Tiivistelmä Itävallan oikeuslaitos mielletään edelleen erittäin riippumattomaksi, ja parhaillaan keskustellaan ilmoitetusta uudistuksesta syyttäjälaitoksen riippumattomuuden lisäämiseksi. Tässä uudistuksessa on tärkeää ottaa huomioon syyttäjälaitoksen riippumattomuutta koskevat eurooppalaiset normit. Muutoksia on jo tehty syyttäjien raportointivelvoitteiden vähentämiseksi. Lisäksi on toteutettu toimenpiteitä, jotka liittyvät järjestelmään, jonka avulla hallinnoidaan sääntöjen noudattamista tuomioistuimissa ja syyttäjänvirastoissa, ja velvollisuuteen antaa henkilöstölautakunnille palautetta tuomarinimityksiä koskevista ehdotuksista. Joitain huolenaiheita liittyy edelleen hallintotuomioistuimissa etenkin presidenttien ja varapresidenttien nimittämiseen sovellettaviin rekrytointinormeihin. Itävalta pyrkii edelleen parantamaan oikeuslaitoksen digitalisaatiota. Oikeuslaitoksen toiminta on aiempaan tapaan tehokasta ja on entisestään parantunut hallinto-oikeudellisissa asioissa. Kansallisen korruptiontorjuntastrategian toimeenpano jatkuu, mutta covid-19-pandemian vuoksi siinä on esiintynyt joitain viivästyksiä. Korkean tason poliittisen korruption tutkinta on tehostunut viimeaikaisten poliittisten skandaalien seurauksena. Näitä tapauksia käsittelevät syyttäjät ovat kuitenkin törmänneet siihen, että poliitikot ovat esittäneet syyttäjien toimet kielteisessä valossa. Erikoissyyttäjien raportointivelvoitteet ovat työläitä ja aiheuttavat viivästyksiä, jotka vaikuttavat kielteisesti korruption tutkinnan tehokkuuteen. Viimeaikaisilla muutoksilla pyritään kuitenkin vähentämään raportoinnista aiheutuvaa työmäärää. Itävallassa on otettu käyttöön uusia toimia virkamiesten ja ylimpien virkamiesten korruption ehkäisemiseksi. Sen sijaan toimia parlamentin jäsenten integriteettiin kohdistuvien riskien käsittelemiseksi tehokkaasti tarvittaisiin lisää, eivätkä parlamentin jäsenet ole velvollisia ilmoittamaan varallisuuttaan, mahdollisia eturistiriitojaan, velkojaan ja vastuitaan. Vaikka lobbausta koskeva oikeudellinen kehys onkin olemassa, sen soveltamisala on suppea, ja yleisön saatavilla olevat tiedot ovat rajallisia. Poliittisten puolueiden rahoituksen valvonta herättää edelleen huolta. Tiedotusvälineiden oikeudellinen kehys ja toimintaedellytykset ovat edelleen vankkoja, ja tiedotusvälineitä hallinnoivat viranomaiset toimivat riippumattomasti. Tiedotusvälineiden moniarvoisuuteen on kuitenkin havaittu kohdistuvan riskejä, koska pääsyn asiakirjoihin ja julkisiin tietoihin takaava kattava ja täytäntöönpanokelpoinen kehys puuttuu. Näiden riskien käsittelemiseksi hallitus on ehdottanut uutta tiedonsaantivapautta koskevaa lakia. Tiedotusvälineet saavat edelleen merkittäviä summia valtion tiedotustoimintaan käyttämistä menoista. Varojen jakamisen oikeudenmukaisuus ja läpinäkyvyys, mahdollinen poliittisen vaikutusvallan käyttäminen tässä prosessissa ja tiedotusvälineiden moniarvoisuuteen liittyvien näkökohtien riittämätön tarkastelu aiheuttavat kuitenkin yhä huolta. Media-alalle covid-19-pandemian aikana myönnettyä erityistä julkista rahoitusta on pidetty laajalti tehokkaana, mutta sen objektiivisesta jakautumisesta on esitetty epäilyjä. Vaikka toimittajien suojelemiseksi mielenilmausten aikana onkin toteutettu toimia, heidän turvallisuuttaan uhkaavat yhä enenevässä määrin etenkin verkossa tapahtuva häirintä ja pelottelu. Hallitusjärjestelmän osien keskinäisen valvonnan osalta toteutetaan parhaillaan toimia, joiden tarkoituksena on parantaa sidosryhmien ja kansalaisten osallistumista poliittiseen päätöksentekoon. Covid-19-pandemian yhteydessä toimeenpanovallan käyttäjälle on annettu valtuudet toimia antamalla asiaa koskevaan lainsäädäntöön perustuvia asetuksia. Parlamentin tältä osin harjoittamaa valvontaa on lisätty syksystä 2020 lähtien. Perustuslakituomioistuimella on ollut tärkeä asema näiden toimien valvonnassa. Se on kumonnut useita niistä riittämättömien perustelujen vuoksi. Oikeusasiamies, jolla on myös ollut aktiivinen rooli covid-19-pandemian yhteydessä, valmistautuu uudelleenakkreditointiin kansalliseksi ihmisoikeusinstituutioksi. Hallitus on pyrkinyt kehittämään entisestään vuoropuhelua kansalaisyhteiskunnan järjestöjen kanssa etenkin kuullessaan niitä kansalaisyhteiskunnalle covid-19-pandemian aikana myönnetystä tuesta.

I.Oikeuslaitos

Itävallan oikeuslaitoksessa on kaksi erillistä osaa. Yleiseen lainkäyttövaltaan kuuluu 115 piirioikeutta, 20 alueoikeutta, neljä ylioikeutta ja korkein oikeus. Itävallassa on vuodesta 2014 lähtien ollut myös erillinen hallintotuomioistuinjärjestelmä, jossa on 11 ensimmäisen oikeusasteen hallintotuomioistuinta (yhdeksän osavaltion hallintotuomioistuinta, yksi liittovaltion hallintotuomioistuin ja verotuomioistuin) ja ylin hallintotuomioistuin. Perustuslakituomioistuin vastaa liittovaltion ja osavaltioiden lakien perustuslainmukaisuuden valvonnasta. Tuomarit nimittää toimeenpanovallan käyttäjä tuomioistuinten tuomareista tai täysistunnon jäsenistä koostuvien henkilöstölautakuntien tekemien ei-sitovien ehdotusten perusteella. Henkilöstölautakunta laatii paremmuusjärjestykseen asetetun kolmen ehdokkaan luettelon kutakin virkaa varten. Syyttäjälaitos on oikeusministerin valvomaan hierarkkiseen rakenteeseen kuuluva oikeusviranomainen. Oikeusministeri voi antaa sekä yleisiä ohjeita että yksittäisiin tapauksiin liittyviä ohjeita. Itävalta osallistuu Euroopan syyttäjänviraston toimintaan. Asianajajat on rekisteröity johonkin yhdeksästä paikallisesta asianajajaliitosta, jotka ovat julkisoikeudellisia yhteisöjä ja itsenäisiä itsehallintoelimiä, ja ne ovat järjestäytyneet kattojärjestönä toimivan liittovaltion asianajajaliiton alaisuuteen.

Riippumattomuus

Käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on pysynyt johdonmukaisesti erittäin korkeana ja on entisestään parantunut yrityksissä. Tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuutta pitää vuonna 2021 ”melko hyvänä tai erittäin hyvänä” 83 prosenttia kansalaisista ja 78 prosenttia yrityksistä. Kansalaisten ja yritysten käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on parantunut johdonmukaisesti viimeisten viiden vuoden aikana lukuun ottamatta vuotta 2021, jolloin se heikkeni hieman kansalaisten osalta.

Pääsyyttäjän johtaman riippumattoman liittovaltion syyttäjänviraston perustamista koskeva uudistus on valmisteilla. Oikeusministeriö ilmoitti 24. helmikuuta 2021 riippumattoman pääsyyttäjän johtaman liittovaltion syyttäjänviraston perustamisesta. Se on perustanut oikeusalan sidosryhmistä ja asiantuntijoista koostuvan työryhmän, joka on kokoontunut kuukausittain toukokuusta 2021 lähtien ja joka tarkastelee uudistukseen liittyviä erilaisia perustuslaillisia ja oikeudellisia kysymyksiä. Työryhmän on määrä esitellä työnsä tulokset vuoden 2022 alkupuoliskolla, mutta sen tehtävänä ei ole valmistella konkreettista lainsäädäntöehdotusta. Sidosryhmät ovat vaatineet syyttäjälaitoksen uudistamista jo pitkään, koska raportointivelvoitteiden järjestelmä (ks. jäljempänä) ja oikeusministerin oikeus antaa yksittäistapauksissa syyttäjille ohjeita, myös olla nostamatta syytettä, on herättänyt arvostelua. Sidosryhmät ovat pitäneet tarpeellisena varmistaa, että suunnitellussa uudistuksessa annetaan konkreettiset rakenteelliset takeet, joilla turvataan käytännössä uuden pääsyyttäjän riippumattomuus toimeenpano- tai lainsäädäntövallan käyttäjän poliittisesta vaikuttamisesta. On tärkeää, että uudistusta pohdittaessa kuullaan kaikkia asiaankuuluvia sidosryhmiä ja että siinä otetaan huomioon syyttäjälaitoksen riippumattomuutta koskevat eurooppalaiset normit.

Toimia syyttäjien toimeenpanovallan käyttäjälle raportointia koskevien velvoitteiden vähentämiseksi toteutetaan parhaillaan. Oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 jo mainitun hallitusohjelmaan kirjatun aikomuksen mukaisesti hallitus on ryhtynyt toimiin vähentääkseen syyttäjälaitoksen raportointivelvoitteita. Syyttäjät ja sidosryhmät pitävät näitä velvoitteita nykyisessä muodossaan työläinä ja suhteettomina (ks. myös II jakso). Ensimmäisenä toimena Wienin ylemmän syyttäjän viraston määräys, joka koskee sen alaisuudessa toimivien syyttäjänvirastojen raportointivelvoitteita (ja jossa ne oli velvoitettu ilmoittamaan merkittävistä menettelyllisistä toimista kolme päivää ennen niiden toteuttamista), kumottiin maaliskuussa 2021 oikeusministeriön pyynnöstä (ks. myös II jakso). Lisäksi 12. kesäkuuta 2021 oikeusministeriö antoi tarkistetun raportointivelvoitteita koskevan asetuksen. Tarkistetussa asetuksessa velvoitteet on määritetty suppeammin tietyissä tilanteissa, ja siinä on esimerkiksi poistettu velvoite toimittaa raportteja, jos yleisen edun kannalta merkittävät henkilöt joutuvat rikoksen uhriksi. Sidosryhmät ovat kuitenkin huomauttaneet, ettei tämä välttämättä vähennä merkittävästi talousrikosten ja korruption käsittelystä vastaavan keskussyyttäjänviraston (Zentrale Staatsanwaltschaft zur Verfolgung von Wirtschaftsstrafsachen und Korruption – WKStA) työmäärää, koska suuri osa sen käsiteltäväksi tulevista tapauksista on yleisen edun mukaisia tapauksia, joihin velvoitteita edelleen sovellettaisiin. Oikeusministeri antoi 22 ohjetta yksittäistapauksissa vuonna 2020 ja on antanut toukokuuhun 2021 mennessä 8 ohjetta, jotka kaikki olivat riippumattoman neuvoa-antavan toimikunnan (Weisungsrat) näkemyksen mukaisia. Seuraava raportti ohjeista on määrä toimittaa parlamentille kesällä 2021.

On otettu käyttöön velvoite antaa palautetta henkilöstölautakunnille, jos niiden tuomarinimityksiä koskevista suosituksista poiketaan. Tuomareista ja syyttäjistä annettuun lakiin tehdyt muutokset tulivat voimaan joulukuussa 2020. Lakiin sisältyy nyt oikeusministerin velvoite antaa kirjallista palautetta henkilöstölautakunnille, jotka koostuvat lähinnä tuomareiden keskuudestaan valitsemista henkilöistä, jos niiden suositusta nimitettäväksi tuomariksi ei noudateta. Se myös antaa henkilölautakunnille mahdollisuuden toimittaa kirjallinen vastine kahden viikon kuluessa. Vastaava menettely otettiin käyttöön myös syyttäjien osalta. Näillä muutoksilla otetaan huomioon lahjonnan vastaisen valtioiden ryhmän (GRECO) suositus vahvistaa henkilöstölautakuntien osallisuutta nimitysmenettelyissä. GRECO on huomauttanut, etteivät henkilöstölautakunnat osallistu edelleenkään tuomariharjoittelijoiden valintaan ja ettei nimitysmenettely kuulu laillisuusvalvonnan piiriin. Henkilöstölautakunnat (tai muut oikeuslaitosta edustavat elimet) eivät osallistu myöskään korkeimman oikeuden presidentin ja varapresidentin valintaan, mitä korkein oikeus on arvostellut.

Palvelukseenottoon hallintotuomioistuimissa liittyy edelleen joitain huolenaiheita, jotka koskevat etenkin tuomioistuinten presidenttien ja varapresidenttien nimittämistä. Osavaltioiden hallintotuomioistuinten presidenttien ja varapresidenttien nimittäminen on yleisesti ottaen edelleen toimeenpanovallan käyttäjän etuoikeus, eikä tuomioistuinlaitos osallistu siihen johdonmukaisesti, kuten oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 jo todettiin. GRECO toisti maaliskuussa 2021 suosituksensa, jonka mukaan henkilöstölautakuntien osallistumista tuomareiden, myös hallintotuomioistuinten presidenttien ja varapresidenttien, nimittämiseen olisi lisättävä. Sidosryhmät korostavat edelleen, että se, ettei tuomioistuinlaitos osallistu johdonmukaisesti näihin nimityksiin, yhdessä tuomioistuinten presidenttien laajojen valtuuksien ja velvollisuuksien kanssa on huolestuttavaa eurooppalaisten normien noudattamisen kannalta. Hallitus ja hallintotuomioistuinten presidenttien yhteiselin ovat selventäneet, että useissa osavaltioissa perustetaan lailla tai käytännössä erityiskomiteoita valmistelemaan nimitysehdotuksia. Näissä komiteoissa ei kuitenkaan ole välttämättä mukana tuomareita (ainakaan enemmistönä). Lisäksi on kehotettu yhdenmukaistamaan hallintotuomioistuinten tuomareiden palvelukseenottovaatimuksia, joista säädetään erikseen kunkin osavaltion hallintotuomioistuimen osalta. Euroopan neuvoston suositusten mukaan siinä tapauksessa, että toimeenpanovallan käyttäjä tekee päätöksiä tuomareiden valinnasta, riippumattomalla ja toimivaltaisella, pääosin tuomioistuinlaitoksen edustajista koostuvalla viranomaisella olisi oltava valtuudet esittää suosituksia tai kannanottoja, joita toimeenpanovallan käyttäjä noudattaa käytännössä.

Tuomareiden ja syyttäjien integriteettijärjestelmän parantamiseksi toteutetaan parhaillaan toimenpiteitä. Kaikkia oikeuslaitoksen työntekijöitä koskevat vaatimuksenmukaisuuden suuntaviivat (Compliance-Leitlinien) hyväksyttiin vuonna 2019. Tuomioistuimet ja syyttäjälaitos ovat parhaillaan ottamassa käyttöön kattavaa vaatimustenmukaisuuden hallintajärjestelmää, jonka yhtenä osana toimivat vaatimustenmukaisuutta käsittelevät alueelliset virkamiehet. He toimivat keskitettynä yhteyspisteenä kaikkien oikeuslaitoksen työntekijöiden esiin nostamissa vaatimustenmukaisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Käyttöön on lisäksi otettu vaatimustenmukaisuutta käsittelevä verkko-oppimisohjelma, jossa keskitytään eturistiriitoihin liittyviin kysymyksiin. Jo yli 1 400 työntekijää on suorittanut ohjelman. GRECO on pitänyt vaatimuksenmukaisuuden suuntaviivojen ja vaatimustenmukaisuutta käsittelevien alueellisten virkamiesten käyttöönottoa myönteisenä. Se on kuitenkin korostanut tarvetta selventää tuomareiden ja syyttäjien käytettävissä olevaa luottamuksellista neuvontaa eettisissä kysymyksissä. Sidosryhmät huomauttavat lisäksi, että vaatimustenmukaisuuden suuntaviivat on laatinut toimeenpanovallan käyttäjä eikä tuomioistuinlaitos itse ja ettei hallintotuomioistuinten tuomareille ole laadittu eettisiä sääntöjä. GRECO toteaa myös, ettei Itävallassa ole toistaiseksi otettu käyttöön säännöllisten arviointien järjestelmää.

Laatu

Tuomioistuinten ja syyttäjälaitoksen resursseja on lisätty, mutta liittovaltion ylimmän verotuomioistuimen resursseihin liittyy edelleen haasteita. Vuonna 2020 oikeuslaitokseen perustettiin uusia virkoja, ja vuonna 2021 oikeuslaitoksen määrärahoja lisättiin, minkä yhteydessä myönnettiin lisämäärärahoja covid-19-pandemian vaikutusten lieventämiseksi. Useimmat uudet virat on täytetty. Itävalta käyttää oikeuslaitokseensa noin 0,28 prosenttia bruttokansantuotteesta. Määrärahojen lisäämisellä vastataan sidosryhmien ja oikeuslaitoksen määrärahojen aiempia leikkauksia käsittelevässä oikeusministeriön selvityksessä esille tuotuihin huolenaiheisiin. Tilintarkastustuomioistuimen tammikuussa 2021 julkaisema tarkastus kuitenkin vahvistaa, että liittovaltion ylimmän verotuomioistuimen resursseihin liittyy edelleen haasteita, jotka koskevat etenkin tuomioistuimen erittäin pientä henkilöstömäärää muihin tuomioistuimiin verrattuna (vain noin 0,25 tuomioistuinhenkilöstön virkaa tuomaria kohti) ja useita täyttämättä olevia tuomarinvirkoja. Tämä tilanne on myös johtanut asioiden käsittelyn huomattavaan ruuhkautumiseen. Tilintarkastustuomioistuin on myös esittänyt useita suosituksia liittovaltion ylimmälle verotuomioistuimelle ja valtiovarainministeriölle. Se on muun muassa suosittanut tuomareiden hallinnollisen työtaakan keventämistä, jotta asiaruuhkien purkamisessa ja käsittelyaikojen lyhentämisessä voidaan edistyä.

Oikeudenkäyntimaksujen alentamiseksi määrätyillä aloilla ollaan tekemässä muutoksia. Kuten oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 todettiin, sidosryhmät pitävät korkeita oikeudenkäyntimaksuja Itävallassa mahdollisena haasteena oikeussuojan saatavuudelle. Maassa onkin toteutettu useita toimia oikeudenkäyntimaksujen alentamiseksi määrätyillä aloilla, myös yksityisoikeudellisissa riita-asioissa. Vaikka huhtikuussa 2021 hyväksytyn täytäntöönpanomenettelyn kokonaisvaltaisen uudistuksen myötä oikeudenkäyntimaksut ovat nousseet, samanaikaisesti joitain maksullisia menettelyvaiheita on vähennetty. Valmisteilla on myös tiettyjä muita oikeudenkäyntimaksuihin liittyviä erityistoimenpiteitä esimerkiksi riita-asioiden oikeudenkäyntien osalta, mutta tässä vaiheessa tarkoituksena ei ole arvioida yleisesti oikeudenkäyntimaksujen järjestelmää. Oikeudenkäyntimaksuista saatavat tulot vähenivät vuonna 2020 covid-19-pandemian vuoksi, ja maksujen inflaatiokorotusta lykättiin tilapäisesti toukokuuhun 2021. Oikeudenkäyntimaksujen osuus tuomioistuinlaitoksen talousarviosta on siten aiempaa pienempi, vaikka onkin edelleen suuri. Sidosryhmät ovat kiinnittäneet erityistä huomiota siihen, ettei oikeudenkäyntimaksuille ole määritetty ylärajaa asioissa, joissa on kyse suurista summista, ja maksujen automaattisiin inflaatiokorotuksiin. Sidosryhmät pitävät näitä mahdollisina esteinä oikeussuojan saatavuudelle.

Hallintotuomioistuinten tuomareiden peruskoulutusmahdollisuuksia on kehitetty. Itävallan hallintotuomioistuinten tuomariakatemia on tarjonnut vuodesta 2020 alkaen koulutusohjelmaa äskettäin nimitetyille hallintotuomioistuinten tuomareille. Ohjelmaan sisältyy menettelyjen hallinnointia, ammattietiikkaa, tuomareiden virkalainsäädäntöä ja digitaalista oikeudenkäyttöä käsitteleviä opintojaksoja. Yleisten tuomioistuinten tuomarit ja syyttäjät suorittavat ennen palvelukseen tuloa kattavan nelivuotisen käytännön harjoittelun, kun taas hallintotuomioistuinten tuomarit voidaan ottaa palvelukseen, kun heillä on aiempaa oikeudellista työkokemusta ainakin viiden vuoden ajalta. Lainsäädännössä ei kuitenkaan edellytetä vasta nimitettyjen hallintotuomioistuinten tuomareiden peruskoulutusta, mitä sidosryhmät ovat arvostelleet. Lisäksi on suositeltu, että otettaisiin käyttöön kaikille jo palveluksessa oleville tuomareille ja syyttäjille tarkoitettu vuosittainen koulutus, jossa käsiteltäisiin erityisesti integriteettiin liittyviä tekijöitä.

Oikeuslaitoksen digitalisaatiota pyritään viemään eteenpäin. Oikeuslaitoksen digitalisaatio on yleisesti ottaen hyvällä tasolla. Menettelysäännöt digitaalisten välineiden käyttöön siviili-, rikos- ja hallinto-oikeudellisissa asioissa ovat kaikilta osin käytössä, ja tuomioistuimet ja syyttäjäviranomaiset käyttävät digitaalisia ja sähköisiä viestintävälineitä laajasti. Digitaalisia ratkaisuja menettelyn vireille panemiseen ja seuraamiseen on hyvin saatavilla siviili-, rikos- ja hallinto-oikeudellisissa asioissa. Kuten oikeusvaltiota koskevassa vuosikertomuksessa 2020 jo todettiin, Itävalta on ottanut uusia edistysaskeleita ”Justiz 3.0” ‑hankkeen toteuttamisessa. Hankkeella pyritään ottamaan sähköinen asiakirja-aineisto käyttöön kaikissa tuomioistuimissa vuoteen 2025 mennessä. Kesäkuusta 2021 lähtien menettelyt 56 tuomioistuimessa, yhdeksässä syyttäjänvirastossa sekä korkeimmassa oikeudessa ja pääsyyttäjävirastossa on täysin digitalisoitu. Seuraavia etappeja ovat pelkästään digitaalisten asiakirja-aineistojen käyttö kaikissa syyttäjänvirastoissa vuoden 2022 puoliväliin mennessä ja kaikissa uusissa siviilioikeudellisissa menettelyissä vuoden 2023 puoliväliin mennessä. Marraskuussa 2020 käyttöön otettu uusi JustizOnline-alusta tarjoaa kansalaisille yhden paikan, jossa he voivat käyttää palveluja, kuten tehdä sähköisiä hakemuksia tai tutustua asiakirja-aineistoihin. Käyttäjien tukena alustalla on myös virtuaalinen asiakaspalvelija -työkalu (chatbot). Hallitus on myös ottamassa käyttöön uutta ja kattavaa digitaalista tulosraportointijärjestelmää. Siihen sisältyy tuomioistuinten ja syyttäjänvirastojen toiminnan tuloksellisuutta käsitteleviä tietoja, jotka julkaistaan JustizOnline-alustalla. Covid-19-pandemian yhteydessä on toteutettu menettelyllisiä toimenpiteitä, jotka mahdollistavat videoneuvottelujärjestelmien käytön sekä siviili- että rikosoikeudellisissa asioissa ”liikennevalojärjestelmän” mukaisesti.