EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 01.07.1998 
KOM(1998)403 1opull. 
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle 
henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevän korkean tason 
asiantuntijaryhmän suositusten seurannasta 

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle 
henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevän korkean tason 
asiantuntijaryhmän suositusten seurannasta 
Komissio pyysi 24. tammikuuta 1996 henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevää korkean 
tason asiantuntijaryhmää, jonka puheenjohtajana toimii Simone Veil, määrittelemään tällä alalla 
vielä vallitsevat ongelmat, arvioimaan niitä ja ehdottamaan niihin ratkaisuja. 
Korkean tason asiantuntijaryhmä esitti 18. maaliskuuta 1997 raporttinsa, joka sisältää yli 80 
suositusta seuraavista seitsemästä aiheesta, jotka kiinnostavat muuttoa toiseen jäsenvaltioon 
suunnittelevia unionin kansalaisia: 
maahantulo ja oleskelu, 
työnsaanti, 
sosiaaliturva ja perhettä koskevat oikeudet, 
verotuskohtelu ja taloudelliset kysymykset, 
kulttuuriin liittyvät oikeudet, 
kolmansien maiden kansalaisten eritysasema, 
yksityishenkilöiden oikeuksien turvaaminen. 
Komission mielestä asiantuntijaryhmän raportissa arvioidaan erinomaisella tavalla niitä 
moninaisia ongelmia, joita kansalaiset ovat kohdanneet henkilöiden vapaan liikkuvuuden 
oikeutta harjoittaessaan. 
Komissio sisällytti tämän vuoksi suuren osan asiantuntijaryhmän suosituksista kesäkuussa 1997 
julkaisemaansa yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmaan 1 ja marraskuussa 1997 
julkaisemaansa yksityiskohtaisempaan työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan 
toimintasuunnitelmaan2. Eräät muut suositukset ovat vanhentuneet tai edellyttävät 
uudelleenarviointia Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä muuttuvien oikeudellisten 
puitteiden vuoksi. Tässä tiedonannossa korostetaan erityisesti kahta korkean tason 
asiantuntijaryhmän tarkastelemaa vapaaseen liikkuvuuteen liittyvää näkökohtaa, jotka ovat 
maahantulo ja oleskelu sekä tarve parempaan kansalaistiedotukseen kansalaisten oikeuksista. 
Tämän tiedonannon liitteenä on yksityiskohtainen tilannekatsaus asiantuntijaryhmän kaikkien 
suositusten seurannasta. 
Maahantulo- ja oleskeluoikeudet 
Kuten korkean tason asiantuntijaryhmän raportissa todetaan, maahantulo- ja oleskeluoikeudet 
olivat alunperin sidoksissa taloudellisen toiminnan harjoittamiseen. Sittemmin nämä oikeudet on 
erityisesti johdetun oikeuden avulla ulotettu kattamaan kaikki Euroopan kansalaiset. Oikeuksien 
vaiheittainen laajentaminen on kuitenkin johtanut edunsaajien lokeroimiseen, joka ei enää sovellu 
liikkuvuuden nykyisiin muotoihin eikä unionin kansalaisuuden käyttöönottoon. 
1 Viite: CSE (97) 1 lopullinen. 
2 Viite: KOM (97) 586 lopullinen. 
A 9* 
Näin ollen voidaan todeta, että nykyinen yhteisön lainsäädäntö on laadittu erityisesti sellaisia 
työntekijöitä ja heidän perheenjäseniään varten, jotka haluavat asettua johonkin toiseen 
jäsenvaltioon pysyvästi tai hyvin pitkäksi aikaa. Lainsäädäntöä ei ole sitä vastoin mukautettu 
sellaisia henkilöitä varten, jotka harjoittavat vapaata liikkuvuutta koskevaa oikeuttaan rajoitetun 
ajan tai osa-aikaisesti (opiskelijat, harjoittelijat, nuoret vapaaehtoistyöntekijät, väliaikaisesti 
muualla työskentelevät työntekijät, yhteisön alueella liikkuvat itsenäiset ammatinharjoittajat, 
rajatyöntekijät, useita asuntoja omistavat eläkeläiset jne.). Tällaisten henkilöiden lukumäärää on 
vaikeaa arvioida ja se tulee joka tapauksessa kasvamaan merkittävästi. Tähän on syynä Euroopan 
yhdentyminen, elin- ja työtapojen kehittyminen, kasvava tarve peruskoulutustaan suorittavien 
nuorten opiskelujaksoihin ulkomailla, viestintäalan tekniset innovaatiot ja liikennevälineverkon 
tihentyminen. 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 8 a artiklalla otettiin käyttöön unionin kansalaisuuden 
käsite, jonka ansiosta jokaisella unionin kansalaisella on maahantulo-ja oleskeluoikeudet muiden 
jäsenvaltioiden alueella. Näin ollen näistä oikeuksista on tullut erottamaton osa jokaisen unionin 
kansalaisen oikeusperintöä ja niille olisi luotava yhteinen muodollinen perusta. 
Näistä syistä komissio katsoo, että kaikkien yhteisön kansalaisten oikeudellista asemaa olisi 
yhtenäistettävä riippumatta siitä, harjoittavatko he jotain taloudellista toimintaa vaiko eivät. 
Komission ehdotusten tärkeimmät toimintalinjat ovat tästä syystä seuraavat: 
luodaan vapaata liikkuvuutta 8 a artiklan merkityksessä koskeva yhtenäinen järjestelmä 
kaikkia unionin kansalaisia ja heidän perheenjäseniään varten, 
otetaan käyttöön oleskeluoikeuden harjoittamiseen liittyvä uusi lähestymistapa, jonka 
mukaisesti esimerkiksi oleskeluluvan hankintavelvoite rajoitetaan tilanteisiin, joissa se on 
perusteltua, 
selvennetään niiden unionin kansalaisen perheenjäsenten asemaa, jotka ovat kolmansien 
maiden kansalaisia, 
rajataan selvemmin mahdollisuus unionin kansalaisten oleskeluoikeuden peruuttamiseen. 
Tällainen kansalaisuuskysymyksiä käsittelevään lainsäädäntöön kuuluvien vapaata liikkuvuutta 
ja oleskelua koskevien oikeuksien tarkistaminen on kokonaisuudessaan niin laaja-alainen 
tehtävä, että siitä ei voida odottaa nopeasti unionin kansalaisia hyödyttäviä tuloksia. Tästä syystä 
komissio ehdottaa samanaikaisesti tämän tiedonannon kanssa, että työntekijöiden vapaata 
liikkuvuutta sekä maahantulo- ja oleskeluoikeuksista annettua asetusta (ETY) 1612/68 ja 
direktiiviä (ETY) 68/360 tarkistettaisiin jo nyt. Tämän erityistarkistuksen tavoitteena on parantaa 
toiseen jäsenvaltioon muuttavien työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä tämänhetkistä 
tilannetta, mihin komissio sitoutui marraskuussa 1997 julkaisemassaan toimintasuunnitelmassa. 
Myös Eurooppa-neuvosto tunnusti 20. marraskuuta 1997 pidetyssä kokouksessaan työntekijöiden 
liikkuvuuden merkityksen kansallisten työmarkkinoiden toiminnan vahvistamiselle. 
Myös sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen alalle ehdotetaan uudistusta ja sääntöjen 
yksinkertaistamista tämän vuoden loppuun mennessä. 
Kansalaistiedotuksen parantaminen 
Henkilöiden vapaa liikkuvuus on aihe, johon liittyy monia erilaisia näkökohtia, mistä osoittaa 
asiantuntijaryhmän raportissa käsiteltyjen kysymysten moninaisuus. 
Raportissa korostetaan kuitenkin useaan otteeseen tarvetta parantaa yhteisön lainsäädäntöön 
perustuvia oikeuksia koskevaa kansalaistiedoista ja kaikille vapaan liikkuvuuden alan 
toimijoille annettavaa koulutusta ja tiedotusta. 
Näiden seikkojen osalta komissio on jo toteuttanut seuraavia toimia: 
Cardiffissa 15. - 16. kesäkuuta 1998 järjestetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen yhteydessä 
käynnistettiin "Vuoropuhelu kansalaisten ja yritysten kanssa" -hanke, joka on jatkoa 
"Kansalaisena Euroopassa" -hankkeelle, ja jonka erityistavoitteena on tarjota kansalaisille 
konkreettista tietoa heidän oikeuksistaan, vastata heidän kysymyksiinsä ja ohjata heitä 
kääntymään ongelmatilanteissa asiaa käsittelevien viranomaisten puoleen. 
- On julkaistu "Opas työnhakijoille EU:ssa", jonka tarkoituksena on vastata kansalaisten 
"Kansalaisena Euroopassa" -hankkeen yhteydessä esittämiin kysymyksiin. 
Työtarjouksista sekä elin- ja työoloista eri jäsenvaltioissa tiedottavaa EURES-verkkoa on 
kehitetty j a parannettu. 
Euro-jus -verkkoa, jonka tarkoituksena on tarjota oikeudellisia neuvonta- ja avustuspalveluja 
jäsenvaltioissa sijaitsevien komission edustustojen kautta, on kehitettyjä vahvistettu. 
Seuraavia ohjelmia on toteutettu ja kehitetty: sisämarkkinoiden lainsäädännöstä vastaavien 
kansallisten viranomaisten vaihto- ja koulutusohjelma "Karolus", lakimiesten yhteisön 
oikeuden tuntemuksen parantamiseen tähtäävä "Robert Schuman", yliopistoihin ja 
korkeakouluihin liittyvä "Jean Monnet" ja oikeusalalla toimivien vaihto-ohjelma "Grotius". 
Nuorten ja heidän oikeuksistaan huolehtivien järjestöjen esittämiin kysymyksiin vastaavan 
Eurodesk-verkon kehittämistä on tuettu. 
Yhteenveto 
Tässä tiedonannossa esitetään lyhyesti komission vastaus korkean tason asiantuntijaryhmän 
suosituksiin, jotka voidaan jakaa kahteen ryhmään: ensimmäisen ryhmän suositukset koskevat 
säädösehdotusten antamista ja toisen ryhmän suositusten tavoitteena on edistää unionin 
lähentymistä yksittäisiin kansalaisiin. 
Ensimmäisen ryhmän osalta komissio on antanut säädösehdotuksia, joiden tavoitteena on 
vahvistaa työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Samalla se on ryhtynyt analysoimaan perinpohjin 
unionin kansalaisuuden käsitettä ja sen oikeudellisia vaikutuksia kansalaisten oikeuksiin, jotka 
liittyvät maahantuloon ja oleskeluun muissa jäsenvaltioissa. 
LIITE 
Henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevän korkean tason 
asiantuntijaryhmän raporttia koskeva tilannekatsaus 
Johdanto 
Simone Veilin johtaman henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevän korkean tason 
asiantuntijaryhmän raportti (jäljempänä •asiantuntijaryhmän raportti') esitettiin 
komissiolle 18. maaliskuuta 1997 ja se herätti erittäin suurta kiinnostusta monissa 
organisaatioissa ja instituutioissa sekä varsinkin Euroopan parlamentissa. Raportin 
metodologinen esitystapa ja sen korkeatasoiset analyysit saivat kiitosta ja mahdollistivat 
pohdinnan niistä konkreettisista toimenpiteistä, joihin on ryhdyttävä, jotta Euroopan 
unionista muodostuisi todella henkilöiden vapaan liikkuvuuden alue. 
Komission puheenjohtaja sitoutui tässä yhteydessä siihen, että vuoden kuluttua raportin 
laatimisesta toimitettaisiin tilannekatsaus. 
Tämän asiakirjan tarkoituksena on esittää tämä tilannekatsaus. Sen lähtökohtana on 
asiantuntijaryhmän raportin suositusten seuranta ja etenkin komission toteuttamien 
toimenpiteiden esittely. 
Komission asiantuntijaryhmälle asettamana tehtävänä oli tunnistaa nykyiset ja 
mahdolliset tulevat esteet, joita unionin kansalaiset kohtaavat harjoittaessaan vapaata 
liikkuvuutta ja työskentelyä eri jäsenvaltioissa koskevia oikeuksiaan. Asiantuntijaryhmän 
tavoitteena oli tutkia, miten voimassa olevaa lainsäädäntöä sovelletaan, miten sitä 
voidaan kehittää tai sen toimintaa tehostaa. Ryhmän tehtävänä oli myös esittää 
suosituksia uusista toimenpiteistä, joilla voitaisiin täydentää nykyistä sääntelyä 
poistamalla eräitä esteitä tai tuomalla ratkaisuja niihin ongelmiin, joita yhteisössä ei ole 
vielä käsitelty. 
Asiantuntijaryhmän raportti sisältää yli 80 suositusta. 
Raportin aikaansaamista tuloksista on syytä ensin mainita sen jälkeen annetut kolme 
tärkeintä yhteisön säädöstä, jotka vaikuttavat henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen. 
Amsterdamin sopimus vahvistettiin 19. kesäkuuta 1997 ja allekirjoitettiin 2. lokakuuta 
samana vuonna. Tällä sopimuksella EY:n perustamissopimukseen liitetään määräyksiä, 
jotka edistävät henkilöiden vapaan liikkuvuuden tavoitteen saavuttamista siten, että 
henkilötarkastukset yhteisön sisärajoja ylitettäessä poistuvat ja jäsenvaltioiden alueella on 
vapaa liikkumis-ja oleskeluoikeus. 
Eurooppa-neuvosto hyväksyi Amsterdamissa myös yhtenäismarkkinoiden 
toimintasuunnitelman, jonka neljäs strateginen tavoite on yhtenäismarkkinoiden 
toteuttaminen kaikkien kansalaisten eduksi1. Tämän strategisen tavoitteen 
saavuttamiseksi asetettujen kuuden osatavoitteen tarkoituksena on rajatarkastusten 
poistaminen, oleskeluoikeutta koskevien sääntöjen saattaminen ajan tasalle, sosiaalisten 
oikeuksien suojeleminen, työvoiman liikkuvuuden lisääminen yhteisössä, kuluttajien 
oikeuksien, kansanterveyden ja ympäristön suojelu ja vuoropuhelu kansalaisten kanssa. 
Kaksi kertaa vuodessa julkaistavan yhtenäismarkkinoiden tulostaulukon2 avulla voidaan 
arvioida edistymistä kunkin toimintasuunnitelman mukaisen toimenpiteen 
toteuttamisessa. 
Lisäksi komissio julkaisi 12. marraskuuta 1997 työntekijöiden vapaata liikkuvuutta 
koskevan toimintasuunnitelman, joka on laadittu vastauksena eräisiin 
asiantuntijaryhmän suosituksiin3. 
Komissio esitti työohjelmassaan vuodelle 1998, että se pyrkii erityisesti 
asiantuntijaryhmän suositusten perusteella saamaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta 
koskevan periaatteen toimimaan myös käytännössä. Ohjelmaa koskevassa 
päätöslauselmassaan Euroopan parlamentti pyysi neuvostoa ja komissiota 
toimeenpanemaan kaikki suositukset, jotka sisältyivät henkilöiden vapaata liikkuvuutta 
käsittelevän asiantuntijaryhmän raporttiin. 
Yksinkertaisuuden ja helppolukuisuuden vuoksi tässä tilannekatsauksessa hyödynnetään 
samaa jaottelua kuin raportissa. Lisäeläkkeitä koskevan erityisraportin seuranta4 sisältyy 
3. kappaleeseen (sosiaaliset ja perhettä koskevat oikeudet). 
1. - Maahantulo ja oleskelu 
Asiantuntijaryhmän raportista ilmenee, että vapaalle liikkumis- ja oleskeluoikeudelle 
jäsenvaltioiden alueella on yhä esteitä. Ne voidaan jaotella kolmeen ryhmään: sisärajoilla 
säilyneet rajatarkastukset, hallintokäytännössä ja lainsäädännössä esiintyvät puutteet. 
- Sisärajoilla säilyneet rajatarkastukset 
Komissio on luonnollisesti samaa mieltä asiantuntijaryhmän toteamuksesta, että min 
kauan kuin henkilötarkastuksia ylläpidetään sisärajoilla, kansalaiset eivät voi nauttia 
kaikista sisämarkkinoiden eduista. Yhteisön toimielimissä käydyt keskustelut ovat 
osoittaneet näkemyseroja tavoitteiden ja niiden keinojen osalta, joiden avulla voidaan 
varmistaa korkea turvallisuustaso vapaan liikkuvuuden alueella. Komission vuonna 1995 
1 CSE(97), llopull., 4.6.1997. 
2 N:o 1, marraskuu 1997, SEC 97/XXXI; n:o 2, toukokuu 1998, SEC 98/XXX. 
3 KOM (97), 586 lopull., 12.11.1997. 
4 Korkean tason asiantuntijaryhmän raportti, joka on annettu 28. ja 29. marraskuuta 1996 ja liittyy 
henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan raporttiin. 
5 
tekemät ehdotukset lainsäädännön täydentämiseksi eivät ole johtaneet säädösten 
antamiseen. Sen sijaan uudessa Amsterdamin sopimuksessa annetaan tunnustusta 
hallitusten välillä Schengen-järjestelyssä saavutetulle edistykselle päättämällä sisällyttää 
se unioniin, asettamalla viisi vuotta aikaa tavoitteen saavuttamiseen ja tekemällä 
tilapäisratkaisuja Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Tanskan osalta, kuten monista 
Amsterdamin sopimukseen liitetyistä pöytäkirjoista käy ilmi. Tällä hetkellä voidaan 
kuitenkin todeta, että matkustusvapaus ilman rajatarkastuksia on jo toteutunut yhdeksässä 
jäsenvaltiossa ja kymmenes valtio valmistelee liittymistä tähän ryhmään. 
- Hallintokäytännössä esiintyvät puutteet 
Komission saamat kirjeet, useiden kansalaisten tekemät valitukset ja Euroopan 
parlamentille esitetyt vetoomukset vahvistavat asiantuntijaryhmän käsityksen 
hallintokäytännössä esiintyvistä puutteista ja yhtenäismarkkinoiden 
toimintasuunnitelmassa esitettyjen komission uusien aloitteiden aiheellisuuden. Osa 
näistä aloitteista on jo toimeenpantu, kuten päätös nopeuttaa sisäisiä hallintomenettelyjä, 
jotka koskevat valituksia ja EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitettuja 
rikkomisesta johtuvia menettelyjä, ja kehittää niitä koskevaa kansalaistiedotusta (katso 
uusin yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvontaa koskeva komission kertomus 
parlamentille ja neuvostolle). Komissio aikoo myös antaa tulkitsevan tiedonannon yleistä 
järjestystä, turvallisuutta ja kansanterveyttä koskevasta direktiivistä 64/221/ETY. 
- Lainsäädännössä esiintyvät puutteet 
Komissio on samaa mieltä asiantuntijaryhmän kanssa tarpeesta tehdä uusia ehdotuksia 
henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden harjoittamisen uudistamiseksi ja 
yksinkertaistamiseksi ja etenkin jotta voitaisiin saada kaikki edut unionin kansalaisuuden 
käyttöönotosta. Kaikkein kunnianhimoisin vaihtoehto on varmasti unionin kansalaisten ja 
heidän perheenjäsentensä liikkumis- ja oleskeluoikeuksien ja asiaa koskevien 
velvollisuuksien uudistaminen kokonaisuudessaan. Brysselissä vuonna 1993 kokoontunut 
Eurooppa-neuvosto esitti jo kerran tämän tavoitteen, mutta sitä ei voitu toteuttaa mm. 
oikeusperustaan ja lainsäädännöllisiin menettelyihin liittyvien erojen vuoksi, jotka 
koskivat ongelmaa siitä, mihin ryhmään vapaata liikkumisoikeuttaan harjoittava 
kansalainen kuuluu5. 
Unionin kansalaisuuden käyttöönottamisen ja Amsterdamin sopimuksen 8 a artiklaan 
sisällytetyn uuden määräyksen (konsolidoidun sopimuksen 18 artikla 2 kohta), johon 
sisältyy 189 b artiklassa tarkoitettu yhteispäätösmenettely (konsolidoidun sopimuksen 
251 artikla), pitäisi helpottaa sellaisen uudistusehdotuksen tekemistä, joka merkitsisi 
yhdenmukaista ja kokonaisvaltaista ratkaisua asiantuntijaryhmän esiintuomiin 
oikeudellisiin ja hallinnollisiin esteisiin. 
Komissio on näin ollen tehnyt palkattuja työntekijöitä koskevat uudet ehdotukset yhdessä 
tämän tilannekatsauksen kanssa, joiden tarkoituksena on muuttaa asetusta 1612/68 ja 
direktiiviä 68/360/ETY työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan 
toimintasuunnitelman mukaisesti6 ja vastauksena moniin asiantuntijaryhmän 
5 Katso tästä Euroopan komission toinen kertomus unionin kansalaisuuden toteutumisesta, KOM(97), 230 
lopull., 27.5.1997. 
6 KOM (97),586 lopull. 12.11.1997. 
6 
suosituksiin. Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa antamiensa sitoumusten 
mukaisesti komissio aikoo esittää vielä muita asiaan liittyviä ehdotuksia. 
Tältä osin opiskelijoiden, ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja muun kuin 
aktiiviväestön oleskeluoikeutta koskevien kolmen direktiivin soveltamista koskevan 
raportin laatiminen mahdollistaisi niiden lainsäädännöllisten puutteiden tarkentamisen, 
jotka kaipaavat parannusta. 
Lopuksi on mainittava yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Sala7 12.5.1998 antama 
tuomio, jossa todetaan yhteisön lainsäädännössä vastustettavan sitä, että jäsenvaltio vaatii 
toisten jäsenvaltioiden kansalaisilta, joilla on lupa oleskella kyseisessä jäsenvaltiossa, että 
heillä on oltava kansallisten viranomaisten myöntämä asianmukainen ja voimassaoleva 
oleskelulupa saadakseen opintotukea. Tämän kyseisen jäsenvaltion omilta kansalaisilta 
edellytetään kuitenkin ainoastaan sitä, että heidän kotipaikkansa tai tavanomainen 
asuinpaikkansa on tässä jäsenvaltiossa. Tuomio on merkittävä, sillä se vahvistaa unionin 
kansalaisia koskevan syrjimättömyyden periaatteen yhteisön oikeuteen kuuluvilla aloilla. 
Tuomiossa sovelletaan perustamissopimuksen 6, 8 ja 8 a artiklaa yhdessä. 
2. - Työnsaanti 
Julkishallinnon palvelukseen pääsyn osalta yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt 
oikeuskäytännössään perusteet, joiden mukaan voidaan täsmentää jäsenvaltion omille 
kansalaisille EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 4 kohdan mukaisesti varatut 
tehtävät. Tämän oikeuskäytännön perusteella komissio valvoo, että jäsenvaltiot poistavat 
kaikki muut rajoitukset, joilla estetään pääsy julkishallinnon palvelukseen. 
Jäsenvaltioiden kaikkia julkishallinnon toimialoja koskevan vastavuoroisen 
tunnustamisen yleisen periaatteen toimeenpanossa on edistytty ja keskustelut 
jäsenvaltioiden kanssa ja niiden kesken jatkuvat. Toisessa jäsenvaltiossa saadun 
ammatillisen kokemuksen tunnustamista koskevasta erityiskysymyksestä voidaan todeta, 
että tuomioistuin julisti asiassa Kalliope 15.1.19988 antamassaan tuomiossa EY:n 
perustamissopimuksen 48 artiklan vastaiseksi erään jäsenvaltion julkisen sektorin 
toimenhaltijoiden työehtosopimukseen sisältyvän lausekkeen, jossa ei otettu huomioon 
vastaavalla alalla aikaisemmin hankittua työkokemusta toisen jäsenvaltion 
julkishallinnon palveluksessa. Tämä oikeuskäytäntö vahvistettiin myös asiassa komissio 
v. Kreikka9 12.3.1998 annetussa tuomiossa. Tästä syystä tilanteiden samanarvoisuutta 
koskeva periaate sisällytettiin asetuksen 1612/68 muutosehdotukseen. Periaatteen 
odotetaan vaikuttavan pääasiassa julkishallinnon tehtävien alalla (katso jäljempänä). 
7 Asia C-85/96. 
8 Asia C-15/96. 
9 Asia C-187/96. 
Tutkintojen tunnustamisesta voidaan ensiksi todeta, että asianajajan ammatin vapaata 
harjoittamista koskeva direktiivi annettiin 16. helmikuuta 199810. 
Sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamista koskevan SLIM-aloitteen osalta 
komissio esitti joulukuussa 1997 direktiiviehdotuksen, jonka tarkoituksena on etenkin 
yksinkertaistaa ja uudenaikaistaa seitsemän säänneltyjä ammatteja koskevaa alakohtaista 
direktiiviä (sairaanhoitajat, hammaslääkärit, eläinlääkärit, kätilöt, arkkitehdit, farmaseutit 
ja lääkärit)11. Tämä ehdotus kattaa myös eräitä asiantuntijaryhmän suositusten koskemia 
aloja (tutkittaessa tutkinnon tunnustamista koskevaa pyyntöä: yleisen järjestelmän osalta 
velvollisuus ottaa huomioon tutkinnon suorittamisen jälkeen saatu työkokemus; 
alakohtaisten direktiivien osalta mahdollisuus tunnustaa yhteisön jäsenvaltioiden 
kansalaisten kolmansissa maissa saama koulutus). 
Neuvosto on juuri antanut poliittisen hyväksynnän helmikuun 1996 direktiiviä koskevalle 
muutosehdotukselle12, jolla koonnetaan käsiteolliseen ja teolliseen ammattitoimintaan 
pääsyä koskevat direktiivit ja luodaan tunnustusjärjestelmä niiden tutkintojen osalta, 
jotka eivät vielä kuulu tutkintojen tunnustamista koskevan yleisen järjestelmän 
soveltamisalaan. Kyseisellä ehdotuksella koonnetaan noin 30 direktiiviä, joissa säädetään 
pääsystä säänneltyyn ammattitoimintaan lähtöjäsenvaltiossa hankitun työkokemuksen 
perusteella, ja täydennetään näitä direktiivejä luomalla menettely kyseistä 
ammattitoimintaa varten suoritettavien tutkintojen vastavuoroiseksi tunnustamiseksi. 
Ammatillisen pätevyyden arvioinnin ja siitä hyvittämisen osalta on käynnistetty monia 
pilottihankkeita Sokrates-ja Leonardo da Vinci -ohjelmien yhteydessä. 
Kuten asiantuntijaryhmän raportissa muistutetaan, neuvostolta on pyydetty 
toteutettavuustutkimusta "Professional passport" -hankkeen osalta. "Individual portfolio" 
-projektin loppuraportista vuonna 1995 kävivät ilmi tekniset ja kulttuuriset ongelmat, 
joita tällaisen todistuksen toiminnalle tehokkaana apuvälineenä ammatillisen pätevyyden 
ja koulutuksen osoittamiseksi esiintyy. 
Komissio on tehnyt ehdotuksen päätökseksi, jonka tavoitteena on ottaa yhteisössä 
käyttöön ns. EUROPASS-todistus13 ammatillista vuorottelukoulutusta saaneille nuorille 
(esim. oppisopimuskoulutus), jotka suorittavat yhden tai useamman opintojakson toisessa 
jäsenvaltiossa. Ehdotuksesta laaditaan tällä hetkellä neuvoston yhteistä kantaa, jonka 
ennakoidaan valmistuvan vuoden 1998 loppuun mennessä. Tämä osoittaa, että 
avoimuutta on mahdollista lisätä vaikuttamatta jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin. 
Komissio tutkii parhaillaan mahdollisuutta EUROPAS S-todistusta vastaavan 
toimintatavan käyttöönottoon täydennyskoulutuksessa. Keskeisenä kysymyksenä onkin 
koko ammatillisen uran aikana hankittujen tietojen ja taitojen hyödyntämiskelpoisuus 
riippumatta siitä, onko ne hankittu virallisissa oppilaitoksissa ja onko niiden 
suorittamisesta saatu todistus vai ovatko ne peräisin yrityksen sisäisistä 
koulutushankkeista, joihin liittyy uusia vahvistamis- ja hyvittämismenetelmiä, kuten 
10 Asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa 
ammatillinen pätevyys on hankittu, 16 päivänä helmikuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi 98/5/EY, EYVL L 77, 14.3.1998. 
11 KOM(97) 638 lopull., 2.12.1997. 
12 EYVL C 264,30.8.1997. 
13 Katso alaviite 23. 
8 
komission valkoisessa kirjassa "Opettaminen ja oppiminen: kohti kognitiivista 
yhteiskuntaa" ehdotettiin. 
Komissio jatkaa pyrkimyksiään monilla aloilla voittaakseen nämä vaikeudet ja 
kehittääkseen tietojenvaihtoa. 
Komissio esitti muutosehdotuksessaan tilanteiden samanarvoisuutta koskevan periaatteen 
sisällyttämistä asetukseen 1612/68. Tämän periaatteen tarkoituksena on mahdollistaa se, 
että seikat tai tapahtumat, joilla on oikeudellista tai ammatillista vaikutusta, otetaan 
huomioon samalla tavoin, vaikka ne olisivat ilmenneet jossakin toisessa jäsenvaltiossa. 
Tätä periaatetta sovelletaan siis toisissa jäsenvaltioissa hankittuun ammattipätevyyteen 
sen huomioon ottamiseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa. 
Kuten työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa mainittiin, 
komissio toivoo työmarkkinaosapuolten osallistuvan vapaan liikkuvuuden periaatteen 
toimeenpanoon. Komission mielestä tämä voisi merkitä sellaisten järjestelmien luomista, 
jotka edistäisivät ammatillisen koulutuksen läpinäkyvyyttä ja vertailtavuutta 
jäsenvaltioiden välillä. Myös tutkintotodistusten tunnustamisen alalla 
työmarkkinaosapuolet ovat voineet osallistua asiantuntijakokouksiin ja ilmaista 
näkemyksiään. 
Työmarkkinaosapuolten osallistumisen ja roolin vahvistamiseksi komissio esitti 
asetuksen 1612/68 tarkistuksen yhteydessä ehdotuksen, jonka tarkoituksena on yhdistää 
nykyiset työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja sosiaaliturvajärjestelmien 
yhteensovittamista käsittelevät neuvoa-antavat komiteat. Näiden aikaisempien 
kolmikantakomiteoiden (jäsenvaltion, työnantajien ja ammattiliittojen edustajat) 
yhdistämisen kautta syntyvä uusi komitea muodostaisi korkeatasoisen keskustelu- ja 
analysointifoorumin kaikille kysymyksille, jotka koskevat työntekijöiden liikkuvuutta 
Euroopassa, esim. työllisyyspolitiikka, sosiaaliturva ja tutkintojen tunnustaminen. 
Komissio panostaa voimavarojaan myös työnhakijoille suunnatun tiedotuksen 
kehittämiseen. Asiantuntijaryhmän raportin esittämisen jälkeen EURES-verkko, joka 
toimittaa tietoja työtarjouksista ja elin- ja työolosuhteista, on kehittynyt siten, että se 
käsitti 477 euroneuvojaa vuoden 1997 lopussa. Yhtenäismarkkinoiden 
toimintasuunnitelmassa ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa 
toimintasuunnitelmassa määrätään tämän järjestelmän kehittämisestä etenkin 
unionimaiden välisiä raja-alueita koskevan tiedon osalta. 
3. - Sosiaaliturva ja perhettä koskevat oikeudet 
Amsterdamin sopimuksessa ei muuteta 51 artiklassa määrättyä yksimielisyyttä koskevaa 
sääntöä, kuten asiantuntijaryhmän raportissa ehdotettiin. 
Raportissa esitetään joukko suosituksia, jotka on tarkoitettu yksinkertaistamaan 
sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia koskevia sääntöjä. 
Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa komissio 
sitoutui esittämään vuoden 1998 loppuun mennessä ehdotuksen, jolla pyritään 
tarkistamaan ja yksinkertaistamaan sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista 
koskevaa asetusta 1408/7114. Nämä säännökset on myös valittu SLIM-hankkeen 
kolmanteen vaiheeseen. 
Neuvosto vahvisti 29. kesäkuuta 199815 osan komission 13. joulukuuta 199116 tekemästä 
ehdotuksesta, joka käsitteli sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen laajentamista 
kattamaan virkamiehiä koskevat erityisjärjestelmät. Opiskelijoiden ja työelämän 
ulkopuolella olevien henkilöiden osuudesta keskustellaan vielä. 
Komissio pyrkii siihen, että ehdotukset asetuksen 1408/71 soveltamisalan laajentamiseksi 
varhaiseläke- ja työttömyysetuuksien säilyttämiseen, joiden käsittely on vielä kesken 
neuvostossa, hyväksyttäisiin kuitenkin ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. 
Komissio aikoo antaa asetusten 1408/71 ja 574/72 yksinkertaistamista ja uudistamista 
koskevien ehdotusten mukaisia suuntaviivoja, jos neuvosto ei vielä vahvista varsinaisia 
ehdotuksia. 
Asiantuntijaryhmän raportissa korostettiin tarvetta kehittää kansalaistiedotusta heidän 
oikeuksistaan sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen alalla. Tältä osin komission 
yksiköt noudattavat kokonaisvaltaista tiedotusstrategiaa, joka kattaa sekä kaikki 
kansalaiset että täsmällisemmät kohderyhmät kuten oikeudellisten ammattien harjoittajat 
tai työmarkkinaosapuolet. Tämä strategia perustuu pääasiassa erilaisten oppaiden 
julkaisuun, joissa selitetään yhteisön sosiaaliturvasääntöjä ja yhteisöjen tuomioistuimen 
oikeuskäytäntöä. Tämä toiminta jatkuu keskitetysti vuonna 1998, jolloin aloitetaan 
neljännesvuosittain ilmestyvän tiedotteen julkaisu, joka on suunnattu laajalle yleisölle 
koko yhteisössä. Lisäksi kussakin jäsenvaltiossa järjestetään seminaareja, joihin 
osallistuvat koordinointisääntöjen soveltamisesta vastaavien ammattien edustajat. 
Seminaarien tarkoituksena on herättää keskustelua sosiaaliturvajärjestelmien 
yhteensovittamista koskevien sääntöjen soveltamisessa kansallisella tasolla esiintyvistä 
ongelmista. Nämä keskustelut tarjoavat lisätietoa myös koordinointisääntöjen 
uudistamista ja yksinkertaistamista koskeviin hankkeisiin, mikä merkitsee tärkeää 
edistysaskelta lisättäessä yhteisön sääntöjen avoimuutta. 
Asiantuntijaryhmän eräänä suosituksena oli saattaa kansalliset sosiaaliturvakortit 
sähköisessä muodossa luettavaksi missä tahansa jäsenvaltiossa. Vaikka sosiaaliturvasta 
vastaavat toimielimet voisivat teknisesti toteuttaa tämän ehdotuksen, tällaiseen suuressa 
mittakaavassa tapahtuvaan toimintaan liittyy monia hallinnollisia ja organisatorisia 
ongelmia, kuten tiedon ja korttiin kirjattavien asioiden standardointiin liittyvät ongelmat, 
kieliongelmat, sosiaaliturvaa koskevien kansallisten ja yhteisön säännösten 
monimutkaisuus ja suuret rakenteelliset erot kunkin jäsenvaltion toimivaltaisissa 
instituutioissa. Lisäksi tällaisen eräät E-lomakkeet korvaavan kortin tehokas käyttö 
edellyttää sellaisen telemaattisen infrastruktuurin käyttöönottoa kaikkien toimivaltaisten 
14 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien 
soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin 
ja •heidän perheenjäseniinsä, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajantasaistettuna 2 päivänä joulukuuta 
1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, EYVL L 28, 30.1.1997. 
15 Neuvoston asetus (EY) N:o..../98 , annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998. 
16 EYVL C.46, 20.2.1992. 
10 
toimielinten välillä, joka vastaa pankkisektorin ennen pankkikorttien laajamittaista 
käyttöönottoa luomaa infrastruktuuria. Sosiaaliturvan alaa koskevan telemaattisen 
tietojenvaihdon kehitysprojektien myötä on voitu luoda yhteyksiä, joiden avulla eläkkeitä 
koskeviin lomakkeisiin liittyvä telemaattinen tietojenvaihto on mahdollistunut. Nämä 
hankkeet edellyttävät kuitenkin tavoitteiden uudelleensuuntaamista ja resursseja 
jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta. Komissio tunnustaa kyllä kansallisten 
järjestelmien vaikeudet ja tilanteiden monimutkaisuuden, mutta se tutkii kuitenkin 
kysymystä ja pyrkii esittämään ratkaisuehdotuksia kansallisille viranomaisille. 
Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassaan komissio 
toteaa, että se kannustaa rajat ylittävää yhteistyötä etenkin sosiaaliturvan alalla. On 
huomattava, että asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muutosehdotuksessa viitataan yleisellä 
säännöksellä rajatyöntekijöihin17. 
Lisäksi voidaan mainita kaksi asioissa Decker ja Kohll18 28.4.1998 annettua tuomiota, 
joissa tuomioistuin totesi, että toisessa jäsenvaltiossa ostettujen silmälasien ja hankittujen 
hammaslääkäripalvelujen korvaamiseksi kansallisessa lainsäädännössä vaadittu 
ennakkolupa ei ole yhteisön lainsäädännön ja erityisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden 
periaatteen (EY:n perustamissopimuksen 30-36 artikla) sekä palvelujen vapaan 
tarjoamisen periaatteen mukainen (perustamissopimuksen 59-60 artikla), jos tällaista 
ennakkolupaa ei edellytetä kyseessä olevassa jäsenvaltiossa tehtyjen ostosten tai siellä 
annettujen hoitojen osalta, ja koska tätä käytäntöä ei voitu perustella asianmukaisesti 
yleiseen etuun liittyvällä tavoitteella. 
Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa komissio 
muistutti asiantuntijaryhmän tavoin suhtautuvansa myönteisesti perheiden 
yhdistämisoikeuden laajentamiseen kattamaan seuraavat henkilöt: 
- yli 21-vuotiaat lapset, jotka eivät ole enää vanhempiensa huollettavina, sekä ylenevän 
polven sukulaiset, jotka eivät ole lastensa huollettavina 
- yhteisön työntekijöiden naimattomat elinkumppanit sillä ehdolla, että kyseisen 
jäsenvaltion lainsäädännössä kansallisen työntekijän naimaton elinkumppani 
rinnastetaan puolisoon. 
Komissio on tehnyt tämänsuuntaisia ehdotuksia jo vuodesta 1989. Komission ehdotus 
asetuksen 1612/68 ja direktiivin 630/68/ETY tarkistamisesta yhdistää nämä säädökset ja 
laajentaa oleskeluoikeuden kattamaan kaikki huollettavat tai alkuperämaassa työntekijän 
luona asuvat perheenjäsenet. 
On tarpeen lisätä, että ehdotus sisältää säännöksiä, joiden tarkoituksena on lujittaa 
perheenjäsenten oikeudellista asemaa, jotta voitaisiin helpottaa heidän sopeutumistaan 
vastaanottavaan jäsenvaltioon varsinkin avioliiton purkamisen tapauksessa. 
17 Ehdotuksen 7 a artiklassa säädetään, että jossakin jäsenvaltiossa sijaitsevaan kotipaikkaan liittyvät 
sosiaaliset, verotukselliset ja muut edut on myönnettävä asianomaisessa jäsenvaltiossa työskentelevälle 
työntekijälle, jonka kotipaikka ei ole kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka on objektiivisesti katsoen 
samanlaisessa tilanteessa kuin työntekijä, jonka vakituinen kotipaikka on kyseisessä valtiossa. 
18 Asiat C-120/95 ja C-158/96. 
11 
Asiantuntijaryhmä suositteli tässä yhteydessä oleskeluoikeuden myöntämistä eronneille 
puolisoille, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia. 
Tämän katsauksen 7. kappaleessa tarkastellaan tiedotus- ja koulutushankkeita, jotka on 
suunnattu kaikille toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. 
Komissio teki 8. lokakuuta 1997 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin 
alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien 
lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta19. Korkean tason asiantuntijaryhmä laati 
varsinaiseen raporttiin liitetyn erityisselonteon tästä tärkeästä aiheesta. Ehdotus käsittää 
saavutettujen lisäeläkeoikeuksien säilymisen ja siirrettävyyden ja siinä esitetään toisessa 
jäsenvaltioissa työskentelevälle työntekijälle mahdollisuutta jatkaa lisäeläkejärjestelmään 
kuuluvien maksujen maksamista alkuperäiseen jäsenvaltioon. Neuvostossa tehtiin 4. 
kesäkuuta 1998 kyseistä ehdotusta koskeva poliittinen sopimus. 
4. - Verotuskohtelu ja taloudelliset kysymykset 
Verotuksen osalta komissio tarkastelee asiantuntijaryhmän suosituksia yhteistyössä 
jäsenvaltioiden veroviranomaisten edustajien kanssa ja esittää mahdollisimman pian 
aloitteita, kuten komission vuoden 1998 työohjelmassa on suunniteltu. 
Jotta helpotettaisiin työvoiman liikkuvuutta maiden rajojen yli, komissio esitti 
työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassaan aikovansa 
edistää asiaa koskevaa yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten ja 
työmarkkinaosapuolten välillä etenkin vero-oikeuden alalla20. 
Vastauksena suosituksiin, jotka liittyivät maasta toiseen ajoneuvo mukanaan siirtyville 
henkilöille kaksinkertaisesta ajoneuvovero vaatimuksista aiheutuvien rasitteiden 
poistamiseen, komissio esitti neuvostolle direktiiviehdotuksen, joka koskee asuinpaikan 
muutoksen yhteydessä lopullisesti toiseen jäsenvaltioon siirrettyjen tai väliaikaisesti 
muussa kuin niiden rekisteröintijäsenvaltiossa käytettävien yksityisten 
moottoriajoneuvojen verokohtelua21. Tästä ehdotuksesta keskusteltiin Euroopan 
parlamentin täysistunnossa 17. kesäkuuta 1998. Ehdotuksen perustana on vapautus 
ajoneuvoverosta, jos siirretystä ajoneuvostosta on jo alkuperäisessä jäsenvaltiossa 
kannettu samantyyppinen vero. Jos kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä 
vallitsee erimielisyys pysyvästä kotipaikasta, voidaan turvautua erityiseen 
kuulemismenettelyyn. Ehdotuksessa säädetään myös, että jäsenvaltioiden on 
rekisteröitävä sellaisten yhteisön kansalaisten ajoneuvot, joiden pysyvä asuinpaikka on 
toisessa jäsenvaltiossa, mutta joiden toinen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa. 
Tietyn raja-arvon ylittäviä varojensiirtoja koskevien ilmoittamisjärjestelmien osalta 
komissio jatkaa saamiensa valitusten käsittelyä EY:n perustamissopimuksen 169 
artiklassa tarkoitetun rikkomisesta johtuvan menettelyn yhteydessä ja tutkii sopivia 
19EYVL C5, 9.1.1998. 
20 Katso myös alaviite 17. 
21 EYVLC108, 7.4.1998. 
12 
ratkaisuja kyseessä olevien jäsenvaltioiden kanssa, jos ilmoittamiseen liittyvät 
vaatimukset tai aiheutuvat seuraamukset vaikuttavat liiallisilta. 
5. - Kulttuuriin liittyvät oikeudet 
Amsterdamin sopimuksessa on täydennetty EY:n perustamissopimuksen 128 artiklan 4 
kohtaa (konsolidoidun sopimuksen 151 artikla) täsmentämällä, että yhteisö ottaa 
kulttuuriin liittyvät näkökohdat huomioon toiminnassaan, erityisesti kulttuuriensa 
monimuotoisuuden vaalimiseksi ja edistämiseksi. Koulutusta ja nuorisoa koskevaa 126 
artiklaa (konsolidoidun sopimuksen 149 artikla) ei sen sijaan ole muutettu (raportissa 
ehdotettiin tämän artiklan muuttamista, jotta voitaisiin luoda yhteisön laajuinen 
järjestelmä tutkintojen ja opintojaksojen akateemisen tunnustamisen helpottamiseksi). 
Kolme suurta koulutusta, ammatillista koulutusta ja nuorisoa koskevaa toimintaohjelmaa 
Sokrates, Leonardo da Vinci ja Nuorten Eurooppa, joiden viisivuotinen voimassaoloaika 
päättyy vuonna 1999, ovat edelleen myötävaikuttaneet eurooppalaisen koulutusalueen 
kehittämiseen. Komissio antoi 12. marraskuuta 1997 tiedonannon ". Tietojen ja taitojen 
Eurooppaan" 22, jossa korostetaan etenkin kielitaitoa, eri kulttuurien ymmärtämystä ja 
fyysistä liikkuvuutta edistävien hankkeiden merkitystä. Tärkeänä pidetään myös 
vastavuoroisen tunnustamisen sääntöjen laajentamista koskemaan kaikkia asianomaisia 
aloja. Komissio teki 26. toukokuuta 1998 näiden suuntaviivojen mukaiset ehdotukset 
uudeksi ohjelmasukupolveksi koulutuksen (Sokrates), ammatillisen koulutuksen 
(Leonardo da Vinci) ja nuorison osalta. Ohjelmia sovelletaan 1. tammikuuta 2000 ja 31. 
joulukuuta 2004 välisenä aikana. Näihin ohjelmiin liittyy monia liikkuvuutta edistäviä, 
eri henkilöryhmille suunnattuja hankkeita, joilla on erilaisia tavoitteita. Ohjelmien 
jatkamisen myötä 1,2 miljoonaa opiskelijaa, 200 000 opettajaa, 400 000 koulua käyvää 
nuorta ja 660 000 henkilöä nuoriso-ohjelmissa (eli yhteensä 2,5 miljoonaa 
eurooppalaista) saa mahdollisuuden osallistua liikkuvuutta edistävään ohjelmaan. Uusia 
ohjelmia koskevat säännöt merkitsevät myös ohjelmien laadun kehittymistä ja niihin 
osallistumisen helpottumista täsmällisempien tavoitteiden, yhdenmukaisempien 
toimenpiteiden ja hallinnollisen yksinkertaistamisen ja hajauttamisen ansiosta. 
Ammatillisen koulutuksen ja oppisopimuskoulutuksen alalla komissio teki 12. 
marraskuuta 1997 ehdotuksen neuvoston päätökseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan 
lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen 
kehittämisestä23. Tässä ehdotuksessa säädetään yhteisön tason Europass-todistuksen 
käyttöönotosta, jonka avulla voidaan helpottaa eri jäsenvaltioissa suoritettujen 
koulutusjaksojen osoittamista. Kaudelle 1999-2004 on varattu 7,3 miljoonan ecun 
määrärahat. 
Nuorisotoimen osalta komissio toimitti 27. joulukuuta 1996 neuvostolle ehdotuksen 
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset 
22 KOM (97), 563 lopull., 12.11.1997. 
23 KOM (97), 572 lopull., 12.11.1997. 
13 
-toimintaohjelmasta24. Sen tarkoituksena on perustaa toimintaohjelma, joka pohjautuu 
ajatukselle nuorten pääsyn helpottamisesta työelämään kansainvälisen vapaaehtoistyön 
avulla. Ehdotuksen hyväksymismenettely on edistynyt pitkälle ja päätös vahvistettaneen 
piakkoin. 
Asiantuntijaryhmän raportti osoitti, että on tarpeen kehittää erityisohjelma taiteilijoiden 
ja muiden kulttuurialan toimijoiden huomioon ottamiseksi. Euroopan yhteisön 
ensimmäisessä kulttuurin puiteohjelmassa (2000-2004)25 mainitaan erityisesti tämä aihe 
ja siinä todetaan, että komissio "tulee myös tekemään yksityiskohtaisen yhteenvedon 
esteistä, jotka haittaavat taiteilijoiden ja muiden kulttuurialan toimijoiden vapaata 
liikkumista ja rajat ylittävää liikkuvuutta". 
6. - Kolmansien maiden kansalaisten erityisasema 
Asiantuntijaryhmän suositukset, joiden tavoitteena on parantaa niiden kolmansien 
maiden kansalaisten tilannetta, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, on otettu 
huomioon ehdotuksessa neuvoston säädökseksi kolmansien maiden kansalaisten 
jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevan yleissopimuksen tekemisestä, jonka komissio 
esitti 30. heinäkuuta 199726. Kyseisen ehdotuksen 25 artiklassa säädetään siten, että 
Euroopan unionin kansalaisten perheenjäseniin, jotka eivät käytä oikeuttaan vapaaseen 
liikkuvuuteen, sovelletaan samoja yhteisön oikeudessa säädettyjä perheiden yhdistämistä 
koskevia sääntöjä. Pakolaisia ja isänmaattomia koskevan vuoden 1951 yleissopimuksen 
soveltamisalaan kuuluvat henkilöt hyötyisivät oikeuksista, jotka liittyvät 
yleissopimusehdotuksen VIII luvussa tarkoitettuun pysyvästi maahan asettautuneiden 
kolmansien maiden kansalaisten asemaan. Tässä yhteydessä voidaan myös mainita 
Amsterdamin sopimuksen luvulla "Vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden 
alueen asteittainen täytäntöönpano" EY:n perustamissopimukseen liitetty uusi IV osasto 
(konsolidoitu sopimus) "Viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka sekä muu 
henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvä politiikka". 
Marraskuussa 1997 annetun työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan 
toimintasuunnitelman ohella komissio esitti 12. marraskuuta 1997 ehdotuksen asetuksen 
1408/71 muuttamiseksi, jotta sen soveltamisala ulotettaisiin kattamaan myös 
jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset27. 
Asiantuntijaryhmän raportissa korostetaan myös tarvetta selkeyttää sellaisten kolmansien 
maiden kansalaisten asemaa, jotka toimivat yhteisön yrityksen palveluksessa ja jotka 
kyseinen yritys on lähettänyt toiseen jäsenvaltioon rajat ylittävien palvelujen 
tarjoamiseksi (EY:n perustamissopimuksen 59 artikla). Syksyllä 1997 komission yksiköt 
tiedottivat jäsenvaltioille ja asianomaisille yhteisön tasolla toimiville ammattialan 
24EYVL C 302, 3.10.1997. 
25 KOM (98), 266 lopull., 6.5.1998, katso myös komission yksikköjen valmisteluasiakirja SEC (98) 
837,14.5.1998, Kulttuuri, kulttuuriteollisuus ja työllisyys, 2.1.3. kohta. 
26 Ehdotus neuvoston säädökseksi kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä 
koskevan yleissopimuksen tekemisestä, EYVL C 337, 7.11.1997. 
27 EYVL C 6, 10.1.1998. 
14 
järjestöille asiantuntijaryhmän suosituksesta toteuttaa yhteisön hanke, jonka 
tarkoituksena olisi tällaisten työntekijöiden kohtaamien esteiden poistaminen varsinkin 
viisumia, oleskelu-ja työlupaa koskevien vaatimusten osalta. Jäsenvaltioilta ja järjestöiltä 
pyydettiin myös mielipiteitä asiasta. Komission yksiköt tutkivat saatuja tietoja ja 
kommentteja, jotta ne voitaisiin ottaa huomioon mahdollisen direktiiviehdotuksen 
valmistelussa. 
Yhteisön allekirjoittamien kolmansien maiden kansalaisia koskevien sopimusten osalta 
voidaan mainita yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Babahenini28 15.1.1998 antama 
tuomio, jossa sovelletaan syrjimättömyyden periaatetta algerialaisen työntekijän 
puolisoon vammaisille myönnettävän avustuksen osalta. Tässä yhteydessä sovellettiin 
yhteisön ja Algerian välisen sopimuksen 39 artiklan määräyksiä. 
7. - Yksityishenkilöiden oikeuksien turvaaminen 
Asiantuntijaryhmän raportissa korostettiin tiedonsaantioikeutta, oikeudellisia kysymyksiä 
koskevaa tiedottamista ja alan tuntemuksen kehittämistä sekä sellaisten henkilöiden 
oikeusturvan parantamista, jotka kohtaavat ongelmia vapaan liikkuvuuden osalta. 
Unionin kansalaisten tiedonsaantioikeus on kirjattu Amsterdamin sopimuksella EY:n 
perustamissopimuksen uuteen 191 a artiklaan (konsolidoidun sopimuksen 255 artikla). 
Tässä määräyksessä vahvistetaan oikeus tutustua Euroopan parlamentin, neuvoston ja 
komission asiakirjoihin sopimuksen voimaantulon jälkeen määriteltävien 
yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 
"Kansalaisena Euroopassa" -hankkeen yhteydessä aloitettua tiedotus- ja neuvontatyötä 
kehitetään vielä ottamalla käyttöön yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelman 
mukainen kansalaisten ja yritysten välinen vuoropuhelumekanismi, joka esiteltiin 
Cardiffissa 15.-16. kesäkuuta 1998 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle. "Kansalaisena 
Euroopassa" -hankkeen ensimmäinen vaihe liittyi oleskelu-, työskentely- ja 
opiskeluoikeuksiin. Se kohdistui 75 miljoonaan henkilöön Euroopassa ja 969 000 
henkilöä otti suoraan yhteyttä ilmaispuhelimeen ja kävi Internetsivulla. Marraskuussa 
1997 käynnistetyn toisen vaiheen aiheena on miesten ja naisten tasavertaisia 
mahdollisuuksia, tavaroiden ja palveluiden ostamista ja matkustamista koskevat 
oikeudet. Tässä yhteydessä kansalaisille tiedotetaan myös heidän käytettävissään olevista 
oikeudellisista ja muuntyyppisistä muutoksenhakukeinoista. 
Jotta lisättäisiin tietoa henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Karolus -vaihto-ohjelmaa 
kansallisten virkamiesten perehdyttämiseksi jatkettiin vuoden 1999 loppuun29. Tällä 
hetkellä pohditaan pitäisikö kyseistä ohjelmaa, joka käsittää sekä koulutus- että 
tiedotustoimintaa, jatkaa vielä selvästi pidemmän ajan (Karolus 2000). 
28 Asia C-113-97. 
29 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 889/98/EY, tehty 7 päivänä huhtikuuta 1998, 
sisämarkkinoiden toteuttamiseksi tarvittavan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien 
kansallisten virkamiesten vaihtoa jäsenvaltioiden hallintojen välillä koskevasta toimintasuunnitelmasta 
(KAROLUS-ohjelma) tehdyn neuvoston päätöksen 92/481/ETY muuttamisesta, EYVL L 126,28.4.1998. 
15 
Komissio käynnisti äskettäin Robert Schuman -ohjelman pilottivaiheen, jonka tavoitteena 
on kehittää oikeudellisissa ammateissa toimivien henkilöiden yhteisön oikeuden 
tuntemusta. Tämän vuoksi ohjelmalla kannustetaan koulutus- ja tiedotusaloitteita, jotka 
on suunnattu näissä tehtävissä toimivien perehdyttämiseen. Myös yliopistoille ja 
korkeakouluille suunnattua Jean Monnet -ohjelmaa kehitellään edelleen. Suurella osalla 
tähän ohjelmaan kuuluvista hankkeista pyritään lisäämään yhteisön oikeutta koskevia 
opintoja oikeustieteen opintojen alkuvaiheeseen (tätä puutetta korostettiin raportissa). 
Oikeusalalla toimivien koulutus- ja vaihto-ohjelma Grotius on kehittynyt huomattavasti 
ja edesauttanut yhteistyön kehittymistä oikeusalalla, millä on automaattisesti yksilöiden 
oikeusturvaa parantava vaikutus vapaaseen liikkuvuuteen liittyvissä ongelmissa. 
Kansalaisille tarjotun oikeusavun osalta asiantuntijaryhmä ilmaisi huolestuneisuutensa 
siitä, että Euro-jus -verkko ei ole kovin kehittynyt hyödyllisyydestään huolimatta. Tätä 
verkkoa onkin päätetty vahvistaa korottamalla siihen suunnattuja määrärahoja ja 
lisäämällä Euro-jus-toimintaan osallistuvien oikeusavustajien työtunteja. Verkon 
kokonaisbudjetti on 552 000 ecua vuodelle 1998 ja Euro-jus -oikeusavustajat ovat 
käytettävissä kahtena päivänä viikossa tänä vuonna. Euro-jus -verkko on epämuodollinen 
neuvonta- ja avustusjärjestelmä henkilöille, joilla on ongelmia yhteisön oikeuden 
tulkinnan tai soveltamisen osalta. 
Yhteisön tason yhdistystoiminnan harjoittamista koskeviin oikeudellisiin puitteisiin 
liittyvien kysymysten tarkastelu on neuvostossa edelleen kesken, koska asiaan liittyy 
Davignonin raportin myötä uudelleen herännyt keskustelu työntekijöiden edustuksesta 
eurooppayhtiössä, mistä ei olla vielä päästy ratkaisuun. 
Suositusta asettaa yhden komission jäsenen alaisiksi kaikki henkilöiden vapaata 
liikkuvuutta käsittelevät komission yksiköt käsitellään uudelleen nykyisten komission 
jäsenten toimikauden päättyessä vuonna 1999. 
Muiden kuin oikeudellisten muutoksenhakukeinojen osalta voidaan todeta, että 
komission uudet sisäiset säännöt edellyttävät, että komission yksiköt tiedottavat 
säännöllisesti EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn 
aloittamiseksi esitetyn valituksen tekijöille asian käsittelyssä tapahtuneesta edistymisestä. 
Säännöt edellyttävät myös, että asian käsittelyä ei saa lopettaa antamatta ensin valituksen 
tekijöille mahdollisuutta ilmaista mielipiteensä. Euroopan oikeusasiamies on jo 
useampaan otteeseen puuttunut tähän. Kansallisella tasolla voidaan todeta, että 
kansallisten oikeusasiamiesten ja Euroopan oikeusasiamiehen välille on perustettu 
yhteyshenkilöverkko30. 
30 Katso Euroopan oikeusasiamiehen vuosikertomus 1996, 5 jakso, EYVL C 272, 8.9.1997. 
16 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 403 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 01 05 06 
Luettelonumero : CB-CO-98-433-FI-C 
ISBN 92-78-37904-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg