Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Kohti ympäristöystävällisempiä kalastusmenetelmiä: teknisten säilyttämistoimenpiteiden merkitys /* KOM/2004/0438 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE - Kohti ympäristöystävällisempiä kalastusmenetelmiä: teknisten säilyttämistoimenpiteiden merkitys 1. Tiedonannon soveltamisala ja tarkoitus Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tavoitteena on taata talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden osalta kestävät edellytykset elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntämiselle. Puiteasetuksessa [1] todetaan seuraavasti: "Yhteisö noudattaa ennalta varautumisen periaatetta toteuttamalla toimenpiteitä, jotka on tarkoitettu suojelemaan ja säilyttämään elollisia vesiluonnonvaroja, mahdollistamaan niiden kestävä hyödyntäminen ja saattamaan kalastustoimien vaikutukset meriekosysteemeihin mahdollisimman vähäisiksi. Sen tavoitteena on ottaa vähitellen käyttöön ekosysteemiin perustuva lähestymistapa kalastuksenhoidossa." [1] Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa (EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59). Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi puiteasetuksessa säädetään kalastusmahdollisuuksien (TACit ja kiintiöt) rajoista, joukosta toimenpiteitä, joihin kuuluvat myös tekniset säilyttämistoimenpiteet, sekä suorista pyyntiponnistusrajoituksista. Tämän tiedonannon tarkoituksena on ehdottaa tapoja, joilla yhteisö voisi edelleen edistää ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien käyttöä erityisesti teknisten säilyttämistoimenpiteiden välityksellä samalla kun otetaan huomioon tarve löytää tasapaino taloudellisten ja ympäristötavoitteiden välillä. 2. Mitä ympäristöystävälliset kalastusmenetelmät ovat? Kalastustoiminnan muuttaminen ympäristöystävällisemmäksi on jo tavoite sinänsä, mutta se myös auttaa kehittämään kalastusalan taloudellisia ja sosiaalisia edellytyksiä. Kalastajat tarvitsevat tasapainoisessa ympäristössä eläviä terveitä kalakantoja. Tasapainon järkkyminen johtaa nousu- ja laskukausien kierteeseen, joka on taloudellisesti kestämätön. Ympäristöystävällinen kalastus on myös kalastajaystävällistä, koska se auttaa säilyttämään vakaalle ja ennakoitavissa olevalle taloudelliselle toiminnalle tarpeellisen ympäristön tasapainon. Yhdennettyä kalastuksenhoitoa koskevassa lähestymistavassa on kolme päätavoitetta, jotka liittyvät kalakantojen säilyttämiseen ja ympäristöystävällisen kalastuksen kehittämiseen: i) pyyntiponnistus on vähennettävä kestävälle tasolle ja pidettävä se sillä: Pyyntiponnistuksen vähentäminen kestävälle tasolle on YKP:n suurin yksittäinen haaste. Neuvoston äskettäin tekemistä päätöksistä huolimatta useimpien lajien kalastuskuolevuus on olennaisesti korkeampi kuin se saisi olla, jotta kantojen tuotto olisi optimaalinen. Joidenkin pohjakalakantojen kalastuskuolevuus on viime aikoina ollut niin korkea, että kannat ovat vaarassa romahtaa, ja vielä useampien lajien kalastuskuolevuuden arvioidaan olevan kestämätön pitemmällä aikavälillä. ii) kohdelajien saaliit on optimoitava ja muiden lajien sivusaaliit minimoitava Kalastuksesta on tehtävä mahdollisimman valikoivaa kohdentamalla kalastus oikeiden lajien oikeankokoisiin yksilöihin niin, että vaikutukset muihin lajeihin ja kohdelajien nuoriin kaloihin jäävät vähäisiksi. iii) kalastuksen vaikutukset elinympäristöihin on minimoitava Eräiden pyydysten käyttö saattaa vahingoittaa ja jopa tuhota herkkiä meren elinympäristöjä. Tämän riskin vähentämiseksi saatetaan tarvita pyydysmäärittelyitä ja eräiden pyydysten käyttöä koskevia alueellisia rajoituksia. Seuraavissa jaksoissa tarkastellaan lyhyesti kunkin edellä mainitun tavoitteen saavuttamiseksi tarvittavia keinoja. 3. Miten pyyntiponnistus voidaan vähentää kestävälle tasolle? Hyväksymällä YKP:n uudistuksen vuonna 2002 neuvosto myönsi, että on tarpeen kehittää elvytyssuunnitelmien ja hoitosuunnitelmien kaltaisia monivuotisia lähestymistapoja ja ottaa käyttöön pyyntiponnistusrajoituksia silloin kun niitä katsotaan tarvittavan suunnitelmien tavoitteiden saavuttamiseksi. Monivuotisten hoitosuunnitelmien täytäntöönpano pyyntiponnistuksen saattamiseksi vastaamaan kestäviä kalastusmahdollisuuksia on edellytys ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien kehittämiselle. Tärkeysjärjestyksessä ensimmäiseksi on asetettava biologisesti turvallisten rajojen ulkopuolella olevien kantojen elvytyssuunnitelmat ja toiseksi turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella olevien kantojen hoitosuunnitelmat. Neuvosto vahvisti alkuvuodesta elvytyssuunnitelmat useille turskakannoille sekä pohjoiselle kummeliturskakannalle [2]. Neuvoston odotetaan hyväksyvän kaksi muuta komission esittämää elvytyssuunnitelmaehdotusta vuoden 2004 aikana [3]. [2] Neuvoston asetus (EY) N:o 423/2004, annettu 26 päivänä helmikuuta 2004, turskakantojen elvytystoimenpiteistä (EUVL L 70, 9.3.2004, s. 8); neuvoston asetus (EY) N:o 811/2004, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä (EUVL L 150, 30.4.2004, s. 1). [3] KOM(2003) 819 lopullinen: Ehdotus neuvoston asetukseksi kielikampelakantojen elvytystoimenpiteistä Englannin kanaalin länsiosassa ja Biskajanlahdella; KOM(2003) 818 lopullinen: Ehdotus neuvoston asetukseksi eteläisten kummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella ja asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta Komissio tekee vuonna 2004 lisäksi aloitteet, jotka koskevat: * muiden kantojen, kuten Keltinmeren turskan, sisällyttämistä nykyisiin elvytyssuunnitelmiin, * ehdotuksen tekemistä Pohjanmeren punakampelan elvytyssuunnitelmaksi, johon liittyy Pohjanmeren kielikampelan hoitosuunnitelma, * koljan, valkoturskan ja seidin kalastusta Pohjanmerellä koskevien monivuotisten hoitosuunnitelmien kehittämistä yhteistyössä Norjan kanssa, * tuulenkalan kalastusta Pohjanmerellä ja Skagerrakissa koskevan monivuotisen hoitosuunnitelman kehittämistä, * Kansainvälisessä Itämeren kalastuskomissiossa sovittujen Itämeren turskan ja lohen monivuotisten hoitosuunnitelmien täytäntöön panemista yhteisön asetuksilla. 4. Kuinka kohdelajien saaliit voidaan optimoida ja muiden lajien saaliit minimoida? Yhteisön laivastojen kalavarojen hyödyntäminen on kaukana optimaalisesta, vaikka monia yhteisön kalakannoista liikakalastetaankin voimakkaasti. Erittäin voimakas nuoriin kaloihin kohdistuva kalastuspaine johtaa tuottoon (niin tonneina kuin taloudellisena arvonakin ilmaistuna), joka on kaukana siitä, mitä se voisi olla, jos kalastusta hoidettaisiin paremmin. Koska alamittaisia kaloja ei voi purkaa, se johtaa myös arvokkaiden luonnonvarojen huomattavaan tuhlaukseen. Kalastusalusten pyytämien ja pois heittämien kalojen, joista suuri osa ei ole vielä saavuttanut sukukypsyyttä, suuri määrä on keskeisin kalastuksen aiheuttamia ympäristötuhoja koskeva huolenaihe. On arvioitu, että koko maailmassa saaliita heitetään pois vuosittain keskimäärin 20 miljoonaa tonnia [4]. Se vastaa noin 23:a prosenttia vuotuisista saaliista. Yhteisön vesillä tapahtuvista saaliiden poisheittämisistä ei ole saatavissa kokonaisarviota. Vuonna 1990 Pohjanmerellä pois heitettyjen saaliiden kokonaismäärä oli kuitenkin noin 260 000 tonnia turskakaloja, 300 000 tonnia kampelakaloja, 15 000 tonnia rauskuja ja haita sekä 150 000 tonnia selkärangattomia pohjaeläimiä [5]. Määrät vastaavat noin 22:ta prosenttia Pohjanmeren kokonaissaaliista ja ovat samansuuntaisia koko maailmaa koskevien lukujen kanssa. On selvää, ettei ongelma rajoitu Pohjanmereen. Muilla yhteisön kalastusalueilla saaliiden poisheittäminen on todennäköisesti saman suuruinen ongelma. [4] FAO 1998: The state of world fisheries and aquaculture. [5] ICES 2003: Environmental Status of the European Seas. Koska monet kalakannat elävät samoilla kalastusalueilla, on mahdotonta välttää täysin muiden kuin kohdelajien sivusaaliita, mutta niitä voidaan vähentää merkittävästi muuttamalla pyydyksiä valikoivammiksi. Sivusaaliiden merkittävä vähentäminen laskee kyseessä olevien kalakantojen kalastuskuolevuutta ja auttaa optimoimaan niiden tuottoa. Kalastusmenetelmien tulisi olla valikoivampia sekä lajin että koon osalta. Pienten kalojen saaliiden vähentäminen on ollut ja on edelleen tärkeä tavoite kalastuksenhoidossa. Kyse ei ole vain pienimpien sallittujen silmäkokojen suurentamisesta, vaan niin kuin edellä todettiin pyyntiponnistuksen vähentäminen kokonaisuudessaan lisää aikuisten kalojen määrää ja auttaa vähentämään nuorista kaloista koostuvia saaliita. Ympäristöystävällisempien kalastusmenetelmien edistämisessä pitäisi kuitenkin myös pyrkiä maksimoimaan teknisten säilyttämistoimenpiteiden osuus pienistä kaloista koostuvien saaliiden vähentämisessä. Silmäkoon huomattavan suurentamisen mahdollisuudet näyttävät olevan vähäisiä (Välimerta lukuun ottamatta), koska useimmissa kalastuksissa on kyse monilajikalastuksesta (varsinkin pohjalajien kalastuksessa). Vaikka komissio ei suljekaan pois mahdollisuutta suurentaa silmäkokoa joissakin tapauksissa, innovatiivisemmat lähestymistavat ovat tarpeen. Yleisenä pyrkimyksenä olisi oltava, että kalastusta kehitetään valikoivampaan suuntaan sekä lajin että koon osalta vaarantamatta kuitenkaan kohdelajien saaliita. Suurempi lajivalikoivuus voidaan saavuttaa muun muassa seuraavilla teknisillä toimenpiteillä: - pyydysmäärittelyt, kuten neliösilmäpaneelien tai muiden sellaisten sovellusten käyttö, joiden avulla muut kuin kohdelajit pääsevät pois pyydyksestä, - kalastuskieltoalueet ja -ajat kutualueiden ja poikastuotantoalueiden suojelemiseksi, - tiettyjen pyydysten käyttökiellot ja purettujen saaliiden koko- ja lajikoostumusta koskevat rajoitukset. Tarvittavat toimenpiteet riippuvat kalastustyypistä ja vältettävien sivusaaliiden luonteesta. Tärkeintä on välttää kestämättömiksi katsottavia sivusaaliita, jotka voivat saattaa kyseessä olevan lajin vaaraan. Vähemmän tärkeätä on välttää sivusaaliita, joiden biologinen ja taloudellinen merkitys on vähäinen. Komissio julkisti vuonna 2002 poisheitettyjen kalojen vähentämistä koskevan toimintasuunnitelman [6], jossa se esitti yleiskuvan ongelman laajuudesta ja syyt kalojen poisheittämiseen sekä arvioi mahdollisuuksia vähentää poisheittämistä. Toimintasuunnitelman perusteella neuvosto pyysi komissiota käynnistämään pilottihankkeita poisheittämisen vähentämismahdollisuuksien arvioimiseksi. [6] KOM(2002) 656 lopullinen: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön toimintasuunnitelmasta poisheitettyjen kalojen vähentämiseksi. Komissio käynnistää vuoden 2004 aikana yhteistyössä jäsenvaltioiden, kalatalousalan ja muiden sidosryhmien kanssa joukon pilottihankkeita, jotka kattavat useita lajeja, kalastuksia ja alueita yhteisössä. Pilottihankkeet koskevat kaikkia mahdollisia toimenpiteitä, joilla poisheittämistä voitaisiin vähentää. Tällaisia ovat mm. pyydyskokeilut, vapaaehtoinen poistuminen kalastusalueilta, reaaliaikaiset kalastuskiellot, poisheittämiskiellot, sivusaaliskiintiöt, kiintiöjousto, pyyntiponnistuksen hallinnointi ja vähempiarvoisen kalan tehokkaampi käyttö. Niihin sisältyy tapauksia (kantoja ja/tai kalastuksia), joissa poisheittämiskiellot pannaan täytäntöön keskipitkällä aikavälillä, kuten vuoden 2002 toimintasuunnitelmassa todetaan. Niihin sisältyy myös sellaisia tapauksia, joissa poisheittämiskielto ei ole realistinen lähivuosina huolimatta siitä (ja osittain sen vuoksi), että paljon kalaa heitetään pois. Tämän toisen kalastusryhmän osalta tavoitteena on vähentää poisheittämistä läheisessä yhteistyössä kalatalousalan kanssa sovittavan ajan (4-5 vuotta?) kuluessa. Poisheittämisten arviointia koskevasta pöytäkirjasta sovitaan yhdessä (ennen pilottihankkeiden päättymistä), ja osallisina olevat laivastot voivat käyttää erilaisia menetelmiä vähentämistavoitteiden saavuttamiseksi. Kummassakin tapauksessa kalatalousala on suoraan osallisena pilottihankkeiden valmistelussa ja seurannassa myös alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien välityksellä, kun sellaiset on perustettu. Pilottihankkeissa tutkitaan poisheittämisten vähenemisen suoraa vaikutusta kyseessä oleviin kalakantoihin ja epäsuoraa vaikutusta poisheitettyjä kaloja ravintonaan käyttäviin kaloihin ja merilintuihin. Neuvosto on jo ryhtynyt toimiin eräiden ei-kohdelajien, kuten valaiden, tahattomien saaliiden vähentämiseksi. Ensiaskel otettiin vuonna 1997, jolloin hyväksyttiin ajoverkkokalastuksen rajoitukset [7] valaiden ja muiden sellaisten lajien suojelemiseksi, joille ajoverkkokalastus saattoi muodostaa vaaran. Seuraava askel oli maaliskuussa 2004 annettu asetus, jolla pyritään vähentämään tahattomia valassaaliita [8]. [7] Neuvoston asetus (EY) N:o 894/97, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1997, tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä (EYVL L 132, 23.5.1997, s. 1). [8] Neuvoston asetus (EY) N:o 812/2004, annettu 26.4.2004, kalastuksen tahattomia valassaaliita koskevista toimenpiteistä sekä asetuksen (EY) N:o 88/98 muuttamisesta (EUVL L 150, 30.4.2004, s. 12). Tahattomia saaliita koskevan ongelman yhteydessä olisi käsiteltävä myös kadonneiden pyydysten aiheuttamaa kalastuskuolevuutta. Tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että erityisesti verkkopyydykset voivat pyytää kaloja vielä pitkään sen jälkeen kun ne on kadotettu. Kadonneisiin "haamuverkkoihin" jäävät kalat kuolevat, mitä voidaan pitää luonnonvarojen tuhlauksena samoin kuin kalojen pois heittämistäkin. Tarvitaan toimenpiteitä tällaisten pyydysten löytämiseksi, kadonneista pyydyksistä ilmoittamiseksi ja niiden löytämiseksi merestä. 5. Miten voidaan vähentää kalastuksen vaikutusta elinympäristöön? Pyydysten suora vaikutus merenpohjaan voi muuttaa sen fyysistä rakennetta ja siten muuttaa alueen biologista eliöstöä. Jotkin elinympäristöt ovat arempia pyydysten vaikutuksille kuin toiset. Riutat (kylmän veden koralliriutat ja kallioriutat) ovat esimerkki erityisen herkistä elinympäristöistä yhteisön vesialueilla; niiden tuotanto on usein hyvin korkea ja niiden suojissa elää erittäin monipuolinen eläimistö ja kasvisto. Kalastus riutoilla voi muuttaa niiden fyysistä rakennetta siinä määrin, että niiden ainutlaatuinen biologinen asema on uhattuna. Herkkien elinympäristöjen suojelemiseksi voi olla tarpeen kieltää tietyntyyppinen kalastus alueella. Tuore esimerkki tällaisesta toimenpiteestä on komission asetus syvänmeren koralliriuttojen suojelemisesta Skotlannin luoteispuolella. Komissio aikoo toimia aktiivisesti ja toteuttaa muitakin tämänkaltaisia toimenpiteitä tarkoin yksilöidyissä tapauksissa. Myös pyydysmäärittelyt voivat olla hyödyllisiä. 6. Tarve löytää tasapaino taloudellisten ja ympäristötavoitteiden välillä Ympäristöystävällisempien kalastusmenetelmien käyttäminen ei kaikissa tapauksissa ole halpaa. Taloudellisia vaikutuksia koituu investoinneista uuteen välineistöön tai lyhyen aikavälin tulojenmenetyksistä. Alaa koskevia uusia huomattavia ehdotuksia tehdessään komissio tekee tarvittaessa käytettävissä oleviin tietoihin pohjautuvan arvioinnin ehdotuksen mahdollisista taloudellisista ja sosiaalisista vaikutuksista. Arvioinnissa ei kuitenkaan rajoituta lyhyen aikavälin menetyksiin vaan otetaan myös huomioon pitkän aikavälin arvioidut hyödyt. Kun on kyse monivuotisista hoitosuunnitelmista, myös arviointien tulisi olla monivuotisia. 7. Tulevat toimet Ympäristöystävällisemmän kalastuksen edistämistä yhteisessä kalastuspolitiikassa olisi vauhditettava. Se merkitsee seuraavanlaisia toimia: * ympäristöystävällisempien kalastusmenetelmien kehittelyssä on otettava käyttöön hajautetumpi lähestymistapa, * kalastusala on kytkettävä tiiviimmin mukaan sääntelymenettelyyn, * tiedon lisäämistä ja jakamista yhteisön tasolla on tehostettava, * yhteisön sääntöjä on yksinkertaistettava, * kalastajien käyttäytymistä on muutettava kehittämällä kannustimia, * vaikutusarviointeja ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien ekologisista, taloudellisista ja sosiaalisista vaikutuksista ja erityisesti niiden pitkän aikavälin vaikutuksista on kehitettävä edelleen. 7.1. Hajautetumpi lähestymistapa Ympäristöystävällisempien kalastusmenetelmien kehittämisen yhteisessä kalastuspolitiikassa on tapahduttava joustavasti ja ottaen huomioon sekä ekosysteemien että kalastusten laaja kirjo yhteisössä. Toimenpiteet voivat olla tehokkaita jollakin alueella tai jossakin kalastuksessa ja hyödyttömiä tai peräti haitallisia jossakin toisessa. On harkittava huolellisesti, mitä toimenpiteitä tulee toteuttaa koko yhteisön alueella ja mitä vain alueellisella taikka paikallisella tasolla. Se edellyttää hajautetumpaa lähestymistapaa joissakin kalastuksenhoitoa koskevissa kysymyksissä, erityisesti teknisissä säilyttämistoimenpiteissä, joissa on otettava huomioon tiettyjen kalastusten erityispiirteet tietyillä alueilla. Joitakin kalastuksenhoitokeinoja, kuten saalis- tai pyyntiponnistusrajoituksia olisi sovellettava kyseessä olevan kannan koko esiintymisalueella, kun taas tekniset säilyttämistoimenpiteet soveltuvat paremmin hajautettuun menettelyyn, jossa otetaan huomioon eri alueiden kalastusten ominaisuudet ja tukeudutaan paikalliseen kokemukseen. Tämän lähestymistavan ei kuitenkaan tulisi tarkoittaa sitä, että eri alueilla sovellettaisiin erilaisia ympäristönsuojelua ja kalakantojen säilyttämistä koskevia vaatimuksia. Yhteisön olisi pyrittävä jatkuvasti korkeatasoiseen ympäristönsuojeluun ja kalavarojen säilyttämiseen kaikilla yhteisön vesialueilla ja niillä muilla vesialueilla, joilla yhteisön alukset kalastusta harjoittavat. 7.2. Kalastusalan tiiviimpi osallistuminen Koska kalastusta koskevan sääntelyn täytäntöönpanon valvonta merellä on luonnostaan vaikeata, kalastusta koskevia teknisiä sääntöjä sovelletaan moitteettomasti ainoastaan, jos kalastajat haluavat niitä sovellettavan. Yhteistyön tekeminen ja yhteisymmärryksen saavuttaminen kalatalousalan kanssa edellyttää sidosryhmien suurempaa osallistumista teknisten toimenpiteiden suunnitteluun, testaamiseen ja täytäntöönpanoon. Kalatalousalan osallistumisen käytössä olevien toimenpiteiden arviointiin ja uusien toimenpiteiden suunnitteluun pitäisi myös auttaa varmistamaan, että säännöt on muotoiltu selkeämmin ja ymmärrettävämmin ja että täytäntöönpanoa koskevat mahdolliset vaikeudet on jo otettu huomioon. Kun alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat on perustettu, ne tarjoavat foorumin kalatalousalan suoralle osallistumiselle hallinnointimenettelyyn. Niiden myötä kalatalousala ja muut sidosryhmät saavat merkittävämmän roolin ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien kehittelyssä alueelliselta pohjalta ja pystyvät vaikuttamaan toimenpiteiden sisältöön sekä saavat vastuuta niiden täytäntöönpanosta ja täytäntöönpanon valvonnasta. Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien julkista teknistä ja rahoitustukea voi olla tarpeen lisätä tulevaisuudessa, jotta ne voisivat kantaa tämän vastuunsa täysimääräisesti. Jotta alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia voitaisiin kannustaa aloitteellisuuteen ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien kehittämisessä, voitaisiin ottaa käyttöön menettely, jolla komissio voi panna täytäntöön alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien yksimielisesti kehittämät ja hyväksymät tekniset toimenpiteet puiteasetuksen 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti (hallintokomiteapäätös). Komissio valmistelee tätä tarkoittavan esityksen. 7.3. Tiedon lisääminen ja jakaminen yhteisön tasolla Muun muassa uusien pyydysten kehitystyötä ja testaamista koskevan tieteellisen ja teknisen tutkimustyön merkitys ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien kehittelyssä on suuri. Sitä koskevan yhteistyön lisäämisestä olisi huomattavaa hyötyä. Euroopan unionissa on viimeksi kuluneiden 10 vuoden aikana panostettu alan tutkimukseen huomattavia summia: EU:n talousarviossa on varattu 8 miljoonaa euroa vuosittain yli 400 tutkimushankkeeseen, jotka koskevat pyydysten valikoivuuden lisäämistä, saaliiden poisheittämisen vähentämistä tai kalastuksen ympäristövaikutusten määrittämistä. Työhön ovat osallistuneet ja sitä ovat tukeneet kansalliset viranomaistahot, merentutkimuslaitokset ja kalatalousalan eri sektorit koko EU:n alueella. Tutkimustyötä on tarkoitus jatkaa yhteisön seitsemännessä tutkimuksen puiteohjelmassa ensisijaisesti seuraavien asioiden osalta: * yksityiskohtaisempi analyysi erilaisten pyydysten vaikutuksista meren ekosysteemeihin tarkastelukohteina kohdelajit, sivusaaliit ja vaikutus elinympäristöihin, * vähävaikutteisten ja lajikohtaisten pyydysten kehittäminen, * saaliiden poisheittämisen seuraukset meren ekosysteemeihin, * saaliiden poisheittämisen taloudellinen ulottuvuus ja syyt sekä valikoimattomien kalastusmenetelmien seuraukset, * kalastuskieltoalueet tai suojellut merialueet elinympäristöjen ja muiden kuin kohdelajien suojelukeinoina. Seuraavaksi yhteisö voisi kannustaa jäsenvaltioita lisäämään keskinäistä teknistä yhteistyötään uusien kalastusmenetelmien kehittämiseksi. Eri jäsenvaltioissa tehdään usein samankaltaista työtä samojen pyydysten valikoivuuden lisäämiseksi. Yhteistyön lisääminen kansallisten viranomaisten välillä voisi parantaa kustannus tehokkuutta. Kolmas alue, jolla yhteisö voisi antaa panoksensa, on taloudellisen tuen lisääminen kalastusaluksille uusien kalastusmenetelmien koekäyttöä varten. Kalastuselinkeino voidaan saada hyväksymään lähestymistavan muutos vain kannustamalla alaa käyttämään uusia menetelmiä ja tiedostamaan paremmin niiden edut ja haitat. Komissio ottaa tämän huomioon valmistellessaan kalatalousalan rakennerahasto ehdotuksia kaudelle 2007-2013. 7.4. Sääntöjen yksinkertaistaminen Kuten edeltävissä jaksoissa on todettu, ympäristöystävällisiä kalastusmenetelmiä koskevien toimenpiteiden on oltava osa laajempaa hallinnointijärjestelmää. Tähän saakka vallinnut tapauskohtainen lähestymistapa, jossa teknisiä toimenpiteitä on kehitelty suurelta osin irrallaan muista hallinnointitoimenpiteistä, olisi korvattava yhdennetyllä hoitosuunnitelmalla, jossa ympäristöystävällisiä toimenpiteitä kehitetään osana pitkän aikavälin hoitosuunnitelmia. Toimenpiteiden on oltava yhteensopivia hoitotavoitteiden kanssa, ne eivät saa olla tarpeettoman monimutkaisia ja niiden täytäntöönpanoa on voitava valvoa. Komissio ehdottaa, että seuraavien kahden vuoden aikana pyrittäisiin käymään läpi ja tarvittaessa tarkistamaan voimassa olevat tekniset toimenpiteet ottaen huomioon kalakantojen pitkän aikavälin hoitoa koskevat tulevat neuvoston päätökset. Menettelyssä olisi myös otettava huomioon alueelliset erityispiirteet. Yhteisön sääntöjen yksinkertaistamisen olisi oltava tämän menettelyn nimenomaisena tavoitteena. 7.5. Kalastajien käyttäytymisen muuttaminen uusilla kannustimilla Ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien kehittäminen merkitsee sekä kalastustoimien että kalastajien käyttäytymisen muutosta. Yhteisön ja jäsenvaltioiden on oltava valmiit rohkaisemaan kalastajia siirtymään ympäristöystävällisempiin kalastusmenetelmiin. Yksi esimerkki tästä on saaliiden poisheittämisen ongelma: voimassa olevat asetukset, jotka kieltävät alamittaisten kalojen ja kiintiöt ylittävien kalojen purkamisen, pakottavat kalastajat heittämään pois merkittävän osan saaliista. On ehkä mahdollista kehittää toimenpiteitä, jotka tarjoavat kalastajille vaihtoehdon sille, että sääntöjenvastainen osa saaliista heitetään pois. Jo nyt on saatavilla taloudellista tukea vuoteen 2006 saakka kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä valikoivampien pyydysten käyttämiseen. Uusia KOR-sääntöjä valmisteltaessa tiedonannossa tarkastellaan mahdollisuutta korvata tällaisten kalastusmenetelmien kokeilusta aiheutuvia lyhyen aikavälin menetyksiä. Olisi tutkittava mahdollisuuksia ottaa käyttöön ympäristöystävällisempien kalastusmenetelmien käyttöä suosivia muita kannustimia. Näihin voisi kuulua rahallisen lisätuen myöntäminen kalastusaluksille, jotka osallistuvat pyydyskokeiluihin, sekä ympäristöystävällisemmästä kalastuksesta myönnettäviä muita kuin rahallisia kannustimia, kuten lisäkiintiöitä tai pyyntiponnistuksen lisäyksiä. 8. Seuraavat vaiheet Komissio aikoo toimia edellä kuvattujen ajatusten mukaisesti seuraavaa aikataulua noudattaen: i) Nykyisten teknisten toimenpiteiden tarkastelu, 2004-2005: Pohjanmerta ja Atlantin valtamerta koskevat nykyiset tekniset toimenpiteet arvioidaan ja tarkistetaan. Nykyinen ehdotus asetuksen (EY) N:o 850/98 ajantasaistamiseksi ja kodifioimiseksi vedetään pois, ja komissio aloittaa keskustelut jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa teknisiä säilyttämistoimenpiteitä koskevasta hajautetummasta lähestymistavasta. Työ tehdään läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden, kalatalousalan ja muiden sidosryhmien kanssa, ja myös alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat osallistuvat siihen, kunhan ne on saatu perustettua. Prosessiin otetaan myös mukaan mahdollisuus nopeutettujen menettelyiden käyttämiseksi alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kannattamien teknisten toimenpiteiden toteuttamisessa. Yhteisön muiden kalastusalueiden osalta komissio on jo tehnyt Välimerta koskevan ehdotuksen [9] ja tekee vuoden 2004 aikana ehdotuksen neuvoston asetukseksi teknisistä toimenpiteistä Itämerellä. [9] KOM(2003) 589 lopullinen: Ehdotus neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä ja asetusten (ETY) N:o 2847/93 ja (EY) N:o 973/2001 muuttamisesta. ii) Saaliiden poisheittämisen vähentäminen, 2004-2006: Komissio suunnittelee vuodesta 2004 alkaen yhteistyössä jäsenvaltioiden, kalatalousalan ja valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa joukon pilottihankkeita, jotka kattavat suuren määrän lajeja, kalastuksia ja alueita yhteisössä. Vuonna 2005 suunnitellaan myös pilottihanke "haamukalastusongelman" selvittämiseksi yhteisön vesillä. Hanke sisältää kadotettujen pyydysten poistamista koskevan järjestelmän sekä pyydysten katoamisen vähentämistä koskevat menetelmät. iii) Tutkimus, 2005-2006: Ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien kehittäminen on jo kuudennessa tutkimuksen puiteohjelmassa tärkeysjärjestyksessä erittäin korkealla. Kyseessä olevana aikana ei tarvita lisätoimia. Seitsemännen puiteohjelman (2007-2010) suunnitteluun otetaan mukaan uusia tätä alaa koskevia tutkimuksia. iv) Ehdotukset uusiksi taloudellisiksi kannustimiksi, 2004-2005: Uudistetussa kalatalousrahastossa, joka aloittaa toimintansa 2007, olisi etusijalle asetettava järjestelmät, joilla edistetään ympäristöystävällistä kalastusta ja joihin sisältyy valikoivampien pyydysten kehittäminen ja käyttäminen sekä korvaukset lyhyen aikavälin menetyksistä aluksille, jotka osallistuvat ympäristöystävällisempien kalastusmenetelmien kokeilemiseen. Komissio sisällyttää tätä tarkoittavat ehdotukset tulevaa kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä koskevaan ehdotukseensa.