Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) /* KOM/2002/0771 lopull. - COD 2002/0073 */





Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS ELÄINTEN RUOKINNASSA KÄYTETTÄVISTÄ LISÄAINEISTA (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) PERUSTELUT 1. Tausta - Komission ehdotus annettiin 22. maaliskuuta 2002 ja toimitettiin parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi 22. maaliskuuta 2002 (KOM (2002) 153 lopullinen - 2002/0073(COD)) EY:n perustamissopimuksen 37 artiklan ja 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan nojalla. - Euroopan talous- ja sosiaalikomitean antoi lausuntonsa 18. syyskuuta 2002. - Euroopan parlamentti antoi ensimmäisen käsittelyn lausuntonsa 21. marraskuuta 2002. 2. Komission ehdotuksen tavoitteet Ehdotuksen tavoitteet ovat seuraavat: 1. erotetaan selvästi toisistaan riskinarviointi (josta Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen vastaa) ja riskinhallinta (josta komissio ja jäsenvaltiot vastaavat), 2. yksinkertaistetaan rehun lisäaineiden hyväksyntämenettelyä koskevia nykyisiä sääntöjä, 3. säädetään vaiheittaisesta antibioottisten kasvunedistäjien käytöstä poistamisesta, 4. jatketaan kokkidiostaattien käyttöä rehun lisäaineena ja konsolidoidaan eläinten ruokinnassa käytettäviä lisäaineita koskevat EU:n säännökset. 3. Komission lausunto parlamentin 57 tarkistuksesta 3.1. Komission hyväksymät tarkistukset Komissio voi hyväksyä kokonaan seuraavat 24 tarkistusta: 1, 3, 4, 5, 6, 8, 12, 16, 17, 18, 19, 21, 24, 25, 26, 29, 31, 34, 38, 41, 43, 44, 45 ja 47, koska ne parantavat tai selventävät komission alkuperäistä ehdotusta. * Kokkidiostaattien asema - histomonostaattien sisällyttäminen lisäaineisiin - raportti kokkidiostaattien käytöstä Tarkistuksessa 17 (3 artiklan 2 kohta) ja tarkistuksessa 24 (7 artiklan 1 kohta) ehdotetaan histomonostaatteja rinnastettaviksi kokkidiostaatteihin, jolloin molemmat ryhmät säilyisivät edelleen rehujen lisäaineita koskevan lainsäädännön piirissä. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen. Menettely selkeyttäisi kokkidiostaattien käsitettä. Tarkistuksessa 31 (11 artiklan 2 kohta) komissio velvoitetaan esittämään 1 päivään tammikuuta 2008 mennessä kertomus kokkidiostaattien ja histomonostaattien käytöstä. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen, ja kertomus antaa arvokasta tietoa kokkidiostaattien käytöstä, jotta voidaan päättää lopullisesti näiden aineiden käyttämisestä lisäaineina tai eläinlääkkeinä. Komissio pitää kertomusta tärkeänä tekijänä päätettäessä, säilytetäänkö kokkidiostaatit rekisterissä vai poistetaanko ne sieltä. * Hyväksyntämenettelyn joustavuus Muutamien tarkistusten (4, 5, 8) tarkoituksena on lisätä hyväksyntämenettelyn joustavuutta, erityisesti ulottamalla hyväksyntä toissijaisiin eläinlajeihin ja muihin eläinryhmiin. Tarkistukset on sisällytetty johdanto-osan uuteen 9 a ja 10 a kappaleeseen tai 15 kappaleeseen. Tarkistuksessa 44 (9 artiklan 2 kohta) käsitellään samansuuntaisesti tietosuojaa koskevia erityisedellytyksiä haettaessa hyväksyntää toissijaisille tuotantoeläinlajeille. Tarkistuksissa 45 ja 47 sisällytetään muut lisäaineet teknologisten aineiden (tarkistus 45) ja jalostusaineiden (tarkistus 47) ryhmiin. Nämä lisäaineet voitaisiin hyväksyä, ja ne on sisällytetty liitteeseen I (kohdat 1 ja 4). * Hyväksyntämenettelyn selkiyttäminen Useiden tarkistusten (12, 16, 19, 21, 34, 38) tavoitteena on selkiyttää komission ehdottamaa hyväksyntämenettelyä, erityisesti hakijan, komission ja elintarviketurvallisuusviranomaisen noudatettavaksi tarkoitettuja toimenpiteitä ja määräaikoja. Yleisesti ottaen komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset. Nämä tarkistukset on sisällytetty 2 artiklan 1 kohtaan, 3 f artiklaan, 4 artiklan 2 b kohtaan, 6 artiklan 2 b ja c kohtaan, 11 artiklan 5 b kohtaan ja 15 artiklan 2 kohdan c alakohtaan. * Avoimuuden ja jäljitettävyyden parantaminen Joissakin tarkistuksissa eli tarkistuksessa 29 (9 artiklan 3 d kohta), tarkistuksessa 41 (16 artiklan 1 b kohta) ja tarkistuksessa 43 (16 artiklan 1 f kohta) parannetaan lisäaineiden jäljitettävyyttä ja helpotetaan tietojen vaihtoa hyväksyntämenettelyn aikana. * Lemmikkieläimiä koskevat erityisvaatimukset Tarkistuksessa 1 (johdanto-osan 3 kappale) ja tarkistuksessa 26 (8 artiklan 4 kohdan 1 alakohta) todetaan olevan tarkoituksenmukaista soveltaa lemmikkieläinten ravinnossa oleviin lisäaineisiin erityismääräyksiä. Koska lemmikkieläimet eivät ole osa ihmisen ravintoketjua, niitä koskevat erillissäännökset voidaan hyväksyä. * Suoraan loppukäyttäjälle myytävät rehuseokset Johdanto-osan 6 a kappaleeseen sisältyvässä tarkistuksessa 3 käsitellään ravitsemuksellisten lisäaineiden seoksia, joita voidaan myydä loppukäyttäjälle edellyttäen, että seoksia markkinoitaessa ja käytettäessä noudatetaan kunkin yksittäisen lisäaineen sallimisen yhteydessä määriteltyjä ehtoja. Ravitsemuksellisia lisäaineita voidaan myydä loppukäyttäjälle, mikäli se on hyväksynnästä annetun asetuksen käyttöä koskevien säännösten mukaista. 3.2. Tarkistukset, jotka komissio hyväksyy periaatteessa, osittain ja/tai mikäli teksti muotoillaan uudelleen Komissio voi hyväksyä kaksi tarkistusta vain osittain (33 ja 35) ja viisi tarkistusta, mikäli teksti muotoillaan uudelleen (13, 20, 28, 32 ja 36). * Soveltamisalan laajentaminen muihin aineisiin Asetuksen 11 artiklan 5 b kohtaa koskevan tarkistuksen 33 ensimmäisessä osassa esitetään soveltamisalaa laajennettavaksi säilörehun ainesosiin. Tämä laajennus voidaan hyväksyä, koska direktiivin 70/524/ETY soveltamisala on aina ollut epätarkka, ja jäsenvaltiot ovat sen vuoksi soveltaneet säännöksiä epäyhtenäisesti säilörehun ainesosiin nähden. Lisäksi 2 artiklan 1 kohtaa koskevassa tarkistuksessa 13 sisällytetään eläin- tai kasviperäistä alkuperää olevat aineet tämän ehdotuksen soveltamisalaan, mikä tässä tapauksessa selventää komission tekstiä. * Antibioottisten kasvunedistäjien vaiheittainen käytöstä poistaminen Asetuksen 12 artiklaa koskevan tarkistuksen 35 (1) toisessa osassa täsmennetään, että asetuksen voimaan tullessa vielä sallitut antibioottiset kasvunedistäjät poistetaan rekisteristä voimaantulopäivästä lähtien. Tarkistus on täysin samansuuntainen kuin komission strategia luopua viimeistenkin jäljellä olevien antibioottien käytöstä. * Avoimuuden parantaminen Tarkistuksessa 28 (9 artiklan 2 kohta) parannetaan menettelyn selkeyttä. On hyvin tärkeää, että hakija osallistuu kaikkiin hänen hakemustaan koskeviin päätöksiin, erityisesti kun on kyse riskinarvioinnin määräajasta ja uusien tietojen antamisesta. Komissio hyväksyy ajatuksen, mutta toivoo soveliaampaa muotoilua. Tarkistuksessa 36 (14 artiklan 1 kohta) parannetaan myös tiedotusta yleisölle. Komissio hyväksyy tarkistuksen, mutta lausunto julkaistaan ehdotuksessa määriteltyjen luottamuksellisuutta koskevien varotoimien mukaisesti. 3.3. Tarkistukset, joita komissio ei voi hyväksyä Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 2, 7, 9, 10, 11, 15, 22, 27, 30, 35 (1) - ensimmäinen osa, 37, 39, 40, 42, 46, 48, 51, 53, 54, 55, 56 ja 57. Komissio katsoo, että monet näistä tarkistuksista horjuttaisivat pyrkimystä yleisesti ottaen selkeämpään, sujuvampaan ja tehokkaampaan yhteisön lainsäädäntöön. 4. Tekniset tarkistukset Tekstiin on tehty eräitä teknisiä muutoksia, jotta se olisi yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevista yhteisistä suuntaviivoista 22 päivänä joulukuuta 1998 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukainen (EYVL C 73, 17.3.1999, s. 1), sopimus on laadittu Amsterdamin sopimukseen liitetyn, yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevan julistuksen N:o 39 mukaisesti. Toimielinten välisen sopimuksen b ja g kohdan mukaisesti tekstiä on tarkistettu siten, että siinä otetaan huomioon sopimuksen a kohdassa tarkoitetut yhteiset suuntaviivat ja käytännön ohjeet. 2002/0073 (COD) Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS ELÄINTEN RUOKINNASSA KÄYTETTÄVISTÄ LISÄAINEISTA (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan ja 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C [....], [....], s. [....]. ottavat huomioon euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2], [2] EYVL C [....], [....], s. [....]. ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [3], [3] EYVL C [....], [....], s. [....]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat seuraavaa: 1) Turvallisten ja terveellisten elintarvikkeiden ja rehujen vapaa liikkuvuus on sisämarkkinoiden olennainen osa, joka myötävaikuttaa merkittävästi kansalaisten terveyteen ja hyvinvointiin sekä heidän sosiaalisiin ja taloudellisiin etuihinsa. 2) Ihmisten elämän ja terveyden korkeatasoinen suojelu olisi varmistettava yhteisön politiikkojen toteuttamisessa. 3) Ihmisten terveyden, eläinten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi rehujen lisäaineille olisi tehtävä turvallisuusarviointi yhteisön menettelyn mukaisesti ennen niiden markkinoille saattamista, käyttämistä tai jalostamista yhteisössä. Koska lemmikkieläinten ravinto ei ole osa ihmisen ravintoketjua eikä sillä ole ympäristövaikutuksia peltomaahan, on tarkoituksenmukaista soveltaa lemmikkieläinten ravinnossa oleviin lisäaineisiin erityismääräyksiä. 4) Ihmisten terveyteen, eläinten terveyteen ja ympäristöön liittyvän yhteisön toiminnan olisi perustuttava ennalta varautumisen periaatteeseen. 5) Perustamissopimuksen 153 artiklan mukaisesti yhteisö edistää kuluttajien oikeutta tiedonsaantiin. 6) Rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annettua neuvoston direktiiviä 70/524/ETY [4] sovellettaessa on todettu tarpeelliseksi tarkistaa kaikki lisäaineita koskevat säännöt eläinten ja ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun tason parantamiseksi. On myös tarpeen ottaa huomioon se, että teknologian kehittyessä on tullut saataville uudentyyppisiä lisäaineita, kuten säilörehussa tai juomavedessä käytettäviä lisäaineita. [4] EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1. 6a) Tähän asetukseen olisi sisällytettävä myös loppukäyttäjälle myytävät ravitsemuksellisten lisäaineiden seokset, ja näiden seosten markkinoinnissa ja käytössä on noudatettava kunkin yksittäisen lisäaineen sallimisen yhteydessä määriteltyjä ehtoja. 7) Tämän alan periaatteena olisi oltava, että ainoastaan tässä asetuksessa säädetyn menettelyn mukaisesti hyväksyttyjä lisäaineita voidaan saattaa markkinoille, käyttää ja jalostaa eläinten rehuissa hyväksyntään sisältyvien ehtojen mukaisesti. 8) Olisi määriteltävä rehujen lisäaineluokat hyväksyntään liittyvän arviointimenettelyn helpottamiseksi. Aminohapot, jotka kuuluvat tällä hetkellä tietyistä eläinten ruokinnassa käytettävistä tuotteista 30 päivänä kesäkuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/471/ETY [5] soveltamisalaan, olisi otettava mukaan yhtenä rehujen lisäaineluokkana, ja siksi ne olisi siirrettävä mainitun direktiivin soveltamisalasta tähän asetukseen. [5] EYVL L 213, 21.7.1982, s. 8. 9) Jotta voidaan taata rehujen lisäaineiden yhdenmukaistettu tieteellinen arviointi, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen olisi toteutettava se. Hakemuksia olisi täydennettävä jäämätutkimuksilla, jotta olisi mahdollista arvioida jäämien enimmäismäärien (MRL-arvojen) vahvistamistarvetta. 9a) Komission olisi vahvistettava suuntaviivat rehujen lisäaineiden hyväksynnälle yhteistyössä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen kanssa. Suuntaviivoja vahvistettaessa olisi kiinnitettävä huomiota mahdollisuuteen ulottaa ensisijaisia eläinlajeja koskevat tutkimustulokset toissijaisiin eläinlajeihin. 10) Yleisesti tunnustettua on, ettei joissakin tapauksissa yksinomaan tieteellisellä riskinarvioinnilla saada kaikkia niitä tietoja, joihin riskinhallintaa koskevan päätöksen pitäisi perustua, ja silloin olisi oikeutetusti otettava huomioon muita tekijöitä, jotka ovat tarkasteltavana olevan asian kannalta merkityksellisiä, kuten yhteiskuntaan, talouteen ja ympäristöön liittyvät tekijät, tarkastusten toteutettavuus sekä hyöty eläimelle tai eläintuotteiden kuluttajalle. Siksi lisäainetta koskeva hyväksyntä olisi saatava komissiolta. 10a) Ponnistelut lisäaineen hyväksynnän saamiseksi estävät joissakin tapauksissa hakijoita tuottamasta "toissijaisia eläinlajeja" koskevaa tieteellistä tietoa. Eläinten hyvinvoinnin ja kuluttajien turvallisuuden suojelun tarpeellisen tason takaamiseksi hakijoita olisi kannustettava hakemaan toissijaisia lajeja koskevan hyväksynnän pidentämistä myöntämällä yhden vuoden lisäaika kymmenen vuoden pituiselle tietosuojalle kaikkien niiden lajien osalta, joille lisäaine on hyväksytty. 11) Rehujen lisäaineiden hyväksymistä ja niiden käyttöä koskevien ehtojen vahvistamista sekä hyväksyttyjä rehujen lisäaineita koskevan rekisterin pitämistä ja julkaisemista koskeva toimivalta olisi siirrettävä komissiolle noudattaen menettelyä, jossa taataan tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission välillä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa. 12) On tarpeen ottaa tapauksen mukaan käyttöön velvollisuus toteuttaa suunnitelma markkinoille saattamisen jälkeen suoritettavasta seurannasta, jotta olisi mahdollista jäljittää ja tunnistaa rehujen lisäaineiden käytön mahdolliset suorat tai epäsuorat, välittömät tai viivästyneet taikka ennakoimattomat vaikutukset ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle käyttämällä samanlaista tuotteiden jäljittämisjärjestelmää, joka jo on olemassa muilla aloilla, sekä elintarvikelainsäädännössä vahvistettuja jäljitettävyyttä koskevia vaatimuksia noudattaen. 13) Tieteellisen ja teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi on tarpeen tarkistaa rehujen lisäaineita koskevia hyväksyntöjä säännöllisesti. Tarkistamisen tekevät mahdolliseksi hyväksynnät, joilla on aikaraja. 14) Olisi perustettava hyväksyttyjä rehujen lisäaineita koskeva rekisteri, joka sisältää tuotekohtaisia tietoja sekä näytteenotto- ja jäljitysmenetelmiä. Tiedot, jotka eivät ole luottamuksellisia, olisi asetettava yleisön saataville. 15) On tarpeen vahvistaa säännöt, jotta otetaan huomioon markkinoilla jo olevat lisäaineet, jotka hyväksyttiin direktiivin 70/524/ETY nojalla, ja aminohapot, jotka ovat tällä hetkellä hyväksyttyjä direktiivin 82/471/ETY nojalla, sekä lisäaineet, joiden hyväksyntämenettely on käynnissä. On myös tarpeen säätää yksinkertaistetusta hyväksyntämenettelystä niille lisäaineille, jotka on elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 89/107/ETY [6] säädetyn menettelyn mukaisesti hyväksytty käytettäviksi elintarvikkeissa. [6] EYVL L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/34/EY (EYVL L 237, 10.9.1994, s. 1). 16) Tieteellinen ohjauskomitea totesi 28 päivänä toukokuuta 1999 antamassaan lausunnossa, että sellaisiin luokkiin kuuluvien mikrobilääkkeiden, joita käytetään tai voidaan käyttää ihmisten tai eläinten lääkinnässä (ts. kun on riski ristiresistenssistä bakteeri-infektioiden hoitoon käytettäville lääkkeille), käyttöä kasvunedistäjinä olisi vähennettävä vaiheittain mahdollisimman pian ja lopuksi se olisi lakkautettava. Mikrobilääkeresistenssistä 10.-11. päivänä toukokuuta 2001 annetussa tieteellisen ohjauskomitean toisessa lausunnossa vahvistetaan tarve antaa riittävästi aikaa kyseisten mikrobilääkkeiden korvaamiseksi vaihtoehtoisilla tuotteilla ja todetaan, että käytöstä poistaminen on suunniteltava ja koordinoitava, sillä äkkinäisillä toimilla voisi olla vaikutuksia eläinten terveyteen. Siksi on tarpeen vahvistaa päivämäärä, jonka jälkeen kielletään vielä sallittujen antibioottien käyttö kasvunedistäjinä, antaen samalla riittävästi aikaa vaihtoehtoisten tuotteiden kehittämiseen kyseisten antibioottien korvaamiseksi. Olisi myös säädettävä siitä, että millekään uusille antibiooteille ei saa antaa lupaa niiden käyttämiseen rehujen lisäaineina. 17) Tiettyjä aineita, joilla on kokkidiostaattisia vaikutuksia, olisi pidettävä tässä asetuksessa tarkoitettuina rehujen lisäaineina. 18) Kasvunedistäjinä käytettävien antibioottien käytöstä poistamiseen liittyvästi ja eläinten terveyden korkeatasoisen suojelun takaamiseksi Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista pyydetään selvittämään ennen vuotta 2005, miten vaihtoehtoisten aineiden ja kasvatusmenetelmien kehittämisessä on edistytty. 19) Tuotteelta olisi vaadittava yksityiskohtaisia pakkausmerkintöjä, sillä niiden ansiosta loppukäyttäjä voi tehdä valinnan täysin tietoisena tosiseikoista, kaupalla on vähiten esteitä ja ne edistävät hyvän kauppatavan mukaisia liiketoimia. 20) Geneettisesti muunnetuista elintarvikkeista ja rehuista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o.../... [7] säädetään geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden ja rehujen markkinoille saattamista koskevasta hyväksyntämenettelystä, johon sisältyvät myös geneettisesti muunnetuista organismeista koostuvat, niitä sisältävät tai niistä jalostetut rehujen lisäaineet. Koska geneettisesti muunnetuista elintarvikkeista ja rehuista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o.../... tavoitteet poikkeavat tämän asetuksen tavoitteista, rehujen lisäaineisiin olisi ennen niiden markkinoille saattamista sovellettava toista hyväksyntämenettelyä sen hyväksyntämenettelyn lisäksi, josta säädetään tässä asetuksessa. [7] EYVL L [...],[...], p. [...]. 21) Sen mukaan, mihin lopputulokseen tullaan elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 [8] 45 artiklassa säädetyssä kertomuksessa, voitaisiin periä maksuja siitä, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen tarkastelee hakemusasiakirjoja. [8] EYVL L 31, 28.1.2002, s. 1. 22) Asetuksen (EY) N:o 178/2002 53 ja 54 artiklassa vahvistetaan menettelyt kiireellisistä toimenpiteistä, jotka koskevat yhteisöstä peräisin olevia tai kolmannesta maasta tuotuja rehuja. Niiden mukaisesti komissio voi toteuttaa tällaisia toimenpiteitä tilanteissa, joissa rehusta aiheutuu todennäköisesti vakava riski ihmisten terveydelle, eläinten terveydelle tai ympäristölle eikä tällaista riskiä voida tyydyttävällä tavalla hallita kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden toteuttamilla toimenpiteillä. 23) Asetusta täytäntöönpantaessa olisi otettava huomioon tekninen ja tieteellinen kehitys. 24) Koska tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [9] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, ne olisi vahvistettava mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen. [9] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 25) Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava säännöt tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia. 26) Olisi kumottava rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/524/ETY. Olisi kuitenkin säilytettävä lisäaineita sisältävien rehuseosten pakkausmerkintöihin sovellettavat säännökset, kunnes rehuseosten pitämisestä kaupan 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY [10] tarkistus saadaan päätökseen. Direktiivin 82/471/ETY liitteessä oleva 3 ja 4 kohta olisi poistettava, jotta aminohapot ja niiden suolat voitaisiin siirtää tähän asetukseen. [10] EYVL L 86, 6.4.1979, s. 30. 27) Koska asiakirjojen vaatimustenmukaisuuden tarkistaminen on annettu Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtäväksi, on tarpeen kumota eläinten rehuissa käytettävien lisäaineiden arvioinnin suuntaviivoista 16 päivänä helmikuuta 1987 annettu neuvoston direktiivi 87/153/ETY [11]. Eräät direktiivin säännökset on syytä pitää voimassa, kunnes täytäntöönpanosäännöt on vahvistettu. [11] EYVL L 64, 7.3.1987, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/79/EY (EYVL L 267, 6.10.2001, s. 1). 28) Siirtymäkausi on tarpeen, jotta vältetään katkokset rehujen lisäaineiden käytössä. Siksi olisi sallittava jo hyväksyttyjen aineiden pitäminen markkinoilla ja niiden käyttö voimassa olevan lainsäädännön mukaisin ehdoin, kunnes tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: aihe, soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Aihe 1. Tämän asetuksen tarkoituksena on perustaa yhteisön menettely rehujen lisäaineiden ja esiseosten hyväksymistä ja valvontaa varten sekä vahvistaa säännöt rehujen lisäaineiden ja esiseosten pakkausmerkinnöistä, jotta tarjotaan perusta ihmisten terveyden, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin, ympäristön ja käyttäjien etujen korkeatasoisen suojelun varmistamiselle rehujen lisäaineiden osalta ja samalla taataan sisämarkkinoiden tehokas toiminta. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä asetusta sovelletaan kemiallisesti määriteltyihin tai kuvattuihin aineisiin tai mikro-organismeihin, joita ei tavallisesti käytetä rehuaineina ja jotka tarkoituksellisesti lisätään rehuihin tai juomaveteen, jäljempänä 'rehujen lisäaineet'. 2. Tätä asetusta ei sovelleta a) teknologisiin lisäaineisiin eikä teknologisten lisäaineiden jäämiin, joita ei voi teknisistä syistä välttää lopputuotteessa, b) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/82/EY [12] määriteltyihin eläinlääkkeisiin. [12] EYVL L 311, 28.11.2001, s.1. 3. Tarvittaessa voidaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää, onko aine tai mikro-organismi tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluva rehun lisäaine. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan niitä 'rehun', 'rehuyrityksen', 'rehualan toimijan', 'markkinoille saattamisen' ja 'jäljitettävyyden' määritelmiä, jotka vahvistetaan asetuksessa (EY) N:o 178/2002. Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä: a) 'rehuaineella' tarkoitetaan neuvoston direktiivin 96/25/EY [13] 2 artiklan a alakohdassa määriteltyjä tuotteita, [13] EYVL L 125, 13.5.1996, s. 35, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/46/EY (EYVL L 234, 1.9.2001, s. 55). b) 'täydennysrehuilla' tarkoitetaan direktiivin 79/373/ETY 2 artiklan e alakohdassa määriteltyjä tuotteita, c) 'rehujen lisäaineiden esiseoksilla' tarkoitetaan rehujen lisäaineiden seoksia taikka yhden tai useamman rehun lisäaineen sekä kantaja-aineina käytettävien rehuaineiden seoksia, joita ei ole tarkoitettu eläinten suoraan ruokintaan vaan jaettavaksi laitoksiin, jotka on rekisteröity tai hyväksytty neuvoston direktiivin 95/69/EY [14] mukaisesti, [14] EYVL L 332, 30.12.1995, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/20/EY (EYVL L 80. 25.3.1999, s. 20). d) 'rehuseoksilla' tarkoitetaan direktiivin 79/373/ETY 2 artiklan b alakohdassa määriteltyjä tuotteita, e) 'ensimmäisellä markkinoille saattamisella' tarkoitetaan lisäaineen saattamista markkinoille ensimmäisen kerran sen valmistuksen tai maahantuonnin jälkeen tai, jos lisäaine on lisätty rehuun saattamatta sitä markkinoille, kyseisen rehun saattamista markkinoille ensimmäisen kerran, f) 'teknologisilla lisäaineilla' tarkoitetaan kaikkia aineita, joita ei käytetä rehuina yksinään, joita käytetään tarkoituksellisesti rehujen tai rehuaineiden jalostuksessa teknologiseen tarkoitukseen käsittelyn tai jalostuksen aikana, mikä voi johtaa tahattomaan mutta teknisesti väistämättömään aineiden tai niiden johdannaisten jäämien esiintymiseen lopputuotteessa, edellyttäen että nämä jäämät eivät aiheuta terveydellistä vaaraa ja että niillä ei ole teknisiä vaikutuksia valmiiseen rehuun,g) 'mikrobilääkkeillä' tarkoitetaan joko synteettisesti tuotettuja tai bakteerien, sienten tai kasvien luonnollisesti tuottamia aineita, joita käytetään sellaisten mikro-organismien kuten bakteerien, virusten ja sienten sekä loisten, erityisesti alkueläinten, tappamiseen, h) 'antibiootilla' tarkoitetaan mikro-organismista tuotettua tai johdettua mikrobilääkettä, joka tuhoaa toisia mikro-organismeja tai estää niiden kasvun, i) 'jäämän enimmäismäärällä' tarkoitetaan rehun lisäaineen käytöstä johtuvan jäämän enimmäispitoisuutta, jonka yhteisö voi hyväksyä laillisesti sallittavaksi tai hyväksytyksi tunnustettavaksi elintarvikkeissa tai elintarvikkeilla, j) 'kasvunedistäjällä' tarkoitetaan kemiallisesti määriteltyä ainetta, joka eläimille ruokittuna parantaa tuotannon suoritusparametrejä. j a) 'kokkidiostaateilla' ja 'histomonostaateilla' tarkoitetaan aineita, joilla on kokkidiostaattinen tai histomonaalinen vaikutus. II LUKU olemassa olevien rehujen lisäaineiden hyväksyntä, käyttö ja seuranta sekä niihin sovellettavat siirtymätoimenpiteet 4 artikla Markkinoille saattaminen, jalostaminen ja käyttö 1. Rehun lisäainetta ei saa saattaa markkinoille, jalostaa eikä käyttää, a) jollei sillä ole tämän asetuksen mukaisesti myönnettyä hyväksyntää, b) jolleivät tässä asetuksessa ja lisäainetta koskevassa hyväksynnässä vahvistetut käyttöedellytykset täyty ja c) jolleivät tässä asetuksessa vahvistetut pakkausmerkintöjä koskevat edellytykset täyty. 2. a) Jäsenvaltiot voivat sallia tieteellisiin tarkoituksiin tehtävissä kokeissa käytettävän - antibiootteja lukuun ottamatta - lisäaineina aineita, jotka eivät ole sallittuja yhteisössä, mikäli kokeet tehdään direktiivin 87/153/ETY ja neuvoston direktiivin 83/228/ETY [15] periaatteiden ja ehtojen tai 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen suuntaviivojen mukaisesti ja kun riittävä virallinen valvonta on taattu. Kyseisiä eläimiä voidaan hyödyntää elintarviketuotannossa aainoastaan siinä tapauksessa, että viranomaiset toteavat sen olevan terveydelle vaaratonta. [15] EYVL L 126, 13.05.1983, s. 23.<0} b) Jos toisin ei ole määritelty, loppukäyttäjälle tarkoitettujen ravitsemuksellisten lisäaineiden sekoittaminen sallitaan, mikäli kunkin yksittäisen lisäaineen sallimisen yhteydessä noudatetaan määriteltyjä käyttöedellytyksiä. Sallittujen lisäaineiden sekoittamiseen ei näin ollen tarvita erityistä lupaa neuvoston direktiivin 95/69/ETY [16] säädösten lisäksi. [16] EYVL L 332, 30.12.1995, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/20/EY (EYVL L 80, 25.3.1999, s. 20). c) Jäljempänä 7 artiklan 1 kohdassa säädettyihin d ja e luokkiin kuuluvat lisäaineet sekä muuntogeenisistä organismeista (GMO) koostuvat, niitä sisältävät tai niistä tuotetut lisäaineet saa saattaa markkinoille ainoastaan tämän asetuksen 10 artiklan mukaisen hyväksynnän myöntävässä [hyväksyntää koskevassa] asetuksessa nimetty hyväksynnän haltija tai hänen kirjallisella valtuutuksellaan toimiva henkilö. 5 artikla Hyväksyntä 1. Hyväksyntää rehun lisäaineelle haluavan henkilön on esitettävä hakemus 8 artiklan mukaisesti. 2. Hyväksyntä voidaan myöntää, kieltää, uusia, muuttaa, keskeyttää tai peruuttaa ainoastaan tässä asetuksessa vahvistetuin perustein ja menettelyin tai asetuksen (EY) N:o 178/2002 53 ja 54 artiklan mukaisesti. 3. Hyväksynnän hakijan on oltava sijoittautunut Euroopan yhteisöön. 6 artikla Hyväksynnän edellytykset 1. Rehun lisäainetta ei hyväksytä, jollei hyväksynnän hakija ole 8 artiklan 4 kohdassa säädettyjen suuntaviivojen mukaisesti riittävällä tavalla osoittanut, että lisäaineen käytön hyväksymistä koskevassa asetuksessa vahvistettavien edellytysten mukaisesti käytettynä lisäaine täyttää tämän artiklan 2 kohdan vaatimukset ja sillä on vähintään yksi jäljempänä 3 kohdassa esitetyistä ominaisuuksista. 2. Rehun lisäaine ei saa a) aiheuttaa eläinten terveyttä, ihmisten terveyttä tai ympäristöä uhkaavaa vaaraa, b) olla tarjolla siten, että se voi johtaa käyttäjää harhaan, c) vahingoittaa kuluttajaa muuttamalla eläintuotteiden selvästi erotettavia piirteitä tai johtaa kuluttajaa harhaan, kun on kyse eläintuotteiden ominaisuuksista. 3. Rehun lisäaineen on a) vaikutettava suotuisasti rehun ominaisuuksiin, b) vaikutettava suotuisasti eläintuotteiden ominaisuuksiin, c) täytettävä eläinten ravitsemukselliset tarpeet, d) vaikutettava suotuisasti eläintuotannon ympäristövaikutuksiin. 4. Antibiootteja ei sallita rehujen lisäaineina. 5. Poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, kokkidiostaatteja, joita käytetään jatkuvasti sekoitettuina rehuun tai juomaveteen, pidetään tämän asetuksen mukaisina rehujen lisäaineina. 7 artikla Rehujen lisäaineiden luokat 1. Rehun lisäaine sijoitetaan sen käyttötarkoituksen ja ominaisuuksien perusteella 8-10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti yhteen tai useampaan seuraavista luokista: a) teknologiset lisäaineet: aine, joka lisätään rehuun teknologista tarkoitusta varten, b) sensoriset lisäaineet: aine, jonka lisääminen rehuun parantaa tai muuttaa rehun aistivaraisia ominaisuuksia tai eläimistä johdettujen elintarvikkeiden visuaalisia ominaisuuksia, c) ravitsemukselliset lisäaineet: aine, jota käytetään ravitsemussyistä, d) kotieläinjalostuksen lisäaineet: lisäaine, jota käytetään siksi, että se vaikuttaa suotuisasti terveiden eläinten suoritukseen tai ympäristöön, e) kokkidiostaatit ja histomonostaatit. 2. Rehujen lisäaineet jaotellaan 1 kohdassa tarkoitettujen luokkien sisällä 8-10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti yhteen tai useampaan liitteessä I mainittuun funktionaaliseen ryhmään niiden tärkeimmän käyttötarkoituksen mukaan. 3. Tarpeen mukaan voidaan tieteellisen tai teknisen kehityksen seurauksena vahvistaa uusia rehujen lisäaineiden luokkia ja funktionaalisia ryhmiä 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 8 artikla Hyväksyntää koskeva hakemus 1. Edellä 5 artiklassa säädettyä hyväksyntää koskeva hakemus on tehtävä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle, jäljempänä 'elintarviketurvallisuusviranomainen'. 2. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa hakijalle kirjallisen vastaanottoilmoituksen 15 päivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta. Ilmoituksessa on mainittava hakemuksen vastaanottamispäivä. 3. Hakemukseen on liitettävä seuraavat tiedot ja asiakirjat: a) hakijan nimi ja osoite, b) rehun lisäaineen nimi ja ehdotus sen luokittelemiseksi johonkin 7 artiklassa tarkoitettuun luokkaan ja funktionaaliseen ryhmään sekä lisäainetta koskevat ominaispiirteet, myös puhtausvaatimukset, jos se on tarpeen, c) kuvaus rehun lisäaineen valmistusmenetelmästä, teollisuustuotannosta ja aiotuista käyttötarkoituksista, menetelmästä lisäaineen määrittämiseksi rehussa ja tarpeen mukaan analyyttisestä menetelmästä kyseisen rehun lisäaineen jäämien määrittämiseksi elintarvikkeissa, d) jäljennös suoritetuista tutkimuksista ja mahdollinen muu aineisto sen toteamiseksi, että rehun lisäaine on 6 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukainen, e) ehdotetut edellytykset rehun lisäaineen saattamiseksi markkinoille, myös pakkausmerkintöjä koskevat vaatimukset ja tarpeen mukaan käyttöä ja käsittelyä koskevat erityisedellytykset, pitoisuudet täydennysrehuissa sekä eläinlajit, joille rehun lisäaine on tarkoitettu, f) kirjallinen lausunto siitä, että hakija on lähettänyt kolme näytettä rehun lisäaineesta suoraan 20 artiklassa tarkoitettuun yhteisön vertailulaboratorioon määritysmenetelmän validointia varten liitteessä II asetettujen vaatimusten mukaisesti, g) lisäaineista, joita ehdotetaan b kohdan mukaisesti sijoitettaviksi muuhun kuin 7 artiklan 1 kohdassa esitettyyn a ja b luokkaan, sekä GMO:ista koostuvista, niitä sisältävistä tai niistä tuotetuista lisäaineista ehdotus markkinoille saattamisen jälkeen toteutettavasta seurannasta, h) tiivistelmä asiakirjoista, i) GMO:ista koostuvista, niitä sisältävistä tai niistä tuotetuista lisäaineista tiedot, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o [.../...] mukaista yhteisön hyväksyntää. 4. Jokaiselle 7 artiklan 1 kohdassa mainitulle lisäaineluokalle vahvistetaan viranomaisten kuulemisen jälkeen 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti erityiset lisäaineiden hyväksymistä koskevat suuntaviivat. Näissä suuntaviivoissa otetaan huomioon mahdollisuus ulottaa kohde-eläinlajeja koskevat tutkimustulokset toissijaisiin eläinlajeihin. Elintarviketurvallisuusviranomaisen kuulemisen jälkeen voidaan vahvistaa muita sääntöjä tämän artiklan täytäntöönpanemisesta 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Näissä täytäntöönpanosäännöissä on tarvittaessa tehtävä ero tuotantoeläimille ja muille eläimille, erityisesti lemmikkieläimille, tarkoitettujen rehujen lisäaineita koskevien vaatimusten välillä. Täytäntöönpanosääntöihin on sisällytettävä määräyksiä, jotka mahdollistavat yksinkertaistetun hyväksyntämenettelyn soveltamisen lisäaineisiin, jotka on hyväksytty käytettäviksi elintarvikkeissa. Siihen asti kunnes täytäntöönpanosäännöt vahvistetaan, soveltamisessa noudatetaan direktiivin 87/153/ETY liitettä. 5. Elintarviketurvallisuusviranomainen julkaisee yksityiskohtaiset ohjeet hakemusten laatimisesta, esittämisestä ja validoinnista viimeistään vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta. 9 artikla Elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunto 1. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa lausunnon kuuden kuukauden kuluessa asianmukaisen hakemuksen vastaanottamisesta. 2. Elintarviketurvallisuusviranomainen voi tapauksen mukaan pyytää hakijaa täydentämään hakemukseen liitettyjä tietoja asettamansa määräajan kuluessa sovittuaan tästä hakijan kanssa. Jos elintarviketurvallisuusviranomainen pyytää lisätietoja, 1 kohdassa säädettyä määräaikaa lykätään, kunnes nämä tiedot on toimitettu. Hakija voi elintarviketurvallisuusviranomaisen pyynnöstä tai omasta aloitteestaan laatia suullisia tai kirjallisia selityksiä erityisen määräajan kuluessa. 3. Lausuntonsa antamisen yhteydessä elintarviketurvallisuusviranomainen a) tarkistaa, että hakijan toimittamat tiedot ja asiakirjat ovat 8 artiklan mukaiset, ja tekee riskinarvioinnin sen määrittämiseksi, täyttääkö rehun lisäaine 6 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyt vaatimukset, b) tarkistaa yhteisön vertailulaboratorion raportin, c) asettaa hakemuksen sekä hakijan toimittamat mahdolliset lisätiedot jäsenvaltioiden ja komission saataville, d) asettaa 8 artiklan 3 kohdan h alakohdassa mainitun asiakirjoja koskevan tiivistelmän yleisön saataville 18 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen luottamuksellisuutta koskevien vaatimusten mukaisesti, e) voi pyytää jotain eläinten ruokinnan alalla työskentelevää jäsenvaltioiden virallista tieteellistä elintä osallistumaan rehun lisäaineen arviointiin. 4. Jos lausunnossa puolletaan hyväksynnän myöntämistä rehun lisäaineelle, lausuntoon on myös sisällytettävä seuraavat tiedot: a) hakijan nimi ja osoite, b) rehun lisäaineen nimi sekä sen luokittelu johonkin 7 artiklassa säädettyyn luokkaan ja funktionaaliseen ryhmään sekä lisäainetta koskevat ominaispiirteet, myös puhtausvaatimukset ja määritysmenetelmä, c) riskinarvioinnin tuloksista riippuvasti erityisedellytykset tai rajoitukset, jotka koskevat käsittelyä, käyttöväkevyyttä, sekoitussuhdetta rehuun tai juomaveteen sekä eläinlajia tai eläinlajin luokkaa, jolle lisäainetta on tarkoitus antaa, sekä vaatimukset markkinoille saattamisen jälkeen suoritettavasta seurannasta, d) rehun lisäaineen pakkausmerkintöjä koskevat erityiset lisävaatimukset, jotka ovat tarpeen edellä c alakohdassa asetettujen edellytysten ja rajoitusten seurauksena, e) ehdotus jäämien enimmäismäärien (MRL-arvojen) vahvistamiseksi asianomaisissa eläinperäisissä elintarvikkeissa, ellei elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnossa tulla siihen lopputulokseen, että MRL-arvojen vahvistaminen ei ole tarpeen kuluttajien suojelemiseksi tai että MRL-arvot on jo vahvistettu neuvoston asetuksen (N:o) 2377/90 [17] liitteessä I tai III. [17] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1937/2002 (EYVL L 297, 31.10.2002, s. 3). 5. Elintarviketurvallisuusviranomainen toimittaa lausuntonsa komissiolle, jäsenvaltioille ja hakijalle sekä liittää mukaan arviointinsa rehun lisäaineesta ja esittää päätelmiensä perustelut. 6. Elintarviketurvallisuusviranomainen julkaisee lausuntonsa sen jälkeen, kun siitä on poistettu tiedot, jotka on todettu luottamuksellisiksi 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 10 artikla Yhteisön myöntämä hyväksyntä 1. Komissio laatii kolmen kuukauden kuluessa elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnon saamisesta asetusluonnoksen hakemuksesta ottaen huomioon 6 artiklan 2 ja 3 kohdan vaatimukset, yhteisön oikeuden sekä muut asiaan liittyvät perustellut tekijät, varsinkin hyödyn eläinten terveyden ja hyvinvoinnin sekä eläintuotteiden kuluttajan kannalta. Jos asetusluonnos ei ole elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnon mukainen, komissio antaa selvityksen erojen syistä. Poikkeuksellisen monimutkaisissa tapauksissa voidaan kolmen kuukauden määräaikaa pidentää. 2. Mikäli asetusluonnoksessa esitetään hyväksynnän myöntämistä, asetusluonnokseen on sisällyttävä 9 artiklan 4 kohdan b, c ja d alakohdassa mainitut tiedot. 3. Mikäli asetusluonnoksessa esitetään hyväksynnän myöntämistä 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin d ja e luokkiin kuuluville lisäaineille ja GMO:ista koostuville, niitä sisältäville tai niistä tuotetuille lisäaineille, asetusluonnoksen on sisällettävä hyväksynnän haltijan nimi ja tarvittaessa [geneettisesti muunnettujen organismien jäljitettävyydestä ja merkinnöistä ja geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden ja rehujen jäljitettävyydestä sekä direktiivin 2001/18/EY muuttamisesta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksessa (EY) N:o../... [18] tarkoitettu geneettisesti muunnetulle organismille annettu yksilöllinen koodi. [18] EYVL L .... 4. Jos komissio katsoo, että lisäainetta saaneista eläimistä peräisin olevassa elintarvikkeessa olevalla kyseisen lisäaineen jäämien tasolla voi olla haitallinen vaikutus ihmisten terveyteen, se lisää asetusluonnokseen aktiivista ainetta tai sen hajoamistuotetta koskevat jäämien enimmäismäärät (MRL-arvot) asianomaisessa eläinperäisessä elintarvikkeessa. Tässä tapauksessa aktiivisen aineen katsotaan neuvoston direktiiviä 96/23/EC [19] sovellettaessa kuuluvan kyseisen direktiivin liitteeseen I. Jos kyseiselle aineelle on jo yhteisön säännöissä vahvistettu MRL-arvo, kyseistä MRL-arvoa sovelletaan myös aineen käytöstä rehun lisäaineena peräisin oleviin aktiivisen aineen tai sen hajoamistuotteiden jäämiin. [19] EYVL L 125, 23.5.1993, s. 10.<0} 5. Asetus rehun lisäaineen hyväksyntää koskevasta hakemuksesta annetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 6. Komissio ilmoittaa päätöksestä hakijalle viipymättä. 7. Tässä asetuksessa säädetyn menettelyn mukaisesti myönnetty hyväksyntä on voimassa koko yhteisön alueella kymmenen vuotta, ja se voidaan uusia 15 artiklan mukaisesti. Hyväksynnän saanut rehun lisäaine viedään 17 artiklassa tarkoitettuun rekisteriin (jäljempänä 'rekisteri'). Jokaisessa rekisteriin tehdyssä viennissä on oltava maininta hyväksynnän myöntämispäivämäärästä sekä 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot. 8. Hyväksynnän myöntäminen ei vaikuta rehualan toimijan yleiseen siviili- ja rikosoikeudelliseen vastuuseen kyseisen rehun lisäaineen osalta. 11 artikla Olemassa olevien tuotteiden asema 1. Poiketen siitä, mitä 4 artiklassa säädetään, rehun lisäaine, joka on saatettu markkinoille direktiivin 70/524/ETY mukaisesti, ja aminohapot, aminohapon suolat ja vastaavat aineet, jotka lueteltiin direktiivin 82/471/ETY liitteessä olevassa 3 ja 4 kohdassa ennen tämän asetuksen 25 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua päivämäärää, voidaan saattaa markkinoille ja niitä voidaan käyttää direktiivien 70/524/ETY tai 82/471/ETY liitteissä esitettyjen kyseistä ainetta koskevien edellytysten mukaisesti, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) Henkilön, joka saattaa kyseisen rehun lisäaineen markkinoille, on ilmoitettava siitä elintarviketurvallisuusviranomaiselle vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Ilmoituksen liitteenä on oltava 8 artiklan 3 kohdan a, b ja c alakohdassa mainitut tiedot. b) Tarkistettuaan, että kaikki vaaditut tiedot on toimitettu, elintarviketurvallisuusviranomainen toimittaa vuoden kuluessa a alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen tekemisestä komissiolle ilmoituksen siitä, että se on saanut kaikki tässä artiklassa vaaditut tiedot. Kyseiset tuotteet viedään rekisteriin. Jokaisessa rekisteriin tehdyssä viennissä on mainittava päivä, jona kyseinen tuote ensimmäistä kertaa vietiin rekisteriin, ja tarvittaessa voimassa olevan hyväksynnän päättymispäivä. 2. Hakemus on tehtävä 8 artiklan mukaisesti viimeistään vuosi ennen direktiivin 70/524/ETY mukaisesti annetun hyväksynnän päättymispäivää, jos lisäaineiden hyväksynnän kesto on rajattu, ja enintään seitsemän vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, jos lisäaineiden hyväksynnälle ei ole aikarajaa. Yksityiskohtainen aikataulu, jossa esitetään eri lisäaineluokkien uudelleenarviointia koskeva tärkeysjärjestys, voidaan hyväksyä 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Kokkidiostaattien ja histomonostaattien luokkaan kuuluvia aineita koskeva hakemus on esitettävä viimeistään neljän vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Komissio esittää 1 päivään tammikuuta 2008 mennessä kertomuksen näiden aineiden käytöstä rehujen lisäaineina. Ilman aikarajaa hyväksytyistä lisäaineista hyväksytään 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti luettelo niistä lisäaineista, jotka edellyttävät uudelleenarviointia, sekä uudelleenarvioinnin tärkeysjärjestys. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista kuullaan luettelon laatimisessa. 3. Rekisteriin vietyihin tuotteisiin sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä, varsinkin 13, 14, 15, 16 ja 21 artiklaa, joita sovelletaan kyseisiin tuotteisiin niin kuin ne olisi hyväksytty 10 artiklan mukaisesti. 4. Mikäli hyväksyntää ei ole myönnetty tietylle hyväksynnän haltijalle, tässä artiklassa tarkoitettujen tuotteiden maahantuonnista tai valmistuksesta vastaavan henkilön on toimitettava tiedot 1 kohdan mukaisen ilmoituksen liitteenä tai 2 kohdan mukainen hakemus elintarviketurvallisuusviranomaiselle. 5. Jos 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua ilmoitusta ja sen liitteenä esitettäviä tietoja ei toimiteta määräajan kuluessa tai ne todetaan virheellisiksi tai jos hakemusta ei toimiteta 2 kohdan vaatimusten mukaisesti määräajan kuluessa, annetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asetus, jossa vaaditaan kyseisten lisäaineiden vetämistä pois markkinoilta. Tällaisessa toimenpiteessä voidaan säätää rajoitetusta määräajasta, jonka aikana tuotteen olemassa olevat varastot voidaan käyttää loppuun. 5a Edellisiä kohtia 2-5 sovelletaan myös säilörehun ainesosina käytettyihin kemiallisesti määriteltyihin aineisiin, entsyymeihin ja mikro-organismeihin. Näiden aineiden osalta hakemuksen jättämisen määräaika on, kuten 2 kohdassa todetaan, seitsemän vuotta tämän asetuksen voimaantulosta. 5b Jos hakijasta riippumattomista syistä ei ennen hyväksynnän voimassaoloajan päättymistä tehdä päätöstä hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä, tuotteen hyväksynnän voimassaoloaika jatkuu automaattisesti siihen asti, kunnes komissio tekee päätöksen. Komissio ilmoittaa hakijalle hyväksynnän voimassaoloajan pidentämisestä. 12 artikla Vaiheittain käytöstä poistaminen Poiketen siitä, mitä 5 artiklassa ja 11 artiklassa säädetään, 1 päivästä tammikuuta 2006 antibioottisten kasvunedistäjien saattaminen markkinoille ja käyttökielletään ja tämän asetuksen voimaan tullessa vielä sallitut antibioottiset kasvunedistäjät poistetaan rekisteristä. 13 artikla Valvonta 1. Sen jälkeen kun lisäaine on saanut hyväksynnän tämän asetuksen mukaisesti, jokaisen kyseistä ainetta tai rehua, johon ainetta on lisätty, käyttävän tai markkinoille saattavan henkilön on varmistettava, että kaikkia lisäaineen tai sitä sisältävän rehun markkinoille saattamiselle, käytölle tai käsittelylle asetettuja edellytyksiä tai rajoituksia noudatetaan. Jos on asetettu 9 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja seurantaa koskevia vaatimuksia, hyväksynnän haltijan on varmistettava, että seuranta toteutetaan, ja toimitettava elintarviketurvallisuusviranomaiselle raportit hyväksynnän mukaisesti. 2. Hyväksynnän haltijan on ilmoitettava elintarviketurvallisuusviranomaiselle välittömästi kaikista uusista tiedoista, jotka voivat vaikuttaa rehun lisäaineen käytön turvallisuutta koskevaan arviointiin, ja varsinkin tiettyjen kuluttajaryhmien terveydellisiin erityisherkkyyksiin. Hyväksynnän haltijan on ilmoitettava viipymättä elintarviketurvallisuusviranomaiselle kaikista kielloista tai rajoituksista, joita toimivaltainen viranomainen asettaa kolmannessa maassa, jossa rehun lisäaine saatetaan markkinoille. 14 artikla Hyväksynnän muuttaminen, keskeyttäminen ja peruuttaminen 1. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa omasta aloitteestaan taikka jäsenvaltion tai komission pyynnöstä lausunnon tämän asetuksen ehtojen toteutumisesta. Elintarviketurvallisuusviranomainen toimittaa lausunnon komissiolle, hyväksynnän haltijalle ja jäsenvaltioille. Lausunto julkistetaan 18 artiklan 2 kohdassa säädettyjä luottamuksellisuutta koskevia vaatimuksia noudattaen. 2. Jos hyväksynnän haltija ehdottaa hyväksynnän ehtojen muuttamista, hänen on jätettävä elintarviketurvallisuusviranomaiselle hakemus, joka sisältää muutospyyntöä tukevat olennaiset tiedot. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa ehdotuksesta lausunnon. 3. Komissio käsittelee elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnon viipymättä, ja hyväksynnän muuttamista, keskeyttämistä tai peruuttamista koskeva lopullinen päätös tehdään 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 4. Komissio ilmoittaa päätöksestä hakijalle viipymättä. Rekisteriä muutetaan tarpeen mukaan. 15 artikla Hyväksynnän uusiminen 1. Tämän asetuksen mukainen hyväksyntä voidaan uusia kymmenen vuoden kausiksi, ja hakijan on toimitettava hakemus elintarviketurvallisuusviranomaiselle viimeistään vuosi ennen hyväksynnän voimassaoloajan päättymispäivää. Mikäli hyväksyntää ei ole myönnetty tietylle hyväksynnän haltijalle, tässä artiklassa tarkoitettujen tuotteiden maahantuonnista tai tuotannosta vastaava henkilö voi toimittaa tiedot tai hakemuksen elintarviketurvallisuusviranomaiselle, ja häntä pidetään hakijana. Elintarviketurvallisuusviranomainen antaa hakijalle kirjallisen vastaanottoilmoituksen 15 päivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta. Ilmoituksessa on mainittava hakemuksen vastaanottamispäivä. 2. Hakemukseen on liitettävä seuraavat tiedot ja asiakirjat: a) jäljennös rehun lisäaineen markkinoille saattamista koskevasta hyväksynnästä, b) raportti markkinoille saattamisen jälkeen toteutetun seurannan tuloksista, jos hyväksyntään sisältyy seurantaa koskevia vaatimuksia, c) kaikki muut uudet tiedot, joita on saatavilla rehun lisäaineen käyttöturvallisuuden arvioinnista sekä rehun lisäaineen eläimille, ihmisille tai ympäristölle aiheuttamista riskeistä, d) tapauksen mukaan ehdotus tarkistuksista tai täydennyksistä, joita on tarkoitus tehdä alkuperäisen hyväksynnän ehtoihin, muun muassa tulevaa seurantaa koskeviin ehtoihin. 3. Samaan aikaan kun hakija jättää hakemuksen elintarviketurvallisuusviranomaiselle, hänen on myös lähetettävä komissiolle 2 kohdassa tarkoitetut tiedot ja asiakirjat. 4. Tämän asetuksen 9 ja 10 artiklassa säädettyä menettelyä sovelletaan vastaavalla tavalla. 5. Jos syistä, joihin hakija ei voi vaikuttaa, hyväksynnän uusimisesta ei tehdä päätöstä ennen sen voimassaolon päättymispäivää, tuotetta koskevan hyväksynnän voimassaoloaikaa jatketaan automaattisesti, kunnes komissio tekee päätöksen. Komissio ilmoittaa hakijalle hyväksynnän voimassaolon jatkamisesta. 6. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat säännöt vahvistetaan elintarviketurvallisuusviranomaisen kuulemisen jälkeen 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 7. Elintarviketurvallisuusviranomainen julkaisee yksityiskohtaiset ohjeet hakemuksen laadintaa ja esittämistä varten. III luku Pakkausmerkinnät 16 artikla Rehujen lisäaineiden pakkausmerkinnät 1. Rehun lisäainetta, rehujen lisäaineiden seosta tai lisäaineiden esiseosta ei saa saattaa markkinoille, jollei sen pakkaukseen tai säiliöön ole merkitty näkyvästi, selvästi ja pysyvästi seuraavia tietoja kustakin siihen sisältyvästä lisäaineesta: a) lisäaineelle sen hyväksymisen yhteydessä annettu nimi, jota edeltää hyväksynnässä mainittu funktionaalisen ryhmän nimi, b) tässä kohdassa tarkoitetuista tiedoista vastuussa olevan henkilön nimi tai toiminimi ja osoite tai toimipaikka yhteisössä, c) nettopaino tai, kun kyseessä on nestemäinen lisäaine, joko nettotilavuus tai nettopaino, d) tapauksen mukaan laitokselle tai välittäjälle direktiivin 95/69/EY 5 artiklan mukaisesti annetun hyväksynnän numero tai laitokselle tai välittäjälle edellä mainitun direktiivin 10 artiklan mukaisesti annettu rekisteröintinumero, e) käyttöohjeet ja tarvittaessa käyttöä koskevat turvallisuussuositukset sekä tarpeen mukaan hyväksynnässä mainitut erityisedellytykset, myös eläinlajit ja -luokat, joille lisäaine, lisäaineiden seos tai esiseos on tarkoitettu. f) erän viitenumero ja valmistuspäivä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi liitteessä III mainittuun funktionaaliseen ryhmään kuuluvan lisäaineen pakkaukseen tai säiliöön on merkittävä näkyvästi, selvästi ja pysyvästi kyseisessä liitteessä esitetyt tiedot. 3. Esiseoksien pakkausmerkinnöissä on oltava selvästi näkyvillä sana "ESISEOS". 4. Liitteeseen III tehtävät muutokset teknisen ja tieteellisen kehityksen huomioon ottamiseksi voidaan hyväksyä 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. IV luku Yleiset säännökset 17 artikla Rehujen lisäaineita koskeva yhteisön rekisteri 1. Komissio perustaa rehujen lisäaineita koskevan yhteisön rekisterin ja ylläpitää sitä. 2. Rekisteri asetetaan yleisön saataville. 3. Rekisteri konsolidoidaan vähintään kerran vuodessa. 18 artikla Luottamuksellisuus 1. Hakija voi osoittaa tämän asetuksen mukaisesti toimittamistaan tiedoista ne tiedot, joita hän toivoo käsiteltävän luottamuksellisina, koska niiden ilmaiseminen voi vahingoittaa merkittävästi hänen kilpailuasemaansa. Tällöin on esitettävä todennettavat perustelut. 2. Elintarviketurvallisuusviranomainen päättää hakijaa kuultuaan, mitä tietoja, jotka eivät sisälly 3 kohtaan, olisi pidettävä luottamuksellisina, ja ilmoittaa päätöksestään hakijalle. 3. Seuraaviin liittyviä tietoja ei tule pitää luottamuksellisina: a) rehun lisäaineen nimi ja koostumus sekä tapauksen mukaan substraatti ja tuotantokanta, b) rehun lisäaineen fysikaalis-kemialliset ja biologiset ominaisuudet, c) rehun lisäaineen vaikutukset ihmisten ja eläinten terveyteen sekä ympäristöön, d) rehun lisäaineen vaikutukset eläintuotteiden ominaisuuksiin ja sen ravitsemukselliset ominaisuudet, e) menetelmät rehun lisäaineen näytteenottoa, havaitsemista ja tunnistamista varten sekä tarpeen mukaan seurantaa koskevat vaatimukset ja yhteenveto seurannan tuloksista, f) tiedot jätteenkäsittelystä ja hätätilanteisiin varautumisesta. 4. Sen estämättä, mitä edellä 2 kohdassa säädetään, elintarviketurvallisuusviranomainen toimittaa pyynnöstä komissiolle ja jäsenvaltioille kaikki sen hallussa olevat tiedot, myös 2 kohdan mukaisesti luottamukselliseksi määritellyt tiedot. 5. Jäsenvaltioiden, komission ja elintarviketurvallisuusviranomaisen on käsiteltävä luottamuksellisena kaikkia 2 kohdan mukaisesti luottamuksellisiksi määriteltyjä tietoja, paitsi jos tiedot on tarpeen julkistaa ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön suojelemiseksi. 6. Jos hakija peruuttaa tai on peruuttanut hakemuksen, elintarviketurvallisuusviranomaisen, komission ja jäsenvaltioiden on säilytettävä tietojen luottamuksellisuus kaupallisten ja teollisten tietojen, myös tutkimus- ja kehitystietojen osalta samoin kuin sellaisten tietojen osalta, joiden luottamuksellisuudesta elintarviketurvallisuusviranomainen ja hakija ovat eri mieltä. 19 artikla Tietosuoja 1. Hakemusasiakirjoihin sisältyviä 8 artiklassa vaadittuja tieteellisiä ja muita tietoja ei saa käyttää toisen hakijan eduksi kymmeneen vuoteen hyväksynnän myöntämispäivämäärästä, jollei toinen hakija ole sopinut aikaisemman hakijan kanssa, että kyseisiä tietoja saa käyttää. Kymmenen vuoden ajanjakson päätyttyä elintarviketurvallisuusviranomainen voi käyttää hakemusasiakirjoihin sisältyviin tieteellisiin ja muihin tietoihin perustuvan arvioinnin tuloksia kokonaisuudessaan tai osittain toisen hakijan hyväksi. 2. Jotta kannustettaisiin ponnisteluja tietyille eläinlajeille sallittujen lisäaineiden hyväksynnän ulottamiseksi uusiin eläinlajeihin, tietosuojan kymmenen vuoden ajanjaksoa pidennetään vuodella kutakin uutta eläinlajia kohti, jolle sen käyttö sallitaan. Erityistapauksissa, joissa tarvitaan kiireellistä hyväksyntää eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi, komissio voi väliaikaisesti hyväksyä erityisellä poikkeusluvalla lisäaineen käytön enintään viiden vuoden ajaksi. Tätä ajanjaksoa voidaan pidentää, jos hyväksymisen jälkeisestä seurantaohjelmasta saadaan myönteisiä tuloksia. 20 artikla Vertailulaboratoriot Yhteisön vertailulaboratoriosta sekä sen tehtävistä ja velvollisuuksista säädetään liitteessä II. Kansallisia vertailulaboratorioita voidaan perustaa 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Liitteen II ja siihen tehtyjen muutosten täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 21 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa asetuksella (EY) N:o 178/2002 perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea. 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 ja 8 artikla. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on kolme kuukautta. 22 artikla Kumoamiset 1. Kumotaan direktiivi 70/524/ETY tämän asetuksen ensimmäisestä soveltamispäivästä lähtien. Direktiivin 70/524/ETY 16 artikla pysyy kuitenkin voimassa, kunnes direktiiviä 79/373/ETY on tarkistettu niin, että se sisältää lisäaineita sisältävien rehuseosten pakkausmerkintöjä koskevat säännöt. 2. Poistetaan direktiivin 82/471/ETY liitteessä oleva 3 ja 4 kohta tämän asetuksen ensimmäisestä soveltamispäivästä lähtien. 3. Kumotaan direktiivi 87/153/ETY tämän asetuksen ensimmäisestä soveltamispäivästä lähtien. Mainitun direktiivin liite pysyy kuitenkin voimassa, kunnes tämän asetuksen 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäännöt vahvistetaan. 4. Viittauksia direktiiviin 70/524/ETY pidetään viittauksina tähän asetukseen. 23 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöistä ja toimenpiteistä komissiolle viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen julkaisupäivästä, ja niiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle myöhemmistä muutoksista, joilla on vaikutusta näihin sääntöihin ja toimenpiteisiin. 24 artikla Siirtymätoimenpiteet 1. Ennen tämän asetuksen voimaantuloa direktiivin 70/524/ETY 4 artiklan mukaisesti jätettyjä hakemuksia pidetään tämän asetuksen 8 artiklassa tarkoitettuina hakemuksina, jos direktiivin 70/524/ETY 4 artiklan 4 kohdassa säädettyjä huomautuksia ei ole vielä toimitettu komissiolle. Kyseisen hakemuksen esittelijäksi valitun jäsenvaltion on välittömästi toimitettava hakemuksen yhteydessä toimitetut hakemusasiakirjat elintarviketurvallisuusviranomaiselle. 2. Tämän asetuksen III luvussa säädettyjä merkintävaatimuksia ei sovelleta tuotteisiin, jotka on lainmukaisesti valmistettu ja merkitty yhteisössä tai jotka on lainmukaisesti tuotu yhteisöön ja laskettu vapaaseen liikkeeseen ennen tämän asetuksen ensimmäistä soveltamispäivää. 25 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan [vuoden kuluttua tämän asetuksen julkaisupäivästä]. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I Lisäaineryhmät 1. 'Teknologisten lisäaineiden' luokkaan sisältyvät seuraavat funktionaaliset ryhmät: a) säilöntäaineet: aineet, myös säilörehun ainesosat tai tapauksen mukaan mikro-organismit, jotka pidentävät rehujen ja rehuaineiden säilyvyyttä suojelemalla niitä mikro-organismien aiheuttamalta pilaantumiselta, b) hapettumisenestoaineet: aineet, jotka pidentävät rehujen ja rehuaineiden säilyvyyttä suojaamalla niitä hapettumisen aiheuttamalta pilaantumiselta, c) emulgointiaineet: aineet, jotka tekevät mahdolliseksi tai säilyttävät tasaisen seoksen kahdesta tai useammasta toisiinsa sekoittumattomasta olomuodosta rehuissa, d) stabilointiaineet: aineet, jotka mahdollistavat rehun fyysis-kemiallisen tilan ylläpitämisen, e) sakeuttamisaineet: aineet, jotka lisäävät rehun jähmeyttä, f) hyytelöimisaineet: aineet, jotka antavat rehulle hyytelömäisen rakenteen, g) paakkuuntumisenestoaineet: aineet, jotka vähentävät rehun yksittäisten hiukkasten taipumusta tarttua toisiinsa, h) happamuudensäätöaineet: aineet, joilla säädellään rehujen pH:ta, i) sidosaineet: aineet, jotka lisäävät rehuhiukkasten sitoutumista, j) koagulantit: aineet, jotka saostavat nestemäistä rehua. 2. 'Sensoristen lisäaineiden' luokkaan sisältyvät seuraavat funktionaaliset ryhmät: a) väriaineet: i) aineet, jotka lisäävät tai antavat uudelleen väriä rehuihin; kyseessä voivat olla rehuaineiden omat luonnolliset ainesosat tai muista luonnollisista lähteistä olevat aineet, joita ei tavanomaisesti käytetä rehuina, ii) aineet, jotka eläimille ruokittuina lisäävät tai antavat uudelleen väriä eläinperäisiin elintarvikkeisiin, iii) denaturointiaineet: aineet, jotka rehujen valmistuksessa käytettyinä antavat mahdollisuuden selvittää tietyn elintarvikkeen tai rehuaineen alkuperän, b) aromiaineet ja ruokahalua lisäävät aineet: sopivilla fyysisillä, kemiallisilla, entsymaattisilla tai mikrobiologisilla prosesseilla kasvi- tai eläinperäisistä aineista saatavat luonnolliset tuotteet tai kemiallisesti määritellyt aineet, joiden lisääminen rehuun tekee rehusta maistuvamman. 3. 'Ravitsemuksellisten lisäaineiden' luokkaan sisältyvät seuraavat funktionaaliset ryhmät: a) vitamiinit, b) hivenaineet, c) aminohapot. 4. 'Kotieläinjalostuksen lisäaineiden' luokkaan sisältyvät seuraavat funktionaaliset ryhmät: a) ruuansulatusta edistävät aineet: aineet, jotka eläimille annettuina lisäävät ruokavalion sulavuutta tiettyihin rehuaineisiin kohdistuvan toiminnan kautta, b) suolistoflooran parantamiseen tarkoitetut aineet: pesäkkeitä muodostavat mikro-organismit tai muut kemiallisesti määritellyt aineet, jotka eläimille annettuina vaikuttavat positiivisesti suolistoflooraan, c) kasvunedistäjät: kemiallisesti määritellyt aineet, jotka eläimille annettuina parantavat tuotannon suoritusparametrejä. d) aineet, jotka edistävät kotieläintuotannon myönteisiä ympäristövaikutuksia. LIITE II Yhteisön vertailulaboratorion tehtävät ja velvollisuudet 1. Asetuksen 20 artiklassa tarkoitettu yhteisön vertailulaboratorio on komission Yhteinen tutkimuskeskus (YTK). 2. Tässä liitteessä luetelluissa tehtävissä komission Yhteistä tutkimuskeskusta avustaa kansallisten vertailulaboratorioiden muodostama yhteenliittymä. Yhteinen tutkimuskeskus vastaa erityisesti seuraavista tehtävistä: - vertailunäytteiden vastaanottaminen, valmistaminen, varastointi ja ylläpito - näytteenotto- ja havaitsemismenetelmän testaaminen ja validointi - niiden tietojen arviointi, jotka hakija toimittaa rehun lisäaineen markkinoille saattamista koskevaa hyväksyntää hakiessaan näytteenotto- ja havaitsemismenetelmän testaamista ja validointia varten - kattavien arviointiraporttien toimittaminen elintarviketurvallisuusviranomaiselle. 3. Yhteisön vertailulaboratorio on mukana ratkaisemassa jäsenvaltioiden välisiä riitoja, jotka koskevat tässä liitteessä mainittujen tehtävien tuloksia. LIITE III Tiettyjen rehujen lisäaineiden ja esiseosten pakkausmerkintöjä koskevat erityisvaatimukset a) Kotieläinjalostuksen lisäaineet: säilyvyystakuun päättymispäivä tai säilyvyys valmistuspäivästä, erän viitenumero ja valmistuspäivä, käyttöohjeet ja tapauksen mukaan käyttöä koskevat turvallisuussuositukset, jos näille lisäaineille asetetaan erityissäännöksiä niitä hyväksyttäessä, b) entsyymit, edellä mainittujen tietojen lisäksi: vaikuttavan ainesosan / vaikuttavien ainesosien erityisnimi ja entsyymiaktiivisuus/-aktiivisuudet annetun hyväksynnän mukaisesti, tunnuskoodi Kansainvälisen biokemian liiton (International Union of Biochemistry) mukaan, c) mikro-organismit, edellä mainittujen tietojen lisäksi: pesäkkeitä muodostavien yksiköiden (PMY/g) kannan tunnistusnumero, d) ravitsemukselliset lisäaineet: vaikuttavan aineen pitoisuus ja säilyvyystakuun päättymispäivä tai säilyvyys valmistuspäivästä, e) teknologiset ja sensoriset lisäaineet: vaikuttavan aineen pitoisuus.