KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2013 /* COM/2014/0249 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2013 JOHDANTO – EU:N KILPAILUPOLITIIKKA, VÄLINE EUROOPAN KILPAILUKYVYN PALAUTTAMISEKSI Vuonna 2013 on näkynyt myönteisiä merkkejä siitä, että Euroopan talous on elpymässä. EU:n tasolla toteutetut toimet ovat auttaneet saamaan luottamuksen palautumisen alulle ja luomaan perustan kasvu-uralle palaamiselle. Työtä ei kuitenkaan saa lopettaa. Jos EU haluaa jättää kriisin vaikutukset taakseen ja käynnistää Euroopan talouskasvun uudelleen, sen on toteutettava vielä pidemmälle meneviä toimia. Eurooppa tarvitsee rakenteellisia sopeutuksia, resurssien tehokasta kohdentamista ja tuottavuuden kasvua. Älykäs, kestävä ja osallistava kasvu on edelleen keskeisessä asemassa EU:n työohjelmassa tällä vuosikymmenellä. Kilpailukyvyn parantaminen kaikkialla EU:ssa on erittäin tärkeää tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Kilpailukyky on moniosainen ja moniulotteinen käsite. Maailmanlaajuista kilpailukykyä koskevassa raportissaan Maailman talousfoorumi määrittelee kilpailukyvyn niiden instituutioiden, politiikkojen ja tekijöiden muodostamaksi kokonaisuudeksi, jotka määrittävät maan tuottavuuden tason.[1] Euroopan komission julkaiseman Euroopan kilpailukykyä käsittelevän kertomuksen mukaan kilpailukyvyn taustalla on institutionaalisia ja mikrotaloudellisia järjestelyjä, joilla luodaan edellytykset, joiden vallitessa yritykset voivat menestyä ja toimia ja yksilöllinen luovuus ja tarmokkuus palkitaan.[2] Kilpailupolitiikan välineet sopivat näihin molempiin määritelmiin. Lisäksi Euroopan parlamentin vuonna 2013 tekemässä kilpailupolitiikkaa koskevassa selvityksessä[3] todettiin seuraavaa: ”Kilpailulla on keskeinen rooli edistettäessä tuottavuutta ja innovointia talouskasvun vetureina. Tämä tarkoittaa, että kilpailupolitiikka, joka lisää kilpailua, edistää kasvua.” Tämä koskee kaikkia kilpailupolitiikan välineitä. Kilpailusääntöjen soveltamisen valvonnalla voidaan estää määräävässä asemassa olevien yritysten pyrkimykset pitää uudet tulokkaat markkinoilta ja estää niitä kilpailemasta kanssaan. Se voi myös luoda edellytykset alhaisemmille tuotantopanosten hinnoille EU:n teollisuudessa. Yrityskeskittymien valvonnalla voidaan pitää markkinat avoimina ja tehokkaina. Valtiontukipolitiikalla suojellaan sisämarkkinoita kilpailun vääristymiltä ja autetaan ohjaamaan julkisia resursseja kilpailukykyä lisääviin tavoitteisiin. Lisäksi kilpailu ja kilpailupolitiikka ovat olennainen osa yleisiä edellytyksiä, joita tarvitaan, jotta innovointi kukoistaisi. Ne kannustavat innovatiivisia ja aloittelevia yrityksiä, ne innostavat yrityksiä tehostamaan toimintaansa ja ne edistävät tukia, joiden tarkoituksena on lisätä T&K-toimintaa ja innovointia. Kilpailupolitiikalla edistetään kilpailukykyä globaalissa toimintaympäristössä. Terve kilpailu sisämarkkinoilla valmistaa eurooppalaisia yrityksiä toimimaan maailmanlaajuisilla markkinoilla ja menestymään. Sillä myös tuetaan nykyaikaista teollisuuspolitiikkaa, mikä näkyy Lissabonin sopimuksen määräyksistä (SEUT-sopimuksen 173 artikla). Kyseisessä artiklassa todetaan, että unionin ja jäsenvaltioiden toiminnan on oltava avointen markkinoiden ja kilpailumarkkinoiden järjestelmän mukaista. Lisäksi kilpailupolitiikka on tarpeellinen sisämarkkinoiden sääntelyn täydentäjä. Sääntelytoimenpiteiden vaikutus yritysten strategioihin ja investointeihin voi vaarantua, jos sisämarkkina- ja kilpailusääntöjä ei panna asianmukaisesti täytäntöön. Valtiontukisäännöt ja kilpailusääntöjen valvonta ovat myös keskeisessä asemassa Eurooppa 2020 -strategiassa ja sen lippulaivahankkeiden toteuttamisessa. Kilpailupoliittisilla toimilla edistetään erityisesti ”Innovaatiounionia”, ”Globalisaation aikakauden teollisuuspolitiikkaa”, ”Resurssitehokasta Eurooppaa” ja ”Euroopan digitaalistrategiaa”. Kaikilla kilpailusääntöjen valvontavälineillä edistettiin vuonna 2013 Euroopan talouskasvua ja kilpailukykyä. Kilpailusääntöjen valvonnalla on estetty sisämarkkinoiden keinotekoinen pirstoutuminen ja määrätty seuraamuksia. Valtiontukiuudistus on suunniteltu niin, että sillä kannustetaan kasvua edistäviin julkisiin menoihin. Strategisesti merkittävillä aloilla, kuten rahoituspalvelut, televiestintä, digitaalitalous ja energia, on tehty merkittäviä päätöksiä. Kilpailupolitiikan muotoilua ja täytäntöönpanoa koskeva kansainvälinen yhteistyö on auttanut ratkaisemaan yritysten kansainvälistymisen lisääntymisen aiheuttamia haasteita. Vuoteen 2013 osui EU:n kilpailupolitiikan kaksi merkkipaalua. Ensinnäkin asetus N:o 1/2003[4], jolla aloitettiin uusi aikakausi EU:n kilpailusääntöjen soveltamisen valvonnassa, on nyt reilut kymmenen vuotta myöhemmin johtanut soveltamisesta saatujen kokemusten arviointiin ja parannusehdotuksiin. Toiseksi komissio antoi 11. kesäkuuta ehdotuksen direktiiviksi kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta nostetuista vahingonkorvauskanteista[5]. Sidosryhmät ovat pitkään odottaneet tätä toimenpidettä, joka on ollut yksi nykyisen komission ensisijaisista poliittisista tavoitteista. Näitä kysymyksiä ja tässä kertomuksessa käsiteltyjä aiheita koskevalla keskustelulla on ollut vuoden aikana tärkeä asema komission ja Euroopan parlamentin välisessä jatkuvassa jäsennellyssä vuoropuhelussa (ks. 8 jakso, kilpailuasioita koskeva vuoropuhelu muiden toimielinten kanssa, ja lähemmin tämän kertomuksen ohessa julkaistava komission valmisteluasiakirja). 1. KILPAILUKYVYN EDISTÄMINEN TORJUMALLA KARTELLEJA Eurooppalaisten yritysten menestyminen riippuu suuresti kilpailukykyisistä hinnoista. Kilpailunvastaisilla menettelytavoilla ja markkinarakenteilla nostetut tuotantopanoskustannukset vaikuttavat haitallisesti Euroopan kilpailukykyyn maailmanmarkkinoilla ja Euroopan yleisiin kasvunäkymiin. Lienee tarpeetonta sanoa, että tuotantopanoskustannusten kasvun johdosta myös eurooppalaisten kuluttajien maksamat hinnat nousevat. Tehokas kartellien torjunta on olennaisen tärkeää tässä yhteydessä. Kartellit koskevat usein tuotantopanoksia ja välituotteita, ja komissio onkin keskittänyt valvontatoimensa tälle osa-alueelle. Viime vuosina useilla onnistuneilla tutkimuksilla on hajotettu kartelleja, jotka olivat keinotekoisesti nostaneet tuotantopanosten hintoja ja aiheuttaneet vakavaa haittaa EU:n kilpailukyvylle.[6] Komissio päätti tällaisen asian tutkinnan myös vuonna 2013. Komissio määräsi heinäkuussa viidelle autonosien toimittajalle (Sumitomo, Yazaki, Furukawa, S-Y Systems Technologies (SYS) ja Leoni) yhteensä 141 791 000 euron sakot osallistumisesta yhteen tai useampaan viidestä kartellista. Kyseessä oli ajoneuvojen johdinpakettien toimitus Toyotalle, Hondalle, Nissanille ja Renault’lle. Kartellit kattoivat koko Euroopan talousalueen (ETA).[7] Johdinpaketti koostuu signaaleita tai sähkövirtaa siirtävistä kaapeleista, jotka yhdistävät tietokoneet ajoneuvoon asennettuihin komponentteihin. Niitä kutsutaan usein auton ”keskushermostoksi”. Kartellien torjunnalla läpinäkyvämpään rahoituspalvelualaan: korkojohdannaisia koskevat tapaukset Korkojohdannaiset ovat rahoitustuotteita, joita pankit tai yritykset käyttävät koronvaihteluriskin hallintaan. Niiden arvo johdetaan vertailukorosta, joita ovat esimerkiksi London Interbank Offered Rate (Libor-korko), jota käytetään eri valuuttoihin, kuten Japanin jeniin (JPY), ja Euro Interbank Offered Rate (Euribor-korko), jota sovelletaan euroon. Euromääräisiä korkojohdannaisia (EIRD) koskeva kartelli toimi syyskuusta 2005 toukokuuhun 2008. Sovintomenettelyyn osallistuneet osapuolet ovat Barclays, Deutsche Bank, RBS ja Société Générale. Kartellin tarkoituksena oli vääristää kyseisten johdannaisten hinnoittelutekijöiden tavanomaista kehitystä. Eri pankkien välittäjät keskustelivat pankkiensa korkotarjouksista Euribor-koron laskentaa varten samoin kuin kaupankäynti- ja hinnoittelustrategioistaan. Menettely aloitettiin myös Crédit Agricolen, HSBC:n ja JPMorganin osalta. Näiden kolmen yrityksen toimintaa tutkitaan edelleen tavanomaisessa kartellimenettelyssä. Jenimääräisten korkojohdannaisten (YIRD) osalta komissio havaitsi seitsemän erillistä kahdenvälistä rikkomista, jotka kestivät 1–10 kuukautta vuosina 2007–2010. Salaiseen yhteistyöhön sisältyi keskusteluja, joita kartelliin osallistuneiden pankkien välittäjät kävivät tietyistä jeni-Liborin laskennassa käytettävistä korkotarjouksista. Joskus välittäjät vaihtoivat myös kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka koskivat joko kaupankäyntipositioita tai tulevia jeni-Liborin korkotarjouksia (kerran myös eurojeni-Tiboria (Tokyo Interbank Offered Rate) koskevia tiettyjä tulevia korkotarjouksia). Yhteen tai useampaan rikkomiseen osallistuivat seuraavat pankit: UBS, RBS, Deutsche Bank, Citigroup ja JPMorgan. Välitysliike RP Martin edisti yhden rikkomisen toteuttamista hyödyntämällä yhteyksiään useisiin jeni-Liborin paneelipankkeihin, jotka eivät osallistuneet rikkomiseen. Tavoitteena oli vaikuttaa niiden jeni-Liborin korkotarjouksiin. Saman tutkimuksen yhteydessä komissio on käynnistänyt menettelyn myös käteisvälittäjä ICAP:tä vastaan. Tutkimus jatkuu tavanomaisessa kartellimenettelyssä. Nämä päätökset osoittavat selvästi, että komissio torjuu määrätietoisesti rahoitusalan kartelleja ja määrää niistä seuraamuksia. Terve kilpailu ja läpinäkyvyys ovat ratkaisevan tärkeitä rahoitusmarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kannalta, niin että ne palvelevat reaalitaloutta muutaman harvan etujen sijaan. Toinen viime vuosien suuntaus on ollut kartellien havaitseminen palvelualoilla. Komissio käsittelee parhaillaan monia rahoituspalveluihin liittyviä tapauksia. Komissio määräsi 4. joulukuuta kahdeksalle pankille yhteensä 1 712 468 000 euron sakot osallistumisesta rahoitusjohdannaismarkkinoiden kartelliin Euroopan talousalueella.[8] Neljä pankeista osallistui euromääräisten korkojohdannaisten kartelliin. Kuusi pankeista osallistui yhteen tai useampaan kahdenväliseen kartelliin, jotka koskivat Japanin jenin määräisiä korkojohdannaisia. Tällainen salainen yhteistyö on kielletty Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklassa. Molemmat päätökset annettiin sovintomenettelyssä, ja osapuolille määrättyjä sakkoja alennettiin 10 prosenttia heidän suostuessaan sovintoon. Komission tutkittavana on parhaillaan myös useita elintarvikealan tapauksia. Tällä alalla on suora vaikutus kuluttajiin. Marraskuussa komissio määräsi sakkoja neljälle eurooppalaiselle Pohjanmeren katkarapukauppiaalle (Heiploeg, Klaas Puul, Kok Seafood (kaikki sijoittautuneet Alankomaihin) ja Stührk (sijoittautunut Saksaan)) kartellitoiminnan harjoittamisesta. Sakkojen yhteismäärä oli 28 716 000 euroa.[9] Heiploeg ja Klaas Puul sopivat kesäkuun 2000 ja tammikuun 2009 välisenä aikana Pohjanmeren katkarapujen hintojen vahvistamisesta ja myyntimäärien jakamisesta Alankomaissa, Belgiassa, Ranskassa ja Saksassa. Näiden päätösten lisäksi komissio lähetti huhtikuussa väitetiedoksiannon useille älykorttien sirujen toimittajille niiden väitetystä osallistumisesta kartelliin.[10] Älykorttien siruilla on lukemattomia sovelluksia, kuten SIM-kortit, pankkikortit, henkilökortit ja monet muut välineet. Komission alustava näkemys on, että jotkin toimittajat ovat saattaneet koordinoida toimintaansa ETA:ssa hintojen tukemiseksi. Komissio kävi aluksi sovintoon tähtääviä keskusteluja eräiden yritysten kanssa niiden väitetystä osallistumisesta kartelliin. Se palasi kuitenkin normaaliin kilpailumenettelyyn, koska edistystä ei tapahtunut. Lisäksi on muistettava, että kartellit saattavat pirstoa sisämarkkinoita ja heikentää teollisuuden mukautumista markkinaolosuhteiden muutoksiin. Näin ollen niistä aiheutuva vahinko ei rajoitu markkinoihin, joilla kartelliin osallistuvat yritykset toimivat, vaan se voi vaikuttaa koko talouden kilpailukykyyn. 2. KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMISEN JA YRITYSKESKITTYMIEN TEHOKKAAN VALVONNAN VARMISTAMINEN YRITYSTEN JA KULUTTAJIEN EDUN MUKAISESTI Asetus (EY, Euratom) N:o 1/2003, joka on SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan täytäntöönpanon pääasiallinen väline, tuli voimaan 1. toukokuuta 2004. Asetus merkitsi käännekohtaa, sillä siinä annettiin kaikille kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta EU:ssa vastaaville viranomaisille (komissio, kansalliset kilpailuviranomaiset ja kansalliset tuomioistuimet) toimivalta soveltaa EU:n kilpailusääntöjä sellaisiin sopimuksiin ja menettelytapoihin, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Samalla on kuitenkin kunnioitettava niiden sidosryhmien perusoikeuksia, joihin asia vaikuttaa, sellaisina kuin kyseiset oikeudet on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Yhteisten sääntöjen tuloksellisen ja johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi on luotu Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto (ECN) ja otettu käyttöön yhteistyövälineitä. Tältä pohjalta komissiolla ja kansallisilla kilpailuviranomaisilla on yhdessä huomattava kokemus täytäntöönpanotoimista, joita tukevat monenlaiset politiikkatoimet. Komissio on toukokuusta 2004 lähtien tarkastellut mahdollisia kilpailunvastaisia käytäntöjä käytännöllisesti katsoen kaikilla talouselämän aloilla ja antanut yli 120 päätöstä. Kansalliset kilpailuviranomaiset puolestaan ovat tutkineet yli 1 600 asiaa, joiden johdosta on tehty yli 600 täytäntöönpanopäätöstä. Komissio aloitti vuonna 2013 kymmenen vuoden ajalta saatujen kokemusten tarkastelun analysoidakseen EU:n kilpailuviranomaisten työtä eri aloilla ja eri rikkomistyyppejä. Aikaisempien painopisteiden ja saavutusten arviointi auttaa lujittamaan jo nyt erinomaista koordinointia komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välillä. Asetus (EY) N:o 1/2003 käytännössä Kansallisten kilpailuviranomaisten rakenne EU:n lainsäädännössä tukeudutaan siihen, että jäsenvaltiot varmistavat, että niillä on toimivat ja hyvin varustetut kansalliset kilpailuviranomaiset, ja jätetään suurelta osin niiden tehtäväksi suunnitella kansalliset kilpailusääntöjen soveltamisen valvontajärjestelmät. Ainoa nimenomainen vaatimus on, että jäsenvaltiot nimeävät viranomaiset, jotka vastaavat SEUT-sopimuksen 102 ja 101 artiklan soveltamisesta siten, että asetuksen säännöksiä noudatetaan käytännössä. Viime vuosina monissa jäsenvaltioissa on toteutettu rakenneuudistuksia. Euroopan kilpailuviranomaisten verkostoon kuuluvien kansallisten kilpailuviranomaisten rakenne on yleisesti ottaen kehittynyt kohti suurempaa autonomiaa ja tehokkuutta. Joidenkin kansallisten kilpailuviranomaisten riippumattomuus ja resurssit ovat kuitenkin herättäneet kysymyksiä. Saavutusten heikentyminen on estettävä. Soveltamisen valvontaan liittyvien valtuuksien lähentäminen Asetuksessa jätetään jäsenvaltioille vapaus määrittää omat menettelyt ja seuraamukset, kun EU:n kilpailusääntöjä sovelletaan jäsenvaltioissa. Lukuun ottamatta jäsenvaltioiden yleistä velvoitetta taata tuloksellinen soveltamisen valvonta, erityisesti soveltamalla tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteita, näitä seikkoja ei ole säännelty tai yhdenmukaistettu unionin lainsäädännöllä. Seurauksena on, että komissio ja kansalliset kilpailuviranomaiset soveltavat samoja aineellisia sääntöjä erilaisten menettelyjen mukaisesti ja määräävät erilaisia seuraamuksia. Soveltamisen valvontaan liittyvien valtuuksien lähentäminen on ollut Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston työn painopiste useiden vuosien ajan. Kilpailuviranomaisten verkosto on laatinut yksityiskohtaisia vertailevia kertomuksia tutkinta- ja päätöksentekovaltuuksista ja antanut suositukset näistä valtuuksista. Kilpailuoikeuden rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista voidaan todeta, että useimmat kansalliset kilpailuviranomaiset voivat määrätä varoittavia siviilioikeudellisia tai hallinnollisia sakkoja ja että ne soveltavat samanlaista perusmenetelmää määrätessään sakkoja. Menettelyjen lähentymiseen johtaviin uudistuksiin on kannustettu Eurooppa 2020 -strategian puitteissa annetuilla maakohtaisilla suosituksilla (talouspolitiikan EU-ohjausjakso) ja talouden sopeutusohjelmien yhteydessä. Lähentyminen sakoista vapauttamisessa tai niiden lieventämisessä ja yhteydet muihin lainsäädännön alueisiin Sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevat ohjelmat katsotaan yleensä merkittäväksi keinoksi havaita salaisia kartelleja. Lähentymisen ja sujuvan vuorovaikutuksen edistäminen tällä osa-alueella on alusta alkaen ollut yksi Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston ensisijaisia tavoitteita. Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa kehitetty sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskeva malliohjelma (model leniency programme, MLP) tarjoaa jäsenvaltioille ja kansallisille kilpailuviranomaisille yhtenäiset mallisäännöt ja -menettelyt, joita ne voivat käyttää lähtökohtana laatiessaan kansallisia toimenpiteitä. Tämän vuoksi lähes kaikki jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä koskevia ohjelmia, joita on huomattavasti yhdenmukaistettu malliohjelman kanssa. Malliohjelman parannukset hyväksyttiin vuoden 2012 lopulla. Komissio kiinnittää jatkossakin erityistä huomiota EU:n kilpailusääntöjen soveltamisen viranomaisvalvonnan yleisten puitteiden toimivuuteen. Lisäksi komissio hyväksyi vuonna 2013 kilpailusääntöjen täytäntöönpanon kannalta keskeisen aloitteen eli ehdotuksen direktiiviksi siitä, kuinka kansalaiset ja yritykset voivat vaatia vahingonkorvauksia EU:n kilpailusääntöjen rikkomisesta, kuten kartelleista ja määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä.[11] Ehdotuksella on tarkoitus poistaa useita käytännön ongelmia, joita vahinkoa kärsineet usein kohtaavat yrittäessään saada oikeudenmukaisen korvauksen EU:n kilpailulainsäädännön rikkomisesta aiheutuneista vahingoista. Esteiden poistaminen korvausten maksamiselta kilpailuoikeuden rikkomisen vuoksi vahinkoa kärsineille Säädösehdotus Komissio hyväksyi 11. kesäkuuta ehdotuksen direktiiviksi EU:n kilpailuoikeuden rikkomisen johdosta nostetuista vahingonkorvauskanteista. EU:n lainsäädännön mukaan kaikilla henkilöillä tai yrityksillä, jotka ovat kärsineet vahinkoa EU:n kilpailuoikeuden rikkomisesta, on oikeus saada täysi korvaus. Ehdotuksella on kaksi toisiaan täydentävää tavoitetta. Ensinnäkin sen tavoitteena on tehdä oikeudesta korvaukseen todellisuutta kaikissa jäsenvaltioissa poistamalla keskeisiä käytännön vaikeuksia, joita kuluttajat ja yritykset usein kohtaavat korvausta hakiessaan. Ehdotuksen toisena tavoitteena on optimoida yksityisten vahingonkorvauskanteiden ja komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten suorittaman lainvalvonnan vuorovaikutus, jotta voidaan turvata vahva viranomaisvalvonta ja parantaa lainvalvontaa kaiken kaikkiaan. Näiden päämäärien saavuttamiseksi ehdotukseen sisältyy aineellisia ja menettelyllisiä sääntöjä, jotka koskevat kilpailuoikeuden rikkomisesta johtuvien vahingonkorvauskanteiden kannalta olennaisen tärkeitä näkökohtia. Niitä ovat esimerkiksi mahdollisuus tutustua todisteisiin, kanteen nostamisen vanhentumisaika, asiavaltuus ja todistustaakka jakeluketjussa siirretyn ylihinnan korvaamisen osalta. Ehdotuksen tavoitteena on luoda tai tarjota oikeusvarmuutta viranomaisvalvontaa varten esitettyjen todisteiden hyväksyttävyydestä tai esittämisvelvollisuudesta. Sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä koskevien ohjelmien houkuttelevuuden varmistamiseksi siinä säädetään muun muassa, että yritysten sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevia lausuntoja ei pitäisi koskaan ilmoittaa yksityisissä vahingonkorvausoikeudenkäynneissä. Ehdotuksella helpotetaan myöhempien vahingonkorvauskanteiden nostamista määräämällä, että kansallisten kilpailuviranomaisten tekemillä rikkomista koskevilla lainvoimaisilla päätöksillä on todistusvoima. Oheistoimenpiteet Samaan aikaan ehdotuksen kanssa komissio antoi tiedonannon vahingon määrittämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 tai 102 artiklan rikkomisesta johtuvissa vahingonkorvauskanteissa ohjeiden antamiseksi tuomioistuimille ja vahingonkorvauskanteiden osapuolille. Tämän tiedonannon liitteenä on komission yksiköiden laatima kattavampi käytännön opas, joka on käännetty kaikille EU:n virallisille kielille. Lisäksi ehdotusta täydentää komission suositus kollektiivisista oikeussuojakeinoista. Komissio suosittelee, että kaikki jäsenvaltiot ottaisivat käyttöön kollektiivisia oikeussuojakeinoja niiden oikeuksien täytäntöönpanon helpottamiseksi, joita kaikilla unionin kansalaisilla on unionin lainsäädännön perusteella. Näihin kuuluu myös oikeus saada korvaus kilpailuoikeuden rikkomisesta aiheutuvasta vahingosta. Komissio antoi 5. joulukuuta yrityskeskittymien valvontaa koskevan yksinkertaistamispaketin. Paketti sisältää sulautuma-asetuksen täytäntöönpanosta annetun asetuksen muutoksen[12] ja uuden tiedonannon yksinkertaistetusta menettelystä.[13] Näin ollen on odotettavissa, että yksinkertaistetussa menettelyssä käsiteltyjen asioiden osuus kasvaa huomattavasti. Yksinkertaistamisaloite on konkreettinen esimerkki komission sitoutumisesta sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevan ohjelman (REFIT)[14] tavoitteiden saavuttamiseen. Kyseisen ohjelman tavoitteena on edistää kasvua ja kilpailukykyä vähentämällä sääntelystä EU:ssa toimiville yrityksille ja kansalaisille aiheutuvaa rasitusta. 3. VALTIONTUKIUUDISTUS JULKISTEN VAROJEN KOHDENTAMISEKSI KILPAILUKYKYÄ LISÄÄVIIN TAVOITTEISIIN Samaan tapaan kuin kilpailunvastaiset yritysten toimintatavat, esimerkiksi kartellit, myös sääntöjenvastainen valtiontuki voi vääristää tasapuolisia toimintaedellytyksiä, luoda tarpeettomia esteitä ja heikentää sisämarkkinoiden kasvupotentiaalia. Julkisella tuella voi kuitenkin olla myös myönteisiä vaikutuksia, kun se on hyvin kohdennettu ja sillä puututaan markkinoiden toimintapuutteisiin ja kannustetaan investointeihin ja hankkeisiin, joita ei olisi muuten toteutettu. ”Hyvä” valtiontuki voi edistää innovointia ja inhimillisen pääoman kehittämistä. EU:n valtiontukipolitiikka voi myös auttaa kansallisia viranomaisia hyödyntämään hupenevia resursseja budjettirajoitteiden aikana. Julkisten varojen käytön kohdentaminen kasvupainotteisiin toimenpiteisiin on yksi EU:n keskeisistä painopisteistä nykyisessä taloudellisessa tilanteessa ja valtiontukiuudistusstrategian päälähtökohta.[15] Strategian uudistusprosessi on täytäntöönpanovaiheessa. Seuraavassa käsitellään komission tähän liittyviä tärkeimpiä toimia vuonna 2013. Kilpailukykyerojen pienentäminen EU:ssa kohdennetulla alueellisella tuella Komissio antoi kesäkuussa 2013 uudet alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2014–2020.[16] Tätä ennen kuultiin laajasti eri sidosryhmiä (jäsenvaltiot, alue- ja paikallisviranomaiset, liike-elämän järjestöt ja eturyhmät, yksittäiset yritykset ja kansalaiset), Euroopan parlamenttia, alueiden komiteaa ja Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa. Aluetuen suuntaviivat auttavat pienentämään kilpailukykyeroja EU:ssa tukemalla lisäarvoa tuottaviin hankkeisiin tehtäviä investointeja, erityisesti epäsuotuisimmassa asemassa olevilla alueilla Euroopassa. Laajakaistainfrastruktuurin kehityksen tuomiin haasteisiin mukautuminen: uudet laajakaistaverkkojen valtiontukea koskevat suuntaviivat Tarkistetut suuntaviivat EU:n valtiontukisääntöjen soveltamisesta laajakaistaverkkoalalla[17] tulivat voimaan tammikuussa. Suuntaviivojen tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita saavuttamaan Euroopan digitaalistrategian tavoitteet, vahvistaa avoimen pääsyn velvoitteita, parantaa läpinäkyvyyttä ja edistää hyvin kohdennettua tukea. Lisäksi niiden avulla yksinkertaistetaan sääntöjä päätöksenteon nopeuttamiseksi. Lisäksi tarkistetun valtuusasetuksen[18] mukaan tietyt laajakaistainfrastruktuurit kuuluvat niihin uusiin tukimuotoihin, jotka komissio voi päättää vapauttaa ennakkoilmoitusvelvoitteesta. Tämä helpottaa laajakaistahankkeiden toteuttamista. Järkevän ja vakaan rahoituskehyksen edistäminen: rahoituksen hankintaa koskevat uudet valtiontukisäännöt Pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) muodostavat Euroopan talouden selkärangan: pk-yritysten osuus yksityissektorin työpaikoista on kaksi kolmasosaa ja yli puolet yritystoiminnan luomasta kokonaislisäarvosta EU:ssa. Ne ovat myös merkittävä Euroopan kilpailukyvyn veturi, sillä niillä on tärkeä rooli innovoinnissa. Näiden yritysten on kuitenkin usein vaikea hankkia rahoitusta. Tätä taustaa vasten komissio tarkisti valtiontukisuuntaviivoja, joilla edistetään pk-yrityksiin tehtäviä riskipääomasijoituksia. Riskirahoitusta koskevissa suuntaviivoissa vahvistetaan edellytykset, jotka jäsenvaltioiden on täytettävä, kun ne myöntävät tukea varhaisessa kehitysvaiheessa olevien pk-yritysten riskipääoman hankkimisen edistämiseksi. Niiden on erityisesti varmistettava, että tuki kohdistuu osoitettuun pääomavajeeseen eikä syrjäytä rahoitusalan toimijoita. Riskirahoitusta koskevat uudet suuntaviivat annettiin tammikuussa 2014 kahden julkisen kuulemisen, seminaarin ja jäsenvaltioiden kanssa pidetyn monenvälisen kokouksen jälkeen. Suuntaviivat valtiontuesta väliaikaisissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen Komissio käynnisti marraskuussa julkisen kuulemisen rahoitusalan ulkopuolisten vaikeuksissa olevien yritysten valtiontukea koskevien suuntaviivojen tarkistamiseksi. Pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevat uudet säännöt annetaan vuonna 2014. Tarkoituksena on rajoittaa kapasiteetin vähentymistä vaikeuksien vuoksi ja minimoida taloudellinen vahinko, joka aiheutuu kannattamattomien yritysten pitämisestä markkinoilla. Nämä kaksi seikkaa pidetään tasapainossa. Jos kannattamattomia yrityksiä pidetään keinotekoisesti toiminnassa, sillä on kielteinen vaikutus julkiseen talouteen, ja se voi vakavasti haitata kilpailukykyä ja talouskasvua. Uusien suuntaviivojen taustalla olevien periaatteiden tavoitteena on suojella sellaisten yritysten työpaikkoja ja osaamista, jotka ovat elinkelpoisia rakenneuudistuksen toteuttamisen jälkeen, ja tarjota niille tukea, jota ne tarvitsevat kannattamattomien toimintojen lopettamiseksi. Innovatiivisen kasvun edistäminen: uudet puitteet tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävälle valtiontuelle Komissio tarkistaa parhaillaan myös tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevia puitteita tarkoituksenaan hyväksyä uudet säännöt vuonna 2014. T&K-investoinnit ovat ratkaisevan tärkeitä kilpailukyvyn kannalta ja yksi Eurooppa 2020 -strategian yleistavoitteista. Euroopan tutkimus- ja kehitystyön tasoa rajoittavat markkinoiden toimintapuutteet. Uusien T&K&I-puitteiden avulla valtiontukitoimenpiteillä voidaan lisätä tutkimusta ja innovointia. Ne myös edistävät joustavuutta ja vähentävät T&K&I-tuen myöntämisestä jäsenvaltioille aiheutuvaa hallinnollista rasitusta. Erityisesti painotetaan markkinoita lähellä olevaa toimintaa, kuten kokeellista kehittämistä (kuten pilotti- ja esittelyhankkeita), tutkimusinfrastruktuuria ja innovointia (myös muita kuin teknologisia innovaatioita). Komissio on vuodesta 2007 lähtien hyväksynyt yli 200 kansallista tutkimus-, kehitys- ja innovaatio-ohjelmaa. Tulevat energia- ja ympäristötuen suuntaviivat Valtiontukipolitiikalla edistetään EU:n pitkän aikavälin energia- ja ilmastonmuutosstrategiaa, joka perustuu toimitusvarmuuteen, kestävyyteen ja kilpailukykyyn. Tämä tapahtuu avaamalla energiamarkkinoita, säilyttämällä tasavertaiset toimintaedellytykset ja luomalla kannustimia ja asianmukaiset puitteet merkittäville investoinneille, joita tarvitaan tulevina vuosikymmeninä. Komissio hyväksynee tarkistetut energia- ja ympäristötuen säännöt vuonna 2014. Uudet suuntaviivat täydentävät päästökauppajärjestelmään liittyvää valtiontukea koskevia suuntaviivoja, jotka annettiin toukokuussa 2012. Vaikka uusissa suuntaviivoissa säilytetään ympäristötuen perinteiset elementit, valtiontukiuudistuksessa pyritään varmistamaan tiivis synergia Eurooppa 2020 -strategian ja sen lippulaivahankkeiden kanssa. Yleisenä strategisena tavoitteena on auttaa EU-maita investoimaan paremmin, jotta EU:n energiapolitiikan tavoitteet voidaan saavuttaa, ja helpottaa tehokkaan tuen myöntämistä korkeamman ympäristönsuojelun tason saavuttamiseksi. Se edellyttää energiatehokkuuteen tehtävien investointien edistämistä, julkisen tuen parempaa kohdentamista uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen ja tukien käyttöä liitäntäverkkojen parantamiseksi ja rajatylittävien verkkojen kehittämiseksi. Kaksi viimeksi mainittua kohtaa ovat uusien suuntaviivojen tärkeimmät uutuudet. Uusien suuntaviivojen tavoitteena on minimoida energia- ja ympäristötukitoimenpiteiden aiheuttamat kilpailun vääristymät, erityisesti rajoittamalla tuki välttämättömään ja edistämällä markkinaystävällisiä välineitä. Uudet suuntaviivat sovitetaan kaikilta osin yhteen EU:n ilmastonmuutos- ja energia-alan tavoitteiden kanssa Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti, ja niillä tuetaan jäsenvaltioita niiden pyrkimyksissä saavuttaa kyseiset tavoitteet. 4. OIKEUDENMUKAISEN JA VAKAAN RAHOITUSSEKTORIN EDISTÄMINEN REAALITALOUDEN TUKEMISEKSI Rahoitussektorilta peräisin oleva talouskriisi on horjuttanut luottamusta rahoitusmarkkinoihin. Rahoitusmarkkinat, jotka ovat vakaat, turvalliset, avoimet, kilpailukykyiset ja oikeudenmukaiset, ovat kuitenkin ehdottoman välttämättömät talouden tasapainoisen ja kestävän laajentumisen ylläpitämiseksi. Komissio on toteuttanut kattavia sääntelytoimia vähentääkseen järjestelmäriskejä ja lisätäkseen rahoitusmarkkinoiden läpinäkyvyyttä. Kriisin taustalla olevia tekijöitä ja nykyisen suhdannetilanteen tuomia haasteita ei voida ratkaista yhdistämättä erilaisia politiikkavälineitä. Tässä yhteydessä kilpailusääntöjen soveltamisen valvonta oikeudenmukaisen ja kilpailukykyisen rahoitussektorin aikaansaamiseksi liittyy kiinteästi pankkien rakenneuudistukseen myönnettyjen valtiontukien valvontaan. Kilpailusääntöjen valvonnan lisäksi on annettu lainsäädäntöehdotuksia, joiden tavoitteena on parantaa sääntely-ympäristöä. Komission kilpailupolitiikan toimet rahoitusalan läpinäkyvyyden lisäämiseksi: johdannaiset ja vertailuarvot keskipisteessä Johdannaismarkkinoihin on kohdistettu huomattavan monia toimia. Tähän on syynä niiden koko ja niiden rooli esimerkiksi pankkien, eläkerahastojen ja teollisuusyritysten suojautuessa riskeiltä. Euroopan markkinarakenneasetus, joka tuli voimaan viime vuonna, edellyttää vakioitujen johdannaissopimusten keskusvastapuolimääritystä.[19] Komissio ehdotti rahoitusmarkkinadirektiivin uudelleentarkastelun yhteydessä, että kyseisillä johdannaisilla olisi käytävä kauppaa avoimilla ja järjestäytyneillä kauppapaikoilla.[20] Komission kilpailuoikeuden alan välineet täydentävät kyseisiä sääntelytoimenpiteitä. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että toisten yritysten kilpailunvastaisen toiminnan ei pitäisi estää yrityksiä tarjoamasta pörssikauppaa. Tämä on erityisen tärkeää luottoriskinvaihtosopimusten (CDS) osalta, sillä näiden tuotteiden merkitys rahoitusalalla on huomattava: lähes kahden miljoonan aktiivisen CDS-johdannaissopimuksen bruttonimellisarvo oli vuonna 2013 yli 10 biljoonaa euroa. Komissio aloitti vuonna 2011 luottoriskinvaihtosopimusten markkinoilla tutkinnan, jonka johdosta annettiin väitetiedoksianto 1. heinäkuuta 2013. Väitetiedoksianto osoitettiin seuraaville yrityksille: Bank of America Merrill Lynch, Barclays, Bear Stearns, BNP Paribas, Citigroup, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, JP Morgan, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS sekä kansainvälinen johdannaismarkkinoiden osapuolten järjestö (International Swaps and Derivatives Association, ISDA) ja datapalveluntarjoaja Markit.[21] Komissio tuli tutkinnan perusteella alustavasti siihen tulokseen, että kyseiset yritykset ja järjestöt olivat saattaneet koordinoida toimintaansa niin, että ne ovat yhdessä estäneet pörssejä tulemasta luottoriskinvaihtosopimusten markkinoille vuosina 2006–2009 ja näin rikkoneet EU:n kilpailusääntöjä, joissa kielletään kilpailunvastaiset sopimukset, yhdenmukaistetut menettelytavat ja yritysten yhteenliittymien päätökset. Komissio päätti joulukuussa tutkinnan Libor-, Euribor- ja Tibor-viitekorkoja koskeneista tapauksista sovintomenettelyyn osallistuneiden osapuolten osalta (ks. sivu 4). Tutkinta aloitettiin vuonna 2011, ja komissio piti sitä erittäin tärkeänä.[22] Nämä kilpailusääntöjen rikkomistapaukset korostavat sekä vertailuarvojen merkitystä että niiden häilyvyyttä. Vertailuarvot vaikuttavat monien rahoitusvälineiden arvoon. Tällaisia rahoitusvälineitä ovat esimerkiksi koronvaihtosopimukset ja termiinisopimukset sekä kaupalliset ja ei-kaupalliset sopimukset, kuten toimitussopimukset ja lainat. Vertailuarvoilla on tärkeä tehtävä myös riskienhallinnassa. Syyskuussa komissio esitti asetusehdotuksen luottamuksen palauttamiseksi vertailuarvoihin.[23] Ehdotuksen perimmäisenä tarkoituksena on varmistaa vertailuarvojen luotettavuus huolehtimalla siitä, ettei niihin liity eturistiriitoja, että ne kuvaavat taloudellista todellisuutta, jota niillä on tarkoitus mitata, ja että niitä käytetään asianmukaisesti. Valtiontukipolitiikan vaikutus järjestelmällisiin rakenneuudistuksiin ja pankkien tasemukautuksiin Pankkialaa koskevat valtiontukisäännöt määräsivät aiemmin pankkien kriisinratkaisua koskevat edellytykset EU:n tasolla, koska ei ollut EU-sääntöjä pankkien elvytyksestä ja kriisinratkaisusta. Nyt kyseiset säännöt on vahvistettu pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivissä[24]. Kriisin puhjettua EU:n jäsenvaltioiden hallitukset vastasivat rahoitusjärjestelmän vakauteen kohdistuviin uhkiin antamalla runsaasti julkista tukea pankeilleen. Viiden viime vuoden aikana valtiontukipolitiikkaa on käytetty jäsenvaltioiden toimien koordinointiin, tasapuolisten toimintaedellytysten säilyttämiseen ja sen varmistamiseen, että pankkien pelastusoperaatiot toteutettiin samankaltaisin ehdoin koko unionissa. Rakenneuudistuspäätöksissä keskeisinä tavoitteina oli palauttaa tukea saavien pankkien pitkän aikavälin elinkelpoisuus, varmistaa vastuunjako ja torjua kilpailun vääristymät. Näitä valtiontukisääntöjä muutettiin pankkitiedonannolla 1. elokuuta alkaen.[25] Uusia sääntöjä sovelletaan toistaiseksi, ja niillä varmistetaan, että finanssikriisin ratkaisemiseksi toteutettavat politiikkatoimet ovat kaikkialla EU:ssa yhdenmukaisia, ja rajoitetaan kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla. Komissio antoi vuoden aikana useita päätöksiä, jotka koskevat pankkien rakenneuudistusta uusien sääntöjen mukaisesti. Komissio hyväksyi 6. syyskuuta uusien valtiontukisääntöjen perusteella väliaikaisesti pelastamistukena valtiontakaukset kahden slovenialaisen pankin (Factor banka d.d. ja Probanka d.d.) hiljattain liikkeeseenlaskemille velkakirjoille. Komissio antoi 18. joulukuuta päätökset viiden slovenialaisen pankin hyväksi toteutetuista valtiontukitoimenpiteistä. Komissio hyväksyi Nova Ljubljanska banka d.d.:n (NLB) ja Nova Kreditna Banka Maribor d.d.:n (NKBM) rakenneuudistussuunnitelmat, erityisesti siksi, että pankit voivat niiden avulla saavuttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuuden ilman, että kilpailu vääristyy kohtuuttomasti. Lisäksi komissio hyväksyi tuen Factor banka d.d.:n ja Probanka d.d.:n hallittuun lakkauttamiseen, erityisesti siksi, että tuesta johtuvat kilpailun vääristymät minimoidaan, kun kyseiset kaksi pankkia poistuvat kokonaan markkinoilta. Viimeisenä mainittakoon, että komissio hyväksyi väliaikaisesti Abanka Vipa d.d.:lle myönnetyn pelastamistuen rahoitusvakauteen liittyvistä syistä. Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä Slovenian viranomaisten on pitänyt suorittaa omaisuuserien laadun tarkastelu ja Slovenian pankkialan stressitesti (AQR/ST). Slovenia julkaisi AQR/ST:n tulokset 12. joulukuuta, ja niiden arviointi on sisällytetty komission 18. joulukuuta tekemiin viiteen päätökseen. Ennen 1. elokuuta 2013 ilmoitettuja pankkien rakenneuudistuksia koskevat päätökset Komissio hyväksyi elokuussa 2013 Hypo Alpe Adria Groupia (HGAA) koskevan suunnitelman, jonka mukaan pankin Itävallassa ja Kaakkois-Euroopassa toimivat yksiköt myydään vuoden 2015 puoliväliin mennessä ja kannattamattomat yksiköt lopetetaan hallitusti. Siihen asti kunnes myynti on saatettu päätökseen, Itävalta sitoutuu useaan uutta liiketoimintaa koskevaan rajoitukseen, jotka liittyvät erityisesti riskienvalvontaan. Näin varmistetaan, että tytäryhtiöiden markkinoitavuus paranee ja että kilpailun vääristyminen on mahdollisimman vähäistä. Italian hallitus myönsi Banca Monte dei Paschi di Sienalle (MPS) 2 miljardia euroa, jotta pankki voisi kattaa pääomavajeen, joka havaittiin joulukuussa 2011 tehdyssä Euroopan pankkiviranomaisen stressitestissä. Varmistettuaan, että MPS:n liiketoimintamalli ei ole yhtä riskialtis kuin aikaisemmin ja että se tarjoaa pitkän aikavälin elinkelpoisuuden, komissio hyväksyi pankin rakenneuudistussuunnitelman marraskuussa 2013. Valtiontukien valvonta on tärkeä väline, jonka avulla voidaan varmistaa, että pankit palaavat pääasialliseen taloudelliseen tehtäväänsä reaalitalouden luotottajana. Sen vuoksi tämä on asetettu ehdoksi rakenneuudistusta koskevissa päätöksissä. Espanjassa vuosi 2013 oli ensimmäinen vuosi, jolloin heinäkuussa 2012 hyväksytyn kahdeksantoista kuukauden rahoitustukiohjelman puitteissa valtiontukea saaneiden pankkien rakenneuudistussuunnitelmia toteutettiin koko vuoden. Rakenneuudistussuunnitelmien tarkoituksena oli kohdentaa pankkien toiminta uudelleen riskialttiista toiminnoista pk-yritysten ja muiden yritysten luotonantoon. Valtiontukea saaneiden pankkien etuoikeusasemaltaan heikompia saatavia koskevat menettelyt saatiin päätökseen vuoden 2013 ensimmäisellä puoliskolla. Menettelyiden tuloksena pankit saivat lähes 13 miljardia euroa pääomaa, mikä vähensi julkisten varojen lisätarvetta. Vuonna 2013 komissio jatkoi yhdessä EKP:n ja IMF:n kanssa taloudellisen tuen antamista jäsenvaltioille, jotka olivat sitä pyytäneet. Valtiontukien valvonta on edistänyt talouden sopeutusohjelmia Irlannissa, Kreikassa, Portugalissa ja Kyproksessa. Pankkisektorin rakenneuudistus, mukaan lukien rahoitussektoria koskevat kattavat ehdot, oli yksi keskeisistä näille maille asetetuista vaatimuksista. Avoimet, tehokkaat ja turvalliset maksujen sisämarkkinat Komissio keskitti valvonta- ja sääntelytoimiaan myös maksuliikenteeseen. Esimerkki tästä on syyskuussa 2011 aloitettu kilpailuoikeudellinen tutkinta, jossa tarkastellaan Euroopan maksuneuvoston (EPC) suorittamaa verkkomaksujen standardointiprosessia. Tutkinta saatiin päätökseen kesäkuussa 2013.[26] Toimet sen varmistamiseksi, etteivät standardointiprosessit vaikuta markkinoille tuloon ja innovointiin Euroopan maksuneuvosto (EPC) on Euroopan pankkialan päätöksenteko- ja koordinaatioelin maksuasioissa. Komissio oli huolissaan siitä, että sähköisten maksujen standardointia ja erityisesti verkkomaksamisen mallia koskevan työnsä vuoksi EPC voisi sulkea pois muut internetpalvelujen tarjoajat kuin pankit sähköisten maksujen markkinoilta. Verkkomaksut ovat tärkeitä sähköisen kaupan kehittämiseksi ja EU:n sisämarkkinoiden sujuvan toiminnan takaamiseksi. EPC ilmoitti tutkinnan aikana päätöksestään keskeyttää verkkomaksamisen mallin kehittämisen ja muut standardointialoitteet, joilla olisi sama tavoite tai vaikutus. Tämän vuoksi kantelun tekijä (Sofort AG) peruutti kantelunsa. Näin ollen komissio päätti lopettaa tutkinnan. Tarkistetun maksupalveludirektiivin[27] mukaan myös muut kuin pankkitoimijat voisivat kilpailla pankkien kanssa verkko- ja korttimaksuissa. Tässä tapauksessa sääntely täydensi tehokkaasti kilpailusääntöjen soveltamisen valvontaa. Toinen esimerkki ennakkosääntelyn ja jälkikäteen suoritettavan kilpailusääntöjen soveltamisen valvonnan välisestä synergiasta on ehdotus korttipohjaisia toimitusmaksuja koskevaksi asetukseksi[28], jossa otetaan huomioon korttiyhtiöitä koskeneet kilpailumenettelyt kahden vuosikymmenen ajalta. Kilpailu- ja sääntelyviranomaiset ovat usein tarkastelleet siirtohintoja. Komissio on antanut EU:n kilpailusääntöjen perusteella useita päätöksiä, esimerkiksi MasterCard-päätöksen joulukuussa 2007.[29] Lisäksi on toteutettu useita kansallisia menettelyjä, esimerkiksi Puolassa, Unkarissa, Italiassa, Latviassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa ja Ranskassa. Eurooppalaiset maksukorttimarkkinat ovat kuitenkin edelleen suhteellisen hajanaiset ja siirtohinnat vaihtelevat suuresti. Tämän ongelman ratkaisemiseksi komissio ehdotti siirtohinta-asetusta. Ehdotuksen tavoitteena on kehittää EU:n laajuiset maksumarkkinat, joiden avulla kuluttajat, vähittäiskauppiaat ja muut yritykset voivat saada täyden hyödyn EU:n sisämarkkinoista ja sähköisestä kaupankäynnistä Euroopan digitaalistrategian mukaisesti. Tarkistetussa maksupalveludirektiivissä oleva kielto kerätä lisämaksuja korteista, joihin sovelletaan säänneltyä siirtohintaa, täydentää kuluttajien oikeuksista annetun direktiivin[30] säännöksiä, joita olisi sovellettava kaikkialla EU:n alueella 13. kesäkuuta 2014 alkaen. Uudet säännöt kieltävät elinkeinonharjoittajia veloittamasta kuluttajilta tietyn maksuvälineen käytöstä maksuja, jotka ylittävät elinkeinonharjoittajalle tämän välineen käytöstä aiheutuvat kustannukset. 5. ENERGIA: ALA JOLLA ON ENITEN LISÄTTÄVÄ UNIONIN TOIMIA Energia on yksi niistä aloista, joilla sisämarkkinoiden toteuttamisesta on eniten hyötyä Euroopan yrityksille ja kansalaisille. Käytännön vaikutukset uudistuksista (esim. vuonna 2007 annettu kolmas energiapaketti[31]), joiden tavoitteena on toteuttaa energian sisämarkkinat, näkyvät odotettua hitaammin. Vuonna 2013 todetut kolme keskeistä haastetta ovat EU:n kasvava riippuvuus tuontienergiasta, energian hintojen nousu ja investointien puute.[32] Uusiutuva energia on avainasemassa siirryttäessä kilpailukykyiseen, turvalliseen ja kestävään energiajärjestelmään. Energiamarkkinoilla on tärkeä rooli Euroopan taloudessa. Energia on keskeinen teollisuuden tuotantopanos, ja se vaikuttaa lähes kaikkiin kuluttajien elämän osa-alueisiin. Energiakustannuksilla on merkittävä vaikutus taloudelliseen toimintaan. Energian hinta on huomattava huolenaihe Euroopan kilpailukyvyn kannalta erityisesti energiaintensiivisillä teollisuudenaloilla, ja uhkaa Euroopan kymmenen vuoden etumatkaa hiilivapaaseen talouteen siirtymisessä. Siitä, miten näihin haasteisiin olisi vastattava, vallitsee kuitenkin laaja yksimielisyys. Näitä keinoja ovat EU:n yhteiset energiapuitteet, infrastruktuuri-investoinnit, energiatehokkuuden parantaminen ja tehokkaamman ja markkinalähtöisemmän tuen myöntäminen uusiutuvien energialähteiden käyttöön. Kilpailu on osa politiikkavälineiden yhdistelmää, jolla näihin haasteisiin voidaan vastata. EU:n energialainsäädäntö on osaltaan vaikuttanut monopolien purkamiseen, sääntöjen yhdenmukaistamiseen ja markkinoiden yhdentymistä ja vapauttamista tukevien toimenpiteiden käyttöönottoon. Kilpailupolitiikalla pyritään osaltaan varmistamaan, että yritykset eivät pidä yllä tai palauta kilpailun esteitä. Näin ollen kilpailusääntöjen soveltamisen valvonta, sääntely ja markkinoiden vapauttamiseen liittyvät toimenpiteet tukevat EU:n energiapolitiikan kolmea pilaria, jotka ovat kestävyys, kilpailukyky ja toimitusvarmuus. Joissakin jäsenvaltioissa kilpailu kaasu- ja sähkömarkkinoilla on kuitenkin edelleen vähäistä. Syynä tähän ovat sekä lainsäädännön täytäntöönpanon hitaus että kyseisten alojen luonne, sillä niille ovat ominaisia suuret alkuinvestoinnit ja rajallinen fyysisen infrastruktuurin kapasiteetti. Vaikka EU:n energiamarkkinat ovat suurelta osin edelleen kansallisia tai alueellisia, niiden yhdentyminen on edennyt. Lisäyhdentyminen voisi lieventää hintojen vaihtelua ja parantaa yleistä tehokkuutta ja kilpailua. Tältä osin kilpailusääntöjen soveltamisen määrätietoinen valvonta tukee ennakkosääntelyn tuloksellisuutta, ja valtion toimenpiteiden pitäisi olla hyvin suunniteltuja, jotta voidaan rajoittaa niiden vaikutuksia energian hintoihin. Päästökauppajärjestelmää koskevia uusia valtiontukisuuntaviivoja on sovellettu 1. tammikuuta alkaen. Uusien suuntaviivojen mukaan jäsenvaltiot voivat vapauttaa energiaintensiiviset teollisuudenalat sähkön hintaan sisältyvistä välillisistä hiilidioksidikustannuksista ja näin välttää riskin, että tuotantoa siirretään EU:n ulkopuolelle maihin, joissa ympäristölainsäädäntö ei ole yhtä tiukka.[33] Komissio hyväksyi vuonna 2013 viiden jäsenvaltion (Alankomaat, Belgia, Espanja, Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta) järjestelmät.[34] Sen sijaan Saksan viranomaisten suunnitelmat tällaisen tuen myöntämiseksi muille kuin rautametallien tuottajille on todettu sisämarkkinoille soveltumattomaksi, koska se olisi merkinnyt vakavaa kilpailun vääristymistä ja siten haitannut muissa jäsenvaltioissa toimivia tuottajia.[35] Avoimien ja kilpailukykyisten energiamarkkinoiden edistäminen varmistamalla syrjimätön pääsy markkinoille ja tasapuoliset toimintaedellytykset Vuonna 2013 kilpailusääntöjen soveltamisen valvontatoimet vaikuttivat tai vaikuttavat tulevaisuudessa energian hintojen nousun hillitsemiseen. Valvontatoimilla torjuttiin kilpailusääntöjen vastaista toimintaa tai salaista yhteistyötä, joka johtaisi markkinoiden jakautumiseen ja energian tehottomaan kohdentumiseen. Komissio on parhaillaan käsiteltävänä olevissa asioissa tutkinut raakaöljyn, jalostettujen öljytuotteiden ja biopolttoainealojen yritysten toimintaa,[36] Muita tutkimuskohteita ovat Gazpromin kaasun toimitukset Keski- ja Itä-Euroopassa,[37] BEH:n sähkön toimitukset Bulgariassa,[38] ja sähköpörssien toiminta.[39] Komissio antoi huhtikuussa päätöksen, jossa tehdään oikeudellisesti sitoviksi sitoumukset, jotka Tšekin vakiintunut sähköntuottaja ČEZ oli antanut.[40] Tšekin sähköalaa koskeva perusteellinen tutkinta aloitettiin kesäkuussa 2011 vuonna 2009 tehtyjen ennalta ilmoittamattomien tarkastusten seurauksena. Kun ČEZ oli esittänyt sitoumuksia komission havaitsemien kilpailuongelmien ratkaisemiseksi, suoritettiin heinäkuussa 2012 markkinatesti, jonka tulokset katsottiin tyydyttäviksi. ČEZ luopuu noin 800–1 000 MW:n tuotantokapasiteetista. Tämän luopumisen johdosta uusi toimija voi tulla Tšekin sähkömarkkinoille ja kilpailla vakiintuneen toimijan kanssa. Komissio käynnisti muodollisen menettelyn myös Romanian sähköpörssiä OPCOMia[41] vastaan. OPCOM yhdessä emoyhtiönsä CNTEE Transelectrican kanssa vastaanotti väitetiedoksiannon toukokuussa. Komissio katsoi alustavasti, että OPCOM, joka on Romanian ainoan sähköpörssin operaattori, syrjii yrityksiä niiden sijoittautumispaikan perusteella. Sähköpörsseillä on tärkeä asema julkisten hintatietojen toimittamisessa. Rajoittavat liiketoimintakäytännöt vähentävät sähkömarkkinoiden likviditeettiä ja tehokkuutta nostamalla ulkomaisten välittäjien liiketoimintakuluja. Energiamarkkinoille pääsy on tärkeää pyrittäessä pääsemään läpinäkyviin ja luotettaviin sähkönhintoihin tukku- ja vähittäismarkkinoilla. Komissio aloitti valtiontuen valvonnan puitteissa perusteellisen tutkinnan Electricidade de Portugalille (EDP) myönnettyjen vesivaroja koskevien käyttöoikeussopimusten osalta. Komissio selvittää, oliko hinta, jonka Portugalin vakiintunut sähköyhtiö EDP maksoi vuonna 2007 oikeudesta jatkaa julkisten vesivarojen käyttöä sähköntuotantoon, EU:n valtiontukisääntöjen mukainen.[42] Komissio on aloittanut selvitykset vastaavien käyttöoikeussopimusten myöntämistä tai jatkamista koskevista säännöistä ja käytännöistä myös joissain muissa jäsenvaltioissa. 6. KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMISEN VALVONTA DIGITAALITALOUDESSA EUROOPAN DIGITAALISTRATEGIAN TUKEMISEKSI Digitaalinen vallankumous on tapahtunut lähes kaikilla talouden aloilla, ja se on muokannut tapaa, jolla ihmiset elävät ja yritykset harjoittavat liiketoimintaa. Sen myötä markkinoille on tullut hyvin monenlaisia digitaalisia tuotteita ja palveluita, ja se tarjoaa muille aloille olennaisia tuotantopanoksia, säästömahdollisuuksia, uutta tietoa ja jakelukanavia. Digitaaliset alat ovat keskeisiä luovuuden ja innovoinnin vetureita, jotka parantavat koko talouden kilpailukykyä. Vaikka on erittäin vaikea määritellä mittareita, joiden avulla saataisiin luotettava kuva digitaalitalouden koosta, sen vaikutus BKT:n kasvuun on viime vuosina tullut yhä merkittävämmäksi. Tältä pohjalta komissio käynnisti vuonna 2010 lippulaivahankkeen ”Euroopan digitaalistrategia”[43], jota tarkistettiin joulukuussa 2012 päivittämällä sen painopisteet. Vaikka kilpailupolitiikan perusperiaatteet ja tavoitteet ovat edelleen samat kaikilla aloilla, on monia tekijöitä, jotka ovat tyypillisiä digitaalitaloudelle. Yritysten nopeampi vaihtuvuus on yksi niistä. Toinen digitaalisten markkinoiden piirre on nopea teknologinen muutos, jonka myötä markkinoille tulee jatkuvasti uusia laitteita ja aineettomia hyödykkeitä, kuten palveluja, sovelluksia ja ekosysteemejä. Lopuksi voidaan todeta, että liiketoimintamallit ja tulonlähteet muuttuvat digitaalisilla markkinoilla nopeammin kuin muualla. Kilpailupolitiikan välineiden yhdistäminen nopeasti kehittyvien markkinoiden haasteisiin vastaamiseksi Nopeasti kehittyvillä markkinoilla, kuten tieto- ja viestintätekniikassa ja sähköisessä viestinnässä, ennakkosääntelyn ja jälkikäteen tapahtuvan kilpailusääntöjen täytäntöönpanon valvonnan yhteinen soveltaminen on tarpeen, jotta voidaan turvata alan asianmukainen toiminta ja hyödyntää sen kasvupotentiaalia täysimääräisesti. Määräävässä asemassa olevien yritysten toiminnan tuloksellinen valvonta samoin kuin nopea reagointi väärinkäytöksiin on erityisen tärkeää, koska sääntöjenvastaiset käytännöt voivat aiheuttaa pienten ja innovatiivisten kilpailijoiden varhaista poistumista markkinoilta. Myös henkisen omaisuuden ja osaamisen levittämisen helpottaminen on tärkeää digitaalialoilla. Tätä varten komissio käy parhaillaan läpi teknologiansiirtosopimuksiin sovellettavia kilpailupoliittisia puitteita. Tehokkuutta lisäävät teknologiansiirtosopimukset kilpailijayritysten tai muiden kuin keskenään kilpailevien yritysten välillä edistävät innovointia ja kilpailukykyä. Teknologian levittäminen voi lisätä kilpailua ja jatkoinnovaatioita. Teknologiansiirtosopimuksia koskevien nykyisten suuntaviivojen ja ryhmäpoikkeusasetuksen tarkistamista koskeva julkinen kuuleminen järjestettiin helmi–toukokuussa. Tarkoituksena on hyväksyä lopulliset tekstit keväällä 2014. Kilpailusääntöjen täytäntöönpano nopeasti kehittyvillä digitaalisilla markkinoilla: Googlea koskeva asia Komissio epäili, että Google saattaa käyttää väärin määräävää asemaansa verkkotiedonhaun, hakukonemainonnan ja hakukonemainonnan välityksen markkinoilla Euroopan talousalueella. Komissio katsoi, että tällaiset käytännöt voivat haitata kuluttajien valinnanvapautta ja tukahduttaa innovointia erikoistuneiden hakupalvelujen ja hakukonemainonnan aloilla. Google toimitti komission esittämien kilpailuongelmien ratkaisemiseksi ensimmäisen sitoumuskokonaisuuden huhtikuussa ja tarkistetut sitoumukset lokakuussa. Komissio hankki palautetta Googlen tarkistetuista sitoumuksista muodollisilla tietopyynnöillä. Komissio päätteli saamansa palautteen perusteella, että tarkistetut sitoumukset eivät edelleenkään riitä ratkaisemaan sen alustavassa arvioinnissa esittämiä kilpailuongelmia. Komissio ilmoitti Googlelle, että jos se haluaisi esittää uuden tarkistetun sitoumuskokonaisuuden, joka ratkaisisi asianmukaisesti komission huolenaiheet, sillä oli siihen vain hyvin vähän aikaa. Ilman uusia sitoumuksia komissio palaisi asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan mukaiseen menettelyyn. Yhteyksien edistäminen ja sisämarkkinoiden hajanaisuuden vähentäminen televiestintäalalla Koska sähköiselle viestinnälle ei ole todellisia sisämarkkinoita, se estää kaikkialla sisämarkkinoilla saatavilla olevien uusien palvelujen kehittämisen, mikä aiheuttaa haittaa eurooppalaisille kuluttajille. Sähköisen viestinnän sisämarkkinoiden loppuun saattaminen toisi merkittävää etua eurooppalaisille yrityksille ja kansalaisille. Komissio antoi 11. syyskuuta lainsäädäntöpaketin ”Euroopan yhteenliittäminen ja televiestinnän sisämarkkinoiden kehittäminen”. Pakettiin sisältyy tiedonanto televiestinnän sisämarkkinoista ja ehdotus asetukseksi eurooppalaisia sähköisen viestinnän sisämarkkinoita ja koko Euroopan yhteen liittämistä koskevista toimenpiteistä. Siihen sisältyy myös komission suositus kilpailua edistävistä ja laajakaistan investointiympäristöä parantavista johdonmukaisista syrjimättömyysvelvoitteista ja kustannuslaskentamenetelmistä. [44] Kilpailusääntöjen soveltamisen valvonta oli vuonna 2013 varsin aktiivista televiestintäalalla. Vakiintuneita operaattoreita on estetty suojelemasta liiketoimintaansa laittomilla käytännöillä ja varmistettu, että yrityskeskittymät eivät johtaisi korkeampiin hintoihin, huonompaan laatuun ja vähäisempään innovointiin. Komissio tutkii parhaillaan sulautuma-asetuksen nojalla joitakin tärkeitä kauppoja, kuten kahta ehdotettua liiketointa, joista toinen koskee matkaviestinoperaattoreiden sulauttamista Irlannissa ja toinen Saksassa. Hutchison 3G UK ilmoitti 1. lokakuuta komissiolle aikomuksestaan hankkia yksinomainen määräysvalta Telefónica Irelandissa, ja komissio aloitti 6. marraskuuta kyseistä yrityskeskittymää koskevan perusteellisen tutkinnan.[45] Telefónica Deutschland puolestaan ilmoitti 31. lokakuuta komissiolle aikomuksestaan hankkia yksinomainen määräysvalta KPN:n matkaviestintoiminnassa (E Plus) Saksassa. Komissio aloitti 20. joulukuuta tätä liiketointa koskevan perusteellisen tutkinnan.[46] Koska molemmat liiketoimet johtaisivat jo ennestään erittäin keskittyneiden tukku- ja vähittäismarkkinoiden toimijoiden vähentymiseen, ne on tutkittava perusteellisesti vuoden 2014 aikana. Komissio analysoi ja hyväksyi ensimmäisen vaiheen tutkinnassa ehdoitta myös Liberty Globalin aikeen ostaa Virgin Media[47], joka on Yhdistyneen kuningaskunnan suurin kaapelioperaattori. Kauppahinta oli 23,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Samoin komissio hyväksyi ehdoitta Vodafonen aikomuksen ostaa Saksan suurin kaapelioperaattori, Kabel Deutschland, 8 miljardin euron kauppahintaan.[48] Kilpailurajoitusten osalta voidaan todeta, että komissio määräsi 23. tammikuuta Telefónicalle 66 894 000 euron sakon ja Portugal Telecomille 12 290 000 euron sakon sopimuksesta olla kilpailematta toistensa kanssa Iberian niemimaan televiestintämarkkinoilla.[49] Koska sopimuksella säilytettiin vallitseva tila Espanjassa ja Portugalissa, se ylläpiti EU:n televiestintäalan jakautumista. Kilpailukieltosopimukset ovat yksi vakavimmista EU:n kilpailusääntöjen rikkomisista, koska ne saattavat johtaa hintojen nousuun ja kuluttajien valinnanvaran vähentymiseen. Kyseinen päätös on erityisen tärkeä siksi, että siinä on kyse valtioiden rajat ylittävää markkinoiden jakamista koskevasta sopimuksesta. Innovoinnin esteiden poistaminen osaamistaloudessa Komissio oli vuonna 2013 aktiivinen standardien soveltamisen kannalta olennaisten patenttien suhteen. Standardien soveltamisen kannalta olennaiset patentit ovat patentteja, jotka suojaavat standardointijärjestön kehittämän standardin soveltamisen kannalta olennaista teknologiaa. On teknisesti mahdotonta tehdä standardin mukainen tuote käyttämättä tällaisten patenttien suojaamaa teknologiaa. Komissio lähetti toukokuussa väitetiedoksiannon Motorola Mobilitylle standardien soveltamisen kannalta olennaisten patenttien mahdollisesta väärinkäytöstä matkapuhelimissa.[50] Kieltotuomion hakeminen kansallisessa tuomioistuimessa on yleensä laillinen keino, johon tällaisen patentin haltija voi turvautua patentinloukkaustapauksissa. Jos onnistunut standardi kuitenkin sisältää patentoitua teknologiaa, mahdollisuus käyttää standardien kannalta olennaisia patentteja on edellytys sille, että yritys voi myydä standardin mukaisia tuotteita markkinoilla. Sen vuoksi komissio on tehnyt alustavan päätelmän, jonka mukaan kieltotuomio voi olla määräävän aseman väärinkäyttöä, kun on kyse standardien kannalta olennaisista patenteista ja kun mahdollinen lisenssinsaaja on halukas tekemään lisenssisopimuksen FRAND-ehdoin (FRAND = oikeudenmukaiset, kohtuulliset ja syrjimättömät ehdot). Komissio katsoo, että standardien kannalta olennaisten patenttien haltijat eivät tällaisessa tilanteessa saisi käyttää kieltokanteita, joihin yleensä kuuluu kielto myydä patenttia loukkaavaa tuotetta. Tällaisten patenttien haltijoilla on kuitenkin oikeus nostaa kieltokanteita, jos mahdolliset lisenssinsaajat kieltäytyvät FRAND-ehdoin tehdystä lisenssisopimuksesta. Yksi standardien kannalta olennaisia patentteja koskeva asia on koskenut myös Samsungia.[51] Samsung ehdotti syyskuussa sitoumuksia ratkaistakseen kilpailuongelmat, jotka komissio esitti väitetiedoksiannossaan joulukuussa 2012. Sitoumuksissaan Samsung ehdottaa, että se pidättäytyy viiden vuoden ajan nostamasta kieltokanteita sellaisten standardien kannalta olennaisten, nykyisten ja tulevien patenttiensa perusteella, jotka liittyvät älypuhelimissa ja tableteissa käytettävän teknologian käyttöön, sellaista yritystä vastaan, joka suostuu noudattamaan tiettyä menettelyä asianmukaisten FRAND-rojaltien määrittämiseksi joko tuomioistuimessa tai välitystuomioistuimessa. 7. KANSAINVÄLINEN YHTEISTYÖ KILPAILUPOLITIIKAN ALALLA GLOBALISAATION HAASTEISIIN VASTAAMISEKSI Maailman talouksien kasvava keskinäinen riippuvuus on vääjäämätön suuntaus: ennen kriisiä suorien ulkomaisten sijoitusten osuus oli yli 30 prosenttia suhteessa maailman BKT:hen, kun taas maailmankauppa on kasvanut keskimäärin 5,3 prosenttia vuodessa 20 viime vuoden aikana. Uusia talousmahteja on syntynyt, ja globaalin toimintaympäristön merkittävät toimijat ovat tehneet huomattavia investointeja toistensa talouksiin. Talouden globalisaatio edellyttää tiiviimpää yhteistyötä kilpailuviranomaisten välillä sekä Euroopassa että koko maailmassa. Kilpailuviranomaisten välinen kansainvälinen yhteistyö auttaa tehokkaasti hallitsemaan globalisaation haasteita ja edistää kilpailupolitiikan periaatteiden ja käytäntöjen lähentymistä kaikkialla maailmassa. On tärkeää varmistaa eri viranomaisten välinen yhteistyö ja niiden toteuttamien valvontatoimien tulosten johdonmukaisuus. Komissio on jatkanut Euroopan parlamentin pyynnöstä monen- ja kahdenvälistä vuoropuhelua viranomaisten kanssa monilla muilla lainkäyttöalueilla lähentymisen edistämiseksi sekä aineellisten että menettelyllisten kilpailusääntöjen osalta. Komissio on jatkanut tiivistä yhteistyötä monien kilpailuviranomaisten kanssa myös kilpailusääntöjen päivittäisessä täytäntöönpanossa. Kahden- ja monenvälinen yhteistyö kilpailusääntöjen valvonnan tuloksellisuuden parantamiseksi EU aloitti neuvottelut Yhdysvaltojen kanssa transatlanttisesta kauppa- ja investointikumppanuussopimuksesta (TTIP) 8. heinäkuuta ja Japanin kanssa vapaakauppasopimuksesta 25. maaliskuuta. Molempiin neuvotteluihin sisältyy kilpailua koskevia säännöksiä, joita komissio seuraa tiiviisti. Vuonna 2013 komissio keskittyi kahdenvälisissä suhteissaan EU:n ulkopuolisten kilpailusääntöjen valvontaelimien kanssa lähinnä EU:n tärkeimpiin kauppakumppaneihin – sekä perinteisiin kauppakumppaneihin että keskeisiin voimakkaasti kasvaviin talouksiin. Tältä osin vuonna 2013 käytiin korkean tason vuoropuhelua joidenkin niiden kilpailuvirastojen edustajien kanssa, joiden kanssa EU on tehnyt yhteistyösopimuksen tai yhteisymmärryspöytäkirjan. Kilpailun pääosasto allekirjoitti kilpailuoikeutta koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan Intian kilpailukomission kanssa Delhissä 22. marraskuuta pidetyn BRICS-maiden konferenssin yhteydessä. EU:n ja Sveitsin välinen yhteistyösopimus allekirjoitettiin 17. toukokuuta. Sopimuksen innovatiivinen piirre ja syy siihen, miksi sitä kutsutaan toisen sukupolven sopimukseksi on se, että sen ansiosta EU:n ja Sveitsin kilpailuviranomaiset voivat vaihtaa tietoja, joita ne ovat saaneet tutkimustensa aikana. Sopimus tulee voimaan sen jälkeen, kun se on hyväksytty Euroopan parlamentissa ja Sveitsin parlamentissa. Neuvottelut samantapaisesta sopimuksesta EU:n ja Kanadan välillä ovat edenneet hyvin. Lisäksi komissio on jatkanut teknistä yhteistyötä muiden EU:n ulkopuolisten, erityisesti Kiinan ja Intian, kilpailuviranomaisten kanssa. Komissio on edelleen seurannut tiiviisti Kroatian liittymisasiakirjaan sisältyvien teräs- ja laivanrakennusteollisuutta koskevien liitteiden määräysten soveltamista[52]. Kroatiasta tuli EU:n jäsenvaltio 1. heinäkuuta. Ehdokasmaiden kanssa käytävien liittymisneuvottelujen osalta vuonna 2013 edistyttiin merkittävästi Montenegron lainsäädännön analyyttisessä arvioinnissa ja kilpailua koskevaan lukuun liittyvien neuvottelujen avaamisedellytysten määrittämisessä. Komissio on myös jatkanut aktiivista osallistumista kansainvälisiin kilpailua käsitteleviin foorumeihin, joita ovat esimerkiksi OECD:n kilpailukomitea, kansainvälinen kilpailuviranomaisverkko (ICN) ja UNCTAD. Se oli vuonna 2013 myös kansainvälisen kilpailuviranomaisverkon yrityskeskittymätyöryhmän ja kartellityöryhmän alaryhmän puheenjohtaja. Lisäksi komissio toimi vuoden aikana kansainvälisen kilpailuviranomaisverkon ohjausryhmän projektinjohtajana (yhdessä Yhdysvaltain liittovaltion kauppakomission kanssa) hankkeissa, joissa käsitellään kilpailusääntöjen valvontaan liittyviä tutkintamenettelyjä. 8. KILPAILUA KOSKEVA VUOROPUHELU MUIDEN TOIMIELINTEN KANSSA Jäsennelty vuoropuhelu Euroopan parlamentin kanssa Kilpailun pääosasto käy jatkuvasti jäsenneltyä vuoropuhelua kilpailuasioista Euroopan parlamentin ja erityisesti sen talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa. Jäsennellyn vuoropuhelun puitteissa komission varapuheenjohtaja Joaquín Almunia vieraili talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kahdesti vuonna 2013: 28. toukokuuta esittäessään kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen vuodelta 2012 ja 26. marraskuuta kertoessaan tärkeimmistä päätöksistä ja politiikan kehityksestä vuonna 2013 parlamentin vuonna 2014 tekemää kilpailualan työtä silmällä pitäen. Varapuheenjohtaja osallistui myös aluepolitiikan valiokunnan kokoukseen 30. toukokuuta puhuakseen aluetuen suuntaviivoista, joita komitea tarkasteli. Parlamentti antoi vuonna 2013 kaksi päätöslauselmaa kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta. Kesäkuussa parlamentti hyväksyi päätöslauselman Sánchez Presedon mietinnöstä, joka käsitteli kilpailupolitiikan kertomusta vuodelta 2011. Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus vuodelta 2012 lähetettiin 14. toukokuuta talous- ja raha-asioiden valiokunnalle, jotta parlamentin jäsenet pystyisivät valmistautumaan komissaarin kanssa käytävään vuoropuheluun. Päätöslauselma Tremosa i Balcellsin mietinnöstä hyväksyttiin 10. joulukuuta. Parlamentti on viime vuosina ilmaissut huolensa kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävistä sakoista. Komissio katsoo, että sakkoja koskevat suuntaviivat tarjoavat yrityksille riittävän oikeusvarmuuden ja komissiolle joustavuutta muuttaa niitä tarvittaessa. Unionin tuomioistuimet ovat vahvistaneet tämän rakenteen monissa tapauksissa. Valtiontukien uudistamista koskeva jäsennelty vuoropuhelu Euroopan parlamentin kanssa Neuvosto kuuli virallisesti Euroopan parlamenttia valtuusasetuksen ja menettelyasetuksen hyväksymisprosessissa. Nämä asetukset ovat kulmakiviä valtiontukiuudistuksessa, joka oli yksi kilpailun pääosaston toiminnan painopisteistä vuonna 2013. Parlamentti antoi heinäkuussa kaksi päätöslauselmaa kyseisiä kahta ehdotusta koskeneen perusteellisen työn jälkeen. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan lisäksi myös liikenne- ja matkailuvaliokunta antoi lausunnon valtuusasetuksesta. Sen lisäksi, että parlamentilla on virallinen rooli lainsäädäntömenettelyssä, komissio otti parlamentin esittämät keskeiset viestit huomioon tarkistaessaan valtiontukiin liittyviä suuntaviivoja. Kuten komission varapuheenjohtaja Joaquín Almunia ilmoitti parlamentin jäsenille 26. marraskuuta pidetyn jäsennellyn vuoropuhelun aikana, valtiontukiuudistus saadaan päätökseen vuonna 2014, kun loput valtiontukisuuntaviivat annetaan. Valtiontukilainsäädännön tarkistaminen ja ajantasaistaminen jatkui valtuusasetusta ja menettelyasetusta koskevan työn rinnalla ja myös sen jälkeen kun ne oli annettu heinäkuussa. Elokuvatiedonantoa koskevasta luonnoksesta järjestettiin kolmas julkinen kuuleminen 6. toukokuuta, ja tiedonannon lopullinen teksti annettiin 14. marraskuuta. Talous- ja raha-asioiden valiokunnalle ilmoitettiin kyseisestä aloitteesta samoin kuin lentoasemille ja lentoyhtiöille myönnettävää valtiontukea koskeviin suuntaviivoihin (lentoliikennesuuntaviivat) liittyvän julkisen kuulemisen käynnistämisestä 3. heinäkuuta, vähämerkityksistä tukea koskevan julkisen kuulemisen käynnistämisestä 17. heinäkuuta, yleistä ryhmäpoikkeusasetusta koskevan julkisen kuulemisen käynnistämisestä 29. heinäkuuta ja pelastamis- ja rakenneuudistustuen suuntaviivoja koskevan julkisen kuulemisen käynnistämisestä 14. marraskuuta. Tausta-asiakirja alueellisia valtiontukia koskevista suuntaviivoista lähetettiin talous- ja raha-asioiden valiokunnalle 16. toukokuuta. Kilpailun pääosaston henkilöstö tiedotti Euroopan parlamentin jäsenille ja henkilöstölle myös tästä aiheesta. Aluekehitysvaliokunta esitti suullisen kysymyksen alueellisia valtiontukia koskevista suuntaviivoista ja niistä keskusteltiin rinnakkain uusia aluetukikarttoja ja rakennerahastojen seuraavaa ohjelmakautta koskevan keskustelun kanssa. Vahingonkorvauskanteet[53] Komission varapuheenjohtaja Joaquín Almunia esitti vahingonkorvauskanteita koskevan komission ehdotuksen Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenille ensimmäisen kerran koordinaattoreiden kokouksessa Strasbourgissa 11. kesäkuuta eli heti kun kollegio oli hyväksynyt sen. Komissio hyväksyi ehdotuksen SEUT-sopimuksen 103 ja 114 artiklan perusteella, joten komissio toimitti ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen. Komission yksiköt osallistuivat 18. syyskuuta ehdotusta koskevaan seminaariin, jonka järjesti talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijä. Asiaa koskeva ensimmäinen keskustelu käytiin 17. lokakuuta kysymyksiin vastaamiseksi. Sveitsin sopimus Kilpailun pääosasto ilmoitti Euroopan parlamentille Sveitsin kilpailuviranomaisen kanssa toisen sukupolven sopimuksesta käytävistä neuvotteluista ensimmäisen kerran marraskuussa 2010. Neuvosto pyysi kesäkuussa 2013 virallisesti parlamenttia antamaan hyväksyntänsä kyseiselle sopimukselle. Kilpailun pääosasto on tehnyt yhteistyötä esittelijän kanssa ja osallistunut avustajien seminaariin, julkiseen kuulemiseen ja parlamenttiryhmien edustajien kanssa pidettyyn kokoukseen. Kilpailun pääosaston ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan välisen viestinnän lujittaminen Kilpailun pääosasto järjesti aiempien vuosien tapaan seminaarin talous- ja raha-asioiden valiokunnan avustajille ja poliittisille neuvonantajille. Seminaari kattoi vuoden 2012 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen tärkeimmät aiheet, ja se pidettiin 17. toukokuuta kilpailun pääosaston tiloissa. Sitä seurasi esittelijöiden avustajille järjestetty syventävä esittely kilpailu- ja valtiontukisääntöjen soveltamisen valvonnasta liikenteen alalla ja pankeille myönnetystä valtiontuesta sekä korkean tason esittely talous- ja raha-asioiden valiokunnan kilpailun työryhmän jäsenille keskeisistä politiikkateemoista. Komissio antoi heinäkuussa uuden pankkitiedonannon, jolla päivitetään finanssikriisin alkaessa vuonna 2008 julkaistuja suuntaviivoja sittemmin saatujen kokemusten huomioon ottamiseksi. Lisäksi komissio laati talous- ja rahoituskomiteaa varten keskusteluasiakirjan, joka toimitettiin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle. Kilpailun pääosasto tiedotti edelleen säännöllisesti parlamentin valiokunnille julkisista kuulemisista ja uusien suuntaviivojen hyväksymisestä ja politiikka-asiakirjoista. Vuoden aikana kilpailun pääosaston henkilöstö tapasi kahdenvälisesti useita parlamentin jäseniä kilpailuasioihin liittyvän parlamenttityön tiimoilta. Komission yksiköt laativat vastaukset 366:een parlamentin kirjalliseen kysymykseen sekä 21 vetoomukseen, joiden osalta kilpailun pääosasto oli asiasta vastaava pääosasto. Kilpailun pääosasto ja talous- ja raha-asioiden valiokunta jatkoivat selvityksiä koskevien tietojen vaihtoa. Kilpailun pääosasto tiedotti heinäkuussa talous- ja raha-asioiden valiokunnan sihteeristölle pääosaston vuonna 2013 tilaamista selvityksistä. Kilpailun pääosaston yhteydet Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaan ja alueiden komiteaan Komissio tiedotti myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tärkeimmistä poliittisista aloitteista. Se osallistui myös valmisteluryhmien ja jaostojen kokouksiin. Komission varapuheenjohtaja Joaquín Almunia osallistui 1. helmikuuta alueiden komitean täysistuntoon, jossa käsiteltiin valtiontukiuudistusta ja vuosien 2014–2020 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen tarkistusta. [1] Maailman talousfoorumi: Maailmanlaajuista kilpailukykyä koskeva raportti (Global Competitiveness Report 2013–2014), saatavilla osoitteessa: http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2013-14.pdf. [2] SEC(2011) 1188 final, Part 1. Commission Staff Working Paper, European Competitiveness Report 2011. [3] The Contribution of Competition Policy to Growth and the EU2020 Strategy, IP/A/ECON/ST/2012-25, saatavilla osoitteessa http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2013/492479/IPOL-ECON_ET(2013)492479_EN.pdf [4] Neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta. [5] COM(2013) 404 final: Ehdotus direktiiviksi tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html. [6] Merkittäviä esimerkkejä ovat sakot, joita on määrätty autonlasien, synteettisen kumin sekä tietokoneissa, palvelimissa ja työasemissa käytettävien dynaamisten muistipiirien (DRAM) valmistajille. [7] Asia AT.39748 – Ajoneuvojen johdinpaketit. [8] Asia 39861 – Jenimääräiset korkojohdannaiset (YIRD) ja asia 39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset. [9] Asia AT.39633 – Katkaravut. [10] Asia 39574 – Älykorttien sirut. [11] COM(2013) 404 final: Ehdotus direktiiviksi tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin. [12] Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1269/2013, annettu 5 päivänä joulukuuta 2013, yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta annetun asetuksen (EY) N:o 802/2004 muuttamisesta. [13] Komission tiedonanto yksinkertaistetusta menettelystä tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 nojalla. [14] COM(2013) 685 final: Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, Sääntelyn toimivuus ja tuloksellisuus (FEFIT): Tulokset ja jatkotoimet, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/refit. [15] COM(2012) 209 final: Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, EU:n valtiontukiuudistus. [16] Alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2014–2020 (2013/C 209/01). [17] EU:n suuntaviivat valtiontukisääntöjen soveltamisesta laajakaistaverkkojen nopean käyttöönoton yhteydessä (2013/C 25/01). [18] Neuvoston asetus (EU) N:o 733/2013, annettu 22 päivänä heinäkuuta 2013, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin annetun asetuksen (EY) N:o 994/98 muuttamisesta. [19] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/derivatives/index_en.htm. [20] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid/index_en.htm. [21] Asia AT.39745 – CDS – Tietomarkkinat. [22] Asia 39861 – Jenimääräiset korkojohdannaiset (YIRD) ja asia 39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset. [23] Ehdotuksen piiriin kuuluu monenlaisia vertailuarvoja, ei pelkästään viitekorkoja, kuten Libor, vaan myös raaka-aineiden vertailuarvoja, rahoitusvälineiden, kuten energia- ja valuuttajohdannaisten vertailuarvoja, rahoitussopimuksissa käytettäviä vertailuarvoja ja vertailuarvoja, joilla mitataan sijoitusrahastojen toimintaa. [24] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/#maincontentSec2. [25] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-672_en.htm. [26] Asia AT.39876 – EPC:n verkkomaksut. [27] COM(2013) 547 final: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2013/36/EU ja 2009/110/EY muuttamisesta ja direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta. [28] COM(2013) 550 final: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi korttipohjaisista maksutapahtumista veloitettavista toimitusmaksuista. [29] Asia AT.34579 – MasterCard I. [30] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, kuluttajan oikeuksista. [31] Kolmannessa energiapaketissa, joka annettiin vuonna 2007, mainittiin erityisiä kilpailunvastaisia menettelytapoja, joihin on puututtava EU:n kilpailusääntöjen nojalla. [32] Ks. Energiahaasteet ja politiikka – Komission panos 22. toukokuuta 2013 kokoontuvaan Eurooppa-neuvostoon, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/energy2_fi.pdf. [33] Suuntaviivat tietyistä päästökauppajärjestelmään liittyvistä valtiontukitoimenpiteistä vuoden 2012 jälkeen (EUVL C 158, 5.6.2012, s. 4). [34] Asiat SA.37017, SA.36103, SA.37084, SA.36650 ja SA.35543. [35] Asia SA.30068 – Muiden kuin rautametallien tuottajille sähkön hiilidioksidikustannuksia varten annettava tuki. [36] Asia AT.40054 – Öljy- ja biopolttoainemarkkinat, ks. MEMO/13/435, 14.5.2013 [huom. asian nimi ja numero eivät vielä julkisia verkkosivuilla]. [37] Asia AT.39816 – Tuotantoketjun alkupään öljyntoimitukset Keski- ja Itä-Euroopassa, ks. MEMO/12/937, 4.9.2012. [38] Asia AT.39767 – BEH-sähkö, ks. IP/121307, 3.12.2012. [39] Asia AT.39952 – Sähköpörssit, ks. MEMO/12/78, 7.2.2012. [40] Asia AT.39727 – ČEZ. [41] Asia AT.39984 – OPCOM / Romanian sähköpörssi. [42] Asia SA.35429 – Julkisten vesivarojen käyttöä sähköntuotantoon koskevan oikeuden jatkaminen. [43] KOM(2010) 245 lopullinen/2: Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle, Euroopan digitaalistrategia. [44] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/connected-continent-single-telecom-market-growth-jobs. [45] Asia M.6992 – Hutchison 3G UK / Telefónica Ireland. [46] Asia M.7018 – Telefónica Deutschland / E-Plus. [47] Asia M.6880 – Liberty Global / Virgin Media. [48] Asia M.6990 – Vodafone / Kabel Deutschland. [49] Asia AT.39839 – Telefónica ja Portugal Telecom. [50] Asia AT.39985 – Motorola – GPRS-standardin kannalta olennaisten patenttien täytäntöönpano. [51] Asia AT.39939 – Samsung – UMTS-standardin kannalta olennaisten patenttien täytäntöönpano. [52] Asiakirja Kroatian liittymissopimuksesta. [53] COM(2013) 404 final: Ehdotus direktiiviksi tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin.