Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (2000)"



Virallinen lehti nro C 048 , 21/02/2002 s. 0003 - 0009



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "XXX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (2000)" (2002/C 48/02) Komissio päätti 10. toukokuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "XXX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (2000)" Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 21. marraskuuta 2001. Esittelijä oli Mario Sepi. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. marraskuuta 2001 pitämässään 386. täysistunnossa (marraskuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 108 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 1 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto: yleinen konteksti 1.1. XXX:ssä kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa esitetään kilpailun pääosaston seikkaperäisen toimintakertomuksen lisäksi tämän politiikan alan tulevaisuutta koskevia tärkeitä suuntaviivoja. 1.2. Merkittävät "institutionaaliset" uutuudet, kuten euron käyttöönotto, ja kansainväliset uudet suuntaukset, kuten maailmanlaajuistumisen kehitys ja EU:n tuleva laajentuminen sekä yhä enemmän esillä oleva kilpailupolitiikka - joka on teknologisten muutosten ja teollisuuskeskittymien leimaamassa vaiheessa - ovat tekijöitä, joiden perusteella kilpailun pääosasto on päättänyt tehdä alan rakenteisiin ja käytänteisiin perustavanlaatuisia muutoksia. 1.3. Edellä mainitut seikat tekevät tästä lausunnosta merkittävän, sillä sen avulla ei pyritä vain arvioimaan aikaisempaa toimintaa vaan pikemminkin sitä lähtökohtana pitäen painottamaan käynnissä olevia muutoksia ja pohtimaan niihin liittyviä tulevaisuudennäkymiä. 1.4. Toisaalta, kuten aikaisemmissa lausunnoissa on jo useaan otteeseen todettu, vuoden 2000 toimiin rajoittuva arvio, joka julkaistaan vasta vuoden 2001 lopulla, ei olisi kovin merkityksellinen niiden äärimmäisen dynaamisten kehityskulkujen kannalta, joita on käynnissä koko ajan. Tällainen arvio saattaisi vaikuttaa muiden instituutioiden mielestä vanhentuneelta. 1.5. Vaikka komitea totesi XXIX kertomusta koskevassa lausunnossaan hyväksyvänsä sen täysin, se kuitenkin varoitti komissiota niistä vaaroista, joita voisi aiheutua oikeudellisen kehyksen uudenaikaistamisohjelman hidastamisesta, koska kyseinen ohjelma on ensisijainen edellytys yhteisön kilpailuoikeuden uusien ongelmien ratkaisemiselle. 1.6. Kuten XXX kertomuksessa todetaan, uudenaikaistamisen tarve perustuu kolmen toisistaan riippuvan ja toisiaan vastavuoroisesti vahvistavan taloudellisen ilmiön nopeaan kehitykseen. Kyseiset ilmiöt ovat: markkinoiden maailmanlaajuistuminen, uuden talouden kehitys ja ylikansallisten yrityskeskittymien sekä määrän että koon kasvu, jolla on merkittäviä vaikutuksia paitsi talouteen myös työllisyyteen. 1.7. Jotta hahmotettaisiin se ympäristö, jossa uusien säännösten tulee toimia, on otettava huomioon euron tuleva käyttöönotto, unionin asteittainen laajentuminen ja XXX kertomuksessa esitetty tarve siihen, että kansalaisille kuluttajina annetaan keskeinen asema yhteisön kilpailupolitiikassa. 2. XXX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2000: sisältö 2.1. XXX:n kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen johdannossa tuodaan hyvin selkeästi esiin siinä omaksuttuun strategiaan vaikuttaneet tekijät. Tekniikan kehitys ja poliittiset aloitteet muokkaavat taloudellista toimintaympäristöä, joka perustuu yhä enenevässä määrin oikein ajoitettuun informaatioon. Tämä on toisaalta kasvattanut palvelusektoria ja toisaalta pakottanut yritykset arvioimaan uudelleen ja mukauttamaan kauppasuhteitaan sekä asiakkaisiin että hankkijoihin. Kaupan vapauttaminen on myös avannut monia tärkeitä aloja, jotka aiemmin olivat suljettuja kilpailulta. Kilpailupolitiikka on saanut vaikutteita perustamissopimuksessa vahvistetusta "vapaaseen kilpailuun perustuvasta avoimen markkinatalouden" periaatteesta, ja se on yksi yhteisön keskeisistä talouspoliittisista toiminta-aloista. Tämä periaate ei kuitenkaan merkitse sitä, että "markkinamekanismien toimintaan luotettaisiin varauksettomasti tai että niihin mahdollisesti suhtauduttaisiin välinpitämättömästi. Päinvastoin periaate edellyttää jatkuvaa valvontaa, jonka tavoitteena on kyseisten mekanismien säilyttäminen. Kilpailun edistäminen liiketoimintaympäristöä parantamalla on myös yksi strategian tavoitteista.(1)" Näistä ja aiemmin mainituista syistä kertomuksessa tuetaan käsitystä, jonka mukaan kilpailun sääntöjen ja käytänteiden mukauttamisesta uuteen toimintaympäristöön on tullut ehdottoman välttämätöntä. 2.1.1. XXX kertomuksessa käsitellään neljässä luvussa kilpailupolitiikkaan liittyviä toimia: I) Kilpailuoikeus: perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet: perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla; II) Yrityskeskittymien valvonta; III) Valtiontuki; IV) Kansainvälinen toiminta. Lisäksi siinä on tilastokatsaus ja vuoden 2001 kehitysnäkymiä käsittelevä luku. 2.2. Luku I Komissio antoi 27. syyskuuta 2000 ehdotuksen asetukseksi, jossa määritellään kilpailusäännöt, joita sovelletaan yritysten välisiin kilpailua rajoittaviin menettelytapoihin ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön (81 ja 82 artikla). Tätä pidetään merkittävimpänä kilpailua koskevana aloitteena vuonna 1989 annetun sulautuma-asetuksen jälkeen. Vertikaalisten sopimusten alalla annettiin uusi ryhmäpoikkeusasetus ja määriteltiin jakelua koskevat suuntaviivat moottoriajoneuvojen jakelua lukuun ottamatta. Horisontaalisten sopimusten alalla annettiin uudet poikkeusasetukset tutkimus- ja kehityssopimuksille sekä erikoistumissopimuksille. 2.3. Luku II 2.3.1. Yrityskeskittymiä koskeva kysymys on kertomuksen mukaan arin aihe sekä lainsäädännön nykyaikaistamisen että tarkistusten ja valvonnan kannalta. Komissiokin on hyvin varovainen arvioissaan myös objektiivisista syistä, joihin ei vielä ole löytynyt lopullista ratkaisua. Kysymykset liittyvät esim. liikevaihtoa koskevien raja-arvojen tason asianmukaisuuteen ja siihen, päteekö "yrityskeskittymän" käsitteelle annettu määritelmä maailmassa, jossa esimerkiksi strategiset liittoutumat, vähemmistöosakkuudet ja tuotannon alalla toimivat yhteisyritykset ovat tavallisia. Tässä yhteydessä komission toiminta on suuntautunut kahtaalle: yksinkertaistetun menettelyn käyttöönottoon ja asetuksen tarkistukseen. 2.3.2. Yksinkertaistetun menettelyn järjestelmä otettiin käyttöön tiedonannolla, joka koskee voimassa olevan asetuksen mukaisten tiettyjen yrityskeskittymien käsittelemistä ja jota alettiin soveltaa 1. syyskuuta 2000. Menettelyä sovelletaan sellaisten kolmen kriteerin avulla määriteltyjen keskittymien käsittelyyn, jotka eivät aiheuta erityisiä kilpailuongelmia. 2.3.3. Komission ja IBAn (International Bar Association) syyskuussa 2000 järjestämä yrityskeskittymiä käsitellyt konferenssi tarjosi tilaisuuden keskustella erilaisista asioista, joista suurta osaa tutkitaan parhaillaan sulautuma-asetuksen tarkistuksen yhteydessä. Tässä vaiheessa komissio kerää tietoja kuulemalla jäsenvaltioita, ehdokasvaltioita, yrittäjäjärjestöjä ja lakimiespiirejä. Tämän vuoden aikana komissio laatii asiakirjan, jossa se esittää päätelmänsä ja muutossuosituksensa. Kyseisen asiakirjan pohjalta järjestetään toinen virallinen konsultaatiokierros. 2.4. Luku III Vuoden 2000 aikana komissio antoi kolme asetusta, jotka koskevat tukea pienille ja keskisuurille yrityksille, koulutustukea ja de minimis -säännön soveltamista. Kahdeksannessa yleiskatsauksessa Euroopan unionin teollisuustuotannon ja eräiden muiden alojen valtiontuista todetaan, että kaudella 1996-1998 viisitoista jäsenvaltiota käytti vuosittain keskimäärin 93 miljardia euroa teollisuustuotannon, maatalouden, kalastuksen, kivihiiliteollisuuden, liikenteen ja rahoituspalvelualan valtiontukeen. Komissio huomauttaa, että luku on edelleen korkea, mutta kuitenkin 11 prosenttia alhaisempi kuin edeltävällä kaudella. 2.5. Luku IV 2.5.1. Laajentuminen Komissio tiedottaa säännöllisin väliajoin neuvostolle jokaisen ehdokasvaltion edistymisestä. Kilpailuoikeuden alalla ja yrityskeskittymien valvonnassa on kertomuksen mukaan edistytty yleisesti ottaen tyydyttävästi niin lainsäädännön kuin hallintorakenteidenkin osalta. Kaikissa ehdokasmaissa onkin säädetty kilpailua koskeva peruslainsäädäntö ja useimmissa maissa on myös perustettu keskittymien valvontaorganisaatio. Kilpailua rajoittavien toimien torjunnassa on tapahtunut edistystä, mutta valtiontukien valvonta on osoittautunut paljon vaikeammaksi ja poliittisesti arkaluonteisemmaksi. Useimmat ehdokasmaat ovat perustaneet kansalliset valvontaviranomaiset, mutta avoimuuden turvaamiseksi monissa ehdokasmaissa on vielä varmistettava, että voimassaolevista tuista laaditaan kattavat luettelot. 2.5.2. Kahdenvälinen yhteistyö Kertomuksen mukaan komissio jatkaa allekirjoitettujen sopimusten puitteissa tiivistä yhteistyötään Yhdysvaltojen ja Kanadan kilpailuviranomaisten kanssa yhä merkittävämmässä määrin. Markkinoiden maailmanlaajuistuminen jatkui vauhdikkaasti koko vuoden ja vuonna 2000 sekä komissiolle että em. maiden kilpailuviranomaisille ilmoitettujen keskittymien määrä kasvoi huomattavasti. Japanin kanssa käytiin intensiivisiä, epävirallisia ja tunnustelevia keskusteluja, joiden kuluessa delegaatiot saivat kaikki kysymykset ratkaistuksi. EU:n ja Japanin välisessä, Tokiossa heinäkuussa pidetyssä huippukokouksessa ilmoitettiin, että osapuolet olivat päässeet keskinäiseen yhteisymmärrykseen suunnittelemastaan yhteistyösopimuksesta, joka allekirjoitettaneen vuoden 2001 loppuun mennessä. 2.5.3. Monenvälinen yhteistyö Komissio toimi edelleen aktiivisesti WTO:ssa ja OECD:ssä ja osallistui YK:n järjestämään IV konferenssiin, joka koski oikeudenmukaisten kilpailuperiaatteiden tarkistamista. Talouksien entistä suurempi kansainvälistyminen vaatii kilpailuviranomaisilta yhä voimakkaampaa panosta. Monenvälistä kilpailuoikeudellista puitteistoa pyritään edistämään WTO:ssa, ja sen lisäksi komission jäsen Mario Monti on ehdottanut "kansainvälisen kilpailufoorumin" perustamista. Sen puitteissa kansalliset kilpailuviranomaiset voisivat vaihtaa kokemuksia ja se tarjoaisi niille mahdollisuuden päästä yhteisymmärrykseen kilpailulainsäädännön keskeisistä kysymyksistä. 3. Yleistä 3.1. Useissa komitean lausunnoissa on korostettu komission ponnisteluja lainsäädännön hyväksi kilpailupolitiikan nykyisessä muutos- ja hajauttamisvaiheessa. Komitean lausuntojen sisältö esitetään tiivistetyssä muodossa kohdassa 4 "Erityistä". 3.2. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että muutos voidaan nyt toteuttaa ja kilpailun pääosastolle voidaan antaa sille kuuluva tehtävä suunnannäyttäjänä, jonka väliintulo on tarpeen vain kaikkien tärkeimmissä tapauksissa. Tämä on tulosta pitkällisestä taistelusta, joka on vihdoin lähes voitettu kilpailukulttuurin aikaansaamiseksi yhteisön maissa. 3.3. Alan valvontaviranomaisten perustaminen jokaiseen maahan on tästä tärkeimpänä institutionaalisena merkkinä. Sen avulla on mahdollista jakaa toimivaltuudet järkevämmin, ja komissiolla on mahdollisuus toimia itselleen parhaiten soveltuvalla tehtäväkentällä. 3.4. Komission ehdottama toimivaltuuksien hajauttaminen kansallisille viranomaisille aiheuttaa kuitenkin jonkin verran huolta. 3.4.1. Ennen kaikkea huolta aiheuttaa kilpailupolitiikan täytäntöönpanon yhdenmukaisuus, jota vaaditaan keskenään erilaisilta elimiltä, jotka poikkeavat toisistaan valtuuksien, institutionaalisen aseman ja kokoonpanoa koskevien kriteerien osalta. Tämä saattaa aiheuttaa erilaisia päätöksiä ja käytänteitä. 3.4.1.1. Ehdokasvaltioihin hiljattain perustettujen uusien kilpailuviranomaisten toiminta aiheuttaa melkoista huolta, koska niiltä puuttuu tarpeellista kokemusta ja koska komission kilpailupolitiikkaa koskeva uudistus antaa niille enemmän vastuuta. Tästä syystä olisi ehkä hyödyllistä, että kilpailun pääosasto antaisi tiettyjä kriteereitä, joilla voitaisiin taata kyseisten uusien elinten toiminnan yhdenmukaisuus ja tehokkuus. 3.4.2. Lisäksi sellaiset yritykset, jotka toimivat useissa maissa, voisivat laillisesti välttää jonkin maan liian ankarat viranomaiset ja valita itselleen sopivamman toimintaympäristön. 3.4.3. Ei myöskään ole selvää, onko kaikilla kansallisilla viranomaisilla etenkin pienimmissä maissa käytössään tarvittavat resurssit tehtäviensä hoitoon. 3.5. Komissio tuntuu olevan tietoinen näistä vaikeuksista, eikä ole sattumaa, että tämän uudistuksen toteuttamisen oikeudelliseksi keinoksi on pääasiallisesti valittu asetus ja että on ehdotettu kansallisia viranomaisia varten perustettavan tietoverkon ja yhteistyövälineen käyttöönottoa. Viranomaisia ja asiasta kiinnostuneita tuomareita varten on suunnitteilla yhteistä kurssimuotoista koulutusta. 3.6. Vaikka komitea hyväksyy nämä toimenpiteet ja kannustaa niihin, sen mielestä on välttämätöntä seurata tarkoin toimivaltuuksien uudelleenjaon toteuttamista. 3.7. Honeywell-GE:n tapaus on erittäin merkityksellinen, koska siitä juontaa ainakin kolme tulevaisuuden kannalta olennaista huomiota. 3.7.1. Ensimmäinen huomio koskee sitä, että Euroopan markkinoiden merkitys tekee myös kahden em. yrityksen kaltaisille jäteille välttämättömäksi Euroopan kilpailusääntöjen noudattamisen. Komission tulisi ottaa tämä huomioon ja ulottaa analyysinsä muihin uusilla aloilla toimiviin monikansallisiin yrityksiin. 3.7.2. Toinen huomio liittyy vaatimukseen sellaisesta kilpailupolitiikasta, joka on sidoksissa todellisiin talouselämän ilmiöihin eikä ainoastaan lainopillisiin muotoseikkoihin. Kuten komission jäsen toteaa johdannossa, kilpailupolitiikan täytäntöönpano ei ole staattista toimintaa vaan se vaatii sellaisten valintojen tekemistä, joissa otetaan huomioon EU:n talouspolitiikan ongelmien ja yleistavoitteiden taloudellinen merkitys. 3.7.3. Tämä konflikti nostaa esiin myös kysymyksen kilpailupolitiikan periaatteiden kansainvälistämisen tarpeesta. Komission ehdotus toiminta-alan löytämisestä tällä saralla WTO:n yhteydestä on komitean mielestä varsin tervetullut ajatus, varsinkin kun komitean aiemmissa lausunnoissa on viimeksi kuluneiden 4-5 vuoden aikana painotettu tätä kysymystä entistä enemmän. Komission ehdottamaa foorumia voitaneen pitää vasta ensi askeleena tähän suuntaan. Kahdenvälistä yhteistyötä on kuitenkin jatkettava tärkeimpien teollisuusmaiden kanssa. 3.8. Komitea pitää myönteisenä myös komission pyrkimystä saada kuluttajat ja muut asianosaiset ryhmät entistä enemmän mukaan kilpailupolitiikkaansa. Tarkoituksena on osoittaa kilpailupolitiikasta saatavat edut ja kannustaa sekä kanteluiden tekemiseen että mielipiteen ilmaisuun, kuten on jo joissakin tapauksissa käynyt. 3.9. Kannattaa ehkä kuitenkin korostaa, että komitealla, joka edustaa moninaisia eturyhmiä, voisi olla paljon merkittävämpi tehtävä kiinteämpien yhteyksien luojana suureen yleisöön yleensä ja erityisesti kuluttajiin. 3.10. Myös kilpailun pääosaston tiedotustoimia on parannettava. Mikäli on todellakin niin, ettei virallisen kertomuksen laadinnan aikataulua voida kiristää, voitaisiin kuitenkin nopeuttaa komissaarin laatiman johdannon julkaisemista ja toimittaa lyhyt tiivistelmä kilpailun pääosaston lainsäädäntötyöstä ja "oikeustoimista". 3.11. Valtiontukia koskevien tietojen julkaisemista Internetissä tulisi laajentaa muihin aiheisiin ja tiedot tulisi esittää tiivistetyssä muodossa säännöllisesti jaettavissa julkaisuissa. 3.12. Komitea kannattaa edelleen paitsi valtiontukien myös kaikkien muiden julkisten tukien valvontaa, jotta niillä ei aiheutettaisi vääristymiä yritysten väliseen kilpailuun. 3.12.1. Kuitenkin laskusuhdannetilanteessa, jossa Eurooppa ja USA olivat jo aiemmin mutta joka syvenee syyskuussa 2001 tapahtuneiden terroritekojen seurauksena erityisesti niiden aiheuttaman markkinoiden epävarmuuden ja kysynnän vähenemisen vuoksi, julkisviranomaisten taloudelliset tukitoimet voivat olla tarpeellisia. Tosin ne täytyy joka tapauksessa suunnata huolellisesti tuottaviin investointeihin niiden tavoitteiden puitteissa, jotka EU on määritellyt Lissabonissa. 3.12.2. Toisaalta laajentumisprosessin seurauksena saattaa olla nykyisen EU:n heikoimmassa asemassa oleville alueille suunnattujen yhteisön tukien väheneminen ja tarve alueiden tasapainottamiseksi annettaviin tukiin ainakin siirtymäkauden aikana. 3.13. Vapauttamisprosessien ja yleisemmin julkisen ja yksityisen sektorin välisten taloudellisten suhteiden osalta vaikuttaa yhä tarpeellisemmalta, kuten jo lausunnossa XXVIII:sta kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta(2) todettiin, että komissio tekisi säännöllisiä analyysejä viime vuosien vapauttamisprosessien vaikutuksista paitsi talouteen myös yhteiskuntaan ja kansalaisten turvallisuuteen. 3.14. Tällainen analyysi on erittäin tarpeellinen tänä päivänä, kun Euroopan tulevasta perustuslaista käydään keskustelua. Siksi on tarpeen, että komitea laajentaa keskustelua institutionaalisista näkökohdista koskemaan myös "materiaalista perustuslakia", jotta löydetään ne yhteiskunnalliset rakenteet, jotka tukevat uutta institutionaalista tilannetta. 3.15. Laajentuminen on suuri haaste ehdokasvaltioiden kilpailukulttuurin ja nykyaikaistamisen edistämiselle. Tämä haaste on huomattavasti kovempi ja siihen vastaamiseen on vähemmän aikaa kuin silloin kun unioni laajentui käsittämään 15 maata. Komitea ymmärtää komissaarin esipuheessa ilmoittamat syyt prosessin nopeuttamiselle, mutta on sitä mieltä, ettei pidä aliarvioida niitä syviä yhteiskunnallisia traumoja, joita liian äkillisesti toteutettava tai ilman sosiaalisten muutosten hallitsemiseen tarvittavia rakenteita tapahtuva muutos voisi aiheuttaa sekä ehdokasvaltioille että nykyisille jäsenvaltioille. 3.15.1. Komitean mielestä näiden yhteiskuntien toivottu mukaantulo yhteisöön saattaisi aiheuttaa voimakkaan pettymyksen ja hylkimisreaktioita, jos yhteiskunnalliset näkökohdat jätetään huomiotta. Siksi on välttämätöntä tukea tätä prosessia tarkoin kohdennetuilla taloudellisilla toimenpiteillä ja lujalla sosiaalipolitiikalla sekä parantamalla yrittäjyyden kehittämiseen tarvittavia olosuhteita erityisesti pk-yritysten kannalta. Tästä syystä komitean mielestä tarvitaan paljon enemmän resursseja kuin mitä EU:lla on nykyään käytössään. 3.16. On tutkittava tiettyjä kansainvälisesti tunnettuja kartelleja, jotka vaikuttavat maailmantalouteen, kuten öljy- ja maakaasumarkkinoilla toimivat kartellit. OPECin kuten myös öljy-yhtiöiden kartellipolitiikka on huomattavassa ristiriidassa Euroopan kilpailupolitiikan kanssa. Tätä kartellipolitiikkaa on tutkittava asianmukaisten välineiden avulla ja poliittista tahtoa osoittaen. Globaalitaloudessa myös valtioiden suoraan hoitamien taloudellisten toimien on tapahduttava talouden näkökulmasta korrektisti, ja niissä on noudatettava kilpailupolitiikan sääntöjä. 3.17. Sopimuksin tai joko hallinnollisin tai lainsäädännöllisin keinoin suojeltujen alojen itsepintainen olemassaolo joissakin maissa on kestämätön ristiriita eurooppalaisen kilpailupolitiikan periaatteiden kannalta. Kun julkisten palveluiden monopolit vapautetaan, kun monikansallisille yrityksille langetetaan seuraamuksia ja kun kaikkia pyydetään parantamaan kilpailukykyä, nämä menneisyyden perintöä edustavat alakohtaiset kartellit on sopeutettava uuteen todellisuuteen. Komission on otettava hoitaakseen tämä tehtävä ei vain puuttumalla asiaan sanallisesti vaan myös konkreettisten toimien kautta, jotta voidaan kannustaa kansallisia viranomaisia toimimaan niiden mukaisesti. 4. Erityistä 4.1. Komitea pitää hyödyllisenä esittää tiivistelmät lausunnoistaan, jotka koskevat komission kilpailupolitiikasta antamia uusimpia ja merkittävimpiä lakialoitteita. Näin eri tahot voivat saada kattavan kuvan komitean kannanotoista. 4.2. Ensimmäinen lausunto koskee asetusta 81 ja 82 artiklan uudistamisesta, ja sen lopussa todetaan: "Komitea kannattaa vakaasti kilpailusääntöjen soveltamisjärjestelmän uudistusta ja siihen liittyvää ensimmäistä lainsäädäntövälinettä, jossa puututaan keskeisiin rakenteisiin ja mekanismeihin. Komitea arvostaa säädöstekstin selkeyttä ja rohkeutta. Koska aihe on monitahoinen ja koska komission tähänastinen toiminta on ollut kiitettävää, komitean on tunnustettava, että se odotti tarkennuksia ja lisätietoja ehdotukseen liittyvien tuki- ja jatkotoimien välityksellä, kuten se toivoi jo vuonna 1999 antamassaan lausunnossa. Komitea seuraa kiinnostuneena komission tulevia toimia erityisesti ennakoitujen, tärkeiden lisäsäännösten alalla. Se sitoutuu antamaan komissiolle rakentavan tukensa." 4.3. Toinen lausunto on annettu aiheesta "Komission asetus EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin". 4.3.1. Komitea suhtautuu ehdotettuun uudistukseen periaatteessa myönteisesti, koska siinä otetaan merkittävällä tavalla huomioon aiemmissa lausunnoissa esitetyt huomiot ja ehdotukset. 4.3.2. Ryhmäpoikkeusten sovellusalasta komitea toteaa, että mikäli vain harvat yritykset ylittävät liikevaihtoa koskevan raja-arvon, yksittäiset ilmoitukset voitaisiin hyväksyä. Komitean mielestä suuntaviivoissa tulisi tarkentaa arviointiperustetta, jolla komissio aikoo tulkita "potentiaalisen markkinoille tulijan" käsitettä realistisesti, jotta estetään se, että monet teollisuuden hankintasopimukset jäisivät soveltamisalan ulkopuolelle. 4.3.3. Markkinaosuuksien kohdalla "merkityksellisten markkinoiden" määrittelyn tulisi olla paremmin havainnollistettu esimerkein, jotka voisivat auttaa yrityksiä osuutensa määrittelyssä sekä alueellisella, kansallisella että Euroopan tasolla. Komitea kehottaa myös sisällyttämään asetukseen lausekkeita, joilla rajataan myyjän valtaa suhteessa jakelualan pk-yrityksiin tai jotka antavat näille pk-yrityksille tehokkaita oikeuskeinoja. 4.4. Kolmas lausunto on annettu aiheesta "Laaja-alaisiin yhteistyösopimuksiin liittyviä kilpailusäännöksiä" 4.4.1. Komitea antaa arvoa komission tekemälle merkittävälle työlle ja tukee yleisesti ottaen laaja-alaisten yhteistyösopimusten uudistusehdotusta. 4.4.2. Komitea on kuitenkin huolissaan siitä, että uudistus on vain osittainen, ja erityisesti siitä, että sääntöjen epäyhtenäisen tulkinnan ja soveltamisen vuoksi jäsenvaltiot saattavat arvioida ja käsitellä sopimuksia eri tavoin. Komitean mielestä uudet ryhmäpoikkeusasetukset on suunniteltava hajautetun täytäntöönpanon kannalta. Laaja-alaisten sopimusten osalta komitea kannattaa yhden kattavan poikkeuksen käyttöönottoa. 4.4.3. Komitea kannattaa sitä, että laaja-alaiset sopimukset voitaisiin ilmoittaa takautuvasti kuten vertikaaliset sopimuksetkin. Komitea kehottaa komissiota ryhtymään toimiin ongelman ratkaisemiseksi. 4.4.4. Komitea suosittaa myös: - 30 prosentin markkinaosuusrajaa tutkimus- ja kehityssopimuksille - 25 prosentin markkinaosuusrajaa erikoistumissopimuksille - 20 prosentin markkinaosuusrajaa pk-yritysten yhteisostoille - nykyisten järjestelyjen mukauttamiseen tarkoitetun yhden vuoden siirtymäajan pidentämistä vähintään kahteen vuoteen eli joulukuun 31. päivään 2002. Nykyisiä sopimuksia vastaavat sopimukset olisivat näin ollen voimassa muuttumattomina siihen asti. 4.5. Neljäs lausunto koskee de minimis sääntelyä erityisesti pk-yritysten osalta, ja sen lopussa todetaan seuraavaa: "'Käsiteltävänä oleva tiedonanto(3) kuuluu kilpailupolitiikan sääntöjen uudenaikaistamisprosessiin. Komitea tähdentää, että edelliseen tiedonantoon verrattuna on saatu aikaan merkittäviä parannuksia: uusien ryhmien luominen, markkinaosuusrajojen nostaminen, uuden markkinaosuusrajan määrittäminen ja oikeusvarmuuden lisääminen.' 'Komitea kehottaa vielä pohtimaan merkittävien markkinoiden määritelmää, yksinkertaistamaan sopimusryhmiä, jotka aiheuttavat vakavia rajoituksia kilpailupolitiikkaan, sekä yhdenmukaistamaan kasvumarginaalia tapauksissa, joissa ennalta määrätyt markkinaosuusrajat ylittyvät.'" Bryssel 28. marraskuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) SEK(2001) 694 lopullinen - Johdanto, s. 8. (2) EYVL C 51, 23.2.2000, s. 1. (3) Komission tiedonanto Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuulumattomista vähämerkityksisistä sopimuksista vuonna 1997 annetun komission tiedonannon tarkistamisesta - SEK(2001) 747 lopullinen.