Komission tiedonanto Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukainen neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi kansainvälisen rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista /* KOM/2006/0517 lopull. - COD 2004/0049 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 18.09.2006 KOM(2006) 517 lopullinen 2004/0049 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukainen neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi kansainvälisen rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 2004/0049 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukainen neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi kansainvälisen rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 1. TAUSTA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2004) 143 lopullinen – 2004/0049(COD)) | 3. maaliskuuta 2004 | Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa | 9. helmikuuta 2005 | Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä A6 – 0123/2005 | 28. syyskuuta 2005 | Yhteinen kanta vahvistettiin | 24. heinäkuuta 2006 | 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Kansainvälisen rautatieliikenteen matkustajien oikeuksia koskeva ehdotus on yksi neljästä kolmannessa rautatiepaketissa ehdotetusta toimenpiteestä (muilla toimenpiteillä perustetaan veturinkuljettajien lupa- ja todistusjärjestelmä, parannetaan rautateiden rahtiliikennepalveluiden laatua ja avataan rautateiden kansainvälisen matkustajaliikenteen markkinat 1. tammikuuta 2010 alkaen). Ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa kansainvälisen rautatieliikenteen matkustajien oikeudet ja velvollisuudet, millä pyritään lisäämään rautateiden kansainvälisen matkustajaliikenteen tehokkuutta ja houkuttavuutta. Ehdotuksessa on säännökset matkustajille ennen matkaa, matkan aikana ja matkan jälkeen annettavia tietoja koskevista vähimmäisvaatimuksista; sopimusehdoista; rautatieyritysten vastuusta onnettomuustapauksissa ja niiden vastuusta ja muista seurauksista junien myöhästymisen ja junavuorojen peruuttamisen yhteydessä; edellytyksistä, joilla liikuntarajoitteisia henkilöitä autetaan; laatuvaatimuksista ja riskinhallinnasta sekä edellytyksistä, joilla rautatieyritysten on tehtävä yhteistyötä saavuttaakseen asetuksen tavoitteet. Rautateiden matkustajien oikeudet pohjautuvat suurelta osin nykyisiin kansainvälisen oikeuden mukaisiin järjestelmiin, erityisesti kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF/CIV) ja lentomatkustajia koskeviin yhteisön sääntöihin. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET Neuvosto on tehnyt yksimielisesti komission ehdotukseen joitakin yleisiä muutoksia, jotka voidaan hyväksyä, koska niillä varmistetaan ehdotuksen tavoitteiden saavuttaminen. Neuvosto on ensinnäkin muuttanut asetuksen rakennetta jakamalla sen selkeästi kahdeksaan lukuun (I – Yleiset säännökset, II – Kuljetussopimus, tiedotus ja liput, III – Rautatieyrityksen vastuu matkustajista ja näiden matkatavaroista, IV – Viivästymiset, junayhteyden menettäminen ja liikennepalvelun peruuttaminen, V – Liikuntarajoitteiset henkilöt, VI – Turvallisuus, valitukset ja liikennepalvelun laatu, VII – Täytäntöönpano ja VIII – Loppusäännökset). Liitteiden lukumäärä on vähennetty neljästä kolmeen: komission ehdotuksen liitteitä I ja II on mukautettu hieman ja ne on yhdistetty liitteeksi II, liite III on sisällytetty säädösosaan (myöhästymisistä maksettavat korvaukset) ja lukuihin II, III ja V liittyvät COTIF/CIV-yleissopimuksen määräykset esitetään liitteessä I. Neuvosto on suurelta osin vahvistanut komission ehdottaman soveltamisalan (”kansainväliset matkat”, joilla tarkoitetaan yhtä tai useampaa saman kuljetussopimuksen nojalla tehtävää junamatkaa, joista vähintään yhden on oltava kansainvälinen). Luvun IV (viivästymiset) soveltamisala on kuitenkin rajattu kansainväliseen liikenteeseen ja luvun V (liikuntarajoitteiset henkilöt) soveltamisala on puolestaan laajennettu kansainvälisen liikenteen kotimaan matkoihin. Neuvosto on siis mukauttanut eri lukujen soveltamisalaa niiden tarpeiden mukaan. Komission ehdotuksesta poiketen neuvosto ja myös Euroopan parlamentti rajoittavat rautatieyrityksen velvollisuuden tarjota lippuja , suoria lippuja ja niihin liittyviä matkatietoja koko EU:n rataverkossa tapauksiin, joissa tällaisia tietoja tai lippuja on pyynnön vastaanottaneen rautatieyrityksen saatavilla. Neuvosto ja Euroopan parlamentti esittävät kuitenkin tietokonepohjaisen tieto- ja varausjärjestelmän perustamista EU:ssa suoritettavia rautatiematkoja varten. Järjestelmän avulla kuluttajien on helpompi saada tietoja kansainvälisestä liikenteestä ja ostaa lippuja ja tehdä varauksia. Tarvittavat lainsäädäntötoimenpiteet hyväksytään komiteamenettelyllä. Asiaa koskeva ehdotus laaditaan Euroopan rautatieviraston avustuksella. Euroopan parlamentin pyynnön mukaisesti neuvosto on korvannut COTIF/CIV-yleissopimuksen määräyksillä useimmat komission ehdottamat säännökset, jotka koskevat rautatieyritysten vastuuta matkustajista ja matkustajien matkatavaroista onnettomuustapauksissa sekä junan viivästymisestä, junayhteyden menettämisestä tai liikennepalvelun peruuttamisesta aiheutuvien vahinkojen korvaamista. Komissio voi hyväksyä tämän muutoksen, vaikka se rajoittaakin merkittävästi matkustajien oikeuksia vahingonkorvaukseen. Komissio voi harkita asiaa uudelleen, kunhan asetuksen soveltamisesta on saatu kokemuksia. Toisin kuin Euroopan parlamentti, neuvosto heikentää vaatimusta onnettomuustapauksiin liittyvää vastuuta koskevasta pakollisesta vähimmäisvakuutussuojasta. Euroopan parlamentin tekemän samansuuntaisen pyynnön pohjalta neuvosto esittää, että järjestelmää, jota komissio on ehdottanut viivästymisiin, junayhteyden menettämiseen ja liikennepalvelun peruuttamiseen liittyviä korvauksia ja avunantoa varten, yksinkertaistetaan siten, että matkustajien on helpompi soveltaa sitä. Komissio hyväksyy täysin tämän muutoksen. Yleisesti ottaen neuvosto tukee voimakkaasti liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksia. Se pyrkii laajentamaan näiden oikeuksien soveltamisalaa ja tekemään niiden soveltamisesta käytännöllisempää ja paremmin ennakoitavaa. Samalla se kuitenkin rajoittaa joitain asemien haltijoiden ja rautatieyritysten velvollisuuksia. Komissio voi pääosin hyväksyä nämä muutokset. Se pitää kuitenkin valitettavana 19 artiklan 1 kohdan viimeiseen virkkeeseen ehdotettua muutosta, jossa aseman haltijalle annetaan mahdollisuus rajoittaa jo vahvistettua avunantoa puhtaasti kaupallisten esteiden vuoksi. Euroopan parlamentti on ehdottanut tarkistuksia, jotka ovat nyt käsiteltävänä olevan ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolella. Tällaisia ovat esimerkiksi velvollisuudet, joilla pyritään parantamaan pääsyä liikkuvaan kalustoon ja asemille. Näitä näkökohtia tullaan kuitenkin käsittelemään tulevissa liikuntarajoitteisia matkustajia koskevissa yhteentoimivuuden teknisissä eritelmissä. Komissio aikoo tutkia asiaa lähemmin. Euroopan parlamentin ehdotuksen vastaisesti neuvosto on vahvistanut laatuvaatimusten määrittämistä ja seurantaa koskevat velvollisuudet. 4. KOMISSION YKSITYISKOHTAISET HUOMAUTUKSET Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamasta 122 tarkistuksesta neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaan 63 kokonaisuudessaan ja 9 osittain. Näistä neuvoston hyväksymistä tarkistuksista komissio oli hylännyt 12 kokonaisuudessaan ja 3 osittain. Komission hyväksymistä tarkistuksista yhteisessä kannassa hylätään 25 tarkistusta kokonaan ja 4 osittain, ja komission hylkäämistä tarkistuksista siinä hylätään 26 tarkistusta kokonaan ja 3 osittain. Tärkein Euroopan parlamentin esittämä tarkistus koskee asetuksen soveltamisalan laajentamista kansainvälisistä matkoista myös kotimaan matkoihin. Muut merkittävät tarkistukset koskevat vastuujärjestelmää, korvausten tason tarkistamista sekä viivästyksiä ja peruutuksia koskevia ehtoja. Lisäksi rajoitetaan rautatieyritysten velvollisuutta tarjota lippuja ja matkatietoja kaikilla EU:n tärkeimmillä reiteillä. Komissio reagoi Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä antamaan lausuntoon hyväksymällä 19 tarkistusta kokonaan, 49 periaatteessa ja 16 osittain. Se hylkäsi täysin 38 tarkistusta. 4.1 Komission hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Jäljempänä olevat viittaukset ovat viittauksia yhteisen kannan johdanto-osan kappaleisiin ja artikloihin. Osassa tarkistusta 3 ja tarkistuksissa 10, 23, 27, 44, 45, 46, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 57, 59, osittain tarkistuksessa 64 ja tarkistuksissa 77, 78, 80, 81, 82 ja 83 ehdotetaan rautatieyrityksiä koskevan vastuujärjestelmän yhdenmukaistamista kansainvälisen COTIF/CIV-yleissopimuksen (vuonna 1999 tehty Vilnan pöytäkirja, joka tuli voimaan vuonna 2006) kanssa tai niissä ainoastaan viitataan COTIF/CIV-määräyksiin. Yksittäisiä säännöksiä koskevia tarkistuksia voidaan pitää tarpeettomina, koska yhteisen kannan johdanto-osan 6 ja 13 kappaleessa, 10 artiklassa (vastuu matkustajien kuolemasta ja loukkaantumisesta ja matkatavaroiden vahingoittumisesta), 13 artiklassa (vastuu viivästymisistä, junayhteyden menettämisestä ja liikennepalvelun peruuttamisesta) ja liitteessä I asetukseen sisällytetään yksinkertaisessa ja tiiviissä muodossa COTIF/CIV-yleissopimuksen vastuumääräykset. Tarkistuksissa 6 ja 76 ehdotetaan tarkempia säännöksiä siitä, millä tavalla liikuntarajoitteisia henkilöitä on autettava matkan viivästyessä. Yhteisen kannan 16 artiklan 5 kohdassa vahvistetaan, että liikuntarajoitteisten henkilöiden tarpeisiin on kiinnitettävä erityistä huomiota, kun heitä avustetaan viivästymistapauksissa. Tapaa, jolla tällaista apua on annettava, kuvataan yksityiskohtaisesti yhteisen kannan johdanto-osan 10 kappaleessa. Tarkistuksessa 18 ehdotetaan muutoksia ’varauksen’ määritelmään. Yhteisen kannan 3 artiklan 9 kohdassa määritelmää muutetaan vieläkin perinpohjaisemmin. Tarkistuksissa 20, 61 ja 120 yksinkertaistetaan komission ehdotuksessa esitettyä korvausjärjestelmää , jonka mukaisesti matkalipun hinnasta maksetaan korvausta matkan viivästyessä. Yhteisen kannan 15 artiklassa on seurattu parlamentin ehdottamaa perusrakennetta, mutta korvauksen määrä on rajoitettu enintään 50 prosenttiin lipun hinnasta. Tarkistuksessa 24 poistetaan ’liikenteen aikataulun’ määritelmä , ja määritelmä on poistettu myös yhteisessä kannassa. Tarkistukset 25, 36 ja 42 koskevat asetuksessa edellytetyn tietojen ja lippujen tarjoamisen järjestämistä sekä eurooppalaisen tietokonepohjaisen tieto- ja varausjärjestelmän mahdollista käyttöä. Tietokonepohjaisen tieto- ja varausjärjestelmän luomista koskeva pyyntö on sisällytetty yhteisen kannan 9 artiklaan. Siinä komissio, jäsenvaltiot ja Euroopan rautatievirasto velvoitetaan laatimaan yhteistyössä direktiivissä 2001/16/EY tarkoitetut yhteentoimivuuden tekniset eritelmät, joissa käsitellään tietojen antamista ja lippujen kirjoittamista. Mainitun oikeusperustan soveltamisala saattaa vielä edellyttää lisäpohdintoja. Tarkistuksissa 32, 33 34, 35 ja 108 ja osittain tarkistuksessa 138 ehdotetaan kuljetussopimuksia ja lippujen kirjoittamista koskevien säännösten yhdenmukaistamista kansainvälisen COTIF/CIV-yleissopimuksen (vuonna 1999 tehty Vilnan pöytäkirja, joka tuli voimaan vuonna 2006) kanssa tai niissä ainoastaan viitataan COTIF/CIV-määräyksiin. Yksittäisiä säännöksiä koskevia tarkistuksia voidaan pitää tarpeettomina, koska yhteisen kannan johdanto-osan 6 kappaleessa, 4 artiklassa (kuljetussopimus) ja erityisesti liitteessä I asetukseen sisällytetään yksinkertaisessa ja tiiviissä muodossa COTIF/CIV-yleissopimuksen kuljetussopimuksia ja lippujen kirjoittamista koskevat määräykset. Osassa tarkistusta 67 todetaan, että myöhästymisestä kärsivät matkustajat on kuljetettava viipymättä määräpaikkaansa. Tämä ajatus on sisällytetty yhteisen kannan 14 artiklaan, jossa mennään vieläkin pidemmälle toteamalla, että rautatieyritysten on ”heti” tarjottava matkustajille mahdollisuus valita uudelleenreititys tai lipun hinnan palauttaminen . Tarkistuksissa 70, 71, 72 (komissio ei ole kuitenkaan hyväksynyt kyseisen velvollisuuden rajoittamista sanoilla ”mahdollisuuksien mukaisesti”) ja 73 edellytetään matkustajan suostumusta toimille, joita rautatieyritykset toteuttavat, kun matka joudutaan reitittämään uudelleen tai sitä jatketaan myöhästymisen jälkeen, ja ehdotetaan useita selvennyksiä apuun, jota matkustajille on tarjottava matkan viivästyessä . Nämä ehdotukset on otettu huomioon yhteisen kannan 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 16 artiklan 2 kohdassa. Tarkistuksessa 86 ehdotetaan, että liikuntarajoitteisille henkilöille tarjottavaa apua voidaan rajoittaa suhteessa käytettävissä olevaan kapasiteettiin . Yhteisen kannan 17 artiklan mukaan rautatieyritykset voivat laatia etukäteen palvelujen käyttöä koskevat syrjimättömät säännöt, joita sovelletaan liikuntarajoitteisten henkilöiden matkustamisen yhteydessä. Yhteisessä kannassa ei kuitenkaan aseteta mitään velvollisuutta lisätä kapasiteettia. Tarkistuksissa 87 ja 126 tehdään pieniä muutoksia aseman haltijoiden ja rautatieyritysten (junahenkilökunta mukaan luettuna) velvollisuuksiin, jotka koskevat liikuntarajoitteisille henkilöille annettavaa apua . Yhteisen kannan 19, 20 ja 21 artiklassa vahvistetaan eri osapuolten ja erityisesti rautatieyritysten ja aseman haltijoiden velvollisuudet selkeällä, yksinkertaisella ja toteutettavissa olevalla tavalla. Yhteisen kannan 18 artiklassa taataan liikuntarajoitteisten henkilöiden mahdollisuus ostaa lippuja ilman lisäkustannuksia. Tarkistuksessa 92 yksinkertaistetaan liikuntarajoitteisen henkilön oikeutta saada apua myös siinä tapauksessa, ettei avuntarpeesta ole ilmoitettu etukäteen. Tällaisia tapauksia varten 21 artiklassa taataan avunanto parhaan kyvyn mukaan. Tarkistukset 99 ja 100 on otettu huomioon yhteisen kannan 23 artiklassa vaihtamalla ilmaus ”turvallisuus” ilmaukseen ” henkilökohtainen turvallisuus ”. Tarkistuksilla 105 ja 106 pyritään keventämään valitusten käsittelystä rautatieyrityksille aiheutuvaa taakkaa. Tarkistukset on otettu huomioon yhteisen kannan 24 artiklassa. Siinä määritellään kehys, jonka puitteissa rautatieyritykset voivat itse päättää valitusten käsittelymenettelyn useimmista yksityiskohdista. Tarkistuksen 109 ensimmäisessä osassa poistetaan velvollisuus ilmoittaa matkustajille palvelujen keskeyttämistä tai muuttamista koskevista suunnitelmista. Yhteisen kannan 6 artiklassa tiedottamisvelvollisuutta on muutettu siten, että se koskee päätöksiä eikä suunnitelmia. Tarkistuksessa 114, osassa tarkistusta 115 ja tarkistuksissa 116 ja 117 ehdotetaan muutoksia vähimmäismatkatietoihin, jotka rautatieyritysten on annettava matkustajille. Yhteisen kannan 7 artiklassa ja liitteessä II selvennetään vähimmäistietoja, jotka rautatieyritysten on annettava matkustajille niistä palveluista, joita ne itse tarjoavat. 4.2 Komission hyväksymät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistuksissa 5, 8, 9, 38 (osittain, ks. jäljempänä), osassa tarkistusta 67 ja tarkistuksissa 68, 79, 85, 90, 103 ja 104 ehdotetaan ilmauksen ’kansainvälinen’ poistamista. Komissio katsoo, ettei ilmauksen poistaminen kyseessä olevista säännöksistä vaikuta kysymykseen asetuksen soveltamisalasta . Yhteisessä kannassa asetuksen soveltamisalaa ei ole kuitenkaan tarkoitus laajentaa kaikkiin rautatiematkoihin, myös kotimaisiin, eikä siinä ole mitenkään järjestelmällisesti poistettu viittauksia ilmaukseen ’kansainvälinen’. Tarkistuksessa 15 ehdotetaan selvennystä ’ rautatieyrityksen ’ määritelmään. Tarkistusta voidaan pitää tarpeettomana, koska yhteisessä kannassa viitataan voimassa olevaan yhteisön lainsäädäntöön. Yhteisen kannan 3 artiklan 1 kohdassa ’rautatieyritys’ määritellään samoin kuin direktiivissä 2001/14/EY ja 2 artiklassa (soveltamisala) viitataan direktiivissä 95/18/EY annettuun määritelmään. Tarkistuksissa 21 ja 22 ehdotetaan, ettei huomioon oteta sellaisia myöhästymisiä ja peruutuksista johtuvia odotettuja viivästymisiä, joista on ilmoitettu matkustajille vähintään 48 tuntia etukäteen. Yhteisessä kannassa ei ole tällaista säännöstä. Yhteisen kannan 3 artiklan 15 kohdassa annettu ’viivästymisen’ määritelmä selventänee tätä kysymystä. Tarkistuksen 30 mukaan tiedot olisi annettava muodossa, joka soveltuu kuulo- tai näkörajoitteisten tarpeisiin . Yhteisessä kannassa ei ole tällaista säännöstä. Tämänkaltainen mukautus voitaisiin parhaiten tehdä yhteisen kannan 7 artiklan 3 kohtaan. Tarkistusten 38 mukaan lippuja on myytävä siten, että ne ovat helposti saatavilla . Vaikka tätä ajatusta ei olekaan sisällytetty yhteisen kannan 8 artiklaan, jossa käsitellään lippujen saatavuutta, sen johdanto-osan 10 kappaleessa vahvistetaan liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeus ostaa matkalippuja junasta ilman lisäveloitusta. Tarkistukset 43, 48, 55 ja 98 koskevat asetuksen otsikoita ja rakennetta . Niitä ei ole noudatettu, koska yhteisessä kannassa ehdotetaan erilaista rakennetta (ks. asetuksen rakenne ). Tarkistuksissa 47 ja 58 evätään oikeus ennakkomaksuun tai rajoitetaan sitä, jos matkustaja kuolee tai loukkaantuu. Yhteisen kannan 12 artiklassa kuitenkin vahvistetaan tämä komission ehdottama oikeus, joka on myös lentomatkustajilla. Tarkistuksessa 66 ehdotetaan, että rautatiepalvelun myöhästymisestä johtuvia oikeudellisia seuraamuksia sovelletaan myös liikuntarajoitteiselle henkilölle vahvistetun avunannon myöhästymiseen . Yhteisessä kannassa ei ole tällaista säännöstä. Liikuntarajoitteisten henkilöiden erityistarpeisiin viitataan erikseen ainoastaan viivästymiseen liittyvän avunannon yhteydessä. Tarkistuksessa 69 ehdotetaan, että uudelleenreititys tai matkan jatkaminen voidaan toteuttaa myös kalliimmilla palveluilla samaan hintaan, joka lipusta on alunperin maksettu. Yhteiseen kantaan ei sisälly tällaista mahdollisuutta, vaan siinä viitataan ”vastaaviin kuljetusehtoihin”. Tarkistuksessa 75 ehdotetaan, että rautatieyrityksen on merkittävä lippuun matkustajan kärsimä myöhästyminen . Yhteiseen kantaan ei sisälly tällaista velvollisuutta, mutta se olisi helppo toteuttaa poistamalla 16 artiklan 4 kohdasta sanat ”matkustajan pyynnöstä”. Tarkistuksen 109 toisen ja kolmannen osan mukaan rautatieyritysten, aseman haltijoiden, matkanjärjestäjien ja komission olisi toimittava yhteistyössä, jotta matkustajille voidaan tiedottaa heille tämän asetuksen nojalla kuuluvista oikeuksista. Komissio on periaatteessa samaa mieltä siitä, että matkustajille olisi tiedotettava heille tämän asetuksen nojalla kuuluvista oikeuksista sopivassa muodossa, ja viittaa tässä yhteydessä lentoliikenteen matkustajien oikeuksia koskevaan vastaavaan toimenpiteeseen (lentoliikenteen matkustajien oikeuksista kertova juliste). Tarkistukset 110, 111 ja 112 koskevat kansallisia täytäntöönpanoelimiä ja näitä elimiä koskevien tietojen julkistamista. Ne on suurelta osin sisällytetty yhteisen kannan 26 artiklaan ja liitteeseen II. Tarkistuksen 124 osassa pidennetään 14 päivästä yhteen kuukauteen sitä aikaa, jonka kuluessa myöhästymisestä johtuva korvaus on maksettava . Komissio oli valmis joustamaan tässä asiassa, mutta yhteisessä kannassa ei muuteta komission ehdotusta, jonka mukaan korvaus on maksettava 14 päivän kuluessa korvausvaatimuksen esittämisestä. Tarkistuksen 138 osan mukaan rautatieyrityksillä olisi velvollisuus kuljettaa polkupyöriä. Koska kaksi lainsäätäjää ovat sopineet, että kuljetussopimuksen sisältöön sovelletaan asiaa koskevia COTIF/CIV-määräyksiä, polkupyörien kuljettamista koskeva velvollisuus on hylätty. 4.3 Komission hylkäämät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistuksissa 1, 2, osassa tarkistusta 3, tarkistuksissa 11, 12 (osittain, ks. myös jäljempänä), 13, 17 (osittain, ks. myös jäljempänä) ja 62 (osittain, ks. myös jäljempänä) esitetään rautatiematkustajille oikeuksia ja velvollisuuksia riippumatta siitä, tekevätkö he kotimaisia vai kansainvälisiä matkoja. Euroopan parlamentti ehdottaa siis asetuksen soveltamisalan laajentamista kaikkeen liikenteeseen, sekä kansainväliseen että kotimaiseen . Komissio suhtautuu tähän tarkistukseen periaatteessa myönteisesti, mutta pitää sitä tässä vaiheessa ennenaikaisena. Euroopan parlamentin ehdotuksen vastaisesti yhteisen kannan 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa joko vahvistetaan komission ehdottama soveltamisala (yleiset näkökohdat ja rautatieyritysten vastuu) tai supistetaan sitä (myöhästymisistä aiheutuvat seuraukset jne.). Vain liikuntarajoitteisten henkilöiden osalta soveltamisala laajennetaan kansainvälisen liikenteen kotimaan matkoihin 2 artiklan 3 kohdassa. Tarkistuksissa 7 ja 125 ehdotetaan, että rautatieyritykset ja aseman haltijat velvoitetaan varmistamaan, että liikuntarajoitteisilla henkilöillä on pääsy liikkuvan kalustoon ja asemille . Komissio katsoo, että tällainen velvollisuus ei kuulu tämän ehdotuksen soveltamisalaan. Tarkistusta 12 ja tarkistuksen 39 osaa, joissa viitataan julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin , ei pidetä aiheellisina. Kansainvälisestä liikenteestä (ks. myös soveltamisala ) tehdään harvoin julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia, ja tästä syystä niitä ei erikseen mainita yhteisessä kannassa. Velvollisuutta soveltaa matkustajien oikeuksia julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin ei ole kuitenkaan nimenomaisesti suljettu asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Tarkistuksessa 16 ehdotetaan ’ päärautatieaseman ’ määritelmän muuttamista, mutta tätä käsitettä ei enää käytetä asetuksessa. Yhteisen kannan 19 artiklan mukaan aseman haltijoiden on annettava apua liikuntarajoitteisille henkilöille ”rautatieasemilla, joilla on virantoimituksessa olevaa henkilöstöä”. ’Päärautatieaseman’ määritelmä on siis tarpeeton. Tarkistuksia 17 ja 62, joissa viitataan kausilippuihin , pidetään tarpeettomina. Kausilippuja ei juurikaan käytetä kansainvälisessä liikenteessä (ks. myös soveltamisala ), ja tästä syystä niitä ei erikseen mainita yhteisessä kannassa. Kausilippuja ei ole kuitenkaan nimenomaisesti suljettu asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Tarkistuksessa 19 ’kansainvälisen liikennepalvelun’ määritelmä yhdenmukaistetaan COTIF/CIV-sopimuksen kanssa. Tarkistusta voidaan pitää tarpeettomana, sillä yhteisen kannan 3 artiklan 11, 12, 13 ja 14 kohdassa kansainvälisille matkoille, kotimaanmatkoille, kansainväliselle liikenteelle ja kotimaanliikenteelle annetaan selkeät ja lyhyet määritelmät, jotka ovat linjassa COTIF/CIV-sopimuksen kanssa. Tarkistuksessa 26 ehdotetaan muutoksia ’ liikuntarajoitteisen henkilön ’ määritelmään. Tällä välin käsite on määritelty Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksista lentoliikenteessä (annettu 8. kesäkuuta 2006, ei vielä julkaistu). Yhteisen kannan 3 artiklan 17 kohdassa ’liikuntarajoitteisesta henkilöstä’ on käytetty samaa määritelmää kuin lentoliikenteen alalla. Tarkistuksessa 31 esitetään, että rautatieyritykset ja matkanjärjestäjät (lippujen myyjät) ovat vastuussa tietojen oikeellisuudesta . Asetuksessa ei estetä kansallisen yksityisoikeuden periaatteiden soveltamista tällaisissa tapauksissa. Tarkistukset 60, 118 ja 119 perustuvat ehdotukseen, jonka mukaan matkustajille tulisi maksaa takaisin erilaiset lisämaksut , jos palvelun laatu ei vastaa lisämaksun perusteita muiden tekijöiden kuin palvelun myöhästymisen suhteen. Tähän ehdotukseen liittyviä oikeuksia pidetään liiallisina, eikä yhteiseen kantaan ole siis sisällytetty tällaista velvoitetta. Tarkistuksessa 64 ehdotetaan pääosin, että lipun hinnasta maksettu korvaus (huonon palvelu vuoksi) voidaan vähentää muista korvauksista, esimerkiksi vastuuseen perustuvista vahingonkorvauksista. Parlamentin ehdotuksen vastaisesti yhteisen kannan 15 artiklassa vahvistetaan, että matkalipun hinnan korvaaminen viivästymisen, junayhteyden menettämisen ja liikennepalvelun peruuttamisen vuoksi tapahtuu erillään vahingonkorvauksesta, jota käsitellään yhteisen kannan 13 artiklassa. Kyseisessä artiklassa viitataan COTIF/CIV-sopimuksen asiaa koskeviin määräyksiin. Näin ollen ehdotettua vähennystä ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan. Tarkistuksessa 65 rautatieyritykset velvoitetaan välttämään viivästyksiä kaikin käytettävissä olevin keinoin . Tällaista velvoitetta pidetään liian epämääräisenä ja vaikeasti täytäntöönpantavana. Tarkistuksessa 74 rajoitetaan matkustajien avustaminen aseman ulkopuolelle jääneissä junissa tilanteisiin, joihin ei liity poikkeuksellisia olosuhteita. Vaikka tilanne voi olla rautatieyrityksestä riippumaton, tarkistuksessa vaaditaan rautatieyrityksiä avustamaan matkustajia antamatta mahdollisuutta vaihtoehtoisiin avustusjärjestelyihin. Euroopan parlamentin ehdotus on siksi hylätty yhteisessä kannassa, jossa avunanto on rajattu tapauksiin, joissa se on fyysisesti mahdollista. Tarkistuksessa 84 tarkennetaan rautatieyritysten oikeutta vaatia korvausta infrastruktuurin haltijalta. Yhteisessä kannassa ei millään lailla rajoiteta rautatieyritysten takautumisoikeutta kolmansia osapuolia kohtaan. Lisäksi yhteisessä kannassa periaatteessa vapautetaan rautatieyritykset vastuusta, jos onnettomuus on kolmannen osapuolen syytä. Tarkistuksissa 101, 102, 107 ja 121 ehdotetaan laatuvaatimusten pakollisen arvioinnin poistamista, mutta lisätään varsin raskas menettely, johon osallistuu Euroopan rautatievirasto. Yhteisen kannan mukaan rautatieyritysten on itse arvioitava laatuvaatimusten noudattamista, mutta siinä asetetaan tiukat ehdot sille, kuinka itsearviointi on suoritettava ja kuinka sen tulokset on julkaistava. Tässä vaiheessa ei pidetä tarpeellisena, että Euroopan rautatievirasto osallistuu laadun seurantaan. Tarkistuksessa 127 ehdotetaan koulutustoimia liikuntarajoitteisten henkilöiden avustamisen parantamiseksi. Ehdotus ei kuulu nyt käsiteltävän asetuksen soveltamisalaan. Komissio on kuitenkin esittänyt kolmannen rautatiepaketin yhteydessä ehdotuksen direktiiviksi, jolla pyritään parantamaan junahenkilökunnan turvallisuusosaamista. Tarkistuksessa 128 tehdään pieniä muutoksia aseman haltijoiden velvollisuuksiin, jotka koskevat liikuntarajoitteisten henkilöiden yhteyspisteitä asemilla . Yhteisen kannan 21 artiklassa vahvistetaan tämä aseman haltijan velvollisuus siinä muodossa kuin komissio on sitä ehdottanut, ja lisätään viittaus muihin julkisiin elimiin, jotka saattavat jakaa tämän vastuun. 4,4 Komission hylkäämät tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Tarkistuksilla 4, 14 ja 37 heikennetään komission ehdottamaa rautatieyritysten velvollisuutta tarjota lippuja, suoria lippuja ja niitä koskevia matkatietoja koko EU:n rataverkossa. Komissio katsoo, että matkustajilla on oikeus ostaa yhdistelmälippuja koko EU:n rataverkossa tehtäviä matkoja varten. Koska rautatiemarkkinat eivät näytä reagoivan tähän vapaaehtoisesti, komissio haluaa asettaa rautatieyrityksille velvollisuuden tarjota tällaista tuotetta. Yhteisen kannan 8 artikla antaa kuitenkin rautatieyrityksille mahdollisuuden itse valita, tarjoavatko ne tällaista tuotetta, sillä mainitun artiklan mukaan rautatieyritysten on myytävä lippuja ja suoria lippuja ja otettava vastaan niitä koskevia varauksia, jos lippuja on saatavilla. Lisäperuste tälle komission vaatimukselle on rautatieliikennepalvelujen eurooppalaisen tietokonepohjaisen tieto- ja varausjärjestelmän käyttöönotto (9 artikla). Tarkistuksessa 28, 29 ja osassa tarkistusta 115 heikennetään komission ehdottamaa rautatieyritysten velvollisuutta tarjota matkatietoja . Komissio katsoo, että matkustajilla on oikeus saada asiaankuuluvia matkatietoja sekä tietoja myös rautatieyrityksen oman verkon ulkopuolisesta liikenteestä koko EU:n rataverkossa tehtäviä matkoja varten. Koska vapaaehtoiset järjestelyt eivät aina palvele tätä tarkoitusta, komissio haluaa asettaa rautatieyrityksille velvollisuuden tarjota matkatietoja koko EU:n laajuisesti. Yhteisen kannan 7 artiklassa ja liitteessä II selvennetään vähimmäistietoja, jotka rautatieyritysten on annettava matkustajille niistä palveluista, joita ne itse tarjoavat. Lisäperuste tälle komission vaatimukselle on rautatieliikennepalvelujen eurooppalaisen tietokonepohjaisen tieto- ja varausjärjestelmän käyttöönotto (9 artikla). Osassa tarkistusta 39 ja tarkistuksissa 40 ja 123 ehdotetaan muutoksia tapoihin, joilla lippuja on myytävä . Yhteisen kannan 8 artiklan mukaan rautatieyritykset saavat melko joustavasti valita, mikä on paras tapa myydä lippuja. Lippuja on myytävä myös junassa, ellei tällaista palvelua ole rajoitettu perustelluista syistä. Komissio ei halua tarpeettomasti vaikeuttaa spontaania lipunostoa, mukaan luettuna lipun ostamista junassa. Komissio ei pidä tarpeellisena erottaa toisistaan julkisten palvelujen lippujen ja muiden lippujen myyntipisteitä. Tarkistuksissa 91, 95, 96 ja 97 ehdotetaan tarkennuksia menettelyyn , jonka mukaisesti liikuntarajoitteisten henkilöiden on ilmoitettava avuntarpeestaan . Yhteisen kannan 21 artiklassa yksinkertaistetaan tätä menettelyä sekä edellytyksiä, joiden mukaisesti apua annetaan liikuntarajoitteiselle henkilölle, joka on ilmoittanut avuntarpeestaan vähintään 48 tuntia etukäteen. Komissio ei halua tarpeettomasti rajoittaa liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksia ja vastusti siksi ehdotettua ilmoitusajan pidentämistä 24 tunnista 48 tuntiin. Tarkistuksen 113 mukaan asetus tulisi voimaan vuoden kuluttua sen julkaisemisesta, kun taas yhteisen kannan 33 artiklassa annetaan 18 kuukautta aikaa panna asetus täytäntöön. Komissio katsoo, ettei pitkä siirtymäkausi ole tarpeen ehdotettujen matkustajien oikeuksien täytäntöönpanemiseksi. Tarkistuksen 124 osassa ehdotetaan, että korvauksen maksamiselle matkakuponkeina on saatava matkustajan suostumus. Tämä ajatus on sisällytetty yhteisen kannan 15 artiklan 2 kohdan viimeiseen virkkeeseen. 5. PÄÄTELMÄ Komissio olisi pitänyt parempana, että rautatieyritykset olisi velvoitettu tarjoamaan aikatauluja ja suoria lippuja koskevia tietoja koko Euroopan rataverkon alueelta, ja että aseman haltijoilta ja rautatieyrityksiltä olisi vaadittu suurempaa sitoutumista liikuntarajoitteisten henkilöiden avustamiseen. Tästä huolimatta komissio katsoo, ettei 24. heinäkuuta 2006 yksimielisesti vahvistettu yhteinen kanta muuta sen ehdotuksen tavoitteita eikä lähestymistapaa.