Neuvoston 7 päivänä kesäkuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 25/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta



Virallinen lehti nro C 297 , 23/10/2001 s. 0049 - 0075



Neuvoston 7 päivänä kesäkuuta 2001 vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 25/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/.../EY antamiseksi ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta (2001/C 297/04) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: (1) Yhteisön toiminnan yhtenä tavoitteena on terveyden ja ympäristönsuojelun korkea taso, ja osana tätä tavoitetta on meluntorjunta. Tulevaisuuden melupolitiikasta laaditussa vihreässä kirjassa komissio käsitteli ympäristömelukysymystä yhtenä Euroopan suurimmista ympäristöongelmista. (2) Komission vihreästä kirjasta 10 päivänä kesäkuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa(5) Euroopan parlamentti ilmaisi tukensa vihreälle kirjalle ja vaati, että erityistoimenpiteistä ja -aloitteista olisi säädettävä ympäristömelun vähentämistä koskevassa direktiivissä todeten samalla, että eri melulähteitä koskevasta tilanteesta ei ole saatavilla luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja. (3) Lentoliikenteestä ja ympäristöstä 1 päivänä joulukuuta 1999 annetussa komission tiedonannossa määriteltiin yhteinen meluindikaattori ja yhteiset menetelmät lentokenttien lähiseutuja koskevia melulaskelmia ja melumittauksia varten. Kyseinen tiedonanto on otettu huomioon tämän direktiivin säännöksissä. (4) Tietyistä tuotteiden aiheuttamista melupäästöistä säädetään jo nyt yhteisön lainsäädännössä, esimerkiksi moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/157/ETY(6), pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden kuljettajalle kantautuvan äänen tasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä maaliskuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/311/ETY(7), ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 80/51/ETY(8) ja sitä täydentävissä direktiiveissä, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/61/ETY(9) sekä ulkona käytettävien laitteiden melupäästöjä ympäristöön koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/14/EY(10). Tämän direktiivin tarkoituksena on muun muassa antaa perusta yhteisön nykyisten, tiettyjen erityislähteiden aiheuttamaa melua koskevien toimenpiteiden kehittämiseksi ja täydentämiseksi ja lisätoimenpiteiden aikaansaamiseksi lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. (5) Tietyt meluluokat, kuten liikennevälineiden sisämelu ja kotioloissa harjoitettavasta toiminnasta aiheutuva melu eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. (6) Terveyden ja ympäristönsuojelun korkea taso voidaan perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saavuttaa paremmin täydentämällä jäsenvaltioiden toimintaa yhteisön toiminnalla, jolloin meluongelmasta päästään yhteisymmärrykseen. Tietoja ympäristömelun tasosta olisi kerättävä, vertailtava ja välitettävä eteenpäin vertailukelpoisten perusteiden pohjalta. Tämä edellyttää sitä, että käytetään yhdenmukaisia indikaattoreita ja arviointimenetelmiä sekä perusteita melukartoituksen yhdenmukaistamiseksi. Nämä perusteet ja menetelmät voidaan parhaiten määritellä yhteisön tasolla. (7) On myös luotava yhteiset menetelmät "ympäristömelun" arviointiin ja "raja-arvojen" määritelmä yhdenmukaisten melutason määrittämiseen tarkoitettujen indikaattoreiden avulla. Jäsenvaltioiden on määriteltävä konkreettiset raja-arvot ottaen huomioon muun muassa sen, että on sovellettava ennalta ehkäisemisen periaatetta, jotta taajamien vähämeluiset alueet säilytettäisiin. (8) Yhteiset meluindikaattorit ovat Lden, jolla kuvataan melun häiritsevyyttä, ja Lnight, jolla kuvataan unihäiriöitä. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava saada käyttää niiden lisäksi muita indikaattoreita erityisten melutilanteiden seuraamiseksi tai valvomiseksi. (9) Strategista melukartoitusta olisi käytettävä tietyillä alueilla, koska sen avulla voidaan saada tiedot, jotka ovat tarpeen kyseisen alueen melutason kuvaamisessa. (10) Toimintasuunnitelmissa olisi esitettävä ensisijaiset toimet näillä alueilla. Toimivaltaisten viranomaisten olisi laadittava nämä suunnitelmat väestöä kuullen. (11) Tiedottamiseen olisi käytettävä siihen parhaiten soveltuvia kanavia, jotta yleisölle tiedottaminen olisi mahdollisimman laajaa. (12) On kerättävä tietoja ja laadittava koko yhteisöä koskevia tarkoituksenmukaisia kertomuksia perustaksi yhteisön tulevalle toiminnalle ja kansalaisille suunnatulle tiedotukselle. (13) Komission olisi arvioitava säännöllisesti tämän direktiivin täytäntöönpanoa. (14) Arviointimenetelmiä koskevia teknisiä säännöksiä olisi tarvittaessa täydennettävä ja mukautettava teknisen ja tieteellisen kehityksen sekä eurooppalaisen standardoinnin kehityksen huomioon ottamiseksi. (15) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(11) mukaisesti, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoitteet 1. Tämän direktiivin tavoitteena on määritellä yhteinen toimintamalli, jonka avulla voidaan torjua etenkin ympäristömelulle altistumisen vaikutuksia. Seuraavat toimet toteutetaan asteittain: a) ympäristömelulle altistuminen määritetään melukartoituksen avulla jäsenvaltioille yhteisten arviointimenetelmien avulla; b) varmistetaan, että ympäristömelua ja sen vaikutuksia koskeva tieto julkistetaan; c) jäsenvaltiot hyväksyvät melukartoituksen tulosten perusteella toimintasuunnitelmat ympäristömelun ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi siellä, missä se on tarpeen ja erityisesti siinä tapauksessa, että altistuminen voi aiheuttaa haitallisia vaikutuksia ihmisten terveydelle, ja säilyttävät ympäristömelun tason ennallaan, jos se on hyvä. 2. Tämän direktiivin tavoitteena on myös toimia perustana yhteisön toimenpiteille erityisten melulähteiden ja erityisesti liikennevälineiden ja ulkona käytettävien laitteiden aiheuttaman melun vähentämiseksi. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan ympäristömeluun, jolle ihmiset altistuvat erityisesti rakennetuilla alueilla, yleisissä puistoissa tai muilla hiljaisilla alueilla taajamissa, hiljaisilla rakentamattomilla alueilla, koulujen, sairaaloiden ja muiden meluherkkien rakennusten ja alueiden lähellä. 2. Tätä direktiiviä ei sovelleta meluun, jonka aiheuttaa melulle altistunut henkilö itse, kotioloissa harjoitettava toiminta tai naapurit, eikä työpaikkameluun ja liikennevälineiden sisämeluun tai sotilaallisesta toiminnasta sotilasalueilla aiheutuvaan meluun. 3 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä: (a) "ympäristömelulla" tarkoitetaan ei-toivottua tai haitallista ihmisen toiminnan aiheuttamaa ulkoa kuuluvaa ääntä mukaan lukien liikennevälineiden, tie-, raide- ja lentoliikenteen sekä teollisuuslaitosten toiminnan aiheuttamaa ääntä, esimerkiksi sellaisten laitosten, joita tarkoitetaan ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY(12) liitteessä I; (b) "haitallisilla vaikutuksilla" tarkoitetaan ihmisten terveyteen kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia; (c) "häiritsevyydellä" tarkoitetaan yhdyskuntamelun aiheuttaman häiritsevyyden astetta, joka määritetään kenttätutkimusten avulla; (d) "meluindikaattorilla" tarkoitetaan sellaisen ympäristömelun kuvaamiseen käytettävää fysikaalista suuretta, jolla on yhteys johonkin haitalliseen vaikutukseen; (e) "arvioinnilla" tarkoitetaan mitä tahansa menetelmää, jonka avulla lasketaan, ennustetaan, arvioidaan tai mitataan meluindikaattorin arvo taikka siihen liittyvät haitalliset vaikutukset; (f) "Lden" (päivä-ilta-yömeluindikaattorilla) tarkoitetaan melun yleistä häiritsevyyttä kuvaavaa indikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I; (g) "Lday" (päivämeluindikaattorilla) tarkoitetaan päiväajan häiritsevyyttä kuvaavaa meluindikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I; (h) "Levening" (iltameluindikaattorilla) tarkoitetaan ilta-ajan häiritsevyyttä kuvaavaa meluindikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I; (i) "Lnight" (yöajan meluindikaattorilla) unihäiriöitä kuvaavaa meluindikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I; (j) "melun annos-vastesuhteella" tarkoitetaan meluindikaattorin arvon ja haitallisen vaikutuksen välistä suhdetta; (k) "taajamalla" tarkoitetaan jäsenvaltion rajaamaa alueensa osaa, jolla asuu yli 100000 henkilöä ja jonka asukastiheyden perusteella se luokitellaan kyseisessä jäsenvaltiossa kaupungistuneeksi alueeksi; (l) "hiljaisella alueella taajamassa" tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen rajaamaa aluetta, jolla esimerkiksi minkään melulähteen aiheuttama melu ei ylitä tiettyä kyseisen jäsenvaltion asettamaa Lden-arvoa tai muun tarkoituksenmukaisen meluindikaattorin kuvaamaa meluarvoa; (m) "hiljaisella rakentamattomalla alueella" tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen rajaamaa aluetta, jolla liikenne, teollisuus tai vapaa-ajan toiminta ei aiheuta häiritsevää melua; (n) "tieliikenteen pääväylällä" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää alueellista, kansallista tai kansainvälistä tietä, jonka kautta kulkee vuosittain yli kolme miljoonaa ajoneuvoa; (o) "raideliikenteen pääväylällä" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää rautatietä, jonka kautta kulkee vuosittain yli 30000 junaa; (p) "suurella lentokentällä" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää siviililentokenttää, jolla on vuosittain yli 50000 liikennetapahtumaa (nousua tai laskua), lukuun ottamatta kevyiden ilma-alusten käyttöä yksinomaan koulutustarkoituksiin; (q) "melukartoituksella" tarkoitetaan meluindikaattorin avulla ilmaistua, nykyistä tai ennustettua melutilannetta koskevien tietojen esitystapaa, joka osoittaa jonkin asiaan liittyvän voimassaolevan raja-arvon ylittymisen, tietyllä alueella melulle altistuvien henkilöiden määrän tai tietyllä alueella tiettyjen meluindikaattorin osoittamien arvojen kohteena olevien asuinrakennusten määrän avulla; (r) "strategisella melukartalla" tarkoitetaan karttaa, jonka avulla arvioidaan kokonaisvaltaisesti tietyn alueen melutilannetta, joka koostuu eri lähteistä peräisin olevasta melusta, tai laaditaan tiettyä aluetta koskevia yleisennusteita; (s) "raja-arvolla" tarkoitetaan jäsenvaltion määräämää Lden- tai Lnight-arvoa, ja tarvittaessa Lday- ja Levening-arvoa, jonka ylityttyä toimivaltaiset viranomaiset harkitsevat tai toteuttavat meluntorjuntatoimenpiteitä; raja-arvot voivat olla erilaisia eri melutyypeille (tieliikenne-, raideliikenne-, lento-, teollisuusmelu jne.), erilaisille ympäristöille ja väestön erilaisen meluherkkyyden mukaan ja ne voidaan määritellä erilaisiksi myös nykyisille ja uusille tilanteille (jos melulähteessä tai ympäristön käyttötarkoituksessa tapahtuu muutos); (t) "toimintasuunnitelmalla" tarkoitetaan suunnitelmaa, jolla pyritään melun ja sen vaikutusten hallintaan ja tarvittaessa melun vähentämiseen; (u) "akustisella suunnittelulla" tarkoitetaan tulevaa melun hallintaa suunniteltujen toimenpiteiden avulla, kuten maankäytön suunnittelulla, liikennejärjestelmien ohjauksella, liikennesuunnittelulla, ääneneristystoimenpiteillä sekä melulähteiden valvonnalla; (v) "yleisöllä" tarkoitetaan yhtä tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä kansallisen lainsäädännön tai oikeuskäytännön mukaisesti, näiden yhteenliittymiä, järjestöjä tai ryhmiä; 4 artikla Täytäntöönpano ja vastuut 2. Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioiden on nimettävä asianmukaisilta tasoilta toimivaltaiset viranomaiset ja elimet, joiden tehtävänä on: a) taajamia, tie- ja raideliikenteen pääväyliä sekä suuria lentokenttiä koskevien melukarttojen ja toimintasuunnitelmien laatiminen ja tarvittaessa hyväksyminen; ja b) melukarttojen ja toimintasuunnitelmien keruu. 3. Jäsenvaltioiden on saatettava 1 kohdassa tarkoitetut tiedot komission ja kansalaisten saataville viimeistään ...(13). 5 artikla Meluindikaattorit ja niiden soveltaminen 1. Jäsenvaltioiden on käytettävä liitteessä I mainittuja Lden- ja Lnight-meluindikaattoreita 7 artiklassa tarkoitetun strategisen melukartoituksen laatimisessa ja tarkistuksessa; Siihen asti, kun yhteisten arviointimenetelmien käyttö Lden- ja Lnight-arvojen määrittelemiseksi on tullut pakolliseksi, jäsenvaltiot voivat käyttää nykyisiä kansallisia meluindikaattoreita ja niihin liittyviä tietoja tähän tarkoitukseen, ja ne olisi muunnettava edellä mainituiksi indikaattoreiksi. Nämä tiedot eivät saa olla kolmea vuotta vanhempia. 2. Jäsenvaltiot voivat käyttää täydentäviä meluindikaattoreita erityistapauksissa, kuten liitteessä I olevassa 3 kohdassa luetelluissa tapauksissa. 3. Jäsenvaltiot voivat käyttää muita kuin Lden- ja Lnight-meluindikaattoreita akustista suunnittelua ja meluvyöhykejakoa varten. 4. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viimeistään ...(14) tiedot Lden- ja Lnight-arvoina ja tarvittaessa Lday- ja Levening-arvoina ilmaistuina alueellaan voimassa olevista tai suunnitteilla olevista raja-arvoista, jotka koskevat tieliikennemelua, raideliikennemelua, ilma-alusten aiheuttamaa melua lentokenttien lähistöllä ja teollisuusalueilla syntyvää melua, yhdessä näiden raja-arvojen täytäntöönpanoa koskevan selvityksen kanssa. 6 artikla Arviointimenetelmät 1. Lden- ja Lnight-arvot on määritettävä liitteessä II määriteltyjen arviointimenetelmien avulla. 2. Komissio laatii 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti yhteiset arviointimenetelmät Lden- ja Lnight-arvojen määrittelemiseksi liitteen II tarkistuksen avulla. Näiden menetelmien hyväksymiseen asti jäsenvaltiot voivat käyttää oman lainsäädäntönsä mukaisiin menetelmiin perustuvia liitteen II mukaan mukautettuja arviointimenetelmiä. Jäsenvaltioiden on tässä tapauksessa osoitettava, että niiden käyttämillä menetelmillä saadaan tulokset, jotka vastaavat liitteessä II olevan 2 kohdan 2 alakohdan mukaisilla menetelmillä saatuja tuloksia. 3. Haitalliset vaikutukset voidaan arvioida liitteessä III mainitun melun annos-vastesuhteen avulla. 7 artikla Strateginen melukartoitus 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset laativat ja tarvittaessa hyväksyvät viimeistään ...(15) strategiset melukartat tilanteesta, joka vallitsi edellisenä kalenterivuonna jäsenvaltioiden alueella sijaitsevissa yli 250000 asukkaan taajamissa sekä tieliikenteen pääväylillä, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, tärkeimmillä raideliikenneväylillä, joilla kulkee vuosittain yli 60000 junaa ja suurimmilla lentokentillä. Viimeistään ...(16) ja sen jälkeen joka viides vuosi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle alueellaan sijaitsevat tieliikenteen pääväylät, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, raideliikenteen pääväylät, joilla kulkee vuosittain yli 60000 junaa, suuret lentokentät ja yli 250000 asukkaan taajamat. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset laativat ja tarvittaessa hyväksyvät viimeistään ...(17) ja sen jälkeen joka viides vuosi edellisen kalenterivuoden tilanteen osoittavat strategiset melukartat, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltioiden alueella sijaitsevia taajamia, kaikkia tieliikenteen pääväyliä ja raideliikenteen pääväyliä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään ...(18) alueellaan olevista taajamista ja kaikista tieliikenteen pääväylistä sekä raideliikenteen pääväylistä. 3. Strategisten melukarttojen on täytettävä liitteessä IV mainitut vähimmäisvaatimukset. 4. Naapurijäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä laadittaessa strategista melukartoitusta lähellä raja-alueita. 5. Strategisia melukarttoja on tarkasteltava ja ne on tarvittaessa uusittava vähintään joka viides vuosi siitä päivästä lukien, kun ne tehtiin. 8 artikla Toimintasuunnitelmat 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ovat laatineet viimeistään ...(19) toimintasuunnitelmat, joilla pyritään jäsenvaltioiden alueella melun ja sen vaikutusten hallintaan ja tarvittaessa melun vähentämiseen: a) paikoissa lähellä liikenteen pääväyliä, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, raideliikenteen pääväyliä, joilla kulkee vuosittain yli 60000 junaa ja suuria lentokenttiä; b) yli 250000 asukkaan taajamissa. Toimintasuunnitelmilla pyritään myös suojelemaan vähämeluisia alueita melun lisääntymiseltä. Toimivaltaiset viranomaiset voivat harkintansa mukaan päättää suunnitelmaan sisältyvistä toimenpiteistä, mutta niillä olisi pyrittävä varsinkin niiden ensisijaisten kohteiden hoitamiseen, joiden osalta jäsenvaltioiden määrittämät raja-arvot tai muut niiden valitsemat perusteet ovat ylittyneet ja niiden olisi koskettava erityisesti strategisen melukartoituksen mukaisesti tärkeimmiksi alueiksi määriteltyjä alueita. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ovat laatineet viimeistään ...(20) toimintasuunnitelmat erityisesti niiden ensisijaisten kohteiden hoitamiseksi, jotka on voitu yksilöidä soveltuvan raja-arvon ylittymisen vuoksi tai sellaisten jäsenvaltion käyttämien valintaperusteiden avulla, joita se soveltaa alueellaan oleviin taajamiin sekä tie- ja raideliikenteen pääväylillä. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 ja 2 kohdassa mainituista muista asianmukaisista perusteista. 4. Toimintasuunnitelmien on täytettävä liitteessä V esitetyt vähimmäisvaatimukset. 5. Toimintasuunnitelmia on tarkasteltava ja niitä on tarvittaessa tarkistettava, jos ilmenee melutilanteeseen oleellisesti vaikuttava tekijä ja joka tapauksessa vähintään joka viides vuosi hyväksymispäivämäärästä lukien. 6. Naapurijäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä laadittaessa raja-alueiden toimintasuunnitelmia. 7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisöä kuullaan toimintasuunnitelmaehdotusten osalta ja että sille tarjotaan mahdollisuus osallistua riittävän aikaisessa vaiheessa ja tehokkaasti toimintasuunnitelmien laadintaan ja tarkistukseen siten että osallistumisen tulokset otetaan huomioon ja että yleisölle tiedotetaan tehdyistä päätöksistä. Suunnitelmilla on oltava riittävät ajalliset puitteet, jotta yleisön osallistumiselle on kussakin vaiheessa varattu kohtuullisesti aikaa. Jos yleisön kuuleminen on järjestettävä samanaikaisesti sekä tämän direktiivin että yhteisön muun lainsäädännön perusteella, jäsenvaltiot voivat säätää yhteismenettelyistä päällekkäisyyksien välttämiseksi. 9 artikla Tiedottaminen yleisölle 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden laatimat ja tarvittaessa hyväksymät strategiset melukartat ja toimintasuunnitelmat asetetaan yleisön saataville ja levitetään yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön ja erityisesti ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY(21) sekä tämän direktiivin liitteiden IV ja V mukaisesti, käytettävissä olevat tietotekniikan keinot mukaan lukien. 2. Tietojen on oltava selkeitä, ymmärrettäviä ja helposti saatavilla. Tärkeimmistä kohdista on toimitettava yhteenveto. 10 artikla Jäsenvaltioiden ja komission suorittama tietojen keruu ja julkaiseminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä VI tarkoitetut strategisista melukartoista saadut tiedot ja toimintasuunnitelmien tiivistelmät lähetetään komissiolle kuuden kuukauden kuluessa 7 ja 8 artiklassa säädetyistä päivistä. 2. Komissio perustaa strategisista melukartoista saatuihin tietoihin pohjautuvan tietokannan helpottaakseen 11 artiklassa tarkoitetun raportin kokoamista ja muuta teknistä ja tietopohjaista työtä. 3. Komissio julkaisee joka viides vuosi tiivistelmän strategisista melukartoista ja toimintasuunnitelmista saaduista tiedoista. Ensimmäinen tiivistelmä esitetään ...(22) mennessä. 11 artikla Tarkistus ja kertomukset 1. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään...(23) kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta saaduista kokemuksista. 2. Kertomuksessa on arvioitava erityisesti ympäristömeluun liittyvien yhteisön lisätoimien tarvetta ja tarvittaessa ehdotettava täytäntöönpanostrategioita, joiden on koskettava muun muassa: a) ympäristömelusta kärsivien henkilöiden määrän vähentämiseen liittyviä pitkän ja keskipitkän aikavälin tavoitteita, ottaen erityisesti huomioon erilaiset ilmastot ja eri kulttuurit; b) lisätoimenpiteitä tiettyjen melulähteiden, erityisesti ulkona käytettävien laitteiden, liikennevälineiden ja liikenteen infrastruktuurin ja tietyntyyppisen teollisen toiminnan aiheuttaman ympäristömelun vähentämiseksi jo toteutettujen tai tarkasteltavina olevien toimenpiteiden pohjalta; c) vähämeluisten rakentamattomien alueiden suojelu. 3. Kertomukseen on sisällytettävä katsaus yhteisön akustisen ympäristön laadusta, jonka on perustuttava 10 artiklassa tarkoitettuihin tietoihin, tieteelliseen ja tekniseen kehitykseen ja muihin asian kannalta merkityksellisiin tietoihin. Haitallisten vaikutusten vähentäminen sekä kustannustehokkuus ovat ehdotettujen strategioiden ja toimenpiteiden tärkeimmät valintaperusteet. 4. Kun komissio on saanut ensimmäiset strategiset melukartat, sen on tarkasteltava - mahdollisuutta käyttää liitteessä I olevan 1 kohdan mukaista 1,5 metrin mittauskorkeutta alueilla, joilla on yksikerroksisia taloja, - alempaa arvoa sille arvioidulle henkilömäärälle, joka altistuu melulle liitteessä VI mainittujen eri Lden- ja Lnight-arvoluokkien mukaisesti. 5. Kertomusta on tarkasteltava joka viides vuosi tai tarvittaessa useammin. Sen on sisällettävä arvio tämän direktiivin täytäntöönpanosta. 6. Kertomukseen liitetään tarvittaessa tämän direktiivin muuttamista koskevat ehdotukset. 12 artikla Mukauttaminen Komissio mukauttaa 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen liitteessä I olevan 3 kohdan, liitteet II ja III tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen. 13 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa direktiivin 2000/14/EY 18 artiklalla perustettu komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 14 artikla Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään ...(24). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle. 15 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 16 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 337 E, 28.11.2000, s. 251. (2) Lausunto annettu 29. marraskuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (3) Lausunto annettu 14. helmikuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. joulukuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 7. kesäkuuta 2001 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL C 200, 30.6.1997, s. 28. (6) EYVL L 42, 23.2.1970, s. 16, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 1999/101/EY (EYVL L 334, 28.12.1999, s. 41). (7) EYVL L 105, 28.4.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/54/EY (EYVL L 277, 10.10.1997, s. 24). (8) EYVL L 18, 24.1.1980, s. 26, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/206/ETY (EYVL L 117, 4.5.1983, s. 15). (9) EYVL L 225, 10.8.1992, s. 72, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/7/EY (EYVL L 106, 3.5.2000, s. 1). (10) EYVL L 162, 3.7.2000, s. 1. (11) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (12) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. (13) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (14) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (15) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (16) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (17) Kymmenen vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (18) Kahdeksan vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (19) Kuusi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (20) Yksitoista vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (21) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56. (22) Seitsemän vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (23) Seitsemän vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (24) 24 kuukautta tämän direktiivin voimaantulosta. LIITE I 5 artiklassa tarkoitetut MELUINDIKAATTORIT 1. Päivä-ilta-yömelutaso Lden Desibeleinä (dB) ilmaistu päivä-ilta-yömelutaso eli Lden määritellään seuraavan kaavan avulla: >VIITTAUS KAAVIOON> jossa - Lday on ISO 1996-2: 1987:ssa tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien päiväaikojen perusteella, - Levening on ISO 1996-2: 1987:ssa tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien ilta-aikojen perusteella, - Lnight on ISO 1996-2: 1987:ssa tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien yöaikojen perusteella, jolloin - päivän pituus on 12 tuntia, illan pituus neljä tuntia ja yön pituus kahdeksan tuntia; jäsenvaltiot voivat lyhentää iltajaksoa yhdellä tai kahdella tunnilla ja pidentää päivää ja/tai yötä vastaavasti, edellyttäen, että tätä menettelyä sovelletaan kaikista lähteistä tulevaan meluun ja että jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle mikäli ne poikkeavat järjestelmällisesti oletusvaihtoehdosta, - kunkin jäsenvaltion on päätettävä päivän (ja siten myös illan ja yön) alkamisajankohdasta (tällöin menettelyä on sovellettava kaikista lähteistä tulevaan meluun); oletusarvot ovat kello 07.00-19.00, kello 19.00-23.00 ja kello 23.00-07.00 paikallista aikaa, - vuodella tarkoitetaan vuotta, jonka aikana äänipäästöjä tarkkaillaan, ja keskivertovuotta meteorologisten olosuhteiden kannalta, ja jolloin - tarkastellaan tulevaa ääntä, mikä tarkoittaa sitä, että huomioon ei oteta ääntä, joka heijastuu tarkasteltavan asuinrakennuksen ulkoseinästä (yleisesti ottaen tämä edellyttää 3 dB:n korjausta mittaukseen). Lden-arvon arviointipisteen korkeus riippuu sovelluksesta: - tehtäessä laskemalla strategista melukartoitusta, joka liittyy melulle altistumiseen rakennusten sisällä ja niiden lähellä, arviointipisteet sijoitetaan 4,0 +- 0,2 metrin (3,8-4,2 metrin) korkeudelle maanpinnasta, suurimman melun kohteena olevalle ulkoseinälle. Tällöin suurimman melun katsotaan kohdistuvan ulkoseinään, joka on vastapäätä ja lähimpänä määrättyä melulähdettä. Muissa käyttötarkoituksissa arviointipisteiden korkeus voidaan valita toisin, - tehtäessä mittaamalla strategista melukartoitusta rakennuksissa ja niiden lähellä korkeus voidaan valita toisin, mutta mittausta ei saa koskaan tehdä alle 1,5 m:n korkeudelta maanpinnasta, ja tulokset olisi korjattava vastaamaan 4 m:n mittauskorkeutta, - muissa käyttötarkoituksissa kuten akustisessa suunnittelussa ja meluvyöhykejaossa arviointipisteen korkeus voidaan valita toisin, mutta arviointipiste ei saa koskaan olla alle 1,5 metrin korkeudella maanpinnasta; muita käyttötarkoituksia ovat esimerkiksi: - maaseutualueet, joissa on yksikerroksiset talot, - tiettyihin asuinrakennuksiin kohdistuvan melun vähentämiseen tähtäävien paikallisten toimenpiteiden suunnittelu, - rajoitettua aluetta koskeva yksityiskohtainen melukartta, jossa esitetään yksittäisiin asuinrakennuksiin kohdistuva melu. 2. Yöajan melua kuvaavan indikaattorin määritelmä Yöajan melua kuvaava indikaattori Lnight on ISO 1996-2: 1987:ssa tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien yöaikojen perusteella, jolloin - yön pituus on kahdeksan tuntia, kuten 1 kohdassa määritellään, - vuodella tarkoitetaan vuotta, jonka aikana äänipäästöjä tarkkaillaan ja jonka aikana sääolot vastaavat keskimääräistä vuotta, kuten 1 kohdassa määritellään, - tarkastellaan seinään kohdistuvaa ääntä, kuten 1 kohdassa määritellään, ja - arviointipiste on sama kuin Lden-arvon tapauksessa. 3. Täydentävät meluindikaattorit Lden- ja Lnight-arvojen ja tarvittaessa Lday- ja Levening-arvojen lisäksi voi joissakin tapauksissa olla hyödyllistä käyttää erityisiä meluindikaattoreita ja niihin liittyviä raja-arvoja, esimerkiksi silloin kun - tarkasteltava melulähde toimii vain pienen osan tarkasteluajasta (esimerkiksi alle 20 prosenttia koko vuoden päiväajoista, koko vuoden ilta-ajoista tai koko vuoden yöajoista), - yhden tai useamman tarkasteltavan jakson aikana on keskimäärin hyvin vähän melutapahtumia (esimerkiksi vähemmän kuin yksi melutapahtuma tunnissa; melutapahtumalla voidaan tarkoittaa alle viisi minuuttia kestävää melua, esimerkiksi ohikulkevan junan tai ylilentävän lentokoneen aiheuttamaa melua), - pienitaajuisen melun osuus on suuri, - LAmax tai SEL (äänialtistustaso) -indikaattori yöajan suojaamiseksi meluhuipuilta, - viikonloppuisin tai määrättyyn aikaan vuodesta tarvitaan erityistä melusuojausta, - päivisin tarvitaan erityistä melusuojausta, - iltaisin tarvitaan erityistä melusuojausta, - melu on peräisin useista eri lähteistä, - kyseessä ovat hiljaiset rakentamattomat alueet, - melu, jossa on voimakkaita äänesmäisiä osia tai - melu on iskumaista. LIITE II 6 artiklassa tarkoitetut MELUINDIKAATTORIEN ARVIOINTIMENETELMÄT 1. Johdanto Lden- ja Lnight-arvot voidaan määrittää joko laskemalla tai mittaamalla (arviointipisteessä). Ennusteita laadittaessa voidaan käyttää ainoastaan laskentamenetelmää. Väliaikaiset laskenta- ja mittausmenetelmät esitellään 2 ja 3 kohdassa. 2. Väliaikaiset menetelmät Lden- ja Lnight-arvojen laskemiseksi 2.1 Käytössä olevien kansallisten laskentamenetelmien mukauttaminen Jos jäsenvaltiossa on käytössä pitkän ajanjakson indikaattorien määrittelyyn tarkoitettuja kansallisia menetelmiä, kyseisiä menetelmiä voidaan käyttää edellyttäen, että ne mukautetaan liitteessä I esitettyjen indikaattorimääritelmien mukaisiksi. Useimpien kansallisten menetelmien osalta tämä merkitsee erillisen iltajakson sekä vuoden keskiarvon käyttöönottoa. Lisäksi joitakin käytössä olevia menetelmiä on mukautettava jättämällä ulkoseinästä heijastuva ääni huomioimatta ja sisällyttämällä yötä ja/tai arviointipistettä koskevat määrittelyt. Vuoden keskiarvon määrittämiseen on kiinnitettävä erityistä huomiota. Vaihtelut melupäästöissä ja melun leviämisessä saattavat aiheuttaa vaihteluita vuoden aikana. 2.2 Suositeltavat väliaikaiset laskentamenetelmät Seuraavia menetelmiä suositellaan jäsenvaltioille, joissa ei ole käytössä kansallisia laskentamenetelmiä tai joissa halutaan vaihtaa laskentamenetelmä toiseen. TEOLLISUUSMELU: ISO 9613-2: "Acoustics - Attenuation of sound during propagation outdoors - Part 2: General method of calculation". Tähän menetelmään soveltuvat tiedot melupäästöistä (lähtötiedot) saadaan tekemällä mittaukset jollakin seuraavista menetelmistä: - ISO 8297: 1994 "Acoustics - Determination of sound power levels of multisource industrial plants for evaluation of sound pressure levels in the environment - Engineering method", - EN ISO 3744: 1994 "Acoustics - Determination of sound power levels of noise sources using sound pressure - Engineering method in an essentially free field over a reflecting plane", - EN ISO 3746: 1995 "Acoustics - Determination of sound power levels of noise sources using sound pressure - Survey method using an enveloping measurement surface over a reflecting plane". ILMA-ALUSTEN AIHEUTTAMA MELU: ECAC.CEAC-asiakirja 29 "Report on Standard Method of Computing Noise Contours around Civil Airports", 1997. Lentoreittien mallintamiseen on olemassa erilaisia ratkaisumalleja, joista tähän tarkoitukseen käytetään ECAC.CEAC-asiakirjassa 29 olevassa 7.5 kohdassa mainittua segmentointimenetelmää. TIELIIKENNEMELU: Ranskan kansallinen NMPB-laskentamenetelmä "NMPB-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)", jota koskevat tiedot on julkaistu Ranskan Virallisessa lehdessä (Journal Officiel) 10 päivänä toukokuuta 1995 otsikolla "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, article 6" sekä ranskalaisessa standardissa XPS 31-133. Näissä asiakirjoissa viitataan päästöjä koskevien lähtötietojen osalta oppaaseen "Guide du bruit des transports terrestres, fascicule prévision des niveaux sonores, CETUR 1980". RAIDELIIKENNEMELU: Alankomaiden kansallinen laskentamenetelmä, jota koskevat tiedot on esitetty 20 päivänä marraskuuta 1996 julkaistussa asiakirjassa "Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai 96", julkaisija Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer. Edellä mainitut menetelmät on mukautettava Lden- ja Lnight-määritelmien mukaisiksi. Komissio antaa viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2003 tarkistettuja menetelmiä koskevat 13 artiklan 2 kohdan mukaiset suuntaviivat sekä käytettävissä olevien tietojen perusteella tietoja ilma-alusten, tieliikenteen ja raideliikenteen aiheuttamista melupäästöistä. 3. Lden- ja Lnight-indikaattoreiden väliaikaiset mittausmenetelmät Jos jäsenvaltio haluaa käyttää omaa virallista mittausmenetelmäänsä, kyseistä menetelmää on mukautettava liitteessä I esitettyjen indikaattoreiden määritelmien mukaiseksi noudattaen ISO1996-2: 1987:ssa ja ISO 1996-1: 1982:ssa esitettyjä pitkän ajanjakson mittausten periaatteita. Jos jäsenvaltiossa ei ole käytössä mittausmenetelmää tai jos halutaan vaihtaa menetelmä toiseen, menetelmä voidaan määritellä indikaattorin määritelmän perusteella noudattaen ISO1996-2: 1987:ssa ja ISO 1996-1: 1982:ssa esitettyjä periaatteita. Ulkoseinän edustalta tai muusta heijastavasta pinnasta saatavat mittausarvot on korjattava tämän ulkoseinän tai muun pinnan heijastusvaikutuksen poissulkemiseksi (yleensä tämä edellyttää 3 dB:n korjausta mittaukseen). LIITE III 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut HAITALLISTEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTIMENETELMÄT Arvioitaessa melun vaikutusta väestöön olisi käytettävä annos-vastesuhdetta. Edellä 13 artiklan 2 kohdan mukaan tähän liitteeseen tehtävissä tarkistuksissa käyttöön otettavat annos-vastesuhteet koskevat erityisesti: - häiritsevyyden ja tie-, raide- ja lentoliikenteen sekä teollisuusmelun Lden-arvon välistä suhdetta, - unihäiriöiden ja tie-, raide- ja lentoliikenteen sekä teollisuusmelun Lden-arvon välistä suhdetta. Tarvittaessa voitaisiin esittää erityiset annos-vastesuhteet, jotka koskevat: - asuinrakennuksia, joilla on erityinen liitteessä VI määritelty ääneneristys, - asuinrakennuksia, joilla on erityinen liitteessä VI määritelty hiljainen ulkoseinä, - erilaisia ilmasto-oloja/erilaisia kulttuureja, - herkkiä väestöryhmiä, - äänesmäistä teollisuusmelua, - teollisuuden iskumaista melua ja muita erityistapauksia. LIITE IV 7 artiklassa tarkoitetut STRATEGISTA MELUKARTOITUSTA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET 1. Strategisessa melukartassa esitettävät tiedot koskevat jotakin seuraavista näkökohdista: - meluindikaattorilla kuvattu nykyinen, aiempi tai ennustettu melutilanne, - raja-arvon ylittyminen, - niiden asuinrakennusten, koulujen ja sairaaloiden arvioitu määrä alueella, joita koskee jokin meluindikaattorin erityinen arvo, tai - melualueella asuvien henkilöiden arvioitu määrä. 2. Strategiset melukartat voidaan esittää yleisölle - graafisina kaavioina, - numeerisina tietoina taulukkomuodossa, tai - numeerisina tietoina elektronisessa muodossa. 3. Taajamien strategisissa melukartoissa on kiinnitettävä erityistä huomiota meluun, jonka lähteenä on: - tieliikenne, - raideliikenne, - lentokentät, - teollisen toiminnan alueet mukaan lukien satamat. 4. Strategista melukartoitusta käytetään seuraaviin tarkoituksiin: - komissiolle toimitettavien tietojen hankkimiseen 10 artiklan 2 kohdan ja liittee VI nojalla, - 9 artiklassa tarkoitettuna kansalaisten tietolähteenä, - lähtökohtana 8 artiklassa tarkoitetuille toimintasuunnitelmille. Jokainen edellä mainituista tavoitteista edellyttää erityyppisen strategisen melukartan käyttöä. 5. Komissiolle toimitettaviin tietoihin liittyvien strategisten melukarttojen vähimmäisvaatimukset esitetään liitteessä VI olevassa 1.5, 1.6, 2.5, 2.6 ja 2.7 kohdassa. 6. Edellä 9 artiklassa tarkoitetun kansalaisille suunnatun tiedottamisen ja 8 artiklassa tarkoitettujen toimintasuunnitelmien kehittämisen vuoksi on annettava enemmän ja yksityiskohtaisempia tietoja, esimerkiksi: - graafiset esitykset, - kartat, joista näkyy raja-arvon ylittyminen, - muutoskartat, joissa nykyistä tilannetta verrataan vaihtoehtoisiin tulevaisuuden tilanteisiin, tai - kartat, joissa esitetään meluindikaattorin osoittama arvo tarvittaessa muulla korkeudella kuin 4 m:ssä. Jäsenvaltiot voivat antaa melukarttojen tyyppiä ja esitystapaa koskevia määräyksiä. 7. Paikalliseen tai kansalliseen käyttöön tarkoitetut strategiset melukartat on laadittava käyttäen neljän metrin korkeudella arvioituja, viiden desibelin vyöhykejaolla ilmoitettuja Lden- jaLnight-arvoja liitteen VI mukaisesti. 8. Taajamien osalta on laadittava erilliset strategiset melukartat tieliikenteen, raideliikenteen, ilma-alusten ja teollisuuden aiheuttamasta melusta. Lisäksi voidaan laatia kartat muiden melulähteiden aiheuttamasta melusta. 9. Komissio voi laatia suuntaviivoja, joissa annetaan melukarttojen, melukartoituksen sekä kartoitusohjelmien laatimista koskevia lisäohjeita 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti. LIITE V 8 artiklassa tarkoitetut TOIMINTASUUNNITELMIA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET 1. Toimintasuunnitelmista on ilmettävä ainakin seuraavat seikat: - taajaman kuvaus, tie- tai raideliikenteen pääväylät taikka suuret lentokentät sekä muut huomioon otettavat melulähteet, - vastuuviranomainen, - oikeudellinen tausta, - edellä 5 artiklassa tarkoitetut raja-arvot, - tiivistelmä melukartoituksen tuloksista, - arvio melulle altistettujen henkilöiden määrästä, korjaamista vaativien ongelmien ja tilanteiden yksilöinti, - tiedot 8 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista yleisön kuulemisista, - voimassa olevat meluntorjuntatoimenpiteet ja valmisteltavat hankkeet, - toimet, joita toimivaltaiset viranomaiset aikovat toteuttaa viiden seuraavan vuoden aikana, mukaan lukien hiljaisten alueiden säilyttämiseen tähtäävät toimenpiteet, - pitkän aikavälin strategia, - rahoitusta koskevat tiedot (jos ne ovat saatavissa): talousarviot, kustannustehokkuuden ja kustannus-hyötysuhteen arvioinnit, - toimintasuunnitelman täytäntöönpanon ja tulosten arviointia koskevat määräykset. 2. Toimiin, joita toimivaltaiset viranomaiset voivat toteuttaa toimivaltansa puitteissa, voivat kuulua esimerkiksi: - liikennesuunnittelu, - maankäytön suunnittelu, - tekniset toimenpiteet melulähteissä, - hiljaisempien lähteiden valinta, - melun leviämisen rajoittaminen, - rajoitukset ja taloudelliset toimenpiteet sekä kannustimet. 3. Toimintasuunnitelmissa olisi ilmaistava, missä määrin toimenpiteiden oletetaan vähentävän melusta kärsivien henkilöiden (melun häiritseväksi kokevien sekä unihäiriöistä tai muista haitoista kärsivien henkilöiden) määrää. 4. Komissio voi laatia suuntaviivoja, joissa annetaan toimintasuunnitelmia koskevia lisäohjeita 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti. LIITE VI 10 artiklassa tarkoitetut KOMISSIOLLE TOIMITETTAVAT TIEDOT Komissiolle on toimitettava seuraavat tiedot: 1. Taajamien osalta 1.1 Taajaman lyhyt kuvaus: sijainti, koko, asukasmäärä. 1.2 Vastuullinen viranomainen. 1.3 Aiemmin toteutetut meluntorjuntaohjelmat ja käytössä olevat meluntorjuntatoimenpiteet. 1.4 Käytetyt laskenta- tai mittausmenetelmät. 1.5 Melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (satoina) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 55-59, 60-64, 65-69, 70-74, > 75, jolloin Lden-arvo lasketaan suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä neljän metrin korkeudelta ja ilmoitetaan erikseen tieliikenteen, raideliikenteen, lentoliikenteen ja teollisuuden aiheuttaman melun osalta. Henkilömäärät pyöristetään lähimpään sataan (esimerkiksi 5150-5249 = 5200, 50-149 = 100, alle 50 = 0). Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on: - erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, millä tarkoitetaan rakennuksen erityistä eristystä yhden tai useamman tyyppistä ympäristömelua vastaan, yhdistettynä sellaiseen tuuletukseen tai ilmastointiin siten, että tehokas eristys ympäristömelua vastaan säilyy, - hiljainen ulkoseinä, millä tarkoitetaan asuinrakennuksen ulkoseinää, jonka kohdalla Lden-arvo on neljä metriä maanpinnan korkeudelta ja kaksi metriä ulkoseinän edessä erityisistä lähteistä tulevalle melulle on enemmän kuin 20 dB alempi kuin ulkoseinän, jonka kohdalla on korkein Lden-arvo. On myös ilmoitettava, kuinka 3 artiklassa tarkoitetut tie- ja raideliikenteen pääväylät sekä suuret lentokentät vaikuttavat edellä mainittuihin tuloksiin. 1.6 Melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (lähimpään sataan pyöristettynä) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 50-54, 55-59, 60-64, 65-69, >70, jolloin Lnight-arvo arvioidaan suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä neljän metrin korkeudelta ja ilmoitetaan erikseen tieliikenteen, raideliikenteen, lentoliikenteen ja teollisuuden aiheuttamalle melulle. Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on: - erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, kuten 1.5 kohdassa määritellään, - hiljainen ulkoseinä, kuten 1.5 kohdassa määritellään. On myös ilmoitettava, kuinka tie- ja raideliikenteen pääväylät sekä suuret lentokentät vaikuttavat edellä mainittuihin tuloksiin. 1.7 Graafisessa esityksessä strategisissa melukartoissa on oltava ainakin 60, 65, 70 ja 75 desibelin melukäyrät. 1.8 Toimintasuunnitelman tiivistelmä, johon sisältyvät liitteessä V mainitut asian kannalta merkitykselliset seikat ja jonka pituus on enintään kymmenen sivua. 2. Tie- ja raideliikenteen pääväylien ja suurten lentokenttien osalta 2.1 Teiden, rautateiden ja lentokenttien yleinen kuvaus: sijainti, koko ja liikennettä koskevat tiedot. 2.2 Ympäristön kuvaus: taajamat, kylät, maaseutualueet ja muuntyyppiset alueet, maankäyttö, muut melulähteet. 2.3 Aiemmin toteutetut meluntorjuntaohjelmat ja käytössä olevat meluntorjunta-toimenpiteet. 2.4 Käytetyt laskenta- tai mittausmenetelmät. 2.5 Taajamien ulkopuolella melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (lähimpään sataan pyöristettynä) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 55-59, 60-64, 65-69, 70-74, >75, jolloin Lden-arvo arvioidaan neljän metrin korkeudelta ja suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä. Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on: - erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, kuten 1.5 kohdassa määritellään, - hiljainen ulkoseinä, kuten 1.5 kohdassa määritellään. 2.6 Taajamien ulkopuolella melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (lähimpään sataan pyöristettynä) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 50-54, 55-59, 60-64, 65-69, >70, jolloin Lnight-arvo arvioidaan suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä. Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on: - erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, kuten 1.5 kohdassa määritellään, - vähämeluinen ulkoseinä, kuten 1.5 kohdassa määritellään. 2.7 Niiden alueiden kokonaispinta-ala (km2), joilla Lden-arvot ylittävät 60, 65 ja 75 dB; lisäksi on ilmoitettava asuinrakennusten arvioitu kokonaismäärä (lähimpään sataan pyöristettynä) ja kullakin alueella asuvien henkilöiden arvioitu kokonaismäärä (lähimpään sataan pyöristettynä); taajamat sisältyvät näihin lukuihin. Lisäksi on esitettävä 60 desibelin ja 65 desibelin melukäyrät yhdessä tai useammassa kartassa, joissa on myös annettava tietoa käyrien rajoittamaan alueeseen kuuluvien kylien, kaupunkien ja taajamien sijainnista. 2.8 Toimintasuunnitelman tiivistelmä, johon sisältyvät liitteessä V mainitut asian kannalta merkitykselliset seikat ja jonka pituus on enintään kymmenen sivua. 3. Suuntaviivat Komissio voi laatia suuntaviivoja, joissa annetaan edellä mainittujen tietojen toimittamista koskevia lisäohjeita 13 artiklan mukaisesti. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO Komissio toimitti neuvostolle 26. heinäkuuta 2000 ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta(1). Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 14. joulukuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 29. marraskuuta 2000(2). Alueiden komitea antoi lausuntonsa 15. helmikuuta 2001(3). Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti 7 päivänä kesäkuuta 2001. II EHDOTUKSEN TAVOITE Ehdotuksen tavoitteena on: - ottaa käyttöön yhteiset meluindikaattorit pitkäaikaiselle ympäristömelulle altistumisen arvioimiseksi, - velvoittaa jäsenvaltiot laatimaan taajamia, liikenteen pääväyliä, rautateitä ja lentokenttiä varten strategiset melukartat, jotka kuvaavat näiden alueiden melutilannetta ainakin häiritsevyyttä ja unihäiriöitä arvioivien yhteisten Lden- ja Lnight-indikaattorien avulla, - velvoittaa jäsenvaltiot laatimaan melukarttojen perusteella toimintasuunnitelmat melun ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi, - tiedottaa melulle altistumisesta ja sen vaikutuksista sekä varata kansalaisille mahdollisuus osallistua toimintasuunnitelmien laadintaan, - luoda pohja yhteisön jatkotoimille, jotka koskevat erityisten melulähteiden aiheuttamaa melua koskevia vaatimuksia; sen perusteella voidaan myös harkita tarvetta ympäristömelun vähentämistä koskeviin yhteisön toimiin. Neuvoston yhteinen kanta on näiden tavoitteiden mukainen. III YHTEISEN KANNAN TARKASTELU 1. Neuvoston yhteisessä kannassa esitetään menetelmä arvioida ja torjua pitkäaikaista altistumista ulkoiselle ympäristömelulle, jonka on aiheuttanut ihmisen toiminta kotiympäristössään (rakennetut alueet, puistot, hiljaiset alueet, koulut ja muut meluherkät rakennukset ja alueet). 2. Yhteisessä kannassa otetaan käyttöön taajamissa ja liikenteen pääväylillä, rautateillä ja lentokentillä toteutettavaan strategiseen melukartoitukseen yhteiset meluindikaattorit, eli Lden-arvo, jolla arvioidaan melun päivän aikana aiheuttamaa keskimääräistä häiritsevyyttä, ja Lnight-arvo, jolla arvioidaan yön aikana tapahtuneen altistumisen aiheuttamaa unihäiriötä. Jäsenvaltiot voivat käyttää myös lisäindikaattoreita tiettyjen tilanteiden kuten meluhuippujen, vuoden erityisten jaksojen tai hiljaisilla alueilla ilmenevän melun häiritsevyyden mittaamiseksi. Tällaisia lisäindikaattoreita voitaisiin kehittää edelleen komiteamenettelyn avulla. Yhteisten indikaattorien avulla voitaisiin päästä vertailemaan melun aiheuttamaa häiritsevyyttä ja unihäiriöitä koko yhteisön alueella. 3. Melun torjunnan osalta yhteisessä kannassa velvoitetaan jäsenvaltiot laatimaan taajamia, liikenteen pääväyliä, rautateitä ja lentokenttiä varten: - strategiset melukartat: näiden karttojen avulla, jotka laaditaan yhteisten Lden- ja Lnight-indikaattorien avulla, voidaan kokonaisvaltaisesti arvioida tietyn alueen melua, ja ne sisältävät yleiset ennakkoarviot melun kehittymisestä kyseisellä alueella, - toimintasuunnitelmat, joiden tavoitteena on melun ja sen vaikutusten hallinta sekä tarvittaessa melun ehkäiseminen ja vähentäminen ja jotka laaditaan kansalaisia kuullen; näiden suunnitelmien mukaiset toimenpiteet ovat toimivaltaisten viranomaisten harkinnan varassa, mutta niiden tulisi erityisesti kohdistua prioriteetteihin, jotka voidaan määritellä raja-arvojen ylittymisenä (Lden- tai Lnight-arvoina ilmaistuna) tai muilla jäsenvaltion valitsemilla perusteilla. Toimenpiteiden pitäisi kohdistua erityisesti strategisen melukartoituksen perusteella tärkeimpiin alueisiin. Yhteisessä kannassa viitataan myös jäsenvaltioiden mahdollisuuteen sitoutua akustiseen suunnitteluun, toisin sanoen melun valvontaan maankäytön suunnittelulla, liikennesuunnittelulla ja melulähteitä valvomalla ja meluvyöhykejaolla eli akustisella suunnittelulla melulähteen ympärillä tai melulähteessä olevalla vyöhykkeellä. Näissä tapauksissa voidaan jäsenvaltioiden harkinnan mukaan käyttää muita indikaattoreita kuin Lden ja Lnight. 4. Yhteisen kannan tavoitteena on lisäksi tiedottaa melukartoista ja toimintasuunnitelmista ja antaa kansalaisille mahdollisuus osallistua toimintasuunnitelmien laadintaan. Melukarttojen ja toimintasuunnitelmien vertailtavuus saattavat olla kansalaisille ja toimivaltaisille paikallisille ja kansallisille viranomaisille voimakas kannustin ottaa käyttöön yhteisön tiukimmat meluntorjuntavaatimukset. 5. Komissiolle annetaan tiedot jäsenvaltioiden strategisista melukartoista ja toimintasuunnitelmista. Tietojen olisi oltava lyhyellä ja pitkällä aikavälillä pohjana niiden yhteisön nykyisten toimenpiteiden täydentämiselle, jotka koskevat liikennevälineiden ja liikenteen infrastruktuurin, ulkona käytettävien laitteiden, rakennustoiminnan tai muiden tiettyjen lähteiden aiheuttamaa melua. Tiedon pitäisi myös auttaa komissiota arvioimaan yhteisön strategioiden tarvetta, jotta voitaisiin vähentää melun haittavaikutuksille altistumisten määrää ja suojella melulta hiljaisia rakentamattomia alueita. IV EUROOPAN PARLAMENTIN TARKISTUKSET, JOTKA NEUVOSTO ON HYVÄKSYNYT Neuvosto sisällytti yhteiseen kantaansa seuraavat tarkistukset, joista suurimman osan myös komissio hyväksyi: Tarkistus 2, ehdotuksen johdanto-osan 5 kappale (yhteisen kannan johdanto-osan 6 kappale. Tarkistus 3, johdanto-osan 6 kappale (yhteisen kannan johdanto-osan 7 kappale). Tarkistus 41, johdanto-osan 10 kappaleen toinen osa: Neuvosto poisti johdanto-osan 10 kappaleen kokonaisuudessaan, koska ensimmäisessä osassa ainoastaan toistettiin 11 artiklaa ilman perusteluja. Tarkistus 44, 3 artiklan c kohta (myös komission hyväksymä): katso yhteisen kannan 3 artiklan b kohta. Tarkistus 45, 3 artiklan l kohta (myös komission hyväksymä). Tarkistus 46, 8 artiklan 4 kohta (myös komission hyväksymä): katso yhteisen kannan 8 artiklan 5 kohta. Tarkistus 30, 9 artiklan 3 kohdan a kohta (myös komission hyväksymä): katso yhteisen kannan 9 artiklan 2 kohta. Tarkistukset 34 ja 35, liite VI. V EUROOPAN PARLAMENTIN TARKISTUKSET, JOTKA HYVÄKSYTTIIN ERI MUODOSSA Uutta johdanto-osan 7 a kappaletta koskevassa tarkistuksessa 4 parlamentti ehdotti Lnight-arvon lisäämisen perustelua. Koska komission ehdottamat johdanto-osan kappaleet eivät sisältäneet mainintaa indikaattoreista, neuvosto lisäsi uuden johdanto osan 8 kappaleen, jossa perustellaan paitsi Lden-arvon myös Lnight-arvon ja lisäindikaattorien käyttö siinä tapauksessa, että jäsenvaltiot haluavat käyttää niitä. Tarkistus 15, uusi 3 artiklan h a kohta, jossa määritellään LAmax-indikaattori viitaten komiteamenettelyyn: Neuvosto lisäsi liitteessä I olevaan 3 jaksoon lisäindikaattorien luetteloon maininnan LAmax: sta; tätä jaksoa voidaan mukauttaa tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen 12 artiklassa säädettyä komiteamenettelyä noudattaen. Tarkistus 21, uusi 5 artiklan 2 kohdan a alakohta, hyödyllisten kansallisten meluindikaattorien säilyttäminen ja mukauttaminen (komission hyväksymä): Tämä kohta lisättiin uuden 5 artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan. Tarkistus 22, uusi 6 artiklan 2 kohdan a alakohta, hyödyllisten kansallisten arviointimenetelmien säilyttäminen ja mukauttaminen (komission hyväksymä) otettiin uuteen 6 artiklan 2 kohtaan ja liitteessä II oleviin 2.1 ja 3. kohtaan. Tarkistus 28, 9 artiklan 1 kohta: Sen sijaan, että luotaisiin komission ehdotuksen mukainen erityinen tietojärjestelmä ja määriteltäisiin järjestelmän yksityiskohdat parlamentin ehdottamalla tavalla, neuvosto halusi viitata direktiivin 90/313/ETY mukaiseen yleiseen järjestelmään ja epäsuorasti direktiiviin edellä mainitun direktiivin muuttamisesta.(4) Direktiivin 90/313/ETY mukaisesti kenellä tahansa on oikeus saada ympäristöä koskevaa tietoa viranomaisilta, ja direktiivi velvoittaa viranomaiset antamaan kansalaisille ympäristöä koskevaa yleistä tietoa. Korvaavaa direktiiviä koskeva ehdotus sisältää hyvin pitkälle kehitetyn tiedotusjärjestelmän, johon sisältyvät kaikki parlamentin ehdottamat tekijät. Tarkistus 29, 9 artiklan 2 kohta: asianomaisten järjestöjen kuuleminen toimintasuunnitelmien osalta: neuvosto poisti ehdotuksen 9 artiklan 2 kohdan ja lisäsi uuden 8 artiklan 7 kohdan, johon sisältyvät yksityiskohdat kansalaisten kuulemisesta toimintasuunnitelmien osalta ja joka noudattaa direktiiviehdotuksen 6 artiklan linjaa tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista(5). VI EUROOPAN PARLAMENTIN TARKISTUKSET, JOTKA NEUVOSTO ON OSITTAIN HYVÄKSYNYT Tarkistus 11, komissiota pyydetään ehdottamaan melupäästöjen lähteiden laatumäärittelyjen vakiointia; tarkistu 5, lisäys johdanto-osan 9 kappaleeseen; tarkistus 8 (ensimmäinen osa), uusi johdanto-osan 10 akappale ja tarkistus 38, uusi johdanto-osan 10 b kappale: Neuvosto hyväksyi tarkistusten sisällön ja: - lisäsi 1 artiklaan uuden alakohdan, jonka mukaan direktiivissä on määriteltävä perusteet yhteisön toimenpiteille erityisistä lähteistä, erityisesti liikennevälineistä ja ulkona olevista laitteista aiheutuvan melun vähentämiseksi, - muutti 11 artiklaa siten, että komissio arvioi niiden toimenpiteiden tarvetta, joilla vähennetään ulkona käytettävien laitteiden, liikennevälineiden, liikenteen infrastruktuurin ja tietyntyyppisen teollisen toiminnan aiheuttamaa melua, - muutti johdanto-osan 4 kappaletta korvaamalla maininnan yhteisön päästövaatimuksista maininnalla liikennettä ja liikennevälineiden aiheuttamia melupäästöjä koskevista direktiiveistä; neuvosto lisäsi myös, että melunlähdettä koskevien direktiivien olisi oltava pohjana näiden toimenpiteiden kehittämiselle ja täydentämiselle pitkällä, keskipitkällä ja lyhyellä aikavälillä, - kehotti komissiota ilmoittamaan pöytäkirjaan merkittävällä lausumalla, että se aikoo mahdollisimman pian esittää ehdotukset päästörajoista, jotka koskevat kaikkia parlamentin mainitsemia kohtia sekä ulkona olevia ja teollisia laitteita. Neuvosto ei katsonut tarpeelliseksi ottaa uudelleen mukaan parlamentin ehdottamia yksityiskohtaisia tekijöitä. Kunnioittaakseen komission aloiteoikeutta neuvosto ei vahvistanut määräaikaa melulähteitä koskeville ehdotuksille, vaan piti parempana kehotuksensa merkitsemistä lausumana pöytäkirjaan kuin ohjeen lisäämistä artiklaan. Tarkistukset 13 ja 42, 2 artiklan 1 kohta, direktiivin soveltamisala: neuvosto hyväksyi komission tavoin tarkistuksen useimmat osat laajentaen kohtaa "kodeissaan" ilmaukseksi "rakennetuilla alueilla". Neuvosto piti kuitenkin voimassa sen, että kysymyksessä oli oltava ihmisiin kohdistuva altistus eikä poistanut taajamien hiljaisten alueiden suojelun tähdentämistä. Tarkistus 17, 3 artiklan s kohta: Neuvosto hyväksyi raja-arvojen eriyttämisen poistamisen, mutta katsoi, että lisäys "toimenpiteet raja-arvojen ylittymisten syiden vähentämiseksi" ei tuonut mitään uutta "torjuntatoimenpiteisiin". Tarkistukset 30 ja 33, 12 ja 13 artikla, yksinkertaistetun muutosmenettelyn poistaminen: Neuvosto poisti komiteamenettelyn soveltamisen Lden- ja Lnight-indikaattorien pääpiirteiden, strategisen melukartoituksen, toimintasuunnitelmien ja komissiolle lähetettävien tietojen osalta, mutta piti voimassa komiteamenettelyn seuraavissa asioissa: - melun lisäindikaattorien luettelon mukauttaminen eri tilanteisiin, jotka mainitaan liitteessä I olevassa 3 jaksossa (mukaan lukien LAmax kuten tarkistuksessa 15 ehdotetaan), - yhteisten arviointimentelmien toissijaisten piirteiden määritteleminen ja Lden- ja Lnight-arvojen määrittelyyn suositeltujen väliaikaisten arviointimenetelmien saattaminen ajan tasalle (6 artiklan 2 kohta ja liite II), - annos-vastesuhteiden määritteleminen, jotta voidaan arvioida melun vaikutusta väestöön (liite III). VII PARLAMENTIN TARKISTUKSET, JOITA NEUVOSTO EI HYVÄKSYNYT Tarkistus 1, otsikkoon lisättävä "yhteisön kehyksen perustaminen" (komission hyväksymä eri tavalla tulkiten): Tarkistuksella pyritään selventämään, että direktiivi muodostaa perustan tuotteita koskeville johdannaisdirektiiveille ja käsittelee samaa asiaa kuin edellä mainitut tarkistukset 5, 8, 38 ja 11. Neuvosto ei voinut pöytäkirjaan merkittävässä lausumassa eikä direktiivin tekstissä hyväksyä tarkistusta 1, koska se viittasi johdannaisdirektiiveihin, jotka perustuivat jo meneillään olevaan työhön. Tarkistus 6, uusi johdanto-osan 9 a kappale (komission tarpeettomaksi katsoma): Neuvosto ei hyväksynyt tätä tarkistusta, koska siinä ainoastaan toistettiin perustelematta tarkistus 21 (jonka neuvosto hyväksyi). Tarkistus 8 (viimeinen virke), uusi johdanto-osan 10 a kappale ja tarkistus 10, uusi artiklassa 1 olevan 1 kohdan b a alakohta, jossa ilmoitetaan että direktiivin tarkoitus on asettaa lentokenttien lähistöllähavaittavalle ympäristömelulle raja-arvot (komissio hylkäsi molemmat): Neuvosto toteaa menettelyn osalta, että kyseistä johdanto-osan kappaletta ja tavoitetta vastaava artikla puuttuu. Melurajat eivät myöskään ole osa ehdotuksen soveltamisalaa eikä neuvostolla tai parlamentilla ole mainitun soveltamisalan ohi menevää sääntelyoikeutta. Asiasisällön kannalta neuvosto katsoo, että raja-arvojen tarvetta olisi tarkasteltava 11 artiklan puitteissa. Euroopan lentokenttien läheisyydessä olevasta melusta tai meluherkkyydestä eri väestöryhmissä ei ole tarpeeksi vertailukelpoista tietoa, jotta yhteisö voisi määrätä raja-arvot vankalta tieteelliseltä pohjalta. Tässä vaiheessa pitäisi riittää, että laaditaan lentokenttien läheisyyttä koskevat melukartat ja toimintasuunnitelmat, ja esitetään myöhemmin ehdotukset ilma-aluksia koskeviksi tiukemmiksi melurajoiksi. Tarkistus 39, lisäys 1 artiklan 2 kohtaan, neljän yleisen periaatteen noudattaminen (komissio hyväksyi): Tarkistus hylättiin, koska periaatteet olivat määrittelemättömiä, (paitsi melun aiheuttaja maksaa -periaate), ristiriitaisia, vaikeita soveltaa, luonteeltaan poliittisia ja siitä syystä lakitekstiin sopimattomia. Tarkistus 14, 3 artiklan a kohta (komissio ei hyväksynyt): Tämä tarkistus rajoittaa käsitettä "teollisuuskiinteistöjen ja teollisuusrakennusten" ainoastaan "kaikenlaisten koneiden" aiheuttamaan meluun, mikä on liian rajoittavaa. Tarkistus 16, 3 artiklan p kohta, sotilaslentokenttien sisällyttäminen soveltamisalaan (komissio ei hyväksynyt): Sotilaslentokentät katsottiin tarpeelliseksi jättää direktiivin ulkopuolelle, koska asia liittyi kansalliseen puolustukseen. Tarkistus 18, 3 artiklan u kohta, muutosehdotukset toimintasuunnitelmien määrittelylle: Neuvosto halusi käyttää mieluummin sanaa "suunnitelmat" kuin viitata "toimintaa" tai "toimintoihin" "toimintasuunnitelmien" määrittelyssä; neuvosto halusi 8 artiklan 1 kohdan viimeisessä alakohdassa mainita mieluummin "muut perusteet" kuin "on vaarassa ylittyä". Tarkistus 19, 4 artiklan 1 kohta: direktiivin täytäntöönpanosta vastuussa olevien viranomaisten riippumattomuus: Ei hyväksytty, koska toimivaltaisten viranomaisten on aina oltava itsenäisiä ja puolueettomia. Tarkistus 20, lisäys 5 artiklan 2 kohtaan, velvoittaminen lisäindikaattorien kuten LAmax:n käyttöön: Neuvosto katsoi, että lisäindikaattorien olisi pysyttävä vapaaehtoisina: jäsenvaltiot eivät ole helposti hyväksyneet Lden- ja Lnight-meluindikaattorien yhdenmukaistamista; katsottiin, että vaikka muut indikaattorit olivat joissakin tapauksissa hyödyllisiä, niiden valinta olisi jätettävä jäsenvaltioille, kun yhteiset indikaattorit jo antavat hyvän yleiskuvan melutilanteesta. Tarkistukset 23 ja 25, lisäys 7 ja 8 artiklaan, melukarttojen ja toimintasuunnitelmien tekeminen, kun on esitetty runsaasti valituksia (komissio ei hyväksynyt): Kohtaa ei säilytetty, koska käsitettä "runsaasti valituksia" olisi vaikea määritellä, ja valitusten väärinkäytön vaara oli ilmeinen. Neuvosto katsoo myös, että nykyinen järjestelmä suojaa kansalaisia tarpeeksi, koska - säännöllisesti tarkistetut strategiset melukartat antavat yksityiskohtaisen arvion niiden henkilöiden määrästä, jotka ovat eri tasoisen melualtistuksen kohteena tärkeimmissä taajamissa ja liikenteen pääväylillä, rautateillä ja lentokentillä (liite VI, kohdat 1.5, 1.6, 2.5, 2.6), - toimintasuunnitelmat laaditaan melukarttojen pohjalta ja kansalaisia kuullen (8 artiklan 7 kohta); melukartat tarkistetaan kun melutilanteessa tapahtuu olennainen muutos (8 artiklan 5 kohta). Tarkistus 24, uusi 7 artiklan 3 kohdan a alakohta, nykyisten melukarttojen pitäminen voimassa: Neuvosto ei katso tätä säännöstä tarpeelliseksi: Strategisten melukarttojen on vastattava direktiivin vaatimuksia heti, kun 7 artiklaa aletaan soveltaa. Yhteisön tarkoitusten mukaisia vanhan tyyppisiä karttoja ei ole tarpeen pitää voimassa. Tarkistus 26, uusi kohta, merkittävien melunlähteiden perusteella vaadittava yksilöllisiä toimintasuunnitelmia (komissio ei hyväksynyt): Yksittäisistä lähteistä tuleva melu kuuluu yleensä taajamia ja liikenteen pääväyliä, rautateitä ja lentokenttiä koskevien toimintasuunnitelmien piiriin. Näissä toimintasuunnitelmissa on määriteltävä melun hallintaa koskevat säännöt ja päätettävä yksittäisten melulähteiden osalta toteutettavista toimintasuunnitelmista. VIII MUUT MUUTOKSET, JOITA NEUVOSTO ESITTÄÄ KOMISSION EHDOTUKSEEN Johdanto Neuvosto liitti yhteen tulevaa työtä koskevat johdanto-osan 4 ja 10 kappaleet, lisäsi uuden johdanto-osan 5 kappaleen selventääkseen soveltamisalaa ja jakoi johdanto-osan 8 kappaleen 9, 10 ja 11 kappaleeksi. Neuvosto paransi myös johdanto-osan kappaleiden 3, 6, 7, 8 ja 15 sanamuotoa (aikaisemmat kappaleet 3, 5, 6, 7 ja 12). 1 artikla Ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä virkkeessä synteettisempi ilmaus "torjua" korvaa ilmauksen "välttää, ehkäistä ja vähentää", joka palautettiin toteutettavaa toimintaa koskevaan c kohtaan. Jäsenvaltioita kehotetaan tässä virkkeessä vahvistamaan ensisijaiset kohteet - käsite "ensisijaiset kohteet" on selostettu 8 artiklan 2 kohdassa. Yhteisön toiminta kohdistuu "vaikutuksiin" yleisesti eikä ainoastaan "haitallisiin vaikutuksiin terveydelle", joihin c kohdassa nyt viitataan. Neuvoston ehdottamassa a kohdassa on nyt esitetty paremmin 5-7 artiklan keskeinen sisältö. Komission ehdotuksen 2 kohta korvataan c kohdalla, joka selventää paremmin, mitä toimintaa direktiivin perustella on tarkoitus toteuttaa. Neuvosto lisäsi parlamentin tarkistuksia noudattaen 2 kohdan, joka koskee erityisistä melunlähteistä aiheutuvaa melua. 2 artikla Neuvosto korvasi "ihmisten havaitseman melun" vähemmän subjektiivisella ilmauksella "melu, jolle ihmiset ovat altistuneet". Koska ympäristömelulla tarkoitetaan ulkomelua, neuvosto korvasi ilmauksen "kotonaan ja niiden lähellä" ilmauksella "rakennetuilla alueilla", muutti ilmauksen "kouluissa ja koulujen lähistöllä [...], sairaaloissa ja sairaaloiden lähistöllä [...] sekä melualttiissa rakennuksissa" ilmaukseksi "koulujen lähistöllä [...], sairaaloiden lähistöllä [...] sekä muiden melualttiiden rakennusten lähistöllä" ja lisäsi johdanto-osan 5 kappaleen. Parlamentti ehdotti sanojen "oppilaina" ja "potilaina" poistoa. Neuvosto jätti direktiivin ulkopuolelle sotilastoiminnat sotilasalueilla kansallisen puolustuksen syihin vedoten. 3 artikla Neuvosto - lisäsi eräitä yksityiskohtia "ympäristömelun" määritelmään, - poisti "ihmisten terveyden" määritelmän, koska sitä ei ole määritelty missään yhteisön lainsäädännössä, ja "meluvyöhykejaon" määritelmän, - poisti "meluindikaattorin", "Lnight (yöajan meluindikaattorin)" ja "hiljaisen alueen" määritelmistä subjektiiviset tekijät ("on osoitettu olevan", "tutkittujen henkilöiden itse ilmoittamia", "suhteellisen", "jossa on mahdollista kokea luonnonrauha"), - sisällytti hiljaisen alueen määritelmään mahdollisuuden käyttää soveltuvampia indikaattoreita kuin Lden, - jätti suurten lentokenttien nimeämisen yhteydessä lukuun ottamatta kevyillä ilma-aluksilla tapahtuvat koulutuslennot, - poisti melukartoituksen yhteydestä taloudellisten tietojen mainitsemisen, - säilytti vaatimuksen ilmaista raja-arvot Lden- ja Lnight-arvoina osoittaen ("ja tarvittaessa..."), että Lday- ja Levening-indikaattoreita voidaan käyttää lisänä; selvitti, että raja-arvoja voidaan mukauttaa väestöryhmien meluherkkyyden mukaan, - tiivisti kaksi määritelmää ("taajamaa koskeva toimintasuunnitelma" ja "tie- tai raideliikenteen pääväylää tai suurta lentokenttää koskeva toimintasuunnitelma") yhdeksi yksinkertaistetuksi määritelmäksi. Tähän uuteen määritelmään sisältyy myös melun hallinnan käsite. Raja-arvojen ylittymiseen ja vähämeluisten alueiden suojeluun viittaavat kohdat siirrettiin 8 artiklan 1 kohdan loppuun ja 1 kohdan b alakohtaan, - "erityisen ääneneristyksen" ja "hiljaisen ulkoseinän" määritelmät siirrettiin liitteeseen VI, - neuvosto lisäsi "yleisön" määritelmän, joka on yhtäläinen tiedon saantia, kansalaisten osallistumisoikeutta sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta koskevan vuoden 1998 Århusin yleissopimuksen vastaavan määritelmän kanssa. 4 artikla Neuvosto muutti 1 kohdan a alakohtaa sen huomioon ottamiseksi, että melukartat ovat toimivaltaisten viranomaisten tekemiä, mutta eivät aina näiden hyväksymiä. Sama muutos esiintyy 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa. 2 kohta poistettiin, koska virallisia "koko yhteisöä koskevia laadunvarmistusohjelmia" ei ole vielä käytettävissä. 5 artikla Koska jäsenvaltioilla on mahdollisuus käyttää nykyisiä indikaattoreita odotettaessa arviointimenetelmien hyväksymistä komiteamenettelyssä (1 kohdan toinen alakohta), niiden pitäisi voida ottaa lopullinen järjestelmä käyttöön heti kokonaisuudessaan sen sijaan, että käytäisiin läpi alustavia välivaiheita. Yhteisen kannan uuden 3 kohdan mukaan Lden- ja Lnight-indikaattoreiden käytön olisi oltava vapaaehtoista akustisen suunnittelun ja meluvyöhykejaon osalta, kuten akustisten suunnitelmien ja meluvyöhykkeiden laatimisenkin osalta. Artiklan 4 kohdassa neuvosto antoi mahdollisuuden käyttää raja-arvoja määritettäessä muitakin kuin Lden- ja Lnight-indikaattoreita. 6 artikla ja liite III Neuvosto lisäsi 2 kohdaksi uuden siirtymäsäännöksen, jonka tarkoitus on sama kuin indikaattoreihin liittyvän 5 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan. Artiklan 3 kohdan (komission ehdotuksessa 2 kohta) ja siihen liittyvän liitteen III (ehdotuksessa liitteen II 4 kohta) osalta neuvosto säilytti komission ajatuksen, että annos-vastesuhde luodaan komiteamenettelyssä, mutta täsmensi odotettua soveltamisalaa paljon yksityiskohtaisemmin. Vaikka neuvosto otti huomioon näiden annos-vastesuhteiden merkityksen, se ei halunnut, että ne tehtäisiin komiteamenettelyssä pakollisiksi. Kyseisen menettelyn tulokset voisivat johtaa enintään vapaaehtoiseen käytäntöön. Siksi neuvosto korvasi 6 artiklan 3 kohdassa ilmauksen "on arvioitava" ilmauksella "voidaan arvioida". 7 artikla Neuvosto muutti otsikon "Melukartat" otsikoksi "Strateginen melukartoitus"; 3 artiklan määritelmien mukaan strategisilla melukartoilla tarkoitetaan melukarttoja, joilla arvioidaan kokonaisvaltaisesti tietyn alueen melutilannetta. Ehdotuksessaan komissio otti mukaan kaksivaiheisen lähestymistavan, jonka mukaan karttoja olisi ensin tehtävä yli 250000 asukkaan taajamia varten ja myöhemmin yli 100000 asukkaan taajamia varten. Neuvosto hyväksyi tämän lähestymistavan, mutta laajensi sen koskemaan maanteitä (ensimmäisessä vaiheessa tiet, joilla kulkee 6 miljoonaa matkustajaa, myöhemmässä vaiheessa 3 miljoonaa) ja rautateihin (60000-30000 junaa). Artiklan 5 kohdassa komissio oli ehdottanut, että kartat olisi uusittava kaikissa tapauksissa joka viides vuosi. Neuvosto muutti vaatimusta niin, että karttoja on tarkasteltava kaikissa tapauksissa, mutta että ne olisi uusittava vain tarvittaessa. 8 artikla Neuvosto laajensi komission ehdottaman kaksivaiheisen lähestymistavan koskemaan maanteitä ja rautateitä, kuten se teki 7 artiklankin osalta. Neuvosto lisäsi artiklaan 1 kohdan toisen alakohdan ja 3 kohdan. Niihin sisältyy ajatus ensisijaisten kohteiden määrittämisestä ja muiden perusteiden huomioon ottamisesta. Lisättiin 6 kohta; siinä toistetaan jo 7 artiklan 4 kohtaan sisältyvä ajatus yhteistyöstä naapurijäsenvaltioiden kanssa. Artiklan 7 kohta korvaa komission ehdotuksen 9 artiklan 2 kohdan, joka koskee yleisön osallistumista toimintasuunnitelmien laatimiseen, ja tehostaa kohdan sisältöä. 9 artikla Artiklan 1 kohdassa viitataan nykyiseen ja tulevaan yleiseen lainsäädäntöön, joka koskee yleisön oikeutta saada ympäristöä koskevia tietoja. Muutoksen etuna on se, että siinä viitataan hyvin yksityiskohtaiseen lainsäädäntöön. Artiklan 2 kohta on parlamentin tarkistus. 10 artikla Komission ehdotuksen 1 kohta poistettiin, koska siinä oli päällekkäisyyttä 4 artiklan kanssa. Enemmän keskityttiin hallintoihin ja siihen, että ne tekevät kartoistaan ja toimintasuunnitelmistaan tiivistelmät, jotka välitetään komissiolle. Artiklan 2 kohdassa neuvosto täsmensi, kuinka komissio voisi hyödyntää tietokantaa. 11 artikla Artiklan 2 kohtaa muutettiin laajasti. Neuvosto korvasi erityisesti yhteisön laadullisten tavoitteiden tarkastelun ympäristömeluun liittyvien yhteisön toimien tarkastelulla. Mahdollisina täytäntöönpanostrategioina neuvosto säilytti melusta kärsivien henkilöiden määrän vähentämisen, tiettyjen melulähteiden aiheuttaman melun vähentämisen ja vähämeluisten alueiden suojelun. Kuitenkin kaikki tiettyjen melulähteiden aiheuttamaan meluun liittyvät tekijät siirrettiin yhteen kohtaan ja niitä monipuolistettiin, myös parlamentin toiveiden mukaisesti. Uuden 4 kohdan osalta katso jäljempänä liitteitä I ja VI. 12 artikla Neuvosto supisti komiteamenettelyn soveltamisalaa, vaikkakin vähemmän kuin parlamentti tarkistuksissaan. 13 artikla Yhteisestä kannasta poistettiin ehdotuksen 4 kohta, koska siinä oli päällekkäisyyttä liitteen III toisessa kohdassa, liitteessä IV olevassa 9 kohdassa, liitteessä V olevassa 4 kohdassa ja liitteessä VI olevassa 3 kohdassa esitetyn suuntaviivojen laatimisen osalta. Komission ehdotuksen 14 artikla Neuvosto siirsi tämän artiklan 11 artiklan 5 kohdan toiseksi virkkeeksi. 15 artikla - täytäntöönpanon määräajat Olettaen, että direktiivi julkaistaisiin virallisessa lehdessä 1.1.2000, voitaisiin katsoa, että neuvosto myöhentäisi täytäntöönpanon aloittamispäivää 6 kuukaudella (14 artikla), komissiolle tiedottamista 18 kuukaudella (4 artiklan 2 kohta ja 5 artiklan 3 kohta) sekä kartoituksen eri vaiheita (7 artikla) ja toimintasuunnitelmien laatimista (8 artikla) kahdella vuodella. Kaiken kaikkiaan täytäntöönpano alkaisi vuonna 2003 ja se saataisiin päätökseen vuoden 2012 loppuun mennessä. Pitempiä täytäntöönpanokausia tarvittiin, koska direktiivi koskee useita kansallisia, alueellisia tai paikallisia hallintoja. Liite I Liitteessä I määritellään Lden-indikaattori. Lden-indikaattorilla mitataan desibeleinä (dB) haitta vuorokauden aikana, jolloin päivän pituus on 12 tuntia, illan 4 tuntia ja yön 8 tuntia. Yhteisessä kannassa jäsenvaltioille kuitenkin annetaan mahdollisuus siirtää 1 tai 2 tuntia iltajaksosta päivään tai yöhön, jotta voidaan ottaa huomioon mahdolliset jäsenvaltioiden välillä ilmenevät erot elämäntavoissa. Komissio oli ehdottanut, että melupäästöjen arviointi olisi suoritettava 2 metrin päässä rakennusten ulkoseinästä heijastusten välttämiseksi. Koska tämä aiheuttaa ongelmia kapeilla kaduilla tai kaduilla, joille pysäköidään autoja, sovittiin, että mittaukset on tehtävä ulkoseinästä, mutta että niihin sisällytettäisiin korjaus (yleensä 3 dB). Neuvosto sopi, että melun arviointi rakennusten lähellä olisi periaatteessa suoritettava 4 metrin korkeudella, mutta että vähintään 1,5 metriä voidaan valita käytettäessä mittausmenetelmää sekä akustisen suunnittelun ja meluvyöhykejaon yhteydessä. 11 artiklan 4 kohdassa komissio tarkastelisi uudelleen mittauskorkeutta alueilla, joilla talot ovat yksikerroksisia. Neuvosto poisti myös ehdotuksen 1.2 ja 2.2 kohdat. Se lisäsi viittauksen LAmax-indikaattoriin. Liite II Neuvosto asetti laskentamenetelmän mittausmenetelmän edelle, koska laskentamenetelmää käytetään useammin. Komission ehdotuksen 3 kohdan viimeinen virke vertailukelpoisten arviointimenetelmien käytöstä korvattiin 6 artiklan 2 kohdan loppuosalla. Komission ehdotuksen liite III Neuvosto poisti liitteen, joka koski kartoitusohjelmia koskevia vaatimuksia, ja sisällytti tämän ajatuksen uudelleen liitteessä IV olevaan 9 kohtaan, jossa komissiolle annetaan mahdollisuus kehittää suuntaviivoja tällä alalla. Liite IV Neuvosto teki muutamia vähäisiä muutoksia ("arvioidut" määrät, uusi 3 kohta). Liite V 1 kohdassa neuvosto yhdisti kaikki terveystilanteeseen liittyvät luetelmakohdat kuudenneksi luetelmakohdaksi. Taloudellisiin näkökohtiin viitataan nyt yhdennessätoista luetelmakohdassa. Eräitä yksityiskohtia poistettiin 2 kohdasta. Liite VI Yhteisessä kannassa vähennettiin niitä desibeliarvoluokkia, joissa melulle altistusta arvioidaan, pääasiassa suurimman ja pienimmän luokan osalta. Vähennys antaa hallinnoille mahdollisuuden paremmin keskittyä meluisiin alueisiin. Luokkien alaraja on kuitenkin yhä riittävän laaja, jotta voidaan tarkastella melun siirtymistä meluisilta alueilta hiljaisille alueille. Lisäksi komissio tarkastelee 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti uudelleen luokkien alarajaa. Viimeinen muutos on se, että tietoja taloissa, joissa on erityinen ääneneristys, asuvista henkilöistä vaaditaan vain jos ne ovat jo saatavissa. (1) EYVL C 337 E, 28.11.2000, s. 251. (2) EYVL C 116, 20.4.2001, s. 48. (3) EYVL C 148, 18.5.2001, s. 7. (4) Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta EYVL C 337 E, 28.11.2000, s. 156. (5) Asiak. PE-CONS 3619/01.