EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 10.12.1996 
K()M(%) 649 lopull 
LUONNOS 
KOMISSION TIEDONANTO 
KILPAILUSÄÄNTÖJEN SOVELTAMISESTA TELEVIESTINTÄALAN 
LIITTYMÄSOPIMUKSIIN 
Puitteet, asian kannalta merkitykselliset markkinat ja periaatteet 

Komission tiedonanto kilpailusääntöjen soveltamista televiestintäalan 
liittymäsopimuksiin koskevasta tiedonantoluonnoksesta 
Komissio on hyväksynyt tiedonantoluonnoksen kilpailusääntöjen soveltamisesta 
televiestintäalan liittymäsopimuksiin. 
Komissio aikoo antaa tiedonannon kuultuaan ensin niitä, joiden etua asia koskee. 
Komissio pyytää tällaisia tahoja ilmaisemaan ohessa julkaistavaa tiedonantoluonnosta 
mahdollisesti koskevat huomautuksensa. 
Huomautukset on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän tiedonannon 
julkaisupäivästä. Huomautukset voidaan lähettää komissiolle telekopiona (numeroon 
32-2-296 98 19) tai postitse seuraavaan osoitteeseen: 
Euroopan komissio 
Kilpailun pääosasto (PO IV) 
Osasto C 
Toimisto 3/48 
150 Avenue de Cortenberg/Kortenberglaan 150 
B-1049 Bruxelles/Brussel 
Sähköposti: access.notice@dg4.cec.be 
A&-
ESIPUHE 
Televiestintäalalla liittymäsopimukset ovat erittäin tärkeitä, jotta markkinaosapuolet pääsisivät 
osallisiksi vapauttamisen hyödyistä. 
Tämän tiedonannon tarkoitus on kolmijakoinen: 
määritellä useissa komission päätöksissä esiin tulleet Euroopan unionin kilpailuoikeuteen 
perustuvat liittymäperiaatteet. Tämä on tarpeen, jotta voitaisiin lisätä luottamusta 
markkinoilla ja luoda televiestintä-ja multimedia-alalla vakaammat edellytykset sijoituksille 
ja kaupallisille aloitteille; 
määritellä ja selventää kilpailuoikeuden ja alakohtaisten säädösten välisiä suhteita 
perustamissopimuksen 100 a artiklan nojalla (tämä liittyy erityisesti kilpailusääntöjen ja 
avoimen verkon tarjoamista (ONP) koskevan lainsäädännön väliseen suhteeseen); 
selittää, miten kilpailusääntöjä sovelletaan johdonmukaisesti uusia multimediapalveluita 
tarjoavilla toisiaan lähentyvillä aloilla kiinnittäen tässä yhteydessä erityisestä huomiota 
liittymiin ja yhdyskäytäviin. 
Tämä tiedonantoluonnos julkaistaan nyt ainoastaan julkista kuulemista varten. Tiedonannon 
lopullinen toisinto julkaistaan vasta kun parlamentti ja neuvosto ovat lopullisesti hyväksyneet ONP-
yhteenliittämisdirektiivin. Tämä takaa sen, että ONP-yhteenliittämisdirektiivin ja tässä 
tiedonannossa esitetyllä tavalla sovellettujen kilpailusääntöjen välillä vallitsee täydellinen 
johdonmukaisuus. Siten varmistetaan myös, että ONP-yhteenliittämisdirektiivin lopullinen toisinto 
otetaan huomioon ja markkinoilla vallitsee varmuus ennen vapauttamispäivämäärää eli 1 päivää 
tammikuuta 1998. 
4*> 
SISÄLLYS 
Johdanto 
Ensimmäinen osa: Puitteet . 4 
1. Kilpailusäännöt ja alakohtainen sääntely 4 
2. Komission toiminta liittymäsopimusten suhteen 8 
3. Valitukset 8 
3.1 Kansallisten ja avoimen verkon tarjoamisen 
(ONP) mukaisten menettelytapojen käyttäminen 9 
3.2 Valittajan oikeuksien suojaaminen 9 
3.3 Väliaikaiset toimenpiteet 10 
4. Tutkiminen komission omasta aloitteesta ja alakohtaiset kyselyt 10 
5. Sakot 10 
Toinen osa: Asian kannalta merkitykselliset markkinat 12 
1. Asian kannalta merkitykselliset tuotemarkkinat 12 
1.1 Palvelumarkkinat 13 
1.2 Toiminteisiin liittyminen 13 
2. Asian kannalta merkitykselliset'maantieteelliset markkinat 14 
Kolmas osa: Periaatteet 15 
1. Määräävä markkina-asema (86 artikla) 16 
1.1 Palvelumarkkinat 17 
1.2 Toiminteisiin liittyminen 17 
1.3 Yhteinen määräävä asema 18 
2. Määräävän aseman väärinkäyttö 20 
2.1 Kieltäytyminen myöntämästä liittymää olennaisiin toiminteisiin 
ja epäedullisten ehtojen soveltaminen 20 
2.2 Muut väärinkäytökset 24 
2.3 Yhteisen määräävän aseman väärinkäyttö 27 
3. Liittymäsopimukset (85 artikla) 28 
4. Vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 30 
Päätelmät 31 
IL 
Johdanto 
Aikataulu telealan täydelliselle vapauttamiselle on nyt laadittu, ja jäsenvaltioiden on 
poistettava viimeiset esteet telepalvelujen tarjoamiselta kuluttajille kilpailuympäristössä 1 
päivään tammikuuta 1998 mennessä1. Tämän vapauttamisen seurauksena syntyy sarja siihen 
liittyviä tuotteita tai palveluita sekä tarve liittyä tällaisten palvelujen tarjoamisen 
edellytyksenä oleviin toiminteisiin. Tyypillinen esimerkki tällaisesta liittymästä on 
liittyminen yleiseen kytkentäiseen televerkkoon. Komissio on ilmoittanut määrittelevänsä 
liittymäsopimusten käsittelyn kilpailusääntöjen nojalla2. Tämän vuoksi tiedonannossa 
käsitellään sitä, miten kilpailusääntöjä ja -menetelmiä sovelletaan liittymäsopimuksiin 
yhteensovitettujen Euroopan yhteisön ja kansallisten telealan sääntelyiden perusteella. 
Televiestinnän vapauttamista koskevat sääntelypuitteet koostuvat Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 90 artiklan ja avoimen verkon tarjoamisen (ONP) mukaisista 
vapauttamisdirektiiveistä. ONP-puitteet muodostavat yhdenmukaiset säännöt televerkkoihin 
liittymiselle ja yhdysliikenteelle televerkoissa sekä puhelintoimintapalveluille. Vapauttamis-
ja yhdenmukaistamissäädösten oikeudellinen kehys on komission kaiken toiminnan taustalla 
sen soveltaessa kilpailusääntöjä. Sekä vapauttamis-3 että yhdenmukaistamislainsäädännöllä4 
Direktiivien 96/19/EY ja 96/2/EY mukaan eräät jäsenvaltiot voivat vaatia poikkeusta täydellisestä 
vapauttamisestatietyiksi rajatuiksi ajoiksi. Ks. komission päätös, tehty 27 päivänä marraskuuta 1996, Irlannin 
pyytämästä lisääjästä komission direktiivien 90/388/ETY ja 96/2/EY täytäntöönpanoa varten 
televiestimarkkinoiden täydellisen kilpailun osalta. Tämä tiedonanto ei rajoita tällaisia poikkeuksia, ja 
komissio ottaa huomioon tällaisen poikkeuksen olemassaolon soveltaessaan kilpailusääntöjä 
liittymäsopimuksiin sellaisina kuin ne on kuvattu tässä tiedonannossa. 
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle televiestinnän infrastruktuurin ja 
kaapelitelevisioverkkojen vapauttamista koskevan vihreän kirjan tarkastelusta, KOM(95) l58lopull.,3.5.1995. 
Komission direktiivi 88/301/ETY kilpailusta telepäätelaitemarkkinoilla (EYVL N:o L 131, 1988, s. 73); 
Komission direktiivi kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 90/388/ETY, EYVL N:o L 192, 1990, s. 10); 
Komission direktiivi 94/46/EY direktiivien 88/301/ETY ja 90/388/ETY muuttamisesta erityisesti 
satelliittiviestinnän osalta (EYVL N:o L 268, 1994, s. 15); 
Komission direktiivi 95/51/EY direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöajo 
vapautettujen telepalvelujen tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi (EYVL N:o L 256, 1995, s. 49); 
Komission direktiivi 96/2/EY direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen 
viestinnän osalta (EYVL N:o L 20, 1996, s. 59); 
Komission direktiivi 96/19/EY täydellisen kilpailun toteuttamista televistintämarkkinoilla pohjustavan 
direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta (EYVL N:o L 74, 1996, s. 13). 
Yhteenliittämissopimuksetovat merkittävin liittymäsopimusten muoto televiestinnän alalla. Avoimen verkon 
tarjoamista (ONP) koskevat säännöt muodostavat yhteenliittämissopimusten perustan, ja kilpailusääntöjen 
soveltamista on tarkasteltava niiden pohjalta: 
Neuvoston direktiivi 90/387/ETY telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen 
verkon tarjoaminen (EYVL N:o L 192, 1990, s. 1) 
Neuvoston direktiivi 92/44/ETY avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin (EYVLN:o 
L 165, 1992, s. 27) 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/62/ETY avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta 
puhelinpalveluihin (EYVL N:o L 321, 1995, s. 6) 
Yhteinen kanta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi televiestinnän yhteenliittämisestä 
soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteitayleispalvelunja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 
(EYVL N:o C 220, 29.7.1996, s. 13) 
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivien 90/387/ETY ja 92/44/ETY 
muuttamisesta kilpailukykyiseen ympäristöön mukauttamiseksi televiestinnän alalla (KOM(95) 543 lopull., 
1 
A 
pyritään saavuttamaan perustamissopimuksen 3 artiklassa määritellyt yhteisön tavoitteet ja 
erityisesti luomaan "sellainen järjestelmä, jolla varmistetaan, että kilpailu ei vääristy 
sisämarkkinoilla" ja "sisämarkkinat, joille on ominaista tavaroiden, henkilöiden, 
palveluiden ja pääomien vapaan liikkuvuuden esteiden poistaminen jäsenvaltioiden väliltä". 
3. Komissio on julkaissut suuntaviivat ETY:n kilpailusääntöjen soveltamisesta 
televiestintäalalla (EYVL N:o C 233, 1991, s. 2). Tämä tiedonanto perustuu kyseisiin 
suuntaviivoihin, joissa ei käsitellä suoraan liittymiä koskevia asioita. 
4. Telealan vapauttamis- ja yhdenmukaistamislainsäädäntö mahdollistaa yhteisön yrityksille 
uusien toimintojen aloittamisen uusilla markkinoilla, ja yksinkertaistaa toiminnan 
aloittamista. Siten myös käyttäjät voivat hyötyä lisääntyneestä kilpailusta. Yritysten 
rajoittavat toimintamenetelmät tai väärinkäytökset eivät saa vaarantaa näitä etuja: yhteisön 
kilpailusäännöt ovat keskeisiä tämän kehityksen viemiseksi loppuun. Uusille tulokkaille on 
heti alkuvaiheessa varmistettava oikeus liittyä vakiintuneiden teleoperaattoreiden (TO) 
verkkoihin. Useilla alueellisella, kansallisella ja yhteisön tasolla toimivilla viranomaisilla 
on valta säännellä alaa. Jos kilpailuprosessin halutaan toimivan hyvin sisämarkkinoilla, on 
varmistettava näiden instituutioiden tehokas yhteensovittaminen. 
5. Tiedonannon ensimmäisessä osassa määritetään oikeudellinen kehys ja selvitetään 
yksityiskohtaisesti, miten komissio aikoo toteuttaa tavoitteensa välttää menetelmien 
tarpeetonta moninkertaistamista turvaten samalla yritysten ja käyttäjien kilpailusääntöjen 
mukaiset oikeudet. Tässä yhteydessä komissio kannattaa kansallisten tuomioistuinten ja 
kansallisten viranomaisten harjoittamaa kilpailusääntöjen hajautettua soveltamista 
tavoitteenaan oikeuskeinojen toteuttaminen kansallisella tasolla, ellei jokin tietty tapaus 
koske yhteisön merkittävää etua. Telealalla avoimen verkon tarjoamisen (ONP) mukaisilla 
erityismenettelyillä pyritään myös ratkaisemaan liittymäongelmat ensisijaisesti hajautetusti 
kansallisella tasolla tarjoten mahdollisuus sovitteluun yhteisön tasolla. Toisessa osassa 
määritellään komission lähestymistapa alan markkinoiden määrittelemiseksi. Kolmannessa 
osassa selvitetään yksityiskohtaisesti periaatteet, joita komissio noudattaa kilpailusääntöjen 
soveltamisessa: tarkoitus on selvittää kilpailuoikeuden vaatimukset telemarkkinoiden 
osapuolille ja sitä kautta auttaa näitä muotoilemaan liittymäsopimuksensa. 
6. Tiedonanto perustuu komission kokemukseen useista tapauksista5 sekä tutkimuksiin, joita 
on komission aloitteesta tehty tällä alueella6. 
7. Tämä tiedonanto ei millään lailla rajoita yksilöille tai yrityksille yhteisön oikeuden 
perusteella myönnettyjä oikeuksia eikä vaikuta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 
tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaan yhteisön kilpailusäännöistä. 
14.11.1995) 
Telealalla erityisesti Eirpagen asiassa 18 päivänä lokakuuta 1991 tehty komission päätös (EYVL N:o L 306, 
1991, s. 22) sekä Atlaksen ja Phoenixin asioissa 17 päivänä heinäkuuta 1996 tehdyt komission päätökset 
(EYVL N:o L 239, 1996, s. 23 ja 57). Lisäksi useat keskeneräiset asiat koskevat liittymäasioita. 
Competition Aspects of Interconnection Agreements in the Telecommunications Sector, kesäkuu 1995; 
Competition Aspects of Access by Service Providers to the Resources of Telecommunications Operators, 
joulukuu 1995. Ks. myös Competition Aspects of Access Pricing, joulukuu 1995. 
Ensimmäinen osa: Puitteet 
1. Kilpailusäännöt ja alakohtainen sääntely 
8. Liittymäongelmia sanan laajimmassa merkityksessä (esimerkiksi kiinteiden johtojen 
tarjoaminen, verkkoihin liittäminen, pääsy puhelintoiminnan tilaajatietoihin) voidaan 
käsitellä eri tasoilla ja erilaisten sekä kansallista että yhteisön alkuperää olevien 
oikeussäännösten perusteella. Jos palvelun tarjoajalla on liittymää koskeva ongelma -
teleoperaattori esimerkiksi kieltäytyy perusteettomasti myöntämästä hakijan 
asiakaspalveluidensa tarjoamiseksi tarvitsemaa kiinteää johtoa (tai myöntää sen 
kohtuuttomin ehdoin) - sillä on useita eri mahdollisuuksia hakea parannusta tilanteeseen. 
Yleisesti ottaen vahinkoa kärsineiden osapuolten kannattaa ainakin alkuvaiheessa pyytää 
asian uudelleenkäsittelyä kansallisella tasolla. Kansallisella tasolla hakijalla on kaksi 
keskeistä vaihtoehtoa eli (1) erityiset kansalliset sääntely menettelyt, jotka on luotu yhteisön 
oikeuden mukaisesti ja yhdenmukaistettu avoimen verkon tarjoamista (ONP) koskevilla 
säännöksillä (ks. alaviite 4 ) ja (2) kansalliseen tai yhteisön oikeuteen perustuvat 
kansallisen tai yhteisön kilpailuviranomaisen toimenpiteet7. 
Valitukset, jotka kilpailusääntöjen perusteella osoitetaan ainoastaan komissiolle tai ONP-
menettelyiden perusteella sekä komissiolle että kansallisille tuomioistuimille, kansallisille 
kilpailuviranomaisille ja/tai kansallisille sääntelyviranomaisille, käsitellään ongelman 
kiireellisyyden, uutuuden ja väliaikaisuuden vaatimassa tärkeysjärjestyksessä välttäen 
moninkertaisia menettelyitä (ks. 13 kohta ja sitä seuraavat kohdat jäljempänä). 
Avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta kiinteisiin johtoihin annetussa direktiivissä määritellään 
ensimmäinen vaihe, jossa vahinkoa kärsineen käyttäjän on mahdollista vedota kansalliseen 
sääntelyviranomaiseen. Tästä voi koitua monenlaista etua. Avoimen verkon tarjoamisen mukaiset menettelyt 
ovat houkutteleva vaihtoehto yrityksille televiestintäalalla, jolla kokemus on osoittanut, että yritykset eivät 
usein halua, että niiden katsotaan esittävän tiettyä asiaa koskevia tai vaikutukseltaan laajempia ja 
kauaskantoisempia valituksia teleorganisaatiosta, josta ne ovat selvästi riippuvaisia. ONP-menettelyt kattavat 
lisäksi laajemman valikoiman liittymäongelmia kuin kilpailusääntöjen perusteella voitaisiin käsitellä. ONP-
menettelyjen etuna on lisäksi kansallisten hallinnollisten menettelyjen läheisyys ja tuttuus; kieli on myös 
huomionarvoinen seikka. 
Jollei asiaa voida ratkaista kansallisella tasolla, ONP-menettelyjen perusteella seuraava vaihe tapahtuu 
Euroopan tasolla (sovittelumenettely). ONP:n soveltamisesta kiinteisiin johtoihin annetun direktiivin mukaan 
osapuolten on päästävä sopimukseen kahdessa kuukaudessa; osapuolten suostumuksella määräaikaa voidaan 
jatkaa kuukaudella. 
On syytä muistaa, että toisin kuin kiinteistä johdoista annetussa direktiivissä, ehdotuksessa ONP-
yhteenliittämisdirektiiviksi säädetty sovittelumenettely koskee ainoastaan rajat ylittäviä tapauksia eli 
yhteenliittämisriitoja, joissa on mukana useita kansallisia säätelyviranomaisia. Jos yhteenliittämisongelmaa 
käsittelevät kansalliset sääntelyviranomaiset eivät saa ongelmaa ratkaistuksi, yksi niistä voi ilmoittaa tästä 
komissiolle ja käynnistää sovittelumenettelyn (direktiiviehdotuksen 17 artikla). 
9. Komissio tietää, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla8 on eri tehtävät kuin komissiolla 
ja ne toimivat erilaisessa oikeudellisessa ympäristössä. Ensinnäkin kansalliset 
sääntelyviranomaiset toimivat kansallisen lainsäädännön alaisina, vaikkakin ne usein 
panevat täytäntöön eurooppalaista oikeutta. Toiseksi tämä lainsäädäntö perustuu 
televiestintää koskeviin näkökohtiin, joten sen tavoitteet ovat erilaiset, vaikkakin yhtenevät 
yhteisön kilpailuoikeuden kanssa. Komissio toimii mahdollisimman paljon yhteistyössä 
kansallisten sääntelyviranomaisten kanssaja kehottaa niitä mahdollisen laajaan keskinäiseen 
yhteistyöhön. Yhteisön oikeuden perusteella kansallisilla viranomaisilla, mukaan lukien 
sääntelyviranomaiset ja kilpailuviranomaiset, on velvollisuus olla hyväksymättä yhteisön 
kilpailuoikeuden vastaista käytäntöä tai sopimusta. 
10. Yhteisön kilpailusäännöt eivät riitä poistamaan telealan lukuisia ongelmia. Tämän vuoksi 
kansallisilla sääntelyviranomaisilla on huomattavasti laajempi toiminta-ala sekä merkittävä 
ja kauaskantoinen osa alan sääntelyssä. On syytä huomauttaa, että yhteisön oikeuden 
perusteella kansallisten sääntelyviranomaisten on oltava riippumattomia9. 
11. On tärkeää myös muistaa, että avoimen verkon tarjoamista (ONP) koskevassa 
järjestelmässä asetetaan kansallisille teletoiminnan harjoittajille tiettyjä velvoitteita, jotka 
ylittävät perustamissopimuksen 86 artiklan nojalla tavallisesti asetetut velvoitteet. 
Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat vaatia avoimuutta, tarjoamisvelvoitteita ja 
hinnoittelukäytäntöä koskevia tiukkoja standardeja. Kansalliset sääntelyviranomaiset, joilla 
on myös toimivaltuudet toteuttaa toimia tehokkaan kilpailun varmistamiseksi10, voivat 
saattaa nämä velvoitteet voimaan. 
12. Selvyyden vuoksi tämä tiedonanto on kirjoitettu suurimmaksi osaksi ikään kuin laki olisi 
laadittu tilanteessa, jossa on ainoastaan yksi teletoiminnan harjoittaja, joka hallitsee 
jäsenvaltion ainoaa kansallista maanlaajuista yleistä puhelinverkkoa. Tämä ei välttämättä 
ole tilanne: suuremman peiton tarjoavia uusia televerkkoja kehittyy vähitellen. Nämä 
vaihtoehtoiset televerkot voivat lopulta olla tarpeeksi suuria ja kattavia korvaamaan osittain 
tai jopa kokonaan kansalliset verkot, mikä on syytä pitää mielessä. 
13. Koska komissio vastaa yhteisön kilpailupolitiikasta, sen on palveltava yhteisön yleistä etua. 
Komission käytössä olevat hallinnolliset voimavarat ovat välttämättä rajoitettuja, eivätkä 
ne riitä kaikkien sille osoitettujen tapausten käsittelyyn. Komission on sen vuoksi yleensä 
tehtävänsä täyttämiseksi ja erityisesti tärkeysjärjestyksen asettamiseksi pakko toteuttaa 
kaikki organisatorisesti tarpeelliset toimenpiteet". 
Kansallinen sääntelyviranomainen on alakohtainen kansallinen teletoiminnan sääntelijä, jonka jäsenvaltio on 
perustanut palveludirektiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, ja ONP-puitteiden mukaisesti. 
Palveludirektiivin 7 artikla (komission direktiivi 90/388/ETY, mainittu edellä alaviitteessä 3) ja komission 
tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle 95/C 275/02, kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun 
direktiivin 90/388/ETY asemasta ja täytäntöönpanosta (EYVL N:oC 275,20.10.1995, s. 9). Katso myös asia 
C-91/94, Thierry Tranchant ja Telephones Stores SAR.L, tuomio 9.11.1995, ei vielä julkaistu. 
Alaviitteessä 4 mainittu ehdotus ONP-yhteenliittämisdirektiiviksi, 9 artiklan 3 kohta. 
Asia T-24/90, Automec v. komissio (Kok. 1992-11, s. 2223, 77 kohta) ja BEMIM (Kok. 1995-11, s. 147) 
4 
14. Komissio on tämän vuoksi osoittanut aikovansa keskittyä päätösvaltansa käyttämisessä 
ilmoituksiin, valituksiin ja itse aloittamiinsa menettelyihin, joilla on erityistä poliittista, 
taloudellista tai oikeudellista merkitystä yhteisölle12. Tapauksissa, jotka eivät täytä edellä 
mainittuja edellytyksiä, ilmoituksiin ei vastata virallisella päätöksellä vaan hallinnollisella 
kirjeellä (edellyttää osapuolten suostumusta), ja valitukset olisi aina käsiteltävä kansallisissa 
tuomioistuimissa tai muiden asianmukaisten viranomaisten toimesta. Tässä yhteydessä on 
otettava huomioon, että kilpailusäännökset ovat suoraan velvoittavia13, joten EY:n 
kilpailuoikeus voidaan panna täytäntöön kansallisissa tuomioistuimissa. Vaikka on 
noudatettu yhteisön muuta oikeutta, se ei poista velvoitetta noudattaa myös yhteisön 
kilpailusääntöjä14. 
15. Muilla kansallisilla viranomaisilla, erityisesti ONP-puitteiden mukaisesti toimivilla 
kansallisilla sääntelyviranomaisilla on päätösvalta tietyissä liittymäsopimuksissa (joista 
niille on ilmoitettava). Sopimuksen ilmoittaminen kansalliselle sääntelyviranomaiselle ei 
kuitenkaan tee tarpeettomaksi sopimuksen ilmoittamista komissiolle. Kansallisten 
sääntelyviranomaisten on varmistettava, että niiden toteuttamat toimenpiteet ovat 
yhdenmukaisia yhteisön kilpailuoikeuden kanssa15; tämä velvollisuus vaatii niitä 
pidättäytymään sellaisesta toiminnasta, joka heikentäisi yhteisön kilpailusääntöjen 
mukaisten oikeuksien tehokasta suojelua16. Tämän vuoksi ne eivät saa hyväksyä 
kilpailusääntöjen vastaisia järjestelyitä. Se velvoittaa niitä myös varmistamaan 
kilpailusääntöjen soveltamisen tietyissä olosuhteissa17. Jos kansalliset viranomaiset toimivat 
näitä oikeuksia heikentävästi, jäsenvaltio voi itse joutua vahingonkorvausvelvollisuuteen 
niitä kohtaan, jotka ovat kärsineet toiminnasta18. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on 
12 
16 
17 Tiedonanto komission ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyöstä perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan 
soveltamisessa, 14 kohta (EYVL N:o C 39, 1993, s. 6) 
Tiedonantoluonnos komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välisestä yhteistyöstä (EYVL N:o C 
262, 10.9.1996, s. 5) 
Asia 127/73, BRT v. SABAM (Kok. 1974, s. 51) 
Asia 66/86, Ahmed Saeed (Kok. 1989, s. 838) 
Ne eivät saa esimerkiksi rohkaista tai vahvistaa taikka hyväksyä kilpailunvastaista toimintaa: Ahmed Saeed, 
alaviite 14 edellä; asia 153/93, Saksan Liittotasavalta v. Delta Schiffahrts (Kok. 1994-1, s. 2517); asia 267/86, 
Van Eycke (Kok. 1988, s. 4769). 
Asia 13/77, GB-lnno-BM/ATAB (Kok. 1977, s. 2115, 31 kohta): "vaikka pitää paikkansa, että 86 artikla on 
tarkoitettu yrityksille, on myös totta, että perustamissopimuksessa asetetaan jäsenvaltioille velvoite olla 
hyväksymättä tai pitämästä voimassa sellaista toimenpidettä, joka voisi tehdä säännöksen tehottomaksi. " 
Kansallisten viranomaisten muista velvollisuuksista ks. asia 103/88, Fratelli Costanzo SpA, Kok. 1989, s. 
1839. 
Ks. Ahmed Saeedin asia, alaviite 14: "perustamissopimuksen 5 ja 90 artiklan on tulkittava (i) kieltävän 
kansallisia viranomaisia mahdollisesti rohkaisemasta tariffisopimusten tekemistä perustamissopimuksen 85 
artiklan 1 kohdan tai 86 artiklan vastaisesti; (ii) kieltävän näitä viranomaisia hyväksymästä tällaisista 
sopimuksista seuraavat tariffit ". 
Yhdistetyt asiat C-6 ja 9/90, Francovich (Kok. 1991-1, s. 5357); yhdistetyt asiat C-46/93, Brasserie du Pêcheur 
SA v. Saksa ja asia C-48/93, R v. liikenneministeriö ex parte Factortame Ltd. ja muut, tuomio 5.3.1996, ei 
vielä julkaistu. 
lisäksi ONP-direktiivien mukaan toimivalta toteuttaa toimenpiteitä tehokkaan kilpailun 
varmistamiseksi19. 
16. Liittymäsopimukset säätelevät periaatteessa tiettyjen palvelujen tarjoamista tiettyjen 
itsenäisten yritysten välillä, eivätkä ne johda sopimuspuolista erillisen autonomisen 
kokonaisuuden luomiseen. Liittymäsopimukset eivät siten yleensä kuulu sulautuma-
asetuksen20 soveltamisalaan. 
17. Asetuksen n:o 1721 nojalla komissio voi puuttua liittymäsopimuksiin, jos yksi tai useampi 
osapuoli tekee ilmoituksen liittymäsopimuksesta22, jos kolmas osapuoli valittaa rajoittavasta 
liittymäsopimuksesta tai määräävässä asemassa olevan yrityksen käyttäytymisestä sen 
myöntäessä liittymän tai kieltäytyessä myöntämästä sitä23, jos komissio tutkii oma-
aloitteisesti tällaisen liittymän myöntämistä tai sen eväämistä taikka jos komissio toteuttaa 
alakohtaisen tutkimuksen24. Lisäksi valittaja voi pyytää komissiota toteuttamaan väliaikaiset 
toimenpiteet silloin, kun on olemassa välitön vaara, että valittajalle tai yleiselle edulle 
aiheutuu vakavaa tai korjaamatonta vahinkoa25. Erityisen kiireellisissä tapauksissa on syytä 
ottaa huomioon, että asioiden käsittely kansallisissa tuomioistuimissa voi johtaa rikkomisen 
lopettavaan määräykseen nopeammin kuin niiden käsittely komissiossa26. 
18. Sopimukset ovat useilla alueilla sekä kilpailusääntöjen että kansallisen tai eurooppalaisen 
alakohtaisen sääntelyn, erityisesti sisämarkkinasääntelyn, alaisia. Televiestinnän alalla ONP-
direktiivillä pyritään luomaan sääntelyjärjestelmä liittymäsopimuksille. Koska ONP:tä 
koskevat säännöt ovat luonteeltaan yksityiskohtaisia ja voivat mennä perustamissopimuksen 
86 artiklan vaatimuksia pidemmälle, telealalla toimivien yritysten on syytä muistaa, että 
yhteisön kilpailusääntöjen noudattaminen ei vapauta niitä velvoitteesta noudattaa ()NP:n 
yhteydessä annettuja velvoitteita ja päinvastoin. 
Ks. esimerkiksi alaviitteessä 4 mainitun kiinteistä johdoista annetun direktiivin johdanto-osan 18 kappale ja 
televiestinnän yhteenliittämisestä avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita soveltaen annetun 
direktiiviluonnoksen 9 artiklan 3 kohta. 
Neuvoston asetus N:o 4064/89, annettu 21 päivänä joulukuuta 1989, yrityskeskittymien valvonnasta (EYVL 
N:o L 395, 1989, s. 1) 
Neuvoston asetus N:o 17, annettu 6 päivänä helmikuuta 1962, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan 
ensimmäinen täytäntöönpanoasetus sellaisena kuin se on muutettuna (EYVL N:o L 13, 1962, s. 204) 
Asetuksen N:o 17 2 artikla ja 4 artiklan 1 kohta. 
23 Asetuksen N:o 17 3 artikla 
24 Asetuksen N:o 17 3 ja 12 artikla 
Asia 792/79R, Camera Care v. komissio (Kok 1980, s. 119). Ks. myös asia T-44/90, La Cinq v. komissio 
(Kok. 1992-11, s. 1). 
Ks. alaviitteessä 12 mainitun komission ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyötä koskevan tiedonannon 16 
kohta. 20 
21 
22 
25 
26 
2. Komission toiminta liittymäsopimusten suhteen27 
19. Liittymäsopimukset ovat kokonaisuutena ottaen erittäin merkittäviä ja sen vuoksi komission 
on aiheellista määrittää mahdollisimman selvästi yhteisön oikeudellinen kehys, jonka 
mukaisesti nämä sopimukset olisi tehtävä. Liittymäsopimukset, joihin sisältyy rajoittavia 
lausekkeita, koskevat 85 artiklan soveltamisalaan kuuluvia seikkoja. Sopimuksiin, jotka 
koskevat määräävässä tai monopoliasemassa olevia yrityksiä, liittyy 86 artiklan 
soveltamisalaan kuuluvia seikkoja: yhden tai useamman osapuolen määräävästä asemasta 
aiheutuvat ongelmat ovat tietyn sopimuksen yhteydessä yleensä merkittävämpiä kuin 85 
artiklan mukaiset seikat. 
20. Kilpailusääntöjen soveltamisessa komission lähtökohtana on ONP-puitteet, ja kansalliset 
sääntelyviranomaiset toimivat näiden puitteiden mukaisesti. Jos sopimukset kuuluvat 85 
artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, ne on ilmoitettava komissiolle, jos halutaan niihin 
sovellettavan 85 artiklan 3 kohdan nojalla myönnettävää poikkeusta. Kun sopimukset on 
ilmoitettu, komissio käsittelee ensin yhden tai useamman ilmoituksen tekemällä asiasta 
virallisen päätöksen julkistettuaan sen ensin asianmukaisesti Euroopan yhteisöjen 
virallisessa lehdessä ja noudattaen jäljempänä esitettyjä periaatteita. Kun oikeudelliset 
periaatteet on täten selvästi määritelty, komissio ehdottaa samanlaisia aiheita koskevien 
muiden ilmoitusten hoitamista hallinnollisella kirjeellä. 
3. Valitukset28 
21. Luonnolliset ja juridiset henkilöt, joiden etua asia koskee, voivat tietyissä tilanteissa tehdä 
valituksen komissiolle ja pyytää, että komissio vaatisi päätöksellään lopettamaan 
perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan tai 86 artiklan rikkomisen. Valittaja voi lisäksi 
pyytää, että komissio toteuttaa väliaikaisia toimenpiteitä, jos on olemassa välittömän 
vakavan tai korjaamattoman vahingon uhka29. Valituksen tekijällä on käytettävissään myös 
muita yhtä tehokkaita tai tehokkaampia vaihtoehtoja, kuten asian vieminen kansalliseen 
tuomioistuimeen. Tässä yhteydessä on todettava, että asian käsittelystä kansallisessa 
tuomioistuimessa voi olla huomattavaa hyötyä niin yksityishenkilöille kuin yrityksille, 
esimerkiksi30: 
kansalliset tuomioistuimet voivat käsitellä kilpailusääntöjen rikkomisesta aiheutuvia 
korvausvaateita ja määrätä korvauksen; 
kansalliset tuomioistuimet voivat yleensä toteuttaa väliaikaisia toimenpiteitä ja 
määrätä rikkomisen lopetettavaksi nopeammin kuin komissio; 
kansallisissa tuomioistuimissa on mahdollista yhdistää yhteisön oikeuteen perustuva 
vaade kansalliseen oikeuteen perustuvaan vaateeseen; 
kansallinen tuomioistuin voi määrätä oikeuskulut korvattavaksi asian voittaneelle. 
27 Asetuksen N:o 17 2 artikla tai 4 artiklan 1 kohta 
28 Asetuksen N:o 17 3 artiklan 2 kohta 
29 Camera Care ja La Cinq, viittaus edellä alaviitteessä 25 
30 Ks. 16 kohdan alaviitteessä 12 mainittu tiedonanto komission ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyöstä. 
ONP-periaatteiden mukaisesti erityisiin yhdenmukaistettuihin kansallisiin 
sääntelyperiaatteisiin voidaan lisäksi vedota sekä kansallisella että tarvittaessa yhteisön 
tasolla. 
3.1 Kansallisten ja avoimen verkon tarjoamisen (ONP) mukaisten menettelytapojen 
käyttäminen 
22. Kuten edellä mainittiin31, komissio ottaa yhteisön edun huomioon kaikissa käsittelemissään 
tapauksissa. Punnitessaan yhteisön etua komissio tutkii: 
"... väitetyn rikkomuksen merkittävyytläyhteismarkkinoiden toiminnalle, rikkomuksen 
toteennäyttämisen todennäköisyyttä ja sen tutkimuksen laajuutta, joka vaaditaan 
parhaiden mahdollisten olosuhteiden vallitessa sen varmistamiseksi, että 85 ja 86 
artiklaa noudatetaan.. "32. 
Arvioinnin kannalta on tärkeää myös se, missä määrin kansallinen tuomari voi määrätä 
tehokkaan oikeuskeinon 85 ja 86 artiklan rikkomisesta. Tämä voi osoittautua vaikeaksi 
esimerkiksi tapauksissa, joihin liittyy alueelliset rajat ylittäviä piirteitä. 
23. Yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta ja 86 artikla vaikuttavat suoraan 
yksilöiden välisiin suhteisiin, joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava33. Avoimen 
verkon tarjoamisesta annetussa ONP-direktiivissä säädetään, että kansallisella 
sääntelyviranomaisella on valta puuttua asiaan ja määrätä muutoksia liittymäsopimusten 
olemassaoloon ja sisältöön. Kansallisen sääntelyviranomaisen on otettava huomioon "tarve 
myötävaikuttaa kilpailukykyisiin markkinoihin"'ja ne voivat asettaa yhdelle tai useammalle 
osapuolelle ehtoja muun muassa "tehokkaan kilpailun varmistamiseksi"34. 
24. Komissio voi itse olla kiistan osapuolena joko kilpailusääntöjen tai avoimen verkon 
tarjoamisen (ONP:n) sovittelumenettelyn mukaisesti. Useat samanaikaiset menettelyt voivat 
johtaa komission tai kansallisten viranomaisten osalta tutkimuspyrkimysten tarpeettomaan 
moninkertaistumiseen. Jos komissiolle jätetään valituksia asetuksen n:o 17 3 artiklan nojalla 
samaan aikaan, kun asianomainen kansallinen tai eurooppalainen viranomainen taikka 
tuomioistuin käsittelee kyseiseen asiaan liittyviä kanteita, kilpailun pääosasto ei yleensä 
aloita tutkimusta yhteisön perustamissopimuksen 85 tai 86 artiklan mahdollisesta 
rikkomisesta. Tämä riippuu kuitenkin seuraavista seikoista. 
3.2 Valittajan oikeuksien turvaaminen 
25. Yrityksillä on oikeus saada tehokas suoja yhteisön oikeuden mukaisille oikeuksilleen35. 
Nämä oikeudet heikkenisivät, jos kansallisten menettelyjen annettaisiin viivästyttää 
komission toimintaa liikaa ilman, että asiasta annetaan kansallisella tasolla tyydyttävä 
3! 
32 
33 
34 
35 14 kohta 
Automec, alaviite 11 edellä, 86 kohta 
BRT v. SABAM, alaviite 13 edellä 
Ehdotetun ONP-yhteenliittämisdirektiivin 9 artiklan 1 ja 3 kohta 
Asia 14/83, Von Colson (Kok. 1984, s. 1891) 
8 
ratkaisu. Televiestinnän alalla innovaatiot seuraavat toisiaan verrattain nopeasti ja kaikki 
merkittävät viivästykset liittymäkiistan ratkaisemisessa vastaavat käytännössä liittymän 
kieltämistä ja vaikuttavat siten ennalta asian käsittelyyn. 
26. Tämän vuoksi kansallisen sääntelyviranomaisen ratkaistavaksi tuotu liittymäkiista on 
komission mielestä ratkaistava kohtuullisessa ajassa, tavallisesti viimeistään kuuden 
kuukauden kuluttua siitä, kun asia saatettiin ensimmäisen kerran viranomaisten tietoon tai 
avoimen verkon tarjoamisen mukainen menettely aloitettiin, mukaan lukien 
sovittelumenettely36. Ratkaisu voi olla joko toiminnan kieltäminen lopullisesti tai muu 
toimenpide, joka suojelee valittajan oikeuksia. Jos asiassa ei päästä tällaiseen ratkaisuun, 
osapuolten oikeuksia ei selvästi turvata tehokkaasti, ja valittajan pyynnöstä komissio 
periaatteessa alkaa tutkia tapausta tavanomaisen menettelyn mukaisesti kuultuaan ensin 
kansallisia viranomaisia ja yhteistyössä näiden kanssa. 
3.3 Väliaikaiset toimenpiteet 
27. Väliaikaisia toimenpiteitä koskevien vaatimusten osalta kansallisten menettelyjen 
olemassaolon kannalta on merkityksellistä, onko olemassa vakavan ja korjaamattoman 
vahingon uhka. Tällaisen vahingon uhka pitäisi ensinäkemältä voida poistaa kansallisella 
menettelyllä, ja sen vuoksi komission ei ole syytä toteuttaa väliaikaisia toimenpiteitä, jos 
ei ole todisteita siitä, että kansallisista toimista huolimatta uhka ei poistu. 
28. Kieltotoimien olemassaolo ja perusteet ovat tärkeä tekijä, joka komission on otettava 
huomioon tehdessään tällaisen päätelmän suoralta kädeltä. Jos kieltotoimia ei ole 
käytettävissä tai jos niissä ei todennäköisesti kiinnitetä riittävästi huomiota valittajan 
oikeuksiin yhteisön oikeuden perusteella, komissio katsoo, että kansalliset menettelyt eivät 
ole poistaneet vahingon uhkaa ja aloittaa sen vuoksi tapauksen tutkimisen. 
4. Tutkiminen komission omasta aloitteesta ja alakohtaiset kyselyt 
29. Komissio aloittaa tarpeen vaatiessa oma-aloitteisesti tutkimukset. Se voi käynnistää myös 
alakohtaiset kyselyt, mikä edellyttää jäsenvaltion kilpailuviranomaisten neuvoa-antavan 
komitean kuulemista. 
5. Sakot 
30. Komissio voi määrätä yritykselle sakon, joka on enintään 10 prosenttia yrityksen 
vuosittaisesta maailmanlaajuisesta liikevaihdosta, jos kyseinen yritys tahallaan tai 
tuottamuksesta rikkoo 85 artiklan 1 kohtaa tai 86 artiklaa37. Silloin kun sopimukset on 
ilmoitettu asetuksen N:o 17 mukaisesti perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla 
myönnettävän poikkeuksen saamiseksi, komissio ei voi määrätä sakkoa ilmoituksessa 
36 Televiestintä: Avoimen verkon tarjoaminen (ONP) kiinteille johdoille; sovittelumenettely 94/C 214/04 (EYVL 
N:o C 214, 1994, s. 4) 
37 Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta 
kuvatun toiminnan piiriin kuuluvista toimista38, jotka suoritetaan ilmoituksen jättämisen 
jälkeen. Komissio voi kuitenkin poistaa sakottamista koskevan vapautuksen ilmoittamalla 
asianomaisille yrityksille alustavan tutkimuksen jälkeen kantansa olevan, että tapaukseen 
sovelletaan 85 artiklan 1 kohtaa eikä 85 artiklan 3 kohdan artiklan soveltaminen ole 
perusteltua39. 
31. ONP-yhteenliittämisdirektiivi sisältää kaksi erityistä säännöstä, jotka on otettava huomioon 
kilpailusääntöjen nojalla määrättäviä sakkoja harkittaessa. Ensinnäkin direktiivin mukaan 
yhteenliittämissopimukset ilmoitettava asianomaiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle 
ja on toimitettava kiinnostuneille kolmansille osapuolille, lukuunottamatta niitä 
sopimuskohtia, jotka liittyvät osapuolten liiketoimintastrategioihin40. Toiseksi siinä 
edellytetään, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oltava useita valtuuksia, joita ne 
voivat käyttää yhteenliittämissopimuksiin vaikuttamiseen tai niiden muuttamiseen41. Nämä 
säännökset takaavat sen, että sopimukset ovat riittävän julkisia, ja antavat kansalliselle 
sääntelyviranomaiselle mahdollisuuden toteuttaa tarvittaessa toimenpitetä varmistaakseen 
tehokkaan kilpailun markkinoilla. 
32. Jos sopimus on ilmoitettu kansalliselle sääntelyviranomaiselle, mutta ei komissiolle, 
komission mielestä ei yleensä ole tarkoituksenmukaista määrätä sopimuksesta 
automaattisesti sakkoa, vaikka lopulta kävisikin ilmi, että sopimus sisältää 85 artiklaa 
rikkovia määräyksiä. Tietyissä tapauksissa sakko on kuitenkin tarkoituksenmukainen, 
esimerkiksi jos: 
a. osoittautuu, että sopimus sisältää määräyksiä, jotka rikkovat 86 artiklaa; ja/tai 
b. 85 artiklan rikkominen on erityisen vakava. 
Sakon suuruus määräytyy rikkomisen vakavuuden ja sen keston perusteella. 
33. Kansalliselle sääntelyviranomaiselle tehty ilmoitus ei korvaa komissiolle tehtävää ilmoitusta 
eikä rajoita muiden tahojen mahdollisuutta valittaa asiasta komissiolle eikä komission 
mahdollisuutta tutkia liittymäsopimusta omasta aloitteestaan. Tällainen ilmoitus ei 
myöskään rajoita osapuolen oikeutta hakea korvausta kansalliselta oikeusistuimelta 
kilpailunvastaisten sopimusten aiheuttamasta vahingosta42. 
38 
39 
40 
41 Asetuksen N:o 17 15 artiklan 5 kohta 
Asetuksen N:o 17 15 artiklan 6 kohta 
ONP-yhteenliittämisdirektiiviehdotuksen 6 artiklan c alakohta 
muun muassa ONP-yhteenliittämisdirektiiviehdotuksen 9 artiklassa 
42 Ks. alaviite 18 edellä. 
10 
Toinen osa: Asian kannalta merkitykselliset markkinat 
34. Kun komissio tutkii tapauksia ensimmäisen osan puitteiden mukaisesti, sen lähtökohtana 
asian kannalta merkityksellisten markkinoiden määrittämiseksi alalla on seuraavassa esitetty 
lähestymistapa. 
35. Yrityksien kilpailurajoitukset ovat peräisin kolmesta lähteestä: kysynnän korvattavuudesta, 
tarjonnan korvattavuudesta ja mahdollisesta kilpailusta, joista ensimmäinen on välittömin 
ja tehokkain toimenpide tietyn tuotteen tai palvelun tarjoajan kurissapitämiseksi. Kysynnän 
korvattavuus on sen vuoksi tärkein väline määriteltäessä asian kannalta merkityksellisiä 
tuotemarkkinoita, joilla esiintyy 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan mukaisia 
kilpailunrajoituksia. 
36. Tarjonnan korvattavuutta ei yleensä käytetä asian kannalta merkityksellisten markkinoiden 
määrittelemiseksi. Käytännössä sitä ei voi kunnolla erottaa mahdollisesta kilpailusta. 
Tarjonnan korvattavuutta ja mahdollista kilpailua käytetään määriteltäessä, onko yritys 
määräävässä asemassa tai onko kilpailun rajoittaminen merkittävää 85 artiklan mukaisessa 
merkityksessä taikka poistuuko kilpailu. 
37. Arvioitaessa asian kannalta merkityksellisiä markkinoita on tutkittava lyhyen aikavälin 
kehitystä markkinoilla. 
1. Asian kannalta merkitykselliset tuotemarkkinat 
38. A/B-lomakkeen 5 jaksossa määritellään asian kannalta merkitykselliset tuotemarkkinat 
seuraavasti: 
"Kyseessä oleviin tuotemarkkinoihin kuuluvat kaikki tuotteet ja/tai palvelut, joita 
kuluttaja pitää keskenään vaihdettavissa korvattavissa olevina niiden 
ominaisuuksien, hintojen ja käyttötarkoituksen vuoksi". 
39. Laillisten monopolien lopettaminen televiestinnän alalla johtaa uudenlaisten markkinoiden 
syntymiseen, kun kolmannet osapuolet voivat tarjota palveluja käyttäjille. Nämä 
palvelumarkkinoihin liittyvät uudet markkinat koskevat liittymistä sellaisiin toiminteisiin, 
jotka ovat tällä hetkellä palvelujen tarjoamisen kannalta välttämättömiä. Tyypillinen 
esimerkki tällaisesta liittymisestä on yhteenliittäminen yleisen kytkentäisen televerkon 
kanssa. Kolmansien osapuolten ei ole kaupallisesti mahdollista tarjota esimerkiksi kattavia 
puhelintoimintapalveluja ilman tällaista yhteenliittämistä. 
40. Tämän vuoksi on selvää, että televiestinnän alalla on otettava huomioon ainakin 
kahdenlaiset asian kannalta merkitykselliset tuotemarkkinat: loppukäyttäjille tarjottu palvelu 
ja liittyminen tämän palvelun tarjoamiseksi välttämättömiin toiminteisiin (tiedot, fyysinen 
verkko jne.). Jokaisen tapauksen yhteydessä on määriteltävä asian kannalta merkitykselliset 
liittymä- ja palvelumarkkinat; kuten yhteenliittäminen yleiseen kytkentäiseen televerkkoon 
ja yleisten puhelintoimintapalvelujen tarjoaminen. 
11 
41. Tarvittaessa komissio testaa markkinoiden merkityksellisyyttä kysymällä, nousisivatko 
kyseisen palvelun tarjoajien yhteenlasketut voitot, jos kaikki tarjoajat nostaisivat hintojaan 
5-10 prosenttia. Tämän testin mukaan kyseessä olevat markkinat ovat erilliset ja 
merkitykselliset, jos voitot nousevat. 
42. Komission mielestä näitä markkinoita säätelevät kilpailuoikeudelliset periaatteet ovat samat 
riippumatta siitä, kummista markkinoista on kyse. Telealan teknisen kehityksen vuoksi 
kaikkiin yrityksiin määritellä tässä ilmoituksessa tietyt tuotemarkkinat sisältyy vaara, että 
määritelmistä tulee nopeasti epätarkkoja tai tarpeettomia. Tietyt tuotemarkkinat määritellään 
parhaiten tutkittavan yksittäisen asian perusteellisella tutkimuksella. 
/./ Palvelumarkkinat 
43. Nämä voidaan määritellä laajasti minkä tahansa telepalvelun tarjoamiseksi käyttäjälle. 
Erilaisia telepalveluja voidaan pitää korvattavina, jos loppukäyttäjällä on palveluiden 
suhteen riittävästi vaihtomahdollisuuksia, mikä tarkoittaa sitä, että näiden palvelujen eri 
tarjoajien välillä voi esiintyä todellista kilpailua. 
1.2 Toiminteisiin liittyminen 
44. Voidakseen tarjota palveluitaan loppukäyttäjille palvelun tarjoajalla on yleensä oltava 
mahdollisuus liittyä yhteen tai useampaan (lähempänä telealan tarjontaketjun loppupäätä 
tai alkupäätä olevaan) toiminteeseen. Toimittaakseen palvelunsa loppukäyttäjälle tarjoajan 
on esimerkiksi voitava liittyä televerkon liitäntäpisteeseen, johon loppukäyttäjien puhelut 
yhdistetään. Tämä on fyysisellä tasolla mahdollista jollekin tarjoajalle nimetyn tai jaetun 
paikallisen infrastruktuurin välityksellä, joko rakentamalla infrastruktuuri itse tai 
vuokraamalla se paikalliselta infrastruktuurin tarjoajalta. Liittymä voidaan myös hankkia 
sellaiselta palvelujen tarjoajalta, jonka tilaajia kyseiset loppukäyttäjät jo ovat, tai 
yhdysliikenteen tarjoajalta, jolla on suora tai välillinen liittymä asianomaisiin 
liitäntäpisteisiin. 
45. Fyysisen liittymän lisäksi palvelujen tarjoaja tarvitsee ehkä liittymän muihinkin 
toiminteisiin markkinoidakseen palveluitaan loppukäyttäjille. Palvelujen tarjoajan on 
esimerkiksi voitava tiedottaa loppukäyttäjille palveluistaan. Silloin kun toiminne voidaan 
saada ainoastaan teletoiminnan harjoittajalta, kuten usein on tilanne esimerkiksi 
luettelotietojen suhteen, ilmenee samanlaisia ongelmia kuin fyysisen liittymän kohdalla. 
46. Useissa tapauksissa komissio on kiinnostunut fyysistä liittymää koskevista seikoista, joissa 
tarvitaan nimenomaan yhdysliikennettä teletoiminnan harjoittajan verkossa43. 
43 Direktiivissä 96/19/ETY määritellään yhdysliikenne seuraavasti: 
"..televerkkoja ja/tai telepalveluita tarjoavien organisaatioiden televiestintätoiminteiden fyysistä ja 
logistista yhteenliittämistä, jotta yhden organisaation käyttäjät voisivat olla yhteydessä saman tai 
toisen organisaation käyttäjien kanssa tai käyttää kolmansien organisaatioiden tarjoamia palveluja. " 
Täydellistä vapauttamistakoskevassadirektiivissäjaONP-direktiiveissä telepalvelut määritetään seuraavasti: 
"palvelut,joiden tarjoaminen on kokonaan tai osittainviestien välitystä ja reititystäyleisessä telever­
kossa. " 
Täten se sisältää lähetyssignaalien lähettämisen ja kaapelitelevisioverkot. 
12 
47. Joillakin vakiintuneilla teletoiminnan harjoittajilla voi olla houkutus vastustaa liittymän 
myöntämistä kolmansille palvelun tarjoajille tai muille verkko-operaattoreille, erityisesti 
silloin, kun ehdotettu palvelu voi kilpailla teletoiminnan harjoittajan itsensä tarjoaman 
palvelun kanssa. Tämä vastarinta ilmenee usein vastahakoisuutena myöntää liittymä tai sen 
myöntämisenä epäedullisin ehdoin. Kilpailusääntöjen tehtävä on varmistaa, että tulevien 
liittymämarkkinoiden annetaan kehittyä ja että alalla toimivien teletoiminnan harjoittajien 
ei sallita käyttää määräysvaltaansa liittymien suhteen palvelumarkkinoiden kehittymisen 
tukahduttamiseksi. 
On syytä painottaa, että telemarkkinoilla vapauttamisen voidaan odottaa johtavan uusien 
vaihtoehtoisten verkkojen syntymiseen, millä on lopulta vaikutusta liittymämarkkinoiden 
määrittelyyn vakiintuneiden teletoiminnan harjoittajien kannalta. 
2. Asian kannalta merkitykselliset maantieteelliset markkinat 
48. Asian kannalta merkitykselliset maantieteelliset markkinat määritellään A/B-lomakkeessa 
seuraavasti: 
"Kyseessä olevat maantieteelliset markkinat muodostuvat alueesta, jolla 
asianomaiset yritykset myyvät tavaroita ja palveluja, jolla kilpailuedellytykset ovat 
riittävän yhtenäiset ja joka voidaan erottaa ympäröivistä alueista erityisesti 
kilpailuedellytysten huomattavan erilaisuuden perusteella". 
49. Telepalvelujen tarjoamisen ja liittymämarkkinoiden kannalta merkitykselliset 
maantieteelliset markkinat ovat se alue, jolla palveluiden tarjoajia koskevat puolueettomat 
kilpailuedellytykset ovat samanlaiset. Tämän vuoksi on tutkittava palvelujen tarjoajien 
mahdollisuutta tarjota loppukäyttäjille liittymä tasapuolisin ja taloudellisesti kannattavin 
edellytyksin missä tahansa tällä alueella. Sääntelyyn liittyvät ehdot, kuten kilpailevien 
paikallisten liittymien tarjoajien toimilupien ehdot ja kaikki niille myönnetyt yksin- tai 
erityisoikeudet ovat erityisen tärkeitä44. 
44 Televerkolla tarkoitetaan: 
"lähetyslaitteistoaja soveltuvin osin kytkentälaitteistoa sekä muita laitteistoja, joilla voidaan siirtää 
signaaleja määritettyjen liitäntäpisteiden välillä johdoin, radioteitse, optisesti tai muulla säh­
kömagneettisella menetelmällä". 
Eurotunnel (EYVL N:o L 354, 1994, s. 66) 
13 
Kolmas osa: Periaatteet 
50. Komissio soveltaa käsittelemiinsä tapauksiin seuraavassa esitettyjä periaatteita. 
51. Komissio on todennut, että: 
"85 ja 86 artikla... muodostavat voimassaolevan lainsäädännön, jota pannaan 
täytäntöön kaikkialla yhteisössä. Artiklojen ei pilaisi olla ristiriidassa muiden 
yhteisön säännösten kanssa, koska yhteisön oikeus muodostaa yhtenäisen 
sääntelykehyksen... on selvää, että yhteisön televiestinnän alaa koskevat lait on 
tulkittava yhdenmukaisesti kilpailusääntöjen kanssa, jotta voitaisiin varmistaa 
yhteisön televiestintäpolitiikan kaikkien osa-alueiden paras mahdollinen 
toteuttaminen... Tämä pätee muun muassa yrityksiin sovellettaviin kilpailusääntöihin 
ja ONP-sääntöihin".45 
52. Kilpailusääntöjä sovelletaan siis myös silloin, kun sovelletaan muita perustamissopimuksen 
säädöksiä tai johdettua oikeutta. Liittymäsopimusten yhteydessä sisämarkkinat ja 
yhteisöoikeuden kilpailusäännöt ovat tärkeitä alan kunnolliselle toiminnalle ja vahvistavat 
toisiaan. Siten komissio arvioidessaan tapauksia kilpailusääntöjen nojalla pyrkii 
tukeutumaan mahdollisimman paljon yhdenmukaistamislaissäädännön periaatteisiin. On 
myös muistettava, että useisiin edellä määriteltyihin kilpailuoikeuden periaatteisiin 
sovelletaan lisäksi erityisiä sääntöjä ONP-puitteiden yhteydessä. Jos näitä sääntöjä 
sovelletaan asianmukaisesti, vältyttäneen usein tarpeelta soveltaa kilpailusääntöjä. 
53. Televiestintäalalla olisi kiinnitettävä huomiota yleispalveluvelvoitteen kustannuksiin. 
Perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohta voi oikeuttaa 85 ja 86 artiklan periaatteista 
poikkeamisen. Yleispalveluvelvoitteen yksityiskohdat ovat sääntelyyn liittyvä seikka. 
Perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan soveltamisala televiestintäalalla on määritelty 
90 artiklan soveltamisesta annetuissa direktiiveissä, ja komissio soveltaa tässä yhteydessä 
kilpailusääntöjä. 
54. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa sovelletaan tavanomaiseen tapaan sopimuksiin tai 
käytäntöihin, jotka kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt tai joille se on antanut 
luvan46 taikka jos kansallinen sääntelyviranomainen on yhden tai useamman asianomaisen 
osapuolen pyynnöstä vaatinut ehtojen liittämistä sopimukseen. 
55. Jos kansallinen sääntelyviranomainen vaatii kilpailusääntöjen vastaisia ehtoja, mukana 
olevia yrityksiä ei käytännössä sakoteta, mutta jäsenvaltio itse rikkoo perustamissopimuksen 
3 artiklan g kohtaa ja 5 artiklaa47 ja voi sen vuoksi joutua komission haastamaksi 
perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla. Samoin jos kansallinen sääntelyviranomainen 
vaatii yritystä, jolla on 90 artiklan mukaisia erityis- tai yksinoikeuksia, tai valtionyritystä 
käyttäytymään tavalla, joka johtaa määräävän aseman käyttämiseen väärin tai sallii tällaisen 
45 
46 
47 Suuntaviivat Euroopan talousyhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta televiestinnän alalla, 15 ja 16 kohta, 
katso 3 kohta edellä. 
Komission päätös, BNIC/AROW, 82/896/ETY (EYVL N:o L 379, 1982, s. 1) 
Katso alaviite 15 edellä. 
14 
käyttäytymisen, jäsenvaltio rikkoo myös 90 artiklan 1 kohtaa ja komissio voi tehdä 
päätöksen, jossa vaaditaan tämän rikkomisen lopettamista48. 
56. Kansallinen sääntelyviranomainen voi vaatia tiukkoja standardeja avoimuudelle ja 
markkinoiden tarjontaan ja hinnoittelumenettelyyn liittyviä velvoitteita erityisesti silloin, 
kun tämä on tarpeen vapauttamisen alkuvaiheissa. Kilpailusääntöjä tulkittaessa käytetään 
tarvittaessa apuna avoimen verkon tarjoamista koskevaa lainsäädäntöä49. Koska kansallisilla 
sääntelyviranomaisilla on velvollisuus varmistaa mahdollisuus tehokkaaseen kilpailuun, 
kilpailusääntöjen soveltamista tarvitaan myös avoimen verkon tarjoamista koskevien 
periaatteiden tulkitsemiseksi asianmukaisesti. On myös otettava huomioon, että moniin 
jäljempänä kuvattaviin seikkoihin sovelletaan myös täyden kilpailun direktiiviä samoin kuin 
nykyisiä ja ehdotettuja ONP:tä, luvanmyöntämistä ja tietosuojaa koskevia direktiivejä: 
näiden sääntely puitteiden tehokas täytäntöönpano estänee useiden jäljempänä kuvattujen 
kilpailuongelmien muodostumisen. 
1. Määräävä markkina-asema (86 artikla) 
57. Jotta yritys voisi tarjota palvelujaan telepalvelumarkkinoilla, sen on voitava saada liittymä 
monenlaisiin toiminteisiin. Yleiseen kytkentäiseen televerkkoon liittyminen esimerkiksi on 
yleensä välttämätöntä telepalvelujen tarjoamiseksi. Tähän verkkoon pääsyä säätelee miltei 
aina määräävässä asemassa oleva teletoiminnan harjoittaja. Liittymäsopimusten osalta 
toiminteiden hallitsemisesta aiheutuvalla määräävyydellä on komission arvioinnissa eniten 
merkitystä. 
58. Yrityksen mahdollinen määräävyys markkinoilla ei riipu ainoastaan yritykselle laissa 
säädetyistä oikeuksista. Laillisten monopolien kieltäminen ei yksinään lopeta määräävyyttä. 
Telealan vapauttamista koskevista direktiiveistä huolimatta vie aikaa ennen kuin 
vaihtoehtoisten verkkotarjoajien kapasiteetti ja maantieteellinen ulottuvuus ovat riittäviä 
tehokkaan kilpailun syntymiseksi. 
59. Telealalla "olennaisten toiminteiden" käsitteellä on monissa tapauksissa suoraa merkitystä 
päätettäessä määräävässä asemassa olevien teletoiminnan harjoittajien tehtävistä. Käsitettä 
olennainen toiminne käytetään kuvaamaan toiminnetta tai infrastruktuuria, joka on 
olennainen asiakkaiden tavoittamiseksi ja/tai jotta kilpailijat voivat harjoittaa 
liiketoimintaansa, ja jota ei voida jäljitellä järkevästi muulla tavoin.50 
48 
49 
50 Yhdistetyt asiat C-48 ja 66/90, Alankomaat ym. v. komissio (Kok. 1992-1, s.565) 
Katso Ahmed Saeedin asia, alaviite 14, jossa hinnoitteluun liittyvää sisämarkkinaoikeutta käytettiin apuna 
määriteltäessä, mitä hintatasoa voidaan pitää epäoikeudenmukaisena 86 artiklan kannalta. 
Katso myös määritelmä tekstissä "Additional commitment on regulatory principles by the European 
Communities and their Member States", jota perusteleviestintää käsittelevä ryhmä käytti Maailman 
kauppajärjestöä koskevien neuvotteluiden yhteydessä: "Olennaiset toiminteet tarkoittavat yleisen 
televiestintäverkon ja -palvelun toiminteita, joita 
a) tarjoaa ainoastaan tai pääasiassa yksi tai rajallinen määrä toimittajia; ja 
b) ei voida korvata taloudellisesti tai teknisesti kannattavasti palvelun tarjoamiseksi". 
15 
Yrityksellä, joka valvoo liittymistä olennaiseen toiminteeseen, on määräävä asema 86 
artiklan mukaisessa merkityksessä. Yrityksellä voi olla 86 artiklassa tarkoitettu määräävä 
asema myös, vaikka se ei valvokaan olennaista toiminnetta. 
Seuraavien toiminteiden voidaan katsoa muodostavan tällä hetkellä telealan olennaiset 
toiminteet: ääni- ja/tai tietopalveluiden yleiset televerkot, kiinteät johdot ja niihin liittyvät 
verkon päätelaitteet, yleisen puhelinpalvelun tilaajia koskevat perustiedot, 
numerointijärjestelmät ja muut asiakas- tai tekniset tiedot. 
1.1 Palvelumarkkinat 
60. Eräs yrityksen markkina-aseman mittaamisessa käytettävä tekijä on kyseisen yrityksen 
myynti ilmaistuna prosentteina korvattavien palveluiden kokonaismyynnistä kyseisellä 
maantieteellisellä alueella. Palvelumarkkinoiden suhteen komissio arvioi muun muassa 
korvattavien palveluiden myynnistä peräisin olevan liikevaihdon, lukuun ottamatta 
yhdysliikennepalvelujen myyntiä tai sisäistä käyttöä ja paikallisen infrastruktuurin myyntiä 
tai sisäistä käyttöä51, sekä ottaa huomioon kilpailuolosuhteet ja markkinoilla vallitsevan 
kysynnän ja tarjonnan rakenteen. 
1.2 Toiminteisiin liittyminen 
61. Edellä 45 kohdassa mainittu "liittymä" voi koskea erilaisia tilanteita, mukaan lukien 
palvelun tarjoajan verkkonsa rakentamiseksi tarvitsemien kiinteiden johtojen saatavuutta 
sekä yhdysliikenneongelmia ahtaassa merkityksessä eli kahden verkon, esimerkiksi 
matkapuhelinverkon ja kiinteän televerkon yhteenliittämistä. Liittymien osalta on 
markkinoilla jo toimivilla teletoiminnan harjoittajilla usein monopoliasema, ja jopa niillä 
alueilla, joilla oikeudellisen rakenteen vapauttaminen on alkanut, vakiintuneet toiminnan 
harjoittajat ovat todennäköisesti myös jatkossa määräävässä asemassa. Toiminteita 
hallitseva teletoiminnan harjoittaja on usein myös suurin palvelujen tarjoaja, eikä sen ole 
ennen tarvinnut erottaa toisistaan telepalveluiden välittämistä ja näiden palvelujen 
tarjoamista loppukäyttäjille. Teletoiminnan harjoittaja, joka on myös palveluiden tarjoaja, 
ei nykyään vaadi omalta lähempänä loppukäyttäjiä toimivalta palveluyritykseltään korvausta 
liittymästä, ja sen vuoksi toiminteesta koituvia tuottoja ei ole helppo laskea. Tapauksissa, 
joissa operaattori tarjoaa sekä liittymää että palveluita, on tarpeen ehdottaa mahdollisimman 
pitkälle eri markkinoilta saatavat tuotot ennen kuin tuottojen perusteella lasketaan yhtiön 
osuutta sen toimintamarkkinoista. Ehdotetun yhteenliittämisdirektiivin 8 artiklan 2 kohta 
lienee hyödyllinen tässä yhteydessä, koska siinä vaaditaan erillistä kirjanpitoa "toisaalta 
yhteenliittämiseen liittyvistä toiminnoista - joihin kuuluvat sekä sisäisesti tarjotut 
yhteenliittämispalvelut että muille tarjotut yhteenliittämispalvelut - ja toisaalta muista 
toiminnoista". 
62. Liittymän saamisen taloudellinen merkitys riippuu myös sen verkon maantieteellisestä 
peitosta, jonka kanssa halutaan liittyä yhteen. Tämän vuoksi komissio ottaa liikevaihdon 
lisäksi huomioon mikäli mahdollista myös liittymää hakevan palvelun tarjoajan 
suunnittelemiin palveluihin verrattavia palveluita tilaavien asiakkaiden määrän. Tietyn 
Asia 6/72, Continental Can (Kok. 1973, s. 215) 
16 
yrityksen markkina-asema mitataan samalla tavoin osittain ottamalla huomioon yrityksen 
televerkon liitäntäpisteisiin liittyneiden asiakkaiden määrä, joka ilmaistaan prosentteina 
kyseisellä maantieteellisellä alueella pisteisiin liittyneiden asiakkaiden kokonaismäärästä. 
Tarjonnan korvattavuus 
63. Kuten edellä (37 kohdassa) mainittiin, tarjonnan korvattavuus liittyy myös kysymykseen 
määräävästä asemasta. Yli 50 prosentin markkinaosuus52 riittää yleensä osoittamaan 
määräävyyden, vaikka muitakin tekijöitä otetaan huomioon. Komissio tutkii esimerkiksi, 
toimiiko asian kannalta merkityksillä markkinoilla muita verkon tarjoajia arvioidakseen, 
ovatko vaihtoehtoiset infrastruktuurit riittävän tiheitä kilpailemaan nykyisen verkon kanssa 
ja missä määrin uusien liittymän tarjoajien on mahdollista päästä markkinoille. 
Muut asian kannalta merkitykselliset seikat 
64. Markkina-aseman ja tarjonnan korvattavuuden lisäksi komissio päättää toiminnan 
harjoittajan aseman määräävyydestä myös sen perusteella, onko tällä ensisijainen liittymä 
toiminteisiin, joita joko oikeudellisista syistä tai korkeiden kustannusten vuoksi ei voida 
jäljitellä. 
65. Kun markkinoille ilmaantuu kilpailevia liittymän tarjoajia, jotka haastavat vakiintuneiden 
markkinatoimijoiden määräävyyden, tällaisten tarjoajien jäsenvaltioiden viranomaisilta 
saamien oikeuksien laajuus ja erityisesti niiden maantieteellinen vaikutusalue ovat tärkeitä 
markkina-aseman määrittämisessä. Komissio seuraa tämän suhteen tiiviisti markkinoiden 
kehittymistä ja ottaa huomioon kaikki muuttuneet markkinaolosuhteet arvioidessaan 
liittymää koskevia seikkoja kilpailusääntöjen mukaisesti. 
1.3 Yhteinen määräävä asema 
66. Perustamissopimuksen 86 artiklan sanamuodosta ilmenee selvästi, että artiklaa voidaan 
soveltaa silloin, kun useammalla kuin yhdellä yrityksellä on yhdessä määräävä asema 
markkinoilla. Yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännössä tai komission toiminnassa ei 
vielä ole täysin täsmennetty niitä olosuhteita, joiden vallitessa yhteinen määräävä asema 
on olemassa tai sitä käytetään väärin, ja oikeus kehittyy edelleen. 
67. Perustamissopimuksen 86 artiklan sanamuoto ("yhden tai useamman yrityksen määräävän 
aseman väärinkäyttö") kuvaa jotain muuta kuin 85 artiklaan sisältyvää kilpailunvastaisten 
sopimusten tai yhteiskäytäntöjen kieltämistä. Muu tulkinta olisi ristiriidassa 
perustamissopimuksen yleisten tulkintaperiaatteiden kanssa ja tekisi sanamuodosta 
hyödyttömän ja jättäisi sen ilman käytännön merkitystä. Tämä ei kuitenkaan estä 85 ja 86 
artiklan soveltamista rinnakkain samaan sopimukseen tai käytäntöön, mihin komissio ja 
52 Tässä yhteydessä on huomattava, että ONP-puitteiden mukaan organisaatiosta voidaan ilmoittaa sen 
perusteella, että sillä on merkittävää markkinavoimaa. Sen määrittäminen, onko organisaatiolla merkittävää 
markkinavoimaa, riippuu useista tekijöistä, mutta lähtöoletus on, että organisaatiolla, jonka markkinaosuus 
ylittää 25 prosenttia, sellaista tavallisesti on. Kilpailusääntöjen mukaisessa arvioinnissaan komissio ottaa 
huomioon sen, onko yritys ilmoitettu, koska sillä katsotaan olevan merkittävää markkinavoimaa ONP-
sääntöjen perusteella. 
17 
yhteisöjen tuomioistuin ovat päätyneet useissa tapauksissa53, eikä mikään estä komissiota 
toimimasta ainoastaan toisen artiklan nojalla tapauksessa, johon sovelletaan molempia. 
68. Kaksi yritystä, jotka molemmat ovat määräävässä asemassa erillisillä kansallisilla 
markkinoilla, eivät ole yhteisessä määräävässä asemassa olevia yrityksiä. Yleisten 
puhelintoimintapalvelujen kansalliset harjoittajat eivät todennäköisesti saavuta 
yhteismääräävyyttä yhteisössä ennen kuin vasta vapauttamisen jälkeen. Jotta kaksi tai 
useampi yritys voi saavuttaa yhteisen määräävän aseman, niillä on yhdessä oltava 
suunnilleen samanlainen asema asiakkaittensa ja kilpailijoittensa suhteen kuin määräävässä 
asemassa olevalla yksittäisellä yrityksellä olisi. Televiestintäalalla yhteisen määräävän 
markkina-aseman voivat saavuttaa kaksi televiestinnän infrastruktuurin tarjoajaa, jotka 
kattavat saman maantieteellisen alueen. 
69. Jotta kaksi tai useampi yhtiötä olisi yhteisessä määräävässä asemassa, on lisäksi 
välttämätöntä mutta ei riittävää, että merkityksellisillä markkinoilla toimivien yritysten 
välillä ei ole todellista kilpailua. Tällainen kilpailun puuttuminen voi käytännössä johtua 
siitä, että yritysten välillä on yhteyksiä, kuten yhteistyötä, yhdysliikennettä tai 
sijainninseurantaa koskevia sopimuksia. Komission mielestä talousteoriat tai yhteisön 
oikeus eivät kuitenkaan viittaa siihen, että tällaiset yhteydet olisivat oikeudellisesti 
välttämättömiä edellytyksiä määräävän aseman olemassaololle54. Jos yritysten välillä 
vallitsee sellainen keskinäinen riippuvuus kuin oligopolitilanteissa usein syntyy, 
taloudellinen yhteys on riittävä. Oikeuden tai talousteorian perusteella ei näytä olevan syytä 
edellyttää muunlaista taloudellista yhteyttä kyseisten yritysten välille. Käytännössä tällaisia 
yhteyksiä on kuitenkin usein telealalla, jolla kansallisilla teletoiminnan harjoittajilla on 
lähes väistämättä erilaisia yhteyksiä toistensa kanssa. 
70. Jos tarkastellaan esimerkiksi liittymistä paikallissilmukkaan, sitä voi joissain jäsenvaltioissa 
lähitulevaisuudessa valvoa kaksi operaattoria - vakiintunut teletoiminnan harjoittaja ja 
kaapelitelevisiotoiminnan harjoittaja. Jotta voidaan tarjoa palveluita asiakkaille, liittyminen 
joko teletoiminnan harjoittajan tai kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajan paikallissilmukkaan 
on tarpeen. Tilanteista ja erityisesti niiden välisistä suhteista riippuen kummallakaan 
harjoittajalla ei ehkä ole määräävää asemaa; yhdessä niillä voi kuitenkin olla monopoli 
näihin toiminteisiin liittymisen suhteen. 
53 
54 Hoffmann La Roche (Kok. 1979, s. 461) 
Komission päätös, tehty 21 päivänä joulukuuta 1988, asiassa Racal Decca (EYVL N:o L 43, 1989, s. 27) 
Nestlé/Perrier, komission päätös, tehty 22 päivänä heinäkuuta 1992 (EYVL N:o L 356, 1992, s. 1) 
18 
2. Määräävän aseman väärinkäyttö 
2.1 Kieltäytyminen myöntämästä liittymää olennaisiin toiminteisiin ja 
epäedullisten ehtojen soveltaminen 
71. Kieltäytyminen myöntämästä liittymää voidaan kieltää 86 artiklan nojalla, jos kieltäytyvä 
yritys on toiminteiden valvontansa vuoksi määräävässä asemassa, kuten vakiintuneet 
teletoiminnan harjoittajat lähitulevaisuudessatodennäköisesti ovat. Kieltäytymisellä voi olla: 
"markkinoilla yhä vallitsevan kilpailun asteen säilyttämistä heikentävä tai tämän 
kilpailun kasvua estävä vaikutus"55. 
Kieltäytyminen on väärinkäytös ainoastaan silloin, jos se vaikuttaa kilpailuun. Koska 
telealan palvelumarkkinoilla tulee alussa olemaan harvoja kilpailukykyisiä toimijoita, 
kieltäytymiset yleensä vaikuttavat kilpailuun näillä markkinoilla. Kaikissa 
kieltäytymistapauksissa perustelut tutkitaan tarkkaan niiden puolueettomuuden 
selvittämiseksi. 
72. Laajasti ottaen asiaan voi liittyä kolme erilaista tilannetta: 
a. kieltäytyminen myöntämästä liittymää palvelua varten tapauksessa, jossa liittymän 
tarjoaja jo on antanut toiselle operaattorille liittymän näillä palvelumarkkinoilla 
tapahtuvaa toimintaa varten; 
b. kieltäytyminen myöntämästä liittymää palvelua varten tapauksessa, jossa liittymän 
tarjoaja ei ole antanut toiselle operaattorille liittymää näillä palvelumarkkinoilla 
tapahtuvaa toimintaa varten; 
c. liittymän peruuttaminen nykyiseltä asiakkaalta. 
73. Ensimmäisen mahdollisen tilanteen suhteen on selvää, että kieltäytyminen tarjoamasta 
liittymää uudelle asiakkaalle silloin, kun määräävä toiminteiden omistaja jo tarjoaa 
palveluja yhdelle tai useammalle asiakkaalle, jotka toimivat samoilla lähempänä 
tarjontaketjun loppupäätä olevilla markkinoilla, on syrjivää kohtelua, jos se rajoittaa 
kilpailua näillä markkinoilla. Kun verkko-operaattorit tarjoavat samoja tai samankaltaisia 
vähittäispalveluja kuin liittymää pyytävä osapuoli, niillä voi olla sekä kannustin että 
mahdollisuus rajoittaa kilpailua ja väärinkäyttää määräävyyttään tällä tavoin. Tällaiselle 
kieltäytymiselle voi tietenkin olla oikeutettuja perusteita, esimerkiksi hakijaan voi liittyä 
luottoriski. Jollei tällaisia perusteita ole, kieltäytyminen on yleensä liittymämarkkinoiden 
määräävän aseman väärinkäyttöä. 
74. Määräävässä asemassa olevan yrityksen velvollisuus on yleisesti ottaen tarjota liittymää 
siten, että lähempänä tarjontaketjun loppupäätä olevalle yrityksille tarjotut tavarat ja 
palvelut ovat saatavilla vähintään yhtä edullisin ehdoin kuin muiden osapuolten tavarat ja 
55 Asia 85/76, Hoffmann La Roche (Kok. 1979, s. 461) 
19 
palvelut, mukaan lukien määräävässä asemassa olevan yrityksen vastaavien omien 
yksiköiden tavarat ja palvelut. 
75. Toiseen edellä mainittuun tilanteeseen liittyen nousee esille kysymys siitä, olisiko liittymän 
tarjoaja velvoitettava tekemään sopimus palvelun tarjoajan kanssa, jotta palvelun tarjoaja 
voisi toimia uusilla palvelumarkkinoilla. Jos kapasiteetin rajallisuus ei ole ongelma ja 
yritys, joka kieltäytyy myöntämästä liittymää toiminteeseen, ei ole myöntänyt liittymää 
myöskään omalle lähempänä loppukäyttäjiä toimivalle yksikölleen tai muulle kyseisillä 
palvelumarkkinoilla toimivalle yritykselle, ei ole selvää, millainen muu puolueeton 
perustelu voisi tulla kyseeseen. 
76. Jos vaaditulle liittymälle ei ole olemassa kaupallisesti kannattavia vaihtoehtoja, liittymän 
pyytäjä ei voi toimia palvelumarkkinoilla, jollei liittymää myönnetä. Tässä tapauksessa 
kieltäytyminen rajoittaa uusien markkinoiden tai näillä markkinoilla myytävien uusien 
tuotteiden kehittymistä 86 artiklan b kohdan vastaisesti. Liikenteen alalla56 komissio on 
määrännyt, että olennaista toiminnetta valvovan yrityksen on myönnettävä liittymä tietyissä 
olosuhteissa57. Samoja periaatteita sovelletaan televiestinnän alalla. 
77. Periaatteella, joka velvoittaa määräävässä asemassa olevat yritykset tekemään 
liittymäsopimuksen tietyissä olosuhteissa, on usein merkitystä televiestintäalalla. Tällä 
hetkellä useimpien telepalvelujen verkkoinfrastruktuurin tarjoaminen on kaikkialla EU:ssa 
monopolien tai käytännössä monopoliasemassa olevien yritysten hallinnassa. Silloinkin, kun 
rajoituksia on poistettu tai pian poistetaan, kilpailu tarjontaketjun loppupään markkinoilla 
riippuu yhä hinnoista ja ehdoista, joita asetetaan liittymiselle lähempänä tarjontaketjun 
alkupäätä oleviin verkkopalveluihin, jotka vasta vähitellen heijastavat kilpailevia 
markkinavoimia. Kun otetaan huomioon teknologisen muutoksen nopeus televiestinnän 
alalla, voidaan nähdä tilanne, jossa yritykset yrittävät tarjota uusia tuotteita tai palveluja, 
joihin määräävässä asemassa oleva tarjoaja ei halua myöntää liittymää, mutta jotka eivät 
kilpaile tämän tarjoamien tuotteiden tai palvelujen kanssa. 
56 
57 Komission päätös 94/19/EY, Sea Containers v. Stena Sealink (EYVL N:o L 15, 1994, s. 8) 
Komission päätös, 94/119/EY, liittymä Rodbyn sataman toiminteisiin (EYVL N:o L 55, 1994, s. 52) 
Ks. myös (muun muassa): 
Tuomioistuimen tuomiot 
Asiat 6 ja 7/73, Commercial Solvents v. komissio (Kok. 1974, s. 223) 
Asia 311/84, Télémarketing (Kok. 1985, s. 3261) 
Asia C-18/88 RTT v. GB-Inno (Kok. 1991-1, s.5941) 
Asia C-260/89, EUiniki Radiophonia Teleorassi (Kok. 1991-1, s.2925) 
Asiat T-69, T-70 ja T-76/89, RTE, BBC ja ITP v. komissio, Kok. 1991-11, s. 485, 535, 575; 
Asia C-241/90, Espanja v. komissio, Kok. 1992-1, s; 5833; 
Asiat C-241 ja 242/91P, RTE ja ITP Ltd v. komissio (Magill), Kok. 1995-1, s. 743 
Komission päätökset 
76/185/ETY - National Carbonizing Company (EYVL N:o L 35, 1976, s. 6) 
88/589/ETY - London European - Sabena ( EYVL N:o L 317, 1988, s. 47) 
92/213/ETY - British Midland v. Aer Lingus ( EYVL N:o L 96, 1992, s. 34) 
B&I c. Sealink, (1992) 5 CMLR 255 (EY Tiedote N:o 6 - 1992, 1.3.30 kohta). 
20 
78. Komission on varmistettava, että vakiintuneet toiminnanharjoittajat eivät käytä 
määräysvaltaansa toiminteiden suhteen kilpailukykyisen televiestintäympäristön 
kehittymisen vaikeuttamiseen. Yritystä, joka on palvelumarkkinoilla määräävässä asemassa 
ja joka väärinkäyttää asemaansa kyseisillä markkinoilla 86 artiklan vastaisesti, voidaan 
väärinkäytöksen lopettamiseksi vaatia tarjoamaan yhdelle tai useammalle kilpailijalle 
liittymä toiminteeseen kyseisillä markkinoilla. Yritys voi väärinkäyttää määräävää 
asemaansa erityisesti, jos se toiminnallaan estää uuden tuotteen tai palvelun syntymisen. 
79. Komission tarkastelun lähtökohta on tunnistaa olemassaolevat tai mahdolliset markkinat, 
joille liittymää haetaan. Sen määrittämiseksi, olisiko liittymä määrättävä myönnettäväksi 
kilpailusääntöjen perusteella, otetaan huomioon, rikkooko määräävä yritys velvollisuuttaan 
olla syrjimättä ketään (ks. jäljempänä) tai huomioidaan seuraavat seikat kokonaisuutena 
ottaen: 
a. Liittymä kyseessä olevaan toiminteeseen on yleisesti olennaista, jotta yritykset 
voisivat kilpailla näillä liitännäisillä markkinoilla58. 
Keskeinen kysymys on siten se, mikä on olennaista. Ei riitä, että liittymää pyytävän 
yrityksen asema paranee, jos liittymä myönnetään - sen epäämisen on johdettava 
siihen, että ehdotettu toiminta on joko mahdotonta tai vakavasti ja väistämättä 
epätaloudellista. 
Vaikka vaihtoehtoista infrastruktuuria esimerkiksi voidaan 1 päivästä heinäkuuta 
1996 alkaen käyttää vapautettujen palvelujen tarjoamiseen, useissa tapauksissa 
kestää jonkin aikaa, ennen kuin se muodostaa tyydyttävän vaihtoehdon vakiintuneen 
tarjoajan toiminteille. Vaihtoehtoinen infrastruktuuri ei tällä hetkellä ole 
maantieteellisesti yhtä kattava kuin markkinoille jo vakiintuneiden teletoiminnan 
harjoittajien verkko. 
b. Liittymän tarjoamiseksi on saatavilla riittävästi kapasiteettia. 
c. Toiminteen omistaja ei pysty vastaamaan kysyntään nykyisillä tuote- tai 
palvelumarkkinoilla, estää mahdollisen uuden palvelun tai tuotteen syntymisen 
taikka ehkäisee kilpailua olemassa olevilla tai mahdollisilla palvelu- tai 
tuotemarkkinoilla. 
d. Liittymää hakeva yritys on valmis maksamaan kohtuullisen ja syrjimättömän hinnan 
ja hyväksyy muutenkin kaikki liittymää koskevat syrjimättömät ehdot ja 
edellytykset. 
e. Kieltäytyminen myöntämästä liittymää ei ole puolueettomasti perusteltavissa. 
Yhteisön oikeus suojelee kilpailua, ei kilpailijoita; sen vuoksi ei riitä, jos osoitetaan, että yksi kilpailija 
tarvitsee liittymän toiminteeseen kilpaillakseen tarjontaketjun loppupään markkinoilla. Jotta liittymä 
määrättäisiin pakolliseksi, on välttämätöntä osoittaa, että liittymä on tarpeellinen kaikille paitsi satunnaisille 
kilpailijoille. 
21 
Tässä yhteydessä merkityksellinen peruste voi olla se, että liittymän tarjoamiseen 
sitä pyytäneelle yritykselle liittyy ylitsepääsemätön vaikeus tai se, että toiminteen 
omistaja, joka on toteuttanut investoinnin ottaakseen käyttöön uuden tuotteen tai 
palvelun, tarvitsee riittävästi aikaa ja tilaisuuden käyttää kyseistä toiminnetta 
saattaakseen kyseisen uuden tuotteen tai palvelun markkinoille. Jokainen perustelu 
on kuitenkin tutkittava huolellisesti tapauskohtaisesti. Telealalla on erityisen tärkeää, 
että kilpailuympäristöstä loppukäyttäjille koituvaa hyötyä ei vähennetä entisten 
valtion monopolien toimilla, jotka estävät kilpailun syntymisen ja kehittymisen. 
Päätettäessä, onko 86 artiklaa rikottu, otetaan huomioon sekä todellinen tilanne kyseisillä 
ja muilla maantieteellisillä markkinoilla että pyydetyn liittymän ja toiminteen teknisen 
konfiguraation välinen suhde, mikäli sillä on merkitystä. 
80. Kysymys puolueettomasta perusteesta vaatii erityisen huolellista selvitystä tällä alueella. 
Toimivaltaisten viranomaisten on päätettävä, ovatko tietyn tapauksen yhteydessä mainitut 
vaikeudet riittävän vakavia oikeuttaakseen liittymän kieltämisen. Lisäksi viranomaisten on 
myös ratkaistava, aiheutuuko näistä vaikeuksista suurempaa vahinkoa kilpailulle kuin 
liittymän kieltämisestä tai sen vaikeuttamisesta, mikä rajoittaisi käyttäjille suunnattujen 
palvelumarkkinoiden toimintaa. 
81. Kolme liittymän kannalta tärkeää osa-aluetta, joita tarjoaja voi hyödyntää kieltäytyäkseen 
tosiasiassa myöntämästä liittymää, ovat ajoitus, tekninen konfiguraatio ja hinta. 
82. Määräävässä asemassa olevilla teletoiminnan harjoittajilla on velvollisuus käsitellä 
liittymäpyynnöt tehokkaasti: tarpeettomia ja perustelemattomia viivästyksiä pyyntöön 
vastaamisessa voidaan pitää väärinkäytöksenä. Komissio pyrkii erityisesti vertaamaan 
liittymäpyyntöön saatua vastausta: 
a. tavanomaiseen aikakehykseen ja ehtoihin, joita sovelletaan, kun myöntävä osapuoli 
tarjoaa omalle tytäryhtiölleen tai haaraosastolleen liittymän toiminteisiinsa; 
b. muissa jäsenvaltioissa samanlaisten toiminteiden liittymäpyyntöihin saatuihin 
vastauksiin; ja 
c. liittymäpyyntöjen käsittelyssä tapahtuneisiin viivästymisiin annettuihin selityksiin. 
83. Myös tekniseen konfiguraation liittyvät seikat tutkitaan tarkkaan niiden aitouden 
määrittämiseksi. Kilpailusäännöissä edellytetään periaatteessa, että liittymää pyytävälle 
osapuolelle on myönnettävä liittymä tälle osapuolelle parhaiten sopivassa kohdassa, jos se 
sopii teknisesti liittymän tarjoajalle. Tekniseen toteutettavuuteen liittyvät seikat voivat olla 
puolueettomia perusteita evätä liittymä; esimerkiksi liittymän hakemisen kohteena olevan 
liikenteen on täytettävä infrastruktuuria koskevat tekniset standardit. Rajallinen kapasiteetti 
voi myös olla puolueeton peruste tapauksissa, jossa ehkä ilmenee tarvetta säännöstellä59. 
59 Kuten edellä on mainittu 80 kohdassa. 
22 
84. Liittymän kohtuuton hinta on itsessään väärinkäytös60 ja voi todellisuudessa myös johtaa 
liittymän estämiseen. 
85. Tällaiset selvitykset sisältävät useita tarkkaa arviointia vaativia osa-alueita. Televiestinnän 
alalla hinnoitteluun liittyviä kysymyksiä helpottaa ONP-direktiiveissä säädetty velvoite 
kustannuslaskelmajärjestelmien avoimuudesta. 
86. Mitä tulee edellä 72 kohdassa lueteltuun kolmanteen tilanteeseen, eräät aikaisemmat 
komission päätökset ja tuomioistuimen oikeuskäytäntö ovat koskeneet tarjontaketjun 
loppupään yrityksille suunnattujen toimitusten lopettamista. Commercial Solvents -asiassa 
tuomioistuin totesi, että: 
"raaka-ainemarkkinoilla määräävässä asemassa oleva yritys, joka varaamalla 
itselleen tällaista raaka-ainetta valmistaakseen omia johdannaisiaan kieltäytyy 
tarjoamasta niitä asiakkaalle, joka itse valmistaa näitä johdannaisia, ja siten 
mahdollisesti eliminoi kaiken tämän asiakkaan taholta tulevan kilpailun, 
väärinkäyttää määräävää asemaansa 86 artiklassa tarkoitetulla tavalla'™. 
87. Vaikka tämä asia koski tuotteen toimitusten lopettamista, periaatteessa kyseisen asian ja 
liittymän peruuttamisen välillä ei ole eroa. Liittymäsopimuksen yksipuolinen irtisanominen 
tuo esiin merkittävästi samankaltaisia asioita kuin ne, joita tarkasteltiin kieltäytymisen 
yhteydessä. Liittymän peruuttaminen olemassaolevalta asiakkaalta on yleensä väärinkäytös. 
Puolueettomia syitä voidaan myös tässä tapauksessa käyttää peruuttamisen perustelemiseksi. 
Kaikkien tällaisten syiden on oltava oikeassa suhteessa peruuttamisen aiheuttamiin 
kilpailuvaikutuksiin. 
2.2 Muut väärinkäytökset 
88. Kieltäytyminen myöntämästä liittymää on vain yksi mahdollinen väärinkäytöksen muoto 
tällä alueella. Väärinkäytöksiä voi esiintyä myös, vaikka liittymä on myönnetty. 
Väärinkäytös voi syntyä muun muassa silloin, jos operaattori toimii syrjivällä tavalla tai 
operaattorin toiminta muuten rajoittaa markkinoita tai teknistä kehitystä. Seuraavassa 
luetellaan joitain mahdollisia väärinkäytöksiä. 
Verkon konfiguraatio 
89. Määräävässä asemassa olevan verkko-operaattorin verkon sellainen konfiguraatio, joka 
puolueettomasti katsoen vaikeuttaa palvelujen tarjoajien liittymistä siihen62, voi olla 
väärinkäytös, jollei se ole puolueettomasti perusteltavissa. Eräs puolueeton perustelu olisi 
se, että verkon konfiguraatio parantaa verkon yleistä tehokkuutta. 
60 
61 
62 Katso 91 kohta jäljempänä. 
Asia 6 ja 7/73, Commercial Solvents (Kok. 1974, s. 223) 
Esimerkiksi käyttää verkkoa käyttö omien asiakkaidensa tavoittamiseksi. 
23 
Sitominen 
90. Tällä on erityisesti merkitystä silloin, kun siihen liittyy sellaisten palveluiden, joissa 
teletoiminnan harjoittajalla on määräävä asema, sitominen palveluihin, joissa sillä on 
kilpailijoita63. Kun vertikaalisesti integroitunut määräävässä asemassa oleva verkko-
operaattori velvoittaa liittymää pyytävän osapuolen ostamaan siltä yhtä tai useampaa 
palvelua64 ilman riittäviä perusteluja, se voi estää kilpailijoitaan tarjoamasta näitä paketin 
osia erikseen. Tämä vaatimus voi siten olla 86 artiklassa tarkoitettu väärinkäytös. 
Hinnoittelu 
91. Hinnoitteluongelmissa, jotka koskevat palveluiden tarjoajien liittymistä määräävässä 
asemassa olevan toiminnan harjoittajan (olennaisiin) toiminteisiin, on yleensä kyse liian 
korkeista hinnoista65; koska toiminteelle, johon haetaan liittymää, ei ole kannattavaa 
vaihtoehtoa, määräävässä asemassa tai monopoliasemassa oleva toiminnan harjoittaja voi 
olla taipuvainen veloittamaan ylisuuria hintoja. 
Liian alhaisten hintojen ongelma voi syntyä tapauksessa, jossa erilaiset televiestinnän 
infrastruktuuriverkot kilpailevat keskenään, jolloin määräävässä asemassa oleva toiminnan 
harjoittaja voi periä liittymästä liian alhaisen hinnan estääkseen perustamissopimuksen 86 
artiklan a alakohdan vastaisesti kilpailun muiden (uusien) infrastruktuurin tarjoajien taholta. 
Yleensä hintaan liittyy väärinkäytös, jos se on alle määräävässä asemassa olevan yrityksen 
keskimääräisten muuttuvien kustannusten tai alle keskimääräisten kokonaiskustannusten ja 
osa kilpailunvastaista suunnitelmaa66. 
Tarpeen tullen avoimen verkon tarjoamista koskevat säännöt kirjanpito vaatimuksista ja 
avoimuudesta auttavat varmistamaan 86 artiklan tehokkaan soveltamisen tässä yhteydessä. 
92. Kun toiminnan harjoittaja on määräävässä asemassa tuote- tai palvelumarkkinoilla, on 
kaikilta kilpailijoilta tarjontaketjun loppupään markkinoilla perityn liittymähinnan (mukaan 
63 
64 
65 
66 Tätä käsitellään myös ONP-puitteiden yhteydessä: katso yhteenliittämisdirektiivin 7 artiklan 4 kohta, 
puhelintoimintadirektiivin 12 artiklan 4 kohta ja ONP-kehysdirektiivin liite H. 
Esimerkiksi jälkimmäiselle osapuolelle tarpeettomia palveluita tai palveluita, joita liittymän pyytäjä haluaisi 
itse tarjota asiakkailleen. 
Komission tiedonanto yleispalvelun kustannuksia ja rahoittamista koskevien kansallisten suunnitelmien 
arviointiperusteista ja tällaisten suunnitelmien toteuttamisen suuntaviivoista on merkityksellinen sen 
määrittämiseksi, missä määrin yleispalveluvelvoitetta voidaan käyttää perittyjen hintojen perustelemiseksi. 
Katso myös viittaus yleispalveluvelvoitteeseen edellä 53 kohdassa. 
Katso AKZO, asia C-62/86 (Kok. 1991, s. 3359). 
Telealalla ei usein kuitenkaan voida soveltaa keskimääräisten muuttuvien kustannusten sääntöä, koska 
olemassa olevaan verkkoon tarjotun liittymän muuttuvat kustannukset ovat lähes olemattomat. Tämän 
mukaisesti komission mielestä olisi testattava, periikö yritys tavaroilta ja palveluilta - muutoin kuin uuden 
tavaran tai palvelun yhteydessä - hintaa, joka ylittää kyseisten tavaroiden tai palveluiden tarjoamisesta 
tavallisesti aiheutuvat muuttuvat kustannukset, mutta on niin alhainen, että jos yritys jatkuvasti myy saman 
osuuden tuotannostaan tähän hintaan, kaikkien kyseisten tavaroiden tai palveluiden myynnistä saatavat 
kokonaistulot jäävät pienemmiksi kuin yritykselle niiden tarjoamisesta koituvat keskimääräiset 
kokonaiskustannukset, vaikka aikomusta sulkea kilpailija markkinoilta ei voitaisikaan todistaa. 
24 
lukien kyseisen yrityksen mahdollisilta omilta loppupään yksiköiltään perimä hinta), ja 
verkko-operaattorin tarjontaketjun loppupään markkinoilla perimän hinnan välisen 
marginaalin oltava riittävän suuri, jotta kohtuullisen tehokas palvelun tarjoaja voi saavuttaa 
tavanomaisen voiton kyseisillä markkinoilla, ellei määräävässä asemassa oleva yritys sitten 
voi osoittaa oman yksikkönsä olevan erityisen tehokas67. Jos näin ei ole, tarjontaketjun 
loppupään markkinoilla toimivat kilpailijat joutuvat "hintapuristukseen", joka voi pakottaa 
ne pois markkinoilta. 
Syrjintä 
93. Määräävässä asemassa oleva liittymän tarjoaja ei saa tehdä eroa liittymäsopimusten välillä, 
jos tällainen erottelu rajoittaa kilpailua. Kaikki enemmän liittymän käyttöön kuin liittymän 
tarjoajan omiin toimenpiteisiin perustuva erottelu on 86 artiklan vastaista, jos se riittävän 
todennäköisesti rajoittaa tai vääristää todellista tai mahdollista kilpailua. 
Syrjintä voi olla muodoltaan esimerkiksi erilaisten ehtojen asettamista, mukaan lukien 
erilaisten hintojen periminen tai muunlainen erottelu liittymäsopimusten välillä, paitsi jos 
tällainen syrjintä on puolueettomasti perusteltua, esimerkiksi kustannusten tai tekniikan 
vuoksi tai koska käyttäjät toimivat eri tasoilla. Tällainen syrjintä todennäköisesti rajoittaa 
kilpailua tarjontaketjun loppupään markkinoilla, joilla liittymää hakenut yritys toimii, koska 
se rajoittaa kyseisen toiminnan harjoittajan mahdollisuutta päästä markkinoille tai laajentaa 
toimintaansa kyseisillä markkinoilla68. 
94. Hintasyrjintään liittyen 86 artiklan c alakohdassa kielletään määräävässä asemassa olevaa 
yritystä harjoittamasta syrjintää eri kauppakumppaneittensa välillä69, mukaan lukien 
asiakkaiden erotteleminen sen perusteella, suostuvatko ne toimimaan yksinomaan kyseisen 
määräävässä asemassa olevan yrityksen kanssa vai eivät. 
95. Kaikki liittymäsopimusten ominaisuuksiin tai ehtoihin liittyvä syrjintä, jota ei voida 
perustella puolueettomasti, voi muodostaa väärinkäytöksen. Syrjintä voi liittyä esimerkiksi 
hinnoitteluun, myöhästymisiin, tekniseen liittymään, väylöittämiseen70, numerointiin, verkon 
käyttöä koskeviin kohtuuttomiin rajoituksiin ja verkon asiakastietojen käyttöön. Syrjinnän 
esiintyminen voidaan kuitenkin määritellä ainoastaan tapaus kerrallaan. Syrjintä on vastoin 
86 artiklaa riippumatta siitä, onko se tietyn liittymäsopimuksen ehtojen seurausta vai 
ehtojen perusteella ilmeistä. 
67 
68 
69 
70 Komission päätös 88/518/ETY, Brown Napier/British Sugar (EYVL N:o L 284, 1988, s. 41): teollisuus-ja 
vähittäishintojen välistä erotusta vähennettiin niin paljon, että tukkuostaja, joka harjoitti tukkutarjoajan kanssa 
yhtä tehokasta pakkaustoimintaa, ei voinut kannattavasti toimia vähittäiskauppamarkkinoilla. Katso myös 
National Carbonising, alaviite 57 edellä. 
Jos infrastruktuurikapasiteetti ei ole kokonaan käytössä, erisuuruiset hinnat, joita liittymästä loppupään eri 
markkinoilla vallitsevan kysynnän perusteella peritään, ovat perusteltavissa, jos tällainen erottelu mahdollistaa 
infrastruktuurin paremman hyödyntämisen ja tiettyjen markkinoiden paremman kehittämisen eikä erottelu 
rajoita tai vääristäkilpailua.Tällaisessatapauksessakomissiotutkiihintaerottelun kokonaisvaikutukset kaikilla 
tarjontaketjun loppupään markkinoilla. 
Asia C-310/93 P, BPB Industries PLC ja British Gypsum Ltd v. komissio (Kok. 1995-1, s. 865, 904 kohta), 
BPB:n harjoittamasta asiakkaiden syrjinnästä kipsilevymarkkinoihin liittyvillä markkinoilla, 
esimerkiksi väylöityksessä käytettyjen verkko-operaattorien suosituimmuuslista 
25 
96. Tässä yhteydessä tarjoajalla on yleinen velvollisuus kohdella yksittäisiä asiakkaita samalla 
lailla kuin se kohtelee omia tarjontaketjun loppupäätä palvelevia yksiköitään. Asiakkaan 
ja tämän kysynnän luonne voivat olla merkittäviä ratkaistaessa, ovatko liiketoimet toisiinsa 
verrattavia. Eri hinnat eri tasoilla toimiville asiakkaille (kuten tukku- ja vähittäismyyjille) 
eivät välttämättä ole syrjintää. ' 
97. Ottaen huomioon liittymän teknisen konfiguraation merkityksen liittymälle konfiguraation 
suhteen voi esiintyä syrjintäongelmia. 
Liittymän teknisen kehittyneisyyden taso: liittymään liittyvän keskuksen tyyppiä tai 
verkkohierarkian "tasoa" taikka teknisiä ominaisuuksia koskevilla rajoituksilla on suoraa 
merkitystä kilpailulle. Tällaisia voivat olla yhteyden tukemiseen tarkoitetut toiminteet tai 
rajapinnan ja merkinantojärjestelmän tyyppi, joita käytetään määrittelemään liittymää 
pyytävän osapuolen käytettävissä olevan palvelun tyyppi (esimerkiksi äly verkkotoiminteet). 
Liitäntäpisteiden määrä ja/tai sijainti: vaatimus kerätä ja jakaa liikennettä tietyillä alueilla 
kyseistä aluetta suoraan palvelevan keskuksen kautta pikemminkin kuin korkeammalla 
verkkohierarkiatasolla voi olla merkittävä. Liittymää haluavalle osapuolelle koituu 
ylimääräisiä kustannuksia, jos se joutuu hankkimaan yhteydet kauempaa omasta 
keskuksestaan tai maksamaan korkeampia välityskustannuksia. 
Yhtäläinen liittymä: liittymää hakevan osapuolen asiakkaiden mahdollisuus saada liittymän 
tarjoajan palvelut käyttäen samaa valintanumeromäärää kuin tämän asiakkaat on 
televiestinnän kilpailun kannalta keskeinen piirre. 
Puolueeton perustelu 
98. Tällaisia voivat olla liittymän tarjoajan omistaman verkon todellista toimintaa tai toimilupia 
koskevat rajoitukset, jotka ovat yhteneväisiä esimerkiksi henkisen omaisuuden oikeuksien 
sisällön kanssa. 
2.3, Yhteisen määräävän aseman väärinkäyttö 
99. Yhdessä määräävän aseman muodostavien yritysten tapauksessa (ks. 66 ja sitä seuraavat 
kohdat edellä) yksi näistä yrityksistä voi käyttää asemaansa väärin, vaikka muut eivät 
käyttäisikään. 
100. Jos yksikään operaattori ei halua tarjota liittymää ja jollei kieltäytymiselle ole teknistä tai 
kaupallista perustetta, kilpailusääntöihin perustuvien parannuskeinojen lisäksi voidaan 
odottaa kansallisen kilpailuviranomaisen ratkaisevan ongelman määräämällä yhden tai 
useamman yrityksistä tarjoamaan liittymän ONP-direktiivin ehtojen tai kansallisen lain 
nojalla. 
26 
3. Liittymäsopimukset (85 artikla) 
101. Liittymäsopimuksista johtuvilla kilpailunrajoituksilla voi olla kaksi selvää seurausta: ne 
voivat rajoittaa sopimuksen kahden osapuolen välistä kilpailua tai rajoittaa kilpailua 
kolmansien osapuolten taholta, esimerkiksi antamalla yksinoikeudet yhdelle tai molemmille 
sopimuspuolille. Jos toinen osapuoli lisäksi on määräävässä asemassa, sopimusehdot voivat 
johtaa tämän määräävyyden vahvistumiseen tai sen laajentumiseen kyseisillä markkinoilla, 
tai ne voivat johtaa epäoikeudenmukaisten ehtojen asettamisen kautta tapahtuvaan 
määräävän aseman lainvastaiseen hyödyntämiseen. 
102. Liittymäsopimukset, joissa liittyminen on periaatteessa rajoittamatonta, eivät 
todennäköisesti rajoita kilpailua 85 artiklan 1 kohdan mukaisessa merkityksessä. 
Yksinoikeutta koskevat velvoitteet, joissa liittymä tarjotaan yhdelle yritykselle, sitä vastoin 
todennäköisesti rajoittavat kilpailua, koska ne rajoittavat muiden yritysten mahdollisuuksia 
käyttää infrastruktuuria. Koska useimpien verkkojen kapasiteetti on suurempi kuin 
yksittäinen käyttäjä todennäköisesti tarvitsee, tämä on tavallisesti tilanne telealalla. 
103. Liittymäsopimuksilla voi olla merkittäviä kilpailua edistäviä vaikutuksia, koska ne voivat 
parantaa pääsyä tarjontaketjun loppupään markkinoille. Yhdysliikenteen yhteydessä 
liittymäsopimukset ovat olennaisia palvelujen ja infrastruktuurin yhteentoimivuudelle ja 
lisäävät siten kilpailua tarjontaketjun loppupään palvelumarkkinoilla, joihin todennäköisesti 
liittyy korkeampi lisäarvo kuin paikalliseen infrastruktuuriin. 
104. Tietyillä liittymäsopimuksilla tai niiden sisältämillä lausekkeilla on kuitenkin selvästi 
mahdollisia kilpailunvastaisia vaikutuksia. Liittymäsopimukset voivat esimerkiksi: 
a. olla keino yhteensovittaa hintoja; 
b. olla markkinoiden jakamisen väline; 
c. johtaa kolmansien osapuolten poissulkemiseen markkinoilta71; 
d. johtaa kaupallisesti arkojen tietojen vaihtoon sopimuspuolten välillä. 
105. Hintasääntelyn vaara on erityisen akuutti telealalla, koska yhdysliikennemaksut ovat usein 
50 prosenttia tai enemmän tarjottujen palvelujen kokonaiskustannuksista ja koska 
yhdysliikenne määräävän yrityksen kanssa on yleensä välttämätön. Tällaisessa tilanteessa 
hintakilpailun mahdollisuudet ovat rajalliset ja vastaavasti hintojen yhteensovittamisen 
vaara (ja vakavuus) suurempi. 
106. Verkko-operaattorien yhteenliittämissopimukset voivat tiettyjen olosuhteiden vallitessa 
lisäksi olla keino jakaa markkinat liittymää tarjoavan verkko-operaattorin ja sitä haluavan 
verkko-operaattorin kesken sen sijaan, että näiden välille syntyisi kilpailua verkosta. 
107. Vapautetussa teleympäristössä kansalliset sääntelyviranomaiset ja komissio valvovat 
tarkkaan yllämainittuja kilpailurajoituksia kilpailusääntöjen nojalla. Kansallinen sääntely 
Komission päätös, Night Services (EYVL N:o L 259, 1994, s. 20); komission päätös, Eurotunnel (EYVL N:o 
L 354, 1994, s. 66) 
27 
ei vaikuta osapuolten oikeuteen valittaa komissiolle mistä tahansa kilpailunvastaisesta 
toiminnasta. 
85 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvat lausekkeet 
108. Komissio on havainnut eräitä rajoitustyyppejä, jotka mahdollisesti rikkovat 
perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa ja edellyttävät sen vuoksi yksittäistä poikkeusta. 
Tällaiset lausekkeet koskevat yleensä liittymän kaupallisia puitteita. 
109. Televiestinnän alalla yhdysliikennettä harjoittavat osapuolet haluavat ehkä vaihtaa tietoa 
asiakkaista ja liikenteestä. Tämä tiedonvaihto vaikuttaa todennäköisesti kyseisten yritysten 
kilpailukäyttäytymiseen, ja osapuolet voivat helposti käyttää sitä vilpillisesti esimerkiksi 
markkinoiden jakamiseen72 Tämän vuoksi tarvitaan varotoimia sen varmistamiseksi, että 
luottamuksellisia tietoja paljastetaan ainoastaan niille yritysten osille, jotka osallistuvat 
yhteenliittämissopimusten tekoon, tai että tietoja ei käytetä kilpailunvastaisiin tarkoituksiin. 
110. Yksinoikeusjärjestelyt, kuten esimerkiksi liikenteen ohjaaminen ainoastaan toisen tai 
molempien sopimuspuolten televerkkojen kautta käyttämättä muiden osapuolten verkkoja, 
vaikka näiden kanssa olisi tehty liittymäsopimukset, vaativat myös 85 artiklan 3 kohdan 
mukaista tarkastelua. Jos tällaiselle väylöittamiselle ei esitetä perusteluita, kyseiset 
lausekkeet kielletään. 
111. On erittäin epätodennäköistä, että kilpailunvastaisessa tarkoituksessa tehdyt 
liittymäsopimukset täyttävät 85 artiklan 3 kohdan mukaiset yksittäisten poikkeusten ehdot. 
112. Liittymäsopimuksilla voi lisäksi olla vaikutusta markkinoiden kilpailulliseen rakenteeseen. 
Paikalliset liittymämaksut muodostavat usein huomattavan osan liittymää pyytävän 
osapuolen loppukäyttäjille tarjoaman palvelun kokonaiskustannuksista, mikä jättää 
.vähemmän tilaa hintakilpailulle. Koska on tarpeen turvata tämä vähäinenkin kilpailu, 
komissio kiinnittää liittymäsopimuksia tutkiessaan erityistä huomiota niiden todennäköisiin 
vaikutuksiin asian kannalta merkityksellisillä markkinoilla varmistaakseen, että tällaisten 
sopimusten piilotettu ja epäsuora tarkoitus ei ole määrittää ja yhteensovittaa loppukäyttäjiltä 
perittäviä lopullisia hintoja, mikä on eräs vakavimmista perustamissopimuksen 85 artiklan 
rikkomisista73. 
113. Myös kollektiivista syrjintää sisältävät lausekkeet, jotka johtavat kolmansien osapuolten 
sulkemiseen pois markkinoilta, rajoittavat kilpailua. Merkittävintä on hinnoittelua, laatua 
tai muuta liittymän kaupallisesti merkittävää osa-aluetta koskeva ja liittymää haluavan 
osapuolen etuja haittaava syrjintä, joka tähtää yleensä liittymän tarjoajan toiminnan 
epäoikeudenmukaiseen suosimiseen. 
72 
73 Asia T-34/92, Fiatagri UK Ltd ja New Holland Ford Ltd v. komissio 
Asia T/35/92, John Deere Ltd v. komissio 
Molemmista on haettu muutosta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta. 
Muutoksenhaku komission päätöksestä UK Agricultural Tractor Registration Exchange (EYVL N:o L 68, 
1992, s. 19) 
Asia 8/72 Vereniging van Cementhandelaaren v. komissio (Kok. 1972, s. 977) 
Asia 123/83 Bureau National Interprofessionnel du Cognac v. Clair (Kok. 1985, s. 39!) 
28 
4. Vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 
114. Sekä 85 että 86 artiklan soveltamisen edellytys on, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 
kohdistuu vaikutusta. 
115. Jotta sopimuksen katsottaisiin vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, komission on 
voitava: 
"ennakoida riittävän todennäköisesti lainsäädännön tai tosiasioiden sisältämien 
puolueettomien tekijöiden perusteella, että kyseisellä sopimuksella voi olla suoraa 
tai välillistä, todellista tai mahdollista vaikutusta jäsenvaltioiden välisen kaupan 
rakenteeseen.,nA 
Kaikkien sopimukseen sisältyvien rajoitusten ei tarvitse välttämättä vaikuttaa kauppaan75, 
jos sopimus kokonaisuudessaan tekee niin. 
116. Komissio punnitsee televiestinnän alan liittymäsopimusten, yhteydessä kilpailurajoitusten 
suoria vaikutuksia valtioiden väliseen kauppaan liittymämarkkinoilla, mutta myös 
vaikutuksia kauppaan tarjontaketjun loppupään markkinoilla. Komissio tarkastelee myös 
näihin sopimuksiin sisältyvää mahdollisuutta sulkea pois tietty maantieteellinen markkina-
alue, joka voi estää muissa jäsenvaltioissa jo toimivia yrityksiä kilpailemasta näillä 
maantieteellisillä markkinoilla. 
117. Telealan liittymäsopimukset vaikuttavat yleensä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska 
verkon kautta tarjotuista palveluista käydään kauppaa koko EU:n alueella, ja koska 
sopimuksin voidaan säädellä palvelun tarjoajan tai toiminnan harjoittajan kykyä tarjota 
kyseistä palvelua76. Vaikka markkinat olisivat pääasiassa kansalliset, kuten ne 
vapauttamisen nykyvaiheessa yleensä ovat, määräävän aseman väärinkäyttö vaikuttaa 
yleisesti ottaen markkinarakenteeseen, ja sillä on seurauksia jäsenvaltioiden väliseen 
kauppaan. 
118. Kauppaan kohdistuvien vaikutusten osalta perustamissopimuksen 86 artiklan 
soveltamisalaan kuuluvat seikat koskevat joko väärinkäytöksiä sisältäviä lausekkeita 
liittymäsopimuksissa tai sitä, että harjoittaja kieltäytyy tekemästä liittymäsopimusta 
kohtuullisin ehdoin tai lainkaan. Tämän vuoksi yllä luetellut perusteet sen selvittämiseksi, 
voivatko liittymäsopimukset vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ovat tässä 
yhteydessä asian kannalta yhtä merkityksellisiä. 
74 
75 
76 Asia 56/65, STM (Kok. 1966, s. 235, 249 kohta) 
Asia 193/83, Windsurfing International Inc y- komissio (Kok. 1986, s. 611) 
Ks. Televiestinnän suuntaviivat, 3 kohta edellä. 
29 
Päätelmät 
119. Komission mielestä kilpailusäännöt ja alakohtainen sääntely muodostavat yhtenäisen 
toimenpidekokonaisuuden, jolla varmistetaan EU:n televiestintä-ja multimediamarkkinoille 
vapautettu ja kilpailua edistävä ympäristö. 
120. Komission toteuttaessa toimenpiteitä tällä alalla sen tavoitteena on välttää menettelyjen 
tarpeetonta moninkertaistamista, erityisesti kilpailumenettelyjen ja avoimen verkon 
tarjoamisen (ONP:n) yhteydessä määriteltyjen kansallisten/EU:n sääntelymenettelyjen 
moninkertaistamista. 
121. Kilpailusääntöihin turvautuessaan komissio harkitsee, mitkä ovat asian kannalta 
merkitykselliset markkinat, ja soveltaa 85 ja 86 artiklaa edellä määriteltyjen periaatteiden 
mukaisesti. 
30 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 649 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 08 15 10 
Luettelonumero : CB-CO-96-712-FI-C 
ISBN 92-78-13842-8 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg