EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 8.11.2021 COM(2021) 675 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE rajatylittävistä pakettipalveluista annetun asetuksen (EU) 2018/644 soveltamisesta ja täytäntöönpanosta



1 Johdanto Sekä valtioiden sisäisten että rajatylittävien pakettipalvelujen kysyntä on viime vuosina kasvanut voimakkaasti. Rajattomat verkko-ostosmahdollisuudet ovat kasvattaneet rajatylittävää verkkokauppaa ja tasoittaneet tietä pakettipalvelujen dynaamiselle kasvulle. Kuten postipalveluja käsittelevän eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmän (ERGP) uusimmasta raportista käy ilmi, pakettien määrä on kasvanut tarkastelujaksolla eli vuosina 2018–2019 yhteensä 9,1 prosenttia eli yli 500 miljoonalla paketilla. Koronaviruspandemia on kiihdyttänyt tätä kehitystä entisestään. Asiakkaat ovat voineet hankkia huomattavan monenlaisia tuotteita kotoa käsin, ja toimituspalvelujen tarjoajat etenkin kuljetus- ja rahtisektoreilla ovat pystyneet jatkamaan toimintaansa pandemian aikana asetetuista rajoituksista huolimatta. Nykykuluttajat odottavat, että tarjolla on laaja valikoima pakettipalveluja, jotka ovat kilpailukykyisiä paitsi laadun ja hintatason, myös kotimaan ja rajatylittävien palvelujen hintoja koskevan avoimuuden suhteen. Lisäksi rajatylittävien pakettien toimittamisen laatuun liittyvät seikat, kuten joustavat toimituspaikkavaihtoehdot ja lyhyet toimitusajat, ovat kuluttajille entistä tärkeämpiä. Asetus (EU) 2018/644 rajatylittävistä pakettipalveluista , jäljempänä ’asetus’, hyväksyttiin vuonna 2018 yhtenä EU:n digitaalisten sisämarkkinoiden strategiaan liittyvänä toimena. Tavoitteena oli vastata huoleen siitä, että rajatylittävien pakettipalvelujen hintojen suhteellisen korkea taso ja tällaisiin palveluihin ja niiden hintoihin liittyvän avoimuuden ja viranomaisvalvonnan puute muodostavat esteen pakettipalvelujen rajatylittävälle tarjonnalle ja sisämarkkinoiden toiminnalle. Asetus perustuu rajatylittävien pakettipalvelujen osalta direktiivissä 97/67/EY , jäljempänä ’postipalveludirektiivi’, määritettyihin sääntöihin ja täydentää niitä. Komissio hyväksyi yhdessä tämän kertomuksen kanssa kertomuksen postipalveludirektiivin soveltamisesta. Kyseinen kertomus perustuu direktiivin arviointiin, ja siinä nostetaan esiin alueita, joilla postipalveluja koskeva lainsäädäntökehys tulisi mahdollisesti saattaa vastaamaan markkinoiden ja teknologian kehitystä sekä käyttäjien muuttuvia tarpeita. Asetuksessa määritetään toimijoille tiettyjen kotimaan ja rajatylittävien pakettipalvelujen hintojen raportointia koskevia vaatimuksia. Siinä myös säädetään menettelystä, jonka mukaisesti kansallisten sääntelyviranomaisten on määriteltävä yksittäisten pakettien rajatylittävän toimittamisen hinnat, joita on syytä pitää kohtuuttoman korkeina. Lisäksi asetus antaa kaikille sääntelyviranomaisille yhtenäiset oikeudet valvoa pakettipalveluja. Siinä myös vahvistetaan kuluttajien oikeus saada tietoja rajatylittävien pakettien toimitusvaihtoehdoista, kuluttajan maksettaviksi tulevista rajatylittävien pakettien toimitusmaksuista ja elinkeinonharjoittajan valitusten käsittelyssä soveltamista periaatteista kuluttajanoikeusdirektiivin mukaisesti. Asetuksen 11 artiklan mukaan komissio toimittaa kertomuksen asetuksen soveltamisesta ja täytäntöönpanosta ja arvioi etenkin sitä, miten asetus on edistänyt rajatylittävien pakettipalvelujen parantamista, mukaan lukien kohtuuhintaisuus pk-yritysten ja yksityishenkilöiden kannalta, ja miten asetus on vaikuttanut rajatylittävien pakettitoimitusten määriin ja verkkokauppaan. Lisäksi komission pitäisi myös arvioida, missä määrin kansallisilla sääntelyviranomaisilla on ollut vaikeuksia asetuksen soveltamisessa ja miten muut pakettipalvelujen sisämarkkinoiden toteutumiseen tähtäävät aloitteet ovat edistyneet. Tässä kertomuksessa esitellään merkittävimpiä tähänastisia soveltamisen ja täytäntöönpanon saavutuksia ja haasteita. Siitä käy ilmi erityisesti se, miten kaikki kansalliset sääntelyviranomaiset ovat kerryttäneet merkittävästi tietoa pakettipalvelumarkkinoiden aktiivisista pakettipalvelujen tarjoajista, muun muassa uusista liiketoimintamalleista. 2. Menetelmä ja soveltamisala Tämä kertomus kattaa asetuksen kaksi ensimmäistä soveltamisvuotta. Sen pohjana on käytetty ERGP:n kokoamia tietoja . Kertomuksessa mainitut hinnat ovat hintoja, jotka kansalliset sääntelyviranomaiset ovat toimittaneet vuosittain vuosina 2019–2021. Komissio järjesti myös kohdennetun kuulemisen, jonka kohderyhmänä olivat toimituspalvelujen tarjoajat, kuluttajat, vähittäismyyjät ja postialan työmarkkinaosapuolten eurooppalaiseen neuvottelukomiteaan osallistuvat työmarkkinaosapuolet. Asetus velvoittaa kansallisia sääntelyviranomaisia keräämään pakettipalvelujen tarjoajilta tiettyjä tietoja, muun muassa hintatietoja. Asetuksen soveltamisalaan kuuluvat hinnat ovat asetuksen liitteessä määritettyjen 15:n yleisesti käytetyn pakettipalvelun julkisia kotimaan hintoja ja julkisia EU:n sisäisten rajatylittävien palvelujen hintoja. Nämä hinnat koskevat ainoastaan yksittäisiä, alennuksettomia postilähetyksiä. Ne siis koskevat ensisijaisesti pakettipalveluja, joita ostavat yksittäiset kuluttajat tai hyvin pienet verkkokauppaa harjoittavat vähittäismyyjät, jotka eivät ole voineet neuvotella hinnoista palvelun tarjoajien kanssa. Suuria määriä lähettävillä toimijoilla, etenkin verkkokauppaa harjoittavilla vähittäismyyjillä tai verkkokaupan alustoilla, on yleensä käytettävissään neuvotellut alennetut hinnat, jotka perustuvat ensisijaisesti suuriin lähetysmääriin, mutta myös siihen, että lähettäjät hoitavat itse joitakin esilajittelu- ja kuljetustehtäviä. Julkiset hinnat koskevatkin vain hyvin pientä osaa pakettipalvelumarkkinoista, mahdollisesti vain kuutta prosenttia pakettien kokonaismäärästä. Yksittäisiä paketteja lähettäville yksityishenkilöille hinnoilla on kuitenkin erityisen suuri merkitys, ja niiden tulisi pysyä kohtuullisina. Tämä näkemys sai vahvistusta kohdennettuun kuulemiseen vastanneilta kuluttajilta. Hyvin pienet verkkokauppaa harjoittavat vähittäismyyjät, jotka käyttävät muita todennäköisemmin yksittäisten lähetysten hintoihin perustuvaa pakettipalvelua, etsivät usein halvinta toimitusvaihtoehtoa verkkokauppatoimintaansa kehittäessään. Niille saattaakin olla hyötyä hintojen lisääntyneestä avoimuudesta. Avoimesti saatavilla olevat yksittäisten postilähetysten hinnat toimivat myös vertailukohtana suuremmille verkkokauppaa harjoittaville vähittäismyyjille, kun ne neuvottelevat alennetuista hinnoista pakettipalvelujen tarjoajien kanssa. 3 EU:n pakettipalvelumarkkinoista yleisesti Rajatylittävien pakettipalvelujen markkinat ovat olleet avoinna kilpailulle 1990-luvusta lähtien, ja eri palveluntarjoajat tarjoavat erilaisia palveluja ja hintoja, jotka määräytyvät pakettien painon, koon, määränpään ja lisäarvo-ominaisuuksien, kuten seuranta- tai kuljetusaikavaihtoehtojen, mukaan. Pakettipalvelumarkkinat voidaan karkeasti jakaa kolmeksi alimarkkinaksi: yritysten toisille yrityksille lähettämät paketit (B2B), yritysten kuluttajille lähettämät paketit (B2C) ja kuluttajien mille tahansa toiselle osapuolelle lähettämät paketit (C2X). Näistä C2X-segmentti muodostaa vain pienen osan markkinoista. On arvioitu, että C2X-segmentti, joka koostuu yksittäisten lähetysten julkisten hinnastojen mukaisilla hinnoilla lähetetyistä paketeista, on esimerkiksi Saksassa alle 7 prosenttia ja Alankomaissa alle 3 prosenttia koko pakettipalvelumarkkinoista . Pakettipalvelumarkkinoiden kasvupotentiaali on tiiviisti kytköksissä verkkokauppamarkkinoiden kasvuun. Verkkovähittäiskaupan arvo Euroopassa on kasvanut vuosittain 15 prosenttia vuodesta 2014 lähtien, ja vuonna 2019 se oli yhteensä jo 424 miljardia euroa. Rajatylittävät toimitukset muodostavat lähes 24 prosenttia koko Euroopan verkkokaupasta. Edellä kuvatun seurauksena Euroopan pakettipalvelumarkkinat ovat kasvaneet huomattavasti viimeisten kahden vuoden aikana, ja vuonna 2019 liikevaihto ylitti 70 miljardin euron rajapyykin . Postin ja pakettien seuranta- ja jäljitysteknologia ja entistä turvallisemmat ja luotettavammat toimituspalvelut ovat tukeneet kuluttajien luottamuksen kasvua. Koronaviruskriisi on merkittävästi kiihdyttänyt jo kasvussa ollutta verkkokauppaa ja siten myös pakettipalvelujen kasvua. Pakettimäärien maailmanlaajuinen kasvu vuoden 2020 toisella neljänneksellä, koronaviruspandemian aiheuttamien sulkutoimien aikana, oli keskimäärin 43 prosenttia . Sama kehityssuunta jatkui koko loppuvuoden ajan. Geoblokkausasetusta koskevassa ensimmäisessä lyhyen aikavälin uudelleentarkastelussa , joka hyväksyttiin 30.11.2020, todettiin, että jotkin elinkeinonharjoittajat ovat edelleen haluttomia tarjoamaan rajatylittäviä toimitusmahdollisuuksia. Vaikka geoblokkausasetus ei velvoita elinkeinonharjoittajia toimittamaan tuotteita rajojen yli, ellei tästä säädetä sopimuksessa, ostoprosessi voi keskeytyä viime vaiheissa, kun kuluttaja saa tietää vasta silloin, että verkkokauppaa harjoittava vähittäismyyjä ei toimita tavaraa kuluttajan kotimaahan. Geoblokkauskertomuksessa mainitussa haamuasiointitutkimuksessa tarkasteltiin erilaisia verkko-ostamiseen liittyviä näkökohtia, ei pelkästään rajatylittävää pakettien toimittamista. Tutkimuksessa paljastui, että kun pyydettiin rajatylittävää toimitusta, vain yksi kolmesta ostoyrityksestä onnistui. Edellä kuvatut ongelmat saattavat tehdä tyhjäksi niiden kuluttajien odotukset, jotka haluaisivat verkossa tarjolla olevien tuotteiden olevan saatavilla kaikkialla EU:n sisämarkkinoilla. Samalla verkkokauppiaat kohtaavat yhä hallinnollisia esteitä, kuten arvonlisäveron ilmoittamiseen liittyviä vaatimuksia, ja ovat epätietoisia rajatylittävää kauppaa koskevista kuluttajansuojavaatimuksista . Nämä ongelmat estävät verkkokauppaa harjoittavien vähittäismyyjien aktiivisemman osallistumisen rajatylittävään kauppaan. Markkinoilla toimivia pakettipalvelujen tarjoajia ovat esimerkiksi kansalliset postilaitokset, kansainväliset pikakuljetus- ja logistiikkapalvelujen tarjoajat, pääosin kotimaan markkinoilla toimivat toimijat ja pakettivälittäjät (eli asiakkaiden ja toimijoiden väliin sijoittuvat välittäjät, jotka kokoavat yhteen asiakkaiden pakettipalvelukysyntää). Vaikka kansallisilla postin yleispalvelun tarjoajilla on yleensä kotimaissaan erittäin suuri markkinaosuus kirjemarkkinoista , pakettimarkkinoilla niiden markkinaosuus oli vain noin 33 prosenttia määristä ja 27 prosenttia tuloista vuosina 2015–2019. Kansainväliset pikakuljetus- ja logistiikkapalvelujen tarjoajat ovat tärkeimpiä toimijoita monissa markkinasegmenteissä, mikä on näkynyt myös kansainvälisissä verkossa toimivissa vähittäiskauppa-alustoissa, joita on tullut pakettipalvelumarkkinoille joissakin jäsenvaltioissa (Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Ranskassa ja Saksassa). Alalla toimiikin siis perinteisten, kansallisten toimijoiden lisäksi yhä suurempi määrä toimijoita, joiden logistiikkarakenne on monikansallinen/kansainvälinen.

Pakettipalvelumarkkinoilla innovointi ja digitalisaation eteneminen ovat jatkuvaa. Teknologia on mahdollistanut entistä parempien, edullisempien ja luotettavampien pakettipalvelujen tarjoamisen. Toimijat ovat investoineet tietojärjestelmiensä parantamiseen sekä tarjotakseen asiakkailleen tarkempia tietoja toimituksista (esimerkiksi innovatiivisten pakettien jäljitysratkaisujen avulla) että tehostaakseen toimintaansa. Viime aikoina monet rahdinkuljettajat ovat ottaneet käyttöön tavarankuljetuspolkupyöriä kuljetusten viimeisillä osuuksilla, ryhtyneet käyttämään sähköajoneuvoja ympäristöjalanjäljen pienentämiseksi ja lisänneet pakettiautomaattien ja noutopisteiden käyttöä, jotta verkko-ostoksia tekevien asiakkaiden on entistä helpompi noutaa ostoksensa. 4 Tärkeimmät asetuksen soveltamista ja täytäntöönpanoa koskevat tulokset 4.1 Viranomaisvalvonta Asetuksen vaatimusten mukaisesti pakettipalvelujen tarjoajat (joilla on yli 50 työntekijää tai jotka ovat sijoittautuneet useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon) ovat toimittaneet keskeisiä tietoja toiminnastaan sen jäsenvaltion kansalliselle sääntelyviranomaiselle, johon ne ovat sijoittautuneet. Näitä tietoja ovat muun muassa liikevaihto, pakettien määrä ja henkilöstön määrä. Yhdeksän kolmestatoista kuulemiseen osallistuneesta ammattiliittojen edustajasta oli kuitenkin sitä mieltä, että tämä raportointi ei ole parantanut pakettipalvelujen tarjoajien henkilöstön määrään liittyvien tietojen avoimuutta, ja osallistujista yksitoista totesi, että se ei ole parantanut pakettipalvelualan työntekijöiden työsuhteen laatuun liittyvää raportointia ja avoimuutta. ERGP:n raportin mukaan useilla kansallisilla sääntelyviranomaisilla oli ollut vaikeuksia työsuhteisiin liittyvien tietojen keräämisessä ja tietojen tarvittavan yksityiskohtaisuuden saavuttamisessa. Lisäksi raportissa todetaan, että vuonna 2020 yhteensä 15 kansallista sääntelyviranomaista päätti olla julkaisematta kerättyjä tietoja . Rajatylittävää toimintaa harjoittavat palvelun tarjoajat ovat myös toimittaneet 15:n yleisesti käytetyn pakettipalvelun julkiset hintaluettelonsa. Kaiken kaikkiaan nämä raportointivelvoitteet ovat lisänneet tietojen yhtenäisyyttä ja yksityiskohtaisuutta jäsenvaltioissa, vaikka toimitettujen tietojen tarkkuudessa voitiinkin havaita eroja. Kansalliset sääntelyviranomaiset ovat toimittaneet 15:n yleisesti käytetyn pakettipalvelun julkisen hintaluettelon komissiolle kerran vuodessa. Useimmissa tapauksissa kaikki sääntelyviranomaiset ovat noudattaneet hintojen toimittamisen määräaikoja. Kansallisten sääntelyviranomaisten edellytettiin myös havaitsevan hinnat, joita on syytä pitää kohtuuttoman korkeina, arvioivan niitä ja toimittavan nämä arviot komissiolle. Arviointi kattaa kuitenkin vain yleispalveluvelvoitteen piirissä olevat hinnat, koska postipalveludirektiivin vaatimukset hintojen kohtuullisuudesta ja kustannuksiin perustumisesta koskevat vain näitä palveluja. Vuonna 2018 antamissaan suuntaviivoissa komissio suosittelee, että kun kansalliset sääntelyviranomaiset soveltavat seulontamenettelyyn perustuvaa ennakkoarviointia eli järjestelmää, jossa 15:n yleisesti käytetyn pakettipalvelun rajatylittävät hinnat asetetaan suuruusjärjestykseen osana arviointimenettelyä, niiden pitäisi tutkia 25 prosenttia suuruusjärjestyksen mukaisista korkeimmista hinnoista. ERGP on vastikään suositellut komissiolle , että vuoden 2022 arvioinnista alkaen kansalliset sääntelyviranomaiset pienentäisivät arvioinnin prosenttiosuuden 20 prosenttiin korkeimmista hinnoista. Kansalliset sääntelyviranomaiset toimittivat vuonna 2020 komissiolle 20 arviointiraporttia eli yhtä monta kuin vuonna 2019. Mahdollisesti kohtuuttoman korkeita hintoja havaittiin vuonna 2020 kuudessa maassa, ja kansallisten sääntelyviranomaisten toimien johdosta hinnat alenivat vuonna 2021 näistä maista kahdessa. Komissio on julkaissut ei-luottamukselliset versiot edellä mainituista arviointiraporteista. Se on myös hyväksynyt 20. syyskuuta 2018 annetun täytäntöönpanoasetuksen pakettipalvelujen tarjoajien tietojen toimittamiseen käyttämien lomakkeiden vahvistamisesta. Lisäksi se julkaisi 12.12.2018 kansallisille sääntelyviranomaisille tarkoitetut pakettien rajatylittävien hintojen avoimuutta ja arviointia koskevat suuntaviivat. Molempien toimien tavoitteena on standardoida ja varmistaa raportoinnin ja hinta-arviointien yhtenäisyys sekä vähentää kansallisten sääntelyviranomaisten ja pakettipalvelujen tarjoajien hallinnollista rasitusta. Asetus vaatii jäsenvaltioita ottamaan käyttöön sääntöjä seuraamuksista, joita sovelletaan asetusta noudattamatta jättäviin palvelun tarjoajiin. Kaikilla kansallisilla sääntelyviranomaisilla on kansallisen lainsäädännön antama seuraamuksien määräämisvalta. Yksikään kansallinen sääntelyviranomainen ei ole vielä määrännyt seuraamuksia väitetyn asetuksen rikkomisen takia. Kaiken kaikkiaan pakettipalvelujen tarjoajat, kansalliset sääntelyviranomaiset ja jäsenvaltiot ovat täyttäneet asetuksen velvoitteet. Joissakin tapauksissa kansalliset sääntelyviranomaiset ovat toimittaneet hinta-arviointiraporttinsa komissiolle myöhässä. Komissio seuraa sitä, missä määrin tällaisia viivästyksiä esiintyy edelleen tulevilla raportointijaksoilla ja mistä ne johtuvat. Hallinnolliset seuraukset ja kansallisten sääntelyviranomaisten kokemat vaikeudet Pakettipalvelujen tarjoajien tekemän tietojen keräämisen ja toimittamisen osalta jotkin sääntelyviranomaiset ovat raportoineet vähäisistä, mutta laadultaan kirjavista vaikeuksista, joita pakettipalvelujen tarjoajilla on ollut esimerkiksi tiettyjen termien (franchise-yrittäjät, alihankkijat) erilaisiin tulkintoihin ja tiettyihin tietoihin (liikevaihto, määrät, henkilöstö) liittyen. Vuonna 2020 kansalliset sääntelyviranomaiset ilmoittivat kuitenkin vähemmän tällaisia vaikeuksia kuin vuonna 2019, mikä saattaa viitata siihen, että menettelytapa on vaatinut hieman opettelemista. Kun tarkastellaan pakettipalvelujen tarjoajien tekemää hintojen keräämistä ja toimittamista kansallisille sääntelyviranomaisille, jotka puolestaan toimittavat hinnat komissiolle, merkittävimmät ilmoitetut vaikeudet ovat liittyneet teknisiin ongelmiin, joita on esiintynyt hintojen toimittamisessa käytettävässä pakettisovelluksessa (verkkopohjaisessa tiedonkeruutyökalussa). Nämä ongelmat on nyt ratkaistu. Muutamat kansalliset sääntelyviranomaiset saivat hinnat pakettipalvelujen tarjoajilta viiveellä, minkä takia kyseisillä sääntelyviranomaisilla oli vaikeuksia tietojen varmentamisessa ja toimittamisessa komissiolle määräaikaan mennessä. Viidentoista yleisesti käytetyn pakettipalvelun hinnoissa määritelmiin liittyvät ongelmat ja oikean hintaluokan löytämisvaikeudet johtuvat usein siitä, että asetus perustuu nimettyjen yleispalvelun tarjoajien käyttämään painoluokitukseen. Muut pakettipalvelujen tarjoajat (jotka ovat usein pikakuljetuspalvelujen tarjoajia) saattavat käyttää hintojen perusteena painon sijasta muita kriteereitä, esimerkiksi paketin mittoja. Tämän vuoksi osa palvelun tarjoajista piti vaikeana sijoittaa palveluitaan annettuihin viiteentoista palveluluokkaan. Tämä vaikeutti hintojen aitoa vertailua. Lisäksi on havaittu epäyhtenäisyyttä tuotteiden luokittelussa, kun jotkin palveluntarjoajat ovat raportoineet saman pakettituotteen tiedot eri luokissa. Eräät yleispalvelun tarjoajat ovat ilmoittaneet, että pakettien seuranta- ja jäljityspalveluja ei ole saatavilla lukuun ottamatta ei-seurattavia yleispalvelun piiriin kuuluvia vakiopaketteja. Niiden pakettipalvelujen tarjoajien lukumäärä, jotka raportoivat hintansa kansalliselle sääntelyviranomaiselleen, vaihtelee suuresti eri jäsenvaltioissa jäsenvaltion koosta riippumatta. Palvelun tarjoajia, jotka tarjoavat seurannan ja jäljityksen sisältäviä kotimaan ja rajatylittäviä pakettipalveluja yhden kilon paketeille, on eri jäsenvaltioissa 4–18 kappaletta. Tämä saattaa olla osoitus joko siitä, että markkinoiden keskittyminen vaihtelee EU:n eri alueilla, tai siitä, että sääntelyviranomaisilla on vaikeuksia toimijoiden raportointivelvoitteiden täyttymisen valvonnassa. Kun kansalliset sääntelyviranomaiset arvioivat hintoja, jotka saattavat olla kohtuuttoman korkeita, keskeisimmät sääntelyviranomaisten ilmoittamat vaikeudet liittyivät yleensä tietojen saatavuuteen ja vertailukelpoisuuteen. Kokemus on osoittanut, että tiettyjä sääntelyviranomaisten arvioinnissa huomioon otettavia seikkoja (etenkin lähtö- ja kohdejäsenvaltion väliset määrät, erityiset kuljetus- ja käsittelykustannukset, muut asiaankuuluvat kustannukset ja palvelun laatu) käytettiin hinta-arviointien tekemisessä useammin kuin toisia (esimerkiksi todennäköinen vaikutus yksityishenkilöihin sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin). ERGP arvioi myös hallinnollisia seurauksia, joita kansallisille sääntelyviranomaisille aiheutuu asetuksen soveltamisesta . Asetuksen edellyttämien tietojen keräämiseen ja käsittelyyn kulunut työaika oli keskimäärin 108 tuntia vuonna 2020, kun vuonna 2019 se oli 168 tuntia (vähennystä 35 prosenttia). Hintojen keräämiseen ja toimittamiseen kulunut työaika oli keskimäärin 95 tuntia vuonna 2020, kun vuonna 2019 se oli 159 tuntia (vähennystä 40 prosenttia). Käytetyn työajan määrä vaihteli kuitenkin varsin merkittävästi eri kansallisilla sääntelyviranomaisilla. Hintojen arvioinnin tekemiseen kulunut työaika oli keskimäärin 135 tuntia vuonna 2020 ja 182 tuntia vuonna 2019 (vähennystä 26 prosenttia). Edellä mainitut seikat vaikuttavat liittyvän ensisijaisesti soveltamisen alkuvaiheeseen, eivätkä ne anna aihetta epäillä, että tietojen keruussa ja viranomaisvalvonnassa olisi merkittäviä ongelmia. Komissio seuraa, esiintyykö tiettyjä ongelmia edelleen, ja arvioi, miten voitaisiin varmistaa tietojen parempi vertailukelpoisuus esimerkiksi alan toimijoille ja sääntelyviranomaisille annettavan neuvonnan avulla. Teknisiä vaikeuksia, joita on ilmennyt tietojen siirtämisessä julkaistavaksi verkkopohjaisessa pakettisovelluksessa, on seurattava jatkuvasti.

4.2 Rajatylittävien hintojen avoimuus Rajatylittävien hintojen avoimuuden lisäämiseksi komissio julkaisi vuonna 2019 verkkopohjaisen avoimuustyökalun. Työkalussa julkaistaan 15:n yleisesti käytetyn pakettipalvelun osalta kaikkien jäsenvaltioiden yksittäisten postilähetysten kotimaan ja rajatylittävien palvelujen julkiset hinnastot . Näillä on periaatteessa merkitystä vain kuluttajille tai hyvin pienille verkkokauppaa harjoittaville vähittäismyyjille (mikrovähittäismyyjille), jotka eivät pääse hyödyntämään alennettuja hintoja. Vuonna 2021 komissio julkaisi 40 440 hintatietoa 281:ltä pakettipalvelujen tarjoajalta. Määrä laski vuodesta 2019, jolloin julkaistiin 52 276 hintatietoa 386:lta pakettipalvelujen tarjoajalta. Lasku palveluntarjoajien ja hintatietojen määrissä ei vaikuta heijastavan mitään todellista markkinoiden keskittymistä, vaan on pikemminkin seurausta siitä, että kansalliset sääntelyviranomaiset ovat arvioineet tai määrittäneet uudelleen raportointivelvoitteiden laajuutta vuonna 2019 saatujen ensimmäisten kokemusten perusteella, kun osoittautui, että tietyissä maissa samassa maassa toimivat tytäryhtiöt toimittivat samoja hintatietoja. Sivustolla käyntikertojen määrän perusteella vaikuttaa siltä, että verkkopohjainen avoimuustyökalu tunnetaan melko huonosti. Käyntejä oli kuukaudessa keskimäärin 333 vuonna 2019 ja 814 vuonna 2020. Osa kansallisista sääntelyviranomaisista on jakanut työkalun linkkiä muita aktiivisemmin, mikä näkyy sivuston käyttäjäprofiilista: suurin osa käyttäjistä oli Italiasta (40 %), Unkarista (16 %), Belgiasta (8 %) ja Kroatiasta (7 %). Komission ja kansallisten sääntelyviranomaisten pitäisi ryhtyä toimiin avoimuustyökalun tunnettuuden lisäämiseksi ja sen helppokäyttöisyyden parantamiseksi. Komission kohdennettuun rajatylittävää pakettien toimittamista koskevaan kuulemiseen osallistuneet vahvistavat, että verkkokauppaa harjoittavat vähittäismyyjät ja kuluttajat eivät juurikaan ole tietoisia työkalun olemassaolosta. Pakettipalvelujen tarjoajien joukossa työkalun tunnettuus on parempi, mutta niiden mukaan käyttökelpoisempia tietoja on saatavilla pakettipalvelujen tarjoajien omilla verkkosivuilla ja muilla hintavertailusivustoilla. Kansalliset sääntelyviranomaiset mainitsevat muitakin puutteita komission verkkopohjaisessa avoimuustyökalussa, mikä herättää kysymyksiä työkalun toimivuudesta nykymuodossaan. Esimerkkinä mainittakoon, että sivuston tietokanta päivitetään vain kerran vuodessa, vaikka hinnat saattavat muuttua vuoden mittaan. Kansalliset sääntelyviranomaiset myös toteavat, että hinnat eivät välttämättä edusta yksityishenkilöiden ja verkkokauppaa harjoittavien vähittäismyyjien yleisimmin käyttämiä palveluja. Lisäksi osa pakettipalvelujen tarjoajista käyttää hintojen perusteena paketin ulkomittoja, ei sen painoa, joka on yksi verkkotyökalussa käytettävistä hakuehdoista. Loppuasiakkaat tarvitsevat tietoon perustuvan valinnan tekemisessä tietoja myös muista tuoteominaisuuksista, kuten toimitusajasta tai vakuutusehdoista. Näitä tietoja ei ole saatavilla työkalussa. Asetuksen mukaisesti komission verkkosivuilla ilmoitetut hinnat eivät sisällä arvonlisäveroa. Pakettipalvelujen tarjoaja, joka ei ole yleispalvelun tarjoaja, on arvonlisäverovelvollinen, kun taas yleispalvelun tarjoaja ei ole. Vertailutyökalulla kuluttajien onkin vaikeaa vertailla hintoja, joita he todellisuudessa maksaisivat pakettipalvelusta. Tämä vähentää työkalun toimivuutta ja helppokäyttöisyyttä. Esimerkiksi dynaamisempi hintalaskuri, jossa on säännöllisesti tarjolla päivitetyt hinnat tai jossa käyttäjät voisivat sisällyttää halutun palvelun hakuehtoihin enemmän valintoja, saattaa olla komission nykyistä verkkotyökalua parempi vaihtoehto. Kansalliset sääntelyviranomaiset varoittavat kuitenkin, että tällaisessa käytännössä vaarana on sekä sääntelyviranomaisten että pakettipalvelujen tarjoajien hallinnollisen rasituksen huomattava lisääntyminen. Sääntelyviranomaisten mukaan kaupallisilla palveluntarjoajilla saattaa olla paremmat mahdollisuudet tarjota tällaista palvelua, jota onkin jo saatavilla joissakin jäsenvaltioissa. Asetuksen mukaan komission verkkotyökalun on oltava luonteeltaan neutraali ja ei-kaupallinen. Pakettipalvelujen tarjoajien verkkokauppaa harjoittaville vähittäismyyjille tarjoamat alennukset ovat näiden osapuolien välisten neuvottelujen tulos. Niiden sisällyttäminen komission verkkosivustolle ei tarjoaisi riittävästi tietoa, koska ne eivät kuvaisi kaikkiin verkkokauppaa harjoittaviin vähittäismyyjiin sovellettavia ehtoja. Lisäksi tällaiset alennukset ovat liikesalaisuuksia, joita ei ole julkisesti saatavilla. Vaikka on vielä liian aikaista arvioida komission verkkopohjaisen hinta-avoimuustyökalun toimintaa kokonaisuudessaan, yksittäisten pakettien rajatylittävän toimituksen hinnoissa vaikuttaa olevan nyt enemmän avoimuutta kuin ennen asetusta. Vastatoimena avoimuustyökalun käytön vähäisyyteen komissio pohtii, mitä parannuksia verkkotyökaluun voisi tehdä, jotta voidaan varmistaa hintojen parempi vertailukelpoisuus erityisesti erilaisista alv-menettelyistä huolimatta. Lisäksi komissio huolehtii entistä paremmasta tiedottamisesta suurelle yleisölle etenkin esittelemällä, miten työkalu täydentää muita nykyisin saatavilla olevia hintavertailutyökaluja. Hintojen kohtuullisuus pk-yrityksille ja yksityishenkilöille Hintojen entistä suuremman avoimuuden pitäisi edistää rajatylittävien pakettipalvelujen kehittymistä ja hintojen säilymistä kohtuullisina etenkin yksittäisten pakettien ei-neuvoteltujen palvelujen käyttäjille. Yhden ja kahden kilon vakiopaketeista, joihin liittyy seuranta ja jäljitys, on tehty hinta-analyysi. Avoimuustyökalussa olevien hintatietojen määrän perusteella nämä ovat suosituimmat tuoteluokat . Analyysi kuvaa kehitystä tietojen keruun kolmen ensimmäisen vuoden aikana. Se antaa jonkin verran ristiriitaista näyttöä yleispalvelun tarjoajien ja muiden palvelun tarjoajien palvelujen hintojen kehityksestä ja tasosta . Edellä mainittujen kahden pakettityypin osalta yleispalvelun tarjoajien perimät rajatylittävien kuljetusten keskimääräiset nimellishinnat pysyivät yleisesti ottaen vakaina vuosina 2019–2021 lukuun ottamatta Suomea, jossa rajatylittävien palvelujen hinnat laskivat merkittävästi, ja Unkaria, jossa ne nousivat huomattavasti. Samalla ajanjaksolla monissa jäsenvaltioissa havaittiin myös merkittävää hinnannousua kyseisten pakettityyppien kotimaan hinnoissa, ja hinnat nousivat yli 12 prosenttia kahdeksassa jäsenvaltiossa. Yleispalvelun tarjoajien perimien keskimääräisten rajatylittävien palvelujen ja kotimaan hintojen suhde vaihteli vuonna 2021 noin kahdesta (kummassakin pakettityypissä Ranskassa, Maltalla, Alankomaissa, Espanjassa ja Ruotsissa) noin yhdeksään (kahden kilon paketit, joissa on seuranta ja jäljitys, Romaniassa). Rajatylittävien palvelujen hinnat ovat siis keskimäärin 2–9-kertaisia kotimaan hintoihin verrattuna. Suhde ei juurikaan muuttunut kolmivuotisen tarkastelujakson aikana. Edellä mainittujen pakettiluokkien osalta muiden kuin yleispalvelun tarjoajien perimät rajatylittävän kuljettamisen keskimääräiset hinnat nousivat prosentuaalisesti enemmän vuosina 2019–2021. Monissa tapauksissa kotimaan hintojen nousu oli kuitenkin vielä jyrkempää. Muiden kuin yleispalvelun tarjoajien perimien keskimääräisten rajatylittävien palvelujen ja kotimaan hintojen suhde vaihteli vuonna 2021 noin kahdesta (yhden kilon paketit, joissa on seuranta ja jäljitys, Suomessa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa ja Alankomaissa) noin kolmeenkymmeneen (kahden kilon paketit, joissa on seuranta ja jäljitys, Maltalla). Muiden kuin yleispalvelun tarjoajien perimät keskimääräiset rajatylittävien palvelujen hinnat ovat yleensä korkeampia kuin yleispalvelun tarjoajien vastaavat yleispalvelun hinnat. Yleispalvelun tarjoajien ja muiden palvelun tarjoajien vuonna 2019 perimien hintojen vertailu osoittaa myös, että yleispalvelun hinnat, joita yleispalvelun tarjoajat perivät rajatylittävästä yhden kilon paketista, jossa on seuranta ja jäljitys, ovat lähempänä kyseisen palvelun hintahaitarin alapäätä kuin yläpäätä . Hinta ei kuitenkaan ole ainoa tekijä, joka tekee paketin toimittamisesta kohtuuhintaista loppukäyttäjälle. Palvelujen laatu, kuten toimitusaika ja ‑paikka, on myös tärkeää. Palvelun taso on kaiken kaikkiaan parantunut viime vuosina: muun muassa toimitukset ovat nopeutuneet, käytettävissä on digitaalisia seuranta- ja jäljitysjärjestelmiä, joista vastaanottaja näkee paketin sijaintitiedot, ja tarjolla on entistä laajempi valikoima vaihtoehtoisia toimituspaikkoja, kuten pakettiautomaatteja tai kauppoja. Hinnat ovat pysyneet vakaina tai nousseet hieman, mutta pakettipalvelut ovat nyt laadukkaampia tai niihin sisältyy maksuttomia toimituspalveluita. Vuonna 2019 vain pieni osa niistä jäsenvaltioista, joissa yleispalvelun piirissä olevien pakettien hintojen todettiin olevan rajatylittävien palvelujen hintojen hintahaitarin yläpäässä, totesi arvioinnissaan, että kyseiset hinnat olivat kohtuuttoman korkeita (neljä jäsenvaltiota) tai mahdollisesti kohtuuttoman korkeita (yksi jäsenvaltio). Kun otetaan huomioon joukko objektiivisia seikkoja, kuten vertailukelpoisen pakettipalvelun muut hinnat, kaupankäyntivirtojen koko, erityiset kuljetus- ja käsittelykustannukset tai muut merkitykselliset kustannukset, kyseiset sääntelyviranomaiset totesivat, että hintojen ja niiden taustalla olevien kustannusten välillä oli merkittävä ero. Kohtuuttoman korkeiksi vuonna 2019 todetut hinnat todettiin yleensä kohtuuttoman korkeiksi myös vuonna 2020. Asetuksessa ei määrätä kansallisille sääntelyviranomaisille velvoitetta ryhtyä toimiin tilanteen korjaamiseksi. Postipalveludirektiivissä säädetään ainoastaan postin yleispalvelujen hintojen kohtuullisuuden ja kustannuslähtöisyyden arvioinnin yleisestä kehyksestä. ERGP:n mukaan useat kansalliset sääntelyviranomaiset toteavat kyseisten hintojen olevan kuluttajille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille kohtuullisia. Arvio hintojen kohtuullisuudesta voi perustua muun muassa siihen, että vaihtoehtoisilta palvelujen tarjoajilta saa samankaltaisia palveluja edullisemmalla hinnalla tai että hinnat koskevat tuotteita, joita ei käytetä yleisesti.

Komission kuulemiseen vastanneilla sidosryhmillä oli erilaisia näkemyksiä siitä, ovatko pakettipalvelujen hinnat kohtuullisia. Loppuasiakkaat ja vähittäismyyjien yhteenliittymät totesivat, että viimeisten kahden vuoden aikana hintojen kohtuullisuudessa ei ole tapahtunut muutosta. Sen sijaan suurin osa pakettipalvelujen tarjoajista, mukaan lukien yleispalvelun tarjoajat, näkee tilanteen myönteisempänä ja uskoo, että pakettipalveluiden hinnat ovat kohtuullistuneet. Kuulemisen vastausten kokonaisarvioinnin perusteella vaikuttaa siltä, että yleisesti ottaen hinnat ovat kohtuullisia. Komissio seuraa jatkossakin pakettipalvelujen tarjoajien perimiä hintoja, niiden kehitystä ja niiden kohtuullisuutta käyttäjille, ja ottaa tässä huomioon pakettien määrissä viime vuosina tapahtuneen merkittävän kasvun. Vaikutus rajatylittävien pakettitoimitusten määriin ja verkkokauppaan, mukaan lukien toimitusmaksuja koskevat tiedot Asetuksen soveltamisala on rajattu ja tavoitteet kohdennettuja, eikä siinä ole säännöksiä, jotka voisivat suoraan vaikuttaa verkkokauppaan liittyvien rajatylittävien pakettitoimitusten määriin. Rajatylittävien hintojen avoimuuden lisääminen voisi auttaa uusia pieniä verkkokauppaa harjoittavia vähittäismyyjiä toiminnan aloittamisessa ja kivijalkakauppoja tuotteiden verkkokaupan käynnistämisessä, kun ne voisivat etsiä parhaat toimitusvaihtoehdot 15:n yleisesti käytetyn pakettipalvelun joukosta. Jälkimmäiseen kohderyhmään sisältyvät myös ne monet pienet kivijalkakaupat, joiden oli pakko löytää vaihtoehtoisia tuotteiden myyntitapoja koronaviruspandemian vuoksi, erityisesti sulkutoimien aikana. Verkkokaupan toimitusmaksuja tarkasteltaessa on pidettävä erillään hinnat, joita pakettipalvelujen tarjoajat perivät verkkokauppaa harjoittavilta vähittäismyyjiltä, ja hinnat, joita verkkokauppaa harjoittavat vähittäismyyjät perivät toimituksesta loppuasiakkailtaan. Asetuksella pyritään tekemään tietyistä pakettipalvelujen tarjoajien perimistä hinnoista yksityishenkilöille kohtuullisempia avoimuutta lisäämällä, mutta vähittäismyyjän neuvottelemat hinnat voivat poiketa näistä hyvinkin paljon. Summa, jonka loppuasiakas päätyy maksamaan ostoksensa yhteydessä, määräytyy pitkälti vähittäismyyjän liiketoimintastrategian mukaan. Verkkokauppaa harjoittava vähittäismyyjä saattaa päättää tarjota maksuttoman kuljetuksen ja vastata itse toimituskuluista (kokonaan tai osittain) tai sisällyttää toimituskulut (kokonaan tai osittain) tuotteen hintaan. Sama koskee muitakin tuotteiden verkkokauppaan liittyviä kustannuksia, esimerkiksi pakkauskuluja. Loppuasiakkaan maksamasta kokonaishinnasta ei siis pysty päättelemään todellisia toimitusmaksuja. Tämän takia on vaikea arvioida, onko asetuksella ollut vaikutusta toimituskuluihin, joita loppuasiakkaat maksavat verkosta ostamistaan tuotteista. Voi kuitenkin olla tarpeen selvittää, miten verkkokaupan pakettitoimitusten hinnat määritetään. 4.3 Kuluttajien tiedonsaanti Asetuksessa säädetään, että kaikkien elinkeinonharjoittajien, jotka tekevät kuluttajien kanssa kuluttajanoikeusdirektiivin soveltamisalaan kuuluvia kauppasopimuksia, on annettava kuluttajille jo ennen sopimuksen tekoa tietoa rajatylittävien pakettien toimitusvaihtoehdoista, kuluttajan suoritettaviksi tulevista maksuista ja elinkeinonharjoittajan valitusten käsittelyssä soveltamista periaatteista. Kuluttajanoikeuksia koskevaa EU:n sääntelykehystä on hiljattain tarkistettu, minkä seurauksena on annettu seuraavia pakettipalveluja koskevia uusia lainsäädäntöaloitteita: ·Direktiivissä tiettyjen direktiivien muuttamisesta unionin kuluttajansuojasääntöjen täytäntöönpanon valvonnan parantamisen ja nykyaikaistamisen osalta edellytetään, että verkossa toimivassa markkinapaikassa mainitaan nimenomaisesti, miten sopimukseen liittyvät velvoitteet jakautuvat tavarat tarjoavan kolmannen osapuolen ja verkossa toimivan markkinapaikan tarjoajan välillä (esimerkiksi mikä osapuoli – kolmas osapuoli vai verkossa toimiva markkinapaikka – on vastuussa pakettitoimituksen tarjoamisesta tai palautettujen tavaroiden käsittelystä ja minkä tahon puoleen kuluttaja voi kääntyä ongelmatilanteissa). ·Direktiivissä kuluttajien yhteisten etujen suojaamiseksi nostettavista edustajakanteista annetaan oikeutetuille yksiköille mahdollisuus nostaa edustajakanteita sekä kuluttajanoikeuksia vahingoittavan unionin oikeuden rikkomisen lopettamiseksi että hyvityksen saamiseksi. On syytä huomata, että vaikka edustajakannedirektiivissä (EU) 2020/1828, jota sovelletaan vuodesta 2023 alkaen, ei mainita asetusta 2018/644 direktiivin liitteessä I lueteltujen säädösten joukossa, jäsenvaltioilla säilyy toimivalta soveltaa direktiivin (EU) 2020/1828 säännöksiä myös muihin aloihin kuin niihin, jotka on mainittu liitteessä I . 5 Pakettipalvelujen sisämarkkinoiden toteutumiseen tähtäävien muiden aloitteiden edistyminen Asetuksessa edellytetään, että edistymistä arvioidaan myös muissa aloitteissa, joilla on merkitystä rajatylittävän pakettien toimittamisen kannalta. Tässä osiossa käsitellään rajatylittävään pakettien toimittamiseen vaikuttanutta viimeaikaista kehitystä. Digitalisaatio ja verkkokauppa Perusteettomien rajatylittävän verkkokaupan esteiden poistaminen, rajatylittävien pakettipalvelujen parantaminen, verkkoasiakkaiden oikeuksien suojeleminen ja verkkosisällön rajatylittävän käytön edistäminen ovat digitaalisten sisämarkkinoiden strategian kulmakiviä. Uusi geoblokkausta koskeva sääntelykehys tuli voimaan 3.12.2018 . Edellä mainittu geoblokkausasetus ei sääntele rajatylittävää pakettien toimittamista, mutta sillä pyritään puuttumaan erityisesti kuluttajien ja yritysten syrjintään kansallisuuden, asuinpaikan tai sijoittautumispaikan perusteella, kun nämä ostavat tavaroita ja palveluja verkossa EU:ssa. Komissio julkaisi 30.11.2020 ensimmäisen geoblokkausasetusta koskevan kertomuksen, jossa todetaan, että sisämarkkinoilla kuluttajilla on usein suuria rajatylittäviin toimituksiin liittyviä odotuksia. Nämä odotukset tekee tyhjäksi se, että toimitusmahdollisuudet tiettyihin maihin puuttuvat tai ne on erikseen estetty, vaikka elinkeinonharjoittaja olisi monikansallinen. Kertomuksessa todetaan, että usein ostoprosessi keskeytyy viime vaiheissa siksi, ettei elinkeinonharjoittaja toimita tuotteita tai palveluja ostajan maahan. Kun tuoreessa haamuasiointitutkimuksessa pyydettiin rajatylittävää toimitusta, vain yksi kolmesta ostoyrityksestä onnistui . Tämä johtuu pääosin siitä, että rajatylittävien ostosten toimitusrajoituksista ei ole vieläkään päästy eroon. Nämä rajoitukset haittaavat yhä yli 50 prosenttia ostoyrityksistä – myös silloin, kun kyseessä on monikansallinen elinkeinonharjoittaja, jonka verkkosivuista on eri versiot eri maille. Näistä syistä komissio totesi muuan muassa, että se seuraa jatkossakin elinkeinonharjoittajien aktiivista rajatylittävään kauppaan osallistumista haittaavien tekijöiden kehitystä. Nämä tekijät liittyvät muun muassa rajatylittäviin toimituksiin ja/tai innovatiivisten toimituspalvelujen kuluttajasaatavuuteen. Standardien laatiminen Komission viimeisin standardointipyyntö hyväksyttiin vuonna 2016 ja saatiin päätökseen vuonna 2020. Sen jälkeen on laadittu useita standardeja, joilla pyritään kehittämään pakettipalvelutoimintaa:

·Vahingoittuneita, viivästyneitä tai kadonneita paketteja koskevien valitusten mittaamisen standardi. Standardissa painotetaan ennen kaikkea verkkokauppaa ja tarkastellaan tilanteita, joissa lähetykseen liittyy useita toimijoita, sekä vastaanottajan roolia suhteessa palvelun maksaneeseen henkilöön. ·Digitaalisilla toiminnoilla varustettujen pakettipostilaatikoiden standardointi. Tällaiset kotikäyttöön tarkoitetut pakettipostilaatikot helpottavat verkkokauppaa. ·Rajatylittävien pakettien rajapintoja koskeva standardi. Tällä välineellä edistetään verkkokauppaa, sillä sillä määritetään verkkokauppiaan ja ensimmäisen logistiikkatoimijan välistä tiedonsiirtoa. Standardi koskee sekä fyysisiä etikettejä että sähköistä tiedonsiirtoa. ·Sähköisiä ennakkotietoja koskevien vaatimusten standardointi postitoiminnassa. Tämä väline liittyy tietoihin, joita lähetetään ennen paketin saapumista, kuten arvotietoihin ja vaarallisia aineita koskeviin tietoihin. Välineellä edistetään pakettipalvelutoimintojen yhteentoimivuutta. Uusi postipalveluja koskeva komission standardointipyyntö on parhaillaan valmisteilla. Interconnect-ohjelma Yhteensä 30 postialan toimijaa, mukaan lukien suurin osa EU:n yleispalvelun tarjoajista, osallistuu postiyritysten yhteistyöjärjestö International Post Corporationin (IPC) aloittamaan Interconnect-ohjelmaan, jossa pyritään parantamaan rajatylittävien pakettitoimitusten yhteentoimivuutta. Ohjelmaan osallistuvat yleispalvelun tarjoajat ovat sitoutuneet vastaanottamaan lähetyksiä toisiltaan ja lähettämään lähetyksiä toisilleen yhdessä sovittujen standardien mukaisesti, mikä antaa niille mahdollisuuden kasvattaa verkkokauppatoimitusten määriä. Vuonna 2020 Interconnect-ohjelmassa rekisteröitiin ennätysmäärä seurannassa olleita rajatylittäviä paketteja. Tämä johtuu osittain koronaviruspandemiaan liittyvästä verkkokaupan kasvusta, mutta on myös osoitus postilaitosten ja verkkokauppaa harjoittavien vähittäismyyjien osoittaman luottamuksen kohenemisesta. Vuonna 2018 IPC julkaisi rajatylittävän verkkokaupan alustan Dynamic Merchant Platformin, jonka avulla verkkokauppaa harjoittavat vähittäismyyjät – etenkin pk-yritykset – voivat tarjota asiakkailleen laajan valikoiman (rajatylittäviä) postitoimitusratkaisuja. Maailman postiliitto EU:n ulkopuolelta, etenkin Kaakkois-Aasian maista, tulevien pakettien määrän huomattava kasvu on aiheuttanut monia merkittäviä kaupallisia ja politiikkaan liittyviä haasteita EU-maiden toimijoille. Postin yleispalvelun tarjoajat saivat lähettäviltä palvelun tarjoajilta täysin riittämätöntä korvausta (päätemaksuja), jolla ei ollut mitään yhteyttä kotimaan postimaksuihin tai todellisiin toimituskuluihin. Tämä vääristi markkinoita verkkokaupassa, kun EU:n ulkopuoliset verkkokauppatoimijat hyötyivät pienemmistä toimitusmaksuista. Vaikutus kohdistui etenkin pieniin eurooppalaisiin verkkokauppaa harjoittaviin vähittäismyyjiin. Maailman postiliitossa globaalilla tasolla määritettyä korvausjärjestelmää muutettiin vuonna 2019 ottamalla käyttöön korvausmaksu, jonka vastaanottava yleispalvelun tarjoaja voi päättää yksipuolisesti ja joka voi olla 70 prosenttia yksittäisen kotimaan paketin toimittamisen hinnasta (niin sanottu omaehtoisesti määritettävä korvaus). Korvausmaksu otetaan käyttöön vaiheittain vuoteen 2025 mennessä (Yhdysvaltojen osalta heinäkuuhun 2020 mennessä). Lisäksi arvoltaan vähäisten (enintään 22 euron arvoisten) tavaroiden tuonnin arvonlisäverovapautus poistettiin 1.7.2021. Näin pystyttiin puuttumaan vilppiongelmaan, joka aiemmin syntyi EU:n ulkopuolelta tulevien tavaroiden arvonlisäverovapautuksen väärinkäyttämisestä, mikä puolestaan vääristi markkinoita ja aiheutti epäreilua kilpailua . Näillä muutoksilla pystytään takaamaan pakettipalvelujen tarjoajille ja verkkokauppaa harjoittaville vähittäismyyjille entistä tasapuolisemmat toimintaedellytykset. 6 Päätelmät Nykymuodossaan asetuksen soveltamisala on rajattu ja tavoitteet selvästi määritettyjä. Koska asetuksessa keskitytään yksittäisten pakettien toimittamiseen, siinä ei käsitellä verkkokauppaan liittyvien suurten toimitusmäärien hintoja. Soveltamisalansa ja rajoitustensa puitteissa asetus on yleisesti ottaen saavuttanut keskeiset tavoitteensa eli lisännyt tiettyjen yksittäisten pakettien hintojen avoimuutta ja parantanut viranomaisvalvontaa siinä pakettipalvelumarkkinoiden osassa, joka on asetuksen piirissä. Tärkeää on myös se, että asetuksen uudet raportointivelvoitteet ovat johtaneet parannuksiin tavassa, jolla tietoja ja dataa kerätään jäsenvaltioissa. Tämä on osaltaan parantanut kansallisten sääntelyviranomaisten valmiuksia seurata pakettimarkkinoita. Yleisesti ottaen jäsenvaltiot, kansalliset sääntelyviranomaiset ja pakettipalvelujen tarjoajat ovat täyttäneet asetuksen niille asettamat velvoitteet. Raportointijakson aikana kansalliset sääntelyviranomaiset eivät käyttäneet seuraamuksien määräämisvaltaansa asetuksen täytäntöönpanemiseksi. Näin varhaisessa vaiheessa komissio katsoo olevan liian aikaista arvioida asetuksen täytäntöönpanon suoria ja epäsuoria vaikutuksia ja pohtia niiden edellyttämiä muutoksia. Lisää aikaa tarvitaan myös sen arvioimiseen, miten asetus ja muut käynnissä olevat aloitteet, jotka saattavat suoraan tai epäsuorasti vaikuttaa asetuksessa käsiteltyihin asioihin, vaikuttavat toisiinsa. Tähän arviointiin voisi sisältyä myös sen selvittäminen, miten pakettitoimitusten hinnat määritetään. Hintojen avoimuutta ja viranomaisvalvontaa voisi parantaa useilla aloitteilla: ·Kansallisten sääntelyviranomaisten keräämien tietojen vertailukelpoisuutta voisi entisestään parantaa komission ja postipalveluja käsittelevän eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmän yhdessä antamalla lisäneuvonnalla. ·Komissio seuraa jatkossakin pakettipalvelujen tarjoajien perimiä hintoja sekä niiden kehitystä ja kohtuuhintaisuutta käyttäjien kannalta ja pitää silmällä vaihtoehtoisia liiketoimintamalleja, esimerkiksi sellaisia, jotka perustuvat yhteistyötalouteen ja pakettipalvelumarkkinoille saapumassa oleviin verkkokauppa-alustoihin. Samoin komissio seuraa edelleen elinkeinonharjoittajien yleisiä markkinointikäytäntöjä ja näiden käytäntöjen vaikutusta suuren yleisön saatavilla oleviin vaihtoehtoihin EU:ssa. Tässä otetaan huomioon geoblokkausasetuksen säännökset. ·Komission ja kansallisten sääntelyviranomaisten pitäisi ryhtyä toimiin komission verkkopohjaisen avoimuustyökalun tunnettuuden lisäämiseksi ja sen helppokäyttöisyyden parantamiseksi erityisesti osoittamalla, mitä lisäarvoa se tuottaa muihin nykyään saatavilla oleviin hintavertailutyökaluihin verrattuna. Työkalun rajoitteet pitäisi myöntää, sillä julkaistut hinnat koskevat yksittäisiä, hinnoiltaan alentamattomia lähetyksiä, jotka muodostavat vain hyvin pienen osan pakettipalvelumarkkinoista, eivät verkkokauppaa laajemmin. Mahdollisista avoimuustyökalun parannuksista, joilla se saataisiin paremmin vastaamaan markkinoilla tosiasiassa vallitsevaa tilannetta, keskustellaan kuluttajien edustajien, alan toimijoiden ja kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa. ·Lisäksi tulisi varmistaa yleinen yhdenmukaisuus muiden käynnissä olevien aloitteiden kanssa, esimerkiksi Euroopan digitaalistrategian ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman täytäntöönpanon kanssa. Komissio pyytää Euroopan parlamenttia, neuvostoa ja Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa ottamaan huomioon tämän kertomuksen asetuksen 11 artiklan mukaisesti.





Liite 1 Hinta-analyysi yhden ja kahden kilon paketeista, joihin liittyy seuranta- ja jäljityspalvelu Menetelmä Yhden ja kahden kilon pakettien, joihin liittyy seuranta ja jäljitys, hintataulukot perustuvat yksittäisten lähetysten hintoihin, jotka on julkaistu komission hinta-avoimuuden verkkotyökalussa vuosina 2019, 2020 ja 2021 . Hinnat ilmoitetaan euroina ilman arvonlisäveroa. Jotta valuuttakurssivaihtelut eivät vaikuttaisi trendien laskentaan, kaikkien kolmen vuoden osalta muina valuuttoina kuin euroina raportoidut hinnat on muunnettu euroiksi käyttäen valuuttakurssia, jota Euroopan keskuspankki sovelsi 31.3.2020. Koska tiedonkeruu alkoi vasta vuonna 2019, komissio toteaa, että kolmen vuoden hintatietojoukko ei vielä ole täysin vakiintunut. Epävarmuutta on etenkin siitä, ovatko epäjohdonmukaisuuksien taustalla todelliset trendimuutokset vai tiedonkeruuseen liittyvät seikat (eli palvelun tarjoajien tietojen raportoinnin epäjohdonmukaisuudet tai sääntelyviranomaisten muuttuvat tiedonkeruukäytännöt). Tämän ongelman ratkaisemiseksi tietojoukkoa on siistitty 1) poistamalla pakettituotteet, joita ei ole raportoitu johdonmukaisesti jokaisena kolmesta vuodesta, ja 2) poistamalla tietyn palvelun tarjoajan pakettituote, jonka osalta vuosina 2020–2021 raportoitiin epätavallisen alhainen hinta vuoteen 2019 verrattuna. Näitä taulukkoja pitäisi siis käyttää harkiten ja ottaen huomioon edellä mainitut rajoitukset. 1 kilon S&J-paketti (euroina) 2 kilon S&J-paketti (euroina) 2019 2020 2021 Vuosien 2021 ja 2019 ero (%) 2019 2020 2021 Vuosien 2021 ja 2019 ero (%) Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Itävalta 4,8 13,9 4,8 13,9 4,8 13,9 0 % 0 % 4,8 13,9 4,8 13,9 4,8 13,9 0,2 % 0 % Belgia 5,7 30,5 5,7 30,5 5,7 30,5 0 % 0 % 5,7 30,5 5,7 30,5 5,7 30,5 0,0 % 0 % Kroatia 2,6 13,7 2,6 13,7 3,3 13,8 27 % 1 % 2,6 17,6 2,6 17,6 3,3 17,8 25,2 % 1 % Kypros 4,2 16,5 4,2 16,5 4,2 16,5 0 % 0 % 4,5 20,0 4,5 20,0 4,5 20,0 0,0 % 0 % Tšekki 4,0 15,3 4,7 15,3 4,7 15,3 18 % 0 % 4,0 16,5 4,7 16,5 4,7 16,5 17,1 % 0 % Tanska 8,0 21,0 10,2 22,1 8,0 20,4 0 % -3 % 8,6 30,0 10,2 31,1 8,6 29,5 0,0 % -2 % Viro 3,8 17,2 3,8 17,2 5,2 17,1 37 % -1 % 4,1 19,1 4,1 19,1 5,6 19,3 36,3 % 1 % Suomi 4,8 27,0 4,8 27,2 4,8 20,6 0 % -24 % 4,8 26,8 4,8 27,2 4,8 20,6 0,0 % -23 % Ranska 7,8 15,2 8,0 15,5 8,0 16,0 3 % 5 % 8,8 17,2 9,0 17,6 9,2 18,1 4,0 % 5 % Kreikka 2,6 22,4 2,6 22,4 3,0 22,1 15 % -1 % 3,1 26,1 3,1 26,3 3,5 26,6 12,9 % 2 % Unkari 4,3 23,7 4,5 23,8 4,8 27,9 12 % 18 % 4,3 24,6 4,5 24,7 4,8 28,8 11,8 % 17 % Liettua 2,5 14,4 2,5 14,4 2,5 14,1 0 % -2 % 2,7 16,0 2,7 16,0 2,7 15,7 0,0 % -2 % Malta 9,0 13,9 9,0 13,9 9,0 13,9 0 % 0 % 9,0 16,4 9,0 16,4 9,0 16,4 0,0 % 0 % Alankomaat 7,0 16,8 7,3 17,0 7,3 16,8 4 % 0 % 7,0 16,8 7,3 17,0 7,3 16,8 4,3 % 0 % Puola 1,7 11,9 1,7 11,9 2,9 11,9 71 % 0 % 1,7 13,2 2,3 13,2 3,3 13,2 94,1 % 0 % Portugali 7,7 27,3 7,7 27,3 8,1 27,3 5 % 0 % 7,7 30,7 7,7 30,7 8,1 30,7 5,9 % 0 % Romania 11,5 1,4 11,9 1,4 11,4 -1 % 14,4 1,5 15,0 1,5 14,2 -1 % Slovakia 3,9 16,7 3,9 16,7 3,9 16,7 0 % 0 % 3,9 18,7 3,9 18,7 3,9 18,7 0,0 % 0 % Slovenia 3,7 13,7 3,9 13,7 4,4 14,0 19 % 2 % 3,7 13,7 3,9 13,7 4,4 14,0 18,0 % 2 % Espanja 10,9 29,4 11,4 29,4 12,7 30,5 17 % 4 % 12,9 32,8 13,5 32,8 14,3 34,2 11,3 % 4 % Ruotsi 11,0 25,1 11,0 25,1 11,0 25,1 0 % 0 % 11,0 27,6 11,0 28,0 11,0 28,0 0,0 % 1 % Lähde: EU:n hinta-avoimuustyökalun tiedot 21 jäsenvaltiosta Seuraavista jäsenvaltioista ei ollut tietoja saatavilla: ·Bulgaria, Irlanti, Latvia: yleispalvelun tarjoaja raportoi, että yhden ja kahden kilon seuranta ja jäljitys ‑paketteja ei ole saatavilla ·Saksa: tietoja ei toimitettu ·Italia: yleispalvelun tarjoaja raportoi, että yhden ja kahden kilon seuranta ja jäljitys ‑paketit eivät ole yleispalveluvelvoitteen piirissä ·Luxemburg: tiedot puuttuvat vuodelta 2021



1 kilon S&J-paketti (euroina) 2 kilon S&J-paketti (euroina) 2019 2020 2021 Vuosien 2021 ja 2019 ero (%) 2019 2020 2021 Vuosien 2021 ja 2019 ero (%) Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Kotim. ETA Itävalta 10,0 39,5 10,1 40,3 10,1 40,4 1 % 2 % 10,1 46,8 10,2 47,7 10,3 48,2 1 % 3 % Belgia 16,8 50,3 17,0 52,1 17,6 52,7 5 % 5 % 16,2 55,0 17,3 57,1 17,9 57,7 10 % 5 % Bulgaria 3,6 43,9 3,5 41,9 3,5 42,7 -2 % -3 % 4,2 48,3 3,8 46,2 3,8 47,4 -9 % -2 % Kroatia 5,2 27,7 5,4 28,6 5,4 33,2 3 % 20 % 5,7 32,3 5,8 35,5 5,8 39,8 3 % 23 % Kypros 7,2 41,4 7,2 41,7 7,2 41,6 0 % 0 % 7,2 70,2 7,2 76,6 7,2 76,3 0 % 9 % Tšekki 7,6 54,1 7,9 47,4 8,3 50,2 9 % -7 % 8,0 60,8 8,3 52,4 8,8 56,0 9 % -8 % Tanska 31,1 80,9 31,7 82,2 33,2 83,4 7 % 3 % 31,4 101,7 32,1 103,6 33,5 105,7 7 % 4 % Viro 8,0 72,3 8,3 74,3 8,7 77,0 10 % 7 % 10,3 88,6 9,5 135,8 9,9 87,8 -3 % -1 % Suomi 38,7 85,0 39,9 89,8 41,9 93,0 8 % 9 % 39,7 98,9 40,9 107,0 43,0 111,2 8 % 12 % Ranska 37,4 77,6 38,5 81,4 41,1 84,8 10 % 9 % 29,2 93,9 29,2 94,4 29,2 94,8 0 % 1 % Saksa 3,5 14,3 4,1 16,9 4,1 16,5 17 % 16 % 3,7 14,9 4,1 17,4 4,2 14,9 13 % 0 % Kreikka 6,3 44,4 6,3 46,0 6,2 46,9 -1 % 6 % 7,1 62,6 7,1 64,6 7,0 65,0 -1 % 4 % Unkari 6,2 35,2 6,2 37,0 6,7 35,9 7 % 2 % 6,7 43,1 6,8 45,5 7,3 42,0 10 % -2 % Irlanti 7,3 58,7 17,7 61,1 12,0 63,8 65 % 9 % 7,3 67,7 17,7 70,7 12,0 73,6 65 % 9 % Italia 22,5 43,7 23,1 45,1 23,9 47,1 6 % 8 % 24,0 52,4 24,7 54,1 25,5 56,5 6 % 8 % Latvia 9,7 40,3 10,7 41,4 10,1 42,0 4 % 4 % 11,1 46,7 12,1 53,9 11,5 48,6 4 % 4 % Liettua 5,4 51,8 5,4 53,6 5,5 48,1 1 % -7 % 6,0 62,6 6,0 64,8 6,3 57,2 6 % -9 % Luxemburg 3,9 13,1 3,9 13,1 8,1 13,5 107 % 3 % 4,6 17,4 4,6 17,4 9,9 18,0 114 % 3 % Malta 5,8 53,3 1,9 49,8 1,9 45,5 -67 % -15 % 5,8 67,8 1,9 63,7 1,9 58,1 -67 % -14 % Alankomaat 19,1 48,2 19,5 48,9 19,9 50,3 4 % 4 % 17,0 43,8 17,4 44,4 17,6 46,3 3 % 6 % Puola 5,6 58,1 5,3 61,3 6,2 53,7 10 % -8 % 6,1 79,7 5,9 83,6 7,0 74,9 15 % -6 % Portugali 10,6 40,1 8,9 41,2 8,7 41,6 -18 % 4 % 12,6 71,4 10,6 56,0 10,4 55,8 -18 % -22 % Romania 10,2 49,6 10,2 51,5 10,7 53,0 5 % 7 % 8,6 62,6 8,8 60,5 9,5 65,8 10 % 5 % Slovakia 6,6 69,7 7,0 74,3 6,4 72,7 -3 % 4 % 6,6 76,7 7,6 80,0 6,5 80,8 -3 % 5 % Slovenia 6,6 53,6 6,9 55,3 7,2 57,7 8 % 8 % 6,3 62,1 6,6 63,9 6,8 65,6 9 % 6 % Espanja 7,6 43,2 7,7 43,1 8,0 44,5 5 % 3 % 8,6 47,7 8,9 50,0 10,0 55,7 16 % 17 % Ruotsi 26,3 71,4 27,1 74,7 28,3 76,3 8 % 7 % 23,4 73,2 24,7 78,2 25,1 78,0 7 % 7 % Lähde: EU:n hinta-avoimuustyökalun tiedot kaikista jäsenvaltiosta