Kehotus valtamerten hallinnointia koskevaan toimintaan on otettu kansainvälisesti hyvin vastaan, muun muassa kestävän kehityksen Agenda 2030 -ohjelmassa. Kansainvälinen valtamerten hallinnointi kytkeytyy kolmeen EU-politiikan alaan eli kestävään kehitykseen, kasvuun ja työpaikkoihin sekä EU:n rooliin globaalina toimijana. Euroopalle meritalouden ja kansainvälisen kilpailukyvyn merkitys on tässä yhteydessä yhtä olennaista kuin maailman valtamerten yhä huolestuttavammaksi käyvä tila ja vaikutukset, joita ihmisen toiminnasta meriin kohdistuu. Kummassakin tapauksessa valtamerten hyvä hoito edellyttää maailmanlaajuista toimintaa sekä EU:n ja sen jäsenvaltioiden tiiviimpää yhteistyötä.

Kaikki pitävät tärkeinä alueellisia meriyleissopimuksia ja alueellisia kalastuksenhoitojärjestöjä. Niillä kummallakin on keskeinen merkitys meriympäristön suojelun ja kalakantojen kestävän hoidon kannalta, ne pyrkivät selvittämään merten pilaantumisen ja liikahyödyntämisen kaltaisia haasteita ja ne on nostettava tehtäviensä tasalle, muun muassa toimintaa tehostamalla.

Lähes kaikki vastaajat mainitsevat merentutkimuksen koordinoinnin ja tietojen jaon. Useimmat näkevät, että tässä on kyse enemmänkin olemassa olevien tietojen tehokkaasta käytöstä ja tietojen saatavuudesta kuin laajemmista tietokannoista, joiden perustaminen on kallista ja vie paljon aikaa.

Vastaukset vahvistavat sen, että kansainvälisessä valtamerten hallinnointikehyksessä on puutteita, jotka on korjattava esimerkiksi tehostamalla täytäntöönpanoa, tukemalla enemmän kehitysmaita, paikkaamalla oikeudelliset puutteet ja parantamalla koordinointia.

Kuulemisprosessi ja siihen sisältyvä kuuntelukierros vahvistivat pitkälti arvion, jonka mukaan kansainväliseen valtamerten hallinnointiin liittyvän toiminnan on oltava määrätietoisempaa ja johdonmukaisempaa. Komissio on sisällyttänyt havainnot valtamerten hallinnointia koskevaan aloitteeseensa.

Monet vastaajat pitävät EU:ta merkittävänä toimijana kaikissa kansainvälisissä ja alueellisissa merialan organisaatioissa. Yhdessä jäsenvaltioiden kanssa sillä on kyky ja legitimiteetti toimia merkittävässä roolissa edistettäessä olemassa olevien sopimusten ratifiointia ja tosiasiallista täytäntöönpanoa ja parannettaessa kansainvälisten ja alueellisten järjestelyjen koordinointia. Enemmistö vastaajista katsoo, että EU:n on oltava aktiivinen toimija monimuotoisuusneuvotteluissa sekä pyrkimyksissä kohti kestävän kehityksen tavoitetta 14 ja muita kestävän kehityksen tavoitteita.

ABNJ: Kansallisen lainkäyttövallan ulkopuolella olevat alueet

BBNJ: Luonnon monimuotoisuus kansallisen lainkäyttövallan ulkopuolella olevilla alueilla

CBD: Biologista monimuotoisuutta koskeva yleissopimus

UN DOALOS: UN Division for Ocean Affairs and the Law of the Sea (valtameriasioita ja merioikeutta käsittelevä YK:n alaosasto)

EMODnet: Euroopan meripoliittinen seurantakeskus ja tietoverkko

FAO: YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö

GFCM: Välimeren yleinen kalastuskomissio

HELCOM: Itämeren suojelukomissio (tunnetaan myös nimellä Helsingin komissio)

ICES: Kansainvälinen merentutkimusneuvosto

IMO: Kansainvälinen merenkulkujärjestö

ISA: Kansainvälinen merenpohjajärjestö

LIS-kalastus: Laiton, ilmoittamaton ja sääntelemätön kalastus

NEAFC: Koillis-Atlantin kalastuskomissio

OSPAR: Yleissopimus Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelusta

PSMA: Satamavaltion toimenpiteitä koskeva sopimus ja lippuvaltiotoiminta

RFMO: Alueelliset kalastuksenhoitojärjestöt

RSC: Alueelliset meriyleissopimukset

SDG: Kestävän kehityksen tavoite

UNEP/MAP: YK:n ympäristöohjelma / Välimeren alueen toimintasuunnitelma

UNESCO: YK:n kasvatus-,tiede-ja kulttuurijärjestö