***** 
tr * EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 30.08 19% 
KOM(96) 392 lopull 
96/0220 (COD) 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE. HUROOPAN PARLAMENTILU 
IA TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
Tietoyhteiskunnan palveluja koskevien määräysten 
avoimuus sisämarkkinoilla 
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta 
menettelystä annetun direktiivin 83/189/HTY muuttamisesta kolmannen kerran 
(komission esittämä) 

Tiivistelmä 
Yhteenveto 
Johdanto 
I. Tietoyhteiskunnan palvelut sisämarkkinoilla 
A. Kohti eurooppalaisia palvelumarkkinoita 
B. Sisämarkkinoiden nykyinen sääntely 
II. Avoimuuden järjestelmän välttämättömyys _ 
A. Sääntelyn näkymät jäsenvaltioiden tasolla 
B. Sisämarkkinoiden toimintaan kohdistuvat vaarat 
III. Avoimuuden järjestelmän esittely 
A. Tavoitteet 
B. Yleinen lähestymistapa 
C. Oikeudellinen väline 
D. Soveltamisala 
E. Oikeusperusta 
F. Toissijaisuus 
IV. Ehdotus direktiiviksi 
Sisällysluettelo 
YHTEENVETO 
JOHDANTO 
1. TIETOYHTEISKUNNAN PALVELUT SISÄMARKKINOILLA 
A. Kohti eurooppalaisia palvelumarkkinoita 
1. Palvelujen moninaisuus 
2. Markkinoiden asteittainen kehittyminen 
3. Alueittain vaihteleva kehitys 
4. Rajat ylittävien palvelujen välttämätön kehitys 
B. Sisämarkkinoiden nykyinen oikeudellinen viitekehys 
II. AVOIMUUDEN JÄRJESTELMÄN VÄLTTÄMÄTTÖMYYS 
A. Sääntelyn näkymät jäsenvaltioissa 
1. Sääntelyä edeltävä toiminta jäsenvaltioissa 
2. Uudet sääntelytarpeet 
a) Uudet suojelutarpeet 
b) Olemassa olevan suojan vähentämistarpeet 
3. Suuntana laaj a-alaiset määräykset 
a) Laaja määräysvalikoima 
b) Epämääräinen ja pitkälle ulottuva aikataulu 
B. Sisämarkkinoiden toimintaan kohdistuvat vaarat 
1. Sisämarkkinoiden uuteen jakaantumiseen liittyvät vaarat 
2. Liialliseen sääntelyyn liittyvät vaarat 
3. Epäyhtenäisyyteen liittyvät vaarat 
III. AVOIMUUDEN JÄRJESTELMÄN ESITTELY 
A. Tavoitteet 
B. Yleinen lähestymistapa 
1. Kokemukset olemassa olevista avoimuuden järjestelmistä 
2. Ehdotettu avoimuuden järjestelmä 
C. Oikeudellinen väline 
D. Soveltamisala 
1. Ilmoitettavia palveluja koskevat määräykset 
2. Poikkeukset 
E. Oikeusperusta 
F. Toissijaisuus 
IV. EHDOTUS DIREKTIIVIKSI 
Yhteenveto 
1. Tämä tiedonannon ja sen liitteenä olevan neuvoston direktiiviehdotuksen 
tavoitteena on luoda yhteisön tasolla tiedottamis- ja kuulemismenettely, jota 
sovelletaan mahdollisissa tulevissa tietoyhteiskunnan palveluihin liittyvissä 
sääntelyehdotuksissa. 
2. Yleisen tietoyhteiskuntaa koskevan politiikkansa yhteydessä komissio pyrkii 
kehittämään sääntelyn, jonka ansiosta muun muassa uudet tietoyhteiskunnassa 
välitetyt palvelut voivat hyötyä sisämarkkinoiden tarjoamista eduista kunnioittaen 
samalla yleisen edun mukaisia perusperiaatteita ja ottaen asianmukaisesti 
huomioon asiaan vaikuttavat sosiaaliset, yhteiskunnalliset ja kulttuuriset tekijät. 
Näiden palvelujen valikoima on jo moninainen ja laaja, sillä se käsittää muun 
muassa sähköisessä muodossa olevat lehdet, etäopetukseen ja -hoitoon liittyvät 
palvelut, matkailualan etäpalvelut, vuorovaikutteiset pelit ja ajanvietemuodot sekä 
vapaa-ajan palvelut. Yleisesti niille on ominaista, että niitä tarjotaan sähköisiä 
välineitä käyttäen, että ne ovat etäpalveluja ja että ne vastaavat yksittäisen 
palvelun saajan yhteen tai useampaan erityistarpeeseen. Viimeksi mainitun 
ominaisuutensa takia palvelut ovat "vuorovaikutteisia", koska palvelun tarjoaja 
vastaa vastaanottajan erityisvaatimuksiin ja päinvastoin. 
3. Alue, jolla ei ole sisäisiä rajoja, muodostaa ratkaisevan haasteen näiden 
palvelujen kehittämiselle, koska palvelut voivat sen ansiosta ylittää rajoja ja 
tarjota kansalaisille uusia mahdollisuuksia yhteydenpitoon ja tiedon 
vastaanottamiseen, kuluttajille uusia luotettavia muotoja tavaroiden ja palveluiden 
hankkimiseen sekä Euroopan palveluteollisuudelle uusia mahdollisuuksia 
parantaa kilpailukykyään. 
4. Näitä palveluja ei nykyisinkään kehitetä oikeudellisessa tyhjiössä, koska 
sisämarkkinaoikeus, erityisesti perustamissopimuksen 52 artikla 
(sijoittautumisvapaus) ja 59 artikla (palvelujen vapaa liikkuvuus) ja olemassa 
oleva johdettu oikeus jo muodostavat oikeudellisen perusviitekehyksen. 
Kuitenkin kansallisella tai yhteisön tasolla käynnistetty moninainen toiminta 
(tutkimukset, kertomukset ja työryhmät) tällä alalla osoittaa, että nykyisiin 
palveluihin sovellettavia kansallisia määräyksiä on välttämätöntä sopeuttaa, jotta 
voitaisiin vastata tietoyhteiskunnan uusien palvelujen erityispiirteisiin ja antaa 
tässä suhteessa sääntelylle suuntaa. Nämä palvelut voivatkin aiheuttaa erilaisia 
vaaroja kuin nykyisten, perinteisiä palveluja sekä yleisradiointiin ja 
televiestintään liittyviä palveluja koskevien määräysten kattamat palvelut. 
Nykyisiä määräyksiä on sen vuoksi tarpeen muuttaa joko yleisen edun 
turvaamiseksi aiempaa paremmin tai vastaavasti lieventää määräyksiä silloin, kun 
niiden soveltamiselle ei ole perusteita. Lisäksi voimakas tietoyhteiskuntaa 
koskeva liikehdintä osoittaa, että sääntely voi olla merkittävien muutosten edessä. 
5. Ilman yhteisön tasolla tapahtuvaa yhteistoimintaa on odotettavissa, että uusissa 
määräyksissä tulee olemaan suuria eroja eri jäsenvaltioiden välillä, koska 
määräysten taustalla on kullekin valtiolle ominaisia huolen aiheita, joiden vuoksi 
yleistä etua palvelevat tavoitteet nähdään eri tavalla. Siksi tuleva sääntelytoiminta 
aiheuttaa vakavan sisämarkkinoiden jakaantumisen vaaran, toisin sanoen uusia 
perusteettomia tai kohtuuttomia esteitä palvelujen vapaalle liikkuvuudelle 
jäsenvaltioiden välillä ja palvelujen tarjoajien sijoittautumisvapaudelle, mikä voi 
muun muassa heijastua yhteisön tasolla liiallisina ja keskenään 
epäjohdonmukaisina määräyksinä. 
Koska uudet palvelut ulottuvat rajojen yli, yksittäiset kansalliset aloitteet, joita ei 
ole yhteensovitettu keskenään, voivat osoittautua tehottomiksi oikeutettujen 
yleisten etujen turvaamisen kannalta ja vaarana saattaa olla, että toimijat kiertävät 
määräyksiä erityisesti vaihtamalla sijoittautumispaikkaa ja turvautumalla omalta 
kannaltaan edullisimpaan lainsäädäntöön ("forum-shopping"). 
6. On selvää, että tätä tulevaa sääntelytoiminnan suuntaa on sovitettava yhteen 
yhteisön tasolla sisämarkkinoiden jakaantumisen välttämiseksi sekä suojaamisen 
arvoisten yleisen edun mukaisten tavoitteiden toteuttamiseksi entistä 
tinkimättömämmin. Yhteensovittamisen toteuttamiseksi olisi ennenaikaista 
ehdottaa yhteisön tasolla tietoyhteiskunnan palveluihin sovellettavien 
perussääntöjen laaja-alaista ja perinpohjaista yhdenmukaistamista, lukuun 
ottamatta aloja (esimerkiksi televiestintäala), joihin jo kohdistetaan 
erityismääräyksiä yhteisön tasolla. Tämä johtuu siitä, ettei uusien 
palvelumarkkinoiden muotoa, luonnetta ja kehitystä yleensä tunneta riittävästi, 
jotta voitaisiin määritellä tällaisen yhdenmukaistamisen välttämättömyys ja 
sisältö sisämarkkinoihin nähden. Näin ollen komissio ehdottaa tulevien 
määräysten yhteensovittamista tiedottamista, kuulemista ja hallinnollista 
yhteistyötä koskevalla menettelyllä. 
Tämä ei luonnollisesti sulje pois sitä mahdollisuutta, että tietyillä erityisaloilla 
aletaan tutkia, onko tarpeen toteuttaa yhteisön tasolla toimia tiettyjen yleisen edun 
mukaisten tavoitteiden turvaamiseksi. 
7. Direktiivissä 83/189/ETY säädetyn menettelyn, joka liittyy tavaroita koskeviin 
määräyshankkeisiin, tavoitteena on nimenomaan mahdollistaa yhteensovittamis-
menettelyn toteuttaminen. Yli kymmenen vuoden kokemus tämän direktiivin 
soveltamisesta on osoittanut sen tehokkaaksi, koska se on edelleenkin pisimmälle 
viety määräysten avoimuutta koskeva järjestelmä. Siinä säädetty hallinnollinen 
yhteistyö sekä menettelyt vastaavat täysin tietoyhteiskunnan palvelujen 
tämänhetkisiä tarpeita. Sen tähden komissio ehdottaa tämän direktiivin 
soveltamisalaa laajennettavaksi niin, että sitä sovellettaisiin tietoyhteiskunnan 
palveluja koskeviin määräyshankkeisiin. 
8. Ehdotuksella direktiivin soveltamisalan laajentamisesta on monta tavoitetta: 
• sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan mahdollistaminen estämällä 
erityisesti uusien esteiden luominen jäsenvaltioiden keskinäisellä sekä 
jäsenvaltioiden ja komission välisellä tiedottamisella. Tämän tiedottamisen 
ansiosta voidaan tapauksesta riippuen estää sellaisten kansallisten määräysten 
laatiminen, jotka ovat yhteensopimattomia palvelujen vapaan liikkuvuuden 
periaatteen ja sijoittautumisvapauden kanssa, tai jos on todennäköistä, että 
kaavaillut kansalliset määräykset aiheuttavat suojaamisen arvoisen yleisen edun 
turvaamisella perusteltuja oikeudellisia esteitä, selvittää sellaisten uusien 
määräysten tarvetta yhteisön tasolla, joilla kyseiset esteet pyritään poistamaan; 
• yleisten etujen tehokkaampi turvaaminen ennakoimalla sellaisten yhteisön 
toimenpiteiden tarve, joilla pyritään turvaamaan riittävä ja yhtäläinen suoja eri 
jäsenvaltioissa. Kansallisen tason huolenaiheet, jotka ajavat jäsenvaltion 
haluamaan määräyksiä, voivat olla yhteisiä muille jäsenvaltioille ja niihin voidaan 
vastata tehokkaammin yhteisön tasolla yhteensovitetulla suojalla; 
• uusien yhteisön määräysten laatiminen paremmin ja niiden tarpeen vähentäminen 
mahdollistamalla perustamissopimuksen, erityisesti sen 52 ja 59 artiklan, ja 
yhteisön oikeuden tehokkaampi soveltaminen sekä jäsenvaltioiden tiiviimpi 
yhteistyö. Tässä tarkoituksessa avoimuuden järjestelmä olisi todellinen 
edistysaskel, sillä sen ansiosta olisi mahdollista etukäteen estää tai rajoittaa 
sellaisen kansallisen lainsäädännön hyväksyminen, joka voisi jatkossa johtaa 
yhteisön tason sääntelyyn, jolla pyrittäisiin vahvistamaan kyseiset kansalliset 
määräykset, ilman että siihen olisi varsinaista tarvetta; 
• hallinnollisen yhteistyön helpottaminen määräysten laatimisvaiheessa ohjaamalla 
kansallinen lainsäätäjä hankkimaan tietoja muiden jäsenvaltioiden viranomaisilta 
muualla vallitsevasta tilanteesta; tällä pyritään välttämään, ettei lakeja säädetä 
erikseen ja ottamatta huomioon muualla saatuja kokemuksia ja vaikutuksia 
palvelujen tarjoajiin ja palvelujen vastaanottajiin muissa maissa; 
• sääntelyn vakauden edistäminen ensinnäkin rajoittamalla ennalta arvaamattoman 
sääntelytoiminnan mahdollisuutta ja toiseksi välttämällä sellaisia mahdollisia 
epävarmuuden jaksoja, jotka aiheutuvat jäsenvaltioihin kohdistuvista 
rikkomusmenettelyistä sen seurauksena, että ne ovat jättäneet täyttämättä 
yhteisölliset velvoitteensa, ja lopulta antamalla toimijoille, toimivaltaisille 
kansallisille viranomaisille ja kuluttajille enemmän tietoa sellaisista 
määräysehdotuksista, joiden vaikutukset voivat ulottua heihin, ja antamalla 
heidän vaikuttaa niihin. 
9. Avoimuuden järjestelmä koskisi palvelujen saatavuuteen ja palvelutoiminnan 
harjoittamiseen liittyviä kansallisia määräysehdotuksia silloin, kun palvelut ovat 
sähköisessä muodossa olevia etäpalveluja, jotka tuotetaan palvelun vastaanottajan 
erityisestä pyynnöstä (vuorovaikutteisuus), lukuun ottamatta kansallisia 
määräysehdotuksia, jotka on tehty nykyisen tai tulevan direktiivin 
täytäntöönpanemiseksi. 
10. Avoimuuden järjestelmää on mahdollisuuksien mukaan täydennettävä 
kansainvälisen tason lainsäädäntö- tai hallinnollisella yhteistyöllä vakaan ja 
johdonmukaisen sääntelyn luomiseksi laajemmalla tasolla. 
11. Ehdotetussa avoimuuden järjestelmässä toistetaan menettelyyn liittyvät 
toimenpiteet, joista on määrätty direktiivissä 83/189/ETY: 
• tietojen toimittamisessa noudatettava menettely, joka koskee edellä määriteltyihin 
palveluihin liittyviä määräysehdotuksia: jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava 
komissiolle kaikki määräysehdotukset, joita sovelletaan tietoyhteiskuntaan. 
Komissio toimittaa nämä tiedot kaikille muille jäsenvaltioille, jotta ne voivat 
tutustua kansallisiin aloitteisiin; 
• kuulemismenettely: määräysehdotusta koskevaa tietojen toimittamista seuraa 
alunperin 3 kuukauden odotusaika, jonka aikana jäsenvaltiot ja komissio voivat 
esittää huomautuksensa tai yksityiskohtaisen lausuntonsa (tällöin odotusaika 
pidennetään kaiken kaikkiaan 6 kuukauteen), taikka komissio voi ilmoittaa joko 
esittävänsä tulevaisuudessa yhdenmukaistamista koskevan ehdotuksensa tai jo 
ehdottaneensa yhdenmukaistamiseen tähtääviä toimenpiteitä asianomaisella alalla 
(tällöin odotusaika pidennetään 12 kuukauteen, ja se voi jatkua jopa 18 
kuukautta). 
• komitea: jäsenvaltioiden edustajista koostuva komitea, josta säädettiin jo 
direktiivissä 83/189/ETY, antaa mahdollisuuden kannustaa jäsenvaltioiden 
lainsäätäjien välistä vuoropuhelua ja edistää hallinnollista yhteistyötä. 
Ajankohtana, jolloin monissa jäsenvaltioissa aloitetaan palvelujen oikeudellista 
sääntelyä koskevat valmistelutyöt, komitea voisi toimia erityisen hyödyllisenä 
viranomaisten välisenä foorumina. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE. EUROOPAN PARLAMENTILLE 
JA TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
Tietoyhteiskunnan palveluja koskevien määräysten 
avoimuus sisämarkkinoilla 
% £^ 
JOHDANTO 
Komissio on toimintasuunnitelmassaan "Kohti Euroopan tietoyhteiskuntaa: 
toimintasuunnitelma"1 määritellyt tietoyhteiskuntaa koskevan politiikkansa. Osana tätä 
tietoyhteiskuntaa koskevaa yleistä politiikkansa puitteissa komissio määritteli 
maaliskuussa 19952 tietoyhteiskunnan palveluja, toisin sanoen tiedon valtatiellä 
välitettäviä eri palvelumuotoja, koskevan sääntelypolitiikkansa. Kuluttajille onkin tarjolla 
täydellinen valikoima vuorovaikutteisia palveluja, kuten sähköisiä lehtiä, 
koulutuspalveluja, asianajajien ja lääkäreiden etäpalveluja, matkailun etäpalveluja, 
tavaroiden ja palvelujen etämyyntiä sähköisesti, vedonlyönnin etäpalveluja, 
vuorovaikutteisia pelejä, vapaa-ajan palveluja, jne. 
Näille palveluille on yleisesti tunnusomaista, että ne ovat sähköisessä muodossa 
välitettäviä etäpalveluja ja että niillä vastataan yhteen tai useampaan yksittäisen palvelun 
ostajan erityispyyntöön. Viimeksimainitun ominaisuutensa takia ne ovat 
vuorovaikutteisia palveluja, koska tarjoaja voi vastata vastaanottajan erityisvaatimuksiin 
ja päinvastoin. Nämä palvelut, joita kutsumme tässä tietoyhteiskunnan palveluiksi, ovat 
siis erilaisia kuin yleisradioinnin palvelut sikäli, että kuluttajalla on mahdollisuus 
käsitellä, valita ja ohjata niiden sisältöä vuorovaikutteisesti, jotta ne vastaavat hänen omia 
vaatimuksiaan. Sähköisinä etäpalveluina ne kuitenkin eroavat perinteisistä ammatillisista 
palveluista, jotka tuotetaan niin, että palvelun tarjoaja tai vastaanottaja siirtyy paikasta 
toiseen (esimerkiksi lääkäri-, asianajo- tai opetuspalvelut).Tämän palvelujen 
moninaisuuden sosiaaliset, yhteiskunnalliset, kulttuuriset ja taloudelliset vaikutukset ovat 
ilmeisiä: niiden avulla kansalaisille voidaan tarjota uusia mahdollisuuksia lähettää ja 
vastaanottaa tietoa rajoista tai etäisyyksistä välittämättä. Ne muodostavat vireän talouden 
alan ja ovat verkkojen ja tietotekniikan kehityksen tärkein asia (varsinaisten 
televiestintäpalvelujen kehityksen lisäksi) Euroopan unionissa. Myös vaikutus Euroopan 
rakentamiseen on ilmeinen, koska nämä palvelut kurovat etäisyyksiä umpeen ja ovat näin 
ollen keino tiivistää unionia ja lähentää suhteita niiden maiden välillä, jotka unioni 
yhdistää toisiinsa. 
Tätä taustaa vasten rajaton sisämarkkina-alue on tietoyhteiskunnassa avainasemassa, sillä 
näiden palvelujen kehittämisen edellyttämiä suuria sijoituksia tehdään ainoastaan, jos 
niiden ansiosta voidaan saavuttaa suurtuotannon etuja, saattaa tuotteet kohdemarkkinoille 
ja ulottaa palvelujen jakelu koko Eurooppaan. Näin sellaiset markkinat, jotka ovat yhden 
Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden 
komitealle, KOM (94) 347 lopullinen, annettu Brysselissä 19 päivänä heinäkuuta 1994. Tämä 
toimintasuunnitelma oli jatkoa Eurooppa-neuvoston Korfun kokoukselle (24-25 päivänä kesäkuuta 1994), jossa 
korostettiin, että on välttämätöntä luoda "selkeä ja vakaa viitekehys" tietoyhteiskuntaa koskeville määräyksille, 
ja jossa komissiota kehotettiin mahdollisimman nopeasti laatimaan ohjelma, jossa se määrittelisi ne 
toimenpiteet, jotka yhteisön tasolla ovat välttämättömiä määräysviitekehyksen täydentämiseksi. Bangemannin 
johtama tietoyhteiskuntaa käsittelevä korkean tason työryhmä oli aiemmin korostanut kertomuksessaan, kuinka 
tärkeää on ottaa käyttöön yhteinen lainsäädännöllinen lähestymistapa, joka olisi samanaikaisesti sekä 
yhtenäinen ja asianmukainen että. riittävän joustava voidakseen kehittyä rinnan uusien teknologioiden ja 
markkinoiden kanssa. 
2 "Tietopalvelut - sääntelyn laatiminen". Bangemannin, Orejanja Montin 22 päivänä maaliskuuta 1995 antama 
tiedonanto. Katso myös perustelut ehdotuksessa direktiiviksi, direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta, KOM(95) 
86 lopullinen, 31.5.1995, s. 27. 
maan mittakaavassa liian pienet ollakseen kannattavia, voivat muodostua 
mielenkiintoisiksi, jos niitä voidaan hyödyntää kaikissa jäsenvaltioissa. < 
Komission on pyrittävä tietoyhteiskunnan palveluja koskevissa määräyksissä 
nimenomaan vastaamaan näihin haasteisiin varmistamalla selvä, luotettava ja 
johdonmukainen sääntely. Komissio arvioi, että olisi ennenaikaista ja vaarallista tässä 
vaiheessa vakiinnuttaa laaja-alaisia ja yksityiskohtaisia yhteisön määräyksiä näiden 
uusien palvelujen osalta. Koska niiden muoto, luonne ja kehitys markkinoilla ovat 
toistaiseksi epämääräisiä, niitä tarpeita ja ongelmia, jotka voisivat oikeuttaa toimiin 
yhteisön tasolla, ei vielä tunneta riittävästi. Koska nykyinen yhteisön oikeus ja erityisesti 
sisämarkkinoita koskevat säännöt muodostavat jo perussääntelyn, oikeudellista tyhjiötä ei 
ole. 
Tämä ei missään nimessä kuitenkaan tarkoita sitä, että olisi jäätävä toimettomaksi. On 
selvää, että tietoyhteiskunnan kehitykseen liittyy tulevaisuudessa uusia kansallisen tason 
määräyksiä, joilla muutetaan nykyistä sääntelyä. Ellei sääntelytoiminnan suuntaa soviteta 
yhteen yhteisön tasolla, seurauksena voi olla sisämarkkina-alueen uudelleen 
jakaantuminen sekä liiallinen ja epäyhtenäinen sääntely, jotka haittaavat 
tietoyhteiskunnan palvelujen kehitystä ja yleisen edun mukaisiin tavoitteisiin pyrkimistä 
ja näiden tavoitteiden tehokasta turvaamista. 
Näiden vaarojen välttämiseksi komissio on päättänyt, että yksi yhteisön tason 
ensisijaisista toimista on tässä vaiheessa järjestää tuleva sääntely ehdottamalla 
määräysten avoimuuden järjestelmää, jonka tarkoituksena on turvata tulevien kansallisten 
määräysehdotusten avoimuus ja niiden yhteensopivuus sisämarkkina-alueen, 
periaatteiden ja muiden tavoitteiden kanssa. 
Tämä ei tarkoita, etteikö komissio esittäisi muita erityisaloitteita. Komissio on jo selvästi 
ottanut huomioon tämän mahdollisuuden toisaalta päättämällä, että tulevat määräyksiä 
koskevat yhteisön aloitteet on sidottava sisämarkkinoiden oikeudelliseen viitekehykseen 
ja että niissä on noudatettava määräysten yhtenäisyyden periaatetta, ja toisaalta 
käynnistämällä valmistelevia analyysi- tai kuulemistoimia sellaisista erityiskysymyksistä, 
jotka on jo voitu määritellä riittävän yksityiskohtaisesti. Siten komissio on antanut 
hiljattain kolme vihreää kirjaa - vihreän kirjan tekijänoikeuksista ja lähioikeuksista 
tietoyhteiskunnassa3, vihreän kirjan suojattujen palvelujen oikeussuojasta sekä lisäksi 
vihreän kirjan kaupallisesta viestinnästä sisämarkkinoilla - jotka ovat tai tulevat olemaan 
perusteellisen kuulemisen kohteena. Lisäksi valmisteilla on kaksi muuta vihreää kirjaa: 
vihreä kirja elämisestä ja työskentelystä tietoyhteiskunnassa sekä inhimillisestä 
ulottuvuudesta ja vihreä kirja uusien audiovisuaalisten palvelujen kehityksestä, jossa 
käsitellään tiettyjen yleisen edun mukaisten tavoitteiden turvaamista, erityisesti 
alaikäisten suojaamista ja kulttuurisen ja kielellisen moninaisuuden edistämistä, sekä 
kysymystä uusien palvelujen kehittämisestä. 
Jäljempänä esiteltävä määräysten avoimuuden järjestelmä on näin ollen tärkeä 
virstanpylväs tietoyhteiskunnan lainsäädännön laatimisessa ja järjestämisessä, ja sen 
KOM(95) 382 lopullinen, 19 päivänä heinäkuuta 1995. 
10 
taustalla on halu taata, että palveluala voisi asianmukaisesti hyötyä sisämarkkinoista. Se 
oh näin ollen osa johdonmukaista politiikkaa, jolla pyritään turvaamaan 
tietoyhteiskunnan sopusointuinen kehitys ottaen huomioon yleisen edun mukaiset 
tavoitteet sekä asiaan liittyvät sosiaaliset, yhteiskunnalliset ja kulttuuriset kysymykset. 
Se on myös olennainen keino, joka antaa yhteisölle mahdollisuuden osallistua 
tehokkaammin ja johdonmukaisemmin sellaisista kysymyksistä käytävään keskusteluun, 
jotka koskevat tietoyhteiskuntaan liittyviä sääntelynäkökohtia kansainvälisen yhteistyön 
yhteydessä. 
11 
I. TIETOYHTEISKUNNAN PALVELUT SISÄMARKKINOILLA 
Tietoyhteiskuntaa koskeva lainsäädäntö liittyy läheisesti palvelumarkkinoiden 
kehitykseen. Tässä suhteessa näyttää siltä, että näillä markkinoilla voidaan odottaa 
merkittävää kehitystä Euroopassa (A) ja että oikeudellinen perusviitekehys on jo 
olemassa (B). 
A. Kohti eurooppalaisia palvelumarkkinoita 
Uudet kansalliset määräykset riippuvat pitkälti tietoyhteiskunnan palvelumarkkinoiden 
kehityksestä. Sitä mukaa kun palvelut tulevat markkinoille, tai palvelujen odotuksen 
vaikutuksesta yleiseen mielipiteeseen, ilmenee tarvetta sääntelyyn. Ensisijaisesti on siis 
välttämätöntä tunnistaa ne piirteet uusien palvelumarkkinoiden kehityksessä, joiden 
vaikutukset voivat ulottua sääntelyyn. 
1. Palvelujen moninaisuus 
Kaikki nykyisin tunnetut ja kehitteillä olevat palvelut sekä monet uudet palvelut, joissa 
hyödynnetään uusia mahdollisuuksia, voivat kuulua tietoyhteiskuntaan. Kaikkien 
tietoyhteiskunnan palvelujen yhteisenä nimittäjänä on lopullisen kuluttajan erityisasema 
palveluketjussa ja tarkemmin sanottuna se, että näiden palvelujen markkinointi, myynti 
ja/tai jakelu kuluttajalle tapahtuu etäpalveluina sähköisessä muodossa ja kuluttajan 
erityisestä pyynnöstään. 
Näiden avaintekijöiden perusteella tietoyhteiskunnan tarjoama palveluvalikoima näyttää 
valtavalta. Jo nyt tarjotut ja markkinoille tulossa olevat online-palvelut kattavat suuren 
määrän alueita. Niin innovatiivisimmilla kuin perinteisemmilläkin alueilla (terveys, 
koulutus, julkaisut, kulutustavarat, ym.) toimijat ovat jo alkaneet arvioida ja hyödyntää 
niitä mahdollisuuksia, joita sähköinen suora vuorovaikutteisuus heidän ja kuluttajan 
välisessä suhteessa tuo mukanaan. Mitä nykyisiin analyyseihin4 tulee, esimerkkeinä 
tänään saatavilla olevista tai tulevaisuutta varten kaavailluista palveluista voidaan mainita 
seuraavat: 
4 Katso esimerkiksi: 
EUROPEAN INFORMATION TECHNOLOGY OBSERVATORY (OETI), "European Information Technology 
Observatory 95", Saksa, 1995; ABRIL, LAURENT ET AL., "Développement d'un environnement multimédia en 
Europe: Besoins pour le développement d'un Environnement Multimédia fondé sur les Infrastructures de 
Télécommunications et les Réseaux de Télévision par Cable", lopullinen kertomus Euroopan komission 
POXUT.lle, DEVOTECH Conseil et ANALYSIS, tammikuu 1995; EUROPEAN IT INDUSTRY ROUND TABLE, 
"Multimedia in the Fourth Framework Programme", työryhmän kertomus, Bryssel 1.6.1994; MINISTRY OF 
POSTS AND TELECOMMUNICATIONS, "Reforms toward the Intellectually Creative Society of the 21st 
Century, Program for the Establishment of High-Performance Info-Communications Infrastructure", Japani, 
31.5.1993; ZENITH MEDIA, "New Interactive Media: The Practical Guide", Zenith Media, huhtikuu 1995; 
AFTEL, "La télématique française en marche vers les autoroutes de l'information", Les éditions du téléphone, 
Pariisi, 1994; BRETON, THIERRY, "Les téléservices en France. Quels marchés pour les autoroutes de 
l'information?. Rapport officiel au Ministre d'Etat, Ministre de l'intérieur et de l'Aménagement du Territoire et 
au Ministre des Entreprises et du Développement économique", JOUVE, Pariisi 1994; INSTITUT 
MULTIMÉDIAS, "Multimédias made in USA", multimediaseminaari, Pariisi, maalis-huhtikuu 1995.. 
12 
• Sähköinen etämyynti: tätä kutsutaan joskus virheellisesti nimellä "teleshopping" 
tai se kuvataan sähköiseksi ostotavaksi, ja siinä kuluttaja voi tilata tuotteita 
suoraan television/tietokoneen välityksellä. 
• Etäopetus: etäopetusta annettaisiin vuorovaikutteisesti; siinä käytettäisiin 
audiovisuaalisia apuvälineitä, ja annettaisiin opiskelijalle mahdollisuus vastata 
kysymyksiin, tehdä valintoja ja saada arvio omasta työskentelystään välittömästi. 
• Sähköiset julkaisut/tietopalvelut: käsite kattaa laajan valikoiman palveluja, kuten 
uutiset, säätiedotukset, online-tietokannat jne. Matkustamiseen liittyvien 
tietopalvelujen tai erilaisten tapahtumakalenterien tapaisissa palveluissa 
sähköinen etämyynti mahdollistaa usein suorat varaukset. 
• Asiantuntijoiden tarjoamat etäpalvelut: näitä ovat esimerkiksi terveydenhoidon 
etäpalvelut ja oikeusneuvonta, joissa asiantuntija voi työpaikaltaan antaa neuvoja 
asiakkaalle, joka on kotonaan, siten, että heidän välillään on täydellinen 
vuorovaikutus. 
• Kotipankki: asiakkaat voivat saada tilitietoja ja suorittaa maksuja suoraan verkon 
välityksellä. 
• Online-viihde: kyse on online-videopelien tai tilausvideoiden tapaisista 
palveluista, joissa kuluttaja voi tilata ohjelman ja elokuvan koska tahansa ja 
katsoa sitä omalla näytöllään ja käsitellä sen sisältöä (kelauksesta tai 
pikakelauksesta täydellisiin muutoksiin). 
Nykyinen palvelutarjonta on kuitenkin vasta jäävuoren huippu. Näille palveluille yhteiset 
ominaispiirteet ovatkin etuja, jotka ovat läsnä kaikkialla, ja joista toisin sanoen voi olla 
hyötyä lähes kaikille olemassa oleville palveluille: 
1. Yhä lähempänä kuluttajaa: mahdollisuus tavoittaa kuluttaja tämän olinpaikasta 
riippumatta ja tarjota hänelle mahdollisuus vastaanottaa tietoa, ostaa ja/tai saada 
tuote/palvelu välittömästi sekä säästää kuluttajan aikaa ja vaivannäköä perinteisiin 
palveluihin verrattuna. 
2. Kuluttajan välitön vastaus: ottaen huomioon että palvelun vastaanottajan ja 
tarjoajan välinen yhteys ja tiedonvaihto voivat olla huomattavasti tiiviimpiä, 
palvelun tarjoaja voi oppia paremmin tuntemaan asiakkaansa henkilökuvan ja 
siten tehdä tarjouksestaan henkilökohtaisemman. 
3. Välitön maailmanlaajuinen ulottuvuus ja maantieteellisten markkinoiden 
kansainvälistyminen: koska maantieteellisellä etäisyydellä ei online-yhteydessä 
enää ole merkitystä, palvelujen tarjoaja voi yhtä lailla tavoittaa viereisellä kuin 
toisella mantereella olevan asiakkaan. 
Kaikki yritykset nimetä tai ryhmitellä palvelut ovat määritelmän mukaan keinotekoisia, 
epätäydellisiä ja erittäin väliaikaisia, koska ne perustuvat väistämättä nykyisiin 
markkinoihin, tuotteisiin, palveluihin ja taloudellisiin tosiasioihin, jotka voivat muuttua 
jo huomenna. Ennusteita, joissa luetellaan erilaisia tietoyhteiskunnassa tulevaisuudessa 
tarjottavia palveluita, päivitetään sitä paitsi jatkuvasti. Palvelujen tarkoituksen perusteella 
laaditaan luokkia, jotka perustuvat esimerkiksi sovelluksen ominaisuuksiin (esim. 
ammatillinen tai kulutukseen, opetukseen tai terveyteen liittyvä), välineeseen 
(henkilökohtainen tietokone, televisio tai muu) tai jakeluverkostoon (esim. satelliitti, 
kaapeli, puhelin, langaton, maakaapelit, kupari/kuitu, CD-ROM, vuorovaikutteiset 
13 
palvelupisteet5, Internet6). Mikään niistä ei kuitenkaan ole täysin tyydyttävä ja kestävä 
ottaen huomioon, ettei huomisen tietoyhteiskunnan mahdollisuuksia millään pystytä tällä 
hetkellä rajaamaan riittävän selkeästi. 
Määräysten tasolla ensimmäinen johtopäätös on, että määräysten soveltamisalat ovat 
vääjäämättä yhtä laajoja kuin niitä vastaavat talouden alatkin. 
2. Markkinoiden asteittainen kehittyminen 
Tietoyhteiskunta ei synny kertaheitolla. Vaikka mahdollisuuksia näyttääkin olevan 
paljon, tietoyhteiskunnan palvelut ilmaantuvat asteittain. Uusia sovelluksia kehitetään ja 
testataan nykyisin jatkuvasti (kuten online-ostokset, telepankki, etäopetus, tilausvideo, 
jne.), ja yksityisesti ja julkisesti rahoitettuja koehankkeita käynnistetään kaikkialla 
maailmassa. Syy tähän asteittaiseen kehitykseen on aika, jonka palvelujen tarjoajat 
tarvitsevat voidakseen vastata moniin uusiin haasteisiin, erityisesti: 
< Kuluttajan houkutteleminen: on pystyttävä ylittämään muutosvastarinta, etenkin 
niille kuluttajaryhmille suunnattujen palvelujen osalla, joille uusi teknologia on 
vierainta (esimerkiksi vanhemmat sukupolvet verrattuna nuoriin, yksityiset 
kuluttajat verrattuna yritysasiakkaisiin). , 
« Maksutapojen löytäminen: palvelut eivät voi kehittyä, ennen kuin kehitetään 
maksujärjestelmiä, joiden avulla sähköinen maksu voidaan suorittaa helposti ja 
suoraan. Näin ollen ne palvelut, joiden maksaminen on helpointa (esimerkiksi 
suljetussa verkossa tarjotut palvelut), kehittyvät nopeimmin. 
• Kaupallisesti hyödynnettävien teknologiasovellusten löytäminen ja 
kehittäminen: kehittyneimpään teknologiaan perustuvat palvelut eivät laajene, 
ennen kuin teknologiasovelluksista tulee kaupallisesti kannattavia ja/tai riittävän 
laajalti saatavia, jotta kuluttaja olisi valmis maksamaan uuden palvelun 
käyttämisestä veloitettavan hinnan. 
• Jakelun uudistaminen: jos tuote edellyttää fyysistä kuljetusta tai käsin tuotettavaa 
lisäpalvelua, on laadittava aivan uusi jakelujärjestelmä, joka vastaa 
tietoyhteiskunnan palvelujen nopeuteen ja läheisyyteen liittyviä etuja. 
• Määräyksiin liittyvien esteiden ylittäminen: kansallisen lainsäädännön 
soveltumattomuuden takia (katso jäljempänä) palvelujen kehittäminen tulee 
monissa tapauksissa kalliiksi oikeudellisen epävarmuuden vuoksi tai siksi, että on 
löydettävä määräysten kannalta suotuisia osa-alueita; joissakin tapauksissa se 
tekee palvelujen kehittämisen mahdottomaksi. 
• Toimijoiden vastuun määritteleminen: on tärkeää erottaa online-palveluverkkojen 
tai kaapeliverkkojen toimittajien velvoitteet palveluiden toimittajien ja 
palveluiden sisällöstä vastaavien julkaisijoiden velvoitteista sekä määritellä 
eettiset ja moraaliset säännöt, joita viimeksi mainittujen on noudatettava. 
5 Tietokoneita, joihin on yleinen pääsy ja jotka kuuluvat yleensä tietylle yritykselle; tietoihin pääsee valikon 
kautta, jota käyttäjä voi ohjata. Mahdollisuus videokonferenssiin palvelupisteen asiantuntijan kanssa. 
6 Yhdysvaltain puolustusministeriön vuonna 1969 tilaamaan ARPANET-verkkoon perustuva avoin järjestelmä, 
jolla ei ole omistajaa. Runkoa ylläpitää tällä hetkellä Advanced Network & Services (ANS) ja järjestelmä on 
luotu palvelemaan yli 4 miljoonaa käyttäjää. Se tarjoaa 30-40 miljoonalle henkilölle yli 160 maassa pääsyn 
ainakin sähköpostiin. Tietyissä osissa Eurooppaa verkon käyttäjämäärä on kasvanut yli 1000 prosentilla 
viimeisen kolmen vuoden aikana. 
14 
Mahdollisuudet ja haasteet muuttuvat, ja talouden eri alojen toimijat näkevät ne eri 
tavoin, minkä takia tässä vaiheessa on mahdotonta tarkalleen määritellä, millä sovellusten 
ja teknologian yhdistelmillä päästään kannattaville markkinoille ja miten kannattavia ne 
ovat. Ensimmäiset sovellukset ovat niitä, joissa tarvittavat sopeuttamistoimet ovat 
yksinkertaisimpia ja halvimpia (esimerkiksi sähköinen julkaisutoiminta, 
vuorovaikutteiset ja räätälöidyt uutiset ja online-markkinointi) ja/tai joissa kuluttajalle 
koituva hyöty on suurin (esimerkiksi sähköinen etämyynti, online-rahoituspalvelut, 
etäopetus, terveydenhoidon etäpalvelut ja tilausvideo). Ajan myötä yhä kasvavaa määrää 
"perinteisiä" palveluja uudenaikaistetaan ja uudistetaan, ja kehitetään täysin uusia 
palveluja. 
Määräysten tasolla markkinoiden kehityksen asteittainen luonne merkitsee, että uudet 
määräykset eivät toteudu kerralla, vaan on todennäköistä, että nekin toteutuvat vähän 
kerrallaan. 
3. Alueittain vaihteleva kehitys 
Euroopan unionin tasolla on monestakin syystä odotettavissa eri tasoja tietoyhteiskunnan 
uusien palvelujen kehityksessä jäsenvaltion mukaan: 
• Jäsenvaltioiden väliset erot tietotekniikan levinneisyydessä, mikä esitetään 
jäljempänä IT-asteena7 (joka osoittaa, että maassa, jolla on alhaisin IT-aste, on 
teoriassa suurin tietokoneiden ja televiestintälaitteiden levinneisyys sekä eniten 
taloudellista toimintaa). 
• Jäsenvaltioiden väliset erot tietotekniikkamarkkinoiden kehityksessä. Koska 
kansalliset markkinat eivät kehity samaan tahtiin, jäsenvaltioiden väliset erot 
pienenevät tietyissä tapauksissa ja kasvavat toisissa8. 
• Jäsenvaltioiden väliset erot siinä, millaisia palveluja kehitetään, johtuvat 
sellaisista nykyisten markkinoiden ominaispiirteiden välisistä eroista, jotka 
liittyvät historiallisiin, yhteiskunnallis-poliittisiin, väestöllisiin, maantieteellisiin 
ja teknologisiin tekijöihin. Tämä markkinoiden peruserilaisuus on jo nähtävissä 
(esimerkiksi kiinnostus Minitel-palveluja kohtaan Ranskassa ja kehittyneitä 
satelliittitelevisiopalveluja kohtaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa), myös 
tiedonvälitykseen käytettävissä olevassa perusrakenteessa (esimerkiksi erot 
kaapelijakelun ja televiestintäverkon käytössä, kuten se on jäljempänä kuvattu 
Internet-yhteyksien osalta). 
7 IT = (OE + PM + CP + PC + TP + FM + PG)/(GDP*Host*NSF), jossa OE vastaa toimislolaitteistojen 
kokonaiskustannuksia vuonna 1990 (Yhdysvaltain dollareissa); PM vastaa postitusten määrää vuonna 1990; 
CP vastaa uusien matkapuhelintilaajien määrää vuonna 1994; PC vastaa käytössä olevien tietokoneiden 
määrää vuonna 1993; TP vastaa käytössä olevien puhelimien määrää vuonna 1993; FM vastaa käytössä 
olevien telekopiolaitteiden määrää vuonna 1992; PG vastaa käytössä olevien henkilöhakulaitteiden määrää 
vuonna 1992; GDP vastaa bruttokansantuotetta kansalaista kohti vuonna 1995 (arviot Yhdysvaltain 
dollareissa); Host vastaa Internetiin kytkettyjen tietokoneiden määrää lokakuussa 1994; NSF vastaa NSF:n 
(National Science Foundation Network) yhteenlaskettuja nettotuloja ja nettomenoja vuonna 1994, luvut 
miljoonia. 
8 Katso tietotekniikan kasvua alueittain vuosina 1990-1994 kuvaava taulukko jo mainitussa OETLssa, sivu 357. 
15 
IT-aste9 
Internet-liitvntöjen määrä /l 000 henkeä^ 
lv »""VA " - i" 3" 
Määräysten tasolla tämä alueittain vaihteleva palvelukehitys heijastuu mitä 
todennäköisimmin erilaisina kansallisina määräyksinä. 
4. Rajat ylittävien palvelujen välttämätön kehitys 
Tietoyhteiskunnan palvelut eroavat perinteisistä palveluista, sillä niitä voidaan tuottaa 
kuluttajan ja tuottajan välisestä etäisyydestä riippumatta. Tämän rajat ylittävän piirteen 
hyödyntäminen on oleellista tietoyhteiskunnan palvelujen kehittymistä ajatellen, ja se 
johtuu seuraavien tekijöiden yhteisvaikutuksesta: 
• kriittisen massan saavuttaminen ja markkinoille saattamisesta aiheutuvien 
kustannusten pienentäminen: kun perinteisissä palveluissa sellaiset edut, jotka 
liittyvät rajat ylittävään palvelujen tarjoamiseen ja tavaroiden kauppaan 
maantieteellisesti laajemmilla markkinoilla, jätetään usein hyödyntämättä johtuen 
hyödyntämiseen liittyvien kustannusten takia (aika, kuljetus, jakelu, 
tiedonhankinta, jne.), tietoyhteiskunnan palvelut vähentävät kustannuksia 
huomattavasti (missä määrin, riippuu siitä, onko tuotteet toimitettava vai ei, 
tulkkaukseen liittyvistä kuluista, jne.), koska etäisyyden vaikutus poistuu. 
• erityiskysyntään vastaaminen ja markkinarakoihin suuntautuminen: palvelun 
tarjoajan ja yksittäisen kuluttajan välisen vuorovaikutuksen ansiosta tarjoaja saa 
ARNUM, ERIC, "Internet Cross-Subsidisation: Traffic, Spending and Government Spending on the Internet. A 
close-up study of the commercialisation of the Internet and the growth of the NSF net Backbone Service from 
January 1993 to January 1995", Kertomus Euroopan yhteisöjen komissiolle, 1995. 
10 Lähde: Société Internet, Observatoire Européen de l'Audiovisuel 
16 
kilpailuedun pyrkimällä mahdollisimman tarkkaan vastaamaan yksittäisten 
kuluttajien tarpeisiin- Tuloksena on, että kuluttaja odottaa yhä enemmän voivansa 
löytää täsmälleen omia tarpeitaan vastaavia tuotteita/palveluja. Palvelun tarjoajan 
kannalta tämä tarkoittaa, että erikoistuminen ja palvelun räätälöiminen 
muodostuvat yhä tärkeämmiksi. Yleensä pienten palvelujen tarjoajien on 
hyödynnettävä laajoja markkinoita voidakseen kehittää taloudellisesti kannattavia 
markkinarakoja. Standardoidummilla tuote-/palvelumarkkinoilla toimivat 
suuremmat tarjoajat voivat tarjota räätälöidympiä palveluja, jos itse palvelua 
voidaan sopeuttaa (esimerkiksi tieto- ja opetuspalvelut); ominaisuuksiltaan 
suhteellisen pysyvien palvelujen osalta (esimerkiksi tilausvideo, online-ostokset, 
jne.), palveluvalikoiman on oltava suurempi, jos tarjoaja haluaa antaa kuluttajalle 
hyvän syyn tilata niitä; silloin tarjoajan on tarjottava "palvelupaketteja". Joka 
tapauksessa mahdollisuus maantieteellisesti laajempien markkinoiden 
kattamiseen muodostuu ratkaisevaksi edellytykseksi. 
• rajojen ulkopuolella sijaitsevien markkinasegmenttien hallinta: tietoyhteiskunta 
on alkanut kehittyä kaikissa jäsenvaltioissa, mutta se koskee enemmän tiettyjä 
väestöryhmiä kuin toisia (esimerkiksi nuoremmat sukupolvet verrattuna 
vanhempiin, ammattikäyttäjät verrattuna yksityisiin käyttäjiin, jne.). Tästä seuraa, 
että markkinoiden kansallisuudella on vähemmän merkitystä kuin 
markkinasegmentillä, ja että on pysyttävä ylittämään kansallisia rajoja ja 
yhdistämään markkinasegmenttejä, jotta voi päästä markkinoille, jotka ovat 
riittävän laajat, jotta palvelujen tuottaminen on taloudellisesti kannattavaa. 
Kuluttaja on ensimmäisenä vaatimassa näitä rajat ylittäviä palveluja niiden myönteisten 
vaikutusten takia: 
• Kaikkien Euroopan unionissa tarjolla olevien palvelujen/tuotteiden huomattavasti 
helpompi ja laajempi saatavuus: tuotteisiin ja palveluihin liittyvien 
tutkimuskustannusten huomattava pieneneminen unionin sisällä on johtanut 
siihen, että markkinat, joihin ei maantieteellisen etäisyyden takia aikaisemmin 
ollut pääsyä, ovat yhtä helppopääsyisiä kuin kansalliset markkinat. 
• Tuotetun palvelun alhaisempi hinta: palvelujen tuottajien välisen kilpailun 
lisääntyminen helpottaa hintavertailua, mikä aiheuttaa painetta hintojen 
alentamiseen. 
• Uusia erikoistuneempia/räätälöidympiä palveluja: maantieteellisesti laajempien 
markkinoiden ansiosta kuluttajilla on mahdollisuus kytkeytyä erikoistuneempiin 
ja räätälöidympiin palveluihin (esimerkiksi yksittäisen kuluttajan tarpeisiin 
mukautetut tieto- ja opetuspalvelut) ja valita laajemmasta valikoimasta uusia 
tuotteita/palveluja. 
Määräysten tasolla tarve kehittää rajat ylittäviä palveluja tuo mukanaan olennaisen 
vaatimuksen: on voitava taata alue, jolla ei ole sisäisiä rajoja. 
B. Sisämarkkinoiden nykyinen lainsäädäntö 
Euroopan palvelumarkkinoiden kehittyminen ei tapahdu oikeudellisessa tyhjiössä. 
Olemassa oleva sisämarkkinaoikeus muodostaa peruslainsäädännön. Jo 
17 
sijoittautumisvapauden (perustamissopimuksen 52 artikla ja sitä seuraavat artiklat) jä 
palvelujen vapaan liikkuvuuden (perustamissopimuksen 59 artikla ja sitä seuraavat 
artiklat) sekä voimassaolevan johdetun oikeuden täydellinen ja tehokas soveltaminen 
antaa tietoyhteiskunnan palveluille mahdollisuuden hyötyä alueesta, jolla ei ole sisäisiä 
rajoja. 
Perustamissopimuksen 59 artikla, jossa määrätään palvelujen vapaan tarjoamisen 
periaatteestau, on olennainen pyrittäessä helpottamaan ja edistämään kriittisen massa 
saavuttamista niiden rajat ylittävien palvelujen alalla, joita välitetään tiedon valtateiden 
kautta. Kuten komission tiedonannossa palvelujen vapaasta liikkuvuudesta rajojen yli12 
selostetaan, tämä periaate estää jäsenvaltioita toteuttamasta toisista jäsenvaltioista 
peräisin olevien palvelujen vapaata tarjoamista rajoittavia toimenpiteitä. 
Perustamissopimuksen 59 artiklan ja tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti 
palvelu kuuluu alkuperäisen jäsenvaltion, toisin sanoen sen jäsenvaltion, johon tarjoaja 
alunperin on sijoittautunut, lainsäädännön ja valvonnan piiriin. Tästä alkuperämaahan 
perustuvasta järjestelmästä ja siitä seuraavasta vastavuoroisen tunnustamisen 
järjestelmästä johtuu, että tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoajia ei periaatteessa 
velvoiteta soveltamaan eri määräyksiä palvelujen kohdemaan mukaan, mikä viidentoista 
jäsenvaltion unionissa tarkoittaisi yksinkertaisesti sisämarkkinoiden kieltämistä. 
Yhdenmukaistaminen. tulee kuitenkin tarpeelliseksi, kun vastaanottajamaan 
lainsäädännön soveltamista perustellaan yleiseen etuun liittyvillä syillä13. Tässä 
tapauksessa kaikkien jäsenvaltioiden välille on yleisen edun nimissä asetettava tasoltaan 
vastaava suoja, jotta tällainen oikeudellinen este voidaan poistaa. 
On myös huomattava, että lähestymistapa, joka perustuu 59 artiklan ja alkuperämaan 
määräysten tehokkaaseen soveltamiseen (vastavuoroinen tunnustaminen), vähentää 
vastaavasti tarvittavan johdetun oikeuden säännösten määrää. Monissa tapauksissa 59 
artiklan tehokas soveltaminen riittääkin estämään jäsenvaltioita haittaamasta 
tietoyhteiskunnan palvelujen vapaata tarjoamista. Ainoastaan silloin, kun rajoitus on 
tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella oikeutettu, on tarvetta johdetun oikeuden 
säännöksen laatimiseen. Toisin sanoen mitä ankarammin 59 artiklaa sovelletaan, sitä 
vähemmän yhteisön määräyksiä tarvitaan. 
Myös perustamissopimuksen 52 artikla on tietoyhteiskunnan palveluja ajatellen tärkeä, 
sillä se takaa näiden palvelujen tarjoajille hyödyn, jonka sijoittautumisvapaus tuo 
mukanaan. Tämä tarkoittaa, että tietoyhteiskunnan palveluja tarjoavaan toimijaan, joka 
11 Palvelun käsite on määritelty perustamissopimuksen 60 artiklassa: "... palveluilla tarkoitetaan suorituksia, 
joista tavallisesti maksetaan korvaus ja joita määräykset tavaroiden, pääomien tai henkilöiden vapaasta 
liikkuvuudesta eivät koske". Lisäksi 59 artiklassa tarkennetaan, että vapaan liikkuvuuden periaate koskee rajan 
yli tarjottavia palveluja: "... poistetaan asteittain rajoitukset, jotka koskevat muuhun yhteisön valtioon kuin 
palvelujen vastaanottajan valtioon sijoittautuneen jäsenvaltion kansalaisen vapautta tarjota palveluja 
yhteisössä". 
nEYVLC 334, 9.12.1993 
13 Palvelujen vapaata tarjoamista koskevia rajoituksia voidaan näin ollen oikeuttaa tietyin ehdoin: syrjiviä 
rajoituksia ei voida perustella kuin perustamissopimuksen 56 artiklassa määrätyillä syillä ja suhteellisuuden 
periaatteeseen kohdistuvan valvonnan varauksin; syrjimättömiä rajoituksia voidaan perustella välttämättömillä 
yleiseen etuun perustuvilla syillä. Muutoin kaikki rajoittavat toimenpiteet on suhteutettava asetettuun 
tavoitteeseen (toimenpiteen on oltava tarkoituksenmukainen, eikä se saa ulottua pidemmälle kuin mitä asetetun 
tavoitteen saavuttamiseksi on välttämätöntä). 
18 
on sijoittautunut yhteen jäsenvaltioon ja haluaa sijoittautua muihin, ei tulisi soveltaa 
syrjiviä rajoituksia, naamioituja syrjiviä rajoituksia eikä, tietyissä tapauksissa, rajoituksia, 
joihin ei liity syrjintää. 
Johdettu sisämarkkinaoikeus käsittää jo nyt tietyn määrän direktiivejä, jotka ovat 
tärkeässä asemassa tietoyhteiskunnan palveluja kehitettäessä. Niiden, kuten kaikkien 
sisämarkkinoita koskevien direktiivien, tavoitteena on yleisen edun suojaaminen siinä 
määrin, kuin se sisämarkkinoiden esteiden poistamiseksi on tarpeen, asettamalla tietyn 
suojan tason, joka on kaikissa jäsenvaltioissa vastaava. 
Erityisesti voidaan mainita hiljattain annettu direktiivi yksilöiden suojelusta 
henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 95/46/ETYii\ joka 
osoittaa sisämarkkinaoikeuden lisäarvon suojattaessa tietoyhteiskunnan perusoikeuksia, 
tässä tapauksessa oikeutta yksityiselämään. Vaikka tämä direktiivi ulottuukin selvästi 
tietoyhteiskuntaa laajemmalle, se edustaa kuitenkin tärkeää virstanpylvästä 
tietoyhteiskunnan lainsäädännön kehityksessä, sillä luonteeltaan henkilökohtaisten 
tietojen suojaa pidetään tietoyhteiskunnan palvelujen kehityksessä elintärkeänä. Se 
edustaa myös olennaista edistysaskelta pyrittäessä herättämään kansalaisten luottamus 
uusiin palveluihin. Tietotekniikan kehittyessä komissio tutkii ja ehdottaa tarpeen 
vaatiessa uusia välttämättömiä toimenpiteitä. On myös syytä mainita ehdotus 
direktiiviksi henkilötietojen ja yksityisyyden suojasta digitaalisten televerkkojen, 
erityisesti digitaalisten monipalveluverkkojen sekä matkaviestinverkkojen yhteydessä15, 
jossa ratkaistaan digitaalisiin televerkkoihin liittyviä erityisongelmia. 
Henkisen omaisuuden osalta avaindirektiivejä on useampia; erityisesti mainittakoon 
direktiivi tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 91/250/ETY16, direktiivi vuokraus-
ja lainausoikeudesta sekä tietyistä tekijänoikeutta lähellä olevista oikeuksista henkisen 
omaisuuden alalla 92/100/ETYil, direktiivi tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan 
yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien 
tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta 93/83/ETYii, 
direktiivi tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan 
yhdenmukaistamisesta 93/98/ETYi9. Direktiivi 96/6/ETY tietokantojen oikeudellisesta 
suojasta20 on myös olennainen ja voi toimia perustana kaikille tuleville täydentäville 
14 Annettu 24 päivänä heinäkuuta 1995. 
15 Muutettu ehdotus KOM (94) 128 lopullinen, 13.6.1994. Katso myös 22 artiklan 4 kohdan d alakohta 
ehdotuksessa direktiiviksi avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan, yhteinen kanta 
12 päivänä heinäkuuta 1995 (EYVL C 281, 25.10.95, s. 19). 
16 EYVL N: o L 122, 17.5.1991, s. 42. Direktiivi on erityisen tärkeä, koska tietokoneohjelmat ovat tiedon 
valtateiden olennainen osa. Tässä direktiivissä tekijänoikeussuoja ulotetaan koskemaan tietokoneohjelmia 
kirjallisten tuotteiden tavoin. 
17 EYVL N:o L 346, 27.11.1992, s. 71 
18 EYVL N:o L 248, 6.10.1993, s. 15. Direktiivissä määritellään tekijänoikeuksia koskevista yhteisistä 
määräyksistä, erityisesti oikeuksien yhteisvalvonnasta, ja joillakin sen osa-alueilla voi olla merkitystä 
tietoyhteiskuntaa koskevissa lainsäädäntöehdotuksissa. 
19 EYVL N: o L 290, 24.11.1993, s. 9. Direktivii on tiedon valtatien kautta välitettävien teosten ja suoritusten 
suojaamisen edellyttämän lainsäädännön perusta. 
20 EYVL N:o L 77, 27.3.1996, s. 20. Tässä 11 päivänä maaliskuuta annetussa direktiivissä pyritään 
yhdenmukaistamaan sekä online- että offline-tietokantoihin sovellettavat tekijänoikeudet sekä ottamaan 
käyttöön uusi taloudellinen oikeus, joka suojaa tietokannan valmistajan huomattavan sijoituksen. 
19 
aloitteille, jotka koskevat tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien tietoyhteiskuntaan liittyviä 
näkökohtia. 
Vihreä kirja tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia tietoyhteiskunnassa1* on ensimmäinen 
osavastaus niihin analyyseihin, joissa henkisen omaisuuden alue on määritelty yhdeksi 
tietoyhteiskunnan kehittymisen vuoksi laadittavien määräysten avainalueista. Itse asiassa 
digitaalitekniikkaan, joka mahdollistaa suuren tietomäärän lähettämisen ja jäljentämisen 
huomattavasti helpommin kuin perinteisessä ympäristössä, liittyy erityisiä vaaroja. Ilman 
asianmukaista suojaa on vaikea varmistaa, ettei teosta tai suoritusta jäljennetä, muuteta 
tai hyödynnetä tekijänoikeuden haltijoiden tietämättä ja heidän vahingokseen. Vihreän 
kirjan tavoitteena on käynnistää laajat kuulemismenettelyt tulevaisuuden politiikan 
määrittämiseksi tällä alalla. 
Vihreässä kirjassa suojattujen palvelujen oikeussuojasta sisämarkkinoilla"22 luodaan 
katsaus ongelmin jotka johtuvat eroista jäsenvaltioiden lainsäädännössä, joka on annettu 
näiden palveluiden suojaamiseksi laitonta jäljentämistä ja sisämarkkinoiden toiminnan 
vaarantumisen, erityisesti tietoyhteiskuntaan liittyvien vaarojen vuoksi. Vihreässä 
kirjassa mainitaan mahdollisuus yhteiseen toimintaan nimenomaan kansallisten 
lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi tällä alalla. 
Vihreässä kirjassa kaupallisesta viestinnästä sisämarkkinoilla23 otetaan huomioon 
mainonta, suoramarkkinointi, sponsorointi, myynninedistäminen ja pr-toiminta, joiden 
tarkoituksena on tuotteiden ja palvelujen sekä niiden myöhemmän kehityksen 
edistäminen tietoyhteiskunnan kehityksen yhteydessä. Vihreässä kirjassa tutkitaan, millä 
tavoin kansalliset säännökset, vaikka ne eivät olisikaan syrjiviä, kuitenkin haittaavat 
tällaisten palvelujen, ja erityisesti verkkojen, toimintaa rajojen yli. Vihreässä kirjassa 
ehdotetaan menetelmää tällaisten toimenpiteiden suhteellisuuden arvioimiseksi ja 
mahdollisten yhteisön tason toimenpiteiden yhteensovittamisen parantamiseksi. 
Ehdotus direktiiviksi kuluttajansuojasta etäsopimuksissa24 muodostuu kuluttajansuojaa 
ajatellen tärkeäksi tiettyjen uusien palvelujen, erityisesti sähköisen myynnin osalta. 
Lopuksi direktiivi 89/552/ETY televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, 
asetusten ja kansallisten määräysten yhteensovittamisesta25 takaa televisiolähetysten 
vapaan liikkuvuuden; kyseiset palvelut hyötyvät myös tietoyhteiskunnan uuden 
teknologian tarjoamista rajat ylittävistä lähetysmahdollisuuksista. Kyseinen direktiivi 
kattaa myös niin kutsutut normaalit televisiopalvelut ja muita palveluja, esimerkiksi 
maksutelevisio ja "near-video-on-demand"-palvelut. Tämä aloite ei vaikuta Euroopan 
parlamentin ja neuvoston keskusteluihin direktiivin ja erityisesti sen soveltamisalan 
tarkistamisesta. Avoimuuden järjestelmä ei koske uusia direktiivin soveltamisalaan 
sisällytettäviä palveluja ja niihin liittyviä säädösehdotuksia, koska 
21 KOM(95) 382 lopullinen, 19.7.1995. 
22 KOM(96) 76 lopullinen, 6.3.1996 
23 KOM(96) 192 lopullinen, 8.5.1996. 
24 Tarkistettu ehdotus, EYVL N:o C 308, 15.11.1993, s. 18 ja EYVL N:o C185, 19.7.1995, s. 4. 
25 EYVL N:o L 298, 17.10.1989. Tarkistettu ehdotus 31.5.1995 KOM(95)86 lopullinen; muutettu ehdotus 
KOM(96)200, 7.5.1996; yhteinen kanta, 8.7.1996 ja komissio tiedonanto yhteisestä kannasta Euroopan 
parlamentille SEK(96) 1292. 
20 
ennaltailmoitusmenettely ei koske kansallista lainsäädäntöä, jolla direktiivi pannaan 
täytäntöön. > 
II. AVOIMUUDEN JÄRJESTELMÄN VÄLTTÄMÄTTÖMYYS 
Avoimuuden järjestelmän luominen on tarpeen, koska kansallisella tasolla säännellään 
tulevina vuosina tietoyhteiskunnan palveluja; yhteensovittamattomana tämä sääntely 
voisi saattaa sisämarkkinat kyseenalaisiksi ennen kaikkea niiden jakaantumisen takia. 
Lisäksi syntyy yhteensopimattomuusongelma kansallisten säännösten rajoitetun 
soveltamisalan ja uusien vuorovaikutteisten palvelujen rajat ylittävän ulottuvuuden 
välillä, mikä vaatii perusteellisia keskusteluja ja yhteistyötä yhteisön tasolla. 
A. Sääntelyn näkymät jäsenvaltioissa 
Tietoyhteiskunnan palvelujen kehitys heijastuu oikeudellisella tasolla uusina 
sääntelytarpeina. Työryhmien tai komiteoiden perustaminen jäsenvaltioissa sekä lukuisat 
kansallisella tai yhteisön tasolla tuotetut viralliset kertomukset ja tutkimukset johtavat 
samaan päätelmään: tietoyhteiskunta edellyttää laaja-alaista sääntelyä, jonka 
tarkoituksena on sopeuttaa nykyistä lainsäädäntöä. 
1. Sääntelyä edeltävä toiminta jäsenvaltioissa 
Useissa jäsenvaltioissa on käynnissä toimintaa tietoyhteiskunnan tulevien 
sääntelytarpeiden analysoimiseksi ja arvioimiseksi26. Tällaisen toiminnan määrä kertoo 
sääntelytoiminnan alkamisesta. Komission käytettävissä olevan tiedon perusteella 
käynnissä olevasta toiminnasta voidaan esittää seuraava yhteenveto: 
26 Esimerkkeinä voidaan mainita seuraavat tutkimukset: Thierry Breton: Les télé-services en France. Quels 
marchés pour les autoroutes de l'information? Salkuttoman ministerin, sisäasiista ja alueiden käytöstä 
vastaavan ministerin sekä yrityksistä ja taloudellisesta kehityksestä vastaavan ministerin virallinen kertomus 
(Ranska, joulukuu 1994); Jean-Marc Detailleur: Evolution de la presse écrite dans la perspective des nouvelles 
technologies multimédias. Kertomus viestintäministerille (Ranska, joulukuu 1994); Gérard Théry: Les 
autoroutes de l'information. Kertomus pääministerille (Ranska, heinäkuu 1994); "Industries culturelles et 
nouvelles techniques". Sirinellin johtaman komitean kertomus, kulttuurin ja ranskankielisyyden ministeriö; 
"Prognos A.G.: Digitales Fernsehen-Marktchancen und ordnungspolitischer Regelungsbedarf erstellt im 
Auftrag der Bayerischen Landeszentrale fur neue Medien (Mtinchen, tammikuu 1995); Coudert Brothers: An 
overview and analysis of the legal and regulatory barriers to the take off of multimedia applications in 
preparation for the infrastructure Green Paper (Kertomus Euroopan komissiolle, joulukuu 1994); The Danish 
Government report on the Information Society year 2000; Actieprogramma Electronische Snelwegen "van 
metafoor naar actie" (Alankomaiden hallituksen virallinen asiakirja, joulukuu 1994); "Wings to human ability" 
(Virallinen kertomus Ruotsin hallitukselle, elokuu 1994); Titan: Etude du cadre réglementaire de la 
Communauté française pour le lancement d'expérienxes multimédia et workshop "Le contrôle des accès et des 
droit" (Belgia, marraskuu 1994 ja tammikuu 1995); "Creating the superhighways of the future: Developing 
Broadband Communications in the UK" (presented to Parliament by the President of the Board of Trade by 
command of Her Majesty, marraskuu 1994); "The Waterloo Report on "Trans Atlantic Dialogue on 
Broadcasting and the Information Society", 19-21 päivänä toukokuuta 1995; myös 1CRT (International 
Communications Round Table) on useissa hiljattain antamissaan päätöslauselmissa korostanut tiettyjä 
sääntelyyn liittyviä tarpeita. 
21 
• Belgia 
Viitisenkymmentä henkeä viestinnän eri aloilta tekee yhteistyötä 7Y7MAf-hankkeessa, 
jonka päämääränä on uuden teknologian käyttöönotto ranskankielisessä yhteisössä. 
"Oikeudellinen" alaryhmä tutkii tiettyjä kysymyksiä, kuten henkistä omaisuutta, 
tietosuojaa, todistustaakkaa sekä kuluttajansuojaa ja yksityisyyden suojaa. Marraskuussa 
1994 laaditussa TITAN-ryhmän ensimmäisessä lainsäädäntöä koskevassa kertomuksessa 
arvioidaan, että olemassa olevaa lainsäädäntöä olisi kokonaisuudessaan muokattava, ja 
toivotaan, että perusteellisen tarkistuksen avulla voitaisiin taata näitä uusia palveluja 
koskevien määräysten yhtenäisyys. Koska suunnitelmissa on laatia vuorovaikutteisia 
palveluja koskevia määräyksiä, televiestintäasioita käsittelevälle Conseil Supérieur de 
l'audiovisuelille on annettu tehtäväksi analysoida kysymystä ja tehdä asiaa koskevia 
ehdotuksia. Flaamilaisessa yhteisössä keskustellaan myös muutosehdotuksista 4 päivänä 
toukokuuta 1994 "TELENET VLAANDEREN"-hankkQQn yhteydessä annettuun, radio- ja 
televisiolähetyksiä koskevaan asetukseen. Hanke on hallituksen, muun julkishallinnon ja 
yksityisen alan yhteinen, ja se liittyy uusiin kaapelilähetyspalveluihin. 
• Saksa 
Sekä osavaltioiden että liittovaltion tasolla on muodostettu useita työryhmiä27. Ne 
tutkivat muun muassa tietoyhteiskunnan lainsäädäntöä koskevaa erityiskysymystä ja 
kysymyksiä, jotka liittyvät tietosuojaan, rikollisuuden ehkäisemiseen, alaikäisten suojaan, 
henkiseen omaisuuteen, kuluttajansuojaan, suojaukseen ja viestimien omistukseen. 
Saksan kristillisdemokraattinen puolue sekä sosiaalidemokraatit/Btindnis 90/Die Griinen 
ovat perustaneet työryhmiä28 tutkimaan lainsäädännön ongelmia ja määräysten 
sopeuttamistarpeita. Liittopäivät ovat päättäneet asettaa tutkintavaliokunnan 
tarkastelemaan muun muassa määräyksiin liittyviä kysymyksiä29. Yksi edelleen avoimista 
kysymyksistä on se, kuuluvatko uudet palvelut osavaltioiden vai liittohallituksen 
toimivaltaan. Osavaltiot sopivat äskettäin online-palveluja koskevasta 
sopimusluonnoksesta (On-line Staatsvertrag), joka perustuu osavaltioiden väliseen 
yleisradiotoimintaa koskevaan sopimukseen (Rundfunkstaatvertrag). Kyseinen luonnos30 
sisältää määräyksiä toiminnan aloittamisesta, palvelujen tuottajan tunnistamisesta, 
toimituksellisesta vastuusta, alaikäisten suojasta, mainonnasta, sponsoroinnista, 
vastausoikeudesta, tietosuojasta, valvonnasta jne. Liittohallitus puolestaan on julkaissut 
suuntaviivat uudeksi viestintälaiksi31, jossa käsitellään vapaata pääsyä markkinoille ilman 
lupamenettelyä, kuluttajansuojaa, tarjousehtojen ja hintojen julkaisemista, vastuuta, 
27 Esimerkiksi liittohallituksen "Forschungs- und Technologierat", joka on 16 osavaltion ja liittovaltion 
edustajista koostuva ryhmä; "Petersberger Kreis", johon kuuluu hallituksen ja talouselämän edustajia. Näiden 
ryhmien ensimmäisiä kertomuksia odotetaan ensi syksyksi. 
28 Katso esimerkiksi 9 ja 10 päivänä syyskuuta 1995 päivätyt Bundnis 90- ja Die Griinen -puolueiden 12 
viestintäpoliittista vaatimusta, joissa vaaditaan uusia palveluja koskevia määräyksiä tietosuojan, yksityisyyden 
suojan, alaikäisten suojan ja henkisen omaisuuden suojan sekä kuluttajansuojan alalla. 
29 Tässä yhteydessä on kiinnitetty huomiota siihen, että olemassa olevia määräyksiä olisi vähennettävä, jotta 
voitaisiin vastata uusiin tarpeisiin. 
Staatvertrag tiber Mediendienste. 
Statement von Bundesminister Dr. Jiirgen Rtittgers zu den Reçhtlichen Rahmenbedigungen fur 
neue Informations- und Kommunikationsdienste Multimedia Gesetz - 2/5/1996. 
22 31 
alaikäisten suojaa, sopimusoikeutta digitaalinen nimikirjoitus mukaan lukien, teollis- ja 
tekijänoikeuksia jne. 
• Tanska 
Valtiovarainministeriö, joka vastaa "Vuoden 2000 tietoyhteiskunta'''-hankkeesta, esitti 
lokakuussa 1994 hallitukselle kertomuksensa. Yksi kertomuksen johtopäätöksistä oli, että 
Tanskan henkilökohtaista tietosuojaa koskeva laki olisi uudistettava ja että sitä olisi 
yksinkertaistettava, jotta se vastaisi tietoyhteiskunnan mukanaan tuomia muutoksia. 
Kertomuksessa vaaditaan eduskuntaa ja paikallisia viranomaisia kiireellisesti 
käsittelemään tietoyhteiskuntaan liittyviä näkökohtia ja vaaditaan laatimaan tulevia 
aloitteita koskeva toimintasuunnitelma. 
• Ramka 
"Minitelin" ja telematiikan kehittymisen ansiosta on saatu arvokasta kokemusta 
etäpalveluista. Pyrkimyksenään herättää keskustelua tarvittavasta uudesta politiikasta 
Ranskan hallitus tilasi vuonna 1994 kertomuksia, joissa käsiteltiin tietoyhteiskunnan 
näkymien mukanaan tuomia ongelmia. Niin kutsutussa Bretonin kertomuksessa, jonka 
otsikkona on "Ranskan telepalvelut" ja joka luovutettiin pääministerille 11 päivänä 
heinäkuuta 1994, tarkastellaan erityisemmin kysymystä tietoyhteiskunnan uusien 
palvelujen kehityksestä ja arvioidaan, että määräyksiä on sopeutettava, koska nykyiset 
välineet eivät sovi yhteen, koska nykyiset välineet eivät sovi yhteen uuden teknologian 
mahdollistamiin organisaatiomuotojen kanssa. Pääministerille 24 päivänä tammikuuta 
1995 luovutetussa niin sanotussa Detailleurin kertomuksessa tarkastellaan uuden 
teknologiaympäristön lehdistölle asettamia haasteita. Siinä korostetaan, että tietyt uusiin 
palveluihin liittyvät uudet tilanteet tuovat esiin oikeudellisia tyhjiöitä. Sopeuttaminen 
olisi toteutettava asteittain ja sen olisi perustuttava sekä kokeilujen arviointiin että 
jatkuvaan oikeudellisten vaikutusten tutkimiseen. Niin kutsutussa Sirinellin 
kertomuksessa, jonka otsikkona on "Kulttuuriteollisuuden alat ja uudet tekniikat", 
tarkastellaan uuden teknologian vaikutuksia tekijänoikeuksiin. Pääministerille 31 päivänä 
heinäkuuta 1994 jätetyssä Théryn kertomuksessa, nimeltään "Tiedon valtatiet", 
tarkastellaan tiedon valtateiden Ranskalle asettamia strategisia haasteita. Kaikissa näissä 
kertomuksissa korostetaan, että tunnetuilla aloilla tarvitaan sääntelyä. Niissä ei 
kuitenkaan täsmennetä tämän sääntelyn sisältöä eikä aikataulua. Parlamentti hyväksyi 
lisäksi 26 päivänä maaliskuuta 1996 välittömästi sovellettavan lain uusien 
palvelukokeilujen aloittamiseksi. 
• halia 
Senaatin pysyvä komissio hyväksyi helmikuussa 1995 asiakirjan "in materia di 
multimedioilta", jossa kuvataan yksityiskohtaisesti Italian tilannetta tällä alalla. 
Kertomuksessa arvioidaan ranskalaisia Bretonin ja Théryn kertomuksia, ja siinä 
valotetaan muutamia määräyksiin liittyviä ongelmia (esimerkiksi tietosuojaa, viestimien 
keskittymistä, mainontaa) ja pohditaan, onko olemassa olevien lakien sopeuttaminen 
välttämätöntä. 
23 
• Luxemburg •* 
Pääministeri ilmoitti 4 päivänä toukokuuta 1995 eduskunnalle "Cabinet de 
rinformation"-nimisen elimen perustamisesta, jossa toimivaltaiset ministerit sovittavat 
yhteen, kanavoivat ja keskittävät aloitteita. Tämän elimen rinnalla toimii nk. lisäkomitea, 
johon osallistuu talouselämän sekä joukkoviestimien ja viestintäalan edustajia ja joka 
tekee ehdotuksia ja keskustelee tietoyhteiskunnan toteuttamiseen tähtäävistä strategioista. 
Pääministerin mukaan monia kysymyksiä on vielä selvittämättä: tietosuoja, 
yhteiskunnalliset seuraukset, tekijänoikeus jne. Eduskunta on suunnitellut laajan 
keskustelun aloittamista. Joka tapauksessa vaikuttaa siltä, että joko laaditaan uudet 
vuorovaikutteisia palveluja koskevat määräykset tai voimassa olevia määräyksiä 
mukautetaan kyseisten palvelujen erityisluonteen huomioon ottamiseksi. 
• Alankomaat 
Hallitus julkisti joulukuussa 1994 toimintaohjelmansa ("Actieprogramma") 
nopeuttaakseen tietoyhteiskunnan toteutumista. Vaikka asiakirjassa keskity täänkin 
perusrakenteisiin liittyviin näkökohtiin, joitakin palveluja koskevaan lainsäädäntöön 
liittyviä ongelmia on tunnistettu. Ne liittyvät esimerkiksi henkilökohtaisten tietojen 
suojaamiseen, suojattuihin palveluihin, henkiseen omaisuuteen ja yleiseen järjestykseen 
(rikollisuuteen ja etiikkaan). Määräysten tarkistaminen on televiestinnän lainsäädännön 
lisäksi suuntautunut niin sanottuihin lisämääräyksiin näillä aloilla. Huomiota kiinnitetään 
erityisesti itsesääntelyn mahdollisuuteen palvelualalla, sillä hallitus arvelee sen voivan 
nopeuttaa käytännön sovelluksia. Toimivaltaiset ministeriöt ovat perustaneet keskinäisiä 
työryhmiä toimintaohjelman toimeenpanemiseksi. Alankomaiden joukkoviestimistä 
vastaava viranomainen ("het Kommissariaat voor de Media") on äskettäin myöntänyt 
televisioyhtiöille luvan käyttää hyväkseen uusien sähköisten viestimien tarjoamia 
mahdollisuuksia. Tämä lupa kattaa muun muassa television vuorovaikutteisen käytön, 
sähköisten ohjelmaoppaiden julkaisun, ohjelmien levittämisen internetin välityksellä, 
tietojen vaihdon ja suoramarkkinoinnin. Lupa voisi myös koskea tilausvideoita ja 
maksutclevisiopalveluja. Lopuksi on perustettu useiden ministeriöiden edustajista 
koostuva valmisteleva komitea käsittelemään voimassa olevista määräyksistä johtuvia 
ongelmia ja yhteensovittamaan sähköisiä palveluja koskevaa uutta lainsäädäntöä. 
• Ruotsi 
Hallitus on nimittänyt toimikunnan, joka vastaa tietotekniikan edistämisestä. Se jätti 
ensimmäisen kertomuksensa, "Wings to Human Ability", elokuussa 1994. Nykyistä 
oikeudellista tilannetta pidetään epätyydyttävänä. Kertomuksessa todetaan, että 
tietotekniikan kehitykselle on olennaista, että tekijänoikeuden, sopimusoikeuden, 
siviilioikeuden, mainonnan ja henkilökohtaisten tietojen suojaamisen alueilla on vakaa 
lainsäädäntö. Jotta saataisiin aikaan riittävästi kannattavia palveluja, erityistä huomiota 
olisi kiinnitettävä muun muassa sopimuksia ja henkistä omaisuutta koskevaan 
lainsäädäntöön. Määräysten sopeuttamiselle asetettava tavoite olisi tuotava käytännön 
tasolle seuraavan kolmen vuoden aikana. Muun muassa televisioviestimiä koskevia uusia 
palveluja ja lehdistön vapautta koskevan lainsäädännön tutkimista varten on asetettu 
virallinen komitea. Tämän vuoden aikana olisi tehtävä käytännön ehdotuksia. 
24 
• Suomi 
Hallitus julkaisi vuoden 1995 alussa kertomuksen, jonka otsikkona on "Suomalaisen 
tietoyhteiskunnan kehittäminen". Jo olemassa olevat ryhmät, kuten audiovisuaalisia 
oikeuksia, tekijänoikeuksia ja multimediaoikeuksia käsittelevä työryhmä, voisivat 
keskustella uusiin palveluihin liittyvistä ongelmista. On oletettavaa, että Suomessa, jossa 
viestimiä koskevat määräykset ovat jo hyvin liberaaleja, myös uusia palveluja koskevat 
määräykset perustuvat itsesääntelyyn, lukuun ottamatta rikoksia, jotka kuuluvat rikoslain 
piiriin. Yleinen lähestymistapa vaikuttaa olevan se, että määräyksiä pyritään 
mahdollisuuksien mukaan välttämään. 
Yhdistynyt kuningaskunta 
Valmistelemassaan ja parlamentille marraskuussa 1994 esittelemässään kertomuksessa 
"Creating the Superhighways of the Future: Developing Broadband Communications in 
the UK' D.T.I. määritteli keskeiseksi tarpeen luoda vakaa, tehokas ja kehittyvä 
lainsäädäntö, jonka avulla vahvistettaisiin teollisuuden luottamusta sijoituksiin, ja totesi, 
että erityistä huomiota tulisi kiinnittää verkoissa olevien henkilökohtaisten tietojen ja 
teollisuutta koskevien tietojen suojaamiseen sekä henkisen omaisuuden asianmukaiseen 
suojaamiseen. Asiakirjassa ilmoitettiin multimediateollisuuden neuvoa-antavan ryhmän 
(MMIAG) asettamisesta. Ryhmä koostuu merkittävistä teollisuuden edustajista, ja se 
toimii toimivaltaisen ministerin neuvonantajana kysymyksissä, jotka liittyvät 
multimedian kehityksen mahdollisuuksiin ja esteisiin. Alaryhmille on annettu tehtäväksi 
tutkia muun muassa lainsäädäntöön liittyviä kysymyksiä näillä aloilla sekä 
lääketieteellisten sovellusten alalla. Henkistä omaisuutta käsittelevä alaryhmä on 
arvioinut, että multimedioita koskevien lupien myöntämismenettelyjä olisi 
yksinkertaistettava, ja se suosittelee, että kunnianloukkausta ja siveettömyyttä koskevia 
lakeja muutetaan ja että Yhdysvalloissa käynnistettyjen hankkeiden tapaan otettaisiin 
käyttöön lähetysoikeus tekijänoikeuksien suojaamiseksi. Toinen ministeriöiden välinen 
työryhmä perustettiin pääministerin kanslian yhteyteen keskustelemaan muun muassa 
henkistä omaisuutta ja tietojen suojaamista koskevan voimassa olevan lainsäädännön 
sopeuttamisesta. Heinäkuussa 1995 annettiin lakiesitys, kunnianloukkauksiin liittyvän 
lainsäädännön ja menettelyn muuttamisesta (Lakiesitys: "An act to amend the law of 
defamation and to amend the law of limitation with respect to actions for defamation and 
malicious falsehood"). Tämän lakiesityksen soveltamisalaan kuuluu sähköinen 
julkaisutoiminta (ensimmäinen artikla). Poliittisista puolueista Yhdistyneen 
kuningaskunnan työväenpuolue esitti heinäkuussa 1995 kertomuksen "Labour's Policy 
Forum on the Information Superhighway", jossa mainitaan muun muassa kuluttajansuoja, 
tekijänoikeus, alaikäisten suoja, yleinen järjestys, laiton jäljentäminen, tietosuoja, 
markkinointi, etätyötä koskeva työ- ja sosiaalilainsäädäntö ja vaaditaan sääntelyä 
kansallisella tasolla. 
2. Uudet sääntelytarpeet 
Tämän moninaisen toiminnan arviointi osoittaa, että tarvitaan lainsäädännöllistä 
sopeuttamista tai uusia määräyksiä, jotka koskevat muitakin erityisaloja kuin esimerkiksi 
25 
televiestintää, johon jo kohdistuu erityismääräyksiä yhteisön tasolla, sillä olemassa olevia 
määräyksiä ei sellaisenaan ole laadittu tietoyhteiskunnan palveluja silmällä pitäen. 
Määräykset on laadittu vastaamaan tiettyihin vaaroihin, joita olemassa olevat palvelut 
Voivat aiheuttaa tietyille yleisen edun mukaisille tavoitteille (esimerkiksi 
kansanterveyden suojeleminen terveydenhuollossa, kuluttajansuoja tai 
televisiopalveluiden monipuolisuuden turvaaminen, kilpailun turvaaminen tai 
televiestintäpalvelujen kuluttajansuoja televiestintäpalvelujen jne.). Tietoyhteiskunnan 
palvelujen' erilaiset ominaisuudet muuttavat joko myönteisellä tai kielteisellä tavalla 
nykyisten määräysten kattamien vaarojen luonnetta. Verrattuna perinteisiin 
asiantuntijapalveluihin, jotka edellyttävät palvelun tarjoajan tai sen vastaanottajan 
siirtymistä, sähköisessä muodossa suoritettavat etäpalvelut voivat muuttaa kuluttajaan 
kohdistuvien vaarojen luonnetta. Yleisradiointiin verrattuna vastaanottajan 
erityistarpeisiin vastaavissa palveluissa (vuorovaikutteiset palvelut) ei tule esiin 
samanlaisia yleiseen etuun liittyviä ongelmia. Toisin kuin vuorovaikutteisten palvelujen 
kohdalla, esimerkiksi televisiolähetyksiin liittyy nimenomaan sille ominaisia vaaroja, 
jotka aiheutuvat joko siitä, että ohjelmaa lähetettäessä on mahdotonta tietää tarkalleen, 
ketkä sitä tosiasiallisesti katsovat, taikka siitä, että kuluttaja on entistäkin passiivisempi 
tai lähetyksen "uhri" (koska hän ei voi vaikuttaa sen sisältöön), taikka siksi, että kyse on 
joukkotiedotusvälineestä. Toisaalta vuorovaikutteisista palveluista aiheutuu muita 
vaaroja, jotka johtuvat palvelun vastaanottajan ja sen tarjoajan erikoislaatuisen suhteen 
henkilökohtaisesta luonteesta (esim. yksityiselämä ja kuluttajansuoja). 
Näiden vaarojen välttämiseksi tarvitaan sääntelyn mukauttamista tapauksesta riippuen 
joko paremman suojan takaamiseksi tai olemassa olevien rajoitusten lieventämiseksi. 
Joissakin tapauksissa eräs kansallisille viranomaisille tarjoutuva lyhyen aikavälin ratkaisu 
on niiden oman tulkintavallan käyttäminen ratkaisujen löytämiseksi. Nämä ratkaisut 
voivat kuitenkin olla erilaisia ja ne voidaan asettaa kyseenalaisiksi ja ne voivat siten 
itsessään laukaista lainsäädäntötoimenpiteitä. Lisäksi nykyiset määräykset jättävät usein 
liian vähän liikkumavaraa, jotta voitaisiin välttää tarve puuttua asiaan lainsäädännön 
keinoin. 
a. Uudet suojelutarpeet 
Nykyiset määräykset on sopeutettu olemassa oleviin palvelutoiminnan muotoihin 
(esimerkiksi ammatilliset palvelut, televiestintäpalvelut ja televisiolähetyspalvelut), 
mutta ei välttämättä uusiin palveluihin, minkä vuoksi niitä voidaan joutua vahvistamaan 
tai täydentämään. 
Olemassa olevan suojan parantaminen. On mahdollista, että sellaisia voimassa olevia 
määräyksiä, joiden tavoite palvelee yleistä etua, on sopeutettava, jotta voidaan varmistaa 
tämän yleisen edun tehokkaampi turvaaminen tietoyhteiskunnan palvelujen synnyttämien 
uusien vaarojen edessä. Tällöin kyse ei ole siitä, että olisi vastattava uuteen yleistä etua 
palvelevaan tavoitteeseen, vaan siitä, että pyritään paremmin turvaamaan jo tunnustettu 
tavoite. 
Tätä suojaa voitaisiin parantaa sopeuttamalla sovellettavaa lainsäädäntöä vahvistaen 
olemassa olevaa suojaa. Koska tietoyhteiskunnan palveluissa on kyse jo olemassa olevien 
26 
ja säänneltyjen palvelujen tarjoamisesta uudessa muodossa, onkin todennäköistä, että on 
tarpeen sopeuttaa monia määräyksiä. Kun palvelut ovat etäpalveluja, nykyiset 
ammatillisia palveluja koskevat määräykset (esim. terveydenhuolto) voivat osoittautua 
riittämättömiksi palvelun tarjoajan tunnistamisen ja pätevyyden osalta (ero 
sairaalavastaanoton ja etävastaanoton välillä). 
Lisäksi suojan parantaminen voisi perustua tiettyyn toimintamuotoon sovellettava 
lainsäädännön soveltamisalan laajentamiseen. Muita aloja koskevan lainsäädännön 
soveltamisala voidaan laajentaa koskemaan sellaisia palveluja, joita on aiemmin koskenut 
selvästi rajattu lainsäädäntö, kattavamman suojan varmistamiseksi. Esimerkiksi 
audiovisuaalisten palvelujen, kuten tilausvideon, osalta voitaisiin tarvittaessa määrätä 
tietosuojaa koskevien erityismääräysten noudattamisesta (ottaen huomioon, että käyttäjä 
voidaan vuorovaikutteisuuden ansiosta tunnistaa, ja että vuorovaikutteisuus siten 
aiheuttaa yksityisyyden suojaan liittyviä vaaroja), kun televisiota koskevat määräykset 
eivät perinteisesti kata näitä vaaroja. 
Uusien yleisten etujen suojaaminen. Sen lisäksi, että määräyksiä sopeutetaan siten, että 
ne täyttävät tavoitteensa tehokkaammin, voi olla tarpeen vastata uusiin yleistä etuja 
palveleviin tavoitteisiin. Näin ollen esimerkiksi nykyiset tietoyhteiskunnan 
keinotodellisuudesta käytävät keskustelut voivat mahdollisesti johtaa sääntelyyn, jolla 
pyritään takaamaan tietty totuudellisuus. 
b. Olemassa olevan suojan vähentämistarpeet 
Toisaalta tietyt nykyiset määräykset voivat osoittautua tarpeettomiksi tai suhteettomiksi, 
ja voi esiintyä joko tarvetta olla soveltamatta niitä uusiin palveluihin tai lieventää niitä. 
Väärin perustein sovellettujen määräysten poistaminen. Koska palveluihin sovelletaan 
monenlaista lainsäädäntöä, on mahdollista, että niihin sovelletaan määräyksiä, joita ei 
selvästikään ole laadittu tällaista toimintaa varten. Näin ollen on välttämätöntä siirtää 
kyseessä olevat palvelut lainsäädännöllä kyseisen määräyksen soveltamisalan 
ulkopuolelle. Olisi esimerkiksi aiheellista pohtia, missä määrin televisiolähetyksiä 
koskevaa lainsäädäntöä on syytä soveltaa tietoyhteiskunnan palveluihin. 
Suhteettomien määräysten sopeuttaminen. Joihinkin palveluihin voidaan soveltaa 
rajoituksia, jotka ovat suhteettomia niiden tavoitteeseen nähden. Kyse voi olla joko 
sellaisesta velvoitteesta, joka on tietoyhteiskunnan palvelujen kannalta 
epätarkoituksenmukainen, tai toimenpiteistä, joissa mennään pidemmälle kuin tavoitteen 
saavuttamisen kannalta olisi tarpeen. Vaikka esimerkiksi alaikäisten suoja on ilman 
muuta olennainen tavoite, voisi olla epätarkoituksenmukaista (ja mahdollisesti 
ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen 
yleissopimuksen 10 artiklan vastaista) kieltää televisiolähetystoiminnassa (jossa ei 
millään tavalla voida taata "kuka mitäkin katsoo"), aikuisille tarkoitetut palvelut32. #'•; 
32 On mahdollista, että vuorovaikutteisuus ja tekniset ratkaisut, joiden kautta käyttäjällä on pääsy uusiin 
palveluihin, parantavat vanhempien mahdollisuuksia valvoa alaikäisten mahdollisuuksia katsoa väkivaltaisia 
27 
Toisena esimerkkinä voidaan mainita ennen myyntiä tehtäviä kirjallisia sopimuksia 
koskevat velvoitteet, jotka eivät ole tarkoituksenmukaisia sähköistä myyntiä ajatellen. 
Samaten televiestintään tai lähetystoimintaan sovellettavat ennakkolupa- tai 
ennakkolisenssijärjestelmät voivat olla epätarkoituksenmukaisia tietoyhteiskunnan 
palveluja ajatellen (erityisesti kun otetaan huomioon, että toinen, esimerkiksi lehdistöön 
sovellettavaa muistuttava, järjestelmä voisi taatatehokkaamman suojan). 
3. Suuntana laaja-alaiset määräykset 
Jäsenvaltioissa tietoyhteiskunnan ja palvelumarkkinoiden kehityksen ympärillä tapahtuva 
poliittinen liikehdintä heijastuu väistämättä lainsäädäntötoiminnan laajuuteen 
kansallisella tasolla. 
a) Laaja määräysyalikoima 
Useat oikeuden alat koskevat palveluja niiden moninaisuuden vuoksi, erityisesti 
lehdistöä koskeva oikeus (onko esimerkiksi sovellettava lehdistöä koskevaa 
erityislainsäädäntöä, kuten toimituksellista vastuuta), televiestintää koskeva oikeus, 
siviilioikeus11, sopimusoikeus34, audiovisuaalista alaa koskeva oikeus*5 (tarvitaanko 
esimerkiksi ennakkolupajärjestelmää, tai onko perinteisiä moninaisuutta koskevia 
sääntöjä noudatettava?), sosiaali-ja työoikeus™ (esimerkiksi mitä järjestelmää etätyössä 
olisi sovellettava?), vero-oikeus*1 (esimerkiksi mille uusille palveluille olisi hyötyä 
verohelpotuksista?), rikosoikeus** (esimerkiksi millaisista järjestelmistä ja menettelyistä 
olisi määrättävä rikkomusten osalta?), pankki- ja rahoitusalaa koskeva oikeus*9 
(esimerkiksi mitä järjestelmää pankkien, vakuutuslaitosten ja pörssien etäpalveluissa olisi 
noudatettava?), kaupallista viestintää koskeva oikeus™ ja lopuksi ammatilliset 
määräykset, erityisesti itsenäisiin ammatinharjoittajiin sovellettavat määräykset 
(esimerkiksi mitä järjestelmää sovelletaan asianajajien tai lääkäreiden etäpalveluihin?). 
Näillä määräyksillä pyritään moniin yleisen edun mukaisiin tavoitteisiin: ilmaisun 
vapauteen, yksityisyyden suojaan (kaikki palvelut), alaikäisten suojaan, 
kuluttajansuojaan (esimerkiksi sähköinen myynti), henkisen omaisuuden suojaan, 
tai pornografisia ohjelmia. Yleisradiointia koskevat alaikäisten suojaamiseen liittyvät määräykset eivät näin 
ollen välttämättä ole riittäviä, sillä alaikäisten valvomattoman katselun vaara on paljon suurempi 
yleisradioinnin kohdalla. 
33 Katso ruotsalainen kertomus "Wings to Human Ability". 
34 Tietyissä jäsenvaltioissa notaarit tutkivat jo tätä ongelmanasettelua. Katso Revue de l'Assemblée de Liaison 
des Notaires de France n: o 6, 1995, ja Bundesnotarkammer, Elektronischer Rechtsverkehr, Köln 1995. 
35 Katso Prognos-tutkimUs; Detailleurin kertomus; "The Waterloo Report"; Coudert Brothersien kertomus; 
tutkimus "Information Society: Access and Pluralism", International Federation of Journalists, March 1995. 
36 Katso Thierry Bretonin tutkimus "Le télé-travail en France: Situation actuelle, perspectives de développement 
et aspects juridiques". 
37 Thierry Breton: "Le télé-travail en France: Situation actuelle, perspectives de développement et aspects 
juridiques"; Thierry Breton: "Les télé-services en France. Quels marchés pour les autoroutes de 
l'information?"; Jean-Marc Detailleur: "Evaluation de la presse écrite dans la perspective des nouvelles 
technologies multimédias. " 
38 Katso muun muassa Alankomaiden hallituksen kertomus: Actieprogramma Electronische Snelwegen "van 
metafoor naar actie ". 
39 Katso Thierry Breton: "Les télé-services en France"ja Gérard Théry: "Les autoroutes de l'information". 
40 Katso Prognos-tutkimus, Detailleurin kertomus ja Coudert Brothersin kertomus. 
28 
terveyden suojaan (esimerkiksi terveydenhoidon etäpalvelut), kulttuurin ja kielien 
suojaan (esimerkiksi opetuspalvelut) jne. 
Tietyt erityiskysymykset on monissa hallitusten tutkimuksissa ja kertomuksissa jo 
määritelty ensimmäisenä käsiteltäviksi. Niitä ovat tietosuoja, henkisen omaisuuden suoja, 
kuluttajansuoja ja alaikäisten suoja, sekä palvelujen salauksen suoja ja siihen 
sovellettava järjestelmä. 
b) Epämääräinen ja pitkälle ulottuva aikataulu 
Palvelumarkkinoiden analyysi on osoittanut, ettei niitä synny alkuvaiheessakaan erityisen 
nopeaan tahtiin, ja että palvelut kehittyvät asteittain. Siten myös sääntelytoiminta on 
vähittäistä, jotta pystyttäisiin seuraamaan markkinoiden kehitystä ja käsittelemään 
erilaiset ajan myötä esille tulevat kysymykset. Tietoyhteiskunnan palveluja koskevalle 
kansallinen lainsäädäntö siis kehittyy koko ajan. 
Tarkkaa aikataulua ei ole asetettu. Yleisesti tutkimukset ja kertomukset vahvistavat, että 
suurimmassa osassa jäsenvaltioita, Saksaa lukuun ottamatta, ajatukset eivät ole vielä 
käytännön tasolla eivätkä yksityiskohtaisia, ja niissä korostetaan, että lainsäädäntöjen 
sopeuttamiselle on vaikea asettaa aikataulua. Joissakin kertomuksissa käsitellään 
ainoastaan ensimmäisten määräyksiä koskevien erityistarkistusten toteuttamista41. 
Esimerkiksi Alankomaissa halutaan tarkistaa tietoa koskeviin rikkomuksiin liittyvä 
lainsäädäntö ennen vuoden 1996 loppua, ja Ruotsi haluaa tarkistaa lainsäädäntönsä 
seuraavan kolmen vuoden aikana. Lisäksi talousanalyysit osoittavat, että markkinoille 
voisi tulevaisuudessa, teknologian kehityksen ja markkinoiden kehittymisen myötä, tulla 
uusia palveluja, joita ei vielä nykyisin osata kuvitella. Sitä suuremmalla syyllä on tällä 
hetkellä vielä vaikea määritellä, mitä määräystarpeita niihin liittyy. 
Tulevaisuudessa mahdollisesti tarpeellisten määräysten sisällön osalta esiintyy paljon 
epävarmuutta. Kansalliset tai kansainväliset asiantuntijat ovat kyllä tunnistaneet oikeat 
alat, mutta he eivät yleisesti ottaen useinkaan puutu siihen, miten asiassa olisi edettävä ja 
mitä käytännön määräyksiä olisi asetettava. Kun otetaan huomioon ne yhteiskunnalliset 
ja poliittiset tekijät, joiden olemassaolon poliittisen liikehdinnän voimakkuus on 
osoittanut, ja lukuun ottamatta kiireellisiä määräyksiä vastauksena vallitsevaan 
tilanteeseen, sääntelyratkaisujen kehittäminen on erityisen monimutkaista, ja ne voivat 
tietyissä tapauksissa käynnistää pitkiä keskusteluja, jotka saattavat ulottua ensi 
vuosituhannen puolelle. 
Lisäksi koehankkeet ovat erityisesti Saksassa ja Ranskassa käytettyjä 
sääntelymenetelmiä42. Tällöin sääntely koskee aluksi ainoastaan sellaisen väliaikaisen tai 
tilapäisen poikkeusjärjestelyn toteuttamista, jonka tarkoituksena on mahdollistaa 
tietoyhteiskunnan palveluihin liittyvien koehankkeiden kehittäminen. Näistä 
koehankkeista saatujen kokemusten seurannan ja analyysin ansiosta lainsäätäjä oppii 
41 Katso erityisesti Ruotsin "Wings to Ability ja Alankomaiden "Actieprogramma Eleclronische Snelwegen" sekä 
"The Danish Government Report on the Information Society Year 2000". 
42 Valmisteilla on lakiesitys, jossa määrätään 5 vuoden poikkeusjärjestelystä, jonka tarkoituksena on 
mahdollistaa 170 koehankkeen toteutus. 
29 
paremmin tuntemaan ongelmat ja myöhemmässä vaiheessa laatimaan uusia palveluja 
koskevia määräyksiä. Näin ollen varsinaista lainsäädäntöä ei otettaisi käyttöön ennen 
kuin melko myöhäisessä vaiheessa43 sen mukaan, kuinka pitkän ajan luotettavien 
johtopäätösten tekeminen koehankkeista vaatii. Tästä käytännöllisestä 
"poikkeus/koehanke/seuranta/uudet määräyksef-menetelmästä voisi tulla yksi lyhyen 
aikavälin sääntelyratkaisuista, jonka avulla voidaan välttää hätiköidyt määräykset ja 
samalla pysyä ajan tasalla sääntelytyössä sekä tarpeen tullen puuttua asioihin 
asiantuntemuksella. 
Lopuksi tutkitaan myös määräysten jatkuvaan tarkistamiseen perustuvaa vaihtoehtoa, 
jossa otetaan huomioon teknologian kehitys ja yhteiskunnalliset arvot, joissa voi olla 
tiettyä häilyvyyttä44. 
B. Sisämarkkinoiden toimintaan kohdistuvat vaarat 
Jäsenvaltioissa valmisteilla olevat määräykset voivat, ellei niitä valvota, vaarantaa 
sisämarkkinoiden toteutumisen. 
1. Sisämarkkinoiden uuteen jakaantumiseen liittyvät vaarat 
Ellei uusien, tietoyhteiskunnan palveluihin sovellettavien kansallisten määräysten 
kehittämistyötä millään tavoin yhdenmukaisteta, määräyksistä tulee hyvin 
todennäköisesti keskenään erilaisia, jopa erisuuntaisia. Tällainen tilanne aiheuttaisi uusia 
rajoituksia tietoyhteiskunnan palvelujen vapaalle liikkuvuudelle, koska jokin jäsenvaltio 
voisi rajoittaa tai kieltää toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan palvelun tarjoamisen 
alistamalla sen omille kansallisille määräyksilleen. Sisämarkkinaoikeuden ja erityisesti 
59 artiklan perusteella osa näistä toimenpiteistä ei ole oikeutettuja, osa taas on. 
Ensimmäisessä tapauksessa komission on puututtava asiaan, jotta asianomainen 
jäsenvaltio poistaisi tämän oikeudellisen esteen, ja jälkimmäisessä tapauksessa sen on 
tarpeen tullen ehdotettava kyseisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista vapaan 
liikkuvuuden takaamiseksi. Tietoyhteiskunnan palveluja tuottava Euroopan teollisuus ei 
pääse hyötymään sisämarkkinoista ennen kuin näiden aloitteiden vaikutukset alkavat 
näkyä, ja käy niin, että teollisuus jättää kilpailukykynsä kannalta välttämättömät 
sijoitukset tekemättä. Moni asia tukee tätä uhkakuvaa. 
Markkinoiden kehitykseen liittyvät syyt. Uusien palvelumarkkinoiden analyysi osoittaa, 
että kehitys on asteittainen ja että siinä on alueellisia vaihteluita, toisin sanoen 
jäsenvaltioiden välisiä eroja. Tämä tarkoittaa, että eri jäsenvaltiot reagoivat määräyksiin 
eri aikaan ja että reaktiot kohdistuvat eri palveluihin. Näin ollen esimerkiksi jäsenvaltio, 
jossa terveydenhoidon etäpalvelut kehittyvät nopeasti, voi olla altis hyväksymään niitä 
koskevia määräyksiä, kun toinen jäsenvaltio samanaikaisesti laatii määräyksiä, jotka 
koskevat sähköiseen etämyyntiin ja vedonlyöntiin liittyviä etäpalveluja, koska 
kansallisilla markkinoilla toimiva palvelujen tarjoaja on kehittänyt toimintaansa erityisen 
pitkälle. 
43 Ranskassa kaavaillaan 5 vuoden ajanjaksoa. 
44 Katso esimerkiksi Prognos-tutkimus, sivu 143 ja sitä seuraavat sivut. 
30 
Kansallisiin perinteisiin ja kulttuureihin liittyvät syyt. Kansalliset lainsäädännöt tukevat 
taloudellisia, kulttuurisia, sosiaalisia ja poliittisia arvoja ja perinteitä, jotka vaihtelevat 
jäsenvaltioiden välillä. Kokemus on osoittanut, että nämä erilaiset olosuhteet vaikuttavat 
lainsääntötyössä noudatettavaan lähestymistapaan alasta riippumatta, ja että ne voivat 
jopa johtaa lainsäädännön laatimiseen. Tämä tarkoittaa toisaalta, että ne asiat, joita 
ensisijaisesti säännellään, vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen (tietyt jäsenvaltiot voivat 
esimerkiksi korostaa kansallisen kulttuurin suojelemista, kun toiset taas painottavat 
kuluttajansuojaa ja kolmannet vuorostaan alaikäisten suojaa ja hyvien tapojen 
säilyttämistä), ja toisaalta, että myös samaa asiaa koskevien eri määräysten sisältö 
vaihtelee (nykyisinkin esimerkiksi kansallinen suhtautuminen alaikäisten suojaan, 
tietosuojaan ja kuluttajansuojaan vaihtelee suuresti ja heijastaa eroja maiden asenteissa ja 
tavoitteissa). 
Lähtökohtana olevaan oikeusjärjestelmään liittyvät syyt. Eri jäsenvaltioiden kansalliset 
oikeusjärjestelmät, joita on mukautettu, poikkeavat myös nykyisin toisistaan. Tästä 
seuraa, että mukautuksissa noudatetaan omaa logiikkaansa, mikä voi yhä kasvattaa 
nykyisiä eroja. Näin ollen esimerkiksi Saksan oikeusjärjestelmän "yleisradioinnin" käsite 
(joka mahdollistaa toimivallan jakamisen osavaltioiden ja liittohallituksen välillä), tai 
Ranskan oikeusjärjestelmän jälkikäteen toteutettava Minitel-palveiujen valvonta, tai 
Yhdistyneen kuningaskunnan kevennetty oikeusjärjestelmä, jota voidaan jo soveltaa 
televisiolähetystoiminnan harjoittajiin, edustavat erilaisia lähtökohtia uutta 
palvelutoimintaa koskeville järjestelmille (ennakkovalvonta tai jälkikäteen tapahtuva 
valvonta). Muita esimerkkejä ovat erilaiset lähestymistavat henkiseen omaisuuteen tai 
salausjärjestelmiin (tietyt jäsenvaltiot edellyttävät ennakkolupaa, toiset eivät). 
Tietoyhteiskunnan palvelujen monimuotoisuuteen liittyvät syyt. Koska palvelut ovat 
keskenään hyvin erilaisia, myös niitä koskevia oikeuden aloja on paljon. Tästä seuraa, 
että erilaisiin sääntely lähtökohtiin liittyvä vaara moninkertaistuu ja heijastuu 
sisämarkkinoiden toimintaan niin, että palvelujen vapaan liikkuvuuden esteiden määrä 
moninkertaistuu. Tilanne on erityisen huolestuttava, kun otetaan huomioon, että tarjoajat 
yleensä toimittavat useammasta palvelusta koostuvan paketin, jolloin vaara kohdata uusia 
oikeudellisia esteitä moninkertaistuu. Siten palvelun tarjoaja, joka toimittaa 
vuorovaikutteisista peleistä, etäopetuksesta, tilausvideosta ja etäostoksista koostuvan 
palvelupaketin, voi joutua toteamaan, että yhtä palvelua rajoitetaan yhdessä 
jäsenvaltiossa, kun rajoitukset toisessa jäsenvaltiossa taas kohdistuvat toiseen palveluun. 
Tällaiset yhdistelmät aiheuttavat mahdollisten esteiden moninkertaistumisen. 
Ensimmäiset havainnot erisuuntaisista lähestymistavoista osoittavat vaaran todelliseksi. 
Käynnissä olevien töiden tarkastelu osoittaa esimerkiksi, että keskustelut ja 
suhtautuminen siihen, tarvitaanko ennakkolupaa vai tarvitaanko pikemminkin 
järjestelmä, joka muistuttaa lehdistöön sovellettavaa järjestelmää, ovat erisuuntaisia. 
Toinen esimerkki on, että tärkeinä pidetyt, määräyksiä koskevat kysymykset eivät aina 
ole samat (muun muassa työoikeutta, alaikäisten suojaaja vastuuoikeutta ei aina mainita 
tutkimuksissa ja kertomuksissa). 
31 
2. Liialliseen sääntelyyn liittyvät vaarat 
On mahdollista, että tietoyhteiskuntaan liittyvä poliittinen liikehdintä ja toteutettu 
toiminta heijastuu kansallisella tasolla uusina määräyksinä, jotka vuorostaan aiheuttavat 
Euroopan tasolla yhteisön sääntelyä, vaikka sen välttämättömyyttä ei aina olisikaan 
osoitettu. 
Sisämarkkinoihin liittyviin tavoitteisiin liittyviä määräyksiä ei tarvita kuin tilanteissa, 
joissa kansallisten toimenpiteiden rajoittavia vaikutuksia perustamissopimuksessa 
lueteltuihin vapauksiin ei voida ratkaista suoraan perustamissopimusta tai olemassa 
olevaa johdettua oikeutta soveltamalla. Näiden rajoittavien toimenpiteiden arviointi on 
toisinaan monimutkaista, koska kyse on useissa tapauksissa sen arvioimisesta, olivatko 
näiden rajoittavien vaikutusten taustalla olevat kansalliset toimenpiteet suhteellisia 
verrattuna siihen yleisen edun mukaiseen palvelevaan tavoitteeseen, johon niillä on 
pyritty. On olemassa vaara, että tietyt tahot pitävät tällaisia ongelmia aiheuttavien 
kansallisten määräysten vuoksi parempana, että määräykset ulotettaisiin 
yhdenmukaistamisen keinoin koskemaan koko yhteisöä sen sijaan, että ryhdyttäisiin 
arvioimaan niitä, mikä mahdollistaisi uusien esteiden poistamisen suoraan 
perustamissopimusta soveltamalla. Tämä tarkoittaa, että yhteisön tasolla toteutettavat 
toimenpiteet edellyttävät tilanteita, joissa tapahtuneet tosiasiat todetaan. Näitä liialliseen 
sääntelyyn liittyviä vaaroja ei pidä väheksyä, koska tietyt tahot, kuten toimijat, 
ammattijärjestöt, kuluttajajärjestöt ja muut vastaavat45 harjoittavat jo painostusta. 
Komission kanta on, ettei yhteisön tasolla tule asettaa liikaa määräyksiä pelkästään siksi, 
että niitä sinnikkäästi vaaditaan, vaan että on päinvastoin tukeuduttava sisämarkkinoiden 
hyviksi todettuihin periaatteisiin, erityisesti vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen. 
3. Epäyhtenäisyyteen liittyvät vaarat 
On mahdollista, että tulevina vuosina tapahtuva kansallinen sääntely vaikuttaa yhteisön 
tasolla, paitsi liiallisena sääntelynä, myös keskenään epäyhtenäisinä toimenpiteinä. 
Moninaiset yleisen edun mukaiset tavoitteet, joihin kansallisella tasolla pyritään 
(kuluttajansuoja, kulttuurin ja terveyden suojeleminen, jne.), voidaan Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen salliessa ulottaa yhteisön tasolle erikseen kuhunkin tavoitteeseen 
tähtäävillä toimenpiteillä ilman yhtenäistä kokonaisuutta. 
Komissio on tämän asian osalta sitä mieltä, että kaikissa kansallisissa toimenpiteissä olisi 
noudatettava näiden palvelujen tulevan kehityksen kannalta välttämätöntä määräysten 
4S Brysselissä 24-26 päivänä helmikuuta 1995 pidetyn G-7 huippukokouksen yhteydessä useat toimijoiden 
edustajat ilmaisivat kantansa. Euroopan teollisuuden edustajien pyöreän pöydän keskustelujen seurauksena 
laadittiin asiakirja "Building a global Information Society" - A call for Government Action, May 1995, jossa 
vaaditaan kansallisten ja kansainvälisten määräysten sopeuttamista tietosuojan, henkistä omaisuutta koskevan 
oikeuden, siviilioikeuden ja rikosoikeuden aloilla paremman suojan saavuttamiseksi laitonta jäljentämistä 
vastaan (suojatut palvelut), vastuuoikeuden alueella jne. Audiovisuaalisen teollisuuden, kaapelioperaattoreiden 
ja televiestintäyhtiöiden edustajat ovat tunnistaneet tärkeiksi samat alueet Belgiassa 19-21 päivänä toukokuuta 
1995 pidetyssä seminaarissa (The Waterloo Report on "Trans Atlantic Dialogue on Broadcasting and the 
Information Society"); myös ICRT on kolmessa hiljattain antamassaan päätöslauselmassa korostanut tiettyjä 
sääntelytarpeita. 
32 
yhtenäisyyttä ja kaikin tavoin otettava huomioon kaikki yleisen edun mukaiset tavoitteet. 
Koska johdetun sisämarkkinaoikeuden tavoitteena on samanlaisen suojan takaaminen 
kaikissa jäsenvaltioissa yleisen edun mukaisille tavoitteille, komissio on päättänyt, että 
kaikkien lainsäädäntötoimenpiteiden on tapahduttava osana tutkittua 
sisämarkkinajärjestelmää. 
33 
III. AVOIMUUDEN JÄRJESTELMÄN ESITTELY 
Komissio ehdottaa teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa 
noudatettavasta menettelystä annettuun direktiiviin 83/189/ETY46 perustuvan sääntelyä 
koskevan avoimuuden järjestelmän käyttöönottoa. Komissio esittää tätä tarkoitusta varten 
ehdotuksen neuvoston direktiiviksi direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta kolmannen 
kerran, direktiivissä tarkoitettujen tiedon vaihtoa koskevien menettelyjen ulottamiseksi 
jäsenvaltioiden tuleviin, tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin lainsäädäntöehdotuksiin. 
A. Tavoitteet 
Komission ehdottaman avoimuuden järjestelmän yleistavoitteena on mahdollistaa 
sisämarkkinoiden parempi toiminta tietoyhteiskunnan palvelujen alalla. Järjestelmällä 
pyritään tarkemmin seuraaviin tavoitteisiin: 
1.» Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta erityisesti välttämällä uusien esteiden 
luomista 
Jäsenvaltioiden välisen sekä jäsenvaltioiden ja komission välisen vastavuoroisen 
tietojen toimittamisen avulla on mahdollisuus tunnistaa ajoissa sisämarkkinoiden 
toiminnassa ilmenevät ongelmat ja puuttua niihin, jotta voidaan ehkäistä sekä 
palvelujen vapaan liikkuvuuden ja sijoittautumisvapauden periaatteiden kanssa 
yhteensopimattomien kansallisten määräysten laatiminen (muut jäsenvaltiot tai 
komissio pyrkivät saamaan asianomaisen jäsenvaltion jättämään hankkeen 
toteuttamatta tai muuttamaan sitä) että oikeudellisten esteiden luominen (jos nämä 
määräykset ovat yhteisön oikeuden perusteella oikeutettuja) ehdottamalla 
tarvittaessa yhteisön määräyksiä. Komissio ei missään tapauksessa halua yleisen 
edun suojaamiseen tähtäävien, kansallisen tason lakien säätämiseen liittyvää 
toimivaltaa, vaan se pyrkii ainoastaan ehkäisemään sisämarkkinoiden uudelleen 
jakaantumisen. 
2.* Yleisten etujen tehokkaamman suojan takaaminen 
On välttämätöntä ennakoida ja tunnistaa ajoissa tarve toteuttaa sellaisia yhteisön 
toimenpiteitä, joilla pyritään varmistamaan, että yleisen edun suoja eri 
jäsenvaltioissa on samantasoinen. Kansallisen tason huolenaiheet, jotka voivat 
saada jäsenvaltion laatimaan määräyksiä, voivat olla yhteisiä muiden 
jäsenvaltioiden kanssa, ja niihin voidaan vastata tehokkaammin yhteisön tasolla 
toteutettavalla suojalla. Viimeksi mainittu näkökohta on tietoyhteiskunnassa 
olennainen, koska teknologiaympäristö lisää mahdollisuuksia kiertää ainoastaan 
yhden jäsenvaltion tasolla kehitetyt suojatoimenpiteet. ' Lisäksi 
teknologiaympäristö pahentaa toimijoihin tai palveluihin sovellettavan oikeuden 
46 Neuvoston direktiivi, annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien 
tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä (EYVL N:o L 109, 26.4.1983), jota on muutettu neuvoston 
direktiivillä 88/182/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1988 (EYVL N:o L 81, 26.3.1988) ja neuvoston 
direktiivillä 94/1 O/EY, annettu 23 päivänä maaliskuuta 1994 (EYVL N:o L 100, 19.4.1994). 
34 
määrittämiseen liittyviä ongelmia, vaikeuttaa syyllisten löytämistä ja sääntöjen 
tehokkaaseen soveltamiseen tai rikkomusten estämiseen liittyviä ongelmia jne. 
3.» Uusien yhteisön määräysten laatiminen paremmin ja niiden tarpeen 
vähentäminen 
Jotta määräysten tarve vähenisi yhteisön tasolla ehdottoman välttämättömälle 
tasolle, perustamissopimusta ja erityisesti sen 52 ja 59 artiklaa on voitava soveltaa 
tehokkaammin. Avoimuuden järjestelmä edistäisi tämän tavoitteen saavuttamista 
tosiasiallisesti, sillä sen avulla voitaisiin ennakoida tai estää sellaisen kansallisen 
lainsäädännön hyväksyminen, joka voisi jatkossa johtaa yhteisön tason 
sääntelyyn, jolla pyrittäisiin vahvistamaan kyseiset kansalliset määräykset. 
Kansallisen lainsäätäjän olisi erityisesti harkittava, onko mahdollista soveltaa 
vastavuoroista tunnustamista sen sijaan, että sallitaan sellaisten tilanteiden 
kehittyminen, joissa joudutaan toteamaan tapahtuneet tosiasiat, jotka puolestaan 
voivat johtaa yhteisön tason yhdenmukaistamista koskeviin ehdotuksiin. Koska 
on kyse tiedonvaihtoa koskevasta menettelystä, joka ei vaikuta mahdollisesti 
tulevaisuudessa yhteisön tasolla toteutettavien yhdenmukaistamistoimenpiteiden 
tarpeellisuuden arviointiin, avoimuuden järjestelmän avulla tehtäisiin 
mahdolliseksi nopeampi yhdenmukaistaminen laajempaan tietämykseen 
perustuen, jos on tarpeen turvata yleisen edun mukainen tavoite tehokkaasti 
yhteisön tason toiminnalla. 
4.* Hallinnollisen yhteistyön helpottaminen 
Jäsenvaltioiden välisen tiedonvaihtojärjestelmän on määräysten laatimisvaiheessa 
ohjattava kansallinen lainsäätäjä hankkimaan muilta kansallisilta viranomaisilta 
tietoja muissa jäsenvaltioissa vallitsevasta tilanteesta. Tavoitteena ei ole kiistää 
muiden jäsenvaltioiden lainsäädäntövaltaa, vaan saattaa ne tietoisiksi vaaroista, 
jotka kohdistuvat sisämarkkinoihin sekä yleisen edun mukaisten tavoitteiden 
tehokkaaseen turvaamiseen silloin, kun lakeja säädetään erikseen ottamatta 
huomioon muualla saatuja kokemuksia sekä vaikutuksia muihin maihin 
sijoittautuneiden palvelujen tarjoajien kannalta. Avoimuuden järjestelmä 
vaikuttaa erityisen tehokkaalta hallinnollisen yhteistyön välineeltä, joka voi johtaa 
todelliseen yhteisölliseen vaikutukseen Euroopassa. 
5.* Lainsäädännön vakauden edistäminen 
Selkeää ja vakaata lainsäädäntöä pidetään edellytyksenä tietoyhteiskunnan 
kehityksen edistämiselle. Avoimuuden järjestelmän tavoitteena on nimenomaan 
lainsäädännön vakauden ja sen käyttökelpoisuuden edistäminen ensinnäkin 
rajoittamalla ennalta arvaamattomia reaktioita lainsäädännön alalla, välttämällä 
rikkomusmenettelyjen aikaisia epävarmuuden kausia, ja lopuksi antamalla 
toimijoille ja kuluttajille mahdollisuus saada enemmän tietoa niistä 
määräysehdotuksista, joiden vaikutukset voivat ulottua heihin. 
35 
6.» Yhteisön osallistuminen kansainvälisen tason keskusteluihin 
Yhteisön lainsäädännön vakaa ja johdonmukainen määritteleminen on 
perusedellytys Euroopan yhteisön tehokkaalle ja yhdenmukaiselle osallistumiselle 
tietoyhteiskunnan palveluja koskevaan sääntelytyöhön, joka on osa kansainvälistä 
yhteistyötä ja kansainvälisiä neuvotteluja. 
B. Yleinen lähestymistapa 
1. Kokemukset jo olemassa olevista avoimuuden järjestelmistä 
Ajatus sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamisesta lainsäädäntöä 
koskevan avoimuuden järjestelmän avulla ei ole uusi. Teknisiä standardeja ja määräyksiä 
koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 
1983 annettu direktiivi 83/189/ETY on tähän mennessä kehittynein lainsäädännön 
avoimuutta edistävä väline. Tämä direktiivi, jota on jo kahteen otteeseen muutettu muun 
muassa sen soveltamisalan laajentamiseksi47, on noussut avainasemaan sisämarkkinoita 
koskevassa politiikassa. On huomattava, että on olemassa myös muita avoimuuden 
järjestelmiä, joissa on vaikutteita direktiivistä 83/189/ETY. Ne eroavat kuitenkin 
direktiivistä joko siksi, että kyseiset järjestelmät eivät koske lainsäädäntöehdotuksia, 
vaan kansallisia toimenpiteitä, jotka ovat voimassa, vaikka ne estävätkin tavaroiden 
vapaata liikkuvuutta (Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös tavaroiden vapaan 
liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevan 
tietojenvaihtomenettelyn luomisesta)48, tai siksi, että avoimuus on niissä ainoastaan 
täydentävänä näkökohtana niihin yleisiin päämääriin nähden, joihin asianomaisilla 
välineillä pyritään49. 
a) Direktiivin 83/189/ETY toimintatapa 
Direktiivillä varmistetaan teknisiä määräyksiä ja standardointia koskeva tiedonvaihto 
jäsenvaltioiden välillä. Jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan komissiolle50 ja muille 
47 Neuvoston direktiivi 88/182/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1988 (EYVL N:o L 81, 26.3.1988) ja 
neuvoston direktiivi 94/1 O/EY, 23.3.1994 (EYVL No L 100, 19.4.1994). 
48 EYVL N:o C18, 21.1.1994, s. 13. Neuvosto on ilmoittanut yhteisen kannan 29 päivänä kesäkuuta 1995 (EYVL 
N: o C 216, 21.8.1995, s. 41); päätöksessä määrätään toimittamaan tiedot komissiolle 45 päivän kuluessa 
toimenpiteen käynnistämisestä. Komissio välittää tämän tiedon muille jäsenvaltioille. 
49 Korkean teknologian, erityisesti bioteknologisesti tuotettujen, lääkkeiden markkinoille saattamista koskevien 
toimenpiteiden lähentämisestä 22 päivänä joulukuuta 1986 annettu direktiivi 87/22/ETY (5 artikla) (EYVL N: o 
L 15, 22.12.1986, s. 38); tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan 
yhdenmukaistamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 annettu direktiivi 93/98/ETY (12 artikla) (EYVL N:o L 290, 
24.11.1993, s. 9); pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annettu direktiivi 94/62/EY (16 
artikla) (EYVL N:o L 365, 31.12.1994, s. 10). Direktiivissä 87/22/ETY viitataan nimenomaisesti niihin 
direktiivin 83/189/ETY artikloihin, joissa määrätään ilmoituksen lykkäävästä vaikutuksesta, kun taas kahdessa 
muussa direktiivissä ei määrätä tällaisesta vaikutuksesta, vaan pelkästään lainsäädäntöehdotusten 
ilmoittamisesta. 
so Jäsenvaltiot velvoitetaan 8 artiklan 1 kohdan nojalla antamaan komissiolle tiedoksi kaikki teknisiä 
määräyksiä koskevat ehdotukset sellaisessa valmistelutyön vaiheessa, jossa oleellisia muutoksia voidaan vielä 
tehdä. Komissio välittää nämä tiedot jäsenvaltioille, jotta ne voivat tutustua kansallisiin aloitteisiin. 
36 
jäsenvaltioille tiedoksi kansallisia teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset51, jotka ne 
aikovat hyväksyä. Direktiivissä säädetään kolmen kuukauden odotusaika, jotta 
komissiolla ja jäsenvaltioilla on tilaisuus tutkia kyseistä toimenpidehanketta ja ilmaista 
mielipiteensä. 
Tämän jälkeen on neljä mahdollista toimintavaihtoehtoa: 
1. Jäsenvaltioilla ja/tai komissiolla ei ole huomautuksia. Tällöin asianomainen 
jäsenvaltio voi hyväksyä ehdotuksen heti kolmen kuukauden odotusajan 
päätyttyä. 
2. Komissiolla tai jäsenvaltioilla on huomautuksia, jotka koskevat suunniteltujen 
toimenpiteiden mahdollisia vaikutuksia sisämarkkinoihin, jos ne hyväksyttäisiin 
ja niitä sovellettaisiin muista jäsenvaltioista lähtöisin oleviin tavaroihin, sekä 
muutospyyntöjä52. Asianomainen jäsenvaltio velvoitetaan mahdollisuuksien 
mukaan ottamaan huomioon nämä huomautukset lopullista versiota laadittaessa. 
Usein nämä huomautukset johtavat vastavuoroista tunnustamista koskevan 
lausekkeen sisällyttämiseen lakiesitykseen. 
3. Komissio tai jäsenvaltio esittää yksityiskohtaisen lausunnon, jos ne katsovat, että 
toimenpide on tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan yhteisön oikeuden 
vastainen, jos sitä sovelletaan muista jäsenvaltioista lähtöisin oleviin tavaroihin53. 
Yksityiskohtaisen lausunnon esittämisen seurauksena odotusaika pitenee 6 
kuukaudeksi (tai 4 kuukaudeksi vapaaehtoisten sopimusten osalta). Tänä aikana 
kysymystä on mahdollista tarkastella uudelleen, jotta voidaan välttyä yhteisön 
oikeuden rikkomiselta. 
4. Ilmoitus, jonka mukaan komissio ehdottaa^ tai on ehdottanut yhteisön 
toimenpiteitä kyseisellä alalla. Tämän ilmoituksen seurauksena odotusaika 
pitenee 12 kuukaudeksi tai 18 kuukaudeksi, jos neuvosto omaksuu ennen jakson 
päättymistä ehdotusta koskevan yhteisen kannan. Odotusajan pidentämisellä 
yhteisölle halutaan antaa mahdollisuus tutkia kysymystä ilman, että aikaisemmat 
toimenpiteet vääristävät tai vaikeuttavat keskustelua. Odotusaikaa ei kuitenkaan 
voida pidentää vapaaehtoisten sopimusten osalta. 
Jos jäsenvaltio haluaa hyväksyä teknisen määräyksen kiireellisistä syistä, jotka liittyvät 
kansanterveyden ja turvallisuuden suojelemiseen taikka eläinten ja kasvien terveyden ja 
51 Tekniset määräykset määritellään teknisiksi eritelmiksi tai muiksi vaatimuksiksi, joiden noudattaminen on lain 
nojalla tai käytännössä pakollista saatettaessa tuote markkinoille tai käytettäessä sitä jäsenvaltion alueella (1 
artikla). Käytännössä pakollisiin teknisiin määräyksiin kuuluvat vapaaehtoiset sopimukset, joiden osapuolina on 
julkisia viranomaisia, sekä ammattietiikkaa koskevat säännöt, joiden noudattaminen takaa, että ne toimivat 
tiettyjen määräysten mukaisesti. 
52 Jäsenvaltiot ja/tai komissio tekevät huomautuksia direktiivin 8 artiklan 2 kohdan nojalla. Jäsenvaltion on 
toisen jäsenvaltion tai komission pyynnöstä toimitettava niille teknistä määräyksen lopullinen teksti. 
53 Direktiivin 9 artiklan 2 kohta. Komission esittämä yksityiskohtainen lausunto on virallinen asiakirja, joka 
vastaa virallista huomautusta, jos ehdotus hyväksytään sellaisenaan. 
54 Direktiivin 9 artiklan 3 kohta 
55 Direktiivin 9 artiklan 4 kohta 
37 
elämän suojelemiseen, sille voidaan myöntää tähän lupa ja vapauttaa se odotusajan 
noudattamista koskevasta velvoitteesta56. 
Jäsenvaltioiden edustajista koostuva neuvoa-antava komitea57 kokoontuu noin kuusi 
kertaa vuodessa, ja sillä on tärkeä tehtävä menettelyn kulun valvonnassa ja ilmoitusten 
taustalla olevien poliittisten kysymysten tarkastelussa. 
Komitean käyttöön ottamassa käsikirjassa selostetaan yksityiskohtaisesti toiminnallisia 
näkökohtia sekä noudatettavia menettelyjä (esim. tietotyypit, ja ilmoituksen muoto ja 
sisältö)58. 
Välineen oikeudellisen merkityksen osalta komissio on ottanut huomioon, että on 
olemassa vaara, että jäsenvaltion tuomitseminen sen jätettyä täyttämättä direktiivissä 
83/189/ETY asetetut ilmoitusmenettelyn noudattamista koskevat velvoitteensa jää vaille 
todellista merkitystä, jos kansallinen lakiteksti jää voimaan. Siksi se vahvisti 1 päivänä 
lokakuuta 1986 antamassaan tiedonannossa, ettei ilmoittamatta jätettyjä teknisiä 
määräyksiä voida käyttää kolmansia osapuolia vastaan59. 
h) Soveltaminen ja arviointi 
Viimeisimpien tilastojen perusteella on todettava, että direktiivi 83/189/ETY on 
saavutettujen tulosten perusteella osoittanut sekä avainasemansa välineenä että 
osuvuutensa ja tehokkuutensa. Vuosien 1992, 1993 ja 1994 aikana komissio käsitteli 
1136 kansallista teknisiä määräyksiä koskevaa ehdotusta kaikilta aloilta. Se esitti 
jäsenvaltioille .355 yksityiskohtaista lausuntoa, 532 huomautusta ja hyväksyi 62 aloitetta, 
joilla pyrittiin yhdenmukaistamiseen yhteisön tasolla. Jäsenvaltioiden reagointi 
ilmoitettuihin ehdotuksiin yksityiskohtaisin lausunnoin (226) tai huomautuksin (473) 
lisääntyy jatkuvasti, mikä vahvistaa niiden osallistumista ilmoitusmenettelyyn 
avoimuuden hengessä. 
Se, että komissio ja muut jäsenvaltiot tarkastelevat ehdotuksia, on vaikuttanut 
jäsenvaltioihin hillitsevästi, ja saattanut ne tietoisiksi vastuustaan Eurooppaa kohtaan. 
Komissio tunnustaa, että yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa on toiminut hyvin, ja että ne 
osoittavat olevansa valmiita tarpeen vaatiessa muuttamaan vielä ehdotuksen tasolla 
olevia asiakirjojaan erityisesti sisällyttämällä niihin vastavuoroista tunnustamista 
koskevan lausekkeen. 
Toimijoiden kannalta tämä avoimuus on hyödyksi, sillä ne voivat vaikuttaa välillisesti 
asioihin, kun jäsenvaltiot kuulevat niitä saadakseen tietoonsa kyseisten toimijoiden arviot 
Direktiivin 9 artiklan 7 kohta 
57 Direktiivin 6 artikla 
58 Lisäksi direktiivissä (2-7 artiklat) määrätään teknisten määräysten osalta kansallisten ja eurooppalaisten 
standardointielimien sekä komission välisestä tietojen toimittamista koskevasta menettelystä. Komissio on 
antanut tämän menettelyn täytäntöönpanon eurooppalaisten standardointielinten tehtäväksi. 
59 Komission tiedonanto teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta 
menettelystä 28 päivänä maaliskuuta annetun direktiivin 83/189/ETY tiettyjen määräysten noudattamatta 
jättämisestä, EYVL N:o C 245, 1.10.1986, s. 4. Tähän mennessä tuomioistuin on tuominnut yhden jäsenvaltion 
sen jätettyä tekemättä ilmoituksen neljässä tapauksessa. 
38 
erilaisista kansallisista lainsäädäntöehdotuksista, jotka vaikuttavat niihin 
sisämarkkinoilla. Tässä suhteessa direktiivissä 94/1 O/ETY tehty muutos, jolla 
lakkautettiin luottamuksellisuutta koskeva velvollisuus, antaa asianomaisille talouden 
toimijoille, joita tekniset esteet pääasiassa koskevat, mahdollisuuden varjella paremmin 
etujaan ilmoitusmenettelyn yhteydessä, sen sijaan, että ne tekisivät sen valitusteitse 
jälkikäteen. Tätä toimijoiden asemaa on korostettava, sillä järjestelmä voi hallinnollisen 
yhteistyövälineen lisäksi olla väline, hallinnon ja niiden, joita asia koskee, välisessä 
yhteistyössä ja sen avulla voidaan parantaa määräysten laatua. 
2. Ehdotettu avoimuuden järjestelmä 
Voidakseen vastata tunnistettuihin tarpeisiin ja saavuttaa määritellyt tavoitteet komissio 
katsoo, että tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin määräyksiin sovellettavalla 
avoimuuden järjestelmällä olisi oltava seuraavat neljä ominaisuutta: 
a) Pakottava oikeudellinen väline 
Komissio on vakuuttunut siitä, että yhteisön on määräysten avoimuuden takaamiseksi 
turvauduttava pakottavaan oikeudelliseen välineeseen. Itse asiassa millään muulla 
aloitteella ei voida vastata tarpeisiin ja tavoitteisiin. Jos tietoyhteiskunnan palveluja 
koskeviin määräysehdotuksiin liittyvä tiedottaminen jätetään jäsenvaltioiden harkinnan 
varaan, avoimuuden merkitystä ja tehokkuutta rajoitetaan ja hallinnollisen yhteistyön 
henkeä vahingoitetaan. 
h) Ennakkotietoihin perustuva menettely 
Ainoastaan etukäteen tehtäviin ilmoituksiin perustuvan järjestelmän avulla voidaan 
hyvissä ajoin ehkäistä ja estää sisämarkkinoiden vapauksia koskevien esteiden 
muodostuminen. Jälkikäteen (kansallisten määräysten hyväksymisen jälkeen) tehtävällä 
ilmoituksella olisi useita haittoja: 
• se johtaisi ainoastaan uusiin jäsenvaltioiden välisiin oikeudellisiin esteisin, joiden 
poistaminen edellyttää pitkiä menettelyjä (perustamissopimuksen 169 artiklassa 
tarkoitettu jäsenvaltiolle asetetun velvollisuuden täyttämättä jättäminen) tai 
asianomaisten määräysten yhdenmukaistamista. Kummassakin tapauksessa tämä 
merkitsee sitä, että toimijat ja kuluttajat joutuvat maksamaan kyseisten 
toimenpiteiden ajan todellisten sisämarkkinoiden puuttumisesta aiheutuvia 
kustannuksia; 
• se edistäisi tilanteita, joissa joudutaan toteamaan tapahtunut tosiasia, toisin sanoen 
tilanteita, joissa kansallisen määräyksen hyväksyminen pakottaa puuttumaan 
asiaan yhteisön tasolla; 
• se ei voisi edistää eurooppalaiseen hallinnolliseen yhteistyöhön perustuvaa 
toimintaa, koska yhteistyö kutistuisi puhtaasti muodolliseksi menettelyksi 
(asiakirjan välittämiseen) sen sijaan, että arvioitaisiin yhdessä mahdollisen 
39 
lainsäädännön vaikutuksia yhteisöön. Joka tapauksessa asianomaisten 
viranomaisten liikkumavara on hyvin kapea, koska määräys on jo hyväksytty. 
Näin ollen komissio ehdottaa samaa lähestymistapaa kuin direktiivissä 83/189/ETY: 
jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tiedoksi kaikki tietoyhteiskunnan palveluihin 
sovellettavat määräysehdotukset valmisteluvaiheessa, jolloin niihin on vielä mahdollista 
tehdä olennaisia muutoksia. Tämä ilmoittamista koskeva velvoite koskee vapaaehtoisia 
sopimuksia, joiden osapuolina on julkisia viranomaisia, sekä ammatillisia sääntöjä tai 
menettelyohjeita, joiden noudattaminen antaa edellyttää tietyissä määräyksissä 
vahvistettujen vaatimusten mukaisuutta60. Komissio toimittaa nämä tiedot kaikille muille 
jäsenvaltioille, jotta ne voivat perehtyä kansallisiin aloitteisiin. 
c) Kuulemismenettely: 
Pelkkä ehdotusten välittämistä koskeva velvoite, ilman sitä seuraavia toimenpiteitä, olisi 
tehoton: 
• se ei antaisi mitään takeita siitä, että asianomainen kansallinen viranomainen ottaa 
huomioon komission tai muiden jäsenvaltioiden mahdolliset huomautukset ja 
välttää luomasta esteitä perustamissopimuksen vapauksille. Ainoa keino näiden 
oikeuksien takaamiseksi on asettaa määräaika, jonka aikana jäsenvaltio ei voi 
hyväksyä ehdotettua määräystä. Tämän jakson aikana hallinnollinen yhteistyö voi 
toimia täydellä teholla, ja jäsenvaltiot ja komissio voivat arvioida kyseessä olevaa 
ehdotusta ja tarpeen vaatiessa ehdottaa muutosta suunniteltuun toimenpiteeseen 
vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseksi tai vähentämiseksi. 
• se pienentäisi mahdollisuuksia edetä nopeasti sellaisen 
yhdenmukaistamisehdotuksen hyväksymiseen, jolla pyritään suojaamaan yleistä 
etua yhteisön tasolla (tarpeen vaatiessa), koska asianomainen jäsenvaltio voisi 
pitää parempana oman lainsäädäntönsä hyväksymistä ja asettaa näin mahdollisesti 
kyseenalaiseksi yhteisön tasolla tapahtuvan työn tarpeellisuuden tai sen suunnan. 
Odotusaika, jona ehdotusta ei voida hyväksyä, on ainoa keino välttää 
mahdollisten yhteisön aloitteiden vaarantaminen. 
Tästä seuraa, että komissio ehdottaa myös tämän asian osalta direktiivissä 83/189/ETY 
määrättyjen menettelyjen soveltamista: määräysehdotusta koskevan ilmoituksen jälkeen 
alkaa alunperin 3 kuukauden pituinen odotusaika, jonka aikana jäsenvaltiot ja komissio 
voivat puuttua asiaan esittääkseen huomautuksia tai esittääkseen yksityiskohtaisen 
lausuntonsa (odotusaikaa voidaan pidentää kaiken kaikkiaan 6 kuukauteen, tai 4 
kuukauteen vapaaehtoisten sopimusten osalta), tai komissio voi ilmoittaa esittävänsä 
tulevaa yhdenmukaistamista koskevan ehdotuksen, tai ehdottaneensa jo 
yhdenmukaistamista koskevia toimenpiteitä (odotusaika pitenee kaiken kaikkiaan 12 
kuukauteen, tai 18 kuukauteen, jos on päästy yhteiseen kantaan). 
60 Komission kanta on, että ammattietikkaa koskevista säännöistä on ilmoitettava, jos yhteys valtioon voidaan 
todeta. Näin ollen ehdotuksista muutoksiksi ammattietiikkaa koskeviin sääntöihin on ilmoitettava, jos 
ammatillisen järjestön toimivalta perustuu lainsäädännössä olevaan määräykseen. 
40 
d) Komitea 
Komitean avulla mahdollistetaan menettelyn sujuminen tehokkasti. Kuten jo edellä 
mainittiin, yksi avoimuuden järjestelmän päätavoitteista on jäsenvaltioiden lainsäätäjien 
välisen vuoropuhelun sekä hallinnollisen yhteistyön edistäminen. Jäsenvaltioiden välinen 
hallinnollinen yhteistyö on perusteltua, varsinkin, kun tietoyhteiskunnan palvelut 
todennäköisesti kehittyvät nopeasti ja arvaamattomalla tavalla. Kokemusten vaihtoon 
tarkoitetun keskustelufoorumin perustaminen voi vain rikastuttaa ja parantaa aiottuja 
määräyksiä ja saattaa kansalliset viranomaiset tietoisiksi siitä, että niiden 
lainsäädäntöehdotukset voivat haitata sisämarkkinoiden tarkoituksenmukaista toimintaa. 
Lyhyellä tähtäyksellä komitea voisi esimerkiksi tarkastella tiettyjä kysymyksiä, jotka 
liittyvät nykyisten määräysten tulkintaan muun muassa sen vuoropuhelun valossa, jota 
olisi käytävä viranomaisten ja niiden, joita asia koskee, välillä. 
Komitea, josta määrätään direktiivissä 83/189/ETY, voi vastata tästä tehtävästä ja siis 
toimia määräyksiä koskevan avoimuuden järjestelmän mallina. 
C. Oikeudellinen väline 
Komissio ehdottaa, että direktiivin 83/189/ETY soveltamisalaa laajennetaan. Tällä 
järjestelyllä on seuraavia etuja: 
• se on tarkalleen tarpeiden mukainen, sillä pyritään samoihin tavoitteisiin kuin 
tietoyhteiskunnassa (sisämarkkinoiden uudelleen jakaantumisen välttäminen, 
yleisen edun tehokkaampi turvaaminen yhteisön tasolla, liiallisten ja 
epäyhtenäisten määräysten välttäminen, hallinnollisen yhteistyön takaaminen) ja 
se on määräysten avoimuuden kannalta kehittynein väline. Muut avoimuuden 
välineet on sitä vastoin esitelty itsenäisinä välineinä61, koska ne vastaavat eri 
tarpeisiin ja koska niissä määrätään eri velvoitteista kuin direktiivissä 
83/189/ETY; 
• sen ansiosta voidaan hyödyntää direktiivin 83/189/ETY täytäntöönpanosta usean 
vuoden aikana saatuja kokemuksia ja tietoa koskien erityisesti komission 
täytäntöönpanopolitiikkaa, tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jäsenvaltioiden 
tasolla jo useiden vuosien ajan toteutettuja hallinnollisia järjestelyjä direktiivin 
soveltamiseksi, olemassa olevaa komiteaa, jäsenvaltioiden asianmukaista 
ilmoitusvelvollisuuden noudattamista koskevaa komission asettamaa 
valvontajärjestelyä, sekä käsikirjaa, jossa selostetaan, mitä käytännön menettelyjä 
komission yksiköiden ja jäsenvaltioiden on noudatettava; 
61 joko siksi, että ne ovat vain yksittäinen osa yhtä direktiiviä, tai siksi, että ne ovat jo itsessään väline (ehdotus 
päätökseksi vastavuoroista tietojen toimittamista koskevasta menettelystä). 
41 
• / siinä vältytään käyttämästä kahta eri välinettä, joista toista sovellettaisiin 
"tavaroita" ja toista "palveluja" koskeviin määräysehdotuksiin. Kahden erillisen 
välineen olemassaolo tekisi järjestelmän täytäntöönpanon mutkikkaaksi 
kansallisille hallinnoille, ja tämä olisi ristiriidassa oikeudellisen selkeyden ja 
varsinaisen avoimuuden periaatteen kanssa. Näiden kahden välineen 
yhteneväisyyden puute johtaisi erityisesti epäyhtenäisiin oikeudellisiin 
tilanteisiin, kun kyse on samanaikaisesti palveluja ja tavaroita koskevista 
määräyksistä. Tämä tilanne voi olla melko tavallinen, koska palvelutoiminta on 
yhteydessä tavaroiden jakeluun, kuten taloudellinen analyysi on osoittanut; 
• lopuksi järjestelyssä on kyse jo kahdesti menestyksekkäästi käytetyn menetelmän 
soveltamisesta: direktiivin ensimmäinen muutos perustui siihen, että teknisen 
määräyksen käsitettä laajennettiin kattamaan kaikki teolliset tuotteet, jotka eivät 
vielä kuuluneet direktiivin alkuperäiseen soveltamisalaan, toisin sanoen lääkkeet, 
kosmetiikka ja kaikki maataloustuotteet62. Toisella muutoksella käsitettä 
laajennettiin sisällyttämällä siihen teollisten tuotteiden tuotantomenetelmät sekä 
tuotteelle asetettujen "muiden vaatimusten" käsite (1 artiklan 2 ja 3 kohdat)63. 
D. Soveltamisala 
1. Ilmoitettavia palveluja koskevat määräykset 
Koska kyse on välineestä, jonka tavoitteena on sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, 
olisi periaatteessa ilmoitettava kaikki määräysehdotukset, jotka voivat synnyttää esteitä 
tietoyhteiskunnan palvelujen vapaalle liikkuvuudelle jäsenvaltioiden välillä sekä 
palvelujen tarjoajien sijoittautumisvapaudelle. Välineen soveltaminen käytännössä 
edellyttää kuitenkin, että ilmoitettavat määräykset osoitetaan mahdollisimman selkeästi 
ensinnäkin siksi, että kansalliset viranomaiset voivat helposti määritellä, mitkä 
ehdotukset on ilmoitettava, ja toiseksi siksi, ettei jäsenvaltioita ja komissiota 
ylikuormiteta tarpeettomilla ilmoituksilla. Tätä tarkoitusta varten voidaan suunnitella 
useita menetelmiä. 
Menetelmä, joka perustuu "tietoyhteiskunnan palvelujen tarkkaan määrittelyyn", 
ei olisi tarkoituksenmukainen: 
(i) ensinnäkin olisi erittäin vaikea laatia yksityiskohtainen ja tarkka määritelmä, 
koska näitä palveluita on paljon, ne ovat monimuotoisia ja rakenteeltaan 
monimutkaisia. Näiden ominaisuuksien takia niillä on yhteisiä piirteitä sekä 
televiestintäpalvelujen, audiovisuaalisten ja perinteisten palvelujen että lehdistön 
kanssa. 
(ii) toiseksi tällainen määritelmä olisi keinotekoinen ja epäselvä ja lisäisi 
häilyvyyttä, joka liittyy nykyiseen käsitteistöön, esimerkiksi sellaisiin käsitteisiin 
62 Direktiivi 88/182/EY, EYVL n:o L 81, 16.3.1988, s. 75. 
63 Direktiivi 94/1 O/EY, EYVL n:o L 100, 19.4.1994. 
42 
kuin multimedia-palvelut, online-palvelut, telematiikkapalvelut, audiovisuaaliset 
palvelut ja lähetystoimintaan liittyvät palvelut64. Samanlaiset palvelut saatetaan 
luokitella eri käsitteiden alle eri jäsenvaltioissa. 
Myöskään vaihtoehtoinen menetelmä, joka perustuu palveluluettelon laatimiseen 
(sähköinen etämyynti, terveydenhoidon ja opetuksen etäpalvelut, jne.) ja 
vaatimukseen ilmoittaa määräysehdotukset, jotka voivat vaikuttaa palveluihin, ei 
ole hyvä ratkaisu. Tällaisen luetteloinnin kaksi suurinta haittaa on, ettei se voi olla 
kattava, koska markkina-analyysi on osoittanut toisaalta, että suurta osaa 
tulevaisuudessa kehitettävistä palveluista ei voida vielä tarkalleen kuvitella, ja 
toisaalta, että luettelointi edellyttäisi selviä ja yksiselitteisiä määritelmiä kullekin 
palveluryhmälle, mikä vaikuttaa erityisen vaikealta tavoitteelta. 
Komission kanta on, ettei käsitteisiin liittyviä kysymyksiä siitä, mitkä ovat (tai 
eivät ole) tietoyhteiskunnan palveluja, ole tarkoitus ratkaista tässä yhteydessä. On 
pikemminkin kyse pyrkimyksestä löytää sisämarkkinoille ja avoimuuden 
järjestelmälle asetetuille tavoitteille kriteerejä, joiden avulla voitaisiin määritellä, 
mitkä määräysehdotukset on ilmoitettava. Tässä suhteessa on olennaista 
sisällyttää ilmoitettaviin ehdotuksiin ne määräysehdotukset, jotka kuuluvat 
tietoyhteiskunnan kehityksen aikana toteutettavaan määräysten sopeuttamistyön 
piiriin. Tämä tarkoittaa, ettei vakiintuneita määräyksiä, toisin sanoen määräyksiä, 
joissa ei todennäköisesti tapahdu merkittävää kehitystä, tulisi sisällyttää 
ilmoitusvelvollisuuden piiriin. Tässä suhteessa ominaisuudet, jotka edellyttävät 
uusia määräyksiä nykyisiin perinteisiä palveluita koskeviin määräyksiin 
verrattuna (lääkärit, asianajajat, koululaitos, jne.) liittyvät siihen, että ne 
toimitetaan etäpalveluina ja sähköisessä muodossa: nykyisiin 
televisiolähetystoimintaa koskeviin määräyksiin verrattuna avaintekijä on niiden 
vuorovaikutteisuus, toisin sanoen se, että ne vastaavat yksittäisen palvelun 
vastaanottajan yhteen tai useampaan tarpeeseen. Vuorovaikutteisuus perustuu 
tähän erityiseen suhteeseen palvelun vastaanottajan ja sen toimittajan välillä, jossa 
kumpikin voi puuttua ja vaikuttaa palvelun sisältöön, erityisesti kuluttaja, joka voi 
valita palvelun ja valvoa sen sisältöä. 
Näiden kriteereiden osalta komissio ehdottaa, että periaatteessa ilmoitettaisiin vain 
sellaiset säädösehdotukset, jotka liittyvät palvelujen saatavuuteen ja palvelutoiminnan 
harjoittamiseen silloin, kun nämä palvelut toimitetaan etäpalveluina, sähköisessä 
muodossa ja yksittäisen vastaanottajan erillisestä tilauksesta. 
"Palvelun" käsite kattaa esimerkiksi: 
ammatilliset online-palvelut (esim. asianajaja-, psykologi-, 
sijoitusneuvoja- ja terveydenhuoltopalvelut) 
vuorovaikutteiset ajanvietepalvelut (esim. tilausvideopalvelut, 
tilausvideopelit ja virtuaaliset museokäynnit) 
Katso direktiivi 89/522/ETY, 3.10.1989. 
43 
online-tietopalvelut (esim. sähköinen kirjasto, online-säätietopalvelut ja 
online-taloustietopalvelut) 
virtuaaliset ostoskeskukset 
sähköisessä muodossa olevat online-sanomalehdet 
online-matkailupalvelut 
online-kiinteistövälityspalvelut 
online-vakuutuspalvelut 
online-opetuspalvelut 
Käsite ei sitä vastoin kata seuraavia palveluja (joko siksi, että ne eivät ole etäpalveluja, 
tai siksi, että niitä ei suoriteta sähköisessä muodossa, taikka siksi, että niitä ei toimiteta 
yksittäisen henkilön tilauksesta): 
televisiolähetystoimintapalvelut (mukaanlukien near-video-on-demand -
palvelut) 
yleisradiotoimintapalvelut 
teksti-tv 
muut kuin sähköisessä muodossa olevat suoramarkkinointipalvelut 
(esimerkiksi kuvastot) 
pankkiautomaatit 
pelihallien elektroniset pelit 
puhelintoimintapalvelut (mukaan lukien GSM) 
Ilmoitettavien määräysehdotusten osalta voidaan mainita ensiksikin määräykset, jotka 
koskevat erityisesti ja pääasiallisesti uusia palveluja määrittäen niiden sisältöä (mainonta, 
alaikäisten suoja, jne.) tai palvelujen toimittajaa koskevia edellytyksiä (maksukyky, 
hyvämaineisuus, toimijan tunnistaminen helposti, omistusoikeuden saanti jne.) sekä 
uusien palvelujen lupajärjestelmää tai palvelutoiminnan harjoittamisen edellytyksiä 
(henkinen omaisuus, suojaus jne.). 
Lisäksi ilmoitusvelvollisuus koskee määräyksiä, joilla pyritään sopeuttamaan jo voimassa 
oleva lainsäädäntö uusiin palveluihin. Esimerkkinä voidaan mainita Saksassa äskettäin 
annettu alustava lakiesitys, joka koski tieto- ja televiestintäpalveluihin liittyvää sääntelyä, 
siinä säädetään yleisen, esimerkiksi etäopiskelijoiden suojaa, hintatietoja sekä 
44 
henkilötietojen ja alaikäisten suojaa koskevan voimassaolevan lainsäädännön 
laajentamista koskemaan uusia palveluja. 
Uuteen lainsäädäntöön sisällytetyistä erityisesti tietoyhteiskunnan palveluja koskevista 
määräyksistä, joilla on yleisempiä tavoitteita, olisi ilmoitettava (kuten myös saman 
säädöksen muista määräyksistä, jotka ovat tarpeen säädöksen soveltamisalan 
määrittelemiseksi). 
Sitävastoin horisontaalisten (kuten esimerkiksi yleistä yhtiöoikeutta koskevien) 
säädösesitysten tai yleistä ammatillista pätevyysvaatimusjärjestelmää määrittelevien 
normien (esimerkiksi tutkintotodistusvaatimus, hyvää mainetta koskevat edellytykset, 
maksukyky, jne.), jotka eivät koske erityisesti tietoyhteiskunnan palveluja, ei voida 
katsoa sisältävän määräyksiä, jotka edes välillisesti liittyisivät tietoyhteiskunnan "uusiin 
palveluihin", joten ilmoitusvelvollisuus ei koske niitä. 
Lisäksi Euroopan yhteisöjen 30 päivänä huhtikuuta 1996 asiassa C-l 94/94 antaman 
direktiiviä 83/189 koskevan tuomion mukaan, sellaisesta kansallisesta määräyksestä ei 
tarvitse ilmoittaa etukäteen, jossa annetaan ainoastaan valtuutus hyväksyä myöhemmin 
oikeudellisia välineitä (joihin sisältyy sitovia määräyksiä) ja joilla ei sinällään ole 
oikeudellista vaikutusta. 
Ennakkoilmoitusvelvollisuuden rajoittamisen osalta on tarpeen ottaa huomiooön myös 
poikkeukset, joista on jo säädetty direktiivissä 83/189. 
2. Poikkeukset 
Poikkeukset, joista säädetään direktiivissä 83/189/ETY, ovat voimassa myös 
määräysehdotusten osalta. Näin ollen seuraavia ei tarvitse ilmoittaa: 
• jäsenvaltioiden lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ja vapaaehtoiset 
sopimukset, joilla jäsenvaltiot noudattavat sitovia yhteisön säädöksiä tai täyttävät 
kansainvälisestä sopimuksesta johtuvia velvoitteita, joiden seurauksena yhteisössä 
vahvistetaan yhdenmukaiset eritelmät. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että 
avoimuuden järjestelmä ei koske kansallisia lainsäädäntöehdotuksia, joiden 
tarkoituksena on saattaa tietoyhteiskunnan palveluihin vaikuttava yhteisön 
direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä (esimerkiksi direktiivi henkilötietojen 
suojelusta, etämyyntidirektiivi, tarkistettu direktiivi televisiosta ilman rajoja tai 
tuleva direktiivi televiestintäpalvelujen yleisten lupien ja yksittäisisten 
toimilupien yhteisestä puitejärjestelmästä); 
• määräykset, joilla jäsenvaltiot käyttävät yhteisön sitovissa säädöksissä säädettyjä 
suojalausekkeita; 
• määräykset, joilla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio pannaan 
täytäntöön; 
45 
• määräykset, joiden antamisesta tiedoksi valmisteluvaiheessa määrätään muissa 
yhteisön säädöksissä (esimerkiksi tekijänoikeuksien ja tiettyjen lähioikeuksien 
suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 93/98/EY 12 
artiklassa)65. Jäsenvaltioiden on kuitenkin muodollisesti osoitettava, että tämä 
tiedoksianto vastaa avoimuuden järjestelmää. 
Lisäksi odotusaikojen osalta määrätään tietyistä poikkeuksista: odotusaikoja ei sovelleta 
verotukseen ja rahoitukseen liittyviin toimenpiteisiin, ja 12 kuukauden odotusaikaa (joka 
voidaan pidentää 18 kuukauden pituiseksi tapauksissa, joissa on yhteinen kanta) ei 
sovelleta vapaaehtoisiin sopimuksiin. 
E. Oikeusperusta 
On johdonmukaista ja loogista käyttää jotakin sisämarkkinoille määrättyä oikeusperustaa. 
Ehdotetun oikeudellisen välineen tavoite onkin ilmiselvästi sille asetetun päämäärän ja 
sen sisällön huomioon ottaen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan turvaaminen. 
Tämä käy selvästi ilmi edellä luetelluista tavoitteista^. Itse järjestelmän sisältö, toisin 
sanoen ilmoitusmenettely, muiden jäsenvaltioiden kuuleminen, odotusajat ja nopeutettu 
menettely, ovat tarkoituksenmukaisia oikeudellisia ratkaisuja, joiden ansiosta edempänä 
mainitut tavoitteet voidaan tehokkaasti saavuttaa. 
Lisäksi direktiivi 83/189/ETY (sekä direktiivit, joilla sitä on muutettu) perustuu itsessään 
sisämarkkinoihin, ja nykyisessä ehdotuksessa direktiiviksi ei millään tavalla muuteta 
tämän direktiivin tavoitetta ja päämäärää (koska siinä on kyse ainoastaan soveltamisalan 
laajentamisesta uusien sisämarkkinoiden esteiden välttämiseksi). 
Sisämarkkinoiden oikeusperustoista 100 a ja 213 artikla ovat seuraavista syistä 
tarkoituksenmukaisin perusta ehdotukselle neuvoston direktiiviksi direktiivin 
83/189/ETY muuttamisesta: 
• direktiivi 83/189 perustuu itsessään 100 aja 213 artiklaan (43 artiklan lisäksi); 
johdonmukaisuuden vuoksi on perusteltua käyttää samaa oikeusperustaa 
direktiivin soveltamisalan laajentamisen yhteydessä; 
• on totta, että 100 a artikla voidaan valita ainoastaan toissijaiseksi 
oikeusperustaksi, toisin sanoen ellei perustamissopimuksessa toisin määrätä. Näin 
ollen, koska kyse on välineestä, jonka avulla pyritään välttämään uusien 
rajoitusten luominen palvelujen vapaalle liikkuvuudelle ja palvelujen tarjoajien 
sijoittautumisvapaudelle, 57 artiklan 2 kohta, johon 66 artiklassa viitataan 
palvelujen osalta, voisi muodostaa erityisen oikeusperustan. 
Perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohtaan perustuvan direktiivin on kuitenkin 
tähdättävä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten 
yhdenmukaistamiseen, kun taas ehdotetulla direktiivillä pyritään vahvistamaan 
ainoastaan ilmoitusmenettely antamatta sisältöä koskevia säännöksiä. 
EYVL N:o L 290 24.11.1993, s. 9 
Kolmas osa, A 
46 
F. Toissijaisuus 
Käsillä oleva neuvoston ehdotus direktiiviksi direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta 
kolmannen kerran on täysin toissijaisuusperiaatteen hengen mukainen: 
• Avoimuuden järjestelmän ansiosta perustamissopimuksen 59 artiklaa ja siitä 
seuraavan vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta voidaan soveltaa paremmin. 
Tämän vaikutuksesta uusien yhteisön määräysten tarve voidaan vähentää 
ehdottoman välttämättömälle tasolle, jolloin liiallisten määräysten vaara pienenee. 
Tässä suhteessa avoimuuden järjestelmä vaikuttaa suositeltavalta välineeltä 
toissijaisuuden turvaamiseksi; 
• Kansallisen tason toiminnalla ei missään tapauksessa voitaisi saavuttaa tämän 
ehdotuksen tavoitteena olevia sisämarkkinoihin liittyviä päämääriä, eikä 
varsinkaan toteuttaa niitä tehokkaasti. Uusien kansallisten määräysten tehokas 
yhteensovittaminen ei itse asiassa voi toteutua kuin yhteisön tasolla; 
• Järjestelmä edistää toissijaisuusperiaatteen parempaa soveltamista, koska se antaa 
samanaikaisesti sekä jäsenvaltioille että komissiolle mahdollisuuden tunnistaa 
yhdessä palvelujen vapaan liikkuvuuden esteet ja mahdollisen yhteisön toiminnan 
tarpeet. 
Mitä perustamissopimuksen 3 b artiklan toisessa kohdassa esitettyyn 
toissijaisuusperiaatteeseen tulee, toissijaisuutta koskevasta kokeesta voidaan esittää 
seuraava yhteenveto: 
Mitkä ovat suunnitellun toimenpiteen tavoitteet suhteessa yhteisön velvoitteisiin? 
Kyse on tavoitteesta, joka koskee sisämarkkinoiden perusvapauksien toteutumista 
sellaisena kuin se on määritelty perustamissopimuksen 7 a artiklassa, toisin 
sanoen palvelujen vapaan liikkuvuuden ja sijoittautumisvapauden turvaamista 
huolehtimalla siitä, ettei tietoyhteiskunnan palveluja koskevien, kansallisella 
tasolla tulevaisuudessa hyväksyttävien määräyksien vaikutus ulotu niihin. 
Kuuluuko suunniteltu toimenpide yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai toimivaltaan, 
jonka se jakaa jäsenvaltioiden kanssa? 
Suunniteltu toimenpide kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan 
(perustamissopimuksen 7 a artikla) 
Mitä toimintamuotoja yhteisöllä on käytössään (suositus, taloudellinen tuki, määräykset, 
vastavuoroinen tunnustaminen jne.)? 
Lainsäädäntöjen yhteensovittamista koskeva direktiivi (57 artiklan 2 kohta ) tai 
lainsäädännön lähentämiseen liittyvät toimenpiteet (100 a artikla). 
47 
Ovatko yhtäläiset määräykset välttämättömiä vai onko yleistavoitteet asettava direktiivi, 
jonka täytäntöönpanosta vastaavat jäsenvaltiot, riittävä? 
Ehdotetun aloitteen tavoitteena ei ole jäsenvaltioiden aineellisen oikeuden 
yhdenmukaistaminen; tavoitteena on ainoastaan luoda tietojen toimittamisessa 
noudatettava menettely sekä menettely, jonka tarkoituksena on tulevien 
määräysten yhteensovittaminen, jotta voitaisiin paremmin soveltaa 
perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklaa ja paremmin tunnistaa mahdolliset 
yhteisön toimintaa koskevat tarpeet. 
48 
IV. Ehdotws direktiiviksi 
Euroopan parlamentin ja neuvoston ehdotus direktiiviksi teknisiä standardeja ja 
määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 
annetun direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta kolmannen kerran 
Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a ja 
213 artiklan, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen, 
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, 
noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä, 
sekä katsovat, että 
1. sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta on tarpeen varmistaa 
tulevien tietoyhteiskunnan palveluihin sovellettavien kansallisten määräysten 
mahdollisimman suuri avoimuus muuttamalla direktiiviä 83/189/ETY; 
2. perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklassa tarkoitetut moninaiset palvelut hyötyvät 
tietoyhteiskunnan tarjoamista mahdollisuuksista tarjota palveluja etäpalveluina 
sähköisessä muodossa ja yksittäisen palvelun vastaanottajan pyynnöstä; 
3. alue, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja joka muodostaa sisämarkkinat, antaa näiden 
palvelujen tarjoajille mahdollisuuden kehittää rajat ylittäviä palvelujaan 
kilpailukykynsä parantamiseksi ja avaa näin ollen kansalaisille uusia 
mahdollisuuksia välittää ja vastaanottaa tietoja rajoista riippumatta sekä 
kuluttajille uusia tapoja hankkia tavaroita ja palveluita; 
4. tietoyhteiskunnan syntymiseen liittyvät erilaiset sosiaaliset, yhteiskunnalliset ja 
kulttuuriset tekijät voivat tehdä välttämättömäksi joidenkin kyseisten palvelujen 
sisältöön liittyvien ominaispiirteiden huomioimisen; 
5. Eurooppa-neuvosto on korostanut selkeän ja vakaan, tietoyhteiskunnan 
kehityksen mahdollistavan oikeudellisen kehyksen laatimisen välttämättömyyttä 
yhteisön tasolla; yhteisön oikeus, erityisesti sisämarkkinoiden määräykset, sekä 
perustamissopimuksen periaatteet ja johdettu oikeus muodostavat jo oikeudellisen 
peruskehyksen näiden palvelujen kehittämistä varten; 
6. olemassa olevat kansalliset, nykyisiin palveluihin sovellettavat määräykset on 
sopeutettava tietoyhteiskunnan uusiin palveluihin joko yleisten etujen 
tehokkaamman suojan takaamiseksi tai, päinvastoin, näiden määräysten 
49 
vähentämiseksi, koska niiden soveltaminen olisi suhteetonta niihin tavoitteisiin 
nähden, joihin niillä pyritään; 
7. ilman yhteisön tasolla tapahtuvaa yhteensovittamista tästä ennustettavissa 
olevasta määräystoiminnasta voisi kansallisella tasolla seurata sellaisia rajoituksia 
palvelujen vapaalle liikkuvuudelle ja sijoittautumisvapaudelle, jotka johtavat 
sisämarkkinoiden uudelleen jakaantumiseen, liiallisiin määräyksiin ja määräysten 
epäyhtenäisyyteen; 
8. tietoyhteiskunnan kehitykseen vaikuttavien yleisen edun mukaisten tavoitteiden 
todellisen ja tehokkaan turvaamisen varmistamiseksi on välttämätöntä luoda 
yhteisön tasolla yhteensovitettu lähestymistapa käsiteltäessä kysymyksiä, jotka 
liittyvät sellaiseen toimintaan, jolla on voimakkaita rajat ylittäviä vaikutuksia, 
kuten uusilla palveluilla; 
8.a. televiestintäpalveluja yhdenmukaistetaan jo yhteisön tasolla ja yhteisön olemassa 
olevassa lainsäädännössä säädetään teknologiseen kehityksen ja uusien palvelujen 
sopeutuksista; 
9. tietoyhteiskunnan muilla, vielä jokseenkin tuntemattomilla aloilla olisi kuitenkin 
ennenaikaista yhteensovittaa näitä määräyksiä yhteisön tasolla toteutettavalla 
aineellisen oikeuden laajalla ja perinpohjaisella yhdenmukaistamisella ottaen 
huomioon, että kansallisella tasolla ei tässä vaiheessa vielä ole olemassa erityistä 
määräystoimintaa tällä alalla, ja että tällaisen yhdenmukaistamisen tarpeellisuutta 
ja sisältöä ei voida tässä vaiheessa määritellä sisämarkkinoihin nähden; 
10. tämän vuoksi on tarpeen säilyttää alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja, moitteeton 
toiminta ja ennakoida uudelleenjakautumisen vaara laatimalla uusiin 
määräyshankkeisiin liittyvien tietojen toimittamista, kuulemista ja hallinnollista 
yhteistyötä koskeva menettely; tällaisen menettelyn ansiosta voidaan muun 
muassa taata perustamissopimuksen, erityisesti sen 52 ja 59 artiklojen, tehokas 
soveltaminen, tai tarvittaessa tunnistaa tarve yleisen edun turvaamiseen yhteisön 
tasolla; lisäksi tällainen tietojen toimittamista koskeva menettely mahdollistaa 
perustamissopimuksen soveltamisen parhaalla mahdollisella tavalla, mistä seuraa 
yhteisön määräysten tarpeen väheneminen sisämarkkinoiden ja yleisen edun 
mukaisten tavoitteiden turvaamisen kannalta ehdottoman välttämättömälle ja 
niihin suhteutetulle tasolle; tämä tietojen toimittamista koskeva menettely antaa 
yrityksille mahdollisuuden hyödyntää paremmin sisämarkkinoiden etuja; 
11. teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa 
noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetussa neuvoston 
direktiivissä 83/189/ETY pyritään samoihin tavoitteisiin ja tämä menettely on 
tehokas ja kehittynein näihin tavoitteisiin nähden; direktiivin täytäntöönpanosta 
saadut kokemukset ja siinä säädetyt menettelyt on sopeutettu tietoyhteiskunnan 
palveluihin liittyviin määräysehdotuksiin; menettely, josta siinä säädetään, on jo 
vakiintunut kansallisissa hallinnoissa; 
50 
12. lisäksi perustamissopimuksen 7 a artiklan mujcaan sisämarkkinat käsittävät 
alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja 
pääomien vapaa liikkuvuus taataan; direktiivissä 83/189/ETY säädetään 
ainoastaan hallinnollisen yhteistyön menettelystä yhdenmukaistamatta sisältöä 
koskevia määräyksiä; 
13. tästä seuraa, että direktiivin 83/189/ETY muutos sen soveltamiseksi 
tietoyhteiskunnan palveluihin liittyviin määräyshankkeisiin on lähestymistapa, 
jonka avulla pystytään tehokkaasti vastaamaan sisämarkkinoiden avoimuuden 
tarpeisiin tietoyhteiskunnan palvelujen oikeudellisen kehyksen osalta; 
14. ottaen huomioon tietoyhteiskunnan palvelujen moninaisuuden ja niiden tulevan 
kehityksen on tarpeen säätää ainoastaan tulevaisuudessa todennäköisesti 
kehitettävien määräysten ilmoittamisesta; sähköisessä muodossa tarjottavat 
etäpalvelut, jotka tuotetaan yksittäisen palvelun vastaanottajan pyynnöstä, 
todennäköisimmin vaativat ja saavat aikaan eniten uusia määräyksiä, ja näin ollen 
on säädettävä näihin palveluihin liittyviä määräysehdotuksia koskevasta 
ilmoittamisesta; 
15. näin ollen edellä määritellyllä tavalla suoritettavien palvelujen hankkimista ja 
tarjoamista koskevista erityismääräyksistä on ilmoitettava, vaikka kyseiset 
määräykset olisivatkin osa sääntelyä, jolla on yleisempi tavoite; yleisistä 
määräyksistä, joissa ei anneta näitä palveluja koskevia erityismääräyksiä, ei 
tarvitse ilmoittaa; 
16. palvelujen saatavuutta ja palvelutoiminnan harjoittamista koskevilla määräyksillä 
tarkoitetaan määräyksiä, joissa asetetaan mitä tahansa vaatimuksia, jotka voivat 
liittyä palvelun tarjoajiin, palveluihin ja palvelun vastaanottajiin sellaisen 
taloudellisen toiminnan yhteydessä, jota voidaan harjoittaa sähköisessä muodossa, 
etäpalveluna tai palvelun vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä; näin ollen 
näihin kuuluvat esimerkiksi kyseisten palvelujen tarjoajien sijoittautumista 
koskevat määräykset ja erityisesti lupa- tai lisenssijärjestelmää koskevat 
määräykset; tietoyhteiskunnan palveluihin liittyvinä määräyksinä pidetään niitä 
koskevia sääntöjä, vaikka ne olisivat osa yleisluontoista sääntelyä; 
17. tämä direktiivi ei rajoita televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, 
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston 
direktiivin 89/552/EY soveltamisalaa, sellaisena, kuin se on muutettuna Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivillä 96/.../EY tai kyseisen direktiivin 
mahdollisilla tulevilla muutoksilla; 
18. tämä direktiivi ei rajoita neuvotteluja, joita käydään ehdotuksesta Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiiviksi televiestintäpalveluiden yleisten lupien ja 
yksittäisten toimilupien yhteisestä puitejärjestelmästä, eikä kyseisen ehdotuksen 
sisältöä; 
51 
19. tämän direktiivin soveltamisalaan eivät missään tapauksessa kuulu kansalliset 
säädökset, jotka annetaan yhteisön voimassa olevien tai myöhemmin annettavien, 
jo erityisesti käsiteltävänä olevien direktiivien täytäntöönpanemiseksi; näin ollen 
tämän direktiivin soveltamisalaan eivät myöskään kuulu kansalliset säädökset, 
jotka annetaan edellä mainitun televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden 
lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun 
direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin 
ja neuvoston direktiivillä 96/.../EY tai tämän direktiivin mahdollisilla tulevilla 
muutoksilla, täytäntöönpanemiseksi eivätkä kansalliset säädökset, jotka annetaan 
televiestintäpalveluiden yleisten lupien ja yksittäisten toimilupien yhteisestä 
puitejärjestelmästä tulevaisuudessa annettavan direktiivin täytäntöönpanemiseksi; 
20. tietojen toimittamista ja kuulemista yhteisön tasolla koskevien puitteiden 
määritteleminen siten kuin tässä direktiivissä on esitetty, on ennakkoedellytys 
Euroopan yhteisön johdonmukaiselle ja tehokkaalle osallistumiselle 
tietoyhteiskunnan palveluja koskevaan sääntelyyn liittyvien kysymysten 
käsittelyyn kansainvälisellä tasolla; 
21. tällä direktiivillä muutetaan direktiiviä 83/189, joka perustuu 
perustamissopimuksen 100 a ja 213 artiklaan (43 artiklan lisäksi); direktiiviä 
koskevien oikeusperustojen johdonmukaisuus olisi säilytettävä; 
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN : 
1 artikla 
Muutetaan direktiivi 83/189/ETY seuraavasti: 
1 ) Korvataan direktiivin otsikko seuraavalla otsikolla: 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi teknisiä standardeja 
ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä 
koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 
2) Muutetaan 1 artikla seuraavasti: 
a) lisätään 1 kohdan jälkeen uusi kohta 
2) 'palvelulla' kaikkia etäpalveluina sähköisessä 
muodossa palvelun vastaanottajan 
henkilökohtaisesta pyynnöstä toimitettavia 
palveluja. 
b) 2 ja 3 kohdasta tulee vastaavasti 3 ja 4 kohta 
c) lisätään uusi 5 kohta: 
5) 'palveluja koskevalla määräyksellä' vaatimusta. 
joka koskee tämän artiklan 1 kohdassa 
tarkoitettujen palvelujen saatavuutta ja 
palvelutoiminnan harjoittamista. erityisesti 
palvelun tarjoajaa, palveluja ja palvelujen 
vastaanottajaa koskevia määräyksiä. lukuun 
ottamatta määräyksiä, jotka eivät erityisesti koske 
kyseisessä kohdassa määriteltyjä palvella. 
52 
d) 4-10 kohdasta tulee vastaavasti 6-12 kohta 
e) Korvataan 9 kohdan (uusi 11 kohta) ensimmäinen kappale 
seuraavalla tekstillä: 
'teknisellä määräyksellä' teknistä eritelmiä tai muuta 
vaatimusta taikka palveluja koskevaa määräystä, mukaan 
lukien sovellettavat hallinnolliset määräykset, jonka 
noudattaminen on oikeudellisesti tai tosiasiallisesti 
pakollista ja joka koskee kaupan pitämistä, käyttöä tai 
palvelujen tarjoamista jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion 
merkittävässä osassa taikka palvelujen tarjoajan 
sijoittautumista jäsenvaltioon tai jäsenvaltion merkittävään 
osaan, sekä jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja 
hallinnollisia määräyksiä, joissa kielletään tuotteen 
valmistus, tuonti, kaupan pitäminen tai käyttö taikka joissa 
kielktään palvelujen tarjoaminen, palvelujen käyttö tai 
sijoittautuminen palvelujen tarjoajana, sanotun kuitenkaan 
rajoittamatta JO artiklan säännösten soveltamista. 
Teknisiä määräyksiä, joita noudatetaan tosiasiallisesti, 
ovat erityisesti: 
jäsenvaltion lait, asetukset ja hallinnolliset 
määräykset, jotka koskevat joko teknisiä eritelmiä 
tai muita vaatimuksia taikka palveluja koskevia 
määräyksiä tai ammatillisia sääntöjä tai 
menettelyohjeita, joissa itsessään viitataan teknisiin 
määräyksiin tai muihin vaatimuksiin taikka 
palveluja koskeviin määräyksiin, ja joiden 
noudattaminen antaa edellyttää näissä laeissa, 
asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä 
vahvistettujen vaatimusten mukaisuutta; 
vapaaehtoiset sopimukset, joissa viranomainen on 
osapuolena ja joiden tarkoituksena on yleisen edun 
nimissä teknisten eritelmien tai muiden vaatimusten 
taikka palveluja koskevien määräysten 
noudattaminen, lukuun ottamatta julkisia 
hankintoja koskevia sopimuksia; 
tekniset eritelmät tai muut vaatimukset, jotka 
liittyvät verotus- tai rahoitustoimenpiteisiin, jotka 
vaikuttavat tuotteiden tai palvelujen kulutukseen 
rohkaisemalla näiden teknisten eritelmien tai 
muiden vaatimusten taikka palveluja koskevien 
53 
määräysten noudattamista; tämä ei koske 
kansallisiin sosiaaliturvajärjestelmiin liittyviä 
teknisiä eritelmiä tai muita vaatimuksia eikä 
palveluja koskevia määräyksiä. 
t) Korvataan 10 kohta (uusi 12 kohta) seuraavalla tekstillä: 
12) 'teknistä määräystä koskevalla ehdotuksella' 
teknisen eritelmän tai muun vaatimuksen taikka 
palveluja koskevan määräyksen tekstiä, mukaan 
lukien hallinnolliset määräykset, joka on tarkoitus 
tai joka voidaan saattaa voimaan teknisenä 
määräyksenä ja joka on valmisteluvaiheessa, 
jolloin siihen on vielä mahdollisuus tehdä 
olennaisia muutoksia. 
3) Korvataan 8 artiklan 1 kohdan viimeinen alakohta seuraavalla tekstillä: 
Edellä 1 artiklan 11 kohdan kolmannessa alakohdassa 
tarkoitettujen teknisten eritelmien ja muiden vaatimusten sekä 
palveluja koskevien määräysten osalta komission tai 
jäsenvaltioiden yksityiskohtaiset huomautukset tai lausunnot voivat 
koskea ainoastaan seikkoja, jotka voivat aiheuttaa kaupan tai 
palvelujen vapaan liikkuvuuden esteitä, eikä toimenpiteen 
verotuksellisia tai rahoituksellisia seikkoja. 
4) Muutetaan 9 artikla seuraavasti: 
a) 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta korvataan seuraavalla 
tekstillä: 
.Jäsenvaltioiden on lykättävä 
neljällä kuukaudella sellaisen teknistä määräystä koskevan 
ehdotuksen antamista, joka on 1 artiklan JJ kohdan toisen 
alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun 
vapaaehtoisen sopimuksen muodossa, 
kuudella kuukaudella muun teknisen määräyksen 
ehdotuksen antamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3, 
4 ja 5 kohdan soveltamista hyväksymistä, 
siitä päivästä alkaen, jona komissio on saanut 8 artiklan J 
kohdassa tarkoitetut tiedot, jos komissio tai toinen jäsenvaltio 
esittää kolmen kuukauden kuluessa kyseisestä päivästä 
yksityiskohtaisen lausunnon, jonka mukaan suunniteltu toimenpide 
sisältää seikkoja, jotka voisivat luoda esteitä tavaroiden tai 
palvelujen vapaalle liikkuvuudelle tai palvelujen tarjoajien 
sijoittautumisvapaudelle sisämarkkinoilla. 
b) 7 kohta korvataan seuraavalla tekstillä: 
Edellä 1-5 kohtaa ei sovelleta, kun jäsenvaltion on kiireellisistä 
syistä, jotka aiheutuvat vakavan ja ennakoimattoman tilanteen 
54 
yhteydessä ja jotka liittyvät ihmisten ja eläinten terveyteen, kasvien 
suojeluun ja turvallisuuteen ja palveluihin liittyvien määräysten 
osalta mvös yleiseen järjestykseen, valmisteltava lyhyessä ajassa 
teknisiä määräyksiä antaakseen ja saattaakseen* ne voimaan 
välittömästi, ilman että kuuleminen on mahdollista. Jäsenvaltion 
on ilmoitettava 8 artiklassa tarkoitetussa tiedonannossa perusteet 
kyseisten toimenpiteiden kiireellisyydelle. Komissio ilmoittaa 
mielipiteensä tästä tiedonannosta mahdollisimman nopeasti. 
Komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sellaisissa tapauksissa, 
joissa tätä menettelyä käytetään väärin. Komissio ilmoittaa asiasta 
Euroopan parlamentille. 
5) Muutetaan 10 artikla seuraavasti. 
a) Korvataan 1 kohdan ensimmäinen ja toinen luetelmakohta 
seuraavasti: 
noudattavat sitovia yhteisön säädöksiä, joiden 
seurauksena vahvistetaan tekniset eritelmät tai 
palveluja koskevat määräykset; 
täyttävät kansainvälisestä sopimuksesta johtuvat 
velvoitteet, joiden seurauksena yhteisössä 
vahvistetaan yhdenmukaiset tekniset eritelmät tai 
palveluja koskevat määräykset: 
b) Korvataan 1 kohdan kuudes luetelmakohta seuraavasti: 
ainoastaan muuttavat tämän direktiivin 1 artiklan 
11 kohdassa tarkoitettua teknistä määräystä 
komission pyynnön mukaisesti kaupan tai 
palvelujen vapaan liikkuvuuden esteiden 
poistamiseksi; 
c) Korvataan 3 ja 4 kohdissa viittaus 1 artiklan 9 kohtaan seuraavalla: 
/ artiklan II kohdan 
d) Muutetaan 4 kohta seuraavasti: 
4. Direktiivin 9 artiklaa ei sovelleta 1 artiklan 11 kohdan toisen 
alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuihin teknisiin 
eritelmiin tai muihin vaatimuksiin taikka palveluja koskeviin 
määräyksiin. 
2 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä. 
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä 
virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on 
säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
55 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 
antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 
2_artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä... 
56 
RAHOITIJSSETVTTYS 
1. TOIMENPITEEN NIMI: 
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi teknisiä 
standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa 
noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta 
kolmannen kerran 
2. BUDJETTIKOHTA: 
Momentti A2510: Pakolliset komiteat 
3. OIKEUSPERUSTA: 
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi teknisiä 
standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa 
noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta 
kolmannen kerran 
4. TOIMENPITEEN KUVAUS: 
4.1. Toimenpiteen yleistavoite 
Direktiiviehdotuksella pyritään luomaan kansallisten ja yhteisön 
viranomaisten välinen tiedonvaihto- ja yhteistyömenettely 
tietoyhteiskunnan palveluita koskevien säädöskysymysten 
käsittelemiseksi. Jokaisen jäsenvaltion olisi ilmoitettava komissiolle ja 
muille jäsenvaltioille erityisesti näitä palveluita koskevat kansalliset 
säädöshankkeensa. Tällaisten hankkeiden voimaantuloa edeltäisi 
vähintään kolmen kuukauden odotusaika, jonka kuluessa voitaisiin 
tarkistaa hankkeen johdonmukaisuus ja yhteensopivuus olemassa olevan 
yhteisön oikeuden ja erityisesti sisämarkkinasääntöjen kanssa. 
4.2. Toimenpiteen säädetty kestoaika ja sen uudistamista koskevat 
yksityiskohtaiset säännöt. 
Direktiivin 83/189/ETY 5 ja 6 artiklassa tarkoitettu komitea voisi aloittaa 
tietoyhteiskunnan palveluihin liittyvän toimintansa välittömästi mainitun 
direktiiviehdotuksen antamisen jälkeen (mahdollisesti vuodesta 1997 
alkaen), jotta helpotettaisiin direktiivin saattamista osaksi kansallista 
lainsäädäntöä j a myöhemmin sen toimintaa. 
S + 
5. MENOJEN LUOKITUS: 
5.1. Ei-pakolliset menot 
5.2. Jaksottamattomat määrärahat 
6. MENOLAJI: 
6.1 Menolaji 
Teknisiä standardeja ja määräyksiä käsittelevän pysyvän komitean (komitea 
03C02010) jäsenille korvataan matka- ja oleskelukulut mainitun 
direktiiviehdotuksen antamisesta aiheutuvien ylimääräisten kokousten osalta. 
7. TALOUDELLISET VAIKUTUKSET (B-osaan): 
Ei vaikutusta. 
8. PETOSTENVASTAISET SÄÄNNÖKSET. 
Komitean sihteeristö huolehtii korvaushakemusten tarkastamisesta, jonka PO XV 
vahvistaa. 
9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI: 
9.1. Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä: 
Ehdotuksen tarkoituksena on säilyttää sisämarkkinoiden toiminta ja 
helpottaa sitä estämällä etukäteen säädökselliset epäjohdonmukaisuudet ja 
yhteensopimattomuus sisämarkkinoilla vallitsevien vapauksien kanssa. 
Sisämarkkinoiden mahdollinen hajautuminen voisi vaarantaa taloudellisen 
kasvun "on line" -palveluiden alalla, jolla kehitys on nopeaa (Internetin 
käyttäjien määrä maailmassa kasvaa vuosittain noin miljoonalla). 
Uusien palveluiden alalla toteutetaan investointeja ainoastaan, jos 
kehitysnäkymät yhteisön tasolla ovat hyvät; lainsäädännöltään 
hajautuneilla kansallisilla markkinoilla ei synny tarpeeksi voittoja 
investointiohjelmien tukemiseksi. 
9.2. Toimenpiteiden perustelut: 
Ehdotus koskee sellaista sisämarkkinoiden toiminnan alaa, jolla kaikki 
toimivalta on yhteisöllä. Toissijaisuus-periaatetta ei siten sovelleta tässä 
yhteydessä. 
Ehdotuksessa ei pyritä yhdenmukaistamiseen eikä aineellisen oikeuden 
sääntöj en laatimiseen. 
s~g 
Se sisältää enemmänkin yksinkertaisia menettelysääntöjä hyödyntäen 
muun muassa samaa komiteaa, joka jo toimii direktiivin 83/189 
yhteydessä. Tarkoitus on muuttaa kyseistä direktiiviä, joka on osoittanut 
toimivuutensa jo yli vuosikymmenen ajan. 
Jäsenvaltioissa on parhaillaan valmisteilla useita sääntelyaloitteita 
tietoyhteiskunnan kehittymisestä syntyviin tarpeisiin vastaamiseksi. 
Näiden aloitteiden vastapainoksi yhteisön tasolla tarvitaan yhteensovitettu 
lähestymistapa uusille määritelmältään rajat ylittäville palveluille, jotta 
sekä taattaisiin tämän talouden toimialan kehittyminen sisämarkkinoilla 
että varmistettaisiin tärkeiden yhteisten etujen tehokkaampi suojelu 
(esimerkiksi alaikäisten, kuluttajien, yleisen moraalin ja vastaavien 
suojelu). 
Koska direktiivin perusteella tehdyt ilmoitukset eivät ole luonteeltaan 
luottamuksellisia, niissä tulee myös otetuksi huomioon hyöty, joka 
kyseisen alan taloudellisille toimijoille koituu mahdollisuudesta ilmoittaa 
tulevia säädösaloitteita koskevat näkemyksenä sääntely-ympäristössä, joka 
on niiden toiminnan harjoittamisen ja kehittämisen kannalta riittävän 
avoin, johdonmukainen ja vakaa. 
Lisäksi jollei suunnitellun kaltaista järjestelmää olisi, komissiolle voisi 
koitua sisäisiä voimavaraongelmia hoitaa yhteisön oikeuden kanssa 
yhteensopimattomista kansallisista laeista mahdollisesti . aiheutuvat 
rikkomismenettelyt. 
9.3 Toimenpiteiden seuranta ja arviointi: 
Direktiivin 3 artiklassa säädetään, että komissio antaa joka toinen vuosi 
kertomuksen Euroopan parlamentille ja talous-ja sosiaalikomitealle tämän 
direktiivin soveltamisen tuloksista. Samassa yhteydessä voitaisiin edistää 
ehdotettuun järjestelmään mahdollisesti esitettyjä muutoksia. 
10. HALLINTOMENOT (YLEISEN TALOUSARVION PÄÄLUOKAN III 
KOHTA A) 
Tarvittavien hallinnollisten voimavarojen saaminen riippuu komission vuosittain 
tekemästä päätöksestä voimavarojen kohdentamisesta ottaen erityisesti huomioon 
henkilöstön määrän ja budjettivallan käyttäjän myöntämät lisämäärärahat. 
^3 
10.1 Vaikutus toimien määrään 
Toimen laji 
Virkamiehet 
tai 
väliaikaiset 
toimen­
haltijat A 
B 
C 
Muu henkilöstö 
YHTEENSÄ Toiminnan hallinnointiin 
tarvittava henkilöstö 
vakinaiset 
virat 
1 
1 
2 väliaikaiset 
toimet joista 
asian­
omaisen 
pääosaston 
tai osaston 
henkilöstö­
voima­
varoista 
saadut 
toimet 
1 
1 
2 lisävoima­
varoista 
saadut 
toimet Kesto 
ei määri-telty 
ei määri-telty 
10.2 Lisähenkilöstöstä aiheutuvat taloudelliset kokonaisvaikutukset 
Ei sovelleta. 
| Määrä Laskentamenetelmä 
Virkamiehet 
Väliaikaiset 
toimenhaltijat 
Muu henkilöstö 
YHTEENSÄ "~ | 
10.3 Toimenpiteestä aiheutuva hallinnosta johtuvien muiden menojen kasvu 
as^^^^i—saee^M^»«saaB»^^B—aB—BM^B^—mmii»!!!^aca—aaai i IIII IIII II II aa«BBaoeagg8ei^^ 
Budjettikohta Määrä Laskentamenetelmä 
(N:o ja nimike) 
A2510 Pakolliset 22 000 15 jäsenvaltioiden nimeämää asiantuntijaa 
komiteat kokoontuu teknisiä standardeja ja määräyksiä 
käsittelevän pysyvän komitean kahteen 
ylimääräiseen kokoukseen vuodessa: 
2 x 11 000 (keskimääräiset kulut) = 22 000 ecua 
YHTEENSÄ ' 22 000 I 
6o 

155JN 1U2<MH*Z 
KOM(96) 392 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 15 16 10 
Luettelonumero : CB-CO-96-411-FI-C 
ISBN 92-78-07826-3 
Euroopan yhteisöjen viralhsten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
CA