Yhdeksäs yleiskatsaus Euroopan unionissa myönnetyistä valtiontuista.

(komission esittämä)

Sisältö

JOHDANTO

Taustaa

Huomautuksia

YHTEENVETO ja PÄÄTELMÄT

Yhteenveto

Päätelmät

Osa I - TUEN KOKONAISMÄÄRÄ YHTEISÖSSÄ

Osa II - TEHDASTEOLLISUUDELLE MYÖNNETTY TUKI

2.1. Myönnettyjen tukien määrä ja suuntaukset

2.2. Jäsenvaltioiden vertailu

2.3. Tuen tavoitteet

2.3.1. Yleistä

2.3.2. Muuttuvat suuntaukset - Horisontaaliset tavoitteet

2.3.3. Muuttuvat suuntaukset - Tuki erityisaloille

2.3.4. Muuttuvat suuntaukset - Alueelliset tavoitteet

2.3.5. Jäsenvaltioissa myönnetyt valtiontuen suuntaukset ja rakenne

2.4. Tukimuodot

2.5. Tapauskohtaisesti myönnetty valtiontuki

Osa III - MAATALOUDELLE MYÖNNETTY TUKI

Osa IV - KALATALOUDELLE MYÖNNETTY TUKI

Osa V - KIVIHIILITEOLLISUUDELLE MYÖNNETTY TUKI

Osa VI - LIIKENNEALALLE MYÖNNETTY TUKI

6.1 Rautatieliikenne

6.2 Lentoliikenne

6.3 Meriliikenne

6.4 Sisävesiliikenne

6.5 Yhdistetyt kuljetukset

6.6 Maantieliikenne

Osa VII - TUKI MUILLE PALVELUALOILLE

7.1 Rahoituspalvelualalle myönnetty tuki

7.2 Matkailulle, medialle ja kulttuurille myönnetty tuki

Osa VIII - TYÖLLISYYTEEN JA KOULUTUKSEEN MYÖNNETTY TUKI

Osa IX - KATSAUS VUOTEEN 2000

Osa X - KATSE TAAKSEPÄIN

10.1 Yleistä

10.2 Maa-analyysi

Osa XI - PALVELUT - MUUTOKSET VALTIONTUEN RAKENTEESSA

LIITTEET

LIITE I Tekninen liite

1. Tutkimuksen kohdealat

2. Tukiluokat, tukimuodot ja tuen tavoitteet

3. Tukiosan arvioinnissa käytetyt tietolähteet ja menetelmät

4. Erityiskysymyksiä

LIITE II Tilastoliite

LIITE III

1. Yhteisön rahastot, rahoitusvälineet ja ohjelmat sekä EHTY:n toimet

2. Tilastotietoa

Taulukot ja kuviot

TABLES

Taulukko 1 Kansallisen valtiontuen kokonaismäärä yhteisössä - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 2 Jäsenvaltioissa myönnetty valtiontuki asukasta kohti - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 3 Kansallisen tuen kokonaismäärä jäsenvaltioissa, prosentteina BKT:stä, euroina työntekijää kohti ja prosentteina julkisista menoista 1995-1997 ja 1997-1999, kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 4 Jäsenvaltioissa myönnetty kansallinen tuki jaoteltuna tärkeimpiin aloihin 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 5 Yhteisössä tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - vuotuinen määrä 1995-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 6 Yhteisössä tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - vuotuinen määrä 1995-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 7 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 8 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki päätavoitteisiin jaoteltuna 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 9 Valtiontuki hiilidioksipäästöverojärjestelyihin 1995-1999

Taulukko 10 Valtiontuki pk-yritysten toteuttamille suorille ulkomaisille sijoituksille 1995-1999

Taulukko 11 Laivanrakennusteollisuudelle myönnetty tuki

Taulukko 12 Jäsenvaltioissa laivanrakennukseen myönnetty tuki prosentteina alusten sopimusarvosta 1997-1999

Taulukko 13 Komission hyväksymä kehitysapuna myönnetty tuki laivanrakennusteollisuudelle 1995-1999 (Tuki on merkitty sille vuodelle, jolloin komissio on tehnyt hyväksymispäätöksen)

Taulukko 14 Laivanrakennus - valtiontukea saaneiden uusien laivojen määrä 1995-1999

Taulukko 15 Moottoriajoneuvoteollisuudelle myönnetty valtiontuki vuosina 1995-1999 (ei sisällä ilmoitusrajan alle jääneitä tapauksia)

Taulukko 16 Tukialueilla henkeä kohti myönnetty aluetuki euroina ja aluetuki prosentteina BKT:stä

Taulukko 17 Suoraan unionin syrjäisimmille alueille myönnetyn tai niille tarkoitetun valtiontuen absoluuttiset määrät

Taulukko 18 Suoraan unionin syrjäisimmille alueille myönnetty tai niille tarkoitettu valtiontuki prosentteina alueen BKT:stä

Taulukko 19 Jäsenvaltiossa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki ala- ja tavoitekohtaisesti jaoteltuna 1995-1997

Taulukko 20 Jäsenvaltiossa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki ala- ja tavoitekohtaisesti jaoteltuna 1997-1999

Taulukko 21 Jäsenvaltiossa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki tukimuodon mukaan jaoteltuna 1997-1999

Taulukko 22 Yhteisössä tehdasteollisuudelle (Treuhand mukaan luettuna) ja palvelualoille myönnetty tapauskohtainen valtiontuki 1993-1999

Taulukko 23 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle (Treuhand mukaan luettuna) ja palvelualoille myönnetty tapauskohtainen valtiontuki - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 24 Jäsenvaltioissa maataloudelle myönnetty valtiontuki prosentteina BKT:stä, vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 25 Jäsenvaltioissa kalataloudelle myönnetty valtiontuki prosentteina alan jalostusarvosta pyyntimäärän sekä keskihintojen perusteella laskettuna - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 26 Yhteisön kalatalousalalle myöntämä yhteisen markkinajärjestelyn ja rakennepolitiikan mukainen tuki 1995--1999

Taulukko 27 Valtiontuki kivihiiliteollisuudelle 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

Taulukko 28 Jäsenvaltioissa rautatieliikenteelle myönnetyn valtiontuen prosenttiosuus sisämaaliikenteen bruttojalostusarvosta vuosina 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 29 Yhteisössä liikenteelle myönnetty valtiontuki - vuotuiset arvot 1995-1999

Taulukko 30 Yhteisössä rahoituspalvelualalle myönnetty valtiontuki - vuotuiset määrät 1995-1999

Taulukko 31 Jäsenvaltioissa erityisohjelmista matkailuun, medialle ja kulttuuriin myönnetty valtiontuki 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 32 Jäsenvaltioissa erityisohjelmista työllisyyteen ja koulutukseen myönnetty valtiontuki 1995-1997 ja 1997-1999

Taulukko 33 Tapauskohtainen tuki jäsenvaltioittain vuonna 2000

Taulukko 34 Tapauskohtainen tuki aloittain vuonna 2000

Taulukko 35 Tapauskohtainen tuki tavoitteen perusteella vuonna 2000

TILASTOLIITE

Taulukko A1: Valtiontuki tehdasteollisuudelle. Vuotuinen kokonaismäärä vuosina 1995-1999 käypiin hintoihin kansallisina valuuttoina. 105

Taulukko A2: Valtiontuki tehdasteollisuudelle. Vuotuinen kokonaismäärä vuosina 1995-1999 käypiin hintoihin euroina. 106

Taulukko A3: Valtiontuki tehdasteollisuudelle. Vuotuinen kokonaismäärä vuosina 1995-1999 kiinteisiin hintoihin euroina. 107

Taulukko A4: Saksan valtiontuki uusille osavaltioille. Vuotuinen kokonaismäärä vuosina 1995-1999 kiinteisiin hintoihin euroina. 108

Taulukko A5/1-15: Valtiontuki yhteensä - vuotuinen keskiarvo jäsenvaltioittain vuosina 1997-1999 kiinteisiin hintoihin euroina. 109

Taulukko A5/16: Valtiontuki yhteensä - vuotuinen keskiarvo EU:ssa vuosina 1997-1999 kiinteisiin hintoihin euroina. 124

Taulukko A6/1-15: Valtiontuki yhteensä vuosina 1995-1999 jäsenvaltioittain kiinteisiin hintoihin euroina. 125

Taulukko A6/16: Valtiontuki yhteensä vuosina 1995-1999 EU:ssa kiinteisiin hintoihin euroina. 140

YHTEISÖN RAHASTOT JA RAHOITUSVÄLINEET

Taulukko A: Yhteisön vuotuiset menot 152

Taulukko B: Muut yhteisön rahoitusvälineet 152

Taulukko C1: Yhteisön vuotuiset keskimääräiset menot jäsenvaltioittain (1995-1997) 153

Taulukko C2: Yhteisön vuotuiset keskimääräiset menot jäsenvaltioittain (1997-1999) 153

Kuviot

Kuvio 1 Valtiontuki prosentteina EU:n yhteenlasketusta BKT:stä Error! Bookmark not defined.

Kuvio 2 Valtiontuki prosentteina EU:n yhteenlasketusta tuettujen alojen BKT:stä Error! Bookmark not defined.

Kuvio 3 Kansallisen tuen kokonaismäärä jäsenvaltioissa, prosentteina BKT:stä, euroina työntekijää kohti ja prosentteina julkisista menoista 1995-1997 ja 1997-1999, kiinteinä hintoina (1998) Error! Bookmark not defined.

Kuvio 4 Jäsenvaltioissa myönnetty valtiontuki jaoteltuna tärkeimpiin aloihin, keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 Error! Bookmark not defined.

Kuvio 5 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki prosentteina jalostusarvosta. Vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 Error! Bookmark not defined.

Kuvio 6 Jäsenvaltioissa tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yrityksille, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnetyn tuen osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta 1995-1997 ja 1997-1999 Error! Bookmark not defined.

Kuvio 7 Aluetuki prosentteina jäsenvaltion BKT:stä 1995-1999

Kuvio 8 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki talousarviomenojen ja menetettyjen verotulojen mukaan jaoteltuna 1997-1999

Kuvio 9 Tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - tukimuodon prosenttiosuus 1991-1999

Kuvio 9 (jatkoa) Tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - tukimuodon prosenttiosuus 1991-1999

Kuvio 10 Valtiontukien kokonaismäärä Euroopan unionissa 1990-1999

Kuvio 11 Maatalouteen ja kalatalouteen, tehdasteollisuuteen, rautatieliikenteelle, kivihiiliteollisuudelle ja muille tuetuille aloille suunnatun tuen osuudet kaikesta valtiontuesta 1990-1999

Kuvio 12 Tehdasteollisuudelle horisontaalisiin tavoitteisiin, erityisaloille ja alueelliseen kehittämiseen myönnetyn tuen osuus 1990-1999

Kuvio 13 Horisontaalisen tuen jakautuminen eri tavoitteisiin

Kuvio 14 EU:ssa muihin palveluihin kuin rautatieliikenteeseen myönnetty valtiontuki

Kuvio 15 Valtiontuki jäsenvaltioissa ja koko EU:ssa prosentteina jäsenvaltion ja EU:n BKT:stä

JOHDANTO

Taustaa

1. Yhteisön kilpailupolitiikka on yksi niistä pilareista, joihin Euroopan komission toimet talouden alalla nojautuvat. Toimien taustalla on perustamissopimukseen sisältyvä avoimen markkinatalouden ja vapaan kilpailun periaate. Perustamissopimuksessa tunnustetaan näin markkinoiden ja kilpailun perustavanlaatuinen rooli; ne takaavat kuluttajien hyvinvoinnin, kannustavat resurssien optimaaliseen jakamiseen ja tarjoavat sopivat kannustimet tuotannon tehokkuuden, laadun ja innovoinnin tavoitteluun. Komissio pyrkiikin edistämään kilpailupolitiikalla Euroopan teollisuuden kasvua ja kilpailukykyä varmistamalla tehokkaan kilpailun sisämarkkinoilla ja luomalla edellytykset toimiville markkinoille ottaen kuitenkin huomioon Euroopan erityislaatuisen sosiaalisen markkinatalouden.

2. Kilpailupolitiikan avainalueisiin kuuluu yhteisön harjoittama valtiontukien valvonta, jonka edut ovat ilmeisiä. Valtiontuki voi vääristää vapaata kilpailua estämällä voimavarojen tehokkaimman mahdollisen kohdentamisen. Se voi myös uhata sisämarkkinoiden yhtenäisyyttä. Monissa tapauksissa valtiontuen myöntäminen vähentää taloudellista hyvinvointia ja heikentää yritysten kannustimia tehokkuutensa parantamiseen. Tuki antaa myös tehottomille mahdollisuuden säilyä hengissä tehokkaammin toimivien kustannuksella. Sen lisäksi, että valtiontuen myöntäminen voi vääristää sisämarkkinoita, se voi vaikuttaa EU:n ja kolmansien maiden väliseen kauppaan ja saada ne ryhtymään vastatoimiin, jotka puolestaan lisäävät tehottomuutta entisestään. Koko Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen kattavan yhtenäisen valvontajärjestelmän tarkoituksena on kaikkein näiden tehottomuustekijöiden vähentäminen. Euroopan yhteisöjen perussopimuksiin perustuviin sääntöihin pohjautuva valvontajärjestelmä edistää merkittävästi sisämarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton tuomien etujen täyttä hyödyntämistä.

3. Samalla kun sisämarkkinat ja talous- ja rahaliitto tarjoavat Euroopan teollisuudelle uusia mahdollisuuksia, ne vaikuttavat osaltaan niihin suuriin muutoksiin, joita teollisuuden toimintaympäristössä on tapahtumassa. Muutokset eivät johdu pelkästään yhteisön alullepanemasta kehityksestä vaan myös ulkoisista tekijöistä, kuten globalisaation luonteen muuttumisesta sekä mahdollisuuksien ja haasteiden kasvamisesta niillä markkinoilla, joista Eurooppa on riippuvainen. Euroopan talous on kahden viime vuosikymmenen aikana kokenut huomattavia muutoksia ja se on nyt uusien muutosten kynnyksellä. Taloudellinen yhdentyminen on nopeaa, ja jo ennen kuin ehdokasmaista todella tulee Euroopan unionin jäseniä yhdentyminen etenee ennennäkemätöntä vauhtia niiden välillä ja myös muiden, aiemmin Neuvostoliittoon kuuluneiden maiden ja unionin välillä.

4. Taloudellisen yhdentymisen rinnalla kulkee ainutlaatuinen prosessi, jonka tarkoituksena on poistaa sääntelyä ja vapauttaa kilpailu aloilla, jotka ovat aiemmin kuuluneet valtion ohjaukseen. Esimerkkeinä voidaan mainita lentoyhtiöt, voimalaitokset ja televiestintä. Näiden alojen vapauttaminen on avannut ne kilpailulle sekä Euroopan unionissa että sen ulkopuolella.

5. Kilpailun vapauttamisesta johtuvien rakennemuutosten rinnalla on nähtävissä muutoksia käyttäytymisessä. Internet ja sen mukanaan tuoma globaali tietoisuus sekä monien tähänastisten kansainvälistä kauppaa haitanneiden esteiden poistaminen on johtanut siihen, että kaikkein dynaamisimmat, innovatiivisimmat ja tuottavimmat toiminnat ovat vielä vähemmän sidoksissa paikkaan kuin menneinä vuosina. Pyrkimystä globaalien resurssien optimaaliseen käyttöön ei kohta voida enää pysäyttää. Myös poliittiset prioriteetit ovat muuttuneet. Esimerkiksi Amsterdamin sopimuksessa on lisätty ympäristönsuojelun ja työllisyyden painoarvoa. Kysymykset, joita komissio ja jäsenvaltiot kohtaavat valtiontukien valvonnassa ja valtiontukipolitiikassa, ovat muuttumassa vaativammiksi.

6. On tunnustettu, että yhteisön toimet tai jäsenvaltioiden hallitusten toimet voivat olla perusteltuja, kun halutaan puuttua markkinoiden toiminnan riittämättömyyteen, johon tämä muuttuva toimintaympäristö on merkittävä syy. Tällaisia toimia voidaan käyttää lieventämään markkinoiden ei-toivottuja vaikutuksia resurssien jakautumiseen ja tulonjakoon. Markkinoiden toimintaan voi olla syytä puuttua myös silloin, kun halutaan vahvistaa menettelytapoja, joita markkinavoimat eivät yksinään pysty pitämään yllä, tai tarjota sellaisia palveluja, jotka tuovat mukanaan positiivisia ulkoisvaikutuksia markkina-arvoaan enemmän. Jos markkinoiden toimintaan puututaan valtiontuen avulla, tuen valvonnalla pyritään varmistamaan, että ehdotettujen tukien kilpailua vääristävät vaikutukset jäävät mahdollisimman vähäisiksi. Vaikka perustamissopimuksissa ei olekaan määrätty perustaa puuttua joidenkin alojen mittavien valtiontukien kumulatiivisiin vääristäviin vaikutuksiin, valvonta on auttanut lieventämään valtiontuen pahimpia oireita.

7. Lissabonissa pidetyssä Eurooppa-neuvoston huippukokouksessa ja sittemmin Tukholmassa annettiin tarvittava poliittinen sysäys, jotta voidaan puuttua perimmäisiin syihin. Todettiin, että Euroopan talous voi ylläpitää kestävää talouskasvua ja samalla luoda uusia ja parempia työpaikkoja sekä lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta vain, jos Euroopan kilpailuasemaa parannetaan sekä huolehtimalla siitä, että eurooppalainen yhteiskunta on dynaaminen ja tietopohjainen, että vähentämällä valtiontuen määrää. Kokonaisstrategian tavoitteita tuetaan useilla toimenpiteillä [1]. Valtiontukien valvonnalla ja valtiontuen määrän vähentämisellä on merkitystä talouden uudistamisen yhteydessä.

[1] Tietoyhteiskunta kaikille; Euroopan tutkimus- ja innovointialueen perustaminen; innovatiivisten yritysten, erityisesti pk-yritysten, perustamiselle ja kehittämiselle suotuisan ympäristön luominen; täydellisten ja täysin toimivien sisämarkkinoiden saavuttamiseksi toteutettavat talousuudistukset; tehokkaat ja yhdentyneet rahoitusmarkkinat; makrotalouspolitiikkojen yhteensovittaminen: julkisen talouden vakauttaminen, julkisen talouden laadun ja kestävyyden parantaminen; tietopohjaisessa taloudessa elämistä ja työskentelyä varten tarvittava koulutus; enemmän ja parempia työpaikkoja Eurooppaan: aktiivisen työllisyyspolitiikan kehittäminen; sosiaalisen suojelun uudistaminen; sosiaalisen osallisuuden edistäminen.

8. Talousuudistusprosessin ulkopuolella valtiontukien valvonnan ja valtiontukien käytön taustalla on kuitenkin muutakin kuin Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn lisääminen. On tärkeää, että järkevä valtiontukien valvonta ja valtion varojen harkittu käyttö johtavat esimerkiksi siihen, että epätasapaino vähenee vauraiden alueiden ja sellaisten alueiden välillä, joille on joko keskittynyt kriisialoja tai joilla ei ole lainkaan työpaikkoja. Polarisoitumisvaara saattaa olla Länsi-Euroopassa melko suuri, koska työvoiman liikkuvuus on suhteellisesti vähäisempää kuin monien tärkeimpien kauppakumppaneidemme alueilla. Jotta köyhyys ei pääse juurtumaan, sosiaalisen liikkuvuuden on myötäiltävä pääoman liikkeitä tai on tuettava alueita, kun ne kehittävät omia suhteellisia etujaan ja luovat sillä tavoin työpaikkoja.

9. Sijoittaminen Euroopan talouteen on tässä yhteydessä elintärkeää, ja Euroopan houkuttelevuutta sijoittajien kannalta voidaan mitata mm. suorien ulkomaisten sijoitusten määrällä. On huolestuttavaa, että joissakin jäsenvaltioissa suorien ulkomaisten sijoitusten määrä jää valtiontuen ja yhteisön rahoituksen alapuolelle, kun taas toisissa niiden määrä jättää julkisen tuen varjoonsa. On selvää, että Lissabonin tavoitteisiin pyrittäessä on edistettävä sijoituksia ja valtiontuella yhdessä muun politiikan kanssa on huolehdittava siitä, että Eurooppa voi tarjota ammattitaitoista ja koulutettua työvoimaa sekä yrittäjyyteen kannustavat vero- ja sääntelyolosuhteet. Palkkajoustojen vaikutusta ja kannustinten merkitystä työntekijöiden liikkuvuudelle olisi tutkittava. On kehitteillä paljon teorioita siitä, pitäisikö yrityksiä kannustaa muodostamaan klustereita. Tämä ja muu tutkimus voisi antaa aineksia valtiontukipolitiikan kehittämiselle. Toisinaan on vaikeaa harjoittaa uutta teollisuutta houkuttelevaa luovaa politiikkaa ja samalla tehdä sen rinnalla tarvittavia sijoituksia henkiseen pääomaan. Joidenkin alojen taantuessa toisten on oltava valmiita tarjoamaan uusia työllistymismahdollisuuksia.

10. Jäsenvaltioiden käytettävissä on useita välineitä, joilla ne voivat puuttua markkinoiden toimintaan, ja on ratkaisevan tärkeää, että kulloisenkin tavoitteen saavuttamiseen käytetään niistä taloudellisesti tehokkaimpia. Jos valtiontukea pidetään sopivimpana välineenä, sen tavoitteet on määriteltävä riittävän hyvin, jotta on mahdollista seurata tuen vaikuttavuutta ja verrata tuloksia muunlaisiin toimenpiteisiin sen tehokkuuden arvioimiseksi. Valtiontukimenojen seuranta on näin ollen keskeinen tekijä jäsenvaltioiden valtiontukipolitiikassa ja yhteisön harjoittamassa valtiontuen valvonnassa.

11. Valtiontuen valvonnan ja käytön avoimuus täydentää seurantaa. Tämän yhdeksännen yleiskatsauksen julkaisemisella korostetaan niin komission kuin kaikkien jäsenvaltioidenkin sitoutumista avoimuuteen. Tukimääriä koskevien tietojen kerääminen ja niiden julkaiseminen on komission tärkeimpiä keinoja osoittaa, että valvontapolitiikan tuloksia ja kunkin jäsenvaltion tukipolitiikkaa seurataan tiiviisti.

12. Euroopan unionin valtiontukipolitiikan kehittyessä siinä on otettava huomioon kansainvälinen toimintaympäristö ja erityisesti Maailman kauppajärjestön WTO:n sääntöihin (WTO:n maataloussopimus ja WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskeva sopimus) sisältyvät monenväliset velvoitteet.

13. Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa tehdyissä kahdenvälisissä sopimuksissa nämä maat on selvästi velvoitettu noudattamaan valtiontuen myöntämistä koskevia yhteisön sääntöjä. Näitä sääntöjä on noudatettava täysimääräisesti, ja avoimuus on sääntöjen täytäntöönpanon ensimmäinen askel. Muidenkin maiden kanssa on tehty kahdenvälisiä sopimuksia, ja useimmissa tapauksissa niihin sisältyy valtiontukien valvonta. Avoimuutta koskevat määräykset ovat erittäin tärkeitä, ja sen vuoksi ne on pantava täytäntöön jo alkuvaiheessa. Myös tämä valtiontukikatsaus on esimerkki siitä, mitä EU avoimuuden suhteen odottaa näiltä ja muilta kauppakumppaneiltaan.

Laadintaperiaatteista

14. Komissio on julkaissut valtiontukia koskevia yleiskatsauksia säännöllisesti vuodesta 1988. Ensimmäinen yleiskatsaus kattoi vuodet 1981-1986, ja katsaus on sen jälkeen annettu kahden vuoden välein. [2] Vuonna 1998 komissio päätti julkaista katsauksen vuosittain, jotta voitaisiin lisätä avoimuutta ja tarjota ajankohtaisempaa tietoa ja jotta komissio voisi havaita varhaisessa vaiheessa valtiontukien myöntämisessä ilmenevät uudet suuntaukset ja siten myös reagoida nopeammin muuttuviin olosuhteisiin. Yhdeksäs katsaus, joka koskee vuosia 1995-1999, on kolmas vuosittain julkaistava.

[2] Viitteet: KOM (88) 945 KOM (90) 1021 KOM (92) 1116 KOM (95) 365 KOM (97) 170 KOM (98) 417 KOM (99) 148 KOM (00) 205

15. Komission yksiköt ovat koonneet tässä katsauksessa esitettävät luvut tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Aiempien katsauksien perustana olleet tiedot on päivitetty vuoden 1999 tiedoilla. Lisäksi aiemmat tiedot on päivitetty niin, että niissä on otettu huomioon yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinmaksu ja niihin on sisällytetty sellaista julkista tukea koskevat tiedot, jonka komissio on tutkimuksissaan todennut "ilmoittamattomaksi tueksi". Jäsenvaltiot ovat myös edelleen tarkastaneet tietoja ja tarvittaessa muuttaneet niitä. Näin on varmistettu, että luvut ovat varsin luotettavia. Esimerkiksi Italian ja Ruotsin viranomaiset ovat äskettäin käyneet perusteellisesti läpi niitä koskevat tiedot, mikä on osaltaan lisännyt katsauksen luotettavuutta.

16. Jos komissio olosuhteiden muututtua katsoo valtiontueksi toimenpiteen, jota ei aiemmin pidetty valtiontukena, tuen määrä sisällytetään katsaukseen kokonaisuudessaan. Esimerkiksi tutkittuaan Irlannin yhteisöveron komissio päätti joulukuussa 1998, että tämä voimassa oleva järjestelmä on valtiontukea. Päätöksen seurauksena Irlannin valtiontukitaso on noussut huomattavasti kaudesta 1995-1997 kauteen 1997-1999, vaikka nousu ei kuvastakaan mitään Irlannin hallituksen valtiontukipolitiikan tarkoituksellista muutosta.

17. Valtiontukea voidaan myöntää mistä tahansa valtion varoista. Valtion varojen käsite on hyvin laaja ja siihen kuuluu valtion talousarviomäärärahojen lisäksi kaikki valtion varat, myös esimerkiksi erilaisten veroetuuksien muodossa myönnetty valtiontuki. Lisäksi valtion varoihin kuuluvat erilaiset valtion hallinnolliset yksiköt, valtion puolesta toimivat virastot ja muut osittain valtiolliset yksiköt. Niihin voi sisältyä myös valtionyrityksiä siitä riippumatta, kuuluvatko ne julkisoikeuden vai yksityisoikeuden piiriin. Luontoisedut, kuten valtion järjestämien palveluiden käyttö, voivat myös olla valtiontukea.

18. Valtiontuessa on kyse siitä, että joitakin talouden aloja, alueita tai toimintoja kohdellaan paremmin kuin toisia taloudellisen toiminnan edistämiseksi. Valtiontuen käsite ei kuitenkaan kata kaikkia toimenpiteitä, joita valtio toteuttaa tiettyjen tavaroiden ja palveluiden hankintakustannusten alentamiseksi. Esimerkiksi asunnonostajille myönnetyt avustukset voivat välillisesti auttaa rakennusalaa, mutta niiden ei välttämättä katsota vääristävän kilpailua ja vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja olevan näin ollen valtiontukea.

19. Tämä katsaus kattaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa [3] määritellyn valtiontuen, jota 15 jäsenvaltiota ovat myöntäneet ja jonka komissio on tutkinut. Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdassa [4] tarkoitetuille julkisen palvelun velvoitteita hoitaville yrityksille myönnettävät korvaukset voivat tuomioistuimen päätösten [5] mukaan olla valtiontukea. Tämän seurauksena sovelletaan menettelyä koskevia 88 artiklan määräyksiä, ja periaatteessa komission ennakkohyväksyntä on ollut edellytyksenä jo jonkin aikaa. Aiemmin jäsenvaltiot kuitenkin jättivät usein ilmoittamatta tällaisen valtiontuen. Ainoastaan liikenteen alalla on sovellettu erilaisia sääntöjä. Tämä johtuu erityisvelvoitteista yhteisön lainsäädännössä, joka perustuu maaliikenteen osalta EY:n perustamissopimuksen 73 artiklaan ja lento- ja meriliikenteen osalta 80 artiklaan yhdessä 86 artiklan 2 kohdan kanssa. Raideliikenteelle myönnettävien korvauksien ilmoittamisesta on laadittu erityisiä sääntöjä. Niillä kompensoidaan sitä, että tuomioistuimen taannoiset ratkaisut eivät vaikuttaneet siihen, että 88 artiklan 3 kohdan ilmoitusmenettely ei koske raideliikennettä. Näin ollen katsaus sisältää julkisen palvelun velvoitteita koskevaa tietoa ainoastaan raideliikenteen osalta. Tällaista tietoa voi toisinaan kuitenkin (kätketysti) sisältyä komission valtiontukipäätöksiin niissä harvoissa tapauksissa, joissa tuki on perusteltua 86 artiklan 2 kohdan nojalla. Julkisen lento- ja meriliikenteen palvelujen taloudellisia näkökohtia käsitellään esimerkiksi 86 artiklan 2 kohdan nojalla, mutta tapauksesta riippuen myös 87 artiklan 2 kohdan nojalla.Tässä katsauksessa ei käsitellä sellaisia yleisiä toimenpiteitä ja julkisia avustuksia, jotka eivät vaikuta kauppaan eivätkä vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua, sillä ne eivät kuuluu komission tutkintavaltuuksien piiriin.

[3] Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

[4] Yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin, sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa yhteisön etujen kanssa.

[5] Ks. ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsittelemät asiat: T-106/95; T-46/97 ja C-332/98

20. Komissio on poikkeusasetuksella säätänyt, että tietyt tuet eivät täytä kaikkia 87 artiklan 1 kohdan kriteerejä ja että 88 artiklan 3 kohdassa määrätty ilmoitusmenettely ei näin ollen koske niitä, ellei yhdelle ja samalle yritykselle minkä tahansa kolmen vuoden jakson aikana myönnetty tuki ylitä 100 000 euroa. Tällainen vähämerkityksinen tuki ei sisälly tähän katsaukseen.

21. Tulevaisuudessa katsaukseen sisällytetään tietoa tukiohjelmissa myönnetystä ja tapauskohtaisesta valtiontuesta, josta ei ryhmäpoikkeusasetusten nojalla tarvitse ilmoittaa. Tähän mennessä on annettu kaksi tällaista poikkeusasetusta, joista toinen koskee koulutustukea [6] ja toinen valtiontukea pienille ja keskisuurille yrityksille [7]. Jäsenvaltioiden on annettava vuosikertomus näiden komission asetusten nojalla myöntämästään valtiontuesta. Tiedot ovat käytettävissä analysointia varten vuonna 2002.

[6] Komission asetus (EY) N:o 68/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001.

[7] Komission asetus (EY) N:o 70/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001.

22. Valtiontuen päätarkoitus on korjata markkinoiden toiminnan puutteita eri talouden aloilla kansallisten, alueellisten tai yhteisön politiikan tavoitteiden tukemiseksi tai koko Euroopan taloudessa tapahtuvien rakennemuutosten yhteiskunnalle aiheuttamien kustannusten vähentämiseksi. Ehdot, joilla tukea voidaan myöntää, on määritelty yksissä tai useammissa lukuisista EU:n säännöistä, jotka koskevat valtiontuen valvontaa. Teoriassa voidaan näin ollen tehdä selkeä ja yksiselitteinen arviointi valtiontuen määrästä sekä toiminnalliselta että sääntöjen näkökulmasta. Käytännössä yksittäisestä tuen myöntämisestä saatavat edut ovat usein yhtä monimutkaisia kuin EU:n taloudet ja liittyvät näin ollen moniin rinnakkaisiin tavoitteisiin ja sääntöihin. Esimerkiksi tietyille aloille myönnetyn tuen voidaan katsoa vahvistavan myös alueellisia ja/tai sosiaalisia tavoitteita. Toisaalta aluetukisääntöjen nojalla myönnettyä tukea voidaan aivan oikeutetusti käyttää joidenkin talousyksiköiden, kuten pk-yritysten, tai toimintojen, kuten koulutuksen tai tutkimus- ja kehitystyön, tukemiseen.

23. Tässä katsauksessa esitetään arviointi valtiontuen määristä käyttäen kumpaakin edellä esitettyä näkökulmaa niissä rajoissa, jotka käytettävissä olevien tietojen jatkuvasti paraneva tarkkuusaste määrää. Edellisten katsausten tapaan tässäkin keskitytään analysoimaan tehdasteollisuudelle myönnettyä tukea. Koska tietyt poliittiset tavoitteet, kuten tutkimus- ja kehitystyön edistäminen, pk-yritysten tukeminen, ympäristönsuojelu ja hiilidioksidipäästöjen ja muiden kaasumaisten päästöjen vähentäminen, ovat edelleen tärkeitä, tässä on käytetty samaa analysointitapaa kuin kahdeksannessa katsauksessa. Määrätyille tehdasteollisuuden aloille ja tavoitteille omistetut luvut on järjestetty uudelleen ja tukivälineitä koskevaa lukua on laajennettu. Lisäksi on lisätty lyhyt luku, jossa käsitellään joitakin suuntauksia, jotka voidaan jo nähdä vuodelta 2000.

24. Myös maataloudelle, kalataloudelle, kivihiiliteollisuudelle ja liikenteen alalle myönnettyä tukea käsitellään, mutta tämänhetkisten tietojen summittaisuuden vuoksi tuen lopullisia tavoitteita ja käytettyjä tukivälineitä koskevaa tietoa ei ole tuotu esiin. Jos on havaittu uusia suuntauksia tai toimintatapoja, niitä on käsitelty. Koska palvelualojen merkitys Euroopan taloudessa kasvaa, jäsenvaltioita pyydettiin antamaan tietoja palvelualoille myönnetyn tuen osuudesta tärkeimmissä useille eri aloille tarkoitetuissa tukiohjelmissa. Tässä katsauksessa esitetään yhteenveto kolmelta jäsenvaltiolta saaduista tiedoista. Tulevaisuudessa tällainen yhteenveto esitetään koko EU:sta.

25. Jäsenvaltioiden myöntämien tukien suhteita vertailtaessa analyysissa keskitytään kolmen vuoden tarkastelujakson 1997-1999 vuotuisiin keskiarvoihin. Tämän jakson vuotuisia keskiarvoja verrataan jakson 1995-1997 vuotuisiin keskiarvoihin, kun analysoidaan tuen myöntämisen suuntauksia. Koska vuosittaiset luvut eivät anna mahdollisuutta tehdä luotettavia päätelmiä keskipitkän ja pitkän ajan suuntauksien muutoksista, näitä tietoja ei yleensä käytetä vertailuissa. Tosin silloin, kun on tärkeää tuoda esiin nopeita muutoksia, vuoden 1999 lukuja on kommentoitu. Ensimmäistä kertaa esitetään takautuva katsaus valtiontuen määriin vuodesta 1990. Samaten maatalouteen myönnettyä tukea koskevat tiedot esitetään ensimmäistä kertaa sitten viidennen katsauksen jäsenvaltiokohtaisesti.

26. Jotta katsauksessa mainitut luvut olisivat vertailukelpoisia, kaikki luvut ilmaistaan vuoden 1998 kiinteinä hintoina [8].

[8] Tehdasteollisuuden tukia koskevat luvut nykyhintoina esitetään liitteessä II, joka on kansallista valtiontukea koskeva tilastoliite.

27. Käytetyt menetelmät selitetään yleisesti teknisessä liitteessä (liite I). Tilastoliitteessä (liite II) on tilastollisia perustietoja tehdasteollisuudelle myönnetyistä jäsenvaltiokohtaisista valtiontuista ja tukien yhteismäärästä. Yhteisön rahastoja ja rahoitusvälineitä ei ole sisällytetty jäsenvaltiokohtaisiin valtiontukilukuihin, vaan niitä käsitellään liitteessä III.

YHTEENVETO ja PÄÄTELMÄT

Yhteenveto

28. Yleiskatsaukseen liittyvien tietojen analysoinnin merkitys kasvaa. Se lisää osaltaan avoimuutta jäsenvaltioiden pannessa komission valtiontukipäätöksiä täytäntöön. Vuotta 1999 koskevia alustavia tietoja on käytetty joidenkin ehdotusten tukena komission suosituksissa talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi sekä yhteenvetoraportissa, joka esitettiin Tukholman Eurooppa-neuvostossa. Tausta, jota vasten katsaus laaditaan, muuttuu, ja jäsenvaltiot ovat komission pyynnöstä varmistaneet, että sekä nykyhetkeä että menneisyyttä koskevat tiedot ovat mahdollisimman luotettavia.

29. Jäsenvaltioiden Tukholmassa tekemiin sitoumuksiin liittyen joitakin tietoja on esitetty sillä tavalla, että niiden avulla on mahdollista tehdä tietoisempia valintoja valtiontuen vähentämiseksi ja sen ratkaisemiseksi, missä vähentäminen voi olla mahdollista. Jotta valtiontuen voidaan vuoteen 2003 mennessä osoittaa vähentyneen, kuten on luvattu, jäsenvaltioiden on toimittava hyvin nopeasti suuntauksen kääntämiseksi laskuun vuonna 2003, jos valtiontukimenot ovat vuosina 2000 ja 2001 kasvaneet. Tässä katsauksessa esitetään joitakin niistä tiedoista, joita tarvitaan, jos jäsenvaltioiden menosuunnitelmia on tarpeen muuttaa lähitulevaisuudessa.

30. Euroopan unionin talous on palveluvetoinen. Kaupallisen palvelusektorin osuus BKT:n kokonaismäärästä on suuri, ja osuus on vielä suurempi, jos siihen sisällytetään sosiaaliset ja julkiset palvelut. Koska palvelusektori on niin merkittävä, sille myönnettävän tuen analysointia painotetaan entistä enemmän ja jäsenvaltioiden antamista tiedoista riippuen tulevaisuudessa esitetään tarkempi kuva tuen kehityssuunnista ja tukien suhteista.

Tulokset

31. Katsauksen tulokset osoittavat, että valtiontuen kokonaismäärä Euroopan unionissa on edelleen laskenut. Lisäksi jäsenvaltioiden väliset erot valtiontukeen suunnattavien varojen määrässä ovat kaventumassa. Tulokset osoittavat myös, että joissakin jäsenvaltioissa 1990-luvulla tapahtunut voimakas tuotantoteollisuuden rakenneuudistus on päättymässä. Joidenkin palvelualojen, kuten lentoliikenteen ja rahoituksen, rakenneuudistus näyttää myös laantuvan, kun nämä alat on suhteellisen äskettäin vapautettu kilpailulle.

32. Kansallisen valtiontuen kokonaismäärä EU:ssa on laskenut. Vuosina 1995-1997 tukea myönnettiin keskimäärin 102 miljardia euroa vuodessa, mutta vuosina 1997-1999 enää 90 miljardia euroa. Suurin osa tästä 12 miljardin euron laskusta johtui tehdasteollisuuden, liikenteen ja maatalouden tuen vähenemisestä, mutta myös kivihiiliteollisuudelle myönnetyn tuen määrä on laskenut. Vaikka suuntaus on ollut yleensä laskeva näitä kahta tarkastelujaksoa verrattaessa, kalatalouden ja palvelusektorin tukien voidaan havaita lisääntyneen. Työllisyyttä ja koulutusta koskevat tiedot vuosilta 1995-1999 ovat epätäydelliset, joten näitä kahta tarkastelujaksoa ei voida vertailla keskenään. Viime vuosien tietojen vertailu kuitenkin osoittaa, että näihin tavoitteisiin suunnattu tuki on lisääntynyt joka vuosi vuodesta 1997.

33. Valtiontuen määrä on laskenut Tanskaa, Irlantia, Luxemburgia ja Alankomaita lukuun ottamatta kaikissa jäsenvaltioissa. Tanskassa valtiontukien hienoinen kasvu johtuu siitä, että työttömyyden torjumiseen ja koulutuksen tukemiseen myönnettävää tukea on lisätty maassa huomattavasti. Irlannissa kasvun aiheuttaa suurelta osin maan yhteisöveron sisällyttäminen valtiontukilukuihin vuodesta 1998 sekä maatalouden ja rahoituspalveluiden tuen pienehkö lisääntyminen. Luxemburgissa nousu johtuu kokonaan siitä, että äskettäin lisättiin voimakkaasti, joskin tilapäisesti, avustuksia maan rautatieverkostoon suuntautuvia lisäinvestointeja varten. Luxemburgin rautatieverkosto palvelee monien jäsenvaltioiden välisiä yhteyksiä. Alankomaissa maataloudelle ja rautateille myönnettyä tukea on lisätty selvästi enemmän kuin tukea on muilla aloilla vähennetty. Kuten aikaisemmillakin kausilla, Saksa ja Italia ovat ne jäsenvaltiot, jotka ovat vaikuttaneet eniten 12 miljardin euron laskuun. Saksassa tukien vähennys on melkein 6 miljardia euroa ja Italiassa 5 miljardia.

34. Sisämarkkinoilla kilpailuun ei vaikuta kuitenkaan ainoastaan se, kuinka paljon valtiontukea myönnetään, vaan myös se, millaista tuki on. Kaudella 1997-1999 alakohtaista tukea myönnettiin vielä suhteellisen paljon Belgiassa (rautatiet), Saksassa (kivihiili ja rautatiet, joskin absoluuttinen määrä vähenemässä), Kreikassa (rautatiet), Espanjassa (rautatiet, kivihiili ja laivanrakennus) ja Ranskassa (rautatiet ja rahoituspalvelut). Noin puolet kaikesta Portugalissa myönnetystä tuesta on aluetukea, joka on lähes kokonaan suunnattu palvelusektorille verohelpotusten muodossa.

Tarkempia havaintoja ja erityiskysymyksiä

35. Yhteisössä tehdasteollisuuteen myönnetyn tuen kokonaismäärä laskettuna reaalimääräisenä viideltä vuodelta 1995-1999 vahvistaa kolmen aikaisemman katsauksen havainnon, että tuen huippuvuosi oli 1993. Sittemmin tuen määrä on EU:ssa laskenut vähitellen. Aikaisemmalla tarkastelujaksolla 1995-1997 tuen määrä oli keskimäärin 36 miljardia euroa vuodessa, kun se tällä tarkastelujaksolla oli keskimäärin 28 miljardia euroa vuodessa. Tuen väheneminen on rohkaisevaa, etenkin kun 6 miljardin euron lasku vuodesta 1997 vuoteen 1998 toistui vuodesta 1998 vuoteen 1999.

36. Tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen kokonaismäärä laski noin 23 prosenttia edellisestä tarkastelujaksosta. Lasku johtuu siitä, että tuki väheni Saksassa 3 miljardia euroa ja Italiassa 4 miljardia euroa. Tuen kokonaismäärä laski myös Belgiassa, Kreikassa, Espanjassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joskin vähemmän.

37. Kolmen uuden jäsenvaltion, Itävallan, Suomen ja Ruotsin, osuus tehdasteollisuuden tuesta on alle 4 prosenttia. Niiden osuus on kuitenkin kasvanut kahden vuoden takaisesta tilanteesta, jolloin se oli alle 3 prosenttia.

38. Jäsenvaltioiden välillä on edelleen eroja tehdasteollisuudelle myönnettävässä tuessa. Jos tuki ilmaistaan osuutena jalostusarvosta, vaihteluväli on huomattava. Kreikan 4,3 prosenttia on yli 7 kertaa suurempi kuin Euroopan unionin pienin tukimäärä, Yhdistyneen kuningaskunnan 0,6 prosenttia. Vähiten tukea tehdasteollisuudelle myönnetään Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa, Portugalissa ja Alankomaissa, joissa kaikissa tukimäärä on selvästi EU:n keskiarvon alapuolella.

39. Tarkasteltaessa jäsenvaltioiden välisiä eroja koheesion osalta näyttää siltä, että neljän koheesiomaan, Kreikan, Irlannin, Portugalin ja Espanjan, osuus tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta on noussut viime tarkastelujakson 9 prosentista noin 10 prosenttiin vuosina 1997-1999. Nousu johtuu pääasiassa Irlannin yhteisöveron sisällyttämisestä lukuihin vuodesta 1998, jolloin komissio katsoi sen olevan valtiontukea. Tukijärjestelmän osuus kaikesta tehdasteollisuuden tuesta on noin 1 prosentti. Sen sijaan neljän suuren kansantalouden, Saksan, Italian, Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan, osuus tehdasteollisuuden tuesta on laskenut 82 prosentista 79 prosenttiin. (Saksan osuus kokonaistuesta on 36 prosenttia, Italian 21 prosenttia, Ranskan 17 prosenttia ja Yhdistyneen kuningaskunnan 5 prosenttia.)

40. Tavoitteiden tarkastelu osoittaa, että horisontaalisiin tavoitteisiin, tietyille tehdasteollisuuden aloille ja tukialueille myönnetyn tuen osuudet ovat muuttuneet suhteellisen vähän. Vaihtelua on ollut alle 9 prosenttia useimmissa jäsenvaltioissa. Suurempaa vaihtelua on havaittavissa ainoastaan Belgiassa ja Espanjassa, joissa alakohtainen tuki on vähentynyt huomattavasti, ja Ruotsissa, jossa aluetuen väheneminen tasapainottaa horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettävän tuen lisääntymistä. Horisontaalisiin tavoitteisiin, mm. tutkimus- ja kehittämistoiminnan edistämiseen, ympäristönsuojeluun sekä pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseen, myönnetyn tuen osuus on EU:n tasolla 37 prosenttia. Alakohtaisen tuen osuus tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta on pudonnut 7 prosenttiin. Kaiken kaikkiaan suurin osuus eli 56 prosenttia Euroopan unionissa tehdasteollisuudelle myönnettävästä tuesta suunnataan alueellisiin tavoitteisiin, joista taas suurin osa koskee heikoimmin kehittyneitä alueita eli EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla aluetukeen oikeutettuja alueita. Tämä osuus laskee 53 prosenttiin, jos THA:n ja sen seuraajien Saksan uusille osavaltioille myöntämää poikkeuksellista tukea ei oteta huomioon.

41. Kun tarkastellaan yhteisön tasolla, mitä välineitä käytetään myönnettäessä tukea tehdasteollisuudelle, havaitaan, että talousarviomäärärahat ovat suosituin muoto. Niiden osuus on noin 75 prosenttia. Tämä verohelpotuksia avoimempi väline ei ole kuitenkaan yhtä yleinen kaikissa jäsenvaltioissa. Joissakin jäsenvaltioissa käytännössä kaikki tuki tehdasteollisuudelle myönnetään talousarviosta, kun taas esimerkiksi Tanskassa, Ranskassa ja Irlannissa yli 35 prosenttia tuesta myönnetään verohelpotuksina.

42. Edellisten tarkastelujaksojen tapaan suhteellisen suuri mutta jatkuvasti pienenevä osuus tuesta myönnetään tapauskohtaisesti yksittäisille yrityksille horisontaalisia, alakohtaisia tai alueellisia tavoitteita koskevien tukiohjelmien ulkopuolella. Tehdasteollisuuden, rahoituspalvelujen ja liikenteen alalla pieni määrä yksittäisiä tukia muodostaa suhteettoman suuren osuuden myönnetystä tuesta. Tapauskohtainen tuki, jota myönnetään pääasiassa yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistuksiin, vääristää kilpailua kaikkein herkimmin. Tehdasteollisuudessa sen osuus kasvoi 11 prosenttiin alan tuesta vuonna 1994, mutta putosi 1,7 prosenttiin vuonna 1999. Jos otetaan huomioon lisäksi Saksassa Treuhandanstaltin tai BvS:n kautta uusille osavaltioille myönnetty tuki, jota voidaan pitää tapauskohtaista tukea vastaavana tukena, tapauskohtaisen tuen osuus tehdasteollisuuden tuesta nousi 37 prosenttiin vuonna 1994 ja laski vuonna 1999 jälleen 4,7 prosenttiin.

Päätelmät

43. Valtiontuen valvontapolitiikan jatkuva tarkistaminen on nopeasti muuttuvassa maailmassa välttämätöntä, jotta politiikka olisi oikeudenmukaista ja kohtuullista niin jäsenvaltioiden, teollisuuden kuin kuluttajienkin kannalta. Valvontapolitiikan perusperiaatteiden soveltamista on kehitettävä, jotta pysytään niiden perustavanlaatuisten muutosten tasalla, joita Euroopan teollisuuden toimintaympäristössä tapahtuu, ja voidaan tukea teollisuus- ja sosiaalipolitiikan kehittymistä.

44. Julkisten toimenpiteiden tarkoitus, ja etenkin valtiontuen muodossa toteutettavien toimenpiteiden tarkoitus, on korjata markkinoiden toiminnan ei-toivottuja tuloksia. Kuten kaikkea muutakin julkishallinnon toimintaa, valtiontuen muodossa toteutetut toimenpiteet on aina perusteltava, niitä on tutkittava kriittisesti ja niiden on oltava avoimia valvonnalle. Sen lisäksi, että kilpailun vääristyminen on minimoitava, tuen myöntäminen on tasapainotettava jäsenvaltion julkisen talouden asettamissa rajoissa, ja EU:n tasolla tuen myöntämisen on oltava sopusoinnussa talous- ja rahaliiton sekä vakaus- ja kasvusopimuksen kanssa. Julkisia varoja on käytettävä rajoitetusti ja tehokkaasti.

45. Euroopan unionissa tunnustetaan tarve pitää julkinen talous kurissa. Keskustelua käydään siitä, minkä tasoisia julkisia tavaroita ja palveluja pitäisi tarjota ja miten tehokkaasti niitä voidaan tarjota. Tässä yleiskatsauksessa käsitellään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa määritellyn valtiontuen käsitteen piiriin kuuluvia julkishallinnon toimenpiteitä. Katsaus on kirjoitettu täysin tietoisena siitä, että kaikki jäsenvaltiot ovat äskettäin sitoutuneet vähentämään tuen määrää suhteessa BKT:hen.

46. Jotta voitaisiin tukea jäsenvaltioiden pyrkimyksiä täyttää Tukholmassa antamansa sitoumus vähentää valtiontuen määrää, tarvitaan väline, joka menee katsauksen tavoitteita pidemmälle. Tarvitaan paljon tarkempaa valtiontukitoimenpiteiden seurantaa. Lisäksi ne kokemukset, joita 15 jäsenvaltiota ovat saaneet pannessaan kansallista, alueellista ja paikallista valtiontukipolitiikkaa täytäntöön, on jaettava. Valtiontukipolitiikan ja muiden julkisen vallan markkinoilla toteuttamien toimenpiteiden sekä julkisten hyödykkeiden tarjonnan ja kustannusten monimutkainen dynamiikka on ymmärrettävä. Osana tätä kunnianhimoista hanketta unionin EUROPA-palvelimella Internetissä on avattu kaikki komission valtiontukipäätökset sisältävän valtiontukirekisterin ensimmäinen versio [9]. Lähitulevaisuudessa julkaistaan valtiontuen tulostaulu.

[9] Valtiontukirekisteri on osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/register/.

47. Näillä uusilla avoimuutta lisäävillä välineillä pyritään kolmeen tavoitteeseen. Ensinnäkin niillä pyritään siihen, että yhteisön valtiontukijärjestelmää ymmärrettäisiin paremmin ja oltaisiin laajemmin tietoisia siitä, että keskitetty valtiontukien valvonta on tarpeen. Niillä pyritään myös parantamaan tiedonsaantia komission päätöksentekoprosessista antamalla tietoa siitä, miten jäsenvaltiot panevat komission päätöksiä täytäntöön. Erittäin tärkeää on, että niiden avulla jäsenvaltioiden on helpompi vaihtaa valtiontukipolitiikkaansa koskevia tietoja ja kokemuksia. Tällä tavoin rekisteri ja etenkin tulostaulu tarjoavat työkalun, jonka avulla voidaan paremmin analysoida valtiontukitoimenpiteiden vaikuttavuutta ja tehokkuutta verrattuna sellaisiin viranomaisten toimenpiteisiin, jotka eivät vääristä kilpailua. Lyhyellä aikavälillä rekisteri ja tulostaulu täydentävät niitä tietoja, joita vuotuisissa yleiskatsauksissa unionin valtiontuista esitetään. Myöhemmässä vaiheessa ne korvaavat yleiskatsaukset. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot tulevat edelleen antamaan tilastollisen perustan näille välineille ja talouden indikaattorit auttavat määrittelemään, missä ja miten valtiontuen määrää suhteessa BKT:hen voidaan vähentää.

48. Valtiontuen määrän vähentäminen ei ole helppo tehtävä. Jäsenvaltioilla on varmasti eniten liikkumavaraa tietyille tehdasteollisuuden aloille ja palveluille myönnetyissä tuissa sekä niissä aluetuissa, joita ei yhteisrahoiteta yhteisön varoista. Viimeksi mainittuja tukia on koheesiomaissa varsin vähän, mutta vauraimmissa jäsenvaltioissa enemmän. Nykyisen rakennerahaston ja näin ollen myös yhteisön rahoituksen lisäksi tulevan jäsenvaltioiden valtiontuen puitteet on itse asiassa jo määritelty vuoteen 2006 asti. Lisäksi maatalouden ja kalatalouden menoista on sovittu vuoteen 2006. Edellä mainituilla aloilla jo sovittujen menojen lisäksi myös kivihiiliteollisuuden tukimäärien vähentämisestä on sovittu vuoteen 2005 asti.

49. Kukin jäsenvaltio päättää, millä tavoin se parhaiten pystyy täyttämään Tukholman sitoumuksen. Valtiontuen yleiskatsauksessa esitetään tarvittavat tiedot, ja se helpottaa jäsenvaltioiden myöntämän tuen määrien seurantaa. Tämä auttaa osaltaan ylläpitämään budjettikuria, jota tarvitaan, jotta voidaan luoda edellytykset investointien, tuotannon ja työllisyyden voimakkaalle ja kestävälle lisääntymiselle. Tässä katsauksessa esille tullut valtiontuen väheneminen useimmissa jäsenvaltioissa kertoo varmasti myös tästä kurinalaisuudesta. Kumulatiivinen tukimäärä on silti edelleen suuri. Valtiontuen vähentäminen edelleen on mahdollista. Yhteisön valtiontukisääntöjen tinkimätön soveltaminen tukee tätä prosessia.

50. Uusien avoimuutta lisäävien välineiden lisäksi on vielä puututtava perinteisempiin kysymyksiin. Valtiontuen valvonta, jota tällä hetkellä toteutetaan monin eri tavoin, edellyttää jatkuvaa hienosäätöä. Uusia suuntaviivoja ja sääntöjä ei laadita ainoastaan siksi, että voitaisiin vastata markkinoiden muuttuviin vaatimuksiin, vaan myös siksi, että yhteisön nykyiset valtiontukisäännöt kaipaavat hiomista. Uudet ympäristönsuojelutuen suuntaviivat [10] on julkaistu, ja niiden vaikutusta valtiontuen määriin seurataan tarkasti. Monialaisia puitteita, työllisyystuen suuntaviivoja ja tutkimus- ja kehitystyön puitteita tarkistetaan parhaillaan, ja on laadittu sääntöjä, joiden mukaisesti voidaan myöntää valtiontukea, jolla pyritään lisäämään riskipääoman tarjontaa yritysten ja työllisyyden kehittämisen vauhdittamiseksi. Lisäksi jatketaan työtä, jotta voitaisiin tunnistaa haitalliset verotoimenpiteet, joissa on kyse valtiontuesta. [11]

[10] Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle, EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3.

[11] Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen, EYVL C 384, 10.12.1998, s. 3.

51. Tulevaisuudessa ei tarvitse ilmoittaa pk-yrityksille ja koulutukseen myönnettävää tukea, jos se täyttää komission hiljattain hyväksymät tiukat ehdot [12]. Tällaisten ryhmäpoikkeusten tarkoituksena on vähentää hallinnollista työtä, jota jäsenvaltioille ja komissiolle aiheutuu ennen näihin tavoitteisiin suunnatun tuen toteuttamista. Tällä tavoin on mahdollista keskittyä paremmin seuraamaan, miten tuki vaikuttaa. Analyysi ryhmäpoikkeuksista valmistuu vuonna 2002.

[12] Ks. ryhmäpoikkeusasetukset sivulla 13.

52. EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolo päättyy heinäkuussa 2002. Samalla päättyy myös niiden valtiontukisääntöjen voimassaolo, joilla valtiontuen myöntämistä EHTY:n hiili- ja terästuotteille nykyisin säännellään. Kuten katsauksessa on todettu, kyseisille tuotteille, ja erityisesti EHTY:n terästuotteille, myönnetyn valtiontuen määrä on vähentynyt. Lähitulevaisuudessa on päätettävä, mitä sääntöjä näihin aloihin sovelletaan, kun EY:n perustamissopimuksen mukainen valtiontuen valvonta alkaa koskea niitä.

53. Komissio seuraa edelleen hiljattain vapautettujen alojen kehitystä, jotta sääntelyn poistamisen synnyttämiä pitkän aikavälin kilpailuetuja ei menetetä myöntämällä tukia tappiollisen toiminnan pönkittämiseen. Energia-, televiestintä- ja postialaan kiinnitetään entistä enemmän huomiota. Koska näillä ja muillakin aloilla sääntelyä poistetaan vähitellen, komission on arvioitava tarkasti viranomaisten toimenpiteitä, joita ei aiemmin pidetty valtiontukena, mutta jotka voivat sääntelyn poistamisen myötä muuttua luonteeltaan valtiontueksi. Tällaisia toimenpiteitä on seurattava tiiviisti ja tarvittaessa arvioitava valtiontukisääntöjen perusteella.

54. Kun tarkastellaan koheesiota Euroopan unionissa, yleiskatsauksen tulokset osoittavat, että rikkaimmissa jäsenvaltioissa ja neljässä koheesiomaassa myönnetyn valtiontuen määrän välinen ero ei ole juurikaan pienentynyt. Taloudellinen apu on välttämätöntä alueellisten erojen tasaamiseksi, eikä sen vaikutusta saa kumota myöntämällä suhteettomasti valtiontukea muualla. Komissio jatkaa koheesiokuilun pienentämistä nykyisten valtiontukisääntöjen antamien mahdollisuuksien rajoissa.

55. Laajentumisprosessi etenee edelleen nopeasti. Sen vuoksi näihin maihin on kiireesti luotava samankaltainen kilpailuympäristö kuin yhteisössä. Niiden tulevaisuuden pyrkimyksiä ajatellen on Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston vuonna 1993 asettamien kilpailua koskevien liittymiskriteerien täyttämisen kannalta oleellista saattaa yhteisön valtiontukilainsäädäntö voimaan hyvissä ajoin ennen varsinaista jäsenyyttä. Komissio seuraa edelleen tarkasti valtiontukiasioiden kehitystä näissä maissa ja tarjoaa esikuvaksi tämän katsauksen, jonka avulla tarvittava vertailukelpoisuus ja avoimuus on mahdollista saavuttaa.

I osa - KANSALLISEN TUEN KOKONAISMÄÄRÄ YHTEISÖSSÄ

56. Jäsenvaltioissa tämän katsauksen kattamille aloille myönnetyn valtiontuen kokonaismäärä EU:ssa on esitetty taulukossa 1. Tarkastelujakson vuotuinen keskiarvo on 90 miljardia euroa. Vähennys on ilmeinen aikaisemman jakson 102 miljardiin euroon verrattuna. Kun kokonaismäärä jaetaan eri alojen kesken, nähdään suurimpien tukialojen, maatalouden, tehdasteollisuuden, kivihiiliteollisuuden ja liikenteen, vaikutus vähennykseen. Työllisyys- ja koulutustuen lukuja ei vielä voida vertailla luotettavasti jäljempänä VIII osassa esitetyistä syistä. Huomattakoon kuitenkin, että liitteessä II esitetyt vuosikohtaiset luvut osoittavat näihin toimintoihin suunnatun tuen vähentyneen vuodesta 1997.

Taulukko 1 Kansallisen valtiontuen kokonaismäärä yhteisössä - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

miljardia EUR

>TAULUKON PAIKKA>

57. Taulukossa 2 esitetään kansallisen tuen kokonaismäärä asukasta kohti Euroopan unionissa näillä kahdella tarkastelujaksolla. Luvut ovat suhteellisen korkeita Suomessa ja Luxemburgissa. Asukasta kohti laskettuna vähiten valtiontukea myönnetään Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Kreikassa. Viimeksi kuluneella tarkastelujaksolla neljästä koheesiomaasta ainoastaan Irlanti on EU:n keskiarvon yläpuolella, kun taas EU:n neljästä suurimmasta taloudesta Yhdistynyt kuningaskunta ja Italia ovat keskiarvon alapuolella.

Taulukko 2 Jäsenvaltioissa myönnetty valtiontuki asukasta kohti - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

>TAULUKON PAIKKA>

58. Taulukossa 3 esitetään jäsenvaltioiden tukien kokonaismäärä prosentteina bruttokansantuotteesta, työntekijää kohti sekä suhteutettuna valtion kokonaismenoihin .

Taulukko 3 Kansallisen tuen kokonaismäärä jäsenvaltioissa, prosentteina BKT:stä, euroina työntekijää kohti ja prosentteina julkisista menoista 1995-1997 ja 1997-1999, kiinteinä hintoina (1998)

>TAULUKON PAIKKA>

59. Taulukosta käy ilmi, että jäsenvaltioiden välillä on eroja valtiontuen myöntämisessä huolimatta lähentymisestä, jota on tapahtunut enemmän tuen BKT-osuuksissa ja tuen osuuksissa valtion menoista kuin työntekijää kohti myönnetyissä määrissä. On syytä huomata, että tuen kokonaismäärä suhteessa BKT:hen on EU:ssa vähitellen laskenut. Tukimäärät ovat pienentyneet kaikkialla lukuun ottamatta Tanskaa, Irlantia, Luxemburgia ja Alankomaita, joissa tukimäärät ovat hieman suurentuneet, koska ympäristönsuojelu-, koulutus- ja työllisyystukitoimenpiteiden merkitys on kasvanut. Luxemburgia koskevissa tiedoissa näkyy rautatieinvestointien huomattava lisääntyminen.

60. Seuraavissa kuvioissa esitetään valtiontuen kokonaismäärä EU:ssa prosenttiosuutena EU:n yhteenlasketusta BKT:stä.

Kuvio 1 Valtiontuki prosentteina EU:n yhteenlasketusta BKT:stä

>VIITTAUS KAAVIOON>

Kuvio 2 Valtiontuki prosentteina EU:n yhteenlasketusta tuettujen alojen BKT:stä

>VIITTAUS KAAVIOON>

61. Kuvioista 1 ja 2 näkyy, että valtiontuki on hiljalleen vähentynyt kaikilla aloilla vuodesta 1995 vuoteen 1999. Kuviossa 2 esitetään valtiontuki prosentteina BKT:stä kaikilla muilla aloilla paitsi niillä, jotka eivät yleensä saa tukea, kuten julkishallinto ja puolustus, pakollinen sosiaaliturva, koulutus, terveys ja sosiaalityö sekä muu yhteisöllinen, sosiaalinen tai henkilökohtainen neuvonta, ansiotyö kotitalouksissa ja valtion rajat ylittävät järjestöt ja elimet.

62. Kuviossa 3 esitetään graafisessa muodossa taulukon 3 tiedot valtiontuesta kussakin jäsenvaltiossa prosentteina BKT:stä. Tarkempi analyysi kussakin jäsenvaltiossa vuoden 1990 jälkeen myönnetystä valtiontuesta annetaan katsauksen X osassa.

Kuvio 3 Valtiontuki prosentteina kansallisesta BKT:stä 1995-1997 ja 1997-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

63. Taulukossa 4 esitetään jäsenvaltiokohtaisesti tässä katsauksessa käsitellyille aloille myönnetyn tuen osuus kunkin jäsenvaltion kokonaistukimäärästä. Eri aloille myönnettyjen tukien osuudet ovat tämän katsauksen tarkastelujaksoilla pysyneet EU:n tasolla melko vakaina. Suurin kokonaismuutos on nähtävissä tehdasteollisuuden osuudessa. Osuudet ovat myös jäsenvaltioiden tasolla pysyneet melko vakaina. Suurinta vaihtelua on nähtävissä liikenteen tuessa Irlannissa, Luxemburgissa ja Portugalissa. Tarkastelujaksolla lähes kolme neljäsosaa Suomessa myönnetystä tuesta kohdistui maatalouteen ja kalatalouteen. Samaan aikaan tehdasteollisuuteen myönnetyn tuen osuus oli yli 40 prosenttia Kreikassa, Irlannissa ja Italiassa myönnetystä tuesta. Huomattava osa liikennepalveluihin myönnetystä tuesta suuntautuu rautatieliikenteelle. Belgiassa, Luxemburgissa ja Ruotsissa yli 50 prosenttia tuesta myönnettiin tarkastelujaksolla tähän tarkoitukseen. Palveluihin myönnetty tuki on pysynyt suhteellinen vähäisenä useimmissa jäsenvaltioissa lukuun ottamatta Portugalia, jossa yksittäisen alueellisen verotukijärjestelmän osuus palveluille suunnatusta tuesta on suhteellisen suuri.

Taulukko 4 Jäsenvaltioissa myönnetty kansallinen tuki jaoteltuna tärkeimpiin aloihin 1995-1997 ja 1997-1999

>TAULUKON PAIKKA>

64. Edellä olevat tiedot kustakin jäsenvaltiosta esitetään graafisesti kuviossa 4.

Kuvio 4 Jäsenvaltioissa myönnetty valtiontuki jaoteltuna tärkeimpiin aloihin, keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

II osa - TEHDASTEOLLISUUDELLE MYÖNNETTY TUKI

2.1. Myönnettyjen tukien määrä ja suuntaukset

65. Tarkastelujaksolla 1997-1999 tehdasteollisuudelle myönnetyn valtiontuen osuus yhteisössä keskimäärin vuosittain myönnetystä tuesta oli 31 prosenttia.

66. Taulukossa 5 esitetään tehdasteollisuuden vuotuiset tukimäärät yhteisössä vuosina 1995-1999.

Taulukko 5 Yhteisössä tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - vuotuinen määrä 1995-1999 kiinteinä hintoina (1998)

miljoonaa EUR

>TAULUKON PAIKKA>

Yllä olevat luvut paitsi vahvistavat, että unionissa myönnetyn tuen määrä on laskenut vähitellen vuodesta 1993 [13], myös osoittavat, että viimeisten kahden tarkasteluvuoden aikana lasku on kiihtynyt.

[13] Luvut ovat hieman muuttuneet kahdeksanteen yleiskatsaukseen verrattuna, mikä johtuu jäsenvaltioiden tekemistä tarkistuksista.

Laskusuuntaus näkyy myös taulukosta 6, jossa tehdasteollisuudelle myönnetyt tuet ilmaistaan prosentteina jalostusarvosta ja euroina tehdasteollisuuden työntekijää kohti. [14]

[14] Koska pieni mutta vaikeasti lukuina ilmaistava osa tuesta on myönnetty palvelusektorille, esitetyt luvut voivat olla hieman liian suuria.

Taulukko 6 Yhteisössä tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - vuotuinen määrä 1995-1999 kiinteinä hintoina (1998)

>TAULUKON PAIKKA>

Prosentteina tehdasteollisuuden jalostusarvosta tukimäärä on laskenut jatkuvasti vuodesta 1995.

Tehdasteollisuudelle myönnetty tuki työntekijää kohti on vähentynyt joka vuosi; se oli 1287 euroa vuonna 1995 ja 716 euroa vuonna 1999.

2.2. Jäsenvaltioiden vertailu

67. Taulukossa 7 vertaillaan tehdasteollisuudelle myönnettyä keskimääräistä vuotuista valtiontukimäärää jäsenvaltioittain [15] vuosina 1995-1997 ja 1997-1999 prosentteina bruttojalostusarvosta ja tuen määränä alan työntekijää kohti. Myös tuen absoluuttinen määrä ilmoitetaan.

[15] Saksasta on esitetty erikseen vanhat ja uudet osavaltiot näiden kahden alueen erilaisen kehityksen havainnollistamiseksi; sille on ollut tyypillistä uusien osavaltioiden ennennäkemätön sopeuttaminen markkinatalousjärjestelmään.

Taulukko 7 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999 kiinteinä hintoina (1998)

>TAULUKON PAIKKA>

68. Tarkastelujaksolla 1997-1999 Euroopan unionissa tehdasteollisuudelle myönnetty tuki oli keskimäärin noin 28 miljardia euroa vuodessa, joten tuen määrä väheni 23 prosenttia verrattuna tarkastelujaksoon 1995-1997. Vähennys on puolet suurempi kuin edellisessä katsauksessa todettu. Taulukosta 7 käy ilmi, että tuen määrän yleinen väheneminen yhteisössä johtuu melkein kokonaan siitä, että tuki on edelleen vähentynyt voimakkaasti Saksan uusissa osavaltioissa, 32,6 prosenttia, ja Italiassa, 45 prosenttia. Laskua on nähtävissä myös Belgiassa, Kreikassa, Espanjassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Verrattaessa näitä kahta tarkastelujaksoa toisiinsa, havaitaan, että seitsemässä muussa jäsenvaltiossa tukimäärä oli jälkimmäisellä tarkastelujaksolla suurempi kuin edellisellä.

69. Näitä kahta ilmeisen vastakkaista suuntausta, tuen lisääntymistä seitsemässä jäsenvaltiossa ja tuen vähentymistä koko EU:ssa, selitetään taulukon A3 käsittelyn yhteydessä. Taulukko vahvistaa pitkän aikavälin laskusuuntauksen tehdasteollisuudelle EU:ssa myönnetyssä tuessa sekä myös keskipitkän aikavälin laskusuuntauksen lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Vuositasolla tuki on vähentynyt 13 jäsenvaltiossa. Belgiaa ja Ruotsia lukuun ottamatta näyttää siltä, että tehdasteollisuudelle myönnettävän tuen määrä on jäsenvaltioissa laskemassa. Koska jälkimmäisellä tarkastelujaksolla laskua on seitsemässä maassa vähemmän kuin niissä oli edellisellä tarkastelujaksolla nousua, niiden vuotuiset keskiarvot 1997-1999 ovat korkeammat kuin 1995-1997.

70. Tarkasteltaessa eroja yhteisössä koheesion kannalta taulukosta 7 ilmenee, että tuen määrä on neljässä koheesiomaassa kasvanut hyvin vähän. Niiden osuus yhteisössä tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta on kasvanut vuosien 1995-1997 9 prosentista lähelle 10:tä prosenttia 1997-1999. Kasvu johtuu pääasiassa siitä, että Irlannin yhteisöverojärjestelmää koskevat tiedot on otettu mukaan vuodesta 1998. Samoja tarkastelujaksoja verrattaessa havaitaan, että neljän suuren talouden osuus on laskenut 82 prosentista 79 prosenttiin. Tässä yhteydessä on huomattava myös, että jäsenvaltioiden myöntämän valtiontuen lisäksi tehdasteollisuudelle myönnetään yhteisön tukea rakennerahastoista (ks. liite III). Neljä koheesiomaata hyötyvät näistä varoista suhteessa eniten. Kyseisten valtioiden suhteellinen osuus tuesta nousee tasolle, joka vastaa paremmin niiden muita valtioita heikompaa sosioekonomista asemaa. Eroja voidaan kaventaa näillä rahoitusvälineillä vain, jos niiden vaikutusta ei muissa jäsenvaltioissa kumota valtiontukien käytön tasapainottomalla kehityksellä.

Kuvio 5 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki prosentteina jalostusarvosta. Vuotuiset keskiarvot 1995-1997 ja 1997-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

71. Prosentteina jalostusarvosta tehdasteollisuuden tuen määrä oli vuosina 1997-1999 korkein Kreikassa, Italiassa ja Tanskassa (ks. kuvio 5). Niissä tuki on yhteisön keskiarvoa suurempi, vaikka pitkällä aikavälillä suuntaus onkin Italiassa ollut vähenevä. Irlannin kohdalla nähtävä lisäys johtuu siitä, että mukaan on otettu vuodesta 1998 Irlannin verojärjestelmää koskevat luvut, joiden vaikutus poistuu vähitellen. Jos tätä ei oteta huomioon, myös Irlannissa suuntaus on laskeva.

72. Lähinnä edellä mainitun verojärjestelmän vuoksi tuki työntekijää kohti on vuosina 1997-1999 kaikkein suurin Irlannissa, jota seuraavat Tanska, Luxemburg, Ranska ja Saksa. Saksan uusien osavaltioiden tukimäärä on suuri, mutta pienenemässä. Tämä johtuu sekä myönnettyjen tukien suuresta määrästä että tehdasteollisuuden palveluksessa olevien määrän voimakkaasta vähenemisestä tässä Saksan osassa. Tukien jatkuva vähentyminen kuvastaa sitä, että Saksan vuonna 1990 tapahtunutta yhdistymistä seuranneen rakenneuudistuksen vilkkain vaihe oli jo aiemmilla tarkastelukausilla. Saksan vanhoissa osavaltioissa myönnetty tuki on työntekijää kohti yhteisön alhaisimpia. Vähiten tukea myöntäneet maat ovat edelleen Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Ruotsi.

2.3. Tuen tavoitteet

2.3.1. Yleistä

73. Tehdasteollisuudelle myönnettävä tuki jaetaan tuen tärkeimpien käyttötarkoitusten tai kohdealojen mukaisesti seuraaviin luokkiin:

Horisontaaliset tavoitteet

- Tutkimus ja kehitys

- Ympäristö

- Pk-yritykset

- Kauppa

- Energiansäästö

- Pelastaminen ja rakenneuudistus [16]

[16] Pelastamis- ja rakenneuudistustuki luokitellaan muihin horisontaalisiin tukiin, koska sitä ei ole rajattu tietyille talouden aloille eikä tietyille alueille.

- Muut tavoitteet

Erityisalat

- Laivanrakennus

- Terästeollisuus

- Muut tehdasteollisuuden alat

Alueelliset tavoitteet

- 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset alueet

- 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset alueet

74. Ensisijaisen tavoitteen mukaan aluetueksi luokitelluista ja aluetuen suuntaviivojen perusteella hyväksytyistä tukiohjelmista voidaan joissakin jäsenvaltioissa tukea myös toissijaisia tavoitteita, kuten tutkimus- ja kehitystyötä, koulutusta ja työllisyyttä. Toissijaisiin tavoitteisiin voidaan päästä myös sellaisten tukiohjelmien avulla, joiden ensisijainen tavoite on esimerkiksi pk-yritysten tukeminen. Näin ollen kehityssuuntia koskevat huomiot taulukossa 8 ja jäsenvaltioiden väliset vertailut taulukossa 9 koskevat pelkästään kyseisten järjestelyjen ensisijaisia tavoitteita.

2.3.2. Muuttuvat suuntaukset - Horisontaaliset tavoitteet

75. Kehityssuuntien osalta tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen jakautuminen edellä mainittuihin kolmeen päätavoitteeseen on esitetty taulukossa 8. Horisontaalisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen osuus on kasvanut. Se on edelleen toisella sijalla ja sen osuus on nyt 34 prosenttia tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta. Lisäksi pelastamiseen ja rakenneuudistuksiin myönnettiin 3 prosenttia tuesta. Tämän tuen jakautuminen jäsenvaltioittain on myös esitetty taulukossa 8. Horisontaalisen tuen osuus ilman pelastamis- ja rakenneuudistustukea on noussut 13 maassa, ja se on edelleen selvästi EU:n keskiarvon yläpuolella Tanskassa, Suomessa ja Alankomaissa. EU:n keskiarvon alapuolella osuus on vain Kreikassa, Saksassa ja Italiassa. Nousu näyttää olevan suurin Irlannissa. Tämä johtuu kuitenkin Irlannin yhteisöveron (ICT) [17] sisällyttämisestä tietoihin vuodesta 1998.

[17] Irlannin yhteisöverojärjestelmää (ICT) voidaan pitää horisontaalisena tukena, koska se hyödyttää kaikkia tehdasteollisuusyrityksiä. Järjestelmää ollaan lakkauttamassa.

Taulukko 8 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki päätavoitteisiin jaoteltuna 1995-1997 ja 1997-1999

>TAULUKON PAIKKA>

76. Vuosina 1997-1999 kasvava osuus tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta suunnattiin horisontaalisiin tavoitteisiin, 14 prosenttia tutkimus- ja kehitystyöhön [18] ja 12 prosenttia pk-yrityksille. Horisontaalisten tavoitteiden yhteydessä käsiteltävän, pelastamiseen ja rakenneuudistuksiin myönnetyn tuen osuus laski. Toisin kuin horisontaalisten tavoitteiden kohdalla, pelastamis- ja rakenneuudistustuen voimakkaiden kilpailua vääristävien vaikutusten vastapainoksi ei yleensä synny huomattavia myönteisiä ulkoisvaikutuksia. Sen vuoksi tällaista tukea on valvottava hyvin tiukasti. Asiaa käsitellään enemmän kohdassa 2.5 tapauskohtaisten tukien yhteydessä.

[18] Liitteen I kohdassa 11.1 esitetyistä syistä taulukkoon 8 sisältyvät tutkimuksen ja kehityksen tukea koskevat luvut voivat olla liian pieniä.

77. Kun analysoidaan tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yrityksille, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön suunnattuja tukia, joiden katsotaan synnyttävän myönteisiä ulkoisvaikutuksia, syntyy hieman toisenlainen kuva: kasvua havaitaan 12 jäsenvaltiossa. Kuvio 6 osoittaa selvästi suuret jäsenvaltioiden väliset erot näihin neljään tavoitteeseen myönnetyn valtiontuen määrässä. Vaikka luvut kätkevätkin (varsinkin Kreikan kohdalla) sen tosiseikan, että jotkin aluetuet palvelevat myös horisontaalisia tarkoituksia, ei voida kuitenkaan sivuuttaa sitä, että joissakin jäsenvaltioissa horisontaalisten tavoitteiden suhteellinen painoarvo ei kasvanut tarkastelukaudella.

Kuvio 6 Jäsenvaltioissa tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yrityksille, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnetyn tuen osuus tehdasteollisuuden kokonaistuesta 1995-1997 ja 1997-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

78. Ympäristönsuojelutuen ryhmään kuuluu alaryhmänä hiilidioksidipäästöjen verojärjestelyt, joiden merkitys on vähitellen kasvamassa. Jotkin jäsenvaltiot ovat luoneet sellaisia kannustaakseen yrityksiä vähentämään hiilidioksidi- ja muita kaasumaisia päästöjä, joita syntyy fossiilisten polttoaineiden palamisesta, ja tukeakseen uusiutuvien energianlähteiden käyttöä. Näiden järjestelmien pääperusteena on EU:n ja sen jäsenvaltioiden tarve vastata sitoumuksiin, joita ne ovat Kioton ympäristösopimuksessa tehneet, ja toteuttaa yleisempää kestävän kehityksen tavoitetta.

79. Tässä yhteydessä käytetään usein kahta valtiontukivälinettä yhdessä: vapautusta verosta ja avustuksia. Yleensä kyseiset jäsenvaltiot ovat luoneet järjestelyjä, joissa kannetaan energiaveroja tai CO2-, NOx- ja SOx-päästöveroja. Koska vasta hyvin harvat maat ovat käynnistäneet tällaisia toimenpiteitä, jäsenvaltiot ovat ilmaisseet huolensa siitä, että ylimääräinen verorasitus voi johtaa niiden teollisuuden kilpailuaseman heikkenemiseen. Sen vuoksi verojärjestelyt on otettu käyttöön asteittain, ja paljon energiaa käyttäville teollisuudenaloille on myönnetty osittaisia ja tilapäisiä vapautuksia verosta.

80. Moneen tällaiseen valtiontukijärjestelmään sisältyy myös lisäkannuste, joka teollisuudelle tarjotaan myöntämällä avustuksia uuden tekniikan käyttöönottoon. Tällä tavoin lisätään uusiutuvan energian käyttöä ja edistetään energiansäästöä ja päästöjen vähentämistä. Avustukset maksetaan päästöverotuloista tai yleisestä talousarviosta. Tällaisia toimenpiteitä on käytössä Tanskassa, jossa suurin osa tästä tuesta myönnetään, Saksassa, Suomessa, Ranskassa, Alankomaissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lähitulevaisuudessa myös muut jäsenvaltiot todennäköisesti ottavat käyttöön samanlaisia toimenpiteitä.

Taulukko 9 Valtiontuki hiilidioksipäästöverojärjestelyihin 1995-1999

miljoonaa EUR

>TAULUKON PAIKKA>

81. Julkiset tukitoimenpiteet suorille ulkomaisille sijoituksille EU:n ulkopuolella ovat pk-yritystuen alaryhmä, jossa voi olla kyse valtiontuesta. Ne saattavat olla yhteisen edun mukaisia, jos niillä edistetään Euroopan teollisuuden kilpailukykyä esimerkiksi tukemalla pk-yritysten kehitystä tai myötävaikuttamalla muihin yhteisön tavoitteisiin, kuten siirtymävaiheen talouksien sopeutumiseen tai kolmannen maailman talouskehitykseen. Jäsenvaltiot ovat vuodesta 1993 esittäneet muutamia erityisesti tätä tavoitetta koskevia tukijärjestelmiä, jotka komissio on hyväksynyt. Vaikka ohjelmat koskevat ainoastaan pk-yrityksiä, ne kattavat maantieteellisesti koko maailman, ja näin ollen niiden avulla voidaan vahvistaa näiden yritysten asemaa EU:n merkittävimpinä työllistäjinä sekä monipuolistaa niiden kehitysnäkymiä.

Taulukko 10 Valtiontuki pk-yritysten toteuttamille suorille ulkomaisille sijoituksille 1995-1999

miljoonaa EUR

>TAULUKON PAIKKA>

2.3.3. Muuttuvat suuntaukset - Tuki erityisaloille

82. Taulukossa 8 esitetty tehdasteollisuuden erityisaloille myönnetyn tuen osuus laskee edelleen ja tarkastelukaudella sen osuus laski 7 prosenttiin kaikesta yhteisössä myönnetystä tehdasteollisuuden tuesta. Tehdasteollisuuden erityisalojen tuen lasku kymmenessä jäsenvaltiossa on pitkälti kumonnut hienoisen nousun neljässä muussa jäsenvaltiossa. Italiassa osuus on pysynyt samana. Vaikka tämän tukiryhmän ei aina katsotakaan synnyttävän myönteisiä ulkoisvaikutuksia, kuten useimmat horisontaaliset tuet, sitä myönnetään usein aluetukeen oikeutetuilla alueilla ja se voi näin ollen edistää yleistä aluepolitiikkaa.

83. Erityisalojen tuen väheneminen johtuu siitä, että terästeollisuudelle suunnattu pelastamis- ja rakenneuudistustuki on lähes kokonaan lopetettu, ja siitä, että laivanrakennusteollisuuden tukeminen on vähentynyt, vaikka sen osuus on edelleenkin kaksi kolmannesta tästä tukiryhmästä (ks. taulukko A5/16). Belgiassa ei tarkastelukaudella myönnetty lainkaan alakohtaista tukea. Espanjan suhteellisen korkea, vaikkakin laskeva, tukimäärä johtuu laivanrakennusteollisuudelle myönnetystä rakenneuudistustuesta. Näitä aloja käsitellään tarkemmin seuraavassa.

2.3.3.1 Terästeollisuus

84. Tehdasteollisuuden alaan kuuluvan terästeollisuuden tuesta tämän katsauksen kattamana aikana suurin osa myönnettiin kahdeksalle yritykselle rakenneuudistukseen, ja nämä tuet hyväksyttiin EHTY-sopimuksen 95 artiklan perusteella. EHTY-tuotteisiin kohdistunutta valtiontukea myönnettiin tarkastelukaudella myös vuoden 1991 viidensien ja vuoden 1996 kuudensien terästukisääntöjen [19] nojalla. EHTY:n teräsalan ulkopuolella myönnettyjä tukia säänneltiin tiettyjä EHTY:n perustamissopimuksen ulkopuolisia aloja koskevilla vuoden 1988 säännöillä. [20]

[19] Komission päätökset N:o 3855/91/EHTY, tehty 27 päivänä marraskuuta 1991, ja N:o 2496/96/EHTY, tehty 18 päivänä joulukuuta 1996, yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle.

[20] Tiettyjä EHTY:n perustamissopimuksen ulkopuolisia terästeollisuuden aloja koskevat säännöt, 13.12.1988.

85. Näiden tukien yhteenlaskettu vuotuinen keskiarvo laski tällä tarkastelukaudella kauden 1995-1997 vuotuisesta 797 miljoonan euron keskiarvosta 130 miljoonaan euroon. Lasku oli huomattava: yli 84 prosenttia. Lisäksi huomattakoon, että vuonna 1999 määrä oli vain 33 miljoonaa euroa. Luvuissa ei ole otettu huomioon alan tutkimus- ja kehitystavoitteita, ympäristönsuojelua ja energiansäästöä edistäviin järjestelyihin myönnettyjä vähäisiä tukia. Luvut osoittavat kuitenkin, että vuodesta 1994 toteutetut mittavat rakenneuudistukset ja niihin liittyvät kapasiteetin vähennykset Itävallassa, Saksan uusissa osavaltioissa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa ja Portugalissa on nyt saatu miltei kokonaan päätökseen.

2.3.3.2 Laivanrakennus

86. Tuen myöntämistä laivanrakennusteollisuudelle, joka kuuluu alana tehdasteollisuuteen, on tarkastelujakson aikana säännelty laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta annetulla seitsemännellä direktiivillä [21], joka oli voimassa 1. tammikuuta 1991 - 31. joulukuuta 1998, ja sen jälkeen neuvoston asetuksella N:o 1540/98 [22]. Vuosina 1995-1997 ja 1997-1999 myönnetyn tuen vuotuiset keskiarvot esitetään taulukossa 11.

[21] EYVL L 380, 31.12.1990.

[22] EYVL L 202, 18.7.1998.

Taulukko 11 Laivanrakennusteollisuudelle myönnetty tuki

>TAULUKON PAIKKA>

87. Kaudella 1997-1999 rakenneuudistustukea myönnettiin keskimäärin 622 miljoonaa euroa vuodessa. Määrä on laskenut kaudesta 1995-1997, jolloin tukea myönnettiin 752 miljoonaa euroa. Rakenneuudistustuen lisäksi taulukosta 11 näkyy myös sopimuskohtainen toimintatuki, jota on myönnetty uusien laivojen rakentamiseen ja myös kehitysmaihin vietävien laivojen rakentamiseen ja laivojen muuntamiseen. Koska toimintatuki aleni kaikissa muissa maissa paitsi Suomessa ja Ranskassa, kaiken tällä alalla myönnetyn tuen vuosittainen keskimäärä laski vuosien 1995-1997 1 634 miljoonasta eurosta vuosien 1997-1999 1 254 miljoonaan euroon [23].

[23] Taulukon luvut ovat suuremmat kuin komission kolmannessa kertomuksessa neuvostolle maailman laivanrakennustilanteesta, KOM(2000) 730 lopullinen, 15.11.2000. Luvut poikkeavat toisistaan siksi, että neuvostolle esitetyn kertomuksen luvut koskevat vain uusien alusten rakentamista, johon sovelletaan tavalliseen tapaan seitsemännen direktiivin 4 artiklaa (enintään 9 prosenttia sopimuksen arvosta, pienempien alusten kohdalla 4,5 prosenttia). Tässä katsauksessa ovat mukana kaikki sopimukset, joiden perusteella myönnetään tukea (kehitysapusopimukset ja muuntamissopimukset). Lisäksi tässä esitetyt luvut on ilmaistu vuoden 1998 kiinteinä eurohintoina eikä nimellisarvona.

88. Tarkastelukaudella voimassa olleiden direktiivin ja asetuksen mukaan tuen enimmäismäärä oli 4,5 prosenttia sopimusarvosta alle 10 miljoonan euron hintaisten alusten ja laivakonversioiden osalta ja 9 prosenttia sopimusarvosta yli 10 miljoonan euron hintaisten alusten osalta. Enimmäismäärää ei kuitenkaan sovellettu kehitysmaihin vietävien laivojen rakentamisen tukeen, vaan sen kohdalla vähimmäismäärä on 25 prosenttia sopimushinnasta. Taulukossa 12 esitetään keskimääräiset tukikatot kussakin jäsenvaltiossa. Mukana ovat ainoastaan suorat avustukset telakoille tai alusten omistajille.

Taulukko 12 Jäsenvaltioissa laivanrakennukseen myönnetty tuki prosentteina alusten sopimusarvosta 1997-1999

>TAULUKON PAIKKA>

* Pieniksi laivoiksi katsotaan sopimusarvoltaan alle 10 miljoonan euron arvoiset laivat. Niiden suurin sallittu tuki-intensiteetti on 4,5 prosenttia sopimusarvosta. ** Suuriksi laivoiksi katsotaan sopimusarvoltaan yli 10 miljoonan euron arvoiset laivat. Niiden suurin sallittu tuki-intensiteetti on 9 prosenttia sopimusarvosta. - Viiva tarkoittaa puuttuvia tietoja, kun taas tyhjä ruutu tarkoittaa, että tukea ei ole myönnetty.

89. Kehitysmaihin vietävien laivojen rakentamiseen suunnattua tukea myönnetään seitsemännen laivanrakennusdirektiivin 4 artiklan 7 kohdan ja neuvoston asetuksen N:o 1540/98 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Vaikka tämäntyyppisen tuen määrä vuonna 1999 kasvoi voimakkaasti, eurooppalaisille telakoille tähän tarkoitukseen kaudella 1997-1999 myönnetyn valtiontuen määrä oli vuodessa keskimäärin 103 miljoonaa euroa. Tämä merkitsee 30 prosentin vähennystä vuosista 1995-1997, jolloin vuosittain myönnettiin keskimäärin 148 miljoonaa euroa. Kehitysaputuen maakohtainen erittely esitetään taulukossa 13.

Taulukko 13 Komission hyväksymä kehitysapuna myönnetty tuki laivanrakennusteollisuudelle 1995-1999 (Tuki on merkitty sille vuodelle, jolloin komissio on tehnyt hyväksymispäätöksen)

miljoonaa EUR

>TAULUKON PAIKKA>

90. Edellä esitettyjen lukujen suhteuttamiseksi koko laivanrakennustukeen taulukossa 14 esitetään tiedot niiden uusien laivojen kokonaismäärästä, joiden rakentamiseen tukea myönnettiin vuosina 1995-1999. Laivanrakennuksen huippuvuosi oli 1995, jolloin myös toiminta- ja kehitysaputukea myönnettiin Euroopan telakoille runsaasti.

Taulukko 14 Laivanrakennus - valtiontukea saaneiden uusien laivojen määrä 1995-1999

>TAULUKON PAIKKA>

2.3.3.3 Moottoriajoneuvoteollisuus

91. Koska Euroopan unionissa ei ole erityisesti moottoriajoneuvoteollisuutta koskevia tukiohjelmia, taulukossa 15 näkyvä tuki on hyväksytty pääasiassa aluetukena ja pelastamis- ja rakenneuudistustukena sekä koulutustukena. Tällainen jäsenvaltioiden myöntämä tuki on moottoriajoneuvoalaa koskevissa suuntaviivoissa asetettujen tiukkojen rajojen mukaista. Tällä hetkellä ei ole mahdollista päätellä mitään yleisistä suuntauksista, koska myönnettyjen tukien lukumäärä on hyvin pieni.

Taulukko 15 Moottoriajoneuvoteollisuudelle myönnetty valtiontuki vuosina 1995-1999 (ei sisällä ilmoitusrajan alle jääneitä tapauksia)

miljoonaa EUR

>TAULUKON PAIKKA>

2.3.4. Muuttuvat suuntaukset - Alueelliset tavoitteet

92. Aluetuen kokonaismäärä EU:ssa laskee edelleen vähän. Niistä jäsenvaltioista, joissa tehdasteollisuuden saama aluetuki ylittää EU:n keskiarvon, ainoastaan Kreikka on koheesiomaa. Taulukko 8 osoittaa, että tarkastelukaudella 56 prosenttia unionissa tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta käytettiin alueellisiin tavoitteisiin, ja siitä suurin osa kohdennettiin heikoimmin menestyville eli 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisille alueille. [24] Tähän lukuun sisältyy Treuhandanstaltin (THA) ja sen seuraajien Saksan uusille osavaltioille myöntämä tuki, jonka määrä oli keskimäärin 2,179 miljardia euroa vuodessa. Jos tätä poikkeuksellista tukea ei oteta huomioon, alueellisiin tarkoituksiin suunnatun tuen osuus on 53 prosenttia kaikesta tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta.

[24] Näistä alueista on luettelo liitteen I kohdassa 9.2.

93. Kuviossa 7 esitetään alueellisen valtiontuen määrä kussakin jäsenvaltiossa prosentteina sen BKT:stä. Määrät ovat pysyneet tällä tarkastelukaudella suhteellisen vakaina viidessä jäsenvaltiossa. Sen sijaan Saksassa, Kreikassa, Irlannissa, Italiassa ja Luxemburgissa on nähtävissä huomattavaa laskua. Belgiassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa lasku on ollut loivempaa.

Kuvio 7 Aluetuki prosentteina jäsenvaltion BKT:stä 1995-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

94. Niissä jäsenvaltioissa, joissa aluetuen osuus on lähellä EU:n keskiarvoa tai sen alapuolella, myös tehdasteollisuuden tuen kokonaismäärä prosentteina jalostusarvosta on EU:n keskiarvon alapuolella. Tanska on tästä poikkeus. Siellä aluetuen osuus on unionin alhaisin, mutta tehdasteollisuuden tuen määrä on EU:n kolmanneksi suurin. Samaten siellä, missä aluetuen osuus on EU:n keskiarvon yläpuolella, tehdasteollisuuden tuen määrä on myös EU:n keskiarvon yläpuolella lukuun ottamatta Ruotsia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, joissa tuen määrät ovat unionin pienimpiä.

95. Taulukossa 16 verrataan tukialueilla henkeä kohti myönnettyä aluetukea euroina ja aluetukea prosentteina maan BKT:stä. Henkeä kohti tukea on myönnetty eniten Saksan, Italian, Luxemburgin ja Ruotsin tukialueilla. Selvästi vähiten tehdasteollisuudelle myönnetään aluetukea Portugalissa ja seuraavaksi vähiten Espanjassa ja Tanskassa. (Jos otetaan huomioon aluetuki, jota Portugali myöntää Madeirassa verohelpotuksina saaren palveluteollisuudelle, sen tukimäärä henkeä kohti nousee 3,4 eurosta 80 euroon).

96. Koska yhteisö ei osallistu kaiken tukialueella myönnetyn tuen rahoitukseen, aluetuen koko määrän selvittämiseksi olisi käytettävä aluetukikerrointa, jotta voitaisiin ottaa huomioon yhteisön varat yhteisesti rahoitetuissa järjestelyissä. Yhteisön rahoitus voi monilla 88 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksesta nauttivilla tukialueilla olla joidenkin tukiohjelmien osalta kolme kertaa niin suuri kuin kansallinen valtiontuki. Tukialueilla, joihin sovelletaan 88 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeusta, yhteisön rahoitusosuus voi olla 30-50 prosenttia kansallista valtiontukea suurempi.

Taulukko 16 Tukialueilla henkeä kohti myönnetty aluetuki euroina ja aluetuki prosentteina BKT:stä

>TAULUKON PAIKKA>

97. Saksan uusien osavaltioiden talouden uudelleenjärjestely jatkui tarkastelujakson aikana. Saksojen yhdistymisellä on erityisen suuri merkitys yhteisön valtiontukipolitiikalle. Saksan uusien osavaltioiden tehdasteollisuudelle myönnettiin vuosina 1997-1999 tukea keskimäärin 6,9 miljardia euroa vuodessa. Luku on edelleen suuri, mutta se on pienentynyt edelleen merkittävästi vuosista 1995-1997, jolloin tukea myönnettiin yli 10 miljardia euroa. Tuen vähenemiseen liittyy tukimäärien vakiintuminen vanhoissa osavaltioissa 2,9 miljardiin kausilla 1995-1997 ja 1997-1999. Uusille osavaltioille myönnetyt tuet on jaoteltu tukimuodoittain liitteen II taulukossa A4.

98. Lukuun ottamatta joitakin pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen [25] erityissääntöjä Saksan uusiin osavaltioihin sovellettiin vuosina 1997-1999 tavanomaisia valtiontukisääntöjä. Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS) myönsi vuosittain takauksia keskimäärin 1 084 miljoonan euron ja lainoja keskimäärin 5 978 miljoonan euron arvosta. Aikaisempien kokemustensa perusteella komissio katsoo, että 20 prosenttia kummastakin voidaan luokitella tueksi, ja se on otettu mukaan tähän yleiskatsaukseen. Samaan aikaan myönnettiin avustuksia menoihin vuosittain keskimäärin 767 miljoonaa euroa, joten BvS:n (entinen Treuhandanstalt) myöntämän tuen kokonaismäärä on keskimäärin 2,2 miljardia euroa vuodessa.

[25] Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi, EYVL C 368, 23.12.1994, ja yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi, EYVL C 288, 9.10.1999.

99. Unionin ulkoalueilla on EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan nojalla erityisasema, jossa otetaan huomioon niiden rakenteellinen, yhteiskunnallinen ja taloudellinen tilanne, johon niiden syrjäinen sijainti liittyy. Tuki-intensiteetit voivat olla näillä alueilla korkeampia kuin muualla ja niillä sallitaan toimintatuet, jotka eivät ole alenevia ja ajallisesti rajoitettuja, jos ne korvaavat ylimääräisiä kuljetuskustannuksia. Näiden ulkoalueiden asema vahvistui entisestään, kun Amsterdamin sopimus ja uusi 299 artiklan 2 kohta [26] tuli voimaan. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätty poikkeus koskee nyt automaattisesti näitä alueita. Kuljetuksista aiheutuviin lisäkustannuksiin myönnettävän tuen lisäksi perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluville syrjäisimmille alueille voidaan myöntää tukia, jotka eivät ole sekä alenevia että ajallisesti rajoitettuja, jos niillä korvataan taloudellisen toiminnan harjoittamisen lisäkustannuksia, jotka aiheutuvat 299 artiklan 2 kohdassa mainituista tekijöistä. Jäsenvaltion on arvioitava lisäkustannusten suuruus ja osoitettava yhteys 299 artiklan 2 kohdassa mainittuihin tekijöihin.

[26] 299 artiklan 2 kohta (ent. 227 artikla)

100. Alustava yhteenveto suoraan unionin syrjäisimmille alueille myönnetyn tai niille tarkoitetun tuen määrästä esitetään taulukossa 17. Taulukossa 18 tuen määrä kullakin alueella on ilmoitettu prosentteina alueen BKT:stä.

Taulukko 17 Suoraan unionin syrjäisimmille alueille myönnetyn tai niille tarkoitetun valtiontuen absoluuttiset määrät

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukko 18 Suoraan unionin syrjäisimmille alueille myönnetty tai niille tarkoitettu valtiontuki prosentteina alueen BKT:stä

>TAULUKON PAIKKA>

2.3.5. Jäsenvaltioissa myönnetyn valtiontuen suuntaukset ja rakenne

101. Tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen suuntaukset ja rakenne eri jäsenvaltioissa ovat seuraavat:

- Itävallassa keskimääräinen vuotuinen tukimäärä on pysynyt melko vakaana näiden kahden kolmevuotisen tarkastelujakson aikana. Tämä vakaa keskipitkän aikavälin suuntaus on seurausta siitä, että vuotuinen tukimäärä nousi vähitellen vuoteen 1997 asti, minkä jälkeen se laski vuoteen 1999 asti. Kun verrataan näitä kolmivuotiskausia keskenään, pelastamis- ja rakenneuudistustuessa havaitaan huomattava lasku. Tutkimus- ja kehittämistuki, ympäristötuki ja pk-yritysten tuki muodostivat yhdessä suurimman osuuden tehdasteollisuuden tuesta. Erityisalojen tuki on pysynyt vakaana, ja sen osuus tehdasteollisuuden tuesta on pieni, kun taas aluetuen osuus, etenkin 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisilla alueilla, kasvoi ensimmäiseen tarkastelujaksoon verrattuna.

- Belgiassa näitä kahta tarkastelujaksoa verrattaessa havaittava keskipitkän aikavälin laskeva suuntaus tukimäärissä johtuu siitä, että vuonna 1996 lakkautettiin alakohtainen tukiohjelma, jonka osuus kaikesta Belgiassa tehdasteollisuudelle myönnetystä tuesta oli noin 23 prosenttia. Vuodesta 1997 alkaen tehdasteollisuuden tuen absoluuttinen määrä on kuitenkin jälleen kavunnut ylöspäin, kun tutkimus- ja kehitystyöhön ja pk-yrityksille on suunnattu enemmän varoja. Belgian tehdasteollisuuden tukemisen pysyvänä piirteenä on tutkimus- ja kehitystyötä ja pk-yrityksiä koskevien tukiohjelmaien lisäksi muiden horisontaalisten järjestelyjen kautta myönnettävä tuki, jolla kannustetaan teollisuutta tuotantosuunnan muuttamiseen ja teknisen perustansa parantamiseen. Näiden tukiohjelmaien osuus Belgian tehdasteollisuuden tuesta on tällä hetkellä noin 20 prosenttia. Aluetuki 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisille alueille on pysynyt suhteellisen vakaana. Horisontaalisen tuen ja aluetuen osuudet ovat kasvaneet tehdasteollisuuden erityisalojen tuen kustannuksella.

- Tanskassa keskimääräinen vuotuinen tukimäärä on noussut vain hieman näiden kahden kolmevuotisen tarkastelujakson aikana. Tämä keskipitkän aikavälin suuntaus on seurausta siitä, että vuotuinen tukimäärä kasvoi vähitellen vuoteen 1997 asti, minkä jälkeen tukimäärä on vähentynyt vuosittain vuoteen 1999 asti, joskin hieman aiempaa kasvua vähemmän. Horisontaalisella tuella oli Tanskassa suurin osuus tehdasteollisuuden tuesta. Tärkeimpiin tuensaajiin, tutkimus- ja kehitystyöhön, ympäristöön ja energiansäästöön, on suunnattu vähitellen yhä enemmän varoja. Kasvu johtuu energiansäästöön ja ympäristönsuojeluun etupäässä energia- ja hiilidioksiverovapautusten muodossa myönnetyn tuen kasvusta. Tarkastelujaksojen vertailu osoittaa, että laivanrakennuksen tuki on laskenut eniten. Aluetuki on Tanskassa yhteisön alhaisin.

- Saksassa vuotuisen tukimäärän keskiarvo on näillä kahdella kolmen vuoden tarkastelujaksolla edelleen vähentynyt uusissa osavaltioissa. Samaan aikaan horisontaalisen tuen osuus on vähitellen kasvanut, kun taas alakohtaisen ja muun aluetuen osuudet ovat pienentyneet. Hienoisemmat muutokset tuen myöntämisessä eivät kuitenkaan näy näissä muutoksissa. Tutkimus- ja kehitystukea sekä pelastamis- ja rakenneuudistustukea lukuun ottamatta useimpiin horisontaalisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen absoluuttinen määrä on laskenut joka vuosi vuodesta 1995 alkaen. Aluekehitys on Saksassa edelleen tärkein tavoite. Vaikka 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisille alueille myönnetty tuki laskee edelleen nopeasti, näyttää siltä, että 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisille alueille myönnetty tuki ei enää vähene.

- Kreikassa suurin osa tuesta on aluetukea, jonka määrä ei ole vähentynyt pelkästään näitä kahta tarkastelujaksoa verrattaessa vaan lähes joka vuosi vuodesta 1995 alkaen.

- Näiden kahden tarkastelujakson vertailu osoittaa, että Espanjassa tehdasteollisuuden tuen kokonaismäärä on pienentynyt terästeollisuudelle myönnetyn tuen huomattavan laskun ja laivanrakennusteollisuuden tuen vähentymisen seurauksena. Laivanrakennusteollisuuden tuki on kuitenkin edelleen Espanjassa myönnetyn valtiontuen tärkein elementti, ja vaikka absoluuttinen tukimäärä on vähentynyt noin 20 prosenttia edellisen ja nykyisen tarkastelujakson välillä, sen osuus kaikesta tehdasteollisuuden tuesta on yhä 25 prosenttia. Horisontaalisen tuen, etenkin tutkimus- ja kehitystuen, pk-yritysten tuen ja energiansäästötuen, osuus, kuten myös aluetuen osuus, kasvoi tällä tarkastelujaksolla.

- Näiden kahden kolmevuotisen tarkastelujakson vertailu osoittaa, että Suomessa keskimääräinen vuotuinen tukimäärä on noussut hieman. Tämä selvä keskipitkän aikavälin suuntaus on seurausta siitä, että vuotuinen tukimäärä kasvoi vuoteen 1997 asti, minkä jälkeen tukimäärä on vähentynyt vuosittain vuoteen 1999 asti, joskin hieman aiempaa kasvua vähemmän. Horisontaalisen tuen, etenkin tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yrityksille ja energiansäästöön suunnatun tuen, osuus tehdasteollisuuden tuesta on edelleen suuri. Aluetuen osuus on hieman pienentynyt. Vaikka alakohtaisen, lähinnä laivanrakennusteollisuutta hyödyttävän tuen osuus näyttää kasvaneen, laivanrakennuksen tuki on vuositasolla laskenut Suomessa hyvin voimakkaasti vuodesta 1997, jolloin laivanrakennuksen tuista ilmoitettiin ensimmäistä kertaa.

- Ranskassa perussuuntaus tuen myöntämisessä on samanlainen kuin Suomessa. Näiden kahden kolmevuotisen tarkastelujakson vertailu osoittaa, että keskimääräinen vuotuinen tukimäärä on noussut 10 prosenttia. Tämä selvä keskipitkän aikavälin suuntaus on seurausta siitä, että vuotuinen tukimäärä kasvoi huippuvuoteen 1997 asti, minkä jälkeen vuotuinen tukimäärä on vähitellen vähentynyt vuoteen 1999 asti. Tukihuipun aiheutti suurten pelastamis- ja rakenneuudistustukien myöntäminen ja aluetuen voimakas kasvu. Näiden kahden tarkastelujakson vertailu osoittaa aluetuen osuuden ja erityisaloille suunnatun tuen osuuden kasvaneen, mutta horisontaalisen tuen osuuden laskeneen.

- Näiden kahden kolmevuotisen tarkastelujakson vertailu osoittaa, että Irlannissa keskimääräinen vuotuinen tukimäärä on huomattavasti noussut, mikä johtuu kokonaan siitä, että vuodesta 1998 lähtien mukana on Irlannin yhteisöveroa (ICT) koskevat tiedot. Tarkastelujaksolla ICT:n osuus oli noin 56 prosenttia kaikesta tehdasteollisuuden tuesta. Kun ICT:tä ja muuta tehdasteollisuuden tukea tarkastellaan erikseen, nähdään, että molemmat komponentit pienenevät vähitellen. Vuoden 1996 jälkeen vähennys on ollut huomattavinta aluetuessa, joka on lähes puoliintunut. Myös alakohtaisen tuen osuus on laskenut huomattavasti.

- Italiassa pitkäaikainen laskusuuntaus on jatkunut ja itse asiassa voimistunut tällä tarkastelujaksolla. Tuki on laskenut kaikilla aloilla ja erityisen voimakasta lasku on ollut pelastamis- ja rakenneuudistustuen kohdalla sekä tärkeimmissä aluetukiohjelmissa. Horisontaalisen, alakohtaisen ja aluetuen osuudet ovat pysyneet suhteellisen muuttumattomina. Vaikka aluetuki lisääntyisi vuonna 2000, kuten on arvioitu, nykyistä tehdasteollisuuden tuen laskevaa suuntausta, joka on jatkunut kaudesta 1990-1992, ei saisi katkaista.

- Luxemburgissa horisontaalisen tuen osuus on kasvanut toisella tarkastelukaudella ensimmäiseen verrattuna. Sen sijaan aluetuki on nykyisellä tarkastelukaudella vähentynyt huomattavasti. Siitä huolimatta aluetuen osuus tehdasteollisuuden tuesta on edelleen lähes kaksi kolmannesta.

- Näiden kahden kolmevuotisen tarkastelujakson vertailu osoittaa, että Alankomaissa keskimääräinen vuotuinen tukimäärä on hieman vähentynyt, mikä kertoo tehdasteollisuudelle myönnetyn tukimäärän vähitellen pienentyneen vuodesta 1996 lähtien. Horisontaalisen tuen, etenkin tutkimus- ja kehitystyöhön, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön suunnatun tuen, osuus tehdasteollisuuden tuesta on edelleen suuri ja kasvamassa. Tehdasteollisuuden erityisalojen tuen osuus on laskenut 9 prosentista 3 prosenttiin, kun laivanrakennusteollisuuden tuki on vähentynyt voimakkaasti. Myös aluetuen osuus on hieman pienentynyt.

- Portugalissa tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen määrä on vaihdellut suhteellisen vähän useamman vuoden ajan, mikä kertoo vakaasta valtiontukipolitiikasta, jolle on ominaista vähäiset pitkän aikavälin muutokset suuntauksissa ja tuen rakenteessa. Tukimäärät ovat suhteellisen alhaisia, ja satunnaiset alakohtaiset tuet nostavat tukimäärän yli 200 miljoonan euron. Viimeksi vuonna 1999 tekstiilialalle suunnattujen varojen lisäys johti hienoiseen nousuun tällä tarkastelujaksolla. Horisontaalisia tukitoimenpiteitä, kuten tutkimus- ja kehitystukea, pk-yritysten tukea ja energiansäästötukea täydentää yksittäinen horisontaalinen tukiohjelma, jonka osuus tehdasteollisuuden tuesta on noin 30 prosenttia. Horisontaalisen tuen osuus on Portugalissa noussut hieman, ja kaudella 1997-1999 sen osuus on kaksi kolmannesta tehdasteollisuuden tuesta. Erityisalojen tuki laski samaan aikaan 18 prosenttiin.

- Ruotsissa [27] on nähtävissä tukimäärien lisääntyneen vertailtaessa näitä kahta tarkastelujaksoa. Lisäys noudattaa kahta pääasiallista suuntausta vuodesta 1995: ympäristötuen voimakas kasvu, jonka vastapainona on ollut osittain aluetuen vähäinen mutta jatkuva lasku. Ruotsi on ainoa jäsenvaltio, jossa ei myönnetä alakohtaista tukea, joten aluetuen osuuden pienentyessä horisontaalisen tuen osuus kasvaa. Ainoat viimeksi mainittuun ryhmään kuuluvat tuet suunnataan tutkimus- ja kehitystyöhön, ympäristönsuojeluun, pk-yrityksille ja energiansäästöön.

[27] Verovuoden alkamisajankohta muuttui Ruotsissa vuodesta 1997, minkä vuoksi oli löydettävä käytännöllinen ratkaisu vuosien 1995 ja 1996 lukujen esittämiseen. Näiden kahden vuoden luvut on laskettu 12 kuukauden keskiarvosta, joka vastaa pidennetyn verovuoden 1995/1996 18 kuukauden jaksoa, joka alkoi 1. heinäkuuta 1995 ja päättyi 31. joulukuuta 1996.

- Tarkastelujaksoja vertailtaessa voidaan havaita, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa tukimäärät ovat vähitellen alentuneet. Tehdasteollisuuden tuki on ollut laskusuunnassa huippuvuodesta 1996. Tuen määrä on yleisesti laskenut, ja horisontaalisiin, alakohtaisiin ja alueellisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen osuudet ovat pysyneet hyvin vakaina. Pk-yritystuen, tutkimus- ja kehitystuen sekä aluetuen osuus on edelleen suurin, ja yli neljännes viimeksi mainitusta käytetään Pohjois-Irlannissa.

102. Tässä esitetty analyysi koskee vain jäsenvaltioiden valtiontukimenojen rakennetta ja kehityssuuntia. Osa näistä menoista rahoitetaan yhteisön varoista, joita myös käytetään EU:n tehdasteollisuuden tukemiseen. Yhteisön rahoitusta koskevat numerotiedot esitetään erikseen liitteessä III.

Taulukko 19 Jäsenvaltiossa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki ala- ja tavoitekohtaisesti jaoteltuna 1995-1997

Prosenttia

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukko 20 Jäsenvaltiossa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki ala- ja tavoitekohtaisesti jaoteltuna 1997-1999

Prosenttia

>TAULUKON PAIKKA>

2.4. Tukimuodot

103. Taulukossa 21 esitetään jäsenvaltioiden tällä tarkastelujaksolla myöntämien tukien jakautuminen eri tukimuotoihin prosenttiosuutena tehdasteollisuustuen kokonaismäärästä.

Taulukko 21 Jäsenvaltiossa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki tukimuodon mukaan jaoteltuna 1997-1999

>TAULUKON PAIKKA>

104. Tilanne vuosina 1997-1999 vastaa melko tarkkaan kahdeksannessa yleiskatsauksessa esitettyä vuosien 1996-1998 tilannetta. Avustukset, korkotuet ja vapautukset verosta, jotka on tässä yleiskatsauksessa luokiteltu ryhmään A, ovat yhä selvästi yleisimmin käytetyt tukimuodot yhteisössä. Tässä ryhmässä avustuksia käytetään useammin kuin vapautuksia verosta; poikkeuksena ovat Ranska ja Irlanti.

105. Valtion pääomaosakkuuksina myönnetty tuki, joka on luokiteltu ryhmään B, on vain 3 prosenttia kaikesta tehdasteollisuudelle Euroopan unionissa myönnetystä tuesta. Ranska on ainoa jäsenvaltio, jossa pääomaosakkuus on suhteellisen tavallista.

106. Ryhmään C luokitellut tuet ovat alennetulla korolla myönnettyjä lainoja ja veronmaksun lykkäyksiä. Veronmaksun lykkäystä - pääasiassa nopeutettuina poistoina ja verottomien varauksien sallimisena - käytetään yhteisössä vähiten, lukuun ottamatta Alankomaita, joissa sen osuus kaikesta tehdasteollisuuden tuesta on 8 prosenttia. Tuetut lainat ovat huomattava tukiväline Itävallassa, Saksassa, Portugalissa ja Ruotsissa.

107. Ryhmään D luokiteltujen takausten osuus tuen kokonaismäärästä on edelleen suhteellisen pieni kaikissa jäsenvaltioissa.

Kuva 8 Jäsenvaltioissa tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki talousarviomenojen ja menetettyjen verotulojen mukaan jaoteltuna 1997-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

108. Kuviossa 8 jaotellaan tehdasteollisuudelle myönnettävä tuki rahoitusmuodon mukaan. Talousarviomenot, joihin kuuluvat avustukset, korkotuet, pääomaosakkuudet, tuetut lainat ja takaukset, on suosituin tuen rahoitusmuoto Euroopan unionissa. Tämä koskee erityisesti Kreikkaa, Espanjaa, Suomea, Luxemburgia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, joissa käytännöllisesti katsoen kaikki tuki rahoitetaan talousarviosta. Sitä vastoin verotuloista luopumista eli vapautusta verosta ja veronmaksun lykkäyksiä käytetään eniten Tanskassa, Ranskassa ja Irlannissa.

109. Eri tukimuotojen käytön kehitys tulee useimpien jäsenvaltioiden kohdalla ilmi vasta tarkasteltaessa suhteellisen pitkää ajanjaksoa. Tähän yleiskatsaukseen kuuluvien kahden tarkastelujakson vertailu ei ole riittävä. Tukimuotojen vähitellen muuttuvan jakautumisen selvittämiseksi seuraavassa käsitellään ajanjaksoa vuodesta 1990 vuoteen 1999. Tiedot esitetään graafisessa muodossa kuviossa 9.

Kuvio 9 Tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - tukimuodon prosenttiosuus 1991-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

110. Takausten käyttö on vähentynyt kaikissa jäsenvaltioissa. Niiden osuus tehdasteollisuuden tuesta on nyt reilut 3 prosenttia, kun se kaudella 1990-1992 oli 8 prosenttia. Verolykkäyksiä ei ole koskaan käytetty kovin laajasti. Niiden osuus on kaudesta 1990-1992 lähtien ollut vain 1 prosentti EU:n tehdasteollisuuden tuesta. Alankomaat on ainoa jäsenvaltio, joka on viime aikoina hyödyntänyt tätä tukimuotoa. Tuettuja lainoja käytettiin 1990-luvulla kaikkialla EU:ssa. Pääomaosakkuuksien määrä pysyi alhaisena kaikkialla EU:ssa 1990-luvulla. Ranska on ainoa maa, jossa pääomaosakkuuksien määrä on jatkuvasti ollut EU:n keskiarvon yläpuolella. Myös Irlannissa ja Italiassa määrä on ollut toisinaan EU:n keskiarvon yläpuolella.

Kuvio 9 (jatkoa) Tehdasteollisuudelle myönnetty valtiontuki - tukimuodon prosenttiosuus 1991-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

111. Tukimuotojen suhteissa havaitaan muutoksia myös tarkasteltaessa avustuksia ja vapautuksia verosta. EU:n tasolla verovapautusten osuus on laskenut 33 prosentista 22 prosenttiin, mutta avustusten osuuden nousu 51 prosentista 61 prosenttiin on kumonnut vaikutuksen lähes kokonaan. Joissakin jäsenvaltioissa havaittavat suhteellisen merkittävät muutokset tukien suhteissa on kuitenkin syytä ottaa huomioon. Belgiassa ja Kreikassa avustusten osuutta on lisätty nopeammin kuin koko EU:ssa, kun taas Tanskassa, Irlannissa ja Alankomaissa avustusten osuus on vähentynyt vastoin EU:n yleistä suuntausta. Näissä maissa muiden tukimuotojen käyttö on ollut suhteellisen vakaata, ja avustusten osuuden vähenemisen seurauksena verovapautusten osuus on kasvanut. Ainoastaan Ranskassa sekä avustusten että verovapautusten käyttö näyttää lisääntyneen.

112. Vaihteluiden syynä on, että joissakin jäsenvaltiossa on toteutettu huomattavia politiikan muutoksia, joiden täytäntöönpano edellyttää tiettyjen tukimuotojen käyttöä. Verovapautusten lisääntyminen Tanskassa ja Alankomaissa johtuu hiilidioksidipäästöverojärjestelyjen merkityksen kasvusta. Ranskassa verovapautusten osuuden kasvu viime vuosikymmenellä johtuu niiden merkityksestä tutkimus- ja kehitys- ja aluetukiohjelmien täytäntöönpanossa. Irlannissa voimakas lisäys verovapautusten käytössä ei kuitenkaan kerro politiikan muutoksesta vaan siitä, että ICT-järjestelyn tiedot on otettu mukaan vuodesta 1998. Saksan kohdalla verovapautusten käytön väheneminen johtuu investointeja koskevien verovapautusten asteittaisesta lakkauttamisesta uusissa osavaltioissa. Talousarviomenojen suhteellinen osuus kasvoi näin ollen, kun tuen kokonaismäärä Saksassa pieneni. EU:n tasolla verovapautusten käyttö pk-yritysten tukiohjelmissa väheni huomattavasti vuosien 1990 ja 1995 välillä.

2.5. Tapauskohtaisesti myönnetty valtiontuki

113. Edellä esitetyssä valtiontukitietojen analyysissa pyrittiin määrittelemään keskipitkän ja pitkän aikavälin suuntaukset EU:n jäsenvaltioissa. Analyysi koskee valtiontukea, jota on myönnetty horisontaalisia, alakohtaisia tai alueellisia tavoitteita edistäviin järjestelyihin, sekä valtiontukea, jota on myönnetty tapauskohtaisesti eli tällaisten järjestelyjen ulkopuolella. Koska tukiviranomaisten ennaltavahvistettujen järjestelyjen ulkopuolella myöntämän tuen analysointi havainnollistaa jäsenvaltioiden valtiontukipolitiikan tarpeita, seuraavaksi käsitellään tapauskohtaisia tukia. Kattavuuden vuoksi käsitellään myös lentoliikenteelle, rahoituspalveluille ja muille palvelualoille myönnettyä tapauskohtaista tukea.

114. Tapauskohtainen tuki jaetaan tätä analyysia varten neljään alaryhmään. Saksan uusissa osavaltioissa rakenneuudistukseen myönnettyyn tukeen, jonka osuus on suhteellisen suuri, useimmissa muissa jäsenvaltioissa tehdasteollisuuskapasiteetin rakenneuudistukseen myönnettyyn tapauskohtaiseen tukeen ja tapauskohtaiseen tukeen, jota myönnetään eri palvelualojen rakenneuudistukseen. Neljäs alaryhmä on horisontaalisiin tavoitteis