Ehdotus: neuvoston päätös yhteisön mekanismin perustamisesta hätätilanteissa toteutettavien pelastuspalvelutoimien koordinointia varten /* KOM/2000/0593 lopull. - CNS 2000/0248 */



Virallinen lehti nro 029 E , 30/01/2001 s. 0287 - 0290



Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS yhteisön mekanismin perustamisesta hätätilanteissa toteutettavien pelastuspalvelutoimien koordinointia varten (Komission esittämä) PERUSTELUT 1. Johdanto 1.1 Joukko luonnonkatastrofeja, teknologian aiheuttamia suuronnettomuuksia ja ympäristökatastrofeja on viime aikoina aiheuttanut vakavia vahinkoja useissa jäsenvaltioissa ja unionin naapurivaltioissa. Näihin lukeutuvat maanjäristykset, Bretagnen rannikolla tapahtunut öljyvuoto, tuhoisat myrskyt useissa jäsenvaltioissa sekä katastrofaaliset tulvat eräissä jäsenyyttä hakeneissa maissa. Patojen murtumat ovat aiheuttaneet vakavaa saastumista Tonavan valuma-alueella, ja äskettäinen ilotulitevaraston räjähdys Alankomaissa aiheutti huomattavia kuolonuhreja. 1.2 Näiden suuronnettomuuksien seurauksena on esitetty pyyntöjä pelastuspalvelutoimien pikaiseksi tehostamiseksi yhteisön tasolla. Myös Euroopan parlamentti on antanut useita päätöslauselmia, joissa komissiota pyydetään toimimaan aloitteellisesti tässä asiassa. Tärkein yhteinen tekijä näissä pyynnöissä on ollut toivomus siitä, että kun unionin alueella tai sen ulkopuolella tapahtuu suuronnettomuus, jäsenvaltioiden pelastusyksiköiden erillisiä toimia olisi koordinoitava tehokkaammin. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on siis parantaa avustustoimien koordinointia luonnonkatastrofien, teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien ja ympäristökatastrofien yhteydessä, satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen mukaan luettuna. Ehdotuksessa on myös otettu huomioon Santa Maria da Feirassa 19.-20. kesäkuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, joissa todettiin, että komissio antaisi lähiaikoina pelastuspalvelun alaan kuuluvia ehdotuksia. 1.3 Tämä ehdotus pelastuspalvelutoimia koskevasta yhteisön vahvistetusta mekanismista täydentää nykyistä yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelmaa (2000-2004) [1]. Eräät ehdotetut toimet kuten ennakkoilmoitukset, operatiivisten yksiköiden nimeäminen, arviointi- ja koordinointiryhmien perustaminen ja yhteisiä toimia koskevien sääntöjen vahvistaminen eivät sisälly nykyiseen toimintaohjelmaan. Lisäksi yhteisen toimintakyvyn parantamiseen tähtäävän koulutusohjelman kohderyhmät ovat täysin erilaiset kuin nykyisen toimintaohjelman kohderyhmät. On myös syytä korostaa, ettei nyt ehdotettuja toimia voida sisällyttää nykyiseen ohjelmaan, koska sille osoitetut voimavarat ovat hyvin rajalliset. Nykyisen toimintaohjelman ja ehdotetun mekanismin avulla toteutettavien toimien yhdenmukaisuus ja toisiaan täydentävyys varmistetaan muun muassa siten, että molemmissa toimissa käytetään samaa hallintokomiteaa. [1] EYVL L 327, 21.12.1999, s.53. 1.4 Odoteltaessa tästä ehdotuksesta Euroopan parlamentissa ja neuvostossa käytävien keskustelujen tuloksia komissio on halukas yhdistämään nykyisen toimintaohjelman ehdotettuun mekanismiin. 1.5 Jäsenvaltioiden keskinäisen avunannon parantamisesta luonnonkatastrofin tai teknologisen suuronnettomuuden tapahtuessa 8. heinäkuuta 1991 annettu päätöslauselma [2] muodostaa perustan hätätilanteiden hallintaa koskevalle Euroopan unionin nykyiselle järjestelmälle. Tärkein väline tässä on Euroopan unionin pelastuspalvelutoimien käsikirja (Operational Manual of Civil Protection in the European Union), joka sisältää pääasiassa: [2] EYVL C 198, 8.7.1991, s. 1. * hakemiston toimivaltaisista viranomaisista yhteystietoineen, ympäri vuorokauden päivystävät yhteyspisteet mukaan luettuina, * kartoituksen jäsenvaltioissa käytettävissä olevista pelastuspalveluvoimavaroista. Käsikirjan pohjalta on luotu verkko, jonka avulla jäsenvaltiot voivat ottaa yhteyttä toisiinsa joko suoraan tai komission välityksellä. Päätöslauselma ei kuitenkaan käytännössä velvoita jäsenvaltioita käyttämään yhteisön järjestelmää suuronnettomuuden sattuessa. Järjestelmä käynnistetään ainoastaan sellaisen jäsenvaltion tai yhteisön ulkopuolisen maan pyynnöstä, jota uhkaa hätätilanne. Satunnaispäästöistä aiheutuvan meren pilaantumisen alalla tällainen keskinäistä avunantoa helpottava järjestelmä, johon liittyy yhteisön tietojärjestelmä, on ollut käytössä jo 1980-luvun alusta lähtien. 1.6 On olemassa myös useita muita yhteisön toimia, jotka liittyvät pelastuspalveluun. Näitä toimia esitellään perustelujen liitteessä. 2. Nykyiset hätätilanteiden hallintaan liittyvät yhteisön järjestelyt Kun tapahtuu suuronnettomuus ja jokin jäsenvaltio tai yhteisön ulkopuolinen maa pyytää apua, yhteisön nykyinen pelastuspalvelujärjestelmä takaa ympäristön pääosastossa toimivan, vuorokauden ympäri päivystävän pelastuspalvelun toimintarakenteen välittömän aktivoinnin. Rakenne on valmiina helpottamaan tai koordinoimaan muiden jäsenvaltioiden antamaa apua pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle. Tarvittavaa asiantuntemusta ja muita voimavaroja, jotka voidaan mobilisoida pikaisesti ja antaa käyttöön, pyydetään siten toimivaltaisista viranomaisista ja komission yksiköistä koostuvan vakiintuneen pelastuspalveluverkon kautta. Esimerkiksi vuonna 1997 tapahtuneen Assisin maanjäristyksen jälkeen Italia käytti tätä pelastuspalvelun toimintarakennetta pyytääkseen suojia Umbrian ja Marchen alueella kodittomaksi jääneille ihmisille. Itävalta toimitti muutaman tunnin sisällä suojia 3 300 henkilölle sekä muita tarvikkeita. Useat muut jäsenvaltiot tarjosivat välittömästi muita huomattavia voimavaroja. Erika-öljysäiliöaluksen haaksirikon jälkeen joulukuussa 1999 komissio lähetti muun muassa yhteyshenkilön, koordinaattorin ja kolme asiantuntijaa avustamaan Ranskan viranomaisia ja välitti varusteiden toimittamista koskevia pyyntöjä muille jäsenvaltioille. Toimintarakenteen toisena perustehtävänä on kerätä validoituja tietoja ja levittää niitä jäsenvaltioille. Viimeaikaisista suuronnettomuuksista saadut kokemukset ovat tuoneet korostetusti esiin, kuinka on poliittiselta kannalta olennaisen tärkeää, että jäsenvaltiot saavat tällaisia tietoja. 3. Nykyisistä järjestelyistä saadut kokemukset Nykyisen järjestelmän tärkeimpänä etuna on sen erittäin kevyt rakenne, joka vaatii suhteellisen vähän henkilöstö- ja budjettiresursseja. Viime vuosien kokemukset ovat kuitenkin osoittaneet, ettei nykyisen järjestelmän avulla kyetä mobilisoimaan merkittäviä ja riittäviä voimavaroja jäsenvaltioissa ja koordinoimaan toimia tarvittavalla tavalla. Jäsenvaltiot eivät myöskään aina käytä riittävästi nykyistä rakennetta ja sen tarjoamia tuki- ja koordinointimahdollisuuksia. Vaikuttaa myös siltä, etteivät jäsenvaltiot ole aina olleet tietoisia jäsenvaltioissa käytettävissä olevista toiminnallisista voimavaroista, joista voitaisiin tarjota apua, tai mahdollisuudesta mobilisoida nämä voimavarat hätätilanteen alkuvaiheessa. Nykyisen järjestelmän puitteissa on myös erittäin vaikeaa toteuttaa usean jäsenvaltion yhteistä avunantoa: operatiiviset yksiköt eivät tunne toisiaan, eivätkä ne tunne muista jäsenvaltioista tulevien kollegojensa käyttämiä tekniikoita. Tästä seuraa tehottomuutta, kun yksiköitä pyydetään toimimaan yhdessä hätätilanteen aikana. Myös tiedonvaihto sellaisen jäsenvaltion kanssa, jossa vallitsee hätätilanne, on aina erittäin vaikeaa eikä helpota avun tarjoamista muista jäsenvaltioista. Nykyisen järjestelmän avulla ei siten pystytä vastaamaan todelliseen tarpeeseen varmistaa jäsenvaltioiden yksiköiden toimien parempi koordinointi. Tarvitaan siis huomattavasti vahvempaa mekanismia, jota on jo poliittisella tasolla pyydetty. 4. Parannettua mekanismia koskeva ehdotus 4.1 Komissio on määrittänyt neljä tekijää, jotka vaikuttavat välttämättömiltä, jotta parannetulle mekanismille asetetut tavoitteet voidaan saavuttaa: * Avustustoimien voimavarojen ennaltamäärittely. Tarkoituksena on nimetä etukäteen ne jäsenvaltioiden pelastuspalvelujen yksilöt, jotka ovat käytettävissä erittäin lyhyellä varoitusajalla (yleensä 2-24 tunnin kuluessa onnettomuuden sattumisesta) ja jotka voidaan toimittaa paikalle (yksiköiden kokoonpano vaihtelee hätätilanteen luonteen ja siinä ilmenevien erityistarpeiden mukaan). * Toimintakyvyn parantamiseen tähtäävä koulutusohjelma. Tarkoituksena on perustaa koulutusohjelma, jolla parannetaan näiden yksiköiden yhteistoimintakykyä ja edistetään sitä, että ne täydentävät parhaalla mahdollisella tavalla toisiaan. Ohjelmaan sisältyy yhteisiä kursseja ja harjoituksia sekä mahdollisuus lähettää yksiköiden jäseniä lyhyille komennuksille muihin jäsenvaltioihin. * Arviointi- ja koordinointiryhmät. Tarkoituksena on luoda valmiudet koota suppea arviointi- ja koordinointiryhmä ja lähettää se välittömästi tapahtumapaikalle. Ryhmä pyrkii parantamaan toiminnan tehokkuutta ja koordinointia paikan päällä ja määrittämään, mitä voimavaroja tarvitaan kipeimmin hätätilanteen hallitsemiseksi, sekä toimii tarvittaessa yhteydenpitäjänä apua pyytäneen maan toimivaltaisiin viranomaisiin nähden. * Yhteisen hätäviestintäjärjestelmän luominen. Tarkoituksena on kehittää yhteinen operatiivinen hätäviestintäjärjestelmä jäsenvaltioiden pelastuspalveluhallintojen ja komission asiaan kuuluvien yksiköiden välillä. 4.2 Edellä mainitut pelastusyksiköt olisivat mekanismin ydin. Hätätilanteiden hallinta edellyttää kuitenkin aina huomattavaa joustavuutta, joten jäsenvaltioille ja yhteisön ulkopuolisille maille pitäisi antaa mahdollisuus pyytää myös muuta tukea, johon liittyy muuta sellaista erikoishenkilöstöä ja -kalustoa, jota tarvitaan kyseisen hätätilanteen hallitsemiseen. Tällaisia voimavaroja voisivat tarjota jäsenvaltioiden pelastuspalvelusta vastaavat viranomaiset, mutta myös valtiosta riippumattomat järjestöt ja muut asianmukaiset organisaatiot. Lisäksi on välttämätöntä turvautua tieteellisiin ja teknisiin verkkoihin, jotka voivat osaltaan edistää vaarojen ja riskien arviointia. 5. Hätätilanteet unionin alueella Jos unionin alueella tapahtuu hätätilanne, mekanismin käynnistää se jäsenvaltio, jota hätätilanne koskee. Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava hätätilanteesta, ja se voi tarvittaessa pyytää apua muilta jäsenvaltiolta. Tällainen pyyntö voidaan tehdä joko suoraan muille jäsenvaltioille tai ympäristön pääosaston ympäri vuorokauden päivystävän toimintarakenteen kautta käyttämällä tässä ehdotuksessa mainittua hätäviestintäjärjestelmää. Ympäristön pääosaston ympäri vuorokauden päivystävä toimintarakenne ryhtyy toimeen heti ilmoituksen saatuaan; se tekee välittömästi alustavan tilannearvioinnin ja ilmoittaa tarvittaessa asiasta muille jäsenvaltioille. Se voi tämän jälkeen välittää pelastusyksiköitä, varusteita tai muita erityisvoimavaroja koskevia pyyntöjä. Rakenne voi myös antaa arviointi- ja koordinointiryhmän sen jäsenvaltion käyttöön, jota hätätilanne koskee. Ryhmä voi tällöin toimia yhteydenpitäjänä rakenteen ja apua antavien jäsenvaltioiden välillä parhaan mahdollisen yhteisen toimintakapasiteetin kokoamiseksi. On syytä korostaa, että vastuu päätöksenteosta säilyy kaikissa tapauksissa kokonaan niillä jäsenvaltioilla, jotka pyytävät tai antavat apua. 6. Hätätilanteet unionin ulkopuolella Jos luonnonkatastrofi tai teknologian aiheuttama suuronnettomuus tapahtuu unionin ulkopuolella, kolmas maa voi pyytää apua yhteisöltä ja/tai sen jäsenvaltioilta. Pyynnöt voidaan tehdä suoraan komissiolle tai jonkin jäsenvaltion kautta tai muita kanavia käyttäen. Tällaisen pyynnön jälkeen ympäristön pääosaston toimintarakenne käynnistää mekanismin ja toimii samalla tavalla kuin unionin alueella tapahtuvissa hätätilanteissa koordinoidakseen apua tarjoavien jäsenvaltioiden yksiköiden toimintaa. Tällaisiin heti hätätilanteen alkuvaiheessa toteutettaviin toimiin lukeutuvat pelastustehtävät ja välittömien humanitaaristen tarpeiden täyttäminen. Toimet toteutettaisiin läheisessä yhteistyössä Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) kanssa, jotta voitaisiin varmistaa sujuva siirtyminen vaiheeseen, jossa viimeksi mainittu voi toimittaa humanitaarista apua. Vahvistettu pelastuspalvelumekanismi voisi myös edistää yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alaan kuuluvaa unionin yleistä ei-sotilaallista reagointia kolmansissa maissa tapahtuviin kriisitilanteisiin, josta päätettiin Helsingin Eurooppa-neuvostossa. 7. Tarvittavat poliittiset sitoumukset Jotta tämän alan vahvistetun EU-yhteistyön tehokkuus voitaisiin taata, on ratkaistava kaksi tärkeää poliittista kysymystä: * jäsenvaltioiden on sitouduttava poliittisesti osallistumaan tähän avustustoimien koordinointia koskevaan parannettuun yhteisön mekanismiin * myös ehdokasvaltioita olisi pyydettävä tekemään vastaava mekanismiin osallistumista koskeva sitoumus. Nämä kysymykset ovat olennaisen tärkeitä: suuronnettomuuksista saadut viimeaikaiset kokemukset ovat osoittaneet nykyisen järjestelmän tekniset rajoitukset. Vain korkeimmalla tasolla ilmaistu selkeä poliittinen tahto käyttää ja hyödyntää ehdotettua mekanismia voi taata sen tehokkuuden pitkällä aikavälillä. 8. Oikeusperusta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklassa todetaan muun muassa, että yhteisön päämääränä on 3 artiklassa tarkoitetun yhteisen politiikan tai yhteisen toiminnan toteuttamisella edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja yhteisvastuullisuutta jäsenvaltioiden välillä. Perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan u alakohdan mukaan tähän toimintaan sisältyvät toimenpiteet pelastuspalvelun alalla. Ehdotuksen oikeusperustana on siten EY:n perustamissopimuksen 308 artikla. Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan b kohdassa todetaan, että päämääränsä toteuttamiseksi yhteisö laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtii niiden noudattamisesta. Euratomin perustamissopimuksen III luvussa annetaan määräyksiä väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta. Yhteisön päämäärien saavuttamiseksi ehdotuksen oikeusperustana on myös Euratomin perustamissopimuksen 203 artikla. 9. Muita näkökohtia Talous- ja sosiaalikomitean kuulemisen lisäksi ehdotus toimitetaan lausunto varten myös alueiden komitealle, koska tämänkaltainen mekanismi on tärkeä myös alueellisille ja paikallisille viranomaisille. Liite Yleiskatsaus muihin pelastuspalveluun liittyviin yhteisön toimiin Tämän ehdotuksen taustan ja asiayhteyden ymmärtämiseksi on syytä luoda lyhyt katsaus yhteisön toimiin tällä alalla. Pelastuspalvelu voidaan yleisesti määritellä eri alojen väliseksi toiminnaksi. Sen tarkoituksena on varmistaa kansalaisten, ympäristön ja omaisuuden suojelu. Pelastuspalveluun sisältyvät seuraavat neljä päävaihetta: * onnettomuuksien ehkäisy * valmius välittömiin pelastustoimiin * toiminta hätätilanteissa * suuronnettomuuksien jälkeiset ennallistamistoimet. Edellä kuvattujen keskinäistä avunantoa helpottavien yhteisön järjestelmien lisäksi pelastuspalvelun kannalta merkityksellisiä EU:n yleisiä toimia toteutetaan nykyisin kolmella alalla: * Pelastuspalvelu: neuvosto hyväksyi 9. joulukuuta 1999 yhteisön pelastuspalvelun alan viisivuotisen toimintaohjelman (2000-2004) [3]. Ohjelman tarkoituksena ei ole korvata jäsenvaltioiden omia toimia tällä alalla, vaan pikemminkin tukea ja täydentää niitä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Ohjelman kaksi päätavoitetta ovat onnettomuuksien ehkäisy ja julkinen tiedotus. Ohjelmaan sisältyy myös muita toimia kuten työryhmiä, asiantuntijoiden vaihtoja ja harjoituksia, joiden tarkoituksena on valmiustason parantaminen yhteisössä ja kokemusten jakaminen. [3] Neuvoston päätös 1999/847/EY, EYVL L 327, 21.12.1999, s. 53. * Satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen: yhteisön yhteistyötä on tällä alalla kehitetty vuodesta 1978 lähtien. Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös satunnaispäästöistä aiheutuvaan meren pilaantumiseen liittyvän yhteisön yhteistyöjärjestelmän perustamisesta seitsemäksi vuodeksi (2000-2006) valmistunee lähiaikoina (toimielinten välinen asiakirja 98/0350(COD)). Järjestelmän puitteissa toteutettaviin toimiin sisältyy kursseja, puhdistustekniikoiden parantamiseen tähtääviä kokeiluhankkeita sekä yhteisön tietojärjestelmän perustaminen. Yhteisön tämän alan toimien yleisenä tarkoituksena on edistää ja tukea jäsenvaltioiden toimia, joiden avulla ne pyrkivät parantamaan toimintakykyään merten saastumistapauksissa. * Seveso II: vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY [4] (ns. Seveso II -direktiivi) tarkoituksena on ehkäistä vaarallisista aineista aiheutuvia suuronnettomuuksia ja rajoittaa niiden ihmisiin ja ympäristöön kohdistuvia vaikutuksia. Direktiivissä asetetaan uusia vaatimuksia, jotka koskevat turvallisuusjohtamisjärjestelmiä, hätäsuunnitelmia ja maankäytön suunnittelua. Lisäksi direktiivissä säädetään jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista. [4] EYVL L 10, 14.1.1997, s. 13. Myös komission monien muiden alojen politiikkaan sisältyy toimia, jotka edistävät pelastuspalvelun tavoitteita (eli ihmisten, ympäristön ja omaisuuden suojelua). Näitä aloja ovat muun muassa seuraavat: * Säteilysuojelu: neuvoston päätös 87/600/Euratom [5] yhteisön järjestelyistä nopeaksi tietojenvaihdoksi säteilyhätätilanteen yhteydessä. Ympärivuorokautista ECURIE-järjestelmää testataan säännöllisesti jäsenvaltioiden yhteyspisteiden kanssa, ja sen tekniikkaa kehitetään Isprassa toimivan Yhteisen tutkimuskeskuksen tuella. Lisäksi neuvoston asetuksessa (Euratom) N:o 3954/87 [6] edellytetään, että komissio vahvistaa tarvittaessa välittömästi elintarvikkeiden ja rehujen radioaktiivisen saastumisen sallitut enimmäistasot. [5] EYVL L 371, 30.12.1987, s. 76-78. [6] EYVL L 281, 14.10.1988, s. 55. * Rakennerahastot: yksi tärkeä osa yhteisön toimia pelastuspalvelun alalla on huomattava rahallinen tuki, jota annetaan alueille, joita saattaa kohdata suuronnettomuus ja jotka kuuluvat rakennerahastojen tavoitealueisiin. Rakennerahastoista osarahoitetut ohjelmat parantavat toimintamahdollisuuksia hätätilanteissa. Luonnonkatastrofien yhteydessä on aiemmin sovellettu erilaisia vaihtoehtoja. On mahdollista pyytää varojen siirtoja yhden ohjelman eri toimenpiteiden välillä tai eri ohjelmien välillä samassa jäsenvaltiossa, vaikka tämä vaihtoehto onkin käytettävissä vain tietyissä olosuhteissa. INTERREG III -yhteisöaloitteen puitteissa yhdessä Euroopan aluekehitysrahaston kanssa rahoitettavia ohjelmia koskeviin uusiin suuntaviivoihin sisältyvät nimenomaisesti pelastuspalvelu ja onnettomuuksien ehkäisy. Tällaisia ennaltaehkäiseviä toimia sisältyy sekä INTERREG III -yhteisöaloitteen rajat ylittävää yhteistyötä koskevan osaan että sen valtioiden välistä yhteistyötä koskevaan osaan. * Yritystoiminta: rakennusalan tuotteita koskevalla neuvoston direktiivillä 89/106/ETY [7] pyritään varmistamaan, että kyseisten tuotteiden ominaisuudet ovat sellaiset, että rakennukset ja muut rakennuskohteet täyttävät olennaiset vaatimukset, jotka koskevat muun muassa mekaanista lujuutta ja vakavuutta, paloturvallisuutta ja käyttöturvallisuutta. Rahoitusta ja tukea annetaan tähän liittyville standardointitoimille ja rakenteellista suunnittelua koskevien eurooppalaisten normien (Eurocodes) kehittämiselle; normeissa otetaan huomioon muun muassa rakenteiden käyttäytyminen erilaisten riskien kuten tulipalon, maanjäristysten ja lumikuormien yhteydessä. [7] EYVL L 40, 11.2.1989, s. 12. * Maatalous: metsäpalojen torjunnasta yhteisössä 23. heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2158/92 [8] muodostaa perustan metsäpalojen torjuntaan liittyville jäsenvaltioiden toimille samalla kun siinä varmistetaan, että muista lähteistä tuettavat metsänhoitotoimet, kuten maaseudun kehittäminen metsäpalouhan alaisilla alueilla, liitetään torjuntajärjestelmään toteuttamalla yhtenäisiä metsäpalojen torjuntasuunnitelmia. Asetus on lisäksi mahdollistanut metsäpaloja koskevan yhteisön tietojärjestelmän perustamisen. Järjestelmän avulla voidaan vaihtaa tietoja alalla toimivien kansainvälisten/ylikansallisten organisaatioiden kesken. [8] EYVL L 217, 31.7.1992, s. 3. * Energia ja liikenne: tieliikenteen turvallisuuteen liittyvä yhteisön lainsäädäntö on monimuotoista ja sisältää erilaisia poliittisia ja teknisiä toimenpiteitä. Näihin lukeutuvat sosiaaliset säännökset, joita on annettu ajokorttien myöntämiseen sovellettavista vaatimuksista, ammattiliikennettä harjoittavien kuljettajien työ- ja lepoajoista sekä turvavyön käyttöpakosta. Teknisiä toimenpiteitä ovat katsastukseen liittyvät säännökset ja monet ajoneuvojen tyyppihyväksyntään liittyvät turvallisuusstandardit. Standardeja on annettu myös vaarallisten aineiden maantiekuljetuksista sekä raskaiden hyötyajoneuvojen enimmäisnopeuksista, painoista ja mitoista. Äskettäin annettiin liikenneturvallisuutta koskeva tiedonanto. Meriturvallisuuteen liittyvillä toimilla pyritään estämään onnettomuuksia, suojelemaan ihmisiä ja ympäristöä sekä takaamaan merenkulun turvallisuus. Erityistä huomiota on kiinnitetty öljysäiliöalusten turvallisuuteen. Tähän liittyy myös komission antama ehdotuskokonaisuus, jolla pyritään estämään Erikan kaltaiset onnettomuudet. Komissio valmistelee "Galileo-aloitteen" yhteydessä tulevia yhteisön toimia, joilla tulee olemaan huomattava vaikutus etsintä- ja pelastuspalveluiden organisointiin ja erityisesti onnettomuuksien uhrien paikantamiseen. Samaa voitaneen sanoa eräistä yhteisön säädöksistä, joita valmistellaan "Euroopan yhtenäisen ilmatilan" puitteissa. Ydinturvallisuuden osalta vastuu on pääasiassa jäsenvaltioiden kansallisilla elimillä. Kansainväliset yleissopimukset kattavat ilmoitukset ja avunannon ydinonnettomuuden tai säteilyhätätilanteen sattuessa. * Tutkimus: viidenteen puiteohjelmaan sisältyvän ympäristöalan tutkimusohjelman yleisiä toimia koskevan osan kautta tuetaan hankkeita, jotka liittyvät luonnonkatastrofien ja teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien ehkäisemiseen. Luonnonkatastrofien osalta painopistealueita ovat muun muassa maanjäristysriskit, tulvat ja hydrogeologiset riskit, tulivuorien aiheuttamat riskit ja metsäpalot. Teknologian aiheuttamiin riskeihin liittyvissä toimissa keskitytään prosessien ymmärtämiseen sekä keinotekoisten rakenteiden ja teollisuuslaitosten käyttöön liittyvien riskien arviointiin, ennakointiin, lieventämiseen ja hallintaan. * Yhteinen tutkimuskeskus: Yhteinen tutkimuskeskus on viidennen puiteohjelman nojalla antanut tieteellistä ja teknistä tukea yhteisön yhteistyölle pelastuspalvelun alalla. Nämä toimet ovat liittyneet muun muassa tulvien ja metsäpalojen seurantaan, suuronnettomuuksia koskevan yhteisön tietojärjestelmän perustamiseen, päätöksenteon tukitekniikoihin, riskien arviointiin, teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien ehkäisyyn ja ympäristön laadun arviointiin. Yhteinen tutkimuskeskus voi antaa myös luonnonkatastrofeihin ja teknologian aiheuttamiin suuronnettomuuksiin liittyvää teknistä tukea, riskien arviointi ja ennaltaehkäisevät toimet mukaan luettuina. * Tietoyhteiskunta: Euroopan laajuisia televerkkoja koskevasta ohjelmasta tuetaan riskien ja hätätilanteiden hallintaan liittyviä hankkeita, jotka koskevat muun muassa tulvien hallintaa, metsäpaloja, maanjäristyksiä, teollisuusriskien hallintaa, merialueiden jäätilanteen ja rannikkovesien seurantaa sekä miehittämättömien pisteiden valvontaa. Tietoyhteiskunnan tekniikoita koskevasta ohjelmasta tuetaan ympäristönsuojeluun ja miinanraivaukseen liittyviä hankkeita sekä yhtenäisen Euroopan hätänumeron (112) käyttöön ottamisesta 29. heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/396/ETY [9] täytäntöönpanoa. Äskettäin perustettiin teollisuuden ja pelastusviranomaisten edustajien koordinointiryhmä tutkimaan pelastuspalvelujen mahdollisuuksia käyttää hätäpuheluihin liittyviä paikkatietoja. [9] EYVL L 217, 6.8.1991, s. 31. * Koulutus ja kulttuuri: useilla hankkeilla on merkitystä pelastuspalvelujen kannalta, etenkin Leonardo-ohjelmassa ja eurooppalaisen vapaaehtoistyön ohjelmassa. * Ulkosuhteet: Euroopan unioni kehittää Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa ei-sotilaallista kriisienhallintavalmiutta. Yhteisöllä on jo komission kautta näkyvä ulkopoliittinen asema monissa eri tarkoituksia varten tehdyissä ja eri alueille suunnatuissa välineissä. Komission kyky vastata nopeasti ja tehokkaasti uhkaaviin ja todellisiin kriiseihin edellyttää nykyisten välineiden laajaa mukauttamista. Komission ehdotus nopean toiminnan välineestä, jota käsitellään parhaillaan neuvostossa, tukee ensimmäisen pylvään toimia, jotka liittyvät kriisien ehkäisyyn ja hallintaan ja vaativat nopeaa rahoitusta, mikä ei ole nykyisten budjettikäytäntöjen mukaan mahdollista. Nopean toiminnan välinettä ja komissioon perustettua uutta kriisienhallintayksikköä on pidettävä toisiaan tukevina osatekijöinä. Tähän tulee liittymään myös lisätoimenpiteitä, mukaan luettuna uusi strateginen lähestymistapa siihen, kuinka voidaan edistää komission ennakoivaa toimintaa ja lisätä sen näkyvyyttä turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. AKT-EY-kumppanuussopimuksiin sisältyy suuronnettomuuksien ehkäisyyn ja hätäapuun liittyviä erityislausekkeita ja rahoitusmahdollisuuksia. * Terveydenhuolto ja kuluttajasuoja: henkilövahinkojen ehkäisemistä koskeva yhteisön toimintaohjelma edistää osaltaan kansanterveyteen liittyviä toimia, joilla pyritään vähentämään henkilövahinkojen syntymistä. Lisäksi on perustettu osastojen välinen työryhmä käsittelemään hotellien paloturvallisuuteen liittyviä kysymyksiä. Hotellien paloturvallisuutta koskeva raportti on tarkoitus antaa ennen vuoden 2000 loppua. Kuluttajapolitiikan toimintasuunnitelmassa 1999-2000 ilmoitettujen palvelujen turvallisuutta koskevien toimien yhteydessä paloturvallisuusnäkökohtia tarkastellaan osana eräiden palvelujen turvallisuutta. * ECHO: Euroopan yhteisöjen humanitaarisen avun toimisto ECHO on yksi tärkeimmistä humanitaarisen avun antajista Euroopan unionin ulkopuolella. Viime vuosina se on käyttänyt vuosittain yhteensä 500-800 miljoonaa euroa yli 60 maassa. Kolmansien maiden luonnonkatastrofien uhreille annettiin humanitaarista apua 64 miljoonan euron arvosta vuonna 1999. ECHO:n katastrofivalmiutta koskevasta ohjelmasta ("DIPECHO") rahoitetaan kokeiluhankkeita useilla maailman katastrofiherkillä alueilla. Ohjelma perustuu humanitaarisesta avusta annettuun asetukseen (EY) N:o 1257/96, jonka mukaan humanitaarista apua koskevien toimien yhtenä tavoitteena on "turvata luonnonmullistusten tai vastaavien poikkeuksellisten olosuhteiden riskeihin valmistautuminen ennakolta ja ottaa käyttöön asianmukainen varoitus- ja väliintulojärjestelmä" (2 artiklan f kohta). DIPECHO:n budjetti vuodelle 2000 on 7,5 miljoonaa euroa. Parantaakseen kykyään antaa varoituksia varhaisessa vaiheessa ECHO kehittää parhaillaan Internet-pohjaista tietojärjestelmää, jonka avulla maailman katastrofialttiita alueita voidaan seurata järjestelmällisesti. Analysoimalla tarkoin valittuja erikoistuneita Internet-sivuja, satelliittikuvapalveluita ja tietokantoja, järjestelmä tarjoaa päivittäisen analyysin maailman tilasta mahdollisten suuronnettomuuksien osalta. * Oikeus- ja sisäasiat: poliisien osallistuminen pelastuspalvelutoimiin koskee oikeuslääketieteellisten asiantuntijoiden suorittamaa uhrien tunnistusta sekä yleisen järjestykseen ja turvallisuuteen liittyviä kysymyksiä. Siviilipoliisit ovat myös tärkeä osa edellä mainittua ei-sotilaallista kriisienhallintajärjestelmää. Poliisiyhteistyötä koskevat kysymykset kuuluvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen soveltamisalaan, jossa annetaan myös komissiolle vastaavat velvollisuudet. 2000/0248 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS yhteisön mekanismin perustamisesta hätätilanteissa toteutettavien pelastuspalvelutoimien koordinointia varten EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 308 artiklan sekä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 203 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [10], [10] EYVL C ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [11], [11] EYVL C ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [12], [12] EYVL C ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [13], [13] EYVL C sekä katsoo seuraavaa: 1) Vaikka jäsenvaltioiden keskinäisen avunannon parantamisesta luonnonkatastrofin tai teknologisen suuronnettomuuden tapahtuessa 8 päivänä heinäkuuta 1991 annetun päätöslauselman täytäntöönpanemiseksi toteutetut yhteisön toimet ovat edistäneet ihmisten, ympäristön ja omaisuuden suojelua, nyt on tarpeen varmistaa entistäkin parempi suojelu sekä Euroopan unionin alueella että sen ulkopuolella tapahtuvien luonnonkatastrofien, teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien ja ympäristökatastrofien yhteydessä, satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen mukaan luettuna, sekä lujittaa päätöslauselman säännöksiä. 2) Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) yleissopimus teollisuusonnettomuuksien rajojen yli ulottuvista vaikutuksista tuli voimaan 19 päivänä huhtikuuta 2000 ja sisältää säännöksiä muun muassa ennaltaehkäisystä, hätävalmiudesta, julkisesta tiedotuksesta ja osallistumisesta, teollisuusonnettomuuksien ilmoitusjärjestelmästä, pelastustoimista ja keskinäisestä avunannosta. Yhteisö hyväksyi yleissopimuksen 23 päivänä maaliskuuta 1998 tehdyllä neuvoston päätöksellä [14]. [14] EYVL L 326, 3.12.1998, s. 1. 3) Nyt ehdotettu mekanismi täydentää yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelmaa siten, että sen avulla voidaan tarjota tukea hätätilanteissa. Se helpottaa avustustoimien koordinointia ja pelastusyksiköiden, asiantuntijoiden ja muiden tarvittavien voimavarojen mobilisointia yhteisön vahvistetun pelastuspalvelurakenteen ja jäsenvaltioiden kansallisten yhteyspisteiden verkon kautta. Se tarjoaa myös mahdollisuuden hätätilannetta koskevien validoitujen tietojen keräämiseen ja niiden levittämiseen jäsenvaltioille. 4) Mekanismissa otetaan asianmukaisesti huomioon asiaa koskeva Euroopan yhteisön lainsäädäntö ja kansainväliset sitoumukset. 5) Jos unionin alueella syntyy vakava hätätilanne tai on olemassa välitön uhka tällaisesta tilanteesta, joka aiheuttaa tai voi aiheuttaa rajojen yli ulottuvia vaikutuksia tai joka voi johtaa yhden tai useamman jäsenvaltion esittämään avunpyyntöön, asiasta olisi ilmoitettava vakiintuneen hätäviestintäjärjestelmän kautta. 6) Yhteisön tasolla on ryhdyttävä valmistaviin toimenpiteisiin, jotta avustustoimet voidaan hätätilanteissa käynnistää ja niitä voidaan koordinoida riittävän joustavasti ja jotta varmistetaan avustusyksiköiden ja muiden tarvittavien voimavarojen tehokas toimintakyky ja toisiaan täydentävyys. 7) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisön mekanismi tarjoaa lisäarvoa tukemalla ja täydentämällä kansallisia politiikkoja pelastuspalveluun liittyvän vastavuoroisen avunannon alalla. Tällaisen mekanismin avulla pitäisi olla mahdollista käynnistää ja koordinoida avustustoimia ihmishenkien menetysten, vammojen, aineellisten vahinkojen sekä taloudellisten ja ympäristövahinkojen vähentämiseksi, mikä tekee sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuullisuuden tavoitteiden saavuttamisen entistä konkreettisemmaksi. 8) Unionin eristyneillä ja syrjäisimmillä alueilla on niiden maantieteelliseen sijaintiin, maastoon sekä sosiaalisiin ja taloudellisiin olosuhteisiin liittyviä erityispiirteitä. Näillä piirteillä on haitallinen vaikutus ja ne aiheuttavat erityisiä avustustarpeita hätätilanteissa. Tällä yhteisön mekanismilla mahdollistetaan myös näiden tarpeiden huomioon ottaminen. 9) On tarpeen lisätä avoimuutta sekä koota yhteen ja lujittaa nykyisiä erilaisia pelastuspalveluun liittyviä toimia perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. 10) Tämän säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet hyväksytään menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/648/EY [15] mukaisesti. [15] EYVL L 184, 17.7.1999, s.23. 11) Käyttämällä tätä yhteisön mekanismia varten samaa komiteaa kuin nykyistä yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelmaa varten varmistetaan, että toimet ovat yhdenmukaisia ja täydentävät toisiaan. 12) Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksessa ei anneta muita valtuuksia tämän päätöksen tekemiselle kuin EY:n perustamissopimuksen 308 artikla ja Euratomin perustamissopimuksen 203 artikla, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Perustetaan yhteisön mekanismi sellaisia pelastuspalvelutoimia varten, joita toteutetaan sellaisten vakavien hätätilanteiden sattuessa tai välittömästi uhatessa, jotka voivat vaatia kiireellisiä pelastustoimia (jäljempänä "mekanismi"). 2. Mekanismin tarkoituksena on auttaa varmistamaan ihmisten, ympäristön ja omaisuuden parempi suojelu sekä Euroopan unionin alueella että sen ulkopuolella tapahtuvien luonnonkatastrofien, teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien ja ympäristökatastrofien yhteydessä, satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen mukaan luettuna. Mekanismin yleisenä tarkoituksena on avun antaminen hätätilanteissa ja avustustoimien koordinoinnin helpottaminen. 3. Mekanismiin sisältyvät muun muassa seuraavat toimet: * hätätilanteissa toteutettavia koordinoituja avustustoimia varten käytettävissä olevien voimavarojen määrittäminen * koulutusohjelman perustaminen * arviointi- ja koordinointiryhmien perustaminen * hätäviestintäjärjestelmän perustaminen. 2 artikla 1. Kun yhteisön alueella syntyy vakava hätätilanne tai on olemassa välitön uhka tällaisesta tilanteesta, joka aiheuttaa tai voi aiheuttaa rajojen yli ulottuvia vaikutuksia tai joka voi johtaa yhden tai useamman jäsenvaltion esittämään avunpyyntöön, sen jäsenvaltion, jossa hätätilanne on syntynyt, on välittömästi ilmoitettava asiasta: a) niille jäsenvaltioille, joihin hätätilanteen vaikutukset voivat ulottua, ja b) komissiolle, jotta viimeksi mainittu voi tarpeen vaatiessa ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille ja käynnistää toimivaltaisten yksikköjensä toiminnan. 2. Tällainen ilmoitus on tehtävä hätäviestintäjärjestelmän kautta. 3 artikla Varmistaakseen tehokkaan toimintakykynsä hätätilanteissa jäsenvaltioiden on: a) nimettävä etukäteen ne pelastuspalveluidensa yksiköt, jotka ovat käytettävissä tai jotka voidaan koota ulkomailla tapahtuvaa toimintaa varten erittäin lyhyellä varoitusajalla, yleensä 2-24 tunnin kuluessa avunpyynnön esittämisestä, kun otetaan huomioon, että yksikön kokoonpanon olisi voitava vaihdella hätätilanteen luonteen ja siinä ilmenevien erityistarpeiden mukaan b) toimitettava nämä tiedot komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekemisestä ja tämän jälkeen pidettävä nämä tiedot ajan tasalla c) tarkasteltava mahdollisuuksia tarjota tarvittaessa myös muunlaista apua kuten erikoishenkilöstöä ja laitteita, joita tarvitaan jossain erityisessä hätätilanteessa, mukaan luettuina valtiosta riippumattomien järjestöjen ja muiden asiaankuuluvien organisaatioiden tarjoamat voimavarat. 4 artikla Pelastuspalvelutoimien hyvän koordinoinnin edistämiseksi hätätilanteissa ja eri yksiköiden yhteentoimivuuden ja toisiaan täydentävyyden varmistamiseksi komission on: a) perustettava pelastusyksiköille tarkoitettu koulutusohjelma, johon sisältyy yhteisiä kursseja ja harjoituksia sekä vaihtojärjestelmä, jonka puitteissa yksittäisiä henkilöitä voidaan lähettää komennukselle muiden jäsenvaltioiden yksiköihin b) luotava valmius koota suppeita arviointi- ja koordinointiryhmiä ja lähettää ne välittömästi tapahtumapaikalle tehostamaan avustustoimia ja tarvittaessa toimimaan yhteydenpitäjänä apua pyytäneen maan toimivaltaisiin viranomaisiin nähden c) perustettava ohjelma kokemusten arviointia ja levittämistä varten. 5 artikla 1. Kun hätätilanne syntyy yhteisön alueella, jäsenvaltio voi pyytää apua: a) komission toimivaltaisten yksiköiden kautta. Vastaanotettuaan tällaisen pyynnön komission on tarpeen mukaan ja viivytyksettä: - toimitettava pyyntö edelleen jäsenvaltioiden kansallisten yhteyspisteiden verkon kautta - helpotettava yksiköiden, asiantuntijoiden ja muun avustustoiminnan tuen mobilisointia - kerättävä hätätilannetta koskevia validoituja tietoja ja levitettävä niitä jäsenvaltioille. b) suoraan toisilta jäsenvaltioilta. 2. Minkä tahansa jäsenvaltion, jolle osoitetaan avunpyyntö, on tehtävä pikaisesti päätös siitä, voiko se antaa pyydettyä apua, ja ilmoitettava tästä avunpyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle joko suoraan tai komission toimivaltaisten yksiköiden kautta sekä mainittava, missä laajuudessa ja millä ehdoin se voi mahdollisesti antaa apua. 3. Yhteisön sisällä toteutettavien avustustoimien perusperiaatteet on esitetty tämän päätöksen liitteessä. 4. Tämän artiklan säännökset voidaan pyynnöstä panna täytäntöön myös yhteisön ulkopuolella toteutettavien toimien osalta. 6 artikla Mekanismiin voivat osallistua: - yhteisön jäsenyyttä hakeneet Keski- ja Itä-Euroopan maat Eurooppa-sopimuksissa, niiden lisäpöytäkirjoissa ja asianomaisten assosiaationeuvostojen päätöksissä määrättyjen edellytysten mukaisesti - Kypros, Malta ja Turkki näiden maiden kanssa tehtävien kahdenvälisten sopimusten perusteella. 7 artikla Komissio toteuttaa mekanismiin liittyvät toimet 8 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 8 artikla 1. Kun tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika on kolme kuukautta. 2. Komissiota avustaa hallintokomitea, joka on sama kuin yhteisön pelastuspalvelun alan toimintaohjelman perustamisesta 9 päivänä joulukuuta 1999 tehdyllä neuvoston päätöksellä [16] perustettu komitea. [16] EYVL L 327, 21.12.1999, s. 53. 3. Komission on vahvistettava yhteiset säännöt tämän päätöksen täytäntöönpanoa varten erityisesti seuraavissa kysymyksissä: a) hätätilanteissa toteutettavia koordinoituja avustustoimia varten käytettävissä olevien voimavarojen määrittäminen b) koulutusohjelman perustaminen c) arviointi- ja koordinointiryhmien perustaminen d) hätäviestintäjärjestelmän perustaminen sekä avustustoimien johtamisen osalta ottaen huomioon valtioiden väliset perinteiset yhteydet tai yksiköiden erikoistuminen joko tiettyihin aloihin tai tietyntyyppisiin riskeihin. 9 artikla Edellä 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista toimista aiheutuvat kustannukset katetaan kokonaisuudessaan yhteisön rahoituksella. 10 artikla Komissio arvioi tämän päätöksen täytäntöönpanoa kolmen vuoden välein sen voimaantulon jälkeen. 11 artikla Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2001. 12 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE Yhteisön alueella toteutettavien avustustoimien perusperiaatteet [17] [17] Näitä periaatteita sovelletaan myös mekanismiin osallistuviin ehdokasvaltioihin. 1. Apua on yleensä annettava siten, että paikan päälle lähetetään pelastusyksiköitä, jotka on varustettu laitteilla ja avustusmateriaalilla ja joiden tehtävänä on pelastaa ja suojella henkilöitä sekä suojella omaisuutta, kulttuuriperintö mukaan luettuna, ja ympäristöä. 2. Pelastusyksiköiden on oltava logistisesti itsenäisiä ja niiden on voitava toimia paikan päällä omavaraisesti vähintään 48 tuntia. Tämän jälkeen yksiköiden varastojen loputtua apua pyytävän jäsenvaltion on huolehdittava pelastusyksiköiden kaikesta ylläpidosta ja niiden varusteiden tavanomaisesta täydentämisestä. 3. Apua pyytävä jäsenvaltio vastaa avustustoimien johtamisesta. Apua pyytävän jäsenvaltion viranomaisten on annettava ohjeita ja määriteltävä tarvittaessa pelastusyksiköille annettujen tehtävien rajat määräämättä kuitenkaan niiden toteuttamisen yksityiskohdista; ohjeet on annettava apua tarjoavan jäsenvaltion nimeämälle henkilölle. 4. Apua pyytävän jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet apua tarjonneen jäsenvaltion pelastusyksikön jäsenten turvallisuuden takaamiseksi. 5. Tehokkaan avun antamiseksi pelastusyksiköillä on oltava pääsy kaikkiin paikkoihin, joissa toiminnasta vastaavien viranomaisten mukaan tarvitaan niiden yhteistyötä. Apua pyytävän jäsenvaltion on varmistettava, että tarvittavat toimintaa tukevat välineet ovat saatavilla ja viestinnästä on huolehdittu. 6. Apua pyytävän jäsenvaltion on luotava menettelyt tarvittavien lupien nopeaa myöntämistä varten, erityisesti poikkeuksellisia kuljetuksia varten, ja sen on myös otettava käyttöön järjestelyjä infrastruktuurin vapaata käyttöä varten tilanteissa, joissa peritään kauttakulkumaksuja, tiemaksuja, satamamaksuja tai lentokenttäveroja. 7. Avustustoimien nopeuden ja tehokkuuden varmistamiseksi apua pyytävän jäsenvaltion ja tarvittaessa jäsenvaltion, jonka kautta apua kulkee, on pyrittävä minimoimaan rajatarkastukset ja -muodollisuudet, jotka koskevat pelastusyksiköitä, niiden varusteita sekä sellaista avustusmateriaalia, jota yksiköt tarvitsevat tehtävänsä suorittamiseksi, lääketieteelliset laitteet ja lääkkeet mukaan luettuina. Tätä varten on esitettävä apua antavan jäsenvaltion viranomaisten antama kattava todistus, jossa kuvataan pelastusyksikön tehtävä ja kokoonpano, sekä täydellinen luettelo yksikön varusteista ja lähetetystä avustusmateriaalista, mahdollisuuksien mukaan joko silloin, kun saavutaan kyseessä olevan jäsenvaltion alueelle, tai viimeistään kuukauden kuluttua maahantulon jälkeen. Kunkin jäsenvaltion on annettava toisista jäsenvaltioista tuleville ilma-aluksille, jotka osallistuvat suoraan avustustoimiin tai kuljettavat varusteita, lupa kulkea alueensa yli sekä laskeutua ja lähteä lentoon ennalta määrätyistä paikoista. Lennot on järjestettävä ja toteutettava kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavien, navigointia ja ilmatilan käyttöä koskevien sääntöjen mukaisesti. 8. Ellei kyseessä olevien jäsenvaltioiden kesken ole olemassa muita järjestelyjä, kuten kahdenvälisiä sopimuksia, apua pyytävä jäsenvaltio vastaa apua tarjoavan jäsenvaltion avustustoimien kustannuksista. Onnettomuuden luonteen ja apua pyytävän jäsenvaltion kärsimien vahinkojen suuruuden huomioon ottaen jäsenvaltiot voivat tarjota apua joko kokonaan tai osittain ilman korvausta. Apua tarjoava jäsenvaltio voi myös milloin tahansa luopua kaikista kulujensa korvauksista tai osasta niitä. Apua pyytävän jäsenvaltion on avustustoimien ajan majoitettava ja ruokittava apua tarjoavan jäsenvaltion pelastusyksiköt, ja jos näiden muona ja varusteet loppuvat, apua pyytävän jäsenvaltion on tarjottava täydennystä omalla kustannuksellaan. 9. Ellei kyseessä ole asianmukaisesti todistettu petos tai vakava väärinkäytös, jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä pyytämästä muilta jäsenvaltioilta korvausta niiden omaisuudelle tai henkilöstölle aiheutuneista vahingoista, jos nämä vahingot ovat seurausta tämän päätöksen mukaisesti toteutetuista avustustoimista. Jos kolmannet osapuolet ovat kärsineet vahinkoja avustustoimien seurauksena, apua pyytäneen jäsenvaltion ja apua tarjonneen jäsenvaltion on toimittava yhteistyössä helpottaakseen tällaisten vahinkojen korvaamista. 10. Avustustoimien päätyttyä apua tarjonneen jäsenvaltion ja apua pyytäneen jäsenvaltion on annettava komissiolle selvitys esiintyneestä hätätilanteesta ja toteutetuista toimenpiteistä. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille. RAHOITUSSELVITYS 1. Toimenpiteen nimi Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön mekanismin perustamisesta hätätilanteissa toteutettavien pelastuspalvelutoimien koordinointia varten 2. Budjettikohta B4-3300 3. Oikeusperusta EY:n perustamissopimuksen 308 artikla ja Euratomin perustamissopimuksen 203 artikla 4. Toimenpiteen kuvaus 4.1. Toimenpiteen yleistavoite Mekanismin yleisenä tarkoituksena on avun antaminen hätätilanteissa ja avustustoimien koordinoinnin helpottaminen. Komissio helpottaa mekanismin avulla pelastusyksiköiden, asiantuntijoiden ja muun avustustoiminnan tuen mobilisointia. Tällaisia voimavaroja, jotka voidaan mobilisoida pikaisesti ja antaa käyttöön, voidaan pyytää komission toimivaltaisten yksiköiden ja jäsenvaltioiden yhteyspisteitä koostuvan pelastuspalveluverkon kautta. Parannetulle mekanismille asetettujen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää neljää keskeistä tekijää: * hätätilanteissa toteutettavia koordinoituja avustustoimia varten käytettävissä olevien voimavarojen määrittäminen * koulutusohjelman perustaminen * arviointi- ja koordinointiryhmien perustaminen * hätäviestintäjärjestelmän perustaminen. Pelastusyksiköt ovat mekanismin ydin. Hätätilanteiden hallinta edellyttää kuitenkin aina huomattavaa joustavuutta, joten jäsenvaltioille ja yhteisön ulkopuolisille maille annetaan mahdollisuus pyytää myös muuta tukea, johon liittyy muuta sellaista erikoishenkilöstöä ja -kalustoa, jota tarvitaan kyseisen hätätilanteen hallitsemiseen. Komissio luo valmiudet koota suppeita arviointi- ja koordinointiryhmiä ja lähettää ne välittömästi tapahtumapaikalle parantamaan toiminnan tehokkuutta Ehdokasvaltioita pyydetään osallistumaan yhteisön parannettuun mekanismiin. 4.2. Toimenpiteen kesto ja sen uusimista tai voimassaolon jatkamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Yhteisön mekanismi hätätilanteissa toteutettavien pelastuspalvelutoimien koordinointia varten perustetaan pysyvästi. 5. Menojen ja tulojen luokitus 5.1. Ei-pakollinen 5.2. Jaksotetut määrärahat 5.3. Oletettu tulolaji Mekanismiin osoitetaan korkeintaan 1,5 miljoonaa euroa vuodessa. 6. Meno-/tulolaji Tähän mekanismiin liittyvien komission toimien kustannukset katetaan kokonaisuudessaan yhteisön rahoituksella. Toimenpiteestä aiheutuvia kustannuksia ovat: * Asiantuntijoiden kustannukset, mukaan luettuina palkkiot sekä matka- ja oleskelukustannukset; laitteiden vuokra- tai käyttökustannukset; kustannukset yhteisön laajuisesta verkottumisesta asianmukaisten yksiköiden kanssa; taloudellisten ja tilastollisten analyysien kustannukset; pelastusyksiköiden yhteisten kurssien ja harjoitusten kustannukset, kustannukset vaihtojärjestelmästä, jonka avulla yksiköiden jäsenet voivat työskennellä muiden jäsenvaltioiden yksiköissä sekä kustannukset saatujen opetusten arvioinnista ja levittämisestä; käännös- ja toimituskustannukset sekä ohjelman arvioinnin kustannukset. Lisäksi arvioidaan, että viestintäverkon, jonka odotetaan valmistuvan vuonna 2003, vuotuiset kustannukset ovat 150 000 euroa sillä perusteella, että verkossa käytetään IDA-ohjelmasta rahoitettuja Euroopan laajuisia telematiikkapalveluja hallintojen välillä (TESTA). * Kustannukset asiantuntijoiden lähettämisestä avustustoiminnan tueksi hätätilanteissa ja kustannukset muita voimavaroja hyödyntävän avunannon helpottamisesta; ympärivuorokautisen päivystyspalvelun kustannukset. 7. Rahoitusvaikutukset 7.1. Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde) Yksittäisten toimien kustannukset vaihtelevat riippuen toiminnan lajista, sen organisointitavasta ja yleensä siihen osallistuvien henkilöiden lukumäärästä. Eri toimien vuotuiseksi budjetiksi on suunniteltu 1,5 miljoonaa euroa. Seuraavassa taulukossa on esitetty alustava jakautuminen. >TAULUKON PAIKKA> 7.2. Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken Maksusitoumusmäärärahat, miljoonaa euroa (nykyisin hinnoin) >TAULUKON PAIKKA> 7.3. Talousarvion B-osaan kuuluvat selvityksistä, asiantuntijoista jne. aiheutuvat toimintakustannukset Maksusitoumusmäärärahat, miljoonaa euroa (nykyisin hinnoin) >TAULUKON PAIKKA> 7.4. Maksumäärärahojen ja maksusitoumusmäärärahojen aikataulu Miljoonaa euroa >TAULUKON PAIKKA> 8. Petostenvastaiset toimenpiteet - Sopimusten tai edunsaajien ilmoitusten nojalla tehtävät maksut suoritetaan todellisten menojen perusteella komission yksiköiden tekemien tarkastusten jälkeen. - Ennen sopimusten tai edunsaajien ilmoituksen allekirjoittamista on esitettävä arvio menoista. - Ennen maksujen suorittamista on esitettävä todisteet, jotka komission sopimusyksikkö tarkistaa. - Sopimuksiin tai edunsaajien ilmoituksiin on sisällyttävä määräyksiä paikan päällä suoritettavista tarkastuksista (säännöllinen tilintarkastus). 9. Kustannustehokkuusanalyysi 9.1. Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä Erityistavoitteet saavutetaan seuraavilla toimilla: * asiantuntijoiden mobilisointi avustustoimiin hätätilanteissa; tarkoituksena on vahvistaa luonnonkatastrofista tai teknologian aiheuttamasta suuronnettomuudesta kärsivän jäsenvaltion tai kolmannen maan viranomaisten luomaa järjestelmää auttamalla tilanteen arvioinnissa ja pelastusyksiköiden koordinoinnissa * yhteinen koulutus avustustoimia varten * yhteiset harjoitukset * yksiköiden jäsenten mahdollisuudet palvella vastavuoroisesti toisen jäsenvaltion yksiköissä. Kohderyhmänä ovat asianomaisten viranomaistahojen henkilöstö eri tasoilla (paikallisella, alueellisella ja kansallisella) sekä sellaisten järjestöjen ja muiden elinten henkilöstö, jotka voivat osallistua pelastuspalvelutoimiin luonnonkatastrofien, teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien tai ympäristökatastrofien aikana, satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen mukaan luettuna. 9.2. Toimenpiteen perustelut Vahvistettu rakenne tai mekanismi takaa ihmisten, ympäristön ja omaisuuden paremman suojelun luonnonkatastrofien, teknologian aiheuttamien suuronnettomuuksien tai ympäristökatastrofien aikana, satunnaispäästöistä aiheutuva meren pilaantuminen mukaan luettuna. Yhtenäinen ja integroitu järjestelmä mahdollistaa aukkojen tai viiveiden välttämisen tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdyttäessä. Tehokkaamman yhteistyön ja koordinoinnin toteuttaminen - myös jäsenvaltioiden avustustoimien osalta - saattaa huomattavasti tehostaa avustustoimia. Mekanismin tarkoituksena on toteuttaa valmistelevia toimenpiteitä, jotta hätätilanteessa tarvittavat avustustoimet voidaan käynnistää ja niitä voidaan koordinoida tehokkaammin, ottaen huomioon joustavuuden, jota tarvitaan pelastusyksiköiden ajoissa ja tehokkaasti tapahtuvan toiminnan takaamiseksi. 9.3. Toimenpiteen seuranta ja arviointi Pelastusyksiköiden toimintakyvyn varmistamiseen tähtäävistä rahoitettavista toimista pyydetään päätösehdotuksen 8 artiklassa tarkoitetun komitean lausuntoa. Päätösehdotuksen mukaan komission on arvioitava päätöksen täytäntöönpanoa kolmen vuoden välein sen voimaantulon jälkeen. 10. Hallintomenot (yleisen talousarvion pääluokan III A-osa) Hallintoresurssit saadaan käyttöön vasta, kun komissio on tehnyt voimavarojen osoittamista koskevan vuosittaisen päätöksensä, jossa otetaan erityisesti huomioon budjettivallan käyttäjän myöntämä ylimääräinen henkilöstö ja lisämäärärahat. 10.1. Vaikutus henkilöstön määrään >TAULUKON PAIKKA> Jos lisähenkilökuntaa tarvitaan, ilmoittakaa missä aikataulussa se on saatava käyttöön. 10.2. Lisähenkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus Euroa >TAULUKON PAIKKA> Määrien on vastattava toiminnan kokonaiskustannuksia, jos kesto on vahvistettu, tai 12 kuukauden kustannuksia, jos kestoa ei ole vahvistettu. 10.3. Toimenpiteestä aiheutuvien muiden hallintomenojen kasvu Euroa >TAULUKON PAIKKA> Määrien on vastattava toiminnan kokonaiskustannuksia, jos kesto on vahvistettu, tai 12 kuukauden kustannuksia, jos kestoa ei ole vahvistettu.