Algeria on EU:lle strategisesti tärkeä kumppani, koska sen sijainti Maghreb-alueella on keskeinen ja maalla on tärkeä rooli sekä aluetasolla että Afrikan unionissa. Algeria on strategisesti Välimeren alueen keskipiste, ja se on avainasemassa Saharan ja Sahelin alueen vakauttamisessa. Algeria on hyvin aktiivinen terrorismin torjunnassa omalla alueellaan.

Armenia on EU:n tärkeä kumppani itäisen kumppanuuden puitteissa ja sijaitsee strategisesti Etelä-Kaukasiassa. Se allekirjoitti vuonna 2017 EU:n kanssa kokonaisvaltaisen ja tehostetun kumppanuussopimuksen, johon sisältyy lainsäädännön lähentäminen tärkeillä aloilla, kuten ympäristö, energia, liikenne ja kuluttajansuoja. Armenia ja EU allekirjoittivat viisumihelpotussopimuksen vuonna 2012 ja takaisinottosopimuksen vuonna 2013. Vuoden 2018 rauhanomaisen demokraattisen vallankumouksen jälkeen Armenia aloitti uudistukset oikeusvaltioperiaatteen ja elintason parantamiseksi, mukaan lukien oikeuslaitoksen uudistaminen ja korruption torjunta. Uusi hallitus korosti EU:n kanssa yhteisiä arvoja ja kutsui EU:n kanssa tehtyä sopimusta sisäisten uudistusten perustaksi. Armenia on Venäjän johtamien Euraasian talousunionin ja kollektiivisen turvallisuuden sopimusjärjestön jäsen. EU tukee oikeuslaitoksen uudistusten ja korruption vastaisten uudistusten täytäntöönpanoa EU:n ja Armenian välisen oikeuspolitiikkaa koskevan vuoropuhelun avulla. Tämän seurauksena vuonna 2019 hyväksyttiin eurooppalaisten normien mukaiset uudistusstrategiat. Niiden täytäntöönpanoa tuetaan vuoden 2020 talousarviomäärärahoista rahoitetulla 30 miljoonan euron ohjelmalla.

Toisena painopisteenä olisi oltava yhteistyön tehostaminen muiden sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka eivät ole hakeneet unionin jäsenyyttä mutta joilla on mahdollisesti merkittävä turvallisuusvaikutus Eurooppaan maantieteellisistä syistä. Näitä ovat esimerkiksi Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan maat. Kuten edellä todettiin, tämän alueen maat ovat kaikki Eurojustille ensisijaisia kolmansia maita operatiivisista syistä. Tämä valinta on myös yhdenmukainen Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspoliittisen globaalistrategian kanssa.

Vaikka komissio tunnustaa nämä operatiiviset tarpeet, on selvää, että ne eivät ole intensiteetiltään identtisiä. Yhteistyön nykyinen taso riippuu useista tekijöistä, kuten siitä, onko kyseisessä maassa Eurojustin yhteyspistettä. Resurssirajoitusten vuoksi komissio ei voi aloittaa neuvotteluja kaikkien näiden kolmansien maiden kanssa samanaikaisesti, ja tarkempi priorisointi katsotaan välttämättömäksi. Komission mielestä olisi ensisijaisesti tehostettava yhteistyötä ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden kanssa, koska näiden kolmansien maiden olisi oltava mahdollisimman hyvin valmistautuneita korkean tason rikosoikeudelliseen yhteistyöhön EU:n säännöstön puitteissa. Komission kanta Bosnia ja Hertsegovinan ja Turkin jäsenyyshakemuksiin esitettiin komission vuonna 2020 antamissa edistymiskertomuksissa. Edellytyksenä sellaisen kansainvälisen sopimuksen tekemiselle, joka mahdollistaa henkilötietojen vaihdon Eurojustin kanssa, on kummakin maan osalta, että ne tekevät tarvittavat muutokset tietosuojalainsäädäntöönsä.

Komissio on laatinut arvion ensisijaisista maista ottaen huomioon Eurojustin operatiiviset tarpeet. Komission tarkasteltavaksi toimitetussa Eurojustin ulkosuhteita koskevassa strategialuonnoksessa todetaan, että Eurojust on havainnut erityisen operatiivisen tarpeen yhteistyölle Algerian demokraattisen kansantasavallan, Argentiinan tasavallan, Bosnia ja Hertsegovinan, Kolumbian tasavallan, Egyptin arabitasavallan, Israelin valtion, Jordanian hašemiittisen kuningaskunnan, Libanonin tasavallan, Marokon kuningaskunnan, Tunisian tasavallan ja Turkin tasavallan kanssa. Muita Eurojustin määrittelemiä ensisijaisia kolmansia maita ovat Brasilian liittotasavalta, Kiinan kansantasavalta, Kanada, Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Nigerian liittotasavalta, Panaman tasavalta, Meksikon yhdysvallat ja Venäjän federaatio.

Sen jälkeen kun Eurojust-asetuksen soveltaminen alkoi 12. joulukuuta 2019, komissio on perussopimuksen nojalla vastannut yhteistyötä ja henkilötietojen vaihtoa Eurojustin kanssa koskevien kansainvälisten sopimusten neuvottelemisesta kolmansien maiden kanssa unionin puolesta. Siltä osin kuin se on tarpeen sen tehtävien hoitamiseksi, Eurojust voi Eurojust-asetuksen V luvun mukaisesti luoda yhteistyösuhteita ulkoisiin kumppaneihin ja ylläpitää niitä yhteistyöjärjestelyjen avulla. Ne eivät kuitenkaan itsessään voi olla henkilötietojen vaihdon oikeusperusta.

Globalisoituneessa maailmassa vakava rikollisuus ja terrorismi perustuvat yhä useammin rajat ylittävään toimintaan, jossa hyödynnetään monenlaisia keinoja. Siksi lainvalvonta- ja oikeusviranomaisilla olisi oltava käytössään kaikki mahdolliset välineet tehdä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten kumppanien kanssa kansalaisten turvallisuuden varmistamiseksi. Tämän vuoksi Eurojustin pitäisi voida tehdä yhteistyötä ja vaihtaa henkilötietoja kolmansien maiden oikeusviranomaisten kanssa siinä laajuudessa kuin se on tarpeen sen tehtävien suorittamista varten. Tällä hetkellä Eurojust on tehnyt henkilötietojen vaihdon mahdollistavat yhteistyösopimukset Montenegron, Ukrainan, Moldovan, Liechtensteinin, Sveitsin, Pohjois-Makedonian, Yhdysvaltojen, Islannin, Norjan, Georgian, Albanian ja Serbian kanssa. Asetuksen (EU) 2018/1727 (Eurojust-asetus) 80 artiklan 5 kohdan mukaan nämä yhteistyösopimukset pysyvät voimassa.

Jordania on edelleen EU:n keskeinen kumppani Lähi-idässä, ja on tärkeää, että Jordanialla on jatkossakin rakentava rooli alueen vakaudessa. Maahan kohdistuu jatkuvasti monenlaisia, muun muassa alueellisia, taloudellisia ja sosiaalisia paineita. Se on jo pitkän aikaa tarjonnut asuinpaikan suurelle määrälle syyrialaispakolaisia. Covid-19-pandemia on lisännyt huomattavasti terveysalaan kohdistuvaa painetta ja aiheuttaa lisää merkittäviä sosioekonomisia haasteita.

EU:n ja Jordanian kumppanuus on vahvaa monilla aloilla, ja niiden välillä on ollut assosiaatiosopimus vuodesta 2002 alkaen (Jordanialla on ollut pitkälle edistyneen maan asema vuodesta 2010).

Jordania on EU:n keskeinen kumppani etenkin siksi, että maa edistää vakautta, maltillisuutta ja uskontojen välistä suvaitsevaisuutta Lähi-idässä. Jordanialla on edessään vaikeita taloudellisia, sosiaalisia ja turvallisuuteen liittyviä haasteita. Jordaniassa on yli 650 000 rekisteröityä syyrialaispakolaista (noin 10 % Jordanian väkiluvusta ennen Syyrian kriisiä) sekä muita pakolaisryhmiä.

Vuonna 2012 hyväksyttyjen neuvoston päätelmien mukaisesti kaikkiin Israelin kanssa allekirjoitettaviin sopimuksiin on lisättävä alueellista soveltamista koskeva lauseke, jolla nimenomaisesti rajataan soveltamisala Israeliin ja suljetaan pois miehitetyt alueet: ”Kaikissa Israelin valtion ja EU:n välisissä sopimuksissa on todettava yksiselitteisesti ja nimenomaisesti, ettei niitä sovelleta Israelin vuonna 1967 miehittämiin alueisiin.”

Israel on otettu huomioon nelivuotisessa yhteistyöstrategiassa, jonka Eurojust on laatinut viraston operatiiviset tarpeet huomioon ottaen. Israel toisti EU:n kanssa käymässään vuoropuhelussa näkemyksensä, jonka mukaan Eurojust-verkosto toimii erittäin tärkeänä välineenä.

EU:n ja Israelin välisten suhteiden oikeudellinen kehys on EU:n ja Israelin välinen assosiaatiosopimus, joka on ollut voimassa vuodesta 2000. EU:n ja Israelin välinen toimintasuunnitelma, joka kattaa kaikki yhteistyöalat, on peräisin vuodelta 2005, ja se uusittiin neuvoston yksimielisellä päätöksellä vuoden 2018 lopussa.

EU tunnustaa Egyptin keskeisen aseman alueellisen turvallisuuden ja vakauden, muuttoliikkeen hallinnan ja terrorismin torjunnan alalla ja muistuttaa, että ongelmiin on puututtava noudattaen täysimääräisesti kansainvälistä ihmisoikeuslainsäädäntöä. YK:n ihmisoikeusneuvostossa 10. maaliskuuta 2020 EU muistutti, että on tärkeää, että Egyptissä kunnioitetaan sananvapautta verkossa ja sen ulkopuolella, tiedotusvälineitä, rauhanomaista kokoontumista ja yhdistymisvapautta ja että muun muassa varoja jäädyttämällä, matkustuskielloilla ja pitkillä tutkintavankeusjaksoilla toteutettava kansalaisyhteiskunnan tilan tarpeeton rajoittaminen on lopetettava.

Egypti on EU:lle tärkeä kumppani, ja sillä voisi olla keskeinen rooli rauhan, vaurauden ja vakauden edistäjänä eteläisessä naapurustossa. EU:n ja Egyptin välisen yhteistyön yleisenä kehyksenä on vuodesta 2004 alkaen voimassa ollut assosiaatiosopimus. Yhteisesti sovitut EU:n ja Egyptin kumppanuuden painopisteet vuosiksi 2017–2020 määrittävät tärkeimmät yhteistyöalat. Näihin kuuluvat 1) kestävän ja nykyaikaisen talouden ja sosiaalisen kehityksen edistäminen Egyptissä, 2) yhteistyön vahvistaminen ulkopolitiikassa ja 3) yhteistyön tehostaminen vakauttamisprosessissa, erityisesti hyvän hallintotavan, ihmisoikeuksien, turvallisuuden ja muuttoliikkeen aloilla.

Libanon

EU:lla ja Libanonilla on yhteisiä haasteita, jotka liittyvät pitkittyneisiin kriiseihin ja alueen epävakauteen. EU:n ja Libanonin välinen kumppanuus on vahva ja kattaa monia aloja, kuten vuodesta 2006 asti voimassa olleessa assosiaatiosopimuksessa määritellään. Libanonilla on ratkaistavana vakavia poliittisia, taloudellisia, sosiaalisia ja turvallisuushaasteita, erityisesti ennennäkemätön talous- ja rahoituskriisi, jota covid-19-pandemian vaikutukset pahentavat. Järjestelmän heikkouksien lisäksi yhdeksän vuotta kestänyt Syyrian konflikti aiheuttaa edelleen paineita Libanonin instituutioille ja infrastruktuurille ja vaikuttaa haitallisesti sen sosioekonomiseen vakauteen. Libanonissa on yli miljoona rekisteröityä syyrialaispakolaista niiden noin 300 000 palestiinalaispakolaisen lisäksi, jotka olivat maassa jo aiemmin. Siten Libanonissa on maailman kaikista maista eniten pakolaisia suhteessa asukaslukuun.

EU ja Libanon allekirjoittivat vuonna 2016 myös kokonaissuunnitelman, joka sisältää yhteisiä sitoumuksia ja ensisijaisia toimia sekä syyrialaispakolaisten että vastaanottavien yhteisöjen elinolojen parantamiseksi Lontoossa vuonna 2016 pidetyssä konferenssissa annetun aiejulistuksen mukaisesti. Syyrian ja sen lähialueiden tulevaisuuden tukemista käsitelleissä peräkkäisissä Brysselin konferensseissa (2017–2020) annetut uudistetut sitoumukset vahvistivat tätä yhteistä vastuuta Syyrian kriisin vaikutusten käsittelyssä. EU:n ja Libanonin välillä on vahva kumppanuus, ja ne tekevät yhteistyötä monilla aloilla, kuten assosiaatiosopimuksessa määritellään. EU ja Libanon hyväksyivät 11. marraskuuta 2016 kumppanuuden painopisteet, jotka muodostavat politiikan puitteet vuosina 2016–2020.

Kumppanuuden painopisteissä ilmaistiin sitoutuminen suhteiden tiivistämiseen edelleen yhteistä etua ja haasteita koskevien kolmen keskeisen pilarin pohjalta: 1) turvallisuus ja terrorismin torjunta, 2) hallinto ja oikeusvaltioperiaate sekä 3) kasvun ja työllistymismahdollisuuksien edistäminen. EU:n ja Libanonin turvallisuus- ja oikeusalan klusteritapaamisessa 3. lokakuuta 2018 Beirutissa muistutettiin, että turvallisuus- ja oikeusasiat ovat olennainen osa EU:n ja Libanonin kumppanuutta. Tapaamisessa sovittiin oikeudellisen yhteistyön edistämisestä edelleen ja siitä, että tarkastellaan mahdollisuuksia vahvistaa yhteistyötä Eurojustin kanssa tässä tarkoituksessa.

Libanon kamppailee tällä hetkellä vakavien sosioekonomisten haasteiden kanssa, ja Syyrian konflikti ja covid-19-pandemia pahentavat niitä.

Marokko

Marokko on keskeinen naapuri ja EU:n kumppani. Yhä epävakaammassa alueellisessa tilanteessa se on Maghreb-maissa vakautta tuova tekijä ja mahdollisesti silta Euroopan ja Saharan eteläpuolisen Afrikan välillä. EU ja Marokon kuningaskunta ovat yli 50 vuoden ajan rakentaneet pitkän aikavälin kumppanuutta, jota tukevat useat poliittiset ja taloudelliset sopimukset. Marokko ja EU allekirjoittivat vuonna 1996 Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen, joka tuli voimaan vuonna 2000. Ne vahvistivat kahdenvälisiä suhteitaan useilla aloilla, joihin kuuluvat muun muassa poliittinen ja turvallisuusyhteistyö, talous- ja rahoitussuhteet sekä sosiaaliset ja henkilösuhteet. Lisäksi Marokolla on ollut Euroopan naapuruuspolitiikassa pitkälle edistyneen maan asema vuodesta 2008 lähtien. Edistyneen maan aseman täytäntöönpanoa koskeva vuosien 2013–2017 toimintasuunnitelma, jonka voimassaoloa pidennettiin vuosina 2018 ja 2019, kattaa useita yhteistyöaloja. Niihin kuuluu muun muassa yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa, kuten järjestäytyneiden rikollisverkostojen torjunta, rajavalvonta sekä oikeudellinen ja poliisiyhteistyö.

Assosiaatiosopimuksen maantieteellisestä soveltamisalasta joulukuussa 2015 annetun Euroopan unionin tuomioistuimen tuomion seurauksena kahdenväliset suhteet taantuivat. EU ja Marokko kuitenkin neuvottelivat kyseisistä oikeudellisista välineistä uudelleen tuomioistuimen oikeuskäytännön pohjalta ja sopivat kumppanuutensa käynnistämisestä uudelleen vuoden 2019 alussa. Uudelleenkäynnistys hyväksyttiin virallisesti 27. kesäkuuta 2019 pidetyssä assosiaationeuvoston 14. kokouksessa, jossa hyväksyttiin kunnianhimoinen yhteinen poliittinen lausuma. Yhteisessä lausumassa vahvistetaan useita keskeisiä aloja, joilla Marokko ja EU aikovat tehostaa yhteistyötään tulevina vuosina. Niihin kuuluvat erityisesti neljä strategista alaa eli arvot, talous ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, tietämys ja turvallisuus sekä kaksi keskeistä horisontaalista akselia (liikkuvuus/muuttoliike ja ilmasto/ympäristö).

Suhteiden käynnistäminen uudelleen on mahdollistanut myös assosiaatiosopimuksesta johtuvien vuoropuhelurakenteiden palauttamisen. Assosiaatiosopimuksen alakomiteoihin kuuluu erityisesti vuoropuhelu monilla eri aloilla, kuten oikeus ja turvallisuus sekä poliittinen yhteistyö. Samanaikaisesti on tehostettu merkittävästi operatiivista yhteistyötä turvallisuuteen ja rajaturvallisuuteen liittyvillä aloilla, kuten maahanmuuttajien salakuljetuksen, ihmiskaupan ja muun rikollisverkostojen toiminnan torjunnassa. Lisäksi Marokko on kehittänyt tiivistä kahdenvälistä yhteistyötä EU:n jäsenvaltioiden kanssa terrorismin torjunnan alalla. Marokko on Da’eshin vastaisen maailmanlaajuisen koalition jäsen, ja vuodesta 2016 lähtien se on toiminut yhtenä maailmanlaajuisen terrorisminvastaisen foorumin puheenjohtajista. Marokossa sijaitsee myös yksi EU:n rahoittamista alueellisista CBRN-osaamiskeskuksista.

Tunisia

Tunisia on merkittävä kumppani EU:lle, esimerkki demokratiaan siirtymisestä ja yksi alueen vakauden pilareista. Vuodesta 1976 juontuvat EU:n ja Tunisian suhteet saivat merkittävää lisänostetta vuonna 1995 Tunisian ja EU:n allekirjoitettua assosiaatiosopimuksen, jolla luotiin tiiviimmät suhteet kaikilla yhteistyön aloilla. Vuoden 2011 vallankumouksen jälkeen EU ja Tunisia solmivat etuoikeutetun kumppanuuden (vuonna 2012), johon sisältyvät talouden ja kaupan yhdentymisen tehostaminen ja liikkuvuuskumppanuus. Vuodesta 2011 lähtien EU on antanut Tunisialle merkittävää poliittista ja taloudellista tukea ja kaksinkertaistanut rahoitustukensa, minkä vuoksi Tunisia on yksi niistä maista, jotka saavat eniten EU:n tukea asukasta kohden. EU tukee voimakkaasti Tunisian demokraattisen siirtymän lujittamista ja vireillä olevien olennaisten poliittisten ja taloudellisten uudistusten täytäntöönpanoa.

Turvallisuustilanne on kuitenkin edelleen herkkä erityisesti epävakaan alueellisen ympäristön vuoksi. EU on sitoutunut vahvistamaan turvallisuusalalla sekä terrorismin torjunnan, väkivaltaisen radikalisoitumisen ja ääriliikkeiden ehkäisemisen alalla Tunisian kanssa tekemäänsä merkittävää yhteistyötä muun muassa lujittamalla Tunisian yhteistyötä näillä aloilla toimivien EU:n virastojen ja elinten, erityisesti Europolin, kanssa. Viime vuosina on kehitetty kaksi operatiivista ja strategista kumppanuutta, joista ensimmäinen on Tunisian kansalliskaartin ja Euroopan santarmijoukkojen välinen, terrorismin vastaisia valmiuksia koskeva kumppanuus. Toinen on Carthage Salambon poliisiakatemian ja EU:n lainvalvontakoulutusviraston (CEPOL) välinen kumppanuus.

Järjestäytynyt maahanmuuttajien salakuljetus on lisääntynyt vuodesta 2017 alkaen. Salakuljettajien ja ihmiskauppiaiden vastaisten oikeustoimien käynnistäminen on ratkaisevan tärkeää, ja EU on edelleen sitoutunut tarjoamaan Eurojustin ja Europolin asiantuntijoiden apua. Tätä varten tiedon ja analyysien jakaminen on edelleen tärkeää. Lisäksi tehostettu yhteistyö olisi erittäin hyödyllistä myös maahanmuuttajien salakuljetukseen liittyvällä rikollisuudenalalla eli asiakirjapetosten yhteydessä.

Turkki

Turkki on EU:lle keskeinen kumppani. Joulukuussa 1999 Eurooppa-neuvosto myönsi Turkille ehdokasmaan aseman, ja liittymisneuvottelut aloitettiin lokakuussa 2005.

EU:n ja Turkin huippukokouksessa 29. marraskuuta 2015 sovittiin poliittisen vuoropuhelun laajentamisesta ja syventämisestä kaikilla aloilla, myös ulko- ja turvallisuuspolitiikan, muuttoliikkeen ja terrorismintorjunnan alalla. Turkki ja EU ovat vahvistaneet sitoumuksensa torjua sekä Da’eshin että PKK:n edelleen muodostamaa uhkaa. EU:n ja Turkin 18. maaliskuuta 2016 hyväksymässä julkilausumassa käsiteltiin muuttoliikekriisiä. Eurooppa-neuvoston ja komission puheenjohtajat tapasivat 9. maaliskuuta 2020 Turkin presidentin ja sopivat EU:n ja Turkin julkilausuman täytäntöönpanon tehostamisesta.

Yhteistyön syventäminen Eurojustin kanssa on asianmukaista tilanteessa, jossa on tarkoitus täyttää kaikki viisumivapauteen tähtäävän etenemissuunnitelman jäljellä olevat arviointiperusteet. Euroopan unioni käynnisti Turkin kanssa viisumivapautta koskevan vuoropuhelun 16. joulukuuta 2013. Viisumivapautta koskeva vuoropuhelu perustuu etenemissuunnitelmaan, jossa esitetään vaatimukset, jotka Turkin on täytettävä, ennen kuin viisumipakko voidaan poistaa.

Tällä välin Turkki ja Eurojust ovat perustaneet yhteyspisteitä helpottamaan muiden kuin arkaluonteisten tietojen vaihtoa. Turkin yhteyspisteet osallistuvat myös Euroopan oikeudellisen verkoston kokouksiin. Eurojust ja Turkin viranomaiset ovat käyneet kirjeenvaihtoa käytännön yhteistyön lisäämisestä. Turkin viranomaiset kirjoittivat Eurojustille 2. toukokuuta 2016 vahvistaakseen virallisesti aikomuksensa tehdä yhteistyösopimus mahdollisimman pian ja tehostaa tällä välin käytännön yhteistyötä. On ratkaisevan tärkeää, että Turkin yhteyspisteet vastaavat nopeasti Eurojustin kautta niille lähetettyihin tieto- ja yhteistyöpyyntöihin, toteuttavat jatkotoimia sekä osallistuvat järjestäytynyttä rikollisuutta ja terrorismia koskeviin strategisiin kokouksiin. Eurojust vastasi Turkin viranomaisille 3. toukokuuta 2016 kutsuakseen Turkin terrorismia koskevaan Eurojustin taktiseen kokoukseen ja ehdotti Turkin tuomareiden ja syyttäjien aktiivista osallistumista Eurojustin tapahtumiin, joissa käsitellään tehostettua rikosoikeudellista yhteistyötä asioissa, sekä tiedon ja parhaiden käytäntöjen jakamista. Keskustelut eivät ole viime vuosina edistyneet, mutta yhteydet solmittiin uudelleen vuonna 2019.

2.SUOSITUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virastosta (Eurojust) annetussa asetuksessa (EU) 2018/1727 vahvistetaan Eurojustin toimintaa säätelevä oikeudellinen kehys, johon kuuluvat erityisesti viraston tavoitteet, tehtävät, toimivaltuudet, tietosuojatakeet ja yhteistyöjärjestelyt ulkoisten kumppanien kanssa.