Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus) /* KOM/2011/0626 lopullinen - 2011/0281 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Komission ehdotuksessa vuosien 2014–2020 monivuotiseksi rahoituskehykseksi (monivuotista rahoituskehystä koskeva ehdotus)[1] esitetään yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) talousarviokehys ja keskeiset suuntaviivat. Tämän pohjalta komissio esittelee asetukset, joissa vahvistetaan yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehys kaudeksi 2014–2020, sekä politiikan kehittämisen vaihtoehtoisia skenaarioita koskevan vaikutusten arvioinnin. Nyt esitettävät uudistusehdotukset perustuvat vuoteen 2020 toteutettavaa maatalouspolitiikkaa koskevaan tiedonantoon[2], jossa hahmoteltiin politiikan laajat vaihtoehtoiset linjaukset, joita noudattaen voitaisiin vastata maataloutta ja maaseutualueita koskeviin tuleviin haasteisiin ja saavuttaa yhteiselle maatalouspolitiikalle asetetut tavoitteet eli 1) elinkelpoinen ruoan tuotanto; 2) luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet; ja 3) tasapainoinen aluekehitys. Tiedonannossa kuvattuja uudistussuuntia on tuettu laajasti sekä toimielinten välisessä keskustelussa[3] että vaikutusten arvioinnin yhteydessä järjestetyssä sidosryhmien kuulemisessa. Yleisenä johtoajatuksena tässä prosessissa on noussut esille tarve edistää resurssitehokkuutta, jonka ansiosta voitaisiin saavuttaa EU:n maatalouden ja maaseutualueiden älykäs, kestävä ja osallistava kasvu Eurooppa 2020 ‑strategian mukaisesti. Yhteinen maatalouspolitiikka perustuisi edelleen kahteen pilariin, joissa pyritään toisiaan täydentäviä välineitä käyttäen samoihin tavoitteisiin. I pilari käsittää suorat tuet ja markkinatoimenpiteet, joilla turvataan EU:n viljelijöille perustulotuki sekä spesifisissä markkinahäiriötilanteissa annettava tuki, kun taas II pilari käsittää maaseudun kehittämisen, jonka yhteydessä jäsenvaltiot laativat ja yhteisrahoittavat monivuotisia ohjelmia yhteisen lainsäädäntökehyksen mukaisesti[4]. Perättäisten uudistusten kautta YMP on lisännyt maatalouden markkinasuuntautuneisuutta tarjoten samalla tuottajille tulotukea, tehostanut ympäristövaatimusten sisällyttämistä politiikkaan ja lisännyt tukea maaseudun kehittämiseen yhdennettynä politiikkana maaseutualueiden kehittämiseksi koko EU:n alueella. Sama uudistusprosessi on kuitenkin tuonut esille vaatimuksia tuen paremmasta jakamisesta jäsenvaltioiden kesken ja niiden sisällä sekä toiveita ympäristöhaasteisiin liittyvien toimenpiteiden paremmasta kohdentamisesta ja puuttumisesta tehokkaammin markkinoiden suurempaan epävakaisuuteen. Aiemmin uudistuksilla on lähinnä ratkottu alan sisäsyntyisiä ongelmia valtavista ylijäämistä elintarviketurvallisuuskriiseihin, ja ne ovat palvelleet EU:ta niin sisäisessä kuin kansainvälisessäkin toiminnassa. Nykyään kuitenkin useimpien haasteiden taustalla ovat maatalouden ulkopuoliset tekijät, minkä vuoksi niitä varten tarvitaan laaja-alaisempaa politiikkaa. On odotettavissa, että maataloustuloon kohdistuva paine jatkuu, sillä viljelijät elävät tilanteessa, jossa riskejä on yhä enemmän ja tuotantopanosten hintojen nousu johtaa tuottavuuden heikkenemiseen ja epäsuhtaan tuotteiden ja tuotantopanosten hintojen välillä. Sen vuoksi on tarpeen säilyttää tulotuki ja vahvistaa välineitä riskienhallinnan ja kriisitilanteisiin reagoimisen tehostamiseksi. Voimakas maatalous on elintärkeä EU:n elintarviketeollisuuden ja maailmanlaajuisen elintarviketurvan kannalta. Samaan aikaan maatalousalaa ja maaseutualueita kehotetaan lisäämään ponnistelujaan Eurooppa 2020 ‑strategiaan sisältyvien ilmasto- ja energiatavoitteiden ja biodiversiteettistrategian toteutumiseksi. Viljelijöitä, jotka yhdessä metsäammattilaisten kanssa ovat tärkeimpiä maankäyttäjiä, on tuettava, kun he ottavat käyttöön ja pitävät yllä ympäristö- ja ilmastotavoitteiden kannalta erityisen suotuisia tuotantojärjestelmiä ja ‑käytäntöjä, koska tällaisten julkishyödykkeiden tuottaminen ei näy markkinahinnoissa. Olennaisen tärkeää on myös ottaa maaseutualueiden moninaiset mahdollisuudet käyttöön parhaalla mahdollisella tavalla ja näin edistää osallistavaa kasvua ja koheesiota. Sen vuoksi tuleva yhteinen maatalouspolitiikka ei palvele vain yhtä pientä, joskin tärkeää, EU:n talouden osaa, vaan se on strategisesti tärkeä politiikan ala myös elintarviketurvan, ympäristön ja alueellisen tasapainon näkökulmasta. Siihen sisältyy sellaisella aidosti yhteisellä politiikalla saavutettava EU:n lisäarvo, jossa rajallisia budjettivaroja hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti kestävän maatalouden säilyttämiseksi EU:n koko alueella, ilmastonmuutoksen kaltaisten tärkeiden rajatylittävien kysymysten käsittelemiseksi ja jäsenvaltioiden keskinäisen yhteisvastuun vahvistamiseksi ja jota myös voidaan toteuttaa joustavasti paikallisten tarpeiden huomioon ottamiseksi. Monivuotista rahoituskehystä koskevan ehdotuksen mukaan yhteisessä maatalouspolitiikassa olisi säilytettävä kahden pilarin rakenne, joiden kummankin määrärahat säilytetään nimellismääräisesti vuoden 2013 tasolla, ja keskityttävä selvästi saavuttamaan tuloksia EU:n keskeisten prioriteettien osalta. Suorien tukien olisi edistettävä kestävää tuotantoa siten, että 30 prosenttia niihin käytettävissä olevista määrärahoista osoitetaan pakollisiin toimenpiteisiin, joilla on suotuisa vaikutus ilmaston ja ympäristön kannalta. Tukitasot olisi asteittain yhdenmukaistettava, ja suurtuensaajille maksettaviin tukiin olisi sovellettava asteittaista tukikattoa. Maaseudun kehittämisvarat olisi sisällytettävä yhteiseen strategiakehykseen EU:n muiden yhteisesti hallinnoitavien varojen kanssa, ja niihin olisi sovellettava vahvistettua tulossuuntautunutta lähestymistapaa ja nykyistä selkeämpiä ja parempia ennakkoedellytyksiä. Markkinatoimenpiteiden osalta yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta olisi vahvistettava kahdella monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolisella välineellä, jotka ovat 1) hätäapuvaraus kriisitilanteisiin reagoimista varten; ja 2) Euroopan globalisaatiorahaston toiminta-alan laajentaminen. Tältä pohjalta yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan lainsäädäntökehyksen tärkeimmät osat kaudella 2014–2020 esitetään seuraavissa asetuksissa: – Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta (suoria tukia koskeva asetus); – Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus); – Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen (maaseudun kehittämisasetus); – Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta (horisontaalinen asetus); – Ehdotus neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyvien tiettyjen tukien ja vientitukien vahvistamista koskevien toimenpiteiden määrittämisestä; – Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 muuttamisesta viljelijöille vuonna 2013 myönnettävien suorien tukien soveltamisen osalta; – Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 muuttamisesta tilatukijärjestelmän ja viininviljelijöille myönnettävän tuen osalta. Maaseudun kehittämisasetus perustuu komission 6. lokakuuta 2011 esittämään ehdotukseen yhteisistä säännöistä, joita sovellettaisiin kaikkiin yhteisen strategiakehyksen alla toimiviin rahastoihin[5]. Jatkossa on tarkoitus antaa asetus vähävaraisimpia henkilöitä koskevasta järjestelmästä, jonka rahoitus nykyisin tapahtuu toisesta monivuotisen rahoituskehyksen budjettikohdasta. Lisäksi parhaillaan laaditaan tuensaajia koskevien tietojen julkaisemiseen sovellettavia uusia sääntöjä. Tässä otetaan huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen esittämät vastaväitteet, ja tavoitteena on löytää soveltuvin tapa, jolla tuensaajien oikeus henkilötietojen suojaan voitaisiin sovittaa yhteen avoimuusperiaatteen kanssa. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Vaikutusten arvioinnissa arvioidaan nykyisen politiikkakehyksen tarkastelun ja tulevia haasteita ja tarpeita koskevan analyysin pohjalta kolmen vaihtoehtoisen skenaarion vaikutuksia ja verrataan niitä toisiinsa. Arviointi on tulos huhtikuussa 2010 alkaneesta pitkästä prosessista, jota ohjasi yksiköiden välinen ryhmä. Ryhmä kokosi yhteen laajat laadulliset ja määrälliset analyysit ja vahvisti perustaksi maataloustuotteiden markkinoita ja maataloustuloa koskevat, vuoteen 2020 ulottuvat keskipitkän aikavälin ennusteet sekä laati mallinnuksen eri politiikkaskenaarioiden vaikutuksista alan taloudelle. Vaikutusten arvioinnissa tarkastellut kolme skenaariota voidaan esittää seuraavasti: 1) mukautusskenaariossa säilytetään nykyinen politiikkakehys ja pyritään korjaamaan sen suurimmat ongelmat, kuten suorien tukien jako; 2) yhdentämisskenaariossa politiikkaa muutetaan huomattavasti lisäämällä suorien tukien kohdentamista ja viherryttämistä sekä tehostamalla maaseudun kehittämispolitiikan strategista kohdentamista parantaen koordinointia EU:n muiden politiikkojen kanssa. Oikeusperustaa laajennetaan tuottajien laaja-alaisemman yhteistyön mahdollistamiseksi; ja 3) uuden painotuksen skenaariossa politiikka suunnataan kokonaan ympäristöasioihin ja suorat tuet lakkautetaan asteittain. Oletetaan, että tuotantokyky voidaan säilyttää ilman tukia ja maaseutualueiden sosioekonomiset tarpeet voidaan tyydyttää muiden politiikkojen kautta. Taustana talouskriisi ja julkiseen talouteen kohdistuvat paineet, joihin EU on vastannut Eurooppa 2020 ‑strategialla ja monivuotista rahoituskehystä koskevalla ehdotuksella, kaikissa kolmessa skenaariossa painotetaan eri tavoin nykyistä kilpailukykyisempään ja kestävämpään maatalouteen ja elinvoimaiseen maaseutuun tähtäävän tulevan yhteisen maatalouspolitiikan kolmea keskeistä tavoitetta. Jotta pystyttäisiin paremmin noudattamaan Eurooppa 2020 ‑strategiaa, erityisesti resurssitehokkuuden osalta, on jatkossa yhä tärkeämpää parantaa maatalouden tuottavuutta tutkimuksella, tietämyksen siirrolla ja yhteistyön ja innovoinnin edistämisellä (mm. maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden kautta). Vaikka EU:n maatalouspolitiikkaa ei enää toteuteta kauppaa vääristävässä politiikkaympäristössä, on odotettavissa, että yhä suurempi vapautuminen kohdistaa alalle uusia paineita, esimerkiksi Dohan kehitysohjelman tai Mercosurin kanssa tehtyjen vapaakauppasopimusten puitteissa. Kolmea politiikkaskenaariota laadittaessa on otettu huomioon seikat, joita vaikutusten arvioinnin yhteydessä järjestetyssä kuulemisessa pidettiin tärkeimpinä. Intressitahoja pyydettiin esittämään kantansa 23. marraskuuta 2010 ja 25. tammikuuta 2011 välisenä aikana, ja neuvoa-antava komitea organisoitiin 12. tammikuuta 2011. Tärkeimmät kohdat voidaan tiivistää seuraavasti[6]: – Sidosryhmät ovat laajalti yhtä mieltä siitä, että elintarviketurvaa, luonnonvarojen kestävää hoitoa ja aluekehitystä koskeviin haasteisiin vastaamiseksi tarvitaan vahvaa, kahden pilarin rakenteeseen perustuvaa yhteistä maatalouspolitiikkaa. – Useimmat vastaajista katsovat, että yhteisellä maatalouspolitiikalla olisi oltava rooli markkinoiden ja hintojen vakauttamisessa. – Sidosryhmillä on erilaisia näkemyksiä tuen kohdentamisesta (erityisesti suoran tuen uusista jakoperusteista ja tukikatosta). – Yksimielisyys vallitsee siitä, että kummallakin pilarilla voi olla suuri merkitys lisättäessä ilmastotoimia ja ympäristötehokkuutta yhteiskunnan eduksi EU:ssa. Siinä, missä monet viljelijät uskovat, että I pilarin tukien käyttö on jo nykyisinkin tehokasta, suurempi yleisö vaatii lisää tehokkuutta kyseisten tukien käyttöön. – Vastaajat haluavat, että EU:n kaikki osat, myös epäsuotuisat alueet, ovat mukana tulevassa kasvussa ja kehityksessä. – Monet vastaajista painottivat yhteisen maatalouspolitiikan yhdentämistä muihin politiikkoihin, kuten ympäristö-, terveys-, kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikkaan. – Innovointi, kilpailukykyisten yritysten perustaminen ja julkishyödykkeiden tuottaminen nähdään keinoiksi, joilla yhteinen maatalouspolitiikka voidaan mukauttaa Eurooppa 2020 ‑strategiaan. Vaikutusten arvioinnissa verrattiin siis toisiinsa kolmea vaihtoehtoista skenaariota: Uuden painotuksen skenaario jouduttaisi maatalousalan rakennesopeutusta siirtämällä tuotantoa kustannustehokkaimmille alueille ja kannattavimmille aloille. Samalla, kun rahoitus ympäristön hyväksi kasvaisi merkittävästi, ala joutuisi alttiiksi suuremmille riskeille markkinainterventioiden rajoitettujen mahdollisuuksien vuoksi. Lisäksi sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät kustannukset nousisivat merkittäviksi heikosti kilpailukykyisillä alueilla tulojen vähenemisen ja ympäristön pilaantumisen seurauksena, kun politiikka menettäisi täydentäviä ehtoja koskeviin vaatimuksiin kytkettyjen suorien tukien vipuvaikutuksen. Toisessa ääripäässä mukautusskenaario loisi parhaat mahdollisuudet politiikan jatkuvuudelle; se merkitsisi vähäisiä mutta kuitenkin selviä parannuksia sekä maatalouden kilpailukykyyn että ympäristötehokkuuteen. On kuitenkin vahvoja epäilyjä siitä, käsiteltäisiinkö tässä skenaariossa riittävästi tulevaisuuden merkittäviä ilmasto- ja ympäristöhaasteita maatalouden pitkän aikavälin kestävyyden tukemiseksi. Yhdentymisskenaariossa uutuutena on suorien tukien parempi kohdentaminen ja viherryttäminen. Analyysin mukaan viherryttäminen on mahdollista niin, että viljelijöille aiheutuvat kustannukset pysyvät kohtuullisina, vaikka hallinnollisen työn lisääntyminen jossain määrin onkin väistämätöntä. Samoin on mahdollista saada uutta pontta maaseudun kehittämiseen edellyttäen, että jäsenvaltiot ja alueet käyttävät uusia mahdollisuuksia tehokkaasti hyväkseen ja ettei yhteinen strategiakehys EU:n muiden varojen kanssa poista pilareiden välistä synergiaa eikä heikennä maaseudun kehittämisen erityisvahvuuksia. Jos saavutetaan oikea tasapaino, tämän skenaarion avulla voitaisiin parhaiten käsitellä maatalouden ja maaseutualueiden pitkän aikavälin kestävyyttä. Edellä esitetyn perusteella vaikutusten arvioinnissa päädytään siihen, että yhteinen maatalouspolitiikka voidaan kaikkein tasapainoisimmin mukauttaa EU:n strategisiin tavoitteisiin yhdentymisskenaariossa ja että tämä tasapaino saavutetaan myös panemalla täytäntöön lainsäädäntöehdotusten eri osat. On myös tärkeää, että yhteisen maatalouspolitiikan saavutusten mittaamiseksi luodaan arviointikehys, johon sisältyvät politiikan tavoitteita vastaavat yhteiset indikaattorit. Yksinkertaistaminen on ollut tärkeä näkökohta koko prosessin ajan, ja sitä olisi edistettävä eri tavoin, esimerkiksi täydentävien ehtojen ja markkinavälineiden selkeyttämisessä tai pienviljelijäohjelman suunnittelussa. Lisäksi suorien tukien viherryttäminen olisi suunniteltava sellaiseksi, että hallinnollinen työ ja tarkastusten kustannukset jäisivät mahdollisimman pieniksi. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Ehdotetaan, että säilytetään yhteisen maatalouspolitiikan nykyinen kahden pilarin rakenne, joka käsittää I pilariin kuuluvat yleisesti sovellettavat vuotuiset pakolliset toimenpiteet, joita täydennetään II pilariin kuuluvan monivuotisen ohjelmasuunnittelun puitteissa kansallisia ja alueellisia erityispiirteitä paremmin vastaavilla vapaaehtoisilla toimenpiteillä. Suorien tukien uudella mallilla pyritään kuitenkin hyödyntämään synergiamahdollisuudet II pilarin kanssa aiempaa tehokkaammin, ja II pilari puolestaan sijoitetaan yhteiseen strategiakehykseen varojen koordinoimiseksi paremmin EU:n muiden yhteisesti hallinnoitavien varojen kanssa. Tältä pohjalta säilytetään myös neljä perussäädöstä käsittävä rakenne, joskin rahoitusasetuksen soveltamisalaa laajennetaan lisäämällä siihen yhteisiä säännöksiä ja näin tulokseksi saatua asetusta kutsutaan nyt horisontaaliseksi asetukseksi. Ehdotukset ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisia. Yhteinen maatalouspolitiikka on aidosti yhteistä politiikkaa: Alalla toimivalta on jaettu EU:n ja jäsenvaltioiden kesken, ja sitä käytetään EU:n tasolla tavoitteena säilyttää kestävä ja monipuolinen maatalous kaikkialla EU:ssa ja käsitellä ilmastonmuutoksen kaltaisia tärkeitä rajojen yli vaikuttavia kysymyksiä sekä lujittaa yhteisvastuuta jäsenvaltioiden kesken. Elintarviketurvaa, ympäristöä ja alueellista tasapainoa koskevat tärkeät tulevat haasteet huomioon ottaen yhteinen maatalouspolitiikka pysyy strategisesti tärkeänä politiikan alana, kun pyritään reagoimaan näihin haasteisiin ja käyttämään budjettivaroja mahdollisimman tehokkaasti ja tuloksellisesti. Lisäksi ehdotetaan, että välineet ryhmitellään nykyisen rakenteen mukaisesti kahdeksi pilariksi, jolloin jäsenvaltioilla on liikkumavaraa kehitellä omiin paikallisiin erityispiirteisiinsä sopivia ratkaisuja ja myös yhteisrahoittaa II pilaria. Uusi eurooppalainen innovaatiokumppanuus ja riskienhallinnan työkalupakki sijoitetaan myös II pilariin. Samanaikaisesti politiikka saatetaan vastaamaan paremmin Eurooppa 2020 ‑strategiaa (ml. yhteinen kehys EU:n muiden varojen kanssa) ja toteutettuja parannuksia ja yksinkertaistuksia. Vaikutusten arvioinnin yhteydessä laadittu analyysi osoittaa selvästi, että toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen aiheuttaisi kustannuksia taloudellisten, ympäristöön liittyvien ja sosiaalisten seurausten vuoksi. YMJ-asetuksella vahvistetaan maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn säännöt, ja vähävaraisimmille suunnatusta tukiohjelmasta säädetään erillisessä välineessä. Vuosien 2008–2009 maitokriisi osoitti, että on tarpeen säilyttää tehokas turvaverkkomekanismi ja yksinkertaistaa käytettävissä olevia välineitä. Maitoalan korkean tason asiantuntijaryhmässä käydyissä keskusteluissa korostettiin myös tarvetta parantaa elintarvikeketjun toimintaa. Asetuksen tavoitteena on näin ollen virtaviivaistaa, laajentaa ja yksinkertaistaa säännöksiä niiden kokemusten perusteella, joita tähän mennessä on saatu julkisista interventioista, yksityisestä varastoinnista, poikkeuksellisista/kiireellisistä toimenpiteistä ja erityisaloille myönnettävästä tuesta sekä helpottaa tuottajaorganisaatioiden ja toimialakohtaisten organisaatioiden välityksellä tehtävää yhteistyötä. Tietyt alakohtaiset tuet poistetaan (esim. rasvaton maito, humala ja silkkiäistoukat). Maitokiintiöjärjestelmän ja viiniköynnösten istutuskiellon on nykyisen lainsäädännön mukaisesti määrä lakata olemasta voimassa, joten niihin ei tehdä tältä osin muutoksia. Sokerikiintiöt on määrä lakkauttaa viimeistään 30. syyskuuta 2015. Asetus sisältää yksittäistä eläintautia / kuluttajien luottamuksen menettämistä koskevan säännöksen ja yleistä markkinahäiriötä koskevan lausekkeen, joista viimeksi mainittu ulotetaan koskemaan kaikkia nykyisen yhteisen markkinajärjestelyn piiriin kuuluvia aloja. Jäsenvaltioiden tuottajaorganisaatioille ja niiden liitoille sekä toimialakohtaisille organisaatioille antama hyväksyntä laajennetaan kaikille nykyisen yhteisen markkinajärjestelyn piiriin kuuluville tuotealoille. Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaryhmien perustamiseen myönnettävä tuki siirretään maaseudun kehittämisen alaisuuteen. Asetus vastaa maitoalalla jo tehtyä ehdotusta, jossa vahvistettiin perusedellytykset, jos jäsenvaltiot tekevät kirjalliset sopimukset pakollisiksi parantaakseen maidontuottajien neuvotteluasemaa elintarvikeketjussa. Se vastaa myös kaupan pitämisen vaatimuksista laatupaketin yhteydessä jo tehtyä ehdotusta. Yksinkertaistamisen kannalta tietyistä alakohtaisista tuista luopuminen, tuen irrottaminen tuotantomääristä silkkiäistoukka-alalla, sokerikiintiöjärjestelmän lakkauttaminen sekä toimitussopimusten rekisteröintiä ja vastaavuustodistusta koskevien vaatimusten poistaminen humala-alalla keventää jäsenvaltioiden taakkaa ja toimijoiden vaivalloisia hallintokäytäntöjä. Enää ei ole tarpeen pitää yllä valmiuksia alakohtaisten tukijärjestelmien täytäntöönpanemiseksi eikä osoittaa varoja niiden valvomiseksi. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Monivuotista rahoituskehystä koskevan ehdotuksen mukaan merkittävä osa EU:n talousarviosta osoitettaisiin edelleen maatalouteen, joka on strategisesti tärkeää yhteistä politiikkaa. Niinpä ehdotetaan, että kauden 2014–2020 aikana yhteinen maatalouspolitiikka keskittyisi ydintoimintoihinsa I pilariin kohdennetuilla 317,2 miljardilla eurolla ja II pilariin kohdennetuilla 101,2 miljardilla eurolla. I pilarin ja II pilarin rahoitusta täydennetään 17,1 miljardin euron lisärahoituksella, josta 5,1 miljardia euroa kohdennetaan tutkimukseen ja innovointiin, 2,5 miljardia euroa elintarvikkeiden turvallisuuteen ja 2,8 miljardia euroa kaikkein vähävaraisimpien henkilöiden elintarvikeapuun monivuotisen rahoituskehyksen muissa budjettikohdissa sekä 3,9 miljardia euroa maatalousalan uuteen kriisivaraukseen ja enimmillään 2,8 miljardia euroa Euroopan globalisaatiorahastoon monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolella. Näin talousarvion kokonaismäärä kaudella 2014–2020 olisi 435,6 miljardia euroa. Mitä tulee tuen jakamiseen jäsenvaltioiden kesken, ehdotetaan, että kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joilla suorien tukien määrä on alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta, kyseistä eroa kavennetaan yhdellä kolmanneksella. Suoria tukia koskevassa asetuksessa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät lasketaan tältä pohjalta. Maaseudun kehittämistuki jaetaan politiikan tavoitteisiin liittyvien puolueettomien perusteiden mukaisesti ottaen huomioon tukien nykyinen jako. Kuten nykyisin, vähemmän kehittyneillä alueilla olisi sovellettava suurempaa yhteisrahoitusastetta, jota on tarkoitus soveltaa myös tiettyihin toimenpiteisiin, kuten tietämyksen siirtoon, tuottajaryhmiin, yhteistyöhön ja Leader-toimiin. Pilarien välisiin siirtoihin tuodaan jonkin verran joustoa (enimmillään 5 % suorista tuista): siirrot I pilarista II pilariin, jotta jäsenvaltiot voisivat voimistaa maaseudun kehittämispolitiikkaansa, ja siirrot II pilarista I pilariin niiden jäsenvaltioiden osalta, joilla suorien tukien määrä on alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta. Yksityiskohdat yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskevien ehdotusten rahoitusvaikutuksista esitetään ehdotuksiin liitetyssä rahoitusselvityksessä. 2011/0281 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ensimmäisen alakohdan ja 43 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[7], sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[8], ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua[9], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä[10], sekä katsovat seuraavaa: (1) Komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa tiedonannossa ”Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet?”[11] vahvistetaan vuoden 2013 jälkeisen yhteisen maatalouspolitiikan mahdolliset haasteet, tavoitteet ja suuntaviivat. Tästä tiedonannosta käydyn keskustelun perusteella YMP olisi uudistettava ja uudistuksen olisi tultava voimaan 1 päivästä tammikuuta 2014. Uudistuksen olisi katettava kaikki YMP:n pääinstrumentit, mukaan lukien maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (YMJ-asetus) […] annettu neuvoston asetus (EU) N:o [KOM(2010)799][12]. Uudistuksen laajuuden vuoksi on aiheellista kumota asetus (EY) N:o [KOM(2010)799] ja korvata se uudella YMJ-asetuksella. Uudistuksessa olisi myös mahdollisuuksien mukaan yhdenmukaistettava, virtaviivaistettava ja yksinkertaistettava säännöksiä, erityisesti niitä, jotka koskevat useampaa kuin yhtä maataloussektoria, muun muassa varmistamalla, että komissio voi hyväksyä muita kuin toimenpiteiden keskeisiä osia delegoitujen säädösten avulla. (2) On erityisen tärkeää, että komissio toteuttaa valmistelutyön aikana asianmukaisia kuulemisia, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (3) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (perussopimus) 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto hyväksyy hintojen, maksujen, tukien ja määrällisten rajoitusten vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet. Tässä asetuksessa olisi silloin, kun perussopimuksen 43 artiklan 3 kohtaa sovelletaan, mainittava selkeyden vuoksi erikseen, että neuvosto hyväksyy toimenpiteet kyseisen kohdan perusteella. (4) Tämän asetuksen olisi sisällettävä kaikki yhteisen markkinajärjestelyn keskeiset osat. Hintojen, maksujen, tukien ja määrällisten rajoitusten vahvistaminen liittyy joissakin tapauksissa erottamattomasti mainittuihin keskeisiin osiin. (5) Tätä asetusta olisi sovellettava kaikkiin perussopimuksen liitteessä I lueteltuihin maataloustuotteisiin, jotta varmistetaan yhteisen markkinajärjestelyn voimassaolo kaikkien tällaisten tuotteiden osalta, kuten perussopimuksen 40 artiklan 1 kohdassa edellytetään. (6) Olisi täsmennettävä, että tässä asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin olisi sovellettava asetusta (EU) N:o […] [horisontaalinen YMP-asetus][13] ja sen nojalla annettuja säännöksiä. [Horisontaalisessa YMP-asetuksessa] annetaan erityisesti säännökset, joilla taataan yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevissa säännöksissä vahvistettujen velvollisuuksien noudattaminen, tarkastukset mukaan lukien, ja jollei velvollisuuksia ole noudatettu, hallinnollisten toimenpiteiden ja seuraamusten soveltaminen, sekä vakuuksien asettamiseen ja vapauttamiseen liittyvät säännöt ja aiheettomasti suoritettujen maksujen takaisinperintä. (7) Tässä asetuksessa ja muissa perussopimuksen 43 artiklan nojalla annetuissa säädöksissä viitataan yhdistetyn nimikkeistön tuotteiden kuvaukseen ja viittauksiin nimikkeisiin ja alanimikkeisiin. Yhteisen tullitariffin nimikkeistöön tehtävät muutokset voivat edellyttää teknisiä mukautuksia kyseisiin asetuksiin. Komission olisi voitava toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä tällaisten mukautusten tekemiseksi. Maataloustuotteisiin käytettävän yhteisen tullitariffin nimikkeistön mukautusmenettelystä 5 päivänä helmikuuta 1979 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 234/79[14], jossa tällä hetkellä säädetään tällaisesta toimivallasta, olisi selkeyden ja yksinkertaisuuden vuoksi kumottava, ja kyseinen toimivalta olisi sisällytettävä tähän asetukseen. (8) Riisialan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän asetuksen liitteessä II olevassa I osassa esitettyjen riisialaa koskevien määritelmien saattamista ajan tasalle. (9) Jotta varmistetaan tuotannon suuntaaminen tiettyihin paddy- eli raakariisin lajikkeisiin, komission olisi voitava toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä julkisen interventiohinnan korotusten ja alennusten vahvistamisen suhteen. (10) Viljalle, riisille, sokerille, kuivatulle rehulle, siemenille, oliiviöljylle ja syötäväksi tarkoitetuille oliiveille, pellavalle ja hampulle, hedelmille ja vihanneksille, banaaneille, maidolle ja maitotuotteille sekä silkkiäistoukille olisi vahvistettava markkinointivuodet, jotka olisi mahdollisuuksien mukaan mukautettava kunkin mainitun tuotteen biologisiin tuotantosykleihin. (11) Hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat markkinointivuosien vahvistamista kyseisille tuotteille. (12) Markkinoiden vakauttamiseksi ja kohtuullisen elintason varmistamiseksi maatalousväestölle eri aloilla on kehitetty erilaisia hintatukijärjestelmiä ja otettu käyttöön suoran tuen järjestelmiä ottaen huomioon toisaalta kunkin alan erilaiset tarpeet ja toisaalta eri alojen riippuvuus toisistaan. Tällaisia toimenpiteitä ovat julkiset interventiot tai tapauksen mukaan yksityisestä varastoinnista maksettavat tuet. Hintatukitoimenpiteet on edelleen tarpeen säilyttää, mutta niitä olisi virtaviivaistettava ja yksinkertaistettava. (13) Selkeyden ja avoimuuden vuoksi säännöksille olisi luotava yhteinen rakenne säilyttäen samalla kullakin alalla noudatettava politiikka. Tästä syystä on aiheellista tehdä ero viitehintojen ja interventiohintojen välillä ja määritellä viimeksi mainitut erityisesti täsmentämällä, että ainoastaan julkista interventiota koskevat interventiohinnat vastaavat WTO:n maataloussopimuksen liitteessä 3 olevan 8 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuja sovellettuja säänneltyjä hintoja (hintaerotuki). Tässä yhteydessä olisi ymmärrettävä, että markkinainterventiot voivat olla julkisia interventioita tai muita interventioita, joissa ei käytetä ennakolta vahvistettuja hintatietoja. (14) Käytännön ja edellisistä yhteisistä markkinajärjestelyistä saadun kokemuksen perusteella interventiojärjestelmän olisi oltava kunkin asianomaisen alan tarpeiden mukaan käytettävissä tiettyinä aikoina vuodesta, ja sen olisi kyseisinä aikoina oltava pysyvästi avoinna tai se olisi avattava markkinahinnoista riippuen. (15) Käytännön ja edellisistä yhteisistä markkinajärjestelyistä saadun kokemuksen perusteella hintatason, jolla julkiset interventio-ostot olisi toteutettava (hintaerotuki) kiinteään hintaan eräiden tuotteiden tiettyjen määrien osalta ja muissa tapauksissa, olisi riiputtava tarjouskilpailusta. (16) Tässä asetuksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta myydä julkisessa interventiossa ostetut tuotteet. Tällaiset toimenpiteet olisi toteutettava siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tavaroiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu. (17) Markkinoiden avoimuuden varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat niiden edellytysten vahvistamista, joiden täyttyessä se voi päättää myöntää yksityisen varastoinnin tukea saavuttaakseen markkinoiden tasapainottamista ja markkinahintojen vakauttamista koskevan tavoitteen ottaen huomioon markkinatilanteen. (18) Eri alojen erityisominaisuuksien huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat niiden vaatimusten ja edellytysten asettamista, jotka julkisessa interventiossa ostettavien ja yksityisen varastoinnin tuen järjestelmässä varastoitavien tuotteiden on täytettävä tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten lisäksi, laadullisista syistä sovellettavien hinnankorotusten ja ‑alennusten vahvistamista sekä ostojen että myyntien osalta ja sellaisten säännösten antamista, jotka koskevat maksajavirastojen velvollisuutta leikkauttaa naudanliha kokonaisuudessaan luuttomaksi haltuunoton jälkeen ja ennen varastoon viemistä. (19) Jotta voitaisiin ottaa huomioon unionin interventiovarastoihin liittyvät erilaiset tilanteet ja varmistaa toimijoiden asianmukainen pääsy julkiseen interventioon, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat vaatimuksia, jotka interventiovarastojen on täytettävä kyseisessä järjestelmässä ostettavien tuotteiden osalta, säännöksiä, jotka liittyvät jäsenvaltioiden varastoihin jääneiden pienten määrien myyntiin, sääntöjä sellaisten määrien asettamisesta suoramyyntiin, joita ei ole mahdollista pakata uudelleen tai joiden laatu on heikentynyt, ja tiettyjä sääntöjä, jotka liittyvät tuotteiden varastointiin niistä ja niiden käsittelystä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa tai sen ulkopuolella tullien ja minkä tahansa yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti myönnettävän tai kannettavan määrän suhteen. (20) Jotta varmistetaan, että yksityisellä varastoinnilla saadaan toivottu markkinavaikutus, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä maksettavan tuen määrän alentamiseksi silloin, kun varastoitu määrä on sopimuksen alaista määrää pienempi, ja edellytyksiä ennakon myöntämiselle. (21) Julkiseen interventioon tai yksityisen varastoinnin toimenpiteisiin osallistuvien toimijoiden oikeuksien ja velvollisuuksien turvaamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tarjouskilpailumenettelyjen käyttöön, toimijoiden kelpoisuusedellytyksiin ja vakuuden asettamista koskevaan velvoitteeseen liittyviä säännöksiä. (22) Jotta eri tuotteiden tarjontamuodot voitaisiin yhtenäistää markkinoiden avoimuuden, hintojen seurannan sekä julkisten interventioiden ja yksityisen varastoinnin muodossa toteutettavien markkinoiden interventiojärjestelmien parantamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat naudanliha-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-aloilla sovellettavia unionin luokitteluasteikkoja. (23) Jotta voidaan varmistaa, että ruhot luokitellaan tarkasti ja luotettavasti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat unionin komitean toteuttamaa, ruhoihin jäsenvaltioissa sovelletun luokittelun uudelleentarkastelua. (24) Nykyisestä yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä hyväksytystä unionin vähävaraisimmille henkilöille suunnatusta elintarvikkeiden jakeluohjelmasta olisi annettava erillinen asetus ohjelman sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden ilmentämiseksi. Tässä asetuksessa olisi kuitenkin säädettävä julkisessa interventiossa olevien tuotteiden poistamisesta asettamalla ne käytettäviksi kyseisessä ohjelmassa. (25) Lapsia olisi kannustettava kuluttamaan hedelmiä ja vihanneksia sekä maitotuotteita muun muassa lisäämällä pysyvästi hedelmien ja vihannesten osuutta lasten ruokavaliossa vaiheessa, jossa heidän ruokailutottumuksensa muotoutuvat. Sen vuoksi olisi edistettävä unionin tukea, jolla rahoitetaan tai osarahoitetaan tällaisten tuotteiden toimittamista oppilaitoksissa oleville lapsille. (26) Kyseisten järjestelmien moitteettoman budjettihallinnon varmistamiseksi kullekin järjestelmälle olisi vahvistettava aiheelliset säännökset. Unionin tukea ei pitäisi käyttää korvaamaan olemassa olevien kansallisten kouluhedelmäjärjestelmien rahoitusta. Talousarviorajoitusten vuoksi jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava korvata oma rahoitusosuutensa järjestelmässä yksityiseltä sektorilta saatavilla rahoitusosuuksilla. Kouluhedelmäjärjestelmän tehostamiseksi jäsenvaltioiden olisi säädettävä liitännäistoimenpiteistä, joihin jäsenvaltiot voisivat myöntää kansallista tukea. (27) Lasten terveellisten ruokailutottumusten edistämiseksi, unionin varojen tehokkaan ja kohdennetun käytön varmistamiseksi ja järjestelmää koskevan tietoisuuden lisäämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia kouluhedelmäjärjestelmään liittyviä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraavaa: tuotteet, joille ei voida myöntää tukea kyseisestä järjestelmästä; järjestelmän kohderyhmä; kansalliset tai alueelliset strategiat, joita jäsenvaltioiden on laadittava tukea saadakseen, liitännäistoimenpiteet mukaan lukien; tuen hakijoiden hyväksyminen ja valinta; objektiiviset perusteet tuen jakamiseksi jäsenvaltioiden kesken, tuen alustava jakautuminen jäsenvaltioiden kesken ja menettely tuen uudelleenjakamiseksi jäsenvaltioiden kesken saatujen hakemusten perusteella; tukikelpoiset kustannukset, mukaan lukien mahdollisuus vahvistaa tällaisille kustannuksille enimmäismäärä; ja järjestelmään osallistuvien jäsenvaltioiden velvollisuus tiedottaa unionin asemasta järjestelmän tukijana. (28) Jotta voitaisiin ottaa huomioon maitotuotteiden kulutustottumusten kehitys ja maitotuotteiden markkinoiden innovaatiot ja kehitys, varmistaa, että soveltuvat tuensaajat ja hakijat ovat oikeutettuja tukeen ja edistää tietoisuutta tukijärjestelmästä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia koulumaitojärjestelmään liittyviä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraavaa: tuotteet, joille voidaan myöntää tukea kyseisestä järjestelmästä; kansalliset tai alueelliset strategiat, joita jäsenvaltioiden on laadittava tukea saadakseen, ja järjestelmän kohderyhmä; tuen myöntämisedellytykset; toimien toteutumisen takaavan vakuuden asettaminen, jos tuesta maksetaan ennakko; seuranta ja arviointi; ja oppilaitoksille asetettu edellytys tiedottaa unionin asemasta järjestelmän tukijana. (29) Humalan tuottajaorganisaatioita koskeva tukijärjestelmä on käytössä vain yhdessä jäsenvaltiossa. Joustavuuden lisäämiseksi ja kyseisen alan lähestymistavan yhdenmukaistamiseksi muiden alojen kanssa kyseinen tukijärjestelmä olisi lakkautettava, mutta tuottajaorganisaatioita voitaisiin tukea maaseudun kehittämistoimenpiteistä. (30) Unionin rahoitusta tarvitaan hyväksyttyjen toimijaorganisaatioiden kannustamiseksi laatimaan toimintaohjelmia oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamiseksi. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi säädettävä unionin tuesta, jota myönnetään kyseisissä toimintaohjelmissa toteutettaville toimille osoitetun ensisijaisuuden mukaan. Asianomaiset toimet olisi kuitenkin rajoitettava hyödyllisimpiin, ja tällaisten ohjelmien laadun parantamiseksi olisi otettava käyttöön yhteisrahoitus. (31) Jotta voidaan varmistaa, että oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien toimijaorganisaatioiden osalta säädetty tuki täyttää oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamista koskevan tavoitteensa ja että oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien toimijaorganisaatiot noudattavat velvollisuuksiaan, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä toimijaorganisaatioiden hyväksymiseksi kyseisen tukijärjestelmän soveltamista varten ja tällaisen hyväksynnän keskeyttämiseksi tai peruuttamiseksi; toimenpiteitä, joille voidaan myöntää unionin rahoitusta; unionin rahoituksen jakautumista erityisiin toimenpiteisiin; toimia ja kustannuksia, joihin ei voida myöntää unionin rahoitusta; ja toimintaohjelmien valintaa ja hyväksymistä sekä vakuuden asettamisen edellyttämistä. (32) Tässä asetuksessa tehdään ero toisaalta hedelmien ja vihannesten, joihin kuuluvat kaupan pidettävät hedelmät ja vihannekset sekä jalostukseen tarkoitetut hedelmät ja vihannekset, ja toisaalta hedelmä- ja vihannesjalosteiden välillä. Tuottajaorganisaatioita, toimintaohjelmia ja unionin taloudellista tukea koskevia sääntöjä sovelletaan ainoastaan hedelmiin ja vihanneksiin ja yksinomaan jalostukseen tarkoitettuihin hedelmiin ja vihanneksiin. (33) Hedelmien ja vihannesten tuotanto on vaikeasti ennakoitavaa, ja tuotteet ovat helposti pilaantuvia. Vähäisetkin ylijäämät voivat häiritä markkinoita merkittävästi. Sen vuoksi olisi luotava kriisinhallintatoimenpiteitä, ja kyseiset toimenpiteet olisi jatkosakin sisällytettävä toimintaohjelmiin. (34) Hedelmien ja vihannesten tuotannossa ja kaupan pitämisessä olisi otettava täysimääräisesti huomioon ympäristönäkökohdat, mukaan lukien viljelymenetelmät, käytetyistä tarvikkeista huolehtiminen ja markkinoilta poistettujen tuotteiden hävittäminen, erityisesti vesien laadun suojelun, luonnon monimuotoisuuden säilyttämisen ja maisemanhoidon osalta. (35) Kaikissa jäsenvaltioissa olisi myönnettävä tukea tuottajaryhmien perustamiseen kaikilla aloilla osana maaseudun kehittämispolitiikkaa, joten hedelmä- ja vihannesalan erityistuki olisi lakkautettava. (36) Jotta hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioilla olisi suurempi vastuu tekemistään taloudellisista päätöksistä ja jotta niille myönnettyjä julkisia varoja suunnattaisiin tulevaisuutta ajatellen, olisi vahvistettava kyseisten varojen käyttöedellytykset. Tuottajaorganisaatioiden perustamien toimintarahastojen rahoitus on syytä toteuttaa yhteisrahoituksena. Rahoituksen kohteita olisi voitava erityistapauksissa laajentaa. Toimintarahastoista olisi rahoitettava ainoastaan hedelmä- ja vihannesalan toimintaohjelmia. Unionin menojen hallitsemiseksi toimintarahaston perustaville tuottajaorganisaatioille myönnettävälle tuelle olisi asetettava yläraja. (37) Alueilla, joilla hedelmä- ja vihannesalan tuotannon organisointi on vähäistä, olisi sallittava kansallisen täydentävän tuen myöntäminen. Unionin olisi korvattava tällaiset tuet jäsenvaltioille, jotka ovat rakenteellisista syistä erityisen epäedullisessa asemassa. (38) Jotta voidaan varmistaa hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioille myönnetyn tuen tehokas, kohdennettu ja kestävä käyttö, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimintarahastoja ja toimintaorganisaatioita, kansallisen säännöstön ja kansallisen strategian rakennetta ja sisältöä, unionin taloudellista tukea, kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteitä ja kansallista taloudellista tukea. (39) On tärkeää säätää viinialan tukitoimenpiteistä, joilla voidaan vahvistaa kilpailurakenteita. Vaikka kyseisten toimenpiteiden määrittely ja rahoitus on unionin tehtävä, jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus valita tarvittavat toimenpiteet omia alueitaan varten ottaen tarvittaessa huomioon alueelliset erityispiirteensä ja sisällyttää ne kansallisiin tukiohjelmiinsa. Näiden ohjelmien täytäntöönpanon pitäisi olla jäsenvaltioiden vastuulla. (40) Kansallisten tukiohjelmien yhtenä tärkeimpänä tukikelpoisena toimenpiteenä olisi oltava unionin viinien menekinedistäminen ja markkinointi kolmansissa maissa. Määrärahoja olisi edelleen myönnettävä rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen, koska nämä toimet vaikuttavat alaan positiivisesti. Tukea olisi myönnettävä myös alalla tehtäviin investointeihin, joilla pyritään parantamaan yritysten taloudellista suorituskykyä sinällään. Sivutuotteiden tislaustuen olisi oltava niiden jäsenvaltioiden käytettävissä, jotka haluavat käyttää tällaista välinettä viinin laadun varmistamiseen samalla ympäristöä suojellen. (41) Ennaltaehkäisevien välineiden, joita ovat satovakuutus, sijoitusrahastot ja rypäleiden korjaaminen raakana, olisi oltava viinialan tukiohjelmissa tukikelpoisia, jotta tuottajia kannustettaisiin toimimaan kriisitilanteissa vastuullisesti. (42) Säännökset, jotka koskevat viininviljelijöille myönnettävää tukea myöntämällä jäsenvaltioiden vahvistamia tukioikeuksia, on muutettu lopullisiksi. Sen vuoksi ainoa tällainen tuki, jota voidaan myöntää, on tuki, josta jäsenvaltiot päättävät viimeistään 1 päivänä joulukuuta 2013 asetuksen (EU) N:o [KOM(2011)799] 137 artiklan nojalla ja kyseisessä säännöksessä vahvistetuin edellytyksin. (43) Jotta voidaan varmistaa, että viinialan tukiohjelmien tavoitteet saavutetaan ja että unionin varoja käytetään kohdennetusti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraavaa: säännöt, jotka liittyvät vastuuseen menoista päivän, jona tukiohjelmat vastaanotetaan ja jona tukiohjelmiin tehdään muutoksia sekä niiden soveltamisen alkamispäivän välisenä aikana; säännöt, jotka liittyvät tukitoimenpiteiden tukikelpoisuuskriteereihin, tukikelpoisten menojen ja toimien tyyppiin, tukeen kelpaamattomiin toimenpiteisiin ja toimenpidekohtaiseen tuen enimmäistasoon; säännöt, jotka liittyvät tukiohjelmien muuttamiseen sen jälkeen, kun ne ovat tulleet sovellettaviksi; säännöt, jotka liittyvät ennakkomaksuja koskeviin vaatimuksiin ja kynnyksiin, mukaan lukien vaatimus vakuudesta, jos tuesta maksetaan ennakko; säännöt, jotka sisältävät yleisiä säännöksiä ja määritelmiä tukiohjelmien soveltamiseksi; säännöt, joiden tarkoituksena on välttää tukitoimenpiteiden väärinkäyttö ja hankkeiden kaksinkertainen rahoitus; säännöt, joiden mukaan tuottajien on poistettava markkinoilta viiniyttämisen sivutuotteet, ylimääräisen hallintotaakan välttämiseksi kyseiseen velvollisuuteen myönnettävät poikkeukset sekä tislaajien vapaaehtoista sertifiointia koskevat säännökset; säännöt, joissa vahvistetaan vaatimukset, joihin jäsenvaltioiden on sitouduttava tukitoimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi, sekä rajoitukset johdonmukaisuuden varmistamiseksi tukitoimenpiteiden soveltamisalan kanssa; säännöt, jotka koskevat tuensaajille suoritettavia maksuja, mukaan lukien vakuutusedustajien välityksellä suoritettavat maksut. (44) Mehiläishoidolle on ominaista tuotantoedellytysten ja -tasojen monimuotoisuus sekä taloudellisten toimijoiden hajaannus ja epäyhtenäisyys niin tuotannon kuin kaupan pitämisen vaiheissa. Lisäksi varroapunkin lisääntyminen viime vuosina useissa jäsenvaltioissa ja tämän tuholaisen hunajantuotannolle aiheuttamat vaikeudet edellyttävät, että unionin toimia jatketaan, sillä varroapunkkia ei voida kokonaan hävittää ja se on käsiteltävä sallituilla tuotteilla. Näissä olosuhteissa ja mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi unionissa alalle on tarpeen laatia joka kolmas vuosi kansalliset ohjelmat mehiläishoitotuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen yleisten edellytysten parantamiseksi. Unionin olisi osallistuttava kyseisten kansallisten ohjelmien rahoitukseen. (45) Mehiläishoitoon myönnettävien unionin varojen kohdennetun käytön varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimenpiteitä, jotka voivat sisältyä mehiläishoito-ohjelmaan, kansallisten ohjelmien sisältöön liittyviä velvollisuuksia koskevia sääntöjä, niiden laatimista ja asiaan liittyviä tutkimuksia sekä edellytyksiä unionin rahoitusosuuden jakamiseksi kullekin osallistujajäsenvaltiolle. (46) Silkkiäistoukkien kasvatukseen tarkoitettu unionin tuki olisi sisällytettävä suorien tukien järjestelmään noudattaen muilla aloilla myönnettävien tukien osalta sovellettua lähestymistapaa. (47) Eläinten rehuksi tarkoitetulle ja kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostettavalle unionissa tuotetulle rasvattomalle maidolle ja rasvattomalle maitojauheelle myönnettävä tuki ei ole osoittautunut tehokkaaksi markkinoiden tukijaksi, minkä vuoksi se olisi lakkautettava samoin kuin säännöt, jotka koskevat kaseiinin ja kaseinaattien käyttöä juuston valmistuksessa. (48) Maataloustuotteiden kaupan pitämistä koskevien vaatimusten soveltaminen voi parantaa tuotannon ja kaupan pitämisen taloudellisia edellytyksiä sekä tuotteiden laatua. Näin ollen tällaisten vaatimusten soveltaminen on tuottajien, kauppiaiden ja kuluttajien edun mukaista. (49) Maataloustuotteiden laatupolitiikasta annetun komission tiedonannon[15] ja siitä käydyn keskustelun perusteella katsotaan, että ala- tai tuotekohtaiset kaupan pitämisen vaatimukset on aiheellista säilyttää kuluttajien odotusten huomioon ottamiseksi sekä maataloustuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyvien taloudellisten edellytysten ja maataloustuotteiden laadun parantamiseksi. (50) Jotta taattaisiin, että kaikki tuotteet ovat laadultaan virheettömiä, aitoja ja myyntikelpoisia, ja rajoittamatta elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002[16] soveltamista, edellä mainitussa komission tiedonannossa suunniteltu kaupan pitämisen yleinen perusvaatimus olisi asianmukainen tuotteille, joihin ei sovelleta ala- tai tuotekohtaisia kaupan pitämisen vaatimuksia. Jos tällaiset tuotteet ovat jonkin tapauskohtaisesti sovellettavan kansainvälisen standardin mukaisia, kyseiset tuotteet olisi katsottava kaupan pitämisen yleisvaatimuksen mukaisiksi. (51) Eräiden alojen ja/tai tuotteiden osalta määritelmät, nimitykset ja/tai myyntinimitykset ovat tärkeitä seikkoja kilpailuedellytysten määräytymisen kannalta. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa kyseisten alojen ja/tai tuotteiden osalta määritelmät, nimitykset ja myyntinimitykset, joita olisi käytettävä unionissa vain sellaisten tuotteiden kaupan pitämiseksi, jotka ovat vastaavien vaatimusten mukaisia. (52) Kaupan pitämisen vaatimusten osalta olisi vahvistettava horisontaalisia säännöksiä. (53) Kaupan pitämisen vaatimuksia olisi sovellettava, jotta markkinoille voitaisiin toimittaa standardoitua ja tyydyttävää laatua olevia tuotteita, ja niiden olisi koskettava erityisesti määritelmiä, luokittelua, tarjontamuotoa ja pakkausmerkintöjä, pakkaamista, tuotantotapaa, säilyttämistä, kuljettamista, tuottajia koskevia tietoja, eräiden aineiden pitoisuuksia, asiaan liittyviä hallinnollisia asiakirjoja, varastointia, varmentamista ja määräaikoja. (54) Ottaen huomioon kuluttajien tarve saada riittäviä ja avoimia tuotetietoja olisi oltava mahdollista määritellä maataloustuotannon paikka tapauskohtaisesti asianmukaisella maantieteellisellä tasolla ottaen samalla huomioon joidenkin alojen erityispiirteet varsinkin jalostettujen maataloustuotteiden osalta. (55) Kaupan pitämisen vaatimuksia olisi sovellettava kaikkiin unionissa kaupan pidettäviin maataloustuotteisiin. (56) On aiheellista säätää kolmansista maista tuotaviin tuotteisiin sovellettavista erityissäännöistä sikäli kuin kolmansissa maissa voimassa olevat kansalliset säännökset antavat perusteet poiketa kaupan pitämisen vaatimuksista, jos niiden vastaavuus unionin lainsäädännön kanssa voidaan taata. (57) Levitettävien rasvojen osalta on aiheellista ottaa käyttöön jäsenvaltioiden mahdollisuus antaa tai pitää voimassa eräitä, laatutasoja koskevia kansallisia sääntöjä. (58) Markkinatilanteen muutoksiin reagoimiseksi alojen erityispiirteet huomioon ottaen komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat säädöksiä, joilla vahvistetaan tai muutetaan kaupan pitämisen yleisvaatimukseen liittyviä edellytyksiä tai poiketaan niistä, ja vaatimuksenmukaisuutta koskevia sääntöjä. (59) Jotta voitaisiin ottaa huomioon kuluttajien odotukset, parantaa maataloustuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyviä taloudellisia edellytyksiä ja maataloustuotteiden laatua, mukautua jatkuvasti muuttuviin markkinaolosuhteisiin ja kuluttajakysyntään, ottaa huomioon kansainvälisten standardien kehitys ja tekninen kehitys sekä estää tuoteinnovoinnin jarruttamista, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat ala- tai tuotekohtaisten kaupan pitämisen vaatimusten vahvistamista kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa, poikkeuksia tai vapautuksia tällaisten vaatimusten soveltamisesta sekä määritelmiin ja myyntinimityksiin liittyviä tarpeellisia muutoksia, poikkeuksia tai vapautuksia. (60) Jotta voidaan varmistaa eräitä tuotteita ja/tai aloja koskeviin kaupan pitämisen vaatimuksiin liittyvien kansallisten sääntöjen moitteeton ja avoin soveltaminen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tällaisten kaupan pitämisen vaatimusten soveltamiseen sekä kokeellisin menetelmin saatujen tuotteiden hallussapitoon, liikkuvuuteen ja käyttöön liittyvien edellytysten vahvistamista. (61) Unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteiden sekä eräiden maataloustuotteiden ja kunkin alan erityisluonteen huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat kuhunkin kaupan pitämisen vaatimukseen sovellettavaa sallittua poikkeamaa, jonka ylittyessä koko tuote-erä olisi katsottava vaatimuksen vastaiseksi, ja sääntöjä sellaisten edellytysten määrittelemiseksi, joilla tuontituotteiden katsotaan noudattavan unionin kaupan pitämisen vaatimuksia vastaavalla tasolla ja joiden ansiosta voidaan toteuttaa toimenpiteitä niistä säännöistä poikkeamiseksi, joiden mukaan tuotteita voidaan pitää unionissa kaupan ainoastaan kyseisten vaatimusten mukaisesti, ja joissa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat kaupan pitämisen vaatimusten soveltamista unionista vietäviin tuotteisiin. (62) Laatuviinien käsite perustuu unionissa muun muassa viinin maantieteelliseen alkuperään liittyviin erityisominaisuuksiin. Kuluttaja tunnistaa tällaiset viinit niille myönnetyistä suojatuista alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä. Jotta asianomaisten tuotteiden laatuväitteitä tukeva kehys olisi avoin ja kehittyneempi, olisi otettava käyttöön järjestelmä, jossa alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskevat hakemukset tutkitaan noudattaen lähestymistapaa, jota sovelletaan unionin horisontaalisessa laatupolitiikassa muihin elintarvikkeisiin kuin viiniin ja väkeviin alkoholijuomiin maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006[17] mukaisesti. (63) Alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien erityisten laatuominaisuuksien säilyttämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava soveltaa tiukempia sääntöjä. (64) Jotta viinin maantieteelliset merkinnät ja alkuperänimitykset saisivat suojan unionissa, ne olisi hyväksyttävä ja rekisteröitävä unionin tasolla komission vahvistamien menettelysääntöjen mukaisesti. (65) Suojaa olisi voitava hakea kolmansien maiden alkuperänimityksille ja maantieteellisille merkinnöille, jotka ovat suojattuja alkuperämaassaan. (66) Rekisteröintimenettelyssä olisi annettava kaikille jäsenvaltion tai kolmannen maan luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, joiden oikeutettua etua asia koskee, mahdollisuus käyttää oikeuksiaan esittämällä vastaväitteensä. (67) Rekisteröidyillä alkuperänimityksillä ja maantieteellisillä merkinnöillä olisi oltava suoja sellaista käyttöä vastaan, joka hyödyntää perusteettomasti edellytykset täyttävien tuotteiden mainetta. Rehellisen kilpailun edistämiseksi ja kuluttajien harhauttamisen estämiseksi suojan olisi koskettava myös tuotteita ja palveluja, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, perussopimuksen liitteeseen I kuulumattomat tuotteet mukaan lukien. (68) Käytössä olevien merkintäkäytäntöjen huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat viiniköynnöslajikkeen nimen käytön sallimista, vaikka se sisältäisi suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän tai koostuisi tällaisesta nimityksestä tai merkinnästä. (69) Jotta voitaisiin ottaa huomioon rajatulla maantieteellisellä alueella tapahtuvan tuotannon erityispiirteet, varmistaa tuotteiden laatu ja jäljitettävyys ja turvata tuottajien tai toimijoiden lailliset oikeudet tai oikeutetut edut, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat maantieteellisen alueen rajaamista koskevia periaatteita ja rajatulla maantieteellisellä alueella tapahtuvaan tuotantoon liittyviä määritelmiä, rajoituksia ja poikkeuksia; edellytyksiä, joilla tuote-eritelmiin voi sisältyä lisävaatimuksia; tuote-eritelmän osia; hakijatyyppejä, jotka voivat hakea suojaa alkuperänimitykselle tai maantieteelliselle merkinnälle; menettelyjä, joita on noudatettava haettaessa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa, mukaan lukien alustavat kansalliset menettelyt, komission suorittama hakemuksen tutkiminen, vastaväitemenettelyt sekä suojattujen alkuperänimitysten tai suojattujen maantieteellisten merkintöjen muuttamista tai peruuttamista koskeva menettely; rajat ylittävää suojaa koskeviin hakemuksiin sovellettavia menettelyjä; kolmannessa maassa sijaitsevia maantieteellisiä alueita koskeviin hakemuksiin sovellettavia menettelyjä; päivämäärää, josta alkaen suoja on voimassa; menettelyjä, jotka liittyvät tuote-eritelmien muutoksiin; ja päivämäärää, jona muutos tulee voimaan. (70) Jotta voidaan varmistaa asianmukainen suoja ja se, ettei talouden toimijoille ja toimivaltaisille viranomaisille aiheudu haittaa tämän asetuksen soveltamisesta ennen 1 päivää elokuuta 2009 suojan saaneiden viinien nimitysten osalta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat suojattua nimitystä koskevien rajoitusten vahvistamista ja siirtymäsääntöjä, jotka liittyvät viinien nimityksiin, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet alkuperänimityksinä tai maantieteellisinä merkintöinä ennen 1 päivää elokuuta 2009, alustavaan kansalliseen menettelyyn, ennen tiettyä päivämäärää markkinoille saatettuihin tai etiketöityihin viineihin ja tuote-eritelmän muutoksiin. (71) Tiettyjä merkintöjä on käytetty unionissa perinteisesti, ja ne antavat kuluttajille viinien erityispiirteistä ja laadusta tietoja, jotka täydentävät alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä ilmeneviä tietoja. Tällaiset perinteiset merkinnät olisi voitava suojata unionissa sisämarkkinoiden toimivuuden ja rehellisen kilpailun varmistamiseksi sekä sen välttämiseksi, että kuluttajia johdettaisiin harhaan. (72) Jotta voidaan varmistaa asianmukainen suoja, turvata tuottajien tai toimijoiden lailliset oikeudet ja ottaa huomioon unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteet, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat suojattavan merkinnän kieltä ja kirjoitusasua; niiden hakijatyyppien määrittelyä, jotka voivat hakea perinteisen merkinnän suojaa; perinteisen merkinnän hyväksymishakemuksen voimassaoloedellytyksiä; perusteita ehdotetun perinteisen merkinnän hyväksymisen vastustamiselle; suojan laajuutta, mukaan lukien suhde tavaramerkkeihin, suojattuihin perinteisiin merkintöihin, suojattuihin alkuperänimityksiin tai maantieteellisiin merkintöihin, homonyymeihin tai eräisiin rypälelajikkeiden nimiin; perusteita perinteisen merkinnän peruuttamiselle; hakemusten tai pyyntöjen viimeistä jättöpäivää; menettelyjä, joita on noudatettava haettaessa perinteisen merkinnän suojaa, mukaan lukien komission suorittama hakemuksen tutkiminen, vastaväitemenettelyt ja peruuttamista tai muuttamista koskevat menettelyt; sekä edellytyksiä, joiden mukaisesti perinteisiä merkintöjä voidaan käyttää kolmansien maiden tuotteissa ja säätää asiaan liittyvistä poikkeuksista. (73) Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien viinialan tuotteiden kuvauksella, nimityksellä ja esillepanolla voi olla merkittävä vaikutus niiden markkinoitavuuteen. Jäsenvaltioiden viinituotteiden merkintöjä koskevan lainsäädännön erot voivat haitata sisämarkkinoiden toimintaa. Sen vuoksi olisi vahvistettava säännöt, joissa otetaan huomioon kuluttajien ja tuottajien oikeutetut edut. Tästä syystä on aiheellista säätää unionin merkintäsäännöistä. (74) Jotta voidaan varmistaa käytössä olevien merkintäkäytäntöjen sekä merkintöjä ja esillepanoa koskevien horisontaalisten sääntöjen noudattaminen, ottaa huomioon viinialan erityispiirteet, taata sertifiointi-, hyväksymis- ja tarkastusmenettelyjen tehokkuus, toimijoiden oikeutetut edut sekä se, ettei talouden toimijoille aiheudu haittaa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat poikkeuksellisia olosuhteita, jotka oikeuttavat jättämään pois viittauksen suojattuun alkuperänimitykseen tai suojattuun maantieteelliseen merkintään, muiden kuin tässä asetuksessa säädettyjen merkintöjen esillepanoa ja käyttöä, eräitä pakollisia merkintöjä, vapaaehtoisia merkintöjä ja esillepanoa, tarpeellisia toimenpiteitä, jotka koskevat alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien merkintöjä ja esillepanoa silloin kun asianomainen alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on asianmukaisten vaatimusten mukainen, ennen 1 päivää elokuuta 2009 markkinoille saatettua ja etiketöityä viiniä sekä merkintöjä ja esillepanoa koskevia poikkeuksia. (75) Viiniä koskevia säännöksiä olisi sovellettava ottaen huomioon perussopimuksen 218 artiklan mukaisesti tehdyt sopimukset. (76) On aiheellista vahvistaa rypälelajikkeiden luokittelua koskevat säännöt, joiden mukaan enemmän kuin 50 000 hehtolitraa vuodessa tuottavien jäsenvaltioiden olisi edelleen oltava vastuussa niiden rypälelajikkeiden luokittelusta, joista viinin valmistaminen on sallittua niiden alueilla. Eräät rypälelajikkeet olisi jätettävä luokittelun ulkopuolelle. (77) On aiheellista määritellä tietyt viininvalmistusmenetelmät ja viinintuotantoon liittyvät rajoitukset, jotka koskevat erityisesti viinin leikkaamista ja tietynlaisen kolmansista maista peräisin olevan rypäleen puristemehun, viinirypälemehun ja tuoreiden rypäleiden käyttöä. Kansainväliset vaatimukset täyttääkseen komission olisi pääsääntöisesti nojauduttava Kansainvälisen viinijärjestön (OIV) suosittelemiin viininvalmistusmenetelmiin. (78) Jäsenvaltioille olisi annettava viinialalla lupa rajoittaa joidenkin viininvalmistusmenetelmien käyttöä tai kieltää niiden käyttö ja soveltaa alueellaan tuotettuihin viineihin tiukempia rajoituksia sekä sallia sellaisten viininvalmistusmenetelmien, jotka eivät ole sallittuja, koekäyttö erikseen vahvistettavin edellytyksin. (79) Olisi säädettävä, että kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien viinialan tuotteiden mukana on oltava unionissa liikkuessa saateasiakirja, jotta niiden jäljitettävyys olisi riittävä erityisesti kuluttajansuojan kannalta. (80) Viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle viinitilarekisteriin perustuva tuotantokykyään koskeva selvitys. Jotta jäsenvaltiot toimittaisivat selvityksen, tuki rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen rajoitetaan selvityksen toimittaneisiin jäsenvaltioihin. (81) Jotta tuotantokyvyn seuranta ja tarkastaminen olisi jäsenvaltioissa helpompaa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat viinitilarekisterien soveltamisalaa ja sisältöä sekä poikkeuksia. (82) Viinialan tuotteiden kuljetusten ja jäsenvaltioiden niille tekemien tarkastusten helpottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat saateasiakirjaan, sen käyttöön ja poikkeuksiin tällaisen asiakirjan käyttövelvollisuudesta liittyviä sääntöjä; joilla vahvistetaan edellytykset, joilla saateasiakirjaa on pidettävä todisteena suojatusta alkuperänimityksestä tai maantieteellisestä merkinnästä; joilla vahvistetaan rekisterinpitovelvollisuus; joilla täsmennetään, keiden on pidettävä rekisteriä, ja poikkeukset rekisterinpitovelvollisuuteen; joilla säädetään rekisteriin sisällytettävistä toimista; ja joilla vahvistetaan saateasiakirjojen ja rekisterien käyttöä koskevat säännöt. (83) Sokeriyritysten ja sokerijuurikkaan viljelijöiden oikeuksien ja velvollisuuksien kohtuullisen tasapainon varmistamiseksi tarvitaan erityisiä välineitä vielä kiintiöjärjestelmän päättymisen jälkeenkin. Sen vuoksi olisi vahvistettava näiden välisiä sopimuksia koskevat vakiosäännökset. (84) Jotta voidaan ottaa huomioon sokerialan erityispiirteet ja kaikkien osapuolten edut, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat tällaisia sopimuksia, erityisesti sokerijuurikkaan osto-, toimitus-, haltuunotto- ja maksuehtojen osalta. (85) Tuottajaorganisaatioilla ja niiden liitoilla voi olla tärkeä rooli tarjonnan keskittämisessä ja parhaiden käytänteiden edistämisessä. Toimialakohtaisilla organisaatioilla voi olla merkittävä asema toimitusketjun toimijoiden välisen vuoropuhelun ja parhaiden käytänteiden edistämisessä sekä markkinoiden avoimuuden lisäämisessä. Tällaisten tietyt alat kattavien organisaatioiden ja niiden liittojen määrittelyä ja hyväksyntää koskevia voimassaolevia sääntöjä olisi sen vuoksi yhdenmukaistettava, virtaviivaistettava ja laajennettava, jotta voidaan säätää pyynnöstä annettavasta hyväksynnästä EU:n lainsäädännössä kaikkien alojen osalta vahvistettujen perussääntöjen nojalla. (86) Eri aloilla voimassa olevat säännökset, jotka tehostavat tuottajaorganisaatioiden ja niiden liittojen sekä toimialakohtaisten organisaatioiden vaikutusta sallimalla jäsenvaltioiden laajentaa tällaisten organisaatioiden sääntöjen soveltamisalaa tietyin edellytyksin muihin kuin niiden jäseninä oleviin toimijoihin, ovat osoittautuneet tehokkaiksi, ja niitä olisi yhdenmukaistettava ja virtaviivaistettava, ja niiden soveltamisalaa olisi laajennettava kaikille aloille. (87) Elävien kasvien, naudan- ja vasikanlihan, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan sekä munien ja siipikarjanlihan osalta olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä, jotka helpottavat tarjonnan mukauttamista markkinoiden tarpeisiin ja jotka voivat edistää markkinoiden vakauttamista ja kohtuullisen elintason varmistamista alalla toimivalle maatalousväestölle. (88) Jotta rohkaistaisiin tuottajaorganisaatioita, niiden liittoja ja toimialakohtaisia organisaatioita toteuttamaan toimia, joilla helpotetaan tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin, lukuun ottamatta markkinoilta poistamiseen liittyviä toimia, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat elävien kasvien, naudan- ja vasikanlihan, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan, munien ja siipikarjanlihan aloja koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan laatua sekä tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen organisointia, helpottamaan markkinahintojen kehityksen seurantaa ja mahdollistamaan käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen perusteella lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen. (89) Jäsenvaltioiden olisi voitava panna toimialakohtaisten organisaatioiden tekemät päätökset täytäntöön viinimarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi. Päätösten perusteella ei pitäisi kuitenkaan voida toteuttaa menettelyjä, jotka voivat vääristää markkinoita. (90) Muodollisia kirjallisia sopimuksia koskevan unionin lainsäädännön puuttuessa jäsenvaltiot voivat omien sopimusoikeudellisten järjestelmiensä mukaisesti asettaa kyseisten sopimusten käyttämisen pakolliseksi, kunhan se tapahtuu unionin oikeuden mukaisesti ja siten, että varmistetaan erityisesti sisämarkkinoiden ja yhteisen markkinajärjestelyn moitteeton toiminta. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja koska tilanteet vaihtelevat suuresti eri puolilla unionia, tällainen päätös olisi jätettävä jäsenvaltioille. Maito- ja maitotuotealan sopimusten vähimmäisvaatimusten varmistamiseksi ja sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan turvaamiseksi tällaisten sopimusten käyttöä koskevat perusedellytykset olisi kuitenkin vahvistettava unionin tasolla. Koska joidenkin meijeriosuuskuntien perussääntöön saattaa sisältyä vaikutukseltaan vastaavia sääntöjä, nämä osuuskunnat olisi yksinkertaisuuden vuoksi vapautettava sopimuksen laatimista koskevasta velvoitteesta. Jotta varmistetaan valitun järjestelmän tehokkuus, sitä olisi sovellettava myös silloin, kun välittäjäosapuolet keräävät maidon tuottajilta ja toimittavat sen jalostajille. (91) Tuotannon järkiperäisen kehityksen varmistamiseksi ja siten maidontuottajien kohtuullisen elintason takaamiseksi tuottajien neuvotteluvoimaa jalostajiin nähden olisi vahvistettava, jotta lisäarvo jakautuisi toimitusketjussa tasaisemmin. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi olisi hyväksyttävä perussopimuksen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti säännös, jolla maidontuottajien muodostamien tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen sallitaan neuvotella meijerin kanssa joidenkin tai kaikkien jäsentensä tuotantoa koskevista sopimusehdoista, myös hinnoista. Maitomarkkinoiden tehokkaan kilpailun säilyttämiseksi tätä mahdollisuutta olisi sovellettava asianmukaisin määrällisin rajoituksin. (92) Kaikkien unionissa tuotetun humalan toimitussopimusten rekisteröinti on vaivalloinen toimenpide, joka olisi lakkautettava. (93) Jotta voidaan varmistaa, että tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden liittojen, toimialakohtaisten organisaatioiden ja toimijaorganisaatioiden tavoitteet ja vastuut määritellään selkeästi niiden toimien tehokkuuden parantamiseksi, kunkin alan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi sekä kilpailusääntöjen noudattamisen ja yhteisen markkinajärjestelyn asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraaviin seikkoihin liittyviä sääntöjä: erityistavoitteet, joihin tällaiset organisaatiot ja liitot voivat pyrkiä, joihin niiden on pyrittävä tai joihin niiden ei tule pyrkiä, mukaan lukien poikkeukset tässä asetuksessa luetelluista tavoitteista; tällaisten organisaatioiden ja liittojen perussäännöt, hyväksyminen, rakenne, oikeushenkilöllisyys, jäsenyys, koko, vastuuvelvollisuus ja toimet sekä hyväksynnän seuraukset, hyväksynnän peruuttaminen ja sulautumiset; kansainväliset organisaatiot ja liitot; organisaatioiden tai liittojen suorittama toimien ulkoistaminen ja teknisten apuvälineiden käyttöön antaminen; organisaatioiden ja liittojen kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärä tai -arvo; organisaatioiden sääntöjen soveltamisalan laajentaminen muihin kuin jäseniin ja muiden kuin jäsenten velvollisuus maksaa jäsenmaksuja, mukaan lukien luettelo tiukemmista tuotantosäännöistä, joiden soveltamisalaa voidaan laajentaa, edustavuutta koskevat lisävaatimukset, asianomaiset talousalueet, mukaan lukien komission suorittama tutkiminen niiden määritelmän osalta, vähimmäisajanjaksot, joiden ajan sääntöjen olisi oltava voimassa ennen niiden soveltamisalan laajentamista, henkilöt tai organisaatiot, joihin sääntöjä tai maksuja voidaan soveltaa, ja olosuhteet, joissa komissio voi vaatia, että sääntöjen soveltamisalan laajentaminen tai pakolliset maksut evätään tai peruutetaan. (94) Sisämarkkinat edellyttävät kauppajärjestelmän käyttöönottoa unionin ulkorajoilla. Kauppajärjestelmän olisi sisällettävä tuontitulli- ja vientitukijärjestelmä, ja sen olisi periaatteessa vakautettava unionin markkinat. Kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa ja kahdenvälisissä sopimuksissa tehtyihin sitoumuksiin. (95) Kauppavirtojen seuranta on ensisijaisesti hallinnointiin liittyvä asia, ja se olisi hoidettava joustavasti. Päätös todistuksia koskevien vaatimusten käyttöönotosta olisi tehtävä ottaen huomioon todistusten tarve kyseisten markkinoiden hallinnoinnin ja erityisesti kyseisten tuotteiden tuonnin ja viennin seurannan kannalta. (96) Kaupan ja markkinoiden kehityksen sekä asianomaisten markkinoiden tarpeiden huomioon ottamiseksi ja tarvittaessa tuonnin ja viennin seuraamista varten komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat niiden alojen tuotteita koskevaa luetteloa, joilta edellytetään tuonti- tai vientitodistusta, ja tapauksia ja tilanteita, joissa tuonti- tai vientitodistusta ei edellytetä. (97) Todistusjärjestelmän pääseikkojen määrittelemiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat säädöksiä, joilla määritellään todistuksesta johtuvat oikeudet ja velvollisuudet sekä todistuksen oikeudelliset vaikutukset, mukaan lukien tuonti- tai vientivelvollisuuden noudattamiseen liittyvän sallitun poikkeaman mahdollisuus, sekä alkuperän ja lähtöisyyden ilmoittamisen silloin kun se on pakollista; säädetään, että tuontitodistuksen myöntämisen tai vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytyksenä on tuotteiden alkuperän, aitouden ja laatuominaisuudet varmentavan, kolmannen maan tai elimen antaman asiakirjan esittäminen; vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan todistuksen siirtämiseen tai tapauksen mukaan siirtoa koskevat rajoitukset; vahvistetaan säännöt, jotka tarvitaan todistusjärjestelmän luotettavuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi ja sellaisia tilanteita varten, joissa tarvitaan jäsenvaltioiden välistä hallinnollista apua petosten tai sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi tai selvittämiseksi; ja määritellään tapaukset ja tilanteet, joissa vaaditaan tai ei vaadita vakuutta, jolla taataan tuotteiden tuominen tai vieminen todistuksen voimassaoloaikana. (98) WTO:n sopimusten ja kahdenvälisten sopimusten mukaisten maataloustuotteisiin sovellettavien tullien olennaiset seikat vahvistetaan yhteisessä tullitariffissa. Komissiolla olisi oltava valta toteuttaa tuontitullien yksityiskohtaista laskentaa koskevia toimenpiteitä kyseisten olennaisten seikkojen nojalla. (99) Tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista unionin markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi tällaisten tuotteiden tuonnissa olisi maksettava lisätulli, jos tietyt edellytykset täyttyvät. (100) Tulohintajärjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla säädetään, että tarkastuksiin sisällytetään tullausarvon vertaaminen johonkin toiseen arvoon kuin yksikköarvoon. (101) On aiheellista avata ja hallinnoida tietyin edellytyksin perussopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista säädöksistä johtuvia tuontitariffikiintiöitä. (102) Jotta voidaan varmistaa tasapuoliset mahdollisuudet käytettävissä olevien määrien osalta sekä unionin sopimusten, sitoumusten ja oikeuksien soveltaminen ja toimijoiden tasavertainen kohtelu tuontitariffikiintiön osalta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat säädöksiä, joilla määritellään edellytykset ja kelpoisuusvaatimukset, jotka toimijan on täytettävä voidakseen jättää hakemuksen tuontitariffikiintiössä; annetaan säännöksiä, jotka liittyvät oikeuksien siirtoon toimijoiden välillä ja tapauksen mukaan siirtorajoituksiin tuontitariffikiintiön hallinnon osalta; säädetään, että tuontitariffikiintiöön osallistumisen edellytyksenä on vakuuden asettaminen; annetaan kaikki tarvittavat säännökset kansainvälisessä sopimuksessa tai muussa säädöksessä vahvistettuun tariffikiintiöön sovellettavien erityispiirteiden, vaatimusten tai rajoitusten osalta. (103) Maataloustuotteet voivat tietyissä tapauksissa saada erityistuontikohtelun kolmansissa maissa, jos nämä tuotteet ovat tiettyjen laatuominaisuuksien ja/tai hintaedellytysten mukaisia. Hallinnollinen yhteistyö tuojana olevan kolmannen maan ja unionin viranomaisten välillä on tarpeen tällaisen järjestelmän moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. Tämän vuoksi tuotteiden mukana olisi oltava unionissa myönnetty todistus. (104) Jotta voidaan varmistaa, että vientituotteet voivat tietyin edellytyksin saada erityiskohtelun tuonnissa kolmanteen maahan unionin perussopimuksen 218 artiklaa noudattaen tekemien sopimusten mukaisesti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla edellytetään, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on annettava pyynnöstä ja asianmukaisten tarkastusten jälkeen asiakirja, jolla todistetaan edellytysten täyttyminen. (105) Tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä unionin ulkorajoilla. Sisämarkkina- ja tullimekanismi voi kuitenkin poikkeuksellisissa olosuhteissa osoittautua riittämättömäksi. Unionin olisi tällöin voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta unionin markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan. Tällaisten toimenpiteiden olisi oltava unionin kansainvälisten sitoumusten mukaisia. (106) Olisi säädettävä mahdollisuudesta kieltää sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö. Sen vuoksi on aiheellista säätää mahdollisuudesta keskeyttää sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö tällaisissa tilanteissa. (107) Unionin osallistuminen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen tuotteiden kansainväliseen kauppaan olisi voitava turvata säätämällä mahdollisuudesta myöntää kolmansiin maihin suuntautuvalle viennille unionin hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa WTO-sitoumusten mukaista vientitukea. Tuettuun vientiin olisi sovellettava arvoon ja määrään perustuvia rajoituksia. (108) Arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen olisi vientitukia vahvistettaessa varmistettava valvomalla, että tuet maksetaan Euroopan maatalouden tukirahaston sääntöjen mukaisesti. Valvontaa voidaan helpottaa vientitukien pakollisella ennakkovahvistuksella, samalla kun sallitaan eriytetyn vientituen osalta ennalta vahvistetun määräpaikan muuttaminen sen maantieteelliseen alueen sisällä, jolla sovelletaan yhtenäistä vientituen määrää. Jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa vientitukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettava tuen määrä. (109) Määrällisten rajoitusten noudattaminen olisi varmistettava luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän avulla. Vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi tätä varten oltava vientitodistus. Vientitukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien enimmäismäärien rajoissa kunkin tuotteen tilanteen mukaan. Kyseiseen sääntöön olisi sallittava poikkeuksia vain perussopimuksen liitteeseen I kuulumattomien jalostettujen tuotteiden osalta, joihin ei sovelleta määrärajoituksia. Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa hallintoa koskevien sääntöjen tiukasta noudattamisesta sellaisen tukea saavan viennin osalta, joka ei todennäköisesti ylitä vahvistettuja määriä. (110) Elävien nautaeläimien viennin osalta olisi säädettävä, että vientitukien myöntäminen ja maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa unionin lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. (111) Jotta voidaan varmistaa, että viejillä on tasavertainen pääsy tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien maataloustuotteiden vientitukiin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tiettyjen maataloustuotteita koskevien sääntöjen soveltamista tuotteisiin, jotka viedään jalostettuina tavaroina. (112) Jotta viejiä kannustettaisiin noudattamaan eläinten hyvinvointia koskevia edellytyksiä ja jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tarkistaa vientitukiin liittyvien varojen moitteettoman käytön silloin kun niiden edellytyksenä on eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattaminen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamista unionin tullialueen ulkopuolella, riippumattomien kolmansien osapuolten käyttö mukaan lukien. (113) Jotta voidaan varmistaa, että toimijat noudattavat velvollisuuksiaan tarjouskilpailuun osallistuessaan, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat ensisijaisen vaatimuksen vahvistamista todistuksiin liittyvien vakuuksien vapauttamiseksi tarjouskilpailutettujen vientitukien yhteydessä. (114) Toimijoiden ja viranomaisten hallinnollisen taakan keventämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan kynnysarvot, joiden alittuessa vientitodistuksen myöntämistä tai esittämistä ei edellytetä, määritetään määräpaikat tai toimet, joiden osalta vientitodistuksen esittämisvelvollisuudesta vapauttaminen on perusteltua, ja sallitaan perustelluissa tapauksissa vientitodistusten myöntäminen jälkikäteen. (115) Sellaisten käytännön tilanteiden varalta, joissa vientitukiin on täysi tai osittainen tukikelpoisuus, ja jotta toimijat voisivat paremmin toimia vientitukihakemuksen jättöpäivän ja vientituen lopullisen maksamisen välisenä aikana, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraaviin seikkoihin liittyviä toimenpiteitä: jokin muu vientituelle määritelty päivämäärä; seuraamukset, jotka liittyvät vientituen maksamiseen silloin kun todistuksessa mainittu tuotekoodi tai määräpaikka ei vastaa todellista tuotetta tai määräpaikkaa; vientitukien ennakkomaksu, mukaan lukien vakuuden asettamista ja vapauttamista koskevat edellytykset; tarkastukset ja todisteet silloin kun on epäilyksiä tuotteiden todellisen määräpaikan suhteen, mukaan lukien mahdollisuus jälleentuontiin unionin tullialueelle; määräpaikat, joita pidetään unionista vientinä, ja unionin tullialueeseen kuuluvien vientitukikelpoisten määräpaikkojen sisällyttäminen. (116) Sen varmistamiseksi, että vientitukia saavat tuotteet viedään unionin tullialueelta, ja niiden mahdollisen kyseiselle alueelle paluun estämiseksi sekä toimijoiden hallinnollisen taakan keventämiseksi vientituettujen tuotteiden määrämaahan saapumista koskevien todisteiden laatimisen ja toimittamisen osalta eriytetyn vientituen tapauksessa komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraaviin seikkoihin liittyviä toimenpiteitä: määräaika, jossa tuotteiden on poistuttava unionin tullialueelta, mukaan lukien väliaikaisen uuden maahantulon aika; käsittelyt, jotka vientituetuille tuotteille saa tehdä kyseisenä ajanjaksona; todiste määräpaikkaan saapumisesta eriytetyn vientituen tapauksessa; vientikynnykset ja edellytykset, joilla viejät voidaan vapauttaa tällaisen todisteen esittämisestä; ja edellytykset, joilla riippumattomat kolmannet osapuolet hyväksyvät todisteen määräpaikkaan saapumisesta eriytetyn vientituen tapauksessa. (117) Eri alojen erityisominaisuuksien huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimijoita ja vientitukikelpoisia tuotteita koskevia erityisvaatimuksia ja ‑edellytyksiä, mukaan lukien erityisesti tuotteiden määritelmät ja ominaisuudet sekä kertoimien vahvistaminen vientitukien laskemiseksi. (118) Jotta laittomat hamppuviljelmät eivät häiritsisi kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun markkinoita, tässä asetuksessa olisi säädettävä hampun ja hampunsiementen tuonnin valvonnasta sen varmistamiseksi, että tällaiset tuotteet tarjoavat tietyt takeet tetrahydrokannabinolipitoisuuden (THC) osalta. Lisäksi muiden kuin kylvämiseen tarkoitettujen hampunsiementen tuontiin olisi edelleenkin sovellettava valvontajärjestelmää, johon sisältyy kyseisten tuojien hyväksymisjärjestelmä. (119) Kukkasipuleita koskevat viennin vähimmäishinnat eivät ole enää hyödyllisiä, ja ne olisi lakkautettava. (120) Perussopimuksen 42 artiklan mukaisesti maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan perussopimuksen kilpailumääräyksiä vain siltä osin kuin perussopimuksen 43 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti ja niissä määrättyä menettelyä noudattaen unionin lainsäädännössä määritetään. (121) Kilpailusääntöjä, jotka koskevat perussopimuksen 101 artiklassa tarkoitettuja sopimuksia, päätöksiä ja menettelytapoja sekä määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, olisi sovellettava maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan, jollei niiden soveltaminen vaaranna YMP:n tavoitteiden saavuttamista. (122) Sellaisten viljelijä- tai tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen asemaan, jotka pyrkivät tuottamaan tai pitämään kaupan maataloustuotteitaan yhteisesti tai käyttämään yhteisiä tiloja, olisi sovellettava erityistä lähestymistapaa, jollei tällaisella yhteisellä toiminnalla estetä kilpailua tai vaaranneta perussopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttamista. (123) Toimialakohtaisten organisaatioiden toimintaan olisi sovellettava erityistä lähestymistapaa sillä edellytyksellä, etteivät ne aiheuta markkinoiden lokeroitumista, haittaa yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta toimintaa, vääristä tai poista kilpailua, merkitse hintojen vahvistamista tai ole syrjiviä. (124) Kansallisen tuen myöntäminen vaarantaisi sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan. Maataloustuotteisiin olisi sen vuoksi pääsääntöisesti sovellettava valtiontukea koskevia perussopimuksen määräyksiä. Tietyissä tilanteissa olisi sallittava poikkeuksia. Tällaisia poikkeuksia sovellettaessa komission olisi voitava laatia luettelo nykyisistä, uusista tai ehdotetuista kansallisista tuista, annettava jäsenvaltioille aiheellisia huomautuksia ja ehdotettava sopivia toimenpiteitä. (125) Suomen ja Ruotsin olisi edelleenkin myönnettävä kansallisia tukia porojen ja porotuotteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen kyseisen alan erityisen taloudellisen tilanteen vuoksi. (126) Jotta perustelluissa kriisitapauksissa voitaisiin toimia myös tukiohjelmissa määrätyn tislaustoimenpiteeseen myönnettävää tukea koskevan siirtymäkauden päätyttyä vuonna 2012, jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää kansallisia tukia erityiseen tislaustoimenpiteeseen niin, että kokonaismäärärahat eivät ylitä 15:tä prosenttia jäsenvaltion kansallisessa tukiohjelmassa varattujen vuosittaisten määrärahojen vastaavasta arvosta. Tällaisista kansallisista tuista olisi ilmoitettava komissiolle, ja ne olisi hyväksyttävä tämän asetuksen nojalla ennen niiden myöntämistä. (127) Raivauspalkkiota ja eräisiin viinialan tukiohjelmiin liittyviä toimenpiteitä koskevissa säännöksissä ei kuitenkaan pitäisi sinänsä estää samaan tarkoitukseen myönnettäviä kansallisia tukia. (128) Suomessa sokerijuurikasta viljellään erityisissä maantieteellisissä ja ilmastollisissa oloissa, jotka sokeriuudistuksen yleisten vaikutusten ohella haittaavat tätä alaa. Kyseisen jäsenvaltion olisi sen vuoksi sallittava myöntää pysyvästi kansallisia tukia sokerijuurikkaan viljelijöilleen. (129) Jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää edelleenkin kansallisia pähkinätukia, kuten asetuksen (EY) N:o 73/2009 120 artiklassa nykyisin säädetään, jotta lievennettäisiin unionin aiemman pähkinätukijärjestelmän tuotannosta irrottamisen vaikutuksia. Koska mainittu asetus on kumottava, kyseisistä kansallisista tuista olisi selkeyden vuoksi säädettävä tässä asetuksessa. (130) Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoilla. Kokemus osoittaa, että vakavat markkinahäiriöt, kuten kulutuksen tai hintojen huomattava lasku, voivat johtua kansanterveyteen tai eläinten terveyteen kohdistuvien riskien aiheuttamasta kuluttajien luottamuksen menettämisestä. Kuluttajien luottamuksen menettämisestä johtuvat toimenpiteet olisi kokemuksen perusteella ulotettava koskemaan kasvituotteita. (131) Naudan- ja vasikanlihan, maidon ja maitotuotteiden, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan sekä munien ja siipikarjanlihan osalta sovellettavien poikkeuksellisten markkinatukitoimenpiteiden olisi liityttävä suoraan tautien leviämisen estämiseksi hyväksyttyihin terveyttä ja eläinlääkintää koskeviin toimenpiteisiin. Ne olisi toteutettava jäsenvaltioiden pyynnöstä vakavien häiriöiden välttämiseksi markkinoilla. (132) Olisi säädettävä erityisistä interventiotoimenpiteistä, jotta voitaisiin reagoida tehokkaasti markkinahäiriöiden uhkiin. Olisi määriteltävä kyseisten toimenpiteiden soveltamisala. (133) Jotta voitaisiin reagoida tehokkaasti markkinahäiriöiden uhkiin, jotka johtuvat sisäisillä tai ulkoisilla markkinoilla esiintyvistä merkittävistä hintojen nousuista tai laskuista tai muista markkinoihin vaikuttavista tekijöistä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat asianomaisen alan osalta tarvittavia toimenpiteitä, mukaan lukien tarvittaessa toimenpide, jolla laajennetaan tai muutetaan tässä asetuksessa säädettyjen muiden toimenpiteiden soveltamisalaa, kestoa tai muita näkökohtia tai jolla keskeytetään tuontitullit kokonaan tai osittain tiettyjen määrien ja/tai kausien osalta. (134) Komissiolle olisi annettava valtuudet toteuttaa tarvittavat toimenpiteet erityisten ongelmien ratkaisemiseksi hätätilanteissa. (135) Yrityksiä, jäsenvaltioita ja/tai kolmansia maita voidaan vaatia toimittamaan tiedonantoja tämän asetuksen soveltamiseksi, maataloustuotteiden markkinoiden seuraamiseksi, analysoimiseksi ja hallinnoimiseksi, markkinoiden avoimuuden varmistamiseksi sekä YMP:n toimenpiteiden moitteettoman toiminnan ja tarkistamisen, valvonnan, seurannan, arvioimisen ja tilintarkastamisen varmistamiseksi sekä kansainvälisten sopimusten täytäntöönpanemiseksi, mukaan lukien kyseisten sopimusten mukaiset ilmoitusvaatimukset. Yhdenmukaistetun, virtaviivaistetun ja yksinkertaistetun lähestymistavan varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta toteuttaa kaikki tiedonantoihin liittyvät tarvittavat toimenpiteet. Komission olisi tällöin otettava huomioon tietotarpeet ja mahdollisten tietolähteiden välinen synergia. (136) Jotta tiedonantojen toimitus olisi nopeaa, tehokasta, tarkkaa ja kustannustehokasta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimitettavien tietojen luonnetta ja tyyppiä, toimitusmenetelmiä, sääntöjä, jotka koskevat oikeutta päästä tietoihin tai saataville asetettavia tietojärjestelmiä ja tietojen julkaisemisedellytyksiä ja -tapoja. (137) Sovelletaan yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata liikkuvuutta koskevaa unionin lainsäädäntöä, erityisesti yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001. (138) Maatalousalan kriisivarauksesta olisi siirrettävä varoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta tehdyn toimielinten sopimuksen[18] 14 kohdassa tarkoitettujen edellytysten ja menettelyn mukaisesti, ja olisi selvennettävä, että tämä asetus on sovellettava perussäädös. (139) Jotta siirtyminen asetuksessa (EU) N:o [KOM(2010)799] säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin olisi joustava, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yritysten saavutettujen oikeuksien ja oikeutettujen odotusten suojaamiseksi tarvittavia toimenpiteitä. (140) Kiireellisen menettelyn käyttö olisi varattava poikkeuksellisiin tapauksiin, joissa on välttämätöntä reagoida tehokkaasti markkinahäiriöiden uhkiin, tai jos markkinat häiriintyvät. Kiireellisen menettelyn valinta olisi perusteltava, ja tapaukset, joissa kiireellistä menettelyä olisi käytettävä, olisi täsmennettävä. (141) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[19] mukaisesti. (142) Tämän asetuksen täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi käytettävä tarkastelumenettelyä, koska kyseiset säädökset liittyvät asetuksen (EU) N:o 182/2011 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan iii alakohdassa tarkoitettuun yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Kilpailuasioihin liittyvien tämän asetuksen täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi kuitenkin käytettävä neuvoa-antavaa menettelyä, koska neuvoa-antavaa menettelyä käytetään yleisesti kilpailulainsäädännön täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen. (143) Komission olisi hyväksyttävä välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, jos tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät unionin suojatoimenpiteiden toteuttamiseen, muuttamiseen tai kumoamiseen, jalostusmenettelyn taikka sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön keskeyttämiseen, jotta markkinatilanteeseen voitaisiin reagoida tarvittaessa välittömästi, ja erityisten ongelmien kiireelliseen ratkaisemiseen, jos tällainen välitön toiminta on ongelmien ratkaisemiseksi tarpeen. (144) Komissiolla olisi oltava valta antaa täytäntöönpanosäädöksiä asetusta (EU) N:o 182/2011 soveltamatta sellaisten tämän asetuksen mukaisten toimenpiteiden osalta, jotka edellyttävät nopeaa toimintaa tai koostuvat pelkästään yleisten säännösten soveltamisesta erityistilanteisiin ilman harkintavaltaa. (145) Lisäksi komissiolla olisi oltava valta toteuttaa eräitä hallinto- tai johtotehtäviä, jotka eivät edellytä delegoitujen säädösten tai täytäntöönpanosäädösten hyväksymistä. (146) Asetuksen (EU) N:o [KOM(2010)799] mukaisesti useiden alakohtaisten toimenpiteiden, kuten maitokiintiöiden, sokerikiintiöiden ja muiden sokerialan toimenpiteiden ja viiniköynnösten istutusrajoitusten sekä eräiden valtiontukien voimassaoloaika päättyy kohtuullisen ajan kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Asetuksen (EU) N:o [KOM(2010)799] kumoamisen jälkeen asiaa koskevien säännösten soveltamista olisi jatkettava kyseisten järjestelmien voimassaolon päättymiseen asti. (147) Jotta varmistettaisiin joustava siirtyminen asetuksessa (EU) N:o [KOM(2010)799] säädetyistä järjestelyistä tämän asetuksen säännöksiin, komissiolle olisi annettava valtuudet vahvistaa siirtymätoimenpiteitä. (148) Tuen määrästä humala-alan tuottajille satovuodeksi 1995 30 päivänä heinäkuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1601/96[20] on väliaikainen toimenpide ja on näin ollen jo vanhentunut. Muilla kuin asetuksessa (EY) N:o 1493/1999 säädetyillä viininvalmistusmenetelmillä mahdollisesti käsiteltyjen tiettyjen tuontiviinien sellaisenaan nautittavaksi tarjoamisen ja toimittamisen sallimisesta 22 päivänä toukokuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1037/2001[21] on korvattu 20 päivänä joulukuuta 2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2006/232/EY[22] tehdyn Euroopan yhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen viinikauppasopimuksen määräyksillä, minkä vuoksi se on vanhentunut. Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi asetukset (EY) N:o 1601/96 ja (EY) N:o 1037/2001 olisi kumottava. (149) Kun kyseessä ovat maito- ja maitotuotealan sopimussuhteet, tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat perusteltuja maitoalan markkinoiden nykyisen taloudellisen tilanteen ja toimitusketjun rakenteen kannalta. Sen vuoksi niitä olisi sovellettava riittävän kauan (sekä ennen maitokiintiöiden lakkauttamista että sen jälkeen), jotta niiden vaikutukset olisivat mahdollisimman tehokkaita. Toimenpiteiden kauaskantoisuuden vuoksi niiden olisi kuitenkin oltava luonteeltaan tilapäisiä, ja niitä olisi arvioitava uudelleen. Komission olisi laadittava kertomukset, joissa se tarkastelee maitomarkkinoiden kehitystä ja erityisesti yhteistuotantosopimusten tekemiseksi tuottajille tarjottavia kannustimia ja jotka se toimittaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2014 ja 31 päivänä joulukuuta 2018, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: SISÄLLYSLUETTELO PERUSTELUT............................................................................................................................. 2 1........... EHDOTUKSEN TAUSTA............................................................................................ 2 2........... INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI.................. 4 3........... EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ........................................................... 6 4........... TALOUSARVIOVAIKUTUKSET............................................................................... 8 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus).......................................................................................................................................... 9 I OSA JOHDANTOSÄÄNNÖKSET........................................................................................ 38 II OSA SISÄMARKKINAT..................................................................................................... 43 I OSASTO MARKKINAINTERVENTIOT.............................................................................. 43 I LUKU Julkiset interventiot ja yksityisen varastoinnin tuki........................................................... 43 1 jakso Julkista interventiota ja yksityisen varastoinnin tukea koskevat yleiset säännökset.............. 43 2 jakso Julkinen interventio.......................................................................................................... 44 3 jakso yksityisen varastoinnin tuki.............................................................................................. 47 4 jakso Julkista interventiota ja yksityisen varastoinnin tukea koskevat yhteiset säännökset............ 48 II LUKU Tukijärjestelmät........................................................................................................... 52 1 jakso Elintarvikkeiden saantia parantavat järjestelmät................................................................ 52 1 alajakso Kouluhedelmäjärjestelmä............................................................................................ 52 2 alajakso Koulumaitojärjestelmä................................................................................................ 54 2 jakso Tuki oliiviöljyn ja s