EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 1.10.1997 
KOM(97)484 lopull. 
Ehdotus 
NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) 
annettulopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta, Indonesiasta ja 
Thaimaasta peräisin olevien polyeteenistä tai polypropeenista valmistettujen 
säkkien ja pussien tuonnissa 
(komission esittämä) 

PERUSTELUT 
Komissio otti asetuksella (EY) No 47/97' käyttöön väliaikaiset polkumyyntitullit Intiasta, 
Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien ja CN-koodeihin 6305 32 81 ja 0305 33 91 
kuuluvien säkkien ja pussien tuonnille. 
Tämän johdosta useat osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia sekä pyysivät tulla 
kuulluiksi. Niiden huomautukset otettiin aiheellisilta osin huomioon. Komissio jatkoi 
kaiken lopullisia havaintojaan varten tarpeelliseksi katsomansa tiedon etsimistä. 
Väliaikaisen asetuksen julkaisemisen jälkeen, ilmeni että kyseessäolevat tuotteet joissakin 
tapauksissa voivat myös kuulua toisiin kuin tässä asetuksessa mainittuihin CN-koodeihin. 
Tästä johtuen, ehdotetaan että nämä koodit sisällytetään lopullista tullia määräävään 
asetukseen. 
Polkumyynnin osalta, kyseessäolevien maiden eräiden tuottajien/viejien esitettyä 
huomattavia todisteita, lopullinen polkumyyntimarginaali määriteltiin väliaikaista 
marginaalia alemmalle tasolle. Koska lopulliset marginaalit Indonesian ja Thaimaan osalta 
eivät eronneet merkittävästi väliaikaisista marginaaleista, katso kappaleet (27) ja (29), 
Intialaiset viejät ovat esittäneet asianhaaroja jotka mahdollistaa huomattavan alennuksen 
heidän lopulliisiin polkumyyntimarginaaleihin, katso kappale (24). 
Koska sellaisia uusia pcrustcja ei ole esitetty vahingon, syy-yhteyden ja yhteisön edun 
osalta jotka johtaisi väliaikaisten päätelmien muuttamiseen, voidaan vahvistaa että 
yhteisön tuotannonala on kärsinyt materiaalista vahinkoa polkumyynnin takia ja että on 
yhteisön edun mukaista ottaa käyttöön lopulliset toimenpiteet. 
Koska vahinkomarginaali kaikista kyseessäolevista maista olevien viejien osalta ovat 
kaikissa vaiheissa korkeammat kuin todettu suhteellinen polkumyyntimarginaali, 
ehdotetaan lopullisen polkumyyntimarginaalin käyttämistä polkumyyntitullien tason 
määrittämisessä, alla esitetyn mukaisesti. 
- Intia: marginaalit 0,0%:sta 36,0%:iin 
- Indonesia: marginaalit 23,5%:sta 56,0%:iin 
-Thaimaa: marginaalit 13,2%:sta 60,8%:iin 
1 EY VL No L 12, 15.1.1997, s. 8 
- A -
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 
annettulopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta, Indonesiasta ja 
Thaimaasta peräisin olevien polyeteenistä tai polypropeenista valmistettujen 
säkkien ja pussien tuonnissa 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, 
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista 
tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston 
asetuksen (EY) N: o 3 84/96^ sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N: o 
2331/962, ja erityisesti sen 9 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa 
komiteaa, 
sekä katsoo, että 
I. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET 
(1) Komission asetuksella (EY) N:o 45/973, jäljempänä 'väliaikaista tullia koskeva 
asetus', otettiin käyttöön väliaikaiset tullit CN-koodeihin 6305 32 81 ja 6305 33 91 
kuuluvien Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyeteenistä tai 
polypropeenista valmistettujen säkkien ja pussien tuonnissa. Väliaikaisen 
polkumyyntitullin voimassaoloa jatkettiin kolmen kuukauden enimmäisajalla 
komission asetuksella (EY) N:o 1168/974. 
1 EYVL N:o L 56, 6.3.1996, s. 1 
2 EYVL N:oL 317, 6.12.1996, s. 1 
3 EYVLN:oL12, 15.1.1996, s. 8 
4 EYVL N:o L 169, 27.6.1997, s. 14 
_ *\JOc -
n. MYÖHEMPI MENETTELY 
(2) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen useat asianomaiset 
osapuolet esittivät huomautuksia kirjallisesti. 
(3) Komissio tarjosi mahdollisuuden tulla kuulluksi sitä pyytäneille osapuolille. 
(4) Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisiksi katsomiensa tietojen 
etsimistä ja tarkastamista. 
(5) Osapuolille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella 
aiottiin suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottoa ja väliaikaisten tullien 
vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille myönnettiin myös 
määräaika, jossa näiden oli esitettävä huomionsa kyseisen ilmoittamisen jälkeen. 
(6) Asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia 
tarkasteltiin ja ne otettiin tarvittaessa huomioon lopullisissa päätelmissä. 
HI. ASIANOMAINEN TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 
(7) Eräät viejät kiistivät väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyn päätelmän, 
jonka mukaan lintuniisipusseja ("leno bag") pidettiin asianomaisena tuotteena. Nämä 
toistivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa esitetyt 
väitteet. Tämän osalta olisi huomattava, että ei edellytetä sitä, että lintuniisipussit 
ovat täysin vaihdettavissa asianomaisen tuotteen kaikkien muiden tyyppien kanssa, 
jotta niitä voitaisiin pitää yhtenäisenä tuotteena. Pikemminkin riittää, että kyseisillä 
tuotetyypeillä on sama fyysiset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset. 
Tämä pitää selvästi paikkansa lintuniisipussien osalta verrattaessa niitä tutkimuksen 
kohteena oleviin muihin polyolefiinipussien tyyppeihin. Tästä syystä vahvistetaan 
asianomaisen tuotteen kuvausta koskevat alustavat päätelmät. 
-2-
(8) Lisäksi kyseisten viejien esittämä väite, jonka mukaan yhteisön tuotannonala ei 
tuottanut lintuniisipusseja, on perusteeton. Yhteisön tuotannonalan ei tarvitse 
tuottaa tuotetyyppiä, jotta se sisältyisi polkumyynnin vastaiseen menettelyyn, mutta 
tutkimuksessa on käynyt kuitenkin ilmi, että kolme yhteistyössä toimivista yhteisön 
tuottajista myös valmistaa ja myy lintuniisipusseja. Näin ollen yhteisön tuotannonala 
tuottaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä 'perusasetus', 1 artiklan 
4 kohdassa määriteltyä samankaltaista tuotetta. 
(9) Eräs tuoja pyysi, että menettelyn ulkopuolelle jätettäisiin joustavat suurpakkaukset 
(IBC), joiden kankaan paino on enintään 120 g/m2 (niin sanotut suursäkit). Tämän 
osalta esitettiin, että vuoden 1995 alkuun saakka kyseisiä suursäkkejä voitiin tuottaa 
ainoastaan käyttämällä kankaita, joiden paino oli vähintään 120 g/m2. Ajan mittaan 
tekninen kehitys on mahdollistanut ainoastaan 100 g/m2 painavan kankaan käytön 
suursäkkien tuotannossa. Kyseinen tuoja lisäksi huomautti, että enintään 120 g/m2 
painavat suursäkit ovat helposti tunnistettavissa, koska ne kuuluvat eri CN-koodiin. 
(10) Tätä pyyntöä ei voitu hyväksyä. Ensiksi, valitus koski kaikkia muuta kuin neulosta 
olevia polyeteeni- tai polypropeenikaistaleesta tehtyjä pusseja, joiden kankaan paino 
on enintään 120 g/m2. Siinä ei tehty eroa suursäkkien tai muun tyyppisten pussien 
välillä. Toiseksi, suursäkeillä ja tutkimuksen kohteena olevilla muun tyyppisillä 
pusseilla on samat fyysiset/kemialliset perusominaisuudet ja samat 
käyttötarkoitukset, eli ne tehdään samasta raaka-aineesta ja niitä käytetään 
tavaroiden pakkaamiseen ja kuljettamiseen. Tästä syystä olisi huomattava, että 
vaikka asianomaisen tuotteen erityistä tyyppiä ei ollut olemassa tai sitä ei käytetty 
laajasti tutkimusajanjakson aikana, tuotteen .määritelmään kuuluvat myös 
tuotetyypit, jotka on kehitetty myöhemmin, edellyttäen että kyseisillä tyypeillä on 
samat fyysiset/kemialliset/tekniset perusominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset. 
3-
(11) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 6 kappaleessa mainittiin, että 
asianomainen tuote kuuluu CN-koodeihin 6305 32 81 ja 6305 33 91. Komissio 
kuitenkin totesi, että tähän tutkimukseen kuuluvat säkit ja pussit voidaan luokitella 
CN-koodeihin 3923 2100, 3923 29 10 ja 3923 29 90, ja ne silti vastaavat 
asianomaisen tuotteen kuvausta, jos ne tehdään kankaasta, joka on joko kudottu yli 
5 millimetrin levyisestä kaistaleesta tai päällystetty molemmilta puolilta siten, että 
sen voi havaita paljaalla silmällä. Tästä syystä tähän tutkimukseen olisi kuuluttava 
myös ne säkit ja pussit, jotka vastaavat asianomaisen tuotteen kuvausta, mutta 
luokitellaan muihin kuin alunperin ilmoitettuihin CN-koodeihin. Tästä syystä 
vahvistetaan väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt päätelmät, jotka 
koskevat asianomaisen ja samankaltaisen tuotteen määritelmää. 
IV. POLKUMYYNTI 
1. Normaaliarvo 
a. Intia 
(12) Kolme intialaista vievää tuottajaa ovat vastustaneet menetelmiä, joita käytettiin sen 
määrittämiseksi, onko näiden myynti tapahtunut tavanomaisen kaupankäynnin 
yhteydessä. Kyseiset tuottajat väittivät, että koska raaka-aineiden kustannukset 
kohosivat voimakkaasti tutkimusajanjakson aikana, tappiolla tapahtuneen myynnin 
määrän määrittämiseksi olisi pitänyt käyttää kuukausittaisia tuotantokustannuksia 
vuotuisten tuotantokustannusten sijasta. Ottaen huomioon, että raaka-aineiden 
osuus on suurin asianomaisen tuotteen kokonaistuotantokustannuksista, 
yksikkökustannusten alittavan myynnin määrä laskettiin uudelleen kuukausittaisten 
tuotantokustannusten perusteella niiden yritysten osalta, jota toimittivat tarvittavat 
tiedot. 
(13) Useat intialaiset vievät tuottajat vastustivat tapaa, jolla komissio sovelsi 
perusasetuksen 2 artiklan 4 kohtaa. Nämä pyysivät, että painotettua keskimääräistä 
myyntihintaa olisi pitänyt verrata asianomaisten tuotetyyppien painotettuihin 
keskimääräisiin kustannuksiin jättämättä tappiolla tapahtunutta myyntiä 
huomioimatta. Vaikka jotkut hinnat olivat kustannuksia alhaisempia myyntihetkellä, 
-4 
asianomaisen tuotteen keskimääräinen myyntihinta oli painotettuja keskimääräisiä 
kustannuksia korkeampi. 
Olisi huomattava, että perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan 
mukaisesti vakiintuneena käytäntönä on määrittää normaaliarvo koko myynnin 
perusteella, mukaan lukien tappiolla tapahtunut myynti, jos seuraavat kaksi 
edellytystä täyttyvät yhdessä: 
- painotetut keskimääräiset tuotantokustannukset ovat alhaisemmat kuin asianomaisen 
tuotteen painotettu keskimääräinen myyntihinta, ja 
tappiolla tapahtuneen kotimaan myynnin määrä on alle 20 prosenttia koko myynnin 
määrästä. 
Koska muu lähestymistapa olisi ristiriidassa 2 artiklan 4 kohdan kanssa, intialaisten 
viejien pyyntöön ei tästä syystä voitu suostua. 
(14) Eräs intialainen vievä tuottaja, joka myi asianomaista tuotetta riittämättömiä määriä 
kotimaan markkinoillaan ja vei tuotetyyppejä, joita muut tuottajat/viejät myivät 
asianomaisessa maassa, väitti että olisi pitänyt käyttää laskennallista normaaliarvoa 
sen sijaan, että normaaliarvo perustui muiden intialaisten tuottajien veloittamiin 
hintoihin. 
Perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti normaaliarvo perustuu tavallisesti 
kotimaan hintoihin. Jos viejän kotimaan myynti ei ole riittävää tavanomaisen 
kaupankäynnin yhteydessä, normaaliarvo on määritettävä muiden viejien 
vertailukelpoisen tuotteen myynnissä veloittamien hintojen perusteella, koska 
voidaan olettaa, että käyttämällä muiden viejien hintoja saadaan määritettyä 
tarkempi normaaliarvo kuin määrittämällä se laskennallisesti tuotantokustannusten 
perusteella. Ainoastaan, jos muiden tuottajien harjoittamaa edustavaa kotimaan 
myyntiä ei ole tai jos kyseiset myyntihinnat eivät ole sopivia, normaaliarvo 
muodostetaan perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Kyseinen viejä ei 
kuitenkaan esittänyt perusteluja, miksi muiden viejien hintojen käyttö ei olisi ollut 
sopivaa. 
5-
b. Indonesia 
(15) Eräs indonesialainen vievä tuottaja väitti, että muiden indonesialaisten tuottajien 
osalta muodostettua normaaliarvojen painotettua keskiarvoa ei pitäisi soveltaa 
kyseiseen tuottajaan, koska se ei ollut edustava tietyn tyyppisten pussien osalta; 
kyseinen tuottaja ehdotti, että asianomaista tuotetyyppiä ei otettaisi huomioon 
normaaliarvoa laskettaessa tai että käytettäisiin laskennallista normaaliarvoa. Tätä 
väitettä ei voitu hyväksyä samoista syistä, jotka esitetään väliaikaista tullia koskevan 
asetuksen johdanto-osan 10 kappaleessa. 
c. Päätelmä 
(16) Vahvistetaan normaaliarvon määrittämistä koskevat muut päätelmät, jotka esitetään 
väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 14—24 kappaleessa. 
2. Vientihinta 
(17) Uusia väitteitä vientihintojen määrittämisestä ei ole esitetty. Näin ollen vahvistetaan 
väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20 kappaleessa esitetyt 
päätelmät. 
-6-
3. Vertailu 
a. Intia 
(18) Neljä intialaista vievää tuottajaa vastusti pankkikulujen sisällyttämistä 
luottokustannuksiin vientihintojen oikaisemiseksi. Kyseiset tuottajat väittivät, että 
nämä eivät olleet, ottaneet kyseisiä kuluja huomioon määrittäessään veloittamiaan 
vientihintoja. Olisi huomattava, että kyseisissä tapauksissa pankkikulut ovat 
luontaisesti osa luottokustannuksia, joten ne on siitä syystä otettava huomioon 
luottokustannuksia määritettäessä. Tästä syystä väitettä ei voitu hyväksyä. 
(19) Suurin osa tuottajista/viejistä väitti, että tulhnpalautuksille myönnetty oikaisu oli 
riittämätön, koska kaikkiin kotimaassa ostettuihin raaka-aineisiin sisältyivät 
tuontitullit, joista olisi pitänyt myöntää tullipalautuksia koskeva oikaisu; nämä 
voisivat saada tullinpalautuksen viedessään asianomaisen tuotteen riippumatta siitä, 
olivatko käytetyt raaka-aineet peräisin asianomaisten maiden kotimaan markkinoilta 
tai tuotu kolmansista maista. 
Tämän osalta olisi huomattava, että tuottajat/viejät eivät toimittaneet ratkaisevia 
todisteita perustellakseen väitteensä, jonka mukaan säkkien ja pussien, mukaan 
lukien kotimaassa myydyt tuotteet, tuottamiseen käytetty kaikki polyeteeni ja 
polypropeeni sisälsivät tuotuja raaka-aineita, joista tullit oli maksettu perusasetuksen 
2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti. Tästä syystä, kuten mainitaan 
väliaikaisen polkuunmyyntitullin käyttöönotosta annetun väliaikaista tullia koskevan 
asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa, tullinpalautuksia koskeva oikaisu^ on 
myönnetty ainoastaan, jos on todettu, että kyseisten tuottajien/viejien myymä 
samankaltainen tuote ja siihen fyysisesti sisältyvät materiaalit sisälsivät tosiasiallisesti 
tuontimaksuja. 
-7-
b. Indonesia 
(20) Indonesialaiset vievät tuottajat väittivät, että tullinpalautuksia koskeva oikaisu olisi 
myönnettävä aikaisemman käytännön mukaisesti ja sen perusteella, että vietyjen 
pussien tuotannossa käytettyjen polyeteeni- ja polypropeenihartsien tullittomuuden 
väitettiin aiheuttavan sen, että kotimaan markkinoilla myytyihin pusseihin fyysisesti 
sisältyvästä hartsista kannettiin tuontimaksut. 
Vievät tuottajat eivät toimittaneet ratkaisevia todisteita osoittaakseen, että säkkien 
ja pussien, mukaan lukien kotimaassa myydyt tuotteet, tuottamisessa käytetyt kaikki 
polyeteeni- ja polypropeenihartsit sisälsivät tuotuja raaka-aineita, joista tullit oli 
maksettu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti. Tästä syystä 
tullinpalautuksia koskevaa oikaisua ei myönnetty. 
c. Thaimaa 
(21) Thaimaalaiset vievät tuottajat väittivät, että ottaen huomioon sellaisten raaka-
aineiden huomattavat hintaerot, jotka toisaalta olivat peräisin kotimaan markkinoilta 
ja joita käytettiin asianomaisen tuotteen kotimaan myyntiin, ja toisaalta raaka-aineet, 
jotka olivat peräisin vientimarkkinoilta ja joita käytettiin kolmansiin maihin 
tarkoitettuihin vientitavaroihin, oikaisu olisi myönnettävä perusasetuksen 2 artiklan 
10 kohdan k alakohdan mukaisesti. Thaimaalaiset vievät tuottajat väittivät, että 
Thaimaassa käytössä oleva tullinpalautusjärjestelmä aiheutti huomattavan eron 
viedyn tuotteen raaka-ainekustannusten ja kotimaassa myydyn tuotteen vastaavien 
kustannusten välillä, mikä näin ollen vaikutti kotimaan myyntihintojen ja viennin 
myyntihintojen vertailtavuuteen. 
Olisi huomattava, että pyydetty oikaisu koskee tullinpalautuksia ja tuontimaksuja, ja 
siihen sovelletaan tyhjentävästi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b °1akohtaa. 
Vievät tuottajat eivät kuitenkaan toimittaneet ratkaisevia todisteita osoittaakseen, 
että säkkien ja pussien, mukaan lukien kotimaassa myydyt tuotteet, tuottamisessa 
käytetty kaikki polyeteeni ja polypropeeni sisälsivät tuotuja raaka-aineita, joista tullit 
oli maksettu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti. 
4. Polkumyyntimarginaali 
a. Yleistä 
(22) Koska muita uusia polkumyyntimarginaalin määrittämistä koskevia väitteitä ei ole 
esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 25—36 
kappaleessa esitetyt menetelmät. 
b. Intia 
(23) Eräs intialainen vievä tuottaja kiisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-
osan 27 kappaleen päätelmät, joissa todettiin, että ainoastaan yksi 
polkumyyntimarginaali olisi määritettävä kahdelle etuyhteydessä olevalle yritykselle. 
Väitettiin, että yritys on erillinen taloudellinen yksikkö, jonka tuotanto-, hallinto- ja 
markkinointitoiminnot ovat erilliset ja että se tuottaa eri tuotetta. 
Ottaen huomioon väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt seikat, joista 
useimpia yritys ei kiistänyt, ja jotta vältettäisiin polkumyyntitoimenpiteiden 
kiertäminen, pysyttiin päätöksessä määrittää ainoastaan yksi polkumyyntimarginaali 
kyseiselle kahdelle intialaiselle tuottajalle/viejälle. 
-9 
(24) Yhteistyössä toimivien intialaisten tuottajien/viejien osalta lopullisesti määritetyt 
painotetut keskimääräiset polkumyyntimarginaalit, jotka esitetään prosentteina 
vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta, ovat seuraavat: 
- Gilt Pack 0,0 prosenttia 
- Neo Sack Ltd 0,0 prosenttia 
- Buildmet Private Ltd 15,6 prosenttia 
- Kanpur Plastipack 4,3 prosenttia 
- Polyspin Export Ltd ja 
Polyspin Private Ltd 13,8 prosenttia 
Shankar Packaging Ltd 6,1 prosenttia 
(25) Muiden kuin tässä tutkimuksessa yhteistyössä toimivien intialaisten viejien osalta 
lopullisesti määritetty polkumyyntimarginaali, joka esitetään prosentteina vapaasti 
yhteisön rajalla -hinnasta, on 36,0 prosenttia. 
(26) Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India (Intian muovin ja 
linoleumin viennin edistämisneuvosto) kiisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen 
johdanto-osan 29 kappaleessa esitetyn huomion, jonka mukaan yhteistyöstä 
kieltäytymisen aste oli korkea. Yhteistyössä toimivien viejien osuus oli noin 57 
prosenttia kokonaisviennistä, joten 43 prosenttia viejistä ei toiminut yhteistyössä. 
Vakiintuneen käytännön mukaisesti tätä pidetään korkeana yhteistyöstä 
kieltäytymisen asteena. Kyseistä pyyntöä ei tästä syystä voitu hyväksyä, joten 
väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29 kappaleessa esitettyjä 
menetelmiä päätettiin noudattaa edelleen. 
-10 
c. Indonesia 
(27) Vahvistetaan lopullisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 31— 
33 kappaleessa indonesialaisille tuottajille/viejille määritetyt polkumyyntimarginaalit. 
Näin ollen polkumyyntimarginaalit, jotka ilmaistaan prosentteina vapaasti yhteisön 
rajalla -hinnasta, ovat seuraavat: 
i) otokseen sisältyneiden yhteistyössä toimivien tuottajien/viejien marginaalit: 
- PT Budi Indoplast Indah 56,0 prosenttia 
- PT Hardo Soloplast 28,4 prosenttia 
- PT Kemilau Indah Permana Ltd 31,0 prosenttia 
- PT Poliplas Indah Sejahtera 38,0 prosenttia 
- PT Simoplas 23,5 prosenttia; 
ii) otokseen sisältymättömien yhteistyössä toimivien tuottajien/viejien 
marginaali: 28,3 prosenttia; 
iii) muiden kuin tässä tutkimuksessa yhteistyössä toimivien indonesialaisten 
tuottajien/viejien marginaali: 56,0 prosenttia. 
d. Thaimaa 
(28) Eräs thaimaalainen vievä tuottaja vastusti painotetun keskimääräisen normaaliarvon 
vertaamista vientihintaan liiketoimikohtaisesti huomattaen, että ainoastaan muutama 
liiketoimi erosi huomattavasti painotetusta keskimääräisestä myyntihinnasta ja "että 
nämä muutamat liiketoimet koskivat hintoja, jotka olivat huomattavasti korkeampia 
kuin painotettu keskimääräinen vientihinta. Laskelmien uudelleentarkastelu vahvisti 
tämän seikan, joten painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin painotettuun 
keskimääräiseen vientihintaan. Vertailumenetelmää tarkasteltiin uudelleen myös 
muiden thaimaalaisten viejien osalta, ja koska vastaava tilanne todettiin kahden 
muun yrityksen osalta, myös näiden yritysten tapauksessa päätettiin vertailla 
painotettua keskimääräistä normaaliarvoa painotettuun keskimääräiseen 
vientihintaan. 
11 
(29) Yhteistyössä toimivien thaimaalaisten tuottajien/viejien osalta lopullisesti määritetyt 
painotetut keskimääräiset polkumyyntimarginaalit, jotka esitetään prosentteina 
vapaasti yhteisön rajalla -hinnasta, ovat seuraavat. 
- Bangkok Polysack Co. Ltd 13,2 prosenttia 
- CP Poly-Industry Public Co. Ltd 43,2 prosenttia 
- Laemthong Industry Co. Ltd 60,8 prosenttia 
- Pacific Polysack Co. Ltd 47,8 prosenttia 
- Thai Coating Industrial Public Co. Ltd 21,5 prosenttia 
Thai Plastic Products Co. Ltd 15,8 prosenttia 
Muiden kuin tässä tutkimuksessa yhteistyössä toimivien thaimaalaisten viejien osalta 
lopullisesti määritetty polkumyyntimarginaali, joka esitetään prosentteina vapaasti 
yhteisön rajalla -hinnasta, on 60,8 prosenttia. 
e. Uudet intialaiset viejät 
(30) Kolme intialaista yritystä, jotka eivät vieneet asianomaista tuotetta Euroopan 
yhteisöön tutkimusajanjakson aikana, pyysivät tulla kohdelluiksi uusina viejinä. 
Tarkasteluaan, että kaikki 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyivät, 
komissio päätteli, että yhteistyössä toimivien intialaisten yritysten osalta määritettyä 
painotettua keskimääräistä polkumyyntitullia, (10,5%), olisi sovellettava näihin 
kolmeen uuteen yritykseen. 
12-
V. YHTEISÖN TUOTANNONALA 
(31) Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India (PLEPCI) (Intian muovin 
ja linoleumin viennin edistämisneuvosto) asetti kyseenalaiseksi valituksen tekijöiden 
aseman sillä perusteella, että kahdeksasta alkuperäisestä valituksen tekijästä 
ainoastaan neljä sekä eräs muu, joka liittyi valituksen tekijöihin myöhemmin, vastasi 
komission kyselylomakkeeseen; PLEPCI väitti myös, että komissio ei käyttänyt 
väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleessa tarkoitettua 
valituksen tehneen tuotantoalan edustavuutta perustana päätelmilleen. 
(32) Tätä arvostelua ei tuettu perustelluilla todisteilla siitä, että komission päätelmät 
tämän osalta olisivat vääriä. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 
kappaleen mukaisesti tutkimuksen aikana oli tarkasteltu, edustivatko yhteistyössä 
toimivat valituksen tehneet yhteisön tuottajat yhä suurinta osaa asianomaisen 
tuotteen yhteisön koko tuotannosta perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 
Tämä tarkastelu osoitti, että yhteistyössä toimivien tuottajien, jotka luetella 
väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 4 kappaleessa, osuus oli noin 
75 prosenttia samankaltaisen tuotteen arvioidusta yhteisön kokonaistuotannosta. 
Tästä syystä vahvistetaan valituksen tehneen tuotannonalan kelpoisuus yhteisön 
tuotannonalana tätä menettelyä varten väliaikaista tullia koskevan asetuksen 
johdanto-osan 37 kappaleen mukaisesti. 
13 
VI. VAHINKO 
(33) PLEPCI asetti kyseenalaiseksi sen tosiasian, että asianomaisen tuotteen tuotannosta 
riippuvaisten työntekijöiden lukumäärää ei oltu yksilöity väliaikaista tullia 
koskevassa asetuksessa, ja se pyysi selvennystä kyseisen asetuksen johdanto-osan 51 
kappaleessa mainittuun työllisyyden alenemiseen 16,9 prosentilla. Vastauksena tähän 
väitteeseen voidaan yksinkertaisesti todeta, että työllisyysluku määritettiin yhteisön 
tuotannonalan kyselylomakkeissa antamien vastausten perusteella. Työllisyys 
yhteisössä samankaltaisen tuotteen osalta väheni 767 työntekijästä vuonna 1992 637 
työntekijään tutkimusajanjaksona eli väheneminen oli 16,9 prosenttia. 
(34) Koska muita yhteisön tuotannonalan kärsimää vahinkoa koskevia väitteitä ei 
esitetty, neuvosto vahvistaa vahinkoa koskevat päätelmät ja päätelmän, jonka 
mukaan kyseinen tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa perusasetuksen 3 
artiklan mukaisesti kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 38— 
52 kappaleessa todetaan, ottaen erityisesti huomioon tuotannon kielteinen kehitys, 
kapasiteetin käyttö, markkinaosuus, kannattavuus, investoinnit ja työllisyys vahinkoa 
koskevan tarkastelun koko ajanjakson aikana. 
VII. VAHINGON SYY-YHTEYS 
(35) PLEPCI väitti, että komissio oli määrittänyt yhteisön tuotannonalan painotetun 
keskimääräisen myyntihinnan laskeneen 3,9 prosenttia tarkasteluajankohdan aikana, 
mutta että se ei selittänyt, mikä osuus samankaltaisen tuotteen tuotannossa 
käytettävien raaka-aineiden hintojen alenemisella on ollut myyntihinnan alenemiseen; 
PLEPCI väitti, että raaka-aineiden hinnat alenivat yli kolmanneksella vuosina 
1991—1993. Lisäksi se väitti, että vuonna 1993 tapahtunut raaka-aineiden hintojen 
huomattava aleneminen ja kyseisenä vuonna yhteisön tuotannonalan kärsimät 
tappiot ovat yhteensattuma. 
-14-
(36) Tutkimuksen aikana käytettävissä olevista tiedoista ei ilmennyt, että väitetty raaka-
aineiden hintojen kehitys vaikutti huomattavasti yhteisön markkinoiden 
myyntihintoihin vuoden 1992 ja vuoden 1995 ensimmäisen neljänneksen aikana eli 
tarkastelun kohteena olevan koko ajanjakson aikana. Koska PLEPCI ei toimittanut 
vakuuttavia todisteita tai tietoja, jotka osoittaisivat muuta, väitettä ei voida 
tarkastella lisää. 
(37) Lisäsi olisi huomattava, että vastoin PLEPCI. n esittämää väitettä raaka-
ainekustannusten alenemisen olisi pitänyt vaikuttaa tavalla tai toisella myönteisesti 
yhteisön tuotantoalan kannattavuuteen, ottaen erityisesti huomioon se, että raaka-
aineiden osuus voi olla jopa kolmannes yhteisön tuotannonalan asianomaisen 
tuotteen kokonaistuotantokustannuksista. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen 
johdanto-osan 49 kappaleessa esitetyt päätelmät kuitenkin osoittavat, että asia ei 
ollut näin. 
(38) PLEPCI pyysi myös selvennystä komission päätelmiin, jotka koskevat valituksen 
tehneiden tuottajien varastoja, myyntiä ja tuotantoa vuoden 1994 ja 
tutkimusajanjakson välisenä aikana; se väitti, että oli epäjohdonmukaista väittää, että 
yhteisön tuotannonalan myynnin ja tuotannon määrä oli kasvanut ja että varastot 
olivat vähentyneet samana ajanjaksona. 
Tämän väitteen osalta vahvistetaan, että varastot vähenivät hieman vuoden 1994 ja 
tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tämä voidaan selittää sillä, että kyseisen 
tuotannonalan yhteisön markkinoilla harjoittama myynti oli yleisesti ottaen vakaa 
(-46 tonnia), kun taas yhteisön ulkopuolelle vietäväksi tarkoitettu myynti kasvoi 
vastaavasti samana ajanjaksona. 
(39) Lopuksi PLEPCI väitti, että tutkimuksen kohteena olevan tuonnin ei voitu katsoa 
aiheuttaneen yhteisön tuotannonalan kärsimää merkittävää vahinkoa, koska vuoden 
1994 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuottajien hinnat olivat nousseet 
ja markkinaosuus oli kasvanut, kun taas tutkimuksen kohteena olevien tuojien 
todettiin menettäneen markkinaosuuttaan tuontihintojensa kohottua jonkin verran. 
15 
(40) Tästä syystä on huomautettava, että vahingon tarkastelu koski 1 päivän tammikuuta 
1992 ja 31 päivän maaliskuuta 1995 välistä ajanjaksoa eli yli kolmen vuoden 
ajanjaksoa. Siksi tämän ajanjakson osan aikana tapahtunutta tiettyä kehitystä olisi 
tarkasteltava ottaen huomioon tarkastelun kohteena olevan koko ajanjakson yleinen 
kehitys. Koska PLEPCLn päätelmät perustuvat ainoastaan rajalliseen ajanjaksoon 
vahinkoa koskevan tarkastelun ajanjakson aikana ja ottamatta huomioon koko 
asianomaisen ajanjakson yleistä kehitystä, PLEPCI:n väite voidaan ottaa ainoastaan 
rajoitetusti huomioon. 
(41) Vahvistetaan, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus kasvoi 0,2 prosenttia ja 
että hinnat nousivat hieman tutkimusajanjakson aikana vuoteen 1994 verrattuna. 
Yhteisön tuotannonala menetti kuitenkin markkinaosuuttaan ja sen myyntihinnat 
laskivat vahingon tarkastelua koskevan ajanjakson aikana eli väliaikaista tullia 
koskevan asetuksen johdanto-osan 47 ja 48 kappaleessa tarkoitettuna vuoden 1992 
ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lisäksi, vaikka kyseisen tuonnin 
markkinaosuus pieneni 1,8 prosenttia ja kyseiset hinnat kohosivat 2,5 prosenttia 
tutkimusajanjakson aikana vuoteen 1994 verrattuna, olisi muistettava, että vuodesta 
1992 tutkimusajanjaksoon saakka eli vahingon arviointia koskevan 
tarkasteluajanjakson aikana kyseinen markkinaosuus kasvoi 13,8 prosenttiyksikköä 
tai kasvoi 46 prosenttia ja kyseiset tuontihinta alenivat 3,3 prosenttia. Tästä syystä 
kyseistä väitettä ei voitu hyväksyä. 
(42) Koska väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53—72 kappaleessa 
esitettyjä päätelmiä koskevia uusia olennaisia väitteitä ei ole vastaanotettu, alustava 
päätelmä yhteisön tuotannonalaa koskevan merkittävän vahingon syy-yhteydestä 
vahvistetaan. 
16 
VH!. YHTEISÖN ETU 
(43) Olisi muistettava väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 73 ja sitä 
seuraavien kappaleiden mukaisesti, että eri etujen arviointi, mukaan lukien yhteisön 
tuotannonalan, käyttäjien ja tuojien edut, suoritettiin ja että ei ollut olemassa 
pakottavia syitä jättää ottamatta polkumyyntitoimenpiteitä käyttöön. Pikemminkin 
pääteltiin, että yhteisön kohtuullinen etu edellyttää, että yhteisön tuotannonalaa 
suojellaan hyvän kauppatavan vastaiselta polkumyynnillä Intiasta, Indonesiasta ja 
Thaimaasta tapahtuvalta tuonnilta. 
(44) Koska väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tehtyä yhteisön etua koskevaan 
arviointiin liittyviä uusia väitteitä ei ole vastaanotettu, vahvistetaan alustavat 
päätelmät. 
IX. POLKUMYYNTITOIMENPITEET 
A. Tullien taso ja laji 
(45) Edellä mainittujen polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien 
päätelmien perusteella arvioitiin, minkä lajisia ja tasoisia polkumyyntitoimenpiteitä 
olisi otettava käyttöön, jotta vahingollisen polkumyynnin kauppaa vääristävät 
vaikutukset voidaan poistaa ja voidaan palauttaa todelliset kilpailuedellytykset 
yhteisön markkinoille. 
(46) Koska hintataso, jolla tuonnin vahingolliset vaikutukset poistettaisiin, oli korkeampi 
kuin tutkimukseen kuuluneiden kaikkien asianomaisten maiden 
polkumyyntimarginaali, polkumyyntimarginaalia käytettiin toimenpiteiden tason 
määrittämisessä. 
(47) Edellä mainitun perusteella olisi otettava käyttöön lopulliset tullit arvotulleina. 
17 
(48) Perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti ei uusia viejiä koskevaa tarkastelua 
yksilöllisten polkumyyntimarginaalien määrittelemiseksi voitu panna vireille tässä 
menettelyssä Indonesian osalta, koska otantaa käytettiin alkuperäisessä 
tutkimuksessa. Tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi uusien viejien ja tässä 
tutkimuksessa yhteistyössä toimivien yritysten välillä, katsottiin kuitenkin, että olisi 
säädettävä viimeksi mainittujen yritysten osalta käyttöön otetun painotetun 
keskimääräisen tullin soveltamisesta uusiin viejiin, jotka muutoin olisivat 
oikeutettuja tarkasteluun 11 artiklan 4 kohdan nojalla. 
X. VÄLIAIKAISTEN TULLIEN KANTAMINEN 
(49) Ottaen huomioon vievien tuottajien osalta todettujen polkumyyntimarginaalien 
suuruus ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuus, pidetään 
tarpeellisena, että väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät, jotka 
liittyvät asianomaista tavaraa koskeviin liiketoimiin, kannetaan lopullisesti lopullisten 
tullien määräisinä. 
-18-
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
1. Otetaan käyttöön lopulliset polkumyyntitullit Intiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta 
peräisin olevien sellaisten kudottujen, muuta kuin neulosta olevien säkkien ja pussien 
tuonnissa, jollaisia käytetään tavaroiden pakkaamiseen ja jotka on tehty polyeteeni-
tai polypropeenikaistaleesta tai samankaltaisista kudotuista kankaista, jotka painavat 
enintään 120 g/m". Edellä kuvattu tuote kuuluu CN-koodeihin 6305 32 81, 
6305 33 91, ex 3923 21 00 (Taric-lisäkoodi : 39232100*10), ex 3923 29 10 (Taric-
lisäkoodi : 39232910* 10)Ja 3923 29 90 (Taric-lisäkoodi : 39232990*10),. 
2. Tätä asetusta sovellettaessa vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan 
sovellettava tulli on seuraava: 
a) 36,0 prosenttia Intiasta peräisin olevista säkeistä ja pusseista, Taric-lisäkoodi 
8900, lukuun ottamatta jäljempänä mainittujen yritysten valmistamien tuotteiden 
tuontia, johon sovelletaan seuraavia tulleja: 
Intia: 
Buiklmet Private Ltd 
Gilt Pack 
Kanpur Plastipack 
Neo Sack Ltd 
Polyspin Export Ltd ja 
Polyspin Private Ltd 
Shankar Packaging Ltd 
Aditya Bags (India) Limited 
TPI India Limited 
Virgo Polymers (India) Limited Tulli 
(%) 
15,6 
0,0 
4,3 
0,0 
13,8 
6,1 
10,5 
10,5 
10,5 Taric-lisäkoodi 
8944 
8945 
8946 
8947 
8948 
8949 
8424 
8424 
8424 
-19 
b) 56,0 prosenttia Indonesiasta peräisin olevista säkeistä ja pusseista, Taric-lisäkoodi 
8900, lukuun ottamatta jäljempänä mainittujen yritysten valmistamien tuotteiden 
tuontia, johon sovelletaan seuraavia tulleja: 
Indonesia: 
P.T. Adhi Kara Suryatama 
P.T. Aster Dharma Industri 
P.T. Hardo Soloplast 
P.T. Kemilau Indah Permana Ltd 
P.T. Peiasnal 
P.T. Poliplas Indah Sejahtera 
P.T. Simoplas 
P.T.Wirapetro Tulli 
(%) 
28,3 
28,3 
28,4 
31,0 
28,3 
38,0 
23,5 
28,3 Taric-lisäkoodi 
8950 
8950 
8951 
8952 
8950 
8953 
8954 
8950 
c) 60,8 prosenttia Thaimaasta peräisin olevista säkeistä ja pusseista, Taric-lisäkoodi 
8900, lukuun ottamatta jäljempänä mainittujen yritysten valmistamien tuotteiden 
tuontia, johon sovelletaan seuraavia tulleja: 
Thaimaa: 
Bangkok Polysack Co Ltd 
CP Poly-Industry Public Co Ltd 
Thai Coating Industrial Public Co Ltd 
Thai Plastic Products Co Ltd 
Pacific Polysacks Co Ltd Tulli 
(%) 
13,2 
43,2 
21,5 
15,8 
47,8 Taric-lisäkoodi 
8955 
8956 
8958 
8959 
8094 
20 
3. Jollei muuta säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä. 
4. Jos indonesialainen osapuoli toimittaa komissiolle riittäviä todisteita siitä, että tämä ei 
vienyt 1 artiklan 1 kohdassa kuvattuja tuotteita tutkimusajanjakson aikana ja että 
tämä ei ole etuyhteydessä mihinkään viejään ja tuottajaan, johon sovelletaan tällä 
asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä ja että tämä vienyt asianomaisia tavaroita 
tutkimusajanjakson jälkeen tai että tällä on peruuttamaton sopimusvelvoite suuren 
tuotemäärän viennistä yhteisöön, niin neuvosto voi yksinkertaisella enemmistöllä 
komission ehdotuksen perusteella ja kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa muuttaa 1 
artiklan 2 kohdan b alakohdan asettamalla kyseiselle osapuolelle 28,3 prosentin 
suuruisen tullin, jota sovelletaan otokseen kuulumattomiin yhteistyössä toimiviin 
tuottajiin/viejiin. 
2 artikla 
Asetuksen (EY) N: o 45/97 mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena oleva 
määrä kannetaan lopullisesti käyttöön otetun tullin suuruisena. 
Polkumyyntitullin lopullisen määrän ylittävät vakuutena olevat säkkien ja pussien tuontiin 
liittyvät määrät vapautetaan. 
3 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
21 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 484 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 02 11 
Luettelonumero : CB-CO-97-494-FI-C 
ISBN 92-78-24880-0 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
— 2 <- .