Virallinen lehti nro C 152 , 27/05/1996 s. 0068



A4-0131/96 Päätöslauselma komission vuoden 1996 taloudellisesta kertomuksesta vuodelle 1996 (KOM(96)0086 - C4-0193/96) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission taloudellisen vuosikertomuksen (KOM(96)0086 - C4-0193/96), - ottaa huomioon Madridissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston johtopäätökset, jotka koskevat laajoja talouspoliittisia suuntaviivoja ja työllisyyttä, - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen 2, 3 a, 102 a, 103, 130 a ja 130 b artiklan, - ottaa huomioon komission puheenjohtajan Santerin ehdotuksen «Euroopan luottamus työllisyyteen» -sopimuksesta, 29. maaliskuuta 1996 Torinossa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä puheenjohtaja Santerin Lillessä G7-maiden työllisyyskonferenssissa 1. huhtikuuta 1996 pitämän puheen, joissa kaikissa työttömyyden vastainen taistelu nimetään ensisijaiseksi tavoitteeksi, - ottaa huomioon Valkoisen kirjan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä, - ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan lausunnon (A4-0131/96), A. katsoo, että taloudellista kertomusta vuodelle 1996 voitaisiin pitää talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen valmistelutyönä, jota komissio tekee EY:n perustamissopimuksen 103 artiklan mukaisesti, B. katsoo, että komission marraskuussa 1995 esittämässä taloudellisessa ennusteessa arvioitiin vuoden 1995 kasvun olevan 2,7 prosenttia ja että vuoteen 2000 asti voitaisiin ylläpitää 3 - 3,5 prosentin kestävää kasvua, mutta vuoden 1995 toisella ja kolmannella neljänneksellä kasvu oli vain 2 prosenttia, mikä todennäköisesti osoittaa, että vielä ei ole onnistuttu luomaan edellytyksiä työllisyyssuuntautuneelle ja investointivetoiselle kasvulle, jonka tuloksena työttömyysaste laskisi merkittävästi kolmannen vuosituhannen alkuun mennessä, ja on samaa mieltä komission kanssa siitä, että palaaminen nopeasti valkoisen kirjan kasvusuunnitelmaan on välttämätön edellytys työttömyysasteiden laskemiseksi keskipitkällä aikavälillä, C. on yllättynyt siitä, että kertomus ei sisällä mitään 1996- tai 1997- tilastoja talouden indikaattoreita (kuten BKT:n kasvu, kulutuksen tai investointien kasvu, työttömyysaste, kaupan kasvu tai lähentymisperusteet) koskevina arvioina tai ennusteina, joita Euroopan parlamentti voisi hyödyntää arvioidakseen EU:n taloudelliseen toimintaan tänä vuonna tai seuraavina vuosina vaikuttavia taustatekijöitä; syksyn 1995 taloudelliset ennusteet ovat edelleen ainoat saatavilla olevat tilastot, mutta niihin ei voida täysin luottaa, D. ottaa huomioon, että enemmän kuin 18 miljoonaa ihmistä on virallisesti rekisteröity työttömiksi mutta että paljon useammat etsivät työtä ja enemmän kuin 50 miljonaa ihmistä kärsii köyhyydestä koko EU:ssa, mikä johtaa sosiaalisen syrjäytymisen uusien muotojen muuttumiseen vakiintuneemmaksi ilmiöksi, E. panee merkille, että lisääntynyt kasvu ei ole saanut aikaan työttömyysasteiden laskua ja toteaa, että työttömyysasteissa on yhä huomattavia alueellisia vaihteluita ja on näin ollen yllättynyt siitä, että komissio ei näytä tehneen tutkimuksia selvittääkseen, miksi joidenkin Pohjois-Italian kaltaisten EU:n alueiden työttömyys on alle puolet EU:n keskiarvosta, F. panee merkille, että kertomuksessa varoitetaan, että mikäli luottamusta ei pikaisesti palauteta, kasvu ei vuonna 1996 saavuta 1,5 prosenttia eikä todennäköisesti ylitä tätä lukua vuonna 1997, G. pahoittelee, että kertomuksessa ei käsitellä perimmäisiä syitä sille, että yritysmaailman ja kuluttajien luottamus on heikentynyt, vaikka taloudelliset perusedellytykset ovat suotuisia, eikä siinä ehdoteta asianmukaisia toimenpiteitä, joilla tätä rakenteellista luottamuskriisiä käsiteltäisiin; jos yhteisön tasolla ei panna toimeen perusluonteisia poliittisia muutoksia tämän suuntauksen muuttamiseksi eikä kansalaisille ja yritysmaailmalle anneta selkeitä signaaleja, Euroopan rakentamisen julkinen tuki heikkenee, sillä yhteisö on vaarassa joutua yritysmaailman ja kuluttajien toinen toistaan vahvistavan pessimismin noidankehään, H. on yllättynyt siitä, että komissio ei ole pannut merkille, että yhtenäismarkkinoiden lähestyessä toteutumistaan työttömyys kasvaa jatkuvasti, ja on syvästi huolestunut kielenkäytöstä, joka unionin kansalaisten kohtaamista ongelmista ilmeisesti huolestuneenakaan ei ehdota mitään uutta näiden ongelmien ratkaisemiseksi, I. katsoo, että työpaikkojen syntymistä voidaan edistää kehittämällä ympäristönsuojelua ja yhteiskunnallisesti arvokasta työtä, J. on huolissaan siitä, että EU:n inflaatiovauhdin merkittävästä hidastumisesta huolimatta pitkät korot nousivat 6,8 prosentista (joulukuu 1993) 9,0 prosenttiin (joulukuu 1994) ja laskivat vain 7,7 prosenttiin (joulukuu 1995), vaikka lyhyet korot olivat pudonneet huomattavasti koko vuoden 1995 ajan, K. ottaa huomioon, että taloudellisen ilmaston huononeminen ja mm. Delorsin valkoisen kirjan 10 luvussa hahmotellun riittävän työllisyysstrategian puuttuminen on johtanut EU:n työttömyyden kasvuun keskeyttäen laskevan suuntauksen, joka alkoi vuoden 1994 keväällä, L. katsoo, että kevään 1995 valuuttahäiriöt ovat jossakin määrin voineet heikentää kuluttajien luottamusta ja hintakilpailukykyä maailmanmarkkinoilla sekä kaventaa voittomarginaaleja, mutta että komission ekonometrinen malli, jolla arvioidaan valuuttahäiriöiden vaikutusta BKT:n kasvuun, on yliarvioinut 0,5 prosentin tuotannon laskun, koska EU:n vienti nousi 8,5 prosentilla vuonna 1995, M. katsoo, että sosiaalinen tasoitus kuuluu sosiaaliseen markkinatalouteen; markkinatalouden tehokkuus riippuu talousrakenteiden hyväksyttävyydestä, joka edellyttää sosiaalista jakautumisen oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista yhteisvastuuta sekä ottaa huomioon ympäristön, N. katsoo, että kansainvälinen kilpailukyky paranee olennaisesti talouden innovaatiokyvyn, korkean koulutustason, suorituskykyisten tutkimuksen perusrakenteiden sekä yritysten, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten tiiviin ja monikansallisen yhteistyön kautta, O. on huolissaan siitä, että yksityisissä eläkerahastoissa ei ole juuri ollenkaan vastuuvelvollisuutta niiden ihmisten selvään enemmistöön nähden, jotka ovat luoneet nämä vaateet työllään, ja että eläkerahastojen yksityistäminen voitaisiin laajentaa eri jäsenvaltioihin, mikä johtaisi pääoman lisääntyneesen virtaamiseen pois unionista, 1. Pitää komission taloudellista kertomusta vuodelle 1996 hyödyllisenä ja kattavana asiakirjana Euroopan unionin taloudellisista näkymistä vuodelle 1996; 2. Muistuttaa, että kertomuksessa painotetaan muiden muassa erityisesti neljää tekijää (lamassa olevat yritykset ja kuluttajien asenne, johon liittyy heikko kulutuskysyntä, taloussuhdanteet, valuuttahäiriöt ja vuoden 1994 korkeat korot), jotka vaikuttivat vuoden 1995 vaatimattomaan kasvuun (2,5 %); pitää tässä yhteydessä myönteisenä sitä, että komissio on oikeutetusti tunnustanut rahapolitiikan ja rahapoliittisten häiriöiden olevan vastuussa viimeaikaisesta taantumasta ja kielteisistä työllisyysvaikutuksista; pyytää sen vuoksi rahaviranomaisia vähentämään korkotasoaan mahdollisimman paljon; 3. Katsoo, että toimenpiteiden tehokkuutta on mahdotonta arvioida ilman, että työttömyyden vastainen taistelu otetaan oleelliseksi osaksi kaikkia politiikkoja ja että taloudellisen taantumisen ja ulkoisten rajoitteiden syyt tunnistetaan; 4. Tunnustaa, että nykyiset kansalliset talousarviota koskevat toimintalinjat ovat varsin sidottuja harjoittaessaan suhdannepolitiikkaa ja että tulevaisuudessa taloudelliset taantumat ovat usein yhteisön laajuisia, ja pyytää sen vuoksi komissiota tutkimaan mahdollisuutta ja esittämään ehdotuksia yhteisön tason suhdannepoliittisiksi välineiksi; 5. Muistuttaa komissiota siitä, että vaikka tätä asiaa ei ole yllättävää kyllä otettu esille kertomuksessa, yhteisön olisi perustettava taloudelliset ja rakenteelliset toimintalinjansa selvälle ja yksiselitteiselle Euroopan yhteiskuntamallin noudattamiselle, joka on tärkeä myönteinen näkökohta Euroopan kilpailukyvyssä; 6. Katsoo, että komission olisi pitänyt tutkia muita tekijöitä, kuten palkkoja, työmarkkinoiden joustavuutta, kiinteitä julkisia menoja, sosiaaliturvakustannuksia ja yksityistä velkaantumista, jotka määrittelevät joko kilpailukyvyn ja kannattavuuden tai kokonaiskysynnän tai molemmat; pyytää näin ollen komissiota esittämään tulevissa vuosikertomuksissa edellä mainittuja tekijöitä koskevat vertailuluvut kaikista maista, joiden kanssa unioni kilpailee; 7. Yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan terve kannattavuus on investointivetoisen kasvun edellytys, mutta muistuttaa, että investointeihin motivoivat monet monimutkaiset tekijät, joista yhden muodostavat tavaroiden ja palvelujen nousevat tai uudet markkinat; tässä suhteessa EU:n innovaatio ei ole tyydyttävää verrattuna USA:han ja Japaniin, joissa T& K-kulut keskittyvät lähemmäs markkinoita kuin EU:ssa; 8. Yhtyy komission innovaatiota koskevassa vihreässä kirjassa (KOM(95)0688) esitettyyn huolestumiseen siitä, että innovaatio polkee Euroopassa paikallaan; 9. Uskoo, että vuonna 1994 julkaistun valkoisen kirjan «kasvu, kilpailukyky ja työllisyys» johtopäätökset ovat oikeita sikäli, että Euroopan tutkimus ja kehitystoiminta kärsii useista heikkouksista, joita ovat: a) EY investoi suhteellisesti kilpailijoitaan vähemmän tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen (T& K) b) T& K-ohjelmien ja -strategioiden koordinoinnin puute c) rajallinen kapasiteetti muuntaa tieteelliset läpimurrot ja teknologiset saavutukset teollisiksi ja kaupallisiksi menestyksiksi d) riittämättömät investoinnit infrastruktuuriin; kehottaa näin ollen neuvostoa ja komissiota tekemään konkreettisia ehdotuksia, joilla pyritään stimuloimaan ja suosimaan T& K:tä asianmukaisten erityisesti pk-yrityksille myönnettävien verohelpotusten avulla, helpottamaan T& K-aloilla aktiivisten pk-yritysten pääsyä osalliseksi riskipääomasta ja edistämään tehokasta tutkimusinfrastruktuuria sekä yritysten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten läheistä rajat ylittävää yhteistyötä; 10. Pyytää sen vuoksi neuvostoa ja komissiota harkitsemaan pikaisesti sijoituksia edistäviä toimenpiteitä kuten Euroopan investointipankin lainantakaustehtävän laajentamista ja toimia paremman yhteistyön varmistamiseksi tutkimuksen ja yrityselämän sekä jäsenvaltioiden välillä näiden heikkouksien edellyttämiin vastatoimiin ryhtymiseksi tarmokkaasti; 11. Tukee aloitteita, jotka edistävät elinikäistä ammatillista koulutusta, jotta työntekijät pystyvät hallitsemaan uusien teknologioiden käyttöönoton tuotantoprosesseissa; 12. Valittaa sitä, että julkisten ja yksityisten sijoitusten ratkaiseva merkitys talouskasvun ja työpaikkojen luomisen edistämisessä ei ole saanut osakseen asianmukaista huomiota taloudellisissa analyyseissa eikä politiikkaa koskevissa suosituksissa; 13. Pyytää sen vuoksi edistämään merkittävästi yhteisön päätavoitteita, jotka ovat työttömyyden huomattava vähentäminen ja tuloksellinen siirtyminen EMUun 1. tammikuuta 1999, laajentamalla yhteisön rahoitusvälineitä kuten Euroopan investointipankkia ja Euroopan investointirahastoa sekä luomalla yhteisön joukkovelkakirjoja tärkeimpien yhteisön sijoitushankkeiden ja erityisesti pk-yrityksille tarkoitetun rahoitusavun rahoittamiseksi, koska pelkkä yksityinen sijoittaminen ei riitä varmistamaan Euroopan asianmukaista elpymistä ja kestävää talouskasvua; pyytää tässä yhteydessä neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita jättämään talousarviorajoituksien ulkopuolelle julkisten sijoitusten vähentämisen ja keskittymään sen sijaan muihin rajoitettaviin aloihin kuten ennen kaikkea tuottamattomiin ja liian korkeisiin asevarustelumenoihin; 14. Huomauttaa, että vuosikertomuksessa analysoidaan oikein US-dollarin heilahtelujen välitysmekanismi ja sen vaikutus EU:n talouteen, ja huomauttaa, että talouden suojelemiseksi tällaisilta yhteisön itsensä ulkopuolelta tulevilta valuuttaheilahteluilta on äärimmäisen tärkeää ottaa käyttöön yhtenäisvaluuttaa, jolloin rahapolitiikkaa olisi myös mahdollista soveltaa tehokkaammin; 15. Muistuttaa jäsenvaltioita siitä, että devalvaatio, joka saattaa johtaa lyhyen aikavälin hyötyyn, ei saa korvata pitkän aikavälin taloudellista toimintasuunnitelmaa; 16. Panee merkille, että yhtenäismarkkinoiden etujen hyödyntämiseksi täysipainoisesti on noudatettava jonkinlaista kurinalaisuutta eri valuuttojen vaihtokurssien välillä, kuten valuuttakurssimekanismissa, ja pyytää jäsenvaltioita, joiden valuutat eivät osallistu mekanismiin, liittymään siihen mahdollisimman pian; 17. Panee kiinnostuneena merkille kertomuksen toteamuksen, jonka mukaan lyhyiden korkojen ja tuotannon kasvun välillä on yhteisössä viimeksi kuluneiden kahden vuosikymmenen aikana vallinnut läheinen yhteys, mikä viittaa siihen, että rahapolitiikka pystyy vaikuttamaan taloudelliseen toimintaan ja kasvuun (jakso 1.2.1); 18. Muistuttaa, että kertomuksessa vuoden 1995 historiallisen alhaiseen inflaatioon kohdistettu kehuminen on nähtävä oikeassa perspektiivissä; vuosina 1993 - 1995 hintojen laskua (4,6 prosentista 3,1 prosenttiin) vastaa työttömyysasteen nousu (9,3 prosentista 11 prosenttiin); keskimääräiseen 1,3 prosentin kasvuvauhtiin liittyi -1 prosentin työllisyysasteen lasku samana aikana; 19. Kehottaa jäsenvaltioita vahvistamaan sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja työllisyyttä tekemällä Euroopan työllisyyssopimuksen, jolla on todellista arvoa ja jossa yhdistetään aito työpaikkojen luominen ja tuottavuuden lisäysten uudelleenjako pääoman ja työvoiman välillä, palkallisen työn uudelleenjako ja tällä hetkellä passiivisten toimenpiteiden, kuten varhaiseläke ja työttömyyskorvaukset, rahoittamiseen käytettävien voimavarojen uudelleensuuntaaminen, jotta pehmennettäisiin työttömyyden sosiaalista vaikutusta; 20. On huolestunut siitä, että tuotantosijoittaminen on muuttunut keinottelevaksi tai taloudelliseksi sijoittamiseksi pääoman suuremman tuoton vuoksi; katsoo, että keinottelevien pääomansiirtojen verolla voitaisiin varmistaa, että työvoimaa käytetään kannattavammin ja voittoja sijoitetaan uudelleen tuotantosektorille, ja siten edistää rahapoliittista vakautta; 21. Iloitsee siitä, että vähäisestä kasvusta huolimatta julkinen velka on laskenut vuodesta 1993 ja saavuttanut tason (-4,7 vuonna 1995), joka on lähellä lähentymisperusteita; velan suhde bruttokansantuotteeseen on kuitenkin jatkanut kasvuaan ja saavuttanut ennen näkemättömän 71 prosentin tason; 22. On sitä mieltä, että komissio on oikeassa painottaessaan sitä, että viranomaisten on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin estääkseen julkisen velan siirtymisen kauemmas sitä koskevasta lähentymisperusteesta, jos näin on tapahtunut; painottaa myös sitä, että eri jäsenvaltioissa on vahvistettava selviä keskipitkän aikavälin suunnitelmia verotuksen lujittamiseksi, jotta edistettäisiin luottamusta luomalla turvallisempi ympäristö kipeästi kaivatulle sijoitusten ja kulutuksen kasvulle; 23. Muistuttaa jäsenvaltioita ja komissiota suuren julkisen velan vakavista seurauksista, sillä sen rahoittaminen edellyttäisi korkeampia korkoja, ja painottaa tarvetta pyrkiä talousarvion rahoitustilanteen korjaamiseen; 24. On kuitenkin sitä mieltä, että talousarvion lujittamisen jatkumisen pitäisi kussakin jäsenvaltiossa perustua yleisten juoksevien menojen vähentämiseen eikä sijoituskustannusten vähentämiseen, pääasiassa yleisen ja ammatillisen koulutuksen sekä infrastruktuurien luomisen aloilla, jotka voivat saada aikaan hyvät edellytykset talouselämän ja yritysten kilpailukyvyn vahvistamiselle erityisesti kaikkein epäsuotuisimmilla alueilla ja siten edistää todellista lähentymistä ja taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta; 25. Myöntää rakennerahastojen osuuden merkityksen alueellisten eroavaisuuksien vähentämisessä ja sisämarkkinoiden lujittamisessa, mikä on olennaista yhtenäisen vastauksen luomiseksi ulkoisille taloudellisille kriiseille tai uusien poliitikkojen käyttöönottamiselle, sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden päämäärälle; 26. On sitä mieltä, että palkkatasojen aleneminen tulee johtamaan sosiaaliturvan, vero- ja muiden valtion myöntämien vähennysten alenemiseen ja että tämä tulojen menetys voisi johtaa siihen, että valtiot kasvattavat budjettialijäämiään; 27. Korostaa, että on tärkeää säilyttää sopiva talouspolitiikkojen tasapaino, joka perustuu vero- ja rahastrategioihin, jotka pyrkivät vähentämään julkista vajetta, sekä noudattaa aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, jonka tavoitteena on syrjäytymisen vastustaminen mahdollistamalla työhön sopeutuminen ja/tai ammatillinen koulutus työ- ja pääomamarkkinoiden joustavuuden parantamiseksi; 28. Korostaa, että nykyisessä taloudellisessa tilanteessa pitkän aikavälin tavoite viimeksi kuluneiden 20 vuoden kuluessa vastuuttomasti otetun valtion velan maksamisesta on yhdistettävä lyhyen aikavälin työllisyyspoliittiseen painopisteeseen sekä keskipitkän aikavälin innovaatiota ja valikoivaa kasvua edistävään politiikkaan; 29. Yhtyy siksi kertomuksen seuraaviin poliittisiin suuntaviivoihin: a) palkankorotusten olisi oltava yhteensopivia vakaan hintatason kanssa, b) nimellispalkkojen ja reaalipalkkojen asianmukaisten kehityssuuntien olisi samoin varmistettava houkutteleva sijoitustuottavuus sen toisaalta noudattaessa tuottavuuden kehitystä ja ottaessa täysipainoisesti huomioon tarpeen mahdollisimman suotuisaan ostovoiman kehitykseen, jolla pyritään saavuttamaan suotuisa säästämis- ja kuluttajakäyttäytyminen erityisesti piilevän kuluttujapessimismin osalta, c) ammattitaitoon, koulutukseen, alueellisiin tarpeisiin ja työkokemukseen perustuvaa palkkaerottelua on edistettävä, d) tuottavuusedut olisi jaettava uudelleen oikeudenmukaisesti pääoman ja työvoiman välillä, e) työmarkkinaosapuolien neuvoteltujen toimenpiteiden perusteella tuottavuuden kasvua pienemmän palkkakehityksen aiheuttamat eritellyt hyödyt ovat taloudellisesti ja sosiaalisesti oikeutettuja ainoastaan, jos ne toteutetaan työpaikkoja lisäävinä toimenpiteinä ja sijoituksina; 30. Pyytää neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita käyttämään oikeata yhdistelmää synnyttääkseen sijoitusjohtoista kasvua, joka on tärkeä tekijä pyrittäessä vähentämään tuloksellisesti EU:n työttömyyden suurinta osaa; 31. Uskoo, että taloudellisen toiminnan ennustettu laantuminen vuonna 1996 vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen; tämän vuoksi tarvitaan runsaasti rakenteellisia muutoksia Essenissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston määrittelemien tavoitteiden mukaisesti; etusijalle on asetettava: a) työntekijää kohti lasketun työajan yleinen väheneminen erotellun strategian avulla, jonka työmarkkinaosapuolten on pantava täytäntöön tukeutuen julkiseen tukeen asianmukaisten oikeudellisten edellytysten ja rahoitusavun muodossa, b) epäsuorien työvoimakustannusten alentaminen erityisesti palkka-asteikon alapäässä, c) työvoimatutkimusten ja työmarkkinatiedon parantaminen sekä tiedon säännöllisyyden että aineiston vertailukelpoisuuden osalta, d) laajan ja aktiivisen yksityis-julkisen työllisyystukistrategian luominen erityisesti paikallistasolla sekä ympäristöteknologian lupaavalla alalla; 32. Hylkää sen näkemyksen, että työmarkkinoiden sääntelyn purkaminen olisi keino edistää työllisyyttä; 33. Hylkää sen näkemyksen, että verotuksen yleisen tason vähennykset alentavat työttömyyttä, koska sellaiset toimenpiteet auttavat lisäämään budjettialijäämiä ja vaarantavat siten julkisen sektorin työpaikkoja; 34. Kehottaa komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita jälleen täyttämään taloudellisen kehityksen kannalta tärkeän tehtävänsä a) luomalla säästämisen, investointien ja uusien yritysten perustamisen kannalta suotuisa ympäristön sekä olosuhteet, jotka helpottavat työntekijöiden pääsyä osalliseksi voitoista ja investoinneista (tuotantopääoma), jotka ovat syntyneet varovaisen, esim. tuottavuuskeskeisen, nimellispalkkapolitiikan ansiosta, b) edistämällä teollisuustuotantoa huipputeknologian aloilla, c) avaamalla Euroopan laajuiset verkot (liikenne, televiestintä), d) tukemalla ohjelmia, jotka edistävät ekologisesti kestäviä ja sosiaalisesti yhteenkuuluvuutta vahvistavia investointeja; 35. On sitä mieltä, että uskottavaa kasvustrategiaa edistää parhaiten sellainen yhteiskunta, jossa vallitsevat vakaat yhteiskunnalliset suhteet, mukaan lukien täystyöllisyys, eri yhteiskuntaryhmien tasa-arvo, naisten ja miesten tasa-arvo sekä alueellinen tasapaino; 36. Painottaa, että kertomuksessa ei riittävästi käsitellä EMUn lyhyen ja pitkän aikavälin vaikutuksia työllisyyteen, ja että jos Eurooppa ei palaa työttömyyttä vähentävän korkean kasvun aikaan ennen vuotta 1999, johon liittyy todellinen kehitys kohti taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, koko EMU-hanke on vakavasti uhattuna; 37. On komission kanssa samaa mieltä siitä, että pitkän aikavälin taloudellinen hyvinvointi riippuu terveestä ympäristöstä, ja pitää myönteisinä käytännön toimenpiteitä, joita toteutetaan, jotta tuottajat ja kuluttajat saavat oikeamman hintasignaalin tavaroiden ja palvelujen kokonaiskustannuksista; 38. Painottaa myönteistä työllisyysvaikutusta, joka voidaan toteuttaa siirtämällä vähitellen verorasitetta työtulojen verotuksen vähentämisellä ja ottamalla käyttöön niukkojen raaka-aineiden käytöstä ja ympäristöä saastuttavista toiminnoista perittävä maksu (esim. hiilidioksidienergiamaksu); 39. Yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan kestävä kasvu edellyttää kolmen politiikan (talous-, raha-, talousarvio- ja työllisyyspolitiikka) ihanteellista yhdistämistä, mutta olisi tunnustettava, että näillä kolmella politiikalla on kolme luontaista ongelmaa, jotka haittaavat huomattavasti niiden tehokkuutta: a) niiltä puuttuu tehokas koordinointi, ja tämä epätasapaino on otettava esille hallitusten välisessä konferenssissa, niin että pyritään lujittamaan perustamissopimuksen 103 artiklaa, b) rakennepolitiikat eivät aina täydennä niitä, c) niiden tehokkuutta tarvitaan enemmän kuin koskaan aikaisemmin lisääntyvän globaalisoitumisen vuoksi; 40. Toistaa sitoumuksensa, jonka mukaan työvoiman verorasitus on suhteettoman suuri verrattaessa sitä pääoman verorasitukseen, ja pyytää sen vuoksi neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita uudistamaan verojärjestelmiään siten, että ne voivat täyttää yhteisön kohtaamat kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden haasteet; 41. Katsoo, että uskottava kasvustrategia edellyttää yhtenäismarkkinoita koskevan politiikan ja lainsäädännön tehokasta täytäntöönpanoa ja erityisesti: a) pk-yritysten sääntelyrasituksen vähentämistä talousvaliokunnan lausunnon mukaisesti, b) EU:n lainsäädännön sisällyttämistä kansalliseen lainsäädäntöön julkisten hankintojen, vakuutusten, henkilöiden vapaan liikkuvuuden, audiovisuaalisten palvelujen sekä henkisen omaisuuden ja teollisoikeuksien suojelun tärkeillä alueilla, c) käsityöalan ja pienten yritysten erityistukea, d) uudelleen investoitavien voittojen selvästi kevyempää verotusta kuin käytettävien voittojen; 42. Tuo julki huolestuneisuutensa siitä, että eurooppalaiset yritykset pitävät parempana investoida EU:n ulkopuolelle kuin EU:hun ja että EU:hun tulevien suorien ulkomaisten investointien virta näyttää olevan ehtymässä; pyytää komissiota tekemään muutoksia EU:n yhtiöoikeuteen kaikilla aloilla, mukaan lukien rahoitusala, millä varmistetaan, että EU:n kansalaiset harjoittavat osakasoikeuksiaan päätöksenteon tasolla; 43. Uskoo, että maailmankaupan uudistunut dynamiikka tarjoaa EU:lle ainutlaatuisen mahdollisuuden, ja pyytää komissiota tekemään muutoksia yhtiöoikeuteen varmistaakseen, että sosiaaliset ja ympäristönäkemykset otetaan huomioon sijoituspolitiikassa; 44. Pitää erittäin tärkeänä, että Strasbourgissa pidettävässä vuoden 1996 heinäkuun täysistunnossa irlantilainen puheenjohtajisto esittää suosituksen jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan peruslinjoiksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kuten vuoden 1995 espanjalainen puheenjohtajisto on tehnyt; 45. Pyytää komissiota ja neuvostoa lujittamaan talouspolitiikan yhteensovittamista ja taloussuoritusten lähentämistä siten, että jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan peruslinjojen prosessi parantuu vahvistamalla lyhytaikaisesti ja yksittäisiä jäsenvaltioita varten tavoitteita ja silloin, kun se on toivottavaa, määräämällä suosituksia kyseisille jäsenvaltioille, jotka eivät täytä jäsenvaltioiden asettamia tavoitteita; 46. Pyytää kaupan globaalisoituessa komissiota varmistamaan, että unionin edustus WTO:ssa sisältää työmarkkinaosapuolten sekä kolmannen maailman parissa ja ympäristöasioiden parissa työskentelevien kansalaisjärjestöjen edustuksen; 47. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden parlamenteille.