EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 9.12.2021 COM(2021) 777 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Osallistavampi ja suojelevampi Eurooppa: EU-rikosten luettelon laajentaminen kattamaan vihapuheen ja viharikokset





”Viha on vihaa – eikä kenenkään pitäisi joutua sen kohteeksi.” Ursula von der Leyen, Euroopan komission puheenjohtaja

Puhe unionin tilasta, syyskuu 2020 1.Johdanto Komission puheenjohtaja Ursula von der Leyen korosti vuonna 2020 Euroopan unionin tilasta pitämässään puheessa, että rasismin ja vihan torjunnassa aikaansaatu edistys on haavoittuvaa ja että nyt on muutoksen aika: aika rakentaa aidosti rasisminvastainen unioni, joka siirtyy tuomitsemisesta tekoihin. Hän ilmoitti komission ehdottavan, ”että EU:n vahvistamaan rikosten luetteloon lisätään kaikki viharikosten ja vihapuheen muodot riippumatta siitä, kohdistuvatko ne rotuun, uskontoon, sukupuoleen vai seksuaalisuuteen”. Vihapuheen ja viharikosten torjunta on osa komission toimia EU:n keskeisten arvojen edistämiseksi ja EU:n perusoikeuskirjan, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, noudattamisen varmistamiseksi. Kaikki vihan ja suvaitsemattomuuden muodot ja ilmentymät ovat ristiriidassa ihmisarvon, vapauden, demokratian, tasa-arvon, oikeusvaltion sekä ihmisoikeuksien, myös vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeuksien, kunnioittamisen arvojen kanssa, joihin EU perustuu. Nämä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, 2 artiklassa vahvistetut arvot ovat jäsenvaltioille yhteisiä arvoja yhteiskunnassa, jolle on ominaista moniarvoisuus, syrjimättömyys, suvaitsevaisuus, oikeudenmukaisuus, yhteisvastuu sekä naisten ja miesten tasa-arvo. Kaikenlainen syrjintä, joka perustuu sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen, on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 19 artiklan mukaisesti kiellettyä. Samalla sananvapaus on yksi demokraattisen ja moniarvoisen yhteiskunnan pilareista, ja sillä on oltava vahva suoja. Lisäksi EU:n on SEUT-sopimuksen 67 artiklan mukaisesti muodostettava vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue, jolla kunnioitetaan perusoikeuksia. Sen on toimenpiteillään varmistettava turvallisuuden korkea taso ja ehkäistävä ja torjuttava rikollisuutta, rasismia ja muukalaisvihaa. Paitsi että vihapuhe ja viharikokset vaikuttavat yksittäisiin uhreihin ja heidän yhteisöihinsä aiheuttaen näille kärsimystä ja rajoittaen näiden perusoikeuksia ja -vapauksia, ne vaikuttavat myös koko yhteiskuntaan. Viha rapauttaa koko yhteiskunnan perustaa. Se heikentää keskinäistä ymmärrystä ja monimuotoisuuden kunnioittamista, joihin moniarvoiset ja demokraattiset yhteiskunnat perustuvat. Vihapuheen ja viharikosten määrä on kasvanut Euroopassa voimakkaasti viime vuosikymmeninä. Viha on muuttumassa osaksi valtavirtaa, ja se kohdistuu yksilöihin ja ihmisryhmiin, joilla on tai joilla katsotaan olevan jokin ”yhteinen piirre”, kuten rotu, etninen alkuperä, kieli, uskonto, kansallisuus, ikä, sukupuoli, seksuaalinen suuntautuminen, sukupuoli-identiteetti, sukupuolen ilmaisu, sukupuoliominaisuudet tai jokin muu perusominaisuus tai tällaisten ominaisuuksien yhdistelmä. Nämä ominaispiirteet ovat yleensä muiden huomattavissa, ja siten rikoksentekijöiden on helpompi kohdistaa rikoksensa niihin. Niillä tarkoitetaan henkilön identiteetin osaa, joka on muuttumaton tai perustavanlaatuinen henkilön itsekäsityksen kannalta. Samalla nämä ominaisuudet ovat ryhmäidentiteettiä luova merkki. Internetin ja sosiaalisen median käytön lisääntyminen on myös lisännyt vihapuhetta verkossa vuosien mittaan. Vihapuheen nopeaa leviämistä digitaalisen viestinnän avulla helpottaa internetin estoja vähentävä vaikutus, koska oletettu anonymiteetti internetissä ja rankaisemattomuuden tunne vähentävät pidäkkeitä tällaisten rikosten tekemiseen. Samaan aikaan tunteita ja haavoittuvuuksia on käytetty yhä enemmän – myös julkisessa keskustelussa poliittisen hyödyn saavuttamiseksi – rasististen ja muukalaisvihamielisten lausuntojen ja loukkausten levittämiseen, ja sosiaalinen media on monissa tapauksissa vahvistanut niitä. Vihan levittämistä potentiaalisesti alttiiden kohderyhmien keskuudessa voidaan havaita monissa väkivaltaisissa ääriliikkeissä jihadisteista äärioikeistoon ja -vasemmistoon. Tämä on osaltaan edistänyt yhteiskunnan polarisoitumista ja sen myötä erityisesti syrjäytyneisiin ryhmiin kohdistuvan vihapuheen lisääntymistä. Covid-19-pandemian aiheuttama terveyskriisi on lisännyt turvattomuuden, eristyneisyyden ja pelon tunnetta ja luonut ilmapiirin, jossa vihapuhe voi kukoistaa. Erilaiset ideologiset ääriliikkeet ovat hyödyntäneet pandemiaa tiettyjä väestöryhmiä vastaan (muun muassa kansallisuuden, uskonnon, rodun, sukupuolen, seksuaalisen suuntautumisen, ihonvärin ja jopa iän perusteella), mikä on myös johtanut viharikoksiin. Komission tavoitteena on laajentaa EU:n vahvistama luettelo rikollisuuden aloista kattamaan vihapuheen ja viharikokset. Vihalla ei ole sijaa Euroopan unionissa. Sitä olisi torjuttava kaikin käytettävissä olevin keinoin, myös rikosoikeuden avulla. 2.Aloitteen tausta SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa esitetään tyhjentävä luettelo rikollisuuden aloista, joilla Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat säätää kaikissa EU:n jäsenvaltioissa sovellettavista rikosten ja seuraamusten määrittelyä koskevista vähimmäissäännöistä. Siinä määrätään myös, että rikollisuudessa tapahtuneen kehityksen perusteella neuvosto voi tehdä päätöksen, jolla määritellään muita erityisen vakavan rikollisuuden aloja, jotka ovat rajatylittäviä joko rikosten luonteen tai vaikutusten johdosta tai sen vuoksi, että niiden torjuminen yhteisin perustein on erityisesti tarpeen. Tällaisen päätöksen hyväksyminen neuvostossa olisi ensimmäinen vaihe, jotta toisessa vaiheessa voidaan luoda tarvittava oikeusperusta sellaisen yhteisen oikeudellisen kehyksen hyväksymiseksi, jolla torjutaan vihapuhetta ja viharikoksia koko EU:ssa. Tällainen tulevaisuuden lainsäädäntö täydentäisi nykyistä EU:n lainsäädäntöä, joka edellyttää rotuun, ihonväriin, uskontoon, syntyperään tai kansalliseen tai etniseen alkuperään perustuvan vihapuheen ja viharikosten kriminalisointia (ks. 2.2 jakso), ja se kattaisi muut erityiset perusteet. Tätä aloitetta varten on tehty vankka valmistelutyö, muun muassa ulkoinen selvitys, komission toteuttama laaja kuuleminen sekä lukuisia raportteja ja tutkimuksia. 2.1.Institutionaalinen konteksti Komissio esittää tämän aloitteen SEU-sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan perusteella ja SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaksivaiheisen menettelyn mukaisesti: Ensimmäisessä vaiheessa neuvosto tekee yksimielisesti Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan päätöksen, jolla myös vihapuhe ja viharikokset määritellään SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa esitetyt kriteerit täyttäväksi rikollisuuden alaksi. Tällaisella päätöksellä laajennetaan SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa oleva rikollisuuden alojen luettelo kattamaan vihapuhe ja viharikokset. Tämä tarjoaa oikeusperustan, jonka avulla Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat laatia direktiiveillä rikosten ja seuraamusten määrittelyä koskevat vähimmäissäännöt tällä rikollisuuden alalla.

Toisessa vaiheessa komissio voi ehdottaa direktiivejä, joilla vahvistetaan vihapuheen ja viharikosten määritelmiä ja seuraamuksia koskevat vähimmäissäännöt, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen. Tämä aloite koskee ensimmäistä vaihetta eikä rajoita toisessa vaiheessa mahdollisesti toteutettavia toimia. Sillä ei estetä tai ennakoida myöhemmin ehdotettavan sekundaarilainsäädännön soveltamisalaa ja sisältöä. Edellä mainittujen direktiivien hyväksyminen vaikuttaa myös perusoikeuskirjalla suojattuihin perusvapauksiin, erityisesti sananvapauteen, lehdistön ja tiedotusvälineiden vapaus mukaan luettuna. Kun neuvoston päätös on hyväksytty, komissio käyttää aloiteoikeuttaan parempaa sääntelyä koskevien vaatimusten mukaisesti. Komissio tekee vaikutustenarvioinnin arvioidakseen huolellisesti eri vaihtoehtoja rikosten ja seuraamusten määrittelemiseksi sekä niiden vaikutuksia perusoikeuksiin, erityisesti sananvapauteen sekä lehdistön ja tiedotusvälineiden vapauteen, jotka muodostavat demokraattisen yhteiskunnan vahvan perustan. Määritelläkseen tarkasti ehdotettavien sääntöjen soveltamisalan ja sisällön komissio kiinnittää erityistä huomiota vihapuheen ja viharikosten ilmiöiden kehitykseen tuoreimpien tietojen ja suuntausten valossa. Tällaisella yhteiskunnallisen kehityksen ja suuntausten huolellisella arvioinnilla on erityisen suuri merkitys määritettäessä tulevien rikosten tunnusmerkistöä. Tähän sisältyy vihapuheen ja viharikosten kriminalisoitavien muotojen määrittely rikosten kohteeksi joutuvien henkilöiden ja ryhmien suojattujen ominaisuuksien perusteella. Laatiessaan tällaista sekundaarilainsäädäntöä komissio kuulee jäsenvaltioita ja Euroopan parlamenttia muun muassa rikosoikeuteen ja perusoikeuksiin liittyvien kansallisten oikeuskehysten erityispiirteistä. Komissio aikoo myös järjestää kaikkien asianomaisten sidosryhmien laajan kuulemisen, johon myös Euroopan parlamentti osallistuu tiiviisti. 2.2.Vihapuheen ja viharikosten torjunta EU:n painopisteenä Rasismin ja muukalaisvihan tiettyjen muotojen ja ilmaisujen torjumisesta rikosoikeudellisin keinoin 28 päivänä marraskuuta 2008 tehty neuvoston puitepäätös 2008/913/YOS, jäljempänä ’puitepäätös’, muodostaa jo nyt EU:n tasolla kehyksen, joka mahdollistaa vahvat yhteiset toimet rasistista ja muukalaisvihamielistä vihapuhetta ja viharikoksia vastaan. Puitepäätöksellä on tarkoitus varmistaa, että rasismin ja muukalaisvihan vakavista ilmenemismuodoista voidaan määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia rikosoikeudellisia seuraamuksia kaikkialla EU:ssa. Siinä edellytetään, että jäsenvaltiot kriminalisoivat vihapuheen eli julkisen yllyttämisen väkivaltaan tai vihaan rodun, ihonvärin, uskonnon, syntyperän taikka kansallisen tai etnisen alkuperän perusteella. Puitepäätöksessä edellytetään myös, että muiden rikosten kuin vihapuheen osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, että rasistisia ja muukalaisvihamielisiä vaikuttimia pidetään raskauttavina asianhaaroina, tai vaihtoehtoisesti, että tuomioistuimet ottavat tällaiset vaikuttimet huomioon määrätessään rangaistuksia. Komissio tukee jäsenvaltioiden toimia puitepäätöksen panemiseksi tehokkaasti täytäntöön rasismin, muukalaisvihan ja muiden suvaitsemattomuuden muotojen torjumista käsittelevän korkean tason työryhmän avulla. Tavoitteena on kehittää lainvalvontaviranomaisten koulutusta ja valmiuksia, parantaa viharikosten kirjaamista ja tietojenkeruuta sekä rohkaista uhreja ilmoittamaan viharikoksista. Tämä aloite on osa laajempaa EU:n toimien kokonaisuutta, jolla torjutaan laitonta vihapuhetta sekä väkivaltaisia ääriliikkeitä ja terrorismia verkossa. Näitä toimia ovat muun muassa EU:n käytännesäännöt verkossa esiintyvän laittoman vihapuheen torjumiseksi, asetus verkossa tapahtuvaan terroristisen sisällön levittämiseen puuttumisesta ja EU:n internetfoorumi. Audiovisuaalisia mediapalveluja koskevassa direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat, että videonjakoalustat toteuttavat tehokkaita toimenpiteitä paitsi puitepäätöksen vastaisen sisällön levittämistä myös perusoikeuskirjan 21 artiklassa tarkoitettuihin perusteisiin perustuvaa vihapuhetta vastaan. Lisäksi komission ehdotuksessa digipalvelusäädökseksi esitetään kattavaa uudistusta, jolla varmistetaan käyttäjien turvallisuus verkossa asettamalla velvoitteita puuttua laittomaan sisältöön ja järjestelmäriskeihin. Internetin parantamista lasten näkökulmasta koskevan eurooppalaisen strategian vuonna 2022 tehtävässä päivityksessä pyritään suojelemaan lapsia verkkouhilta, kuten verkkokiusaamiselta ja vihapuheelta. Tällä aloitteella tuetaan EU:n rasismintorjunnan toimintasuunnitelmaa 2020–2025 ja EU:n strategiaa antisemitismin torjumiseksi ja juutalaisen elämäntavan vaalimiseksi. Lisäksi sillä täydennetään viimeaikaisia aloitteita, joilla pyritään edistämään tasa-arvoa ja monimuotoisuuden kunnioitusta, kuten hlbtiq-henkilöiden tasa-arvoa koskevaa strategiaa 2020–2025. Näissä viimeaikaisissa aloitteissa on korostettu tarvetta varmistaa, että EU:n tasolla on käytössä vankkoja rikosoikeudellisia seuraamuksia muihin syihin kuin rasismiin ja muukalaisvihaan, erityisesti sukupuoleen, seksuaaliseen suuntautumiseen, ikään ja vammaisuuteen, perustuvasta vihapuheesta ja viharikoksista. Sukupuolten tasa-arvostrategiassa 2020–2025 esitetään toimia naisiin ja tyttöihin kohdistuvan sukupuoleen perustuvan väkivallan torjumiseksi, muun muassa sukupuoleen perustuvan väkivallan tiettyjen muotojen kriminalisointia EU:n tasolla. Tämä aloite täydentää tulevaa ehdotusta direktiiviksi naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ehkäisemisestä ja torjumisesta. Vihapuheelle ja viharikoksille on tyypillistä taustalla oleva tiettyyn ihmisryhmään kohdistuva viha, muun muassa merkittävä sukupuoleen perustuva ennakkoluuloisuus ja naisviha. Tulevassa direktiivissä kriminalisoidaan EU:n toimivallan rajoissa tietyt väkivallan muodot, jotka eivät edellytä vihaa eivätkä etenkään vihaa johonkin ihmisryhmään kuuluvaa yksilöä kohtaan. Siksi tällä aloitteella EU:n perussopimuksessa tarkoitettujen rikosten luettelon laajentamisesta luodaan uusi oikeusperusta sellaisten naisiin ja tyttöihin kohdistuvan vakavan väkivallan erityismuotojen käsittelemiseksi, jotka voidaan määritellä myös naisvihamieliseksi vihapuheeksi tai viharikoksiksi, joilla on objektiivisesti tunnistettavissa oleva sukupuoliennakkoluuloihin perustuva vaikutin. Aloitteella täydennetään myös vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevaa strategiaa 2021–2030, uhrien oikeuksia koskevaa strategiaa 2020–2025 sekä uhrien oikeuksia koskevaa direktiiviä. Se noudattelee myös ikääntymisen huomioon ottamisesta julkisessa politiikassa maaliskuussa 2021 annettuja neuvoston päätelmiä, joissa muistutetaan, että ikääntymiseen liittyvä syrjintä on yleinen ilmiö ja että ikääntyneisiin kohdistuva väkivalta on kasvava ongelma. Myös Euroopan parlamentti hyväksyi syyskuussa 2021 lainsäädäntöpäätöslauselman, jossa se kehotti komissiota antamaan lainsäädäntöehdotuksen sukupuolistuneen väkivallan määrittelemisestä SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdan mukaiseksi uudeksi rikollisuuden alaksi. Tällä aloitteella ja naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan torjuntaa koskevalla tulevalla lainsäädäntöehdotuksella pyritään vastaamaan Euroopan parlamentin pyyntöön. 3.Tarve lisätä vihapuhe ja viharikokset EU:n perussopimuksessa tarkoitettujen rikosten luetteloon SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi rikollisuudessa tapahtuneen kehityksen perusteella määritellä muita rikollisuuden aloja edellyttäen, että ne täyttävät erityiset kriteerit. Uuden rikollisuuden alan on oltava erityisen vakavaa rikollisuutta, joka on rajatylittävää joko rikosten luonteen tai vaikutusten johdosta tai sen vuoksi, että niiden torjuminen yhteisin perustein on erityisesti tarpeen. Seuraavissa jaksoissa esitetään komission arvio vihapuheesta ja viharikoksista SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdan perusteiden valossa. 3.1.Vihapuhe ja viharikokset rikollisuuden alana Vihapuhe ja viharikokset tunnustetaan kansainvälisellä tasolla selvästi rikollisuuden alaksi. Jo vuonna 1997 antamassaan suosituksessa Euroopan neuvosto piti vihapuhetta yllyttämisenä tiettyjen suojattujen ominaisuuksien määrittelemiin yksilöihin tai ryhmiin kohdistuvaan vihaan. Euroopan neuvoston rasismin ja suvaitsemattomuuden vastainen komissio, jäljempänä ’ECRI’, määritteli vuonna 2015 antamassaan suosituksessa, että vihapuhe on ymmärrettävä ”kaikenlaisena henkilöön tai henkilöryhmään kohdistuvan halventamisen, vihan tai panettelun tukemisena tai edistämisenä tai siihen yllyttämisenä sekä tähän henkilöön tai henkilöryhmään kohdistuvana ahdisteluna, solvaamisena, kielteisenä stereotyypittelynä, leimaamisena tai uhkailuna ja kaikkien edellä mainittujen ilmaisujen oikeuttamisena ’rodun’, ihonvärin, syntyperän, kansallisen tai etnisen alkuperän, iän, vammaisuuden, kielen, uskonnon tai vakaumuksen, biologisen tai sosiaalisen sukupuolen, sukupuoli-identiteetin, seksuaalisen suuntautumisen ja muun henkilökohtaisen ominaisuuden tai aseman perusteella”. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö, jäljempänä ’Etyj’, viittaa viharikoksiin rikoksina, joiden vaikuttimena on ennakkoluuloisuus tiettyä yhteiskuntaryhmää kohtaan.

Vaikka EU:n lainsäädännössä ei sinänsä säädetä vihapuheen ja viharikosten oikeudellisesta määritelmästä, puitepäätöksessä vahvistetaan rikosoikeudelliset määritelmät kaikkein vakavimmille rasismin ja muukalaisvihan muodoille. Puitepäätöksessä määritellyllä vihapuheella tarkoitetaan julkista yllyttämistä väkivaltaan tai vihaan, joka kohdistuu jonkin suojatun ominaisuuden mukaan määräytyvään ihmisryhmään tai tällaisen ryhmän jäseneen. Puitepäätöksessä määritellyillä viharikoksilla tarkoitetaan mitä tahansa muita rikoksia (perusrikoksia) kuin vihapuhetta, joiden vaikuttimet ovat rasistisia tai muukalaisvihamielisiä (ennakkoluuloihin perustuva motiivi). Sekä vihapuheessa että viharikoksissa rikoksentekijän toiminnan aiheuttaa ennakkoluuloihin perustuva motiivi. Rikosten kohteeksi joutuvat henkilöt valitaan sen mukaan, onko heillä todellinen tai koettu yhteys yhteisöön tai ryhmään, jota yhdistää jokin suojattu ominaisuus, tai edustavatko tai tukevatko he tällaista ryhmää tai kuuluvatko he siihen. Nämä ovat ”identiteettiin perustuvia” tai ”viestin lähettäviä” tekoja, sillä välitetyt viestit – erityisesti se, että kohteiksi valitut uhrit eivät kuulu kyseiseen yhteiskuntaan – on osoitettu uhrin lisäksi myös heidän yhteisölleen tai ryhmälleen. Näin ollen rikoksentekijän motiivi on keskeinen näiden rikosten erottamiseksi muista rikoksista ja niiden vakavuuden määrittämiseksi, kun otetaan huomioon näiden rikosten erityiset vaikutukset yksittäisiin uhreihin, yhteisöihin ja koko yhteiskuntaan. Viha on sekä vihapuheen että viharikosten olennainen piirre. Viha heikentää henkilön tai ryhmän ihmisarvoa ja uhkaa sitä. Sillä kiistetään heidän tasa-arvoinen asemansa yhteiskunnan jäseninä, mukaan lukien heidän oikeutensa osallistua poliittiseen tai yhteiskunnalliseen elämään, jotka ovat EU:n perusperiaatteita. Se, että ymmärretään merkitys, joka vihalla on niihin ihmisiin, joilla on suojattuja ominaisuuksia, on keskeisen tärkeää, jotta rikosoikeudellisissa järjestelmissä voidaan tunnistaa tällaiset rikokset, asettaa niistä syytteeseen ja määrätä niistä seuraamuksia. Kun otetaan huomioon vihapuheelle ja viharikoksille tunnusomainen erityispiirre, eli sellaisiin henkilöihin tai ryhmiin kohdistuva viha, joilla on (tai katsotaan olevan) yhteisiä suojattuja ominaisuuksia, vihapuhetta ja viharikoksia voidaan pitää SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna ”rikollisuuden alana”. Kuten muutkin EU:n perussopimuksessa tarkoitetut rikokset, joilla on jokin yhteinen piirre, esimerkiksi järjestäytynyt rikollisuus tai terrorismi, viha, joka kohdistuu ihmisiin, joilla on suojattuja ominaisuuksia, yhdistää laajemman joukon rikoksia. Vihapuheen ja viharikosten kriminalisoinnin keskeinen ja yleinen tavoite on torjua tällaista vihaa, joka yhdistää nämä rikokset yhdeksi ”rikollisuuden alaksi”. Vihapuheen ja viharikosten lisääminen rikollisuuden alaksi antaisi komissiolle mahdollisuuden ehdottaa toisessa vaiheessa sekundaarilainsäädäntöä, jolla puututtaisiin erityisesti asiaan liittyviin yhteiskunnallisiin kehityskulkuihin ja haasteisiin niiden syntyessä ja kehittyessä tulevaisuudessa. 3.2.Vihapuhe ja viharikokset erityisen vakavana rikollisuuden alana Vihapuhe ja viharikokset ovat erityisen vakavia rikoksia, koska niillä on haitallisia vaikutuksia yksilöihin ja koko yhteiskuntaan, mikä heikentää EU:n perustaa. 3.2.1.Vaikutus yhteisiin arvoihin Vihapuhe ja viharikokset ovat vastoin EU:n yhteisiä arvoja ja perusoikeuksia, jotka on vahvistettu SEU-sopimuksen 2 ja 6 artiklassa sekä perusoikeuskirjassa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on oikeuskäytännössään johdonmukaisesti todennut tällaisen toiminnan olevan erityisen vakavaa, kun otetaan huomioon sen vaikutukset arvoihin ja perusoikeuksiin. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on katsonut, että kun vakaviksi rikoksiksi luokiteltavat teot kohdistuvat henkilön fyysiseen tai henkiseen koskemattomuuteen, vain tehokkaat rikosoikeudelliset mekanismit voivat varmistaa riittävän suojelun ja toimia pelotteena. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on erityisesti katsonut, että rikosoikeudellisia toimenpiteitä tarvitaan syrjiviin asenteisiin perustuvien suorien suullisten hyökkäysten ja fyysisten uhkien osalta. Kun otetaan huomioon, että suvaitsevaisuus ja kaikkien ihmisten yhtäläinen ihmisarvo muodostavat demokraattisen ja moniarvoisen yhteiskunnan perustan, Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi, että demokraattisissa yhteiskunnissa saattaa olla tarpeen määrätä seuraamuksia kaikenlaisista ilmaisumuodoista, joilla levitetään, yllytetään, edistetään tai perustellaan suvaitsemattomuuteen perustuvaa vihaa, tai jopa estää ne. Lisäksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin huomautti, että viimeisenä keinona voidaan käyttää rikosoikeudellisia seuraamuksia sellaisia henkilöitä vastaan, jotka ovat vastuussa vakavimmista vihan ilmentymistä ja yllyttävät muita väkivaltaan. Näistä syistä Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on katsonut oikeuskäytännössään johdonmukaisesti, että oikeus sananvapauteen ei estä tiettyjen vihapuheen muotojen rikosoikeudellisia vastatoimia. 3.2.2.Haitalliset vaikutukset yksittäisiin uhreihin ja heidän yhteisöihinsä Vihapuheen ja viharikosten yksittäisille uhreille, laajemmille yhteisöille ja koko yhteiskunnalle aiheuttamat haitat ovat osoitus siitä, että ne ovat erityisen vakavia rikoksia. Vihapuhe ja viharikokset loukkaavat uhrien perusoikeutta ihmisarvoon ja tasa-arvoon. Niillä on vakavia ja usein pitkäaikaisia seurauksia uhrien fyysiselle ja psyykkiselle terveydelle ja hyvinvoinnille. Vihapuhe ja viharikokset kohdennetaan niiden uhreihin heidän pysyvien, muuttumattomien ominaisuuksiensa tai yhden heidän identiteettinsä kannalta keskeisen ominaisuuden vuoksi . Tämän seurauksena he tuntevat itsensä vähempiarvoisiksi, epätoivotuiksi, vähätellyiksi ja halveksituiksi yhteiskunnassa identiteettinsä vuoksi. Haitallisten fyysisten terveysvaikutusten lisäksi viharikosten aiheuttamat henkiset haitat (esimerkiksi tunne loukatuksi ja nöyryytetyksi tulemisesta) ovatkin usein merkittävämpiä kuin itse väkivallan aiheuttama fyysinen haitta . Viharikosten uhreilla voi olla vakavan trauman oireita, kuten masennusta, muiden ihmisten epäilyä, itsesyytöksiä ja syvää eristyneisyyden tunnetta. Nämä kokemukset tekevät viharikoksista erilaisia muihin rikoksiin verrattuna. Lisäksi monet viharikosten uhrit syyttävät itseään ja heidän itseluottamuksensa heikkenee. Yleisemmällä tasolla viharikosten uhrit joutuvat myös elämään toistuvan uhriksi joutumisen pelossa, ja haavoittuvammassa asemassa olevat ryhmät, kuten ikääntyneet, lapset ja fyysisesti ja henkisesti vammaiset henkilöt, kokevat olevansa alttiimpia vihapuheelle käyttäessään verkkoviestintää arkielämässään. Vihapuheen uhrit altistuvat myös poliittiselle ja sosiaaliselle syrjäytymiselle, joka estää heitä saamasta lääketieteellistä hoitoa ja muita elintärkeitä palveluita. Lisäksi uhrit, jotka ilmoittavat kokeneensa vihaa, ovat toissijaisen uhriksi joutumisen vaarassa, mikä voi aiheuttaa uhrille lisähaittaa. Vihapuhe voi vahingoittaa vakavasti lapsiuhrien henkilökohtaista kehitystä pitkällä aikavälillä. Vihaan perustuvat rikokset lähettävät viestejä kokonaisten ryhmien ja yhteisöjen torjumisesta ja niiden arvon kiistämisestä, ja nämä ryhmät ja yhteisöt sekä niihin kuuluvat henkilöt pelkäävät ja tuntevat olevansa vaarassa joutua hyökkäysten kohteeksi tulevaisuudessa. On tärkeää huomata, että vihapuhe ja viharikokset voivat saada vastakaikua rikoksentekijän seuraajien keskuudessa, mikä levittää pelkoa ja pelottelua entisestään. Näin seuraajat jatkavat vihapuheen ja viharikoksen kaavaa, joka kohdistuu muihin henkilöihin, joilla katsotaan olevan samanlaisia suojattuja ominaisuuksia kuin uhrilla tai joiden katsotaan olevan yhteydessä uhriin. 3.2.3.Haitalliset vaikutukset koko yhteiskuntaan Vihapuheella ja viharikoksella on myös vahva yhteiskunnallinen ulottuvuus. Ne uhkaavat demokraattisia arvoja, sosiaalista vakautta ja rauhaa, lisäävät sosiaalisia jakolinjoja, heikentävät sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja käynnistävät kostotoimia, jotka johtavat väkivaltaan ja vastaväkivaltaan. Komission kohdennettuun kuulemiseen vastanneet vahvistivat myös, että teot, joiden vaikuttimena on viha, luovat konfliktin, pelon, polarisaation ja radikalisoitumisen ilmapiiriä. Vihapuhe ja viharikokset vaikuttavat haitallisesti perusoikeuksiin, erityisesti ihmisarvoon, tasa-arvoon ja sananvapauteen. Niiden tukahduttava vaikutus sananvapauteen voi johtaa siihen, että sosiaalisen median käyttäjät eivät osallistu julkisiin keskusteluihin näkemänsä vihamielisen sisällön vuoksi. Viha myrkyttää myös poliittisen vuoropuhelun ja vaikuttaa kansalaisten halukkuuteen osallistua politiikkaan ja toimia julkisesti näkyvissä virka- ja luottamustehtävissä, kuten parlamentin jäseninä, kaupunginjohtajina ja poliitikkoina. Julkishallinnossa toimivien naisten osalta Euroopan parlamentin 123 naisparlamentin jäsenen keskuudessa toteutettu kyselytutkimus osoitti, että 46,9 prosenttia vastaajista oli saanut tappouhkauksia tai raiskaus- tai pahoinpitelyuhkauksia ja 58,2 prosenttia oli joutunut seksististen verkkohyökkäysten kohteeksi sosiaalisissa verkostoissa.

Toimittajat joutuvat usein vihapuheen uhreiksi sosiaalisessa mediassa, ja tämän seurauksena he saattavat epäröidä osallistua julkiseen keskusteluun tai käsitellä tiettyjä aiheita. Vaikka vihapuhetta ja uhkailua kohdistetaan kaikkiin toimittajiin, tilastot osoittavat, että naispuolisia toimittajia uhkaillaan enemmän kuin miespuolisia erityisesti verkossa tapahtuvan häirinnän, raiskaus- ja tappouhkausten sekä sukupuoleen perustuvan vihaan yllyttämisen muodossa. Nämä hyökkäykset ovat toisinaan seurausta organisoiduista kampanjoista, joilla pyritään heikentämään naispuolisten toimittajien arvostusta tai vaientamaan heidät. Vihapuhe voi johtaa konfliktien lisäksi myös viharikoksiin. Todisteet viittaavat ”vihan pyramidiin” tai ”vahingoittamisen portaisiin”, jotka alkavat ennakkoluuloihin perustuvista teoista (esimerkiksi kiusaamisesta, pilkkaamisesta ja epäinhimillistämisestä) ja syrjinnästä (esimerkiksi taloudellisesta ja poliittisesta syrjinnästä) ja eskaloituvat ennakkoluuloihin perustuvaksi väkivallaksi, joka ilmenee murhina, raiskauksina, pahoinpitelyinä, terrorismina, väkivaltaisina ääriliikkeinä ja jopa kansanmurhina. Tutkimus osoittaa, että tietyssä kaupungissa tehtyjen kohdennettujen syrjivien tviittien ja kyseisessä kaupungissa tehtyjen viharikosten suuren määrän välillä on yhteys. YK huomauttaa, että yllyttäminen väkivaltaan, joka kohdistuu yhteisöihin tai yksilöihin heidän identiteettinsä perusteella, voi osaltaan olla mahdollistamassa laajamittaisia julmuuksia tai edesauttaa niiden valmistelua ja on sekä varoitusmerkki että varhainen indikaattori tällaisten rikosten riskistä toteutua. Tutkimukset osoittavat myös, että sosiaalisessa mediassa esiintyvä vihapuhe lisää vähemmistöihin kohdistuvia rikoksia fyysisessä maailmassa. Verkossa esiintyvä vihapuhe on lisännyt väkivaltaa pakolaisia ja maahanmuuttajia, etnisiä ja uskonnollisia vähemmistöjä sekä hlbtiq-henkilöitä kohtaan. Altistuminen vihapuheelle tai sen kohteeksi joutuminen voi myös edistää radikalisoitumista ja väkivaltaista ääriliikehdintää. Ne voivat ilmentyä verkossa ja sen ulkopuolella puheena ja propagandana, mutta ne voivat myös johtaa väkivaltaisten ääriliikkeiden hyökkäyksiin tai terrori-iskuihin. Tällä voi olla häiritseviä ja kohtalokkaita yhteiskunnallisia seurauksia. Euroopan neuvosto on muistuttanut, että internet on tarjonnut uuden ulottuvuuden seksistisen vihapuheen ilmaisemiseen, ja korostanut, että seksistinen vihapuhe voi kärjistyä avoimesti loukkaaviksi ja uhkaaviksi teoiksi, kuten seksuaaliseksi hyväksikäytöksi tai väkivallaksi, mahdollisesti tapoiksi tai itsensä vahingoittamiseksi, tai yllyttää tällaisiin tekoihin. Erityisen huolestuttavaa tässä suhteessa on se, että on syntynyt Manospheren ja Incelin kaltaisia verkkoryhmiä ja -yhteisöjä, jotka tarjoavat uusia kansainvälisiä foorumeja naisvihan lietsomiseksi ja levittämiseksi. 3.2.4.Vihapuheen ja viharikosten laajuus Eräässä FRA:n tekemässä kyselytutkimuksessa yksi kymmenestä (11 %) hlbtiq-vastaajasta vastasi, että he olivat joutuneet fyysisen tai seksuaalisen hyökkäyksen kohteeksi siksi, että he olivat hlbtiq-henkilöitä (trans- ja intersukupuoliset vastaajat kokivat fyysisiä tai seksuaalisia hyökkäyksiä kyseisenä ajanjaksona muita enemmän: heidän osuutensa olivat 17 % ja 22 %), ja 51 prosenttia 15–17-vuotiaista vastaajista ilmoitti joutuvansa häirinnän kohteeksi koulussa. Aasialaista alkuperää oleviin henkilöihin, erityisesti kiinalaisiin, tai henkilöihin, joiden katsotaan olevan aasialaista alkuperää, kohdistuva vihapuhe ja viharikokset ovat lisääntyneet covid-19-pandemian aikana, mukaan lukien rasistiset hyökkäykset ja pahoinpitelyt, väkivaltainen kiusaaminen, uhkailu ja rasistiset loukkaukset. FRA:n tutkimus osoittaa, että romanivastaajat sekä Saharan eteläpuolisesta Afrikasta tai Pohjois-Afrikasta peräisin olevat vastaajat kokevat enemmän vihaan perustuvaa syrjintää, häirintää ja väkivaltaa. FRA:n vuonna 2018 tekemän antisemitismiä koskevan tutkimuksen mukaan 40 prosenttia EU:n juutalaisista pelkää joutuvansa fyysisen hyökkäyksen kohteeksi. Perusoikeusviraston vuonna 2017 toteuttaman EU:n vähemmistöjä ja syrjintää koskevan tutkimuksen tulokset osoittavat, että 27 prosenttia muslimeista oli kokenut vihaan perustuvaa häirintää edellisten 12 kuukauden aikana, ja huivia julkisesti käyttävien musliminaisten keskuudessa tämä osuus oli vielä suurempi (31 %). Naiset ja erityisesti nuoret naiset joutuvat sukupuoleen perustuvan vihapuheen kohteeksi sekä verkossa että muualla. Vuonna 2020 tehdyn maailmanlaajuisen tutkimuksen mukaan 52 prosenttia nuorista naisista ja tytöistä oli kokenut verkkoväkivaltaa, kuten uhkailua. Tämän lisäksi on ihmisiä, joilla on kaksi tai useampia suojattuja ominaisuuksia, kuten tummaihoiset naiset, jotka mainitaan 84 prosenttia todennäköisemmin kuin valkoihoiset naiset loukkaavissa tai ”ongelmallisissa” tviiteissä. YK ilmaisi huolensa ikääntyneisiin kohdistuvasta vihapuheesta, joka on YK:n mukaan noussut esiin julkisessa keskustelussa ja sosiaalisessa mediassa sukupolvien välisen kaunan ilmauksena. Vammaisilla henkilöillä on muita suurempi riski joutua väkivaltarikosten, myös viharikosten, uhriksi tai kohdata vihapuhetta. Komission kuulemisessa saatu palaute osoitti, että joissakin maissa 21 prosenttia viranomaisille ilmoitetuista viharikoksista kohdistuu vammaisiin henkilöihin. Uhrit joutuvat rikosten kohteiksi yleensä vain siksi, että heillä on vamma, heidän katsotaan olevan vammaisia tai heillä on jokin yhteys vammaiseen henkilöön. Lisäksi Maailman terveysjärjestö katsoo, että ikääntyneiden ihmisten pahoinpitelyn ongelma tulee todennäköisesti kasvamaan väestön ikääntymisen vuoksi. Nämä luvut ovat vain jäävuoren huippu, sillä kaikista tapauksista ei ilmoiteta eikä kaikkia tapauksia kirjata, myöskään tiedonkeruumenetelmät eivät ole vertailukelpoisia. Lähteet osoittavat esimerkiksi, että 88 prosenttia romaneihin kohdistuneista vihaan perustuvista fyysisistä hyökkäyksistä jätettiin ilmoittamatta ja että 79 prosenttia juutalaisvastaista häirintää kokeneista juutalaisista henkilöistä jätti ilmoittamatta vakavimmasta tapauksesta poliisille tai muulle organisaatiolle. Hlbtiq-ihmisiin kohdistuneesta fyysisestä tai seksuaalisesta väkivallasta ilmoitettiin vain joka viides tapaus (21 %). Ikä on esimerkki vihapuheen ja viharikosten perusteesta, jonka huono tunnettuus ja johon liittyvien rikosten seuraamusten puute johtavat ikääntyneisiin henkilöihin kohdistuvan vihapuheen ja viharikosten vähäisempään raportointiin ja tiedon puutteeseen niiden laajuudesta. Erityisesti AGE Platform -verkosto pitää valitettavana tätä tilannetta, joka jää piiloon, vaikka se on valitettavan yleinen kaikkialla Euroopassa. Verkosto huomauttaa, että tietoisuuden puute iästä viharikosten mahdollisena syynä pahentaa ikääntyneiden uhrien näkymättömyyttä ja suojelun puutteellisuutta. 3.2.5.Rikosoikeudelliset toimet jäsenvaltioissa Edellä kuvattujen vaikutusten vakavuus on saanut jäsenvaltiot kriminalisoimaan tietyt vihapuheen ja viharikoksen muodot. Näiden tekojen kriminalisointi antaa viestin siitä, että yhteiskunta paheksuu niitä erityisen voimakkaasti. Se on osoitus tällaisten tekojen erityisestä vakavuudesta ja niiden aiheuttamasta vaarasta, sillä ne ovat erityisen vahingollisia perusoikeuksien kannalta. Puitepäätöksen voimaansaattamisen tuloksena rotuun, ihonväriin, uskontoon, syntyperään ja kansalliseen tai etniseen alkuperään perustuva vihapuhe on kriminalisoitu kaikissa jäsenvaltioissa. Lisäksi jäsenvaltiot ovat nimenomaisesti kriminalisoineet vihapuheen, joka kohdistuu myös muihin suojattuihin ominaisuuksiin: Seksuaaliseen suuntautumiseen perustuva vihapuhe on kriminalisoitu 20 jäsenvaltiossa ja fyysiseen/sosiaaliseen sukupuoleen perustuva vihapuhe 17 jäsenvaltiossa. Lisäksi vammaisuuteen perustuva vihapuhe on kriminalisoitu 14 jäsenvaltiossa ja ikään perustuva vihapuhe kuudessa jäsenvaltiossa. Kahdeksan jäsenvaltiota on (joko vaihtoehtoisesti tai muiden perusteiden lisäksi) myös kriminalisoinut vihapuheen määrittelemättä ryhmien suojattuja ominaisuuksia ja jättänyt vihapuheen kriminalisoinnin avoimeksi pyrkien näin suojelemaan kaikkia vähemmistöryhmiä tai väestön osia. Myös viharikokset on laajalti kriminalisoitu kaikissa jäsenvaltioissa joko itsenäisenä rikoksena tiettyjen rikosmuotojen osalta tai yleisenä raskauttavana asianhaarana kaikissa rikoksissa, joiden vaikuttimena on ennakkoluuloisuus. Sen lisäksi, että rotuun, väriin, uskontoon, syntyperään tai kansalliseen tai etniseen alkuperään perustuvat viharikokset on kriminalisoitu puitepäätöksen voimaansaattamisen seurauksena, seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvat viharikokset on kriminalisoitu 19 jäsenvaltiossa ja fyysiseen/sosiaaliseen sukupuoleen perustuvat viharikokset 17 jäsenvaltiossa. Lisäksi vammaisuuteen perustuvat viharikokset on kriminalisoitu 13 jäsenvaltiossa ja ikään perustuvat viharikokset 10 jäsenvaltiossa. Viidessätoista jäsenvaltiossa kansalliset tuomioistuimet voivat myös ottaa minkä tahansa rikoksen osalta huomioon rikoksentekijän vaikuttimet päättäessään rikosoikeudellisista seuraamuksista joko viharikoksen erillisen rikosnimikkeen vaihtoehtona tai sitä täydentävänä lisäyksenä. Eräät jäsenvaltiot ovat myös jättäneet suojatut ominaisuudet määrittelemättä kattaakseen kaikenlaiseen suvaitsemattomuuteen perustuvat viharikokset. 3.3.Vihapuheen ja viharikosten rajatylittävä ulottuvuus Todisteita vihapuheen ja viharikosten rajatylittävästä ulottuvuudesta ovat näiden ilmiöiden luonne ja vaikutukset sekä se, että niiden torjuminen yhteisin perustein on erityisesti tarpeen. Tämä on selvää verkossa esiintyvän vihapuheen osalta. Internetin rajatylittävän luonteen vuoksi verkossa esiintyvä vihapuhe leviää nopeasti ja sitä esiintyy kaikkialla. Näin viharyhmien on helpompi saavuttaa uusia yleisöjä maissa, joiden poliittinen tai sosiaalinen tilanne on samankaltainen. Useimmat komission kohdennettuun kuulemiseen vastanneet sidosryhmät korostivat rajatylittävää ulottuvuutta myös konkreettisten esimerkkien avulla. Esimerkiksi sukupuoliominaisuuksiin perustuva ja erityisesti intersukupuolisiin ihmisiin kohdistuva vihapuhe on yhä yleisempää rajatylittävää toimintaa harjoittavissa ryhmissä. Myös Euroopan neuvosto on korostanut sukupuoleen perustuvan vihapuheen yleisyyttä ja vaatinut voimakkaampia toimia sen torjumiseksi. Muualla kuin verkossa (esimerkiksi painetussa lehdistössä, televisiolähetyksissä, poliittisissa puheissa tai urheilutapahtumissa) esitetyillä vihaviesteillä on kuitenkin rajatylittävä ulottuvuus, mikä käy ilmi niiden vaikutuksesta, koska niitä on helppo toistaa ja levittää laajalti rajojen yli. Yli 80 prosenttia kohdennetun kuulemisen vastaajista katsoi, että muualla kuin verkossa esiintyvällä vihapuheella on rajatylittävä heijastusvaikutus. Vastaajat viittaavat siihen, että vihamielisiä viestejä laativat ja levittävät verkostot, joissa on jäseniä useista maista. Lisäksi vihapuheen taustalla olevia ideologioita tuotetaan kansainvälisesti ja ne ovat siten rajatylittäviä ilmiöitä.

Viharikosten rajatylittävä ulottuvuus liittyy suorasti vihapuheen rajatylittävään ulottuvuuteen. Viha liikkuu kansallisten rajojen yli ja johtaa väkivallan kierteeseen. Vihapuheen tavoin viharikosten taustalla olevia ideologioita voidaan tuottaa kansainvälisesti ja jakaa nopeasti verkossa. Viharikoksia voivat tehdä verkostot, joissa on jäseniä useista maista (EU:sta tai sen ulkopuolelta) ja jotka inspiroivat, organisoivat tai toteuttavat fyysisiä hyökkäyksiä. Ääriliikkeiden vastainen Counter Extremism -hanke , Soufan Center -keskus ja Anti-Defamation League ovat esittäneet esimerkkejä erilaisten yli rajojen vaikuttavien ja tekoihin inspiroivien ryhmien kansainvälisestä toiminnasta. Viharikokset voivat myös luoda pelon tai sosiaalisten konfliktien ilmapiirin, joka voi levitä EU:n jäsenvaltiosta toiseen. Vihapuhe ja viharikokset voivat johtaa myös radikalisoitumiseen ja rajojen yli liikkuvien ja ideologialtaan yhtenäisten väkivaltaisten ääriryhmien syntymiseen. Sama ilmiö voi vastaavasti johtaa viharikosten toistamiseen toisessa maassa tai seurantamalleihin, joissa jäljitellään toisessa maassa ensiksi tehtyä rikosta. Tämä voi tapahtua myös silloin, kun tietyt viharikokset saavat paljon julkisuutta, mikä kannustaa muita henkilöitä tekemään samankaltaisia rikoksia (”jäljittelyvaikutus”). Itse viharikosten lisäksi niiden psyykkinen vaikutus yksilöihin ja yhteiskuntaan voi helposti ylittää rajat luomalla pelon ja sosiaalisten konfliktien ilmapiiriä. Eri puolilla maailmaa tapahtuneilla rikoksilla ja tapahtumilla, kuten Black Lives Matter -liikkeellä, on ollut vaikutuksia useissa maissa. Suurin osa komission kuulemiseen vastanneista katsoi viharikoksilla olevan rajatylittäviä heijastusvaikutuksia. Tämä prosessi on maailmanlaajuinen ja sen vaikutukset eivät ole riippuvaisia sen maantieteellisestä alkuperästä. EU voi toimia roolimallina kaikkialla maailmassa, ja muualla alkuun pannut ideat ja aloitteet voivat osaltaan edistää Euroopassa toteutettavia tehokkaampia toimia. Edellä esitetty korostaa sitä, että vihapuhetta ja viharikoksia on erityisesti tarpeen torjua yhteisin perustein. Erityinen tarve puuttua näihin ilmiöihin yhteisin perustein johtuu siitä, että vihapuheella ja viharikoksilla on vakavia vaikutuksia SEU-sopimuksen 2 artiklassa vahvistettuihin keskeisiin EU:n arvoihin. Yhteisten arvojen turvaaminen edellyttää yhteisiä toimia. Vihapuheen ja viharikosten kielteiset seuraukset menevät yksittäisiin uhreihin kohdistuvia vaikutuksia pidemmälle ja voivat vaikuttaa eri maissa asuviin ihmisryhmiin tai -yhteisöihin. Vihapuheen ja viharikosten kriminalisoimatta jättäminen joissakin harvoissa jäsenvaltioissa saattaa heikentää toimia, joilla puututaan tehokkaasti näihin ilmiöihin, ja edistää heijastusvaikutuksia. Se, että kriminalisoinnille ei esitetä yhteistä lähestymistapaa johtaa myös siihen, että tällaisten tekojen uhrien suojelu on puutteellista ja epätasaista eri puolilla EU:ta, sillä vain rikoksen uhreiksi todetuilla henkilöillä on mahdollisuus käyttää EU:n lainsäädännössä säädettyjä oikeussuoja- ja tukitoimia. Lisäksi hajanainen lähestymistapa voi lähettää yleisölle ristiriitaisia viestejä siitä, että tällaisiin tekoihin ei suhtauduta vakavasti ja että niihin voidaan syyllistyä rangaistuksetta, että niitä pidetään ”normaaleina” tai että joissakin maissa valtio on jopa laillistanut ne ja/tai suvaitsee niitä. Lisäksi erityinen tarve torjua vihapuhetta ja viharikoksia yhteisin perustein johtuu yksittäisten jäsenvaltioiden pyrkimyksistä kriminalisoida eri viharikokset ja vihapuheen muodot erillään muista jäsenvaltioista. Tällainen lähestymistapa johtaa hajanaisuuteen ja siihen, että henkilöillä, jotka voivat joutua vihapuheen ja viharikosten uhreiksi, ei ole tasapuolisia toimintaedellytyksiä. 3.4.Rikollisuudessa tapahtunut kehitys YK:n mukaan verkossa ja sen ulkopuolella esiintyvä vihapuhe ja kiihotus on viime vuosina lisääntynyt hälyttävästi. Vuodesta 2007 lähtien, jolloin komissio ehdotti rasististen ja muukalaisvihamielisten tekojen saattamista rangaistaviksi kaikissa jäsenvaltioissa, vihapuhe ja viharikokset ovat lisääntyneet tasaisesti. Tämä lisääntyminen liittyy sosiaalisessa, taloudellisessa ja teknologisessa toimintaympäristössä tapahtuneisiin muutoksiin. Myös useimmat vastaajat (yli 60 %) vahvistivat komission kohdennetussa kuulemisessa sekä vihapuheen että viharikosten lisääntyneen vuosina 2018–2020 verrattuna edelliseen ajanjaksoon 2015–2017. Tähän vaikuttivat muun muassa muuttovirtojen lisääntyminen, taloudelliset ja sosiaaliset kriisit (kuten covid-19-pandemia) ja verkossa levitettävän tiedon parempi saatavuus, myös sosiaalisten verkostojen käyttö, jonka avulla sisältöä voidaan jakaa nopeasti. Internet tarjoaa kanavan, jonka avulla vihapuhetta voidaan levittää laajemmalti ja jakaa helposti verkossa. Internetin antama anonymiteetin ja rankaisemattomuuden tunne rohkaisee vihapuheeseen syyllistyviä ja vähentää heidän estojaan, mikä lisää riskiä siitä, että he jatkavat tällaisten rikosten tekemistä. Väkivaltaisia ääri-ideologioita edustavien henkilöiden ja ryhmien voimakas yleistyminen eri puolilla Eurooppaa on yksi niistä seikoista, jotka ovat edistäneet yhteiskunnan polarisaatiota ja radikalisoitumista. Tämä on puolestaan lisännyt syrjäytyneisiin ryhmiin ja naisiin kohdistuvaa vihapuhetta. Euroopan parlamentti totesi tämän vuonna 2019 annetussa päätöslauselmassaan ”uusfasistisen väkivallan lisääntymisestä Euroopassa” ja kehotti jäsenvaltioita tuomitsemaan ”viharikokset, vihapuheen ja syyllistämisen, joihin syyllistyviä poliitikkoja ja viranomaisia on kaikilla tasoilla [...], ja määräämään niistä seuraamuksia [...], koska tällaisella toiminnalla suoraan normalisoidaan ja vahvistetaan vihaa ja väkivaltaa yhteiskunnassa”. ECRI korosti, että äärinationalistinen, muukalaisvihamielinen, rasistinen ja homo-/transfobinen vihapuhe lisääntyi useissa vaalikampanjoissa vuonna 2019, ja totesi, että se tunkeutuu yhä suuremmassa määrin sosiaalisen median verkostoihin ja määrää niissä käytettävän sävyn. ECRIn mukaan loukkaavat ja alentavat huomautukset vähemmistöryhmien jäsenistä hyväksytään nykyään helpommin kuin aiemmin. Euroopan neuvosto onkin hälyttänyt tilanteesta. Sen mukaan Eurooppa on järkyttävän todellisuuden edessä: antisemitistiset, muslimeihin kohdistuvat ja muut rasistiset viharikokset lisääntyvät hälyttävässä määrin. Covid-19-pandemia on luonut ilmapiirin, jossa vihapuhe on kukoistanut ja kasvanut YK:n pääsihteerin António Guterresin sanoin ”vihan ja muukalaisvihan tsunamiksi”. Europol on korostanut, että covid-19-pandemia ja siitä johtuneet taloudelliset ja sosiaaliset kriisit ovat johtaneet asenteiden koventumiseen ja pelottelun, muun muassa väkivaltaisiin tekoihin kehottamisen, laajempaan hyväksymiseen. ECRI korosti vuoden 2020 vuosikertomuksessaan vihapuheelle ja väkivallalle altistumisen lisääntyneen tietyissä ryhmissä, joita pidetään viruksen merkittävinä levittäjinä ja syytetään siitä. Näitä ovat muun muassa romanit ja maahanmuuttajat, joiden mahdollisuudet saada terveydenhuoltoa ja julkisia tukitoimia ovat huonontuneet entisestään, sekä aasialaiset tai aasialaistaustaisiksi katsotut henkilöt . Myös tiettyjä ryhmiä koskevat salaliittoteoriat ovat lisääntyneet, mikä on johtanut vihapuheeseen ja viharikoksiin. Tutkimukset osoittavat esimerkiksi, että vuoden 2021 kahden ensimmäisen kuukauden aikana (pandemian aikana) juutalaisvastaiset kommentit sosiaalisen median tileillä/kanavissa seitsenkertaistuivat Ranskassa vuoden 2020 samaan ajanjaksoon verrattuna (ennen pandemiaa) ja vastaava lisäys Saksassa oli yli 13-kertainen. Pandemia toi esiin myös sukupolvien välisiä jännitteitä ja lisäsi sosiaalisessa mediassa esiintyviä vihamielisiä viestejä, joita voidaan pitää ikääntyneisiin henkilöihin kohdistuvana vihapuheena. Ikääntyneet ovat haavoittuvassa asemassa oleva ryhmä, ja tästä syystä heihin kohdistuvat loukkaukset ovat pandemian aikana lisääntyneet ja he joutuvat helpommin vihapuheen ja viharikosten uhreiksi. Hlbtiq-ihmisiksi identifioituviin henkilöihin kohdistuva väkivalta on lisääntynyt pandemian alusta lähtien . Seksuaalinen suuntautuminen tai sukupuoli-identiteetti oli demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston (ODIHR) vuoden 2019 viharikoksia koskevan raportin mukaan ilmoitettujen viharikosten kolmanneksi yleisin peruste (18,35 %), mikä merkitsi lisäystä vuoteen 2018 verrattuna (14,61 %). Myös sukupuoleen perustuva vihapuhe on lisääntynyt Euroopassa. Sitä esiintyy verkossa ja sen ulkopuolella sekä kaikissa sosiaalisen vuorovaikutuksen muodoissa (esimerkiksi koulussa, työpaikalla ja julkisissa tiloissa). Kaikki naisiin kohdistuvan sukupuoleen perustuvan verkkoväkivallan muodot, myös naisvihamielinen vihapuhe, yleistyivät ennen covid-19-pandemiaa, mikä normalisoi naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Naton strategisen viestinnän osaamiskeskus totesi naisministereihin kohdistuvaa verkossa tapahtuvaa häirintää koskevassa raportissa, että eniten loukkaavia viestejä verkossa aiheuttavat covid-19-pandemia, maahanmuutto, EU-suhteet ja sosiaalisesti liberaali politiikka. Kun tarkastellaan lainsäädännön viimeaikaista kehitystä, voidaan havaita, että muihin kuin puitepäätöksessä säädettyihin syihin perustuvien rikosten kriminalisointi lisääntyy asteittain. Tällä hetkellä 11 jäsenvaltiota on tehnyt lainsäädäntöehdotuksia tai käynnistänyt prosesseja vihapuheen ja/tai viharikosten kriminalisoimiseksi laajemmin. Näistä jäsenvaltioista yhdeksän on ehdottanut tiettyjen perusteiden lisäämistä vihapuhetta ja/tai viharikoksia koskevaan lainsäädäntöön. 4.EU:n perussopimuksessa tarkoitettujen rikosten luettelon laajentamisesta saatava lisäarvo 4.1.Tehokas EU:n tason vastaus Edellä esitetyn arvioinnin perusteella komissio katsoo, että tämä aloite on EU:n tasolla tehokkain vastaus havaittuihin haasteisiin. Vain yhteisellä EU:n tason aloitteella voidaan tehokkaasti suojella SEU-sopimuksen 2 artiklassa vahvistettuja yhteisiä arvoja, joita kaikki vihapuheen ja viharikosten muodot heikentävät niiden kohteena olevista henkilöistä ja ryhmistä riippumatta.