä pyytäneet. 
Yrityspolitiikan näyttelyosasto kohdennettuine kirjallisine materiaaleineen on yksi 
kysytyimmistä ja arvostetuimmista välineistä erityisesti Euroopan unionin epäsuotuisimmilla 
alueilla, joilla se on usein ainoa keino jakaa suoraan tietoa yhteisöstä. Tällainen osasto voidaan 
pystyttää pk-yrityksille kohdistetuissa tapahtumissa (kuten INTERPRISE, 
EUROPARTENARIAT, ostomessut, käsiteollisuuskonferenssit), joihin osallistuu noin 300 
henkeä. Pk-yritysten hyväksi tehtyjen yhteisötoimien näkyvyyden lisäämiseksi yrityspolitiikan 
yksiköt ovat jo useiden vuosien ajan osallistunut tiettyihin tapahtumiin yhdessä komission 
muiden yksikköjen kanssa. Komissio on myös rahoittanut pk-yrityksille tarkoitettuja 
tiedotusseminaareja jäsenvaltioissa. 
6.2 Yritysten välinen yhteistyö ja kumppanuus eurooppalaistumisen ja 
kansainvälistymisen edistämiseksi 
Yksi yrityspolitiikan keskeisiä aloja on yritysten välinen yhteistyö pääasiassa Euroopan 
unionin alueella, mutta myös sen ulkopuolisissa maissa. Yritysten välisen yhteistyön 
kannustamiseksi unionissa komissio on perustanut yhteistyökumppanin etsintäverkkoja ja 
erityisiä yritysten tapaamisohjelmia (EUROPARTENARIAT ja INTERPRISE). Komissio on 
luonut erityisohjelmia ja -toimia yritysten kansainvälistymisen ja erityisesti unionin alueella 
sijaitsevien ja kolmansien maiden yritysten välisen kumppanuuden edistämiseksi. 
Yhteistyökumppanien etsintäverkot 
Vuonna 1996 kaikkiaan 500 tiedustelijaa BRE-verkon muodostavasta 73 maasta esitti 8 200 
yhteistyötarjousta tai -pyyntöä. Samanaikaisesti 300 neuvonantajaa BC-NET-verkon nykyisin 
kattamasta 40 maasta teki 7 300 yhteistyötarjousta tai -pyyntöä. Pyynnöt tulivat pk-
yrityksistä, jotka haluavat tehdä teknistä, taloudellista tai kaupallista yhteistyötä koskevan 
pysyvän sopimuksen. 
Kolmannesta monivuotisessa ohjelmassa pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) 
hyväksi Euroopan unionissa (1997-2000) kaavaillaan sellaisen tietokannan rakentamista, 
jonka avulla voidaan hyödyntää yleisesti kaikkia yhteistyökumppanuuden mahdollisuuksia eli 
joka yhdistää BRE-yhteistyön ja BC-NETin tarjoamat mahdollisuudet ja INTERPRISE-
EUROPARTENARIAT-tapahtumat. Näiden suuntaviivojen mukaisesti ja yhteistyöverkon 
jäsenten laajojen neuvottelujen seurauksena BC-NET/BRE -sektori on aloittanut tarvittavat 
työt sellaisen uuden tiedotusvälineen toteuttamiseksi, joka yhdistää jäsenet sekä keskenään 
että komissioon. Välineen suunnittelussa ovat olleet ratkaisevia tietyt näkökohdat kuten tarve 
rakentaa nykyaikaisiin tekniikoihin tukeutuva käyttäjäystävällinen työkalu ja tarve säilyttää 
53 
kunkin verkon erityisominaisuudet mitä tulee sen toimintatapaan ja verkon jäsenten pääsyyn 
tietokantaan. Eräs keskeisistä tehtävistä uuden työkalun käyttöönotossa on siis mahdollistaa 
se, että BC-NETin ja BRE:n jäsenet voivat olla aktiivisessa roolissa. Jäsenet voivatkin 
tulevaisuudessa tehdä reaaliaikaisia kyselyjä yhteiseen tietokantaan talletetuista tiedoista ja 
poimia niitä kiinnostavat tiedot yhdistellen erilaisia ennalta määritettyjä hakumuuttujia. 
6.2.1 Yritysten eurooppalaistuminen 
6.2.1.1 Kansainväliseen yhteistyöhön sopiva oikeudellinen väline: eurooppalainen 
taloudellinen etuyhtymä (ETEY) 
Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)109 on erityisen sopiva oikeudellinen kehys 
pk-yritysten välisen kansainvälisen yhteistyön edistämiseksi. Siksi yrityspolitiikasta vastaavat 
komission yksiköt ovat tehneet aloitteen ETEY-verkostosta nimeltään Regie-hanke. 
Hankkeen tavoitteena ovat tiedottaminen ja tekninen avustaminen - tehtävät, jotka väistämättä 
liittyvät ETEY:n tekemiseen tunnetuksi taloudellisten toimijoiden parissa110. 
Osana tätä tointa järjestettiin maaliskuussa 1996 konferenssi läheisessä yhteistyössä yritysten 
oikeuksista vastaavien yksikköjen kanssa tilinpäätöksen laatimiseksi ETEY:n kuuden 
ensimmäisen toimintavuoden kokemuksista ja tämän oikeudellisen välineen tekemiseksi 
tunnetuksi pk-yrityksille. Konferenssi oli ainutlaatuinen tilaisuus komission yksiköille ja 
ETEY:n nykyisille ja potentiaalisille käyttäjille tavata toisiaan, ja se antoi tarvittavan 
sysäyksen uusille ETEY:n hyväksi tehtäville toimille kuten 9. syyskuuta 1997 annetun 
komission tiedonannon hyväksymiselle, joka koskee eurooppalaisten taloudellisten 
etuyhtymien osallistumista julkisiin hankintoihin ja julkisista varoista rahoitettuihin 
ohjelmiin111. Niihin kuuluu käytännön työvälineiden suunnittelu, esimerkiksi esite pk-
yrityksille, jotka haluavat käyttää tätä yhteistyövälinettä. 
6.2.1.2 Kumppanuusohjelmat: EUROPARTENARIAT ja INTERPRISE 
EUROPARTENARIAT 
EUROPARTENARIAT tähtää rakennerahastojen tukeen oikeutettujen alueiden taloudelliseen 
kehittämiseen (tavoitteet 1, 2, 5b ja 6) kannustamalla eri maissa sijaitsevia pk-yrityksiä 
yhteistyöhön. Ohjelmaa hallinnoivat yhdessä yrityspolitiikasta sekä alue- ja 
koheesiopolitiikasta vastaavat yksiköt, ja se tarjoaa yrityksille mahdollisuuden tavata 
potentiaalisia yhteistyökumppaneita, keskustella ja neuvotella mahdollisista 
yhteistyösopimuksista. Euroopan unionissa järjestetään joka vuosi kaksi tapahtumaa. 
Järjestelyissä noudatetaan menetelmää, joka on todistanut tehokkuutensa: valitaan isäntämaa, 
valitaan kohdealueelta pk-yritykset, jotka haluavat löytää yhteistyökumppanin (noin 400), 
julkaistaan valittujen yritysten kuvauksen sisältävä luettelo, levitetään luetteloa 15 
jäsenvaltioon ja kolmansiin maihin, järjestetään henkilökohtaisia liiketapaamisia, arvioidaan 
ja seurataan kontaktien tuloksia. 
Menetelmän saaman menestyksen ansiosta EUROPARTENARIAT kattaa nykyisin yli 70 
maata. Yhteistyössä toimivaltaisten pääosastojen kanssa jokaista tapahtumaa mainostetaan 
tästä lähtien yhteistyökumppaneille Välimeren maissa, Keski- ja Itä-Euroopassa, Itsenäisten 
valtioiden yhteisössä, Latinalaisessa Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa. Menetelmä on myös 
otettu kyseisten maiden taloudellista kehittämistä koskeviin yhteisöohjelmiin. 
!09 Neuvoston asetus (ETY) N:o 2137/85, annettu 25 päivänä heinäkuuta 1985, eurooppalaisesta taloudellisesta 
etuyhtymästä (ETEY), EYVL L 199,31.7.1985, s. 1. 
110 Katso ETEY-verkoston (Regie) perustamista koskeva tiedotus lukijoille, EYVL C 146, 13.6.1995. Regie-hankkeen 
nykyinen oikeusperusta sisältyy kolmanteen monivuotiseen ohjelmaan pienten ja keskisuurten yritysten (pk-
yritysten) hyväksi Euroopan unionissa (1997-2000), EYVL L 6,10.1.1997, s. 25. 
1 ' ' Komission 9.9.1997 antama tiedonanto, EYVL C 285,20.9.1997, s. 17. 
54 
EUROPARTENARIAT numeroina: 
1995, Saksa ja Portugali 
EUROPARTENARIAT Nordrhein-Wesfalen (Dortmund, 20.-21.3.1995). 
Tapahtumaan osallistui noin 5 000 vierailijaa 54 maasta. Kaikkiaan 357 
saksalaisyrityksellä oli noin 10 000 liiketapaamista 2 000 vierailevan pk-yrityksen 
kanssa, joista 200 tuli Itsenäisten valtioiden yhteisöstä. 
Arviointikertomuksesta käy ilmi, että saksalaisten ja vierailevien yritysten välillä tehtiin 
188 yhteistyösopimusta ja vierailevien yritysten kesken 124 sopimusta. 
Tietoisina tapahtuman taloudellisten seurausten merkityksestä yrityksille saksalaiset 
paikallisviranomaiset ovat halunneet jatkaa tapahtumaa järjestämällä helmikuussa 1998 
toisen tapahtuman osana INTERPRISE-ohjelmaa. 
EUROPARTENARIAT Portugali (Lissabon, 24.-25.11.1995). Kaikkiaan 406 
portugalilaisyritystä tapasi 11 000 neuvottelussa noin 2 000 pk-yritystä (joista 250 tuli 
Ruotsista, Norjasta ja Suomesta). Tämä tapahtuma oli merkkipaalu 
EUROPARIEN ARIAT-ohjelmassa, sillä siellä otettiin käyttöön ohjelmistojärjestelmä, 
jonka avulla vierailijoiden välisiä spontaaneja tapaamisia voidaan hallinnoida. 
EUROPARTENARIAT-tapahtuma on tästedes pk-yritysten eurooppalaisten ja 
kansainvälisten tapaamisten keskusnäyttämö. 
1996, Ruotsi ja Italia. 
EUROPARTENARIAT Pohjois-Skandinavia (Luleä, 13.-14.6.1996). Ensimmäinen 
yhdessä kolmesta uudesta jäsenvaltiosta järjestetty EUROPARTENARIAT kokosi yli 
1 500 pk-yritystä 50 eri maasta. Tilaisuuteen tarttuen EUROPARTENARIAT kohdistui 
yhden maan sijasta poikkeuksellisesti kolmeen eli Suomeen, Norjaan ja Ruotsiin. 
Yliteensä 386 yrityksellä oli noin 7 500 liiketapaamista 1 200 vierailijayrityksen kanssa, 
joista 225 tuli Phare-maista ja 160 Tacis-maista. Samanaikaisesti pidettiin useita 
seminaareja, muun muassa naisyrittäjiä koskeva konferenssi 
EUROPARTENARIAT Italia (Genova, 27.-29.11.1996). Sen lisäksi, että tapahtumaan 
osallistui suuri joukko yrityksiä Phare-, Tacis- ja Välimeren maista, mukana oli 
ensimmäistä kertaa paljon yrityksiä Aasiasta, Latinalaisesta Amerikasta ja 
Yhdysvalloista yli 70 maan ollessa edustettuina. Pohjois- ja Keski-Italiasta valitut 406 
yritystä tapasivat lähes 2 350 pk-yritystä noin 12 000 kahdenvälisessä keskustelussa. 
Vuonna 1997 Kreikka ja Ranska Massif Central: 
Europartenariat Kreikka (Pireus 23.-24. kesäkuuta 1997). Kaikkiaan 400 kreikkalaista 
pk-yritystä tapasi 1 733 vierailevaa yritystä yli 60 maasta. Rekisteröidyistä 
vierailijayrityksistä 758 tuli EU:sta, 37 EFTA-maista, 299 Välimeren maista, 360 Phare-
maista, 200 Tacis-maista, 64 Aasiasta ja 12 Yhdysvalloista. Tapaamisia järjestettiin 
yhteensä 11 336. 
Europartenariat Ranska Massif Central (Clermont-Ferrand 16.-17. lokakuuta 1997). 
Kaikkiaan 418 ranskalaista pk-yritystä tapasi 1 750 vierailevaa yritystä yli 60 maasta. 
Rekisteröidyistä vierailijayrityksistä 974 tuli EU:sta (333 Ranskasta), 48 EFTA-maista, 
213 Välimeren maista, 201 Phare-maista, 138 Tacis-maista, 104 Aasiasta, 34 
Latinalaisesta Amerikasta, 25 Yhdysvalloista ja 13 Kanadasta. Tapaamisia järjestettiin 
yhteensä 10 300. 
Tulevia tapahtumia: Europartenariat Hollanti 1998 (Apeldoorn 11.-12. kesäkuuta) ja 
Europartenariat Espanja 1998 (Valencia 12.-13. joulukuuta). 
55 
INTERPRISE 
Osana yrityspolitiikkaa toteutettujen INTERPRISE-tapahtumien tavoitteena on 
moninkertaistaa paikalliset, alueelliset ja kansalliset aloitteet tarkoituksena edistää pk-
yritysten kansainvälistä yhteistyötä yritysjohtajien välisten keskustelujen avulla. 
Ohjelma tukeutuu EUROPARTENARIAT-menetelmään. Näiden kahden välillä on kuitenkin 
eroja. INTERPRISE tukee pienempiä tapahtumia (noin 100 pk-yritystä), jotka kohdistuvat 
yhteen tai kahteen toiminnan alaan ja kaikkiin Euroopan alueisiin, olivat ne sitten oikeutettuja 
rakennerahastojen tukeen tai eivät. 
Nämä ominaisuudet mahdollistavat sen, että paikalliset toimijat voivat käyttää INTERPRISE-
menetelmää kuvamaan konkreettisesti taloudellista kehittämispolitiikkaa valitulla 
toimintasektorilla. Menetelmä on ollut menestys. Yli 200 hanketta on toteutettu sitten vuoden 
1990, jolloin ohjelma aloitettiin. 
Kolmannet maat - Keski- ja Itä-Euroopan maat ja Välimeren maat - ovat voineet aluksi 
osallistua vain tiettyihin hankkeisiin. Komissio on sittemmin laajentanut tätä menetelmää 
Phare- ja Tacis-maihin, Latinalaiseen Amerikkaan, Välimeren yhteistyökumppaneihin ja 
Kaakkois-Aasian maihin. Eräs esimerkki INTERPRISE-menetelmän laajentamisesta on 
Riadissa 20.-22.5.1997 osana Euroopan unionin ja Persianlahden maiden välistä yhteistyötä 
järjestetty tapahtuma. Tähän tapahtumaan osallistui 170 yritystä, joista 75 Persianlahden 
alueelta ja 95 Euroopan unionista, ja osallistujen kesken järjestettiin 800 tapaamista. 
Vuonna 1995 jäsenvaltioissa järjestetyt 38 INTERPRISE-tapahtumaa keräsivät 6 000 yritystä 
ja synnyttivät 15 000 liiketapaamista. Hankkeiden arviointikertomuksissa ilmoitetaan lähes 
500 yhteistyösopimuksen syntymisestä. Vuonna 1996 tuettiin 35:tä tapahtumaa, ja vuodeksi 
1997 kaavaillaan 32:ta tapahtumaa. 
6.2.1.3 Alueiden välisen yhteistyön kannustaminen: Recite II 
Lokakuussa 1996 julkaistiin unionin sisäisen alueiden välisen yhteistyön pohjalta 
ehdotuspyyntö112 hankkeiden tukemiseksi viidellä toiminta-alalla, joista kaksi koskee suoraan 
pk-yrityksiä: pk-yritysten pääsyn helpottaminen eurooppalaisille markkinoille muun muassa 
sopivien yritysten välisten yhteistyötekniikkojen avulla ja pk-yrityksille tarjottavien, 
innovaation kannustamiseen liittyvien palvelujen tarjonnan lisääminen. 
6.2.1.4 Kansainvälinen alihankinta 
Komissio on vähitellen kehittänyt alihankintaa koskevan politiikan, jonka alkuperäinen 
tavoite oli luoda todelliset eurooppalaiset alihankintamarkkinat ja joka nykyisin edistää 
eurooppalaisen alihankinnan kansainvälistymistä ja sen vahvistamista maailmantaloudessa. 
Aloitteita toteutetaan yrityspolitiikan yhteydessä osana kolmatta monivuotista ohjelmaa pk-
yritysten hyväksi Euroopan unionissa. Yhteisiä aloitteita pannan täytäntöön muiden 
komission yksiköiden, eritoten teollisuudesta ja aluepolitiikasta vastaavan yksikön ja 
tilastotoimiston kanssa. Komissio on myös vakiinnuttanut hyvät työskentelysuhteet useiden 
kaupallisten yhdistysten ja alihankintaa välittävien organisaatioiden kuten kauppa- ja 
teollisuuskamarien ja kehitystoimistojen kanssa sekä Euroopan tasolla, kansallisesti että 
paikallisesti. Kehitetyillä aloitteilla on kolme päätavoitetta: 
112 EYVL C 326, 31.10.96, s. 9. 
56 
parantaa alihankintamarkkinoiden avoimuutta laatimalla teollista alihankintaa 
koskeva käytännön opas (Practical Guide on legal aspects of industrial subcontracting), 
alihankintaa välittävien organisaatioiden hakemisto (Directory of subcontracting 
intermediary organisations), josta on valmisteilla kolmas painos, ja tilastollisia selvityksiä 
alihankinnan taloudellisesta merkityksestä sekä järjestämällä ja tukemalla alihankintaa 
käsitteleviä seminaareja ja foorumeita (kuluttajaelektroniikka, tekstiili/vaatetus ja 
rakentaminen); 
vahvistaa teollisuuden alojen välisiä yhteistyökumppanuuksia perustamalla 
alihankinnan tukiverkko SCAN (Subcontracting Assistance Network), jonka koevaiheen 
tulokset esiteltiin Brysselissä helmikuussa 1995. Verkon avulla yhdistetään nykyiset 
alinhankinnan tietokannat ja pörssit kautta Euroopan, ja sen perustana on yhteinen tapa 
muokata tärkeimpien teollisuuden alojen toimittajia koskevaa tietoa; laatimalla 
alakohtaiset alihankintaa koskevat nimikkeistöt, edistämällä ja tukemalla International 
Buyers' Exhibition -tapahtumaa (IBEX-ohjelma, katso kehystettyä tekstiä jäljempänä), 
sekä laatimalla eurooppalaisen yhteistyöoppaan ("European Guide on Cooperation") ja 
yhteistyökumppanuutta teollisessa alihankinnassa koskevat ohjeet ("Guidelines for 
partnership in industrial subcontracting") yhteistyössä UNICE:n kanssa, tukemalla 
alihankinnan kehittämisen keskipisteitä ja alakohtaisia hankkeita erityisesti 
kuluttaj elektroniikka- ja skootterialalla; 
edistää eurooppalaisen alihankinnan kansainvälistymistä tarjoamalla apurahoja 
japanilaisiin koulutusohjelmiin (Human Resource Training Programme - HRTP, joka on 
nykyisin nimeltään Japan Industry Insight) yhteistyössä EU-Japan Centre for Industrial 
Cooperation -keskuksen ja European Automotive Suppliers' Mission to Michigan -
tapahtuman kanssa, joka pidettiin helmikuussa 1997. 
57 
IBEX: INTERNATIONAL BUYER'S EXHIBITIONS - OSTOMESSUT 
IBEX-kasite on luotu ja testattu osana yrityspolitiikkaa, koska neuvosto pyysi115 
komissiota kokeilemaan menetelmää, jossa yritysten välisiä tapaamisia järjestetään 
suurten yritysten aloitteesta yritysten välisten uusien yhteistyökumppanuussuhteiden 
kehittämiseksi ("ostomessut"). Tämä menetelmä on otettu käyttöön myös aluepolitiikassa 
ja pk-yrityksiä koskevassa yhteisöaloitteessa. Näin komissio kannustaa ja tukee IBEX-
ostomessujen järjestämistä rakennerahastojen tukeen oikeutetuilla ja eritoten 
tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueilla. 
IBEX-ostomessuilla suurten yritysten ja pk-yritysten kesken järjestetään ennalta sovittuja 
kansainvälisiä tapaamisia, jotka on kohdennettu suurten yritysten selkeästi tunnistamiin 
tarpeisiin ja pk-yritysten erityisominaisuuksiin näihin tarpeisiin vastaamiseksi. Tämä 
yritysten välisten suhteiden järjestäminen, joka koskee erityisen strategista alaa 
(autoteollisuus, maatalouselintarvikkeet, tekstiili, puu jne.) on tarkoitettu toisaalta 
tukemaan suuria yrityksiä niiden etsiessä kansainvälisessä mittakaavassa pk-yrityksiä 
yhteistyökumppaneikseen tarkkaan määriteltyihin yhteistyötarpeisiin ja toisaalta 
edistämään suurten yritysten ja pk-yritysten välisiä suhteita tarjoamalla pk-yrityksille 
tilaisuuksia solmia suoria yhteyksiä niiden tuotteista ja palveluista tai taitotiedosta 
kiinnostuneisiin suuriin yrityksiin. IBEX-tapahtumien avulla on mahdollista optimoida 
laatu ja mielenkiinto järjestettäessä pk-yritysten ja suurten yritysten kohtaamisia, ja 
verrattuna perinteisiin alihankintamessuihin niistä seuraa osanottajille sekä ajan- että 
rahansäästöä. 
Komissio on tukenut yrityspolitiikan puitteissa seitsemää IBEX-tapahtumaa: 
VETIS Torinossa marraskuussa 1996 (autoteollisuus), jolloin 67 tilaajaa tapasi 316 
alihankkijaa 4 550 tapaamisessa jatkona vuoden 1994 VETIS-tapahtumalle, jossa 54 
ostajaa tapasi 530 toimittajaa 7 314 tapaamisessa; 
MET Strasbourgissa lokakuussa 1996 (huipputekniikka), 20 ostajaa ja 156 toimittajaa 
1 485 tapaamisessa; 
AEROMART Toulousessa joulukuussa 1996 (ilmailu), jolloin 31 ostajaa tapasi 182 
toimittajaa 2 500 tapaamisessa; 
Elmia Food Jönkopingissä Ruotsissa maaliskuussa 1997 (maatälouselintarvikkeet), 
jolloin 25 ostajaa tapasi 68 toimittajaa 280 tapaamisessa; 
Eurocontract Brysselissä lokakuussa 1995 (moniala), jolloin 54 ostajaa tapasi 145 
toimittajaa 1 340 tapaamisessa; 
Telematiikkatapahtuma on suunniteltu pidettäväksi Milanossa marraskuussa 1997. 
6.2.1.5 Yhteisyrityksen unionissa: JEV-väline 
Uuden JEV (eurooppalainen yhteisyritys) -ohjelman tavoitteena on tukea ja Euroopan 
unionissa sijaitsevien pk-yritysten välisten kansainvälisten yhteisyritysten perustamista. 
Ohjelma liittyy yhtenäisestä ohjelmasta pk-yritysten hyväksi 10. heinäkuuta 1996 annettuun 
komission tiedonantoon ja monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi 9. joulukuuta 1996 
tehtyyn neuvoston päätökseen, ja siinä edellytetään, että komissio kannustaa pk-yrityksiä 
luomaan tai kehittämään liiketoimintaa jossakin toisessa jäsenvaltiossa. 
1 '3 Neuvoston päätöslauselma, annettu 22 päivänä marraskuuta 1993, EYVL C 326, 3.12.1993, s. 1. 
58 
Tähän mekanismiin kuuluu yhteisön tuki, jonka tarkoitus on kattaa osa yhteisyrityksen 
perustamisen aiheuttamista kustannuksista. Tuen määrä ja ehdot ovat seuraavat: 
- enintään 50 prosenttia, mutta enintään 50 000 ecua, tukikelpoisista kustannuksista takaisin 
maksettavana ennakkona; 
- jos yhteisyritys perustetaan, tuen osuus voidaan nostaa enintään 100 000 ecuun, joka 
kattaa loput 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista; lisämaksu saa olla enintään 10 
prosenttia koko tehdyn investoinnin määrästä. 
Ohjelma toimii rahoitusvälittäjien verkon kautta, johon kuuluu investointirahoitukseen 
erikoistuneita laitoksia. 
6.2.2 Yritysten kansainvälistyminen: yhteistyö kolmansien maiden kanssa 
Euroopan unionin vauraus perustuu suurelta osin ulkomaankaupaan ja ulkomaisiin 
investointeihin. Vapaan maailmankaupan ja liiketoiminnan lisääntymisen, taloudellisen 
kasvun ja työllisyyden välillä on selvä syy-seuraus-suhde. Huolimatta kasvavista 
kilpailupaineista maailman eri talouksien globaalistuminen on siksi mahdollistanut sen, että 
pk-yritykset voivat nauttia ennen kokemattomasta kasvu- ja kilpailukykypotentiaalista, jota on 
edelleen lisättävä. 
EU:n yritysten on hyödynnettävä tehokkaasti yhtenäismarkkinoiden tarjoamia etuja ja 
varmistettava läsnäolonsa kolmansien maiden markkinoilla. Ponnistusten Euroopan unionin 
yritysten, mukaan lukien pk-yritysten, liiketoiminta- ja investointimahdollisuuksien 
turvaamiseksi kolmansien maiden markkinoilla olisi vastattava ulkomaisille kilpailijoille 
sisämarkkinoiden vapautumisesta koituvia etuja. Sen lisäksi, että komissio tarjoaa 
kauppapolitiikkansa ansiosta vapaan pääsyn kolmansien maiden markkinoille, se on 
kehittänyt erikoisvälineitä pk-yritysten toiminnan tukemiseen EU:n rajojen ulkopuolella. 
6.2.2.1 Kauppapolitiikka 
Komissio hyväksyi 14. helmikuuta 1996 markkinoillepääsyä koskevan strategian (Market 
Access Strategy)114, jossa se hahmottelee strategian muiden markkinoiden avaamiseksi. 
Komissio suosittelee kaksiosaista lähestymistapaa, joka käsittää kahdenvälisten toimien 
yhdistämisen monenväliseeen toimintaan Maailman kauppajärjestössä (WTO) ja muualla. 
Markkinoillepääsyä koskevan strategian yhteydessä tärkeä askel on ollut interaktiivisen 
markkinoille pääsyä koskevan tietokannan (Market Access Database) perustaminen 
(saatavissa internetistä). Sen avulla pk-yritykset voivat tiedottaa komissiolle esteistä, joihin ne 
törmäävät ulkomailla toimiessaan, ja komissio voi näin toimia niiden puolesta joko WTO:n 
kautta tai kahdenvälisesti. 
Kaupan esteitä koskevassa asetuksessa115, joka tuli voimaan 1. tammikuuta 1996, luotiin 
niinsanottu kolmas osa. Sen mukaan yksittäiset yritykset, mukaan lukien pk-yritykset 
(jäsenvaltioiden ja EU:n teollisuuden alojen lisäksi), jotka katsovat kärsineensä kolmansissa 
maissa vallitsevien kaupan esteiden aiheuttamaa vahinkoa, voivat tehdä asiasta valituksen. 
Tavoitteena on tarjota pk-yrityksille olennaista ja helposti saatavissa olevaa tietoa 
toimimisesta ja kaupankäynnistä ulkomailla. EU on kehittämässä järjestelmää tiedon 
tuottamiseksi kolmansien maiden markkinoiden olosuhteista ja vaatimuksista. Keskinäinen 
tunnustaminen voisi vastavuoroisuudessaan olla miellyttävämpi (ja siksi tehokkaampi) tapa 
kuin yksipuolinen painostus kolmansien maiden markkinoiden vapauttamiseksi vähentämällä 
eurooppalaisten kauppiaiden ja viejien kohtaamia lainsäädännöllisiä esteitä. Tähän mennessä 
114 "Kansainvälisen kaupan maailmanlaajuinen haaste: markkinoillepääsyä koskeva strategia Euroopan unionin osalta", 
KOM(96) 53, annettu 14 päivänä helmikuuta 1996. 
1 ! 5 Neuvoston asetus (EY) N:o 3286/94, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994, EYVL L 349,31.12.1994. s.71. 
59 
keskinäistä tunnustamista koskevien sopimusten (Mutual Recognition Agreements, MRA) 
tekeminen säänneltyjä tuotteita koskevasta vaatimustenmukaisuuden arvioinnista on aloitettu 
Australian, Uuden Seelannin, Kanadan ja Yhdysvaltojen kanssa. Sopimusten hyödyt tuntuvat 
erityisesti pk-yrityksissä, jota eivät useinkaan kykene kantamaan monenkertaista kansallisten 
lainsäädäntöjen taakkaa. 
Samanaikaisesti EU jatkaa määrätietoista markkinoiden avaamisstrategiaansa monenvälisellä 
tasolla. Siihen kuuluvat seuraavat toimenpiteet: a) vakiinnuttaa Uruguayn kierroksen tulokset 
ja varmistaa, että kaikki toimet on tunnollisesti toteutettu, b) tunnistaa tapoja avata 
markkinoita yhä pidemmälle ja paljastaa uusia aloja kuten kilpailu ja investoinnit 
monenvälisille markkinoille, ja c) vastata maailman eri talouksien globaalistumisen 
synnyttämiin uusiin haasteisiin ja esteisiin. Vaikutusten pk-yritysten liiketoimintojen 
kehittämiseen odotetaan olevan positiivisia. 
EU:lla on ollut WTO:ssa tärkeä osa televiestinnän palveluja ja tietoteknologian tuotteita 
koskevien neuvottelujen onnistumisessa, ja se on antanut ratkaisevan sysäyksen aloittaa 
neuvottelut rahoituspalveluja koskevasta sopimuksesta uudelleen. Singaporessa joulukuussa 
1996 pidetyn WTO:n ministerikokouksen lopuksi ministerit antoivat WTO.n julistuksen 
tietotekniikkatuotteiden kaupasta (Declaration on Trade in Information Technology Products), 
jossa edellytetään osanottajien poistavan tullit ja muut maksut tietotekniikkatuotteilta vuoteen 
2000 mennessä. Lopulliseen sopimukseen osallistui 41 WTO:n jäsenmaata, joiden osuus 
tietotekniikkatuotteiden maailmankaupasta on 92 prosenttia. EU on toiseksi suurin 
tietotekniikkatuotteiden tuoja; tuonti EU:n ulkopuolelta oli noin 105 miljardia Yhdysvaltain 
dollaria vuonna 1995. Se, että EU poistaa tuontitullin noin 400 tietotekniikkatuotteelta, 
helpottaa merkittävästi ulkomaisten toimittajien pääsyä markkinoille. Näin EU:n yritykset, 
mukaan lukien erityisesti pk-yritykset, voivat hankkia tietotekniikkatuotteita halvemmalla ja 
sitä myöten saada kiistämätöntä kilpailuetua. 
6.2.2.2 Yhteistyö EFTA-maiden kanssa 
Sopimus, ETA, Euroopan talousalueesta EU:n ja EFTA-ETA-maiden (Norja, Islanti ja 
Liechtenstein) välillä tuli voimaan 1. tammikuuta 1994. Sopimus tarjoaa puitteet EFTA-ETA-
maiden osallistumiselle yhteisön monivuotisiin ohjelmiin keskeisten alojen tehostamiseksi ja 
yrityspolitiikan vahvistamiseksi erityisesti pk-yrityksissä 1.1.1994 alkaen. Yhteistyötä koskee 
1.1.1997 alkaen myös kolmatta monivuotista ohjelmaa pk-yritysten hyväksi. 
6.2.2.3 Yhteistyö Pohjois-Amerikan markkina-alueen kanssa 
YHDYSVALLAT 
Marraskuussa 1995 kaupasta ja teollisuudesta vastaavat eurooppalaiset komissaarit sekä 
Yhdysvaltojen kauppaministeri aloittivat TABD-neuvottelut (Trans Atlantic Business 
Dialogue). TABD on ainutlaatuinen liiketoimintavetoinen prosessi, jossa eurooppalaiset ja 
amerikkalaiset toimitusjohtajat voivat tehdä yhteisiä suosituksia EU:n ja Yhdysvaltojen 
korkeimmille päättäville tasoille ja näin helpottaa Atlantin yli käytävää kauppaa ja 
investointeja. 
Marraskuussa 1996 aloitettiin TABD-konferenssissa Chicagossa pienyritystoimintaa 
koskeva yhteistyö (Transatlantic Small Business Initiative, TASBI) pienten yritysten 
erityistarpeista huolehtimiseksi. Se on olennainen ja horisontaalinen osa TABD-
neuvotteluja, ja sen tavoitteena on helpottaa molemminpuolisesti hyödyttäviä liikesuhteita 
eurooppalaisten ja amerikkalaisten pk-yritysten välillä. Siinä on nykyään kaksi pääosaa: 
- kumppanuustapahtumat, jotka keskittyvät kannustamaan tietyn alan pk-yrityksiä 
kummaltakin puolelta Atlanttia muodostamaan liittoumia ja yhteistyökumppanuuksia; 
60 
- sellaisen yhteenliitetyn EU:n ja Yhdysvaltojen välisen tiedotus- ja yhteistyöjärjestelmän 
kehittäminen, joka antaa yhden luukun palvelua tarjoten yrityksille EU:n ja Yhdysvaltojen 
kaupankäyntiä koskevaa kattavaa tietoa. 
Lisäksi pk-yritysten eritysongelmat otetaan huomiooon tärkeitä asioita kuten standardeja ja 
sertifiointia käsiteltäessä ja EU:n ja Yhdysvaltojen yhteisiä selvityksiä toteutettaessa. 
Marraskuussa 1997 Roomassa pidetyssä TABD-kokouksessa pienyritystoimintaa koskevassa 
yhteistyössä päästiin eteenpäin. Kokouksessa yksilöitiin lisää pk-yritysten avainalueita kuten 
sähköinen kaupankäynti. Yhteistyökomiteaa (joka koostuu Euroopan komission, 
Yhdysvaltojen hallituksen ja yksityisen sektorin edustajista) laajennetaan, ja se alkaa 
kokoontua kahdesti vuodessa. Uusia ehdotuksia tehtiin myöhemmin tutkittaviksi (analyysin, 
koulutuksen, menestystarinoiden ja yleisen tiedon aloilla). Kumppanuustapahtumia ja tieto-ja 
yhteistyöjärjestelmien kehittämistä koskevista uusista toimista tehtiin päätöksiä. 
• Kumppanuustapahtumat 
Vuonna 1997 järjestettiin kaksi tapahtumaa: 
a. Yhdysvalloissa: "European Automotive Suppliers' Mission to Michigan" (EASMM97) 
järjestettiin helmikuussa Detroitissa maailman suurimman autoteollisuudelle omistetun 
näyttelyn aikana (the Society of Automotive Engineers-SAE Expo). Tämä oli ensimmäinen 
toimi, jota Euroopan komissio koordinoi ja tuki. Tapahtumaan osallistui 140 
eurooppalaista yritystä. Ne tapasivat 52 Yhdysvaltojen autoalan yritysten edustajaa 200 
tapaamisessa ja/tai olivat näytteillä European Village -osastolla. 
b. Euroopassa: Yhdysvaltain kauppaministeriön järjestämä ja komission tukema "Eurobenefit 
Matchmaker" -tapahtuma pidettiin huhtikuussa. Siihen osallistui 15 amerikkalaisyritystä 
lääke-, auto-, urheilutarvike-, tietokone-, franchising- ja muilta aloilta, ja ne vierailivat 
Amsterdamissa, Brysselissä ja Roomassa sekä osallistuivat "Eurobenefit Business 
Conference" -tapahtumaan. 
Amerikkalaisia yrityksiä osallistui Europartenariat-tapahtumiin Kreikassa (Piraeus 23.-24. 
kesäkuuta 1997) ja Ranskassa (Clermont-Ferrand 16.-17. lokakuuta 1997). 
Vuosille 1998-1999 on suunnitteilla lisää tapahtumia: 
a. EASM98. Kolmas "European Automotive Suppliers* Mission to Michigan". 
b. Yhdysvaltain kauppaministeriön järjestämä "Healthcare matchmaker" -tapahtuma 
helmikuussa 1998. 
c. Amerikkalaisia yrityksiä osallistuu Europartenariat-tapahtumaan Aperdoornissa vuonna 
1998. 
d. Kumppanuustapahtuma, johon osallistuu eurooppalaisia ja amerikkalaisia huipputekniikan 
yrityksiä, pidetään Texasissa vuonna 1999. 
e. Komissio ja Yhdysvaltain kauppaministeri tutkivat mahdollisuutta järjestää muita 
kumppanuustapahtumia sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa (kuten Interprise-tapahtuma 
ja Yhdysvaltojen franchising-alan "matchmaker mission". 
• Tiedotus-ja yhteistyöjärjestelmä 
EU ja Yhdysvallat ovat kehittämässä pk-yrityksille käyttäjäystävällistä tiedotus- ja 
yhteistyötietokantaa. Yhdysvaltain kauppaministeriö on jo kehittänyt TABD/SME-kotisivun, 
jossa on tietoa palveluista ja tulevista pk-yrityksiä koskevista tapahtumista. Komissio tutkii 
mahdollisuutta liittää tiedotusjärjestelmä nykyisiin yhteistyöverkkoihin, varsinkin BC-Net- ja 
BRE-verkkoihin. Kauppaministeriö tutkii mahdollisuutta laajentaa BC-Net Yhdysvaltoihin. 
61 
KANADA 
EU:n ja Kanadan välisen poliittisen julistuksen ja toimintasuunnitelman allekirjoittaminen 
joulukuussa 1996 merkitsi uutta alkua EU:n ja Kanadan välisille suhteille. Yritysten välisiä 
kontakteja pidetään ensisijaisina, ja painopisteenä on: 
tunnistaa ja tukea kansainvälisten strategisten liiketoimintasopimusten syntymistä, 
teknologian siirtoa ja muita teollisuusyhteistyön muotoja; 
tutkia yritysten välisten kontaktien laajuutta, mukaan lukien pyöreän pöydän toiminta, 
seminaarit ja konferenssit yhteisesti kiinnostavista aiheista, tarvittaessa käyttämällä 
hyväksi nykyisiä, vuoden 1976 puitesopimuksella luotuja mekanismeja. 
Teollisuusyhteistyön alakomitea aloittaa uudelleen työnsä, ja sille annetaan johtava rooli 
kauppasuhteiden edistämisessä. Erityistä huomiota kiinnitetään pk-yritysten välisiin 
kontakteihin. 
Kanadalaisten yritysten edustajia osallistui ensimmäistä kertaa Europartenariat-tapahtumaan 
Ranskassa vuonna 1997. 
6.2.2.4 Teollisuusyhteistyö Japanin kanssa 
Teollisuusyhteistyö on yksi komission tiedonannossa "An industrial competitiveness policy 
for the European Union"116 määritellyistä neljästä kilpailukykypolitiikan peruspilarista. 
Tarkoituksena on vahvistaa EU:n teollisuuden läsnäoloa nopeasti kasvavilla markkinoilla ja 
parantaa yritysten kilpailukykyä vaihtamalla kokemuksia ja taitotietoa. Komission 
teollisuusyhteistyötä koskevat toimet Japanin kanssa on siksi vakiinnutettu kolmeen toisiaan 
täydentävän linjaan: 
- Pitkäaikaiset immateriaali-investoinnit koulutukseen ja vaihto-ohjelmiin "tuottavat" 
Euroopan teollisuudelle johtajia, tutkijoita ja valtion virkamiehiä, jotka tuntevat Japanin 
hyvin. EU:n ja Japanin välisen teollisuusyhteistyön keskus perustettiin vuonna 1987 
komission ja Japanin kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaavan ministeriön 
yhteisyrityksenä. Keskus tarjoaa tehokasta liike-elämän tiedotuspalvelua ja 
koulutusohjelmia. Kesäkuussa 1996 avattiin Brysselin toimipiste. Kahden viikon 
teemaseminaarit erityisistä teollisuuteen liittyvistä aiheita ja ylimmälle johtoportaalle 
tarkoitetut koulutusohjelmat, jotka sisältävät 11-16 viikkoa kurssityöskentelyä ja 
henkilökohtaisia yritysvierailuja, tarjoavat eurooppalaisille pk-yritysjohtajille 
mahdollisuuden opiskella japanin kieltä, kulttuuria ja johtamistapoja, analysoida 
markkinoita ja oppia teollisuuden rakenteista, jakeluteistä ja oikeudellisista seikoista sekä, 
eikä suinkaan vähäisimpänä, solmia arvokkaita suhteita japanilaiseen teollisuuteen. Koska 
osallistuvien pk-yritysten varat ovat rajalliset, komissio on tukenut niitä yrityspolitiikan 
puitteissa myönnetyin apurahoin. 
- Tuki teollisuuden alakohtaisille aloitteille, mukaan lukien teollisuuden edustajien 
matkat Japaniin, liike-elämän konferenssit ja -seminaarit. Ensimmäinen JAMA-
CLEPA -liike-elämän konferenssi aiheesta "Eurooppalaisia autonosia Japanin 
autoteollisuudelle" pidettiin Pariisissa maaliskuussa 1995, ja siihen sisältyi 80 tapaamista 
EU:n ja Japanin teollisuuden edustajien välillä. Toinen konferenssi järjestettiin Berliinissä 
toukokuussa 1996. Lisäksi komissio jatkoi kuluttajaelektroniikkaohjelman tukemista, joka 
on toiminut vuodesta 1992 ja parantanut merkittävästi ohjelmaan osallistuvien osien 
tuottajien ja ostajien kilpailukykyä. Tätä teollisuusvetoista ohjelmaa on laajennettu Itä-
Euroopan kumppaneihin ja uusille kuluttajaelektroniikan aloille. 
116 KOM(94) 319,14.9.1994. 
62 
- Korkean tason kontaktien kannustaminen teollisuuden johtajien välillä EU:n ja 
Japanin teollisuuden edustajien pyöreän pöydän toiminnan avulla (jollainen on 
järjestetty kolmasti sitten vuoden 1995), UNICE-KEIDANREN-tapaamiset sekä EU-
Japani liike-elämän foorumi. 
Tämä politiikan käyttöönottamiseksi jatkettiin Euroopan komission ja Japanin 
kansainvälisestä kaupasta ja teollisuudesta vastaavan ministeriön välistä pysyvää 
vuoropuhelua, joka aloitettiin vuonna 1993. Vuosina 1995 ja 1996 järjestettiin useita 
ministeriön ja komission edustajien välisiä korkean tason tapaamisia, joiden tavoitteena oli: 
- aloittaa, valvoa ja tukea yhteisiä, EU:n ja Japanin välisiä teollisuusyhteistyötä edistäviä 
ohjelmia (koulutus- ja vaihto-ohjelmat, teollisuusaloitteet erityisaloilla, EU:n ja Japanin 
teollisuuden edustajien pyöreän pöydän toiminta); 
- edistää teollisuuspolitiikkojen lähentymistä tietoyhteiskuntaa, biotekniikkaa, standardeja 
ja laatua käsittelevien yhteisten työryhmien avulla. 
6.2.2.5 Yhteistyö Välimeren alueen, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maiden kanssa 
EU:n ja Välimeren alueen, Latinalaisten Amerikan ja Aasian kehittyvien maiden välinen 
yhteistyö tähtää taloudellisen kehittämisen tukemiseen kolmansissa maissa erityisesti pk-
yritysten kautta. Myös eurooppalaiset pk-yritykset hyötyvät yhteistyöstä eritoten 
yhteistyritysten perustamisen kautta tai hankkimalla laitteita ja palveluja näistä maista. 
Investointien edistämisen lisäksi osana yrityspolitiikkaa kehitettyjä yritysten välisiä 
kumppanuusohjelmia ja -verkkoja on vähitellen laajennettu näihin maihin kolmansiin maihin 
kohdistettujen apuohjelmien puitteissa. Näin eurooppalaisia yrityksiä varten kehitetyt 
menetelmät on siirretty edistämään yhteistyötä kolmansien maiden yritysten kanssa. 
• Ecip-ohjelma: Suorien sijoitusten ja yhteisyritysten edistäminen Välimeren alueella, 
Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Etelä-Afrikassa 
Komissio on kehittänyt erityisvälineen nimeltä Euroopan yhteisön sijoituskumppanit 
(European Community Investment Partners, Ecip)117, jolle on osoitettu 250 milj. ecua vuosille 
1995-1999 ja jonka tavoitteena on helpottaa suoria investointeja Välimeren alueen, Aasian ja 
Latinalaisen Amerikan maihin sekä vuodesta 1996 alkaen myös Etelä-Afrikkaan. 
Ecip-ohjelma tukee EU:n ja paikallisten yritysten välisten yhteisyritysten perustamista tai 
niiden välisiä lisenssisopimuksia. Ecip kohdistuu pk-yrityksiin, mutta myös suurempien 
yritysten toimet ovat tukikelpoisia. Suuret monikansalliset yritykset eivät voi hyötyä 
ohjelmasta. Kaikkiaan 825 ehdotusta hyväksyttiin vuosina 1995 ja 1996 (verrattuna 624 
ehdotukseen vuosina 1993 ja 1994) saamaan yhteensä 99 milj. ecua rahoitusta, mikä osoittaa 
rahoitettavien toimien määrän kasvavan. 
Neljän erilaisen tukimuodon kautta myönnetään avustuksia ja lainoja toimien tukemiseksi, 
joita ovat: investointikumppanin löytäminen ja hankkeiden tunnistaminen (tukimuoto 1), 
toteutettavuustutkimukset ja/tai koehankkeet (tukimuoto 2), yhteisyritysten pääomatarpeen 
rahoitus (tukimuoto 3) sekä koulutus-, johtamis- ja teknisen avun kustannusten rahoittaminen 
(tukimuoto 4). Kaikki tukimuoto l:n toimet ja 80 prosenttia tukimuoto 2:n toimista on 
suunnattu pk-yrityksille. 
Komissio haluaa omistaa nämä tukimuodot pk-yrityksille ja sulkea tarkoituksella suuret 
monikansalliset yhtiöt niiden ulkopuolelle. Uudessa asetuksessa on pk-yrityksille erityisiä 
saatavissa olevan rahoituksen ehtoja koskevia parannuksia, varsinkin tukimuodoissa 2 ja 
4. EU tarjoaa rahoitustukea nyt myös alustaviin tutkimuksiin. Jos tukimuodossa 2 
yhteisrahoitettu toimi on onnistunut, yhteisön tuki voi olla 50-100 prosenttia pk-yritykselle 
1 *7 Ecip-asetus 213/96, annettu 29.1.1996, EYVL L 28,6.2.1996, s. 2. 
63 
aiheutuneista kustannuksista. Tukimuodossa 4 ainoastaan pk-yritykset voivat saada avustusta 
ulkoisista lähteistä saadun tai yhteisyrityksen eurooppalaisen yhteistyökumppanin antaman 
koulutuksen, teknisen avun ja johtamiseen liittyvän asiantuntija-avun kustannuksiin. 
• Meda: Yhteistyö Välimeren alueen kanssa 
Marraskuussa 1995 pidetyssä Barcelonan konferenssissa perustetun Euro-Välimeri-
kumppanuuden talous- ja rahoituspaketissa suunnitellaan "jaetun hyvinvoinnin alueen" 
luomista. Tämä saavutetaan vakiinnuttamalla vapaakauppa-alue vähitellen vuoteen 2010 
mennessä ja asianmukaisin taloudellisin yhteistyön toimin. Barcelonan julistuksessa118 
painotetaan yksityisen sektorin kehityksen merkitystä ja pk-yritysten roolia talouden 
siirtymäprosessissa. 
Yrityspolitiikasta vastaavat komission yksiköt olivat vuonna 1996 tiiviisti mukana 
ensimmäisen Euro-Välimeri -teollisuusministerien konferenssin (20.-21. toukokuuta 
1996) valmistelussa ja seurannassa. Konferenssissa annettiin teollisuusyhteistyötä koskeva 
Brysselin julistus, jossa hahmotellaan ensisijaiset tehtävät teollisuuden ajanmukaistamisen 
kannustamiseksi ja investointien houkuttelemiseksi alueelle. Pk-yritykset ovat näiden 
ensisijaisten tehtävien joukossa, joihin kuuluu erikoistuneiden palvelukeskusten 
kehittäminen, pk-yritysten käynnistäminen ja kehittäminen, Euro-Välimeri-kumppanuuden 
vahvistaminen sekä tiedotus- ja viestintäverkot yritysten välisen yhteistyön edistämiseksi. 
Brysselin julistukseen kuuluu työohjelma, jossa keskitytään yhteistyötoimenpiteisiin. 
Yrityspolitiikasta vastaavat komission yksiköt ovat aktiivisesti mukana sen seurannassa, 
etenkin työryhmä nimeltä "Development of the industrial fabric and entrepreneurship", joka 
hoitaa pk-yrityspolitiikkaa. 
Entisen Med-Invest-ohjelman myötä komissio on vuodesta 1992 myötävaikuttanut 
merkittävästi Euroopan unionin ja Välimeren alueen pk-yritysten välisen 
kansainvälisen yhteistyön edistämiseen. Näitä toimia vahvistettiin vuonna 1996 Meda-
rahoituksen avulla. 
Välimeren alueen pk-yritysten osallistuminen kumppanuusvälineisiin: 
- Välimeren alueen pk-yritysten osallistumista EUROPARTENARIAT- ja 
INTERPRISE-tapahtumiin on edistetty. Sitten vuoden 1992 kaikkiaan 2 000 pk-
yritystä Välimeren alueelta on osallistunut yhdeksään EUROPARTENARIAT-
tapahtumaan, ja 200:n Välimeren alueen yrityksen odotetaan osallistuvan tuleviin, vuoden 
1997 tapahtumiin, jotka järjestetään Kreikassa ja Ranskassa. 
- Kumppanuus-metodologia (Med-Partenariat ja Med-INTERPRISE) on laajennettu 
Välimeren alueelle. Med-Partenariat-tapahtumia on järjestetty toukokuussa 1995 
Marokossa) ja erityisen suurelle osanottajajoukolle lokakuussa 1995 Israelissa. Med-
INTERPRISE-tapahtumat kiinnostavat myös yhä useampia (tähän mennessä eri maissa on 
järjestetty 10 Med-INTERPRISE-tapahtumaa). Vuonna 1996 järjestettiin kolme Med-
INTERPRISE-tapahtumaa: yksi Betlehemissä Palestiinassa, Kairossa Egyptissä 
elektroniikkaan ja tietoteniikkaan keskittyvä sekä Med-INTERPRISE Algeria 
Montpellierissä Ranskassa, jossa algerialaiset yrittäjät tapasivat eurooppalaisia 
kollegojaan. 
EUROPARTENARIAT-, Med-Partenariat- ja Med-INTERPRISE-tapahtumat ovat 
yhdessä antaneet lähes 4 000: n Välimeren kumppanimaista tulevalle yritykselle 
mahdollisuuden solmia täsmäkontakteja Euroopan unionin pk-yrityksiin neljän viime 
vuoden ajan. 
118 EU-tiedote 11.1995,2-3-1. 
64 
BC-NET-, BRE-, ja euroneuvontayhteyskeskusten (EICC) -verkkojen laajentaminen 
Välimeren maihin 
BRE-verkko kattaa nykyisin kaikki Välimeren kumppanuusmaat paitsi Syyrian. BC-NET 
toimii kahdeksassa 12:sta Välimeren kumppanimaasta mukaan lukien Egypti, Israel ja 
Jordania. Euro-Välimeri-kumppanuuden tavoitteiden mukaisesti nämä verkot avustavat pk-
yrityksiä ja niiden tukiorganisaatioita pysyvien taloudellisten kumppanuuksien etsimisessä. 
Myös euroneuvontayhteyskeskuksia on perustettu 10:een I2:sta Välimeren maasta, uusimmat 
Gazaan, Libanoniin ja Syyriaan. Kuten eurooppalaiset vastineensakin ne antavat pk-yrityksille 
kaiken tarvittavan tiedon EU:n toimista ja ohjelmista. Ensimmäinen pienyritysten ja 
käsityöläisyritysten tiedotus- ja yhteistyöverkkoja koskeva Euro-Välimeri-foorumi pidettiin 
Roomassa kesäkuussa 1996, ja siellä otettiin käyttöön toimintasuunnitelma tarkoituksena 
luoda yhdistetty pysyvä Euro-Välimeri-verkko tietojen, kokemusten ja parhaiden käytäntöjen 
vaihtamista varten. 
Vuodeksi 1997 on jo suunnitteilla neljä Med-INTERPRISE-tapahtumaa (Libanon, Marokko, 
Persianlahti ja Malta) ja kaksi Med-Partenariat-tapahtumaa (Jordania, Tunisia). BRE-verkkoa 
suunnitellaan laajennettavaksi Syyriaan, ja painopiste tulee olemaan näiden verkkojen ja 
hiljattain joihinkin Välimeren kumppanuusmaihin perustettujen liiketoiminnan 
keskusten välisessä yhteisvaikutuksessa ja yhteyksissä. 
Kaikki nämä toimet rahoitetaan nykyisin Meda-ohjelmasta, koska komissio on päättänyt olla 
uudistamatta Med-Invest-ohjelmaa. Komissio tukee myös sellaisten talouden toimijoiden 
Euro-Välimeri-verkkojen perustamista kuten kauppa- ja teollisuuskamarit, teollisuusliitot, 
pankit, vienninedistämisorganisaatiot ja messut. 
Toimivaltaiset komission yksiköt sopivat vuonna 1997 Välimeren alueen 
kumppanuustoimien ohjelmasta vuosille 1998-1999, joka tarjoaakin paljon tapahtumia 
(yksi Med-Partenariat-ja viisi Med-INTERPRISE-tapahtumaa vuodessa) ja jossa määritellään 
kohdemaat. Poliittinen ulottuvuus sekä alueellinen lähestymistapa ovat kaikkien 
suunniteltujen tapahtumien tärkeimmät osatekijät erityisesti Lähi-idässä rauhanprosessin 
tukemiseksi. 
• AL-Invest: Yhteistyö Latinalaisen Amerikan maiden kanssa 
Alkuvaiheen (1992-1994) jälkeen komissio päätti vuonna 1995 aloittaa AL-Invest II -
ohjelman (41 milj. ecua vuosille 1995-1999). AL-Invest-ohjelman avulla on tarkoitus 
kasvattaa eurooppalaisia investointeja Latinalaiseen Amerikkaan ja lisätä kummankin alueen 
kauppaa. Se on tarkoitettu sekä EU:n että Latinalaisen Amerikan pk-yrityksille, ja se keskittyy 
yritysten välisten tapaamisten edistämiseen eurooppalaisten ja latinalaisamerikkalaisten 
yrittäjien välillä pääasiassa INTERPRISE-tyyppisten tapahtumien avulla. 
Ensimmäinen EU-MERCOSUR-kumppanuustapahtuma järjestetään Montevideossa 
Uruguayssa 3.-5. joulukuuta 1997. Kolmesataa yritystä Mercosur-alueelta (Argentiina, 
Brasilia, Paraguay ja Uruguay) ja Chilestä tapaavat 200 Euroopan unionista tulevaa yritystä 
solmiakseen kontakteja ja tutkiakseen yhteistyömahdollisuuksia seuraavilla teollisuuden 
aloilla: maatalouselintarvikkeet ja elintarvikkeet, kemian tuotteet, muovit ja osat, tekstiilit ja 
vaatteet, metallurgia ja koneet. 
Näiden alakohtaisten tapaamisten lisäksi on luotu Etelä-Amerikan organisaatioiden verkko 
("Eurocentros de cooperaciön empresarial"), joka on liitetty Euroopan yhteistyö- ja 
tiedotusverkkoihin (BC-NET ja BRE), jotka toimivat jo täysin useimmissa Latinalaisen 
Amerikan maissa. 
65 
• Asia-Invest: Yhteistyö Aasian maiden kanssa 
Asia-Invest-ohjelman (32 milj. ecua 1997-2002) tavoitteena on helpottaa Euroopan ja Aasian 
talouden toimijoiden välistä yritysyhteistyötä. Ohjelma sisältää useita välineitä, joilla 
edistetään kaupan ja investointien virtojen kasvua ja tiedotetaan Euroopan yrityksille, 
erityisesti pk-yrityksille, Aasian tarjoamista liiketoimintamahdollisuuksista. Asia-Invest 
laajennettiin Kiinaan vuonna 1996, ja se sai 10 milj. ecua lisävaroja. 
Asia-Invest-ohjelmaa hallinnoi Brysseliin syksyllä 1997 perustettava sihteeristö. 
Asia-Invest-ohjelmassa on kolme yhteistyöaloitteita tukevaa välinettä: 
- Business Priming Fund, jonka tavoitteena on valmentaa yritysryhmiä uusia markkinoita 
ja kumppanuuksia varten, 
- Asia-INTERPRISE ja Asia-Partenariat. ASEAN-EU-kumppanuustapahtuma 
järjestetään Singaporessa marraskuussa 1997. 
- Asia Investment Facility, jonka avulla tutkitaan investoimisen suuntauksia ja -olosuhteita 
Aasiassa maittain ja aloittain. 
Asia-Invest liittää EY:n tukemat Aasiassa sijaitsevat Euroopan liiketoiminnan 
tiedotuskeskukset (European Business Information Centres, EBIC) Euroopan 
euroneuvontakeskuksiin, kauppa- ja teollisuuskamareihin sekä teollisuuden järjestöihin 
auttaen yrityksiä pääsemään niiden kanssa yhteyteen. EBIC-keskuksia toimii Bangkokissa, 
Kuala Lumpurissa, Manilassa ja Mumbaissa, ja sellainen on suunniteltu perustettavaksi 
Colomboon, Jakartalle ja Hanoi/Ho Chi Minniin. 
Bangkokissa maaliskuussa 1996 pidetyn ensimmäisen Euro-Aasia-huippukokouksen (ASEM) 
tuloksena pk-yritysten roolin vahvistamiseen kansainvälistymisprosessissa kiinnitetään 
paljon huomiota erityisesti Aasiassa. ASEM-liiketoimintafoorumi, jonka ensimmäinen 
tapaaminen pidettiin Pariisissa 1996, on esimerkki erinomaisesta yhteistyöstä EU:n ja Aasian 
liike-elämän yhteisöjen välillä tällä alalla. 
6.2.2.6 Yhteistyö Keski-ja Itä-Euroopan (KIE) ja uusien itsenäisten valtioiden kanssa 
EU tukee Keski-ja Itä-Euroopan maita niiden poliittisessa ja taloudellisessa siirtymävaiheessa 
erityisesti odotettavissa olevaa unioniin liittymistä silmällä pitäen. Mitä pk-yrityksiin tulee, 
EU edistää yhteisyritysten perustamista ja suoria investointeja (Phare-ohjelmaan kuuluva Jop-
ohjelma) sekä pk-yritysten tukiorganisaatioiden ja -verkkojen kehittämistä (Phare-ohjelma). 
Tacis-ohjelman kautta (Technical Aid to the Commonwealth of Independent States) uusille 
itsenäisille valtioille ja Mongolialle annettavaan EU:n tukeen kuuluu pk-yritysten tukeminen 
tukiorganisaatioiden perustamisessa, asiantuntijapalvelujen ja kumppanuustapahtumien 
järjestämisessä. 
• Jop: Yhteisyritysten ja suorien investointien edistäminen Keski- ja Itä-Euroopan 
maihin, uusiin itsenäisiin valtioihin ja Mongoliaan 
Vuonna 1991 perustettu Jop-ohjelma (Joint Venture Programme, jolle on tähän mennessä 
myönnetty 117,5 milj. ecua) on Phare-ohjelmaan kuuluva erityisohjelma, jonka tavoitteena on 
tukea yhteisön pk-yritysten ja KIE-maiden kumppanien yhteisten yritysten perustamista KIE-
maihin. Vuodesta 1995 Jop-ohjelma on voimassa myös Venäjän tasavallassa. Toimenpiteitä 
ollaan tekemässä muiden Tacis-ohjelmaan kuuluvien maiden (uusien itsenäisten valtioiden ja 
Mongolian) liittämiseksi Jop-ohjelmaan. Kuten Ecip myös Jop tukee rahoitus välittäjien 
verkon kautta toteutettavuustutkimusten tekemistä, pääomaosakkuuksien hankkimista 
yhteisyrityksissä, yhteisyrityksen henkilöstön kouluttamista ja yrityksen perustamisessa 
tarvittavan tiedon hankkimista. Toteutetut toimet ovat ennen kaikkea mahdollistaneet sen, että 
yhteisön pk-yritykset ovat voineet toteuttaa yhteisyrityshankkeiden alustavia vaiheita 
66 
vähentäen näin hallinnollisia, rahoituksellisia ja juridisia velvoitteita. Kannustamalla 
yhteisyritysten perustamista tai laajentamista KIE-maissa tämä ohjelma edistää siis yhteisön 
pk-yritysten investointeja ulkomaille. Ohjelma avustaa ensisijaisesti pk-yrityksiä: 69 
prosenttia hyväksytyistä hankkeista on ollut alle 100 henkeä työllistävien yritysten 
esittämiä. Vuonna 1996 tuettiin 400:aa hanketta. Vuoden 1996 lopussa oli perustettu 124 
yhteisyritystä, ja ne olivat saaneet aikaan noin 90 milj. ecun investoinnit eli 
vipuvaikutuskerroin oli 9. 
• Phare-ohjelma 
Osana Phare-ohjelmaa119 komissio on perustanut kansallisia pk-yritysohjelmia ja antaa 
teknistä tukea seuraaville maille: Puola, Unkari, Tsekin tasavalta, Slovakia, Slovenia, 
Bulgaria, Romania, Albania, Liettua, Latvia, Viroja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia. 
EU myönsi näille pk-yritysohjelmille 33 milj. ecua vuonna 1995 ja 1996, joista 23 milj. ecua 
(69 %) tekniselle avulle ja taitotiedon siirtämiselle ja 10 milj. ecua (30 %) rahoitusvälineille. 
Useimpia ohjelmia hallinnoidaan hajautetusti kussakin maassa sijaitsevasta hallintoyksiköstä 
käsin. 
Phare on tukenut seuraavien kehittämistä: pk-yritysten tukiorganisaatiot (joilta saa tietoja, 
neuvoja ja koulutusta), kansalliset pk-yritysvirastot (Albania, Tsekin tasavalta, Unkari, 
Liettua, Puola, Romania, Slovakia ja Slovenia) ja teknisen avun paikalliset välitysmekanismit, 
jotka ovat joko julkisia tai yksityisiä tai näiden yhdistelmiä. Pharen tukemia paikallisia elimiä 
on nyt kaikissa kumppanivaltioissa, ja joissakin lisäksi aluekehitysvirastojen verkkoja. 
Phare on lisäksi tukenut useita rahoitushankkeita erilaisilla välitysmekanismeilla kiireellisten 
tarpeen kattamiseksi, jota nykyiset rahoitusjärjestelmät eivät voi helposti hoitaa, koska ne 
käyttävät rahoitusvälinettä vipuvartena pankkijärjestelmän institutionaalisen kehittämisen 
edistämiseksi. 
Phare on myös tukenut useita kansainvälisiä toimia, joilla kannustetaan EU:n ja KIE:n 
yritysten välisiä kontakteja (KIE-yritysten osallistuminen EUROPARTENARIAT- ja 
INTERPRISE-tapahtumiin), edistetään EU:n sponsoroimien verkkojen perustamista Keski- ja 
Itä-Eurooppaan (euroneuvontakeskukset (EIC), BC-NET), edistetään EU:n toimielinten ja 
järjestöjen parhaita käytäntöjä ja kokemuksia. Toistaiseksi vain yksi 
euroneuvontayhteyskeskus (EICC) on perustettu kuhunkin assosioituneeseen maahan. 
Keskukset ovat olleet tiiviissä yhteistyössä EU:n Euro Info Centres kanssa, koska ne ovat 
tämän verkon jäseniä. 
Jop-ohjelman ohella COOPME on monta maata käsittävä ohjelma (13 milj. ecua vuosiksi 
1995-1997), jonka pyrkimyksenä on parantaa Keski-ja Itä-Euroopan pk-yritysten yhdistysten 
kykyä palvella jäseniään, laajentaa EU:n pk-yritysten yhdistysten ja niiden Keski- ja Itä-
Euroopan kollegojen suhteita ja kummitoimintaa, laajentaa pk-yritysten välistä yhteistyötä ja 
kumppanuutta näillä kahdella alueella. Coopme tukee erityisesti EU:n verkkojen (BC-NET, 
euroneuvontayhteyskeskukset, BIC-keskukset) laajentamista Keski-ja Itä-Eurooppaan, Phare-
maiden osallistumista EUROPARTENARIAT ja INTERPRISE-tapahtumiin ja tällaisten 
tapahtumien järjestämistä Phare-maissa (EUROPARTENARIAT Poland järjestettiin 
Gdanskissa ja INTERPRISE-tapahtuma Unkarissa), kahden johtajia koskevan 
liikkuvuushankkeen toimintaa ja Euroopan organisaatioiden hallinnoimia rahoitustoimia 
(esim. Euroopan kauppa- ja teollisuuskamarien liitto, European Venture Capital Association 
jaEURADA). 
19 ETY-asetus 3906/89, EYVL L 375, 23.12.1989, s. 1; muutettu EY-asetuksella 753/96, EYVL L 103, 26.4.1996, s.5. 
67 
Baltic Sea Partenariat -tapahtuma, joka järjestettiin Coopmen rahoittamana Gdyniassa 
Puolassa syyskuussa 1996, kokosi 700 yritystä Itämeren alueelta ja Euroopan unionista 
liikeneuvotteluihin (200 pk-yritystä näiden maiden merenkulkualalta ja 500 vierailevaa 
yritystä EU:sta ja muista Keski- ja Itä-Euroopan maista). Pyrkimyksenä oli antaa pk-
yrityksille mahdollisuus tutkailla liikekumppanuusmahdollisuuksia muista maista tulevien 
kollegojensa kanssa ja näin helpottaa kansainvälisten liiketoimintojen tulevaa kehitystä 
Itämeren alueella. Baltic Sea Partenariat oli erittäin onnistunut tapahtuma, joka 
myötävaikuttaa tämän alueen sisäisen ja tämän alueen ja EU:n välisen taloudellisen yhteistyön 
vahvistamiseen. 
Pharen toiminta keskittyy seuraavina viitenä vuotena erityisesti seuraaviin: pk-
yritysystävällisen ympäristön luominen edellytyksenä lisätuen saamiselle (lakiasiat, sääntely 
ja verotus); järjestelmällinen arviointi Phare-ohjelmien vaikutuksista pk-yrityksiin; pk-
yritysten tuen liittäminen tiiviimmin yksityisen sektorin kehittämisohjelmiin sekä 
ympäristönäkökohtien ja naisten yrittäjyyden ottaminen mukaan pk-yritysohjelmiin; pk-
yritysten kehittäminen yhdistetyissä alue/maaseutu-kehittämisohjelmissa täydennettynä 
pankki- ja rahoitusalan uudistusohjelmien lisäpainottamisella kansallisella tasolla; 
rahoitusvälineiden kehittäminen (eritoten pääoma, velka ja takaukset) ammattimaisesti 
hoidettujen välittäjäorganisaatioiden välityksellä (investointirahastot tai pankit), jotka ovat 
hallituksesta riippumattomia; lisääntynyt yhteistyö EU:ssa ja KIE-maissa sijaitsevien pk-
yritysten välillä sisämarkkinoiden käytäntöjä koskevan taitotiedon sekä pk-yrityksille 
tarkoitettujen johtamis-ja ammattikoulutusohjelmien siirtämisen helpottamiseksi. 
Uusissa Phare-suuntaviivoissa vahvistetaan monta maata käsittävän pk-yrityksille tarkoitetun 
tukimuodon perustaminen investointien lisäämiseksi KIE-maissa. Tukimuotoa valmistelevat 
parhaillaan yhteistyössä uiko- ja sisäasioista sekä yrityspolitiikasta vastaavat komission 
yksiköt, EBRD ja EIP. Uudet yleiset suuntaviivat edellyttävät toimien keskittämistä 
muutamalle jäseneksi liittymistä koskevalle ydinalueelle. Tässä tarkoituksessa yksiköiden 
välisessä työryhmässä, jossa ovat mukana uiko- ja rahoitusasioista, teollisuudesta ja 
yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt, valmistellaan parhaillaan uutta taloustoimia (ja erityisesti 
pk-yrityksiä) tukevaa ohjelmaa, jolla helpotetaan niiden yhdentämistä sisämarkkinoihin. Uusi 
ohjelma voisi yhdistää ja kohdentaa uudelleen joitakin nykyisistä toimista kuten Jop ja 
Coopme. 
Yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt ovat tiiviisti mukana pk-yritysten hyväksi tehtävissä 
Phare-ohjelman toimenpiteissä. Tätä yhteensovittamista tehdään monella tasolla, eritoten 
antamalla teknistä apua näiden maiden pk-yritysten kehittämiseksi, ja sillä myötävaikutetaan 
tarjouspyyntöjen määrittelyyn, tarkkailuun ja arviointiin sekä yhteisten seminaarien 
järjestämiseen. Ne myötävaikuttavat KIE-maiden uusien kumppanien asteittaiseen 
liittymiseen EU:n tieto- ja yhteistyöverkkoihin sekä yhteisyritysten kehittämiseen Jop:n 
kautta. 
Eurooppa-sopimusten lisäpöytäkirjojen ja liittymisstrategian mukaisesti joukko yhteisön 
ohjelmia avataan Keski-Euroopan assosioituneille maille. Valmistelut pk-yrityksiä 
koskevan kolmannen monivuotisen ohjelman avaamiseksi KIE-maille 1. tammikuuta 
1998 alkaen ovat meneillään. 
• Tacis-ohjelma 
Tacis120 (Technical Aid to the Commonwealth of Independent States) on Euroopan unionin 
aloite sopusointuisten ja menestyksellisten taloudellisten ja poliittisten suhteiden 
120 ETY-Euratom-asetus 2053/93, EYVL L 187, 29.7.1993, s. 1 ja EY-Euratom-asetus 1279/96, EYVL L 165,4.7.1996, 
s.l. 
68 
kehittämiseksi Euroopan unionin sekä uusien itsenäisten valtioiden ja Mongolian välillä. Pk-
yritysten tukemiseen on Tacis-ohjelmassa varattu 51 milj. ecua vuosille 1992-1994 ja 31 
milj. ecua vuosille 1995-1996. 
Tacis-pk-yritysohjelma perustuu tarpeeseen muodostaa tukiorganisaatioita, jotka antavat 
apua sekä jo toimiville että aloittaville yrittäjille. Sitten vuoden 1992 uusiin itsenäisiin 
valtioihin on perustettu yli 40 keskusta. 
Yksittäisten yrittäjien tukemiseksi on kehitetty ohjelmia kuten European Senior Service 
Network Programme, jossa ylin johto välittää käytännön johtamiskokemusta, taitotietoa ja 
ammattitaitoa suoraan uusien itsenäisten valtioiden yrityksille. Myös Euroopan kauppa- ja 
teollisuuskamarien liiton kanssa on kehitetty hankkeita uusien itsenäisten valtioiden kauppa-
ja teollisuuskamareiden avustamiseksi. 
Komissio on lisäksi vähitellen ottanut Tacis-tukikeskuksia mukaan BC-NET-verkkoon alkaen 
Venäjän tasavallasta ja Ukrainasta. IVY:n yrittäjiä osallistui kesäkuussa 1994 
EUROPARTENARIAT-tapahtumaan Gdanskissa Puolassa, mistä lähtien IVY:n 
osallistuminen EUROPARTENARIAT-tapahtumiin on ollut virallista Tacis-ohjelman 
ansiosta. Ohjelmassa myös koulutetaan kansallisia neuvonantajia. Kun Tacis-ohjelmasta 
suoraan vastuussa olevat komission yksiköt huolehtivat kansallisten neuvonantajien 
rahoittamisesta, yrityspolitiikasta vastaavat yksiköt ovat puolestaan ottaneet ne mukaan 
kaikkiin EUROPARTENARIAT-tapahtumia koskeviin toimiin. 
Kauppaa ja jakelua käsittelevän komitean on lisäksi perustettava komission tuella kuusi 
paneelia Unkariin, Venäjälle, Ukrainaan, Viroon, Latviaan ja Liettuaan. Tavoitteena on lisätä 
näissä maissa tietoisuutta ongelmista, joita liiketoiminnan harjoittamista suunnittelevat EU:n 
yritykset siellä kohtaavat, ja antaa teknisiä neuvoja ja apua itsenäisten ammattiliittojen ja 
tehokkaiden jakeluverkkojen kehittämiseksi näissä maissa. 
Komission yksiköiden välillä tehdään määrätietoista ja rakentavaa yhteistyötä Tacis-pk-yritys-
ohjelman täytäntöönpanossa, minkä ansiosta Tacis-ohjelmasta vastaavat komission yksiköt 
voivat hyötyä siitä kokemuksesta, jota yrityspolitiikasta suoraan vastuussa olevat komission 
yksiköt ovat pk-yrityspolitiikasta hankkineet. 
6.2.2.7 Kehitysyhteistyö Afrikan sekä Karibian ja Tyynenmeren alueen assosioituneiden 
maiden (AKT-maiden) kanssa 
EU:n ja 70 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen assosioituneen maan (AKT-maan) 
välinen neljäs Lomén yleissopimus on vuodesta 1990 lähtien ollut kehitysyhteistyön ja 
taloudellisten siteiden oikeusperusta. Neljättä Lomén yleissopimusta muuttava sopimus 
allekirjoitettiin 4. marraskuuta 1995 Mauritiuksella AKT-EU-kokouksessa. Sopimuksen 
voimassaolo päättyy vuonna 2000. Komissio on avannut keskustelun EU:n ja AKT-maiden 
suhteiden tulevaisuudesta julkaisemalla marraskuussa 1996 vihreän kirjan121, jossa se 
arvioi kehitysyhteistyön tähänastisia saavutuksia. Komissio painottaa yksityissektorille 
annettavan tuen merkitystä esitellessään vaihtoehtoja EU-AKT-kumppanuuden 
piristämiseksi. Erityistä huomiota on kiinnitettävä erityisesti tiettyjen AKT-valtioiden ja 
niiden eurooppalaisten naapurialueiden (esim. ulkoalueiden) väliseen yhteistyöhön pk-
yrityksiä koskevien alueiden välisten yhteistyötoimien tukemiseksi. 
Pk-yrityksille suunnattuihin teknisen avun toimiin kuuluu erityiselinten tukeminen 
(kauppakamarit) ja asiantuntijoiden lähettäminen pk-yrityksiä rahoittaviin pankkeihin, mutta 
ennen kaikkea investointifoorumien edistäminen. Nämä foorumit ovat saattaneet yhteen satoja 
121 KOM(96) 570, 20.11.1996. 
69 
eurooppalaisia sijoittajia ja paikallisia yrityksiä. Viime vuosina komissio on alkanut järjestää 
alakohtaisia foorumeja, jotka auttavat paikallisia yrityksiä parantamaan kilpailukykyään. 
Teollisuuden kehittämiskeskus (TKK) on jo viidentoista vuoden ajan tukenut AKT-maiden 
ja eurooppalaisten teollisten pk-yritysten välistä yhteistyötä käyttämällä välineitä kuten 
"yhteisyritykset", "johtamissopimukset", "toimiluvat" ja "alihankinta" tukeutumalla 
paikallisten ja eurooppalaisten antennien verkkoon ja läheiseen yhteistyöhön jäsenvaltioiden 
tukiorganisaatioiden kanssa. 
TKK saa vuosittain noin 600 avunpyyntöä ja käyttää 72 milj. ecun talousarvion noin 300:n 
suoraan AKT-maiden ja Euroopan pk-yrityksiä hyödyttävän toimen toteuttamiseksi. 
Tehtäviensä täydentävyyden takia komissio, EIP ja TKK toimivat tiiviissä yhteistyössä. 
TKK esimerkiksi valitsee "pankkikelpoiset" hankkeet, jotka saavat helpommin EIP:n 
rahoitusta, ja tiettyihin EIP:n paikallisille pk-yrityksille myöntämiin globaalilainoihin liittyy 
komission ja TKK:n tarjoamaa teknistä tukea. Komission perustama teknisen avun rahasto 
(Fonds d'Accompagnement Technique, FACT) yhteisrahoittaa TKK:n tukitoimia 
yritysjohtajille, jotka ovat allekirjoittaneet yhteistyösopimuksen EU-AKT-
teollisuusfoorumeiden yhteydessä. Eurooppalaiset pk-yritykset toimivat yleisesti yhteisön 
kehitysavun täytäntöönpanossa urakka-, hankinta- ja palvelusopimusten kautta. Suurten 
yritysten hallitessa urakkasopimuksia pk-yritykset ovat nykyisin aktiivisimpia hankinta- ja 
palvelutoimeksiantojen (tekninen apu) hankkimisessa, erityisesti kauppayhtiöiden kautta 
toimimalla. 
Jotta pk-yritykset voisivat osallistua enemmän näihin toimeksiantoihin, komissio on 
parantanut tiedottamista erityisesti yhteisön kilpailusäännöistä ja olemassa olevista 
mahdollisuuksista. Internetissä ja Courrier-julkaisun Pages Bleues -sivuilla saatavissa 
olevista ohjelmia ja hankkeita koskevista tiedoista tehdään päivittäin yli 800 kyselyä. 
6.2.2.8 Yhteistyö Etelä-Afrikan kanssa 
Etelä-Afrikan jälleenrakennus- ja kehitysohjelman (European Programme for Reconstruction 
and Development in South Africa, EPRD) kaksi tärkeää yksityisen sektorin 
kehittämisohjelmaa pannaan täytäntöön vuonna 1997: pienten ja mikroyritysten 
kehittämisohjelma sekä kaupan ja investointien kehittämisohjelma. 
Ensimmäinen ohjelma sisältää pohjimmiltaan pienten ja mikroyritysten lainaustukimuodon 
(Small and Micro-enterprise lending facility) ja mikro ja pienyritysten luottojärjestelyn (Micro 
and Small Credit Scheme). 
Toinen ohjelma tähtää dynaamisen ja menestyvän pienten, keskisuurten ja mikroyritysten 
sektorin syntymiseen parantamalla sen kansainvälistä kilpailukykyä, erityisesti aloittelevien 
yrittäjien. Ohjelmasta hyötyvät aiemmin heikommassa asemassa olleet pienet ja 
mikroyritykset, jotka saavat koulutusta kansainvälisen vientikilpailukyvyn perusperiaatteissa. 
Kaupan ja investointien kehittämisohjelma sisältää kansainvälistä kilpailukykyä koskevaa 
koulutusta, tuote- ja markkinakehittämistä vientiä varten ja kansainvälistä kumppanuutta. 
Kansainvälisen kumppanuusohjelman toimet kohdistuvat tietyillä tuotesektoreilla toimiviin 
pk-yrityksiin, jotka saisivat mahdollisuuden parantaa teknologiaansa. Joukko tapahtumia on 
suunnitteilla: INTERPRISE-tyyppisiä tapahtumia, liittyminen BRE-verkkoon, alueellisen 
ulottuvuuden sisältävä teollisuusfoorumi ja muita tilapäisiä, ohjelmaan sopivia aloitteita kuten 
tutkimukset, neuvonta, opintomatkat, osallistuminen ulkoisiin kumppanuustapahtumiin tai 
EUROPARTENARIAT-tapahtumiin. 
70 
Etelä-Afrikan tasavalta ja Euroopan yhteisö sopivat vuonna 1997 vuoden 1999 loppuun 
kestävästä monivuotisesta suuntaa-antavasta ohjelmasta, joka kohdistuu yksityisen sektorin 
kehittämisen tukemiseen. 
7. PK-YRITYSTEN KILPAILUKYVYN PARANTAMINEN JA TUTKIMUSTIEDON, 
INNOVAATIOIDEN JA KOULUTUKSEN KÄYTTÖMAHDOLLISUUKSIEN PARANTAMINEN 
Pk-yritysten kilpailukyvyn parantaminen on välttämätöntä, jotta ne selviytyvät yhä 
kansainvälistyvämpien markkinoiden kovenevassa kilpailussa. Markkinat ovat lisäksi 
voimakkaasti muuttumassa varsinkin tietoyhteiskunnan sekä ympäristö- ja laatuvaatimusten 
vuoksi. Pk-yritysten TTK- ja innovaatiotoimintaan osallistumista on lisättävä. Lisäksi pk-
yritysten on hyödynnettävä entistä paremmin innovaatioita ja uusia viestintämenetelmiä, jotka 
mahdollistavat yrityksen sijainnista riippumatta nopean ja edullisen pääsyn markkinoille 
kaukanakin, ja parannettava yrityksen hallintoa investoimalla ammattikoulutukseen. 
Markkinoiden vaatimusten mukaisesti yritysten on myös entistä paremmin otettava 
tuotantoprosesseissaan ja tuotteissaan huomioon ympäristönäkökohdat. 
7.1 Yritysten kilpailukyky 
Euroopan teollisuuden kilpailukyky 
Neuvoston 25. toukokuuta 1996 tekemässä päätöksessä Euroopan teollisuuden kilpailukykyä 
edistävän yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanosta122 annetaan suuntaviivoja muun 
muassa vuoden 1994 työllisyystiedonannon täytäntöönpanosta123 seuraavilla aloilla 
immateriaalisijoitukset, teollinen yhteistyö, kilpailukyky ja julkishallinnon 
nykyaikaistaminen, elinikäinen koulutus (täydennyskoulutuksen edistäminen), kolmansien 
maiden kanssa toteutettavan teollisen yhteistyön kehittäminen, suhteiden lujittaminen 
Yhdysvaltoihin käymällä vuoropuhelua ja standardointi. Aiheesta annettiin vuonna 1996 kaksi 
alakohtaista tiedonantoa, joista toinen koski tekstiili- ja vaatetusalaa ja toinen 
kemianteollisuutta. 
7.1.1 Tekstiili-ja vaatetusala 
Komissio antoi toukokuussa 1996 tiedonannon Euroopan unionin tekstiili- ja 
vaatetusteollisuuden alihankinnan kilpailukykyisyydestä124. Kesäkuussa 1996 komissio 
järjesti pk-yritysvaltaisen Euroopan tekstiili- ja vaatetusalan pyöreän pöydän kokouksen. Se 
tarjosi alan Euroopan tason liiton (EURATEX) edustajille, kansallisten liittojen johtajille, 
työmarkkinaosapuolille ja jäsenvaltioiden edustajille mahdollisuuden keskustella komission 
kanssa alan ongelmista. Tämän kokouksen seurauksena kesäkuussa 1996 asetettiin komission 
ehdotuksesta kolme yhteistä työryhmää, jotka käsittelevät alan kilpailukyvyn parantamista ( 
innovaatiot, TTK, tietotekniikka, työllisyys ja koulutus, rakennemuutos, teollisuusyhteistyö), 
alan sisäistä rakennetta (EU:ssa toimivien yritysten yhteistyö, valtiontuet, sisämarkkinat ja 
sisämarkkinakauppa). 
Tavoitteena on parantaa alan ja komission välistä tiedonkulkua, yksilöidä tekstiili- ja 
vaatetusalan kannalta merkittävät olemassa olevat ohjelmat sekä laatia uusia aloitteita alan 
hyväksi ja tarkastella tarvetta politiikan kohdentamisen muuttamisesta, jotta voidaan vastata 
mahdollisimman hyvin yritysten tarpeisiin. Työryhmä kokoontui kolme kertaa vuosien 1996 
ja 1997 aikana, ja komissio valmistelee parasta aikaa tiedonantoa aiheesta. 
122 Neuvoston päätös 96/413/EY, 25.6.1996, EYVL L 167, 6.7.1996, s. 55. 
123 KOM (94) 319, 14.9.1994. 
124 KOM (96) 210, 15.5.1996. 
71 
7.1.2 Kemianteollisuus 
Huhtikuussa 1996 komissio julkaisi tiedonannon nimeltä Teollisuuden kilpailukykyä koskeva 
politiikka Euroopan kemianteollisuudelle125, jota laadittaessa otettiin huomioon Euroopan 
kemianteollisuuden edustajien kannat. Tiedonannossa määritetään joukko toimia, joilla 
pyritään parantamaan alan kilpailukykyä. Komission, alan ja/tai jäsenvaltioiden toimet on 
jaoteltu neljään teollisen kilpailukyvyn pääalaan: oikeudellisten puitteiden parantamistoimet, 
jossa keskitytään kemiallisia aineita koskevan nykyisen lainsäädännön konsolidointiin, 
päivittämiseen ja/tai yksinkertaistamiseen sekä järkevän lähestymistavan käyttöön 
mahdollisten uusien säädösaloitteiden toteuttamisessa. Erityisesti pk-yritysten kannalta 
merkittävä esimerkki tällaisista toimista on uusien kemikaalien ilmoitusmenettelyn 
yksinkertaistaminen. 
7.2 Laatu ja standardointi 
7.2.1 Laatupolitiikka 
Euromanagement-kyselytutkimuksessa (1993-1994) kävi ilmi, että laatujärjestelmän 
sertifiointia koskevan markkinapaineen vuoksi pk-yrityksillä on suuria vaikeuksia tarpeisiinsa 
soveltuvan laadunvarmennusmenettelyn laatimisessa ja toteuttamisessa (markkinoilla 
toimiminen, yritysten organisaation ja kilpailukyvyn parantaminen). 
Komissio pyrkii voimakkaasti sisällyttämään pk-yritysnäkökulman Euroopan 
laatupolitiikkaan, jonka erityisenä tavoitteena on kiinnittää toimijoiden huomio jälleen 
laatuun (laatujärjestelmien sertifiointiakin pidemmälle). Laatu olisi nähtävä yritysten 
yleisstrategian osana, jonka avulla kilpailukykyä voidaan parantaa jatkuvasti. 
Komissio tukeekin kahta Euroopan laatupolitiikkaan liittyvää erityisaloitetta: Euroopan pk-
yritysten laatupalkintoa ja Eurokauppakamarit-laatuhanke. 
Euroopan pk-yritysten laatupalkinnon (ensimmäinen myönnetään vuonna 1997) perustivat 
Euroopan laatujohtamissäätiö EFQM (European Foundation for Quality Management) ja 
Euroopan laatuyhdistysten liitto EOQ (European Organisation for Quality). Pk-yritysten 
palkinto laadittiin vuonna 1992 ensimmäisen kerran jaetun Euroopan laatupalkinnon pohjalta. 
Palkinnon avulla tuodaan esille laatujohtamisen hyviä malleja ja tähän malliin perustuva 
itsearviointimenetelmä. Tavoitteena on parantaa pk-yritysten kokonaislaatukäsitteen 
tuntemusta ja toteutusta. Palkinnolla pyritään kannustamaan pk-yritysten 
laatujohtamistoimintaa antamalla tunnustusta hyvästä toteutuksesta, koska laatujohtaminen on 
pk-yrityksille paras tapa parantaa kilpailukykyään. 
Eurokauppakamarihankkeella pyritään edistämään pk-yrityksille suunnattuja 
laatutiedotusohjelmia, joissa käsitellään esikuva-analyysin käyttöä. Hankkeessa hyödynnetään 
olemassa olevaa Euroopan kauppa- ja teollisuuskamarien verkostoa. Aloitteen tavoitteena on 
yleisellä tasolla tarkastella eurooppalaisen esikuva-analyysiverkoston luomista yritystasolle ja 
luoda pk-yrityksille hyvät mahdollisuudet osallistua verkon toimintaan. 
7.2.2 Standardointi ja sertifiointi 
7.2.2.1 Tiedotuskampanja standardoinnista 
Euroneuvontakeskukset (EIC) toteuttivat vuosina 1995-96 täysin Euroopan 
standardointipolitiikkaan keskittyneen tiedotuskampanjan. Pk-yrityksille esiteltiin 1 400 
tapahtumassa ja 3 600 lehtiartikkelissa kaikissa jäsenvaltioissa tärkeimmät 
turvallisuusmääräykset ja Euroopan unionissa sovellettavat yhtenäistetyt tekniset standardit. 
125 KOM (96) 187, 30.4.1996. 
72 
Kampanja saavutti yli 300 000 pk-yritystä. Neuvontaa annettiin myös erittäin teknisissä 
kysymyksissä, erityisesti esimerkiksi koneita, henkilösuojaimia, sähkömagneettista 
yhteensopivuutta ja matalajännitettä koskevissa asioissa. Toteutetut toimet perustuivat Euro 
Info Centres yrityksissä etukäteen suorittamiin kyselytutkimuksiin, CE-merkinnän saamiseksi 
noudatettavia standardeja ja teknisiä määräyksiä käsitteleviin tiedotuspäiviin, esitteiden 
tuottamiseen ja jakeluun, yritysten avuksi laadittuihin lomakkeisiin, ja Euro Info Centres 
neuvonta/välittäjäpalveluihin paikallisten yrittäjien, Euroopan yhteisön toimielinten ja 
kansallisella tasolla direktiivejä toteuttavien tahojen välillä. 
7.2.2.2 NORMAPME 
Antaakseen pk-yrityksille paremmat mahdollisuudet osallistua eurooppalaiseen 
standardointiin, erityisesti Euroopan stardardointikomitean (CEN) ja Euroopan 
sähkötekniikan standardointikomitean (CENELEC) työhön, komissio on tukenut 
standardoinnissa käsiteollisuutta ja pk-yrityksiä edustavan NORMAPMEn 
perustamista. Pk-yritysten saaminen mukaan standardointitoimintaan on erittäin tärkeää, kun 
otetaan huomioon, että Euroopan standardointielimet antavat vuosittain vapaaehtoiselta 
pohjalta noin 700 standardia. Standardointielimet ilmoittavat vapaaehtoiselta pohjalta kaikille 
sekä vienti- että kotimarkkinayrityksille kansallisten standardien vanhenemisesta ennen niiden 
päättymistä. Pk-yritykset jäävät kuitenkin usein kuulematta standardien laatimisvaiheessa, 
minkä takia niitä edustamaan tarvitaan NORMAPMEn tyyppinen elin. NORMAPMEn 
toiminta käynnistyi vuosina 1995-1996 Belgian lainsäädännön mukaisena 
voittoatavoittelemattomana järjestönä. Toimintaa on harjoitettu erityisesti seuraavilla alueilla: 
tiedotuskampanja standardoinnista yhteistyössä CENin ja teollisuuspolitiikasta vastaavien 
yksiköiden kanssa, dokumentaation ja tietokannan luominen, asiantuntijaverkoston 
perustaminen. Lisäksi NORMAPME on CENin liitännäisjäsen. 
Eurobarometritutkimuksen tulosten perusteella Euroopan standardointijärjestöt tekivät 
komission kanssa aiesopimuksen, jonka tavoitteena on eurooppalaisen standardointityön 
tunnetuksi tekeminen. Aiesopimuksen pohjalta onkin toteutettu useita toimia tiiviissä 
yhteistyössä pk-yritysten (NORMAPME) ja Euro Info Centres kanssa. Yksi tällainen toimi, 
joka lienee erityisen edullinen pk-yrityksille, on internet-sivu, josta saa tietoa ja jonka avulla 
voi osallistua standardien kehittämiseen (Ines-hanke). 
7.3 Tutkimus ja teknologinen kehittäminen 
Teknologia on yksi tärkeimpiä keinoja kaikentyyppisten ja -kokoisten yritysten 
kilpailuaseman parantamiseksi, mutta joidenkin yritysten voi olla vaikea itse toteuttaa 
tutkimusta ja teknologista kehittämistä (TTK). Yhtenä ratkaisumahdollisuutena on yritysten ja 
tutkimuslaitosten välinen yhteistyö, jossa voidaan kerätä resurssit ja erikoistaidot yhteen. 
EU:n TTK-ohjelma auttaa erimaalaisia tahoja toimimaan yhdessä ja luo näin yhteyksiä 
erimaalaisten yritysten ja tutkimuslaitosten välille. Yhteisön neljäs TTK-puiteohjelma 
(puiteohjelma IV)126 kattaa kaiken TTK-toiminnan, jolle myönnetään tukea EU:n varoista (13 
miljardia ecua vuosina 1994-1998). Ohjelmalla on kolme päätavoitetta: parantaa Euroopan 
teollisuuden kilpailukykyä, parantaa Euroopan elämänlaatua ja tukea muita Euroopan unionin 
toimenpiteitä. 
126 EYVL L 126, 18.5.1994, s. 1. 
73 
7.3.1 PK-yritysten osallistuminen yhteisön neljänteen TTK-puiteohjelmaanl21 
Sen lisäksi, että pk-yritykset ovat tärkeimpiä tekijöitä Euroopan nopeasti kehittyvässä 
taloudessa, ne myös tukevat suurempien yritysten kilpailukykyä toimimalla alihankkijoina. 
Huipputeknologian alalla toimivat pk-yritykset tuovat dynamiikkaa sellaisille nopeasti 
kehittyville aloille kuten multimedia, ohjelmistojen kehittäminen, biotekniikka ja 
biolääketieteen tai ympäristönsuojelun teknologia. Yhdysvalloissa niiden on todettu 
suuryrityksiin verrattuna tuottavan kaksi kertaa enemmän innovaatioita työntekijää kohden ja 
3,5 kertaa enemmän uusia tuotteita kutakin tutkimukseen investoitua dollaria kohden. 
Sisämarkkinoiden seurauksena monet Euroopan unionin pk-yritykset joutuvat kohtaamaan 
kansainvälistyvät markkinat ja kansallisille kotimarkkinoilleen tulevat ulkomaiset kilpailijat. 
Samalla tuotteiden ja tuotantomenetelmien teknologiapitoisuus kasvaa ja säilyttääkseen 
kilpailukykynsä monien pk-yritysten on kehitettävä tai päästävä käyttämään uutta teknologiaa. 
Osallistumalla yhteisrahoitettuihin yhteisön TTK-ohjelmiin pk-yritykset voivat lisätä 
yritys- ja tutkimuskumppanien verkostonsa kansainvälisyyttä ja samalla parantaa 
teknologista perustaansa osallistumalla yhteiseen TTK-toimintaan tai käyttämällä 
TTK:n tuloksia. 
Vuonna 1994 tehdyssä tutkimuksessa selvitettiin noin kahden miljoonan eurooppalaisen 
pienen ja keskisuuren teollisuusyrityksen joukosta otetun otoksen perusteella TTK-
tarpeita ja mahdollisuuksia. 
Yritykset jakautuivat kolmeen pääryhmään: 
1. Teknologian kehittäjät (1-3 %). Näillä pk-yrityksillä on sekä tutkimus-ja kehitystoimintaa 
että erittäin hyvät mahdollisuudet harjoittaa TTK-toimintaa. Ne osallistuvat voimakkaasti 
EU:n rahoittamiin tutkimushankkeisiin. Ne saattavat kuitenkin tarvita tukea pyrkiessään 
kilpailemaan tasavertaisesti suurempien yritysten kanssa ehdotuskilpailuissa. 
2. Johtavat teknologian käyttäjät (10 %). Nämä pk-yritykset ovat teknologisesti alansa 
keskivertoyrityksiä edellä. Niillä on selviä TTK-tarpeita, mutta usein niillä on vähän tai ei 
lainkaan mahdollisuuksia TTK-toimintaan, minkä vuoksi ne usein ostavat tutkimukset 
alihankkijoilta. Nämä pk-yritykset ovat tärkeitä teknologisten innovaatioiden levittäjiä ja 
käyttäjiä keski-ja matalateknologian yritysten kannalta. 
3. Teknologian käyttäjät - seuraajat (90 %). Suurin osa EU:n pk-yrityksistä on kiinnostunut 
ainoastaan TTK:n lopputuotteista. Niillä ei ole tarvetta ryhtyä omaan TTK-toimintaan 
eivätkä ne sijoita vaivalla ansaittua käteistä riskejä sisältäviin pitkäkestoisiin TTK-
hankkeisiin. 
7.3.1.1 Pk-yrityksille tarkoitetut teknologian edistämistoimenpiteet 
Kaikille TTK-ohjelmille yhteinen ja myös puiteohjelmaan IV sisältyvä ensisijainen tavoite on 
kannustaa ja helpottaa pk-yritysten osallistumista ohjelmiin. Tätä varten on toteutettu erityisiä 
127 Kaikissa neljännen puiteohjelman pk-yrityksiin suunnatuissa erityistoimenpiteissä sovelletaan määritelmää, jonka 
mukaan pk-yrityksen on täytettävät seuraavat kolme edellytystä: <500 työntekijää, liikevaihto <38 milj. ecua ja 
enintään kolmasosa omistuksesta on pk-yritystä suuremman yrityksen hallussa (liikevaihdon ja työntekijöiden 
määrän perusteella), paitsi jos kyseessä on rahoitussijoittaja, kuten pankki tai riskirahoittaja. Ainoastaan 
tietotekniikkaohjelmassa yrityksen liikevaihto voi olla enintään 50 milj. ecua, koska tämän alan yrityksen tuottavat 
paljon lisäarvoa. Määritelmä on kuitenkin vain väliaikainen siirtymäkauden määritelmä, jota sovelletaan 
tutkimustoimintaan. Se korvataan uudella määritelmällä periaatteessa 31.12.1997 mennessä komission 3. huhtikuuta 
1997 antaman suosituksen pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä (EYVL L 107, 30.04.1997, s. 4) 
mukaisesti. 
Tämä kohta ei sisällä pk-yritysten osallistumista EU:n Innovaatio-ohjelmaan (ks. 7.4), joka vastaa neljännen 
puiteohjelman kolmatta toimea. 
74 
pk-yrityksille tarkoitettuja teknologian edistämistoimenpiteitä (TSME) kymmenessä 
erityisohjelmassa. Muiden ohjelmien yhteyteen on kehitetty uusia hanketyyppejä ja tehtäviä, 
joilla pyritään ratkaisemaan pk-yrityksiä koskevia erityisongelmia. 
Toimenpiteiden sisältö ja toteutus 
Neljännessä puiteohjelmassa toteutettavat pk-yrityksille tarkoitetut teknologian 
edistämistoimenpiteet (TSME) perustuvat onnistuneesta Brite-EuRam -ohjelmasta saatuihin 
kokemuksiin ja laajentavat Craft-järjestelmän alaa yhdeksään muuhun tutkimusohjelmaan, 
joiden aiheena on TTK-toiminta biotieteiden, energian, kuljetuksen ja ympäristön alalla. 
TSME-toimenpiteet suunniteltiin vähentämään pk-yritysten ehdotustenlaadinnassa kohtaamia 
vaikeuksia: tiedonsaanti EU:n ohjelmista, sopivien tutkimuskumppanien löytäminen, TTK-
tarpeiden määrittäminen, hankkeiden toteuttavuuden selvittäminen ennen varojen käyttöä. 
Toimenpiteillä pyritään kannustamaan ja helpottamaan pk-yritysten osallistumista EU:n TTK-
ohjelmiin. Toimenpiteet suunnataan lähinnä pk-yritystyyppeihin "teknologian kehittäjät,, ja 
"johtavat teknologian käyttäjät". 
Kaksi tärkeintä TSME-toimenpidettä ovat: 
1. Tutkimuspalkkiot. Eri jäsenvaltioista olevat pk-yritykset, joilla on yhteinen TTK-hanke, 
voivat karkean ehdotusrungon perusteella saada rahoitusta (75 % kokonaiskustannuksista, 
enintään 45 000 ecua) täydellisen ehdotuksen valmisteluun ja/tai 
toteutettavuustutkimuksen tekemiseen. Tämä ensimmäinen vaihe ei ole pakollinen eikä se 
saa kestää 12 kuukautta pitempään. 
2. Yhteisesti toteutettavien hankkeiden (Craft) kohteina ovat "johtavat teknologiankäyttäjä" -
tyyppiset pk-yritykset ja hankkeiden avulla tällaiset yritykset saatetaan yhteen kolmansien 
osapuolten kanssa (nk. TTKn tuottajat), jotka tekevät tutkimusta yritysten puolesta. 
Yritykset saavat täyden omistusoikeuden tutkimustuloksiin. Komissio osallistuu pk-
yritysten tutkimuskustannuksiin antamalla rahoitusta enintään 500 000 ecua tai 
50 prosenttia kokonaiskustannuksista. Craft-hankkeiden kesto on 1-2 vuotta. Kaikkien 
EU:n rahoitusta saavien hankkeiden on oltava innovatiivisia ja kilpailua edeltäviä, joten ne 
vaativat lisäkehittelyä hankkeen päättymisen jälkeen ennen kuin tutkimuksen tuloksena 
oleva tuote/palvelu saatetaan markkinoille. Erona alkuperäiseen Craft-
kokeilujärjestelmään on, että suuret yritykset ja julkiset tahot voivat osallistua hankkeisiin 
rahoittamalla kuudesosan kustannuksista, mikä mahdollistaa vertikaalisen yhteistyön pk-
yritysten ja yksityisten tai julkisten loppukäyttäjien välillä. 
Kaksivaiheinen hakumenettely on edullinen Craft-tyyppisille pk-yrityksille ja erityisen 
kiinnostava myös pk-yrityksille, jolla on tutkimusvoimavaroja. Tällaiset yritykset ovat 
yleensä tyypiltään teknologian kehittäjiä, jotka voivat saada tutkimuspalkkion 
parantaakseen onnistumismahdollisuuksiaan ehdottaessaan yhteisesti toteutettavia 
hankkeita. Tämä on perinteinen hanketyyppi EU:n TTK-ohjelmissa, joissa pk-yritykset usein 
tekevät yhteistyötä suurten yritysten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten kanssa ollakseen 
kilpailukykyisiä muiden vastaavien hankkeiden kanssa. 
TSME-toimenpiteisiin sisältyy myös pienen pk-yritysasioiden koordinointiyksikön 
perustaminen. Yksikön tehtävänä on koordinoida TSME-toimenpiteiden toteuttamista 
kaikissa 10 ohjelmassa, hallinnoida kansallisten Craft-tietokeskusten verkostoa ja toimia 
yhteydenpitäjänä EU:n muihin pk-yrityksiä koskeviin toimenpiteisiin. Yksikkö toimii 
kaikkien ehdotusten vastaanottajana ja käsittelijänä. Kymmenen ohjelman tiedot on 
koottu yhdeksi tietopaketiksi ja jättömenettelyn yksinkertaistamiseksi kaikkia ohjelmia 
varten on laadittu vakiomuotoiset ehdotusten jätössä käytettävät lomakkeet. TSME-
toimenpiteet toteutetaan avoimen ehdotuspyyntömenettelyn avulla. Ehdotuspyyntö julkaistiin 
joulukuussa 1994 ja se on voimassa huhtikuuhun 1998 asti. Ehdotuksia voi jättää jatkuvasti ja 
75 
niitä arvioidaan neljännesvuosittain. Koordinointiyksikön sisäistä organisaatiota parantamalla 
on voitu varmistaa, että kaikki TSME-ehdotusten tekijät saavat tiedon valintamenettelyn 
tuloksesta kolmen kuukauden kuluessa arvioinnista. 
Tiedotus- ja neuvontatoimet 
Komission tiedonannossa yhtenäisestä ohjelmasta pk-yritysten hyväksi korostettiin 
tiedotuksen ja tukiverkostojen koordinoinnin tärkeyttä pk-yritysten EU:n TTK-
puiteohjelmaan osallistumisen helpottamisessa. 
Voidakseen osallistua EU:n TTK-ohjelmaan yrityksellä on oltava vähintään kaksi ulkomaista 
yhteistyökumppania, joiden kanssa yhdessä se voi jättää ehdotuksensa. Pk-yritysten avuksi 
tässä erittäin kriittisessä vaiheessa on perustettu paikallisten Craft-tietokeskusten verkosto. 
Kaikkia jäsenvaltioita ja assosioituneita valtioita pyydettiin ehdottamaan verkostoon 
organisaatioita, joilla on riittävät voimavarat ja taidot verkoston luomiseksi. Näin 
varmistetaan jokaisen valtion osalta riittävä eri aiheiden ja alueiden kattavuus. Tietokeskusten 
tehtävänä on neuvoa ja auttaa pk-yrityksiä löytämään yhteistyökumppaneita ja 
valmistelemaan ehdotuksia. Hanke-ehdotuksen jättämisestä kiinnostuneet pk-yritykset voivat 
etsiä yhteistyökumppaneita myös käyttämällä telemaattisella ARCADE-palvelimella olevaa 
Expressions of Interest -toimintoa tai tekemällä hakuja CORDIS-palvelimen RTD Partners -
tietokannasta. 
Usein neuvontapisteenä toimivat euroneuvontakeskukset (EIC) ovat jakaneet tietoa TSME-
toimenpiteistä, ja osaa keskuksista on kannustettu toimimaan yhteistyössä Craft-verkoston 
jäsenten kanssa. Yrityspolitiikan tiimoilta järjestettiin joulukuussa 1997 yhteinen kurssi 
euroneuvontakeskuksille, Craft-verkostolle ja INNOVAATIO-keskuksille. Kurssilla 
tarkasteltiin mm. keinoja, joilla pk-yritykset saataisiin kiinnostumaan T&K-ohjelmien 
tiedotuspäivistä enemmän. 
Kolmannesta puiteohjelmasta saadut kokemukset osoittivat, että pk-yrityksille suunnatut 
järjestelmälliset monikansalliset tiedotus- ja neuvontatoimet yhdellä tai useammalla 
tutkimusalalla tai teollisuuden alalla helpottavat kansainvälisten kumppanien löytymistä ja 
ovat tehokas tapa lisätä pk-yritysten osallistumista TSME-toimenpiteisiin. Toimiin sisältyy 
neljä perusvaihetta (Euromanagement-järjestelmän yhteydessä kehitettyä menetelmää 
noudatellen): TSME-toimenpiteitä koskevan tiedon levittäminen, pk-yritysten arviointi EU-
rahoitteisten hankkeiden osalta, Expression of Interest -toiminnon tuloksien 
edelleenvälittäminen monikansallisten yhteenliittymien muodostamiseksi ja apu hanke-
ehdotusten laatimisessa. 
Vuoden 1995 TSME-toimenpiteiden käynnistämiseksi komission yksiköt toteuttivat kolme 
tutkimuksesta vastaavien yksiköiden koordinoimaa monikansallista tiedotus- ja 
neuvontatoimea (EU:n rahoitus yhteensä 5 milj. ecua). Näihin toimiin osallistui kuhunkin 
noin 50 yksityistä pk-yritysten teknologiatarpeiden arviointiin erikoistunutta konsulttia 
(Euromanagement II), 20 Craft-tietokeskusta ja 17 Euroopan teollisuusliittoa (mm. CECIMO, 
ORGALIME, FEFAC). Toimien avulla 50 000 pk-yritystä sai tietoa TSME-toimenpiteistä 
ja 2 000 sellaista yritystä arvioitiin, jotka eivät koskaan aiemmin ole osallistuneet EU:n 
TTK-ohjelmiin. Noin 40 prosenttia puiteohjelman ensimmäisenä vuonna jätetyistä TSME-
ehdotuksista syntyi näiden toimien tuloksena. Vuonna 1996 käynnistettiin TSME-
toimenpiteitä sisältävien ohjelmien yhteydessä lisätiedotus- ja neuvontatoimia (EU:n 
myöntämä rahoitus 4,5 milj. ecua). Lisätoimiin sisältyvät lähinnä kansalliset Craft-
tietokeskukset, INNOVAATIO-keskukset, euroneuvontakeskukset (EIC) ja muut 
valittajatahot. 
Tiedotustoimiin sisältyy myös tapahtumia. Ensimmäiset pk-yritysten teknologiapäivät 
järjestettiin lokakuussa 1996 Brysselissä. Päiville kokoontui 850 osallistujaa 21 Euroopan 
76 
valtiosta ja Israelista. Suurin osa osallistujista oli pk-yrityksiä (35 %) ja tukiorganisaatioita 
(30 %). Teknologiapäivillä osallistujilla oli mahdollisuus tavata erityisesti TTK-ohjelmia 
työstäviä komission virkamiehiä ja tutkia omalla alallaan tarjolla olevia mahdollisuuksia. 
Näiden kaikkien toimien ansiosta TSME-ehdotusten määrä kasvoi vuoden 1996 loppuun 
mennessä, jolloin noin 75 prosenttia osallistuvista pk-yrityksistä oli mukana 
ensimmäistä kertaa. 
Ohjelman puoliväliin mennessä saavutetut tulokset 
Tarkasteltaessa pk-yritysten osallistumista edelliseen EU:n TTK-puiteohjelmaan 
(puiteohjelma III) käy ilmi, että pk-yritykset osallistuvat mieluummin teollisiin 
ohjelmiin, kuten Brite-EuRam (teollisuus- ja materiaaliteknologia) tai Esprit 
(tietoteknologia) kuin perustutkimukseen suuntautuneisiin ohjelmiin. Taulukossa esitetään 
pk-yritysten kanssa puiteohjelmissa III ja IV tehtyjen sopimusten määrä (tilanne 31.12.1996) 
Pk-yritysten osallistuminen puiteohjelman IV (1994-1996) ja puiteohjelman III eri 
hanketyyppeihin 
Komission kanssa 1.1.1995-31.12.1996 sopimusten tehneiden pk-yritysten määrä 
Pk-yritysten osallistuminen sallistuminen** 
Ohjelma 
Teollisuusteknologia 
Biotieteet 
Ympäristö 
Muu energia kuin 
ydinenergia* 
Kuljetus 
Telematiikka 
Acts 
Esprit 
YHTEENSÄ 
PUITEOHJELMA IV 
(1994-1996) 
YHTEENSÄ 
PUITEOHJELMA III 
(1991-1994) Tutkimus-
palkkiot 
704 
169 
33 
2 
70 
N/A 
N/A 
105 
1083 
1572 Yhteistyössä 
toteutetut 
tutkimus­
hankkeet 
498 
26 
-
N/A 
N/A 
N/A 
6 
530 
1203 Muut yhteisesti 
rahoitetut 
hankeet 
836 
261 
114 
304 
547 
459 
437 
868 
3826 
3501 YHTEENSÄ 
2038 
456 
147 
306 
617 
459 
437 
979 
5439 
6276 
* Ainoastaan TTK-osa (Joule) ** Yritykset joissa vähemmän kuin 250 työntekijää,.. = Tietoa ei käytettävissä 
77 
Kolmanteen puiteohjelmaan osallistui 6 000 pk-yritystä vuosina 1991-1994. Yli 50 
prosenttia oli teknologian kehittäjiä, jotka osallistuivat yhteistyössä toteutettuun 
tutkimukseen. Craft-kokeilutoimi (teknologian yhteistutkimus) Brite-EuRam-ohjelmassa oli 
erityisesti suunnattu johtaville teknologian käyttäjille. Craft-hankkeisiin käytettiin yhteensä 
noin 70 milj. ecua EU:n rahoitusta, ja niiden ansiosta noin 1 200 pk-yritystä osallistui 
ohjelmaan. Pk-yritysten osuus kaikista osallistujista kasvoi näin 25 prosentista 55 
prosenttiin. 
Neljännen puiteohjelman ensimmäinen merkittävä saavutus oli pk-yritysten osallistumisen 
lisääminen yhteistutkimushankkeisiin: noin 3 800 pk-yritystä osallistui ensimmäisenä 
kahtena vuonna (1995-96) käynnistettyihin tutkimusohjelmiin, mikä on yhtä paljon kuin 
neljän vuoden aikana edellisessä puiteohjelmassa. Kasvu on lähinnä paremman ja tarkemmin 
suunnatun tiedotuksen ja TSME-toimiin pääsyn helpottamisen ansiota. Seuraavassa kuviossa 
esitetään pk-yritysten osuus koko yritysmäärän kasvusta kolmannesta puiteohjelmasta 
neljänteen (35 prosentista 40 prosenttiin). 
78 
Kolmanteen ja neljänteen puiteohjelmaan osallistujat organisaatiotvvpeittäin 
Eri vhtelstvökumppanltvvppien osallistuminen 
kolmanteen puiteohjelmaan 
TutHnusyhteliöt 
30% TeoKsuus 
35%, josta pk-
yrityksia 51% Eri vhtelBftokumppannivvpplen osallistuminen 
Yliopistot ja nelianteen pultaohielmann «94-96 
korkeakoulut 
27% _—••••«_ Tutkimusyht 
eisöt 
24% 
Teollisuus 
40%, josta 
pk-yrityksiä 
58% 
Osallistuvien yritysten määrän kasvu kolmannesta neljänteen puiteohjelmaan on pk-
yritysten ansiota (35 prosentista 40 prosenttiin) 
Kaikesta pk-yrityksille myönnetystä rahoituksesta 66 prosenttia ja kaikesta pk-yritysten 
osallistumisesta EU:n ohjelmiin 67 prosenttia tapahtuu kolmen ohjelman sisällä 
(Teollisuus ja materiaaliteknologia, Esprit - Tietotekniikka - ja Liikenne). Pk-yritysten 
osallistuminen neljänteen puiteohjelmaan jakautuu kuitenkin tasaisemmin kaikkiin 
ohjelmiin verrattuna kolmanteen puiteohjelmaan. Lisäksi on mielenkiintoista huomata, 
että suurin osa (53 %) teollisten hankkeiden koordinaattoreista on pk-yrityksiä. 
Pk-yritvsten osuus rahoituksesta puiteohjelmissa III ja TV 
Pk-vritvsten saama EU-raholtu» Kolmannessa 
puiteohjelmassa 
Ympäristö 
2% 
ESPRIT 
39% 
Teollisuus-
teknologia 
28% Muu energia 
kuin 
ydinenergia 
6% Pk-vritvsten saama EU-raholtus neliänne»»* 
puiteohjelmassa 1994-96 
Telematiikka 
t>% 
Muu energia 
kuin 
ydinenergia 
6% 
Teollisuus-
teknologia 
26% Biotieteet 
5% 
Kuljetus 
Ympäristö 
2% 
Neljännesä puiteohjelmassa pk-yritysten saama EU-rahoitus on jakautunut tasaisemmin 
ohjelmien kesken kuin kolmannessa puiteohjelmassa 
TSME-toimenpiteet alkavat tuottaa tuloksia, vaikkakin Craft-verkoston ja uusista pk-
yrityksille suunnatuista toimenpiteistä tiedottamiseen kuluikin aikaa. TSME-toimenpiteiden 
tähän mennessä tukemien 668 tutkimuspalkkion avulla 1500 pk-yritystä voi 
yhteistyökumppaneidensa kanssa valmistella ehdotuksiaan. Tällä hetkellä noin tuhat pk-
yritystä, joista suurin osa on johtavia teknologian hyödyntäjiä osallistuu 143 Craft-tyyppiseen 
tutkimusohjelmaan. Eniten ehdotuksia tulee Teollisuus- ja materiaaliteknologian 
ohjelmaan, mutta myös muihin tutkimusohjelmiin (Maatalous ja kalastus, Biolääketiede 
ja terveys, Kuljetus) enemmän pk-yritysten ehdotuksia. 
79 
TSME-toimenpiteet: 
neljänteen puiteohjelmaan jätetyt ja hyväksytyt hankkeet 1994-1996 
Hanketyyppi 
Ohjelma 
Brite-Euram III 
SMT 
Biomed II 
Biotechnologies 
Fair 
Environment 
Mast III 
Joule 
Transport 
Esprit 
YHTEENSÄ 
4. PUITEOHJELMA 
(1994-1996) 
YHTEENSÄ 
3. PUITEOHJELMA 
(1991-1994) Tutkimuspalkkiot 
Jätetyt 
ehdotukset 
873 
81 
77 
42 
247 
55 
37 
38 
59 
95 
1604 
885 Sopimukset (1) 
422 
30 
33 
17 
87 
17 
13 
17 
32 
45 
713 
391 Yhteistutkimus 
(Craft) 
Jätetyt 
ehdotukset 
263 
9 
-Sopim. (1) 
119 
4 
-
Ei sovellu 
25 
9 
-
1 14 
5 
-
1 
Ei sovellu 
6 
313 
331 1 
144 
172 
(1) Ml. neuvoteltavina olevat sopimukset, tilanne helmikuussa 1997 
Pk-yritysten onnistumisprosentti TSME-toimenpiteissä on suhteellisen korkea, vaikka 
75 prosenttia niistä on ensi kertaa mukana. 
Tarkasteltaessa pk-yritysten osallistumista TSME-hankkeisiin on osoittautunut, että 
• noin 5 200 pk-yritystä on jättänyt TSME-ehdotuksia ja 2 500 niistä on saanut 
rahoitusta. Kiinnostavan, mutta arviointiraportin perusteella hylätyn ehdotuksen jättäneitä 
pk-yrityksiä kannustettiin parantamaan ehdotustaan 
• pk-yrityksen tarvitsee sijoittaa ainoastaan 50 000 ecua omia varoja osallistuessaan 700 000 
ecun Craft-hankkeeseen (keskimäärin 7 yhteistyökumppanin kanssa) 
• suurin osa osallistujista oli pieniä yrityksiä (alle 50 työntekijää) (70 % hyväksytyistä 
tutkimuspalkkioista ja 46 prosenttia Craft-hankkeista, eli yhteensä 60 prosenttia kaikista 
TSME-hankkeista). Osallistujista 40 prosenttia on yrityksiä, jotka toimivat perinteisillä 
aloilla, kuten elintarviketeollisuus, rakentaminen, kaivosteollisuus, tekstiiliteollisuus ja 
puunjalostus. Ne muodostavat myös suurimman osan niistä kuudesta prosentista yrityksiä, 
jotka kuuluvat kokoluokkaan 250-500 työntekijää. 
80 
• noin 18 prosenttia pk-yrityksistä on neljästä "koheesiovaltiosta" (Espanja, Portugali, 
Kreikka ja Irlanti), mikä on enemmän kuin EU-hankkeissa keskimäärin. Niiden 
osallistumisessa näkyy, että teollinen rakenne perustuu pieniin yksiköihin ja vähemmän 
kehittyneisiin aloihin. Noin puolet kaikista osallistuneista pk-yrityksistä oli kuitenkin 
Euroopan unionin kolmesta suuresta teollisuusvaltioista (Saksa, Ranska ja Iso-Britannia). 
Ensi kertaa mukana olevien pk-yritysten osuus on noin 75 prosenttia 
tutkimuspalkkioihin tai Craft-hankkeisiin osallistuneista yrityksistä. TSME-
toimenpiteet tekivät noin 1 900 pk-yritykselle mahdolliseksi osallistua ensimmäistä 
kertaa EU:n TTK-ohjelmiin. 
TS%E-toimenpiteet : 
neljänteen puiteohjelmaan osallistuneiden vritvsten koko 1994-1996 
Hanketyyppi Tutkimuspalkkiot Yhteistutkimus 
(ilman TTK:n suorittajia) 
(CRAFT) 
Pk-yritysten koko Jätetty Sopimukseni) Jätetty Sopimukset*i ) 
(työntekijöiden lukumäärä) 
<50 2 353 1041 1057 464 
50-100 377 2Ö6 327 Ï7Î 
100-250 343 Î9Ï 356 20(5 
250-500 ÏÎ4 52 Ï44 87 
>500 2 2 138 75 
YHTEENSÄ 3 189 1492 2 022 1003 
(1) Ml. neuvoteltavina olevat sopimukset, tilanne helmikuussa 1997 
Alkuperäisen Craft-ohjelman perusteella vuonna 1993 hyväksytyt ja rahoitetut ensimmäiset 
hankkeet ovat päättymässä. Onnistuneita hankkeita on toteutettu monilla teollisuuden aloilla, 
erittäin perinteisistä aloista uusiin aloihin. Näistä hankkeista kymmenen on lueteltu 
julkaisussa, jota saa kaikista kansallisista Craft-tietokeskuksista ja pk-yrityksiin liittyvältä 
www-sivulta (http://www.cordis.lu/sme/home.html). 
Useimmat (70%) ensimmäisiin vuonna 1993 käynnistettyihin Craft-hankkeisiin osallistujat 
totesivat tärkeimmän motivaationsa olleen teknogisen perustansa parantamisen samalla, kun 
ne saavat lisää kansainvälisiä yhteyksiä. Muita Craft-hankkeisiin osallistumisen etuja ovat: 
• kilpailukyvyn paraneminen j a prosessien/tuotteiden teknologiasisällön kasvaminen 
• kilpailijoiden ja/tai toimittajien/loppukäyttäjien parempi tuntemus ja TTK-verkostojen 
kehittäminen 
• ISO-standardit ja eurooppalaiset (CEN/CENELEC) standardit täyttävien prosessien ja 
tuotteiden saatavuus 
• yrityksen nimeäminen yritykseksi, joka toteuttaa EU-hankkeiden vaatimaa korkeatasoista 
TTK-toimintaa. 
• TSME-toimenpiteillä ja erityisesti Craft-järjestelmällä on merkittävä tehtävä EU:n TTK-
toiminnassa. Euroopan pk-yritysten on entistä helpompaa löytää tukea TTK- ja 
innovaatiotoiminnalleen. 
81 
7.3.1.2 Muut pk-yritysten kannalta merkittävät neljännen puiteohjelman toimenpiteet 
Eri ohjelmien yhteisten ja yhteensovitettujen TSME-toimenpiteiden lisäksi monet ohjelmat 
ovat erityisen kiinnostavia pk-yritysten kannalta. 
Biotieteelliset esittelyhankkeet 
Kaikki kolme biotieteiden alan ohjelmaa (Fair (maatalous ja kalastus), Biotech (biotekniikka), 
Biomed (biolääketiede ja terveys) tukevat esittelyhankkeita, joiden tavoitteena on uusien 
teknologioiden hyödyntäminen ja levittäminen. Jopa kuusi prosenttia ohjelmien 
talousarviovaroista on varattu hankkeille, joissa todennetaan uuden teknologian 
käyttökelpoisuutta, poistetaan esteitä uuden teknologian kaupallistamiselta ja tiedotetaan 
uuden teknologian taloudellisista, sosiaalisista tai lääketieteellisistä eduista. Esittelyhankkeet, 
jotka perustuvat käytännön toteutuksen periaatteelle, ovat merkittävä muutos perinteisiin 
TTK-hankkeisiin verrattuna, koska niiden tavoitteena on osoittaa, miten uutta teknologiaa tai 
uusia laitteita voidaan käytännössä käyttää. 
EU:n rahoitusta myönnetään samoin perustein kuin yhteisrahoitettuihin tutkimushankkeisiin, 
eli 2-4 vuodeksi. 
Vaikka esittelyhankkeet eivät ole suoraan suunnattu pk-yritysten hyväksi, keskimäärin 
25 prosenttia kaikista hyväksytyistä ehdotuksista on pk-yritysten tekemiä. 
Pk-yritysten osuus biotietieteiden esittelyhanke-ehdotusten tekijöistä 
OHJELMA 
BIOMED 
FAIR 
BIOTECH 
Hyväksytyt 
hankkeet Ehdotusten 
kokonaismäärä 
46 
25 
13 
20 Ehdotusten-
tekijöiden määrä 
332 
130 
79 
100 pk-yritysten osuus, % 
16% 
39% 
25% 
25% 
Kuljetusalan TTK-ohjelma 
Neuvosto hyväksyi joulukuussa 1994 erityisen tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja 
esittelyn ohjelman kuljetusalalle kaudelle 1994-1998128 osaksi neljättä TTK-puiteohjelmaa. 
Ihmisten ja tuotteiden jatkuvaa liikkuvuutta edistävän ohjelman tavoitteena on nykyistä 
tehokkaamman, turvallisemman ja ympäristönsuojelun ja elämälaadun huomioon ottavan 
kuljetusjärjestelmän kehittäminen, yhtenäistäminen ja hallinta. Talousarvion loppusumma on 
256 milj. ecua. Joulukuun 1994 ja maaliskuun 1997 välillä on julkaistu kolme 
ehdotuspyyntöä. Ensimmäisessä ja toisessa ehdotuspyynnössä pk-yritysten osuus 
kaikista ehdotusten tekijöistä oli 35 prosenttia. Sopimuspuolien kokonaismäärä on 1 294, 
joista 392 (30 %) on pk-yrityksiä. 
Muun energian kuin ydinenergian esittelyhanke Thermie 
Euroopan energiapolitiikan yksi tukipilari on Thermie-ohjelma (566 milj. ecua kaudelle 
1995-1998), joka on osa neljättä TTK-puiteohjelmaa. Thermie tarjoaa rahoitustukea 
hankkeille, jossa käytetään innovatiivista energiateknologiaa (A-tyyppi) tai toteutetaan 
lisätoimia (B-tyyppi). Thermie-ohjelmaan sisältyy myös TSME-toimenpiteitä. 
128 EYVL L 361, 31.12.1994, s. 56. 
82 
Tietoja A-tyyppisiin toimiin osallistuneiden pk-yritysten osuudesta ei ole käytettävissä, mutta 
kvalitatiivisesti arvioiden pk-yritysten osuus ehdotettujen hankkeiden koordinaattoreista 
on noin 65 prosenttia, mutta hyväksytyistä hankkeista vain 20 prosenttia. 
Tarvitaan kuitenkin yhä voimakkaita toimenpiteitä pk-yritysten auttamiseksi 
korkealaatuisten ehdotusten tekemisessä. Tämä onkin TSME-toimenpiteiden 
päätavoitteena. 
Taulukossa esitetään TSME-toimenpiteiden (B-tyyppi) määrä ja rahoitusmäärä vuosina 1995 
ja 1996. 
Thermie-ohjelman TSME-toimenpiteet (B-tyyppi) 
Vuosi Hyväksyttyjen toimien määrä Thermie-tuki 
(milj. ecua) 
1995 40 4!00 
1996 1 22 1 2,05 
pk-yrityksille erityisesti suunnattujen välineiden tunnetuksi tekemiseksi valmisteltiin vuoden 
1997 avointa ehdotuspyyntöä varten esitelehtinen, jota levitetään laajalti tiettyjen verkkojen 
avulla: OPET (Organisation for the Promotion of Energy Technologies), Craft-tietokeskukset, 
euroneuvontakeskukset (EIC). Tavoitteena on kiinnittää pk-yritysten huomiota 
mahdollisuuksiin saada EU:n rahoitusta toteutettavuustutkimuksien tekoon, kun kyse on A-
tyyppisen ehdotuksen laadinnan valmisteluvaiheesta. Komission yksiköt suorittavat 
esiarviointia auttaakseen pk-yrityksiä ehdotuksen kohteen tarkentamisessa. 
Neljännen puiteohjelman innovaatioon ja tietotekniikkaan liittyviä ohjelmia käsitellään 
jäljempänä. 
Esprit-ohjelman parhaat käytännöt ja ensikäyttäjätoimet, ks. 
Kohta 7.5.1 "Tietotekniikan ohjelma". 
7.3.1.3 Viides puiteohjelma (1998-2002) 
Komissio hyväksyi 30. huhtikuuta 1997 ehdotuksen tutkimusta, teknologista kehittämistä ja 
esittelyä koskevasta Euroopan yhteisön viidennestä puiteohjelmasta (1998-2002)129, jossa 
painotetaan uutta lähestymistapaa yhteisön tutkimustoimintaan. Uusi lähestymistapa 
perustuu päätöksentekomekanismien ja toiminnan keventämiselle sekä keskittymiselle 
tiettyihin toimenpiteisiin ja aihealueisiin. Ehdotukseen sisältyy kolme temaattista ja kolme 
horisontaalista ohjelmaa. Koska pk-yritykset ovat tärkeitä innovaatioiden levittäjiä ja tuottajia 
ja innovaatiot ovat teollisen kilpailukyvyn avaintekijöitä, ehdotuksessa esiteltiin neljännen 
puiteohjelman kokemuksiin perustuva erityinen horisontaalinen ohjelman nimeltä 
Innovaatio ja pk-yritysten osallistuminen. Ohjelman tavoitteena on, että pk-yritykset saavat 
paremmin käyttöönsä kehittynyttä teknologiaa ja voivat paremmin osallistua Euroopan 
unionin tutkimusohjelmiin. Pyrkimyksenä on varsinkin tutkimustulosten hyödyntämisen 
helpottaminen ja uusien innovatiivisten yritysten syntymisen edistäminen. 
Pk-yritykset hyötyvät sekä Innovaatio ja pk-yritysten osallistuminen -ohjelmasta (erityisesti 
kaikki tutkimusohjelmat kattavasta Euroopan komission yhden luukun -palvelusta pk-
yrityksille, jolla edistetään erityisesti pk-yritysten hanke-ehdotusten jättämistä) että muiden 
ohjelmien pk-toimista (tutkimuspalkkiot ja Craft-yhteistutkimukset). 
129 KOM(97) 142 lopull, 30.4.1997. 
83 
7.4 Innovaatio 
Innovaatio- ja teknologian siirto -ohjelma 
Innovaatio-ohjelma130 (312 milj. ecua kaudelle 1995-1998) vastaa neljännen TTK-
puiteohjelman kolmatta toimea, ja siihen sisältyy tutkimustoiminnan levittämis- ja 
kelpoistamistoimia. Tavoitteena on auttaa Euroopan teollisuutta parantamaan kilpailukykyään 
hyödyntämällä käytettävissä olevaa tekniikkaa ja teknologiaa mahdollisimman hyvin. 
Ohjelmassa on otettu uusi kokonaisvaltainen lähestymistapa innovaatiotoiminnan 
edistämiseen, jolle on määritelty kolme toisistaan riippuvaista tavoitetta: 
innovaatiotoiminnalle ja yritysten uuden teknologian omaksumiselle suotuisan ympäristön 
edistäminen, teknologian ja tietämyksen levittämistä palvelevan eurooppalaisen avoimen 
alueen kehittymisen edistäminen ja tällaisen avoimen alueen tarvitseman teknologian 
tuottaminen. 
Ohjelman edistämät pk-yrityksiin vaikuttavat toimet liittyvät seuraaviin toimintalinjoihin: 
a) Euroopan innovaatiotoiminnan seurantakeskus131 
Euroopan innovaatiotoiminnan seurantakeskuksen tavoitteena on parantaa etenkin pk-
yrityksiä koskevien, käytettävissä olevien suorituskykytietojen perustaa, julkisen sektorin 
politiikkaa ja innovaatiotoimintaa tukevien palvelujen perusrakennetta. Meneillään olevista 
hankkeista voidaan mainita esimerkiksi: 
- yhteisön innovaatiotoiminnan tietojen keruuhanke, joka toteutetaan yhteistyössä 
Eurostatin kanssa. Hankkeessa kerätään tietoja 44 000 yritykseltä (suurin osa pk-yrityksiä) 
13 valtiossa. Kaikkialla käytetään yhdenmukaista kyselylomaketta, minkä ansiosta 
Eurostat voi luoda kerätyistä tiedoista kaikki valtiot kattavan tietokannan. Hankkeen 
tulokset esiteltiin toukokuussa 1996 Luxemburgissa pidetyssä kansainvälisessä 
konferenssissa. 
- tutkimus, jonka aiheena oli huipputekniikan yritysten merkitys Euroopan tasolla ja 
nopeasti kasvavien yritysten pääominaisuudet 
- tutkimus, jossa selvitettiin eri menetelmiä luokitella pk-yrityksiä niiden 
innovaatiokykyjen perusteella. 
b) Innovaatiotoiminnan johtamistekniikoiden parantaminen 
Tämän toimen tavoitteena on tukea kansallisten ja alueellisten tahojen ponnistuksia sekä 
julkisella että yksityisellä sektorilla nykyaikaisten johtamistekniikoiden käytön lisäämiseksi 
pk-yrityksissä. Tällä hetkellä meneillään oleviin 30 hankkeeseen sisältyy alueellisia ja 
kansallisia tiedotustoimia, joiden aiheena on innovaatiotoiminnan johtamistekniikoiden 
tehokas soveltaminen pk-yrityksissä. Toimien tavoitteena on kokemusten vaihto, pk-yritysten 
välinen hyvien käytäntöjen vaihto ja innovaationeuvonnan toteuttaminen yli 1000:ssa pk-
yrityksessä Euroopassa. Neuvontakäyntien yhteydessä yritykset laativat toimintasuunnitelman 
soveltuvien johtamistekniikoiden sisällyttämiseksi yrityksen innovaatiotoiminnan 
yleisstrategiaan. 
130 Erityisohjelma tutkimuksen, teknologisen kehityksen ja esittelyn tulosten levittämiseksi ja hyödyntämiseksi (1994-
1998), neuvoston päätös 94/917/EY, 15.12.1994, EYVL L 361, 31.12.1994, s. 101. 
' 3 • Euroopan innovaatioiden tarkkailujärjestelmä (EIMS). 
84 
c) Euroopan suunnittelupalkinto 
Euroopan suunnittelupalkinnon avulla tuodaan esille, miten suuri merkitys suunnittelulla on 
innovaatioprosessissa erityisesti pk-yrityksissä, innovaatiotoiminnan kannattavuudelle ja 
teolliselle menestykselle. Vuoden 1997 palkintoa varten hakemuksia tuli noin 400 pk-
yritykseltä. Palkinnonsaaja julkistettiin kansainvälisen konferenssin yhteydessä 31. 
tammikuuta 1997. Tilaisuuten osallistui alan kaikkien toimijoiden edustajia ja esikarsinnan 
läpäisseet pk-yritykset. 
d) Euroopan innovaatiota edistävät verkot ja palvelut 
Tämän, vuoden 1995 lopussa käyttöönotetun kokeiluluonteisen toimintalinjan tavoitteet ovat 
seuraavat: 
- tuottaa pk-yrityksille tehokkaampia (yhtenäisiä) palveluja, jotka edistävät aiemmin vain 
vähän yhteistyötä tehneiden ammattikuntien välistä aktiivista yhteistyötä (esimerkiksi 
insinöörit ja pankkialan ihmiset, insinöörit ja sosiaalisten innovaatioiden edistäjät 
- edistää valtion tukitoimenpiteiden yhdenmukaistamista (esimerkiksi kansallisten 
tukiohjelmien välinen yhteistyö, jolla pyritään edistämään nuorten tutkijoiden sijoittamista 
pk-yrityksiin teknologian siirron helpottamiseksi, erityisesti kansainvälisen tutkijavaihdon 
toteutettavuuden tutkimiseksi) 
- luoda yhteyksiä pk-yrityksille palveluja tuottavien kansallisten verkkojen välille 
(esimerkiksi yliopistojen ja teollisuuden välille) ja parantaa tällä tavoin Euroopan yritysten 
tukiverkkoa. 
Toimintalinjan toteuttamiseksi on valittu 23 verkkoa, joihin kuuluu noin 150 organisaatiota, 
joista kymmenkunta on pk-yrityksiä. 
e) Teknologian siirto- ja kelpoistamishankkeet 
Teknologian siirtoa ja kelpoistamista koskeva toimintalinja koskee erityisesti, mutta ei 
ainoastaan pk-yrityksiä. Päämääränä on antaa yhteisön tukea hankkeille, joilla pyritään 
markkinoiden tarpeiden ja yhteiskunnallisten vaatimusten mukaisesti kelpoistamaan 
tutkimustuloksia tai siirtämään teknologiaa uusille sovellusaloille. 
Toimintalinjan tiimoilta on julkaistu kaksi ehdotuspyyntöä: 15. maaliskuuta 1995 ja 15. 
syyskuuta 1996, joihin on budjetoitu 70 milj ecua. Määrittelyvaiheeseen hyväksyttiin 200 
ehdotusta, joista lähes kaksi kolmasosaa valitaan esittelyvaiheeseen. Yhteisön tuki vaihtelee 
500 000 ecusta 1,5 milj. ecuun. Pk-yritysten osuus osallistujista on ollut erittäin hyvä. 
Seuraavassa muutamia numerotietoja, jotka osoittavat pk-yritysten suuren osuuden sekä 
osallistujista että hyväksyttyjen ehdotusten tekijöistä: 
- hankkeisiin osallistuvista 920 organisaatiosta 47 prosenttia on pk-yrityksiä 
- noin 60 prosenttia hankkeista on pk-yritysten koordinoimia 
- prosentissa h an keyh teen liittymistä on vähintään yksi pk-yritys. 
Hankkeiden jako kahteen vaiheeseen (määrittely/toteutettavuustutkimusvaihe, minkä 
onnistumisen jälkeen päästään itse toteutusvaihteeseen) mahdollistaa alkuperäisen ehdotuksen 
yksinkertaistamisen ja ehdotuksen tekijän työtaakan vähentämisen. Lisäksi yhteenliittymien 
tukipalvelut ovat osoittautuneet erityisen hyödyllisiksi hankkeissa, joissa on mukana paljon 
pk-yrityksiä. 
f) INNOVAATIO-keskusten verkko 
INNOVAATIO-keskukset (52 keskusta) neuvovat eri organisaatioita, erityisesti pienyrityksiä, 
teknologiaan ja innovaatiotoimintaan liittyvissä asioissa. Lisäksi ne auttavat pk-yrityksiä 
löytämään ja hyödyntämään tarpeitaan vastaavaa teknologiaa ja neuvovat EU:n TTK-
85 
ohjelmiin liittyvissä kysymyksissä. INNOVAATIO-keskukset toimivat itsenäisesti, ja ne 
saavat EU:n rahoitusta (23 milj. ecua 43,5 milj. ecun kokonaistalousarviosta) INNOVAATIO-
ohjelman varoista. Kaikkien INNOVAATIO-keskusten ensisijaisena tavoitteena on toimia 
alueellisena yhteyspisteenä, jonka kautta voidaan löytää innovaation hyödyntämisessä 
tarvittavaa asiantuntija-apua, teknologian siirtomahdollisuuksia ja tietoja kyseisen alueen pk-
yritysten innovaatiotoiminnasta. Näin pk-yrityksille tarjoutuu suora yhteys 
yhteistyökumppaneihin ja kehittämänsä teknologian mahdollisiin ostajiin. 
INNOVAATIO-keskusten henkilökunnalla on kokemusta yritystoiminnasta ja teknologiasta. 
Henkilöstön valintaperusteita ovat paikallisen teollisuuden, erityisesti pk-yritysten, 
teknologiatarpeiden tuntemus, kyky neuvoa organisaatioita teknologiansiirrossa, 
innovaatiotoiminnassa ja siihen liittyvissä yritystoiminnan kysymyksissä, kyky kehittää 
alueen teollisuuden erityistarpeisiin räätälöityjä palveluja ja auttaa organisaatioita 
kilpailemaan tehokkaammin vientimarkkinoilla sekä EU:n TTK-ohjelmien tuntemus. 
INNOVAATIO-keskus voi jakaa tietoa pk-yritysten innovatiivisista tuotteista, prosesseista ja 
teknologiasta keskusten verkon välityksellä ja välittää yrityksille sopivia 
yhteistyökumppaneita. Keskusten muita palveluja ovat tietyille alueelle räätälöidyt koulutus-
ja neuvontapalvelut, verkkoutuminen ja ajatustenvaihto (esimerkiksi kokonaislaatujohtamista, 
value management -johtamista, teollis-ja tekijänoikeuksia tai ympäristövastuuta käsittelevissä 
seminaareissa). 
Numerotietoja INNOVAATIO-keskusten verkon toiminnasta vuosina 1995 ja 1996: neuvonta 
teknologiansiirtosopimusten teossa (381 neuvoteltua sopimusta, 108 tehtyä sopimusta), apu 
EU:n TTK-ohjelmia koskevien ehdotusten valmistelussa (1 406 jätetty, 309 hyväksytty), 
yhteydet asiakkaisiin, joista suurin osa pk-yrityksiä (39 337), neuvontatapaamisia 
asiakkaiden kanssa, joista suurin osa pk-yrityksiä (7 052). 
g) OPET-verkko (Organisation for the Promotion of Energy Technologies) 
OPET on Innovaatio-ohjelmaan kuuluva erikoistunut verkko (40 OPET, 4 milj. ecua kahdeksi 
vuodeksi), joka edistää uuden innovatiivisen energiateknologian kehittämistä ja 
kaupallistamista. Sen edeltäjä oli OPET-Thermie-verkko. Verkon tavoitteena on auttaa 
menestyksekkäiden uusien innovatiivisten energiateknologioiden pääsyä markkinoille. 
Erityisesti toiminta kohdistuu muuta kuin ydinenergiaa koskeneessa ohjelmassa (Joule-
Thermie) esiteltyihin teknologioihin. Pk-yritykset ovat yksi verkon tärkeimmistä 
kohderyhmistä. Aiheita ovat järkevä energian käyttö rakennuksissa, liikenteessä ja 
teollisuudessa, uusiutuvat energialähteet ja fossiiliset polttoaineet. 
Ensimmäinen innovaatiota Euroopassa koskeva toimintasuunnitelma 
Komissio hyväksyi ensimmäisen innovaatiota Euroopassa koskevan toimintasuunnitelman 20. 
marraskuuta 1996. Toimintasuunnitelmasta käytiin laajaa julkista keskustelua vuonna 1995 
julkaistun vihreän kirjan innovaatiosta jälkeen. Keskustelusta saatiin vahvistus komission 
saamille tuloksille, jonka mukaan Euroopassa harjoitetaan liian vähän innovaatiotoimintaa. 
Toimintasuunnitelma on samalla vastaus Firenzessä kesäkuussa 1996 pidetyn Eurooppa-
neuvoston kokouksen esittämään pyyntöön, että komissio valmistelisi innovaatiotoimintaan 
kohdistuvia toimenpiteitä käsittelevän toimintasuunnitelman. 
Toimintasuunnitelmassa ehdotetaan etenkin yhteisön tason toimenpiteitä, joiden tavoitteena 
on: 
• edistää todellista "innovaatiokulttuuria" 
• luoda innovaatiotoiminnalle suotuisa oikeudellinen, 
• lainsäädännöllinen ja taloudellinen ympäristöyhdistää tutkimus ja 
innovaatiotoiminta nykyistä paremmin toisiinsa 
86 
Toimintasuunnitelma otettiin hyvin vastaan Euroopan unionin toimielimissä ja yhteiskunnan 
ja talouden toimijoiden piirissä. Toimintasuunnitelman ensimmäisessä toteutusvaiheessa 
komissio pyrkii ratkaisemaan ongelmia, jotka liittyvät muun muassa teollis- ja 
tekijänoikeuksien suojaamiseen (esimerkiksi julkaisemalla vihreän kirjan patenteista), 
innovaatiotoiminnan rahoittamiseen, koulutukseen (Erasmus-oppisopimusjärjestelmä, 
"Oppiminen tietoyhteiskunnassa" -aloite) ja innovaatiotoiminnan johtamiseen yrityksissä 
(esikuva-analyysi). Toimintasuunnitelman ensimmäiset tulokset julkaistaan vuoden 1997 
lopussa. 
7.5 Tietoyhteiskunta 
7.5.1 Tietotekniikan ohielma 
Tietotekniikan ohjelma (jonka edeltäjä oli Esprit-ohjelma) (2 065 milj. ecua kaudelle 1994-
1998) sisältää monentyyppistä toimintaa perustutkimuksesta soveltavaan tutkimukseen 
seuraavilla aloilla: ohjelmistoteknologia, komponentti- ja osajärjestelmäteknologia, 
multimediajärjestelmät, pitkän aikavälin tutkimus, avoimet mikrotietokonejärjestelmät, 
suurteholaskenta ja -verkot, liiketoimintaprosessien teknologia, integrointi valmistuksessa. 
Ohjelma on merkittävä sellaisille pk-yrityksille, jotka haluavat harjoittaa TTK-toimintaa 
tietotekniikan alalla tai saada käyttöönsä huipputeknologian tuoreimpia tuotteita. 
Kahden ensimmäisen vuoden aikana (1995 ja 1996) käynnistettiin 836 hanketta 900 milj. 
eculla. Noin 1 000 eri pk-yritystä osallistui kustannusten jakoperiaatteella toteutettuihin 
tutkimushankkeisiin, ja ne toteuttivat noin 30 prosenttia ohjelman kaikesta toiminnasta. 
Lisäksi 600 muuta pk-yritystä osallistui tietotekniikan ohjelman liitännäistoimenpiteisiin. 
Tietotekniikan ohjelma kuuluukin näin ollen yhteisön TTK-ohjelmien kärkijoukkoon. Pk-
yritysten osallistumisen lisäämiseksi tehdyt toimenpiteet ovat osoittautuneet tehokkaiksi. 
Neljännen puiteohjelman TSME-toimenpiteiden (tutkimuspalkkiot ja Craft) lisäksi 
tietotekniikan ohjelmaan sisältyy sisältöön ja menettelyihin liittyviä lisätoimenpiteitä 
(erityisaiheet ja kaksivaiheinen hakumenettely) pk-yritysten erityistarpeiden huomioon 
ottamiseksi. Näiden toimenpiteiden on osoitettu huomattavasti helpottavan pk-yritysten 
osallistumista tietotekniikan ohjelmaan. 
Sisältöön liittyvistä lisätoimenpiteistä on erityisesti mainittava ESSI (European Systems and 
Software Initiative), jolla pyritään edistämään/levittämään ohjelmistojen laadinnan, 
mikroelektroniikan komponenttien ja tietotekniikkaan perustuvien valmistusmenetelmien 
parhaita käytäntöjä, kokeilemaan FUSE-ensikäyttäjätoimia mikroelektroniikan tuotteiden 
osalta, luomaan teknologiansiirron tiedotus- ja neuvontakeskuksia (erityisesti 
suurteholaskennan, elektronisen kaupankäynnin ja prosessiautomaation alalla). TTK-alan 
erityisteknologioiden käyttäjiä ja tuottajia on kannustettu yhteistyöhön, minkä ansiosta 
suurten yritysten ja pk-yritysten välillä on virinnyt runsaasti yhteistyötä.FUSE-toimet on 
suunnattu kaikille teollisuusyrityksille, jotka voivat hyödyntää nykyisen 
mikroelektroniikkateknologian uusia sovelluksia. FUSE-toimesta hyötyvät eniten pk-
yritykset. Koska FUSEn olennainen piirre on tiedonsiirto, on perustettu 26 "teknologian 
siirron solmukohtaa", jotka lisäävät yritysten tietoisuutta mikroelektroniikan eduista ja 
tarjoavat niille tietoa, tukea ja neuvontaa. 
EUROPRACTICE, joka liittyy läheisesti FUSE-toimiin, käynnistettiin lokakuussa 1995. Sen 
tehtävänä on tarjota edullisia peruspalveluja käyttäjien alkaessa hyödyntää 
mikroelektroniikkaa. Tällaisia palveluja ovat mm. neuvonta, koulutus, ohjelmistotyökalut, 
suunnittelutuki, mallintaminen ja pienimuotoinen tuotanto. 
Monilla ohjelman osa-alueilla käyttöön otettu kaksivaiheinen hakumenettely on 
erityisten edullinen pk-yrityksille. Ensimmäisessä vaiheessa ehdotusta arvioidaan sen 
87 
yrityksiin kohdistuvien vaikutusten kannalta. Ensimmäinen arviointi vie vain vähän aikaa ja 
ainoastaan sen läpäisseiltä yrityksiltä pyydetään kahden kuukauden kuluessa täydellinen 
ehdotus, johon sisältyy yksityiskohtainen yhteenveto TTK-toiminnan lähestymistavasta ja 
työohjelma. Kaksivaiheinen menettely on edullinen pk-yrityksille sen vuoksi, että yrityksen 
tarvitsee ryhtyä ponnistuksia vaativaan täydellisen ehdotuksen laadintaan vasta ensimmäisen 
vaiheen läpäistyään. Lisäksi ehdotuspyyntöjä julkaistaan määräpäivinä 2-4 kertaa vuodessa. 
Näin yrityksillä on mahdollisuus suunnitella ehdotuksen jättämistä ja käyttää useita kuukausia 
ehdotuksen valmisteluun. Tietoyhteiskuntaa ja TTK-toimintaa käsittelevät Euro Info Centres 
(EIC) erityistyöryhmät ovat aktiivisesti tiedottaneet näistä ohjelmista pk-yrityksille ja 
helpottaneet pk-yritysten osallistumista niihin. 
Vuonna 1996 järjestettiin kaksi tietoyhteiskuntaa käsittelevää teemaviikko yhteistyössä 
ISPOn (tietoyhteiskunnan hanketoimiston) kanssa. Teemaviikkojen tavoitteena oli tiedottaa 
pk-yrityksille tietoyhteiskuntaan liittyvistä mahdollisuuksista ja esitellä yritysten 
jokapäiväisessä toiminnassa mahdollisesti hyödyllisiä sovelluksia ja palveluja. Toisen 
teemaviikon aikana euroneuvontayhteyskeskukset (EICC) ja muut tahot järjestivät tapahtumia 
kuudessa Euroopan unionin ulkopuolisessa valtiossa (KIE-maissa ja Tunisiassa). 
Euroneuvontakeskukset (EIC), jotka ovat TTK-erityisryhmän jäseniä, ovat jatkaneet TTK-
ohjelmia käsittelevien tapahtumien järjestämistä. Ne osallistuivat aktiivisesti myös Euroopan 
tietotekniikkapalkinnoista (ITEA) tiedottamiseen. Uusien järjestelmien (mm. Fuse ja Esprit-
ohjelman parhaat käytännöt) tiedotukseen panostettiin voimakkaasti. Espritin osalta ryhmän 
ruotsalaisedustajat järjestivät Ruotsissa erityisen näkyvän tiedotuskampanjan, koska 
ruotsalaisia ehdotuksia katsottiin saadun muita vähemmän. Vastauksena komission yhteisesti 
esittämään pyyntöön verkon jäsenet antoivat palautetta keinoista parantaa pk-yrityksille 
suunnattuja tiedotuspäiviä. 
7.5.2 Kehittyneet viestintäteknologiat ja -palvelut 
Kehittyneet viestintäteknologiat ja -palvelut (Acts) -nimisessä EU:n TTK-ohjelmassa 
toteutetaan kolme erityistoimenpidettä pk-yritysten hyväksi: pk-yritysten osallistumista 
kannustavat ja helpottavat toimenpiteet, pk-yrityksille suunnatut tiedotustoimenpiteet ja pk-
yritysten tukeminen uusien palvelujen käyttöönotossa sekä yksimielisyyteen pääsyn 
helpottamista pk-yritysten mahdollisuuksista käyttää elektronisen kaupan yhteentoimivia 
järjestelmiä. 
Tämän TTK-ohjelman osallistujista yli 25 prosenttia on pk-yrityksiä. Vuonna 1995 
käynnistyneeseen toiseen ehdotuspyyntöön sisältyi toimenpiteitä, joilla pk-yrityksiä 
kannustetaan tekemään ehdotuksia. Kannustustoimenpiteitä lisätään vuonna 1997 
julkaistavassa kolmannessa ehdotuspyynnössä. 
Pk-yritysten osallistumisen kannustamisesta tiedonlevitys- ja teknologiansiirtotoimintaan 
vastaa nykyään erityinen Smarts-hanke. Hankkeen avulla on tarkoitus varmistaa vähintään 
5 000:n eurooppalaisen pk-yrityksen tiedonsaanti. Tulokset julkaistaan vuoden 1998 
lopulla. 
Acts-tutkimuksen päätavoitteena on elektronisen kaupankäyntiteknologian, -järjestelmien ja -
palvelujen kehittäminen. Yhteinen kehittämisketju sisältää yli 20 hanketta, jotka koskevat 
pienten yritysten verkkoutumista ja liiketoimintaa. Tämä TTK-ketju tuottaa tarvittavan 
teknologian 70 merkittävän yrityksen allekirjoittamaa aiesopimusta Euroopan pk-yritysten 
vapaasta pääsystä elektronisen kaupankäynnin markkinoille varten. Aiesopimuksessa 
määritetään avoimet puitteet kaupankäynti-, luettelo- ja varmennusjärjestelmien 
yhteentoimivuudelle sekä elektronista kauppaa koskevat oikeudet ja velvollisuudet. 
88 
7.5.3 Multimediahankkeet 
Multimediahankkeista julkaistiin kaksi ehdotuspyyntöä. Impact 2 -ohjelmaa koskeva 
ehdotuspyyntö ei suoranaisesti suosinut pk-yrityksiä työryhmien osallistujina, vaikka pk-
yrityksiä kannustettiin osallistumaan. Tulokset olivat seuraavanlaiset: 103 ehdotusta, 565 
ehdotuksentekijää, joista 356 oli pk-yrityksiä (alle 250 työntekijää) (63 %), ja 17 tuettua 
hanketta, joihin osallistuu yhteensä 105 tahoa, joista 68 pk-yrityksiä (64 %). 
Info 2000 -ohjelamaa koskeva ehdotuspyyntö sisälsi tiettyjä erityisehtoja pienten yritysten 
(alle 50 työntekijää) hyväksi ja tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueella toimiville. Näille yrityksille 
myönnettiin 40 prosentin tuen sijaan tukea 50 prosenttia. Tulokset olivat seuraavanlaiset: 477 
ehdotusta, 2428 ehdotuksentekijää, joista 1486 (61 %) oli pieniä ja 1653 (68 %) 
keskisuuria yrityksiä, ja 80 tuettua hanketta, joihin osallistui 405 tahoa, joista 253 (62 %) 
pieniä ja 318 (78 %) keskisuuria yrityksiä. 
7.5.4 Telemaattisia sovelluksia koskeva ohjelma (TAP) 
Neuvoston päätöksessä telemaattisia sovelluksia koskevasta ohjelmasta ,32 asetettiin 
tavoitteeksi, että 5 prosenttia ohjelman talousarviosta kaudella 1994-1998 ohjattaisiin 
pienille ja keskisuurille yrityksille tai organisaatioille (vähemmän kuin 500 työntekijää). 
Tämän vuoksi pk-yritysten ja -organisaatioiden osallistuminen TAP-ohjelmaan on 
luonnostaan tervetullutta. Hankkeet, jotka vastasivat pk-yritysten telematiikkaa käsittelevän 
tiedon tarpeeseen ja telematiikan soveltamisen, saivat rahoitusta yhteensä 44,1 milj. ecua. 
Muissa hankkeissa yli 50 prosenttia osallistujista oli pk-yrityksiä tai muita pk-organisaatioita, 
ja näitä hankkeita rahoitettiin 32,4 milj. eculla. Yli 95 prosentissa telematiikkahankkeista on 
mukana pk-yrityksiä ja -organisaatioita. Kokonaissumma 76,5 milj. ecua vastaa 13 
prosenttia EU:n rahoituksesta käynnissä oleviin hankkeisiin ja 8,5 prosenttia TAP-
ohjelman ennustetusta kokonaistalousarviosta. TAP-ohjelma täyttää pk-yritysten ja -
organisaatioiden osallistumiselle asetetut tavoitteet. 
7.6 Elektroninen kaupankäynti 
Elektronisen kaupankäynnin kasvua edistää tietotekniikan voimakas kasvu ja erityisesti 
internetin nopea laajeneminen. Elektroninen kauppa tarjoaa runsaasti mahdollisuuksia 
Euroopan kuluttajille ja yrityksille, erityisesti pk-yrityksille. Lisäksi se lisääntyminen tulee 
vaikuttamaan merkittävästi Euroopan kilpailukykyyn kansainvälisillä markkinoilla, mutta 
samalla se johtaa voimakkaisiin rakenteellisiin muutoksiin yritys- ja 
työmarkkinoilla-Elektronin kaupankäynti kattaa monenlaista tavaroihin ja palveluihin liittyvää 
toimintaa, muun muassa tavaroiden ja palvelujen elektroninen myynti, digitaalisen aineiston 
toimittaminen suoraan tietokoneelle "on line", elektroniset rahansiirrot, elektroninen 
osakekauppa, elektroniset konossementit, huutokaupat, suunnittelu- ja tekninen yhteistyö, 
komponenttien hakeminen ulkomailta "on line", elektroniset julkiset hankinnat, 
suoramarkkinointi ja jälkimyyntipalvelut. 
Komissio antoi huhtikuussa 1997 tiedonannon eurooppalaisen elektronisen kaupankäynnin 
aloitteesta133 edistääkseen elektronisen kaupankäynnin kasvua Euroopan unionissa ja 
maailman markkinoilla. 
Aloitteen pääkohtia ovat: 
• Tarve vahvistaa luottamusta kansainväliseen elektroniseen kaupankäyntiin, mikä on 
ratkaisevan tärkeää poistettaessa kaupankäynnin esteitä ja lisättäessä monenkeskisiä 
132 EY VL L 334, 22.12.1994, s. 1. 
133 KOM (97) 157, 15.4.1997. 
89 
sopimuksia WTO:n toiminnan yhteydessä. Luotettavuutta edistävät toimet ovat tärkeitä, 
koska verkkorikollisuutta on alkanut esiintyä (mm. elektroninen rahanpesu, hakkeri-
ilkivalta ja tekijänoikeuksien loukkaukset). Erityisesti pk-yrityksiä on kannustettava 
ottamaan käyttöön uusia liiketoimintatapoja, tekniikoita ja innovaatioita. 
Tarvittava perusrakenne, voimavarat, kustannukset, yhteentoimivuus ja 
käyttäjäystävällisyys. Komissio toimii yhdessä Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja 
kauppakumppanien kanssa perusteleviestintää koskevan WTO:n sopimuksen 
täytäntöönpanemiseksi täysimääräisesti ja nopeasti. Sama pätee myös vastikään tehtyyn 
tietotekniikan alan ITA-sopimukseen, jonka avulla poistetaan asteittain 
tietotekniikkatuotteiden tariffeihin liittyviä ja muita esteitä, ja vaatimustenmukaisuuden 
arvioinnin vastavuoroista tunnustamista koskevaan MRA-sopimukseen. Komissio 
ilmoittaa tiedonannossa yhteenkuuluvuudesta ja tietoyhteiskunnasta134 pyrkivänsä 
tasoittamaan elektronisen kaupankäynnin perusrakenteen ja palveluiden alueellisia hinta-, 
laatu- ja saatavuuseroja, jotta alueita voidaan elinvoimaistaa ja paikallisia palveluita 
uudistaa ja säilyttää. Elektronisen kaupankäynnin perusrakenteen 
käyttömahdollisuus edulliseen hintaan on edellytys sille, että pk-yritykset voivat 
täysin hyödyntää tämän kaupankäyntitavan tarjoamia mahdollisuuksia. 
Komissio puuttuu kapasiteetin pullonkauloihin käyttämällä koordinoitua eurooppalaista 
lähestymistapaa TTK-ohjelmiin kuuluvissa tieto- ja viestintätekniikkaohjelmissa, mm. 
viidennen puiteohjelman toimissa ja Euroopan laajuisissa verkoissa. Komissio helpottaa 
myös Euroopan teollisuuden ja julkisyhteisöjen aktiivista osallistumista 
maailmanlaajuiseen päätöksentekoon internetin kehityksestä. 
Komissio on pyrkinyt edistämään yksimielisyyttä elektronisen kaupankäynnin 
standardeista saamalla aikaan aiesopimuksen Euroopan pk-yritysten vapaasta pääsystä 
elektronisen kaupankäynnin markkinoille. Aiesopimuksen tavoitteena on saada 
Euroopan teollisuus ja standardien ja erittelyjen käyttäjät mukaan toimintaan. Jatkossa 
tullaan ryhtymään toimenpiteisiin, joilla standardit saadaan paremmin vastaamaan 
käyttäjien, varsinkin pk-yritysten, tarpeita. 
Käyttäjäystävällisyyden lisääminen. Tavoitteena on yksinkertaisten käyttäjäystävällisten 
elektronisten sovellusten tarjoaminen jokaista kaupankäynnin vaihetta varten. Tämän 
avulla elektronisen kaupankäynnin käyttö laajenee, varsinkin pk-yritysten keskuudessa, ja 
yrityksille tarjoutuu mahdollisuus päästä alkuun elektroniseen kaupankäyntiin liittyvän 
teknologian käytössä, käyttää sitä ja pysyä teknologisesti ajan tasalla. Tämän tavoitteen 
saavuttamiseksi elektroniselle kaupankäynnille on annettu erityistä painoa EU:n TTK-
ohjelmissa (ESPRIT-ohjelman ensimmäinen elektronisen kaupankäynnin ehdotuspyyntö 
on jo julkaistu). Elektroninen kaupankäynti on tärkeä osa myös .käyttäjäystävällisen 
tietoyhteiskunnan kehittämisohj elmaa. 
Teollisen ja teknologisen yhteistyön edistäminen, hankkeita käynnistetään vuoden 1997 
aikana osana Keski- ja Itä-Euroopan maita koskevaa Prahan toimintasuunnitelmaa sekä 
yhteistyössä unionin ulkopuolisten Välimeren maiden kanssa. Komissio aikoo myös 
vahvistaa alan kansainvälistä yhteistyötään edistämällä maailmanlaajuisia 
kokeiluhankkeita pk-yritysten maailmanlaajuisiin markkinoihin tähtäävässä G7-
yhteistyössä. 
134 KOM (97) 7, 22.1.1997. 
90 
Elektronista lainsäädäntöä suosiva lainsäädäntö, jossa otetaan huomioon turvallisuus, 
yksityisyydensuoja, tekijänoikeuksien ja tavaramerkkien suojaus, kuluttajansuoja, 
kirjanpito- ja tilintarkastussäännöt ja verotuksen yhdenvertaisuus. Esimerkkejä 
toteutetuista toimenpiteistä ovat Euroopan yhteisön direktiivi henkilötietojen suojasta135, 
ehdotus direktiiviksi avoimuuden järjestelmästä, jonka avulla vähennetään erilaisten 
kansallisten toimenpiteiden mahdollisuuksia estää tietotekniikan palvelujen vapaata 
liikkumista, direktiivi etäsopimuksista, johon sisältyy elektroniset toimet ja useita 
horisontaalisia ja alakohtaisia direktiivejä. Kaupallista viestintää käsittelevän vihreän 
kirjan jatkotoimenpiteenä komissio laatii yksityiskohtaisia ehdotuksia. Lisäksi komissio 
tekee ehdotuksen direktiiviksi rahoituspalvelujen etäsopimuksista ja ehdotuksen 
direktiiviksi elektronisen rahan liikkeeseen laskemisesta. Komissio ponnistelee WIPON 
äskettäin hyväksytyn tekijänoikeussopimuksen sekä esitys- ja äänityssopimuksen nopean 
ratifioinnin ja täytäntöönpanon edistämiseksi. 
• Koulutusaloitteiden valmistelu pk-yrityksille, kouluille ja paikallisviranomaisille 
Socrates- ja Leonardo-ohjelmien, Oppiminen tietoyhteiskunnassa 
toimintasuunnitelman136 ja Adapt-Bis-ohjelman yhteydessä (uusi osa tietoyhteiskunnan 
rakentamista). 
Tiedottaakseen yrityksille, varsinkin pk-yrityksille parhaista käytännöistä ja 
kannustaakseen niiden käyttöä komissio käynnistää vuoden 1997 loppuun mennessä 
työohjelman, joka perustuu Kauppa 2000 -kokeiluohjelmasta saatuihin kokemuksiin ja 
Vihreän kirjan kaupasta ja jakelualasta keskustelukierroksen tuloksiin. Tiedotus toteutetaan 
G7-maiden hankkeen Pk-yritysten maailmanlaajuiset markkinat ja Euro Info Centres (EIC) 
Kolmannen monivuotisen ohjelman pk-yritysten hyväksi yhteydessä toteuttamien 
erityistoimien kautta. Komissio laatii strategiaselvityksen ja toimintasuunnitelman 
elektronisten julkisten hankintojen edistämiseksi, minkä oletetaan toimivan alkuunpanevana 
voimana maailman markkinoilla. 
7.7 Ammatillinen koulutus 
Ammatillinen koulutus on tärkeä osa pk-yritysten kilpailukykyä varsinkin johtamisen 
parantamisen kannalta. Tästä huolimatta pk-yritykset usein kieltäytyvät näkemästä koulutusta 
välttämättömänä sijoituksena suorituskykynsä parantamiseksi ja toimintaympäristönsä 
muutoksiin sopeutumiseksi (esimerkiksi tuotantoprosesseihin tai uuteen teknologiaan liittyvät 
muutokset). Euroopan sosiaalirahaston tavoite 4, yhteisön Adapt-aloite ja Leonardo da Vinci -
ohjelma pyrkivät nimenomaan tukemaan yritysten sopeutumista teollisuudessa tapahtuviin 
muutoksiin ja paramaan Euroopan unionin ammatillisen koulutuksen järjestelmiä. 
Mediakoulutus-ohjelma vastaa puolestaan audiovisuaalisen alan erityiskoulutustarpeisiin. 
7JA Euroopan sosiaalirahaston tavoite 4 
Tavoitteen 4 ensisijaisiin toimiin sisältyy pk-yritysten erityistarpeisiin, etenkin 
henkilöresursseihin, panostaminen (helpotetaan työtekijöiden sopeutumista teollisuudessa 
ja tuotannossa tapahtuviin muutoksiin) Pyrkimyksenä on 
- auttaa näitä yrityksiä hyvissä ajoin etukäteen tunnistamaan koulutustarpeensa, mikä 
mahdollistaisi henkilövoimavarojen ennakoivan hallinnan 
- tukea yrityksiä henkilöstön koulutuksessa 
135 Euroopan parlamentin ja neuvoston 24 päivänä lokakuuta 1995 antama direktiivi 94/46/EY yksilöiden suojelusta 
henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta, EYVL L 281,23.11.95, s. 41. 
136 KOM(96) 471 lopullinen, 2.10.1996. 
91 
- edistää tähän liittyviä pk-yrityksille suunnattuja palveluja ja pk-yritysten välistä 
yhteistyötä. 
Nämä ensisijaiset tavoitteet on määritelty Euroopan sosiaalirahastosta annetussa 
asetuksessa137 ja jäsenvaltioiden ohjelma-asiakirjoissa. Näihin tavoitteisiin kiinnitetään 
erityistä huomiota seurannassa ja arvioinnissa. 
Suomessa ja Ruotsissa kaikki tavoitteeseen 4 liittyvät toimet on keskitetty pk-yrityksiin. 
Ruotsin yhtenäisen ohjelma-asiakirjan mukaisesti ainoastaan alle 250 työntekijän 
yritykset voivat saada tukea ja etusijalla ovat yritykset, joilla alle 50 työntekijää. 
Joissakin jäsenvaltiossa, etenkin Ranskassa, tukiorganisaatiot toimivat voimakkaasti pk-
yritysten aktivoimiseksi ja tavoitteen 4 mukaisten hankkeiden valmistelun ja synnyn 
helpottamiseksi (mm. kauppa- ja teollisuuskamarit, paikalliset kauppakamarit ja yritysten 
ammatillisen koulutuksen rahaston varojenkeruuorganisaatiot). 
Muista jäsenvaltioista komissiolla on täytäntöönpanon tässä vaiheessa ainoastaan hajanaisia ja 
alustavia tietoja. Pk-yritysten hyväksi tehdyt toimet vaihtelevat merkittävästi maittain, ja 
niihin käytetään 50-80 prosenttia myönnetyistä rahamääristä. Arviointia koskeva 
välikertomus on suunniteltu julkaistavaksi vuoden 1997 lopussa ja siitä pitäisi ilmetä tukien 
todellinen jakautuminen yrityskoon mukaan. 
Seuraavassa kaksi esimerkkiä tavoitteessa 4 käytetyistä menettelytavoista: 
Eräässä hankkeessa Ranskassa tarjotaan 50 000:11e vähän koulutetulle maatalous- ja 
elintarviketeollisuuden työntekijälle peruskoulutusta. Työntekijöiden asema on heikentynyt 
tuotannossa tapahtuneiden muutosten vuoksi. Etenkin vähän koulutusta vaativien 
työpaikkojen määrä on laskenut, kun taas koulutusta vaativat työpaikat ovat lisääntyneet. 
Tämän vuoksi järjestettiin koulutusta kyseisten työntekijöiden työllistymismahdollisuuksien 
parantamiseksi ja heidän syrjäytymisensä estämiseksi työmarkkinoilla. Koulutettaville 
pyritään antamaan perustietoja ja -taitoja (lukeminen, kirjoittaminen, laskenta) ja kehittämään 
heidän kykyään analysoida, päätellä ja ratkaista ongelmia. Näiden taitojen hallitseminen on 
edellytys ammattitutkintoon johtavan koulutuksen aloittamiseksi ja uralla etenemiseksi. 
Suomessa toteutettavassa eräässä hankkeessa pyritään kokoomaan yhteen kaikki 
sosiaalirahaston ennakoivat toimet. Hankkeeseen sisältyvät mm. työmarkkinoiden 
kehityssuunnat ja alue-, ala-ja yritystason koulutustarpeiden määrittely. Hankkeella on kaksi 
tavoitetta: kaiken ennakointia koskevan tiedon kokoaminen yhteen ja sen analysointi ja eri 
tahojen välisen yhteistyön edistäminen. Tietojenkeruussa käytetään tietokantaa, jota on 
mahdollista käyttää internetin kautta. Lisäksi hankkeeseen sisältyy ennakoivia hankkeita 
järjestävien tahojen välisiä kokemustenvaihtofoorumeja ja tulosten laaja levittäminen 
erityisesti pk-yrityksille. 
7.7.2 Adapt-aloite 
Adapt-aloitteen talousarvion on lähes 3,3 mrd ecua, josta EU:n osuus on 1,6 mrd ecua. 
Aloitteen pääaiheena ovat henkilöresurssit. Lähestymistapa on alhaalta ylös suuntautuva ja 
pääpaino on innovaatiotoiminnassa, kokeilutoiminnassa ja kansainvälisyydessä. Näin ollen 
Adapt-aloite on ihanteellinen työn organisointia koskevien uusien ajatusten kehittelyyn, 
erityisesti sellaisilla alueilla kuten työntekijöiden tiedontuottamiskyvyn parantaminen ja 
tietoliikenneteknologian käyttöönoton yhdistäminen työntekijöille annettavaan koulutukseen ja 
organisaation muuttamiseen. Adapt-aloitteen selvä kohderyhmä on pk-yritykset. Lisäksi 
137 Neuvoston asetus 2084/93, 20.7.1993, EYVL LI 93,31.7.1993, s. 39. 
92 
Adapt-aloitteessa esitetään toteutettavaksi suoraan pk-yrityksille suunnattuja toimenpiteitä, joista 
monet on otettu mukaan kansallisiin toimintaohjelmiin: 
a) neuvontajärjestelmät eri aloilla teollisten muutosten kohteiksi joutuneille työntekijöille, 
mikä on erityisen tärkeää niille työntekijöille, jotka ovat vaarassa jäädä työttömiksi pk-
yrityksistä « 
b) koulutustoimet, joilla pyritään parantamaan yrittäjien ja johtajien kykyä sopeutua 
muutoksiin ja laatia niihin liittyviä liiketoimintasuunnitelmia. Erityisesti halutaan parantaa 
pk-yritysten johtamisen laatua. 
c) pk-yrityksille annettava tuki yrityksen sisällä tai ulkopuolella järjestettävän jatkuvan 
koulutusohjelman laatimiseksi ja toteuttamiseksi 
d) tuottajien, toimittajien ja asiakkaiden verkko ja yhteistyö, jonka yhtenä osana on edistää 
taitotiedon siirtoa ja hyviä käytäntöjä sekä parantaa yritysten kykyä kouluttaa 
henkilöstöään erityisesti pk-yritysten erityistarpeet huomioon ottaen. 
e) kilpailukykyisten yritysryppäiden kehittyminen ja pk-yritysten osallistuminen 
yritysverkkoihin. Yhtenä tärkeänä toimenpiteenä on luoda pk-yritysryhmille sopivat 
yhteisten palvelujen järjestelmät. 
Koulutuksen lisäksi Adapt edistää uusien työpaikkojen luomista. Erityisesti pk-yritysten on 
olennaisen tärkeää pyrkiä hyötymään kaikista uusien markkinoiden luomista mahdollisuuksista, 
uusien toimintojen kehittymisestä ja parantuneesta työpaikkojen luontikyvystä. Adapt voi 
osaltaan myös parantaa paikallista ja kansallista perusrakennetta tukemalla yrittäjyyttä ja pk-
yritysten kasvua ja varmistamalla, että hyviä käytäntöjä ja ideoita levitetään ja jaetaan yritysten 
kesken kansallisista rajoista riippumatta. 
Ensimmäisen hankepyynnön tulos oli 1400 hanketta ja 300 kansainvälistä 
kumppanuussuhdetta. Ensimmäisen ja toisen vaiheen hankkeet valitaan vuoden 1997 aikana. 
Vuoteen 1999 mennessä aloitteesta on tuettu 3 000 hanketta. 
Adapt-aloitteeseen osallistumisen helpottamiseksi jokaiseen jäsenvaltioon on perustettu 
kansallisia tukirakenteita. Niiden tarkoituksena on tukea hankkeiden toteuttajien toimintaa ja 
levittää hyviä käytäntöjä. Useimmilla kansallisilla tukirakenteilla on omat internet-sivunsa, 
joilta on helposti saatavissa tietoa aloitteesta. 
Adapt-hankkeiden alustavan tarkastelun perusteella voidaan sanoa, että useat hankkeet ovat 
nimenomaan itse pk-yritysten toteuttamia tai toteuttavaan yhteenliittymään kuuluu pk-
yrityksiä tai hankkeet hyödyttävät pääasiassa pk-yrityksiä. 
Adapt-aloitteen vaikutusten selvittämiseksi jokainen toimintaohjelma rahoittaa 
riippumattoman arvioinnin. Useimpien jäsenvaltioiden valitsemat riippumattomat arvioijat 
ovat jo jättäneet ensimmäisen väliarvioinnin. Lisäksi komission on tarkoitus käynnistää 
muutaman kuukauden kuluessa Euroopan unionin laajuinen arviointi aloitteen kansainvälisen 
luonteen vaikutuksista. 
7.7.3 Leonardo da Vinçi-ohjelma 
Leonardo da Vinci -ohjelma138 (620 milj. ecua kaudella 1995-1999) syntyi Maastrichtin 
sopimuksen myötä. Sopimuksessa määrätään, että yhteisön toiminnalla pyritään helpottamaan 
muutoksiin mukautumista erityisesti ammatillisella koulutuksella ja uudelleenkoulutuksella, 
parantamanaan valmentavaa ammatillista koulutusta ja jatkokoulutusta, helpottamaan pääsyä 
138 Neuvoston päätös 94/819/EY, 6.12.1994, EYVL L 340,29.12.1994, s. 8. 
93 
ammatilliseen koulutukseen, kannustamaan liikkuvuutta ja yhteistyötä koulutuksessa 
toteutettavissa kannustustoimissa noudattaen toissijaisuusperiaatetta139. 
Ohjelman toteuttamisen ensimmäiselle kahdelle vuodelle on ollut luonteenomaista huomion 
kiinnittäminen pk-yritysten ammattikoulutuksen saantiin, mikä näkyy pk-yritysten 
osuudessa kaikista osallistujista. Euroopan käsiteollisuuden sekä pienten ja keskisuurten 
yritysten liitto (UEAPME) on ohjelman seurantakoniiteari täysivaltainen jäsen 
työnantajapuolelta. Lisäksi paikalliset kauppakamarit ovat edustettuina kansallisissa 
koordinaatioyksiköissä, joiden tehtävänä on toteuttaa ohjelma osallistujamaissa. 
Ohjelmassa korostetaan tarvetta luoda yhteyksiä ammatillisen koulutuksen ja työelämän 
välille ja ohjelmassa kannustetaan kaikkien asianosaisten tahojen välistä yhteistyötä ja 
toimenpiteiden toteuttamista monella tasolla pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi: 
- yhteiset tavoitteet, jotka tukevat toteutettavia toimia ja yhdistävät tutkintotarpeen ja 
yritysten asiantuntemustarpeen ja ehdotetut toimet 
- tarkoin määritetyt toimenpiteet 
Ohjelmanosassa I tarvitaan yritysten (joiden joukossa on myös pk-yrityksiä ja 
käsiteollisuusyrityksiä) samoin kuin toteuttavien tahojen ja yhteistyökumppaneiden panosta, 
jotta toiminta tukisi osallistujamaiden ammatillisen koulutuksen järjestelmien parantamista. 
Yritysten panos on erityisen tärkeä koehankkeissa, joilla pyritään parantamaan ammatillisen 
jatkokoulutusjärjestelmien laatua, ja kansainvälisissä nuorten ja opettajien vaihto-ohjelmissa. 
Ohjelmanosassa II tavoitteena on parantaa ammattikoulutustoimintaa, mukaan lukien 
yliopistojen ja yritysten välinen yhteistyö, joka liittyy yrityksiin ja henkilöstöön. Tässä 
ohjelmanosassa yrityksiä on luonnollisestikin eniten mukana. Yrityksiä on mukana varsinkin 
kansainvälisissä koehankkeissa, jotka liittyvät ammatillisen koulutuksen innovaatioihin 
(teknologiset muutokset), henkilöstön ammatilliseen jatkokoulutukseen sijoittamiseen ja 
teknologisten innovaatioiden siirtoon yritysten ja yliopistojen välisessä ammatillista 
jatkokoulutusta koskevassa yhteistyössä. Yritykset osallistuvat myös kansainvälisiin 
harjoitteluohjelmiin, joissa yrityksiin sijoitetaan yliopistokoulutuksen tai ammattitutkinnon 
saaneita henkilöitä, kansainvälisiin yritysten ja yliopistojen tai koulutusorganisaatioiden 
välisiin vaihto-ohjelmiin ja kansainvälisiin koulutusvastaavien vaihto-ohjelmiin. 
Ohjelmanosassa III tavoitteena on erityisesti parantaa kielitaitoa. Yhteisön tukea 
myönnetään sellaisten kansainvälisten koehankkeiden laatimiseen, joiden tavoitteena on 
yritysten kielitaidon arviointi, erityisesti pk-yritysten ja yhteiskunnallis-taloudellisten 
toimijoiden arviointi, ja kansainvälisiin yritysten ja kielikoulutukseen erikoistuneiden 
tahojen välisiin vaihto-ohjelmiin. Lisäksi eräs toimenpide tukee tutkimuksia uusista 
harjoittelutyypeistä ja koulutusmenetelmistä, jotka ovat hyödyllisiä pk-yrityksille. 
- kahden ensimmäisen ohjelmanosan toimenpiteiden ensisijaiset tavoitteet 
Ohjelmanosan I ensisijaisia tavoitteita ovat riittävä ammattitaito, jonka ansiosta palvelujen 
tarjoajat, pk-yritykset ja teollisuusyritykset pystyvät vastaamaan sisämarkkinoiden 
vaatimuksiin. Ohjelmanosan II ensisijaisina tavoitteina ovat erityisesti teollisiin muutoksiin, 
tuotantojärjestelmien kehitykseen ja uuden teknologian levittämiseen sopeutumiseksi 
tarvittavan ammattipätevyyden hankkiminen, erityisesti pk-yritysten osalta perinteisillä 
teollisuuden aloilla, sekä yritysten johdon kouluttaminen teknologisten innovaatioiden 
siirtoon liittyvissä asioissa ja pk-yritysten johtajien ja vastuuhenkilöiden koulutus. 
139 Perussopimuksen 127 artiklassa määrätään Euroopan unionin ammatilliseen koulutukseen liittyvistä toimista. 
94 
On tärkeää korostaa, että kansainvälisten kumppanuuksien lisäksi ohjelmien toteuttajien 
edellytetään muodostavan kumppanuuksia, joissa on edustettuina koulutustahot, 
yritysmaailma, yhteiskunnalliset yhteistyökumppanit ja kauppa- tai teollisuuskamarit. 
Tällainen kumppanuus on jo yksinään osoitus yhteisestä halusta toteuttaa ehdotettu hanke ja 
hankkeen päätyttyä kelpoistaa saavutetut tulokset. 
a) Ammatillisen koulutuksen hankkeiden laatiminen pk- ja käsiteollisuusyritysten 
hyväksi 
Ehdotuspyyntöjen johdosta jätettyjen ehdotusten on täytettävä monet edellytykset, jotka 
liittyvät mm. kansainvälisyyteen ja kumppanuuteen, ja sisällettävä vuosittain määritettävät 
ensisijaiset tavoitteet, joista osa on yhteisön tavoitteita (yhteiset ensisijaiset tavoitteet) ja osa 
kansallisia tavoitteita (erityiset ensisijaiset lisätavoitteet). 
Vuonna 1995 julkaistussa ehdotuspyynnössä140 yhteisön tason ensisijaisena tavoitteena oli 
tukea koulutustoiminnan kehittämistä, mukaan lukien yliopistojen ja yritysten välinen 
yhteistyö, joka liittyy yrityksiin ja henkilöstöön. Tavoitteena oli mm. teollisiin muutoksiin 
sopeutumiseksi tarvittavien tutkintojen saanti, mukaan lukien näihin liittyvä avoimuus, 
lisäämällä eri koulutusorganisaatioiden, yliopistojen ja yritysten välistä yhteistyötä. 
Yhteistyötä lisättiin uusien oppisopimus- tai jaksottelu koulu tu s tyyppien yhteydessä. 
Lisäksi tavoitteena oli uusien tuotanto- ja työn organisoin ti järjestelmien luominen 
teollisiin muutoksiin ja teknologisten innovaatioiden siirtoon etenkin pk-yrityksissä ja 
aloilla, joilla on voimakasta maailmanlaajuista kilpailua. 
Vuonna 1996 julkaistuun ehdotuspyyntöön141 sisältyi viisi yhteisön ensisijaista tavoitetta, 
jotka ovat peräisin komission valkoisesta kirjasta " Opettaminen ja oppiminen - kohti 
kognitiivista yhteiskuntaa". Yksi tavoitteista oli henkilöresursseihin sijoittaminen. Yhtenä 
päämääränä oli kehittää uusia menetelmiä, joilla voidaan poistaa pk-yritysten 
koulutusesteet. Toisen tavoitteista oli tietoyhteiskunnan työkaluihin liittyvän opetuksen 
saatavuuden lisääminen elinikäisessä oppimisjärjestelmässä. Ehdotusten tuli sisältää 
erityisesti vaihtoehtoisia menetelmiä kouluttajien kouluttamiseen, johdon 
teknologiansiirtokoulutukseen ja pk-yritysten vastuuhenkilöiden johtajakoulutukseen. 
Vuonna 1997 julkaistussa ehdotuspyynnössä 1997142 on säilytetty vuoden 1996 
ehdotuspyynnön ensisijaiset tavoitteet. Lisäksi vaaditaan, että jokaisessa ehdotuksessa 
osoitetaan, miten kansainvälinen kumppanuus vaikuttaa esimerkiksi yritysten, erityisesti pk-
yritysten asiantuntemustarpeisiin. Hankkeiden valinnassa pidetään yhä etuna, jos kyseessä on 
vahva kumppanuus, johon sisältyy yritysten, erityisesti tuotannossa toimivien pk-yritysten (tai 
pk-yritysryhmien), pienten yritysten ja käsiteollisuusyritysten aktiivinen osallistuminen. 
b) Ammatillisen koulutuksen hankkeet pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi 
Entisen Force-ohjelman tuloksista tehdyssä loppukertomuksessa143 tuodaan esille pk-yritykset 
Leonardo da Vinci -ohjelman ensisijaisena kohteena. Pk-yritykset ovat toiminnan suorina ja 
epäsuorina kohteina. Pk-yritysten osallistuminen on olennaisen tärkeää ammatillisen 
koulutuksen innovaatioiden tukemiseksi. 
140 EYVL C 128, 24.5.1995, s. 14. 
141 EYVL C 60, 29.2.96, s. 16. 
142 EYVL C 381,17.12.96, s. 44. 
143 FORCE-ohjelmasta kerrotaan vuoden 1995 kertomuksessa, s. 73. 
95 
Leonardo da Vinci -ohjelmassa vastataan seuraaviin kysymyksiin: 
1. Miten ohjelma voi vaikuttaa koulutuksen kehittämiseen pk-yrityksissä, jotka ovat 
joutuneet erittäin nopean teollisen muutoksen keskelle, ja palvelualojen korkeasti 
koulutetun henkilöstön j a uusien ammattien osalta? 
2. Miten pk-yritykset ilmoittavat koulutustarpeestaan ja miten ne hyödyntävät 
suuryrityksissä kehitettyjä koulutusinnovaatioita? 
3. Mahdollisuus hyödyntää tutkimustuloksia ja teknologisia innovaatioita on olennainen osa 
pk-yritysten kilpailukykyä. Miten yritysten ja yliopistojen yhteistyötä ammatillisessa 
koulutuksessa voidaan käyttää, jotta lopputuloksena oli henkilöstö, jolla on uusiin 
tarpeisiin soveltuvat tekniset tiedot ja taidot? 
Edellä esitetyt kysymykset ovat ehdottoman tärkeitä siksi, että Leonardo da Vinci -ohjelman 
onnistuminen vaikuttaa liittyvän erottamattomasti ohjelman kykyyn saada mukaan pk-
yrityksiä ja avainasemassa olevia tahoja. Pk-yritysten osallistumista on mahdollista vielä 
lisätä vuonna 1997 ja myöhemmin julkaistavien ehdotuspyyntöjen yhteydessä. 
Määriä tarkasteltaessa huomataan välittömästi, että ohjelman ehdotuspyyntöihin 
vastanneista suuri osa oli muita koulutusorganisaatioita kuin pk-yrityksiä. Tätä väitettä ei 
voida käsitellä aivan sellaisenaan. Itse asiassa yritysten yleensäkin ja erityisesti pk-yritysten 
osallistumista kannattaa tarkastella ohjelmanosan II yhteydessä. Sen toimien (koehankkeet ja 
liikkuvuushankkeet) tavoitteena on parantaa ammatilliseen koulutukseen liittyviä hankkeita, 
jotka koskevat yrityksiä ja työntekijöitä. 
Ohjelmanosan II vuonna 1995 julkaistun ehdotuspyynnön perusteella hyväksytyissä 
ensimmäisissä kolmessa "koehankkeessa" (ammatillisen koulutuksen innovaatiot, joiden 
avulla voidaan ottaa huomioon teknologiset muutokset ja niiden vaikutukset työhön, 
tutkintoihin ja pätevyyteen; henkilöstön ammatilliseen jatkokoulutukseen panostaminen, 
teknologisten innovaatioiden vaihto yritysten ja yliopistojen välisen yhteistyön puitteissa 
ammatillisen jatkokoulutuksen yhteydessä) pk-yritysten osuus kaikista kumppaneista oli 
16 prosenttia (kaikentyyppiset kumppanit yhteensä). Pk-yritysten osuus oli 20 prosenttia 
vuoden 1996 ehdotuspyyntöön osallistuneista tahoista hankkeessa, ja pk-yritykset olivat 
enemmistönä kyseisiin kolmeen toimenpiteeseen osallistuneiden yhteistyökumppanien 
joukossa toisin kuin edeltävässä ehdotuspyynnössä. 
Ohjelmanosan II kaikissa kolmessa liikkuvuustoimenpiteessä (yliopistossa opiskelevien ja 
nuorten vastavalmistuneiden sijoittaminen yrityksiin, yritysten ja yliopistojen ja muiden 
koulutusorganisaatioiden välinen vaihto ja koulutusvastaavien vaihto) 26 prosenttia kaikista 
kumppaneista oli pk-yrityksiä (kaikista kumppaneista yhteensä) kyseisissä kolmessa 
toimenpiteessä vuoden 1995 ehdotuspyynnön perusteella hyväksytyistä hankkeista. Vuoden 
1996 ehdotuspyynnössä osuus laski 24 prosenttiin. Kuitenkin molemmissa 
ehdotuspyynnöissä ja ohjelmanosaan II liittyvissä liikkuvuustoimenpiteissä pk-yritykset olivat 
suurin osallistujaorganisaatiotyyppi. 
Koehankkeiden osallistumisosuuden kasvun ja pk-yritysten aseman suurimpana 
osallistujatyyppinä ohjelmanosaan II liittyviin liikkuvuustoimenpiteisiin vuoksi voidaan 
sanoa, että pk-yritysten asema ohjelmassa on pysynyt ennallaan ja tietyissä toimissa jopa 
kasvanut. 
Laadullisesti tarkasteltaessa huomataan, että pk-yritysten osallistuminen kansainvälisiin 
hankkeisiin on yhä liian usein passiivista verrattuna muihin tahoihin. Pk-yritykset tyytyvät 
usein tarkkailemaan tai "kelpoistamaan tuloksia". 
96 
Pk-yrityksille suunnatuissa hankkeissa, jotka muodostavat suurimman osan jätetyistä 
ehdotuksista, on vain vähän keinoja, joilla voidaan varmistaa, että pk-yritysten tarpeet on 
ennalta selvitetty. Vain harvoissa hankkeissa otetaan huomioon aiemmat toimet tai 
selvitykset. 
Liian monissa ehdotuksissa pk-yrityksiä lähestyttiin liian yleisellä tasolla ja niitä tarkasteltiin 
yhtenä homogeenisena ryhmänä. Niissä liikuttiin makrotasolla, joka ei sovellu tarkoin 
kohdennettujen toimien toteutustasoksi. 
Vuosina 1995 ja 1996 hyväksytyissä ehdotuksissa voidaan kuitenkin nähdä tiettyjä 
tavoitelinjoja yritysten, erityisesti pk-yritysten, kehittämishankkeissa. Nämä linjat 
voidaan ryhmitellä seuraavasti: 
i) innovaatiokulttuurin edistäminen yrityksissä 
Hankkeiden tavoitteena on parantaa pk-yritysten innovaatiokykyjä joko edistämällä pk-
yritysten innovaatiokulttuuria tai helpottamalla pk-yrityksiin suuntautuvaa innovaationsiirtoa 
(usein huipputeknologiaa) yliopistojen ja yritysten välisen yhteistyön yhteydessä yhdistäen 
tutkimuslaitosverkot pk-yritysten tai pk-yritysryhmittymien verkkoihin. Toisissa hankkeissa 
tavoitteena on parantaa pk-yritysten kykyä hyödyntää ja hallita strategista tietoa. 
Hankkeissa arvioidaan yritysten käytännön tarpeita ja kehitetään ja siirretään pk-yritysten 
strategiajärjestelmiä luomalla yhteyksiä strategisen tiedon toimittajien ja käyttäjien välille. 
ii) uuden teknologian vaikutusten ja sen vaatiman ammattitaidon huomioon ottaminen 
Monissa hankkeissa tukeudutaan uuteen viestintä- ja tietotekniikkaan parannettaessa 
koulutuksen laatua ja kattavuutta pk-yritysten tarpeisiin sopivammaksi ja työn joustavan 
organisoinnin keinojen kehittämiseksi (jota tukevat pehmeät koulutusmenetelmät ja tai 
koulutuksen liittäminen itse työkohteeseen (esimerkiksi "outworking" ja "outsourcing") 
jolloin painotetaan erityisesti telemaattisia verkkoja. Hankkeissa pyritään saattamaan 
telemaattista teknologiaa yritysten käytettäväksi (esimerkiksi kansainväliset elektroniset 
oppisopimusverkot). Toisissa hankkeissa keskitytään etätyön tai etäopiskelun siirtoon 
(arviointimenettely on osa työtä, aivan kuten ns. juuri oikeaan taipeeseen -koulutuksessa). 
Teknologian käyttöönottamista jatkokoulutuksessa koskevat hankkeet sisältävät 
esimerkiksi avointa opetusta ja etäopiskelua, joissa painotetaan telemaattisia verkkoja ja 
etäopetusta käyttäen multimediavälineitä tai -opetusta ja etäarviointia, elektronista kauppaa 
koskevaa koulutusta ja telemaattisten verkkojen kautta tapahtuvaa kielikoulutusta. Eräissä 
hankkeissa tuetaan uusia opetusmenetelmiä, jotka pohjautuvat käsitykseen yrityksestä 
ohjauskeinoja käyttävänä kouluttajana, toisissa hankkeissa taas käytetään uutta 
teknologiaa ohjauskäytäntöjen analysointiverkon luomiseksi Euroopan tasolla. 
iii) teknologisesti voimakkaasti kehittyvien alojen tukeminen tavoitteena 
teknologiansiirto 
Esimerkiksi eräässä hankkeessa pyritään kasvattamaan pk-yritysten sijoituksia 
biotekniikkaan Etelä-Euroopan maissa kehittämällä koulutusta ja arviointijärjestelmiä 
koeyrityksissä. Eräässä toisessa hankkeessa helpotetaan uuden teknologian käyttöönottoa 
logistiikan alalla toimivissa pk-yrityksissä. 
iv) yritysten jatkokoulutussijoitusten ja yritysten tarjoaman jatkokoulutuksen 
laajentamisen tukeminen 
Erittäin monissa hankkeissa pyritään saamaan pk-yritykset käyttämään enemmän 
koulutusta. Usein käytetään joustavia opetusmuotoja ja pyritään arvioimaan esimerkiksi 
teknologisten muutosten tuomia uusia työelämän tarpeita. Näihin hankkeisiin kuuluvat 
käsityöyritysten koulutussuunnitelmien laadinta ohjauksessa, "yritysvalmentajien" (coaches) 
97 
kouluttaminen pk-yritysten kaupalliseen kehittämiseen, jossa paino on telemaattisten 
verkkojen käytössä, uusien tärkeiden ammattitaitoalojen ennakointi ja niihin liittyvä koulutus 
pk-yrityksissä ja koulutukseen käytettävän ajan hallinnointi sijaisjärjestelyin tai kehittämällä 
yritykselle joustavamuotoista koulutusta. 
v) yrityksen perustaminen ja uusien pk-yritysten kehitystarpeisiin vastaaminen, usein 
sivuun jäämisen estämiseksi 
Useissa hankkeissa pyritään kehittämään yrittäjähenkeä, jonka avulla edunsaaja pystyy 
käynnistämään oman pk-yrityksensä. Kohteena ovat joko erityiset heikommassa asemassa 
olevien henkilöiden ryhmät tai tavoitteena on yleinen alueellinen ja/tai maaseudun 
kehittäminen. 
Syrjäytyneille nuorille suunnatut ohjelmat sisältävät teoriaopintoja ja käytännön 
harjoittelua alueen pk-yrityksissä, koulutusalan toimijoiden yrityksenperustamiskoulutusta, 
avointa opetusta ja etäopiskelua kohderyhmänä rannikkoalueen maaseudun 
syrjäytymisuhanalaiset ryhmät tai tällaiset ryhmät aloilla, joissa on tapahtunut voimakkaita 
teollisia muutoksia. Eräässä ranskalaisessa hankkeessa tavoitteena on perustaa mikroyrityksiä, 
jotka tuottavat innovatiivisia tuotteita (lasiteollisuus). 
Eräissä hankkeissa keskitytään heikommassa asemassa olevien maatalousalueiden 
taloudelliseen kehittämiseen. Niissä siirretään tietotaitoa maatalousalueen pk-yrityksille 
vuorottelukoulutuksena, erityisesti vaihto-ohjelmia painottaen, käyttäen uutta 
etätyöskentelyteknologiaa ja kehitetään maaseudun etämyyntitoimintaa. Eräässä toisessa 
hankkeessa pyritään löytämään uusien ammattitaidon aloja, jotka liittyvät yrityksen 
omistuksenvaihdokseen (tavoitteena on helpottaa yrityksen omistuksen siirtoa ja varmistaa 
pk-yritysten toiminnan jatkuvuus). 
c) Tulevat näkymät 
On vielä liian aikaista laatia tarkkoja toimintalinjoja pk-yritysten osallistumisosuuden 
nostamiseksi Leonardo da Vinci -ohjelmassa. Aiemmin tehdyissä tutkimuksissa on selvinnyt 
osallistumiseen liittyviä määrällisiä ja laadullisia tekijöitä. Hankkeiden toteuttajien on 
kerrottava komissiolle kokemuksistaan ja ehdotettava käytännön ratkaisuja ohjelman 
peruslähestymistavan ja toimintapolitiikan mukaisesti. 
Tältä kannalta monilla tasoilla toimivat verkot (paikalliset verkot, jotka saavat tukea kauppa-
ja teollisuuskamareilta, alakohtaiset verkot, yliopistojen ja yritysten yhteistyöstä syntyneet 
verkot jne.) vaikuttavat olennaisen tärkeiltä tiedonvälittäjinä ja yritysten ja Euroopan 
komission välisenä yhteytenä. 
Euroopan komissio on itse toteuttanut monia erilaisia aloitteita, joiden suorina kohteina ovat 
pk-yritykset. Leonardo Da Vinci -ohjelmasta laadittiin erityisesti pk-yrityksille suunnattu 
esite. Brysselissä 3.-6. helmikuuta 1997 järjestettyjen teemapäivien ja 
yhteyksienluontipäivien yhteydessä järjestettiin erityinen pk-yrityksiä käsittelevä työpaja 
mahdollisille hankkeiden toteuttajille. Benelux-maiden kansalliset koordinointiyksiköt 
järjestivät 13. ja 14. maaliskuuta 1997 seminaarin, johon osallistuivat kaikkien Euroopan 
unionin valtioiden kansalliset koordinointiyksiköt ja joka käsitteli pk-yritysten osallistumista 
Leonardo da Vinci -ohjelmaan. Lisäksi komissio on valmistellut suositusta ammatillisen 
koulutuksen saatavuudesta. Suosituksen yksi osa koskee suoraan pk-yrityksiä. 
Aloitteet otetaan huomioon meneillään olevassa Leonardo da Vinci -ohjelman muuttamista 
koskevassa valmistelutyössä. Ohjelma on edennyt kolmanteen toteuttamisvuoteensa ja 
ensimmäinen välikertomus annetaan ohjelman seurantakomitealle kesäkuussa 1997. 
98 
7.7.4 MEDIA II- koulutus -ohielma 
Audiovisuaalisten ohjelmien nopea lisääntyminen Euroopan markkinoilla (13 prosenttia 
kaudella 1994-95) ja audiovisuaalisen alan mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja 
edellyttävät pitkälle koulutettua ammatillista ja yrittäjätaitoista taustaa. 
Media Il-koulutus -ohjelma (45 milj. ecua kaudelle 1996-2000) pyrkii vastaamaan 
audiovisuaalisen teollisuuden muuttuviin tarpeisiin ja edistämään alan kilpailukykyä 
parantamalla alan ammatillista peruskoulutusta ja etenkin jatkokoulutusta. Koska suurin 
osa Euroopan audiovisuaalisen alan yrityksistä on pk-yrityksiä, neuvoston päätöksessä 
ohjelmasta144 määrätään, että erityistä huomiota on kiinnitettävä pk-yrityksiin. 
Ohjelman kolmea pääkoulutuslinjaa (audiovisuaalisen toiminnan hallinta Euroopan tasolla, 
uusien luovien teknologioiden käyttö ja käsikirjoitusten laatimistekniikat) toteutetaan 
eurooppalaisuus huomioon ottaen: alalla toimiville henkilöille ja yrityksille tiedotetaan alan 
eurooppalaisista ja kansainvälisistä markkinoista. 
Toteutettavien aloitteiden tavoitteena on parantaa koulutusorganisaatioiden, alalla 
toimivien ja yritysten yhteistyötä. Ohjelmassa otetaan huomioon rakenteelliset tavoitteet, 
esimerkiksi itsenäisen tuotantosektorin kehittyminen ja erityisesti pk-yritykset pyrittäessä 
aloitteiden ja yhteisön muiden koulutustoimenpiteiden väliseen yhteenkuuluvuuteen 
(erityisesti Leonardo-ohjelmassa ja Euroopan sosiaalirahaston tavoitteiden yhteydessä). 
Ohjelman aikana suunnitellaan toteutettavan noin 250 koulutusaloitetta, joihin osallistuu 
1 700 henkilöä ja 650 organisaatiota ja yritystä. 
7.8 YmpllMfi 
Ympäristölainsäädännöstä saattaa aiheutua lisätaakka pk-yrityksille, joilla ei usein ole riittäviä 
taloudellisia ja henkilöresursseja määräysten noudattamiseksi. Jopa vapaaehtoiset aloitteet, 
kuten ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä (EMÄS) voivat muodostua 
markkinoiden painostuksen vuoksi käytännössä pakollisiksi. Komissio on tietoinen tästä 
vaarasta ja on sen vuoksi kehittänyt tarvittaessa sovellettavia räätälöityjä toimenpiteitä pk-
yritysten tukemiseksi yhteisön lainsäädännön noudattamisessa. 
7.8.1 Ympäristöasioiden hallinta-f a auditointijärjestelmä (EMÄS) 
EMAS-asetuksessa145 ilmaistaan jäsenvaltioiden ja komission erityinen mielenkiinto pk-
yritysten osallistumiseen (13 artikla). 
Komissio julkaisi maaliskuussa 1996 tarjouspyynnön146 teknisen tuen tarpeen yksilöinnistä ja 
tuen kehittämisestä pk-yritysten auttamiseksi osallistumaan EMAS-järjestelmään. 
Tammikuussa 1997 käynnistettiin viisi hanketta. 
Pk-yritysten osallistumista EMAS-järjestelmään on tutkittu vuonna 1993 julkaistun aiemman 
tarjouspyynnön perusteella toteutettujen 38:n EU-rahoitusta saaneen hankkeen osalta, jotka 
kattoivat 358 tuotantolaitosta. Tutkimuksessa ilmeni, että vaikka tuotantolaitosten koko 
vaihteli 7-8 työntekijästä yli 350 työntekijään, keskivertona oli selvästi pk-yritys. Yli 65 
prosentissa tuotantolaitoksista oli alle 150 työntekijää (35 %:ssa alle 50 ja 32 % 50-150). 
Useimmat 57 laitoksesta, joilla oli yli 250 työtekijää, ylittivät tämän raja-arvon vain 
muutamalla yksiköllä, ja vain muutamissa tuotantolaitoksissa oli 300 työntekijää. Koko on 
144 Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 1995, Euroopan audiovisuaalisen ohjelmateollisuuden ammattilaisten 
koulutusohjelmien täytäntöönpanosta (Media Il-koulutus). EYVL L 321, 30.12.1995, s. 33. 
145 Asetus ETY 1836/93, EVYL L 168, 10.7.1993, s. 1. 
146 EYVL C 75, 15.3.1996, s. 27. 
99 
huomattu ratkaisevaksi tekijäksi määriteltäessä EMAS-järjestelmän toteuttamisessa 
kohdattuja vaikeuksia. Yleensä pienellä yrityksellä on liian vähän henkilöstöä, teknisiä 
ja taloudellisia resursseja. 
Taulukko: EMAS-järjestelmään osallistuvat tuotantolaitokset henkilöstön määrän mukaan 
KQKQ 
< 50 työntekijää 
50-150 
150-250 
>250 LAITOSTEN MAARA 
123 
115 
63 
57 
7.8.2 Eurojohtaminen - ympäristö" -koehanke 
Komissio on käynnistänyt vuonna 1995 "Eurojohtaminen - ympäristö" -nimisen koehankkeen 
avustaakseen niitä pk-yrityksiä, jotka haluavat osallistua ympäristöasioiden hallinta- ja 
auditointijäijestelmään (EMÄS). Tavoitteena on 
- kehittää kaikkialla Euroopassa sovellettava menetelmä teollista toimintaa harjoittavien pk-
yritysten, erityisesti kaikkein pienimpien, avuksi, joiden tavoitteena on ottaa käyttöön 
ympäristöasioiden hallintajärjestelmiä ja tulla rekisteröidyksi EMAS-asetuksen mukaisesti 
- soveltaa menetelmää yli 500 pk-yrityksestä muodostuvaan koejoukkoon (jota on 
supistettava EMAS-järjestelmään rekisteröintiin mennessä) ja yksilöidä ja tarkastella pk-
yritysten ongelmia, mahdollisuuksia ja sopeutumistarpeita, jotka johtuvan EMAS-
asetuksen täytäntöönpanosta 
- esittää komissiolle raportti sellaisista rakenteellisista ja muista tarvittavista toimenpiteistä 
alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla, joilla helpotetaan pk-yritysten osallistumista 
EMAS-järjestelmään, mukaan lukien mahdollinen tarve muuttaa asetusta. 
Euroopan tason koordinaattori147, joka on kehittänyt koordinomtimenetelmän, vastaa 
toiminnan organisoinnista, konsulttien työn valvonnasta ja toiminnasta laadittavasta 
yleiskatsauksesta. Verkon 51 konsulttia valittiin 1 323 kiinnostusta osoittaneen tahon ja 
lopulta 323 edellytykset täyttävän ehdotuksen joukosta148. Ensimmäisessä vaiheessa kukin 
konsultti valitsee vähintään 10 pk-yritystä, mielellään samalta teollisuuden alalta. Konsultti 
järjestää yritysten johtajille seminaarin, tekee ympäristöselvityksen, laatii yksilöllisen 
ympäristöjohtamisjärjestelmän yhdessä yritysten kansaa ja tutkii pk-yritysten 
sopeutumistarpeita ja vaikeuksia EMAS-asetuksen ehtojen täyttämisessä. Toisessa vaiheessa 
jokainen konsultti auttaa vähintään yhtä pk-yritystä ympäristöjohtamisjärjestelmän 
toteuttamisessa ja EMAS-järjestelmään rekisteröinnissä. 
Jäsenvaltioiden valitsemat kansalliset koordinaattorit toimivat kansallisina tiedonvälittäjinä ja 
auttavat konsultteja pk-yrityksiä koskevia kansallisia ympäristösäännöksiä koskevien 
rekisterien laadinnassa, tekevät raportteja ja järjestävät seurantakokouksia konsulttien ja pk-
yritysten kanssa. 
Komission suojeluksessa Brysselissä 3.-4. lokakuuta 1996 järjestetyssä aloitusseminaarissa 
Euroopan tason koordinaattori perehdytti kansalliset konsultit ja koordinaattorit toimintaan 
sovellettavaan metodologiaan. Koehanke, jonka toteuttivat komission yrityspolitiikan 
yksiköt yhdessä teollisuudesta ja ympäristöstä vastaavien yksiköiden kanssa, on saanut 
147 Valinta perustui tarjouspyyntöön N:o 95/C 231/10, EYVL C 231, 5. 9. 95, s. 13. 
148 Ehdotuspyyntö N:o 96/C 49/10, EYVL C 49,20. 2. 96, s. 21. 
100 
hyvän vastaanoton. Menetelmää on tarkoitus soveltaa kansallisella tasolla. Koehankkeen 
tulokset valmistunevat vuoden 1997 loppuun mennessä. 
7.8.3 Ympäristöjohtamisen opas 
Vuosina 1995-96 useat ympänstönasioiden erityisryhmään kuuluvat euroneuvontakeskukset 
(EIC) ovat komission tuella laatineet Ympäristöjohtamisen oppaan pk-yrityksille. 
Kyseessä on interaktiivinen opas, johon kuuluu tietokoneohjelma ja opaskirja, joiden 
tarkoituksena on auttaa yrityksiä, etenkin pk-yrityksiä ottamaan ensimmäiset askeleet kohti 
EMAS-järjestelmään rekisteröitymistä. Opas voi olla hyödyllinen myös yritysten 
ympäristöjohtamisjärjestelmien käyttöönottovaiheessa. Opasta on saatavana kaikilla Euroopan 
unionin virallisilla kielillä. Se kattaa mm. sellaiset toimialat kuin koneteollisuus, pinnoitus, 
muovipakkaukset, tekstiili, jälkikäsittely ja painoalan, ja opasta laajennetaan vuonna 1997 
kattamaan myös metsä- ja elintarviketeollisuuden. 
7.8.4 LLEE 
Vuodesta 1992 pk-yrityksiä on voitu tukea käyttämällä LIFE-ympäristörahoitusvälinettä149. 
Vuosina 1993-95 jäsenvaltioissa rahoitettiin 394 esittelyhanketta yhteisrahoituksella. EU:n 
osuus oli 145,9 milj. ecua. Vuosina 1996 ja 1997 tuettiin 215 hanketta. 
Arviolta useammassa kuin 250 hankkeessa on mukana pk-yrityksiä. Noin 40 prosenttia 
LIFE-rahoituksesta myönnettiin pk-yrityksille. Rahoitusta saaneita toimialoja ovat: puhdas 
teknologia (pintakäsittelylaitokset, keramiikkateollisuus, parkitsimot, paperiteollisuus, 
maatalous- ja elintarviketeollisuus, tekstiiliteollisuus), jätehuolto, erityisesti kierrätys, 
saastuneiden alueiden puhdistus, ilma- ja vesiala ja kaupunkiympäristöhankkeet, etenkin 
liikennesuunnittelu ja maankäytönsuunnittelu. 
Työllisyysvaikutuksia on vaikea arvioida, koska koe-esittelyhankkeisiin käytetään yleensä 
määräaikaista tai entistä työvoimaa. Kuitenkin jos arvioidaan, että jokaisessa hankkeessa 
työskentelisi 4-6 henkilöä, pk-yrityksiin olisi näin syntynyt 1 000-1 500 työpaikkaa 
LIFE-rahoituksen ansiosta. 
7.9 Energia ja liikenne 
Energia 
Komissio käynnisti laajan energiapoliittisen keskustelun, minkä perusteella julkaistiin 
valkoinen kirja Euroopan unionin energiapolitiikasta150. Siinä todetaan, että energia-alan 
tärkein tehtävä on parantaa teollisuuden kilpailukykyä, toimitusvarmuutta, kestävään 
kehitykseen pohjautuvaa taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä ja kansalaisten 
elämänlaatua. Komissio esitteli tämän jälkeen viisivuotisen toimintaohjelman, jonka 
yhteisesti määriteltyihin strategisiin tavoitteisiin on määrä pyrkiä yhteisön ja jäsenvaltioiden 
energiapolitiikkaa lähentämällä. Energiapolitiikan suoraan pk-yrityksiin kohdistuva 
vaikutus perustuu kilpailutilanteen paranemiseen. Mahdollisuus ostaa energiaa 
kilpailukykyiseen hintaan ja hyvin ehdoin on olennainen tekijä pk-yritysten 
kilpailukyvyn parantamisessa. 
Uusiutuvien energiamuotojen toimialalla pk-yritykset ovat selvästi enemmistöasemassa. 
Toimenpiteet, jotka perustuvat vihreään kirjaan yhteisön strategiasta nimeltä "Energia 
tulevaisuudessa, uusiutuvat energialähteet"151, hyödyttävät näin ollen uusiutuvien 
149 Perustettu asetuksella EY 1973/92, 21.5.92, EYVL L 206, 22.7.1992, s. 1 ; muutettu asetuksella EY 1404/96 
15.7.1996, EYVL L 181,20.7.1996, s. 1. 
150 KOM(95) 682, 13.12.1995. 
151 KOM(96) 576, 20.11.1996. 
101 
energiamuotojen alalla toimivia pk-yrityksiä. Samoin uusiutuvien energiamuotojen ja niihin 
liittyvän teknologian käytön nopeutettu lisääminen olisi sisällytettävä tärkeänä osana 
komission pk-yritysten tukemisstrategiaan. 
Tällä alalla on käynnistetty kaksi ohjelmaa: Save II, jonka tavoitteena on edistää energiaa 
järkevää käyttöä, ja Altener, joka edistää uusiutuvien energiamuotojen käyttöä. 
SA VEII: energian järkevä käyttö 
SAVE II152 (45 milj. ecua kaudelle 1997-2000) on Euroopan unionin ei-teknologinen 
ohjelma, jolla edistetään energian järkevää käyttöä. Tavoitteena on luoda ympäristö, jossa 
energiatehokkuuteen tehdyt investoinnit lisääntyvät ja energiatehokkuus tunnustetaan 
kilpailuvalttina. Ohjelmaa ei ole suunnattu erityisesti pk-yrityksille, mutta useat niistä 
hyötyvät ohjelmasta. SAVE II tukee seuraavia toimia: tutkimukset, alakohtaiset 
kokeiluluonteiset täsmähankkeet, tiedotus, energiatehokkuuden paranemisen arviointi ja 
seuranta yhteisössä ja energianhallinta kaupunki- ja aluetasolla. 
Pk-yritykset mainitaan erikseen vuoden 1997 ensisijaisten koulutustavoitteiden yhteydessä, 
joissa todetaan, että pk-yritysten energiatehokkuutta edistetään koulutusjärjestelmien 
avulla. 
ALTENER: uusiutuvien energiamuotojen edistäminen 
ALTENER-ohjelma (40 milj. ecua kaudelle 1993-1997) keskittyy uusiutuvien 
energiamuotojen edistämiseen. Komissio valmistelee parhaillaan ALTENER II -ohjelmaa 
kaudelle 1998-2002. 
ALTENER tarjoaa tukea jäsenvaltioiden esittämille koehankkeille. Lisäksi ohjelman 
tavoitteena on lisätä uusiutuvien energiamuotojen käyttöä yhteisössä ja lisätä niihin liittyvien 
tuotteiden, laitteiden ja palvelujen kauppaa, minkä tulisi vaikuttaa hiilidioksidipäästöjen 
vähenemiseen. 
Ohjelmaa ei ole suunnattu erityisesti pk-yrityksille, mutta useat niistä hyötyvät ohjelmasta. 
Ehdotetussa ALTENER II -ohjelmassa pk-yrityksille myönnettävän tuen määrä lasketaan 
erikseen, toisin kuin nykyisessä ALTENER-ohjelmassa. 
Liikenne 
Euroopan laajuisilla liikenneverkoilla pyritään saavuttamaan eri kansallisten 
liikenneverkkojen perusrakenteiden välinen yhteenliitettävyys ja yhteentoimivuus. Neuvoston 
asetuksella 2236/95 kaikista Euroopan laajuisista verkoista153 (liikenne- ja energiaverkot) 
myönnetään kaudelle 1995-1999 varoja yhteensä 2 345 mrd ecua, josta 1,8 mrd ecua on 
osoitettu liikenteelle. Vaikka Euroopan laajuiset verkot eivät sisällä erityisiä tukitoimia pk-
yrityksille, verkot hyödyttävät koko talouselämää ja vaikuttavat tällä tavoin epäsuoraan pk-
yrityksiin etenkin syrjäisillä alueilla, joiden yhteydet keskeisille markkinoille paranevat. 
Komissio julkaisee pian tutkimuksen, jossa on selvitetty pk-yritysten taloudellisia vaikeuksia 
niiden osallistuessa alihankkijoina Euroopan laajuisten verkkojen toteutukseen. Komissio 
tutkii keinoja, joilla tällaiset ongelmat voitaisiin ratkaista käyttämällä etenkin eurooppalaista 
vakuusj ärj estelmää. 
152 Neuvoston päätös 96/737/EY, 16.12.1996, EYVL L 335,24.12.1996, s. 50. 
153 Neuvoston 18.9.1995 hyväksymä, EYVL L 228, 23.9.1995, s. 1. 
102 
7.10 Audiovisuaalinen ala 
7.10.1 MEDIA II -ohielma - Euroopan audiovisuaalisen alan teosten kehittäminen jff 
levittäminen (1996-2000) 
Neuvoston päätöksessä Media II - kehittäminen ja levittäminen- ohjelman 
täytäntöönpanosta154 määritetään rakenteellisena tavoitteena erityisesti pk-yrityksinä 
toimivien itsenäisten tuotanto- ja levitysalan yritysten kehittäminen ohjelman yhtenä 
olennaisena päämääränä. Ohjelmasta hyötyvistä yrityksistä 85 prosenttia on pk-yrityksiä. 
Ohjelman kokonaistalousarvio kaudelle 1996-2000 on 265 milj. ecua. 
Kehittämisen alalle (koetuotanto) on varattu 65 milj. ecua. Ohjelman tavoitteena on 
parantaa fiktio-, dokumentti-, animaatiohankkeiden ja uuden teknologian 
kehitysmahdollisuuksia sekä kehittää yrityksiä itseään ohjelmasta yrityksen vahvistamiseen 
ja rakenteen kehittämiseen myönnetyin lainoin. Pk-yrityksille on myönnetty kehityslainoja 
yhteensä 3 milj. ecua, joka on yli kolmannes Media II - kehitys -ohjelman ensimmäisen 
toteutusvuoden (1996) talousarviomäärärahoista. Lainoja myönnettiin kaikkiaan 220 pk-
yritykselle. 
Audiovisuaalisten ohjelmien levittämistä koskevan ohjelmanosan tavoitteena on kehittää 
kyseistä alaa edistämällä kansainvälistä levitystä ja alan toimijoiden verkkoutumista, teosten 
monikielisyyttä ja itsenäistä tuotantotoimintaa. 
7.10.2 Toimintasuunnitelma kehittyneen televisio-ohielmatoiminnan käyttöönottamiseksi 
Euroopassa (Toimintasuunnitelma 16:9) 
Siirtyminen perinteisestä 4:3-kuvaruudusta (1930-luvun valkokangasmuoto) uuteen 16:9-
kuvaruututyyppiin ja muutoksen mukana tuomiin digitaalisiin tv-vastaanottimiin vaikuttaa 
voimakkaasti tv-toiminnan tulevaisuuteen. Toimintasuunnitelmassa 16:9155 on varattu 228 
milj. ecua kaudelle 1993-97 muutoksen ensimmäistä vaihetta varten. 
Toimintasuunnitelman avulla on tarkoitus tarjota tv-ohjelmien lähettäjille ja tuottajille 
rahoitustukea kattamaan 16:9-muotoon siirtymisestä aiheutuvat ylimääräiset lähetys- ja 
tuotantokulut. Pyrkimyksenä on, että laajakuvatelevisioita voitaisiin markkinoida luottavaisin 
mielin ja eurooppalaiset ohjelmaluettelot pysyvät voimassa. Toimintaohjelmasta hyötyvät 
eniten itsenäiset tuottajat ja lähetystoiminnan harjoittajat. Keskimäärin 45 prosenttia 
varoista on suunnattu itsenäisille tuottajille, joista suurin osa on pk-yrityksiä, mikä 
kuvastaa hyvin Euroopan audiovisuaalisen alan monipuolisuutta. Keskimäärin 220 itsenäistä 
tuottajaa on saanut vuosittain tukea toimintaohjelman varoista. 
8. YRITTÄJAHENGEN EDISTÄMINEN JA ERITYISKOHTEIDEN TUKEMINEN 
Käsiteollisuusyrityksille ja pienyrityksille annettavan tuen kehittämiseksi julkaistiin 15. 
huhtikuuta 1997 ehdotuspyyntö156, johon sisältyy toimenpiteitä nimenomaan naisyrittäjien ja 
yrityksiä perustavien naisten, yrityksissä mukana työskentelevien aviopuolisoiden, nuorten 
yrittäjien ja epäedullisessa asemassa oleviin ryhmiin kuuluvien yrittäjien hyväksi. 
Ehdotuspyyntöön liittyy seitsemän tavoitetta: kansainvälinen yhteistyö, pienyritysten ja 
käsiteollisuusyritysten yhteinen osallistuminen messuille ja näyttelyihin ETA-maissa, 
eurooppalaisen yrityskulttuurin ja -hengen edistäminen, pienyritysten ja 
154 Neuvoston päätös 95/563/CE, tehty 10 päivänä heinäkuuta 1995, Euroopan audiovisuaalisten teosten kehittämisen ja 
levityksen edistämistä koskevan ohjelman täytäntöönpanosta (MEDIA II - Kehittäminen ja levitys) (1996-2000), 
EYVL L 321, 30.12.95, s. 25. 
155 Neuvoston päätös 93/424/ETY, annettu 22. heinäkuuta 1993, jolla perustetaan toimintasuunnitelma pitkälle 
kehitettyjen televisiopalvelujen käyttöönottamiseksi, EYVL L 196,5.8.93, s. 48. 
156- Käsiteollisuus-ja pienyritysten tuki, ehdotuspyyntö 97/C 117/17, EYVL C 117, 15.4.1997, s.43. 
103 
käsiteollisuusyritysten rahoitus ja luotonsaanti, käsityöläisten ja pienyritysten perustajien 
ammatillinen koulutus, tiedon ja palvelujen saanti kehittyneen tietotekniikan avulla ja eri 
järjestöjen euroneuvojien koulutus. Komissio on saanut 402 ehdotusta, jotka ovat parhaillaan 
arvioitavina. 
8.1 Käsiteollisuus, pienet ja mikroyritykset 
Yksiköidensä uudelleenjärjestelyn yhteydessä komissio päätti 10. huhtikuuta 1996 luoda 
uuden Käsityöläisalat ja pienyritykset -yksikön yrityspolitiikasta vastaavaan pääosastoon. 
Yksikön tehtäväkenttänä on käsiteollisuus, pienet yritykset, naisyrittäjät, nuoret yrittäjät, 
erityisryhmät ja paikallinen kehitys. 
Käsiteollisuutta ja pieniä yrityksiä Euroopan kasvun ja työllisyyden avaintekijöinä käsitelleen 
tiedonannon157 ja Madridin Eurooppa-neuvostolle annetun kertomuksen perusteella on 
toteutettu lukuisia erityistoimia, jotka liittyvät suoraan tiedonannossa lueteltuihin kymmeneen 
ensisijaiseen toimeen. Näillä ensisijaisilla toimilla komissio halusi nimineomaan parantaa 
käsityö- ja pienyritysten sopeutumista yhtenäismarkkinoille, kehittää kansainvälistä 
yhteistyötä, antaa erityistä tukea standardointiin, sertifiointiin, ympäristö- ja laatujohtamiseen, 
mahdollistaa paremmat mahdollisuudet ammatilliseen koulutukseen ja 
johtamistekniikkakoulutukseen, erityisesti yrityksissä mukana työskenteleville 
aviopuolisoille, varmistaa rahoituskeinojen käyttömahdollisuudet ja myöntää tukea Euroopan 
käsiteollisuusjärjestojen aloitteelle alan tunnettuuden lisäämiseksi. 
Näiden sitoumusten mukaisesti on toteutettu seuraavat toimet: 
a) Kolmannen eurooppalaisen käsiteollisuutta ja pienyrityksiä käsittelevän konferenssin 
valmistelu 
Kolmas eurooppalainen käsiteollisuutta ja pienyrityksiä käsittelevä konferenssi järjestetään 
20.-21. marraskuuta 1997 Milanossa. Tavoitteena on tarkastella saavutettuja tuloksia ja 
määritellä suuntaviivat ja ensisijaiset tavoitteet komission ja jäsenvaltioiden tällä alalla 
toteuttamille toimille. Vuosina 1996 ja 1997 järjestettiin 11 valmistelevaa konferenssia, joissa 
keskityttiin erityisaiheisiin (rahoitus, koulutus, työllisyys, taideammatit, yrittäjähenki, 
paikallinen kehitys, uusi teknologia jne.). Komission yksiköt ovat osallistuneet tiiviisti tähän 
toimintaan. 
b) Kansainvälinen yhteistyö 
Komission eri yksiköiden yhteistyössä 18.8.1996 julkaiseman ehdotuspyynnön tavoitteena oli 
käsiteollisuusyritysten väliset kansainvälisen yhteistyön vahvistaminen helpottamalla 
yritysten yhteyksien löytämistä käsiteollisuusjärjestöjen avulla. Jätettyjen 58 ehdotuksen 
arviointi ja valintamenettely saatiin päätökseen 22. marraskuuta 1996. Ensisijaisiksi 
hankkeiksi valittiin 12 hanketta 10 valtiossa. Yhteensä hankkeita tuetaan noin 1 miljoonalla 
eculla. 
c) Pienten ja käsiteollisuusyritysten sopeutuminen sisämarkkinoille 
Pienten ja käsiteollisuusyritysten toiminnassa kohtaamista vaikeuksista valtioiden raja-alueilla 
on tehty selvitys samoin kuin yritysneuvonnasta tällä alueella. Kyseessä on yksi komission 
ensisijaisista toimista. 
Tarjouspyynnön jälkeen on toteutettu kokeilutoimi sellaisten käsiteollisuus- ja pienyritysten 
tukemiseksi, jotka toimivat raja-alueella ja haluavat kehittää toimintaansa naapurimaassa158. 
157 KOM (95) 502, 26.10.1995: "The craft industry and small enterprises, keys to growth and employment in europe 
Results of the Second European Conference on the Craft Industry and Small Enterprises in Berlin, 26 and 27 
September 1994, follow-up measures and recommendations to the Member States". 
158 EYVL C 89,26.3.1994, s. 16. 
104 
Tämä toiminta toteutetaan seuraavasti : 
• tuki yritysneuvontatoimistojen perustamiseen raja-alueilla 
• tutkimukset, joilla selvitetään kyseisten yritysten kohtaamat vaikeudet naapurimaissa. 
Taloudellista tukea myönnetään 6 toimiston perustamiseen ja 11 tutkimuksen tekemiseen. 
Toiminta käynnistyi huhtikuussa 1997, ja sen tulokset arvioi tarjouspyynnön perusteella 
valittu ulkopuolinen riippumaton arvioija. Arviointikertomuksessa tuodaan esille mahdolliset 
ehdotukset aloitteen parantamiseksi. 
d) Alan edunvalvontajärjestöjen kanssa käytävä vuoropuhelu 
Komission yrityspolitiikan yksiköt ovat pyytäneet myös muut komission yksiköt mukaan 
käsiteollisuusalan ja pienten yritysten Euroopan ja kansallisen tason tärkeimpien 
edunvalvontajärjestöjen tapaamisiin. Tapaamiset ovat epävirallinen keskustelu- ja 
mielipiteiden vaihtofoorumi, jossa käsitellään kansallista ja Euroopan tason käsiteollisuus- ja 
pienyrityspolitiikkaa. 
e) Koulutustoimet 
Elinikäisen oppimisen eurooppalaisen teemavuoden yhteydessä on myönnetty rahoitustukea 
hankkeelle, jossa luodaan ja käynnistetään nuorten käsiteollisuustyöntekijöiden 
eurooppalainen vaihtoverkko Euroopan eri maiden välille. 
f) Euroopan käsiteollisuuden ja pienyritysten tunnettuuden, näkyvyyden ja 
edustavuuden parantaminen 
- Tuki Avignonin akatemia -nimisen järjestön perustamiseen, Euroopan käsiteollisuus- ja 
pienyritysakatemian toteutuminen, alan tiedotus-, vaihto- ja yhteistoimintafoorumi, 
tavoitteena käsiteollisuuden identiteetin, tehtävien, erityispiirteiden ja olemassaolon 
varmistaminen Euroopan eri alueilla 
- Eri ammattikuntien nuorten käsityöläisten kilpailujen yhteisrahoitus, tavoitteena 
eurooppalaisen identiteetin korostaminen (esim. leipomoalan kilpailu). 
- Taideammattien eurooppalainen palkinto, joka on yhteisön käsiteollisuuden ja 
pienyritysten tärkein yhteinen palkinto. 
- Alan taloudellisen merkityksen tunnettuuden parantaminen julkaisemalla pienten ja 
käsiteollisuusyritysten taloudellista rakennetta koskevia selvityksiä. Neljän valtion 
tekstiili- ja rakennusalaa ja niiden yhteisiä edellytyksiä koskeneesta selvityksestä saatiin 
erittäin rohkaisevia tuloksia. 
8.2 Naisyrittäjät, yrityksissä mukana työskentelevät aviopuolisot ja epäedullisessa 
asemassa oleviin ryhmiin kuuluvat yrittäjät 
Pk-yritysten johtamisessa ja hallinnoinnissa naisten osuus on merkittävä. Euroopan unionin 
18 miljoonasta pk-yrityksestä 20-30 prosenttia on naisten johtamia ja 25-35 prosenttia uusista 
yrityksistä on naisten perustamia. Lisäksi 60-80 prosentissa pk-yrityksistä aviopuoliso 
osallistuu yrityksen johtamiseen ja hallinnointiin, ja on yrityksen johtajan lähin kumppani tai 
jopa todellinen yrittäjäkumppani siitä huolimatta, onko hänellä virallista asemaa yrityksessä. 
On yleisesti tunnustettu tosiasia, että mitä enemmän yrittäjän vaimo osallistuu yrityksen 
toimintaan, sen paremmat mahdollisuudet yrityksellä on jatkaa toimintaansa. Eräillä aloilla 
aviopuolisot toimivat toisiaan täydentävissä tehtävissä, esimerkiksi kalastusalalla. 
Maaseudulla 10 prosenttia tiloista on naisten johtamia, minkä lisäksi maanviljelijöiden vaimot 
huolehtivat usein tilan hallinnosta (etenkin kirjanpidosta) ja osallistuvat suoraan 
maatilamatkailun ja paikallisten palvelujen kehittämiseen. 
105 
Neljänteen naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevaan toimintaohjelmaan 
(1996-2000)159 sisältyy ensisijaisena toimena naisten yrittäjyyden edistäminen. Komission 
21.6.1996 antamassa tiedonannossa Naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien 
sisällyttäminen yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla160 on oma kappaleensa pk-
yritysten naisjohtajista ja yritystoimintaan osallistuvista puoliso. Siinä luetellaan heidän 
vaikeuksiaan ja esitetään yhteisön toimintalinja vaikeuksien vähentämiseksi. Tiedonannon 
tavoitteena on sisällyttää tasa-arvonäkökulma kaikkiin yhteisön ohjelmiin. 
Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen neljänteen vuosikertomukseen sisältyy naisia ja pk-
yrityksiä koskeva erityisselvitys, josta ilmenee,että yhä useammat uudet yritykset ovat naisten 
perustamia. 
Lokakuussa 1990 Avignonissa järjestetyn Euroopan käsiteollisuuskonferenssin jälkeen 
komissio on keskittänyt toimensa naisjohtajien ja yrityksen toimintaan osallistuvien 
aviopuolisoiden tukemiseksi erityisesti koulutuksen, tutkimusten ja verkkojen luomiseen 
tarkoitetun tuen avulla. Ensimmäisten toimien jälkeenkin aihe pidettiin Berliinissä vuonna 
1994 järjestetyn toisen konferenssin tärkeimpien aiheiden joukossa. Konferenssin päätelmien 
perustella komissio on määritellyt ensisijaiset toimet pienten käsiteollisuusyritysten 
naisjohtajien ja yrityksen toimintaan osallistuvien aviopuolisoiden hyväksi. Toimet on kirjattu 
kolmanteen monivuotiseen ohjelmaan pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi: naisten 
perustamien yritysten tukeminen, eurooppalaisten verkkojen perustaminen ja vahvistaminen, 
koulutustoimien tukeminen. 
Naisten osallistuminen alueelliseen kehittämiseen 
Naisyrittäjiä koskeneen tarkastelun ja naisten yrityksen perustamisessa tarvitseman tuen 
vuoksi Recite II161 kannustaa alueiden välisen aluepolitiikkayhteistyön puitteissa 
resurssikeskusten verkkoutumista työn arvostuksen lisäämiseksi ja naisten osallistumisen 
lisäämiseksi talouselämässä. Keskusten tarjoamien palvelujen on oltava monipuolisia, sillä 
naiset eivät muodosta palvelutarpeiltaan yhtenäistä ryhmää. Lisäksi keskusten on etsittävä 
erityisesti paikallisella tasolla uusia toiminta- ja työllistämismuotoja vastatakseen ihmisten 
tarpeisiin ja alueellisten mahdollisuuksien kehittämistarpeisiin. 
Kansainväliset toimet taitotiedon ja kokemusten vaihdon edistämiseksi Employment-
Now-aIoitteen yhteydessä 
Ohjelmanosaan Now (naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen työelämässä) 
kuuluvassa aloitteessa Työllisyys ja inhimillisten voimavarojen kehittäminen (500 milj. ecua 
kaudelle 1995-1999) etusijalla ovat naisten perustamat pienet yritykset ja osuuskunnat. 
Keinoina käytetään seuraavia: 
-tuki paikallisiin työllistämisaloitteisiin liittyvien verkkojen ja yhteistyön kehittämiseen. 
Tavoitteena on hyödyntää naisten kykyä käyttää paikallisia voimavaroja, kuten matkailualaa, 
kulttuuria, ympäristöä ja henkilöpalveluja, työpaikkojen luomiseksi maaseudulle 
-tuki naisten perustamille pienyrityksille ja osuuskunnille ja henkilöstön palkkaamistuki 
-tuki naisten perustamille yrityksille myönnettäville rahoitusvälineille 
Ensimmäisen vaiheen 750 hankkeesta (1995-1997) lähes puolet koski perustamisvaihetta, 
tukipalveluja, ammatillista koulutusta ja naisten perustamien pienyritysten kehittämistä. 
159 Neuvoston päätös 95/593/EY, EYVL L 335, 30.12.1995. 
160 KOM (96) 67, 21.2.1996. 
161 EYVL C 326, 31.10.1996, s.9. 
106 
Koehankkeet maaseudun naisten hyväksi 
Esimerkiksi EMOTR:n ohjausosastosta tuettuihin koehankkeisiin liittyen komissio on 
julkaissut viljelijänaisille ja maaseudulla eläville naisille osoitettuihin innovatiivisin toimiin 
liittyvän ehdotuspyynnön162 nimenomaan paikallisten maataloustuotteiden hyödyntämiseksi, 
ja liitännäistoimiin, kuten käsiteollisuuteen, matkailuun, palveluihin ja ympäristöön, 
suuntautumiseksi. Ehdotuksia saatiin noin 400 hankkeesta, jotka arvioidaan vuoden 1997 
loppupuoliskon aikana. 
8.3 Kaupan ja jakelualan yritykset 
Eräässä seminaarissa tuli selvästi ilmi, että kauppa- ja jakelu alalla tärkeässä asemassa ovat 
epäsuotuisilla maaseutualueilla sijaitsevat lähikaupat, koska ne luovat työpaikkoja. Tähän 
liittyvä rakennerahastojen (erityisesti EAKR) hyvän käytön arviointi (yrityspolitiikka ja 
aluepolitiikka) maaseudun lähikauppojen jatkuvuuden ja kehittämisen parantamiseksi on 
toteutettu. Lisäksi on tehty tutkimus epäsuotuisilla maatalousalueilla toimivien lähikauppojen 
kehittämisessä esiintulleista tilanteista, ongelmista, odotetusta kehityksestä ja sovelletuista 
ratkaisuista. Tutkimuksen tulosten seurauksena suunnitellaan pidettävän Euroopan laajuinen 
seminaari vuonna 1997 yhteistyössä alueiden komitean kanssa. Lisäksi toteutetaan aiheeseen 
liittyviä koehankkeita. Samanlaisen lähestymistavan käyttöä kaupunkialuiden lähikauppojen 
kehittämiseksi tutkitaan. Lähestymistavoista keskusteltiin laajasti sen jälkeen, kun komissio 
oli antanut Vihreän kirjan kaupasta163. 
8.4 Sosiaalitalous : osuuskunnat, keskinäiset yhtiöt säätiöt ja yhdistykset 
Komission osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, säätiöiden ja yhdistysten hyväksi tähän asti 
toteuttamien toimien arviointimenetelmien ja varsinaisten arvioinnin toteuttamiseksi on 
jatkettu työtä eri yksiköiden kanssa käytyjen neuvottelujen ja keskustelujen avulla. Lisäksi 
tavoitteena on ollut yhdistyksiä ja säätiöitä koskevan tiedonannon valmistelu. Yhteistyön on 
suunniteltu jatkuvan tiedonannon julkaisun jälkeenkin siihen liittyvien toimien 
toteuttamiseksi. 
Sosiaalitaloudesta vastaava yksikkö osallistuu monien yhteisöpolitiikan alojen toimintaan, 
varsinkin osallistumalla Phare- ja Tacis-ohjelmien pantti- ja demokratiaohjelmien neuvoa-
antaviin ryhmiin, joiden tehtävänä on laatia suosituksia hankkeiden rahoituksesta. Tavoitteena 
on varmistaa, että sosiaalitalouden toimijoiden hankkeiden erityiset edut otetaan riittävästi 
huomioon. Lisäksi yksikkö on osallistunut alusta lähtien paikallisiin kehitys- ja 
työllisyysaloitteisiin liittyvään työskentelyyn. 
Lisäksi on huomattava, että Euroopan parlamentin aloitteesta yhteisön vuoden 1997 
talousarviossa on uusi budjettikohdasta nimeltä Kolmas sektori ja työllisyys (10 milj. ecua). 
Budjettikohdan varat on varattu osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, säätiöiden ja 
yhdistysten työllistämismahdollisuuksien selvittämiseen ja kehittämiseen ja yleensäkin 
kaikkien paikallisten kehittämis- ja työllisyysaloitteiden kehittämiseen. Aloitteen 
toteuttamiseksi tarvitaan erityisesti sosiaalitaloudesta ja työllisyydestä vastaavien komission 
yksiköiden tiivistä yhteistyötä. 
Euroopan pk-yritysten seurantakeskuksen neljänteen vuosikertomukseen sisältyy 
erityistutkimus sosiaalitaloudesta. Tutkimuksessa korostetaan osuuskuntien, keskinäisten 
yhtiöiden, säätiöiden ja yhdistysten yhteiskunnallisia tehtäviä ja taloudellista merkitystä. 
Sosiaalitalouden yrityksistä noin 5 prosenttia on yksityisiä yrityksiä, ja ne toimivat niin 
markkinapalvelujen kuin markkinattomienkin palvelujen alalla. 
162 EYVL C 284, 27.9.1996, s. 21. 
163 KOM(96) 530, 20.11.1996. 
107 
T OPPTIPÄATFXMÄT 
Tässä kertomuksessa esitetään yrityspolitiikan ja muiden yhteisön politiikkojen välisestä 
yhteensovittamisesta johtuvat yhteisön politiikkojen ja toimien vaikutukset pk-yrityksiin. 
Sitten ensimmäisen yhteensovittamista koskevan kertomuksen hyväksymisen vuonna 1992 
komissio on kehittänyt ajatuksiaan ja muuttanut sekä kertomuksen rakennetta että sisältöä. 
Kertomuksessa esitetään tästedes yhdistetyllä tavalla kaikki unionin pk-yritysten hyväksi 
tekemät toimet, mikä parantaa näin toimien yhtenäisyyttä ja näkyvyyttä. Kertomuksessa 
jatketaan ja vahvistetaan vuoden 1995 kertomuksessa suositeltua lähestymistapaa, joka 
konkretisoi vuosien 1994 ja 1996 yhdistettyjen ohjelmien tavoitteet, jotka on tarkoitettu pk-
yritysten hyväksi tehtävien toimien yhteensovittamisen kehykseksi. 
Komissio arvioi, että merkittävää edistymistä on saatu aikaan, mikä näkyy pk-yrityksiä 
koskevan ensisijaisen poliittisen tavoitteen syntymisessä Euroopan unionissa, pk-yritysten 
erityistilanteen paremmassa huomioon ottamisessa niissä politiikoissa, joilla on vaikutuksia 
pk-yritysten ympäristöön, ja pk-yrityksille tarkoitettujen tukitoimien sisällyttämisessä 
useimpiin yhteisöohjelmiin. Pk-yritysten osallistuminen yhteisöohjelmiin on yleisesti 
lisääntynyt, mutta sitä voidaan vieläkin lisätä. 
1. Ensisijaisen poliittisen tavoitteen syntyminen unionissa ja jäsenvaltioissa 
Pk-yritysten työpaikkojen luomispotentiaalin tunnustamisen seurauksena Euroopan 
neuvostossa on syntynyt pk-yrityksiä suosivaa ensisijainen poliittinen tavoite, joka on 
kehittynyt samanaikaisesti unionin työllisyyttä suosivan ensisijaisen tavoitteen kanssa. 
Edinburghin Eurooppa-neuvosto päätti vuonna 1992 perustaa Euroopan investointirahaston, 
jonka tehtäviin kuuluu mm. takuiden myöntäminen pk-yrityksille. Eurooppa-neuvosto pyysi 
Kööpenhaminassa kesäkuussa 1994 Euroopan investointipankkia täydentämään yhteistyössä 
komission kanssa Edinburgin väliaikaista pk-yrityksille tarkoitettua lainatukimuotoa 
perustamalla "pk-yritysten tukimuodon". Cannesissa kesäkuussa 1995 Eurooppa-neuvosto 
pyysi komissiota tutkimaan keinoja tehostaa pk-yrityksiä koskevia politiikkoja. Tutkimuksen 
tuloksena komissio esitti loppuvuodesta 1995 kertomuksen pk-yritysten merkityksestä 
työllisyyden, kasvun ja kilpailukyvyn dynaamisena lähteenä Euroopan unionissa Madridin 
Eurooppa-neuvostolle, joka otti sen myönteisesti vastaan. Amsterdamin Eurooppa-neuvosto 
pyysi kesäkuussa 1997 komissiota tutkimaan Luxemburgissa marraskuussa 1997 pidettävää, 
työllisyyttä käsittelevää ylimääräistä Eurooppa-neuvoston kokousta varten aloitteita, jotka 
koskevat työpaikkojen luomista pk-yrityksissä, sekä perustamaan yksinkertaistamista 
käsittelevän työryhmän lainsäädännön laadun parantamiseksi ja erityisesti pk-yrityksiin 
kohdistuvien rasitusten vähentämiseksi. Eurooppa-neuvosto pyysi myös EIP:a tutkimaan 
yhteistyössä EIR:n kanssa mahdollisuutta luoda tukimuoto pk-yritysten huipputekniikan 
hankkeiden rahoittamiseksi. Komissio ehdotti lisäksi jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikalle 
suuntaviivoja, jotka toimisivat kehyksenä Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa (20-
21.11.) käytävälle keskustelulle. Nämä suuntaviivat käsittävät useita aihealueita, mukaan 
lukien uuden yrittäjyyskulttuurin edistäminen Euroopassa. 
Vuonna 1997 pidetyn Denverin huippukokouksen jälkeen myös G7-maat ovat tunnustaneet 
pk-yritysten taloudellisen ja sosiaalisen merkityksen ja parhaiden käytäntöjen vaihtamisen 
hyödyllisyyden ja ilmaisseet halukkuutensa jatkaa pk-yrityksiin liittyvää työtään. 
Kansalliset politiikat lähestyvät vähitellen toisiaan jäsenvaltioiden pk-yrityspolitiikkaa 
koskevan yhtenäisen toiminnan, esikuva-analyysin käyttämisen ja parhaiden käytäntöjen 
tunnistamisen kautta. 
108 
2. Pk-yritysten erityisominaisuuksien parempi huomioon ottaminen yhteisöpolitiikoissa 
Pk-yritysulottuvuudella on horisontaalinen luonne, joka koskee kaikkia yhteisön politiikkoja. 
Tästedes kaikissa yhteisön politiikoissa otetaan jossain määrin pk-yritykset huomioon. Niissä 
mainitaan pk-yritykset yritystyyppinä, johon on kiinnitettävä erityistä huomiota, tai 
kaavaillaan niitä koskevien erityismääräysten antamista kuten pk-yrityksille tarkoitettujen 
valtiontukien puitteet kilpailupolitiikassa. 
Vuonna 1996 käyttöönotettu pk-yritysten määritelmä on edellytys politiikkojen 
suuntaamiselle pk-yrityksiin. Se mahdollistaa pk-yritysten hyväksi toteutettavien tointen 
paremman kohdentamisen ja tukien määrällisen sopeuttamisen yrityksen koon mukaan. 
Komissio tekee kaikkensa, että määritelmää sovellettaisiin yhteisöohjelmien 
täytäntöönpanossa ja arvioinnissa, jotta näiden vaikutuksia voitaisiin mitata paremmin. Koska 
määritelmän soveltamiseen käytäntöön menee aikaa, vaikutukset näkyvät vasta pidemmällä 
aikavälillä. 
Pk-yritysten toimintaympäristön parantamiseksi ja niiden tarpeiden ottamiseksi huomioon 
yhteisön politiikoissa ja lainsäädäntöehdotuksissa komissiolla on käytössään vaikutusten 
selvitysväline, ja se kehittää yksikköjen välisiä toimintaa, joka on tärkeä osa yrityspolitiikkaa. 
Säännöllisen vuoropuhelun vakiinnuttaminen komission ja ammatillisten järjestöjen välillä 
auttaa myös ottamaan pk-yritysten realiteetit paremmin huomioon ja tuntemaan paremmin 
niiden tarpeet. Sisämarkkinoita koskevan nykyisen lainsäädännön yksinkertaistamiseksi on 
tehty aloitteita. Komissio antoi vuonna 1997 alkuvaiheessa olevien yritysten 
toimintaympäristön parantamista ja yksinkertaistamista koskevan suosituksen. Komissio on 
Amsterdamin Eurooppa-neuvoston pyynnöstä perustanut BEST-työryhmän (Business 
Environment Simplification Task Force), joka esittää kertomuksen toiminnastaan Cardiffin 
Eurooppa-neuvostolle vuonna 1998. Komissio tarkastelee suosituksina antamiensa 
maksuaikoja ja yritysten omistajanvaihdoksia koskevien toimien tuloksia jäsenvaltioissa. 
Yhtenäisvaluuttaan valmistauduttaessa euroon siirtymistä koskevia käytännön kysymyksiä 
tarkastellaan erilaisissa työryhmissä, joista yksi käsittelee nimenomaan pk-yrityksiä. Pk-
yritysten rahoitusympäristön parantaminen, joka on pk-yrityspolitiikan ensisijainen alue, on 
ollut keskeisellä sijassa pankkien ja pk-yritysten pyöreän pöydän toiminnassa, jota jatketaan ja 
jonka yhteydessä on myös annettu tiedonanto pk-yritysten eurooppalaisista 
pääomamarkkinoista. 
3. Pk-yritykset: yhteisöohjelmien ensisijainen kohde ja osallistumisen lisääminen 
Rakennerahastoissa, jotka ovat Euroopan unionin tärkeimpiä rahoitusvälineitä, pk-yritykset 
ovat tukien yksi kohderyhmä niiden taloudellisen ja sosiaalisen merkityksen ansiosta. Pk-
yritysten hyväksi toteutetut toimet vuosien 1989-1993 ohjelmissa olivat yhteensä 10 
prosenttia yhteisön määrärahoista. Prosenttimäärän arvellaan olevan saman vuosien 1994-
1999 ohjelmissa, mikä tarkoittaa määrärahojen kaksinkertaistumista edelliseen jaksoon 
verrattuna ottaen huomioon, että rahastot ovat kokonaisuudessaan kaksinkertaistuneet. 
Prosenttimäärä vaihtelee rahastojen tavoitteiden mukaan. Se on suurempi tavoitteeseen 2 
kuuluvilla alueilla (16 % vuosille 1997-1999) kuin tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueilla 
(keskimäärin 10 %). Tavoitteeseen 2 kuuluvia alueita koskevien ohjelmien päälinjaukset 
vuosille 1997-1999 asettavat pk-yritykset ensisijaiseksi tavoitteeksi, ja ohjelmien yhteisissä 
lausekkeissa viitataan pk-yritysten määritelmästä annettuun suositukseen. Komissio on 
ehdottanut, että nykyisten ohjelmien (tavoitteet 1, 3, 4 ja 5b) käytettävissä oleva liikkumavara 
käytettäisiin vuoteen 1999 asti pk-yritysten hyväksi. Hiljattain hyväksytyissä uusien 
jäsenvaltioiden ohjelmissa osoitetaan suuria summia, noin 30-40 prosenttia niiden 
määrärahoista, pk-yritysten hyväksi. Tämä osoittaa pk-yritysten saamien määrärahojen 
kasvavan. Pk-yrityksiä koskevaan yhteisöaloitteeseen liittyvät ohjelmat on hyväksytty, ja niitä 
ollaan toteuttamassa. Vaikka pk-yrityksille osoitetut määrärahat ovatkin kasvaneet, näyttäisi 
109 
siltä, että pk-yritykset eivät hyödy täysimääräisesti niille tarkoitetuista toimenpiteistä. Joskus 
määrärahoja on jäänyt käyttämättä, erityisesti yrityspalveluissa verrattuna investointeja 
edistäviin toimiin. Komissio, joka on tietoinen siitä, että rakennerahastojen määrällisiä ja 
laadullisia vaikutuksia pk-yrityksiin on vaikea mitata, aloitti vuonna 1997 pk-yrityksiä 
koskevan temaattisen arvioinnin, jonka tulokset esitellään seuraavassa kertomuksessa. 
Koska vastuu on jaettu komission, jäsenvaltioiden ja muiden alueellisten ja paikallisten 
viranomaisten kesken, rakennerahastojen täytäntöönpanosta vastuussa olevien jäsenvaltioiden 
on myös oltava vakuuttuneita siitä, että pk-yritysten on oltava tukien ensisijainen kohde ja että 
niiden pääsyä ohjelmiin on helpotettava. Komissio kannustaa jatkuvasti jäsenvaltioita 
lisäämään pk-yritysten hyväksi toteutettujen toimien arviointia, etukäteen ja jälkikäteen 
tehtävät arvioinnit ovat usein tältä osin vajavaisia. 
Euroopan investointipankin yritysten kilpailukyvyn hyväksi myöntämien globaalilainojen 
määrä miltei kaksinkertaistui vuosina 1993-1996, ja toimista hyötyvien pk-yritysten määrä on 
kaksinkertaistunut: 5 257 yritystä vuonna 1993 ja 11 034 vuonna 1996. Yhteensä 42 000 pk-
yritystä, joista 80 prosenttia työllistää alle 50 työntekijää, on saanut EIP:ltä yhteensä 11 
miljardia ecua luottoja sitten vuoden 1990. Pk-yritysten tukimuodosta on hyötynyt 4 435 pk-
yritystä, jotka ovat luoneet yli 45 000 työpaikkaa. Perustamisestaan lähtien Euroopan 
investointirahasto on jatkuvasti lisännyt pk-yrityksiä hyödyttäviä toimiaan, jotka ovat 
nykyisin 34 prosenttia sen kaikesta toiminnasta. Takuita on myönnetty 613 milj. ecua, joista 
397 milj. ecua "kasvuja ympäristö" -kokeilutoimelle. 
Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen (TTK) ohjelmien yhteensovittamisponnistelut ovat 
tuottaneet selkeästi tuloksia. Pk-yrityksiin kohdistuvien erityistoimien aloittaminen (pk-
yritysten teknologian edistämistoimet, TSME) yhdessä lisättyjen tiedottamisponnistelujen 
kanssa ovat mahdollistaneet sen, että pk-yritysten osallistumista TTK:n neljännen 
puiteohjelman ohjelmiin on voitu selkeästi kasvattaa edellisiin puiteohjelmiin verrattuna. 
Neljännen puiteohjelman kahden viime vuoden aikana pk-yritysten osallistumiset, joita oli 
5 439, ovat melkein saavuttaneet tason, jonka kolmas puiteohjelma saavutti neljän vuoden 
aikana (6 276 osallistumista), mikä antaa aihetta odottaa pk-yritysten osallistumisen 
neljänteen puiteohjelmaan olevan kaksinkertainen. Vuosina 1994-1996 teknologian 
edistämistoimista on hyötynyt lähes 2 500 pk-yritystä, joista suurin osa ei ollut koskaan 
aikaisemmin osallistunut tutkimusohjelmiin. Teknologian kehittämistoimiin jätetyistä 
hakemuksista 40 prosenttia johtaa tiedotus- ja avustustoimiin. Tilastotiedot pk-yritysten 
osallistumisesta teknologian kehittämistoimiin kokoluokittain osoittavat, että osallistuneista 
pk-yrityksistä 60 prosenttia eli suurin osa on alle 50 työntekijän pk-yrityksiä. Komissio 
ehdotuksessa viidenneksi TTK:n puiteohjelmaksi kaavaillaan kaikkien toimijoiden, myös pk-
yritysten, parempaa yhteensovittamista. Puiteohjelmaan kuuluu horisontaalinen erityisohjelma 
"innovointi ja pk-yritysten osallistumisen kannustaminen" ja komission pk-yrityksille 
tarjoama yhden luukun palvelu, joka on kaikille tutkimusohjelmille yhteinen. Komissio aloitti 
lisäksi Innovaatio-ohjelmassa heinäkuussa 1997 I-TEC-kokeiluhankkeen 
käynnistämisvaiheen pääomasijoitusten kannustamiseksi teknologisesti innovatiivisiin pk-
yrityksiin. 
Toisen esimerkki tehokkaasta yhteensovittamisesta koskee yritysten ja 
yhteistyökumppanuuksien kansainvälistymisen edistämistä. Yrityspolitiikan puitteissa 
kehitettyjä menetelmiä on pk-yrityksiin kohdistuvien toimien osalta laajennettu kolmansien 
maiden hyväksi toteutettaviin ohjelmiin molempien osapuolten hyödyttämiseksi. Tästedes 
tiedotusverkot (euroneuvontakeskukset), kumppanien etsintäverkot (BRE ja BC-NET) ja 
yritysten väliset tapaamisohjelmat (EUROPARTENARIAT ja INTERPRISE) ovat mukana 
kolmansien maiden hyväksi tarkoitetuissa ohjelmissa Välimeren alueella (Meda), 
Latinalaisessa Amerikassa (Al-Invest) ja uusimpina Aasian maissa (Asia-Invest), Keski- ja 
Itä-Euroopan maissa (Phare ja Coopme) ja itsenäisten valtioiden liitossa (Tacis). 
110 
Näiden ohjelmien lisäarvo yhteisölle on näin ollen tunnustettu, ja siitä hyötyvät kolmansien 
maiden yritysten lisäksi myös eurooppalaiset yritykset, sillä niiden kansainvälistyminen 
helpottuu. Kumppanuustoimien ansiosta mm. 4 000 Välimeren alueen yritystä on voinut 
solmia kohdennettuja yhteyksiä eurooppalaisiin yrityksiin neljän viime vuoden aikana. Jop- ja 
Ecip -välineiden talousarvioita on lisätty vastaamaan pk-yritysten kasvavaa kysyntää. Jop-
ohjelmaan hyväksytyistä hankkeista 69 prosenttia koskee alle 100:n työntekijän pk-yrityksiä. 
Näiden ohjelmien hengessä ja niistä saatujen kokemusten perusteella komissio on hyväksynyt 
uuden eurooppalaiset yhteisyritykset -ohjelman (Joint European Venture, JEV), jonka avulla 
eurooppalaiset pk-yritykset voivat perustaa yhteisyrityksiä unionissa. 
Pk-yritysten ammatillisen koulutuksen osalta ESR:n tavoitteeseen 4 ja Adapt-aloitteescen 
kuuluvissa ohjelmissa suunnitellaan pk-yritysten hyväksi toteutettavia toimia, joihin osoitetut 
summat ovat 50-80 prosenttia ohjelmista jäsenvaltion mukaan. Puolenvälin arvioinnit ovat 
saatavissa vuoden 1997 lopussa. On siis vielä liian aikaista arvioida ovatko pk-yritykset 
todella hyötyneet niille osoitetuista huomattavista summista. Vuonna 1996 Leonardo da Vinci 
-ohjelmassa pk-yritysten osuus yritysosan koehankkeiden yhteistyökumppaneista oli 16 
prosenttia ja liikkuvuushankkeissa 26 prosenttia. Tiedottamisponnistuksista ja siitä 
huolimatta, että pk-yrityksille, mikro-yrityksille ja käsiteollisuusyrityksille annetaan etusija 
ohjelmien ehdotuspyynnöissä, komissio arvioi, että pk-yritysten välittäjäorganisaatioiden 
verkkojen mobilisoinnin pitäisi mahdollistaa pk-yritysten osallistumisen kasvattaminen, 
koulutusohjelmien parempi kohdentaminen pk-yritysten erityistarpeisiin ja toiminnan 
vaikutusten välittäminen yrityksiin. 
Kaikkien yhteistyökumppanien parempi yhteensovittaminen 
Vaikka komissio voi onnitella itseään saavutetuista tuloksista, se on tietoinen ohjelmien pk-
yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arvioimisen vaikeuksista. 
Yleisesti ottaen saatavilla olevat tiedot ovat riittämättömiä, jotta voitaisiin mitata tarkasti pk-
yritysten todellista osallistumista (kuten ohjelmista hyötyvien pk-yritysten lukumäärä jaettuna 
tyypin ja koon mukaan) ja ohjelmien pitkän ajan vaikutuksia pk-yritysten suorituskyvyn 
paranemiseen tai luotuihin tai säilytettyihin työpaikkoihin. Rakennerahastojen osalta komissio 
esimerkiksi nojaa pääasiassa täytäntöönpanosta ja arvioinnista vastuussa olevien 
jäsenvaltioiden antamiin tietoihin. Tilastoja laaditaan vähitellen uuden pk-yritysten 
määritelmän perusteella. Pk-yritysten ohjelmiin osallistumisen kehittymistä on vaikea mitata, 
sillä ohjelmat ovat erimittaisia. Pk-yrityksen saama tuki on erilaista sen mukaan, onko kyse 
suorasta tuesta (avustus tai laina) vai epäsuorasta tuesta (perusrakenteet ja palvelut, koulutus 
tai rahoitus). 
Komissio on myös tietoinen toimivaltansa rajoista, sillä pk-yrityksiä koskeva politiikka 
kuuluu pääasiallisesti jäsenvaltioiden tehtäviin. Komission suora toiminta käsittää lähinnä sen 
hallinnoimat ohjelmat, jäsenvaltioiden välisen tiiviimmän yhteistoiminnan lisäämisen pk-
yrityksiä koskevissa politiikoissa ja pk-yrityksiä koskevien uudenlaisten toimenpiteiden 
kokeilemisen. 
Komissio haluaa vahvistaa yksikköjensä välistä yhteensovittamista parantaakseen pk-yritysten 
pääsymahdollisuuksia ohjelmiin, välttääkseen ponnistusten hajautumista ja 
rationalisoidakseen pk-yritysten hyväksi tehtäviä toimia. Muuttamalla yrityspolitiikasta 
vastaavien yksikköjen rakennetta komissio on painottanut pk-yritysten hyväksi tehtävien 
toimien yhteensovittamista tähän suuntaan. Komissio on myös käynnistänyt uudelleen 
yksiköiden välisen pk-yritysasioita käsittelevän ryhmän. Lisätäkseen pk-yritysten 
osallistumista yhteisön ohjelmiin komissio haluaa tunnistaa ohjelmien täyden hyödyntämisen 
tiellä olevat esteet ja tutkia ratkaisukeinoja. 
m 
Ammatillisten järjestöjen kanssa käytävä vuoropuhelu on olennaisen tärkeää pk-yritysten 
todellisen tilanteen ymmärtämiseksi ja poliittisissa toimissa välttämättömien 
toimintasuhteiden vahvistamiseksi. Pk-yrityksiä edustavilla organisaatioilla on tehtävänä 
suunnata ohjelmia paremmin yritysten kysynnän mukaan ja helpottaa pk-yritysten pääsemistä 
ja osallistumista ohjelmiin. Tässä yhteydessä Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu 
on tärkeä kysymys pk-yritysten edustavuuden kannalta. 
Komissio kannustaa myös jäsenvaltioiden ja pk-yrityksiä edustavien organisaatioiden välistä 
tiiviimpää yhteistyötä yhtenäisten toimien kautta tavoitteenaan edistää pk-yrityspolitiikka 
koskevien parhaiden käytäntöjen vaihtamista ja siirtämistä. Yhtenäinen toiminta voi varmasti 
myötävaikuttaa pk-yritysten julkisten tukipolitiikkojen tehokkuuden ja suorituskyvyn 
parantamiseen. 
Pk-yritysten työllistämis-, kasvu- ja kilpailukykymahdollisuuksien toteuttaminen voidaan 
maksimoida vain yhteisin ponnisteluin ja mobilisoimalla pk-yritysten kehittämisessä mukana 
olevat erilaiset yhteistyökumppanit: Euroopan toimielimet, jäsenvaltiot, alueelliset ja 
paikalliset viranomaiset, ammatilliset järjestöt ja itse pk-yritykset. 
Kaikkien yhteistyökumppanien yhteensovittamista on vahvistettava tavoitteena levittää 
parhaat käytännöt koko Euroopan unioniin ja panemalla ne täytäntöön keskittämällä 
voimavarat määriteltyihin ensisijaisiin tavoitteisiin. 
112 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 610 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 04 08 13 
Luettelonumero : CB-CO-97-629-FI-C 
ISBN 92-78-27710-X 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
m