EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 13.03.1996 
KOM(96) 73 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
TELEYLEISPALVELU TÄYSIN VAPAUTETUN 
YMPÄRISTÖN NÄKÖKULMASTA 
TIETOYHTEISKUNNAN OLENNAINEN TEKIJÄ 

SISÄLLYSLUETTELO 
I JOHDANTO 3 
II TELEYLEISPALVELUN NYKYINEN KÄSITE EUROOPAN YHTEISÖSSÄ 4 
III YLEISPALVELUN KEHITTYMINEN LYHYELLÄ AIKAVÄLILLÄ 8 
IV TELEYLEISPALVELUN KEHITTYMINEN JA KEHITTYNEIDEN PALVELUIDEN 
KÄYTTÖMAHDOLLISUUDET TIETOYHTEISKUNNASSA 17 
V PÄÄTELMÄT 21 
LIITE I: LYHYEN AIKAVÄLIN TOIMINNAN AIKATAULU (1996 1998) 27 
LIITE 2 TELEYLEISPALVELU EUROOPAN YHTEISÖSSÄ NYKYISIN 
JÄSENVALTIOILLE LÄHETETTY KYSELY 
LIITE 3 : LUETTELO YLEISPALVELUA KOSKEVAAN KESKUSTELUMUISTIOON 
VASTANNEISTA ORGANISAATIOISTA 
LIITE 4: PÄÄKYSYMYKSET YLEISPALVELUA KOSKEVAN 
KESKUSTELUMUISTION JULKISESSA KUULEMISESSA 
JOHDANTO 
Syntyvässä tietoyhteiskunnassa yhä useammat ihmiset ovat riippuvaisia 
nykyaikaisesta viestinnästä sekä yksityiselämässään että työssään. Viestintä ja 
vuorovaikutus puhelimitse, telekopiolla, sähköpostin tai sähköisten välineiden 
avulla on jokaiselle kansalaiselle ja liikeyritykselle ratkaisevan tärkeää. 
Euroopan yhteisön tietoyhteiskuntaa koskevassa politiikassa on alusta alkaen 
haluttu välttää yhteiskunnan jakautuminen kahteen tasoon: niihin, jotka voivat 
käyttää uusia mahdollisuuksia ja jotka käyttävät niitä mielellään ja niihin, joilla ei 
ole mahdollisuuksia hyödyntää etujaan täysin. 
Yleispalvelun käsite muuttuu ja kehittyy. Se on yksi tietoyhteiskunnan 
olennainen osatekijä, ja sen merkitystä on tarkasteltava osana yhteisön 
politiikkaa, joka koskee televiestintämarkkinoiden täydellistä avaamista 
kilpailulle 1 päivästä tammikuuta 19981. 
Televiestintä on hätkähdyttävien keksintöjen ja nopean teknisen kehityksen ala. 
Se on Euroopan talouden kokonaiskilpailukyvyn kannalta ratkaiseva tekijä. 
Vuosi 1998 merkitsee tärkeää porttia tietoyhteiskuntaan, koska tehokas kilpailu 
takaa sekä liike- että yksityisasiakkaille valinnan mahdollisuuksia, laatua ja 
parhaita mahdollisia hintoja merkitsevät hyödyt. Puhelintoiminnasta annetussa 
direktiivissä2 esiintyvä yleispalvelun nykyinen käsite vastaa tässä yhteydessä 
velvoitetta tarjota pääsy yleiseen puhelinverkkoon ja toimittaa 
kohtuuhintainen puhelinpalvelu kaikille sitä perustellusti pyytäville. 
Tämä käsite parantaa yhteisön nykyisen palvelun tasoa ja toimii takeena 
siitä, että kyseiset edut ovat laajalti käytettävissä ja että kuluttajien etuja 
edistetään aktiivisesti. 
Vuosina 1993 ja 1994 tehtyjen poliittisten sopimusten ja alan täydellistä 
vapauttamista suosivan, komission vuonna 1992 tekemän televiestinnän alan 
tilannekatsauksen3 perusteella neuvosto4, Euroopan parlamentti5, talous- ja 
sosiaalikomitea6 ja alueiden komitea7 ovat kaikki tunnustaneet, että 
vapauttamisen yhteydessä on myös luotava sääntelyjärjestelmä, jolla 
yleispalvelun toimittaminen turvataan. 
Euroopan parlamentti painotti yleispalvelun periaatteiden tärkeyttä taloudellisten 
ja sosiaalisten toisiaan täydentävien päämäärien turvaamiseksi ja tasapainoa 
vapauttamisen ja kaikille kuluttajille tarjottavan kohtuuhintaisen peruspalvelun 
tarpeen välillä, kun taas neuvosto määritteli yleispalvelun siten, että sen avulla 
kaikilla käyttäjillä kaikkialla on pääsy tietynlaatuisiin määriteltyihin 
vähimmäispalveluihin kansallisten erityisolosuhteiden perusteella kohtuulliseen 
hintaan. 
Näiden kantojen perusteella yhteisön tasolla luodussa yleispalvelun 
sääntelyjärjestelmässä määritellään kyseisen palvelun laajuus, 
kohtuuhintaisuuden käsite ja aletaan vahvistaa kyseisen palvelun rahoittamista 
vapautetussa ympäristössä koskevia sääntöjä. 
Komissio on valmistellut tämän tiedonannon juuri tällaista taustaa vasten. 
Tiedonanto on valmisteltu palvelun tasoa ja laatua jäsenvaltioissa koskevan 
tutkimuksen tulosten ja yleispalvelua koskevan syksyllä 19958 pidetyn julkisen 
kuulemisen perusteella. (Yksityiskohtaiset tulokset esitetään tiedonannon 
liitteissä 2-4.) Tiedonannolla on seuraavat kolme päämäärää: 
nykyisen teleyleispalvelun käsitteen kuvaaminen sekä 
sääntelyjärjestelmän että nykyisen tasoisen yleispalvelun tarjoamisen 
osalta jäsenvaltioissa; 
käytännön kysymysten käsittely ja ratkaisu- ja toimintaehdotusten 
tekeminen yleispalvelun tulevaisuuden kehitystä varten; 
teleyleispalvelun asettaminen tietoyhteiskunnan laajempaan yhteyteen. 
TELEYLEISPALVELUN NYKYINEN KÄSITE EUROOPAN YHTEISÖSSÄ 
Euroopan tasoisen yleispalvelun käsitteen tarve 
Aikaisemmin telealan yleispalvelua ei ollut Euroopan tasolla yhdenmukaistettu. 
Ensisijaiset tavoitteet asetettiin kansallisella tasolla, ja kilpailun puuttuessa tämä 
aiheutti jäsenmaissa sekalaisia tuloksia: myönteistä kehitystä kuten verkon 
täydellisen digitalisoinnin Ranskassa tai palvelujen laajan levinneisyyden 
Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa, mutta myös huolestuttavia puutteita 
tietyissä maissa kuten huonoa palvelua, pitkää jonotusaikaa puhelimen 
saamiseksi tai pitkää viankorjauksen odotusaikaa9. 
Jos tällainen monopoliympäristöä luonnehtinut hyvin eri tasoinen kehityskulku 
saisi jatkua esteettömästi, se heikentäisi huomattavasti 
perustamissopimuksessa asetettua taloudellisen ja sosiaalisen 
yhteenkuuluvuuden tavoitetta. Vastaavaa tavoitetta tasapainoisen kehityksen 
saavuttamisesta yhteisön eri osissa on myös sovellettava vapautetussa 
ympäristössä. 
Lisäksi tietty vähimmäispalveluvalikoima on välttämätöntä sisämarkkinoiden 
kehittymiselle. Eri tasoiset palveluvelvoitteet jäsenvaltioissa estäisivät Euroopan 
laajuisten telepalvelujen syntymisen. 
Yleispalvelua koskevien johdonmukaisten kansallisten lähestymistapojen puute 
voisi myös luoda uusia esteitä tehokkaalle kilpailulle. 
Maastrichtin sopimuksen voimaantulo, jossa määrätään velvoitteesta toteuttaa 
korkeatasoinen kuluttajansuoja yhteisön harjoittamassa politiikassa10, on myös 
antanut uutta poliittista käyttövoimaa. Tässä suhteessa vapautetut 
markkinavoimat ovat tärkein kuluttajan valinnan mahdollisuuksia ja palvelun 
laatua parantava tekijä. 
Mikä on Euroopan yhteisössä nykyisin toteutettava yleispalvelun velvoite? 
Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttyä puhelintoimintadirektiivin 
joulukuussa 1995 yhteisö on nyt määritellyt ensimmäisen kerran yleispalvelun 
velvoitteiden yleisen soveltamisalan Euroopan yhteisössä. Tällä tavoin se on 
päättänyt luoda velvoitteita, jotka takaavat määritellyn palvelun tason 
vapautetussa ympäristössä ja jotka parantavat palvelun nykytasoa monilla 
puolilla yhteisöä. 
Puhelintoimintadirektiivissä olevaa yleispalvelun yksityiskohtaista kuvausta 
täydennetään (yleispalvelun käytännön järjestelyjä koskevilla) toimilla, jotka on 
otettu esille vapautetun ympäristön valmistelussa11. 
Nykyisen käsitteen viimeinen osatekijä sisältyy suuntaviivoihin, joita komissio 
käyttää arvioidessaan jäsenvaltioiden ehdottamia yleispalvelun 
rahoittamistapoja. Suuntaviivat julkaistaan syyskuussa 1996. 
Edellä hahmotellun kehyksen perusteella syntyvässä yleispalvelun 
määritelmässä asetetaan palvelujen enimmäismäärä, joka voidaan sisällyttää 
kaikkiin yleispalvelun kustannuslaskelmiin. Vain tällaisia kustannuksia voidaan 
jakaa muiden markkinoilla kilpailevien kanssa. 
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioilla on kuitenkin vapaus asettaa 
televiestintään liittyviä lisävelvoitteita erityistekniikoiden tai -toimintojen 
(esimerkiksi digitaalisten matkaviestinverkkojen tai digitaalisen 
monipalveluverkon (ISDN) palvelujen) tarjoamiseksi ja/tai asettaa palvelua ja 
peittävyyttä koskevia kansallisia tavoitteita, jos ne ovat suhteellisia, ketään 
syrjimättömiä, avoimesti asetettuja ja kilpailusääntöjen mukaisia. Tällaisten 
velvoitteiden täyttämiseen liittyvää taloudellista lisärasitetta ei saa rahoittaa 
yleispalvelun rahoittamiseksi perustetusta järjestelmästä. 
a. Yleispalvelun laajuus 
Puhelintoimintadirektiivissä säädettyihin velvoitteisiin kuuluu 
puhelintoiminnan palvelun tarjoaminen kiinteän liittymän 
välityksellä, joka mahdollistaa myös telekopion ja modeemin 
toiminnan12 sekä operaattorineuvonnan, hätä- ja luettelopalvelujen 
(johon kuuluu tilaajaluettelojen tarjoaminen) ja maksullisten 
yleisöpuhelimien tarjonta. 
Käyttäjien saatavilla pitäisi olla julkista tietoa palvelujen 
kustannuksista, hinnoista ja laadusta ja laatutavoitteiden 
täyttymisestä13. 
Jos verkkoliittymä sisällytetään yleispalveluun, käyttäjillä on pääsy 
kaikkiin nykyisten televerkkojen välityksellä tarjottaviin palveluihin 
eikä vain määriteltyyn puhelintoiminnan palveluun (toisin sanoen 
kaikki kansalaiset voivat käyttää vuorovaikutteisia ja online-
tietopalveluja, kuten Internetiä, jos heillä on tietokone ja tilaussopimus 
Intemet-palveluntarjoajan kanssa14). Toisaalta yhteyden laatu ja nopeus 
vaikuttavat siihen, kuinka helposti tällaisia palveluja voidaan käyttää. 
Edellä kuvattu yleispalvelun laajuus täyttää Euroopan parlamentin 
edellytykset käyttäjille tarjottavasta tehokkaasta, luotettavasta ja 
kohtuuhintaisesta palvelusta, jonka taso on määriteltävä (ja sitä on 
seurattava) puhelinliittymän saamiseen kuluvan ajan, siirron laadun ja 
puhelujen vastaanottamisen sekä viankorjausajan osalta. Uusia 
palveluja edistäessään direktiivi täyttää parlamentin vaatimuksen myös 
sellaisista tarkkaan määritellyistä palvelun osatekijöistä, kuten eritellystä 
laskutuksesta, kutsuvan tilaajan tunnistuksesta, äänitaajuusvalinnasta ja 
numeroiden siirrettävyydestä15. 
b. Kohtuuhintaisuus 
Vaikka on päästy poliittiseen yksimielisyyteen kohtuuhintaisuudesta 
yleispalvelun käsitteen avaintekijänä, se ei ole vielä selkeästi ilmaistu 
vaatimus puhelintoimintadirektiivissä. Kohtuuhintaisuus on 
määritettävä kansallisella tasolla, koska se liittyy niin läheisesti 
kansallisiin erityisolosuhteisiin ja kansallisen politiikan (esimerkiksi 
aluekehityspolitiikan) tavoitteisiin. 
Yleispalvelun nykyinen käsite antaa kansallisille sääntelyviranomaisille 
mahdollisuuden valvoa yleispalveluun ja aluepolitiikkaan liittyvää 
hinnoittelua. Tällainen lähestymistapa on toissijaisuusperiaatteen 
mukainen. Kaikkiin jäsenvaltioihin sovellettavien enimmäis- tai 
vähimmäishintatasojen asettaminen ei liene aiheellista päinvastoin kuin 
esimerkiksi teknisen suorituskyvyn tai palvelun laadun määrittäminen, 
koska niille voidaan määritellä puolueettomat standardit. 
Kohtuuhintaisuus on kuitenkin ratkaisevaa telepalvelujen 
laajentamiseksi jokaisen kansalaisen ulottuville, ja jäsenvaltioissa 
tapahtuvaa edistystä seurataan tarkasti (katso osa III jäljempänä). 
c. Yleispalvelun rahoittaminen 
Monopolista kilpailuympäristöön siirtymisen myötä tarvitaan sääntöjä, 
joilla määritetään yleispalvelun tarjoamiseen liittyvien talousrasitteiden 
jakaminen markkinoilla kilpailevien kesken. Koko yhteisöä käsittäviä 
yhteisiä sääntöjä tarvitaan myös yleispalvelun tarjoamisen kustannusten 
laskemiseksi. 
Yleispalvelun laajuutta määrittäviä toimia täydennetään yhteenliittämistä 
koskevassa ehdotetussa kehyksessä16 olevilla periaatteilla yleispalvelun 
kustannuksista ja rahoituksesta sekä järjestelmällä, joka avulla komissio 
voi tarkastaa, ovatko yleispalvelua koskevat kansalliset järjestelyt 
yhteisön kehyksen17 mukaisia. 
Tämän kehyksen mukaan maksut suoritetaan joko (i) kansalliseen 
itsenäiseen yleispalvelurahastoon, joka suorittaa maksut yleispalvelua 
tarjoaville teletoiminnan harjoittajille tai (ii) suoraan yleispalvelua 
tarjoaville teletoiminnan harjoittajille lisämaksuna niiden 
verkkoliitännästä laskuttamien kulujen lisäksi. 
Mainittuja sääntöjä täydennetään myöhemmin tänä vuonna 
kustannuksia ja rahoitusta koskevilla edellä määritellyillä suuntaviivoilla. 
Nykyisen kehyksen avulla perustettava sääntelyä koskeva varmuus on 
olennainen jäsenvaltioiden kannalta, jotta ne voivat valmistella kansallista 
sääntely-ympäristöään ajoissa vuotta 1998 varten. Kun tässä tiedonannossa 
viitataan yhteisön kehykseen, sillä tarkoitetaan, jollei toisin mainita, kaikkia 
toimia, joilla valmistaudutaan täysin vapaaseen kilpailuympäristöön. 
Palvelun tason parantuminen vuosien 1990 ja 1995 välillä 
Euroopan unionissa tarjottujen telepalvelujen taso ja valikoima on parantunut 
viiden viime vuoden aikana (katso liitteessä 2 olevat taulukot). Käyttäjät 
huomaavat tämän hyvin käytännössä. Valinnanvara ei enää rajoitu vain 
puhelinkoneen väriin. Puhelinliittymän jonotusajat ovat huomattavasti 
lyhentyneet melkein kaikissa jäsenvaltioissa. Vikoja ilmenee harvemmin, ja ne 
korjataan nopeammin. Monissa maissa asiakkaita hyvitetään, jos sovittuja 
aikoja ei noudateta tai liittymä on liian kauan epäkunnossa. 
Ranskassa, Alankomaissa, Tanskassa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa yli yhdeksällä yksityistaloudella on puhelin (katso liitteessä 2 
oleva taulukko A1), ja Saksassa melkein yhdeksällä kymmenestä taloudesta on 
puhelin mukan lukien myös yhdistymisen aiheuttamat muutokset. Tilanne on 
parantunut myös joillakin heikommassa asemassa olevilla unionin alueilla: 
esimerkiksi Irlannissa ja Portugalissa kansallinen puhelinverkko on laajentunut 
huomattavasti niin, että vuonna 1990 puhelin oli 66 ja 47 prosentilla talouksista, 
kun tällaisten talouksien osuus on nykyään 80 ja 75 prosenttia. Tämä johtuu 
osittain alueiden kehitykseen suunnatusta yhteisön telealan erikoistoimien 
STAR-ohjelmasta saadusta rahoituksesta. 
Telepalvelujen hintojen osalta yleissuuntaus vuodesta 1990 lähtien on ollut se, 
että kiinteät osatekijät (liittymä- ja vuokramaksut) ja ruuhka-aikojen 
paikallispuhelumaksut ovat kallistuneet. Toisaalta ulkomaan- ja kaukopuhelujen 
hinnat ovat laskeneet merkittävästi, ja monissa jäsenvaltioissa on lisätty 
mahdollisuuksia soittaa paikallispuheluja edullisina aikoina ruuhka-aikojen 
hintojen nousun tasoittamiseksi. Jäsenvaltioiden kyselyvastauksista käy ilmi, 
että seitsemässä jäsenvaltiossa kahdeksasta, jotka pystyivät toimittamaan 
hinnanmuutosten keskiarvon, kokonaishinnat olivat laskeneet todellisina lukuina 
ilmaistuna 5 43 prosenttia. 
Käyttäjät vaativat yhä enemmän. Matkapuhelinta käyttävien kansalaisten rnäärä 
on kasvanut nopeasti. Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa matkapuhelinta 
käyttää lähes yksi neljästä. Kotona puhelinlinjaan ei enää liitetä vain puhelinta 
tai puhelinvastaajaa, vaan myös telekopio tai modeemi. Käytettävissä on laaja 
ilmais- ja lisäarvopalvelujen valikoima, ja peruspuhelinpalvelussakin tarjotaan 
monille käyttäjille sellaisia uusia kehittyneitä puhelintoimintoja, kuten 
mahdollisuus siirtää tulevat puhelut toiseen puhelinnumeroon tai saada ilmoitus 
linjalla odottavasta uudesta puhelusta. 
Vaikka yleissuuntaus osoittaakin parempaa palvelun tasoa ja laatua, 
markkinavoimien ja sääntelyn jatkuvaa painetta tarvitaan varmistamaan, että 
kehityskulku jatkuu ja nopeutuu kilpailun päästyä käyntiin. 
Mistä telepalvelujen tasainen kehittyminen johtuu? 
Laadun ja valinnanvaran kehittyminen ovat suoraa seurausta kustannusten 
alenemisesta ja uusien palvelujen ja laitteistojen suuremmasta 
luotettavuudesta. Myös päätelaitteiden, lisäarvopalvelujen ja matkaviestinnän 
alojen kilpailu on edistänyt innovaatioita, hintojen alenemista ja parempaa 
asiakaspalvelua. Yhteisön lainsäädännössä vuodesta 1990 lähtien vaadittu 
teletoiminnan harjoittajan ja telepalvelujen sääntelijän roolien erottaminen on 
saanut aikaan entistä tehokkaampaa sääntelyä, koska valtio on pyrkinyt 
asettamaan markkinoilla jo toimivalle teletoiminnan harjoittajalle selkeitä 
tavoitteita monesti lupaehtoina tai neuvoteltuina sopimuksina. 
III YLEISPALVELUN KEHITTYMINEN LYHYELLÄ AIKAVÄLILLÄ 
Julkisen kuulemisen perusteella kävi selväksi, että nykyisen tasoisen palvelun ja 
vapautetun ympäristön vaikutuksen osalta jotkut kysymykset jäävät vielä 
avoimiksi. 
Palvelun yleisestä kehittymisestä huolimatta kysymyksiä jää vielä avoimiksi. 
- Miksi yhteisö ei nykyään määrittele yleispalvelua laajemmin? 
- Miten yleispalvelun kohtuuhintaisuus säilytetään vapautetussa ympäristössä? 
- Miten yhtenäisen kansallisen hinnoittelun käy täysin vapautetussa ympäristössä? 
- Miten yleispalvelua voidaan parantaa muita heikommassa asemassa olevilla ja 
harvempaan asutuilla yhteisön alueilla? 
- Tarjotaanko vammaisille tai erityistarpeita omaaville käyttäjille riittävästi palveluja? 
- Seurataanko ja noudatetaanko palvelun laatustandardeja tehokkaasti 
jäsenvaltioissa ja mikä on Euroopan yhteisön asema näiden standardien 
määrittämisessä? 
- Miten käyttäjät voivat vertailla tehokkaammin palvelun tasoa, hintoja ja jopa niiden 
kohtuullisuutta eri jäsenvaltiossa ja miten käyttäjien asemaa voisi vahvistaa 
palvelun laatustandardien ja kohtuuhintaisuuden määrittämisessä? 
Miksi yhteisö ei nykyään määrittele yleispalvelua laajemmin? 
Yleispalvelun laajuuden määrittäminen edellyttää hienovaraista tasapainoa. 
Liian kapea näkemys yleispalvelusta estää kansalaisia osallistumasta yhteiskunnan 
toimintaan täydellisesti. Liian lavea näkemys taas aiheuttaa markkinavoimien 
pidättelyä, jotka edistävät parhaiten parempia palveluja, edullisempia hintoja ja 
merkittäviä innovaatioita, koska uusien kilpailijoiden tulo markkinoille estyy. Kaikkien 
kansalaisten edut turvataan parhaiten juuri näiden kahden näkemyksen välisessä 
tasapainossa. 
Yleispalvelun velvoite ei sisällä tässä vaiheessa vaatimusta kiinteiden johtojen18 tai 
digitaalisen monipalveluverkon (ISDN)19 tarjoamisesta. Kaikkialla Euroopan unionissa 
kuitenkin vaaditaan tai suositellaan näiden palvelujen tarjontaa kustannuksiin 
suhteutetuin tariffein. Yleispalvelun velvoitteiden laaja käsite on tässä vaiheessa 
ennenaikainen erityisesti seuraavista syistä: 
käyttäjät ja kotitaloudet joutuisivat maksamaan palveluista, joita he eivät 
tarvitse eivätkä käytä; 
palveluun liittyvät kustannukset (silloin kun ne jaetaan muiden markkinoilla 
kilpailevien kanssa esimerkiksi yleispalvelurahaston avulla) voisivat estää 
kyseisten yritysten tulon markkinoille ja viivästyttää kilpailun kaikille käyttäjille 
tarjoamia etuja; 
voidaan joutua tarjoamaan tai jopa tukemaan palveluja, joista käyttäjät voivat 
maksaa tavanomaisen hinnan. 
Kohtuuhintaisen puhelintoiminnan palvelun tarjoaminen merkitsee jo sitä, että kaikkialla 
yhteisössä yksityishenkilöt ja liikeyritykset voivat puhua keskenään puhelimessa, 
lähettää telekopioita ja sähköpostia, seikkailla Internetissä ja muissa online-palveluissa 
tietokoneidensa avulla. Saman puhelinlinjan välityksellä voidaan hoitaa pankkiasioita 
puhelimitse, tehdä ostoksia telepalvelujen avulla, käyttää online-tietopalveluja ja jopa 
lähettää tilausvideopalveluja. 
Toisaalta joillakin yhteisön alueilla jopa tällaisen peruspalvelun turvaamisessa 
esiintyvät puutteet (jotka käyvät ilmi jäsenvaltioiden kyselyn tuloksista) voisivat 
aiheuttaa alueellisten erojen kasvamista ja edellä mainittua yhteiskunnan 
kahtiajakautumista, jos tilannetta ei korjattaisi sääntelyjärjestelmällä, joka sallii uudet 
sijoitukset ja johon kuuluu voimakas ja aktiivinen kansallinen sääntelyviranomainen. 
Tämän vuoksi ensisijaisena tavoitteena on oltava todellisen yleispalvelun 
toimittaminen kaikkialla yhteisössä ja erityisesti sen muita heikommassa asemassa 
olevilla alueilla. 
On laajalti tunnustettu, että yleispalvelun käsite muuttuu ja kehittyy, ja sen on 
vastattava Euroopan kansalaisten muuttuvia tarpeita ja odotuksia. Tämä merkitsee 
sitä, että yleispalvelun laajuutta on tarvittaessa tarkistettava konkreettisempien toimien 
perustana. Kuitenkin ne, joita yleispalvelun velvoitteet koskevat, tarvitsevat tietyn 
varmuuden, jonka perusteella sijoituspäätöksiä voidaan tehdä. Käsitteen 
kehittymisvauhdin on siksi oltava tasapainossa sijoituspäätösten ennustettavuuden 
kanssa. 
Komissio antaa 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä ja sen jälkeen säännöllisin 
väliajoin kertomuksen yleispalvelun laajuudesta, laadusta, tasosta ja sen 
kohtuuhintaisuudesta Euroopan yhteisössä ja tarkastelee vallitsevien olojen perusteella 
tarvetta mukauttaa yleispalvelun laajuutta Euroopan tasolla ottaen huomioon tarpeen 
ennustettavasta sääntely-ympäristöstä. 
Kyseisessä kertomuksessa käsiteltäviin pääasioihin ja mukauttamisen perusteisiin 
palataan jäljempänä osassa IV. 
Miten yleispalvelun kohtuuhintaisuus säilytetään vapautetussa ympäristössä? 
Vaikka kustannukset ovat laskeneet ratkaisevasti teletoiminnan harjoittajien osalta, ne 
eivät useinkaan ole heijastuneet halvempiin hintoihin käyttäjien kannalta. Hintataso 
vaihtelee jäsenvaltioiden välillä huomattavasti (katso liitteessä 2 olevaa taulukkoa A7 
vuoden 1995 hintatasojen vertailemiseksi ecuina). Nyt kilpailun lähestyessä 
teletoiminnan harjoittajat pyrkivät mukauttamaan hintojaan. Tämä kuvastaa sekä 
yhteisön kehyksen nykyisiä vaatimuksia siitä, että hintojen on monopoliympäristössä 
oltava kustannuksiin suhteutettuja20 ja uhkaa, jonka aiheuttavat kannattavimmista 
palveluista (eli liikeyritysten viestinnästä, kauko- ja ulkomaanyhteyksistä) alimman 
hinnan perivät kilpailijat. 
Telealan vapauttamista suosivien poliittisten päätösten seurauksena käynnistynyt 
tariffien tasapainottaminen merkitsee joillekin käyttäjille puhelinlaskujen mahdollista 
nousua21, erityisesti lyhyen aikaa ennen kuin todellinen kilpailu alkaa vaikuttaa. 
Tariffien tasapainottaminen on perustekijä täysin vapautettuun ympäristöön 
valmistauduttaessa22. Samalla on erittäin tärkeää varmistaa, ettei myöhemmin 
kehittyvästä ja välttämättömästä tasapainottamisesta ole haittaa käyttäjille eikä 
varsinkaan yksityisasiakkaille, jotka soittavat vähän kauko- ja ulkomaanpuheluja 
eivätkä voi käyttää hyväkseen näiden puhelujen halvempia taksoja. Tämä 
peruskysymys tuli hyvin esiin julkisessa kuulemisessa, jossa kävi ilmi, että nykyisessä 
kehyksessä ei vielä aseteta selkeästi ilmaistua velvoitetta palvelujen tarjoamisesta 
kohtuuhintaan, vaikka siinä edistetäänkin kohtuuhintaisuutta. 
Lyhyellä aikavälillä on hyvin tärkeää suojata kaikkein haavoittuvimpia käyttäjäryhmiä ja 
erityisesti yksityisasiakkaita tasapainottamisen vaikutuksilta. Jäsenvaltioiden pitäisi 
huolehtia siitä, että kansalliset sääntelyviranomaiset vahvistavat tarvittaessa erityisiä 
tariffipaketteja23, hintakattoja24 ja muita järjestelmiä tasapainottamisen vaikutusten 
lieventämiseksi liittymämaksujen, kuukausimaksujen ja tariffien osalta. Tämä on 
erityisen tärkeää vapautetun ympäristön alkuvaiheessa heikommassa asemassa 
olevien ja harvempaan asuttujen yhteisön alueiden kannalta. Kaikissa jäsenvaltioissa 
käytetään jo jonkinlaisia kohdennettuja ja erikoistariffijärjestelyjä, jotka luetellaan 
liitteessä 2 olevassa taulukossa A10. Niiden tarjoamiseen liittyvät mahdolliset rasitteet 
voidaan rahoittaa yleispalvelun rahoitusjärjestelmästä. 
Kuten edellä on sanottu, ennen 1 päivää tammikuuta annettavassa 
seurantakertomuksessa arvioidaan myös eri telepalvelujen hinnoittelussa tapahtunutta 
kehitystä ja tarkastellaan tarvetta lisätoimiin yhteisön tasolla kohtuuhintaisen liittymän 
turvaamiseksi jokaiselle kansalaiselle. 
Kyse on kuitenkin kohtuuhintaisuudesta eikä siitä, että hintarakenteita lakataan 
tarkistamasta. Kokonaispalvelun kohtuuhintaisuutta on ylläpidettävä kaikkien käyttäjien 
ja erityisesti sellaisten hyvin haavoittuvien ryhmien kuten vammaisten ja pienituloisten 
kannalta. Lähinnä asianmukainen kansallinen sääntelyviranomainen päättää 
kansallisella tasolla kohtuuhintaisuuden arvioinnista yhteisön lainsäädännön 
kehyksessä ottaen huomioon kansallisen erityistilanteen sekä käyttäjä- ja 
kuluttajajärjestöjen näkemykset. Myös kuluttajajärjestöt ovat ehdottaneet palvelujen 
suhteellisen kohtuuhintaisuuden vertailua Euroopan tasolla. 
Kohtuuhintaisuudessa ei ole kysymys ainoastaan kokonaishinnasta, vaan monille 
käyttäjille se merkitsee myös viikko- ja kuukausimenojen seurantaa ja 
mahdollisuutta ennakoida puhelimen käyttökustannuksia. 
Tehokkaan kilpailun alettua tarjolla lienee paljon nykyistä suurempi maksuvalikoima 
kuten esimerkiksi neljännesvuosimaksuihin jaetut asennuskulut tai korkeammat 
kuukausivuokrat ja ilmaiset tai halvat paikallis- tai maan sisäiset puhelut. Tällainen 
joustavuus antaisi varsinkin pienituloisille käyttäjille paljon enemmän mahdollisuuksia 
ennakoida, mitä puhelimen käyttö kuukaudessa maksaa. 
Monet käyttäjät haluavat myös laskujen sisältävän enemmän tietoa kulutuksestaan. 
Lisäksi käyttäjät haluavat seurata paremmin kulutustaan esimerkiksi estämällä 
kaukopuhelut tai puhelut tiettyihin, esimerkiksi lisämaksullisiin palvelunumeroihin. 
Miten yhtenäisen kansallisen hinnoittelun käy täysin vapautetussa ympäristössä? 
Täysin vapautetussa ympäristössä palvelujen yhdistely ja hinnoittelu lienee paljon 
nykyistä innovatiivisempaa, ja ne tarjoavat käyttäjille todellista valinnan varaa ja 
säästömahdollisuuksia. Kuten edellä on korostettu, kansallisten sääntelyviranomaisten 
päävastuuna on kuitenkin yleispalvelun kohtuuhintaisuuden turvaaminen kaikkien 
käyttäjäryhmien osalta joko kilpailun tai sääntelytoimien vuoksi. 
Tämän vuoksi sääntelyviranomaisen on arvioitava, mitä voidaan pitää kohtuullisena 
hintana tiettyjen alueiden käyttäjien osalta kansallisten erityisolojen perusteella. 
Jäsenvaltioissa vaaditaan nykyisin vähintään markkinoilla jo toimivan teletoiminnan 
harjoittajan tarjoavan maanlaajuista hintojen vakiovalikoimaa (käytännössä 
maantieteellisin perustein laskettua hintojen keskiarvoa) lähes kaikkien telepalvelujen 
osalta (mukaan lukien puhelintoiminnan peruspalvelut). Näin ollen samoja tariffeja 
10 
sovelletaan koko maan alueella, vaikka liittymän ja palvelujen tarjoamisesta aiheutuvat 
kustannukset voivat olla jollakin alueella muita korkeammat. Tällä tavoin varmistettiin 
aikaisemmin palvelujen pysyminen kohtuuhintaisina koko maan kansalaisten kannalta. 
Monopoliympäristössä hintojen keskiarvon laskeminen maantieteellisin perustein ei 
ilman muuta tarkoita sitä, että teletoiminnan harjoittajille aiheutuu tappioita kaikkien 
palvelujen tarjoamisesta korkeiden kustannusten alueilla, koska kilpailun puuttuessa ne 
voivat laskuttaa sellaisista yleispalveluun kuulumattomista palveluista, kuten kiinteistä 
johdoista, jotka tuottavat voittoa myös korkeiden kustannusten alueilla. 
Vapautetussa ympäristössä yhdenmukaisen hinnoittelun on taattava 
kohtuuhintaisuus ja parannettava sitä. Kuitenkin tilanne on mutkikkaampi kuin 
ennen. 
Kun kilpailu pääsee käyntiin erityisesti kaupungeissa ja muilla alueilla, joilla palvelua 
voidaan tarjota suhteellisen edullisesti, uudet kilpailijat voivat keskittyä tällaisten 
alueiden asiakkaisiin ja tarjota alhaisempia hintoja kuin markkinoilla jo toimiva 
teletoiminnan harjoittaja. 
Jos yhdenmukaisista kansallisista hinnoista pidetään tiukasti kiinni, markkinoilla jo 
toimiva harjoittaja voi menettää markkinaosuuttaan huomattavasti kaupungeissa ja 
edullisilla alueilla (i) jos hinnat pidetään nykytasolla, ja (ii) jos kansallisia hintoja 
alennetaan tiettyjen alueiden kilpailijoiden hintoja vastaaviksi, yleispalvelun 
rahoittamiseksi voidaan tarvita rahoitusta muilta kilpailijoilta, jotta täytetään korkeiden 
kustannusten alueilta saatujen, mahdollisesti pienempien tulojen aiheuttamat aukot25. 
Kilpailun paineet aiheuttanevat ajan mittaan hintojen kehittymistä tiukasti 
maantieteellisin perustein lasketuista keskiarvoista kohti huomattavasti joustavampia 
tariffirakenteita. Todennäköisesti tämä tarkoittaa sitä, että samoja palveluja tarjotaan eri 
tariffein eri puolilla jäsenvaltiota. 
Entistä suuremman joustavuuden on edellytettävä sääntelyjärjestelmää, (i) joka 
sisältää kohtuuhintaisuuden turvaamisen kannalta aiheellisia (edellä kuvattuja) 
toimia, (ii) jolla varmistetaan, ettei hintoja nosteta etäisten ja maaseutualueiden 
käyttäjien osalta, lukuun ottamatta kustannuksiin suhteuttamisen vuoksi tehtyjä 
tarkistuksia, korvaukseksi teletoiminnan harjoittajien tulonmenetyksistä, jotka 
johtuvat hinnanalennuksista muualla, ja (iii) jolla varmistetaan, että hintaerot 
korkeiden ja alhaisten kustannusten alueiden välillä eivät vaaranna yleispalvelun 
kohtuuhintaisuutta. 
Miten yleispalvelua voidaan parantaa muita heikommassa asemassa olevilla ja 
harvempaan asutuilla yhteisön alueilla? 
Vaikka nykyinen sääntelyjärjestelmä (erityisesti puhelintoiminnan palvelua, 
yhteenliittämistä ja kiinteiden johtojen vähimmäisvalikoimaa koskevat velvoitteet) on 
laadittu takaamaan yleispalvelun tarjoaminen kaikkialla yhteisössä, komissio ja 
jäsenvaltiot tiedostavat heikommassa asemassa olevien ja harvempaan asuttujen 
alueiden erityiset paineet26. 
Yleispalvelun laajuutta ja kohtuuhintaisuutta sekä telepalveluja yleensä koskevat 
kysymykset ovat ratkaisevan tärkeitä heikommassa asemassa oleville yhteisön 
alueille. Tässä kuvastuu alueiden perinteisesti heikompi kehitys, kysyntä ja tulotaso ja 
toisinaan sijainnin tai ilmaston vuoksi korkeammat asennus-, käyttö- ja 
ylläpitokustannukset. 
Tällaiset asiat tulevat yhä ratkaisevimmiksi tietoyhteiskunnassa, kuten monet kyseisten 
alueiden teletoiminnan harjoittajat, sääntelyviranomaiset ja käyttäjäorganisaatiot ovat 
tähdentäneet. Komissio jatkaa työtään huolehtiakseen siitä, että vapauttaminen ja 
11 
uudet tekniikat pikemminkin vähentävät kuin kasvattavat alueellisia eroja 
Euroopan yhteisössä. 
Koska täydellinen vapauttaminen ei ole vielä koskettanut monia heikommassa 
asemassa olevia yhteisön alueita, on vaikea arvioida sen todellista vaikutusta ja 
parempana palvelun laatuna, valinnanvarana ja edullisempina hintoina sekä 
yksityisrahoituksen lisääntymisenä ilmeneviä myönteisiä vaikutuksia. Lisäksi 
kustannukset palvelun tarjoamisesta etäisillä ja maaseutualueilla laskevat edelleen 
uusien tekniikoiden (kuten matka- tai langattoman viestinnän) vuoksi ja voivat vielä 
laskea alueilla, joilla puhelinpalvelulta voidaan tarjota yhdessä muiden uusien 
palvelujen (esimerkiksi audiovisuaalisten ja tietopalvelujen) kanssa. 
Vapautetuista markkinoista saadut kokemukset esimerkiksi Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa, Suomessa ja Ruotsissa tai digitaalisen matkaviestinnän nopea 
kasvu duopoliympäristössä ovat silti rohkaisevia, vaikka onkin varottava yhteisön 
kehittyneempien, suhteellisen korkean elintason maiden kokemuksien ulottamista 
suoraan yhteisön muihin alueisiin, kun otetaan erityisesti huomioon yleispalvelun 
tarjoamisen suhteellisesti korkeammat kustannukset heikommassa asemassa olevilla 
alueilla27. 
Toisaalta hinnanmuutokset voivat vaikuttaa suoremmin sekä näiden alueiden yksityis­
että liikeasiakkaisiin sekä siihen, kuinka nopeasti he voivat nauttia kilpailuun liittyvistä 
eduista EY:n kehittyneisiin alueisiin verrattuna. Lisäksi vapauttamiskehitys voi edistää 
sijoituksia palveluihin ja infrastruktuuriin korkean kysynnän ja suhteellisten alhaisten 
kustannusten alueilla, koska yksityiset sijoitukset vapautuvat sen myötä. 
Komission on tiedostettava vaara siitä, että syntyvässä tietoyhteiskunnassa tarvittavien 
infrastruktuurien, palvelujen ja taitojen eriaikainen käyttöönotto yhteisön alueilla voi 
osaltaan ylläpitää kehityseroja ja lisätä sosiaalista ja taloudellista erilaisuutta. On 
itsestään selvää, että nämä seikat on otettava huomioon yhteisön yhteenkuuluvuutta 
koskevassa politiikassa. 
Sen lisäksi, että verkkoihin tehtäviä sijoituksia ja palvelujen tarjoamista jokaisen 
jäsenvaltion alueella on edistettävä ja huomattavia kehityseroja eri jäsenvaltioiden 
välillä on vältettävä, olemassa olevien verkkojen kehittämisen ja laajentamisen on 
jatkossakin oltava ensisijaisena tavoitteena kansallisella ja yhteisön tasolla. 
Yleispalvelua koskevan kehyksen lisäksi yksityisrahoituksen täydentämistä jatketaan 
yhteisön rakennerahastojen ja muiden yhteisön ja kansallisella tasolla toteutettavien 
toimien avulla tietoliikenneinfrastruktuurien parantamiseksi ja kehittämiseksi 
heikommassa asemassa olevilla yhteisön alueilla, kuten Irlannin monissa osissa on jo 
onnistuneesti tehtykin. 
Verkkojen digitalisoinnin loppuun saattaminen on erityisen tärkeä tavoite varsinkin 
Kreikassa, Portugalissa, Espanjassa ja Etelä-Italiassa. Sopivan koulutuksen ja 
pilottihankkeiden tarve tiedotuksen lisäämiseksi ja kysynnän piristämiseksi otetaan 
myös huomioon. 
Näin ollen tarvitaan erityisesti näiden alueiden kehityksen tarkkaa seurantaa 
taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta lujittavien aiheellisten toimien 
toteuttamiseksi. Jäljempänä esitetään tällaisen seurannan yksityiskohdat erityisesti 
hintakehityksen ja tietojen keräämisen osalta, joiden avulla on mahdollista vertailla 
palvelujen suhteellista kohtuuhintaisuutta. 
12 
Komissio määrittää kyseisen seurannan perusteella määräajoin, onko yleispalvelun 
määritelmää ja laajuutta tarkistettava ja onko uusia tai olemassa olevia (esimerkiksi 
aluekehityspoliittisia) järjestelmiä käytettävä vapauttamisen erityisvaikutusten huomioon 
ottamiseksi näillä alueilla. 
Tarjotaanko vammaisille tai erityistarpeita omaaville käyttäjille riittävästi 
palveluja? 
Tietyillä asiakasryhmillä on erityistarpeita, joita nykyinen yleispalvelu ei aina täytä tai ei 
täytä niitä kohtuuhintaan. Euroopan parlamentti on korostanut tätä seikkaa. 
Televiestintä tarjoaa tällaisille käyttäjille todella tärkeän yhteydenpitokeinon omaan 
yhteisöönsä, ja yleispalvelun käsitteen olisi taattava, että kyseisille käyttäjille tarjotaan 
kohtuuhintaan samanlaatuista palvelua kuin muillekin käyttäjille verkkojen 
kehitysaste ja markkinoiden kysyntä huomioon ottaen. Julkisessa kuulemisessa 
mainittuihin esimerkkeihin kuuluivat sekä kotiin (esimerkiksi kuuroille tarkoitetut video-
tai tekstipuhelimet) että julkisissa paikoissa tarjottavat palvelut. Tarvittaessa voitaisiin 
tarjota myös erityispalveluja (kuten välityspalveluja, joiden avulla tekstipuhelimen 
käyttäjät voivat ottaa yhteyttä sellaisiin käyttäjiin, joilla ei ole tekstipuhelinta) tai 
erityistarpeisiin mukautettuja laitteita. 
Nykyiset palvelut saataisiin erityiskäyttäjien ulottuville myös tarjoamalla innovatiivisia 
erikoispalveluja (esimerkiksi yleisessä verkossa olevia puhepostilaatikoita) käyttäjille, 
jotka eivät oman puhelimen puuttumisen vuoksi voi vastaanottaa puheluja. Joissakin 
jäsenvaltioissa kokeillaan tällaista palvelua, josta hyötyisivät esimerkiksi kodittomat, ja 
näin tunnustettaisiin televiestinnän asema yhteiskunnallisen syrjäytymisen 
estämisessä. 
Kansallisen sosiaalipolitiikan eikä yleispalvelun rahoitusjärjestelmien tasolla on 
ratkaistava, myönnetäänkö erityistä tukea tällaisten palvelujen kohtuuhintaisuuden 
turvaamiseksi tiettyjen käyttäjäryhmien osalta. 
Seurataanko ja noudatetaanko palvelun laatustandardeja tehokkaasti 
jäsenvaltioissa ja mikä on Euroopan yhteisön asema näiden standardien 
määrittämisessä? 
Puhelintoimintadirektiivissä vaaditaan jo jäsenvaltioita asettamaan palvelun laadun 
mittarit muun muassa siitä, kuinka kauan puhelimen saaminen ja puhelun yhdistyminen 
kestää ja kuinka moni maksullinen yleisöpuhelin toimii. Vaatimus perustuu useimpien 
jäsenmaiden nykyisiin käytäntöihin. Lisäksi on julkaistava tietoja siitä, miten 
teletoiminnan harjoittajat ovat onnistuneet täyttämään asetetut tavoitteet. 
Vaikka tällainen menettely onkin avoimempi, se on tehokas vain, jos sitä tuetaan 
aktiivisen seurannan avulla ja tarvittaessa siten, että jäsenvaltioiden telealan 
sääntelyviranomainen ottaa asetetut standardit käyttöön (aiheellisten seuraamusten 
avulla mukaan lukien mahdollinen luvan peruuttaminen palvelutavoitteiden jäätyä 
jatkuvasti täyttämättä). Lisäksi käyttäjien on voitava tehdä valitus teletoiminnan 
harjoittajasta selkeiden ja yksinkertaisten menettelyjen avulla. 
Jos ei rajoituta vain nykyisen kehyksen tarkasteluun, on tärkeää, että eri tasoinen 
palvelujen laatu ja erilaiset kansalliset tavoitteet eivät muodostu sisämarkkinoiden 
kehityksen esteeksi eivätkä vääristä kilpailua yhteisössä. Yhtä tärkeää on, että 
jäsenvaltiot toteuttavat korkeaa kuluttajansuojaa palvelujen tasoa määritellessään. 
Tässä yhteydessä ja toissijaisuuden periaatteen mukaisesti Euroopan yhteisön tasolla 
on määriteltävä palvelujen vähimmäislaatutavoitteet, joiden mukaisesti yksityiskohtaiset 
kansalliset tavoitteet asetetaan (kunkin jäsenvaltion erityistilanne huomioon ottaen). 
13 
Miten käyttäjät voivat vertailla tehokkaammin palvelun tasoa, hintoja ja jopa 
niiden kohtuullisuutta eri jäsenvaltiossa ja miten käyttäjien asemaa voisi 
vahvistaa palvelun laatustandardien ja kohtuuhintaisuuden määrittämisessä? 
Yleisistä parannuksista huolimatta on selvää, että palvelun laatu ja taso vaihtelevat 
huomattavasti eri jäsenvaltioissa kuten myös se, millaisia seuraamuksia on olemassa ja 
miten niitä käytetään, jos teletoiminnan harjoittajat eivät täytä tavoitteita. Kysymykseen 
liittyy joidenkin kansallisten sääntelyviranomaisten vaikeudet saada sellaisia 
yleispalvelua mittaavia perustietoja kuten puhelimen omaavien kotitalouksien 
lukumäärä sekä vaikeudet vertailla tiettyjä tietoja jäsenvaltioiden välillä. 
Puhelintoimintadirektiivissä säädetyistä, palvelun laatumittareiden asettamista ja 
julkaisemista kansallisella tasolla koskevista velvoitteista pitäisi olla apua. Käyttäjien 
odotukset ovat kuitenkin tätä suurempia, ja palvelujen tason vaihtelu jäsenvaltioissa 
vaikuttaa Euroopan laajuisten verkkojen ja palvelujen tarjoamiseen. 
Kuluttajien osallistumista palvelun laatutavoitteiden asettamiseen kansallisella ja 
Euroopan tasolla ja yleispalvelun tulevaisuuden kehitystä koskeviin päätöksiin olisi 
yleensä lisättävä. 
14 
TELEPALVELUJEN HINTAKEHITYKSEN JA SUHTEELLISEN 
KOHTUUHINTAISUUDEN SEURANTA EUROOPAN YHTEISÖSSÄ JA EUROOPAN 
TELEVIESTINNÄN KEHYKSEN LYHYEN AIKAVÄLIN MUKAUTTAMINEN YLLÄ 
KUVATTUJEN KYSYMYSTEN PERUSTEELLA 
I TELEPALVELUJEN HINTAKEHITYKSEN JA SUHTEELLISEN 
KOHTUUHINTAISUUDEN SEURANTA 
Yhteisön yleispalvelun laajuuden, tason, laadun ja kohtuuhintaisuuden 
tarkistamista 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä koskevan ehdotuksen 
mukaisesti komissio aikoo toteuttaa seuraavat toimet läheisessä yhteistyössä 
jäsenvaltioiden kanssa ja kansallisella tasolla jo tehtävän työn perusteella: 
määritellä palvelupaketin vertailukelpoisten tietojen saamiseksi palvelujen 
suhteellisesta kohtuuhintaisuudesta yhteisössä ja jäsenvaltioiden eri alueilla; 
määrittää yleispalveluun käytettyjen varojen rakenteen yhteisössä 
(mikä osuus (sekä kansallisella että alueellisella tasolla) keskimääräisistä yksityis­
iä liikeasiakkaiden laskuista liittyy vuokramaksuihin, paikallis-, kauko- ja 
ulkomaanpuheluihin ja (lisämaksullisiin) lisäarvopalveluihin); 
määrittää, missä yleispalvelun kustannukset jäsenvaltioissa lähinnä 
muodostuvat (kaupunki- vai maaseutualueilla, erityisten käyttäjäryhmien vai 
erityisen korkeiden kustannusten alueiden tukemisesta). 
Saatujen tulosten perusteella yhteisö ja jäsenvaltiot voivat paremmin 
kohdentaa tukensa ja määritellä parhaan käytännön. 
II EUROOPAN TELEVIESTINNÄN KEHYKSEN MUKAUTTAMINEN LYHYELLÄ 
AIKAVÄLILLÄ 
Komissio aikoo säätää seuraavista asioista erityisesti puhelintoimintadirektiiviä 
muuttamalla26. Näissä säädöksissä: 
kehitetään yleispalvelun määritelmää selkeän velvoitteen antamiseksi 
jäsenvaltioille sen kohtuuhintaisesta tarjoamisesta29, samantasoisen palvelun 
tarjoamisesta vammaisille käyttäjille kohtuulliseen hintaan, käyttäjille tarjottavan 
puhelinkuluja koskevan tiedon ja niiden seurantaa koskevan valvonnan 
lisäämisestä30 ja vuorovaikutteisten palvelujen (esimerkiksi telepankkitoiminnan ja 
automaattisen puhelinkeskuksen) käyttömahdollisuuksien turvaamisesta kaikille 
käyttäjille31 ; 
15 
jäsenvaltioita vaaditaan poistamaan kohdennettujen tai joustavien 
tariffijärjestelyjen tarjoamisen nykyiset rajoitukset ja toteuttamaan aiheelliset 
toimet (esimerkiksi kohdennetut tariffijärjestelyt ja hintakatot), jotka ovat 
tarpeen kohtuuhintaisten palvelujen tarjoamiseksi kaikille käyttäjille sekä myös 
sellaisille erityisen haavoittuville käyttäjäryhmille kuten vanhuksille, vammaisille, 
puhelimen pienkäyttäjille tai pienituloisille. Tällaiset toimet ovat erityisen tärkeitä 
täyden vapauttamisen alkuvaiheessa; 
ottaen huomioon velvoitteen hintojen mukauttamisesta kustannuksiin 
jäsenvaltioita vaaditaan huolehtimaan, että: 
- hintoja ei nosteta etäisillä ja maaseutualueilla korvaamaan muilla alueilla 
alennetuista hinnoista aiheutuneita tulonmenetyksiä; 
hinnanerot korkeiden ja alhaisten kustannusten alueilla eivät vaaranna 
yleispalvelun kohtuuhintaisuutta; 
huolehditaan siitä, että yleispalvelun laajuudesta, tasosta, 
kohtuuhintaisuudesta ja laadusta kootaan enemmän tietoja Euroopan 
yhteisössä32. Tämä on olennaista, jos yleispalvelua on tarkoitus seurata 
tehokkaasti ja jos palvelujen laadulle on tarkoitus asettaa sopivia tavoitteita 
olemassa olevassa yhteisön kehyksessä; 
määritellään Euroopan tasoiset palvelujen vähimmäislaatutavoitteet, joiden 
perusteella yksityiskohtaiset kansalliset tavoitteet asetetaan (huomioon ottaen 
maiden erityistilanteet). 
Lisäksi komissio: 
edistää jäsenvaltioiden ja yhteisön toimia, joiden avulla kaikilla käyttäjillä on 
paremmat mahdollisuudet (nopeampien verkkoyhteyksien ansiosta) käyttää 
sellaisia tietoverkkoja kuten Internetiä33; 
antaa kertomuksen 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä ja sen jälkeen 
säännöllisin väliajoin yleispalvelun laadusta, tasosta ja laajuudesta Euroopan 
yhteisössä. Tässä seurantakertomuksessa tarkastellaan erityisesti kehitystä 
yksityisasiakkaiden ja heikommassa asemassa olevien alueiden kannalta tariffien 
tasapainottamisessa tapahtunut edistys mukaan lukien. (Muut kertomuksessa 
käsiteltävät asiat esitetään jäljempänä jaksossa IV.) Kuten yllä on mainittu, 
kertomuksessa tarkastellaan vallitsevien olojen perusteella erityisesti tarvetta 
mukauttaa yleispalvelun laajuutta Euroopan tasolla ottaen huomioon 
sijoituspäätösten ennustettavuustarpeen; 
edistää kuluttajien edustajien mahdollisuuksia osallistua yleispalvelun nykyistä ja 
tulevaisuuden laajuutta koskeviin päätöksiin (erityisesti palvelun laadun ja sen 
kohtuuhintaisuuden määrittämisen ja seurannan osalta). Tämä perustuu riittäviin 
tietoihin yleispalvelun laajuudesta, tasosta, laadusta ja kohtuuhintaisuudesta 
Euroopan yhteisössä suuremman avoimuuden ja yksityisasiakkaiden 
tehokkaamman osallistumisen varmistamiseksi. Kuluttajien eduista huolehtivan 
seurantakomitean perustamista Euroopan tasolla harkitaan. 
Näitä toimia koskeva aikataulu on liitteessä 1 
16 
IV TELEYLEISPALVELUN KEHITTYMINEN JA KEHITTYNEIDEN 
PALVELUIDEN KÄYTTÖMAHDOLLISUUDET TIETOYHTEISKUNNASSA 
Yleispalvelu katsotaan maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan olennaiseksi 
osaksi. Tämä tunnustettiin G7-valtioiden tietoyhteiskuntaa koskevassa 
erityishuippukokouksessa Brysselissä helmikuussa 1995. Kokoukseen 
osallistuneet ministerit yksilöivät "palvelujen yleisen tarjonnan ja saatavuuden 
varmistamisen" yhdeksi kahdeksasta perusperiaatteesta, joihin heidän yhteinen 
näkemyksensä tietoyhteiskunnan toteuttamisesta perustuu. 
Yhteisö tukee lainsäädäntönsä avulla yleispalvelun toimittamista ja kehittämistä. 
Samalla se tarkastelee teleyleispalvelua sen nykyistä laajemmassa 
merkityksessä edistääkseen aktiivisesti erilaisin aloittein tietoyhteiskunnan 
kehittyneiden telepalvelujen käyttöä koulutuksen ja terveydenhoidon kaltaisilla 
aloilla (esimerkiksi perustamalla kokeilu- ja edistämishankkeita, herättämällä 
yleistä tietoisuutta ja kehittämällä julkisten ja yksityisten tahojen yhteistyötä). 
Myös Yhdysvalloissa äskettäin toteutetussa televiestinnän käsitteen 
uudistamisessa tarkastellaan teleyleispalvelua sen nykyistä laajemmassa 
merkityksessä, mikä Yhdysvaltain lainsäädännön mukaan sisältää muun 
muassa laadukkaiden palvelujen kohtuuhintaisen käytön yleistämisen 
edistämisen ja sen varmistamisen, että maaseutualueilla ja korkeiden 
kustannusten alueilla on käytettävissä tele- ja tietopalveluja hinnoilla, jotka ovat 
kohtuullisen vertailukelpoisia verrattuna kaupunkiseuduilta perittäviin hintoihin34. 
Yhdysvaltain televiestintälainsäädännössä tarkastellaan laajemmin yleispalvelun 
perusmääritelmää kuitenkin samojen ensisijaisten aiheiden käsittelemiseksi 
sääntelyjärjestelmässä kuin yhteisönkin esityslistalla tällä hetkellä on. 
Yhdysvaltain lainsäädäntö määrittää kehittyneiden telepalvelujen tarjoamisen 
kouluille, terveydenhoitoalalle ja kirjastoille yhdeksi niistä periaatteista, jotka 
koskevat tulevaisuuden "yleispalvelun edistämistä". Päinvastoin kuin yhteisö, 
Yhdysvallat näyttää yhdistävän teleyleispalvelupolitiikan koulutus-, 
terveydenhoito- ja viestintäpolitiikan tavoitteisiin kansallisella tasolla. 
Yhteisön teleyleispalvelupolitiikkaa koskevaan lainsäädännön lähestymistapaan 
liittyy selkeästi määritetty toissijaisuusperiaatteen soveltaminen. Tämä on 
rajoittanut yhteisön tason toiminnan siihen, mikä on tarpeellista telepalvelujen 
sisämarkkinoille ja korkeatasoisen kuluttajansuojan ylläpitämiseksi. Joka 
tapauksessa teleyleispalvelun määritelmän kehittyminen on vain yksi monista 
tekijöistä, jotka vaikuttavat kehittyneiden telepalvelujen käyttöönottoon 
yhteisössä. 
17 
Teleyleispalvelun kehittymisen perusteet tietoyhteiskunnassa 
Teleyleispalvelun tulevaisuuden perustan määrittely nostaa esiin perustavan 
laatuisia asioita. Pitäisikö teleyleispalvelun olla jatkossakin vain alan yritysten 
rahoittamaa vai pitäisikö tarkastella muita rahoituskeinoja (esimerkiksi 
suurempaa suoraa valtiontukea tai julkisten ja yksityisten tahojen 
yhteistyösuhteiden kehittämistä)? Pitäisikö yhteisön tasolla toteutettavan 
kehyksen ainoastaan vastata siihen riskiin, että markkinavoimat eivät riittävästi 
yksin takaa kohtuuhintaista palvelua jokaiselle kansalaiselle vai pitäisikö sen 
olla enemmän - kuten pyrkimystä ohjata ja edistää markkinoiden ja/tai 
tekniikoiden kehittämistä? Tässä vaiheessa ei voida antaa yksiselitteistä 
vastausta. Todellisuudessa tietoyhteiskunnan haasteisiin vastataan sekä 
kehittämällä yleispalvelun käsitettä että useilla muilla julkisen ja yksityisen alan 
aloitteilla tietoyhteiskunnan palvelujen kysynnän ja tarjonnan edistämiseksi. 
Kysynnän ja teknisen kehityksen on oltava määrääviä tekijöitä yleispalvelun 
tulevassa kehityksessä35. 
Siksi yleispalvelun nykyisen käsitteen kaikessa laajentamisessa täytyy yhdistää 
kunkin palvelun markkinapohjainen kysynnän ja laajan saatavuuden analyysi 
sekä poliittinen arvio palvelun yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta 
toivottavuudesta. Ainoastaan silloin, kun nämä kaksi perustetta on otettu 
huomioon, on oikeutettua asettaa lakisääteinen velvoite sen takaamiseksi, että 
palvelu on yleisesti saatavilla edulliseen hintaan. 
Tässä tiedonannossa ei yritetä tässä vaiheessa yksilöidä niitä 
televiestintäpalveluja, joita tulisi harkita tulevaisuudessa yleispalveluun 
sisällytettäviksi. Sen sijaan siinä viitataan yleisiin alueisiin, joissa on jo aloitettu 
työskentely tietoyhteiskunnan valmistelemiseksi. Lisäksi olemassa oleva runko 
jo vaatii jäsenvaltioita asettamaan tavoitteita tiettyjen kehittyneiden 
puhelintoimintojen36 käyttöön ottamiselle G°tka eivät ole nykyisin osa 
yleispalvelua), ja tämä tulee pysymään tärkeänä osana yhteisön 
lähestymistapaa). 
Kuten osassa III on edellä todettu, komissio antaa 1 päivään tammikuuta 1998 
mennessä kertomuksen yleispalvelun laajuudesta, laadusta, tasosta ja sen 
kohtuuhintaisuudesta Euroopan yhteisössä ja tarkastelee vallitsevien olojen 
perusteella tarvetta mukauttaa yleispalvelun laajuutta Euroopan tasolla edellä 
määritetyt perusteet huomioon ottaen. 
18 
Esimerkkejä yleispalvelun velvoitteiden tulevaisuuden kehitykseen liitetyistä 
aiheista, joita käsitellään ensimmäisessä seurantakertomuksessa 
Yleispalvelun nykyisten velvoitteiden tasoon ja laatuun liittyvien asioiden arvioinnin 
lisäksi kertomuksessa tutkitaan: (i) palvelutasojen teknisiä indikaattoreita (ja sitä, 
onko kustannustaakka kytketty niiden tarjoamiseen), (ii) näyttöä erityisestä 
yhteiskunnallisesta tai taloudellisesta tarpeesta, (iii) palvelujen hintojen kehitystä 
ja niiden suhteellista kohtuuhintaisuutta ja 
(iv) kehitystä muualla maailmassa. 
Kahden ensimmäisen aiheen osalta kertomuksessa käsitellään muun muassa 
seuraavia alakohtia: 
Tekniset indikaattorit sisältävät kunkin jäsenvaltion osalta 
mikrotietokoneiden ja online-palvelujen levinneisyyden kotitalouksissa 
verkon digitalisointitason 
ISDN:n levinneisyyden yrityksissä, yksityisillä ihmisillä ja paikallisissa 
yhteisöissä 
etätyöskentelyn levinneisyyden 
niiden koulujen, sairaaloiden, ja kirjastojen prosentuaalinen osuuden, joista 
voidaan käyttää online-palveluja. 
Erityiset yhteiskunnalliset ja taloudelliset tarpeet sisältävät 
koulutus- ja terveydenhoitolaitoksiin liittyviä asioita 
heikommassa asemassa oleviin ja harvempaan asuttuihin alueisiin liittyviä 
asioita 
erityiskäyttäjäryhmien (kuten vammaisten) sosiaaliset erityistarpeet. 
Tietoyhteiskunnan edistäminen 
Yleispalvelun ylläpidon ja kehittämisen lisäksi julkisten ja yksityisten tahojen 
yhteisaloitteet tulevat olemaan tärkeässä asemassa uusien telepalvelujen saatavuuden 
edistämisessä tietoyhteiskunnassa. 
Tietoyhteiskunnassa uusien vuorovaikutteisten palvelujen tulisi olla yhteisön kaikkien 
kansalaisten käytettävissä, jotta uusien tekniikoiden ja palvelujen edut ulottuvat 
sellaisille alueille kuin koulutus ja ammatillinen koulutus, terveydenhoito ja pääsy 
julkisiin tietoihin. Tämän puolestaan pitäisi hyödyttää yhteiskunnan kokonaistalouden 
tehokkuutta. Televiestinnän tärkein tehtävä on toimia valtatienä, jota pitkin monia näistä 
uusista palveluista voidaan tarjota ja jolla kilpailuvoimat edistävät nykyisen 
vallankumouksen ytimessä olevia hintojen alentumista ja innovaatiota. 
Julkisessa kuulemisessa vallitsi laaja yhteisymmärrys siitä, että vaikka teleyleispalvelua 
ei voida pitää erillään tietoyhteiskunnan laajemmasta poliittisesta visiosta, näiden 
palvelujen saatavuutta tai itse palveluja ei tulisi tässä vaiheessa sisällyttää 
yleispalvelun nykyiseen käsitteeseen. 
Komissio on joka tapauksessa korostanut koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen 
tärkeyttä tietoyhteiskunnassa, ja erityisesti tiedon aikakauteen sopivien taitojen 
opettamista työllistämisen ja yleisen kilpailukyvyn edistämiseksi. Komissio onkin 
sitoutunut edistämään kehittyneiden viestintä- ja tietopalvelujen saatavuutta ja käyttöä 
19 
koulutuksen alalla. Kehittyneiden telepalvelujen tarjonta sekä palvelujen laadun ja 
hintojen sekä verkon nopeuden parantuminen tapahtuvat todennäköisesti täysin 
vapautetussa ympäristössä. 
Samalla on pohdittava, kuinka pitkälle tätä kehitystä voidaan edistää sääntelyn tai 
muiden toimien avulla. Yksi erityisaihe voi olla, pitäisikö kouluille ja yliopistoille tarjota 
nopeiden verkkoyhteyksien tai nykyisten tai kehittyneiden telepalvelujen käyttöä 
alennetuin hinnoin. Tämä puolestaan nostaa esille kysymyksiä teleyleispalvelun ja 
laajempien poliittisten tavoitteiden suhteesta koulutusalalla sekä siitä, kuinka alennetut 
hinnat voidaan rahoittaa, jos niistä aiheutuu taloudellista taakkaa palvelujen tarjoajille. 
(Tulisiko esimerkiksi valtion rahoittaa niitä suoraan osana koulutusbudjettia, tulisiko 
perustaa oma menetelmä teleyleispalvelun rahoittamiseksi vai tulisiko kehittää joitakin 
muita menetelmiä?) 
Näitä kysymyksiä käsitellään tulevassa tiedonannossa Kansalainen ja tietoyhteiskunta 
sekä laajemmin myös teleyleispalvelua käsittelevässä laajassa kertomuksessa vuonna 
1998. 
Yleensä uudet ja kehittyneet ja tele- ja tietopalvelut syntyvät kuitenkin vastauksena 
markkinavoimien ja käyttäjien kysyntään. Yhteisön, viranomaisten ja muiden julkisten 
laitosten tehtävänä on toisaalta toimia katalysaattorina ja toisaalta varmistaa 
innovaatiolle suotuisa sääntely-ympäristö. 
Edellä on kuvattu Yhdysvaltain lainsäädännön muutoksen herättämää toimintaa. 
Euroopassa on käynnistetty useita aloitteita, joiden tarkoitus on edistää julkisen ja 
yksityisen tahon yhteistyötä sekä vahvistaa tietoisuutta ja kysyntää. Tämä heijastaa 
ensisijaisia tavoitteita, jotka on määritelty tiedonannossa "Kohti tietoyhteiskuntaa", KOM 
(95) 24437. 
Tiedonannossa korostetaan, että yhteisön rooli keskittyy (i) hankkeiden 
vauhdittamiseen (tarjoamalla tietoa ja tiedottamalla tietoyhteiskuntaan liittyvistä 
hankkeista, välittämällä yhteistyötä eri alojen toimijoiden sekä yksityisten ja julkisten 
toimijoiden välillä ja tarjoamalla opastusta rahoituksen saamisesta) ja (ii) tarjoamalla 
yhteisön rahoitustukea tietyille hankkeille, jotka joko liittyvät asiaankuuluvaan 
infrastruktuuriin ja tietoisuuden, taitojen tai palvelujen edistämiseen (Euroopan 
laajuisille verkoille tarkoitetun tukijärjestelyn, yhteisön rakenne- ja koheesiorahaston, 
Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston sekä yhteisön koulutusta ja 
ammatillista koulutusta koskevien ohjelmien, kuten SOCRATES ja LEONARDO, avulla) 
tai vauhdittavat sellaisten uusien käsitteiden, prototyyppien ja palvelujen löytämiseen 
tarvittavaa tutkimus- ja kehitystoimintaa, jotka ovat avainasemassa tietoyhteiskunnan 
kehittymisen kannalta (TTK-puiteohjelman ja erityisesti kehittyneiden 
viestintäpalvelujen ohjelman (ACTS) kautta). 
Tietoyhteiskunnan palvelujen yleinen saatavuus 
Näillä toimenpiteillä komissio tukee tietoyhteiskunnan palvelujen "yleisen saatavuuden" 
laajentamista. Tämä tarkoittaa koulujen, yliopistojen, sairaaloiden, virastojen, kirjastojen 
ja muiden julkisten pisteiden yhdistämistä tietoyhteiskuntaan38. 
Edellä mainitussa tiedonannossa Kansalainen ja tietoyhteiskunta komissio tutkii tapoja, 
joilla voidaan paremmin yhteensovittaa meneillään olevia eri kansallisen tason 
hankkeita, jotta niiden vaikutusta jokapäiväiseen elämään voitaisiin tehostaa. 
Yleinen ja "yhteisöllinen" saatavuus voi olla erityisen tärkeää heikommassa asemassa 
olevilla alueilla, joilla kehittyneiden telepalvelujen saatavuus voi viivästyä, jos se 
jätetään pelkästään markkinavoimien varaan. Komissio valvoo kehitystä tarkasti - 1 
20 
päivään tammikuuta 1998 mennessä julkaistavan seurantakertomuksen yhteydessä -
koska yleinen saatavuus voi olla keino niiden ongelmien ratkaisemiseksi, joita liittyy 
monien kehittyneiden palvelujen ja tietolähteiden tarjoamiseen yksityisille ihmisille sekä 
voittoa tavoittelemattomille ja vapaaehtoisuuteen perustuville aloille. Nämä ryhmät 
voivat muuten jäädä ulkopuolelle, koska päätteisiin, tietokoneisiin ja verkkoyhteyksiin 
vaadittavat perustamiskustannukset ovat korkeat. 
Komissio aikoo tarkkailla yleisen saatavuuden laajentamisessa saavutettua todellista 
edistymistä sekä heikommassa asemassa olevilla alueilla että koko yhteisössä 
voidakseen arvioida säännöllisesti lisätoiminnan tarvetta tai tarvetta muokata 
yleispalvelun käsitettä Euroopan tasolla. 
Muita kysymyksiä 
Useita tekijöitä on otettava huomioon kehitettäessä tietoyhteiskunnan runkoa. 
Alhaiset tariffit ovat olennaisen tärkeitä online-tietojen ja -palvelujen käytön 
leviämiselle. 
Monia tietoyhteiskunnan palveluja tullaan tarjoamaan ilman sääntelyä. 
Tarvitaan ehkä toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että julkiset laitokset voivat 
käyttää näitä uusia palveluja. 
Erityisesti julkisten ja yksityisten tahojen yhteistyön vauhdittavien aloitteiden tulisi 
jatkua uusien tietoyhteiskunnan palvelujen saatavuuden ja käytön edistämiseksi 
erityisesti suhteessa niiden kehittämiseksi ja laajemmaksi levittämiseksi yksityisten 
käyttäjien joukossa. 
"Yleisen saatavuuden" tulisi ulottua fyysisten yhteyksien edistämistä laajemmalle 
asianmukaiseen koulutukseen, tukeen ja laiteinvestointeihin. 
Jotkin näistä aiheista, kuten alhaisten tariffien tarve, ovat tiiviissä yhteydessä 
yleispalvelun nykyiseen runkoon. Muut aiheet ulottuvat huomattavasti televiestintää 
laajemmalle koulutus-, terveydenhoito-ja ammattikoulutuspolitiikkaan. 
Yleispalvelupolitiikan yhdistäminen tietoyhteiskunnan laajempaan kehittämiseen on yksi 
lisäkysymys. Tätä prosessia helpottaa tässä tiedonannossa julkistettu yleispalvelun 
laajuuden, tason ja laadun tarkistaminen yhteisössä vuonna 1998. Tässä yhteydessä 
tutkitaan erästä neuvoston päätöslauselmaa multimediatekniikan ja -palvelujen 
käyttämisestä. Yleispalvelun tulevaisuuden politiikan määritelmässä otetaan huomioon 
myös meneillään olevan ja tulevan keskustelun tulokset erityisesti suhteessa 
valkoiseen kirjaan Opetus ja oppiminen: kohti oppimisyhteiskuntaa, joka liittyy 
elinikäisen oppimisen ja koulutuksen eurooppalaiseen vuoteen 1996, ja tulevaan 
vihreään kirjaan Tietoyhteiskunnan sosiaaliset näkökohdat. 
V PÄÄTELMÄT 
Tässä tiedonannossa yleispalvelu on määritelty tietoyhteiskunnan olennaiseksi 
tekijäksi, mutta se on ainoastaan yksi useista tekijöistä, joiden avulla Euroopan 
kansalaiset voivat siirtyä uuteen ja jännittävään tiedon aikakauteen. Muutosprosessin 
nopeuttamiseksi ja tueksi voidaan esittää kolmenlaisia päätelmiä: 
1 Yleispalvelun nykyinen käsite muodostaa vankan perustan meneillään olevalle 
kansallisen tason sääntelyn uudistamiselle telealan täydelliseksi vapauttamiseksi 
Euroopassa. 
Yleispalvelun nykyinen käsite vastaa velvoitetta tarjota pääsy yleiseen 
puhelinverkkoon ja toimittaa kohtuuhintainen puhelinpalvelu kaikille 
21 
sitä perustellusti pyytäville. Tämän palvelun osat on määritelty 
yksityiskohtaisesti puhelintoimintadirektiivissä ja ne riittävät pohjaksi 
suunniteltaessa täydellistä kilpailua koskevan direktiivin mukaisia kansallisia 
yleispalvelujärjestelmiä. 
Yhteenliittämisdirektiivissä ja täydellisen kilpailun direktiivissä on määritetty 
yleispalvelun kustannuksia ja rahoitusta koskevat järjestelmät. Yhteisiä 
periaatteita on ehdotettu yleispalveluvelvoitteiden aiheuttamien 
kustannusten määrittämiseksi. Näitä kustannuksia voidaan jakaa muiden 
markkinoilla kilpailevien kanssa joko (i) yleispalvelurahaston kautta 
kansallisella tasolla tai (ii) suorina maksuina yleispalvelun toimittajille. 
Kustannusten ja rahoituksen arvioinnissa käytettäviä kansallisia 
lähestymistapoja valmistellaan parhaillaan. 
Jos jäsenvaltiot asettavat televiestintään liittyviä lisävelvoitteita yleispalvelun 
laajuuden ulkopuolelta, näihin velvoitteisiin liittyvää lisäkustannustaakkaa ei 
saa rahoittaa yleispalvelun rahoitusjärjestelmien avulla. 
Yhteisön yleispalvelua voidaan ja sitä pitäisi vahvistaa lyhyellä aikavälillä: 
Kohtuuhintaisuus on yleispalvelujärjestelmän keskeinen tekijä. 
Kohtuuhintaisuuden vaatimusta on selkeytettävä. Jäsenvaltioiden tulisi 
myös varmistaa, että tarvittavat toimenpiteet (esimerkiksi hintakatot, 
kohdennetut tariffijärjestelyt) toteutetaan palvelujen 
kohtuuhintaisuuden säilyttämiseksi kaikille käyttäjille. 
Seurantakertomus, joka on määrä julkaista 1 päivänä tammikuuta 1998, 
tulee sisältämään arvion telepalvelujen hinnoittelun ja suhteellisen 
kohtuuhintaisuuden kehittymisestä yhteisön alueella. 
Maaseudulla tai etäisillä alueilla asuvien käyttäjien osalta muita hintojen 
korotuksia kuin kustannuksiin suhteuttamisen vuoksi tehtyjä 
tarkistuksia ei saa käyttää korvaukseksi tulonmenetyksistä, jotka 
johtuvat hinnanalennuksista muualla. Lisäksi hintaerot korkeiden ja 
alhaisten kustannusten alueiden välillä eivät saa vaarantaa 
yleispalvelun kohtuuhintaisuutta. 
Yleispalvelun määritelmä varmistaa, että vastaavan tasoista palvelua 
tarjotaan vammaisille käyttäjille kohtuuhintaan ja jäsenvaltioita rohkaistaan 
tarjoamaan kansalaisille parempi pääsy tietokoneverkkoihin ja online-
palveluihin (verkkojen käytön nopeuttamisen muodossa). 
Komissio antaa entistä suuremman painoarvon palvelun laadulle ja 
kohtuuhintaisuudelle sekä Euroopan että kansallisella tasolla (mukaan 
lukien valvonta, täytäntöönpano ja hyvitys, jos tavoitteita ei saavuteta) sekä 
kuluttajan aseman vahvistamiselle erityisesti standardien määrittelyssä, 
kohtuuhintaisuuden tasossa ja yleispalvelun tulevassa laajuudessa. 
Komissio edistää toimintaa heikommassa asemassa olevilla alueilla 
verkon digitalisoinnin vauhdittamiseksi. Kehitystä valvotaan tarkasti, jotta 
tällaisten alueiden asukkaat voivat hyötyä kilpailusta. Komissio jatkaa 
työtään sen varmistamiseksi, että vapautumisen ja uusien tekniikoiden 
yhdistelmä vähentää eikä lisää olemassa olevia alueellisia eroja 
Euroopan yhteisössä. 
22 
3. Yleispalvelu on kehittyvä ja muuttuva käsite, jolla tulee olemaan tärkeä rooli 
tietoyhteiskunnan haasteisiin vastattaessa. Komissio antaa 1 päivään 
tammikuuta 1998 mennessä kertomuksen yleispalvelun laajuudesta, laadusta, 
tasosta ja kohtuuhintaisuudesta yhteisössä ja tarkastelee vallitsevien olojen 
perusteella tarvetta mukauttaa yleispalvelun laajuutta ottaen huomioon 
sijoituspäätösten ennustettavuustarpeen. 
Yleispalvelun nykyisen käsitteen kaikessa laajentamisessa täytyy yhdistää 
palvelun markkinapohjainen kysynnän ja saatavuuden analyysi sekä 
poliittinen arvio sen yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta 
toivottavuudesta. 
Julkisten ja yksityisten tahojen yhteisaloitteet tulevat olemaan 
tärkeässä asemassa uusien televiestintäpalvelujen saatavuuden 
edistämisessä tietoyhteiskunnassa erityisesti yhteisön heikommassa 
asemassa olevilla alueilla. 
Yleinen saatavuus on tärkeä keino tietoyhteiskunnan tuomiseksi 
jokaisen kansalaisen ulottuville. Saatavuuden laajentumisen edistymistä 
tarkkaillaan, jotta voidaan arvioida säännöllisesti lisätoiminnan tarvetta tai 
tarvetta muokata yleispalvelun käsitettä. 
Tietoyhteiskunta herättää kysymyksiä, jotka ulottuvat teleyleispalvelua 
huomattavasti laajemmalle. Yhteisön tietoyhteiskuntaa koskevaan 
yleispolitiikkaan on sisällyttävä koulutus-, terveydenhoito- ja 
sosiaalipolitiikkaan liittyviä näkökohtia. 
23 
VIITTEET 
1 Katso täydellisen kilpailun toteuttamisesta televiestintämarkkinoilla annetun komission direktiivin 
90/388/ETY muuttamisesta annettu komission direktiivi [.../.../EY] ("täydellisen kilpailun direktiivi") 
2 Avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan annettu direktiivi 95/62/EY 
("puhelintoimintadirektiivi"), EYVL N:o L 321, 30.12.1995 
3 Komission tiedonanto telepalvelujen alan tilannekatsausta koskevasta tarkastelusta, KOM(93) 
159 
4 Yleisen palvelun periaatteista televiestinnän alalla 8 päivänä helmikuuta 1994 annettu neuvoston 
päätöslauselma 94/C48, EYVL N:o C 48, 16.2.1994 ja tulevien televiestinnän säädöspuitteiden 
toteuttamisesta 18 päivänä syyskuuta 1995 annettu neuvoston päätöslauselma, EYVL N:o C 258, 
3.10.1995 
5 Televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen vapauttamista koskevasta vihreästä 
kirjasta 19 päivänä toukokuuta 1995 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma, 
osa II A4-0111/95, EYVL N:oC 151, 19.6.1995 
6 Televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen vapauttamista koskevasta vihreästä 
kirjasta 13 päivänä syyskuuta 1995 annettu talous-ja sosiaalikomitean lausunto - osa II, EYVL 
N:oC 301, 13.11.1995 
7 Alueiden komitean lausunto komission tiedonannosta Euroopan tie tietoyhteiskuntaan, 
toimintasuunnitelma (KOM(94) 347 lopullinen). CdR 21/95 ESP/ET/AG/ym ja CdR 21/95 liite 
D/BAN/JKB/NF/as 
8 Jäsenvaltiot vastasivat yksityiskohtaiseen puhelinpalvelujen tasoa ja laatua niiden alueella 
koskevaan kyselyyn. Kyselyn tulokset ovat liitteessä 2. Yli 100 organisaatiota osallistui julkiseen 
kuulemiseen Brysselissä lokakuussa, ja yli 400 organisaatiolle lähetettyyn keskustelumuistioon 
saatiin yli 60 kirjallista huomautusta. Liitteissä 3 ja 4 on osanottajaluettelo ja tiivistelmä esiin 
tulleista kysymyksistä. 
9 Katso liitteessä 2 oleva yksityiskohtainen kuvaus palvelun nykytasosta jäsenvaltioissa. 
10 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 a artikla 
11 Katso ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi televiestinnän yhteenliittämisestä 
soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden 
varmistamiseksi, KOM(95) 379, 19.7.1995 ("yhteenliittämisdirektiivi") ja täydellisen kilpailun 
direktiivi. Näissä direktiiveissä säädetään erityisesti periaatteista, joilla määritetään yleispalvelun 
tarjoamisen kustannukset ja kustannusten jakamiseen käytettävät järjestelmät (joko 
yleispalvelurahasto tai lisämaksujärjestelmä). 
12 Yhteenliittämisdirektiivissä annetaan sen liittymätyypin tekninen kuvaus, jonka välityksellä 
palveluja tarjotaan. Vain julkisen kiinteän televerkon tarjoamisen määritellään kuuluvan 
yleispalveluun. Yleispalvelu ei tarkoita sitä, että käyttäjillä on oikeus matkapuhelimeen, vaikka 
langaton tekniikka onkin tärkeä keino yleispalvelun toimittamiseksi etäisille alueille (esimerkiksi 
käyttämällä radioyhteyttä kiinteän puhelinliittymän ja etäisellä alueella olevan yksityistalouden tai 
maatilan välillä kiinteän puhelinlinjan tarjoamisen asemesta). 
13 Jäsenvaltioiden on toteutettava puhelintoimintadirektiivissä säädetyt velvoitteet viimeistään 13 
päivänä joulukuuta 1996. 
14 Online-palvelujen tarjoajien kuukausitilausmaksut vaihtelevat 4 15 ecun välillä. 
Teleorganisaatioiden tilaajille tarjoamat edulliset Intemet-yhteydet ovat Euroopassa 
todennäköisesti kasvamaan päin, mikä alentaa edelleen tiettyjen vuorovaikutteisten palvelujen 
käyttökustannuksia. 
15 Yhteenliittämisdirektiivissä vaaditaan jäsenvaltioita ottamaan numeroiden siirrettävyys käyttöön 
kaikissa suurimmissa väestökeskittymissä viimeistään vuonna 2003. Kyseiset muut palvelut 
kuvataan liitteessä 2 olevassa taulukossa A6. 
16 Katso yhteenliittämisdirektiivi ja täydellisen kilpailun direktiivi. 
17 Kilpailudirektiivin mukaisesti tällaisista järjestelyistä on ilmoitettava komissiolle 1 päivään 
tammikuuta 1997 mennessä, ja niitä arvioidaan erityisesti sen varmistamiseksi, että ehdotetut 
velvoitteet ovat ketään syrjimättömiä, suhteellisia, avoimia (eli niin selkein sanamuodoin 
24 
ilmaistuja, että hakijat tietävät etukäteen velvoitteiden laajuuden), että ne pohjautuvat 
puolueettomiin perusteisiin ja koskevat vain yrityksiä, joista säädetään yhteisön kehyksessä. 
18 Avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 
annettu neuvoston direktiivi 92/44/ETY, EYVL N:o L 165, 19.6.1992 
19 Digitaalisen monipalveluverkon (ISDN) yhdenmukaistettujen liittymisjärjestelyjen ja ISDN-
palvelujen vähimmäisvalikoiman tarjoamisesta avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteiden 
mukaisesti 5 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston suositus 92/383/ETY, EYVL N:o L 200, 
18.7.1992 
20 Katso puhelintoimintadirektiivi ja kiinteitä johtoja koskeva direktiivi. Monopoliympäristössä 
harjoittajilla oli huomattava hinnoittelun vapaus, joka oli johtamassa tuntuviin voittoihin 
ulkomaan- ja kaukopuhelujen osalta. Kilpailijat, jotka muuten olisivat voineet periä asiakkailtaan 
pienempiä maksuja, eivät rajoittaneet hinnoittelua. Kilpailun puuttuessa yhteisön 
sääntelyjärjestelmässä on vaadittu tiettyjen tariffien olevan kustannuksiin suhteutettuja tehokkaan 
kilpailun alkuvaiheessa. 
21 Tasapainottamisen taso vuosina 1990 1995 on esitetty liitteessä 2 olevissa taulukoissa A8 ja A9. 
22 Kustannuksiin suhteuttamisen periaate on Euroopan yhteisön telepalvelujen tariffeja määräävä 
keskeinen tekijä (katso vuonna 1990 annettu avoimen verkon tarjoamista koskeva kehysdirektiivi 
(90/387/ETY) ja sitä seuranneet direktiivit avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin 
johtoihin ja puhelintoimintaan). 
Kilpailudirektiivin johdanto-osan 17 kappaleessa säädetään, että "jäsenvaltioiden olisi asteittain 
poistettava kaikki teleorganisaatioiden suorittamaa hintojen tasapainottamista koskevat 
perusteettomat rajoitukset, erityisesti ne, jotka estävät sellaisten taksojen mukauttamisen, jotka 
eivät ole kustannusten mukaisia ja jotka kasvattavat yleispalvelun tarjoamisen rasitetta." 
Täydellisen kilpailun direktiivin 4 c artiklassa säädetään, että jos tällaista tasapainottamista ei 
voida saada valmiiksi ennen 1 päivää tammikuuta 1998, kyseessä olevan jäsenvaltion on 
toimitettava jäljellä olevan tariffien epätasapainon tulevasta asteittaisesta poistamisesta 
komissiolle kertomus, jonka on sisällettävä yksityiskohtainen toteuttamisaikataulu. 
23 Esimerkiksi pienkäyttäjille, vanhuksille tai pienituloisille tarkoitettuihin tariffijärjestelyihin voi 
sisältyä alhainen liittymämaksu, alhaiset kuukausivuokrat ja tietty määrä ilmaisia tai halpoja 
puheluyksikköjä kuukausittain. 
24 Hintakatto toimii jäädyttämällä koko puhelinpalvelun tai sen tietyn osatekijän (esimerkiksi 
yksityisasiakkaiden vuokramaksujen) vuosittaiset hinnannousut inflaation tai sitä alemmalle 
tasolle. Käyttäjille tämä voi merkitä todellisia hinnanalennuksia samalla, kun teletoiminnan 
harjoittajaa kannustetaan parantamaan tehokkuuttaan. 
25 Todellisuudessa alhaiset hinnat lisännevät kilpailuympäristössä teleliikennettä ja vähentävät näin 
hintakilpailun yleisvaikutusta tällaisten teletoiminnan harjoittajien kokonaistuloihin. 
26 Katso komission tiedonanto televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen 
vapauttamista koskevan vihreän kirjan tarkastelusta, KOM(95) 158, 3.5.1995 sekä tulevien 
televiestinnän säädöspuitteiden toteuttamisesta 18 päivänä syyskuuta 1995 annettu neuvoston 
päätöslauselma, EYVL N:o C 258, 3.10.1995 
27 Infrastruktuuria koskevaa vihreää kirjaa varten tehdyissä kustannusarvioissa yleispalveluun 
liittyvät kustannukset vaihtelivat useimmissa jäsenvaltioissa tuohon aikaan 1 ja 2 prosentin välillä 
kokonaisliikevaihdosta. Luvut olivat Irlannin ja Italian osalta noin 3 prosenttia, Espanjan osalta 
noin 6 prosenttia, Portugalin osalta 7 prosenttia ja Kreikan osalta 15 prosenttia. On korostettava, 
että luvut olivat arvioita, jotka tehtiin ilman täydellisiä tietoja pohjana olevista 
kustannusrakenteista. Nykyisin melkein jokaisessa jäsenvaltiossa tehdään parhaillaan laajempia 
tutkimuksia. Alustavat tulokset vastaavat infrastruktuuria koskevassa vihreässä kirjassa arvioituja 
lukuja. 
28 Kyseisen direktiivin 32 artiklassa säädetään, että komissio tekee ehdotuksen direktiivin 
tarkistamisesta hyvissä ajoin, jotta Euroopan parlamentti voi tehdä asiasta päätöksen 1 päivään 
tammikuuta 1998 mennessä. 
29 Kohtuuhintaisuutta täydennetään ilmaisen, eritellyn laskutuksen tarjoamisella pyynnöstä ja 
mahdollisuudella valikoivaan puhelujen estoon. Käyttäjien pitäisi myös saada jakaa liittymän 
alkukustannukset pitemmälle ajanjaksolle, ja teletoiminnan harjoittajien pitäisi korvata 
suhteettomat ja syrjivät takuujärjestelyt näitä suhteellisemmalla luottovalvonnalla (esimerkiksi 
ennalta sovitut luottorajat). 
25 
30 Tämä saadaan aikaan esimerkiksi eritellyn laskutuksen avulla ja antamalla kaikille asiakkaille 
mahdollisuus puhelujen estoon. 
31 Tämä edellyttää jäsenvaltioiden saattavan päätökseen niiden verkoissa parhaillaan tehtävän 
äänitaajuusvalinnan. 
32 Tärkeä palvelun laadun tekijä kansallisella tasolla on palvelun laatutavoitteiden käyttöönotto ja 
korvausten saantioikeuksien sekä sopivien hyvitysjärjestelmien kehittäminen käyttäjille. 
33 Tämä edellyttää sellaisten verkkojen tarjoamista, joiden siirron laatu on riittävä 
dataliikennepalvelujen käyttämiseksi yleisesti käytettävillä nopeuksilla. 
34 Yhdysvaltain omaksumassa lähestymistavassa on erityisen huomion kohteena 
kompensaatiomekanismi, jolla tasataan kouluille ja kirjastoille tarjottavien edullisten tariffien 
aiheuttamaa epätasapainoa, joskin useat yksityiskohdat ovat vielä kehitysvaiheessa. Perusteilla 
on myös yksityinen säätiö, The National Education Technology Funding Corporation, jonka 
tarkoitus on edistää lisäpalvelujen rahoitusta ja kehittämistä yksityisen rahoituksen 
houkuttelemiseksi alalle. 
35 Yhdysvalloissa on yksilöity neljä perustetta, joita käytettäisiin mahdollisten yleispalvelun 
toimittajien arvioinnissa: "(A) olennaisen tärkeä koulutukselle, kansanterveydelle tai yleiselle 
turvallisuudelle, (B) yksityisasiakkaiden huomattavan enemmistön markkinoilta valitsema ja 
tilaama, (C) teletoiminnan harjoittajien julkisissa televiestintäverkoissa käyttämä ja (D) yleisen 
mielenkiinnon, soveliaisuuden ja tarpeellisuuden mukainen. Nämä perusteet korostavat 
yleispalvelun tavoitteiden ja laajempien poliittisten tavoitteiden yhdistymistä koulutukseen tai 
terveydenhoitoon lainsäädäntöhankkeissa. 
36 Puhelintoimintadirektiivissä on luettelo näistä palveluista. Liitteessä 2 olevasta taulukosta A6 käy 
ilmi, kuinka laajalti jotkin näistä palveluista ovat jo saatavissa EU:ssa. 
37 Komission 31 päivänä toukokuuta 1995 neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja 
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antama tiedonanto tietoyhteiskunnan sovellusten 
täytäntöönpanon metodologiasta ja ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi 
Euroopan laajuisia televerkkoja koskevista suuntaviivoista, KOM (95) 224. Tiedonannossa 
yksilöitiin erilaisia sovelluksiin, geneerisiin palveluihin ja perusverkkoihin liittyviä hankkeita. 
38 Yleistä saatavuutta on käsitelty julkaisussa "Building the European Information Society for us ali" 
Interim Report of the High Level Expert Group on social and societal aspects of the information 
society. Se on myös tietoyhteiskuntafoorumin jatkuvan työn kohteena. Koulujen, sairaaloiden ja 
kirjastojen yhdistämistavoitetta tutkitaan jo eräissä jäsenvaltioissa, ja se on Yhdysvaltain 
omaksuman kehittämislähestymistavan perustana. 
26 
Lite 1 : Lyhyen aikavälin toiminnan aikataulu (1996-1998) 
LIITE I: LYHYEN AIKAVÄLIN TOIMINNAN AIKATAULU (1996 1998) 
Aika Toimi 
Ennen 30 päivää kesäkuuta Tehdään ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston 
1996 direktiiviksi puhelintoimintadirektiivin muuttamisesta. 
Jäsenvaltiot alkavat luonnostella puhelintoiminnan ja yleisten 
verkkojen tarjoajien hyväksymisjärjestelyjä täydellisen 
kilpailun direktiivin mukaisesti. 
Jäsenvaltiot, joita asia koskee, hakevat lykkäystä vuoden 
1998 määräajasta ja toimittavat kaikki tällaisen lykkäyksen 
oikeutuksen arvioimiseksi tarvittavat taloutta koskevat tiedot 
täydellisen kilpailun direktiivin mukaisesti. 
Vahvistetaan yhteinen kanta avoimen verkon tarjoamisen 
(ONP) soveltamisesta yhteenliittämiseen annetusta 
direktiivistä (mukaan lukien yleispalvelun kustannus- ja 
rahoitusperiaatteet). 
Vahvistetaan yhteinen kanta ehdotuksesta Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleisten 
hyväksymismenettelyjen ja yksittäisten lupien antamisen 
yhteisestä kehyksestä Euroopan yhteisössä. 
Ennen 30 päivää syyskuuta Annetaan tiedonanto komission laatimista perusteista, jotka 
1996 koskevat puhelintoiminnan yleispalvelun kustannuksia ja 
rahoitusta Euroopan yhteisössä. 
Ennen 31 päivää Vahvistetaan yhteinen kanta ehdotuksesta neuvoston ja 
joulukuuta 1996 Euroopan parlamentin direktiiviksi puhelintoimintadirektiivin 
muuttamisesta. 
Annetaan direktiivi avoimen verkon tarjoamisen (ONP) 
soveltamisesta yhteenliittämiseen. 
Annetaan direktiivi luvanannosta. 
Jäsenvaltiot antavat tiedonannot puhelintoiminnan ja yleisten 
televerkkojen tarjoamisen hyväksymisjärjestelyistä mukaan 
lukien yleispalveluun liittyvät velvoitteet. 
Ennen 30 päivää kesäkuuta Komissio tekee päätökset hyväksymisjärjestelyistä. 
1997 
Täydellisen kilpailun direktiivissä vaaditut tiedot 
luvanantomenettelyistä sekä yhteenliittämisen ehdoista ja 
edellytyksistä julkaistaan jäsenvaltioissa. 
Hyväksytään ehdotus neuvoston ja Euroopan parlamentin 
direktiiviksi puhelintoimintadirektiivin muuttamisesta. 
Ennen Ï päivää Telepalvelujen ja -verkkojen täydellinen vapauttaminen 
tammikuuta 1998 mahdollisin siirtymäjärjestelyin tiettyjen jäsenvaltioiden 
osalta, kun järjestelyt ovat perusteltuja ja niitä valvotaan. 
Ensimmäinen komission seurantakertomus puhelintoiminnan 
yleispalvelun laajuudesta, tasosta, laadusta ja 
kohtuuhintaisuudesta yhteisössä. 
27 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
LIITE 2 TELEYLEISPALVELU EUROOPAN YHTEISÖSSÄ NYKYISIN 
Tässä liitteessä esitellään Euroopan yhteisön nykyistä palvelun tasoa koskevan 
selvityksen tulokset. Siinä käsitellään seuraavaa viittä aluetta: 
(I) Telepalvelujen tarjonnan yleinen kehitys 
(II) Telepalvelun levinneisyyden määrälliset mittarit 
(III) Telepalvelun laadun mittarit 
(IV) Kehittyneiden puhelinpalveluiden saatavuus 
(V) Tariffien muutokset ja erityisten tai kohdennettujen tariffijärjestelyjen käyttö 
Tiedot perustuvat pääasiassa vastauksiin, jotka komissio sai jäsenvaltioilta kesällä 
1995 lähettämäänsä kyselyyn. Kyselylomake on tämän liitteen lopussa. 
I TELEPALVELUJEN TARJONNAN YLEINEN KEHITYS 
Viime vuosikymmenen aikana tekniikan ja palvelujen kehittyminen on vaikuttanut 
merkittävästi peruspuhelinpalvelun luonteeseen. 
1. Suhteellisten edullisten telekopiokoneiden ja modeemien kehittyminen merkitsee 
sitä, että tavallisia puhelinlinjoja käytetään yhä enemmän tiedon, kuvan ja myös 
puheen välittämiseen, vaikkakin suhteellisen alhaisella nopeudella. 
2. Puhelinverkon digitalisointi ja merkinannon parantuminen merkitsevät 
lisäpuhelinpalvelujen tarjoamista peruspuhelinlinjan välityksellä. Näihin palveluihin 
kuuluu kutsunsiirto, puhelunsiirto ja koputus, puheposti ja kutsuvan tilaajan 
tunnistuksen mahdollistavat palvelut (kutsujan numeron ilmaisu). Teletoiminnan 
harjoittajilla on mahdollisuus saada merkittäviä tuloja näiden lisäpalvelujen avulla. 
Lisäksi asiakkaille voidaan nykyään paljon helpommin tarjota entistä kehittyneempiä 
yksityiskohtaisia laskutustietoja kuten eritelty laskutus. 
3. Vaikka kaikki teletoiminnan harjoittajat eivät vielä tarjoa tai markkinoi laajalti monia 
edellä mainittuja palveluja varsinkaan yksityisasiakkaille, useimmat tarjoavat ISDN-
palvelua (digitaalinen monipalveluverkko), ja jotkut suunnittelevat ISDN-liittymän 
tarjoamista tietyillä alueilla samaan hintaan kuin analogista yhteyttä. ISDN:ää 
aletaan käyttää sovelluksiin, joilta käyttäjät vaativat lisätoimintoja. Esimerkkeinä 
ovat työpöytävideoneuvottelut tai datasiirto kiinteiden johtojen vaihtoehtona tai 
varmistuksena ja ryhmän 4 tai nopeampi telekopiointi. 
4. Langaton puhelintoiminta ja erityisesti matkaviestinverkkojen ja 
-tilaajien määrä ovat kasvaneet voimakkaasti.Viisi prosenttia puhelimen tilaajista 
Euroopan yhteisössä ovat nykyään matkaviestinverkkojen tilaajia^. Langaton' 
televiestintä on osoittautunut tietyn tyyppisen käytön osalta toiminnaltaan ja 
kustannuksiltaan tavanomaista televiestintää edullisemmaksi. Langattoman 
yhteyden tarjoaminen erityisesti syrjäisillä tai harvaan asutuilla alueilla on 
huomattavasti halvempaa kuin kiinteän linjan asentaminen. Tilaajaliittymien 
langattomat sovellukset, joita esiintyy erityisesti Keski- ja Itä-Euroopassa, ovat yksi 
keino verkon nopeaan ajantasaistamiseen ja puhelinpalvelun suuren kysynnän 
tyydyttämiseen tai tilaajaliittymäkilpailun avaamiseen. Esimerkiksi Espanjassa2 ja 
Saksassa käytetään langattomia puhelinratkaisuja palvelun toimittamiseen 
28 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
maaseudulla, ja digitaalisen eurooppalaisen langattoman televiestinnän (DECT) 
tekniikkaa käytetään kilpailussa tilaajaliittymistä Suomessa. 
5. Satelliittiviestintä ei ole vielä saavuttanut aikaisemmin luvattua asemaa yleisen 
puhelinpalvelun toimittamisessa, koska sääntelyä koskevat ja tekniset rajoitukset 
ovat estäneet kasvua viime aikoihin asti. Uusi sääntely-ympäristö ja myös 
henkilökohtaisten satelliittiviestintä-palvelujen syntyminen voivat kuitenkin kehittää 
edelleen satelliittiviestinnän asemaa syrjäisten alueiden yhdistämiseksi yhteisössä, 
ja tätä edistääkseen komissio on tehnyt ehdotuksen satelliittivälitteisten 
henkilöviestintäpalvelujen valinnan ja luvanannon yhteensovittamisesta3. 
VSAT^jen tilapäinen käyttö on myös mahdollista syrjäisten alueiden 
palvelemiseen, jotka odottavat entistä pysyvämmän maanpäällisen infrastruktuurin 
käyttöönottoa. 
6. Sääntelyn vapauttamisen ansiosta voidaan hyödyntää yhä paremmin kiinteiden 
yhdistelmäverkkojen (kuidun ja koaksiaalikaapelin ja/tai kuparin käyttö osassa 
paikallisverkkoa) kehittymistä, joka tukee puhelin- ja kaapelitelevisiopalvelun 
yhdistettyä tarjoamista siltä osin kuin uusia luvakesopimuksia on myönnetty ja 
sääntelytilanne sallii. Tällaisia tekniikoita käyttämällä ja niitä ISDN:n tai 
laajakaistaverkkojen ja digitaalisten pakkaustekniikoiden käyttöönottoon 
yhdistämällä on mahdollista saada yleispalvelun toimittaminen entistä 
kannattavammaksi samalla, kun siirtokustannusten aleneminen johtaa etäisyydestä 
ja puhelun kestosta entistä riippumattomampiin tariffijärjestelyihin. Kun tehokas 
kilpailu on alkanut, puhelin-, tieto- ja viihdepalvelujen yhdistetty tarjoaminen 
tällaisessa ympäristössä voi antaa teletoiminnan harjoittajille mahdollisuuden 
hinnoitella puhelintoiminnan osa-alueet edullisemmiksi, mikä osoittaa niiden 
verkkojen entistä tehokkaampaa käyttöä ja kahta tulonlähdettä. 
29 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
II TELEPALVELUJEN LEVINNEISYYDEN MÄÄRÄLLISET MITTARIT 
Telepalvelujen laatu ja taso ovat parantuneet tasaisesti ja merkittävästi Euroopan 
yhteisössä viiden viime vuoden aikana. Tämä ilmenee jäsenvaltioiden antamien 
kyselyvastausten yksityiskohdista ja monista keskustelumuistion perusteella saaduista 
huomautuksista. Joitakin nykyisen ympäristön piirteitä on syytä korostaa. 
1. Yleensä niiden talouksien määrä, joissa on puhelin, on yhteisössä kasvanut 
merkittävästi (katso taulukko A1). Ranskassa, Alankomaissa ja Pohjoismaissa 
kotitalouksien puhelintiheys oli jo vuonna 1990 suurempi kuin 90 prosenttia ja on 
sen jälkeen kasvanut, ja vieläkin merkittävämpää kasvua on tapahtunut muualla. 
Vuonna 1990 vain 66 prosentilla Irlannin talouksista oli puhelin, kun nykyään 
puhelimia on 80 prosentilla niistä, ja Portugalissa määrä on noussut samana aikana 
47,1 prosentista 74,8 prosenttiin. On kuitenkin huomattava, ettei neljällä viidestä 
kansallisesta sääntelyviranomaisesta ole julkisesti käytettävää tietoa tästä 
yleispalvelun perusmittarista. Silloin kun tietoja on saatavilla, ne eivät ole suoraan 
verrannollisia jäsenvaltioiden välillä. 
2. Puhelinliittymien keskimääräinen lukumäärä sataa taloutta kohti on myös kasvanut 
Euroopan yhteisössä huomattavasti 87:stä 96 liittymään taloutta kohti. Nämä luvut 
ovat vertailukelpoisempi mittari eri jäsenvaltioiden tilanteita tarkasteltaessa, eikä 
niissä erotella talouksia tai henkilöitä, joilla on enemmän kuin yksi puhelinliittymä 
(esimerkiksi liiketoimintaan ja/tai telekopioliittymä ja yksityisliittymä), niistä, joilla ei 
ole puhelinta. Tämän seurauksena Tanskan, Ranskan, Luxemburgin, Suomen ja 
Ruotsin kotitalouksien puhelinliittymätiheys on suurempi kuin sata prosenttia. 
30 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A1: Puhelintiheys Euroopan yhteisössä 
Maa 
B 
DK3 
D< 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
pb 
FIN 
S' 
GB 
EY:n keskiarvo Puhelimen omaavien 
talouksien us' prosenttiosu 
1990 
ei tietoja 
94.3 
80 
ei tietoja 
ei tietoja 
94 
66 
ei tietoja 
ei tietoja 
93 
ei tietoja 
47,1 
95b 
98.7 
88 
-1994 
ei tietoja 
ei tietoja 
89 
ei tietoja 
ei tietoja 
96.4 
80 
ei tietoja 
ei tietoja 
96.5 
ei tietoja 
74,8 
97° 
98.7 
91.1°" 
-Liittymien lukumäärä 100 
taloutta kohti2 
1990 
81 
103 
81 
80 
80 
104 
60 
90 
88 
96 
ei tietoja 
43 
103 
121 
89 
87 92 
106 
93 
96 
89 
111 
75 
99 
105 
96 
ei tietoja 
64 
104 
121 
99 
96 
Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
ei tietoja: Kansallisella sääntelyviranomaisella ei ole näitä tietoja käytettävissään. Itävalta ei sisälly EY:n 
keskiarvoon. 
Huomautuksia 
1 Tässä taulukon osassa ovat uusimmat käytettävissä olevat tiedot (tavallisesti vuodelta 1994). Mahdolliset 
lisätiedot ovat näissä huomautuksissa. 
2 Kotitalouksien puhelintiheyttä osoittava luku on epätäydellinen, koska se ei tarkoita samaa kuin puhelimen 
omaavien talouksien lukumäärä; viimeksi mainittu olisi enintään sata. 
3 Lähde: Tele Danmark. 
4 Saksan uudet osavaltiot sisältyvät lukuun. 
5 Luvut koskevat puhelintiheyttä Portugalin mantereella (lukuunottamatta Madeiraa ja Azoreja). Talouksien 
puhelintiheys mainitut saaret mukaan lukien oli 74,8 prosenttia vuonna 1994. 
6 Arviot vuosille 1990 1995. 
7 Prosenttiosuudet ovat vuodelta 1989 eli viimeiseltä vuodelta, jona lukuja laskettiin saavutetun korkean 
puhelintiheyden vuoksi. 
8 Tiedot ovat maaliskuulta 1995 (Lähde: UK Family expenditure survey). 
31 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
3. Palvelujen levinneisyyden kasvu ulottuu useimmille muillekin alueille: liittymien 
kokonaismäärään (liike- ja yksityisasiakkaat), matkaviestintilaajien määrään ja 
maksullisten yleisöpuhelimien tarjontaan. Maksullisten yleisöpuhelimien osalta 
Euroopan yhteisön keskiarvo on noussut 2,9:stä 3,Leen tuhatta henkilöä kohti, ja 
kansalliset prosenttiosuudet ovat joko pysyneet ennallaan tai kasvaneet ainoan 
poikkeuksen ollessa Italia (jossa puhelintiheys oli jo yhteisön korkeimpia). 
Taulukko A2: Kiinteiden puhelimien ja matkapuhelimien lukumäärä sataa henkilöä kohti 
ja maksullisten puhelimien määrä tuhatta henkilöä kohti Euroopan yhteisössä 
Pääliittymät Matkapuhelin-
tilaajat Maksulliset 
puhelimet 
Maa 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
GB 
EY:n keskiarvo 
keskiarvÀverage 100 henkilöä kohti 
1990 
39 
57 
40 
39 
32 
50 
28 
39 
48 
46 
42 
24 
54 
68 
45 
43 1994 
45 
60 
48 
48 
38 
55 
35 
43 
55 
51 
47 
35 
55 
68 
49 
49 100 henkilöä kohti 
1990 
0 
2,9 
0,4 
0 
0,1 
0,5 
0,4 
0,5 
0,2 
0,5 
0,5 
0,1 
5,2 
5,6 
2,1 
0,9 1994 
0,7 
9,7 
3,0 
1,4 
1,0 
1,4 
1,7 
3,9 
3,2 
2,0 
3,5 
1,8 
13,3 
16,0 
6,1 
3,6 1000 henkilöä kohti 
1990 
1,3 
1,3 
1,7 
2,1 
1,1 
3,2 
1,5 
7,7 
0,8 
0,5 
4,3 
2,6 
4,1 
4,3 
1,6 
2,9 1994 
1,5 
1,6 
2,1 
3,5 
1,4 
3,5 
1,8 
6,8 
0,9 
0,7 
4,3 
3,3 
4,6 
3,7 
2,1 
3,1 
Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
32 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
III TELEPALVELUJEN LAADUN MITTARIT 
1. Monella alalla tapahtuneen yleisen kasvun lisäksi melkein jokaisessa jäsenvaltiossa 
asetetaan, valvotaan ja julkaistaan palvelun laatutavoitteisiin liittyviä tuloksia. 
Tällainen käytäntö on nykyisin vahvistettu puhelintoimintadirektiivin vaatimuksien 
avulla (katso jäljempänä). Mittarit asetetaan yleensä siten, että palvelun laadun 
vaaditaan parantuvan vuosittain, ja niiden avulla käyttäjät saavat tietoa siitä, mitä 
heillä on oikeus odottaa, ja lisäksi ne ovat yleispalvelun ratkaiseva osatekijä 
sellaisenaan. 
Samalla kyselyn tulokset ovat osoittaneet huomattavia eroja asetettujen ja/tai 
saavutettujen standardien välillä eri puolilla yhteisöä, ja niistä käy ilmi vaikeus 
vertailla tilannetta eri jäsenvaltioissa. Seuraavissa kappaleissa esitetään tiivistelmä 
tuloksista. 
2. Puhelimen toimitusaika (taulukko A3) 
Melkein kaikissa jäsenvaltioissa asetetaan puhelimen toimittamisen tavoiteaikoja, ja 
useimmissa myös julkaistaan joitakin tietoja todellisista toimitusajoista. Puhelimen 
toimitusajan keskiarvo vaihteli jäsenvaltioissa vuonna 1995 yhdestä päivästä 
Ruotsissa 45 päivään Itävallassa ja 220 päivään Kreikassa. Useimmissa 
jäsenvaltioissa suurin osa puhelimista (60 80 prosenttia) toimitetaan 5 20 päivässä. 
33 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A3: Verkkoon liittämisen tavoiteajat ja todelliset toimitusajat Euroopan 
yhteisössä 1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
GB Tiedot 
julkaistaan 
kyllä 
kyllä 
kyllä 
ei tietoja 
ei' 
kyllä 
satunnaisesti10 
ei tietoja 
ei tietoja 
ei tietoja 
ei tietoja 
kyllä 
kyllä 
ei tietoja 
Vain STja Mercury 
julkaisevat tilastoja 
säännöllisesti. Tavoite 
90 % 20 työpäivässä'-^ 
95% asiakkaan kanssa 
sovittuna asennuspäivänä. 
Loput 5% 10 päivässä. 
80 % 20 työpäivässä 
80 % uusista liittymistä 30 
päivässä5 
ei tietoja 
5 työpäivässä0 
ei tietoja 
uudet liittymät: 60 päivää 
siirrot: 30 päivää 
ei tietoja 
1 kuukausi 
ei tietoja 
tavoite: 2 kuukautta (95)/ 
1,5 kk(96)/1 kk (97)^2 
vähimmäistaso: 2,8/2,4/2 kk 
ei tietoja 
5 päivässä14 
ST: Yksityisasiakkaille 8 
työpäivässä. 
Liikeasiakkaille 6 työpäivässä. 
Mercury. Liittymä asiakkaalle, 
jolla on välillinen kytkentä 2 
päivässä tilauksesta16 Todellinen toimitusaika 
90,9 % 20 työpäivässä 
61,3% 5 työpäivässä3 
98 % tavoiteajassa 
87,1 % 20 työpäivässä läntisissä osavaltioissa 
42,3 % 20 työpäivässä itäisissä osavaltioissa 
98,3 % linjoista toimitettu käyttäjän kanssa 
sovittuna ajankohtana4 
keskimäärin 220 päivääb 
keskimäärin 5 työpäivää 
keskimäärin 8 päivää9 
keskimäärin 11 työpäivää 
75 % asiakastilauksista toimitettu 2 viikossa11 
97,8 % liittymistä tavoiteaikojen kuluessa 
60 % 30 päivässä 
89 % 3 kuukaudessa 
11 % yli 3 kuukautta 
96 % tavoiteajan kuluessa 
keskimäärin 45 päivässä 
keskimäärin 0,4 kuukautta (syyskuu 95) 
keskimäärin 5.4 päivässä13 
keskimäärin lyhyemmässä ajassa kuin päivässä 
BT: Yksityisasiakkaiden osalta 85,3 % 
tavoiteajassa 
Liikeasiakkaiden osalta 76,4 % tavoiteajassa15 
Mercury. 72,8 % liittymistä sovittuna päivänä1 7 
ei tietoja tietoja ei ole saatavilla 
HUOMAUTUKSIA Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
9 
10 
11 
12 
13 Kaikki taulukossa olevat tiedot ovat uusimmat käytettävissä olevat tiedot (tavallisesti vuodelta 1994). Mahdolliset lisätiedot ovat 
näissä huomautuksissa. 
Tavoite asetettu Belgacomin hallintosopimuksessa. Vuoden 1995 tavoite on 80 %liittymistä 5 työpäivässä. 
Vuonna 1993:26,6 % 5 työpäivässä ja 83,9 % 20 työpäivässä. 
Luvut ovat vuoden 1994 jälkipuoliskolta. Vuoden 1994 ensimmäisellä puoliskolla toimitettiin läntisissä osavaltioissa 83 % linjoista 
20 päivässä. 
Vuoden 1995 tavoite. 
Tiedot 31.12.1994. 
Espanjan televiestinnän neuvoa-antavalle neuvostolle annetut tiedot. Yleisöllä on mahdollisuus saada mainitulle elimelle annettuja 
tietoja. 
France Telecomin ja Direction Générale de Postes et Telecommunications^ välisessä sopimuksessa asetettu tavoite (DGPT:n 
vuosikertomus 1994). 
Luvut 31.12.1993 (Lähde: DGPT:n vuosikertomus 1994). 
Viimeisimmät tiedot julkaistiin 21.3.1994. 
Vuonna 1993 keskimäärin 19 päivässä. 
Tavoiteaika ja hyväksyttävä vähimmäistaso on asetettu ICP:n ja Portugal Telecomin välisessä sopimuksessa, ja se käsittää 
ajanjaksot 1995,1996 ja 1997. 
Vuonna 1993 keskimäärin 5,3 päivässä ja vuonna 1992 keskimäärin 5,5 päivässä. 
34 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
14 Tavoite kuuluu Telian palvelutakuuseen. 
15 Suoran Mercuryn verkkoliittymän lisäksi käyttäjillä on pääsy Mercuryn kauko- ja ulkomaanpuheluverkkoon välillisesti BT:n tai 
jonkun muun paikallisen yhteyden avulla. Verkkoon pääsee valitsemalla erityisen verkkotunnuksen (123) sen jälkeen, kun on 
liittynyt Mercuryn tilaajaksi. 
16 Luvut ovat lokakuun 1994 ja maaliskuun 1995 väliseltä ajalta. Huhtikuun 1995 ja syyskuun 1995 väliseltä ajalta vastaavat luvut 
ovat 86,9% ja 78%. 
17 Mercury toimitti keskimäärin 82,5 % liittymistä asiakkaan kanssa sovittuna päivänä vuonna 1993. 
35 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
3. Vian korjausaika (taulukko A4) 
Tavoitteita on asetettu kaikissa jäsenvaltioissa, ja ne ilmaistaan yleensä prosentteina 
yhden työpäivän aikana korjattavista vioista ja saavutetut tavoitteet asetetaan yleensä 85 
95 prosentin välille. Lisäksi kahdessatoista jäsenvaltiossa asiakkaille tarjotaan nykyisin 
korvausta, jos tiettyjä korjaustavoitteita ei saavuteta. 
Taulukko A4: Viankorjauksen tavoite- ja todelliset ajat ja korvauskäytännöt Euroopan 
yhteisössä 
Maa 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
plö Viankorjausaika 
Tavoite2 
71 % ennen seuraavan 
työpäivän loppua3 
100% 12 työtunnissa 
80 % 3 työpäivässä 
60 % 24 tunnissa0 
6 päivässä0 
92 % ennen seuraavan 
työpäivän loppua? 
ei tietoja 
ei tietoja 
5 päivässä0 
12 työtunnissa 
1 päivässä0 
tavoite: 2 työpäivässä 83 % 
(95)/ 
85 % (96)/90 % (97) 
vähimmäistaso: 75 %/80 %/85 
% Todellinen korjausaika 
81,3 % korjauksista tehtiin 
tavoiteajassa 
91 % tavoiteajassa 
82,5 % korjauksista tehtiin 
tavoiteajassa 
57 % tavoiteajassa 
98,4 % vioista hoidettiin 24 
tunnissa 
86,3 % korjauksista tehtiin 
tavoiteajassa^ 
90 % 2 päivässäy 
67,3 % samana päivänä 
97,1% 2 päivässä 
86,2 % samana päivänä 
100 % 10 päivässä 
98 % korjauksista tehtiin 
tavoiteajassa 
93 % 24 tunnissa 
92 % 2 työpäivässä (syyskuu 
1995) Korvaus­
järjestelmät 
ei tietoja 
Jos Tele Danmark ei noudata 
toimitusaikaa olemassa olevan 
liittymän muuttamiseksi yleiseen 
televerkkoon tai jos televerkkoon 
tulee yhteyden keskeytymisen 
aiheuttavia vikoja, Tele Danmark 
vähentää tilausmaksusta kyseistä 
ajanjaksoa vastaavan summan, jos 
se ylittää 25 Tanskan kruunua. 
Summa vähennetään seuraavan 
laskun tilausmaksuista. 
Porrastettu alennusjärjestelmä 
(täyteen 100 % alennukseen saakka) 
verkkoon liittämisviipeiden ja 
korvausjärjestelmä verkkoon 
liittämis- ja viankorjaus-viipeiden 
osalta palvelun luonteen ja viipeen 
pituuden mukaan. 4 
Perusmaksun palautus, jos 
viankorjauksen tavoiteaikaa ei 
noudateta. 
Liittymän kuukausivuokran osittainen 
palautus korjausten osalta, joihin 
kulunut aika ylittää tavoiteajan. 
ei tietoja 
ei järjestelmiä 
ei tietoja 
Vuokramaksu palautetaan, jos 
viankorjauksen tavoiteaikaa ei 
noudateta. 
Kaksinkertainen kuukausivuokra 
palautetaan, jos viankorjauksen 
tavoiteaikaa ei noudateta. 
1/30 kuukausimaksusta palautetaan 
jokaista tavoiteajan ylittävää 
korjauspäivää kohti. 
Kuukausittaisen tilausmaksun 
palautus niiden päivien osalta, joina 
palvelu oli keskeytynyt. 
36 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
FIN 
S 
GB ei tietoja 
1 työpäivässä12 
BT. seuraavan työpäivän 
loppuun mennessä^ 
Nopeaa palvelua on tarjolla 
lisämaksusta. 
Mercury. 2100-palvelun 
yhteydessä 24 tunnissa, 
välillisen palvelun yhteydessä 90 
% viankorjauksista 24 tunnissa 66,4% 24 tunnissa11 
93 % korjauksista tehtiin 
tavoiteajassa 
98,9 % liikeasiakkaiden ja 
95.2 % kotitalouksien 
asiakkaiden viankorjauksista 
2 työpäivässä13 
68.3 % 4 tunnissa 
94,1 % 48 tunnissa Kuukausiperusmaksu palautetaan, 
jos linja on epäkunnossa enemmän 
kuin 48 tuntia yhden kuukauden 
aikana. 
Neljännesvuosimaksun alennus, jos 
uutta liittymää ei saa 5 päivässä tai 
jos vikaa ei korjata tavoiteajassa. 
Mahdollisuus saada korvausta 
useista saamatta jääneistä 
palveluista joko päivätaksan tai 
todellisen rahallisen menetyksen 
perusteella enintään 1000 puntaa.14 
Mahdollisuus saada korvausta 
myöhästyneestä palvelusta sen 
laadun ja viipeen pituuden mukaan 
enintään 5000 puntaa. 
ei tietoja tietoja ei ole saatavilla 
HUOMAUTUKSIA Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
1 Kaikki taulukossa olevat tiedot ovat uusimmat käytettävissä olevat tiedot (tavallisesti vuodelta 1994). Mahdolliset lisätiedot ovat 
näissä huomautuksissa. 
2 Mahdollisuuksien mukaan ja jos erityistä tavoitetta ei ole asetettu, viankorjauksen tavoiteajat perustuvat vastaavien 
korvausjärjestelmien aikarajoihin korvauksensaantioikeuden määrittämiseksi. Katso huomautus 6 jäljempänä. 
3 Belgacomin ja Belgian hallituksen välisessä hallintosopimuksessa vuodelle 1994 asetettu tavoite. Vuoden 1995 tavoite on 76 %. 
4 Esimerkiksi verkkoliittymän viivästyminen enintään 10 työpäivällä oikeuttaa tilaajan enintään 30 % alennukseen liittymämaksusta, 
ja yli 2 työpäivän viive peruspuhelinpalvelun korjauksessa oikeuttaa tilaajan saamaan 50 Saksan markkaa. 
5 24 päivänä heinäkuuta 1995 laadittu Kreikan puhelinasetuksen muuttamista koskevassa kiertokirjeessä asetettiin tavoite 5 
työpäiväksi vuodelle 1995 ja 3 työpäiväksi vuodelle 1996. 
6 Tavoite perustuu korvausjärjestelmissä käytettyihin aikarajoihin korvauksensaantioikeuden määrittämiseksi. 
7 France Telecomin ja Direction Générale de Postes et Télécommunications'n välisessä sopimuksessa asetettu tavoite (DGPT:n 
vuosikertomus 1994). 
8 Luvut 31.12.1993 (Lähde: DGPT:n vuosikertomus 1994). 
9 Luku perustuu asiakkaiden vikailmoituksiin. Liittymävioista 88 % korjataan 2 päivässä. 
10 Tavoiteaika ja hyväksyttävä vähimmäistaso on asetettu ICP:n ja Portugal Telecomin välisessä sopimuksessa, ja se käsittää 
ajanjaksot 1995,1996 ja 1997. Korvausta voi saada kolmen päivän jälkeen, jos palvelua ei ole toimitettu operaattorista johtuvista 
syistä ja kymmenen päivän jälkeen, jos palvelua ei ole toimitettu ylivoimaisen esteen vuoksi. 
11 Vuonna 1993 73,5 vioista korjattiin 24 tunnissa. 
12 Tavoite kuuluu Telian palvelutakuuseen. 
13 Luvut ovat vuoden 1994 huhti- ja syyskuun väliseltä ajalta. Samana aikana 87,6 % liikeasiakkaiden viankorjauksista hoidettiin 5 
työtunnissa ja 75,5 % kotitalouksien asiakkaiden viankorjauksista 9 työtunnissa tai asiakkaan kanssa sovittuna päivänä. 
14 Asiakkaalla on oikeus vaatia päivätaksaan perustuvaa yhden kuukauden vuokramaksua kustakin viivästyspäivästä. 
37 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
4. Toimivien maksullisten yleisöpuhelinten määrä prosentteina (taulukko A5) 
Yleisöpuhelimilla on erityisasema puhelinten vähäisen määrän tasoittajana varsinkin 
maaseutualueilla. Niissä jäsenvaltioissa, joissa tietoja on saatavana, erittäin monet 
maksulliset yleisöpuhelimet (92 98 prosenttia) ovat toimintakuntoisia. Viiden jäsenvaltion 
kansalliset viranomaiset eivät kuitenkaan voineet toimittaa tietoja toimivien maksullisten 
yleisöpuhelinten prosenttiosuudesta. 
Taulukko A5: Toimivien maksullisten 
jäsenvaltioissa vuonna 19941 yleisöpuhelimien keskiarvo prosentteina 
B 
ei tie­
toja DK 
92^ 
973 D 
eitie-
toja GR 
95 E 
ei tie­
toja4 F 
ei tie­
toja5 IRL 
yli 93 I 
ei tie­
toja L 
yli 97 NL 
95 A 
97 P 
99,9 FIN 
ei tie­
toja s 
+/-98 GB 
94.6Ö 
ei tietoja tietoja ei ole saatavilla 
HUOMAUTUKSIA Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
1 Kaikki taulukossa olevat tiedot ovat uusimmat käytettävissä olevat tiedot (tavallisesti vuodelta 1994). Mahdolliset lisätiedot ovat 
näissä huomautuksissa. 
2 Kolikkokäyttöiset maksupuhelimet. 
3 Korttikäyttöiset maksupuhelimet. 
4 Kaiken tyyppisten (eli julkisissa ja yksityistiloissa olevien) yleisöpuhelimien keskimääräinen viankorjausaika on 2,8 tuntia; 
puhelinkioskien osalta se on 10,6 tuntia. 
5 France Telecomin ja Direction Générale de Postes et Télécommunications'n välisessä sopimuksessa vaaditaan, että vain 5 % 
maksullisista yleisöpuhelimista saa olla epäkunnossa yli 24 tuntia. 31 päivältä joulukuuta 1993 olevien tietojen mukaan 4,8 % 
puhelimista oli epäkunnossa kauemmin (lähde: DGPT:n vuosikertomus 1994). 
6 Luku koskee BT:n maksullisia yleisöpuhelimia lokakuun 1994 ja maaliskuun 1995 välisenä aikana. Edeltävän puolen vuoden 
aikana luku oli 95,9 %. 
5. Avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan annetun 
direktiivin liitteessä II vaaditut toimitusajan ja palvelun laadun mittarit 
Puhelintoiminnasta annetun direktiivin^ mukaisesti jäsenvaltioita vaaditaan vuoden 1996 
lopusta lähtien asettamaan ja julkaisemaan toimitusaikatavoitteet ja palvelun laadun 
mittarit seuraaville tekijöille direktiivin soveltamisalaan kuuluvien teletoiminnan 
harjoittajien osalta: 
Ensimmäisen verkkoliittymän toimitusaika 
Vikojen määrä liittymää kohden, vian korjausaika ja epäonnistuneiden puhelujen 
määrä 
Valintaäänen viive ja puhelunmuodostusviive 
Siirronlaatutilastot 
Operaattoripalvelujen vastausaika 
Toimivien kolikko- ja korttiyleisöpuhelimien osuus 
Laskutustarkkuus 
Tulokset on julkaistava vuosittain, ja komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa 
lehdessä, mistä tiedot löytyvät kansallisella tasolla. Mittarien valinnasta kuvastuu osittain 
OECD:n, ITU:n ja ETSI:n jo suorittama työ6. 
IV KEHITTYNEIDEN PUHELINTOIMINTOJEN SAATAVUUS 
1. Kehittyneitä puhelintoimintoja on yhä enemmän kaupallisesti saatavilla tai 
koekäytössä kaikkialla yhteisössä, vaikka levinneisyys usein liittyykin kansallisten 
verkkojen digitalisoinnin laajuuteen. 
38 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
. Äänitaajuusvalinta (DTMF) on käytettävissä kaikissa jäsenmaissa (vaikka se 
toisinaan rajoittuu tilaajiin, joilla on liittymä digitaaliseen keskukseen). 
Koputus- ja kutsunsiirtopalvelut ovat myös varsin laajalti käytettävissä, ja 
kutsuvan tilaajan tunnistus on tarjolla viidessä jäsenvaltiossa, ja teletoiminnan 
harjoittajat kolmessa jäsenvaltiossa tarjoavat sitä osana ISDN:ää, ja sen tarjoamista 
tai koekäyttöä suunnitellaan lisäksi kolmessa jäsenvaltiossa vuoden 1996 aikana. 
Puhelunrajoitustoiminnot ovat käytettävissä kahdessatoista jäsenvaltiossa (vaikka 
Itävallassa, Belgiassa, Tanskassa ja Suomessa toiminto rajoittuu nykyään tiettyihin 
lisäarvopalveluihin). 
Puhepostipalvelut ovat käytettävissä seitsemässä jäsenvaltiossa, kolmessa 
muussa jäsenvaltiossa kokeilu on parhaillaan käynnissä, ja lisäksi toiminto on 
yleinen GSM-verkossa. 
2. Mainituista toiminnoista kolme (äänitaajuusvalinta, kutsunsiirto ja kutsuvan tilaajan 
tunnistus kansallisella tasolla) määritellään puhelintoiminnasta annetussa 
direktiivissä puhelinpalveluina, jotka otetaan käyttöön kansallisesti asetettujen 
ajankohtien mukaisesti. Ne ovat yhä useammin saatavilla suuressa osassa 
verkkoa. 
Koputus on palvelu, jonka avulla tilaajalle ilmoitetaan (tietyllä äänimerkillä) käynnissä olevan puhelun 
aikana tulevasta uudesta puhelusta. Käyttäjällä on mahdollisuus ottaa tuleva puhelu vastaan, hylätä se 
tai jättää huomiotta. 
Kutsunsiirto on palvelu, jonka avulla palvelun käyttäjä voi ohjata verkon siirtämään kaikki 
numeroonsa tulevat puhelut toiseen numeroon. (Palvelua ei pidä sekoittaa viivästettyyn 
ennakkosiirtoon, joka tapahtuu, kun puheluun ei määräajassa vastata tai liittymä on varattu.) 
Puhelunsiirto on palvelu, jonka avulla käyttäjä voi siirtää muodostetun puhelun kolmannelle 
osapuolelle. Puhelun voi siirtää joko kutsuva tai kutsun vastaanottava tilaaja. 
Kutsuvan tilaajan tunnistus on palvelu, jonka avulla kutsuvan tilaajan numero ilmoitetaan kutsun 
vastaanottaneelle tilaajalle ennen puhelunmuodostusta. Kutsuva tilaaja voi mahdollisesti rajoittaa 
numeronsa ilmoittamista kutsun vastaanottavalle tilaajalle. 
Aänitaajuustoiminto (Dial-Tone Multi-Frequency, DTMF) tarkoittaa käyttäjille äänitaajuusvalinnan 
tarjoavaa toimintoa, joka on olennainen monien uusien vuorovaikutteisten puhelinpalvelujen kannalta. 
Toiminto määritellään avoimen verkon soveltamisesta puhelintoimintaan annetussa direktiivissä siten, 
että kiinteä yleinen puhelinverkko tukee äänitaajuuspuhelimien käyttöä merkinannossa vaihteeseen 
käyttäen ITU-T -suosituksessa Q.23 määriteltyjä ääniä ja tukee samojen äänien käyttöä päästä päähän 
-merkinannossa koko verkossa sekä yhdessä jäsenvaltiossa että jäsenvaltioiden välillä. 
Digitaalinen monipalveluverkko (ISDN) on verkko, jossa puhelintoiminnan, tekstin, datan ja kuvien 
siirto on mahdollista yhden ainoan liittymän välityksellä olemassa olevaa tilaajaliittymää käyttäen. 
39 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A6: Kehittyneiden puhelintoimintojen saatavuus Euroopan yhteisössä 
Maa 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
GB Ääni­
taajuus­
valinta 
(DTMF) 
kyllä1 
kyllä 
kyllä 
kyllä^ 
kyllä 
kyllä 
kyllä0 
kyllä^ 
kyllä 
kyllä 
kyllä 
kyllä1» 
kyllä 
kyllä 
kyllä Koputus 
kyllä^ 
kyllä0 
kyllä 
kyllä0 
kylläy 
kyllä 
kyllä** 
kyllä 
kyllä 
ei1* 
kyllä 
kyllä10 
kyllä 
kyllä 
kyllä Kutsunsiirto 
kyllä^ 
kyllä0 
eiö 
kyllä0 
kylläy 
kyllä 
kyllä0 
kyllä 
kyllä 
kyllä 
kyllä 
kyllä10 
kyllä 
kyllä 
kyllä Puheposti 
yleisessä 
verkossa 
kyllä 
kyllä0 
kyllä 
ei 
ei 
kyllä 
kyllä0 
ei" 
ei 
el" 
kyllä10 
kyllä10 
kyllä 
kyllä 
ei11 Kutsuvan 
tilaajan 
tunnistus 
kyllä3 
eiö 
kyllä 
ei 
eilö 
kyllä 
ei 
kyllä3 
ei 
eliö 
kyllä3 
kyllä 
kyllä 
kyllä 
kyllä Puhelun-
rajoitus­
toimi n not 
kyllä4 
kyllä'' 
kyllä 
ei 
ei 
kyllä 
ei 
kyllä1^ 
kyllä13 
kyllä 
kyllä11 
kyllä1 ö 
kyllä19 
kyllä 
kyllä 
HUOMAUTUKSIA Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
1 93,5 % julkisen kytkentaisen puhelinverkon (PSTN) linjoista. 
2 60 % juikisen kytkentaisen puhelinverkon linjoista. 
3 Saatavana digitaalisessa monipalveluverkossa (ISDN). 
4 Puhelunrajoitus käytettävissä estämään kaikki puhelut kioskipalveluihin. 
5 Saatavuus on liitetty kaupallisesti siihen, onko tilaajalla liittymä digitaaliseen keskukseen (suluissa näiden valtioiden tilaajamäärä 
prosentteina): Tanska (55 %), Kreikka (3 %), Irlanti (75 %) ja Italia (76 %). 
6 Käyttöönotto vaiheittain helmikuussa 1996. 
7 Kaupallisesti on saatavana puhelurajoitus tiettyjen lisäarvopalvelujen osalta; linja- tai puhelukohtainen puhelutoimintojen 
(esimerkiksi kutsuvan tilaajan tunnistuksen) rajoitus otetaan käyttöön joulukuussa 1995. 
8 Teknisesti mahdollista digitaalisessa monipalveluverkossa, muttei vielä kaupallisesti saatavana. 
9 47,8 prosentilla tilaajista on mahdollisuus palveluun. 
10 Palvelun tarjoamista suunnitellaan vuonna 1996 digitaaliseen vaihteeseen yhdistetyille tilaajille. 
11 Puhepostia kokeiltiin vuonna 1995. 
12 Kaukopuheluiden ja kioskiperiaatteella laskutettavien palvelujen puhelunrajoitustoiminnot. 
13 Asiakkailla on mahdollisuus liittymäkohtaiseen puhelutoimintojen rajoitukseen. 
14 Koekäyttö 1995 ja käyttöönotto 1996. 
15 Koekäyttö 1995. 
16 Saatavana matkapuhelimiin (GSM). 
17 Rajoitus käytettävissä vain tiettyihin lisäarvopalveluihin (ei liittymäkohtaisia tai puhelunrajoitustoimintoja). 
18 Käytettävissä heti, kun tekninen toteutus on mahdollista ja kutsuvan tilaajan tunnistuksen osalta käytettävissä ISDN:ssä heti, kun 
tekninen toteutus on mahdollista. 
19 Asiakkailla on mahdollisuus linjakohtaiseen puhelutoimintojen rajoitukseen ja erityisten lisäarvopalvelujen käytön rajoitukseen. 
40 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
V TELEPALVELUJEN KOHTUULLINEN HINTATASO EUROOPAN YHTEISÖSSÄ 
NYKYISIN 
Kuten tiedonannosta käy ilmi, useimmille käyttäjille puhelinpalvelun yleinen kohtuullinen 
hintataso on tärkeää. Monissa saaduissa huomautuksissa myös tähdennettiin, että 
käyttäjille on annettava enemmän tietoa siitä, paljonko he kuluttavat ja heille on 
annettava mahdollisuus valvoa kulutustaan paremmin. Tämä on yhä tärkeämpää 
ympäristössä, jossa puhelimen käyttö yleisesti lisääntyy ja jossa tarjotaan entistä 
enemmän uusia tietoa tai viihdettä tarjoavia nauhoitettuja puhelinpalveluja, jotka usein 
hinnoitellaan lisämaksuilla yleispuhelinpalvelun tavanomaisia kustannuksia 
korkeammiksi. 
Hintataso vaihtelee yhteisössä jo nyt. Tiedot absoluuttisesta hintatasosta esitetään 
taulukossa A7. 
41 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A7 : Yksityisasiakkailta perittävät puhelinmaksut1 Euroopan yhteisön 
jäsenvaltioissa (vuoden 1995 lopussa) 
Asennus- Vuokra­
maksut2 maksut3 
(uusi liittymä) (kahdelta 
kuukaudelta) 
B 90 23 
PK 2Î2 27 
D 46 23 
GR Ï6Ô Ï1 
E 133 16 
F 39 12 
IRL 148 25 
I 99 Ï2 
L 64 ÏÏ 
NL 93 22 
A 90 24 
p 77 Ï9 
FIN 169 ~ 20 
S 79 20 
GB(BT) 117 17 
GB (Mercury)4 117 25 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
GB (BT) 
GB (Mercury)' 3 minuutin paikallispuhelu 
Ruuhka-aika 
0,10 
0,13 
0,11 
0,10 
0,07 
0,09 
0,12 
0,13 
0,08 
0,08 
0,15 
0,06 
0,12 
0,08 
0,12 
ei tietoja Hiljainen aika5 
0,03 
0,07 
0,04 
0,10 
0,07 
0,03 
0,02 
0,09 
0,04 
0,04 
0,15 
0,02 
0,12 
0,05 
0,05 
ei tietoja 3 minuutin kaukopuhelu 
Ruuhka-aika 
0,58 
0,29 
0,87 
0,98 
1,00 
0,81 
0,67 
0,92 
0,08 
0,25 
1,21 
1,17 
0,28 
0,24 
0,30 
0,23 Hiljainen aika6 
0,23 
0,14 
0,40 
0,65 
0,42 
0,28 
0,46 
0,34 
0,04 
0,13 
0,90 
0,59 
0,17 
0,14 
0,18 
0,15 
HUOMAUTUKSIA 
1 Kaikki taulukon maksut on ilmaistu ecuina ja sisältävät arvonlisäveron. 
2 Maksut ovat vähimmäismaksuja lukuunottamatta joissakin jäsenvaltioissa perittäviä asennusaika- ja materiaalikuluja. 
3 Vuokramaksut osoittavat yhden liittymän hintaa pääkaupungissa. Saksassa hintaan sisältyy ilmaista puhelinaikaa 2,42 ecun 
an/osta. 
4 Mercuryn vuokramaksuun sisältyy BT:n vuokramaksu ja maksu henkilökohtaisesta tunnuksesta. 
5 Halvin hiljaisen ajan taksa on otettu huomioon. 
6 Katso huomautus 5. 
7 Mercury ei tarjoa paikallispuheluja yksityisasiakkaille. 
42 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Tariffirakenteiden mukauttamisen edistyminen yhteisössä ja sen vaikutus 
yleispalvelun yleiseen kohtuuhintaisuuteen 
1. Taulukosta A8 käy ilmi telepalvelujen yleisen hintatason muutos Euroopan yhteisön 
jäsenvaltioissa vuosien 1990 ja 1995 välillä. (Yksityiskohtainen erittely muutoksen eri 
tekijöistä on taulukossa A8.) Taulukon tiedot perustuvat kansallisten 
sääntelyviranomaisten antamiin tietoihin ja ne lasketaan kansallisten käytäntöjen 
mukaan. Tämän vuoksi hintojen muutoksia ei voida suoraan verrata eri jäsenvaltioiden 
välillä. 
Lisäksi taulukoissa A7 ja A8 esitetään prosenttimuutokset eikä todellisia perittyjä 
hintoja. Tämän vuoksi ei voida vetää johtopäätöksiä näiden hinnannousujen 
vaikutuksesta kyseisten palvelujen yleiseen kohtuuhintaisuuteen. 
Kuitenkin tiedot osoittavat tariffirakenteissa parhaillaan tapahtuvaa merkittävää muutosta, 
yleistä suuntausta erityisesti yleispuhelinpalvelutariffien kiinteiden tekijöiden (liittymä ja 
vuokra) nousuun, kalliimpiin paikallispuhelumaksuihin ruuhka-aikoina ja useimmissa 
jäsenvaltioissa vastaaviin alennuksiin alueellisten, kauko- ja ulkomaanpuhelujen 
hinnoista. 
2. Taulukossa A9 esitetään nykyiset kohdennetut tai erityistariffijärjestelyt. 
43 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A8: Tariffien kokonaistarkistukset keskimäärin (kansallisten 
sääntelyviranomaisten arviot) 1990 1995 
Tariffien muutokset on ilmaistu todellisina muutoksina, ja mahdolliset nimelliset muutokset ovat suluissa. 
Yksityiskohtaiset tiedot asennus- ja vuokratariffien sekä paikallis-, alueellisten, kauko- ja ulkomaanpuhelujen tariffien muutoksista 
ovat taulukossa A8. 
Tariffien kokonaismuutos prosentteina 
(1990-1995) 
B1 ei tietoja 
_ ._ 
~D^ ei tietoja 
GR2 - 43,2 (-7,2 nimellinen muutos) 
ID ei tietoja 
F^ -14 (- 3,4 nimellinen muutos) 
_ 
IRL - 42 (- 25% nimellinen muutos) 
L ei tietoja 
NL4 + 3.7 (pakolliset palvelut) 
+ 6.6 (pieni käyttäjätariffi) 
"A1" ei tietoja 
P -10,2 (+ 27,6 nimellinen muutos) 
__ __ 
~S^ -8 (+ 8 nimellinen muutos) 
GBb - 23.7 (-10.2 nimellinen muutos) 
ei tietoja: Tietoja ei ole käytettävissä. 
Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995)HUOMAUTUKSIA 
1 Tiedot yksittäisten tariffien osissa tapahtuneista muutoksista; kokonaislukuja ei ole käytettävissä. 
2 Vain puhelumaksujen tariffeissa tapahtuneet keskimääräiset kokonaismuutokset. 
3 Ajanjakso 1990 1994. 
4 Tiedoista ilmenee määrittelemättömän palvelupaketin hinnanmuutos suhteessa kuluttajahintaindeksiin. 
5 Laskettu Telian tariffipakettia koskevan indeksin perusteella. 
6 BT:n tariffeissa vuosina 1990 91 ja 1994 95 tapahtuneiden muutosten kokonaismäärä prosentteina ja suhde kaikkien 
hintavalvontapaketissa olevien palvelujen eikä vain taulukossa lueteltujen palvelujen painotettuun kokonaiskeskiarvoon. 
Tiedot asiakkaiden televiestintäkuluista ja niiden valvontamahdollisuus 
3. Edellä osoitettiin, että yksityisasiakkaiden käytettävissä on yhä useammin 
puhelunestotoimintoja, joiden avulla heille tarjotaan valvontamahdollisuus siten, että 
puhelut valittuihin (esimerkiksi lisämaksullisiin) palveluihin tai mahdollisesti kauko- ja/tai 
ulkomaanpuhelut voidaan estää. 
4. Lisäksi puhelintoimintadirektiivissä vaaditaan, että vuoden 1996 lopusta lähtien 
jäsenvaltioiden on asetettava tavoitteet eriteltyjen puhelinlaskujen saatavuudelle, joka on 
joka tapauksessa kaikkialla EY:ssä yleistymässä oleva palvelu. Eritelty puhelinlasku on 
tärkeä keino antaa käyttäjille riittävästi tietoa heidän puhelinkuluistaan. Samalla useissa 
huomautuksissa korostettiin, että nykyisten pitkien laskutuskausien vuoksi joidenkin 
käyttäjien on vaikeaa valvoa kulujaan ja että tietyn puhelinyhteyden liiallisesta tai 
epätavallisesta käytöstä on tämän vuoksi annettava varoitus. 
Erikoistariffien ja kohdennettujen tariffien käyttö EY:ssä 
44 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Osana telepalvelujen kohtuullisen hintatason yleistavoitetta kaikissa jäsenvaltioissa on 
tarjolla erikois- ja kohdennettujen tariffien käytäntöjä (yksityiskohtaiset tiedot ovat 
taulukossa A8) yleisen puhelinpalvelun yleisen kohtuullisen hintatason parantamiseksi 
tiettyjen käyttäjien tai tiettyjen käyttäjäryhmien osalta, joilla on erityistarpeita tai erityisiä 
puhelimen käyttötapoja. Pienkäyttötariffeja on käytettävissä Ranskassa, Irlannissa, 
Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tällaiset käytännöt ovat erityisen tärkeitä 
tariffien tasapainottamisen yhteydessä, koska yleensä käyttäjille, jotka soittavat vähän tai 
jotka soittavat harvoin kauko- ja ulkomaanpuheluja, saattaa olla haittaa 
tasapainottamisesta johtuvista hintamuutoksista. Lisäksi Belgiassa, Saksassa, 
Ranskassa ja Itävallassa on käytössä erityisjärjestelmiä pienituloisille. Kaikki 
jäsenvaltiot Luxemburgia, Alankomaita ja Suomea lukuunottamatta tarjoavat myös 
jonkinlaisia erikoistariffipaketteja vanhuksille ja vammaisille. 
Erityisesti vammaisten käyttäjien etuja edustavat organisaatiot tähdensivät tässä 
yhteydessä sitä, että kyseisten järjestelmien olisi oltava tällaisten käyttäjien ulottuvilla 
ilman muuta tai ainakin järjestelmien käyttöön liittyviä hallinnollisia muodollisuuksia olisi 
vähennettävä (esimerkiksi sen välttämiseksi, että jokaiseen järjestelmään on 
ilmoittauduttava erikseen). 
45 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A9: Tariffimuutokset Euroopan yhteisössä vuosina 1990 1995 
Todellinen muutos on ilmoitettu prosentteina (nimellinen muutos suluissa): * tarkoittaa, että luku ilmaisee todellista muutosta, jos nimellisen muutoksen lukua ei ole ilmoitettu 
Bi 
DK 
D3 
GR4 
E* 
F6 
1 
IRL Kokonais-
muutos 
ei tietoja 
+0,5 % 
ei tietoja 
-43,2 % 
(-7,2 nimellisesti) 
ei tietoja 
-14 % 
(- 3,4 % nimellinen 
muutos) 
ei tietoja 
- 42 % 
(-25 % nimellinen 
muutos) Asennus 
Ensimmäinen 
liittymä + 39 % 
Olemassa oleva 
liittymä - 37 % 
+ 8,3 % 
-15,4 %* 
+ 105,2%* 
1990-1994 
+ 2,38 % 
1995 
- 15% 
+ 30 %7 
(+16 %) 
ei tietoja 
ei muutosta Vuokra 
+ 35 % suurilla 
alueilla 
+ 50 % keskikokoisilla 
alueilla 
+ 70 % pienillä alueilla 
+ 3,5 % 
-15,4 %* 
+ 68,1 %* 
+ 24,2 % 
+ 3.5% 
Yksityisasiakkaat: + 
42% 
Liikeasiakkaat: ei 
muutosta 
ei muutosta 
______________ Paikallispuhelut 
+ 7,6 % 
+ 8,5% 
-15,4 %* 
+ 89,1 %* 
+ 192,3 % 
+ 30,7 % 
+ 25% 
(+11,5%) 
Ruuhka-aikoina: 
+ 41 % 
Liikeasiakkaat: 
+ 12% 
+ 10 % Alueelliset 
puhelut 
+5,8 % 
(vierek­
käisten 
alueiden 
välillä) 
ei 
muutosta 
ei tietoja 
-
- 23,5 % 
- 29,5 %8 
(-37 %) Maan sisäiset 
puhelut 
-5,8% 
(muiden kuin 
vierekkäisten 
alueiden välillä) 
- 20,6 % 
- 55,4 %* 
(>100 km) 
+ 68,6 %* 
+ 10,6 % 
- 34,5 % 
-19% (>100km) 
(- 27,5%) 
ruuhka-aikoina: 
11% 
liikeasiakkaat: 
-6% 
-4feiö Ulkomaanpuhelut 
Esimerkkejä: 
Ranska - 22,2 %; 
Italia - 33,3 %; 
Espanja - 28,6 %; 
USA - 40 %; 
Japani - 55 %; 
-5%2 
Esimerkkejä: 
USA - 68,9 %* 
Norja - 33,9 %* 
-1,6%* 
Esimerkkejä: 
EY: n sisällä -11,7% 
USA-51,7% 
-7,5/15% 
-18,7% 
(-27,5%)9 
Esimerkkejä: 
GB ruuhka-aik. - 20 %; 
edull. aikoina - 20 % 
USA ruuhka-aik. - 43 % 
edull. aikoina - 48 % 
GB: - 4,7 % 
muut: - 4,7 % 
46 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
L" 
NL12 
A 
P 
FIN 
S16 
GB18 Kokonais-
m uutos 
ei tietoja 
pakolliset palvelut 
+ 3,7 %* 
Pienkäyttäjä-tariffi 
+ 6,6 %* 
ei tietoja 
-10,2 % 
(+27,6 % nimellinen 
muutos) 
-5%rö 
-8% 
(+8 % nimellinen 
muutos) 
- 23,7 % 
(-10,2% nimellinen 
muutos)-! 9 Asennus 
ei muutosta 
ei muutosta 
+33 % 
- 0,6 % 
(+41,2% 
nimellinen 
muutos) 
ei tietoja 
ei tietoja 
yksityisasiakkaat 
- 0,7 % 
liikeasiakkaat 
- 33,1 % Vuokra 
ei muutosta 
16,7 % 
ei muutosta 
- 5,9 % 
(+ 33,7 % nimellinen 
muutos) 
ei tietoja 
+ 15 20%17 
yksityisasiakkaita 
lukuunottamatta: 
+ 37,5 % 
liikeasiakkaita 
lukuunottamatta: 
+ 37,7 % 
kokonaisuudessaan: + 
54,4 % Paikallispuhelut 
katso maan sisäiset 
puhelut 
keskiarvo: + 22 % 
ruuhka-aikoina: 
+ 26 % 
edullisina aikoina: 
+ 18 % 
ei muutosta 
+ 11,9% 
(+ 58,9 % nimellinen 
muutos) 
+ 14,2 %14 
+ 2,4 (%)* 
+ 60%17 
-13 % Alueelliset 
puhelut 
katso 
maan 
sisäiset 
puhelut 
keskiarvo: 
+ 22 % 
ruuhka-
aik.: 
+ 26 % 
edull. aik.: 
+ 18 % 
- 40 % 
+ 27,1 %-
(+ 80,6 % 
nimellinen 
muutos) 
ei tietoja 
-19,8% Maan sisäiset 
puhelut 
ruuhka-aikoina: 
-6% 
muulloin: -13,4 % 
-11% 
-13,7 % 
(+ 22,6 % nimellinen 
muutos) 
ruuhka-aikoina: 
-61,2% 
ei tietoja 
B1-taksa: -19,5% 
B-taksa: - 35,5 % Ulkomaanpuhelut 
1995 -13 50% 
-21,3% 
ei tietoja 
Eurooppa: - 32,2 % 
(- 3,6 % nimellinen muutos) 
Muut:-44,5% 
(-21,2 % nimellinen muutos) 
Esi merkkejä 15; 
Ruotsi - 47,4 % 
Saksa -19,2 % 
USA -16,8 % 
ei tietoja 
- 22,3 % 
Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
ei tietoja: Kansalliset sääntelyviranomaiset eivät ole toimittaneet tiettyjen tariffien prosentuaaUsia muutoksia 1990-1995. 
HUOMAUTUKSIA 
47 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
1 Belgacom maksaa takaisin asiakkailta aikaisemmin vaaditun takuun. 
2 Vuosina 1994 1995. Heinäkuusta 1995 lähtien puhelut Tanskasta muihin EY-maihin, Norjaan ja Sveitsiin ovat vähentyneet 20 prosenttia (muina kuin ruuhka-aikoina). 
Puhelut USAan ja Kanadaan vähenivät samoin tammikuussa 1995. 
3 Ajanjakso 1990 1994. Hinnat nousivat 15,4 prosenttia inflaation vuoksi kyseisenä ajanjaksona. 
4 Vain puhelumaksujen kokonaismuutoksen keskiarvo. 
5 Tariffien muutokset ovat vain vuodelta 1994. 
6 Ajanjakso 1990 1994. 
7 Prosentuaaliseen muutokseen sisältyvät sekä liittymä- että vuokramaksut. 
8 Hintojen lasku johtuu aikaisempaa suurempien paikallispuhelualueiden muodostamisesta. 
9 Tiedot koskevat tariffivalikoimaa, joka vaihtelee -19 prosentista (- 27,5 %) EY:n sisäisten tai rajat ylittävien puhelujen osalta - 32 prosenttiin (-29 %) Pohjois-Amerikkaan 
soitettujen puhelujen osalta. 
10 Sisältää puhelut Pohjois-lrlantiin. 
11 Heinäkuusta 1993 lähtien puheluyksikkö on ollut 4 minuuttia (ruuhka-aikoina) ja 8 minuuttia (hiljaisina aikoina). Toukokuun 1. päivästä 1995 lähtien on laskutettu 20 
yksikköä vastaava vähimmäissumma kuukausittain tilaajaliittymää kohden. 
12 Tiedot osoittavat määrittelemättömän palveluvalikoiman hintamuutoksia suhteessa kuluttajahintaindeksiin. 
13 Kokonaisluku on laskettu yksityisasiakkaiden osalta, jotka käyttävät lähinnä paikallisia puhelinpalveluja. Luku olisi erilainen liikeasiakkaiden osatta, koska he käyttävät 
televiestintää enemmän kauko-ja ulkomaanliikenteessä, ja tällaisten palvelujen hinnat ovat laskeneet huomattavasti. 
14 Tiedot osoittavat määritellyn paikallispalveluvalikoiman hintamuutoksia suhteessa kuluttajahintaindeksiin. Valikoimaan sisältyy 8 prosentin yhteysmaksu, 
vuositilausmaksu ja 750 4-minuuttista paikallispuhelua päiväsaikaan. 
15 Edullisin taksa ja edullisin operaattori: (1990) Telecom Finland ja (1995) Telivo. 
16 Ajanjakso 1993 1995. 
17 Laskettu Telian tariffivalikoimaindeksin perusteella. 
18 Hinnanmuutokset koskevat BT:tä. 
19 BT:n tariffeissa vuosina 1990 91 ja 1994 95 tapahtuneiden muutosten kokonaismäärä prosentteina ja suhde kaikkien hintavalvontavalikoimassa olevien palvelujen eikä 
vain taulukossa lueteltujen palvelujen painotettuun kokonaiskeskiarvoon. 
48 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Taulukko A10: Tietyille käyttäjäryhmille kohdistetut erikoistariffijärjestelyt Euroopan yhteisössä 
Maa Järjestely 
B Belgian valtion ja Belgacomin välisessä sopimuksessa määrätään tiettyjen tariffialennuksien myöntämisestä sosiaalisin tai humanitaarisin 
perustein. 
i) Sosiaalisin perustein määritellyt ryhmät: Noin 370 000:a henkilöä laskutetaan sosiaalisin perustein määräytyvän puhelintaksan mukaan (8,1 % 
liittymien kokonaismäärästä). Tariffialennuksia sovelletaan seuraavasti: 70 %:n alennus liittymismaksuista, 50 %:n alennus vuokramaksusta ja 50 
ilmaista puheluyksikköä kahden kuukauden ajan. 
ii) Vanhukset ia vammaiset: Alennetut tariffit (yli 65-vuotiaille) vanhuksille ja vammaisille. 
DK Heikkokuuloisille käyttäjille erityinen tekstipuhelinpalvelu, johon kuuluu eri tyyppisten päätelaitteiden tarjonta. Palvelua ei tarjota kaupallisin 
perustein. 
Alennetut tariffit heikkonäköisille ja sokeille käyttäjille luettelopalvelujen osalta. 
Alennetut tariffit vanhuksille, vammaisille ia pienituloisille. Näille erityisryhmille myönnetään 5 Saksan markan alennus vuokramaksuista ja 30 
ilmaista puheluyksikköä kuukaudessa. Tariffeja tarkistetaan vuonna 1996, ja alennuksia aiotaan suurentaa. 
Pienkäyttötariffeja ei ole eikä sellaisia suunnitella. 
EL 0 Vammaiset: Alennettuja erikoistaksoja on otettu käyttöön sokeita tilaajia varten. Heille myönnetään 150 ilmaista puheluyksikköä kuukaudessa 
ensimmäistä tilaajan nimellä tehtyä puhelinliittymää kohden. Lisäksi erityisesti sokeille tilaajille suunniteltuja korttiyleisöpuhelimia on asennettu 
lentoasemille, rautatie- ja linja-autoasemille sekä sairaaloihin. 
Yleispalvelun yhteydessä ei ole erityistä pienkäyttötariffijärjestelmää. 
n Vanhukset ia vammaiset: Erityinen tilaajakäytäntö sosiaalisin perustein, jonka mukaan yli 64-vuotiaat ja vammaiset (vain jos he eivät yllä 
määrättyyn tulotasoon) saavat 95 prosentin alennuksen kuukausimaksusta ja 70 prosentin alennuksen liittymämaksusta. 
i) Vammaiset, vanhukset ia sosiaalisin perustein määritellyt ryhmät: Alennetut tariffit erityisryhmille ja sosiaalisin perustein määritellyille ryhmille, 
kuten vammaisille, yli 65-vuotiaille yksin tai kumppaninsa kanssa eläville ja sotaveteraaneille. Alennuksiin kuuluu 50 prosentin alennus 
tilausmaksusta, 40 ilmaista puheluyksikköä kuukaudessa (kotimaanpuhelut), ja ilmainen pääsy tietopalveluihin, 
ii) Pienkävttöiäriestelmässä myönnetään alennusta niille, jotka käyttävät enintään 26 puheluyksikköä kuukaudessa. 
49 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
Maa Järjestely 
IRL Ilmainen vuokra ja käyttöavustukset erityisille käyttäjäryhmille, kuten kuuroille, vanhuksille ja vammaisille. 
i) Vammaiset: Kuurot asiakkaat voivat käyttää erityisiä tekstipäätteitä (Minicom) viestinnässään kuulevien asiakkaiden kanssa. Koska menetelmä 
on tavallista puhetta hitaampi, teletoiminnan harjoittajalla on hyvitysjärjestelmä, jonka perusteella kuuroilla asiakkailla on oikeus vaatia enintään 70 
prosenttia hyvitystä vuosittaisen enimmäismäärän alittavien puhelukustannuksiensa osalta. Lisäksi valtio voi palauttaa arvonlisäveron osuuden 
kuuroille tarkoitetun Minicom-laitteiston ostohinnasta. 
ii) Yhtiö avustaa myös muita hyväntekeväisyystyötä tekeviä vapaaehtoisryhmiä, muun muassa samarialaisia, Irlannin syöpäyhdistystä, raiskauksen 
uhrien kriisikeskusta, ja kyseisten ryhmien palvelujen käyttäjät voivat ottaa niihin yhteyttä ilmaiseksi tai alennetuin taksoin. 
iii) Pienkävttötariffit: Analogisissa matkaviestinpalveluissa on pienkäyttötariffijärjestelmä, jonka perusteella liittymämaksut ovat jopa 41 prosenttia ja 
vuokramaksut vähän yli 103 prosenttia tavallisiin maksuihin verrattuna; tosin jälkimmäisiin sisältyy kuukausiluottoa kotimaanpuhelujen osalta. 
iv) Vanhukset ia vammaiset: Sosiaaliministeriö myöntää valtionapua vanhuksille ja vammaisille eli puhelimen vuokrauksen ilmaiseksi joillekin yksin 
tai muiden henkilöiden kanssa asuville vanhuksille ja vammaisille. 
Tammikuusta 1995 lähtien pienkäyttäjille on tarjottu pyynnöstä erikoistariffia (johon kuuluu alhainen vuokramaksu ja alhaiset tariffit vähäisestä 
kuukausikäytöstä eli 50 liiraa enintään 40 yksiköstä kuukaudessa). 
P&T Luxembourg ei ole suunnitellut erityisiin sosiaaliryhmiin kohdistettuja käytäntöjä, koska peruspuhelintariffit ovat hyvin alhaisia. 
NL Erityisille asiakasryhmille ei ole erikoiskäytäntöjä. 
Jotkut sosiaaliryhmät, kuten sokeat, vammaiset, eläkeläiset, pienituloiset ia opiskeliiat on vapautettu liittymän peruskuukausimaksusta, ja he saavat 
käyttää puhelinta ilmaiseksi yhden tunnin ajan kuukaudessa. 
Erityisiä tariffialennuksia on eläkeläisille, joiden kuukausitulo on maan minimituloa pienempi. Näihin sisältyy 60 prosentin alennus tilausmaksuista 
ja vähintään 25 ilmaista puheluyksikköä kuukaudessa. 
Teletoiminnan harjoittajien on myös myönnettävä muun muassa vahvistimella varustettu mikrofonipuhelin ja soitonvaroitus henkilöille, joilla on 
erityistarpeita. 
FIN Telemaksujen osalta ei ole erityiskäytäntöjä. Valtion talousarviosta rahoitetaan tietyille erityisryhmille suunnattuja erityispalveluja, joita 
teletoiminnan harjoittajat eivät halua tarjota (esimerkiksi vammaisten erityispalvelut). 
Valtion ja Telian välisen sopimuksen mukaan Telia on sitoutunut tarjoamaan pienkäyttötilausta (Telia Mini). Neljännesvuosittainen maksu ei saa 
ylittää 70 prosenttia tavallisesta neljännesvuosimaksusta, ja vähintään 10 prosentilla yksityisasiakkaista on oltava mahdollisuus tällaiseen 
tilausmahdollisuuteen. 
50 
Lite 2 : Teleyleispalvelu Euroopan Yhteisössä Nykyisin 
GB BT tarjoaa seuraavia järjestelyjä: 
Hajautettu liittymämaksu: Maksu jaetaan viiteen neljännesvuosierään (hallintokulujen lisäksi). 
Takuumaksut: Vuonna 1996 BT suunnittelee käyttörajojen käyttöönottoa, jolloin uusien käyttäjien kanssa sovitaan puhelinkulujen kattosummasta. 
Näin takuumaksujen perimiseen ei olisi enää suurta tarvetta. 
Pienkävttötariffit: BT tarjoaa toimilupansa perusteella pienkäyttötariffeja, joiden suuntaviivoista neuvotellaan sääntelyviranomaisen kanssa. 
Vanhukset ia vammaiset: Uusilta yli 65-vuotiailta asiakkailta ei peritä takuumaksua, jolleivät he ole BT:lle velkaa tai varattomia (Kingston 
noudattaa samanlaista politiikkaa). 
Suoiattu palveluiäriestely: Järjestelyn avulla vanhukset ja vammaiset asiakkaat voivat nimetä kolmannen osapuolen huolehtimaan 
laskunmaksusta. 
Ilmainen viankoriauspalvelu: Palvelua tarjotaan asiakkaille, joille puhelin on elintärkeä yhteydenpitoväline; käytännön tarkoituksena on turvata 
ensisijainen palvelu vian sattuessa. 
Näkövammaiset ia sokeat asiakkaat: Tällaisille asiakkaille tarjotaan suurin kirjaimin tai sokeainkirjoituksella painettuja tai "puhuvia" laskuja sekä 
ilmaista numerotiedustelua (jota kaikki yhtiöt tarjoavat täyttääkseen luvansaantivaatimukset). Ilmaista numerotiedustelua tarjotaan 
näkövammaisille asiakkaille ja muille, joiden on fyysisesti mahdotonta käyttää painettua puhelinluetteloa. 
Kuurot käyttäjät: Kuuroilla on mahdollisuus käyttää kansallista Type talk -puheenvälityspalvelua, jota BT on velvoitettu tarjoamaan ja rahoittamaan 
toimilupansa perusteella. Tekstipuhelinkäyttäjän alennus on käytettävissä sen vuoksi, että tekstipuhelimella soitetut puhelut kestävät kauemmin 
kuin vastaavat äänipuhelut. Jotkut kaapeliyhtiöt tarjoavat vammaisille asiakkaille mahdollisuutta maksaa laskunsa yhtiön edustajien 
henkilökohtaisten käyntien yhteydessä. 
Lähde: Kansalliset sääntelyviranomaiset (1995) 
51 
Litle 2 : Jäsenval tioille lähetetty kysely 
JÄSENVALTIOILLE LÄHETETTY KYSELY 
/ - NYKYINEN TILANNE YLEISPALVELUN OSALTA 
Puhelinten yleistä levinneisyyttä koskevat kysymykset. 
1. Mikä oli yritysten ja yksityisten asiakkaiden puhelinlinjojen kokonaismäärä vuoden 1990 
lopussa ja vuoden 1994 lopussa? Antakaa uudemmat luvut, jos sellaisia on saatavana. 
2. Mikä oli yksityisten puhelinlinjojen suhde kotitalouksien määrään vuoden 1990 lopussa ja 
vuoden 1994 lopussa? 
3. Mikä oli maksullisten yleisöpuhelimien kokonaismäärä vuoden 1990 lopussa ja vuoden 
1994 lopussa? 
4. Mikä oli matkapuhelintilaajien kokonaismäärä vuoden 1990 lopussa ja vuoden 1994 
lopussa? Antakaa uudemmat luvut, jos sellaisia on saatavana. 
Palvelun laadun perusnäkökohtia koskeva kysymys 
5. Kertokaa puhelinpalvelun laadun tärkeimmät tunnusmerkit, jotka ovat julkisia tällä 
hetkellä. Siltä osin kuin tietoja on saatavana, kertokaa verkkoyhteyden toimitusaika, 
vikojen korjausajat ja korvausmenetelmät sekä toimivien maksullisten yleisöpuhelimien 
suhteellinen osuus. 
Tarjottavan peruspuhelinpalvelun ominaisuuksia koskeva kysymys 
5. Kertokaa kiinteiden puhelinpalvelujen operaattoreiden tärkeimmät palvelut. Mainitkaa, 
ovatko jotkin seuraavista palveluista saatavana kaupallisesti tai kertokaa niiden 
suunniteltu tuloaika markkinoille: äänitaajuusvalinta (DTMF) , puhelun keskeytys/koputus, 
kutsunsiirto tai puhelunsiirto, puheposti, kutsuvan tilaajan tunnistus. Mainitkaa myös, 
onko asiakkailla mahdollisuus poistaa käytöstä ominaisuuksia linja- tai puhelukohtaisesti 
(kuten kutsuvan tilaajan tunnistus) tai estää pääsy tiettyihin lisäarvopalveluihin (kuten 
lisämaksullisiin palveluihin tai "kioskipalveluihin"? 
52 
Litle 2 : Jäsenval tioille lähetetty kysely 
II- HINNOITTELURAKENTEIDEN, KOHTUUHINTAISUUDEN JA ERITYISTOIMENPITEIDEN MUKAUTTAMINEN 
Useimmissa jäsenvaltioissa tariffirakenteet muuttuvat, kun niitä tasapainotetaan heijastamaan 
nykyaikaisia kustannusrakenteita ja kilpailupaineita sekä rohkaisemaan televiestintäverkon 
tehokkaampaa käyttöä. 
Kysymyksiä, jotka liittyvät tärkeimpiin hinnoittelun mukautusmenetelmiin ja siihen, onko 
kokonaishintojen aleneminen mitattavissa, käytetäänkö hintakattojärjestelmiä hinnoittelun 
mukauttamisen ohjaukseen ja onko saatavana erikoistariffijärjestelmiä. 
1. Mitkä ovat suurimmat tariffiuudistukset, jotka on toteutettu tai jotka ovat suunnitteilla? 
2. Onko mahdollista antaa tietoa tariffitasojen keskimääräisestä muuttumisesta vuodesta 
1990 alkaen (yksilöitynä suhteessa liittymämaksuihin, vuokramaksuihin/kiinteisiin 
maksuihin sekä paikallis- kauko-ja ulkomaanpuhelumaksuihin)? 
3. Mitkä ovat tariffirakenteiden mukauttamisen erityiset kohdetasot, jos sellaisia on? 
4. Onko hintakattojärjestelmiä käytössä ja mitä ne ovat? Onko suunnitelmia ottaa käyttöön 
hintakattojärjestelmiä tai muuttaa olemassa olevia järjestelmiä ja mitä ne ovat? 
5. Antakaa uusimmat tiedot erityisjärjestelmistä (joko vapaaehtoisesti tai sääntelyn 
seurauksena toteutetuista), jotka ovat käytössä tai suunnitteilla palvelun tarjoamiseksi 
erityisasiakasryhmille. Näihin sisältyvät järjestelmät, jotka on suunnattu tiettyjä sosiaalisia 
tarkoituksia varten (vammaisten, vanhusten, vähätuloisten jne. järjestelmät), ja joiden 
tarkoitus on korvata tasapainotettujen tariffien käänteinen vaikutus tiettyihin asiakkaisiin? 
Mitä pienkäyttäjäjärjestelmiä on lisäksi saatavana tai suunnitteilla (joko vapaaehtoisesti 
tai sääntelyn seurauksena toteutettuja)? 
53 
Litle 3 : Luettelo yleispalvelua koskevaan keskustelumuistioon vastanneista organisaatioista 
LIITE 3 : LUETTELO YLEISPALVELUA KOSKEVAAN 
KESKUSTELUMUISTIOON VASTANNEISTA ORGANISAATIOISTA 
ANGA 
Antelope Consulting 
APEC - Association of Private European Cable Operators 
ARD - Radio + TV 
ASIMILEC 
AT&T 
ATC Finland 
Austrian Ministry of economy and transport 
Belgacom 
BellSouth 
British Telecom 
Bureau Européen des Unions des Consumateurs 
Conseil National du Patronat Francais 
Compagnie General des Eaux 
COST 219 - National Research & Development Centre for Welfare & Health 
COST 219 The Mike Martin Consultancy 
CRID 
CURDS - University of Newcastle 
Dansk Industri (Dl) 
Department of Trade and Industry (Yhdistynyt Kuningaskunta) 
Deutsche Postgewerkschaft 
Deutsche Telekom 
Direction Générale des Postes et Télécommunications (Ranska) 
ETNO 
EU Committee of the American chamber of Commerce in Belgium 
European Conference of Data Protection Commissioners 
Forschungsinstitut fur anwendungsorientierte Wissensverarbeitung 
France Telecom 
Fundesco 
GEF - Global Electronic Finance Management 
INESC 
Ingeneria y Gestion de Redes 
INTEL 
International Council of Aircraft Owner and Pilot Associations 
IPTT 
Kooperativa Institutet 
Liikenneministeriö (Suomi) 
Liikenneministeriö (Ruotsi) 
Erika Mann M.E.P. 
Mercury Communications Ltd 
MFS Communications 
Ministerie Van Verkeer en Waterstaat (Alankomaat) 
Omnitel Pronto Italia 
Portugal Telecom 
PTT Force Ouvrière 
PTT Telecom 
Suomen kuluttajaliitto 
STET 
TAG - Telecommunications Action Group 
TELECEL S.A. 
54 
Litle 3 : Luettelo yleispalvelua koskevaan keskustelumuistioon vastanneista organisaatioista 
Telecom Eireann 
Telefonica de Espana 
Telenor 
TELIA AB 
Thyssen Telecom A.G. 
The Telecommunications Managers Association 
United States Council for International Business 
Universidad de Valencia 
Universität Potsdam 
VEBACOM 
55 
Liite 4: Pääkysymykset yleispalvelua koskevan keskustelumuistion julkisessa kuulemisessa 
LIITE 4: PÄÄKYSYMYKSET YLEISPALVELUA KOSKEVAN 
KESKUSTELUMUISTION JULKISESSA KUULEMISESSA 
Julkisessa kuulemisessa tehtiin annettiin suuri määrä kommentteja. On syytä korostaa viittä 
esille noussutta pääasiaa: 
1. Teleyleispalvelun laajuus 
Euroopan yhteisön alueella tapahtuva palvelun ja tason jatkuva paraneminen 
tunnustetaan. Muutamissa kommenteissa puollettiin teleyleispalvelun nykyisen käsitteen 
radikaalia muuttamista siten, että sen määritelmä jäisi kapeaksi, mutta se olisi avoin 
tulevaisuuden kehitykselle asiakkaiden ja markkinoiden kysynnän muuttuessa. Erityisesti 
heikommin kehittyneiden alueiden käyttäjäjärjestöt ja operaattorit ehdottivat kuitenkin, 
että teleyleispalvelun nykyisen käsitteen pitäisi olla kunnianhimoisempi ja siihen tulisi 
sisältyä sekä kiinteät johdot että digitaalinen monipalveluverkko (ISDN). 
Samalla tuettiin Euroopan tason toimenpiteitä nykyisen käsitteen vahvistamiseksi, jotta 
päästäisiin eroon tällä hetkellä vallitsevista merkittävistä aukoista teleyleispalvelun 
laajuuden ja nimenomaisen kohtuuhintaisuusvelvoitteen suhteen. Korostettiin sen 
varmistamista, että käyttäjillä on riittävästi tietoa siitä, mihin he kuluttavat rahaa, ja että 
he pystyvät valvomaan rahan kulutusta (esimerkiksi eritelty laskutus, joustavat 
maksutavat, liittymämaksujen jakaminen eriin tai käyttäjien mahdollisuus estää puhelut 
tiettyihin numeroihin). 
2. Palvelun laatuja vertailukelpoisuus Euroopan tasolla 
Yksi kuulemisessa ilmi tulleista erityishuolenaiheista oli huomattava vaihtelu kansallisella 
tasolla nykyisin vallitsevien palvelun laatutavoitteiden välillä. Tätä käyttäjien 
huolenaihetta täydensivät vaikeudet, joita joillakin kansallisilla sääntelyviranomaisilla on 
ollut teleyleispalvelun perusindikaattoreiden (esimerkiksi niiden kotitalouksien määrä, 
joissa on puhelin) saamisessa, ja tiettyjen tietojen vertailukelvottomuus jäsenvaltioiden 
kesken. 
Tilannetta parantaa osittain puhelintoimintadirektiivi, jossa säädetään kansallisen 
palvelun laatuindikaattoreiden laatimisesta ja julkaisemisesta. Kuulemisen perusteella 
käyttäjät etsivät kuitenkin jotakin enemmän ja palvelun vaihteleva taso jäsenvaltioissa 
vaikuttaa Euroopan laajuisten verkkojen ja palvelujen tarjoamiseen, ja jos tätä ei oikaista, 
seurauksena saattaa olla lisääntyvä kuilu yhteisön kehittyneiden ja heikommin 
kehittyneiden alueiden välillä, mikä heikentää taloudellisen ja sosiaalisen 
yhteenkuuluvuuden tavoitetta. 
Yksi kuluttajajärjestöjen esille tuomista huolista oli, onko kansallisella tasolla riittäviä 
pakotteita palvelun laadun parantamiseksi. 
Yleisellä tasolla nämä järjestöt ottivat esille kuluttajan osallistumisen - sekä kansallisella 
että Euroopan tasolla - palvelun laatutavoitteiden ja kohtuuhintaisuuteen tähtäävien 
toimenpiteiden laatimiseen, ja yleisemmällä tasolla, päätöksiin, jotka koskevat 
teleyleispalvelun tulevaisuuden kehitystä ja tietoyhteiskuntaa. 
3. Teleyleispalvelun kustannukset ja rahoitus 
56 
Liite 4: Pääkysymykset yleispalvelua koskevan keskustelumuistion julkisessa kuulemisessa 
Viimeisimmässä kuulemisessa ei pyydetty yksityiskohtaisia kommentteja teleyleispalvelun 
kustannuksista ja rahoituksesta, koska niitä käsiteltiin yksityiskohtaisesti infrastruktuuria 
käsittelevässä vihreässä kirjassa (katso KOM(95) 158). Nämä periaatteet heijastuvat 
ehdotetussa yhteenliittämisdirektiivissä ja täydellisen kilpailun direktiivissä. 
Siltä osin kun kommentteja kuitenkin annettiin, ne käsittelivät tyypillisesti kustannuksiin 
liittyviä käytännön asioita (esimerkiksi laskelmat teleyleispalvelua tarjoavien nykyisten 
operaattoreiden saamasta arvosta) tai rahoitukseen liittyviä käytännön asioita 
(teleyleispalvelurahaston vaatimukset ja lisämaksujärjestelmien toteuttamiskelpoisuus). 
Lisäopastus näistä käytännön asioista Euroopan tasolla koettiin hyödylliseksi, vaikka 
sääntelyn pääperiaatteet löytyvätkin lainsäädäntöehdotuksesta. 
4. Tariffien tasapainottaminen 
Tariffien tasapainottamista, johon Euroopan yhteisö on sitoutunut, tuettiin yleisesti, ja 
monissa kommenteissa korostettiin tarvetta saada prosessi valmiiksi täydellisen 
vapautumisen määräpäivään mennessä. Monet viittasivat etuihin, joita yleisesti 
alhaisemmat kustannukset tarjoaisivat monille käyttäjille. 
Samalla tunnustettiin tarve suojella tiettyjä käyttäjäryhmiä vapaaehtoisen 
tasapainottamisen vaikutuksilta, jotta asiakkaiden ei tarvitsisi luopua verkosta 
kustannusten takia. Kuluttajajärjestöt korostivat tässä yhteydessä hintakattojärjestelmien 
ja kohdennettujen tariffijärjestelmien merkitystä. 
5. Tietoyhteiskunnan palvelujen yleinen saatavuus 
Tietoyhteiskunnan perustavan laatuinen tärkeys tunnustettiin laajalti, mutta syntymässä 
olevia palveluja ei katsottu osaksi tämän päivän teleyleispalvelua. Samalla tuettiin 
ajatusta markkinajohtoisesta "yleisestä saatavuudesta" (yhteyksistä kouluihin, 
sairaaloihin, kirjastoihin jne.), vaikka tarkkojen tavoitteiden asettamista ei katsottu 
tarpeelliseksi tässä vaiheessa. 
Samalla tunnustettiin tarve ottaa käyttöön asianmukaiset menetelmät uusien palvelujen 
kysynnän ja leviämisen valvomiseksi sekä kansallisella tasolla että Euroopan tasolla, 
jotta teleyleispalvelun Jaajuus voidaan pitää tarkkailun alaisena ja erityisesti jotta voidaan 
mitata, mihin saakka "yleistä saatavuutta" kehitettiin unionin heikommin kehittyneillä 
alueilla. 
Kuluttajajärjestöt korostivat oman äänensä kuuluvuuden tärkeyttä tässä valvontaprosessissa. 
VIITTEET 
1 Esimerkiksi Ruotsissa matkaviestinpalvelujen uudet tilaukset ovat ensimmäistä kertaa ylittäneet kiinteiden verkkojen palvelujen 
tilaukset. 
2 Esimerkiksi Espanjassa yli 180 000 tilaajaa käyttää langattomia tilaajaliittymäpalveluja, ja maassa on yli 700 langatonta 
yleisöpuhelinta. 
3 Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi toiminnasta unionin tasolla satelliittivälitteisten henkilöviestintäpalvelujen 
alalla Euroopan unionissa, KOM(95) 529, 8.11.1995 
4 Hyvin pienipeittoiset satelliitit (Very Small Aperture Terminals) 
5 5 artikla ja liite III 
6 Katso Performance Indicators for Public Telecommunications Operators, Information Computer and Communications Policy -
sarja N:o 22, OECD, Pariisi 1990 ja ETSI.n tekninen kertomus Quality of service indicators for Open Network Provision (ONP) 
of voice telephony and Integrated Services Digital Network (ISDN), ETR 138, heinäkuu 1994 
57 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 73 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 15 08 10 
Luettelonumero : CB-CO-96-118-FT-C 
ISBN 92-78-01693-4 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg