Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan

(2001/C 252/03)

1. Johdanto

1. Lähes kaikissa jäsenvaltioissa viranomaiset tukevat perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden menekinedistämisen ja mainonnan rahoitusta joko kyseisen maan talousarviosta myönnettävillä suorilla maksuilla tai käyttäen valtion varoja, mukaan lukien veroluonteiset maksut tai pakolliset maksut. Jos tietyt edellytykset täyttyvät, komissio suhtautuu myönteisesti tällaisiin toimiin, sillä ne edistävät sekä taloudellisen toiminnan kehittämistä maatalousalalla että yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamista.

2. Tämäntyyppiset julkiset tukitoimet vapailla markkinoilla voivat kuitenkin vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan suosimalla tiettyjä yrityksiä tai tuotteita. Komissio katsoo, että näitä tukia varten on oltava mahdollisimman selkeä ja tarkoin määritelty kehys. Tästä syystä komissio antoi vuonna 1986 tiedonannon maatalous- ja kalastustuotteiden menekinedistämistä koskevista jäsenvaltioiden toimista(1) ja julkaisi vuonna 1987 puitesäännöt maataloustuotteiden ja tiettyjen perustamissopimuksen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden, kalastustuotteita lukuun ottamatta, mainontaan myönnettävästä kansallisesta tuesta(2), jäljempänä "mainonnan puitesäännöt". Koska kuluttajat ovat yhä kiinnostuneempia tuotetiedoista ja kun otetaan huomioon vuoden 1987 jälkeen saatu kokemus ja yhteisön lainsäädännön kehitys, komissio katsoo, että on tarpeen selkeyttää mainontaa koskevasta valtiontuesta annettujen ohjeiden joitakin seikkoja.

3. Jäsenvaltioita kuultiin näistä muutoksista maatalouden kilpailuedellytyksiä käsittelevän työryhmän kokouksissa 13 päivänä huhtikuuta 1999, 26 ja 27 päivänä lokakuuta 1999 sekä 27 päivänä huhtikuuta 2001.

2. Soveltamisala

4. Mainonnan puitesääntöjä sovelletaan mainontaan, joka määritellään miksi tahansa toiminnaksi, jossa hyödynnetään tiedotusvälineitä (kuten lehtiä, radiota, televisiota tai julisteita) ja jonka tavoitteena on saada kuluttajat ostamaan mainonnan kohteena oleva tuote. Puitesääntöjä ei sen sijaan sovelleta menekinedistämiseen laajemmassa merkityksessä, kuten tieteellisen tiedon jakamiseen suurelle yleisölle, messujen, näyttelyiden tai vastaavien tapahtumien järjestämiseen tai niihin osallistumiseen taikka markkinatutkimuksiin.

5. Vuoden 1987 jälkeen saatu kokemus on osoittanut, että käsitteen mainonta määritelmää on tarpeen laajentaa seuraavissa kahdessa suhteessa.

(a) Käytännössä tiedotusvälineissä mainostamisen lisäksi toteutetaan yleensä muunlaisia toimia, joissa ei käytetä tiedotusvälineitä (esimerkiksi myymälöissä) ja joiden tavoitteena on tukea tiedotusvälineiden välittämää viestiä. Vastaavasti laajoilla toimilla, jotka toteutetaan myymälöissä ja joiden kohteena on kuluttaja, voi olla samanlaisia vaikutuksia kilpailuun kuin mainonnalla tiedotusvälineissä.

(b) Kuluttajille suunnatun mainonnan ohella on myös tarpeen ottaa huomioon mainonta, joka on suunnattu taloudellisille toimijoille (esimerkiksi elintarvikkeiden jalostajille, tukku- tai vähittäismyyjille, ravintoloille, hotelleille ja muille ateriapalveluyrityksille).

6. Edellä 5 kohdassa esitetyn perusteella komissio tulee käyttämään näissä suuntaviivoissa 7 kohdassa tarkoitettua mainonnan määritelmää:

7. "Mainonnalla" tarkoitetaan mitä tahansa toimintaa, jonka tavoitteena on saada taloudelliset toimijat tai kuluttajat ostamaan mainonnan kohteena oleva tuote. Mainontaan kuuluu myös kaikki aineisto, joka jaetaan suoraan kuluttajille tässä samassa tarkoituksessa mukaan lukien kuluttajille suunnattu mainonta myymälöissä.

8. Toisaalta mainonnaksi ei katsota menekinedistämistoimintaa, kun se määritellään tieteellisen tiedon jakamiseksi suurelle yleisölle, messujen, näyttelyiden tai vastaavien tapahtumien järjestämiseksi tai niihin osallistumiseksi taikka markkinatutkimuksiksi. Menekinedistämiseen tässä laajemmassa merkityksessä myönnettävään valtiontukeen sovelletaan yhteisön suuntaviivojen maatalousalan valtiotuesta(3) 13 ja 14 kohtaa tai kalastustuotteiden osalta kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien suuntaviivojen(4) 2.1.4 kohtaa.

9. Nämä suuntaviivat koskevat sekä perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden mainontaa että liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaa yhteisössä. Enimmäkseen näitä jälkimmäisiä tuotteita ovat liitteeseen I kuuluvat tuotteet (etenkin maitotuotteet, viljat, sokeri ja etyylialkoholi) jalostettuina (esimerkiksi hedelmäjugurtit, kaakaota sisältävät maitojauhevalmisteet, voi- tai kasvirasvasekoitteet, leipomo- ja konditoriatuotteet sekä alkoholipitoiset juomat). Suuntaviivat koskevat myös kalastustuotteiden mainontaa yhteisössä. Näitä tuotteita kutsutaan jäljempänä "maataloustuotteiksi ja muiksi tuotteiksi". Suuntaviivat eivät kuitenkaan rajoita kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/99(5) eivätkä kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemisesta koskevien suuntaviivojen soveltamista. Näitä suuntaviivoja sovelletaan kuitenkin rajoittamatta valtiontukea koskevien sääntöjen soveltamista liitteeseen I kuulumattomiin tuotteisiin.

3. Yleiset periaatteet maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan tarkoitetun valtiontuen arvioimiseksi

10. Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan yleistä kieltoa sovelletaan vain, jos julkisista varoista rahoitettu mainonta vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa. Jos julkisista varoista rahoitettu mainonta koskee kyseisten tuotteiden kansallista tai alueellista alkuperää, se suosii selvästi tiettyjä tuotteita ja näin ollen 87 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa.

11. Valtiontuen kieltäminen perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesti ei silti ole ehdotonta. Maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan myönnettyjen tukien tarkoituksena voi olla luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen korvaaminen, jolloin niihin voidaan soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua poikkeusta. Yleensä maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan tarkoitetun valtiontuen tavoitteena on kuitenkin edistää tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Ottaen huomioon tukitoimista koituvat hyödyt tuki voidaan hyväksyä, jos se ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

12. Yleensä tuottajien ja kauppiaiden oletetaan itse vastaavan mainonnasta aiheutuvista kustannuksista harjoittamansa taloudellisen toiminnan osana. Näin ollen jotta maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan tarkoitettua tukea ei pidetä toimintatukena vaan yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti soveltuvana tukena, tuen ei tulisi muuttaa kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla (kielteinen peruste) ja tulisi edistää tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä (myönteinen peruste).

13. Valtiontukien on oltava yhteisön kansainvälisten sitoumusten mukaisia. Maatalouden osalta nämä sitoumukset määritellään sopimuksessa maataloudesta,(6) (vuoden 1994 WTO-GATT sopimus).

14. Perustamissopimuksen 152 artiklan, kansanterveys, ja 153 artiklan, kuluttajansuoja, perusteella komissio ehdottaa, että tiettyjä maataloustuotteita koskevassa mainonnassa voidaan tarvittaessa viitata yleisluonteisesti koostumukseltaan monipuolisen ja tasapainoisen ruokavalion tärkeyteen.

15. Koska tukea, joka on ristiriidassa yhteisen edun kanssa, ei 3.1 jaksossa kuvatun kielteisen perusteen mukaisesti voida koskaan sallia, tapaukset on aiheellista arvioida aluksi kielteisten perusteiden mukaan.

3.1 Kielteiset perusteet

16. Määritelmän mukaan valtiontuki, joka koskee maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaa, voi vääristää tai uhata vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä suosimalla kyseisten mainontatoimien kattamien tuotteiden tuottajia. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan tukea voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana silloin, kun se ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla perustamissopimuksen 39 artiklassa tarkoitetut yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet asianmukaisesti huomioon ottaen.

17. Perustamissopimuksen 88 artiklalla komissiolle myönnetty harkintavalta komissio ei myöskään voi sallia jäsenvaltioiden poiketa muista kuin perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamiseen liittyvistä yhteisön oikeuden säännöksistä (perustamissopimuksen määräykset ja yhteisön johdettu oikeus)(7).

3.1.1 Tuki kampanjoille, jotka ovat vastoin EY:n perustamissopimuksen 28 artiklaa

18. Kansallista tukea mainoskampanjoille, jotka ovat vastoin perustamissopimuksen 28 artiklaa tuonnin määrällisinä rajoituksina ja vaikutuksiltaan vastaavina toimenpiteinä, ei voida missään olosuhteissa pitää yhteismarkkinoille soveltuvana 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Komissio pyrkii tästä syystä varmistamaan, että kyseisissä jäsenvaltioissa noudatetaan 19 kohdassa kuvattuja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön perustuvia periaatteita. Arveluttavissa tapauksissa komissio pyytää näytteitä tai malleja mainontaan käytetystä aineistosta ennen tukijärjestelmän hyväksymistä. Lisäksi komissio edellyttää, että jäsenvaltiot toimittavat vuosikertomuksen, johon sisältyvät tiedot edellisenä vuonna toteutetuista toimista (katso 6.2 jakso).

19. Mainonnan muotoja, joita ei ole selkeästi syytä vastustaa perustamissopimuksen 28 artiklan nojalla, ovat seuraavat:

a) Jäsenvaltion toisen jäsenvaltion markkinoilla suorasti tai epäsuorasti järjestämä vientiä koskeva mainoskampanja.

b) Jäsenvaltion kotimaanmarkkinoilla järjestetty mainoskampanja, jossa tuotetta mainostetaan täysin yleisluonteisesti mainitsematta tuotteen kansallista alkuperää.

c) Kotimaanmarkkinoilla järjestetty myynninedistämiskampanja, joka koskee tuotteen erityisominaisuuksia tai tuotelajeja, vaikka tuotteet olisivat tyypillisesti kansallisia tuotteita. (Näihin kampanjoihin ei sisälly muita erityisiä viittauksia tuotteen alkuperään kuin ne, jotka ilmenevät kyseisen tuotteen ominaisuuksista tai tuotelajeista taikka tuotteen tavanomaisesta nimityksestä).

20. Mainonnan muotoja, jotka ovat vastoin perustamissopimuksen 28 artiklaa ovat seuraavat:

a) Mainonta, jossa kuluttajia kehotetaan ostamaan kansallisia tuotteita yksinomaan niiden kansallisen alkuperän vuoksi.

b) Kampanjat, joiden tavoitteena on hillitä kuluttajia ostamasta muista jäsenvaltioista tulevia tuotteita tai halventaa kyseisiä tuotteita kuluttajien silmissä (kielteinen mainonta); jäsenvaltion kotimarkkinoiden tuotetta koskevia myönteisiä viestejä ei saisi muotoilla siten, että toisen jäsenvaltion tuotteet vaikuttavat huonommilta.

21. Tietty mainos jäsenvaltion kotimarkkinoilla voi olla vastoin perustamis-sopimuksen 28 artiklaa, koska siinä viitataan tuotteiden kansalliseen alkuperään, jollei tiettyjä rajoituksia noudateta.

22. Mainos, jossa kiinnitetään huomiota jäsenvaltiossa tuotettujen tuotteiden lajeihin tai ominaisuuksiin, kiinnittää usein huomion tuotteiden kansalliseen alkuperään, vaikka kyseiset tuotteet ja niiden ominaisuudet eivät eroa muualla tuotetuista tuotteista ja niiden ominaisuuksista. Jos tällaisessa mainonnassa korostetaan tarpeettomasti tuotteen kansallista alkuperää, on vaara, että rikotaan perustamissopimuksen 28 artiklaa. Tämän vuoksi komissio kehottaa jäsenvaltioita erityisesti varmistamaan, että 23 kohtaa tiukasti noudatetaan.

23. Tuottajamaan saa ilmaista sanallisesti tai tunnusten avulla, jos viittaukset toisaalta tuotteen ominaisuuksiin ja tuotelajeihin ja toisaalta tuotteen kansalliseen alkuperään ovat keskenään tasapainossa. Kansallista alkuperää koskevien viittausten olisi täydennettävä kuluttajille suunnattua kampanjan pääasiallista viestiä eivätkä ne saisi olla pääsyynä siihen, miksi kuluttajia kehotetaan ostamaan tuote.

24. Vaikka 26 kohdassa tarkoitettuja perusteita noudatetaan, tietynlainen mainonta, jossa maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden kansallinen alkuperä mainitaan, voi rikkoa perustamissopimuksen 28 artiklaa, jos jäsenvaltion vakaana aikomuksena on käyttää muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden asemasta kotimaan tuotteita(8).

3.1.2 Tuki kampanjoille, jotka ovat ristiriidassa yhteisön johdetun oikeuden kanssa

25. Kansallista tukea mainoskampanjoille, jotka sisältönsä takia rikkovat yhteisön johdettua oikeutta, ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Tämän vuoksi komissio ei voi sallia tukea mainontaan, joka rikkoo yhteisön jonkin alan lainsäädäntöä, esimerkiksi viini-, maitotuote-, muna- ja siipikarja-alaa koskevia erityisiä merkintäsääntöjä.

26.

"Julkisista varoista rahoitetuissa mainoskampanjoissa on myös noudatettava yhteisössä toteutettaviin kaikkiin mainontatoimiin sovellettavia yleissääntöjä. Tästä syystä komissio pyrkii varmistamaan myös, että kaikissa julkisista varoista rahoitetuissa elintarvikkeiden mainoskampanjoissa noudatetaan myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY(9) 2 artiklaa, jonka mukaan merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, mukaan lukien menekinedistäminen ja mainonta, eivät saa olla omiaan johtamaan ostajaa harhaan, erityisesti:

a) elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta ja erityisesti sen luonteen, yksilöllisyyden, ominaisuuksien, koostumuksen, määrän, säilyvyyden, alkuperän, valmistus- tai tuotantomenetelmän osalta,

b) liittämällä elintarvikkeeseen vaikutuksia tai ominaisuuksia, joita sillä ei ole, tai

c) esittämällä elintarvikkeella olevan erityisiä ominaisuuksia, kun tosiasiassa kaikilla samanlaisilla elintarvikkeilla on sellaisia ominaisuuksia."

27. Lisäksi direktiivin 2000/13/EY 2 artiklan mukaan, jollei erityisravintoa koskevista säännöistä muuta johdu, menekinedistämisessä ja mainonnassa ei saa esittää, että elintarvikkeeseen liittyy ihmisen sairauksia ennalta ehkäiseviä, hoitavia tai parantavia ominaisuuksia tai viitata sellaisiin ominaisuuksiin.

28. Komissio varmistaa myös, että jäsenvaltioissa toteutetut julkisista varoista tuetut mainoskampanjat ovat yhdenmukaisia yhteisön tasolla rahoitettujen kampanjoiden kanssa.

3.1.3 Tuki tiettyjä yrityksiä koskevalle mainonnalle

29. Yhteistä etua ei missään tilanteessa voi esittää perusteeksi sellaista mainontaa koskevalle tuelle, joka liittyy suoraan yhden tai useamman tietyn yrityksen tuotteisiin. Tällainen tuki aiheuttaa välittömän kilpailuedellytysten vääristymisen riskin suosimalla tukea saavia yrityksiä eikä edistä pysyvästi koko alan kehitystä. Tästä syystä sen katsotaan olevan ainoastaan toimintatukea, joka sellaisenaan ei sovellu yhteismarkkinoille.

30. Kun julkisista varoista rahoitettuja mainontatoimia toteuttaa yksityisyritys ja jotta tuki ei koituisi kampanjoiden toteutuksesta vastaavien yritysten eduksi, komissio pyrkii aina varmistamaan, että kyseisen yksityisyrityksen valinta on tehty markkinaperiaatteiden mukaisesti syrjimättömällä tavalla ja tarvittaessa yhteisön lainsäädännön mukaisia tarjouskilpailumenettelyjä noudattaen, mutta joka tapauksessa oikeuskäytännön(10) mukaisesti siten, että siitä ilmoitetaan asianmukaisessa laajuudessa, minkä ansiosta palveluhankinnat avautuvat kilpailulle ja hankintasopimuksia koskevien tekomenettelyiden puolueettomuutta voidaan valvoa.

3.2 Myönteiset perusteet

31. Yhteisen edun kanssa ristiriidassa olevien tekijöiden puuttuminen ei itsessään riitä siihen, että komissio katsoisi maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan tarkoitetun tuen soveltuvan yhteismarkkinoille. Jotta tukeen voitaisiin soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta, sen on edistettävä tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä.

32. Myönteinen peruste täyttyy, jos tuettu mainonta koskee jotakin seuraavista:

- ylijäämäiset maataloustuotteet tai lajit, joita ei hyödynnetä riittävästi,

- uudet tuotteet tai korvaavat tuotteet, joiden osalta ei vielä ole ylijäämää,

- korkealaatuiset tuotteet, myös ympäristön kanssa sopusointuisten erityisten tuotantomenetelmien avulla tuotetut tuotteet, kuten luonnonmukaisesti tuotetut maataloustuotteet,

- tiettyjen alueiden kehittäminen,

- pienten ja keskisuurten yritysten, kuten Euroopan yhteisön perustamis-sopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 70/2001 määritellään, kehittäminen(11),

- hankkeet, joita toteuttavat asetuksen (EY) N:o 104/2000(12) mukaisesti virallisesti hyväksytyt organisaatiot,

- hankkeet, joita toteuttavat yhdessä kansallisten viranomaisten hyväksymät kalastusalan tuottajajärjestöt ja muut järjestöt.

33. Jäsenvaltion tekemässä ilmoituksessa on viitattava johonkin edellä mainituista syistä, jotta siitä kävisi selkeästi ilmi, miksi tietty tukijärjestelmä tai tiettyyn kampanjaan myönnetty tuki on yhteisen edun mukainen perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti jäljempänä annetut ohjeet huomioon ottaen.

4. Edellä 3 jahson soveltaminen tietyntyyppisiin mainostoimiin

34. Kokemus on osoittanut, että kielteisen ja myönteisen perusteen soveltaminen on aiheuttanut erityisiä ongelmia kahdella alueella: (alueellisen) alkuperän mainonnassa ja laatutuotteiden mainonnassa. Tämän vuoksi seuraavaksi selvitetään komission kantaa tässä asiassa.

4.1 Tietyn jäsenvaltion tai alueen tuotteiden mainostaminen siten, että alkuperä muodostaa viestin (osan viestistä)

Mainonta, jossa alkuperä on pääasiallinen viesti

35. Perustamissopimuksen 28 artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden väliset tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet ovat kiellettyjä. Jäsenvaltion mainostaessa kotimaantuotteita kotimarkkinoiden kulutuksen edistämiseksi tätä mainontaa pidetään vaikutukseltaan vastaavana toimenpiteenä, sillä se voi (tai sen tavoitteena on) suosia kotimaantuotteiden kulutusta tuontituotteiden kulutuksen asemasta.

36. Tällaista vaikutusta ei kuitenkaan välttämättä ole mainoskampanjalla, joka on tarkoitettu tietyn jäsenvaltion tai alueen maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden esittelemiseksi kuluttajille. Joskus nämä kampanjat koskevat vain yhtä tuoteryhmää, kuten viinejä, juustoja tai oluita. Joskus ne saattavat koskea useita tietyssä jäsenvaltiossa tai tietyllä alueella tuotettuja maataloustuotteita. Esimerkkinä tästä ovat ruokaviikot, joiden aikana tietyn jäsenvaltion kuluttajia kannustetaan kokeilemaan toisen jäsenvaltion tuotteita. Mainonnan lisäksi tällaisiin kampanjoihin voi sisältyä muita toimia, kuten kuluttajille tai elintarvike- ja ateriapalvelualan ammattilaisille tarkoitettuja ilmaisia maistiaistilaisuuksia.

37. Komissio katsoo, että yksi sisämarkkinoiden toteutumisen tärkeimmistä saavutuksista on ollut mahdollisuus tarjota kuluttajille tilaisuus tutustua laajaan valikoimaan muissa jäsenvaltioissa erilaisin käytännöin ja perintein tuotettuja tuotteita. Mainoskampanjat, joilla kannustetaan kuluttajia kokeilemaan erilaisia tuotteita, hyödyttävät sisämarkkinoita ja edistävät maatalousalan kehitystä. Tästä syystä komissio suhtautuukin myönteisesti tällaisiin kampanjoihin, vaikka ne keskittyvätkin ensisijaisesti kyseisten tuotteiden kansalliseen tai alueelliseen alkuperään, jos ne täyttävät tietyt edellytykset.

38. Tällaisilla kampanjoilla pitäisi pyrkiä esittelemään kuluttajille tuotteita, jotka ovat heille vieraita. Tästä syystä kampanja olisi pääsääntöisesti toteutettava sen jäsenvaltion tai alueen ulkopuolella, jossa kyseistä maataloustuotetta tuotetaan. Jollei asianmukaisia vastakkaisia selityksiä voida esittää, tuotteen alkuperää koskevien julkisista varoista tuettujen kampanjoiden, jotka on suunnattu sen jäsenvaltion tai alueen kuluttajille, jossa tuotetta tuotetaan ja jossa kuluttajien voidaan olettaa tuntevan kyseisen tuotteen, tavoitteena näyttäisi olevan vahvistaa mahdollisesti olemassa olevia paikallisia tuotteita suosivia ennakkoasenteita. Näin ollen tällaiset kampanjat ovat ristiriidassa yhteisen edun kanssa. Tämä ei kuitenkaan päde mainoskampanjoihin, jotka on suunnattu jäsenvaltiossa tai alueella vieraileville matkailijoille ja jotka kannustavat heitä kokeilemaan paikallisia tuotteita ja mahdollisesti tutustumaan myös paikallisiin tuotantolaitoksiin.

39. Tällaisiin kampanjoihin on sallittua liittää tietoa kyseisten tuotteiden objektiivisesta erityisluonteesta, kuten valmistusaineista, mausta, koostumuksesta tai valmistusmenetelmistä (esimerkiksi eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset, luonnonmukainen tuotanto). Niihin ei saa kuitenkaan 4.2 jaksossa esitettyjen ohjeiden mukaisesti sisältyä subjektiivisia väitteitä tuotteen laadusta. Tällaisissa kampanjoissa olisi rajoituttava kuluttajien tai kaupan alan toimijoiden kannustamiseen kokeilemaan tuotetta, ja tuotteen laadun arvioiminen on jätettävä heidän tehtäväkseen.

Mainonta, jossa alkuperä on toissijainen viesti

40. Edellä 3.1.1 jakson mukaisesti mainonta, jossa tuotteen (alueellinen) alkuperä mainitaan toissijaisena viestinä, ei riko perustamissopimuksen 28 artiklaa.

41. Arvioidessaan, onko alkuperä todella toissijainen viesti, komissio ottaa mainoksesta huomioon alkuperään viittaavan tekstin ja/tai tunnuksen (myös kuvat ja yleisesittely) yleisen osuuden ja tuotteen ainutlaatuisiin ominaisuuksiin (se osa viestistä, joka ei kohdistu alkuperään) viittaavan testin ja/tai tunnuksen osuuden.

Jäljitettävyyttä koskeva mainonta

42. Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17 päivänä heinäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1760/2000(13) on parantanut naudanlihan ja naudanlihatuotteiden kaupanpitämisen avoimuutta. Mainitulla asetuksella yhteisön lainsäädännössä joidenkin tuotteiden alkuperä pystytään jäljittämään. Jäsenvaltiot haluavat toisinaan rahoittaa mainoskampanjoita, joissa tämän järjestelmän toimintaa selitetään suurelle yleisölle.

43. Tiettyä alkuperää ei painoteta sellaisessa yleisessä mainoskampanjassa, jossa selvitetään, että jäljitettävyys on varmistettava kaikkialla ja/tai kerrotaan, kuinka tällainen järjestelmä toimii. Tästä syystä tällainen kampanja (jos se lainkaan on valtiontukea) on perustamissopimuksen 28 artiklan mukainen.

44. Väitteet, joiden mukaan tiettyä alkuperää olevat tuotteet olisivat erityisiä jäljitettävyyden takaavan järjestelmän ansiosta, vaikka ne itse asiassa täyttävät ainoastaan kaikkien vastaavien tuotteiden kaupan pitämiseen sovellettavan lainsäädännön vaatimukset, voivat johtaa kuluttajaa harhaan, koska silloin esitetään, että tuotteella on erityisiä ominaisuuksia, kun tosiasiassa kaikilla samanlaisilla tuotteilla on sellaisia ominaisuuksia (katso direktiivin 2000/13/EY 2 artiklan 1 kohdan iii alakohta). Tuen myöntämistä tällaisille kampanjoille ei voida pitää yhteisen edun mukaisena. Sen sijaan jäljittämisjärjestelmästä peräisin olevia tietoja voidaan käyttää kampanjassa edellä esitettyjen periaatteiden mukaisesti (mainonta, jossa alkuperä on toissijainen viesti, jota tarkoitetaan 23 kohdassa).

4.2 Tietyt laatutavoitteet täyttävien tuotteiden mainonta

4.2.1 Yleiset huomiot

45. Useimmat jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön erityisesti maataloustuotteille tarkoitettuja laadunvalvontajärjestelmiä. Jos kyseiset tuotteet täyttävät asetetut laatuvaatimukset, niissä on useimmiten oikeus käyttää erityistä merkintää, jonka mainonnalle myönnetään tukea.

46. Komissio uskoo, että keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä kuluttajat arvostavat pysyvästi korkealaatuisia tuotteita. Sellaisten laadunvalvontajärjestelmien mainonta, joiden tavoitteena on saavuttaa pysyvät ja korkealaatuiset standardit, todennäköisesti lisää kuluttajien luottamusta yhteisön maataloustuotantoon, kasvattaa maatilojen tuloja ja edistää näin koko alan kehitystä. Komissio suhtautuukin myönteisesti tällaisiin tukiin edellyttäen, että järjestelmien todellisena pyrkimyksenä on saavuttaa korkeat laatustandardit eikä korostaa tuotteiden kansallista, alueellista tai paikallista alkuperää.

47. Edellytys korkealaatuisten maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainonnan julkisista varoista rahoittamiselle on, että kyseiset tuotteet täyttävät asianmukaisessa yhteisön tai kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä standardeja tai eritelmiä selvästi korkeammat tai yksityiskohtaisemmat standardit tai eritelmät. Samoin kuin jäljitettävyyttä koskevan mainonnan yhteydessä väitteet, joiden mukaan tuotteet ovat korkealaatuisia, vaikka ne itse asiassa täyttävät ainoastaan samanlaisten tuotteiden kaupan pitämiseen sovellettavan lainsäädännön vaatimukset, voivat johtaa kuluttajaa harhaan, koska silloin esitetään, että tuotteella on erityisiä ominaisuuksia, kun tosiasiassa kaikilla samanlaisilla tuotteilla on samat ominaisuudet (katso 3.1.2 jakso). Tuen myöntämistä tällaisille kampanjoille ei voida pitää yhteisen edun mukaisena. Jäsenvaltioiden on selvitettävä, kuinka erityisten laatuvaatimusten noudattamista valvotaan jatkuvasti.

48. Tilanne on kuitenkin eri, kun on kyse tuotteista, jotka voidaan erottaa selvästi muista samaan ryhmään kuuluvista tuotteista erityisten ominaisuuksiensa, kuten käytettyjen raaka-aineiden, valmiin tuotteen koostumuksen tai tuotanto- ja jalostustavan perusteella. Tämä koskee esimerkiksi maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden erityisluonnetta koskevista todistuksista 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2082/92(14) kattamia tuotteita tai tuotteita, joita koskee maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annettu 24 päivänä kesäkuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2092/91(15). Samanlaista näkökohtaa sovelletaan, jos yhteisön lainsäädännössä säädetään tietylle tuoteryhmälle eritasoisia laatustandardeja. Koska tällaisilla tuotteilla on selkeitä erityisominaisuuksia, joita muilla samanlaisilla tuotteilla ei ole, näiden ominaisuuksien mainonta ei johda kuluttajaa harhaan ja todennäköisesti edistää alan kehitystä.

49. Toiseksi kansallisten laadunvalvontajärjestelmien on perustuttava tuotteiden alkuperän tai tuotantopaikan sijasta yksinomaan todellisiin objektiivisiin ominaisuuksiin, jotka varmistavat tuotteilta vaaditun laadun tai koskevat vaadittua tuotantoprosessia. Riippumatta siitä, ovatko järjestelmät pakollisia vai vapaaehtoisia, on varmistettava kaikkien yhteisössä tuotettujen tuotteiden mahdollisuus päästä niistä osallisiksi tuotteiden alkuperästä riippumatta, jos tuotteet täyttävät asetetut vaatimukset. Toteuttaessaan tällaisia järjestelmiä jäsenvaltioiden on lisäksi tunnustettava muissa jäsenvaltioissa suoritettujen vastaavien tarkastusten tulokset.

50. Jos osallistuminen tiettyyn järjestelmään on rajoitettu (jollei 4.1 jaksosta muuta johdu) tiettyä alkuperää oleviin tuotteisiin, järjestelmä itsessään on ristiriidassa perustamissopimuksen määräysten kanssa, ja on selvää, että komissio ei voi pitää tällaisen järjestelmän mainontaan tarkoitettua tukea yhteismarkkinoille soveltuvana. Jotta varmistetaan asianmukaisen tiedon välittäminen kuluttajalle, on hyväksyttävää ja jopa toivottavaa, että etiketteihin ja tunnuksiin merkitään järjestelmään liittyvästä sertifioinnista ja/tai valvonnasta vastaavan organisaation nimi ja toimipaikka.

51. Jos kaikki asianomaiset saavat osallistua vapaaehtoiseen laadunvalvontajärjestelmään ja rajoittamatta yhteisön muun lainsäädännön soveltamista tukea voidaan myöntää järjestelmään, jossa edellytetään viittausta tuotteen alkuperään. Tämä viittaus saa kuitenkin ainoastaan täydentää järjestelmän pääasiallista viestiä 3.1.1 jakson mukaisesti.

4.2.2 Tuki tuotteiden mainontaan, joilla on yhteisön rekisteröimä suojattu alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä

52. Jos maataloustuotteella tai elintarvikkeella on maantieteellisen alkuperänsä vuoksi erityisiä ominaisuuksia, tuotteen tai elintarvikkeen tuottajan on mahdollista hakea kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen välityksellä tuotteen rekisteröimistä suojatuksi alkuperänimitykseksi (SAN) tai suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi (SMM) maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92(16) mukaisesti. Rekisteröinnin myöntäminen merkitsee, että yhteisö tunnustaa kyseisen tuotteen erityisominaisuuksien ja maantieteellisen alkuperän läheisen yhteyden. Tällöin yhteinen etu ei ole ristiriidassa sellaisen tuen myöntämisen kanssa, joka on tarkoitettu mainontaan, johon sisältyy viittauksia kyseisen tuotteen alkuperään, jos viittaukset alkuperään vastaavat täysin yhteisön rekisteröimiä viittauksia. Samalla tavoin suhtaudutaan muihinkin yhteisön lainsäädännön mukaisesti suojattuihin alkuperänimityksiin, kuten viinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1493/99(17). 54-59 artiklan mukaisesti määritetyillä alueilla tuotettuihin viineihin.

53. Jotta tukea ei kuitenkaan maksettaisi yksittäisille tuottajille, komissio varmistaa, että kaikki SAN- ja SMM-merkinnän tai asetuksen (ETY) N:o 2081/92 soveltamisalan ulkopuolelle kuuluvien tuotteiden osalta muun suojattua alkuperää osoittavan merkinnän omaavien tuotteiden tuottajat voivat hyötyä tuesta samalla tavoin. Tämä merkitsee sitä, että mainontatoimien on koskettava nimenomaan SAN- ja SMM-merkintöjä eikä mitään muita merkintöjä tai tunnuksia, ellei kaikilla SAN- tai SMM-tuottajilla ole oikeus käyttää kyseistä merkintää tai tunnusta. Vastaavasti jos tukea myönnetään käytännön syistä tuottajien yhteenliittymälle, komissio pyrkii varmistamaan, että tuki todellisuudessa hyödyttää kaikkia tuottajia - kuuluivat nämä yhteenliittymään tai eivät.

54. Vaihtoehtona yksittäisten SAN- ja SMM-merkintöjen mainonnalle jäsenvaltio haluaa ehkä rahoittaa kampanjaa, joka kattaa kaikki tietyntyyppiset tai tietyllä alueella tuotetut SAN- ja SMM-merkityt tuotteet. Tässä tapauksessa komissio soveltaa edellä 4.1 ja 4.2 jaksossa esitettyjä ohjeita. Komissio pyrkii varmistamaan erityisesti, että SAN- ja SMM-merkittyjen tuotteiden kansallista tai alueellista alkuperää ei korosteta liiaksi, ettei SAN- ja SMM-merkittyjen tuotteiden kampanjaan sisälly suoria tai epäsuoria viittauksia, joiden mukaan kyseiset tuotteet olisivat muiden jäsenvaltioiden vastaavia tuotteita parempia, tai että niissä ei väheksytä muiden jäsenvaltioiden vastaavia tuotteita.

4.2.3 Tuki luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden mainontaan

55. Tuki on sallittu ainoastaan, jos tuotteet, joissa on viittauksia luonnonmukaiseen tuotantotapaan, täyttävät neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 vaatimukset. Kaikkiin luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden tuottajiin ja jalostajiin on sovellettava mainitussa asetuksessa säädettyä tarkastusjärjestelmää. Jäsenvaltion valtuuttamat valvontaviranomaiset suorittavat nämä tarkastukset.

56. Jos tukea myönnetään tuottajaorganisaatioille, komissio pyrkii varmistamaan, että kaikki tuottajat pystyvät hyötymään tuesta samalla tavoin, olivat nämä kyseisen organisaation jäseniä tai eivät.

57. Komissio soveltaa tässä kohdassa määritettyjä sääntöjä myös muiden ympäristöystävällisten menetelmien (esimerkiksi yhdennetyt tuotantomenetelmät) mukaisesti tuotettujen tuotteiden mainontaan.

5. Maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan tarkoitetun valtiontuen enimmäismäärä

58. Maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainontaan tarkoitettu valtiontuki voi häiritä jäsenvaltioiden välisiä tietyn maataloustuotteen tavanomaisia kauppavirtoja silloinkin, kun se ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla ja kun se voi edistää tietyn taloudellisen toiminnan tai tietyn alueen kehitystä.

59. Tämän vuoksi on yhteisen edun mukaista etsiä lisävakuuksia sille, että kaupankäynnin edellytykset eivät muutu siten, että suositaan jäsenvaltioita, jotka käyttävät merkittäviä rahasummia omien kansallisten tuotteidensa mainostamiseen sellaisten jäsenvaltioiden kustannuksella, joiden on rajoitettava tai jotka haluavat rajoittaa tällaiseen mainontaan tarkoitettuja menoja taloudellisista tai muista syistä.

60. Yhteisön tavassa tarkastella tällaisia valtiontukia olisi näin ollen otettava huomioon ne rahamäärät, joita kyseisellä alalla käytetään tällaisiin toimiin. Yhteisön olisikin asetettava yleiseksi säännöksi, että suoran tuen (joka maksetaan yleisiin käyttötarkoituksiin varatuista valtion varoista) määrä ei saa ylittää sitä määrää, jonka kyseinen ala itse on sitonut tiettyyn mainoskampanjaan. Mainontaan tarkoitetun suoran tuen määrä ei näin ollen saisi olla yli 50 prosenttia kustannuksista; alan yritysten on maksettava vähintään 50 prosenttia kustannuksista joko vapaaehtoisina maksuina tai perimällä veroluonteisia tai pakollisia maksuja. Komissio voi joidenkin 3.2 jaksossa mainittujen myönteisten perusteiden huomioon ottamiseksi sallia, että edellä mainittu suoran tuen enimmäismäärä on 75 prosenttia kustannuksista, jos kyseessä on sellaisten tuotteiden mainonta, joita pienyritykset tuottavat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti tukikelpoisilla alueilla.

61. Kalastustuotteiden mainontaan sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 liitteisiin III ja IV sisältyviä tukiasteikkoja ja -tasoja.

6. Ilmoittaminen ja kertomukset

62. Jotta komissio voi varmistaa, että näissä suuntaviivoissa esitetyt perusteet on täytetty, laaditaan erityismenettelyt tuesta ilmoittamiseksi perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja vuosikertomusten toimittamiseksi.

6.1 Ilmoitus

63. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tukijärjestelmistä, joita ne aikovat ottaa käyttöön. Tässä yhteydessä olisi esitettävä kaikki liitteessä I vaaditut tiedot. Hyväksyttyjen järjestelmien ulkopuolella toteutettavista yksittäisistä mainontatoimista on myös ilmoitettava komissiolle.

64. Kun otetaan huomioon vaikutukset, joita laaja-alaisella mainonnalla voi olla kilpailuun yhteisössä, on tarpeen vaatia, että tietynlaisista uusista mainontatoimista, mukaan lukien nykyisiin tukijärjestelmiin kuuluvat toimet, on ilmoitettava komissiolle ennen kampanjan aloittamista. Tätä erityistä ilmoitusvaatimusta sovelletaan yhteiseen teemaan keskittyvään mainontaan, jonka vuosibudjetti kyseisessä jäsenvaltiossa on yli 5 miljoonaa euroa ja joka koskee uusia laadunvalvontajärjestelmiä tai merkintöjä tai jossa viitataan tuotteiden kansalliseen tai alueelliseen alkuperään.

65. Kun kyseessä ovat asetuksen (EY) N:o 659/1999(18) 1 artiklan b kohdassa tarkoitetut olemassa olevat tukijärjestelmät, tätä erityistä ilmoitusvaatimusta voidaan pitää perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisena ehdotuksena aiheellisiksi toimenpiteiksi (katso 7.2 jakso).

6.2 Vuosikertomukset

66. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 21 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittaiset kertomukset kaikista voimassa olevista tukijärjestelmistä. Kunkin jäsenvaltion on näin ollen toimitettava komissiolle ensimmäisen kerran ennen 30 päivää kesäkuuta 2003 ja sitä seuraavina vuosina ennen 30 päivää kesäkuuta vuosikertomus, jossa esitetään kaikki maataloustuotteiden ja muiden tuotteiden mainoskampanjoihin edellisen kalenterivuoden aikana myönnetyt tuet.

67. Kertomus olisi esitettävä maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 23.2 kohdassa tai kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien suuntaviivojen 3.3 kohdassa vahvistetussa muodossa. Kertomukset voidaan liittää yleiskertomukseen.

68. Mainontaa koskevien tukien osalta kertomukseen on liitettävä edustavia näytteitä mainontaan käytetystä aineistosta, mukaan lukien mahdolliset video- tai ääninauhat.

7. Soveltaminen ja ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi

7.1

Soveltaminen

69. Komissio alkaa soveltaa näitä suuntaviivoja uusiin valtiontukiin, mukaan lukien jäsenvaltioiden toimittamat vireillä olevat ilmoitukset, 1 päivänä tammikuuta 2002.

70. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdassa tarkoitetut sääntöjenvastaiset tuet arvioidaan tuen myöntämishetkellä voimassa olevien sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti.

7.2 Ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi

71. Komissio ehdottaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että jäsenvaltiot muuttavat perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvien tuotteiden mainontaan ja menekinedistämiseen tarkoitettuja tukia koskevat nykyiset tukijärjestelmänsä näiden suuntaviivojen mukaisiksi 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä.

72. Jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan kirjallisesti 1 päivään lokakuuta 2001 mennessä, että ne hyväksyvät nämä ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi.

73. Jos jäsenvaltio ei vahvista hyväksymistään kirjallisesti ennen edellä mainittua päivää, komissio katsoo kyseisen jäsenvaltion hyväksyneen nämä ehdotukset, ellei se ilmoita kirjallisesti nimenomaisesti vastustavansa niitä.

74. Jos jäsenvaltio ei edellä mainittuun päivämäärään mennessä hyväksy kaikkia näitä ehdotuksia tai osaa niistä, komissio toimii asetuksen (EY) N:o 659/1999 19 artiklan mukaisesti.

7.3 Nykyisten tekstien korvaaminen

75. Korvataan näillä suuntaviivoilla ja aiheellisilla toimenpiteillä seuraavat tekstit:

- Komission tiedonanto maatalous- ja kalastustuotteiden menekinedistämistä koskevista jäsenvaltioiden toimista;

- Puitesäännöt maataloustuotteiden ja tiettyjen perustamissopimuksen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden, kalastustuotteita lukuun ottamatta, mainontaan myönnettävästä kansallisesta tuesta.

(1) EYVL C 272, 28.10.1986, s. 3.

(2) EYVL C 302, 12.11.1987, s. 6.

(3) EYVL C 28, 1.2.2000, s. 2.

(4) EYVL C 19, 20.1.2001, s. 7.

(5) EYVL L 337, 30.12.1999, s. 10.

(6) EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22.

(7) Ks. yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen oikeusasteen tuomio asiassa T-184/97, BP Chemicals Ltd v. komissio, Kok. 2000 S. II-314, 55 kohta.

(8) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa 249/81, komissio v. Irlanti, Kok. 1982, s. 4005, 23 kohta.

(9) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.

(10) Ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-324/98, Teleaustria Verlags GmbH v. Telekom Austria AG (Kok. 2000, I-10745).

(11) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33.

(12) EYVL L 17, 21.1.2000, s. 22.

(13) EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1.

(14) EYVL L 208, 24.7.1992, s. 9, asetus sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla.

(15) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 436/2001, (EYVL L 63, 3,3,2001, s. 16).

(16) EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2796/2000 (EYVL L 324, 21.12.2000, s. 26).

(17) EYVL L 179, 14.7.1999, s, 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2826/2000 (EYVL L 328, 23,12,2000, s. 2).

(18) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

LIITE I

>PIC FILE= "C_2001252FI.001302.TIF">

LIITE II

>PIC FILE= "C_2001252FI.001402.TIF">