P8_TC1-COD(2018)0044

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 13. helmikuuta 2019, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/… antamiseksi saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettavasta laista

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Unioni on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta. Tällaisen alueen luomiseksi asteittain unionin on määrä hyväksyä oikeudellista yhteistyötä koskevia toimenpiteitä yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, erityisesti sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan sitä edellyttäessä.

(2) Perussopimuksen 81 artiklan mukaisesti näihin toimenpiteisiin on sisällyttävä lainvalintaa koskevien jäsenvaltioissa sovellettavien sääntöjen yhteensopivuuden edistäminen.

(3) Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta edellyttää riita-asioiden ratkaisun ennakoitavuuden, lainvalintaan liittyvän oikeusvarmuuden ja tuomioiden vapaan liikkuvuuden ja tunnustamisen parantamiseksi sitä, että jäsenvaltioiden lainvalintasääntöjen mukaan sovellettavaksi tulee sama kansallinen laki riippumatta siitä, minkä maan tuomioistuimessa kanne on nostettu. [Tark. 1]

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008 (4) ei kata saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin liittyviä kysymyksiä. Rooma I -asetuksen 27 artiklan 2 kohdassa kuitenkin edellytetään, että komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen saatavan siirron tai siirtymisen pätevyydestä suhteessa kolmansiin sekä siirretyn saatavan ensisijaisuudesta suhteessa toisen henkilön oikeuteen ja tarvittaessa ehdotuksen kyseisen asetuksen muuttamiseksi ja arvion uusien säännösten vaikutuksesta.

(5) Komissio hyväksyi 18 päivänä helmikuuta 2015Vihreän kirjan pääomamarkkinaunionin muodostamisesta, jossa todetaan, että suurempi oikeusvarmuus valtioiden rajat ylittävissä saatavien siirtämisissä ja tällaisten siirtojen ensisijaisuusjärjestyksissä, erityisesti maksukyvyttömyyteen liittyvissä tapauksissa, on tärkeä näkökohta, kun kehitetään Euroopan laajuisia arvopaperistamismarkkinoita, rahoitusvakuusjärjestelyjä sekä muita toimintoja kuten myyntilaskurahoitusta.

(6) Komissio hyväksyi 30 päivänä syyskuuta 2015 tiedonannon, johon sisältyy pääomamarkkinaunionin luomista koskeva toimintasuunnitelma. Toimintasuunnitelmassa todetaan, että erot siinä, miten eri jäsenvaltioissa kohdellaan velkasaatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia, vaikeuttavat näiden välineiden käyttöä rajat ylittävinä vakuuksina, ja esitetään päätelmänä, että tällainen oikeudellinen epävarmuus hankaloittaa taloudellisesti merkittävien rahoitusoperaatioiden, kuten arvopaperistamisen, toteuttamista. Toimintasuunnitelmassa ilmoitettiin, että komissio aikoo ehdottaa yhdenmukaisia sääntöjä, joiden avulla voidaan määrittää oikeusvarmuus säilyttäen, mitä kansallista lainsäädäntöä sovelletaan kolmansiin osapuoliin kohdistuviin velkasaamisten siirtojen vaikutuksiin.

(7) Komissio hyväksyi 29 päivänä kesäkuuta 2016 rahoitusvakuusjärjestelyistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/47/EY (5) 3 artiklan 1 kohdan asianmukaisuutta koskevan kertomuksen, jossa keskityttiin selvittämään direktiivin tehokkuutta ja vaikuttavuutta lainasaamisten vakuuskäytön edellyttämien muodollisten toimien osalta. Kertomuksen päätelmien mukaan ehdotus yhdenmukaisista säännöistä, joiden avulla selvitettäisiin oikeusvarmuus säilyttäen, mitä kansallista lakia sovelletaan saatavien siirrosta kolmansiin osapuoliin kohdistuviin vaikutuksiin, edistäisi oikeusvarmuuden saavuttamista myös lainasaamisten rajat ylittävän vakuuskäytön tapauksessa.

(8) Komissio hyväksyi 29 päivänä syyskuuta 2016 kertomuksen saatavan siirron tai siirtymisen pätevyydestä suhteessa kolmansiin sekä siirretyn saatavan ensisijaisuudesta suhteessa toisen henkilön oikeuteen. Kertomuksen mukaan sellaisten yhdenmukaisten lainvalintasääntöjen hyväksyminen, joita sovelletaan selvitettäessä siirtojen pätevyyttä suhteessa kolmansiin osapuoliin sekä keskenään kilpailevien siirronsaajien tai siirronsaajien ja muiden oikeudenhaltijoiden välistä ensisijaisuutta, lisäisi oikeusvarmuutta ja vähentäisi jäsenvaltioissa nykyisten lähestymistapojen moninaisuudesta johtuvia käytännön ongelmia ja oikeudellisia kustannuksia.

(9) Tämän asetuksen aineellisen soveltamisalan ja säännösten olisi oltava yhdenmukaisia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) (6), asetuksen (EY) N:o 593/2008 sekä asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (7) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/848 (8) kanssa. Tätä asetusta tulkittaessa olisi mahdollisimman suuressa määrin pyrittävä välttämään näiden säädösten välisiä sääntelyaukkoja.

(10) Tämä asetus liittyy pääomamarkkinaunionin luomista koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanoon. Lisäksi se täyttää Rooma I -asetuksen 27 artiklan 2 kohdassa asetetun vaatimuksen, jonka mukaan komission olisi julkaistava asiaa koskeva kertomus ja tarvittaessa laadittava ehdotus saatavan siirron tai siirtymisen pätevyydestä suhteessa kolmansiin sekä siirretyn saatavan ensisijaisuudesta suhteessa toisen henkilön oikeuteen.

(11) Unionin tasolla ei tällä hetkellä ole saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia (esineoikeudellisia) vaikutuksia koskevia yhdenmukaistettuja lainvalintasääntöjä. Tällaiset säännöt on vahvistettu jäsenvaltioiden tasolla, mutta ne ovat keskenään ristiriitaisia , koska ne perustuvat eri liittymäperusteisiin, joiden mukaan sovellettava laki määräytyy, ja usein siksi epäselviä , erityisesti niissä maissa, joissa kyseisiä sääntöjä ei säännellä erillisillä säännöksillä . Kansallisten lainvalintasääntöjen epäyhdenmukaisuus aiheuttaa saatavien rajatylittävien siirtojen yhteydessä oikeudellista epävarmuutta sen suhteen, mitä lakia siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan. Oikeusvarmuuden puute puolestaan aiheuttaa saatavien rajatylittäviin siirtoihin liittyvän oikeudellisen riskin, jota yhden maan sisällä tapahtuvissa siirroissa ei ole ja joka johtuu siitä, että tilanteeseen voidaan soveltaa eri jäsenvaltioiden aineellisia sääntöjä sen mukaan, minkä jäsenvaltion tuomioistuimet tai viranomaiset ratkaisevat saatavien omistusoikeutta koskevan riita-asian ; ensisijaisuuskonfliktin lopputulos sen suhteen, miten saatavan omistusoikeus määräytyy rajatylittävän siirron jälkeen, vaihtelee siten sovellettavan kansallisen lain mukaan. [Tark. 2]

(12) Jos siirronsaajat eivät tiedosta tätä riskiä tai päättävät olla välittämättä siitä, niille voi aiheutua odottamattomia taloudellisia tappioita. Epävarmuus sen suhteen, kuka omistaa rajatylittävän siirron kohteena olleen saatavan, voi aiheuttaa kerrannaisvaikutuksia ja syventää ja pidentää finanssikriisin seurauksia. Jos siirronsaajat haluavat pienentää oikeudellista riskiä turvautumalla oikeudelliseen neuvontaan, niille aiheutuu saman maan sisällä tapahtuviin siirtoihin verrattuna ylimääräisiä kustannuksia. Jos siirronsaajat päättävät oikeudellisen riskin pelossa pidättyä tällaisista liiketoimista, ne voivat menettää liiketoimintamahdollisuuksia, mikä puolestaan heikentää markkinoiden yhdentymistä. [Tark. 3]

(12 a) Tämä oikeudellinen riski voi myös toimia pidäkkeenä. Siirronsaajat ja siirtäjät voivat päättää olla ottamatta riskiä, jolloin liiketoimintamahdollisuudet jäävät heiltä käyttämättä. Tällainen selvyyden puute ei siten ole sopusoinnussa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63–66 artiklassa vahvistettujen markkinoiden yhdentymistä koskevan tavoitteen ja pääoman vapaan liikkuvuuden periaatteen kanssa. [Tark. 4]

(13) Tämän asetuksen tarkoituksena on taata oikeusvarmuus vahvistamalla yhteiset lainvalintasäännöt, joiden nojalla määritetään, mitä lakia saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan , ja lisätä saatavien rajatylittäviä siirtoja, jotta voidaan kannustaa rajatylittäviin investointeihin unionissa ja helpottaa yritysten, myös pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ”pk-yritykset”, ja kuluttajien rahoituksensaantimahdollisuuksia . [Tark. 5]

(14) Saatavalla tarkoitetaan velkojan oikeutta saada velalliselta maksuna tietty rahasumma tai tietyn velvoitteen suoritus. Saatavan siirron yhteydessä velkoja (siirtäjä) siirtää saatavaa koskevan oikeutensa velallista kohtaan toiselle henkilölle (siirronsaaja). Se, mitä lakia sovelletaan sopimussuhteeseen velkojan ja velallisen tai siirtäjän ja siirronsaajan tai siirronsaajan ja velallisen välillä, määräytyy Rooma I -asetukseen sisältyvien lainvalintasääntöjen mukaisesti.

(14 a) Tällä asetuksella ei ole tarkoitus muuttaa asetuksen (EY) N:o 593/2008 säännöksiä, jotka koskevat vapaaehtoisesta siirrosta aiheutuvaa esineoikeudellista vaikutusta siirtäjän ja siirronsaajan tai siirronsaajan tai velallisen välillä. [Tark. 6]

(15) Tässä asetuksessa vahvistettuja lainvalintasääntöjä olisi sovellettava saatavien siirrosta aiheutuviin esineoikeudellisiin vaikutuksiin sekä kaikkien siirtoon osallistuvien osapuolten (eli siirtäjän ja siirronsaajan sekä siirronsaajan ja velallisen) välillä että suhteessa kolmansiin osapuoliin, (kuten siirtäjän velkojaan) , velallista lukuun ottamatta . [Tark. 7]

(16) Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat saatavat ovat kuuluviin saataviin sisältyy myyntisaatavia, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/65/EU (9) määriteltyihin rahoitusvälineisiin perustuvia saatavia ja luottolaitoksessa olevalle tilille talletettua rahaa. Direktiivissä 2014/65/EU määriteltyjä rahoitusvälineitä ovat muun muassa rahoitusmarkkinoilla myytävät arvopaperit ja johdannaiset. Arvopaperit ovat omaisuuseriä, kun taas johdannaiset ovat sopimuksia, joihin sisältyy osapuolille kuuluvia oikeuksia (eli saatavia) ja velvollisuuksia. [Tark. 8]

(17) Tämä asetus koskee saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia. Sen sijaan se ei koske Se koskee erityisesti sellaisten sopimusten (esimerkiksi johdannaissopimusten) siirtoa, joihin liittyy sekä oikeuksia (eli saatavia) että velvollisuuksia, ja eikä tällaisia oikeuksia ja velvollisuuksia sisältävien sopimusten uudistamista. Koska tämä asetus ei kata sopimusten siirtoa eikä uudistamista, rahoitusvälineiden kauppaan sekä niiden selvitykseen ja toimitukseen sovelletaan edelleen Rooma I -asetuksen mukaisesti sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia. Tavallisesti sopimuspuolet valitsevat tämän lain, tai se määräytyy rahoitusmarkkinoihin sovellettavien pakottavien sääntöjen mukaisesti. [Tark. 9]

(18) Tämän asetuksen ei pitäisi vaikuttaa kysymyksiin, joista säädetään rahoitusvakuusjärjestelyistä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/47/EY, maksu- ja selvitysjärjestelmiä koskevassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/26/EY (10), likvidaatiodirektiivissä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/24/EY (11) ja rekisteriasetuksessa komission asetuksessa (EU) N:o 389/2013 (12), sillä tähän asetukseen sisältyvien lainvalintasääntöjen soveltamisala ja mainittuihin kolmeen direktiiviin sisältyvien lainvalintasääntöjen soveltamisala eivät ole päällekkäiset . [Tark. 10]

(19) Tätä asetusta olisi sovellettava universaalisti, eli sen mukaisesti määräytyvää lakia olisi sovellettava, vaikka kyseessä ei olisi jäsenvaltion laki.

(20) Ennakoitavuus on olennaisen tärkeää niiden kolmansien osapuolten kannalta, jotka ovat kiinnostuneita siirretyn saatavan omistusoikeuden hankkimisesta. Kun saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan sen maan lakia, jossa siirtäjän asuinpaikka on, asianomaisten kolmansien osapuolten on helppo selvittää jo etukäteen, minkä maan lakia heidän oikeuksiinsa sovelletaan. Näin ollen saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin olisi sovellettava pääsääntöisesti siirtäjän asuinpaikan lakia. Tätä sääntöä olisi sovellettava saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin ainakin myyntilaskurahoituksen, vakuusjärjestelyjen sekä arvopaperistamisen yhteydessä, jos osapuolet eivät ole arvopaperistamisen tapauksessa valinneet sovellettavaksi laiksi siirretyn saatavan lakia.

(21) Lain, joka pääsääntöisesti valitaan saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettavaksi laiksi, olisi mahdollistettava myös tulevien saatavien siirtoon sovellettavan lain määrittäminen, sillä kyseessä on yleinen käytäntö silloin kun siirretään useita saatavia, kuten myyntilaskurahoituksen yhteydessä. Soveltamalla siirtäjän asuinpaikan lakia voidaan määrittää myös tulevien saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettava laki.

(22) Tarve määrittää siirretyn saatavan omistaja nousee usein esiin silloin kun siirtäjästä tulee maksukyvytön ja on määritettävä maksukyvyttömyysmenettelyn kohteena oleva omaisuus. Siksi on toivottavaa, että tähän asetukseen perustuvat lainvalintasäännöt ovat yhdenmukaiset maksukyvyttömyysmenettelyistä annetussa asetuksessa (EU) 2015/848 vahvistettujen lainvalintasääntöjen kanssa. Yhdenmukaisuuden pitäisi olla saavutettavissa, kun saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan pääsääntöisesti siirtäjän asuinpaikan lakia, sillä siirtäjän asuinpaikka vastaa liittymäperusteena maksukyvyttömyysmenettelyissä liittymäperusteena käytettyä velkojan pääintressien keskuksen käsitettä.

(23) Saatavien siirrosta kansainvälisessä kaupassa vuonna 2001 tehdyn YK:n yleissopimuksen mukaan siirrettyä saatavaa koskeva siirronsaajan etuoikeus suhteessa kilpailevan kantajan oikeuteen määräytyy sen valtion lain mukaan, jossa siirtäjä sijaitsee. Tässä asetuksessa vahvistettujen unionin lainvalintasääntöjen ja kansainvälisellä tasolla yleissopimuksen perusteella omaksutun ratkaisun yhdenmukaisuuden pitäisi helpottaa kansainvälisten riita-asioiden ratkaisemista.

(24) Jos siirtäjän asuinpaikka muuttuu samaa saatavaa koskevien siirtojen välillä, sovellettavan lain tulisi olla siirtäjän asuinpaikan laki sillä hetkellä, jolloin siirronsaajista ensimmäisenä toimiva saattaa siirron päteväksi suhteessa kolmansiin osapuoliin täyttämällä siirtäjän senhetkisen asuinpaikan perusteella sovellettavaan lakiin perustuvat vaatimukset.

(25) Tiettyjen saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin olisi markkinakäytännön ja markkinatoimijoiden tarpeiden mukaisesti poikkeustapauksissa sovellettava siirretyn saatavan lakia eli sitä lakia, jota sovelletaan velkojan ja velallisen alkuperäiseen sopimukseen, johon saatava perustuu joka on saatavan perusteena . [Tark. 11]

(26) Saatavan siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin olisi sovellettava siirretyn saatavan lakia silloin kun siirron toteuttaa luottolaitoksessa olevalle tilille rahaa tallettanut tilinhaltija, kun tämä on velkoja/siirtäjä ja luottolaitos on velallinen. Kolmansien osapuolten, kuten siirtäjän velkojien ja kilpailevien siirronsaajien, kannalta ennustettavuus paranee, jos tällaisista siirroista kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan siirretyn saatavan lakia, koska yleisen olettamuksen mukaan saatavaan, joka muodostuu tilinhaltijan luottolaitoksessa olevalle tilille tallettamasta rahasta, sovelletaan sen maan lakia, jossa luottolaitos sijaitsee (eikä tilinhaltijan/siirtäjän asuinpaikan lakia). Tilinhaltijan ja luottolaitoksen välisessä tilisopimuksessa valitaan sovellettavaksi laiksi yleensä juuri tämä laki.

(27) Rahoitusvälineisiin perustuvien saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin olisi niin ikään sovellettava siirretyn saatavan lakia, eli lakia, jota sovelletaan sopimukseen, johon saatava perustuu (esimerkiksi johdannaissopimukseen). On erittäin tärkeää soveltaa rahoitusvälineisiin perustuvien saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin siirretyn saatavan lakia eikä siirtäjän asuinpaikan lakia, koska näin voidaan ylläpitää rahoitusmarkkinoiden vakautta ja sujuvaa toimintaa. Näiden toteutuminen on turvattu, kun laki, jota sovelletaan saatavan perustana olevaan rahoitusvälineeseen, on sopimuspuolten valitsema laki tai laki, joka määräytyy rahoitusmarkkinoihin sovellettavien pakottavien sääntöjen mukaisesti.

(28) Arvopaperistamisen yhteydessä olisi sovellettava joustavuutta, kun määritetään saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettavaa lakia, jotta voidaan vastata kaikkien arvopaperistamisen alullepanijoiden tarpeisiin ja edistää pienempien toimijoiden pääsyä rajat ylittäville arvopaperistamismarkkinoille. Vaikka saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin olisi arvopaperistamisen yhteydessä sovellettava pääsääntöisesti siirtäjän asuinpaikan lakia, siirtäjän (alullepanijan) ja siirronsaajan (erityisrahoitusyhtiön) olisi voitava valita sovellettavaksi laiksi siirretyn saatavan laki. Siirtäjän ja siirronsaajan olisi voitava päättää, että saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan arvopaperistamisen yhteydessä edelleen pääsäännön mukaisesti siirtäjän asuinpaikan lakia, tai niiden olisi voitava valita sovellettavaksi laiksi siirretyn saatavan laki liiketoimen rakenteen ja ominaisuuksien perusteella, eli esimerkiksi alullepanijoiden lukumäärän ja sijaintipaikan ja siirrettäviin saataviin sovellettavien lakien lukumäärän perusteella. [Tark. 12]

(29) Kilpailevien siirronsaajien välillä voi syntyä samaa saatavaa koskeva ensisijaisuuskonflikti, jos siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin on sovellettu yhden siirron yhteydessä siirtäjän asuinpaikan lakia ja toisen siirron yhteydessä siirretyn saatavan lakia. Tällaisissa tapauksissa ensisijaisuuskonfliktin ratkaisemiseksi olisi sovellettava lakia, jota sovelletaan siitä saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin, joka ensimmäisenä tuli siihen sovellettavan lain nojalla päteväksi suhteessa kolmansiin osapuoliin. Jos kumpikin saatavien siirto tulee päteväksi suhteessa kolmansiin osapuoliin samaan aikaan, siirtäjän asuinpaikan lakia olisi pidettävä ensisijaisena. [Tark. 13]

(30) Sen kansallisen lain soveltamisalan, joka tämän asetuksen nojalla määritetään saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettavaksi laiksi, olisi oltava yhdenmukainen. Sovellettavaksi laiksi määritettyä kansallista lakia olisi sovellettava erityisesti i) siirron pätevyyteen suhteessa kolmansiin osapuoliin, eli niihin toimenpiteisiin ja menettelyihin , joita , jotka siirronsaajan on toteutettava ja noudatettava varmistaakseen, että se saa siirretyn saatavan omistusoikeuden (esimerkiksi siirron rekisteröinti viranomaisissa tai julkisessa rekisterissä tai velalliselle tehtävä kirjallinen ilmoitus siirrosta); ja ii) ensisijaisuuskysymyksiin, eli sellaisten useiden kantajien välisiin konflikteihin välisten konfliktien ratkaisuun , jotka koskevat sitä, mille niistä saatavan omistusoikeus kuuluu rajatylittävän siirron jälkeen (konflikti voi syntyä esimerkiksi kahden siirronsaajan välillä, jos sama saatava on siirretty kahdesti, tai siirronsaajan ja siirtäjän velkojan välillä). [Tark. 14]

(31) Koska tämä asetus on luonteeltaan universaalinen, sovellettavaksi voi sen nojalla tulla erilaisia oikeusperinteitä edustavien maiden lakeja. Silloin kun saatavan siirrosta on seurauksena saatavan perusteena olevan sopimuksen siirtyminen, saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin tämän asetuksen mukaisesti sovellettavaksi laiksi nimettyä lakia olisi sovellettava myös ensisijaisuuskonfliktiin, jos sellainen syntyy siirronsaajan ja saman saatavan uuden edunsaajan välillä saatavan perusteena olevan sopimuksen siirtymisen seurauksena. Lakia, joka on tämän asetuksen mukaisesti nimetty saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettavaksi laiksi, olisi samasta syystä sovellettava myös silloin kun sopimuksen uudistamista käytetään tavalla, joka vastaa sopimuksen siirtoa; tämän lain avulla olisi ratkaistava ensisijaisuuskonflikti, jos sellainen syntyy siirronsaajan ja sen funktionaalisesti vastaavan saatavan uuden edunsaajan välillä, joka muodostuu, kun saatavan perusteena oleva sopimus tällä tavoin uudistetaan.

(32) Yleiseen etuun liittyvien näkökohtien perusteella jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat poikkeusolosuhteissa soveltaa oikeusjärjestyksen perusteisiin ja kansainvälisesti pakottaviin säännöksiin perustuvia poikkeuksia, joita olisi tulkittava rajoittavasti.

(33) Koska jäsenvaltioiden on noudatettava tekemiään kansainvälisiä sitoumuksia, tämä asetus ei saisi vaikuttaa kansainvälisiin yleissopimuksiin, joissa yksi tai useampi jäsenvaltio on osapuolena, kun tämä asetus annetaan. Sääntöjen sisällön tuntemisen helpottamiseksi komission olisi julkaistava jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella Euroopan unionin virallisessa lehdessä luettelo asiaa koskevista yleissopimuksista.

(34) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Tällä asetuksella pyritään erityisesti edistämään omistusoikeutta koskevan 17 artiklan ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen koskevan 47 artiklan sekä elinkeinovapautta koskevan 16 artiklan soveltamista. [Tark. 15]

(35) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan suunnitellun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia koskevien lainvalintasääntöjen haluttu yhdenmukaisuus voidaan saavuttaa vain asetuksella, koska vain asetus takaa sääntöjen täysin yhdenmukaisen tulkinnan ja soveltamisen kansallisella tasolla. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(36) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 3 artiklan ja 4 a artiklan 1 kohdan mukaisesti [Yhdistynyt kuningaskunta] [ja] [Irlanti] [on ilmoittanut / ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen] [ei/eivät osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido sitä/niitä eikä asetusta sovelleta siihen/niihin].

(37) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla Soveltamisala 1. Tätä asetusta sovelletaan määritettäessä saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettava laki siviili- ja kauppaoikeuden alalla lukuun ottamatta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia siirretyn saatavan velalliseen . [Tark. 16] Sitä ei sovelleta vero- tai tulli- eikä hallintoasioihin. 1 a. Tämä asetus ei vaikuta unionin ja kansallisen kuluttajansuojalainsäädännön soveltamiseen. [Tark. 17] 2. Tämän asetuksen soveltamisalaan eivät kuulu seuraavat seikat: a) sellaisten saatavien siirto, jotka johtuvat perhesuhteista tai suhteista, joilla niihin sovellettavan lain mukaan on vastaavia vaikutuksia, elatussaatavat mukaan lukien; b) sellaisten saatavien siirto, jotka johtuvat aviopuolisoiden varallisuussuhteista tai sellaisiin suhteisiin liittyvistä varallisuussuhteista, joilla niihin sovellettavan lain mukaan katsotaan olevan vastaavia vaikutuksia kuin avioliitolla, rekisteröity parisuhde mukaan lukien, taikka testamentista tai perimyksestä; [Tark. 18] c) sellaisten saatavien siirto, jotka johtuvat vekseleistä, sekeistä tai nimennäisvelkakirjoista taikka muista juoksevista arvopapereista, siltä osin kuin tällaisiin muihin juokseviin arvopapereihin liittyvät velvoitteet johtuvat niiden siirtokelpoisuudesta; d) sellaisten saatavien siirto, jotka liittyvät yhtiöitä tai muita yhteisöjä tai yhteenliittymiä koskevan lain soveltamisalaan kuuluviin seikkoihin, kuten yhtiöiden tai muiden yhteisöjen tai yhteenliittymien perustamiseen rekisteröimällä tai muulla tavoin, niiden oikeuskelpoisuuteen tai oikeustoimikelpoisuuteen, niiden sisäisiin järjestelyihin tai purkautumiseen ja niiden toimihenkilöiden tai osakkaiden tai jäsenten henkilökohtaiseen vastuuseen niiden velvoitteista; e) sellaisten saatavien siirto, jotka perustuvat trustien perustamiseen sekä trustin perustajan, trustin hoitajan ja trustin edunsaajan välisiin suhteisiin; f) sellaisten saatavien siirto, jotka perustuvat henkivakuutussopimuksiin, jotka johtuvat muiden yhteisöjen kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (13) 2 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitettujen yritysten sellaisista toimista, joiden tarkoituksena on tarjota etuuksia yritykseen tai yritysryhmään taikka ammattiin tai ammattien ryhmään kuuluville työntekijöille tai itsenäisille ammatinharjoittajille kuoleman tai eloon jäämisen varalta taikka toiminnan lakkaamisen tai supistumisen varalta tai työhön liittyvän sairauden taikka työtapaturmien varalta. f a) saatavien siirto asetuksen (EU) 2015/848 mukaisen kaikkia velkoja koskevan menettelyn aikana. [Tark. 19]

2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan a) ”siirtäjällä” henkilöä, joka siirtää toiselle henkilölle oikeutensa vaatia velallista maksamaan velan; b) ”siirronsaajalla” henkilöä, joka saa toiselta henkilöltä oikeuden vaatia velallista maksamaan velan; c) ”siirrolla” vapaaehtoista siirtoa, jonka kohteena on oikeus vaatia velallista maksamaan velka. Sillä tarkoitetaan saatavan suoraa siirtoa, sopimusperusteista sijaantuloa ja saatavan siirtoa vakuudeksi sekä saatavaan liittyviä pantti- ja muita vakuusoikeuksia; d) ”saatavalla” oikeutta vaatia minkä tahansa velan maksua riippumatta siitä, onko se määritelty rahassa ja perustuuko se sopimusvelvoitteeseen vai sopimuksenulkoiseen velvoitteeseen; e) ”kolmansille osapuolille aiheutuvilla vaikutuksilla”esineoikeudellisia vaikutuksia eli siirronsaajan oikeutta vedota hänelle siirretyn saatavan lailliseen omistusoikeuteen muita siirronsaajia tai saman tai funktionaalisesti vastaavan saatavan edunsaajia, siirtäjän velkojia ja muita kolmansia osapuolia , velallista lukuun ottamatta, vastaan; [Tark. 20] f) ”asuinpaikalla” yhtiön tai muun yhteisön tai yhteenliittymän osalta sen keskushallinnon sijaintipaikkaa ja liiketoimintaa harjoittavan luonnollisen henkilön osalta hänen päätoimipaikkaansa; g) ”luottolaitoksella” yritystä sellaisena kuin se määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (14) 4 artiklan 1 kohdan 1 luetelmakohdassa, mukaan lukien sellaisten luottolaitosten (kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdan 17 luetelmakohdassa tarkoitetut) sivuliikkeet, joiden päätoimipaikka on unionin alueella tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (15) 47 artiklan mukaisesti unionin ulkopuolella, jos kyseiset sivuliikkeet sijaitsevat unionissa; h) ”rahalla” luottolaitokseen minkä tahansa valuutan määräiselle tilille talletettua rahaa; [Tark. 21] i) ”rahoitusvälineellä” Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU (16) liitteessä I olevassa C osassa määriteltyjä välineitä;

II LUKU

YHDENMUKAISET SÄÄNNÖT

3 artikla Universaalinen soveltaminen Tämän asetuksen mukaisesti määräytyvää lakia sovelletaan riippumatta siitä, onko se jonkin jäsenvaltion laki.

4 artikla Sovellettava laki 1. Ellei tässä artiklassa toisin säädetä, saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan sen maan lakia, jossa siirtäjän asuinpaikka on siirron tapahtumahetkellä siirtosopimuksen tekohetkellä . Jos siirtäjän asuinpaikka on muuttunut kahden samaa saatavaa koskevan, eri siirronsaajille osoitetun siirron välissä, yhden siirronsaajan oikeuden ensisijaisuus suhteessa toisen siirronsaajan oikeuteen nähden määritetään sen maan lain mukaan, jossa siirtäjän asuinpaikka oli sen siirron tapahtumahetkellä, joka ensin tuli päteväksi suhteessa muihin kolmansiin osapuoliin sen lain nojalla, joka määritettiin sovellettavaksi laiksi ensimmäisen alakohdan nojalla. 2. Sen estämättä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa säädetään, siirrettyyn saatavaan sovellettavaa lakia sovelletaan siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin, kun siirron kohteena ovat seuraavat: a) luottolaitoksessa olevalle tilille talletettu raha talletetut rahavarat ; b) rahoitusvälineeseen rahoitusvälineisiin perustuvat saatavat. 3. Siirtäjä ja siirronsaaja voivat arvopaperistamista varten valita saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettavaksi laiksi siirrettyyn saatavaan sovellettavan lain. Lakiviittaus on tehtävä nimenomaisesti siirtosopimuksessa tai erillisessä sopimuksessa. Sen asiakirjan aineelliseen ja muodolliseen pätevyyteen, jossa lakiviittaus tehtiin, sovelletaan valittua lakia. 4. Kun useiden siirronsaajien välillä on samaa saatavaa koskeva ensisijaisuuskonflikti, jossa yhdestä siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan sen maan lakia, jossa on siirtäjän asuinpaikka, ja muista siirroista kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovelletaan siirretyn saatavan lakia, ensisijaisuuskonfliktiin sovelletaan lakia, jota sovelletaan siitä saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin, joka ensimmäisenä tuli siihen sovellettavan lain nojalla päteväksi suhteessa kolmansiin osapuoliin. Jos kumpikin siirto tulee päteväksi suhteessa kolmansiin osapuoliin samaan aikaan, sen maan lakia, jossa siirtäjän asuinpaikka on, on pidettävä ensisijaisena. [Tark. 22]

5 artikla Sovellettavan lain soveltamisala Saatavien siirrosta kolmansille aiheutuviin vaikutuksiin tämän asetuksen nojalla sovellettavan lain soveltamisala kattaa erityisesti seuraavat: a) vaatimukset, joilla varmistetaan siirron pätevyys suhteessa muihin kolmansiin osapuoliin kuin velkojaan, esimerkiksi rekisteröinti- tai julkaisumuodollisuudet; b) siirronsaajan oikeuksien ensisijaisuus suhteessa saman saatavan toisen siirronsaajan oikeuksiin; c) siirronsaajan oikeuksien ensisijaisuus suhteessa siirtäjän velkojien oikeuksiin; d) siirronsaajan oikeuksien ensisijaisuus suhteessa samaa saatavaa koskevan sopimuksen siirron edunsaajan oikeuksiin; e) siirronsaajan oikeuksien ensisijaisuus suhteessa sopimuksen uudistamisen edunsaajan oikeuksiin vastaavan saatavan velallista vastaan.

6 artikla Kansainvälisesti pakottavat säännökset 1. Mikään tässä asetuksessa ei estä soveltamasta tuomioistuinvaltion lain kansainvälisesti pakottavia säännöksiä. 2. Kansainvälisesti pakottavat säännökset ovat säännöksiä, joiden noudattamista jokin jäsenvaltio pitää niin olennaisen tärkeänä yleisten etujensa, kuten poliittisen, sosiaalisen tai taloudellisen järjestelmänsä, turvaamiseksi, että niitä on sovellettava kaikissa niiden soveltamisalaan kuuluvissa tilanteissa riippumatta siitä, mitä lakia saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuviin vaikutuksiin sovellettaisiin muutoin tämän asetuksen nojalla. 2 a. Sen jäsenvaltion lain kansainvälisesti pakottaville säännöksille, jossa siirto on tehtävä tai on tehty, on annettava oikeusvaikutus siltä osin kuin nämä kansainvälisesti pakottavat säännökset tekevät siirtosopimuksen täyttämisen lainvastaiseksi. [Tark. 23]

III LUKU

MUUT SÄÄNNÖKSET

7 artikla Oikeusjärjestyksen perusteet (ordre public) Tämän asetuksen mukaan määräytyvän, minkä tahansa valtion lain säännöstä voidaan kieltäytyä soveltamasta ainoastaan, jos soveltaminen on selvästi vastoin tuomioistuinvaltion oikeusjärjestyksen perusteita (ordre public).

8 artikla Takaisin- ja edelleenviittauksen poissulkeminen Kun tämän asetuksen nojalla on sovellettava tietyn valtion lakia, sovelletaan kyseisessä valtiossa voimassa olevia oikeussääntöjä, kyseisen valtion kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjä lukuun ottamatta.

9 artikla Usean oikeusjärjestelmän valtiot 1. Jos valtioon kuuluu useita alueellisia yksiköitä, joilla kullakin on omat saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia koskevat oikeussääntönsä, tämän asetuksen nojalla sovellettavaa lakia määritettäessä kutakin alueellista yksikköä on pidettävä valtiona. 2. Jos jäsenvaltioon kuuluu useita alueellisia yksiköitä, joilla kullakin on omat saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia koskevat oikeussääntönsä, sen ei tarvitse soveltaa tätä asetusta lainvalintaan yksinomaan tällaisten alueellisten yksiköiden välillä.

10 artikla Suhde muihin unionin oikeuden säännöksiin Tämä asetus ei vaikuta sellaisten unionin oikeuden säännösten soveltamiseen, joilla säännellään saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia koskevaa lainvalintaa erityisissä asioissa.

11 artikla Suhde nykyisiin kansainvälisiin yleissopimuksiin 1. Tämä asetus ei vaikuta sellaisten kansainvälisten yleissopimusten soveltamiseen, joiden osapuolina on tätä asetusta annettaessa yksi tai useampi jäsenvaltio ja jotka sisältävät määräyksiä saatavien siirrosta kolmansille osapuolille aiheutuvia vaikutuksia koskevasta lainvalinnasta. 2. Tällä asetuksella on kuitenkin jäsenvaltioiden välillä etusija yksinomaan kahden tai useamman jäsenvaltion välillä tehtyihin yleissopimuksiin nähden siltä osin kuin yleissopimukset koskevat tällä asetuksella säänneltyjä asioita.

12 artikla Yleissopimusluettelo 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista yleissopimuksista viimeistään [soveltamispäivä]. Tämän päivämäärän jälkeen jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaisten yleissopimusten irtisanomisista. 2. Komissio julkaisee kuuden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusten vastaanottamisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä a) luettelon 1 kohdassa tarkoitetuista yleissopimuksista; b) 1 kohdassa tarkoitetut irtisanomiset.

13 artikla Uudelleentarkastelulauseke Komissio antaa viimeistään [viiden vuoden kuluttua soveltamispäivästä] Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän asetuksen muuttamiseksi.

14 artikla Ajallinen soveltaminen 1. Tätä asetusta sovelletaan saatavien siirtoihin, jotka on tehty [soveltamispäivänä] tai sen jälkeen. 2. Tämän asetuksen nojalla sovellettavan lain mukaan määritetään, onko jonkin kolmannen osapuolen oikeus saatavaan, joka on siirretty tämän asetuksen soveltamispäivän jälkeen, ensisijainen suhteessa oikeuteen, jonka jokin toinen kolmas osapuoli on saanut ennen tämän asetuksen soveltamista. Siirtoihin perustuvien kilpailevien saatavien tapauksessa tämän asetuksen nojalla sovellettavan lain mukaan määritetään siirronsaajien oikeudet yksinomaan suhteessa … päivän …kuuta … [tämän asetuksen soveltamispäivä] jälkeen tehtyihin siirtoihin. [Tark. 24]

15 artikla Voimaantulo ja soveltaminen Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan [18 kuukauden kuluttua voimaantulosta].

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti. Tehty …, Euroopan parlamentin puolesta puhemies Neuvoston puolesta puheenjohtaja

(1) EUVL C 303, 29.8.2018, s. 2.

(2) EUVL C 367, 10.10.2018, s. 50.

(3) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 13. helmikuuta 2019.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2008, sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) (EUVL L 177, 4.7.2008, s. 6).

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/47/EY, annettu 6 päivänä kesäkuuta 2002, rahoitusvakuusjärjestelyistä (EUVL L 168, 27.6.2002, s. 43).

(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 864/2007, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2007, sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II) (EUVL L 199, 31.7.2007, s. 40).

(7) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012, annettu 12 päivänä joulukuuta 2012, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (EUVL L 351, 20.12.2012, s. 1).

(8) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/848, annettu 20 päivänä toukokuuta 2015, maksukyvyttömyysmenettelyistä (EUVL L 141, 5.6.2015, s. 19).

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/65/EU, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014, rahoitusvälineiden markkinoista sekä direktiivin 2002/92/EY ja direktiivin 2011/61/EU muuttamisesta (EUVL L 173, 12.6.2014, s. 349).

(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/26/EY, annettu 19 päivänä toukokuuta 1998, selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä (EYVL L 166, 11.6.1998, s. 45).

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/24/EY, annettu 4 päivänä huhtikuuta 2001, luottolaitosten tervehdyttämisestä ja likvidaatiosta (EYVL L 125, 5.5.2001, s. 15).

(12) Komission asetus (EU) N:o 389/2013, annettu 2 päivänä toukokuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston päätösten N:o 280/2004/EY ja N:o 406/2009/EY mukaisen unionin rekisterin perustamisesta ja komission asetusten (EU) N:o 920/2010 ja (EU) N:o 1193/2011 kumoamisesta (EUVL L 122, 3.5.2013, s. 1).

(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/138/EY, annettu 25 päivänä marraskuuta 2009, vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) (EUVL L 335, 17.12.2009, s. 1).

(14) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).

(15) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).

(16) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/65/EU, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014, rahoitusvälineiden markkinoista sekä direktiivin 2002/92/EY ja direktiivin 2011/61/EU muuttamisesta (EUVL L 173, 12.6.2014, s. 349).