KOMISSION KERTOMUS 31. VUOSIKERTOMUS EUROOPAN UNIONIN OIKEUDEN SOVELTAMISEN VALVONNASTA (2013) /* COM/2014/0612 final */





Johdanto Komissio valvoo, noudattavatko jäsenvaltiot EU:n lainsäädännön mukaisia velvoitteitaan eli saattavatko ne EU:n direktiivit täydellisesti ja asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ja soveltavatko ne EU:n koko säännöstöä asianmukaisesti. Tätä varten komissio voi muodollisesti riitauttaa jäsenvaltion EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon omasta aloitteestaan, mutta se toimii myös sellaisten Euroopan parlamentilta (EP) tulleiden vetoomusten sekä kansalaisilta, yrityksiltä, kansalaisjärjestöiltä ja muilta sidosryhmiltä tulleiden kanteluiden perusteella, jotka paljastavat mahdollisia EU:n säännösten vastaisia menettelyjä. Tällaisia menettelyjä voivat olla esimerkiksi EU:n lainsäädännön virheellinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tai EU:n lainsäädännön virheellinen soveltaminen. Ennen oikeudellisiin toimiin turvautumista komissio pyrkii korjaamaan ongelmat ja varmistamaan EU:n lainsäädännön moitteettoman täytäntöönpanon käymällä jäsenvaltioiden kanssa rakenteellista vuoropuhelua EU Pilot -järjestelmän puitteissa. Jos tämä ei onnistu, komissio käynnistää muodollisen menettelyn (virallinen ilmoitus asianomaiselle jäsenvaltiolle SEUT-sopimuksen 258 artiklan nojalla).[1] Jos jäsenvaltio ei kykene mukauttamaan lakejaan tai käytäntöjään EU:n lainsäädännön mukaiseksi muodollisen rikkomusmenettelyn aikana, komissio voi viedä asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT-sopimuksen 258 artiklan mukaisesti. Tällöin komissiolla on myös mahdollisuus vaatia taloudellisia seuraamuksia (joko SEUT-sopimuksen 260 artiklan 2 kohdan tai 260 artiklan 3 kohdan nojalla). Tässä 31. vuosikertomuksessa Euroopan unionin oikeuden soveltamisen valvonnasta tarkastellaan EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon keskeisistä tekijöistä suoriutumista ja tuodaan esiin strategisia kysymyksiä.[2] 1. Direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1.1. Myöhäinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Myöhässä tapahtuva EU:n lainsäädännön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on edelleen ongelma, joka rajoittaa kansalaisille välittyvää konkreettista hyötyä. Komissio on pitkään pitänyt tärkeänä vähentää EU:n lainsäädännön myöhäistä saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä: ”Etusija olisi annettava niille rikkomisille, jotka aiheuttavat suurimman riskin, joiden vaikutus kansalaisiin tai yrityksiin on suurin [...] Näitä ovat niiden toimenpiteiden ilmoittamatta jättäminen, joilla direktiivit saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, tai muun ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönti, [...]”[3] Kansallisen lainsäädännön osaksi saatettavia direktiivejä oli vuonna 2013 enemmän kuin edellisenä vuonna (eli 74, kun niitä oli 56 vuonna 2012) mutta vähemmän kuin vuonna 2011 (131). Myöhässä tapahtuva EU:n lainsäädännön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä lisääntyi kuitenkin vain hieman vuonna 2013 verrattuna edelliseen vuoteen (478 uutta rikkomusmenettelyä aloitettiin vuonna 2013 verrattuna 447 menettelyyn vuonna 2012; menettelyjä oli 1 185 vuonna 2011 ja 855 vuonna 2010). Vuoden 2013 lopussa oli kesken 390 kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymiseen liittyvää menettelyä, mikä tarkoittaa 6,7 prosentin laskua verrattuna 418 tapaukseen vuoden 2012 lopussa. Komissio päätti kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymisestä aiheutuneita rikkomusmenettelyjä vuosina 2012 ja 2013 enemmän kuin mitä se pani vireille, minkä vuoksi tällaisten vireillä olleiden rikkomusmenettelyjen lukumäärä laski alimmilleen 5 vuoteen vuoden 2013 lopussa. Seuraavassa kaaviossa esitetään komission kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymisen vuoksi vuonna 2013 aloittamia rikkomusmenettelyjä koskevat keskeiset luvut[4]. Seuraavassa kuviossa esitetään kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymisestä aiheutuneet rikkomukset jäsenvaltioittain:[5] Eniten rikkomusmenettelyjä kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymisen vuoksi käynnistettiin vuonna 2013 seuraavilla neljällä alalla: ympäristö (168 menettelyä), terveys- ja kuluttaja-asiat (58), sisämarkkinat ja palvelut (47) sekä liikenne (36). Kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymiseen liittyviä rikkomusmenettelyjä käynnistettiin 20 jäsenvaltiota vastaan, koska teollisuuden päästöjä koskevan direktiivin[6] ja ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin muuttamisesta annetun direktiivin[7] saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä myöhästyivät. Lisäksi 19 jäsenvaltiota vastaan käynnistettiin myöhästymisen takia rikkomusmenettelyt, jotka liittyivät tiettyjen sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden alan direktiivien muuttamisesta Kroatian tasavallan liittymisen johdosta annettuun direktiiviin[8]. Raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa koskevaan direktiiviin[9] liittyen käynnistettiin 17 menettelyä. Jäsenvaltioista 16 ei saattanut EU:n lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään ja/tai ei ilmoittanut toimistaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan direktiivin[10] ja oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä koskevan direktiivin[11] kohdalla. Virallisen ilmoituksen komissiolta sai 15 jäsenvaltiota, koska ne saattoivat vaarallisten aineiden käyttöä elektroniikkalaitteissa rajoittavan direktiivin[12] osaksi kansallista lainsäädäntöään myöhässä. 1.2. Asian saattaminen unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT-sopimuksen 258 artiklan tai 260 artiklan 3 kohdan mukaisesti SEUT-sopimuksen 260 artiklan 3 kohdan mukaan saattaessaan asian tuomioistuimen käsiteltäväksi 258 artiklan nojalla komissio voi ilmoittaa sakkojen määrän joutumatta odottamaan ensimmäistä tuomiota. Tämän Lissabonin sopimukseen sisältyvän muutoksen tavoitteena on antaa jäsenvaltiolle voimakkaampi kannustin saattaa direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä lainsäätäjän asettamassa määräajassa. Komissio vahvistaa ehdotettujen sakkojen määrän Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 260 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanoa koskevan tiedonantonsa[13] mukaisesti. Vuonna 2013 komissio saattoi edelleen joukon myöhäistä saattamista osaksi lainsäädäntöä koskevia rikkomuksia tuomioistuimen käsiteltäväksi ja pyysi SEUT-sopimuksen 260 artiklan 3 kohdan nojalla päiväkohtaisia uhkasakkoja. Tällaisia päätöksiä tehtiin 14 vuonna 2013 ja ne koskivat seuraavia yhdeksää jäsenvaltiota: Belgia, Bulgaria, Romania, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta (kaksi tapausta kullakin) ja Itävalta, Kypros, Portugali ja Puola ja (yksi kullakin). Ehdotettujen päiväkohtaisten uhkasakkojen suuruus vaihtelee 4 224 ja 148 177,92 euron välillä. Suurin osa ehdotetuista seuraamuksista direktiivien myöhässä tapahtuneesta saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä on tehty energian alalla. Komissio ei ole vielä pyytänyt tuomioistuinta määräämään kiinteämääräisiä hyvityksiä.[14] Jäsenvaltiot lisäsivät vuonna 2013 ponnistelujaan saattaakseen EU:n lainsäädännön täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ennen tuomioistuimen tuomiota. Kun otetaan huomioon myös edellisinä vuosina SEUT-sopimuksen 258 artiklan ja 260 artiklan 3 kohdan nojalla vireille pannut tapaukset, jäljelle jää kuitenkin yhteensä 12 myöhästymistapausta, joiden siirtämisestä tuomioistuimen käsiteltäväksi oli tehty päätös ja joissa ehdotettiin päiväkohtaisia uhkasakkoja[15]: Virolla, Romanialla ja Slovenialla kullakin kaksi tapausta ja Itävallalla, Belgialla, Kyproksella, Saksalla, Puolalla ja Portugalilla kullakin yksi tapaus.[16] 2. Rikkomusmenettelyä edeltävä vaihe Komissio tutkii EU:n lainsäädännön saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja/tai sen soveltamiseen liittyviä ongelmia omasta aloitteestaan tai silloin kun puutteista on ilmoitettu komissiolle. Kansalaisilta, yrityksiltä ja sidosryhmäorganisaatioilla tulleet valitukset jäsenvaltioiden viranomaisten puutteista ovatkin merkittävä tekijä EU:n lainsäädännön mukaisten velvoitteiden seurannassa. Kun ongelma on havaittu, tilanteen korjaamiseksi aloitetaan rakenteellinen vuoropuhelu komission ja jäsenvaltion välillä EU Pilot -hankkeen kautta. 2.1. Ongelmien havaitseminen 2.1.1. Kantelut ja vetoomukset Kansalaiset, yritykset, kansalaisjärjestöt ja muut organisaatiot tekevät usein kanteluita komissiolle. Komissio vahvisti kanteluiden käsittelyä koskevat säännöt vuonna 2002 antamassaan tiedonannossa ja päivitti ne vuonna 2012. [17] Vuonna 2013 kansalaiset, yritykset ja organisaatiot olivat edelleen hyvin aktiivisia ilmoittamaan mahdollisista EU:n lainsäädännön rikkomisista. Komissio vastaanotti enemmän uusia kanteluita (3 505) kuin yhtenäkään edellisistä kolmesta vuodesta (3 141 vuonna 2012, 3 115 vuonna 2011 ja 3 349 vuonna 2010). Tämän vuoksi vireillä olleiden kantelujen määrä kasvoi vuonna 2013 noin 19 prosenttia. Jäljempänä olevasta kaaviosta ilmenevät kanteluja koskevat keskeiset tiedot[18]: Uudet kantelut – Kolme jäsenvaltiota, joita vastaan tehtiin eniten kanteluita, olivat Italia: 472 kantelua, joista suurin osa liittyy työllisyyteen (120 kantelua), sisämarkkinoihin ja palveluihin (81) ja ympäristöön (64); Espanja: 439 kantelua, jotka liittyvät erityisesti työllisyyteen (100 kantelua), oikeusasioihin (65) ja ympäristöön (65); Saksa: 297 kantelua, joista suurin osa liittyi oikeusasioihin (64 kantelua), sisämarkkinoihin ja palveluihin (57) ja ympäristöön (53). Uusista kanteluista 72 prosenttia liittyi seuraavaan viiteen politiikan alaan: oikeus (590), ympäristö (520), sisämarkkinat ja palvelut (494), työllisyys (470) ja verotus ja tulliliitto (452). Käsitellyt kantelut – Tarkasteltuaan alustavasti yli 3 000:ta kantelua vuonna 2013 komissio aloitti kahdenväliset keskustelut jäsenvaltioiden kanssa 487 kantelun osalta selvittääkseen, onko EU:n sääntöjä rikottu.[19] Kahdenvälisiin keskusteluihin johtaneet kantelut koskivat useimmiten ympäristöasioita (82 EU Pilot -järjestelmässä avattua tapausta), verotusta ja tulliliittoa (78) ja sisämarkkinoita ja palveluja (70). Nämä kantelut koskivat etenkin seuraavia jäsenvaltiota: Italia: EU Pilot -järjestelmässä 57 uutta kantelua, joista useimmat liittyivät sisämarkkinoihin ja palveluihin (14 uutta EU Pilot -tapausta), ympäristöön (11), verotukseen ja tulliliittoon (6); Ranska: EU Pilot -järjestelmässä 50 uutta kantelua, jotka liittyivät erityisesti verotukseen ja tulliliittoon (13), työllisyyteen (7) ja yritys- ja teollisuustoimintaan (7); Espanja: EU Pilot -järjestelmässä 42 uutta kantelua, jotka liittyivät etenkin työllisyyteen (9), yritys- ja teollisuustoimintaan (8) sekä ympäristöön (8). Euroopan parlamentti varoitti komissiota jäsenvaltioiden EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon ja soveltamisen puutteista vetoomuksin ja kysymyksin seuraavilla aloilla: Ympäristö: Muodolliset rikkomusmenettelyt on jo pantu vireille Italiaa vastaan, koska sen väitetään jättäneen noudattamatta teollisuuden päästöjä koskevia EU:n sääntöjä ja olleen välittämättä saastuttaja maksaa -periaatteesta ILVA-terästehtaan kohdalla (sijainti Tarantossa)[20] sekä mahdollisesti saattaneen ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin tiettyjä sääntöjä virheellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään[21]; EU Pilot -järjestelmän puitteissa aloitettiin tutkimukset mahdollisista muista sääntöjen rikkomisista, jotka liittyivät jätehuoltoon, vesihuoltoon ja luonnonsuojeluun kuudessa muussa jäsenvaltiossa; Sisäasiat: Espanjan ja Gibraltarin[22] välisen rajan odotusajasta olivat raportoineet sekä Euroopan parlamentti että lukuisat kansalaiset, joten komissio vieraili paikan päällä ja esitti sittemmin suositukset sekä Espanjan että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille;[23] Oikeus: Komissio aloitti uskontoon perustuvaan syrjintään liittyvän tutkimuksen ja lähetti Belgialle virallisen ilmoituksen lisätoimenpiteenä Belgiaa vastaan aiemmin käynnistettyyn rikkomusmenettelyyn, joka koskee eurooppalaisesta täytäntöönpanoperusteesta annetun asetuksen virheellistä soveltamista;[24] Liikenne: Komissio lähetti Itävallalle virallisen ilmoituksen, joka koskee mahdollista syrjinnän kiellon rikkomista Felbertauernin tiemaksujen asettamisessa. Terveys: Komissio aloitti kuusi väitettyihin EU:n sääntöjen rikkomuksiin liittyvää tutkimusta elintarviketurvallisuuden, kosmeettisten valmisteiden ja eläinten hyvinvoinnin osalta; Verotus: Komissio ilmaisi huolensa liikkuvassa työssä oleviin työntekijöihin sovellettavista säännöistä Euroopan parlamentin aloitteiden perusteella; Maatalous ja maaseudun kehittäminen: Komissio aloitti tutkinnan luonnonmukaisen maatalouden sääntöjen rikkomisesta Euroopan parlamentin kysymyksen perusteella. 2.2.1. Omasta aloitteesta käynnistetyt tutkimukset Kanteluiden lisäksi komissio tutkii EU:n lainsäädännön moitteetonta täytäntöönpanoa omasta aloitteestaan. Vuonna 2013 käynnistettiin 1 023 tutkimusta (791 vuonna 2012). Eniten mahdollisia rikkomuksia havaittiin liikenteen (256 uutta EU Pilot -tapausta), ympäristön (199) sekä oikeuden (144) aloilla. Nämä koskivat ensi sijassa Italiaa (67 uutta EU Pilot ‑tapausta), Kreikkaa (61) ja Espanjaa (58). 2.2. Ongelmien ratkaiseminen Komission rikkomusmenettelyjen tarkoituksena on edistää EU:n lainsäädännön asianmukaista ja mahdollisimman pikaista soveltamista. EU Pilot -hanke on komission aloite, jonka tarkoituksena on vastata kysymyksiin ja ratkaista ongelmia, jotka liittyvät EU:n lainsäädännön soveltamiseen unionin oikeuden mukaisesti. Järjestelmään kuuluu sähköinen tietokanta ja viestintäväline ja se tarjoaa mahdollisuuden ratkaista ongelmat nopeasti, sillä periaatteessa prosessi tulisi saada päätökseen 20 viikossa. EU Pilot -hankkeen mukainen vuoropuhelu edistää EU:n lainsäädännön noudattamista, sillä sen avulla ongelmat voidaan ratkaista nopeasti, mikä on kansalaisten ja yritysten edun mukaista. Uusien EU Pilot -tapausten lukumäärä on lisääntynyt asteittain viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana (1 201 uutta tapausta pantiin vireille vuonna 2011 ja 1 405 vuonna 2012). Näin ollen keskeneräisiä tapauksia on 10 prosenttia enemmän kuin edellisvuonna siitä huolimatta, että komissio ratkaisi vuonna 2013 EU Pilot -tapauksia 16 prosenttia enemmän (1 366, edellisvuonna 1 175). Seuraavasta kaaviosta ilmenevät tärkeimmät EU Pilot -hanketta koskevat luvut vuodelta 2013:[25] 1 502 uutta tapausta vuonna 2013 – Tämä luku sisältää 479 kanteluihin perustuvaa tapausta ja 1 023 uutta oma-aloitteisesti käynnistettyä tutkimusta. 1 366 tapauksen käsittely päätettiin vuonna 2013 – Vuonna 2013 käsitellyistä 1 330:stä EU Pilot -tapauksesta komissio päätti 934 tapausta jäsenvaltion toimitettua tyydyttävän vastauksen. Tämä merkitsee jäsenvaltioiden osalta 70,22 prosentin ratkaisuastetta, joka on hieman suurempi kuin vuonna 2012 (68,34 prosenttia).[26] Vuonna 2013 EU Pilot -tapauksista 396 jatkui muodollisilla rikkomusmenettelyillä (tällaisia tapauksia oli 334 vuonna 2012). Näihin sisältyy 79 liikenteen alan tapausta, 71 ympäristön alan tapausta ja 50 verotukseen ja tulliliittoon liittyvää tapausta. Eniten rikkomusmenettelyyn siirrettyjä EU Pilot -tapauksia oli Espanjalla (34), Italialla (33) ja Ranskalla (32). 1 462 vireillä olevaa EU Pilot -tapausta – Vuoden 2013 lopussa useimmat vireillä olleet EU Pilot -tapaukset koskettivat Italiaa (147), Ranskaa (112) ja Espanjaa (107). Politiikan aloja tarkasteltaessa voidaan todeta, että eniten tapauksia oli vireillä ympäristöasioiden osalta (396 tapausta). Seuraavaksi suurimmat alat olivat oikeus (210) sekä liikenne (200). 3. Rikkomusmenettelyt Jos jäsenvaltio ei ratkaise väitettyä EU:n oikeuden rikkomista ja jos komissio katsoo, että EU:n lainsäädäntöä on rikottu, komissio voi aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaisen rikkomusmenettelyn[27] ja saattaa asian lopulta tuomioistuimen käsiteltäväksi. Vuonna 2013 komissio aloitti 761 uutta rikkomusmenettelyä. Italia vastaanotti eniten komission lähettämiä virallisia ilmoituksia (58); seuraavaksi eniten niitä vastaanottivat Ranska (44) ja Espanja (41). Politiikan alojen osalta suurin osa uusista menettelyistä liittyi ympäristöön (223 virallista ilmoitusta), liikenteeseen (94) ja terveyteen (69). Lisäksi komissio lähetti jäsenvaltioille 217 perusteltua lausuntoa vuonna 2013. Eniten perusteltuja lausuntoja saivat Italia (20), Romania (15) ja Belgia (14). Komissio osoitti perusteltuja lausuntoja jäsenvaltioille eniten ympäristön (52), energian (38) ja verotuksen ja tulliliiton (29) aloilla. Viime vuoden lopussa vireillä oli 1 300 rikkomustapausta.[28] Kesken olevien rikkomustapausten määrä on pienentynyt entisestään – vuoden 2010 lähes 2 100 tapauksesta 1 775 tapaukseen vuonna 2011 ja 1 343 tapaukseen vuonna 2012. Seuraavissa kaavioissa esitetään vireillä olleet rikkomustapaukset jaottelemalla kokonaismäärä kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymisestä sekä virheellisestä kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisesta / virheellisestä soveltamisesta johtuviin rikkomuksiin jäsenmaittain ja poliittisten alojen mukaan. Sininen osa pylvästä: kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästyminen Punainen osa pylvästä: EU:n lainsäädännön virheellinen kansallisen lainsäädännön osaksi saattaminen ja / tai virheellinen soveltaminen Mustat luvut: vireillä olleiden rikkomustapausten kokonaismäärä kyseistä jäsenmaata kohden Vuoropuhelu jäsenvaltioiden ja komission välillä jatkuu muodollisen menettelyn aikana, jotta jäsenmaat saataisiin noudattamaan unionin lainsäädäntöä mahdollisimman nopeasti. Tilastot vahvistavat, että jäsenvaltiot pyrkivät todella selvittämään rikkomustapauksensa ennen kuin tuomioistuin antaa tuomionsa.[29] Vuoden 2013 aikana • komissio päätti 484 rikkomustapausta lähettämällä virallisen ilmoituksen; • 200 tapausta ratkaistiin lähettämällä jäsenvaltiolle perusteltu lausunto; ja 47 rikkomustapauksen käsittely päätettiin, kun komissio päätti saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi (tai veti sen tuomioistuinkäsittelystä). Yhteensä 731 rikkomustapauksen käsittely päätettiin ennen kuin tuomioistuin antoi tuomionsa SEUT-sopimuksen 258 artiklan nojalla, koska asianomaiset jäsenvaltiot osoittivat noudattavansa lainsäädäntöä. Vuonna 2013 unionin tuomioistuin antoi 52 tuomiota SEUT-sopimuksen 258 artiklan nojalla. Näistä tuomioista 31 (59,6 prosenttia) annettiin komission hyväksi. Unionin tuomioistuimen tuomiot koskivat useimmiten Ranskaa (8, joista 2 oli jäsenvaltion hyväksi), Puolaa (6/2), Espanjaa (5/0), Italiaa (4/1), Irlantia (4/1) ja Alankomaita(4/2). Vuonna 2013 tuomioistuin antoi eniten tuomioita verotuksen (24), liikenteen (11) sekä ympäristön (7) aloilla. Yleensä jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet noudattaakseen unionin tuomioistuimen tuomiota määräajassa. Vuoden 2013 lopussa komissio kuitenkin katsoi, että SEUT-sopimuksen 258 artiklan nojalla annetuista tuomioista 113 tapauksessa jäsenmaa ei ollut vielä täysin noudattanut tuomiota. Useimmat näistä tapauksista koskivat Espanjaa (14), Kreikkaa (13) ja Italiaa (12). Tapaukset liittyivät ympäristöasioihin (40), liikenteeseen (18) sekä verotukseen ja tulliliittoon (17). Näistä 113 tapauksesta yhdeksän oli saatettu unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi jo toista kertaa SEUT-sopimuksen 260 artiklan 2 kohdan nojalla. Periaatteessa tuomioistuimen SEUT-sopimuksen 260 artiklan 2 kohdan nojalla antamassa tuomiossa voidaan määrätä velvoitteensa laiminlyönyt jäsenvaltio maksamaan kiinteämääräinen hyvitys ja/tai päiväkohtainen tai muu aikakohtainen uhkasakko siten että jäsenvaltion tulee maksaa kiinteämääräinen hyvitys välittömästi, kun taas uhkasakkoa maksetaan, kunnes jäsenvaltio noudattaa täysin tuomioistuimen ensimmäistä ja toista tuomiota. Vuonna 2013 tuomioistuin antoi viisi tuomiota SEUT-sopimuksen 260 artiklan 2 kohdan nojalla. Tuomioistuin määräsi sakkoja Belgialle[30], Tšekille[31], Luxemburgille[32] ja Ruotsille[33], mutta se hylkäsi komission kanteen Saksaa vastaan.[34] 4. Toimintatapojen kehittäminen EU:n lainsäädännön täsmällinen ja oikea-aikainen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen soveltaminen on osa komission laajempaa järkevän sääntelyn toimintaohjelmaa. 4.1. EU:n sääntelyn tila Vuonna 2012 annetun sääntelyn tilaa koskevan tiedonannon[35] jatkona komissio toteutti sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevan ohjelman (REFIT) vuonna 2013. REFITiin kuuluu unionin säännöstön kartoitus ja tarkastelu, joilla varmistetaan, että lainsäädäntö on tarkoituksenmukaista ja että turhaa byrokratiaa ja hallinnollista rasitetta poistetaan kuitenkaan hävittämättä EU:n lainsäädännön hyötyjä. REFITissä määritellään alat, joilla komissio ehdottaa lainsäädännön yksinkertaistamista ja vähentää sääntelytaakkaa, sekä alat, joilla se ei ryhdy toimiin, joilla se peruu tai kumoaa ehdotuksia ja joilla se analysoi, mistä sääntelytaakkaa voidaan vähentää. Alustavia tuloksia julkaistiin komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa[36] ja sen jälkeen tiedonannossa[37], jossa hahmotellaan erityiset toimet lainsäädännön muuttamista, kumoamista, peruuttamista ja arviointia varten. Tiedonannossa vahvistetaan, että lainsäädännön soveltamisen toistuvia ongelmia olisi myös seurattava REFIT-ohjelman yhteydessä. 4.2. Täytäntöönpanosuunnitelmat Komissio on tehnyt jäsenvaltioiden kanssa yhä enemmän yhteistyötä niiden täytäntöönpanosuunnitelmien kanssa, sillä näin jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saavat tarvittavaa tukea EU:n lainsäädännön asianmukaisessa saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöään ja sen asianmukaisessa soveltamisessa. Täytäntöönpanosuunnitelmiin kuuluu niiden keskeisten riskien kartoitus, jotka estävät uuden (tai muutetun) EU:n lainsäädännön oikea-aikaisen ja asianmukaisen täytäntöönpanon, ja niissä myös ehdotetaan tapoja, joilla kansalliset viranomaiset voivat lieventää kyseisiä riskejä. Muun muassa seuraaviin komission ehdotuksiin liitettiin täytäntöönpanosuunnitelmia: • tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisten päästöjen vähentäminen[38]; • ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevan yhteisön kehyksen perustamisesta annetun direktiivin [39] muuttaminen[40]; • sisämarkkinoiden maksupalveluiden sääntely[41]; • syyttömyysolettaman ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden vahvistaminen rikosoikeudellisissa menettelyissä[42]; • rikoksesta epäiltyjä ja syytettyjä lapsia koskevat menettelytakeet rikosoikeudellisissa menettelyissä[43] • ensivaiheen oikeusapu rikoksesta epäillyille ja syytetyille, jotka ovat menettäneet vapautensa, sekä oikeusapu eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä[44]; • matkapaketeista ja avustetuista matkajärjestelyistä[45] ja • tietyistä säännöistä, joita sovelletaan kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin.[46] 4.3. Selittävät asiakirjat Jäsenvaltioiden vastuulla on saattaa direktiivit tarkasti ja ajoissa osaksi kansallista lainsäädäntöä, kun taas komission tehtävänä on perussopimusten noudattamisen valvojana valvoa, että näin tapahtuu. Tätä varten jäsenvaltioiden komissiolle antamien tietojen on oltava selkeitä ja täsmällisiä. Vuonna 2011 Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltiot laativat uuden kehyksen, jonka puitteissa jäsenvaltiot toimittavat tietoja siitä, kuinka ne ovat saattaneet direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sovittiin, että kaikki lisätiedot (”selittävät asiakirjat”) lähetetään perustelluissa tapauksissa yhdessä direktiivien täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden kanssa. Komissio antoi marraskuussa 2013 kertomuksen uuden kehyksen täytäntöönpanosta[47]. Siitä käy ilmi, että 1. marraskuuta 2011 lähtien 29 selittävää asiakirjaa oli pyydetty ehdotuksen antamisen yhteydessä. Lisäksi oli tehty vielä 19 muuta pyyntöä, jotka liittyivät lainsäätäjillä 1. marraskuuta 2011 käsiteltävinä olleisiin ehdotuksiin. Uuden kehyksen kattava arviointi ei ollut vielä mahdollista vuonna 2013, sillä ensimmäinen direktiivi, joka annettiin joulukuussa 2011, oli määrä saattaa osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä vasta vuoden 2013 loppuun mennessä.[48] Komissio voi siis tehdä kattavan arvion vasta sitten, kun sille on toimitettu selittäviä asiakirjoja edustavammasta määrästä direktiivejä. Komissio raportoi edistymisestä Euroopan parlamentille ja neuvostolle tulevissa vuosikertomuksissaan. 4,4. Avoimuus – oikeus rikkomusmenettelyihin liittyviin asiakirjoihin Unionin tuomioistuin antoi tuomionsa tapauksessa, joka liittyi erään järjestön pyyntöön saada tutustua komission asiakirjoihin, jotka koskevat tutkimusta erään jäsenvaltion EU:n lainsäädännön mahdollisesta rikkomuksesta.[49] Asiakirjojen julkisen saatavuuden osalta unionin tuomioistuin vahvisti, että komissio voi katsoa kaikkien hallinnollisten asiakirjojensa kuuluvan yhteen asiakirjaluokkaan rikkomusmenettelyn tutkimusvaiheen aikana (EU Pilot mukaan lukien). Komissio voi soveltaa yleistä olettamaa, että tässä vaiheessa minkä tahansa asiakirjan luovuttaminen olisi vahingollista tutkintatoimien tarkoituksen, eli jäsenvaltiolle annettavan velvoitteiden täyttämismahdollisuuden ja puolustautumisoikeuden, kannalta. Näin ollen komissio ei rikkonut unionin toimielimien asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annettu asetusta[50], kun se epäsi oikeuden tutustua yhteenkään asiakirjaan tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi tuomioistuin vahvisti aikaisemman oikeuskäytäntönsä[51] SEUT-sopimuksen 258 artiklan mukaisiin rikkomusmenettelyihin liittyvästä komission harkintavallasta. Tarkemmin sanottuna tällaisen menettelyn yhteydessä kantelijalla ei ole oikeutta vaatia komissiota ottamaan tiettyä kantaa eikä nostamaan kannetta jäsenvaltiota vastaan. On myös komission tehtävä arvioida, onko jäsenvaltiota vastaan tarkoituksenmukaista ryhtyä toimenpiteisiin, selvittää, mitä EU:n sääntöjä on rikottu ja laatia aikataulu menettelyvaiheille. 5. Päätelmät Suuri ja kasvava kanteluiden määrä osoittaa, että kansalaiset ovat entistä tietoisempia EU:n sääntöjen asianmukaisen soveltamisen eduista. Kanteluiden määrä myös osoittaa, että EU:n lainsäädännön täytäntöönpano vaatii lisätoimia jäsenvaltioilta ja jatkuvaa seurantaa komissiolta. Direktiivien oikea-aikainen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on yksi komission tärkeimpiä tavoitteita EU:n lainsäädännön osalta, mistä syystä määräaikojen noudattamista valvotaan tehokkaasti. Vaikka direktiivien oikea-aikainen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on edelleen suuri haaste useille jäsenvaltioille, Tanskalla, Latvialla ja Maltalla oli erittäin vähän kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen myöhästymisestä aiheutuneita rikkomustapauksia viimeisten kolmen vuoden aikana. Saman ajanjakson aikana Kreikka ja Tšekki ovat edistyneet hyvin näiden rikkomusten vähentämisessä. Muodollisten rikkomusmenettelyjen yleinen väheneminen viiden viime vuoden aikana (lähes 2 900 menettelystä 1 300 menettelyyn) kertoo, että EU Pilot -hanke on osittain helpottanut ongelmien ratkaisemista. Jäsennelty vuoropuhelu EU Pilot -järjestelmässä on osoittautunut tehokkaaksi tavaksi ratkaista mahdolliset rikkomukset varhaisessa vaiheessa, mikä hyödyttää sekä kansalaisia että yrityksiä. Tilanne vaihtelee jäsenvaltioittain. Tšekin tasavalta ja Portugali ovat onnistuneet puolittamaan rikkomustapaustensa lukumäärän tänä aikana ja myös Alankomaat ja Luxemburg ovat parantaneet tuloksiaan merkittävästi. Slovenian, Kyproksen ja Romanian rikkomistapausten lukumäärä on kasvanut viimeisten viiden vuoden aikana, mutta näissä maissa tapausten kokonaismäärä on kuitenkin keskitasolla. Komissio jatkaa unionin lainsäädännön soveltamisen aktiivista valvomista. Tähän sisältyy jäsenvaltioille annettava aktiivinen apu ja tarvittaessa virallisen rikkomusmenettelyn käynnistäminen, millä pyritään varmistamaan EU:n lainsäädännön täysimääräinen noudattaminen kaikkialla unionissa. [1] On huomattava, että rikkomusmenettely voidaan aloittaa myös muiden EU:n säännösten nojalla, esimerkiksi SEUT-sopimuksen 106 artiklan perusteella yhdessä 101 tai 102 artiklan kanssa. [2] Yksityiskohtaiset tiedot kunkin jäsenvaltion ja politiikan alan osalta esitetään komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, joka julkaistaan Euroopan komission asiaa käsittelevillä verkkosivuilla. [3] Komission tiedonanto ”Tulosten Eurooppa – yhteisön lainsäädännön soveltaminen”, KOM(2007) 502 lopullinen, s. 9. [4] Vuonna 2012 vireillä olleiden tapausten ja vuoden 2013 uusien tapausten summasta (418 + 478 = 896) vähennetään päätökseen saadut tapaukset (896 − 506 = 390). [5] Kuviossa esitetään 31. joulukuuta 2013 vireillä olleiden myöhästymisiä koskevien rikkomustapausten lukumäärä riippumatta siitä, minä vuonna menettely aloitettiin. Sen sijaan komission yksiköiden valmisteluasiakirjan I osassa ”Direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä” esitetään, kuinka monta uutta myöhästymisestä johtuvaa rikkomusmenettelyä aloitettiin jäsenvaltioita vastaan vuonna 2013. [6] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen). [7] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/62/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse väärennettyjen lääkkeiden pääsyn estämisestä lääkkeiden lailliseen toimitusketjuun. [8] Neuvoston direktiivi 2013/25/EU, annettu 13 päivänä toukokuuta 2013, tiettyjen sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden alan direktiivien mukauttamisesta Kroatian tasavallan liittymisen johdosta. [9] Neuvoston direktiivi 2009/119/EY, annettu 14 päivänä syyskuuta 2009, jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa. [10] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta. [11] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/64/EU annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä. [12] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/65/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa. [13] Komission tiedonanto — Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 260 artiklan 3 kohdan täytäntöönpano, EUVL C 12, 15.1.2011. [14] Komission tiedonanto – Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 260 artiklan 3 kohdan soveltaminen, EUVL C 12, 15.1.2011, alakohta 21. [15] Osa näistä kahdestatoista tapauksesta on jo vireillä tuomioistuimessa. Muissa tapauksissa asiakirjoja valmistellaan toimitettavaksi tuomioistuimelle. [16] Ks. komission yksiköiden valmisteluasiakirja, jossa annetaan tarkempia tietoja direktiiveistä, joita jäsenvaltiot eivät olleet saattaneet osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja jossa kerrotaan niihin liittyvistä seuraamusehdotuksista. [17] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille — Kantelijan asema unionin oikeuden soveltamista koskevissa asioissa — menettelyn päivittäminen, COM(2012) 154 final. [18] Vuoden 2012 käsiteltävinä olevien kantelujen määrän ja vuonna 2013 tehtyjen uusien kantelujen määrän summasta (2 516 + 3 505 = 6 021) vähennetään käsiteltyjen kantelujen määrä (6 021 − 3 029 = 2 992). [19] Muita kanteluja ei jatkokäsitelty, sillä näissä tapauksissa EU:n säädöksiä ei ollut rikottu, komissio ei ollut asiassa toimivaltainen tai kirjeenvaihtoa ei voitu katsoa kanteluksi. On myös huomattava, että komissio voi kiireellisissä ja poikkeuksellisissa tapauksissa lähettää jäsenvaltiolle virallisen ilmoituksen (SEUT-sopimuksen 258 artikla) ilman kahdenvälisiä keskusteluja. [20] IP/13/866 [21] Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi 2011/92/EU. [22] EUVL 2013/C 246/07 [23] EUVL 2013/C 357/04 [24] Asetus (EY) N:o 805/2004 riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta. [25] Vuoden 2012 avoimien EU Pilot -tapausten ja vuoden 2013 uusien EU Pilot -tapausten määrän summasta (1 326 + 1 502 = 2 828) vähennetään käsiteltyjen tapausten määrä (2 828 – 1 366 = 1 462). [26] Komission kertomus – 30. vuosikertomus Euroopan unionin oikeuden soveltamisen valvonnasta (2012), COM(2013) 726 final, s. 7. [27] Tai SEUT-sopimuksen muiden määräysten nojalla, ks. alaviite 2. [28] Tähän lukuun sisältyvät kaikki menettelyt, joissa jäsenvaltio on saanut vähintään komission virallisen ilmoituksen SEUT-sopimuksen 258 artiklan mukaisesti. [29] Seuraavat luvut on laskettu kaikille rikkomusmenettelyille niiden lajista riippumatta (eli kantelu, komission oma aloite tai jäsenvaltion myöhässä tapahtunut direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä). [30] Komissio v. Belgia, C-533/11 (kiinteämääräinen hyvitys: 10 000 000 euroa, sakko: SEUT-sopimuksen 258 artiklan nojalla 859 404 euroa jokaista kuuden kuukauden kautta kohti, jolloin annettua tuomiota ei ole noudatettu. [31] Komissio v. Tšekin tasavalta, C-241/11 (kiinteämääräinen hyvitys: 250 000 euroa, ei päivittäistä uhkasakkoa). [32] Komissio v. Luxemburg, C-576/11 (kiinteämääräinen hyvitys: 2 000 000 euroa, sakko: 2 800 euroa jokaista sellaista päivää kohti, jolloin SEUT-sopimuksen 25 artiklan nojalla annettua tuomiota ei ole noudatettu. [33] Komissio v. Ruotsi, C-270/11 (kiinteämääräinen hyvitys: 3 000 000 euroa, ei päivittäistä uhkasakkoa). [34] Komissio v. Saksa C-95/12 (ei uhkasakkoja). [35] Komission tiedonanto EU:n sääntelyn tilasta (COM(2012) 746 final). Tämän tiedonannon jälkeen on julkaistu toinen tiedonanto REFITin tuloksista ja jatkotoimista (COM(2013) 685 final). [36] REFIT: mapping the acquis, initial results – SWD(2013)401 final. [37] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Sääntelyn toimivuus ja tuloksellisuus (REFIT): Tulokset ja jatkotoimet COM(2013) 685 final. [38] COM(2013) 920. [39] COM(2013) 343. [40] Ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevan yhteisön kehyksen perustamisesta annettu direktiivi 2009/71/EURATOM. [41] COM(2013) 547. [42] COM(2013) 821 ja SWD(2013) 500. [43] COM(2013) 822 ja SWD(2013) 492. [44] COM(2013) 824 ja SWD(2013) 499. [45] COM(2013) 512 ja SWD(2013) 266. [46] COM(2013) 404. [47] COM(2013) 788 final. [48] Direktiivi 2011/98/EU. [49] Yhdistetyt asiat C-514/11 P ja C-605/11 P. [50] Asetus (EY) N:o 1049/2001 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi. [51] Star Fruit v. komissio C-247/87 (11 kohta); Sonito ym. v. komissio, C-87/89 (6 kohta) ja P Ruipérez Aguirre ja ATC Petition v. komissio, C-111/11 (tuomioistuimen määräys 14. heinäkuuta 2011, 11 ja 12 kohta).