Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston päätökseksi Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevan monivuotisen yhteisön toimintasuunnitelman hyväksymisestä" () (98/C 214/08)

Neuvosto päätti 26. tammikuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 artiklan 3 kohdan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 1998. Esittelijä oli Dédée Drijfhout-Zweijtzer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 116 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Komissio myöntää Internetin tarjoavan suuria mahdollisuuksia talouselämälle sekä sosiaali-, koulutus- ja kulttuurin aloille mutta toteaa, että myös rikollisjärjestöt voivat hyötyä siitä ja että siitä löytyy myös (jonkin verran) laitonta ja haitallista tietoa.

1.1.1. Laittomasta sisällöstä puhuttaessa ajatellaan välittömästi lapsipornografiaa, mutta asiaan liittyy todellisuudessa monia eri kysymyksiä:

kansallinen turvallisuus (pomminvalmistusohjeet, laiton huumetuotanto, terrorismi);

alaikäisten suojelu (alaikäisten väärinkäyttö mainonnassa, väkivalta, pornografia);

ihmisarvon suojelu (rotuvihaan tai rotusyrjintään yllyttäminen);

taloudellinen turvallisuus (petokset, luottokorttien väärennysohjeet);

tietosuoja (haitallinen murtautuminen tietojärjestelmiin);

yksityisyyden suoja (henkilötietojen luvaton levittäminen, elektroninen häirintä);

kunnian suoja (kunnianloukkaus, laiton vertaileva mainonta);

teollis- ja tekijänoikeudet (tekijänoikeussuojattujen teosten, esimerkiksi ohjelmistojen tai musiikin, luvaton levittäminen).

1.1.2. Haitallisella sisällöllä tarkoitetaan sisältöä, joka on sallittua mutta jonka jakelua rajoitetaan (esimerkiksi ainoastaan aikuisille tarkoitettu sisältö), sekä sisältöä, joka saattaa loukata tiettyjä käyttäjiä.

1.2. Komissio on oikeutetusti sitä mieltä, että aktiivisen Internetin käytön edistämispolitiikan rinnalla tarvitaan säännöksiä myös sopivaisuuden rajat ylittävän toiminnan lopettamiseksi.

1.3. Käsiteltävänä olevan toimintasuunnitelman tavoitteena on vähentää haitallisen ja laittoman tiedon määrää Internetissä. Koska Internetiä ei juurikaan voida pysäyttää virtuaalisin puomein ja rajapyykein ja koska jäsenvaltioiden tulkinnat haitallisesta tai laittomasta sisällöstä vaihtelevat, kyseessä on erityisesti yhteisön tasolle kuuluva asia. Toimintasuunnitelmaa on siten tarkasteltava myös jäsenvaltioiden nykysäännösten ja aloitteiden täydennyksenä ja mahdollisuuksien mukaan myös niiden vahvistuksena.

2. Komission ehdotuksen pääsisältö

2.1. Toimintasuunnitelma on jaettu kolmeen lähestymistapaan:

itsesäätelyn edistäminen (erityisesti laittoman tiedon torjunta);

luokitus- ja koodausjärjestelmien edistäminen (haitallisen aineiston suodattamiseksi);

valistaminen ja tiedottaminen (suunnattuna vanhemmille, opettajille ja lapsille).

Neuvosto, Euroopan parlamentti sekä jäsenvaltioiden hallitukset ovat useissa kokouksissa ilmaisseet tukensa näille lähestymistavoille.

2.2. Toimintasuunnitelman toteuttamiseen tarvitaan yhteisön tukea (yhteensä 30 miljoonaa ecua neljän vuoden aikana).

2.2.1. Toimintalinjalla 1 pyritään saamaan aikaan turvallinen ympäristö taloudellisen tuen avulla, luomaan Euroopan vihjelinjaverkosto (hotlines) sekä laatimaan itsesäätelystä vastaaville organisaatioille toimintasäännöt ja ohjeistot (yhteensä 5,6 miljoonaa ecua).

2.2.2. Toimintalinjan 2 tavoitteena on kehittää suodatus- ja luokittelujärjestelmiä arvottaen niitä todellisessa toimintaympäristössä ja osoittaa niiden käytöstä koituvat hyödyt (yhteensä 12,7 miljoonaa ecua).

2.2.3. Toimintalinjan 3 avulla halutaan edistää tiedottamista suurelle yleisölle ja opettajille valmistelemalla ensin (jäsenvaltiokohtaista) perusmateriaalia, jota sitten levitetään työryhmien, esittelytilaisuuksien ja nykyisten viestimien (myös Internetin) kautta. Toimintalinjan tarvitseman rahoituksen määrä on yhteensä 9,4 miljoonaa ecua.

2.2.4. Toimintalinja 4 sisältää tukitoimia (juridiset kysymykset, kokoukset ja arviointi). Tarvittava määräraha on 2 miljoonaa ecua.

3. Komitean huomautuksia

3.1. Komitea on yleisesti ottaen erittäin tyytyväinen komission ehdottamaan toimintasuunnitelmaan. Se toteaa muutenkin, että suunnitelluilla toimilla pyritään toden teolla torjumaan haitallista sisältöä. Itse asiassa vielä tärkeämpää on pyrkiä muuttamaan asenteita, jolloin sopivaisuuden rajan ylityksiä tapahtuu harvemmin. Komitea myöntää kuitenkin, ettei tämä ole realistista.

3.1.1. Komitea on erittäin tyytyväinen siihen, että komissio tekee toimintasuunnitelmassaan eron laittoman ja haitallisen sisällön välillä.

3.1.1.1. Puhuttaessa suunnitelman muuttamisesta konkreettisiksi toimiksi komitea toteaa kuitenkin, että ehdotuksessa kiinnitetään erittäin vähän huomiota laittomaan sisältöön esimerkiksi sellaisilla aloilla kuin henkinen omaisuus, ihmisarvon ja yksityisyyden suoja sekä valtion ja talouselämän turvallisuuteen kohdistuvat rikokset. Vaikka kaikkia näitä näkökohtia tarkastellaan toimintasuunnitelmassa nimenomaisesti "laiton sisältö" -nimikkeen alla, alaikäisten suojeluun suunnatuille toimintalinjoille (tiedottaminen ja käyttäjien apuvälineiden kehittäminen) osoitetaan eniten varoja: 20,1 miljoonaa ecua! Komitean mielestä tämä on vakava puute, ja se palaa asiaan lausunnon päätelmissä.

3.1.1.2. Muuten komitea kannattaa täysin komission päätelmää, että itsesäätelyä ja lainsäädäntöä on painotettava laittoman sisällön torjunnassa.

3.2. Komitea epäilee kuitenkin, riittääkö haitallisen sisällön torjuntakeinoiksi, että käytössä on apuvälineitä, joilla estetään pääsy käsiksi kyseiseen tietosisältöön, ja että nämä välineet tunnetaan. Komitea ei ole etukäteen kovin vakuuttunut siitä, että komission ehdottama teknologinen ratkaisu on riittävän tarkoituksenmukainen ratkaisemaan yhteiskunnallista ongelmaa.

3.2.1. Teknologisessa lähestymistavassa on vaarana, että suodatusjärjestelmän asentamisen jälkeen vanhemmat ja opettajat ajattelevat lastensa olevan turvassa eivätkä enää valvo näiden tekemisiä. He eivät ymmärrä järjestelmissä olevan aukkoja, jotka ovat helposti juuri lasten löydettävissä. Käytännössähän on usein niin, että lapset osaavat käyttää tietokonetta paremmin kuin heidän vanhempansa ja opettajansa. Komitea epäilee myös, onko kohderyhmä (vanhemmat ja opettajat) tarpeeksi hyvin mukana järjestelmän kehittämisessä.

3.3. Vaikka koodaus tarjoaa yleisesti ottaen paljon etuja tiedon otsikoinnissa ja luetteloinnissa ja siten selkeyttää Internetin käyttöä ja lisää tiedon saatavuutta, tämä koskee yhtä lailla toivottua kuin myös epätoivottua tietoa. Komitea huomauttaa komissiolle tässä yhteydessä myös, että koodauksella voi käytännössä olla päinvastainen vaikutus. Luokitelluksi tulisi ei-haitallisen tiedon lisäksi myös mahdollisesti haitallinen tieto, esimerkiksi pornografia. Juuri haitallista tietoa etsivä pystyisi täten entistä helpommin löytämään etsimänsä tiedon Internetistä.

3.3.1. Komitea toteaa tässä yhteydessä, että aiempien lupausten vastaisesti ns. PICS-suodatinta (Platform for Internet Content Selection) johon koodaus- ja luokituspalvelut perustuvat tukee tällä hetkellä vain yksi merkittävä selailuohjelmien toimittaja (Microsoft Explorer). Muut toimittajat kuten Netscape ja (eurooppalainen) Opera eivät tue PICS-suodattimia. Ilman lainsäädännön velvoitusta on aina ohjelmia, jotka eivät tue PICS:n käyttöä (vaikka Netscape ja Opera siihen siirtyisivätkin), jolloin lapsi voi suhteellisen helposti kiertää rajoitukset. Vaikka komitea ei suhtaudu PICS:n kehittämiseen täysin kielteisesti, se asettaa kuitenkin kyseenalaiseksi väitteen, jonka mukaan PICS:n avulla Internetistä voidaan kehittää ympäristö, jossa haitallisella sisällöllä ei ole mitään mahdollisuuksia.

3.4. Komitea kannattaa komission käsitystä, että ilmaisuvapaudesta johtuva kulttuurinen ja yhteiskunnallinen monimuotoisuus on tärkeä asia, joka ei saa kärsiä pyrkimyksestä luoda Internetistä turvallinen ympäristö, ja että yksityishenkilön on vaikkapa kasvattajan ominaisuudessa ensisijaisesti itse voitava päättää, onko tieto haitallista vaiko ei. Tässä yhteydessä komitea huomauttaa komissiolle, että (tekniseltä kannalta) suodattamisen apuvälineitä voivat käyttää niin kasvattajat suojellakseen lapsiaan haitalliselta tiedolta kuin myös Internet-palvelujen toimittajat. Tämä tarkoittaa, että käyttäjän valtaa lisäävänä (user empowering) esitettävästä järjestelmästä voi tulla myös valvontaväline, jolla itse asiassa riistetään kansalaisilta valinnan mahdollisuus.

3.5. Komitea kiinnittää komission huomion myös siihen, että Internet on muutakin kuin maailmanlaajuinen kotisivujen verkosto (world wide web). PICS (johon ehdotetut koodausjärjestelmät perustuvat) ei lohduta nk. keskusteluryhmiä (sähköisiä "pulinabokseja") eikä myöskään sähköpostin käyttäjiä tai uutisryhmiä (keskustelufoorumeja). Komitea ei myöskään pidä viestinnän turvaamiseksi kehitettyjä koodaukseen perustuvia suodatusjärjestelmiä realistisena vaihtoehtona. Ehdotettu lähestymistapa ei tarjoa ratkaisua merkittäville Internet-sovelluksille kuten keskusteluryhmille ja sähköpostille, joita myös lapset käyttävät.

3.6. Komitea esittää komissiolle, että estäminen on yksi merkittävä vaihtoehto koodaukselle. Estäminen ei tosin ole yhtä hienostunut mutta vähintään yhtä tehokas tapa. Esto-ohjelmat eivät vaadi omistajalta tai toimittajalta tiedon koodausta vaan luotetaan kolmansiin osapuoliin, jotka voivat toimittaa kohderyhmäkohtaisia listoja epätoivottavista ilmaisuista. Yhdysvalloissa on jo käytössä kymmeniä ohjelmia (kuten Cybernanny, Surfpatrol jne.), jotka mikrotietokoneeseen asennettuna korvaavat kyseisten listojen perusteella epätoivottavat sanat ja kuvat merkkiäänellä tai palkilla.

3.6.1. Koodauksen ja estämisen välinen ero on tärkeä, koska koodaukseen vaaditaan koko teollisuudenalan panos (kaikkien tiedontoimittajien täytyy olla siinä mukana), kun taas esto-ohjelmia voidaan synnyttää rohkaisemalla innovaatioihin. Esto-ohjelmien kohdalla erityisesti kuluttajien (vanhempien, kasvattajien ja opettajien) kiinnostuksen herättäminen on erityisen tärkeää, kun taas koodaus onnistuu vain koko toimialan kattavan ja tarjontaan suuntautuvan panostuksen avulla. Edeltävissä kohdissa (3.3 3.5) tehtyjen ehdotusten perusteella komitea odottaa eniten hyötyä saatavan ratkaisuista, joilla pyritään lisäämään käyttökelpoisten esto-ohjelmien kysyntää.

3.6.2. Komitea ei pidä realistisena ihmisoikeusjärjestöjen esittämää perustelua, että esto-ohjelmilla sanan vapaus kytketään talutushihnaan, sillä kyseisiä ohjelmia käytettäessä ei viestin levittäjä vaan sen vastaanottaja on vastuussa suodatustoimintojen oikeasta käyttötavasta. Käytäntö on osoittanut (Yhdysvalloissa), että lapsilleen turvallisen ympäristön haluavat kasvattajat voivat hallita tilanteen kohtuullisen hyvin käyttämällä esto-ohjelmia. Komitea otaksuu merkittävänä syynä esto-ohjelmien toistaiseksi vähäiseen merkitykseen Euroopassa olevan, ettei ratkaisumallia eikä po. viestintä tunneta.

3.7. Komitea kaipaa komission toimintasuunnitelmasta eron tekemistä avoimen ja sisäisen verkon välillä. Kansalaisten tarve saada laadullisesti korkeatasoista ja helposti saatavilla olevaa tietoa avaa markkinat Internet-teknologiaan perustuville verkoille, jotka tosin ovat osa Internetiä mutta jotka mahdollistavat pääsyn käsiksi vain hyvin rajoitettuun määrään Internetissä olevaa tietoa. Sisältönsä moninaisuuden ja määrän puolesta tällaisia "mini-internetejä" ei siis voida verrata maailmanlaajuiseen Internetiin.

3.7.1. (Laajojen) mini-internetien tai intranetien toimittajat valvovat kaikkea itse ja voivat siten taata asiakkailleen tarjoamiensa palvelujen laadun. Kyseessä ei ole pelkästään palvelujen kapasiteetti ja turvallisuus vaan myös tiedon selkeys ja luotettavuus.

3.7.2. Tällaisistä sisäisistä (suljetuista) verkoista puhuttaessa on tehtävä myös selvä ero tiedon tarjoajien (yritysten) ja sen käyttäjien (asiakkaiden) välillä. Kyse ei ole myöskään yksittäisten käyttäjien kotisivuista. On itsestään selvää, että laiton ja haitallinen sisältö voidaan täten paremmin torjua intraneteissä kuin avoimessa, maailmanlaajuisessa Internetissä. Komitea ennakoi myös, että sisäisiä verkkoja käytetään tulevaisuudessa yhä enemmän ratkaisuna tarpeeseen luoda kansalaisille turvallinen Internet. Toimintasuunnitelman voimassaoloaika huomioon ottaen komiteaa askarruttaa, miten hyvin tämä kehityskulku otetaan ehdotetuissa toimintalinjoissa huomioon.

4. Päätelmät

4.1. Ehdotettujen toimintalinjojen osalta komitea pitää toimintasuunnitelmassa asetettuja tavoitteita liian kunnianhimoisina. Sen mielestä on erittäin epätodennäköistä, että ehdotetut toimenpiteet johtaisivat annetussa ajassa "turvalliseen" Internetiin. Turvallisen ympäristön saavuttamiseksi tieto on valikoitava erittäin tarkasti jo heti alussa. Komitean mielestä tämä ei kuitenkaan ole realistinen lähtökohta maailmanlaajuisen Internetin kohdalla.

4.1.1. Myös kaiken Internetissä käytettävissä olevan tiedon koodaus- ja sen pohjalta luokittelumahdollisuus vaikuttaa komitean mielestä ylivoimaiselta tehtävältä. Koska viestintää (keskustelua, sähköpostia, keskustelufoorumeita) on yksinkertaisesti mahdotonta luokitella, komitean mielestä koodaukseen perustuvien suodatusjärjestelmien aktiivinen edistäminen (toimintalinja 2) ei juurikaan auta asiaa.

4.2. Tämän vuoksi komitea ehdottaa, että toimintasuunnitelmaa kehitettäessä rajoitutaan laittoman sisällön torjuntaan (toimintalinja 1) itsesäätelyn ja lainsäädännöllisten toimien avulla ja että haitallisen sisällön torjuntaan tarvittavien apuvälineiden kehittämistä (toimintalinja 2) ei korosteta nykyisessä määrin.

4.2.1. Viimeksi mainitulla alalla (suodatus- ja luokitusjärjestelmien kehittäminen) komitea odottaa tervettä markkinoiden toimintaa sekä esto-ohjelmien kehittämistä ja tarjoamista kaupallisin perustein. Vanhemmat ja opetushenkilöstö näyttävät kysyvän alaikäisille sopimattoman aineiston suodatusmenetelmiä entistä useammin varsinkin mikäli he voivat itse helposti asentaa kyseiset ohjelmat. Komitea kehottaa komissiota toimintalinjan 2 puitteissa rohkaisemaan tutkimusta ja kehitystä erityisesti tällä alalla, nykyisiä järjestelmiä soveltaen.

4.2.1.1. Toimintalinja 3 (jäsenvaltiokohtaisen perusaineiston valmisteleminen ja levittäminen) on komitean mielestä sen sijaan erittäin merkittävä. Vanhempia ja opettajia ei voida kylliksi valistaa siitä, että Internetin käytössä myös heillä on valvonta- ja ennen kaikkea kasvatustehtävä.

4.2.1.2. Toimintalinjan merkitys ei kuitenkaan rajoitu pelkästään alaikäisten suojelemiseen. Kaikki (tulevat) käyttäjät voivat hyötyä siitä.

4.2.1.3. Komitean mielestä on erittäin hyödyllistä vaihtaa tietoa kyseisen toimintalinjan puitteissa saaduista (hyvistä) kokemuksista (esimerkiksi opetuslaitosten, kuluttajajärjestöjen jne. välillä).

4.2.2. Koska komitea tukee eurooppalaisen vihjelinjaverkoston (hotlines) luomista, toimintasuunnitelman puitteissa sen toteuttamiseen tulisi osoittaa enemmän varoja kuin toimintalinjan 1 nyt ehdotettu 5,6 miljoonan ecun summa. Eurooppalaisen vihjelinjaverkoston luominen vaatii useiden osapuolten vahvaa panostusta ja erityisesti läheistä yhteistoimintaa oikeusviranomaisten kanssa, jotka myös komitean mielestä ovat ensisijaisesti vastuussa kansalaisten suojelemisesta ja lainmukaisuuden valvonnasta.

4.2.2.1. Komitea ehdottaa myös, että huomattava osa toimintalinjalle 2 varattavasta määrärahasta osoitetaan vihjelinjaverkoston luomiseen ja ylläpitoon ja samalla kiinnitetään huomiota yhteistyöhön asianomaisten viranomaisten kanssa.

4.3. Lopuksi komitean mielestä on välttämätöntä perustaa kuluttajia varten yhteyspisteitä, jotta kuluttajilla olisi yhtenäinen ja toimiva edunvalvonta vastapainona todennäköisesti hyvin monille palveluille, palvelujen tarjoajille ja verkkojen ylläpitäjille. Tämä edellyttää kuluttajansuojan vahvistamista luomalla "kuluttaja-asiamiesjärjestelmä" televiestinnän sääntelyviranomaisten yhteyteen.

Bryssel, 29. huhtikuuta 1998.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 48, 13.2.1998, s. 8.