PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Komission puheenjohtaja Juncker ilmoitti vuoden 2017 puheessaan unionin tilasta ja siihen liittyvässä aiekirjeessä, että komissio aikoo esittää konkreettisia ehdotuksia erillisen euroaluetta koskevan budjettikohdan perustamisesta EU:n talousarvioon. Tästä uudesta budjettikohdasta on tarkoitus kattaa muun muassa vakautusjärjestelyn menot. Tätä ajatusta käsiteltiin yksityiskohtaisemmin komission tiedonannossa ”Uudet talousarviovälineet unionin kehykseen vakaan euroalueen tueksi”, joka on osa aloitepakettia, jolla syvennetään Euroopan talous- ja rahaliittoa. Aloitepaketti perustuu etenkin viiden EU-johtajan 22. kesäkuuta 2015 antamaan kertomukseen Euroopan talous- ja rahaliiton viimeistelystä ja talous- ja rahaliiton syventämisestä 31. toukokuuta 2017 laadittuun komission pohdinta-asiakirjaan.

Talous- ja rahaliiton syventäminen ja EU:n rahoitusjärjestelmän nykyaikaistaminen ovat keskeisiä aiheita Euroopan tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa, joka käynnistettiin komission 1. maaliskuuta 2017 antamalla valkoisella kirjalla. Näitä aiheita korostettiin myös komission 28. kesäkuuta 2017 esittämässä pohdinta-asiakirjassa EU:n rahoituksen tulevaisuudesta. Nyt käsillä oleva tilanne tarjoaa mahdollisuuden esittää konkreettisia tulevaisuuteen suuntautuvia ehdotuksia sekä talous- ja rahaliiton tulevaisuudesta että siitä, miten EU:n rahoitusjärjestelmän avulla voidaan jatkossa vastata EU:n kohtaamiin haasteisiin.

Euroopan julkisesta taloudesta käytävän keskustelun keskiössä on EU:n tuoma lisäarvo. EU:n varat olisi käytettävä eurooppalaisten julkishyödykkeiden rahoittamiseen. Tällaiset hyödykkeet hyödyttävät koko EU:ta, eikä mikään jäsenvaltio pysty yksin tuottamaan niitä tehokkaasti. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaan EU:n olisi toteutettava toimia silloin, kun niillä saadaan veronmaksajien rahoille enemmän vastinetta kuin jos toimet toteutettaisiin ainoastaan kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla.

Talous- ja rahaliiton syventäminen on hyvä asia sekä euroalueelle että koko unionille. Nykyistä tiiviimmin yhdentynyt ja tuloksekkaammin toimiva euroalue lisäisi vakautta ja vaurautta kaikkialla EU:ssa. Samalla varmistettaisiin, että Euroopalla on talouden alalla vankka asema maailmassa. Vakautusjärjestely on yksi uusista talousarviovälineistä, jotka esitettiin komission tiedonannossa. Sillä pyritään vastaamaan joihinkin erityistarpeisiin euroalueen jäsenvaltioissa ja SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valuuttakurssimekanismiin osallistuvissa jäsenvaltioissa, jotka valmistautuvat euron käyttöönottoon. Samalla on pidettävä mielessä niiden laajemmat tarpeet ja toiveet EU:n jäsenvaltioina. Tavoitteena on myös nykyisten ja tulevien välineiden mahdollisimman suuri synergia. Komissio esittää uudet välineet toukokuussa 2018 osana vuoden 2020 jälkeistä EU:n monivuotista rahoituskehystä koskevia ehdotuksiaan.

Talous- ja rahaliiton syventäminen edellyttää määrätietoisia toimia yksittäisiltä jäsenvaltioilta sekä riittävää tukea EU:n talousarviosta ja politiikan koordinointivälineistä. Vakautusjärjestelyn perustaminen on yksi uusi keino parantaa EU:n talousarvion käyttöä vahvistamalla toisistaan riippuvaisten talouksiemme kestokykyä ja edistämällä näin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Sekä euroalueen maissa että sen ulkopuolisissa maissa uudistusten toteuttamisessa ja ylöspäin tapahtuvassa lähentymisessä saavutettu edistys hyödyttää koko EU:ta.

Unionilla on varainhoitoasetuksessa esitettyjen edellytysten mukaisesti valtuudet ottaa lainoja ja myöntää niitä jäsenvaltioille rahoitustukena. Tämä koskee etenkin maksutasejärjestelyyn liittyviä lainoja, joilla tuetaan maksutasevaikeuksista kärsiviä euroalueen ulkopuolisia jäsenvaltioita. Sama pätee myös Euroopan rahoituksenvakautusmekanismiin liittyviin lainoihin. Koska otto- ja antolainaus toteutetaan samoin ehdoin (back-to-back), lainoilla ei ole suoraa vaikutusta EU:n talousarvioon niin kauan kuin lainojen saajina olevat jäsenvaltiot hoitavat velvoitteensa.

EU:n talousarviolla on aina tuettu ylöspäin tapahtuvaa taloudellista ja sosiaalista lähentymistä, ja lainanantoon käytettävissä olevia EU:n tason resursseja on viime aikoina lisätty, jotta on pystytty puuttumaan ääritilanteisiin. Makrotalouden vakauttaminen ei kuitenkaan ole tähän asti ollut EU:n talousarvion nimenomaisena tavoitteena. Kriisivuosista saatu kokemus on kuitenkin osoittanut, että EU:n rahoitusjärjestelmän rakenne ja kattavuus eivät vielä täysin vastaa talous- ja rahaliiton erityistarpeita. Tämä pätee sekä euroalueen jäsenvaltioihin että euroalueeseen liittymistä valmisteleviin jäsenvaltioihin.

Euroalueen jäsenvaltioita olisi tuettava, jotta ne pystyisivät paremmin vastaamaan nopeasti muuttuviin taloudellisiin olosuhteisiin ja vakauttamaan taloutensa tilanteessa, jossa siihen kohdistuu laajoja epäsymmetrisiä häiriöitä. Tämän vuoksi olisi perustettava vakautusjärjestely. Koska euroalueella noudatetaan kaikkialla samaa rahapolitiikkaa, siihen kuuluvien jäsenvaltioiden käytettävissä ei enää ole samoja makrotalouspolitiikan välineitä kuin aikaisemmin. Jokainen euroalueen maa on erilainen, ja talouden koolla ja rakenteella on merkitystä sille, miten todennäköistä maan altistuminen häiriöille on. Kriisi toi selvästi esiin puutteet niissä keinoissa, joiden avulla euroalueen yksittäiset jäsenvaltiot voivat vaimentaa laajojen epäsymmetristen häiriöiden vaikutusta. Puutteiden seurauksena jotkin näistä jäsenvaltioista eivät enää saaneet valtion tarvitsemaa rahoitusta markkinoilta. Tämä johti useissa tapauksissa pitkittyneeseen taantumaan ja muihin jäsenvaltioihin kohdistuneisiin kielteisiin heijastusvaikutuksiin.

Edellä esitetyn perusteella ja jäsenvaltioiden suostumuksella on mahdollista kehittää EU:n tason talousarviovälineitä, joilla voidaan osaltaan tukea euroalueen vakautta ja joista on hyötyä myös koko unionin tasolla. Nämä välineet on suunniteltava siten, että ne ovat kaikilta osin synergiassa unionin laajempaan kehykseen sisältyvien talousarviovälineiden kanssa. Näin varmistetaan, että ne ovat toimivia ja tuloksekkaita ja että niillä saadaan veronmaksajien rahoille mahdollisimman paljon vastinetta. Lisäksi Euroopan vakausmekanismi (EVM) tai sen oikeudellinen seuraaja Euroopan valuuttarahasto voisivat osaltaan tukea makrotalouden vakauttamista osakkaidensa eli euroalueen jäsenvaltioiden niin halutessa.

Ehdotettu asetus Euroopan investointien vakautusjärjestelyn perustamisesta on yksi niistä aloitteista, joilla vastataan komission tiedonannossa ”Uudet rahoitusvälineet vakaan euroalueen unionin puitteissa” esitettyyn pyyntöön perustaa vakautusjärjestely, jonka avulla voidaan lieventää epäsymmetristen häiriöiden vaikutuksia ja estää kielteiset heijastusvaikutukset. Vakautusjärjestely on suunniteltu euroalueen jäsenvaltioille, ja sen tulisi olla avoin myös euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille, jotka ovat liittyneet valuuttakurssimekanismiin (ERM II) sen jäsenten myönteisen päätöksen nojalla.

Aloite toteutetaan ehdotuksena Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan unionin toiminasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 175 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti. SEUT 175 artiklan kolmannessa kohdassa sallitaan yhteenkuuluvuuden lujittaminen perustamalla rahoitusväline rahoittamaan tukikelpoisia investointeja jäsenvaltioissa, joihin kohdistuu laaja epäsymmetrinen häiriö. Tämä toimi on tarpeellinen rakennerahastojen ulkopuolella, koska niissä ei ole erityisiä rahoitusvälineitä, joilla voitaisiin tukea makrotalouden vakauttamista ylläpitämällä julkisia investointeja laajojen epäsymmetristen häiriöiden sattuessa. Toimella ei myöskään rajoiteta unionin muussa politiikassa päätettyjen toimenpiteiden soveltamista.

Jäsenvaltioiden edun mukaista on luoda korkealaatuiset julkisten investointien hallinnointijärjestelmät ja -käytännöt ja ylläpitää niiden laatua. Tämän vuoksi ehdotusta on täydennetty liitteellä, jossa määritetään menetelmät ja perusteet tällaisten julkisten investointien hallinnointijärjestelmien ja -käytäntöjen arvioinnille. Tavoitteena on selvittää, miten niitä on vahvistettava, jotta voidaan parantaa julkisten investointien ja ehdotetusta välineestä potentiaalisesti myönnettävän tuen vaikuttavuutta.

Tänään annetussa ehdotuksessa komissio valtuutetaan myöntämään rahoitustukea jäsenvaltioille, joihin kohdistuu laajoja epäsymmetrisiä häiriöitä. Komissio ottaa lainoja rahoitusmarkkinoilta tai rahoituslaitoksilta ja lainaa ne edelleen rahoitustukena jäsenvaltioille, jotta ne pystyvät jatkamaan tukikelpoisia julkisia investointeja. Lisäksi ehdotuksessa säädetään korkotuesta, jolla katetaan rahoitustukea saaneelle jäsenvaltiolle aiheutuneet korkokustannukset.

Komission päätös tarjota rahoitusvälineestä tukea edellyttää, että asianomainen jäsenvaltio täyttää tiukat tukikelpoisuusehdot, jotka perustuvat unionin julkisen talouden ja makrotalouspolitiikan valvontakehyksen mukaisten päätösten ja suositusten noudattamiseen. On syytä muistaa, että jäsenvaltioiden olisi harjoitettava tervettä finanssipolitiikkaa ja kerättävä finanssipoliittisia puskureita hyvinä taloudellisina aikoina. Tuen myöntäminen rahoitusvälineestä perustuu työttömyyden kehitykseen perustuvaan kaksinkertaiseen aktivointimekanismiin. Tämä mekanismi valittiin, koska kansallisen työttömyysasteen voimakas kasvu on laajan epäsymmetrisen häiriön merkityksellinen indikaattori yksittäisessä jäsenvaltiossa.

Lisäksi jäsenvaltio velvoitetaan käyttämään saamansa tuki yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen mukaisia politiikkatavoitteita vastaaviin investointeihin ja säilyttämään julkiset investoinnit tasolla, joka vastaa investointien keskimääräistä tasoa viiden viimeksi kuluneen vuoden aikana. Näin varmistetaan että asetusehdotuksen tavoite, eli sen varmistaminen, että laaja epäsymmetrinen häiriö ei vaaranna yhteenkuuluvuutta, voidaan saavuttaa.

Ehdotukseen sisältyy myös laskentakaavat, joilla määritetään automaattisesti myönnettävän lainan ja korkotuen määrät. Lainaosuuden määrä lasketaan ottamalla huomioon tukikelpoisten julkisten investointien enimmäismäärä, jota voidaan tukea, ja laajan epäsymmetrisen häiriön vakavuus.