EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 15.07.1997 
KOM(97)2007 lopull. 
Komission lausunto 
Liettuan hakemuksesta 
Euroopan unionin jäseneksi 

Sisältö 
A. JOHDANTO 
a) Esipuhe 
Jäsenyyshakemus 
Lausunnon taustaa 
Lausunnon sisältö 
b) Euroopan unionin ja Liettuan suhteet 
Historiallinen j a geopoliittinen tausta 
Liettuan kanta Euroopan unioniin 
Sopimussuhteet 
Liittymistä valmisteleva strategia 
Kauppasuhteet 
Yleisarvio 
B. JÄSENYYDEN ARVIOINTIPERUSTEET 
1. Poliittiset arviointiperusteet 
1.1 Demokratia ja laillisuusperiaate 
Parlamentin ja lainsäädäntövallan rakenne 
Parlamentin toiminta 
Toimeenpanovallan rakenne 
Toimeenpanovallan toiminta 
-2-
Tuomiovallan rakenne 
Tuomiovallan toiminta 
1.2 Ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojelu 
Poliittiset oikeudet ja kansalaisoikeudet 
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet 
Vähemmistöjen oikeudet ja suojelu 
1.3 Yleisarvio 
2. Taloudelliset arviointiperusteet 
2.1 Taloudellinen tilanne 
Tausta 
Vapauttaminen 
Vakauttaminen 
Rakennemuutos 
Rahoitusala 
Taloudellinen ja sosiaalinen kehitys 
2.2 Talous jäsenyyden näkökulmasta 
Johdanto 
Toimiva markkinatalous 
Edellytykset selviytyä kilpailun ja markkinavoimien paineista 
Näkymät ja tärkeimmät tavoitteet 
2.3 Yleisarvio 
-3 
3. Edellytykset täyttää jäsenyyteen liittyvät velvoitteet 
3.1 Rajattomat sisämarkkinat 
Neljä vapautta 
Yleinen toimintaympäristö 
Tavaroiden vapaa liikkuvuus 
Pääomien vapaa liikkuvuus 
Palveluiden vapaa liikkuvuus 
Henkilöiden vapaa liikkuvuus 
Yleisarvio 
Kilpailu 
3.2 Innovaatiot 
Tietoyhteiskunta 
Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus sekä nuoriso 
Tutkimus ja teknologinen kehittäminen 
Televiestintä 
Audiovisuaalinen ala 
3.3 Taloutta ja verotusta koskevat kysymykset 
Talous- ja rahaliitto 
Verotus 
Tilastot 
3.4 Politiikat eri aloilla 
Teollisuus 
Maatalous 
Kalastus 
Energia 
Liikenne 
Pienet ja keskisuuret yritykset 
3.5 Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus 
Työllisyys ja sosiaaliset kysymykset 
Aluepolitiikka ja koheesio 
3.6 Elämänlaatu ja ympäristö 
Ympäristö 
Kuluttajansuoja 
3.7 Oikeus- ja sisäasiat 
3.8 Ulkosuhteisiin liittyvä politiikka 
Kauppa ja kansainväliset taloussuhteet 
Kehitysyhteistyö 
Tulli 
Yhteinen uiko- ja turvallisuuspolitiikka 
3.9 Varainhoitoa koskevat kysymykset 
Varainhoidon valvonta 
Vaikutukset yhteisön talousarvioon 
-5 
4. Hallintojärjestelmän kyky soveltaa yhteisön säännöstöä 
4.1 Hallinnon rakenteet 
4.2 Hallinnon ja oikeuslaitoksen toimintakyky 
4.3 Yleisarvio 
C. TIIVISTELMÄ JA PÄÄTELMÄT 
Liitteet 
Parlamentin kokoonpano 
Yhtenäismarkkinat: Valkoisessa kirjassa vahvistetut toimenpiteet 
Tilastotiedot 



A. JOHDANTO 
A) Esipuhe 
Jäsenyyshakemus 
Liettua jätti hakemuksensa Euroopan unionin jäsenyydestä 8 päivänä joulukuuta 1995, ja 
ministerineuvosto paatti 29 päivänä tammikuuta 1996 Euroopan unionista tehdyn 
sopimuksen O artiklan mukaisen menettelyn täytäntöönpanemisesta; tässä artiklassa 
määrätään komission kuulemisesta. 
Edellä sanotun huomioon ottaen komissio antaa tämän lausunnon vastauksena 
Madridissa vuoden 1995 joulukuussa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämään 
pyyntöön antaa lausunto mahdollisimman nopeasti vuoden 1996 maaliskuussa alkaneen 
hallitusten välisen konferenssin päätyttyä vuoden 1997 kesäkuussa. 
Lausunnon taustaa 
Liettuan jättämää jäsenyyshakemusta käsitellään samanaikaisesti yhdeksän muun 
assosioituneen maan hakemuksen kanssa. Liettuan liittyminen Euroopan unioniin on 
nähtävä osana historiallista kehitystä, jossa Keski- ja Itä-Euroopan maat pääsevät yli 40 
vuotta kestäneestä maanosan kahtia jakautumisesta ja liittyvät unionin luomaan rauhan, 
vakauden ja hyvinvoinnin alueeseen. 
Kööpenhaminassa vuoden 1993 kesäkuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto teki 
seuraavat päätelmät: 
"Jäseniksi haluavista Keski-ja Itä-Euroopan assosioituneista maista tulee unionin jäseniä. 
Liittyminen tapahtuu heti, kun maa kykenee täyttämään jäsenyydestä koituvat velvoitteet 
täyttämällä taloudelliset ja poliittiset edellytykset. Jäsenyys edellyttää seuraavaa: 
- hakijamaassa on vakaat toimielimet, jotka takaavat kansanvallan, oikeusvaltion, 
ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelun, 
- toimivan markkinatalouden olemassaolo ja kyky selviytyä kilpailupaineesta ja 
markkinavoimista unionissa, 
- kyky vastata jäsenyyden mukanaan tuomiin velvoitteisiin, mukaan lukien poliittisen, 
talous- ja rahaliiton tavoitteiden noudattaminen. 
Unionin kyky ottaa vastaan uusia jäseniä Euroopan yhdentymisen vauhdin pysyessä 
ennallaan on myös tärkeä seikka sekä unionin että hakijamaiden yhteisen edun kannalta." 
Tässä julistuksessa esitettiin poliittiset ja taloudelliset arviointiperusteet Keski- ja Itä-
Euroopan assosioituneiden maiden unioniin liittymistä koskevien hakemusten 
käsittelemiseksi. 
Madridissa vuoden 1995 joulukuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto viittasi liittymistä 
valmistelevan strategian yhteydessä tarpeeseen "luoda sellaiset edellytykset, jotka 
mahdollistavat hakijamaiden asteittaisen ja sopusointuisen integroitumisen erityisesti 
- markkinatalouden kehittämisen, 
- hakijamaiden hallinnollisten rakenteiden mukauttamisen, ja 
- vakaan taloudellisen ja valuuttapoliittisen ympäristön luomisen avulla." 
Lausunnossaan komissio käsittelee Liettuan jättämää hakemusta erikseen, mutta samojen 
arviointiperusteiden mukaisesti kuin muitakin hakemuksia, joista se antaa lausunnon 
samanaikaisesti. Kyseinen menettelytapa noudattaa Madridissa kokoontuneen Eurooppa-
neuvoston ilmaisemaa toivomusta hakijamaiden tasa-arvoisesta kohtelusta. 
Yksittäisten lausuntojen lisäksi komissio antaa neuvostolle erikseen "Agenda 
2000" -tiedonantonsa yhteydessä yleisarvioinnin liittymistä koskevista hakemuksista ja 
suositukset unionin onnistunutta laajentumista koskevaksi strategiaksi. Samanaikaisesti 
komissio antaa arvioinnin laajentumisen vaikutuksista unionin politiikkaan. 
Lausunnon sisältö 
Lausunnon rakenteessa otetaan huomioon Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-
neuvoston tekemät päätelmät. Siinä: 
- kuvataan Liettuan ja unionin tähänastisia suhteita erityisesti assosiaatiosopimuksen 
puitteissa, 
- eritellään tilanne Eurooppa-neuvoston esittämien poliittisten edellytysten osalta 
(demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeudet, vähemmistöjen suojelu), 
- arvioidaan Liettuan tilannetta ja tulevaisuuden näkymiä Eurooppa-neuvoston 
esittämien taloudellisten edellytysten osalta (markkinatalous, kyky selviytyä 
kilpailupaineesta), 
'- käsitellään kysymystä Liettuan kyvystä omaksua jäsenyyden mukanaan tuomat 
velvoitteet, toisin sanoen unionin säännöstö sellaisena kuin se on ilmaistu Euroopan 
unionista tehdyssä sopimuksessa sekä johdettu oikeus ja unionin politiikat, ja 
- arvioidaan lopuksi yleisesti Liettuan tilannetta ja tulevaisuuden näkymiä unionin 
jäsenyyttä koskevien edellytysten osalta ja annetaan liittymisneuvotteluja koskeva 
suositus. 
Arvioidessaan Liettuaa taloudellisilla perusteilla ja sen kykyä omaksua säännöstö 
komissio teki myös tulevaisuutta koskevan arvioinnin; komissio on pyrkinyt arvioimaan 
Liettuan kohtuudella odotettavissa olevan kehityksen tulevien vuosien aikana ennen sen 
liittymistä unioniin ottaen huomioon sen, että myös säännöstö kehittyy jatkuvasti. Tämän 
vuoksi ja ennakoimatta liittymisen varsinaista ajankohtaa lausunto käsittää noin viiden 
vuoden keskipitkän aikavälin. 
Lausuntoa valmistellessaan komissio on saanut runsaasti tietoa Liettuan tilanteesta 
Liettuan viranomaisilta sekä hyödyntänyt monia muita tietolähteitä, mukaan lukien 
jäsenvaltiot ja useat kansainväliset järjestöt. 
b) Euroopan unionin ja Liettuan suhteet 
Historiallinen ja geopoliittinen tausta 
Liettua on Itämeren rannalla sijaitseva pieni valtio, joka on noin Irlannin kokoinen sekä 
väestömääränsä että pinta-alansa suhteen (3,7 miljoonaa asukasta ja 65 200 km2). Sen 
rajanaapureita ovat Venäjä (Kaliningrad), Puola, Valko-Venäjä ja Latvia. 
Liettua on valtiona ollut olemassa vuodesta 1009. Liettuan kuningaskunta perustettiin 
vuonna 1251. Keskiajalla kauppayhteydet Itämeren rannikon pohjoissaksalaisiin, 
preussilaisiin ja liivinmaalaisiin kaupunkeihin edistivät Liettuan talouden kehittymistä ja 
vahvistivat maan siteitä muuhun Eurooppaan. Vuonna 1569 muodostettiin Liettuan ja 
Puolan liitto, joka hajosi vuonna 1795, kun Venäjä valloitti koko Liettuan alueen. Venäjä 
hallitsi Liettuaa yli vuosisadan ajan. Liettua julistautui itsenäiseksi 16. helmikuuta 1918, 
ja taisteli sekä Saksan että Neuvostoliiton joukkoja vastaan vakiinnuttaakseen 
itsenäisyytensä. Maailmansotien välisenä aikana Liettua oli itsenäinen valtio, joka oli 
pitkälle integroitunut maailmantalouden järjestelmiin. 
Liettua pakotettiin liittymään Neuvostoliittoon vuonna 1940, ja vuosina 1941—1944 se 
oli Saksan miehittämä. Neuvostoliitto sai alueen takaisin valtaansa vuonna 1944, vaikka 
useimmat länsivaltiot eivät tätä tunnustaneetkaan. Koska Liettuan infrastruktuuri oli 
verrattain hyvä ja työvoima ammattitaitoista, sinne perustettiin neuvostoajalla suuria 
teollisuuslaitoksia. Omien luonnonvarojen puutteesta huolimatta energia-ala, erityisesti 
ydinvoima-ala, kehittyi. Muita tärkeitä aloja olivat maatalous ja elintarviketuotanto. 
Vuonna 1989 kommunistipuolueen oli kansan painostuksesta suostuttava monipuolue-
vaaleihin, jotka voitti Sâjudis-kansanrintama. Korkein neuvosto julisti itsenäisyyden 
palautetuksi 11. maaliskuuta. Neuvostojoukkojen kanssa vuonna 1990 käytyjen useiden 
väkivaltaisten yhteenottojen jälkeen yli 90 prosenttia väestöstä puolsi itsenäisyyttä 
vuoden 1991 helmikuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä. Neuvostoliitto tunnusti 
Liettuan itsenäisyyden vuoden 1991 syyskuussa, ja viimeiset Venäjän joukot poistuivat 
maasta vuonna 1992. 
Liettuan kanta Euroopan unioniin 
Saatuaan takaisin itsenäisyytensä vuonna 1990 Liettua on aktiivisesti pyrkinyt 
vahvistamaan poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia siteitä Euroopan unioniin ja 
perustanut turvallisuutensa ja vakautensa transatlanttisiin turvallisuusrakenteisiin. Liettua 
haki EU:n jäsenyyttä 8. joulukuuta 1995. Vuoden 1996 kesäkuussa Liettuan parlamentti 
ratifioi perustuslain 47. artiklan muutoksen, jonka ansiosta ulkomaalaiset voivat nyt 
omistaa maata kaupallisiin tarkoituksiin. 
EU:n diplomaattikunnalle 19. huhtikuuta 1997 pitämässään puheessa Liettuan presidentti 
Algirdas Brazauskas korosti Liettuan vakaata tahtoa liittyä Euroopan yhdentymis­
kehitykseen: "Rooman sopimuksen aloitteentekijät onnistuivat voittamaan toisen 
maailmansodan seuraukset ainoastaan läntisessä Euroopassa. Nyt meillä on mahdollisuus 
voittaa myös kylmän sodan seuraukset paljon laajemmalla alueella. Liettua pyrkii 
demokratiaan, rauhaan ja hyvinvointiin — arvoihin, jotka meiltä laittomasti riistettiin 
useiksi vuosikymmeniksi. Liettua haluaa tulevaisuudessa olla osa yhdistyneiden, 
turvallisten ja hyvinvoivien Euroopan valtioiden perhettä. Euroopan unionin jakamaton 
täysjäsenyys on yksi ulkopolitiikkamme tärkeimmistä tavoitteista. Uskomme, että uusien 
jäsenten ottaminen unioniin olisi ensimmäinen askel kohti toisen maailmansodan sekä 
Euroopan jakaneen kylmän sodan yhden merkittävimmän seurauksen poistamista. Näin 
nähtäisiin, miten pitkälle Eurooppa on todellisuudessa edennyt yhdistymisessään ja miten 
vallitseva on aidosti länsimaisen kulttuurin arvoihin perustuva ajattelu vastakohtana 
puhtaalle pragmatismille." 
"Tiedämme hyvin, että 2000-luvun Euroopan luomisessa ei ole kyse 
hyväntekeväisyydestä eikä pyyteettömyydestä. Kööpenhaminassa kokoontunut 
Eurooppa-neuvosto teki aivan oikein määritellessään selkeät perusteet, joiden mukaan 
kutakin valtiota arvioidaan. Vaikka voisimmekin irrottautua unioniin liittymiseen 
liittyvistä ongelmista, nämä vaatimukset ovat tärkeitä, koska niiden avulla voimme 
arvioida itseämme ja mahdollisuuksiamme tulevaisuudessa." 
Sopimussuhteet 
Euroopan yhteisön ja Liettuan diplomaattisuhteet luotiin 27. elokuuta 1991. Kauppaa ja 
yhteistyötä koskeva sopimus allekirjoitettiin 11. toukokuuta 1992 ja se tuli voimaan 
vuonna 1993. Nykyisten sopimussuhteiden perustana on vapaakauppasopimus, joka 
allekirjoitettiin 18. heinäkuuta 1994 ja tuli voimaan 1. tammikuuta 1995. Sopimuksen 
tavoitteena on vapauttaa EU:n ja Liettuan kauppa enintään kuuden vuoden 
siirtymäkauden aikana toispuolisuuteen perustuen. Eräisiin aloihin (lähinä tekstiiliala, 
maatalous ja kalastus) sovelletaan erityismääräyksiä. Sopimukseen sisältyy myös 
maksuja, kilpailua ja lainsäädännön lähentämistä koskevia määräyksiä. 
Liettuan kanssa neuvoteltiin Eurooppa-sopimus vuoden 1995 alkupuolella, ja se 
allekirjoitettiin 12. kesäkuuta 1995. Liettua ratifioi sopimuksen 5. elokuuta 1996. Se tulee 
voimaan, kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen. Eurooppa-sopimus korvaa silloin 
kauppaa ja yhteistyötä koskevan sopimuksen sekä vapaakauppasopimuksen. 
Eurooppa-sopimuksesta tulee voimaan tullessaan Liettuan ja Euroopan unionin suhteiden 
oikeusperusta. Sen tavoitteena on luoda puitteet poliittiselle vuoropuhelulle, kehittää 
kauppaa ja sopimuspuolten taloudellisia suhteita, luoda perusta yhteisön tekniselle avulle 
ja rahoitusavulle sekä luoda asianmukaiset puitteet Liettuan asteittaiselle yhdentymiselle 
unioniin. Sopimuksella luotu institutionaalinen rakenne tarjoaa mekanismin täytäntöön­
panolle, hallinnoinnille ja valvonnalle suhteiden kaikilla osa-alueilla. Alakomiteat 
tarkastelevat teknisen tason kysymyksiä. Ylemmistä virkamiehistä koostuvassa 
assosiaatiokomiteassa keskustellaan perusteellisesti sopimukseen liittyvistä ongelmista, 
jotka pystytään usein ratkaisemaan. Ministeritason assosiaationeuvostossa tarkastellaan 
suhteiden yleistä tilaa, ja siinä on mahdollisuus tarkastella Liettuan edistymistä liittymis-
valmisteluissa. 
10 
Yhdentymispolitiikkansa hallinnoimiseksi ja toteuttamiseksi Liettuan hallitus perusti 
vuonna 1996 Euroopan yhdentymistä käsittelevän hallituksen komitean, jonka puheen­
johtajana on pääministeri. Kaikkien yhdentymiseen liittyvien toimien yhteensovittaminen 
kuuluu ulkoasiainministeriön Euroopan yhdentymistä käsittelevälle osastolle. Vuonna 
1997 perustettiin uusi Eurooppa-asiain ministeriö seuraamaan ja valvomaan 
lakiluonnosten yhteensopivuutta EY:n säädösten kanssa. Vuoden 1997 alussa perustettiin 
myös neuvotteluista ja Euroopan unioniin yhdentymisestä vastaava ministeriöiden 
välinen valtuuskunta, joka viimeistelee parhaillaan Euroopan yhdentymisen kansallista 
strategiaa tavoitteineen ja aikatauluineen. 
Liittymistä valmisteleva strategia 
Vapaakauppasopimuksen ja valkoisen kirjan täytäntöönpano 
Vapaakauppasopimus toimii täysin sovitun aikataulun mukaisesti. Valmisteltavana 
olevan lisäpöytäkirjan hyväksymistä odotettaessa on otettu käyttöön maataloustuotteita, 
jalostettuja maataloustuotteita, tekstiilejä ja kalataloustuotteita koskevia yksipuolisia 
toimenpiteitä sopimuksen mukauttamiseksi unionin laajenemiseen sekä Uruguayn 
kierroksen tuloksiin. Yrityksiä ja valtionapua koskevat määräykset ovat valmisteilla. 
Huhtikuun 1. päivänä 1997 tuli voimaan uusi alkuperäsääntöjä koskeva pöytäkirja, joka 
mahdollistaa yleiseurooppalaisen alkuperäsääntöjen kumulaation. Parhaillaan 
keskustellaan tekstiilien kauppaa koskevan ensimmäisen pöytäkirjan voimassaolon 
pidentämisestä; nyt sen on tarkoitus päättyä 31. joulukuuta 1997. Sopimukseen yhteisöstä 
peräisin oleviin maatalouden perustuotteisiin sovellettavan maatalouden maksuosan 
määrittelystä toisen pöytäkirjan mukaisesti päästiin vuoden 1997 maaliskuussa. 
Muita tärkeitä sopimukseen liittyviä keskustelunaiheita ovat lainsäädännön lähentäminen 
sekä liittymistä valmisteleva strategia, kansantalouden kehitys, Liettuan suhteet naapuri­
maihinsa, yhteisön ohjelmien avaaminen, tulliyhteistyö, sertifiointiin ja standardointiin 
liittyvät kysymykset, kolmannen pilarin alaan kuuluva yhteistyö sekä kauppaa koskevat 
kysymykset. Sekakomiteat, parlamentaarinen komitea ja tekniset työryhmät ovat 
kokoontuneet säännöllisesti. 
Komission vuonna 1995 julkaisemassa sisämarkkinoita koskevassa valkoisessa kirjassa 
esitetään säädökset, jotka unionin jäsenyyttä hakeneiden maiden on saatettava osaksi 
kansallista lainsäädäntöään ja pantava täytäntöön voidakseen soveltaa yhteisön 
säännöstöä, sekä yksilöidään sisämarkkinoiden toteuttamiseksi välttämättömät 
edellytykset (I vaiheen toimenpiteet), joihin on kiinnitettävä erityistä huomiota. Liettua 
pitää tätä työtä erittäin tärkeänä. Asianomaisiin ministeriöihin on perustettu kymmenen 
työryhmää hoitamaan valkoisen kirjan suositusten täytäntöönpanoa. Vuoden 1996 
syyskuussa Liettuan parlamentti ratifioi lainsäädännön yhdenmukaistamista koskevan 
kansallisen ohjelman, jossa määrätään aikataulusta lainsäädännön yhdenmukaistamiselle 
vastaamaan EU.n säännöstöä. Ohjelma on osa lainsäädännön lähentämisen yleistä 
strategiaa, jonka tavoitteena on, että EY:n sisämarkkinoiden lainsäädäntö tulisi voimaan 
vuoteen 2000 mennessä. Edistystä on jo tapahtunut muun muassa pankki- ja 
vakuutustoiminnan sekä tullin, verotuksen, liikenteen, ympäristön ja kuluttajansuojan 
aloilla. 
EY:n ja Liettuan vapaakauppasopimus toimii hyvin. Ongelmat on pystytty ratkaisemaan 
sujuvasti ja rakentavasti. Yhteistyössä on eräillä aloilla edistytty jo sopimuksen 
-11-
vaatimuksia pidemmälle. Tämä on hyvä perusta Eurooppa-sopimuksessa edellytettävälle 
laajemmalle yhteistyölle ja täytäntöönpanolle. 
Suunnitelmallinen vuoropuhelu 
Liettua on osallistunut suunnitelmalliseen vuoropuheluun Cannesissa vuonna 1995 
pidetystä Eurooppa-neuvoston kokouksesta alkaen. Liettua on osallistunut aktiivisesti 
niin poliittiseen vuoropuheluun kuin muihinkin sen osa-alueisiin. 
Phare 
EU:n tekninen apu ja rahoitusapu Liettualle alkoi vuonna 1991 Tacis-ohjelman 
yhteydessä, ja sitä on jatkettu Phare-ohjelmassa vuodesta 1992. Vuosina 1992—1996 
Liettua sai Phare-ohjelmasta 179 miljoonaa ecua, ja vuoden 1997 osuus on 46 miljoonaa 
ecua. Tärkeimpiä toiminta-aloja ovat olleet oikeudellisen ja institutionaalisen rakenteen 
uudistaminen, infrastruktuurit, rakenneuudistukset ja yksityistäminen sekä kolmannen 
pilarin alaan kuuluvat kysymykset. Phare-ohjelmalla on edistetty erityisesti pk-yritysten 
kehittämistä sekä verotuksen j a tullialan uudistamista. 
Raja-alueyhteistyötä koskevan ohjelman yhteydessä on vuodesta 1994 alkaen myönnetty 
yli 15 miljoonaa ecua infrastruktuurin investointeihin sekä EU:n ja Valko-Venäjän 
rajahallintoa koskevaan hankkeeseen. Sopimusten teon ja maksusuoritusten suhteen 
Liettua on osoittautunut erittäin vastaanottokykyiseksi. 
Osallistuminen yhteisön ohjelmiin 
Liettua voi osallistua yhteisön ohjelmiin Eurooppa-sopimuksen tultua voimaan. Se on jo 
pyytänyt päästä osallistumaan Sokrates-, Leonardo-, Media-, Nuorten Eurooppa-, 
SAVE II-, Raphael-, Kaleidoskooppi-, LIFE-ja Ariane-ohjelmiin. Se on varannut vuoden 
1998 talousarviostaan varoja voidakseen täyttää rahoitukseen liittyvät velvoitteet, joita 
osallistuminen edellyttää. 
Kauppasuhteet 
EU:n ja Liettuan kauppa on kehittynyt erittäin nopeasti. Vuosina 1992—1994 EU:n 
vienti kasvoi yli kolminkertaiseksi 724 miljoonaan ecuun. Samana aikana Liettuan vienti 
unioniin kasvoi 30 prosentilla 750 miljoonaan ecuun. EU:n tärkeimmät vientituotteet 
ovat koneet ja sähkölaitteet, maataloustuotteet ja tekstiilit. Liettua vie eniten mineraaleja, 
perustuotteita ja kemikaaleja. Entisen Neuvostoliiton ja EU:n osuudet Liettuan 
ulkomaankaupasta ovat nyt suunnilleen yhtä suuret. 
Liettuan, Latvian ja Viron välisen vapaakauppasopimuksen tultua voimaan teollisuus­
tuotteiden osalta vuoden 1996 tammikuussa ja maataloustuotteiden osalta vuonna 1997 
näiden kolmen maan välisen kaupan odotetaan lisääntyvän huomattavasti. Puolan kanssa 
käytävä kauppa on lisääntynyt voimakkaasti sen jälkeen, kun Liettua ja Puola 
allekirjoittivat ystävyys- ja yhteistyösopimuksen sekä vapaakauppasopimuksen vuonna 
1996. Liettua liittynee myös Keski-Euroopan vapaakauppasopimukseen (CEFTA) 
vuonna 1997. 
12 
Yleisarvio 
Suhteet Euroopan unioniin ovat kehittyneet hyvin sen jälkeen, kun Liettua sai takaisin 
itsenäisyytensä. Kaupan vapauttamisessa vuoteen 2000 mennessä vapaakauppa­
sopimuksen mukaisesti ei ole odotettavissa viivästyksiä. Vapaakauppasopimuksen 
yhteydessä käsitellyt kysymykset on ratkaistu tehokkaasti. Yhteistyö lisääntyy edelleen, 
kun Liettuan kanssa tehty Eurooppa-sopimus tulee voimaan. 
13-
B. JÄSENYYDEN ARVIOINTIPERUSTEET 
1. Poliittiset arviointiperusteet 
Kööpenhaminassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi joukon Keski- ja Itä-Euroopan 
hakijamaiden liittymistä koskevia niin sanottuja poliittisia arviointiperusteita. Näiden 
mukaan hakijamaissa olisi oltava "vakaat toimielimet, joilla turvataan demokratia, 
laillisuusperiaate, ihmisoikeudet ja vähemmistöjen kunnioittaminen ja niiden suojelu". 
Euroopan yhteisöjen komissio on käyttänyt useita tietolähteitä tehdäkseen siltä pyydetyn 
poliittisia oloja koskevan arvioinnin. Näitä tietolähteitä ovat muun muassa Liettuan 
viranomaisten vastaukset komission huhtikuussa 1996 lähettämään kyselyyn, 
kahdenvälisten kokousten seuranta, jäsenvaltioiden suurlähetystöjen ja komission 
edustuston tekemät analyysit, kansainvälisten järjestöjen (erityisesti Euroopan neuvoston 
ja ETYJ:n) tekemät arvioinnit ja valtiosta riippumattomien järjestöjen kertomukset. 
Tässä analyysissä paneudutaan julkisen vallan rakenteen ja toiminnan pääasiallisiin 
piirteisiin sekä perusoikeuksien suojelujärjestelmiin. Siinä ei tyydytä viralliseen 
kuvaukseen, vaan pyritään demokratian ja oikeusvaltion todellisen toiminnan 
kuvaamiseen. 
Tämä arviointi koskee tilannetta vuoden 1997 kesäkuussa. Siinä ei tarkastella 
yksityiskohtaisesti muutoksia, jotka ovat voineet tapahtua kommunistihallinnon 
sortumisen jälkeen tai joita suunnitellaan tulevaisuutta varten, vaikka aikomus uudistaa 
jokin ala on useimmiten otettu huomioon. Hallinnon tilanteeseen, jota käsitellään 
tarkemmin 4 osastossa, viitataan ainoastaan lyhyesti. 
1.1 Demokratia ja laillisuusperiaate 
Liettua hyväksyi vuoden 1992 lokakuussa pidetyllä kansanäänestyksellä uuden 
perustuslain, jolla perustettiin parlamentaarinen demokratia. Liettuan toimielimet 
toimivat säännönmukaisesti; lainsäädäntövallan, toimeenpanovallan ja tuomiovallan 
käyttäjät ovat varoneet toimivaltansa ylittämistä ja toimineet yhteistyössä. 
Parlamentin ja lainsäädäntövallan rakenne 
Parlamentti koostuu yhdestä kamarista, nimeltään Seimas, joka muodostuu 141 jäsenestä. 
Nämä valitaan neljäksi vuodeksi sekajärjestelmällä: 71 edustajaa valitaan 
kaksivaiheisella yhden edustajan enemmistövaalilla ja loput 70 koko maata koskevalla 
suhteellisella vaalilla, joissa puolueiden on ylitettävä 5 prosentin äänikynnys tullakseen 
edustetuiksi (4 prosenttia ennen vuotta 1996). Säännöt, joilla vähemmistöjen edustus 
turvattiin eivät enää ole voimassa (ennen vuotta 1996 vähemmistöä edustavan 
vaaliluettelon tarvitsi saada vain 2 prosenttia äänistä). 
Seimas voi päättää ennenaikaisten vaalien järjestämisestä kahden kolmasosan 
enemmistöllä. Lisäksi tasavallan presidentti voi päättää parlamentin hajottamisesta, jos 
tämä ei anna luottamuslausetta uudelle hallitukselle tai jos hallitus pyytää sitä Seimasin 
-14-
kaataessa hallituksen. Parlamenttia ei voida hajottaa tasavallan presidentin toimikauden 
kuuden viimeisen kuukauden aikana eikä silloin, kun edellisistä ennenaikaisista vaaleista 
on kulunut vähemmän kuin kuusi kuukautta. 
Parlamentin jäsenet nauttivat perinteisestä koskemattomuudesta. Opposition 
osallistuminen toimielinten toimintaan tunnustetaan. Tämä ilmenee erityisesti 
parlamentin tutkintavaliokuntien, joissa kaikki poliittiset ryhmät ovat edustettuina, 
perustamisessa. 
Liettuassa on todellinen monipuoluejärjestelmä, kuten käy ilmi poliittisten ryhmien 
lukumäärästä (24 puoluetta asetti ehdokkaita viime parlamenttivaaleissa vuoden 1996 
marraskuussa). Puolueet eivät saa rahoitusta valtion talousarviosta, mutta Seimas 
käsittelee parhaillaan tätä asiaa koskevaa lakiesitystä. 
Lainsäädäntövalta on Seimasilla, joka jakaa aloiteoikeuden tasavallan presidentin ja 
hallituksen kanssa; lisäksi 50 000 äänioikeutetun ryhmä voi esittää lakiehdotusta, jonka 
Seimasin on käsiteltävä. Hallituksella on säädösvalta ainoastaan lakien soveltamisen 
varmistamista varten. Tasavallan presidentillä on oikeus antaa tarvittavat lait ulkoisen 
hyökkäyksen tapahtuessa tai hätätilassa, ja hänen on esitettävä nämä lait Seimasin 
käsiteltäviksi tämän seuraavassa istunnossa. 
Kansanäänestys voidaan järjestää parlamentin tai 300 000 äänioikeutetun pyynnöstä 
"valtion ja kansan elämän kannalta tärkeimmistä kysymyksistä" (perustuslain 9 artikla). 
Tähän mennessä menettelyä on käytetty seitsemän kertaa. 
Parlamentin toiminta 
Vuosien 1992 ja 1996 vaalit olivat vapaat ja rehelliset, ja kummallakin kerralla valta 
vaihtui: ensimmäisellä kerralla demokraattisen työväenpuolueen hyväksi ja toisella 
konservatiivisen liiton hyväksi. 
Parlamentti toimii tyydyttävissä olosuhteissa: sen toimivaltaa kunnioitetaan ja oppositio 
osallistuu säännönmukaisesti sen toimintaan. 
Toimeenpanovallan rakenne 
Tasavallan presidentti valitaan suorilla yleisillä vaaleilla viiden vuoden toimikaudeksi, 
jonka voi uusia kerran. Jos presidentti hajottaa Seimasin, uusi parlamentti voi päättää 
ennenaikaisista presidentinvaaleista kahden kolmasosan enemmistöllä. Tasavallan 
presidentille kuuluu valtionpäämiehen perinteinen toimivalta. 
Hallitus vastaa toiminnastaan Seimasille. Se muodostuu pääministeristä ja ministereistä, 
jotka tasavallan presidentti nimittää saatuaan parlamentilta luottamuslauseen. Tasavallan 
presidentti voi myös erottaa ministerin tehtävistään pääministerin pyynnöstä. 
Yksittäiset ministerit vastaavat toiminnastaan parlamentille. Heidän rikosoikeudellista 
vastuutaan voidaan tutkia ainoastaan Seimasin suostumuksella tai tasavallan presidentin 
suostumuksella parlamentin istuntokauden ulkopuolella. 
Maan hallinnollinen järjestelmä perustuu keskushallinnon hajautettuihin tasoihin eli 
kymmeneen maakuntaan, joiden viranomaisten tehtävänä on panna täytäntöön 
- 15-
keskushallinnon päätökset ja politiikat. Jokaisen maakunnan johdossa on hallituksen 
nimittämä maaherra. Maaherraa avustaa maakunnan kunnanjohtajien ja 
varakunnanjohtajien kokous. 
Liettuan paikallishallinnon ainoan tason muodostavat kunnat (56, josta 44 maalaiskuntaa 
ja 12 kaupunkia). Jokaista kuntaa johtavat suorilla yleisillä vaaleilla kolmeksi vuodeksi 
valittu kunnanvaltuusto sekä tämän valitsema kunnanjohtaja. Valtuuston ja 
kunnanjohtajan toimia valvoo hallituksen valitsema edustaja, joka toimii maakunnan 
tasolla mutta joka ei vastaa toiminnastaan maaherralle. 
Liettuan paikallishallinnoilla on erittäin laaja itsehallinto ja ne ovat taloudellisesti 
itsenäisiä. 
Vuonna 1995 Liettuassa otettiin käyttöön julkishallinnon henkilöstöä koskevat säännöt, 
joissa tehdään ero vallassa olevan hallituksen nimittämien virkamiesten (joiden työpaikka 
ei ole turvattu) ja vakituisiksi palkattujen virkamiesten välillä. Liettuassa on annettu 
lainsäädäntöä hallinnon avoimuudesta. 
Siviilihallinto valvoo armeijaa, salaista palvelua ja poliisivoimia. Poliisivoimien 
rakennetta on uudistettu, jotta se vastaisi paremmin poliisivoimien uusia tehtäviä 
(erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjunta). 
Toimeenpanovallan toiminta 
Toimeenpanovallan toiminta tapahtuu tyydyttävissä olosuhteissa. 
Paikallishallinnot nauttivat tietyntasoisesta autonomiasta, vaikka keskushallinnolla 
näyttää olevan laaja toimivalta maakuntien paikallishallinnon tasolla. Vaikka 
virkamiesten oikeuksista ja velvollisuuksista säädetään laissa, ne eivät ole vieläkään 
tasapainossa tällä hetkellä, kun oikeuksia on tosiasiallisesti lisätty, mutta velvollisuudet 
ovat vieläkin lähinnä muodollisia. Erityisesti puuttuu järjestelmä, jolla valtion 
toimihenkilöt saadaan vastuuseen, mikä vaikeuttaa korruption tehokasta torjumista. 
Seimasissa keskustellaan kuitenkin parhaillaan viranomaisten eettisestä säännöstöstä ja 
hallitus on ilmoittanut aikomuksensa perustaa valvontayksikköjä, joiden tehtäviin kuuluu 
viranomaisten toimista tehtyjen valitusten tutkiminen. 
Poliisivoimien uudistus aloitettiin vuoden 1997 alussa, ja sen tarkoitus on luoda niille 
paremmat edellytykset hoitaa perinteisiä tehtäviään ja kohdata uudet haasteet 
(järjestäytyneen rikollisuuden torjunta ja veronkannon valvonta). Tässä yhteydessä on 
myös otettu käyttöön poliisivoimien toiminnan arviointijärjestelmiä sekä menettelyjä, 
joilla poliisit voidaan saada vastuuseen toimistaan. 
Tuomiovaltani rakenne 
Liettuan oikeuslaitos on tilanteessa, jossa se voi korostaa riippumattomuuttaan. 
Toimeenpano- ja lainsäädäntövallan käyttäjillä on toki tärkeä rooli tuomareiden 
nimittämismenettelyssä (tasavallan presidentti nimittää muutoksenhakutuomioistuimien 
tuomarit parlamentin suostumuksella ja nimittää yksin piiri- ja paikallistason 
tuomioistuimien tuomarit, parlamentti nimittää korkeimman oikeuden tuomarit 
presidentin suosituksesta). Tuomareista koostuva erityisvaliokunta esittää kuitenkin 
presidentille suosituksia kaikista tuomarikuntaa koskevista hallinnollisista toimista 
-16-
(nimitykset, ylennykset, siirrot ja erottamiset). Tuomarit eivät saa osallistua puolueiden 
tai poliittisten järjestöjen toimintaan. 
Syyttäjälaitos on virallisen syyttäjän alaisuudessa; parlamentti nimittää ja erottaa 
virallisen syyttäjän, joka vastaa sille toiminnastaan. Syyttäjät vastaavat tuomioistuimille 
toiminnastaan oikeudellisten menettelyjen yhteydessä. 
Hallinnollisten toimien osalta perustuslakituomioistuimella on toimivalta tarkastaa 
tasavallan presidentin ja hallituksen antamien säädösten perustuslain mukaisuus, jos 
viidesosa parlamentin jäsenistä pyytää sitä. Liettuan viranomaiset valmistavat parhaillaan 
viranomaisten laittomia toimia ja hallinnollista menettelyä koskevaa säännöstöä, jonka 
avulla viranomaisten toimista voidaan valittaa tuomioistuimeen. Perustuslaissa säädetään 
myös mahdollisuudesta perustaa erityistuomioistuimia kyseisten kysymysten 
käsittelemiseksi (111 artikla). 
Liettuassa perustettiin vuoden 1994 maaliskuussa parlamentin oikeusasiamiesten virat 
(Seimas nimitti vuoden 1994 joulukuussa viisi niin sanottua valvojaa neljäksi vuodeksi). 
Oikeusasiamiehillä on toimivalta tutkia viranomaisten, armeijan ja paikallishallintojen 
toimista tehtyjä valituksia ja he voivat tutkimustensa perusteella kääntyä tuomioistuimen 
puoleen ja pyytää syytetyn virkamiehen erottamista. Oikeusasiamiehet eivät voi 
kuitenkaan käsitellä tasavallan presidenttiä, hallitusta tai tuomiovaltaa koskevia 
valituksia. 
Vuonna 1993 perustettu perustuslakituomioistuin muodostuu yhdeksästä tuomarista, 
jotka nimitetään yhdeksän vuoden toimikaudeksi, jota ei voida uusia. Parlamentti 
nimittää tuomarit tasavallan presidentin, Seimasin puhemiehen ja korkeimman oikeuden 
presidentin ehdotuksesta (joista kukin ehdottaa kolmasosan tuomioistuimen jäsenistä). 
Perustuslakituomioistuin varmistaa lakien ja sopimusten perustuslain mukaisuuden. 
Tasavallan presidentti, hallitus, viidesosa parlamentin jäsenistä tai tuomioistuimet voivat 
kääntyä sen puoleen tässä asiassa. Perustuslakituomioistuin valvoo myös presidentin- ja 
parlamenttivaaleja, se määrittää presidentin kyvyttömyyden hoitaa virkaansa ja vastaa 
Seimasin jäseniä tai muita julkisuuden henkilöitä vastaan aloitetuista 
virkasyytemenettelyistä. Perustuslakituomioistuimen päätökset ovat lopullisia lukuun 
ottamatta kansainvälisten sopimusten perustuslain mukaisuutta, missä Seimas voi kumota 
tuomioistuimen päätelmät (perustuslain 107 artiklan 3 alakohta). 
Tuomiovallan toiminta 
Liettuan oikeuslaitoksen suurin ongelma on päätösten tekemisen kesto. Tämä tilanne 
johtuu ensisijaisesti pätevien tuomareiden puutteesta sekä vuonna 1995 toteutetusta 
oikeuslaitoksen uudistuksesta, joka johti neljän oikeusasteen järjestelmään. Tilanne on 
erityisen huono kaupallisia asioita käsittelevissä tuomioistuimissa, joissa ruuhkautuminen 
muodostaa erityisesti esteen konkursseista annetun lain soveltamiselle. 
Syyttäjälaitos näyttää olevan ylityöllistetty myös sen vuoksi, että sen toimivaltaa ei ole 
tarkoin määritelty. Tämä myötävaikuttaa osaltaan menettelyjen, erityisesti 
turvaamistoimenpiteenä suoritettujen vangitsemisten (katso jäljempänä), pitkittymiseen. 
17 
1.2 Ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojelu 
Liettuassa on otettu käyttöön kansallisia säännöksiä ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen 
oikeuksien kunnioittamisen varmistamiseksi. Samassa tarkoituksessa sovelletaan tiettyjä 
kansainvälisiä yleissopimuksia, joista tärkeimpiä ovat Euroopan 
ihmisoikeusyleissopimus ja sen tärkeimmät lisäpöytäkirjat. Kyseinen kokonaisuus 
muodostaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan mukaisesti osan yhteisön 
säännöstöä: kaikkien Euroopan unioniin liittymistä haluavien valtioiden on ratifioitava 
kyseiset tekstit ennen liittymistä. 
Liettua on ollut Euroopan neuvoston jäsen vuoden 1993 toukokuusta, se on ratifioinut 
Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen ja suurimman osan sen lisäpöytäkirjoista vuoden 
1995 kesäkuussa (lukuun ottamatta kuolemantuomiota koskevaa pöytäkirjaa n:o 6). 
Liettua myöntää yksityishenkilöille mahdollisuuden saattaa asioita Euroopan 
ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäväksi jos he katsovat, että heidän kyseisen 
yleissopimuksen mukaisia oikeuksiaan on loukattu. 
Muista tärkeimmistä ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien suojelemisesta 
tehdyistä yleissopimuksista Liettua on allekirjoittanut kidutuksen vastaisen 
yleissopimuksen ja vähemmistöjä koskevan puiteyleissopimuksen, mutta se ei ole vielä 
ratifioinut niitä. Liettua ei ole myöskään allekirjoittanut Euroopan sosiaalista peruskirjaa. 
Se on kuitenkin ratifioinut Yhdistyneiden Kansakuntien tärkeimmät ihmisoikeuksia 
koskevat yleissopimukset. 
Perustuslain 138 artiklassa säädetään, että Seimasin ratifioimat kansainväliset sopimukset 
ovat erottamaton osa Liettuan sisäistä oikeutta. 
Poliittiset oikeudet ja kansalaisoikeudet 
Liettuan perustuslaissa tunnustetaan jokaisen henkilön oikeus oikeusturvaan. 
Oikeuslaitoksen hitaus ja valtion toimihenkilöiden sekä poliisien vastuuseen saattamista 
koskevien menettelyjen puute muodostavat kuitenkin vakavia esteitä tämän oikeuden 
soveltamiselle. Juristien puute on lisäksi este jokaisen henkilön oikeudelle oikeudelliseen 
avustajaan (perustuslain 31 artikla). 
Liettua ei ole poistanut kuolemanrangaistusta, joka on pantu viimeksi täytäntöön vuonna 
1995. Tasavallan presidentti päätti sen jälkeen sen soveltamisen keskeyttämisestä, ja 
Seimasille äskettäin esitetty rikoslakia koskeva luonnos ei sisällä kuolemanrangaistusta. 
Yleinen mielipide vastustaa kuitenkin voimakkaasti kuolemanrangaistuksen 
poistamishankkeita. 
Oikeus olla joutumatta pidätetyksi mielivaltaisesti on toteutettu rajoittamalla 
pidättämisen kesto 72:een tuntiin, minkä jälkeen pidätetty on joko syytettävä tai 
vapautettava. Pidätysaikaa voidaan kuitenkin jatkaa kahteen kuukauteen, jos henkilön 
epäillään syyllistyneen "lain vakavaan rikkomiseen". Tässä tapauksessa pidätetty on 
tuotava tuomarin eteen 48 tunnin kuluessa pidättämisestä pidätysajanjakson 
määrittämiseksi. Nämä säännökset, joiden poikkeavuuden myös Liettuan viranomaiset 
tunnustavat, ovat väliaikaisia, eikä niitä pitäisi enää soveltaa 30 päivän kesäkuuta 1997 
jälkeen. 
Vaalioikeudet on turvattu kaikille yli 18- vuotiaille kansalaisille. 
Yhdistymis-ja kokoontumisvapaus on myös turvattu perustuslaissapa niitä voi harjoittaa 
ilman vaikeuksia. Liettuassa on tällä hetkellä yli 300 aktiivista yhdistystä, joihin voittoa 
tuottamattomina järjestöinä ei sovelleta yritysveroa. 
Liettuassa on tosiasiallinen sananvapaus ja suuri määrä sekä painettuja että 
audiovisuaalisia tiedotusvälineitä (yksi julkinen ja neljä yksityistä televisiokanavaa sekä 
useita alueellisia kanavia). Vuonna 1996 annetulla lailla varmistetaan tiedotusvälineiden 
ja toimittajien riippumattomuus julkisesta vallasta. Kyseisellä lailla perustetut kolme 
valvontaelintä, joiden tehtäviin kuuluu alan sääntely, koostuvat suurelta osin 
ammattikunnan edustajista. Lisäksi perustettiin oikeusasiamiehen virka sellaisten 
kysymysten tutkimiseksi, jotka koskevat kunnian loukkaamista ja muita 
tiedotusvälineiden toimintaa kyseenalaistavia valituksia. Laissa sallitaan myös 
julkisuuden henkilöiden yksityiselämää koskevien tietojen välittäminen, jos nämä tiedot 
ovat luonteeltaan sellaisia, jotka voivat vaikuttaa väestön tilanteeseen. 
Omistusoikeus on nykyisin turvattu; pakkolunastusta voidaan käyttää ainoastaan yleisen 
edun nimissä ja silloinkin siitä on suoritettava oikeudenmukainen korvaus etukäteen. 
Liettuan parlamentti muutti vuoden 1996 kesäkuussa perustuslain 47 artiklan, jotta 
Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja G-24 -ryhmän valtioiden kansalaisille sallittaisiin 
mahdollisuus omistaa maata. Parlamentti hyväksyi äskettäin lain, jossa säädetään 
sellaisille henkilöille tarkoitetusta korvausjärjestelmästä, joiden omaisuus joutui natsien 
ryöstämäksi toisessa maailmansodassa tai kommunistisen hallinnon takavarikoimaksi. 
Tasavallan presidentti pyysi äskettäin Seimasilta kyseisen tekstin uudelleenkäsittelyä, 
erityisesti tietyn palautettavan omaisuuden nykyisten haltijoiden oikeuksien 
turvaamiseksi. Lopuksi kiinteistörekisteri ei ole vielä valmistunut, mistä johtuu tietty 
tietämättömyys joillakin alueilla sijaitsevien maaomistusten tilanteesta. 
Yksityiselämän kunnioittaminen turvataan yleisesti siten, että koti etsintöihin, postin 
tarkkailuun ja puhelinkuunteluun tarvitaan oikeuslaitoksen tai tuomarin ennakkolta 
antama lupa. On kuitenkin huomattu, että kyseisiä toimenpiteitä toteutetaan yhä 
useammin ilman lupaa järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan yhteydessä. Asiasta olisi 
annettava asianmukainen oikeusperusta, jotta nämä toimet toteutettaisiin tyydyttävän 
laillisesti ja tehokkaasti. 
Turvapaikanhakijoiden osalta Liettua ratifioi vuoden 1997 tammikuussa vuonna 1951 
tehdyn pakolaisia koskevan Geneven yleissopimuksen, minkä johdosta on voitu aloittaa 
kyseisiin henkilöihin sovellettavasta järjestelmästä ja menettelyistä vuonna 1995 annetun 
lain soveltaminen. Ensimmäisten uuden järjestelmän mukaisten turvapaikkahakemusten 
käsittely alkoi vuoden 1997 toukokuussa. Turvapaikanhakijoiden majoitus- ja hoito-
olosuhteet ovat nykyisin tyydyttäviä. 
Vankiloissa vallitsee huolestuttavampi tilanne. Vankeinhoito-järjestelmän, jonka uudistus 
pitäisi alkaa vuonna 1997, nykytilanne estää Liettuaa ratifioimasta kidutuksen ja 
epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen estämisestä tehtyä 
eurooppalaista yleissopimusta. Tämä uudistus merkitsee ensisijaisesti rangaistusten 
soveltamista koskevan säännöstön ja vankiloita koskevan lain antaminen sekä uusien 
vankeinhoitolaitosten avaaminen (kahta laitosta suunnitellaan avattavaksi tänä vuonna). 
19 
Liettuassa ei ole annettu lainsäädäntöä lapsipornografian tai -prostituution sekä lapsiin 
kohdistuvan seksuaalisen hyväksikäytön rankaisemiseksi asianmukaisesti. Asiaan 
erikoistuneet valtiosta riippumattomat järjestöt ovat kuitenkin aloittaneet hallituksen 
tuella toiminnan pahoinpideltyjen lasten suojelemiseksi. 
Lopuksi olisi muistettava Liettuan viranomaisiin kohdistunut arvostelu näiden toimista 
sellaisia natseihin kuuluneita liettualaisia sotarikollisia kohtaan, jotka asuvat edelleen 
maassa (ks. Alexandras Lileikisin tapaus). Vilnan viranomaiset eivät ole myöskään 
pitäneet lupaustaan mitätöidä rehabilitointitoimenpiteet, jotka Neuvostoliitto toteutti 
laittomasti rikoksista ihmiskuntaa vastaan epäiltyjen osalta. Virallinen syyttäjä on 
kuitenkin saattanut äskettäin korkeimman oikeuden käsiteltäväksi tapauksen, joka koskee 
20:tä kyseisistä toimenpiteistä hyötynyttä henkilöä. 
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet 
Oikeudesta vähimmäistoimeentuloon ja sosiaaliturvaan säädetään perustuslaissa. 
Ammatillinen järjestäytymisvapaus tunnustetaan. Järjestäytymisen monimuotoisuus on 
turvattuja yhdistyksiä on noin 80. Järjestäytymisaste on sen sijaan suhteellisen matala. 
Lakko-oikeus on turvattu, lukuun ottamatta väestölle välttämättömistä palveluista 
vastaavia virkamiehiä. Laissa säädetty menettely tämän oikeuden harjoittamiseksi on niin 
monimutkainen, että ainoastaan pieni osa lakoista on toteutettu laissa säädettyjen 
edellytysten mukaisesti. 
Liettuassa turvataan myös opetuksen ja uskonnon vapaus. Poliisin on kuitenkin 
suojeltava juutalaisyhteisön uskonnon harjoituspaikkoja ottaen huomioon Kaunasin, 
Vilnan ja Klaipedan juutalaishautausmaihin kohdistunut satunnainen ilkivalta. 
Väbemmjstöjep oikeudet ja suojelu 
Vähemmistöt muodostavat lähes 20 prosenttia Liettuan väestöstä; kaksi tärkeintä ryhmää 
ovat puolalaiset (9 prosenttia) ja venäläiset (8 prosenttia). 
Vähemmistöjen suojelu voidaan turvata erilaisilla kansainvälisillä standardeilla. Liettua 
ei ole ratifioinut Euroopan neuvoston vähemmistöjä koskevaa puiteyleissopimusta. 
Euroopan neuvoston suositus N:o 1201 ei ole oikeudellisesti sitova. 
Liettuan perustuslaissa tunnustetaan vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden 
henkilökohtaiset oikeudet (kieli, kulttuuri, perinteet), mutta siinä ei tunnusteta 
kollektiivisia oikeuksia, joiden avulla voisi tunnustaa, että kyseiset henkilöt muodostavat 
poliittisesti järjestäytyneitä yhteisöjä. Vähemmistöjen edustuksesta parlamentissa ei ole 
annettu erityissääntöjä: puolalaisvähemmistöä edustava puolue sai yhden paikan vuoden 
1996 marraskuussa sen ylitettyä 5 prosentin äänikynnyksen, ja viisi vähemmistöihin 
kuuluvaa edustajaa valittiin eri puolueiden listoilta (kolme konservatiivia, yksi 
työväenpuolueeseen kuuluva ja yksi sosiaalidemokraatti). Vähemmistöillä on kuitenkin 
oikeus hoitaa omia kulttuuri- ja koulutusasioita ja kansallisten vähemmistöjen ja 
alueellisten ongelmien osasto seuraa kyseisiä asioita hallituksessa. 
Liettuan vähemmistöjen tilanne on yleisesti ottaen tyydyttävä. Kansalaisuudesta vuonna 
1991 annetun lain osuus tähän oli merkittävä, koska sillä myönnettiin kansalaisuus 
-20-
kaikille Liettuan alueella asuville ilman alkuperään, maassa vietettyihin vuosiin tai kielen 
hallintaan liittyviä rajoituksia. Näin ollen tällä hetkellä yli 90 prosenttia vähemmistöihin 
kuuluvista on Liettuan kansalaisia. 
Vähemmistöihin kuuluvat voivat käyttää omaa kieltä asioidessaan viranomaisten kanssa 
sellaisilla alueilla, joilla asianomainen vähemmistö muodostaa huomattavan osan 
väestöstä; kyseisillä alueilla käytetään myös kaksikielisiä opasteita. Oikeudessa ei ole sen 
sijaan mahdollista käyttää vähemmistökieliä muuten kuin tulkin välityksellä. 
Julkinen valta tukee vähemmistökieliä ja -kulttuureja. Hallitus myöntää avustuksia 
vähemmistöjen oppilaitoksille ja se on ottanut käyttöön niitä koskevan pitkän aikavälin 
tukiohjelman. Näin ollen 14,6 prosenttia koululaisista suorittaa opintonsa kouluissa, 
joissa opetus tapahtuu jollakin vähemmistökielellä. Korkeakouluihin pyrkiville 
vähemmistöjen edustajille on perustettu heitä suosivia kiintiöitä. Vähemmistöillä on 
myös useita tiedotusvälineitä omalla kielellä, ja valtion televisiokanavat esittävät myös 
eri kansallisille ryhmille tarkoitettuja ohjelmia. 
Vähemmistöiltä tulleet valitukset ovat melkein yksinomaan puolalaisten esittämiä; nämä 
arvostelevat riittämättömiä pääsymahdollisuuksia erityisesti valtion korkeihin virkoihin, 
puolan kielen käytölle asetettuja esteitä ja Vilnan alueen hallinnollisten piirien uusjakoa, 
jonka väitetään johtaneen puolalaisvähemmistön aseman heikkenemiseen. Nämä 
yksittäiset ongelmat eivät kuitenkaan kyseenalaista myönteistä kokonaistilannetta. 
1.3 Yleisarvio 
Liettuan poliittiset toimielimet toimivat säännönmukaisesti ja vakaissa olosuhteissa. Ne 
noudattavat toimivaltojensa rajoja ja toimivat yhteistyössä. Vuosien 1992 ja 1996 vaalit 
olivat vapaat ja rehelliset, ja kummallakin kerralla valta vaihtui säännönmukaisissa 
olosuhteissa. Oppositio osallistuu tavanomaiseen tapaan toimielinten toimintaan. 
Ponnisteluja oikeusjärjestelmän toiminnan parantamiseksi ja korruption torjunnan 
tehostamiseksi on jatkettava. 
Perusoikeuksien kunnioittamisessa ei esiinny vakavia ongelmia. 
Liettua on ominaisuuksiltaan demokraattinen valtio, jolla on laillisuusperiaatteen, 
ihmisoikeudet ja vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojelun turvaavat vakaat 
toimielimet. 
2. Taloudelliset arviointiperusteet 
Liettuan taloudellisia oloja ja näkymiä tarkastellessaan komissio on pitänyt 
lähtökohtanaan erityisesti Kööpenhaminassa vuoden 1993 kesäkuussa kokoontuneen 
Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa todettiin, että Euroopan unionin jäsenyys 
edellyttää toimivaa markkinataloutta ja kykyä selviytyä unionissa vallitsevista 
kilpailutekijöistä ja markkinavoimista. 
21 
Tässä lausunnon osassa esitetään ensin tiivis katsaus talouden tilanteesta ja taustasta ja 
tarkastellaan tämän jälkeen toisaalta Liettuan edistymistä talouden rakennemuutoksen 
keskeisillä aloilla (hinta- ja kauppajärjestelmän vapauttaminen, talouden vakauttaminen, 
rakennemuutos, rahoitusalan uudistukset) ja toisaalta maan taloudellista ja sosiaalista 
kehitystä. Lopuksi annetaan yleisarvio Liettuan tilanteesta suhteessa Eurooppa-neuvoston 
esittämiin arviointiperusteisiin ja selvitys jatkouudistusten mahdollisuuksista ja 
painopisteistä. 
2.1 Taloudellinen tilanne 
Tausta 
Liettuan väkiluku on 3,7 miljoonaa ja sen bruttokansantuote (BKT) on 14 miljardia ecua 
(ostovoimapariteetilla ilmaistuna). Sen asukasmäärä on noin prosentti Euroopan unionin 
asukasmäärästä, mutta sen talous vastaa kooltaan ainoastaan 0,2 prosenttia. Asukasta 
kohti laskettu BKT on noin 24 prosenttia unionin keskiarvosta. Keskimääräinen 
kuukausipalkka on noin 140 ecua. 
Liettua on hakenut WTO:n jäsenyyttä. 
Edistyminen talouden rakennemuutoksessa 
Maailmansotien välisenä aikana Liettua oli itsenäinen valtio ja pitkälti yhdentynyt 
maailmantalouteen. Maa liitettiin vuonna 1940 väkisin Neuvostoliittoon, minkä 
seurauksena siellä otettiin käyttöön keskusjohtoinen suunnitelmatalous. Suhteellisen 
hyvän infrastruktuurin ja ammattitaitoisen työvoiman ansiosta Liettuaan kehittyi melko 
laajaa ja pitkälle kehittynyttä teollisuutta. Luonnonvarojen puutteesta huolimatta 
energiasektorin kehittämistä korostettiin erityisesti; se saavutti riittävän kapasiteetin 
energiatarpeen tyydyttämiseksi suurimmassa osassa Neuvostoliiton Baltian aluetta. Muita 
perinteisesti tärkeitä aloja olivat maatalous ja erityisesti elintarviketeollisuus. Liettuan 
suuret yritykset olivat voimakkaasti riippuvaisia muista Neuvostoliiton alueista sekä 
raaka-aineiden ja energian hankinnan kannalta että valmiiden tuotteiden myynnin 
kannalta. Sen teollisuus sai merkittävää epäsuoraa tukea tänä aikana, koska se pystyi 
keskitetysti määrättyjen hintojen ansiosta tuomaan tuotantohyödykkeitä reilusti alle 
maailmanmarkkinahintojen, minkä edun se menetti itsenäistyttyään. 
Vaikka Liettua aloitti taloudellisen muutoksen jo Neuvostoliiton perestroikan aikaan, sen 
itsenäistyminen vasta vuonna 1991 viivästytti perusteellisten uudistusten aloittamista. Se, 
että itsenäisen valtion hallintoelinten ja lainsäädännöllisen kehyksen perustaminen oli 
aloitettava tyhjästä, on vaikeuttanut entisestään huomattavasti siirtymistä 
markkinatalouteen. Laajat vapauttamis- ja yksityistämisohjelmat aloitettiin kuitenkin 
välittömästi itsenäistymisen jälkeen, vaikkakin yksityistäminen kesti alun perin 
suunniteltua paljon pitempään. Talouden uudelleensuuntaaminen aiheutti aluksi 
jyrkimmän Itä- ja Keski-Euroopassa havaitun tuotannon vähenemisen samalla kun 
22 
inflaatio äkillisesti kiihtyi. Talouden alamäki pysähtyi vasta, kun uusi kansallinen 
valuutta oli otettu käyttöön ja valuuttakomitea perustettu vuosina 1993* 1994. 
Ennen itsenäistymistä yksityistä sektoria ei ollut käytännössä olemassa. Teollisuus 
muodostui suurista valtion yrityksistä ja maatalous oli kokonaan kollektivoitu. 
Kuponkeihin perustuvan yksityistämisohjelma aloitettiin vuonna 1991 ja siinä 
onnistuttiin yksityistämään sekä merkittävä maataloussektori että kaikki pienet ja 
keskisuuret yritykset suhteellisen nopeasti. Suuremmissa teollisuuslaitoksissa valtio 
säilytti kuitenkin merkittäviä osuuksia, ja keskeisillä aloilla (esimerkiksi sähkö, rautatiet, 
televiestintä, öljynjalostus) ei sallittu lainkaan yksityisomistusta. Viranomaiset 
ilmoittavat ei-valtiollisen sektorin osuudeksi 65 prosenttia BKT:sta, mutta tähän lukuun 
sisältyy useita yrityksiä, joissa valtiolla on merkittävä osuus. Toinen yksityistämisen 
vaihe alkoi vuonna 1996 ja se perustuu erilaisiin järjestelmiin rahalla maksu mukaan 
lukien. Vaikka tuloksia on vielä liian varhaista arvioida, yksityistäminen on yksi uuden 
hallituksen politiikan periaatteista, ja hallitus on aloittanut menettelyt luopuakseen 
useista edellä mainituista keskeisistä yrityksistä. 
Ulkomaiset suorat sijoitukset 
Ulkomaisten suorien sijoitusten määrä on ollut pieni; vuotuinen määrä on ollut noin 
prosentti BKT:sta (lähde EBRD). Tämä on johtunut useista tekijöistä, joita ovat muun 
muassa kansantalouden epävakaisuus ja rahalla maksettavilla kaupoilla toteutettavan 
yksityistämisen ja muiden rakenteellisten uudistusten hidas vauhti. Viimeaikaiset 
poliittiset muutokset (ks. jäljempänä) voisivat parantaa tilannetta selvästi 
tulevaisuudessa. 
Talouden rakenne 
Maatalous on aina ollut merkittävällä sijalla Liettuassa. Tuotanto on kuitenkin pudonnut 
viime vuosina jyrkästi, 27,7 prosentista bruttoarvonhsästä vuonna 1990 noin yhdeksään 
prosenttiin vuonna 1995. Nopea yksityistäminen yhdessä maanomistusoikeuksien 
palauttamisen kanssa on johtanut pitkälti aggregoituneeseen omistusrakenteeseen, mikä 
on alentanut tuottavuutta. Viranomaiset suojelevat alan kannattavuutta merkittävillä 
tuilla. Tämän seurauksena tuotannon väheneminen ei ole näkynyt vastaavana 
työllisyyden vähenemisenä, ja maatalous työllistää edelleen yli 20 prosenttia 
työvoimasta. Jotta ala pystyisi osallistumaan kansainväliseen kilpailuun, tarvitaan vielä 
merkittävää rakenneuudistusta, jolla on todennäköisesti suuri vaikutus työllisyyteen. Uusi 
hallitus on ryhtynyt toteuttamaan uudistustoimenpiteitä: tuotantotukia on vähennetty ja 
korvattu tulotuilla. 
Teollisuus on edelleen tärkeä talouden sektori, vaikkakin sen osuus bruttoarvonhsästä 
väheni 32,8 prosentista vuonna 1990 29 prosenttiin vuonna 1995. Sen työllistävä 
vaikutus on yli viidennes koko työvoimasta. Tärkeimmät toimialat ovat 
elintarviketeollisuus (30 prosenttia) ja öljynjalostus (19,4 prosenttia), vaikka 
jälkimmäinen on menettänyt merkitystään, koska Venäjä ei enää käytä Liettuan 
jalostamoa. Suuret, energiavaltaiset teollisuusyritykset ovat joutuneet tilanteeseen, jossa 
niiden tuotantohyödykkeiden hinnat ovat nousseet jyrkästi, kun Venäjä on alkanut 
veloittaa maailmanmarkkinahintoja raaka-aineista ja energiasta samalla, kun kyseiset 
yritykset ovat menettäneet suurimman osan perinteisistä vientimarkkinoistaan. Alan 
siirtymä energiavaltaisesta, Neuvostoliiton markkinoille suuntautuneesta 
-23-
tuotantorakenteesta korkeampilaatuiseen, länsimarkkinoille suuntautuvaan ja paremmin 
maan luontaisia edellytyksiä vastaavaan tuotantoon on vielä kesken. 
Neuvostovallan aikaan palvelusektori oli alikehittynyt. Tämän vuoksi palvelusektorin 
tuottavuus on pienentynyt vähemmän kuin maatalouden ja teollisuuden, ja sen osuus 
bruttoarvonhsästä lähes kaksinkertaistui viidessä vuodessa 55 prosenttiin vuonna 1995. 
Verojärjestelmän uudistus ja pienten yksityisyritysten nopea lisääntyminen ovat 
aiheuttaneet suuria vaikeuksia tilastovirastolle kaiken taloudellisen toiminnan 
tilastoimisessa ja verohallinnolle verojen kantamisessa. Tämän seurauksena 
epävirallinen sektori on kasvanut huomattavaksi. 
Talouden rakenteen tärkeimmät tunnusluvut 
(kaikki tiedot koskevat vuotta 1996, ellei muuta ilmoiteta) 
Väestö 
BKT asukasta kohti 
% EU-15:n keskiarvosta 
Maatalouden osuus: 
bruttoarvonhsästä 
työllisyydestä miljoonaa 
PPS-ecua(1995) 
% (1995) 
% (1995) 
% (1995) 
Ulkomainen bruttovelka/BKT % 
Tavaroiden ja palveluiden % (1995) 
Ulkom. suorat sijoitukset (kanta)* miljardia ecua 
ecua/asukas 3,7 
4 100 
24 
9 
23,7 
15,6 
52,4 
0,23 
65 
* USS muunnettuna 1996 lopussa kurssilla 1 ecu = 1,2 USD 
Lähteet: Komissio, kansalliset lähteet. EBRD, IMF 
Vapauttaminen 
Hintajärjestelmä 
Hinnat vapautettiin lähes kokonaan vuosina 1991 ja 1992. Rajoituksia on edelleen 
energian, asumisen ja joissakin joukkoliikenteen ja yleishyödyllisten palvelujen 
hinnoissa. Niiden tavaroiden ja palveluiden osuus, joiden hintoja säännellään, on noin 
kymmenen prosenttia kuluttajahintaindeksikorista. 
Kauppajärjestelmä 
24 
Liettuan kauppajärjestelmä on suhteellisen vapaa; kaikki muut kuin lariffirajoilukscl 
poistettiin vuosina 1991 ja 1992. Kauppapainotteinen keskimääräinen tariffi on hyvin 
alhainen, ainoastaan 4,3 prosenttia (1995) valtaosan tuotteista ollessa tullittomia. 
Kauppapolitiikassa on kuitenkin esiintynyt hieman perääntymistä vaikutusvaltaisten 
eturyhmien painostuksesta. Viimeisen kahden vuoden aikana joidenkin 
maataloustuotteiden tuonti tariffeja on alennettu alunperin ilmoitettua hitaammin. 
Toisaalta yhteisö on hyväksynyt Liettuan pyynnön tekstiilien kaupan vapauttamisesta 
edelleen. 
Liettualla on lisäksi voimassa olevat vapaakauppasopimukset EFT An, Latvian ja Viron 
sekä useimpien yksittäisten CEFTAn jäsenvaltioiden kanssa. Kun Liettua vielä liittyy 
WTO:hon, jonka jäseneksi se on hakenut, se täyttää kaikki muodolliset edellytykset 
CEFTAn jäseneksi pääsemiseksi. 
Valuuttakurssijärjestelmä 
Uuden kansallisen valuutan Iitin käyttönotto tapahtui vaiheittain. Ensin Venäjän rupla 
korvattiin talonalla vuoden 1992 lokakuussa, ja sen annettiin kellua vapaasti. Talona 
heikkeni aluksi jatkuvasti, mutta se vakiintui rahapolitiikan tiukentamisen jälkeen. Liti 
otettiin käyttöön vuoden 1993 kesäkuussa ja se sidottiin 1. huhtikuuta 1994 Yhdysvaltain 
dollariin kurssilla neljä litiä dollarilta. Samanaikaisesti perustettiin 
valuuttakomiteamekanismi valuuttakurssisidoksen uskottavuuden parantamiseksi (ks. 
jäljempänä 6.3). Liettuan keskuspankki (BoL) voi muuttaa kurssi sidonnaisuutta 
tarvittaessa. Liti on vapaasti vaihdettavissa vaihtotaseen erien osalta eikä 
pääomansiirroille ole juurikaan rajoituksia. Liettuassa asuvat ja ulkopuoliset voivat avata 
valuuttatilejä. 
Keskuspankki ilmoitti hiljattain, että rahapoliittista kehystä ja valuuttakurssijärjestelmää 
muutetaan lähivuosina. Valuuttakomiteajärjestelmä poistettaisiin asteittain, mutta 
valuuttakurssi pysyisi aluksi samana. Vasta muutospolitiikan loppuvaiheessa, joka alkaisi 
vasta vuonna 1999, valuuttakurssin sidos dollariin muutettaisiin vähitellen sidokseksi 
euroon. 
Vakauttaminen 
Sisäiset tekjiät 
Siirtymä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen ja vielä merkittävämpi muutos, 
läheisten tuotantohyödykkeitä ja tuotantoa koskevien suhteiden katkeaminen 
Neuvostoliiton kanssa, aiheuttivat jyrkän teollisuuden ja maatalouden tuotannon 
vähenemisen itsenäisyyden ensimmäisinä vuosina, mikä johti reaalisen 
bruttokansantuotteen pienenemiseen lähes 60 prosentilla vuoden 1990 ja 1993 lopun 
välillä. Talouden alamäki päättyi vuonna 1994, ja talouskasvu kiihtyi kolmeen prosenttiin 
vuonna 1995. Alustavat luvut osoittavat, että talouskasvun vauhti lisääntyi edelleen 
vuonna 1996 huolimatta vuoden 1995 joulukuun vakavan pankkikriisin seurauksista. Jos 
talouden rakenteellisia uudistuksia jatketaan, samanlaisten tai jopa korkeampien 
kasvulukujen ylläpitämisen pitäisi olla mahdollista tulevina vuosina. 
Inflaatio kohosi vuonna 1992 nopean hintojen vapauttamisen ja vaihtosuhteen häiriöiden 
takia sekä siksi, että valuuttaa pidettiin liian pitkään sidottuna nopeasti heikkenevään 
25 
Venäjän ruplaan. Vuoden 1993 puolivälissä tehtiin ensimmäinen merkittävä yritys 
inflaation pienentämiseksi luopumalla ruplasta ja ottamalla käyttöön uusi valuutta, liti. 
Tämän vaikutusta vahvisti keskuspankin toimintavaraa suuresti rajoittavan 
valuuttakomitean perustaminen vuoden 1994 huhtikuussa. Tämän tuloksena 
hyperinflaatio saatiin pysäytettyä. Kauden lopun inflaatio väheni rajusti, alle 50 
prosenttiin vuoden 1994 lopussa ja sen jälkeen asteittain 13 prosenttiin vuoden 1996 
lopussa. Inflaation väheneminen jatkui vuoden 1997 alkukuukausina. Tämän suuntauksen 
voidaan odottaa jatkuvan. Maltillisella palkkakehityksellä ja valuutan arvon reaalisella 
vahvistumisella, jotka pitävät tuontihinnat kurissa, on todennäköisesti ollut suuri vaikutus 
inflaation jyrkässä vähenemisessä. Kuitenkin energiatuotteiden suhteellisten hintojen 
odotettavissa olevat muutokset aiheuttavat jatkossakin jonkin verran inflaatiopaineita. 
Valuuttakomiteajärjestelmällä liti on sidottu dollariin, ja rahaperustaa on tuettava 
vähintään sataprosenttisesti kulta- ja valuuttavarannolla. Keskuspankki ei voi rahoittaa 
talousarvion vajetta, ja keskuspankin luotot pankkisektorille hätärahoittajana rajoittuvat 
rahaperustan täydelliseen takaamiseen tarvittavan valuuttavarannon osan ylimenevään 
osaan. Keskuspankki käytti tätä viimeistä keinoa talouden likviditeetin lisäämiseksi 
vuoden 1995 joulukuun pankkikriisin jälkeen, mikä selittää sen, miksi kriisin kielteinen 
vaikutus talouskasvuun jäi vähäiseksi, vaikka neljännes talouden talletuksista jäädytettiin 
selvitystilaan joutuneissa pankeissa. 
Talouden kehitys 1994 1995 1996 
BKT:n kasvu 
Kuluttaj ahintainflaatio 
vuosikeskiarvo 
j oulukuusta j oulukuuhun 
Työttömyys vuoden lopussa % 
% 
% 
iLO.n määritelmä 
Julkisen talouden rahoitusasema %/BKT 
Vaihtotase %/BKT 
Velka/vienti % 
Ulkomaiset suorat sijoitukset maahan %/BKT 1,0 
72,2 
45,1 
4,5 
-1,7 
-2,1 
20,7 
1,4 3,0 
39,6 
35,7 
7,3 
-1,8 
-10,3 
25,9 
0.9 3,6 
24,6 
13,1 
6,2 
-2,5 
-8,2 
29,8 
1,0 
Lähteet: Komissio, kansalliset lähteet, EBRD 
Keskuspankki ilmoitti jokin aika sitten muutoksista rahapolitiikan kehykseen. 
Ensimmäisessä vaiheessa keskuspankki alkaisi vaikuttaa likviditeettiin aktiivisemmalla 
väliintulolla valtion velkasitoumusmarkkinoilla säilyttäen samalla valuuttakomitean ja 
kiinteän valuuttakurssin yleiset periaatteet. Valuuttakomiteamekanismi poistettaisiin 
26 
vasta toisessa vaiheessa, mutta kurssisidonnaisuus säilyisi kolmanteen vaiheeseen asti, 
joka alkaisi vasta vuonna 1999. 
Huolimatta jyrkästi laskeneista verotuloista Liettua on onnistunut pitämään julkisen 
talouden alijäämän pienenä. Koska valuuttakomiteamekanismi ei anna rahoittaa julkisen 
talouden alijäämää keskuspankista, tulojen vähäisyys oli tasoitettava useissa yhteyksissä 
menojen lisäleikkauksilla. Valtion pankkien pääomarakenteen vahvistamisen ja odotettua 
alhaisempien verotulojen takia alijäämä kasvoi suunniteltua suuremmaksi; se oli 2,5 
prosenttia vuonna 1996. Tämän vuoksi viranomaiset yrittävät parhaillaan laajentaa 
veropohjaa ja tehdä tarvittavia parannuksia veronkannossa ja verohallinnossa julkisen 
talouden alijäämän vähentämiseksi merkittävästi vuonna 1997. 
Ulkoiset tekijät 
Irtaannuttuaan Neuvostoliitosta, jonka osuus Liettuan viennistä oli 95 prosenttia, Liettua 
menetti lähes 70 prosenttia viennistään ensimmäisten kahden itsenäistymistä seuranneen 
vuoden aikana, mikä johti kauppavajeen nopeaan kasvuun kuuteen prosenttiin BKT:sta 
vuonna 1993. Ulkoinen tase alkoi parantua jälkeenpäin asteittain, koska reaalinen 
valuuttakurssi oli aliarvostettu valuuttakomitean käyttöönoton aikaan sekä talouden 
rakennemuutoksen ansiosta. Kauppataseen viimeaikaista kehitystä on vaikea arvioida, 
koska tilastointimenetelmissä on tapahtunut suuria muutoksia, jotka tekevät vertailut 
vuotta 1995 edeltäneisiin vuosiin mahdottomiksi. Käytettävissä olevat luvut osoittavat 
jyrkkää viennin ja tuonnin kasvua ja sen seurauksena vuoden 1996 kauppataseen 
hienoista parantumista suhteessa BKT:hen. 
Liettua on koonnut nopeasti valuuttavarannon pääasiassa julkisen ulkomaisen lainanoton 
ja vähemmässä määrin ulkomaisten suorien sijoitusten seurauksena. Pankkikriisin 
aiheuttama varannon pieneneminen, joka oli vuoden 1996 maaliskuussa 20 prosenttia, oli 
täysin korvattu elokuussa. Litiä tukee nyt 2,5 kuukauden tuontia vastaava varanto. 
Liettuan ulkomaanvelka on kasvanut merkittävästi vuodesta 1993, mutta se on edelleen 
pieni, noin 15 prosenttia BKT:sta vuoden 1996 lopussa. Suuri osa (noin 40 prosenttia) 
tähän mennessä saaduista luotoista käytettiin öljyn ja kaasun ostoon ja ainoastaan noin 
neljännes luotoista käytettiin investointihankkeiden rahoitukseen. 
Rakennemuutos 
Ulkomaankauppa 
Liettua on pieni avoin talous, jonka tavaroiden vienti oli vuonna 1996 yli 40 prosenttia 
BKT:sta. Liettua on onnistunut suhteellisen hyvin uudelleensuuntaamaan kauppaansa 
kohti Länsi-Eurooppaa. Entisen Neuvostoliiton alueella ja Euroopan unionilla on lähes 
yhtä suuri osuus maan ulkomaankaupasta. Liettua on kuitenkin edelleen teknisistä ja 
logistisista syistä vahvasti riippuvainen venäläisen öljyn tuonnista. 
Kaupan maantieteelliseen uudelleensuuntaamiseen on liittynyt merkittävä muutos 
viennin ja tuonnin sisällössä. Kun maataloustuotteiden, koneiden ja tekstiilien osuus on 
merkittävästi vähentynyt, kemikaalien, puun ja metallien vienti on lisääntynyt. Viennin 
uudelleensuuntaaminen on onnistunut viimeksi mainituilla aloilla ja tekstiilialalla. Nämä 
muutokset osoittavat selvästi aikaisemmin tärkeiden teollisuudenalojen vaikeudet päästä 
läntisille markkinoille. 
- -27-
Liettuan viranomaiset ovat kehittämässä viennin edistämiseksi toimenpiteitä ja laitoksia, 
joita ovat muun muassa vienninkehittämisvirasto, vientivakuutus- ja takuujärjestelmä 
sekä kaupallisten edustustojen avaaminen tärkeimmissä kauppakumppanimaissa. 
Työmarkkinat 
Talouden raju supistuminen ei aiheuttanut aluksi tilastoidun työttömyyden nopeaa 
kasvua. Pienentyneen tuotannon vastapainoksi työnantajat turvautuivat lomautuksiin ja 
työajan lyhennyksiin irtisanomisten sijasta, joita rajoitettiin lainsäädännöllä vuoden 1992 
lokakuuhun saakka. Tilastoitu työttömyys alkoi kasvaa vasta vuoden 1994 
jälkipuoliskolla ja se saavutti 8,3 prosentin huipun työikäisestä väestöstä vuoden 1996 
alussa. Vuoden 1996 lopussa tilastoitu työttömyys väheni jälleen 6,2 prosenttiin. 
Ongelma on kuitenkin suhteettoman suuri joillakin maaseutualueilla, joilla työttömien 
osuus on yli 20 prosenttia. Kokonaistyöttömyys on pysynyt suhteellisen matalana 
verrattuna useisiin Keski- ja Itä-Euroopan siirtymätalouksiin, koska työmarkkinoiden 
käytettävissä olevan väestön määrä väheni merkittävästi 90 prosentista vuonna 1991 83 
prosenttiin vuonna 1995. Vähimmäispalkka on nyt noin 86 ecua kuukaudessa, mikä on 
noin puolet keskipalkasta. 
Julkinen talous 
Liettuan verotusjärjestelmän uudistaminen pääasiassa yritysten liikevaihdon verotukseen 
perustuneen neuvostohallinnon verojärjestelmän jäljiltä markkinatalouteen sopivaksi 
verotusjärjestelmäksi on johtanut valtion tulojen selvään vähenemiseen: kun valtion tulot 
olivat lähes 44 prosenttia BKT:sta vuonna 1990, ne vähenivät 25 prosenttiin BKT:sta 
vuonna 1995. Liettuan verouudistuksessa on kuitenkin otettu käyttöön tärkeimmät 
välineet. Arvonlisävero otettiin käyttöön varhaisessa vaiheessa, ja verokanta nostettiin 18 
prosenttiin vuonna 1994. Arvonlisäveroa, henkilökohtaista tuloveroa ja yritysvoittojen 
veroa pienentävät kuitenkin monet vähennykset ja verovapaudet. Verohallinnolta puuttuu 
lisäksi kokemusta nopeasti kehittyvän yksityissektorin verovelvoitteiden jäljittämisessä. 
Tämän vuoksi viranomaiset poistavat parhaillaan useita vapautuksia arvonlisäverosta ja 
nostavat joidenkin elintarvikkeiden ja polttoaineen verotusta. Lisäksi hallitus aikoo torjua 
veronkiertoa ja salakuljetusta tehokkaammin julkishallinnon tulojen 
vähenemissuuntauksen kääntämiseksi. 
Huolimatta tästä merkittävästä valtion tulojen vähenemisestä, alijäämä on jäänyt 
vähäiseksi kurinalaisen varojen käytön ansiosta, koska menoja on vähennetty aina kun 
tulot ovat olleet riittämättömät. Se, että valuuttakomiteajärjestelmä estää valtion talouden 
alijäämien rahoittamisen keskuspankista, pakottaa hallituksen myös toteuttamaan 
uskottavaa finanssipolitiikkaa pitämällä talousarvion lähes tasapainossa. Tämän vuoksi 
valtion menot vähenivät 40 prosentista BKT:sta vuonna 1990 noin 28 prosenttiin 
BKT:sta vuonna 1995. Valtion menojen rakenne on muuttunut huomattavasti. Yritysten 
tukia on vähennetty huomattavasti 14 prosentista BKT:sta vuonna 1990 peräti 1,3 
prosenttiin vuonna 1995 (ja ne ohjataan lähinnä maatalouteen ja energiasektorille). 
Jälkimmäinen luku ei kuitenkaan osoita kaikkea valtion tukea, koska yrityksille on 
kertynyt vero- ja energiamaksuja rästiin. Lisäksi osa pankkijärjestelmän 
-28-
järjestämättömistä yritysluotoista tulee todennäköisesti valtion vastattavaksi pankkien 
tulevien pääomarakcntccn vahvistamisien tai tallettajille maksettavien korvausten kautta 
pankkien konkurssitilanteissa. Julkisissa monoissa ovat hallitsevalla sijalla palkat ja 
tulonsiirrot kotitalouksille lähinnä eläkkeinä. Yhdessä nämä kaksi menoluokkaa 
muodostavat lähes kaksi kolmasosaa kaikista valtion menoista. Huolimatta jatkuvasta 
menojen vähentämispaineesta julkiset investoinnit on pidetty noin kolmessa prosentissa 
BKT:sta. Julkisen infrastruktuurin nykyaikaistaminen saattaa kuitenkin edellyttää valtion 
pääomamenojen lisäämistä. Liettuaan on luotu sosiaaliturvajärjestelmä, joka perustuu 
henkilöiden tuloverotukseen. Työnantajat maksavat sosiaaliturvamaksuja 30 prosenttia 
palkoista ja työntekijät yhden prosentin. Sosiaaliturvajärjestelmän suurin menoluokka 
ovat eläkkeet. Huolimatta järjestelmän tämänhetkisestä tasapainosta on olemassa vaara, 
että se muodostuu keskipitkällä aikavälillä kestämättömäksi. Vaikka eläkeikää nostetaan 
asteittain, väestön vanheneminen ja eläkkeensaajille suhteellisen edullinen eläkkeen 
laskentatapa vaikeuttavat nykyisen järjestelmän ylläpitoa. 
Yritykset: yksityistäminen ja rakennemuutos 
Liettuan kupongeilla toteutettavan yksityistämisen ensimmäinen vaihe päättyi vuonna 
1995, lähes neljä vuotta sen aloittamisen jälkeen. Tänä aikana yksityistettiin 85 prosenttia 
yksityistettäviksi kelpaavista kohteista. Tämä luku pätee useimpien talouden alojen 
osalta. Virallisten arvioiden mukaan yksityisen sektorin osuus BKT:sta oli 68 prosenttia 
vuonna 1996. Tähän lukuun sisältyy kuitenkin suuri määrä yrityksiä, jotka ovat yhä 
osittain valtion omistuksessa. 
Kupongeilla toteutettava yksityistämisohjelma ei ole juuri johtanut yritysten rakenteiden 
uudistamiseen osittain eräiden Liettuan talouden rakenteellisten ominaisuuksien vuoksi. 
Rakenteiden uudistamiseen tarvittavien rahavarojen houkuttelu on erityisen haastava 
ongelma, kun yrityksiä jaetaan väestölle ilmaiseksi. Pitkäaikaisen rahoituksen saatavuutta 
rakenneuudistuksiin on kuitenkin rajoittanut myös pankkisektorin heikkous ja puute 
suuremmasta määrästä ulkomaisia suoria sijoituksia, joiden määrä on jäänyt noin yhdeksi 
prosentiksi BKT:sta viime vuosina. Lisäksi yksityistetyt yritykset ovat nyt suurelta osin 
työntekijäosuuskuntien omistuksessa, ja ne suosivat yleensä työpaikkojen säilyttämistä 
lyhyellä aikavälillä rakenneuudistusten kustannuksella. Vaikka tiukka finanssi- ja 
rahapolitiikka on aiheuttanut yrityksille suuria rakenneuudistuspaineita, jatkuva suora ja 
epäsuora tuki tärkeille aloille kuten energia- ja maataloussektorille on hidastanut näiden 
alojen uudistusta. Lisäksi tehokkaan konkurssi lainsäädännön puuttuminen toistaiseksi 
vähentää uudistusintoa. 
Koska yksityistäminen kupongeilla ei saanut aikaan riittävää yritysten uudistumista, 
viranomaiset lähestyivät yksityistämisen toista vaihetta eri tavalla, myyden omaisuutta 
rahasta. Tällä tavoin maa pyrkii myös houkuttelemaan lisää ulkomaisia sijoituksia. 
Vaikka alkuperäinen yksityistettävien yritysten luettelo oli melko suppea, viranomaiset 
ovat vähän aikaa sitten lisänneet useita keskeisiä yrityksiä rahoitus-, energia-, 
televiestintä- ja liikennesektoreilta, mukaan lukien kansallinen lentoyhtiö Lithuanian 
Airlines, tärkeimmät valtiolliset pankit ja televiestintäoperaattori Lietuvos Telekomas. 
Rahoitusala 
Vuonna 1992 perustettiin kaksijakoinen pankkijärjestelmä, jossa Liettuan keskuspankin 
kaupalliset pankkitoiminnot erotettiin sen keskuspankkitoiminnoista. Rahoitussektorin 
-29-
uudistamisen alkuvaiheessa rahoituslaitosten määrä kasvoi huomattavasti, kun 
pääomavaatimukset ja muut vakavaraisuussäännöksct olivat mclko vaatimattomia. Tästä 
huolimatta sektori jäi erittäin keskittyneeksi neljän suurimman pankin vastatessa noin 
kahdesta kolmasosasta kaikista talletuksista ja kolmen suurimman jäädessä vielä valtion 
omistukseen. Useimmilla pankeilla oli liian vähän pääomaa ja suuri määrä useissa 
tapauksissa poliittisesti suunnattuja järjestämättömiä luottoja. Aluksi näiden luottojen 
reaaliarvoa laski nopeasti korkea inflaatio, mutta kun inflaatio vähitellen pieneni, 
pankeille tuli likviditeettiongelmia. 
Liettuan keskuspankin tiukempi valvonta sen jälkeen, kun se oli saanut vuoden 1994 
liikepankkilain perusteella laajat toimivaltuudet valvoa pankkijärjestelmää ja panna 
täytäntöön vakavaraisuutta koskevat säännökset, ajoi suuren joukon pienempiä pankkeja 
konkurssiin, ja hallituksen oli tuettava joitakin keskikokoisia pankkeja lisärahoituksella. 
Keskuspankkiin on rekisteröitynyt tällä hetkellä 28 pankkia, vaikka markkinoilla toimii 
tosiasiallisesti ainoastaan 12 pankkia. Valtiolla on enemmistöosuus kolmessa pankissa, 
jotka ovat Agricultural bank (maatalouspankki), State Commercial Bank (Liettuan 
valtion liikepankki) ja Savings Bank (säästöpankki). Lisäksi valtiolla on omistusosuus 16 
liikepankissa. Ulkomaisten sijoittajien osuus pankkisektorin pääomasta on noin 16 
prosenttia. Ulkomaisten tytäryhtiöiden perustamista suositaan, ja vuonna 1996 tehdyt 
lainsäädännön muutokset mahdollistavat ulkomaisten pankkien konttoreiden avaamisen 
Liettuaan. 
Pankkikriisi puhkesi vuoden 1995 joulukuussa, kun yksi suuri ja kaksi keskikokoista 
liikepankkia, joiden osuus kaikkien talletusten arvosta oli 25 prosenttia, todettiin 
maksukyvyttömiksi. Lisäksi tilintarkastuskertomukset osoittivat, että kahden suuren 
valtion pankin pääomarakennetta oli vahvistettava vakavaraisuusvaatimusten 
täyttämiseksi. Viranomaiset epäröivät vuoden 1996 ensimmäisten kuukausien ajan 
maksukyvyttömien pankkien konkurssiin päästämisen ja pelastamisen välillä, mutta 
päättivät lopulta kansallistaa suurimman selvitystilaan joutuneen pankin, vahvistaa 
pääomarakennetta valtion omistamissa pankeissa, joiden osuus on nyt lähes kolme 
neljäsosaa kaikista talletuksista, ja perustaa erityisen omaisuudenhoitoyhtiön 
järjestämättömien luottojen ottamiseksi pois vaikeuksiin joutuneilta pankeilta. Vähän 
aikaa sitten ilmoitettiin myös, että kahdessa valtion omistamassa pankissa tehdään 
rakenneuudistus ja ne yksityistetään vuonna 1997. Kannattamaton Innovation Bank 
(innovaatiopankki) päästetään konkurssiin (ja tallettajille korvataan). Lisäksi hyväksyttiin 
uusi laki talletusvakuutuksesta, jonka mukaisesti korvataan pienet talletukset 
selvitystilaan joutuneissa pankeissa. Muut pankit pääsevät mukaan uuteen 
vakuusjärjestelmään ainoastaan, jos ne ovat keskuspankin vakavaraisuusvaatimusten 
mukaisia. Pankkien rakenneuudistusohjelman kustannukset valtion talousarviosta 
rahoitetaan osittain Maailmanpankin tuella. 
Pankkijärjestelmä on edelleen hauras ja pankkien tulokset heikkoja, koska niihin 
vaikuttavat kielteisesti tarve tehdä järjestämättömiä luottoja koskevia varauksia ja 
lisääntyvästä kilpailusta selviytymisen haaste. Sääntelyä ja valvontaa on tiukennettu 
pankkikriisin jälkeen ja on toteutettu toimenpiteitä pankkien luottoriskejä koskevan 
tiedonkulun parantamiseksi. Luottojen kesto on pysynyt pankkijärjestelmässä lähes 
muuttumattomana; kaksi kolmasosaa pankkien luotoista on alle vuoden luottoja. 
Investointihankkeiden rahoittamiseen myönnettyjen luottojen määrä on kuitenkin 
lisääntymässä. 
- 30 
Liettuan kansallinen arvopaperipörssi aloitti toimintansa vuonna 1993 valtion yritysten ja 
omaisuuden yksityistämisen seurauksena. Osakkeiden markkina-arvo on hyvin 
vaatimaton (noin kaksi prosenttia BKT:sta) ja pörssivaihto on edelleen pieni. 
Arvopaperimarkkinoiden asema vaihtoehtoisena rahoituslähteenä yrityssektorilla on 
melko pieni. Yritykset ovat viime aikoina osoittaneet kiinnostusta pääoman keräämiseen 
laskemalla liikkeeseen lyhytaikaisia joukkovelkakirjalainoja. Valtion arvopapereiden 
jälkimarkkinat eivät ole merkittävät, vaikkakin niitä pyritään edistämään. Uuden 
vakuutuslain odotetaan vahvistavan Liettuan vakuutusmarkkinoita. Yritykset ja 
yksityishenkilöt saavat vähentää vakuutusmaksut verotuksessa. Lailla on myös 
protektionistinen puoli: markkinoille pyrkivien ulkomaisten vakuutusyhtiöiden on 
tehtävä se tarjouskilpailun kautta ja niiden on todistettava, että mikään paikallinen yhtiö 
ei pysty hoitamaan tehtävää. 
Taloudellinen ja sosiaalinen kehitys 
Sosiaaliset tunnusluvut 
Liettua on pieni 3,7 miljoonan asukkaan maa. Vaikka väestö on vielä nuorta - 60 
prosenttia on alle 40-vuotiaita - syntyvyys on alkanut viime vuosina vähentyä jyrkästi. 
Eliniänodote syntymähetkellä oli 62,8 vuotta vuonna 1994. 
Työvoima on ammattitaitoista ja koulunkäynti luvut ovat verrattavissa useimpiin 
jäsenvaltioihin. Noin kolmannes työvoimasta on saanut korkea-asteen koulutuksen 
päätökseen (mukaan lukien ammatillinen koulutus). Opettajien palkat ovat kuitenkin 
matalat ja he voivat saada paremmin palkattuja töitä muilta toimialoilta. Pitemmällä 
aikavälillä tämä saattaa johtaa koulutusjärjestelmän heikkenemiseen. 
Alakohtaiset erot 
Kaupunkien ja maaseudun väliset erot ovat kasvamassa. Työllisyyteen maaseudulla 
vaikuttaa vielä keskeneräinen maataloussektorin rakenneuudistus. Vaikka kaupunkeja 
koettelevat yritysten rakenneuudistusten seuraukset, tätä tasoittaa osittain palvelusektorin 
kasvu suuremmissa kaupungeissa. Tämän vuoksi jotkut maaseutualueet kärsivät 
työttömyydestä suhteettomasti niiden työttömyysprosenttien ollessa yli 20. 
2.2 Talous jäsenyyden näkökulmasta 
Johdanto 
Kööpenhaminassa vuonna 1993 kokoontunut Eurooppa-neuvosto määritteli liittymistä 
koskevat edellytykset, jotka Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden on 
täytettävä. Taloudelliset edellytykset ovat: 
• toimiva markkinatalous; 
• kyky selviytyä kilpailupaineesta j a markkinavoimista unionissa. 
Nämä edellytykset ovat toisiinsa sidoksissa. Ensiksi, toimiva markkinatalous selviytyy 
paremmin kilpailupaineesta. Toiseksi, unionin jäsenyyttä ajatellen toimivat markkinat 
-31 -
ovat sisämarkkinat. Ilman yhdentymistä sisämarkkinoihin jäsenyys Euroopan unionissa 
menettäisi taloudellisen merkityksensä sekä Liettuan että sen kumppaneiden kannalta. 
Yhteisön säännöstön ja erityisesti sisämarkkinoita koskevan säännöstön käyttöönotto on 
tämän vuoksi erittäin tärkeää jäsenyyttä hakeneelle maalle, jonka on sitouduttava 
pysyvästi jäsenyyteen liittyviin taloudellisiin velvoitteisiin. Tätä peruuttamatonta 
sitoutumista tarvitaan sen varmistamiseksi, että laajentuneen Euroopan unionin 
markkinat toimivat edelleen kaikin puolin yhteisten sääntöjen mukaisesti. 
Valmiudella ottaa käyttöön yhteisön säännöstö on useita ulottuvuuksia. Toisaalta 
Liettuan on pystyttävä vastaamaan jäsenyyteen liittyvistä taloudellisista velvoitteista 
siten, että yhtenäismarkkinat toimivat sulavasti ja oikeudenmukaisesti. Toisaalta Liettuan 
kyky hyötyä täysimääräisesti sisämarkkinoiden kilpailupaineesta edellyttää, että 
taloudellinen ympäristö on pohjimmiltaan suosiollinen ja että Liettuan talous on joustava 
ja sillä on riittävästi inhimillistä ja fyysistä pääomaa, erityisesti riittävä infrastruktuuri. 
Niiden puuttuessa kilpailupainetta saatetaan pitää liian suurena joillakin yhteiskunnan 
aloilla, ja vaaditaan suojatoimenpiteitä, jotka heikentäisivät yhtenäismarkkinoita 
toteutuessaan. 
Hakijamaan valmius ja vakaa päätös ottaa yhteisön säännöstö käyttöön ja panna se 
täytäntöön on erittäin tärkeää, koska siitä aiheutuvat kustannukset ja hyödyt saattavat 
jakaantua epätasaisesti ajallisesti sekä eri toimialojen ja sosiaaliryhmien kesken. Unionin 
jäsenyyden edellyttämien talouspolitiikan muutosten laatua koskeva laaja-alainen 
konsensus ja talousuudistusten jatkuva täytäntöönpano eturyhmien painostuksesta 
huolimatta vähentävät riskiä, että maa ei pysty noudattamaan sitoumustaan täyttää 
jäsenyyteen liittyvät taloudelliset velvoitteet. 
Julkishallinnon tasolla unionin jäsenyys edellyttää hallinnollista ja oikeudellista 
valmiutta saattaa useita aloja koskeva tekninen lainsäädäntö osaksi kansallista 
oikeusjärjestelmää ja panna se täytäntöön, koska sitä tarvitaan vapaan liikkuvuuden 
esteiden poistamiseksi unionissa ja koska sillä varmistetaan tällä tavoin 
yhtenäismarkkinoiden toimivuus. Näitä asioita tarkastellaan jäljempänä olevissa luvuissa. 
Yksittäisten yritysten tasolla yhteisön säännöstön käyttöönoton vaikutus niiden 
kilpailukykyyn riippuu niiden kyvystä sopeutua uuteen talouden ympäristöön. 
Toimiva markkinatalous 
Markkinatalous edellyttää, että tarjonnan ja kysynnän välinen tasapaino saavutetaan 
markkinavoimien vapaan vuorovaikutuksen avulla. Markkinatalous on toimiva, kun 
oikeusjärjestelmä, mukaan lukien omistusoikeutta koskevat säännökset, on olemassa ja se 
voidaan panna täytäntöön. Vakaalla makrotaloudella ja talouspolitiikan olennaisia osia 
koskevalla tietyntasoisella konsensuksella helpotetaan ja parannetaan markkinatalouden 
toimivuutta. Hyvin kehittynyt rahoitusala ja huomattavien markkinoille pääsyn ja niiltä 
poistumisen esteiden puuttuminen auttaa parantamaan talouden tehokkuutta. 
Liettua on edistynyt muutoksessaan markkinataloudeksi huomattavasti talouden 
vapauttamisessa ja vakauttamisessa. Valuuttakomitean perustamisella, 
rahoitusmarkkinoiden ja ulkomaantoimien vapauttamisella sekä julkisen talouden 
alijäämän vähentymisellä on ollut huomattava vakauttava vaikutus. Hintojen 
vapauttaminen, kupongeilla ja rahalla tapahtuva yksityistäminen, kaupan avaaminen, 
-32-
lainsäädännön uudistus, instituutioiden kehittäminen ja sosiaaliturvan vahvistaminen on 
myös toteutettu tai niitä ollaan toteuttamassa. Investointijärjestelmä on suhteellisen 
vapaa. 
Talouden perusteellisempi rakenneuudistus ja siirtyminen nopeamman kasvun tielle on 
kuitenkin viivästynyt. Todellisia kovia budjettirajoituksia ei vielä ole (tämä edellyttäisi 
pohjimmiltaan sitä, että kannattamattomille yrityksille olisi selvää, etteivät viranomaiset 
pelasta niitä kuten aikaisemmin). Veronkanto on heikkoa, kertyneitä maksurästejä on 
paljon erityisesti energiasektorilla; konkurssimenettelyt ovat olleet tehottomia ja rahalla 
tapahtuva yksityistäminen strategisten sijoittajien houkuttelemiseksi on asetettu vasta 
vähän aikaa sitten etusijalle. 
Hallinnollinen sääntely jatkuu energian ja asumisen osalta. Jotkut liikenteen ja 
yleishyödyllisten palveluiden hinnat eivät kata tuotantokustannuksia (kun pääomien 
uusiminen otetaan mukaan kustannusten laskemiseen). Vähän aikaa sitten perustettiin 
kilpailuvirasto, mutta sillä ei ole tehokkaita toimivaltuuksia yritysten monopoliaseman 
purkamiseksi. Liberaalin kauppajärjestelmän aiheuttamat kilpailupaineet eivät ole 
riittäviä pienentämään vähittäiskaupan jakeluverkkojen hyvin suuria voittomarginaaleja. 
Omaisuuden palauttamista ovat haitanneet hallinnolliset ja lainsäädännölliset vaikeudet 
sekä entisten maanomistajien korvauksiin tarkoitettujen budjettivarojen leikkaukset. 
Maarekisteriä ollaan perustamassa, mutta hanke kestää väkisinkin pitkään. Mahdollisesti 
vielä alkuperäisille omistajilleen palautettavan omaisuuden lailliseen omistukseen liittyvä 
epävarmuus vaikeuttaa yhä useita yksityistämistapauksia. Liettua muutti kuitenkin EU:n 
jäsenyyteen valmistautumisen vuoksi vuoden 1996 elokuussa perustuslakinsa 47 artiklaa 
niin, että ulkomaalaiset saavat ostaa maata liiketarkoituksiin. 
Liettuan pankkijärjestelmä on edelleen hauras: suurimmalla osalla pankeista ei ole 
riittävästi pääomaa ja niillä on vielä paljon järjestämättömiä luottoja. Hallitus julkisti 
hiljattain pankkisektorin rakenneuudistussuunnitelman, joka sisältää yksityistämisen, 
pääomakannan vahvistamisen ja maksukyvyttömien pankkien lakkauttamisen. Vasta kun 
tämä rakenneuudistusvaihe on saatu päätökseen, luottamus rahoitusjärjestelmään voi 
palautua ja sektori voi alkaa täyttää tehtävänsä välittäjänä säästöjen ja investointien 
välillä. 
Julkishallinto oli luotava itsenäistymisen jälkeen. Lisäksi siirtymä markkinatalouteen 
asettaa valtavia haasteita valtiollisten instituutioiden ja oikeudellisen kehyksen 
mukautumiselle. Edistystä on tapahtunut, mutta useita aloja on mukautettava jatkossa 
edelleen: konkurssi- ja kilpailulainsäädäntöä, omistusrekisterejä, liiketoiminnan 
säädösten yksinkertaistamista lupiin liittyvät edellytykset mukaan lukien jne. 
Edellytykset selvivtvä kilpailun ia markkinavoimien paineista 
Koska mahdolliseen jäsenyyteen on vielä muutama vuosi aikaa ja ennen kuin Liettua on 
ottanut käyttöön ja pannut täytäntöön suurimman osan yhteisön lainsäädäntöä, on vaikeaa 
antaa lopullista arviota maan kyvystä täyttää edellytys selviytyä kilpailupaineesta. On 
kuitenkin mahdollista yksilöidä tiettyjä Liettuan kehityksen ominaisuuksia, joista 
ilmenee jossain määrin sen todennäköinen kyky selviytyä kilpailupaineesta ja 
markkinavoimista unionissa. 
-33-
Selviytyminen edellyttää vakaata makrotalouden kehystä, jossa yksittäiset taloudelliset 
toimijat voivat tehdä päätöksiä olosuhteissa, joissa voidaan kohtuullisesti ennakoida 
tulevaa. On oltava riittävästi inhimillistä ja fyysistä pääomaa, mukaan lukien 
infrastruktuuri, sellaisen perustan luomiseksi, että yksittäiset yritykset pystyvät 
mukautumaan kasvavaan kilpailupaineeseen yhtenäismarkkinoilla. Yritysten on tehtävä 
investointeja tehokkuutensa parantamiseksi, jotta ne voivat sekä kilpailla 
kotimarkkinoilla että hyötyä suurtuotannon eduista, jotka saavutetaan pääsyllä 
yhtenäismarkkinoille. Tämä mukautumiskyky on sitä suurempi, mitä useampi yritys 
hyötyy investointirahoituksesta, mitä parempi on niiden työvoiman laatu ja mitä 
enemmän niillä on menestystä innovaatioiden alalla. 
Lisäksi talous pystyy paremmin vastaamaan jäsenyyteen liittyvistä velvoitteista, mitä 
korkeamman taloudellisen yhdentymisen tason se saavuttaa unioniin nähden ennen siihen 
liittymistä. Mitä yhdentyneempi maa jo on unioniin nähden, sitä vähemmän jäsenyys 
edellyttää ylimääräisiä rakennemuutoksia. Taloudellisen yhdentymisen taso liittyy sekä 
niiden tavaroiden valikoimaan että määrään, joilla käydään kauppaa jäsenvaltioiden 
kanssa. Yhtenäismarkkinoille pääsystä saatavat suorat edut voivat myös olla suurempia 
sektoreilla, joilla on huomattava osuus pieniä yrityksiä, koska kaupan esteet vaikuttavat 
niihin suhteellisesti enemmän. 
Liettua on onnistunut vakauttamaan talouttaan merkittävästi viime vuosina. 
Valuuttakomiteajärjestelmän käyttöönotto ja julkisen talouden epätasapainon 
vähentäminen ovat luoneet edellytykset vakaammalle taloudelliselle ympäristölle. Se, 
miten talous on pystynyt selviytymään pankkikriisin suhteellisen vakavista kielteisistä 
vaikutuksista ilman huomattavaa takaiskua vakauttamisprosessille, osoittaa 
kehityssuunnan kestävyyden. Tätä kestävyyttä osoittaa myös se, että rahoitusmarkkinat 
ovat nähtävästi hyväksyneet viranomaisten suunnitelmat poistaa 
valuuttakomiteaj ärj estelmä vähitellen. 
Yleisesti ottaen yritysten rakenneuudistus, joka on välttämätön talouden kilpailukyvyn 
kannalta yhtenäismarkkinoilla, ei ole edistynyt riittävästi, lähinnä pääoman puutteen 
takia, joka puolestaan johtuu melko vähäisistä ulkomaisista suorista sijoituksista ja 
pankkisektorin heikkoudesta. Kovien budjettirajoitusten puuttuminen, sisäpiiriä suosiva 
kupongeilla yksityistäminen ja uskottavan konkurssiuhan puuttuminen eivät myöskään 
ole olleet omiaan yritysten uudistamiseksi. Tämän vuoksi on tehtävä vielä huomattavia 
mukautuksia, jotka johtavat todennäköisesti pikemminkin työttömyyden lisääntymiseen 
kuin tuotannon merkittävään pienenemiseen uudestaan. Liettua on joutunut 
noidankehään, jossa vanha pääomakanta merkitsee vanhentuneita ja kalliita tuotteita, 
markkinaosuuden menetystä, kannattavuuden menetystä ja sitä kautta 
uudistusinvestointien huonoja rahoitusmahdollisuuksia. Tästä noidankehästä on 
kuitenkin mahdollista päästä ulos uuden hallituksen yksityistämiskehityksen 
loppuunsaattamisen nopeuttamisen politiikalla, joka saattaisi houkutella merkittäviä 
määriä ulkomaisia suoria sijoituksia. Tämä ei toisi pelkästään välttämättömiä varoja 
rakenneuudistukseen vaan auttaisi parantamaan myös tuoteinnovaatiota ja 
liikkeenjohtotaitoja. Ulkomaisen osallistumisen lisääntyminen taloudessa parantaisi 
myös yritysten tietoja yhteisön säännöstön vaatimuksista yhtenäismarkkinoiden alalla, 
minkä pitäisi helpottaa yhtenäismarkkinoille pääsyä. 
Liettualle on jäänyt neuvostovallan ajalta pääasiassa suuren mittakaavan 
valmistusteollisuutta merkittävä energiateollisuus mukaan lukien sekä kollektivoitu 
-34-
maataloussektori. Valmistusteollisuuden kannattavuutta on haitannut vakavasti sen 
ulkomailta tuotujen tuotantohyödykkeiden hintojen nostaminen maailmanmarkkinoiden 
tasolle ja se, että se on menettänyt suurimman osan tuotantomarkkinoistaan. Näiden 
yritysten kykyä uudelleensuunnata myyntiään länsimarkkinoille rajoittavat vanhentunut 
teknologia ja riittämättömät laatustandardit. Pääoman puutteesta kärsivällä yksityistetyllä 
maatalousektorilla tarvitaan myös merkittävää rakenneuudistusta. 
Niiden sektoreiden kilpailukyky, jotka ovat kyenneet kilpailemaan ulkomaisilla 
markkinoilla (lähinnä tekstiili-, kemikaali-, öljynjalostus- ja elintarvikealat), perustuu 
pääasiassa alhaisiin palkkakustannuksiin. Elintarvikkeiden osalta on merkitystä myös 
maataloussektorin suurella protektionismin asteella. Liettua saattaa lisäksi hyötyä 
edelleen hiukan aliarvostetusta valuutasta huolimatta sen keskeytymättömästä reaaliarvon 
vahvistumisesta. Näiden kilpailuetujen asteittaisen katoamisen korvaamiseksi olisi 
kiireesti lisättä tuottavuutta ja monipuolistettava tuotantoa keskittyen sellaisille 
sektoreille, jotka soveltuvat paremmin Liettuan luontaisiin edellytyksiin. Jos oikeat 
taloudelliset kannustimet ovat olemassa, tätä helpottaisi Liettuan työvoiman melko hyvä 
taso ja tutkimus- ja kehitystoiminta. 
Näkymät ja tärkeimmät tavoitteet 
Viime vuosien aikana politiikkaa on usein ohjannut huomattavasti Kansainvälisen 
valuuttarahaston tuen tarve ja keskittyminen lyhyen aikavälin vakauttamiseen liittyviin 
asioihin. Uusi hallitus kehittää selkeämpää keskipitkän aikavälin talousstrategiaa. 
Vuosien 1997^2000 toimintasuunnitelma on julkistettu ja siinä pyritään tiukkaan 
finanssipolitiikkaan, pankkisektorin vakauttamiseen ja elintason parantamiseen. Uuden 
Eurooppa-asioiden ministeriön vastuulle on annettu ulkomaisten suorien sijoitusten ja 
viennin edistäminen, laaja-alainen yksityistäminen ja lainsäädännön lähentäminen. 
Vuoden 1995 joulukuun kriisin seurauksena syntyneet pankkisektorin ongelmat 
ratkaisemaan pyrkivä suunnitelma on toiminut toistaiseksi hyvin. Yksityistämisen, 
tiettyjen yritysten toiminnan lakkauttamisen ja pääomakannan vahvistamisen 
yhdistelmän pitäisi pystyä edistämään lisää alan vakautumista. Niin kauan kuin 
epävarmaa tilannetta ei ole kokonaan ratkaistu, voi kuitenkin syntyä uusia 
budjettipaineita, sillä koko alaa vaivaavat likviditeettiongelmat ja järjestämättömät luotot. 
Pankkisektorin odotettu vakautuminen, kun vakavaraisuusvaatimuksia mukautetaan 
kansainvälisten standardien mukaisiksi, edellyttää sitä, että viranomaiset noudattavat 
tiukasti ilmoittamiaan strategioita. 
Yksityistämisen toinen vaihe on suunniteltu houkuttelemaan ostajia, joilla on tarvittavat 
taidot ja varat, yritysten kannattavuuden parantamiseksi, johdon järkiperäistämiseksi, 
tuoteinnovaation käyttämiseksi ja liiketoiminnan tulevaisuudenstrategian kehittämiseksi. 
Riittävän kiinnostuksen herättämiseksi sopivissa sijoittajissa viranomaisten on 
noudatettava sitoumustaan luopua yksityistettävien yritysten tosiasiallisesta valvonnasta. 
Energiasektorilla vanhentunut teknologia, liikakapasiteetti, tehoton hinnoittelu, heikko 
maksujen täytäntöönpano ja poliittinen väliintulo ajavat julkisia energiayhtiöitä jatkuviin 
tappioihin eivätkä juuri kannusta voittoa tavoittelevaan johtamistapaan tai energian 
säästämiseen. Tähän asti ala on aina ollut suuri julkisten varojen kuluttaja. Päätös 
sisällyttää joitakin energiasektorin yrityksiä yksityistämisluetteloon on merkittävä askel 
alan ongelmien ratkaisemisen kannalta. Ottaen huomioon ongelmien laajuus 
-35-
energiasektorin rakenneuudistus saattaa kuitenkin viedä huomattavan pitkään, ja sillä voi 
olla laajoja vaikutuksia muihin aloihin, jos energialaskujen maksua valvotaan paremmin. 
Niin kauan kuin Liettuan kilpailukyky ja kohtuullinen kaupan tasapaino säilyvät, 
valuuttakomitea voi jatkaa tehtäväänsä vakauttavana tekijänä. Kuitenkin sitten kun 
pääomien tuonnilla ei enää rahoiteta vaihtotaseen vajetta, niin kuin tapahtui myös vuoden 
1996 alussa pankkikriisin jälkeen, varanto pienenee ja rahakanta kutistuu 
valuuttakomiteajärjestelmän kautta, mikä aiheuttaa supistuksia koko taloudessa. Tämän 
vuoksi teollisuuden rakenneuudistuksen ja tuottavuuden lisäämisen on edettävä nopeasti 
ja keskeytymättä kansantalouden tasapainon säilyttämiseksi. Tämä on entistä enemmän 
totta sitten, kun valuuttakomitea vähitellen lakkautetaan eikä se enää voi toimia 
vakauttajana. 
Valuuttakomitean lakkauttaminen lisää huomattavasti keskuspankin harkintavaltaa, 
jolloin se voi lievittää rahapoliittisia vaihteluita. Olennaista on, että talouden toimijat on 
saatava vakuuttuneiksi siitä, että näitä suurempia valtuuksia käytetään viisaasti ja 
varovaisesti jatkuvan kansantalouden vakauden takaamiseksi. 
2.3 Yleisarvio 
Liettua on edistynyt merkittävästi markkinatalouden luomisessa. Kauppa ja hinnat on 
pitkälti vapautettu ja kansantalouden vakauttamisessa on saavutettu huomattavaa 
edistystä. Edistyksen on kuitenkin jatkuttava, erityisesti hintojen suhteellisen 
mukauttamisen, suuromaisuuden yksityistämisen ja konkurssimenettelyjen aloilla. 
Tärkein vielä puuttuva tekijä on yritysten rahoituskurin täytäntöönpano. 
Liettualla olisi suuria vaikeuksia selviytyä kilpailupaineesta ja markkinavoimista 
unionissa keskipitkällä aikavälillä. Viime aikoina havaittu politiikan paraneminen 
nopeuttaisi jatkuessaan markkinatalouden perustamista ja vahvistaisi kilpailukykyä. 
Yrityksissä tarvitaan kuitenkin vielä merkittäviä rakenneuudistuksia. Maataloutta on 
nykyaikaistettava ja pankkisektori on vielä heikko. 
3. Edellytykset täyttää jäsenyyteen liittyvät velvoitteet 
Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston liittymistä koskeviin perusteisiin 
kuuluivat "edellytykset täyttää jäsenyyden velvoitteet, joihin kuuluu poliittisen, 
taloudellisen ja rahaliiton tavoitteisiin sitoutuminen". 
Hakiessaan jäsenyyttä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen perusteella Liettua 
hyväksyi varauksetta unionin perustavoitteet, myös sen politiikat ja välineet. Tässä 
osastossa tarkastellaan Liettuan edellytyksiä täyttää jäsenyyteen liittyvät velvoitteet, eli 
omaksua oikeudellisesta ja institutionaalisesta kehyksestä muodustuva yhteisön 
säännöstö, jolla unioni toteuttaa tavoitteitaan. 
Unionin kehittyessä yhteisön säännöstöstä on tullut yhä vaativampi, ja se asettaa aiempaa 
suurempia haasteita tuleville unioniin liittymisille. Liettuan edellytykset panna yhteisön 
säännöstö täytäntöön on keskeistä sen onnistuneelle toiminnalle unionissa. 
-36-
Seuraavissa jaksoissa tutkitaan Liettuan nykyistä tilannetta ja tulevaisuuden näkymiä 
kullakin unionin päätoiminta-alalla. Kuvauksen ja analyysin alussa on lyhyt kuvaus 
yhteisön säännöstöstä sekä maininta Eurooppa-sopimuksen määräyksistä ja valkoisen 
kirjan ohjeista sen ollessa tarkoituksenmukaista. Lopuksi arvioidaan lyhyesti Liettuan 
edellytyksiä täyttää jäsenyyteen liittyvät velvoitteet kullakin toiminta-alalla keskipitkällä 
aikavälillä. 
3.1 Rajattomat sisämarkkinat 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 7 a artiklassa unionin yhtenäismarkkinat 
määritellään alueeksi, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, 
palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan. Yhteisön yhdentymiskehityksessä 
keskeiset yhtenäismarkkinat perustuvat avoimeen markkinatalouteen, jossa kilpailulla 
sekä taloudellisella ja sosiaalisella koheesiolla on oltava täysimääräinen rooli. 
Euroopan yhteisön perustamissopimukseen kirjattujen vapauksien tosiasiallinen 
täytäntöönpano edellyttää sellaisten tärkeiden periaatteiden kuten Euroopan yhteisöjen 
tuomioistuimen oikeuskäytännössä määriteltyjen syrjimättömyyden tai kansallisten 
sääntöjen vastavuoroista tunnustamista koskevien periaatteiden kunnioittamista ja 
yhteisön kutakin alaa koskevien erityissäännösten samanaikaista ja tehokasta 
soveltamista. Näillä erityissäännöksillä pyritään nimenomaan varmistamaan turvallisuus 
ja kansanterveys, ympäristönsuojelu ja kuluttajansuoja, ihmisten luottamuksen 
säilyttäminen palvelualaan sekä tiettyjä erikoistuneita ammatteja harjoittavien 
henkilöiden tarkoituksenmukaisen kelpoisuuden varmistaminen. Lisäksi se koskee 
tarvittaessa sääntely-ja valvontamekanismien käyttöönottoa tai koordinointia, sillä kaikki 
sääntöjen hyvän soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat järjestelmälliset tarkastukset 
tehdään sisämarkkinoilla eikä ulkorajoilla. 
Yhteisön lainsäädännön tehokas saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on tärkeää. 
Vieläkin tärkeämpää on se, että jäsenvaltioiden hallinnollinen ja oikeudellinen koneisto 
panee lainsäädännön oikein täytäntöön ja että yritykset noudattavat sitä. Tämä on 
välttämätöntä sisämarkkinoiden toiminnan kannalta oleellisen keskinäisen luottamuksen 
syntymiseksi. 
Tämä luku olisi luettava yhdessä sosiaalipolitiikkaa, ympäristöä ja kuluttajansuojaa sekä 
alakohtaisia politiikkoja käsittelevien lukujen kanssa. 
Neljä vapautta 
Hakijamaiden yhteisön säännöstön käyttöönotto tapahtuu asteittain: 
- Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Liettuan assosiaatiosopimus 
allekirjoitettiin vuonna 1995 ja se on parhaillaan ratifioitavana. Neljän vapauden ja 
lainsäädäntöjen lähentämisen osalta sopimuksessa määrätään erityisesti tiettyjen 
vastavuoroisten tai yksipuolisten velvollisuuksien välittömästä tai asteittaisesta 
soveltamisesta. Velvollisuudet koskevat erityisesti sijoittautumisoikeutta, kansallisuuteen 
perustuvaa kohtelua ja vapaakauppaa sekä henkisen omaisuuden ja julkisten hankintojen 
alaa. 
37-
- komission vuonna 1995 esittämässä valkoisessa kirjassa KOM (95) 163 lopullinen, 
jonka ohjeiden tarkoituksena oli auttaa hakijamaita valmistautumaan 
yhtenäismarkkinoille yhdentymiseen, kyseisiä lainsäädäntöjä käsitellään rajoitetummin. 
Valkoisessa kirjassa esitetään aiheet ja keskeiset toimenpiteet, jotka suoraan vaikuttavat 
tavaroiden, palvelujen, pääomien ja ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen sekä niiden 
soveltamiseksi tarvittavat edellytykset, kuten oikeudellinen rakenne ja organisaatio. Siinä 
käsitellään 23:a yhteisön toiminta-alaa ja jaetaan kyseiset toimenpiteet kahteen 
vaiheeseen niiden tärkeyden mukaan, eli vahvistetaan toimintaohjelma liittymistä 
edeltävälle ajalle. Teknisen avun tiedonvaihtotoimisto TA1EX perustettiin antamaan 
täydentävää ja keskitettyä teknistä apua valkoisessa kirjassa käsitellyillä lainsäädännön 
aloilla. Toimisto on hiljattain perustanut lainsäädäntötietokannan. 
- Euroopan unioniin liittyminen edellyttää hakijamailta koko yhteisön säännöstön 
saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä sen täytäntöönpanoa. Tältä osin on 
korostettava, että Amsterdamissa kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle jätetyssä 
toimintasuunnitelmassa sisämarkkinoita varten esitetään tärkeimmät toimet, jotka "on 
toteutettava 15 jäsenen unionin yhtenäismarkkinoiden toiminnan parantamiseksi 
yhtenäisvaluutan käyttöönoton huomioon ottamiseksi. Tämä tapahtuu yhteisön 
säännöstön kehittämisen avulla. 
Yleinen toimintaympäristö 
Toimialasta riippumatta yritysten on voitava toimia yhteisten sääntöjen perusteella. 
Yhteiset säännöt ovat tärkeitä, koska niillä määritellään talouden yleinen 
toimintaympäristö ja yleiset kilpailuedellytykset. Tähän alaan kuuluvat lausunnon muissa 
jaksoissa käsiteltyjen kilpailusääntöjen (yritykset ja valtiontuet) ja verosäännösten lisäksi 
julkisten töiden, hankintojen ja palvelujen markkinoiden avaaminen, henkistä omaisuutta 
(myös eurooppalaista patenttia) koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen, yhtiöoikeutta 
ja kirjanpito-oikeutta koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen, henkilötietojen suoja 
sekä tuomioistuinten päätösten noudattaminen ja tunnustaminen (Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 220 artiklan määräykset). 
Yleiskuvaus 
Liettuan parlamentti hyväksyi uuden lain julkisista hankinnoista vuonna 1996. Uuden 
lain on tarkoitus kattaa kaikenlaiset julkiset hankinnat, ja sitä noudatetaan sopimusten 
myöntämismenettelyissä kaikilla aloilla, jos kyseessä on julkisten varojen käyttö. 
Julkisten hankintojen virasto on perustettu vastaamaan julkisten hankintojen politiikan eri 
osista ja valvomaan lainsäädännön täytäntöönpanoa. 
Teollisoikeuden alalla uudet lait patenteista, tavaramerkeistä ja malleista annettiin 
vuonna 1992 ja 1993. Tekijänoikeutta säännellään siviililainsäädännöllä. Yhteisön 
säännöstön mukainen uusi lakiluonnos pitäisi esittää vuoden 1997 kuluessa. Sopimusta 
teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista sovelletaan Liettuaan sen 
liityttyä WTOhon (Maailman kauppajärjestö). 
Yhtiöoikeus muodostuu joukosta säädettyjä lakeja. Niissä säädetään useista erilaisista 
yhtiötyypeistä, kuten julkisista ja yksityisistä osakeyhtiöistä ja sijoitusyhtiöistä. Vuoden 
1996 kesäkuun 3. päivänä maassa oli noin 32 000 rekisteröityä yhtiötä. Julkiset yhtiöt 
voivat laskea liikkeelle osakkeita ja yritysten osakerahoitus on yleistä. Osakkeenomistajia 
38-
suojellaan lailla. Laissa säädetään vakavaraisuusvaatimuksista ja yrityksen 
enimmäispääoman suojaamisesta. Velkojien suojaan liittyy erityisiä velvollisuuksia. 
Yhtiöiden on julkaistava merkittäviä tapahtumia koskevat tiedot ja keskusrekisterissä on 
yksityiskohtaiset tiedot kaikista yhtiöistä. Rekisteriin saa tutustua perusmaksua vastaan. 
Laissa kirjanpidon periaatteista (1992) sekä erilaisissa asetuksissa ja asiakirjoissa 
vahvistetaan yritysten erillistilinpäätöksen perusrakenne. Valtiovarainministeriö 
vahvistaa tilintarkastajien ammatillista kelpoisuutta koskevat vaatimukset. Tilintarkastus-
j.a kirjanpitoinstituutti perustettiin vuonna 1996. Se avustaa kansallisten 
kirjanpitosääntöjen laatimisessa ja vastaa tilintarkastajien koulutuksesta sekä virallisten 
tilintarkastajien kokeiden järjestämisestä. 
Liettuassa on 11. kesäkuuta 1996 annettu laki henkilötietojen suojasta. Lailla annetaan 
toimivalta henkilötietojen sääntöjenmukaisesta kohtelusta vastaavalle viranomaiselle. 
Laissa ei kuitenkaan säädetä viranomaisen perussäännöstä, organisaatiosta tai sen 
toimivallan laajuudesta. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Julkisia hankintoja koskevat Euroopan yhteisön säännöt sisältyvät pääpiirteissään 
Liettuan lainsäädäntöön, jota ei kuitenkaan sovelleta televiestinnän, liikenteen, energian 
ja vesihuollon alaan. Lisäksi uudella lailla jatketaan kansallisen 
suosituimmuusjärjestelmän soveltamista. Käyttöön otetut tarkastusmenettelyt näyttävät 
vastaavan suurinta osa Euroopan yhteisöjen sääntöjen vaatimuksista. Liettuan 
viranomaiset aikovat toteuttaa uusia toimenpiteitä, joilla varmistetaan niiden sääntöjen ja 
EY:n direktiivien täysi vastaavuus vuoden 1998 loppuun mennessä. Yleisesti vaikuttaa 
siltä, että Liettuan suunta on oikea, vaikka lainsäädännön lähentämistä ei ole saatettu 
päätökseen. 
Liettuan on tehtävä vielä paljon lainsäädäntö- ja täytäntöönpanotyötä 
immateriaalioikeuden alalla sen lakien ja yhteisön säännöstön vastaavuuden 
varmistamiseksi. Tämän on suunniteltu tapahtuvan vuonna 1998. Alan eduista huolehtiva 
järjestö on alkanut koota maksuja. Teollisoikeuden alan tilanne on parempi, vaikkakin 
parannuksia vielä tarvitaan. Patenttiviraston henkilöstön puute antaa aihetta epäillä 
näiden lakien tehokasta täytäntöönpanoa keskipitkällä aikavälillä. 
Liettuan toimittamien yhtiöoikeutta koskevien tietojen perusteella sen lainsäädäntö 
vaikuttaa pääsääntöisesti ensimmäisen ja toisen direktiivin mukaiselta. Jäljellä olevan 
lainsäädännön mukauttamiseen tarvittava lainsäädäntö on tarkoitus antaa vuonna 1997. 
Myös kolmannen, yhdennentoista ja kahdennetuista direktiivin säännökset sisältyvät jo 
suurelta osin Liettuan lainsäädäntöön. Lisälainsäädäntö, jota tarvitaan Liettuan 
lainsäädännön saattamiseksi vastaamaan täysin yhteisön säännöstöä, on tarkoitus antaa 
vuonna 1998. 
Vuoden 1992 kirjanpitolaki täyttää suurimman osan neljännen direktiivin vaatimuksista, 
mutta joitakin tarkistuksia tarvitaan täyden vastaavuuden aikaansaamiseksi. 
Seitsemännen direktiivin soveltamista varten tarvittuja konsernitilinpäätöstä koskevia 
sääntöjä laaditaan parhaillaan, ja ne pitäisi voida antaa ennen vuoden 1997 päättymistä. 
Myös voimassaolevia lakeja ja asetuksia on tarkoitus muuttaa sääntelykehyksen 
ymmärtämisen helpottamiseksi. Nykyiset tilintarkastajien ammatillista kelpoisuutta 
-39-
koskevat vaatimukset on mukautettava kahdeksannen direktiivin vaatimuksiin. 
Luonnosta tästä ei kuitenkaan ole vielä saatavilla. Havaittavissa on uusien sääntöjen 
käytännön täytännönpanoon liittyviä tiettyjä siirtymäongelmia, kuten 
kelpoisuusvaatimukset täyttävien kirjanpitäjien ja tilintarkastajien puute. Näiden 
ongelmien ratkaisemiseksi on ponnisteltava huomattavasti keskipitkällä aikavälillä. 
Edellä mainittu vuoden 1996 laki tietosuojasta perustuu selvästi yhteisön 
kehysdirektiiviin. Siihen on kuitenkin tehtävä useita muutoksia, jotta se täysin vastaisi 
direktiiviä. Komissiolla ei ole tietoja lain täytäntöönpanosta erityisesti 
valvontaviranomaisen perustamisen tai vuoden 1996 laissa säädetyn johdetun oikeuden 
osalta. Liettualla ei ole aikomusta liittyä lähitulevaisuudessa henkilötietojen suojaamista 
koskevaan Euroopan neuvoston yleissopimukseen n:o 108. 
Vaikka Liettuaa ei ole kutsuttu liittymään oikeudellisesta toimivallasta ja siviiliasioita ja 
kauppaa koskevien päätösten täytäntöönpanosta tehtyyn Luganon yleissopimukseen, on 
huomiota kiinnitettävä Liettuan aikomukseen nykyaikaistaa sen siviihlainsäädäntö ja 
siviiliprosessilainsäädäntö. 
Päätelmät 
Lainsäädäntöjen lähentämistä on lujitettava julkisten hankintojen alalla. Julkisista 
hankinnoista annettujen direktiivien kaikkien vaatimusten täyttäminen edellyttää uusia 
mukautuksia. 
Liettuan on tehtävä huomattava määrä lainsäädäntö- ja täytäntöönpanotyötä 
immateriaalioikeuden alalla, jotta se voi varmistaa lakiensa ja yhteisön säännöstön 
vastaavuuden. Teollisoikeuden alan tilanne on parempi, vaikka parannuksia tarvitaankin. 
Yhtiöoikeuden alalla ei Liettuan osalta ole odotettavissa suuria ongelmia yhteisön 
säännöstön täytäntöönpanossa. Tällä hetkellä ei myöskään ole syytä epäillä Liettuan 
kykyä saattaa lainsäädäntönsä vastaamaan yhteisön säännöstöä asetetussa aikataulussa. 
Kirjanpitoa koskevan lainsäädännön lähentämisen keskipitkällä aikavälillä ei odoteta 
tuottavan ongelmia, mutta täytäntöönpano voi aiheuttaa vaikeampia ongelmia. 
Tilintarkastuksesta toimitettu tieto ei riitä yksityiskohtaisen arvion tekemiseen Liettuan 
lainsäädännön ja yhteisön säännöstön vastaavuudesta tai Liettuan kyvystä saavuttaa 
vastaavuus keskipitkällä aikavälillä. 
Liettua on edistynyt tietosuojan alalla. Siitä huolimatta on tehtävä työtä lainsäädännön 
saattamiseksi vastaamaan kehysdirektiiviä. 
Tavaroiden vapaa liikkuvuus 
Tavaroiden vapaa liikkuvuus edellyttää kauppaa rajoittavien toimenpiteiden poistamista. 
Kauppaan sovellettavien tullien ja määrällisten rajoitusten lisäksi tämä koskee myös 
kaikkia muita vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä. Nämä ovat toimenpiteitä, joita 
sovelletaan joko koti- tai ulkomaisiin tuotteisiin tai molempiin ja joilla on 
protektionistisia vaikutuksia. Jos tekniset vaatimukset eivät ole yhdenmukaistettuja, 
tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi on Cassis de Dijon -tuomioon 
perustuvan oikeuskäytännön mukaisesti välttämätöntä soveltaa kansallisten säännöstöjen 
vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta ja hyväksyä periaate, että kansallisten 
vaatimusten on rajoituttava tavoitteisiin suhteutettuihin vaatimuksiin. 
-40-
Yhdenmukaistamista varten Euroopan yhteisö on kehittänyt "uuden lähestymistavan". 
Tässä lähestymistavassa uutta on julkishallinnon ja yksityisten riippumattomien elinten 
tarkka tasapainottaminen sekä Euroopan yhteisön lainsäädännön ja eurooppalaisten 
standardien selvästi täydentävä tehtävä. Teknisistä ratkaisuista määräämisen sijaan 
Euroopan yhteisön lainsäädännössä säädetään ainoastaan yleisistä vaatimuksista, jotka 
tuotteiden on täytettävä. Eurooppalaisten standardien mukaisesti valmistettujen 
tuotteiden oletetaan täyttävän tällaiset oleelliset vaatimukset, mutta eurooppalaiset 
standardit eivät ole ainoa tapa osoittaa vaatimusten mukaisuus. "Uusi lähestymistapa" 
liittyy tuotteiden varmentamisen "kokonaislähestymistapaan", joka koskee CE-merkin 
myöntämistä tuotteille. Muiden tuotteiden kuten lääkkeiden, kemikaalien, 
moottoriajoneuvojen ja elintarvikkeiden osalta Euroopan yhteisön direktiiveissä 
noudatetaan perinteistä sääntelykäytäntöä, jonka mukaisesti niissä annetaan 
yksityiskohtaisia sääntöjä. 
Tavaroiden vapaa liikkuvuus edellyttää myös joidenkin yhteisön yhdenmukaistamista 
koskevien toimenpiteiden saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tältä osin erityistä 
huomiota on kiinnitettävä terveyttä ja turvallisuutta koskevien 
yhdenmukaistamissääntöjen soveltamiseen. Näissä säännöissä määrätään sekä yrityksiä 
että viranomaisia koskevien tarkoituksenmukaisten mekanismien ja organisaatioiden 
käyttöönotosta. 
Rajattomien markkinoiden hyvälle toiminnalle välttämättömiä horisontaalisia direktiivejä 
ovat erityisesti yleistä tuoteturvallisuutta ja tuotevastuuta koskevat direktiivit. Yleiseen 
tuoteturvallisuuteen liittyviä säännöksiä käsitellään kuluttajansuojaa koskevassa jaksossa. 
Maataloustuotteita koskevat erityissäännökset (eläinten ja kasvien terveyttä koskevien 
standardien noudattaminen) esitetään yksityiskohtaisesti maataloutta käsittelevässä 
jaksossa. 
Yleiskuvaus 
Liettua on edistynyt hyvin tavaroiden vapaan liikkuvuuden edellytysten luomisessa. 
Tähän tarvitaan kaikkien määrällisten rajoitusten ja syrjivien käytäntöjen poistamista. Se 
on jo vapauttanut suurimman osan hinta-, kauppa- ja valuuttajärjestelmäänsä. Joitakin 
energiaan ja asumiseen sekä julkiseen liikenteeseen ja julkisiin palveluihin liittyviä 
hintarajoituksia lukuun ottamatta markkinat määräävät vapaasti suurimman osan 
hinnoista. Tavaroiden vastavuoroisen tunnustamisen periaate hyväksytään. 
Kaupan teknisiä esteitä koskevan lainsäädännön lähentäminen edistyy. Lisenssejä 
tarvitaan alkoholin, tupakan, autojen, lääkkeiden, aseiden ja metallien tuonnissa. Tämän 
järjestelmän päätavoite on kansanterveyden suojelu. Alkoholin, tupakan ja 
lääkevalmisteiden tuontilisenssien myöntämismenettelyt eivät ole täysin avoimia, ja 
niissä voidaan suosia paikallisia tuottajia. 
Liettuan lainsäädännön lähentämissuunnitelman mukaan ensimmäiset uuden 
lähentymistavan mukaiset direktiivit pitäisi antaa jo vuonna 1997, vaikka todisteita 
merkittävästä edistyksestä tällä alalla ei ole. Tietoja ei myöskään ole lainsäädännön 
lähentämisestä muihin uuden lähestymistavan mukaisiin direktiiveihin. Hiljattain on 
toteutettu joitakin lääkevalmisteita ja rakennustarvikkeita koskevia toimenpiteitä, ja 
41 
edistystä näyttää tapahtuvan elintarvikealalla. Suurin osa työstä on vielä tekemättä 
kemianteollisuuden ja autoteollisuuden aloilla. 
Standardoinnin alalla valmisteltavana olevan lakiluonnoksen pitäisi parantaa 
yhdenmukaisuutta EY:n järjestelmän kanssa erityisesti standardien vapaaehtoisen 
soveltamisen suhteen. Liettuan standardointi virasto, joka on sekä Euroopan 
standardointikomitean (CEN) että Euroopan sähkötekniikan standardointikomitean 
(CENELEC) liitännäisjäsen, kuuluu nykyisellään osittain julkishallintoon, ja sen 
tarkoituksena on hoitaa myös akkreditointitehtäviä. Tämä on ristiriidassa EY:n 
periaatteiden kanssa. Vaatimustenmukaisuuden arvioinnin alalla on myös lakiluonnos, 
joka näyttää pitkälti vastaavan EY:n kokonaislähestymistapaa. 
Vaatimustenmukaisuuden arvioinnin infrastruktuuriin ei vielä kuulu laatujärjestelmän 
varmennuslaitosta pätevän henkilöstön ja varojen puutteen vuoksi. Henkilöstö- ja 
rahoituskysymys on ratkaistava, sillä se vaikuttaa laboratorioiden ja varmennuslaitosten 
johtoon ja kehittämiseen. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan ja Euroopan unionin välisen tavaroiden vapaakaupan täytäntöönpanossa on 
edistytty hyvin. Täytäntöönpanoa, määrällisten rajoitusten ja syrjivien toimenpiteiden 
täysi kumoaminen mukaan lukien, valvotaan Eurooppa-sopimuksen puitteissa. Energia-
alan hintajärjestelmä on vapautettava ennen unioniin liittymistä. Myös 
lisenssijärjestelmää on tarkasteltava uudelleen, ja se on tarvittaessa muutettava. 
Samalla kun luodaan yhteisön säännöstön mukaisuuteen perustuva yleinen 
sääntelyrakenne on edelleen lujitettava teknisen lainsäädännön lähentämistä yhteisön 
säännöstöön. 
Yhteisön yhdenmukaistamiseen kuulumattomilla kansallisella tasolla säännellyillä aloilla 
ei ole tarpeeksi tietoa siitä, kuinka tavaroiden vapaata liikkumista koskevia yhteisön 
oikeuden periaatteita sovelletaan Liettuassa. Tämä tilanne johtuu erityisesti siitä, että 
sisämarkkinoiden toimintaan liittyvät avoimuusmekanismit puuttuvat, eikä niitä siis 
voida sellaisinaan käyttää unioniin liittymistä edeltävissä yhteyksissä. Kyseeseen tulevat 
erityisesti direktiivi N:o 83/189, jossa säädetään kansallisia teknisiä standardeja ja 
määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä, tavaroiden 
vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia toimenpiteitä koskevan 
tietojenvaihtomenettelyn luomisesta tehty päätös N:o 3052/95/EY, komissiolle tehtävä 
menettelyä koskeva valitus tai Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 177 artiklassa 
määrätty mahdollisuus pyytää tuomioistuimelta ennakkoratkaisua. Samoin arvioinnin 
tekeminen siitä, soveltaako Liettua vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, edellyttäisi 
perusteellisempia tietoja kansallisesta lainsäädännöstä sekä kansallisista 
hallintomenettelyistä, joiden voidaan olettaa vaikuttavan tavaroiden markkinoille 
saattamiseen. 
Päätelmä 
Huomattavaa edistystä on tapahtunut monilla aloilla. Siitä huolimatta työtä on vielä 
tehtävä erityisesti teknisen lainsäädännön lähentämiseksi. Myös standardointi ja 
vaatimustenmukaisuuden arviointi sekä hintojen vapauttaminen ja lisenssi vaatimukset 
-42 
edellyttävät lisätyötä. Jos nykyisiä ponnisteluja jatketaan ja teknistä asiantuntemusta 
kehitetään, tavaroiden vapaan liikkumisen pitäisi kuitenkin toteutua keskipitkällä 
aikavälillä. 
Liettuan viranomaisten on myös varmistettava, että kansallinen lainsäädäntö ei ole 
esteenä kaupalle yhteisön yhdenmukaistamiseen kuulumattomilla aloilla erityisesti 
tarkastamalla, että toteutettavat toimenpiteet on suhteutettu tavoitteisiin. 
Pääomien vapaa liikkuvuus 
Eurooppa-sopimuksessa vahvistetaan periaate pääomien vapaasta liikkuvuudesta Liettuan 
ja Euroopan unionin välillä. Liettuaa koskevien velvoitteiden mukaisesti tätä sovelletaan 
Eurooppa-sopimuksen voimaantulosta suoriin sijoituksiin ja portfoliosijoituksiin sekä 
Liettuaan jo sijoittautuneiden yhteisön yritysten kauppa- ja rahoitusluottoihin. Yhteisön 
yritysten haarakonttoreihin ja edustuksiin (sekä itsenäisiin ammatinharjoittajiin) sitä 
sovelletaan asteittain siirtymäkautena. Sopimuksen mukaan sopimuspuolet luovat 
tarvittavat edellytykset pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön sääntöjen 
asteittaisen soveltamisen lisäämiseksi. 
Valkoisessa kirjassa korostetaan pääomien ja rahoituspalvelujen vapaan liikkuvuuden 
välistä yhteyttä. Siinä kuvaillaan alaa koskevaa lainsäädännön sarjaa ja ehdotetaan sen 
antamista sekä muistutetaan kansainvälisten pääomien vapaan liikkumisen kasvavasta 
tärkeydestä. 
Yleiskuvaus 
Osittain yksityistämisen hitaudesta johtuen ulkomaisten suorien sijoitusten vähäinen 
määrä, keskimäärin yksi prosentti BKT:stä, on ollut pettymys. Vuoteen 1996 mennessä 
tehtyjen ulkomaisten suorien sijoitusten kanta oli 230 miljoonaa ecua. Ulkomaiset suorat 
sijoitukset ovat kuitenkin lisääntyneet. Niiden määrä on nyt yksi prosentti BKTistä, ja 
sen odotetaan kasvavan edelleen lähivuosina. Uusi hallitus on ottanut käyttöön sijoitusten 
tekemistä edistäviä verohelpotuksia (uusi yritysten tulovero). Myös vuoden 1996 
parantuneen makrotaloudellisen tuloksen voidaan odottaa lisäävän ulkomaisia suoria 
investointeja keskipitkällä aikavälillä. 
Sijoitusjärjestelmä on suhteellisen vapaa. Yhtiöiden omistus ja johto voi olla täysin 
ulkomainen. Voitot voidaan kotiuttaa vapaasti. Vuodesta 1996 perustuslain muutoksella 
(47 artikla) sallitaan ulkomaalaisten maanomistus liiketoimintaa varten. 
Yksi uuden hallituksen vuosien 1997-2000 toimintaohjelman ensisijaisista tavoitteista on 
otollisemman oikeudellisen ja taloudellisen rakenteen luominen pitkäaikaisille 
ulkomaisille sijoituksille. Ensimmäisiä askeleita tätä tavoitetta kohti oli Eurooppa-
asiainministeriön perustaminen vuonna 1997. Ministeriö vastaa ulkomaisten sijoitusten 
edistämisestä, suuromaisuuden yksityistämisestä ja vienninedistämisestä. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Markkinatalouteen siirtymässään Liettua on edennyt huomattavasti taloutensa 
vapauttamisessa ja vakauttamisessa. Rahoitusmarkkinoiden ja pääomanliikkeiden 
vapauttaminen vakauttivat taloutta. Sijoitusjärjestelmä on suhteellisen vapaa, ja uuden 
hallituksen yksityistämisen päätökseen saamisen nopeuttamisen odotetaan lisäävän 
-43-
huomattavasti suoria ulkomaisia sijoituksia. Suuremmalla ulkomaisella osallistumisella 
talouden toimintaan myös lisättäisiin pankkien ja sijoitusyritysten yhteisön säännöstön 
vaatimusten tuntemusta, minkä pitäisi helpottaa yhtenäismarkkinoille pääsyä. 
Päätelmät 
Liettuan hallituksen työ pääomien markkinoiden vapauttamiseksi on onnistunut joillakin 
aloilla. Sekä valkoisen kirjan että Eurooppa-sopimuksen suositukset on suurelta osin 
pantu täytäntöön. 
Liettuan pääomien markkinoiden täydelliseksi vapauttamiseksi erityisesti 
sijoitusyhtiöiden rajojen yli suuntautuvan toiminnan rajoitusten osalta on kuitenkin 
tehtävä lisää työtä. Täydellisen vapauttamisen ei kuitenkaan pitäisi olla kovin vaikeaa, 
jos riittävää poliittista tahtoa löytyy. 
Liettuan toteuttama pääomien vapauttaminen on Eurooppa-sopimuksen velvollisuuksien 
mukaista. Liettuan pitäisi pystyä poistamaan jäljellä olevat rajoitukset vaikeuksitta ja 
ottamaan käyttöön pääomien liikkumista koskeva yhteisön säännöstö keskipitkällä 
aikavälillä. 
Palvelujen vapaa liikkuvuus 
Palvelujen vapaa liikkuvuus perustuu syrjinnän ja erityisesti kansallisuuteen perustuvan 
syrjinnän kieltoon sekä erilaisten kansallisten säännösten yhdenmukaistamista koskeviin 
sääntöihin. Nämä säännöt koskevat yhtä paljon sekä henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen 
kuuluvaa sijoittautumisoikeutta että palvelujen vapaata tarjoamista. Niiden 
täytäntöönpano edellyttää hallintorakenteiden luomista (pankkivalvontakomiteat, 
audiovisuaalisen toiminnan valvontaviranomaiset, sääntelyviranomaiset) sekä 
jäsenvaltioiden välisen valvontayhteistyön lujittamista (vastavuoroisen tunnustamisen 
järjestelyt). 
Tärkeä osa palveluiden vapaan liikkuvuuden alalla sovellettavaa lainsäädäntöä liittyy 
rahoituspalveluihin. Kyseeseen tulevat myös ongelmat, jotka liittyvät kansallisten 
markkinoiden avaamiseen aloilla, joita monopolit ovat perinteisesti hallinneet. Tällaisia 
aloja ovat muun muassa televiestintä ja osittain myös energia ja liikenne. Viimeksi 
mainittuja aiheita käsitellään lausunnon niitä koskevissa jaksoissa. 
Yleiskuvaus 
Pankkialaa uhkasi kriisi vuoden 1995 joulukuussa, kun useat pankit, maan suurin 
yksityinen pankki mukaan lukien, julistettiin maksukyvyttömiksi. Pankkialan tilanne on 
edelleen heikko, vaikkakin selviä toipumisen merkkejä on esiintynyt Liettuan hallituksen 
nopean toiminnan ansiosta. 
Vuoden 1997 alussa kolme pankkia, joissa valtiolla oli osake-enemmistö, oli 
hallitsevassa asemassa maan pankkijärjestelmässä (65 prosenttia toiminnassa olevien 
pankkien varoista ja 66 prosenttia talletuksista oli keskittynyt näille pankeille). 
Vakavaraisuusvaatimusten täyttämiseksi aloitetun uuden pankkien pääomarakenteen 
vahvistamisohjelman seurauksena valtion pääoman osuus niissä on kasvanut suuresti 
viime aikoina. 
44-
Jos valtiolla ei ole osake-enemmistöä, pääoman osuus on vähenemässä. Yksityisten 
pankkien markkinaosuus on pienempi, mutta niiden tilanne on paranemassa. 
Hallitus laatii parhaillaan valtion pankkien yksityistämisohjelmaa. Pääasiallinen tehtävä 
on Liettuan valtion liikepankin yksityistäminen. Lisäksi on tehtävä yhtä muuta pankkia 
koskeva päätös. Lähitulevaisuudessa valtion on myös päätettävä, olisiko joitakin 
pankkeja jätettävä valtion valvontaan joidenkin valtion ohjelmien toteuttamista varten. 
Pankkimarkkinoille pääsystä voidaan todeta, että ulkomaiset pankit eivät saa perustaa 
tytäryhtiöitä Liettuaan ja että vasta yhden ulkomaisen haarakonttorin perustaminen on 
sallittu. Pankit takaavat ainoastaan niiden tallettajien talletukset, jotka asuvat Liettuassa. 
Liettuan keskuspankki valvoo pankkien toimintaa. Sen toimivalta vastaa pääpiirteissään 
jäsenvaltioiden keskuspankkien toimivaltaa. 
Arvopaperialasta voidaan todeta, että Liettuan pörssin jäsenyys on luvanvaraista. Luvat 
myöntää Liettuan arvopaperikomitea, joka valvoo arvopaperikauppaa koskevan lain 
noudattamista. 
Liettuan vakuutuslain mukaan valtiovarainministeriön alainen valtion 
vakuutusvalvontaviranomainen koordinoi ja valvoo vakuutusalan toimintaa. Vuonna 
1996 annetun uuden vakuutuslain (25 ja 27 artikla) mukaan Euroopan yhteisön 
vakuutusyhtiöt saavat perustaa vakuutusyhtiöitä Liettuaan rekisteröinnin jälkeen. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Pankkitoiminnasta voidaan todeta, että Liettuan pankkilainsäädäntöön on sisällytetty 
monia osia ensimmäisestä pankkidirektiivistä sekä omista varoista ja vakavaraisuudesta 
annetuista direktiiveistä. Vielä ei ole kuitenkaan annettu asiaa koskevien Euroopan 
yhteisön direktiivien mukaista lainsäädäntöä talletusten vakuusjärjestelmistä eikä 
rahanpesun estämisestä. 
Vaikka jotkut toisen pankkidirektiivin keskeisistä osista (erityisesti Euroopan unionin 
alueella myönnetyn toimiluvan tunnustaminen ja kotimaan valvonnan periaate) on pantu 
täytäntöön sekä tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä annettu direktiivi on 
pantu osittain täytäntöön, riskikeskittymälainsäädäntö ei ole vielä täysin Euroopan 
unionin vaatimusten mukainen. Säännöksiä markkinariskejä koskevista 
vakavaraisuusvaatimuksista ja kokonaisvaltaisesta valvonnasta ei myöskään ole annettu. 
Lainsäädännöllisen tilanteen mukaan ulkomaiset pankit ovat voineet vuoden 1996 
kesäkuusta alkaen avata haarakonttoreita Liettuassa, jos Liettuan keskuspankki ja 
kotimaan valvontaviranomainen ovat sopineet asiasta. Vaikka valkoisessa kirjassa olevat 
pankkilainsäädäntöä koskevat toimenpiteet pitäisi olla toteutettu vuoteen 1999 mennessä, 
on toteutettava merkittäviä rakenneuudistuksia. Näihin kuuluvat yhtenäismarkkinoille 
osallistumisen kannalta oleelliset jäljellä olevien valtion omistamien pankkien 
yksityistäminen, vakavaraisuusosuuksien käyttöönotto markkinariskeille ja hyvien 
pankkitoimintaperiaatteiden käyttöönotto. 
Arvopaperialan nykyinen oikeusjärjestelmä ei ole vielä EY:n asiaa koskevien direktiivien 
mukainen. Yleinen rakenne on kuitenkin hyvä erityisesti valvontaviranomaisen, 
pääasiassa arvopaperikomitean, toimivallan osalta. 
45-
Myös vakuutusalan nykytilannetta on pidettävä epätyydyttävänä. Vuonna 1996 annetun 
uuden vakuutuslain, joka ei ole vielä täysin voimassa, olisi kuitenkin parannettava 
tilannetta. Jotkut ensimmäisen vaiheen direktiiveistä pitäisi panna täytäntöön vuoden 
1997 aikana sekä loput ensimmäisen vaiheen direktiiveistä ja toisen vaiheen direktiivit 
vuonna 1998. 
Liettua on luomassa tarkoituksenmukaista vapaiden markkinoiden vaatimuksiin 
kuluttajansuojan, rahoitusvalvonnan ja ulkomaalaisten yritysten EY:n markkinoille 
pääsyn osalta vastaavaa vakuutusvalvontajärjestelmää. Jäljellä olevat ongelmat koskevat 
käytäntöä (enemmän vakuutusmatemaatikkoja, enemmän kokemusta) ja rahoitusta 
(yhtiöiden pääomarakennetta on kehitettävä). Nämä ongelmat voidaan kuitenkin ratkaista 
keskipitkällä aikavälillä, jos tarvittava oikeudellinen kehys saadaan luotua hallituksen 
kaavailemassa aikataulussa. 
Päätelmät 
Täysimääräistä vapaata sijoittautumista pankki-, arvopaperi-ja vakuutusalalla ei ole vielä 
riittävän hyvin sisällytetty alojen lainsäädäntöön. Näin ollen sisällyttäminen ja 
täysimääräinen vapaa sijoittautuminen on toteutettava asianmukaisesti. Jos 
yhdenmukaistaminen edistyy suunnitelmien mukaan ja pankkialan rakennemuutos 
toteutetaan, rahoituspalveluja koskevien lainsäädäntöjen täysimääräisessä lähentämisessä 
ei odoteta olevan suurempia ongelmia. 
Joitakin epäilyjä voi kuitenkin herätä Liettuan viranomaisten kyvystä panna nopeasti 
täytäntöön koko laajamittainen lainsäädäntöohjelma, mihin ne ovat sitoutuneet. Vuonna 
1996 annettu vakuutuslaki, joka ei kuitenkaan ole vielä täysin voimassa, on varoittava 
esimerkki tästä. Koko rahoitusalalla on tehtävä työtä yhteisön säännöstön 
noudattamiseksi keskipitkällä aikavälillä. 
Henkilöiden vapaa liikkuvuus 
Henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen kuuluu kaksi osa-aluetta, jotka liittyvät eri 
aihepiireihin Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa. Periaatteet esittelevässä 
sopimuksen ensimmäisessä osassa oleva 7 a artikla kuuluu sisämarkkinoiden 
toteuttamisen alaan ja koskee liikkumista ilman jäsenvaltioiden sisärajoilla tehtäviä 
tarkastuksia. 
Unionin kansalaisuutta koskevassa toisessa osassa olevalla 8 a artiklalla jokaiselle 
unionin kansalaiselle myönnetään henkilökohtainen oikeus liikkua ja oleskella vapaasti 
jäsenvaltioiden alueella tietyin edellytyksin. Rajatarkastusten poistaminen koskee kaikkia 
henkilöitä kansalaisuudesta riippumatta; muuten 7 a artiklalla ei olisi mitään tosiasiallista 
vaikutusta. Kaikissa jäsenvaltioissa sovelletaan 8 a artiklasta johtuvia oikeuksia, mutta 7 
a artiklasta johtuvia oikeuksia ei ole vielä pantu täysimääräisesti täytäntöön unionin 
tasolla. 
a) Unionin kansalaisten vapaa liikkuvuus. sijoittautumisvapaus sekä 
tutkintotodistusten ia kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroinen tunnustaminen 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään laillisten työntekijöiden (ja heidän perheenjäsentensä) 
syrjimättömästä kohtelusta. Sopimuksessa määrätään myös mahdollisuudesta yhdistää tai 
siirtää sosiaaliturvaetuuksia ja rohkaistaan jäsenvaltioita tekemään Liettuan kanssa 
-46-
työmarkkinoille pääsyä koskevia kahdenvälisiä sopimuksia. Vuodesta 1999 alkaen 
assosiaationeuvosto tutkii muita keinoja parantaa työntekijöiden liikkuvuutta. 
Valkoisessa kirjassa käsitellään lainsäädännöllisiä vaatimuksia, jotta voidaan toteuttaa 
työmarkkinoiden sopusointuinen kehittäminen ja samanaikaisesti ehkäistä kilpailun 
vääristyminen. 
Työntekijöiden vapaa liikkuvuus on yksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa 
tunnustetuista perusvapauksista. Oikeus saada harjoittaa joitakin ammatteja (esimerkiksi 
oikeuden tai terveydenhuollon alalla) voi kuitenkin riippua joidenkin erityisesti 
kelpoisuutta koskevien edellytysten täyttämisestä. Kelpoisuusedellytyksiä joko 
yhteensovitetaan tai niihin sovelletaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta. 
Sopimuksella taataan myös sijoittautumisvapaus, joka koskee sekä itsenäistä ammattia 
harjoittavia luonnollisia henkilöitä että yrityksiä. 
Asuinpaikan vapaaseen valintaan voidaan siten soveltaa vähimmäisvaatimuksia, jotka 
koskevat varallisuutta ja sairausvakuutusjärjestelmään kuulumista silloin, kun kyseessä ei 
ole ammatillinen toiminta kyseisessä maassa. 
Yleiskuvaus 
Ulkomaalaisten oikeudellinen asema Liettuan tasavallassa määritetään ulkomaalaisten 
tilapäistä työntekoa koskevassa laissa ja maahanmuuttolaissa, jossa vahvistetaan 
edellytykset ulkomaalaisten vakituiselle asumiselle maassa. 
Ulkomaalaiset saavat asua Liettuassa, jos heille myönnetään enintään 90 vuorokautta 
voimassa oleva viisumi. Ulkomaalaiset, joilla on erityistyö lupa, saavat asua Liettuassa 
enintään kahden vuoden pituisen ajanjakson ajan, jota voidaan jatkaa. Pysyvä 
oleskelulupa voidaan myöntää henkilölle, jolla oli Liettuan kansalaisuus ennen vuotta 
1990 ja joka asuu Liettuassa sekä henkilölle, joka asui vakituisesti Liettuassa ennen 
vuotta 1990 ja joka edelleen asuu siellä. 
Liettuan toimittaman tutkintotodistusten ja muiden kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen 
vastavuoroista tunnustamista koskevan aikataulun mukaan valkoisen kirjan ensimmäinen 
vaihe pitäisi panna täytäntöön vuoteen 1997 mennessä, toinen vaihe vuoteen 1998 
mennessä ja kolmas vaihe vuoden 1998 loppuun mennessä. Yhteisön säännöstön 
virallinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on saatettu päätökseen, mutta 
täytäntöönpanoa ja soveltamista on vahvistettava. On luotava lisärakenteita (virastoja ja 
laitoksia) antamaan ja vastaanottamaan tutkintotodistuksia ja kelpoisuutta osoittavia 
asiakirjoja sekä todistamaan niiden oikeellisuus. 
Lääkäreiden, hammaslääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, eläinlääkäreiden ja 
sairaanhoitajien koulutuksesta (jos sitä koordinoidaan direktiiveillä) voidaan todeta, että 
peruskoulutuksen kesto näyttää täyttävän vaatimukset. Täytäntöönpanorakenteista 
voidaan todeta, että ministeriöt, muutamat virastot ja laitokset sekä ammatilliset 
yhdistykset (pääasiassa ammattijärjestöt) vastaavat täytäntöönpanosta. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
47-
Liettuan lainsäädännössä on valmistauduttava Liettuassa työtä tekevien Euroopan 
unionin kansalaisten ja Liettuan kansalaisten yhdenvertaiseen kohteluun. Tällaisista 
toimenpiteistä määrätään Eurooppa-sopimuksen 37 artiklassa. 
Yhteisön säännöstön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvitaan tietosuojan 
alalla muun muassa henkilötietojen määrittelyn ja tietokantojen käyttöoikeuden osalta. 
Vaikka jonkin verran edistystä onkin tapahtunut, vaaditun rajatarkastusjärjestelmän 
luominen vaatii huomattavia ponnistuksia. Tähän pitäisi pystyä keskipitkällä aikavälillä. 
Tutkintotodistusten ja muiden ammatillista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen 
vastavuoroisesta tunnustamisesta voidaan todeta, että tarvittavien 
täytäntöönpanorakenteiden luomista tai vahvistamista on nopeutettava, jotta ne voitaisiin 
ottaa käyttöön keskipitkällä aikavälillä. 
Päätelmät 
Tällä alalla tarvittavat rakenteet on luotu, mutta niiden todellista vaikutusta ja toimintaa 
on vaikea arvioida. Henkilöiden vapaata liikkumista koskevien asetusten mukauttaminen 
on teknisesti toteutettavissa keskipitkällä aikavälillä. 
b) Sisärajoilla tehtävien henkilöiden tarkastusten poistaminen 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 7 a artiklan mukainen vapaa liikkuvuus, eli 
kansalaisuudesta riippumaton sisärajoilla tehtävien henkilöiden tarkastusten poistaminen, 
ei ole vielä täysin toteutunut Euroopan unionin tasolla. Rajoilla tehtävien henkilöiden 
tarkastusten poistaminen edellyttää useiden liitännäistoimenpiteiden täytäntöönpanoa. 
Jäsenvaltiot eivät ole vielä hyväksyneet ja panneet täytäntöön joitakin näistä 
toimenpiteistä (katso oikeus-ja sisäasioita koskeva erillinen jakso). 
Tietyt jäsenvaltiot ovat kuitenkin toteuttaneet tämän tavoitteen Schengenin 
yleissopimuksella (seitsemän jäsenvaltiota jo soveltaa yleissopimusta ja kuusi 
valmistelee sen täytäntöönpanoa). 
Tämän tavoitteen toteutumista Euroopan unionissa pyritään helpottamaan luonnoksessa 
uudeksi perussopimukseksi, jossa esitellään uusi luku "Vapauden, turvallisuuden ja 
oikeuden alue" ja jolla Schengenin säännöstö otetaan käyttöön Euroopan unionissa. 
Liettua on ilmaissut tahtonsa ja valmiutensa täyttää Schengenin sopimuksen määräykset, 
jotta siitä voi tulla Schengenin sopimuksen sopimuspuoli. Se on aloittanut tätä varten 
tarvittavat valmistelut ja pyytänyt jäsenvaltioilta avustusta erityisesti rajatarkastusten 
vahvistamisen suhteen. 
Yleisarvio 
1. Yhteenveto Liettuan edistymisestä valkoiseen kirjaan liittyvän lainsäädännön 
täytäntöönpanossa esitetään liitteessä. Taulukosta ilmenee, että 30. kesäkuuta 1997 
mennessä Liettua arvioi saattaneensa osaksi kansallista lainsäädäntöään 316 valkoisen 
kirjan 899:stä direktiivistä ja asetuksesta. Nämä tiedot koskevat lainsäädäntöä, jonka 
Liettua katsoo saattaneensa osaksi kansallista lainsäädäntöään tai jonka osalta se katsoo 
tarkistaneensa sen yhteisön sääntöjen mukaisuuden. Tämän tiedon perusteella ei voida 
48 
kuitenkaan vahvistaa tekstien vastaavuutta, sillä komissio ei tässä vaiheessa pysty 
antamaan siitä lausuntoaan. 
2. Liettuassa on tapahtunut jonkin verran edistystä sisämarkkinalainsäädännön 
noudattamisessa. Erityisesti voidaan todeta huomattava yhdenmukaistaminen yhteisön 
sääntöihin yhtiöoikeuden, kirjanpito-oikeuden, tietosuojan ja jossain määrin tavaroiden 
vapaan liikkuvuuden alalla. Liettuan viranomaisten tekemän arvioinnin mukaan suurin 
osa lainsäädännöstä on saatettu osittain kansalliseen lainsäädäntöön, eikä komissio voi 
tässä vaiheessa muodostaa kantaansa sen ja yhteisön oikeuden täydestä vastaavuudesta. 
Tärkeillä aloilla kuten julkisissa hankinnoissa, henkisessä omaisuudessa ja 
rahoituspalveluissa on vielä vakavia ongelmia. 
3. Liettuan julkishallinnon heikkous voi olla vakava ongelma lisäedistykselle. Se 
vaikuttaa sekä lainsäädännön lähentämisen vauhtiin että sen täytäntöönpanon laatuun. 
Samanlaisia epäilyksiä on kohdistettava sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanoa 
varten tarvittavien rakenteiden toimintakykyyn. Koska suurin osa lainsäädäntöä on niin 
uutta ja rakenteita ei joissakin tapauksissa ole vielä edes luotu, tässä vaiheessa ei ole 
tarpeeksi tietoa lopullisen päätöksen tekemiseksi asiasta. 
Komissio ei voi vielä antaa lausuntoaan yritysten ja erityisesti pienten ja keskisuurten 
yritysten kyvystä soveltaa yhteisön säännöstöä. 
4. Maatalouteen liittyviä erityisnäkökohtia huomioon ottamatta unionin sisärajoilla 
tehtävien tarkastusten poistaminen on mahdollista vasta lainsäädäntöjen riittävän 
yhdenmukaistamisen jälkeen. 
Tämä edellyttää erityisesti hyvään hallintoon perustuvaa molemminpuolista luottamusta 
(esimerkiksi tiettyjä tuotteita koskevat lähtöpaikassa tehtävät turvallisuustarkastukset). 
Tavaroiden liikkuvuuden osalta sisärajattoman alueen toteuttaminen 1. tammikuuta 1993 
mennessä oli mahdollista ainoastaan poistamalla kaikki unionin jäsenvaltioiden 
jäsenvaltiosta toiseen liikkumisen osalta noudattamat muodollisuudet ja tekemät 
tarkastukset. Tämä koski erityisesti teknisiä tarkastuksia (erityisesti 
tuoteturvallisuustarkastukset), ihmisten, eläinten ja kasvien terveyttä koskevia 
tarkastuksia, taloudellisia ja kaupallisia tarkastuksia (esimerkiksi väärennösten torjunta), 
turvallisuustarkastuksia (aseet jne.) sekä ympäristötarkastuksia (jätteet jne.). 
Suurimmassa osassa tapauksia muodollisuuksien ja tarkastusten poistaminen voitiin 
toteuttaa ainoastaan hyväksymällä ja toteuttamalla yhteisön toimenpiteitä. Näillä 
toimenpiteillä voitiin yhdenmukaistaa liikkumista tai markkinoille saattamista koskevat 
säännöt (erityisesti tuoteturvallisuuden osalta) ja tarvittaessa siirtää jäsenvaltioiden 
alueella tai markkinoilla tehtävät tarkastukset tai noudatettavat muodollisuudet 
ulkorajoilla tehtäviksi (erityisesti arvonlisä- ja valmisteveron kantamisen, eläinten ja 
kasvien terveystarkastusten sekä tilastotietojen keruun osalta). Osasta Liettuan nykyisiä 
rajoja tulee unionin ulkoraja. Tämä merkitsee rajatarkastusten vahvistamista (katso tullia 
koskeva erillinen jakso). 
Kyseisillä aloilla tehdyn työn edistymistä ja tahtia koskevan kokonaisarvioinnin 
perusteella on vaikea sanoa, milloin Liettua kykenee hyväksymään ja panemaan 
täytäntöön kaikki ne säädökset, jotka ovat välttämättömiä sisärajoilla tehtävien 
tarkastusten poistamiseksi ja näiden tarkastusten teon siirtämiseksi unionin ulkorajoilla 
tehtäviksi. 
-49-
5. Liettua on jo antanut suuren osan yhtenäismarkkinoita koskevaa yhteisön 
säännöstöä. Komissio ei voi kuitenkaan vielä muodostaa kantaansa kaikista säädöksistä, 
jotka Liettua on ilmoittanut saattaneensa osaksi kansallista lainsäädäntöään. Erityisesti 
julkisten hankintojen, rahoituspalvelujen ja henkisen omaisuuden alalla on kuitenkin 
edettävä pidemmälle. Täytäntöönpanoa on vahvistettava useimmilla aloilla. Hallinnon 
lujittaminen vaatii paljon työtä. Huomattavien ponnistusten avulla Liettuan pitäisi pystyä 
keskipitkällä aikavälillä antamaan suurin osa yhtenäismarkkinoiden lainsäädännöstä ja 
panemaan se täytäntöön sekä edistymään tarvittavissa määrin 
täytäntöönpanomekanismien toiminnassa, mikä on täysimääräisen sisämarkkinoille 
osallistumisen edellytys. 
Euroopan yhteisön kilpailupolitiikan perusta on perustamissopimuksen 3 artiklan g 
kohta, jossa määrätään, että yhteisössä on oltava järjestelmä, jolla taataan, ettei kilpailu 
sisämarkkinoilla vääristy. Pääasialliset soveltamisalat ovat kilpailulainsäädäntöjä valtion 
tuet. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteisön ja Liettuan kauppasuhteisiin sovellettavasta 
kilpailujärjestelystä, että se perustuu perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklassa (yritysten 
väliset sopimukset/määräävän aseman väärinkäyttö) ja 92 artiklassa (valtion tuki) 
määrättyihin arviointiperusteisiin ja että kyseisten alojen soveltamista koskevat 
yksityiskohtaiset säännöt on hyväksyttävä kolmen vuoden kuluessa Eurooppa-
sopimuksen voimaantulosta. Lisäksi siinä määrätään, että Liettua saattaa 
kilpailulainsäädäntönsä yhdenmukaiseksi yhteisön kilpailulainsäädännön kanssa. 
Valkoisessa kirjassa viitataan kyseisten määräysten, sulautumisasetuksen säännösten 
(4064/89) ja perustamissopimuksen 37 ja 90 artiklan (monopolit ja erityis- ja 
yksinoikeudet) määräysten asteittaiseen soveltamiseen. 
Yleiskuvaus 
Uuden, vuonna 1996 tehdyn kilpailulain osalta yrityksiin sovellettavat kilpailusäännöt 
noudattavat suurelta osin yhteisön säännöstöä etenkin menettelytapasääntöjen osalta. 
Kilpailukomitean toimivaltuudet suorittaa tutkimuksia ovat jossain määrin samanlaiset 
komission valtuuksien kanssa. 
Liettuan kilpailuviranomainen (Valtion kilpailu- ja kuluttajansuojavirasto) perustettiin 
vuonna 1995 hallituksen valvonnan alaisuuteen. Sen kaksi pääasiallista tehtävää ovat 
kilpailun edistäminen ja suojaaminen sekä kuluttajien oikeuksien suoja. 
Viime aikoina on saavutettu edistystä aiemmin säänneltyjen alojen vapauttamisessa. 
Televiestintäalaa on vapautettu telepäätelaitteiden, puhelintoiminnan, suljettujen 
käyttäjäryhmien ja matkapuhelinjärjestelmien ja satelliitin rakentamisen ja toiminnan 
osalta. Rautatiekuljetuksia vapautetaan parhaillaan ja energia-ala näyttää periaatteessa 
olevan avoin kilpailulle, jossa kuitenkin käytetään lupajärjestelmää. 
Tietyillä aloilla, kuten öljy- ja virvoitusjuoma-aloilla, tarvitaan lisäselvityksiä sen 
arvioimiseksi, onko valtion osalta tapahtuva sääntely yhteensopivaa yhteisön säännöstön 
kanssa. 
50-
Hallitus hyväksyi vuonna 1997 valtiontukien valvontaa koskevan hallituksen 
päätöslauselman, jolla valtion kilpailu- ja kulultajansuojavirastolle annetaan toimivalta 
valvoa valtiontukien myöntämistä. Päätöslauselma perustuu yhteisön 
valtiontukisääntöihin. Siinä säädetään erityisesti, että valtion kilpailu- ja 
kuluttajansuojavirastolle on ilmoitettava kaikki tuki ja saatava viraston hyväksyntä ennen 
tuen myöntämistä, että virastolla on valtuudet kerätä kaikki tarvittavat tiedot tutkiakseen 
tuen sääntöjen mukaisuuden ja että virastolla on valta tehdä kielteinen tukipäätös ja 
mahdollisuus viedä asia oikeuteen, jos sen päätöstä ei noudateta. 
Valtiontukia koskevan inventaarion luomiseksi tarvitaan vielä lisätyötä. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Kokonaisuutena ottaen Liettuan vuodelta 1996 peräisin olevan kilpailulakiluonnoksen 
materiaalisissa säännöksissä on otettu yhteisön säännöt huomioon kohtuullisesti, ja 
luonnoksessa suuntaudutaan yhteisön kilpailusääntöjen noudattamiseen. 
Kilpailulainsäädännön lähentämisprosessi on hyvässä vauhdissa. 
Valvontavirasto tarvitsee tulevaisuudessa merkittävässä määrin koulutusta ja muuta apua, 
jotta se voisi uskottavasti valvoa Liettuan valtiontukia. Komissio toteaa tyytyväisenä 
alan lainsäädännön lähentämisessä tapahtuneen huomattavan kehityksen ja valtiontukien 
valvontaa koskevan hallituksen päätöslauselman hyväksymisen. Avoimuutta ei ole 
kuitenkaan vielä saavutettu. Välitön etusija on annettava sellaisen valtiontuki-
inventaarion luomiseksi, joka perustuu komission omissa valtiontukitutkimuksissaan 
soveltamiin menetelmiin. 
Lisäksi on huomattava, että näyttää siltä, että tietyt tukitoimenpiteet on sidottu 
vientisuoritukseen, mikä on selvästi Eurooppa-sopimuksen vastaista, ja merkittävä osa 
valtiontuesta on myönnetty välillisen tuen muodossa, kuten verohelpotuksina, velan 
kuittauksina ja veronmaksun lykkäyksinä. Tällaiset tukitoimenpiteet ovat toimintatukea, 
mikä on sallittua vain hyvin tiukoin ehdoin. Koska avoimuutta ei vielä ole, on epäselvää, 
onko noudatettu toimintatuen myöntämisehtoja. 
Liettuassa on käytössä kaupalliset valtion monopolit alkoholijuomien, 
tupakkatuotteiden, sokerin, metallien ja romumetallien aloilla. Kaikkien näiden valtion 
monopolien tuotantoa, jakelua ja tuontia koskevia lupavaatimuksia on tarkasteltava 
uudelleen, koska niiden yhteensopivuus yhteisön kilpailusäännöstön kanssa on 
kyseenalaista perustamissopimuksen 37 artiklan tarkoittamassa merkityksessä. 
Kuparin ja muiden kuin rautametallien osto- ja myyntilupia voidaan vain myöntää 
Liettuassa rekisteröidyille yrityksille. Tietynlaisten muiden kuin rautametallien ja 
romumetallin ostamista koskevien yksinoikeuksien voimassaolo on huolestuttavaa 
perustamissopimuksen 37 artiklan, 90 artiklan 1 kohdan sekä Eurooppa-sopimuksen 66 
artiklan ja tavaroiden vapaata liikkumista koskevien määräysten tarkoittamassa 
merkityksessä. 
Sen lisäksi, että hyväksytään Euroopan unionin lainsäädäntöä riittävän lähellä oleva 
lainsäädäntö, kilpailulain uskottavaan täytäntöönpanoon tarvitaan hyvintoimivat 
kilpailuolosuhteita ja valtiontukia valvovat viranomaiset. Lisäksi vaaditaan, että 
51-
tuomioistuinlaitos, julkishallinto ja taloudelliset toimijat ymmärtävät riittävästi 
kilpailulakia ja kilpailupolitiikkaa. 
Päätelmät 
Kilpailulainsäädännön alalla on saatu aikaan huomattavaa edistystä lainsäädännön 
lähentämistä koskevien vaatimusten täyttämiseksi. Kilpailuviranomainen tarvitsee lisää 
tukea tehtäviensä suorittamiseksi ja varmistaakseen, että kyseisistä taloudellisista 
toimijoista on laajat tiedot markkinoilla. 
Valtiontukia osalta vaadittua avoimuutta ei ole vielä olemassa ja tukia koskeva 
inventaario, joka käsittää valtion, alueellisten ja paikallisviranomaisten tai valtion 
määrärahoista myönnetyt kaikki tukitoimet, pitäisi luoda ensisijaisesti. Keskipitkällä 
aikavälillä tarvitaan huomattavia ponnistuksia avoimuutta koskevien vaatimusten 
täyttämiseksi. Läheinen yhteistyö komission kanssa on tällä alalla välttämätöntä. 
Lisäksi vaikuttaa siltä, että tietyillä aloilla on voimassa erityis- tai yksinoikeuksia, jotka 
eivät ole yhteensopivia yhteisön säännöstön kanssa. Näitä ongelmia pitäisi käsitellä 
lähitulevaisuudessa. 
3.2 Innovaatiot 
Tietoyhteiskunta 
Nykytilanne 
Tietotekniikka ja televiestintä tarjoavat yhdessä valtavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia 
mahdollisuuksia. Ennen vuotta 1990 näitä mahdollisuuksia ei Liettuassa hyödynnetty, 
vaikka koulutusta yleensä ei lyötykään laimin ja vaikka mahdollisuuksien tiedettiin 
olevan hyvin tärkeitä. Yhtenä seurauksena oli televiestinnästä ja tietotekniikasta 
vastaavan ministeriön perustaminen, joka on ainoa Euroopassa. Tietotekniikan 
myyntitietoja ei ole käytettävissä, mutta henkilökohtaisia tietokoneita sanotaan olevan 
sataa asukasta kohti kolme. Asukkaista 20 prosentilla on yhteys viestintäverkkoihin. Jos 
tietoyhteiskuntaan tähtäävää kehitystä mitataan suhteellisesti Internet-palvelimien 
määrällä, niiden todellisen määrän perusteella (vain 0,5 palvelinta/1000 asukasta) Internet 
ei ole Liettuassa saavuttanut vielä suurta suosiota. Puhelinverkon kehittymättömyys 
jarruttaa todennäköisesti tietoyhteiskunnan kehittymistä vielä monena tulevana vuonna. 
Päätelmät 
Todennäköisesti puhelinverkon kehittymättömyys jarruttaa tietoyhteiskunnan 
kehittymistä tulevaisuudessakin, jos talous ja telealan investoinnit eivät merkittävästi 
kasva. 
Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus sekä nuoriso 
52-
EY:n perustamissopimuksen 126 ja 127 artiklassa määrätään, että yhteisö myötävaikuttaa 
korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen ja toteuttaa ammatillista koulutusta koskevaa 
politiikkaa, millä toimilla pyritään edistämään eurooppalaista ulottuvuutta koulutuksessa 
sekä parantamaan teollisiin muutoksiin mukautumista ja työmarkkinoiden joustavuutta 
ammattikoulutuspolitiikkojen kautta. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä koulutuksen ja ammatillisen pätevyyden 
tason kohottamiseksi. Valkoiseen kirjaan ei sisälly tämän alan toimenpiteitä. 
Yleiskuvaus 
Liettua käyttää koulutukseen 5,5 prosenttia BKTista, ja koulutuksen osuus valtion 
talousarviosta on 22,8 prosenttia. 
Liettuassa on 2 380 koulua, 537 000 koululaista ja 47 000 opettajaa. Yliopistotasolla on 
15 korkea-asteen oppilaitosta ja 54 000 opiskelijaa. 
Liettuan hallitus on asettanut koulutusjärjestelmän uudistamisen keskeiselle sijalla ja 
antoi asiaa koskevaa lainsäädäntöä vuosina 1991 ja 1993. Julkistettujen uudistusten 
täytäntöönpano jatkuu edelleen. Uudistuksiin sisältyy opettajien koulutuksen, uusien 
opetusmateriaalien ja laadunvalvonnan asettaminen etusijalle ja korkea-asteen 
koulutuksen osalta muiden eurooppalaisten järjestelmien kanssa vertailukelpoisten 
opetusmenetelmien käyttöönotto. 
Ammattikoulutus on siirtymävaiheessa. Parhaillaan laaditaan ammattikoulutusta 
koskevaa lakiluonnosta sekä aikuisten ammattikoulutuksen ja ammatinvalinnanohjauksen 
perusjärjestelmää koskevaa luonnosta. 
Tempus-ohjelma on osaltaan edistänyt korkea-asteen koulutuksen uudistamista 
koskevien tavoitteiden saavuttamista ja luonut perustan yhteistyölle EU:n korkea-asteen 
oppilaitosten kanssa. 
Noin 16,2 prosenttia Liettuan kokonaisväestöstä on iältään 15-25 vuotiaita (ikäryhmä, 
joka voi osallistua Nuorten Eurooppa -ohjelmaan). Eräät liettualaiset nuorisojärjestöt ovat 
vuodesta 1995 alkaen osallistuneet Euroopan nuorisoalan toimintaan Nuorten Eurooppa 
-ohjelman yhteydessä, mikä on ensimmäinen askel kohti Liettuan osallistumista tähän 
ohjelmaan. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Eräs Liettuan liittymisprosessin tärkeimmistä tekijöistä on vankan perustan luominen 
yleissivistävälle ja ammatilliselle koulutukselle. Hallinnollisilla uudistuksilla ja 
opetussuunnitelmien kehittämisellä olisi tuettava koulutusta niillä ammatillisilla aloilla, 
joilla on suora edistävä vaikutus unioniin liittymisen kannalta. Euroopan tutkimuksen 
kehittäminen, uusien kurssien ja opetusohjelmien käyttöönottaminen säännellyillä 
ammattialoilla, uuden teknologian soveltaminen ja laatutakuujärjestelmien luominen ovat 
Liettuan koulutusjärjestelmään kohdistuvia välittömiä haasteita. 
Ammattikoulutusjärjestelmän uudistamiseksi on toteutettu huomattavia toimenpiteitä. 
Erityisesti on tarvetta kehittää järjestelmä laadun takaamiseksi sekä opetuksen tason että 
itse ammattikoulutusjärjestelmän hallinnon suhteen. Lisäongelman aiheuttaa 
-53-
oikeusperustan puuttuminen ammattikoulutuspolitiikalta. Ammattikoulutusta koskeva 
lakiluonnos olisi saatava lopullisesti hyväksytyksi. 
Liettuan osallistumisella yhteisön ohjelmiin yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen 
ja nuorison alalla (Sokrates-, Leonardo da Vinci- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmat) on 
myönteinen vaikutus asianomaisten henkilöiden kannalta ja se on myös hyvä tapa 
valmistautua unioniin liittymistä varten. 
Päätelmät 
Unioniin liittymistä ajatellen näillä aloilla ei ole odotettavissa suuria ongelmia. 
Tutkimus ja teknologinen kehittäminen 
Perustamissopimuksessa ja puiteohjelmassa määrättyjen tutkimuksen ja teknologisen 
kehittämisen yhteisön tason toimien tavoitteena on Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn 
ja yleisen elämänlaadun parantaminen sekä kestävän kehityksen, ympäristönsuojelun ja 
muiden yhteisten politiikkojen tukeminen. 
Eurooppa-sopimuksessa tullaan määräämään näiden alojen erityisesti puiteohjelmassa 
tehtävästä yhteistyöstä. Valkoiseen kirjaan ei sisälly alaa koskevia välittömiä 
toimenpiteitä. 
Yleiskuvaus 
Kaikki vastuu Liettuan tiedetoiminnasta on nykyään opetus- ja tiedeministeriöllä. 
Hallitus myöntää rahoituksen suoraan tutkimuslaitoksille opetus- ja tiedeministeriön sekä 
Liettuan tiedeneuvoston suosituksesta. 
Suurin muutos alan organisaatiossa itsenäisyyden aikana on ollut suurten 
tutkimuslaitosten siirtäminen Liettuan tiedeakatemian alaisuudesta opetus- ja 
tiedeministeriön alaisuuteen ja Liettuan tiedeneuvoston perustaminen. Tutkimuslaitosten 
luonnetta tai niiden rahoitustapoja ei ole muutettu perusteellisesti. 
Tieteeseen käytetään nykyään noin 0,5 % BKT:sta. 
Tiedepolitiikan tunnustettuna tavoitteena on näihin aikoihin asti ollut Liettuan 
tiedesektorin toimintavalmiuksien säilyttäminen ja maan talouselämän ja kulttuurin 
tarpeisiin vastaaminen. Hallituksen on vielä päästävä yksimielisyyteen strategiasta. 
Vuoden 1997 alussa asetettiin komitea, jonka tehtävänä on uudistaa alan rakenteita. 
Kansallisia painopisteitä ovat Liettuan kieltä, kulttuuria, historiaa ja luontoa koskeva 
perus- ja soveltava tutkimus, kansainvälisesti korkeatasoinen tutkimus ja kansainvälisiin 
tutkimusohjelmiin osallistuva tutkimus sekä soveltava tutkimus, jota tarvitaan valtion 
kehitysohjelmien toteuttamiseen Liettuan talouden, kulttuurin, sosiaalialan, 
kansanterveyden ja ympäristönsuojelun aloilla. 
Säännöllinen yhteistyö Euroopan yhteisön kanssa alkoi vuonna 1992 tutkimuksen ja 
teknologisen kehittämisen kolmannessa puiteohjelmassa. Toistaiseksi yhteistyö on 
keskittynyt pääasiassa COPERNICUS-ohjclmaan (KlE-maidcn ja IVY-maiden kanssa 
-54 
harjoitettavan yhteistyön erityisohjelma), ja osallistuminen neljänteen puiteohjelmaan on 
melko vähäistä. 
Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevat tilastot ovat OECD:n standardien 
mukaiset vuodesta 1997 alkaen. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuassa on useita kansainvälisessäkin vertailussa hyviä ja jopa erinomaisia 
tutkimuslaitoksia ja yksittäisiä tutkijoita. Lisämuutoksia kuitenkin tarvitaan hallinnon 
organisaation uudistamiseksi ja keskitetyn rahoituksen korvaamiseksi saavutuksiin 
perustuvalla rahoitusj ärj estelmällä. 
Liettua on hiljan ilmaissut kiinnostuksensa assosioitua jollakin tavalla viidenteen 
puiteohjelmaan. 
Päätelmät 
Liittymisen kannalta tällä alalla ei ole odotettavissa erityisiä ongelmia. Liittymisen 
hyödyt olisivat molemminpuoliset. 
Televiestintä 
Euroopan yhteisön televiestintäpolitiikan tavoitteena on poistaa esteet telelaitteiden, 
-palvelujen ja -verkkojen yhtenäismarkkinoiden tehokkaan toiminnan tieltä, avata 
ulkomaiset markkinat EU:n yrityksille ja tarjota yleisesti saatavia nykyaikaisia palveluja 
kaikille EU:n asukkaille ja yrityksille. Nämä tavoitteet saavutetaan yhdenmukaistamalla 
tarjottavien palvelujen standardit ja edellytykset, vapauttamalla päätelaitteiden, 
palvelujen ja verkkojen markkinat ja antamalla tarpeellinen lainsäädäntö. Vaikka 
tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavat direktiivit on nyt annettu ja tarvittavat 
toimintaperiaatteet vahvistettu, julkisen puhelintoiminnan ja siihen liittyvän 
infrastruktuurin käytön vapauttamista lykätään joissakin jäsenvaltioissa vuodella tai 
kahdella vuodesta 1998. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä, jolla pyritään saamaan standardit ja 
käytännöt kohti Euroopan yhteisön tasoa televiestintä- ja postipolitiikassa, 
standardoinnissa, lainsäädäntöperiaatteissa ja infrastruktuurin uudistamisessa. 
Valkoisessa kirjassa keskitytään tarkastelemaan sääntelyn, verkkojen ja palvelujen 
lähentämistä, jota täydennetään muilla toimilla, jotka vähitellen vapauttavat telealan. 
Yleiskuvaus 
Vuonna 1991 Liettuassa hyväksyttiin uusi televiestintälaki, jolla perustettiin 
televiestinnästä ja tietotekniikasta vastaavan ministeriön alaisuuteen kuuluvat 
operaattoriyritykset. Vuonna 1995 uudella lailla poistettiin kansallisen operaattorin 
Lietuvas Telekomasin (LT) monopoliasema, ja hallitukselle annettiin mahdollisuus 
myöntää toimilupia muille yrityksille. Liettuassa toimii ainakin kaksi yleiseurooppalaista 
digitaalistandardia GSM:ää käyttävää matkapuhelinyritystä. 
55-
Ministeriö on virallinen sääntelyviranomainen, mutta käytännössä se käyttää 
määräysvaltaa LT:ssä ja hallinnoi suurinta osaa koko alasia osakkeenomistajan 
ominaisuudessa. 
LT on lisännyt puhelinliittymien määrää 25,4:ään sataa asukasta kohti vuoden 1996 
loppuun mennessä. Hallituksen suunnitelman (jota muutettiin 1996) tavoitteena on 
liittymien avaaminen jonotuslistalla oleville vuoteen 2000 mennessä niin, että liittymiä 
on silloin 32,2 sataa asukasta kohti. Yleiseurooppalaiset ISDN-standardia käyttävät 
digitaaliliittymät eivät ole suunnitelmissa ennen vuotta 2000. Kansallisella 
postilaitoksella on kirjelähetysten jakelun ja eläkkeiden maksun yksinoikeus, ja alaa 
sääntelee vuonna 1995 annettu viestintälaki. Valtio tukee Liettuan postia kirjeiden ja 
pakettien jakelupalvelusta syntyvän tappion kattamiseksi. Alan rakennemuutos ei ole 
vielä kovin pitkällä. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Telealan vapautuminen 
Liettuassa on toteutettu vapaa telealan järjestelmä, jossa valtiojohtoisen yleisten 
televerkkojen operaattorin (Lietuvos Telekomas, LT) monopoliasema on purettu ja jossa 
monet yritykset tarjoavat palveluja, mutta yleisten televerkkojen operaattorilla ei vielä 
ole todellisia kilpailijoita. Infrastruktuurimarkkinat on vapautettu yleistä televerkkoa 
lukuun ottamatta. Esimerkiksi kaapelitelevisioverkkojen ja vaihtoehtoisen 
infrastruktuurin avulla voidaan tarjota telepalveluja. Myös palvelumarkkinat on 
vapautettu, ja niillä toimii kolme kilpailevaa matkapuhelinoperaattoria (joista yksi 
käyttää GSM.ää), 50 yksityistä kaapelitelevisioverkkojen tarjoajaa ja 32 
henkilöhakupalvelujen tarjoajaa. Dataliikenne- ja satelliittiviestintämarkkinat on avattu 
kilpailulle. Vaikka laki sallii telepalvelujen tarjoajien liittymisen yleiseen televerkkoon, 
LT:n luoma tilanne on käytännössä yhteenliittämisen esteenä. Valtio aikoo yksityistää 
LT:n vuoteen 2000 mennessä. 
Lainsäädännön lähentäminen Euroopan yhteisön lainsäädäntöön 
Vuonna 1991 hyväksyttiin telealaa koskeva yleinen lainsäädäntö ja perustettiin uusi 
televiestinnästä ja tietotekniikasta vastaava ministeriö. Vuoden 1995 joulukuussa 
hyväksyttiin muita telelakeja, joissa säädetään joidenkin telepalvelujen vapauttamisesta 
ja vaaditaan toimiluvan myöntämistä kaikille tällaisten palvelujen tarjoamista Liettuan 
alueella haluaville yrityksille. 
Televiestinnästä ja tietotekniikasta vastaava ministeriö suunnittelee uuden lainsäädännön 
antamista vuonna 1998 valmistellakseen LT:n yksityistämistä vuoteen 2000 mennessä. 
Vuonna 1998 annettavaksi suunniteltu lainsäädäntö luo sääntelyjärjestelmän, jossa LT:n 
on toimittava. Sen vielä tuntematon sisältö ja todellisen täytäntöönpanon aste ratkaisevat, 
kuinka pian Liettua alkaa toimia yhteisön säännöstön mukaisesti. Jotta uusi lainsäädäntö 
lähenisi EU:n lainsäädäntöä, siinä olisi varmistettava, että sääntelyelimet ovat 
todellisuudessa erillään operaattoreista ja että yhteenliittämisestä ja yleispalvelusta 
annetaan säännöksiä, joilla on todellista vaikutusta. Vaikka tähän mennessä on edistytty 
hyvin, on kyseenalaista, riittääkö hallintokapasiteetti sellaisen lainsäädännön antamiseen 
ja täytäntöönpanemiseen, jota vielä tarvitaan yhteisön säännöstön noudattamiseksi. 
56 
Infrastruktuuri 
LT on lisännyt puhelinliittymien määrää: vuonna 1992 liittymiä oli 22 sataa asukasta 
kohti, kun vuoden 1996 lopulla niitä oli 26,8 sataa asukasta kohti. Uuden liittymän 
jonotusaika on yhä noin kaksi vuotta. Suunnilleen 80 prosenttia paikalliskeskuksista 
sisältää venäläismallisia sähkömekaanisia laitteistoja, joihin on tehtävä kalliita muutoksia 
tai jotka on uusittava, kun tariffien tasapainottaminen tulee ajankohtaiseksi. 
Hallituksen suunnitelman (jota muutettiin vuonna 1996) tavoitteena on avata liittymät 
jonotuslistalla oleville vuoteen 2000 mennessä niin, että liittymiä on silloin 32,2 sataa 
asukasta kohti. Vuonna 1995 puhelinverkosta noin 5 prosenttia oli digitalisoitu 
(esimerkiksi Portugalissa, Kreikassa ja Irlannissa digitaalisuusaste on keskimäärin 62,4 
prosenttia). Vuoden 1997 loppuun mennessä valokaapelit mahdollistavat nopeat 
tietoliikenneyhteydet kaikkiin Liettuan naapurimaihin. LT on hankkinut Sigma-yhtiön 
suunnittelemia ja paikallisesti valmistamia pieniä digitaalivaihteita ja jonkin verran 
digitaalilaitteistoa EU:sta. Yleiseurooppalaista ISDN-standardia käyttävät 
digitaaliliittymät eivät ole suunnitelmissa ennen vuotta 2000. 
Tarvittavien investointien saaminen on vaikeaa, koska yleisten televerkkojen operaattorin 
LT:n kilpailukyky on alhainen yksityistämisestä huolimatta. 
Alan kilpailukyky 
Yhden puhelinliittymän tuottamia tuloja (noin 86 ecua vuonna 1995) ei voida saada 
lisääntymään niin paljon, että tämä riittäisi tukemaan LT:n kokoisen yrityksen verkon 
nykyaikaistamista, kun otetaan huomioon, mikä on Liettuan BKT/asukas ostovoimana 
ilmaistuna. Tehokkuus, jota mitataan työntekijöiden määrällä tuhatta liittymää kohti 
(10,6), on alhainen Portugaliin, Kreikkaan ja Irlantiin verrattuna, joissa se on keskimäärin 
6,2. Puhelujen hinnat ovat erittäin vääristyneitä, koska paikallispuhelut on pidettävä 
kohtuuhintaisina. Liettua lienee saanut perinnökseen enemmän liittymiä kuin sillä on 
varaa nykyaikaistaa. Ilman huomattavaa talouskasvua ja suuria lisäinvestointeja 
nykyaikainen puhelinpalvelu on pyynnöstä yleisesti saatavilla vasta pitkälti vuoden 2000 
jälkeen, ja puhelintiheys lähestyy EU:n tasoa paljon sitäkin myöhemmin. 
LT:n yleissuunnitelmassa vuodelle 2005 suunnitellaan puhelinverkon täydellistä 
digitalisointia ja 40:tä puhelinliittymää sataa asukasta kohti. Yleissuunnitelman 
toteuttamiskustannukset arvioidaan noin 400 miljoonaksi ecuksi (noin prosentti kyseisen 
ajanjakson BKT:sta). 
Päätelmät 
Jos nykyistä kehittämistyötä jatketaan, Liettuan telealan on mahdollista tulevaisuudessa 
olla Euroopan yhteisön lainsäädännön mukainen. Yleisten televerkkojen operaattorin on 
muututtava kilpailukykyisemmäksi, jotta se houkuttelisi nykyaikaistamiseen ja 
kilpailussa selviytymiseen tarvittavia investointeja. 
AndiQvisttaaimefl ala 
Audiovisuaalista alaa koskevan yhteisön säännöstön tavoitteena on sisämarkkinoiden 
yhteydessä toteutettava audiovisuaalisten palvelujen tukeminen ja vapaa liikkuvuus 
Euroopan unionissa sekä eurooppalaisen ohjelmateollisuuden edistäminen. Televisio 
-57-
ilman rajoja -direktiiviin, jonka soveltamisala koskee kaikkia ylcisradiopalvclun 
harjoittajia lähetystavasta (maanpäällinen, satelliitti-, kaapelilähetystoiminta) tai niiden 
yksityis- tai julkisoikeudellisesta luonteesta riippumatta, sisältyy yhteisön säännöstö, 
jossa määritellään rajat ylittävän yleisradioinnin perussäännöt. Säännöstön pääkohtia 
ovat: varmistaa televisiolähetysten vapaa liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä, edistää 
eurooppalaisten audiovisuaalisten teosten tuotantoa ja levitystä (säätämällä 
eurooppalaisiin teoksiin ja itsenäisten tuottajien teoksiin sovellettavista lähetysaikojen 
vähimmäisosuuksista), määrittää televisiomainontaa koskevat perusstandardit, luoda 
alaikäisten suojelua koskevat säännökset ja mahdollistaa vastineoikeus. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä audiovisuaalisen teollisuuden 
edistämiseksi ja nykyaikaistamiseksi sekä audiovisuaalisen alan politiikan 
lainsäädännölliseksi yhdenmukaistamiseksi. 
Televisio ilman rajoja -direktiivi sisältyy valkoiseen kirjaan ensimmäisen vaiheen 
toimenpiteenä. 
Yleiskuvaus 
Liettuan tämän alan tilanteesta on käytettävissä ainoastaan rajoitettu määrä tietoa. 
Audiovisuaalisen alan oikeusperusta määritellään vuonna 1990 säädetyssä lehdistöä ja 
joukkotiedotusvälineitä koskevassa laissa, viestintälaissa vuodelta 1995 sekä posti- ja 
televiestintätoiminnan toimilupia koskevassa laissa. 
Tärkein televisiolähetystoiminnan harjoittaja on 'Liettuan valtion radio-ja televisioyhtiö' 
(LRT), jonka lisäksi toimii kuitenkin myös useita yksityisiä kanavia. 
Liettuan valtion radio- ja televisioyhtiö saa valtion tukea, joka on tarkoitettu kansallisen 
elokuvatuotannon ja elokuvien levityksen kannustamiseen. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan audiovisuaalinen ala pyrkii uudelleen vakiinnuttamaan asemansa viime vuosien 
huomattavien muutosten jälkeen. Nopea kasvu ja jatkuvat muutokset ovat sille ominaisia. 
Sen kyky sopeutua kunnolla yhteisön säännöstön noudattamiseen edellyttää, että 
parannetaan ohjelmantuotantoteollisuuden mahdollisuuksia vastata mukautetun 
sääntelykehyksen sille asettamiin huomattaviin haasteisiin. 
Vaikka Liettuan audiovisuaalisen alan lainsäädännöstä puuttuvatkin täydelliset tiedot, 
käytettävissä olevan tähänastisen lainsäädännön arviointi paljastaa huomattavan määrän 
puutteita, joihin sisältyvät mm. lähetysten vastaanoton vapautta, lainkäyttövaltaa, 
eurooppalaisen tuotannon edistämistä, mainonnan ja sponsoroinnin sääntöjä, alaikäisten 
suojelua sekä vastineoikeutta koskevat näkökohdat. 
Liettuan parlamentti käsittelee parhaillaan multimediaa ja yleisradiointia koskevia 
lakiehdotuksia. Näiden lakien vaikutusta voidaan arvioida vasta tulevaisuudessa. Siten ei 
voida myöskään antaa varmaa arviota siitä, miten ne tulevat noudattamaan yhteisön 
säännöstöä. 
58-
Päätelmät 
Lainsäädäntötilanteen kehittymisestä tarvitaan nykyistä täydellisempiä tietoja. Mikäli 
tarvittavat säädökset kuitenkin toteutetaan riittävän nopeasti ja niihin yhdistetään alan 
teollisuudessa tarvittavat rakenteelliset sopeuttamistoimet, on perusteltua odottaa, että 
Liettuan on mahdollista täyttää audiovisuaalista alaa koskevat Euroopan yhteisön 
vaatimukset keskipitkällä aikavälillä. 
3.3 Taloutta ja verotusta koskevat kysymykset 
Talous- ja rahaliitto 
Liettuan liittyessä Euroopan unioniin EMUn kolmas vaihe on jo alkanut. EMUn kolmas 
vaihe merkitsee suuria muutoksia kaikille jäsenvaltioille, myös niille, jotka eivät osallistu 
euro-alueeseen. Kaikki jäsenvaltiot, uudet mukaan lukien, osallistuvat täysin talous- ja 
rahaliittoon ja jokaisen jäsenvaltion talouspolitiikka koskee muita jäsenvaltioita. 
Jäsenvaltiot osallistuvat talouspolitiikan koordinointiin (kansalliset lähentymisohjelmat, 
laajat talouden suuntaviivat, monenvälinen valvonta, liiallista alijäämää koskeva 
menettely). Jäsenvaltioita vaaditaan noudattamaan kasvua ja vakautta koskevaa 
sopimusta, luopumaan kaikesta suorasta keskuspankkirahoituksesta julkisen sektorin 
alijäämän poistamiseksi ja julkisten viranomaisten rahoituslaitoksilta saamista 
suosituimmuusluotoista sekä saattamaan päätökseen pääomaliikkeiden vapauttaminen. 
Liittyminen unionin jäseneksi merkitsee läheisempää raha- ja valuuttapoliittista 
yhteistyötä Euroopan unionin kanssa. Tämä vaatii raha- ja valuuttapolitiikan alueella 
rakenteellisten uudistusten vahvistamista. Jäsenvaltiot, jotka eivät osallistu euro­
alueeseen, voivat harjoittaa itsenäistä rahapolitiikkaa ja osallistua rajoitetusti 
keskuspankkien eurooppalaiseen järjestelmään. Kyseisten valtioiden keskuspankkien on 
oltava riippumattomia ja hintojen vakauden on oltava niiden ensisijainen tavoite. 
Rahapolitiikkaa täytyy harjoittaa markkinoihin perustuvin välinein ja sen on 
"tehokkaasti" välitettävä suuntaukset reaalitalouteen. Tämän vuoksi uudistuksia on 
jatkettava rahapolitiikan tehokkuutta estävien tekijöiden poistamiseksi. Näitä esteitä ovat 
muun muassa kilpailun puute pankkialalla, rahoitusmarkkinoiden heikko kehitys ja 
pankkialan järjestämättömät luotot. Jokaisen jäsenvaltion valuuttapolitiikka koskee 
kaikkia jäsenvaltioita ja jokaisen jäsenvaltion on kyettävä vakauttamaan valuuttansa 
myöhemmin päätettävässä mekanismissa. 
Koska Euroopan unionin jäsenyys merkitsee EMUn tavoitteiden hyväksymistä, Liettuan 
on täytettävä lähentymisperusteet, vaikka sen ei tarvitse välttämättä tapahtua liittymis­
ajankohtana. Vaikka lähentymisperusteiden täyttäminen ei olekaan Euroopan unionin 
jäsenyyden ehtona, perusteet ovat tärkeä vertailukohta vakauteen pyrkiville 
makrotalouspolitiikoille, ja uusien jäsenvaltioiden on aikanaan täytettävä ne pysyvästi. 
Tämän vuoksi järjestelmällisen talouden siirtymän ja markkinatalouteen suuntautuneiden 
rakenneuudistusten menestyksellinen päätökseen saattaminen on olennaisen tärkeää. 
-59-
Liettuan taloudellista tilannetta ja sen edistymistä on jo analysoitu tämän maalausunnon 
aikaisemmissa luvuissa. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan keskuspankki on pääosin riippumaton hallituksesta pääjohtajan nimittämis­
menettelyn ja rahapolitiikan harjoittamisen suhteen. Sen virallinen tavoite on varmistaa 
maan valuutan vakaus. Keskuspankkia koskevassa laissa ei nimenomaisesti kielletä 
budjettivajeen rahoittamista. Liettuassa on vuoden 1994 huhtikuusta ollut toiminnassa 
valuuttakomitea, ja rahapolitiikan harjoittamista rajoittaa jyrkästi keskuspankin taseen 
valuuttavarannon määrä. Valuuttakomitean järjestelyissä on erittäin rajoitetut 
mahdollisuudet vapaalle rahapolitiikalle tai budjettivajeen keskuspankkirahoitukselle. 
Liettua on aina noudattanut tiukkaa valuuttakomiteapolitiikkaa, ja pankin taseessa 
ulkomaisia saamisia on selvästi enemmän kuin kotimaisia velkoja. Tämä strategia on 
jättänyt keskuspankille riittävästi liikkumatilaa, jota se käytti vuoden 1995 joulukuun 
pankkikriisissä. Toipuminen kriisistä on alkanut: useimpien pankkien vuoden 1996 tulos 
oli hyvä, ja ne onnistuivat parantamaan luottokantansa laatua. Hallitus noudattaa 
aktiivisesti kolmitahoista politiikkaansa, joka perustuu sääntelyrakenteen vahvistamiseen, 
vaikeuksissa olevien pankkien taseiden nopeaan puhdistamiseen järjestämättömistä eristä 
ja lopulta tehtävään yksityistämiseen. Kaksi kolmesta suurimmasta valtion pankista 
aiotaan yksityistää syyskuun loppuun mennessä, ja kolmatta koskevat lainarajoitukset on 
poistettu. Pian saatetaan päästä lopulliseen ratkaisuun kahden yksityisen pankin osalta, 
joiden maksukyvyttömyys laukaisi vuoden 1995 joulukuun kriisin. Rahoitusjärjestelmä 
ei kuitenkaan vielä ole täysin toipunut. Uusien säännösten täytäntöönpanon tehokkuus jää 
vielä nähtäväksi, eikä kannattamattomia osia ole vielä myyty. Kuten talletusten ja 
lainojen todellisen määrän lasku vuoden 1996 aikana osoittaa, sijoittajien luottamus ei 
vielä ole täysin palannut. 
Valuuttakurssi on sidottu Yhdysvaltain dollariin valuuttakomitean järjestelyjen 
vaatimusten mukaisesti. Valuuttamarkkinat ovat olleet melko rauhalliset, ja keskuspankki 
onnistui reagoimaan vuoden 1995 pankkikriisiin nostamalla kotimaan korkokantaa ja 
säilyttämään sidonnan uskottavuuden. 
Liettua on suunnitellut luopuvansa valuuttakomiteasta asteittain seuraavien kahden 
vuoden aikana ja pitävänsä valuutan sidottuna Yhdysvaltain dollariin ennen mahdollista 
siirtymistä joustavampaan valuuttakurssijärjestelmään. Keskuspankki ottaa näin 
vähitellen hoidettavakseen nykyaikaiselle keskuspankille perinteisesti kuuluvat tehtävät. 
Tällöin tulevat ajankohtaisiksi kysymykset keskuspankin riippumattomuudesta sekä 
rahapolitiikan tehokkuudesta hintojen vakauttamisessa ja kyvystä pitää valuuttakurssi 
vakaana. 
Päätelmät 
On ennenaikaista arvioida, pystyykö Liettua osallistumaan euro-alueeseen liittymis­
ajankohtana. Se riippuu rakenneuudistuksessa saavutetusta menestyksestä, joka 
mahdollistaa lähentymisperusteiden täyttämisen ja niiden jatkuvan noudattamisen. 
Lähentymisperusteet eivät kuitenkaan ole ehto liittymiselle. 
60 
Liettuan osallistumiseen EMUn kolmanteen vaiheeseen euro-alueeseen kuulumattomana 
jäsenvaltiona liittyy keskipitkällä aikavälillä edelleen ongelmia. Siirryttäessä valuutta-
komiteasta nykyaikaiseen keskuspankkiin raha- ja fmanssipolitiikaa . koskeva 
lainsäädäntö on mukautettava täysin EY:n sääntöihin. Rahoitusjärjestelmän täydellinen 
toipuminen on erityisen tärkeää. Tällä on keskeinen merkitys keskuspankin kyvylle 
tulevaisuudessa hoitaa rahapolitiikan toimia epäsuoriin välineisiin perustuen. 
Verotus 
Välittömän verotuksen alalla yhteisön säännöstö koskee pääasiassa yritys- ja 
pääomaverojen tiettyjä näkökohtia. EY:n perustamissopimuksen neljällä vapaudella on 
laajempi vaikutus kansallisiin verojärjestelmiin. 
Välillistä verotusta koskeva säännöstö koostuu ensisijaisesti yhdenmukaistetusta 
lainsäädännöstä arvonlisäveron ja valmisteverojen alalla. Siihen sisältyy kasautumaton 
yleinen kulutusvero (ALV), jota kannetaan kaikissa tavaroiden ja palveluiden tuottamisen 
ja jakelun vaiheissa. Tämä merkitsee kotimaisten ja ei-kotimaisten (tuonnin) 
liiketapahtumien yhtäläistä verotuskohtelua. ALV-säännöstöön sisältyy myös Euroopan 
unionin sisällä verovelvollisten välillä toteutettavien liiketapahtumien verotusta koskevia 
siirtymäsääntöjä. Valmisteverojen osalta säännöstö sisältää yhdenmukaista 
verotusrakennetta ja verojen vähimmäiskantaa koskevat säännöt sekä yhteiset säännöt 
valmisteveron alaisten tuotteiden hallussapidosta ja liikkumisesta (mukaan lukien 
verottomia varastoja koskevat säännöt). Yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen johdosta 
yhteisön sisärajoilta poistettiin kaikki verotarkastukset tammikuussa 1993. 
Jäsenvaltioiden veroviranomaisten keskinäinen avunanto on tärkeä sisämarkkinoiden 
hallinnollisen yhteistyön piirre. Asiasta annettu direktiivi koskee sekä välitöntä että 
välillistä verotusta. 
Eurooppa-sopimuksessa on määräykset lainsäädännön lähentämisestä välillisen 
verotuksen alalla. 
Valkoisessa kirjassa esitetään ensimmäisenä vaiheena toimenpiteitä, jotka ovat välillistä 
verotusta koskevan yhteisön säännöstön päävaatimusten mukaisia (lähinnä yhteisössä 
vuoteen 1993 sovellettuja toimenpiteitä), ja toisena vaiheena toimenpiteitä, jotka edellä 
mainittujen lisäksi ovat välttämättömiä koko välillistä verotusta koskevan säännöstön 
täytäntöönpanemiseksi. 
Yleiskuvaus 
Välitön verotus 
Kahdessa yhtiöverotusta koskevassa direktiivissä sekä välimiesmenettelyä koskevassa 
direktiivissä säädetään vastavuoroisuuden periaatteella toimivasta mekanismista. 
Vastaavia kansallisia säännöksiä ei siis voida olettaa olevan olemassa ennen jäseneksi 
liittymistä. 
Välillinen verotus 
61 
Arvonlisäveron osuus Liettuan valtion tuloista vuonna 1995 oli noin 34 prosenttia ja 
valmisteveron osuus vuonna 1996 noin 14 prosenttia. Uudempia tilastoja näiden lukujen 
kehityksestä ei ole saatavilla. 
Arvonlisävero 
Liettuan nykyinen ALV-järjestelmä otettiin käyttöön toukokuussa 1994. Liettuassa on 
yhtenäinen 18 prosentin ALV-kanta, jota sovelletaan kaikkiin veronalaisiin 
liiketapahtumiin, myös tuontiin. 
Tietyt toiminnan lajit ovat vapautettuja ALV.stä, eikä niiden johdosta voida pyytää 
palautusta. Nämä verovapautukset koskevat pääasiassa yleisen edun mukaista toimintaa 
sekä rahoitus- ja vakuutuspalveluja. Verovelvollisilla on oikeus vähentää liiketoiminnan 
yhteydessä suorittamiensa tavaroiden ja palvelujen ostojen ALV. Liettuan ALV-laissa ei 
kuitenkaan ole säännöksiä veron palauttamisesta verovelvollisille, joiden kotipaikka ei 
ole Liettua. 
Liettuassa sovelletaan erityistä ALV-järjestelmää pienviljelijöihin ja käytettyjen 
tavaroiden kauppaan. 
Valmistevero 
Liettuassa otettiin huhtikuussa 1997 käyttöön uudet valmisteverokannat, jotka on 
suunniteltu yhteisön vaatimusten mukaisiksi. Tupakan, alkoholin ja öljytuotteiden 
valmisteveroja korotettiin. Tuontiin ja kotimaisiin tuotteisiin sovelletaan samansuuruista 
valmisteveroa. 
Keskinäinen avunanto 
Verohallinnon ei vielä ole tarvinnut kehittää valmiuksiaan harjoittaa jäsenvaltioiden 
veroviranomaisten välistä keskinäistä avunantoa, sillä se tulisi ajankohtaiseksi vasta 
jäseneksi liittymisen yhteydessä. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Arvonlisävero 
Liettuan nykyinen ALV-järjestelmä perustuu yhteisön ALV-säännöstön 
perusperiaatteille. Se on kuitenkin luonteeltaan erittäin suurpiirteinen, ja sen 
soveltaminen on epäjohdonmukaista. 
Liiketapahtumien verovapautta koskevat Liettuan säännökset poikkeavat suuressa määrin 
yhteisön lainsäädännöstä sekä soveltamisalansa laajuuden että asiasisältönsä puolesta. 
Lainsäädäntöön suunnitellaan kuitenkin muutoksia. Koska Liettuassa ei ole mitään 
järjestelmää ALV-palautusten maksamiseksi rekisteröimättömille ulkomaisille 
verovelvollisille, ALV merkitsee lisäkustannusta tällaisille kaupan harjoittajille. 
Liettuan jäsenyys Euroopan unionissa vaatisi huomattavaa lisäsopeuttamista, jotta maan 
ALV-lainsäädäntö saataisiin yhteisön säännöstön asettamien vaatimusten mukaiseksi 
sekä yhteisön ALV-lainsäädännön yleisten säännösten osalta että sen verojärjestelmän 
osalta, joka on välttämätön yhteisön sisärajoilla tapahtuvien tarkastusten loputtua. 
-62-
Liettuan kansallinen strategiasuunnitelma valkoisen kirjan arvonlisäveroa koskevien 
suositusten toteuttamiseksi rajoittuu niille verovelvollisille, joiden kotipaikka ei ole 
Liettua, sekä turisteille tarkoitettujen palautusjärjestelmien toteuttamistoimenpiteisiin. 
Valmistevero 
Liettuan valmisteverojärjestelmä poikkeaa edelleenkin huomattavasti EU:n 
vaatimuksista. 
Liettuassa ei ole väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää, jonka mukaan tavarat 
voivat liikkua verottomasta varastosta toiseen ilman veroa. Lisäksi kaupan harjoittajien 
rekisteröimistä valmisteverotarkoituksiin on tarkistettava. 
Mahdollisen liittymisen yhteydessä edellä mainittuihin ryhmiin kuulumattomien 
tuotteiden mahdolliset jäljellä olevat valmisteverot voisivat jäädä voimaan, jos ne eivät 
aiheuta rajamuodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa ja jos ne ovat kansallisten 
tuotteiden ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden välisen syrjimättömyyden 
periaatteiden mukaisia. 
Yhteisön valmisteverolainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi on erittäin 
tärkeää, että Liettua mahdollisimman pian toteuttaa yhteisön mallin mukaisen 
varastojärjestelmän, vahvistaa valvontamenettelyjään sekä sopeuttaa 
valmisteverotuksensa rakenteen ja tason sellaisiksi, että ne vastaavat yhteisön periaatetta 
kansallisten ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden välisestä 
syrj imättömyydestä. 
Liettuan kansallinen strategiasuunnitelma valkoisen kirjan määräysten 
täytäntöönpanemiseksi ei sisällä selvää ja yksityiskohtaista aikataulua Liettuan 
valmisteverolainsäädännön tulevia mukautuksia varten. Lyhyen aikavälin tavoitteena on 
valmisteverokantojen asteittainen lähentäminen yhteisön vähimmäistasoon. 
Lainsäädännön täydellistä yhdenmukaistamista ei kuitenkaan suunnitella. 
Keskinäinen avunanto 
Jäseneksi liittymisen yhteydessä olisi myös tarpeen toteuttaa jäsenvaltioiden välisen 
hallinnollisen yhteistyön ja keskinäisen avunannon mahdollistavat järjestelyt. Ne ovat 
oleellisia sisämarkkinoiden toiminnan kannalta. 
Päätelmät 
Välitöntä verotusta koskeva säännöstö ei tuottane kovin merkittäviä vaikeuksia. 
Vaikka välillisen verotuksen osalta onkin edistytty, vaaditaan edelleen huomattavia 
ponnistuksia, jotta Liettuan lainsäädäntö voitaisiin mukauttaa arvonlisäveroa ja 
valmisteveroja koskevaan yhteisön säännöstöön keskipitkällä aikavälillä. 
Keskinäiseen avunantoon osallistuminen lienee mahdollista aloittaa verohallinnon 
kehittäessä tämän alan asiantuntemustaan. 
Tilastot 
-63-
Yhteisön säännöstön keskeiset periaatteet liittyvät virallisten tilastojen 
puolueettomuuteen, luotettavuuteen, avoimuuteen, (yksittäisten tietojen) 
luottamuksellisuuteen ja tilastotietojen levittämiseen. Lisäksi on olemassa joukko 
periaatteita ja käytäntöjä, jotka koskevat eurooppalaisten ja kansainvälisten 
luokitteluiden, kansantalouden tilinpito-järjestelmien, yritysrekistereiden ja erilaisten 
tilastoluokkien käyttöä. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä tehokkaan ja luotettavan tilastoinnin 
kehittämiseksi kansainvälisten standardien ja luokitteluiden mukaisesti. 
Valkoisessa kirjassa ei käsitellä alaa. 
Yleiskuvaus 
Liettuan tilastolaitos (STATISTIKOS DEPARTAMENTAS) on Liettuan virallisten 
tilastotietojen tuottamisesta ja levittämisestä vastaava keskuselin. 
Liettuan virallisen tilastoinnin oikeusperustana on laki tilastoinnista vuodelta 1993. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan arviointia varten toistaiseksi toimittama lainsäädäntö on epäselvää; lisätietoja 
tarvitaan. Tilastoinnin pääperiaatteiden noudattamista koskevat kysymykset kaipaavat 
selvennystä. 
Puutteita on muun muassa yritystilastoissa, pääoma- ja rahoituskirjanpidossa sekä 
alueellisissa tiedoissa. 
Päätelmät 
Toistaiseksi saatujen tietojen perusteella Liettualta vaaditaan jatkuvia ponnisteluja, jos se 
aikoo pystyä noudattamaan Euroopan unionin virallista tilastointia koskevia vaatimuksia 
keskipikällä aikavälillä. 
3.4 Politiikat eri aloilla 
Teollisuus 
Euroopan yhteisön teollisuuspolitiikalla pyritään parantamaan EY:n teollisuuden 
kilpailukykyä ja näin parantamaan elintasoa ja työllisyyttä. Sen tavoitteena on vauhdittaa 
teollisuuden mukautumista rakennemuutoksiin ja luoda aloitteellisuutta, yritysten 
kehittämistä ja teollista yhteistyötä suosiva ilmapiiri kaikkialla yhteisössä. Lisäksi 
pyritään paremmin hyödyntämään innovaatioita, tutkimusta ja teknologista kehittämistä 
koskevien politiikan alojen mahdollisuudet teollisuudessa. EY:n teollisuuspolitiikka on 
luonteeltaan horisontaalista. Alakohtaisten tiedonantojen avulla pyritään saamaan 
horisontaaliset toimintamallit käyttöön yksittäisillä aloilla. EY:n teollisuuspolitiikassa 
-64-
nivelletään yhteen useiden yhteisön eri politiikkojen tarjoamia välineitä, ja se käsittää 
sekä markkinoiden toimintaan liittyviä välineitä (tuotemäärittelyt, markkinoille pääsy, 
kauppapolitiikka, valtiontuet ja kilpailupolitiikka) että toimia, jotka liittyvät teollisuuden 
kykyyn mukautua muutoksiin (muun muassa vakaa makrotaloudellinen ympäristö, 
teknologia ja koulutus). 
Jotta hakijamaiden teollisuus selviytyisi kilpailun ja markkinavoimien paineesta 
unionissa, sen kilpailukyvyn on oltava tietyllä tasolla liittymiseen mennessä. On voitava 
todeta hakijamaiden noudattavan avoimiin markkinoihin ja kilpailumarkkinoihin 
tähtäävää politiikkaa perustamissopimuksen 130 artiklan (Teollisuus) määräysten 
mukaisesti. Eurooppa-sopimusten mukaiset EU:n ja hakijamaiden yhteiset toimet 
teollisuudenalojen välisen yhteistyön, investointien, teollisuuden standardoinnin ja 
vaatimustenmukaisuuden arvioinnin alalla ovat tärkeä osoitus oikeanlaisesta 
kehityksestä. 
Yleiskuvaus 
Liettuan teollisuustuotannon arvo oli vuonna 1995 noin 1,2 miljardia ecua, joka vastaa 
yhtä kolmannesta Luxemburgin teollisuustuotannon arvosta. Maan teollisuustuotanto on 
siirtymäprosessin aikana vähentynyt selvästi, ja teollisuuden osuus BKT:sta laski vuosien 
1990-1995 välillä 43:sta 36:een prosenttiin. Teollisuustuotanto oli alimmillaan vuonna 
1994, mutta siitä lähtien se on hieman kasvanut. 
Teollisuudessa on 245 000 työpaikkaa (21 prosenttia kokonaistyövoimasta). Suurimpia 
työllistäjiä ovat tekstiili- ja vaatetusteollisuus sekä elintarvike- ja puunjalostusteollisuus. 
Teollisuusyritysten kokonaislukumäärän arvioidaan olevan noin 2 000. Näistä yrityksistä 
88 prosentilla on alle 250 työntekijää. 
Liettuan teollisuuden laajamittainen kehitys käynnistyi sen jälkeen kun maa toisen 
maailmansodan jälkeen liitettiin Neuvostoliittoon (ennen sotaa 75 prosenttia maan 
väestöstä työskenteli maataloudessa). Neuvostoliiton aikana Liettua oli erikoistunut sekä 
raskaan että kevyen teollisuuden tuotteiden valmistukseen ja tuotti mm. työstökoneita, 
sähkömoottoreita, laivoja, maatalouskoneita, lannoitteita, polkupyöriä ja televisioita. 
Maan itsenäistyttyä ja menetettyä päämarkkina-alueensa, jotka sijaitsivat entiseen 
Neuvostoliittoon kuuluneissa maissa, teollisuustuotanto romahti. Jotkin tuotannonalat, 
kuten sähkömoottoreiden, televisioiden ja lannoitteiden tuotanto, ovat säilyttäneet 
asemansa suhteellisen vakaina osittain siksi, että ne ovat voineet jatkaa vientiä IVY-
maihin ja/tai saaneet ulkomaisia suoria sijoituksia. Teollisuuden kasvu keskittyy 
kuitenkin pääasiassa "uusiin" kevyen teollisuuden aloihin - elintarviketeollisuuteen, 
tekstiili- ja vaatetusteollisuuteen, puunjalostusteollisuuteen sekä rakennusteollisuuteen -
jotka ovat kyenneet hankkimaan suhteellisen paljon ulkomaisia suoria sijoituksia. 
Liettuan teollisuus: tärkeimmät tuotannonalat vuonna 1996 
65 
Tuotannonala osuus osuus teollisuuden 
teollisuustuotannosta työpaikoista 
(jalostusarvo) (%) 
( %) 
Elintarvike- ja tupakkateollisuus 36 20 
Öljytuotteiden jatkojalostus 17 ei tietoja 
Tekstiili-, vaatetus-ja nahkateollisuus 14 24 
Kemianteollisuus 9 4 
Ei-metalliset mineraalituotteet 4 6 
Elekroniikkateollisuus 3 5 
Koneet ja laitteet 3 9 
Kulkuneuvot 2 3 
Sähkökoneet ja-laitteet 2 2 
Puunjalostusteollisuus 2 6 
Sellu- ja paperiteollisuus, painaminen ja kustantaminen 2 4 
Huonekaluteollisuus 2 4 
Yhteensä 96 87 
Muut tuotannonalat 4 13 
Teollisuus yhteensä 100 100 
Teollisuustuotannon osuus BKT:sta/työpaikoista (%) 28 21 
Elintarviketeollisuus (liha- ja meijerituotteet) on Liettuan teollisuuden johtava ala. Ala 
on viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana vakaantunut, mikä näkyy myös 
länsituonnin tasaantumisena. Perusteellinen rakenneuudistus on kuitenkin tarpeen, jotta 
ala pystyy selviytymään EU:n yritysten asettamista kilpailupaineista. Keskimääräinen 
kapasiteetin käyttöaste on tällä hetkellä arviolta 45 prosenttia ja yksityisen pääoman 
osuus arviolta 40 prosenttia. Parhaiten sekä yritysten johtamistapojen että koneiden ja 
laitteiden uudistamisesta ovat selviytyneet keskisuuret yritykset. Elintarviketeollisuuden 
tuleva kehitys riippuu myös maan elintason kohoamisesta. 
Öljyn jalostusteollisuus on kehittynyt jälleen myönteiseen suuntaan vuodesta 1996 
lähtien. Venäjän federaation öljyalan yksityistäminen avannee alalle uusia 
kehitysmahdollisuuksia. Sekä Baltian maissa että IVY-maissa on markkinoita 
jalostusasteeltaan alhaisille öljytuotteille. 
Tekstiili- ja vaatetusteollisuus on Liettuan teollisuuden lippulaiva. Vaikka ala kaipaakin 
lisäuudistuksia, se on kasvanut jatkuvasti. Kasvua ovat paljolti edistäneet ulkomaiset 
suorat sijoitukset. Liettualaiset tekstiili- ja vaatetusyritykset kilpailevat jo EU:n kanssa. 
Suurimmat yksityistetyt vaatetusalan yritykset toimivat 90-100-prosenttisesti ulkoisen 
jalostuksen liiketoimien varassa. Yrityksissä on jo otettu käyttöön uutta teknologiaa 
erityisesti yhteisyritysjärjestelyjen avulla. Sama pätee huonekaluteollisuuteen. 
Kemianteollisuudessa on vuodesta 1994 lähtien tapahtunut elpymistä erityisesti 
lannoitteiden tuotannossa. 80 prosenttia tuotannosta menee vientiin. 
Rakennusteollisuus kehittyy nopeasti, ja kehityksen kärjessä ovat erityisesti keskisuuret 
yritykset. Liettuasta viedään sementtiä Saksaan, Belgiaan ja Alankomaihin. 
Turkista saatujen sijoitusten myötä televisioiden kuvaputkien tuotanto on saanut uutta 
vauhtia. Yli 80 prosenttia tästä tuotannosta menee vientiin. 
66 
Koneiden valmistus vähenee edelleen (alhaisimmat tuotantoluvut kirjattiin vuonna 
1996), ja alan rakenneuudistuksessa on ongelmia. Vaille markkinoita jääneen 
puolustusteollisuuden tavoin koneenrakennusteollisuudessa on yhä ammattitaitoista 
työvoimaa. 
Huolimatta valtion yrityksistä tukea lääketeollisuutta alentamalla yritysten verotusta ja 
myöntämällä vapautuksia arvonlisäverosta ala on edelleen pieni ja heikosti kehittynyt. 
Vain 10 prosenttia Liettuassa käytetyistä lääkkeistä on kotimaista tuotantoa, mutta 
toisaalta 35 prosenttia lääketeollisuuden tuotannosta (laadultaan vaatimattomia geneerisiä 
lääkkeitä) viedään IVY-maihin. 
Yksityistäminen on sujunut suunniteltua hitaammin. Kesäkuussa 1995, 
yksityistämistodistusten avulla toteutetun ensimmäisen kierroksen jälkeen, valtion koko 
teollisuusomaisuudesta oli myyty vain 30 prosenttia. Yksityistämisen toinen kierros 
(jonka aikana omaisuutta myydään käteisellä avoimien tarjouskilpailujen perusteella) on 
myöhässä aikataulustaan, koska yksityisten investointien hankkimisessa on ollut 
vaikeuksia. Toisaalta yksityistämisessä on jo edetty pitkälle joillakin aloilla, kuten kone­
ja sähkölaiteteolhsuudessa, moottori ajoneuvoteollisuudessa, nahkatuotteita valmistavassa 
teollisuudessa sekä paperi-, huonekalu-, kemian-ja lääketeollisuudessa. 
Ulkomaisen pääoman osuus on suurin muovi-, puunjalostus-, tekstiili- ja 
elintarviketeollisuudessa, nahkatuotteita valmistavassa teollisuudessa sekä sähkölaite- ja 
vaatetusteollisuudessa. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Useat tunnusluvut tukevat arviota, jonka mukaan Liettua ei ole vielä edennyt kovin 
pitkälle muutosprosessissa. Vaikka makrotalouden vapauttamisessa on edistytty 
huomattavasti, suuryrityksiä on yksityistetty varsin vähän, energian hinnoitteluun liittyy 
yhä ongelmia ja Liettua on siirtynyt muita hakijamaita vähemmän tekemään kauppaa 
länsimarkkinoilla. 
Juuri energian alihinnoittelu on todennäköisesti syynä siihen, että Liettuan talouden 
energiavaltaisuus on hakijamaiden korkein. Vaikuttaa siltä, että Liettua on säilyttänyt 
tähän asti entisellään suuremman osan Neuvostoliiton ajalta peräisin olevasta 
energiavaltaisesta teollisuudesta kuin muut Baltian maat. Koska näiden alojen 
kasvumahdollisuudet ovat vähäiset, on ilmeistä, että Liettuassa olisi jo aikaisemmassa 
vaiheessa pitänyt käynnistää rakenneuudistus, jolla teollisuuden painopistettä 
siirrettäisiin energiavaltaisilta työvoimavaltaisille aloille (Liettuan palkkataso on 
hakijamaiden alhaisin) ja jolla elintarviketeollisuus nostettaisiin keskeiseen asemaan. 
Maan oma rahoitusjärjestelmä ei toistaiseksi kykene tarjoamaan pääomia keskipitkälle tai 
pitkälle aikavälille, koska se on vasta äskettäin saatu vakautetuksi ja koska 
pankkijärjestelmän rakenneuudistus on aloitettu vasta jokin aika sitten. Kasvua jarruttaa 
myös se, että ulkomaisia suoria sijoituksia koskevat järjestelyt ja sijoituksiin liittyvä 
hallintojärjestelmä ovat edelleen puutteellisia. 
Teollisuustuotannon kasvu jatkunee tulevina vuosina, vaikka kotimaisen kysynnän 
elpyminen onkin edelleen hidasta. Kasvusta huolimatta arvioidaan, että 
67-
teollisuustuotannon määrä yltää vuoteen 2000 mennessä vain 40 prosenttiin vuoden 1990 
tasosta. 
Liettuan hallitus on aikeissa vauhdittaa yksityistämistä ja käynnistää vuoden 1997 
loppuun mennessä 14 "strategisesti tärkeän" televiestintä-, liikenne- (mukaan lukien 
telakat) ja energia-alan yrityksen yksityistämisen. Hanke toteutetaan järjestämällä avoin 
kansainvälinen tarjouskilpailu. Valtion omistaman televiestintäyrityksen yksityistäminen 
aloitettiin jo maaliskuussa 1997. 
Liettuan teollisuuden pääongelmana on, että siltä puuttuu pitkäaikaista rahoitusta, jonka 
avulla voitaisiin jatkaa etenemistä kohti täysimittaista yksityistämistä ja 
rakenneuudistusta. Ulkomaisten suorien sijoitusten hankkiminen onkin itse asiassa yksi 
joulukuussa 1996 virkaansa nimitetyn uuden hallituksen Eurooppa-ministerin 
päätehtävistä. Hallituksen arvion mukaan teollisuuden täydelliseen rakenneuudistukseen 
tarvitaan kuusi vuotta. 
Teollisuuden kilpailukykyä koskevat päätelmät 
Jos rakenneuudistuksen ja yksityistämisen tämänhetkinen myönteinen kehitys jatkuu, 
valtaosa Liettuan teollisuudesta kyennee keskipitkällä aikavälillä selviytymään niistä 
ongelmista, joita yhdentyminen Euroopan yhtenäismarkkinoihin tuo tullessaan. 
Teollisuustuotteiden vapaata liikkuvuutta koskevaa säännöstöä arvioidaan erikseen 
sisämarkkinoita käsittelevässä jaksossa. 
Maatalous 
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on ylläpitää ja kehittää nykyaikaista 
maatalousjärjestelmää, jolla varmistetaan maatalousväestön kohtuullinen elintaso sekä 
kuluttajien kohtuuhintaisten elintarvikkeiden saanti ja taataan tavaroiden vapaa 
liikkuvuus Euroopan yhteisössä. Erityistä huomiota kiinnitetään ympäristöön ja 
maaseudun kehittämiseen. Yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) hallinnoidaan yhteisillä 
markkinajärjestelyillä, joita täydennetään eläinlääkintää, kasvien terveyttä ja eläinten 
ruokintaa koskevilla säädöksillä sekä elintarvikehygieniaa koskevilla säädöksillä. Myös 
rakennepolitiikan alalla on lainsäädäntöä, joka kehitettiin alunperin ensisijaisesti 
maatalouden nykyaikaistamiseksi ja monipuolistamiseksi, mutta jossa on viime aikoina 
korostunut yhä enemmän ympäristö ja rakennepolitiikan alueellinen eriyttäminen. 
Vuoden 1992 uudistuksista alkaen maatilojen tukeen tarkoitettu rahoitus on tullut yhä 
enemmän suorista tukimaksuista, joilla korvataan pienentyneitä maatalouden tukihintoja. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään Liettuan ja Euroopan yhteisön välisen 
maatalouskaupan perustasta, ja sillä pyritään Liettuan maatalousalan sekä maatalouden 
raaka-aineita jalostavan teollisuuden ja kasvinsuojeluvaatimusten nykyaikaistamista, 
rakenteellista uudistamista ja yksityistämistä koskevan yhteistyön edistämiseen. 
Valkoinen kirja kattaa eläinlääkinnän, kasvinsuojelun ja eläinten ruokinnan tarkastukset 
sekä yksittäisten hyödykkeiden kaupan pitämisen vaatimukset. Tällaisen lainsäädännön 
tarkoituksena on suojella kuluttajia, kansanterveyttä sekä eläinten ja kasvien terveyttä. 
Yleiskuvaus 
Maatalouden tilanne 
-68-
Liettuan maataloustuotannon arvo oli vuonna 1993 noin 0,12 prosenttia unionin 
tuotannon arvosta. 
Siirtymäkauden alussa tapahtuneen jyrkän laskun jälkeen maatalouden osuus koko 
bruttokansantuotteesta vakiintui ja oli 9,4 prosenttia vuonna 1995. Vuonna 1996 tämä 
osuus nousi 11,4 prosenttiin pääasiallisesti hyvien viljasatojen ansiosta. Maataloudella on 
hyvin tärkeä asema kansantaloudessa, ja maatalouden työvoiman osuus kasvoi vuoden 
1990 18 prosentista 24 prosenttiin vuonna 1995, mikä heijasteli työllistymisvaihtoehtojen 
puutetta. Yhteensä 6,53 miljoonan hehtaarin kokonaispinta-alasta maatalousmaana on 3,5 
miljoonaa hehtaaria. Peltomaana on 84 prosenttia maatalouden kokonaisalasta. 
Liettuan maareformin perusperiaate oli omistusoikeuksien palauttaminen tai korvausten 
maksaminen raha- tai luontoissuorituksina. Vuoden 1996 lopussa maata oli palautettu 
vain 250 000 viljelijälle, mutta monien muiden osalta asiakirjojen käsittelyssä oli 
edistytty pitkälle. Yksityistämisen tuloksena perustettiin melkein 400 000 yksityistä 
"kotitalouspalstaa", jotka ovat kooltaan keskimäärin 2,1 hehtaaria, ja 135 000 
keskimäärin 8,4 hehtaarin kokoista yksittäistä maatilaa, joiden osuus maatalousmaasta oli 
34 prosenttia. Tämä on johtanut paitsi omistuspohjan, myös toiminnan pirstoutumiseen, 
sillä samalla perustettiin monia niin pienimuotoisia tiloja, etteivät täysipäiväiset viljelijät 
todennäköisesti saa niistä riittävästi tuloja. 
Noin kolmannes Liettuan maatalousmaasta^.2nilj. ha) on maatalousyritysten (Bendrove) 
hallussa. Näillä yksiköillä on osakeyhtiön oikeudellinen asema, mutta voimassa olevan 
lainsäädännön mukaan ne eivät voi hankkia omistusoikeutta viljelemäänsä maahan. 
Maatalousyrityksillä on maataloustuotannon lisäksi usein myös jalostustoimintaa ja 
vähittäismyyntiä vähittäiskauppaketjujen kautta. Tällaisen tiiviissä yhteistyössä olevan 
tuotanto-, jalostus- ja vähittäismyyntiketjun kehittyminen on merkinnyt lisääntynyttä 
kilpailua elintarviketeollisuuden ja jakelun alalla vielä jäljellä oleville monopoleille. 
Vuoden 1997 alussa Liettuassa oli 2000 maatalousyritystä, mutta luku pienenee 
todennäköisesti lähitulevaisuudessa. 
Liettuan maataloustuotannon rajun vähenemisen syynä oli entisen Neuvostoliiton 
markkinoiden menettäminen, kotimaisen kysynnän pieneneminen ja asteittainen 
mukautuminen uuteen talousympäristöön, ja se supistui 50 prosentilla siirtymäkauden 
aikana. Pahiten tämä vaikutti karjataloustoimintaan, joka väheni yli 50 prosenttia, ja 
viljelytuotantoon, joka väheni yli 40 prosenttia. 
Maatalouden yhteistyöyritysten osuus viljatuotannosta on 45 prosenttia ja 
sokerijuurikkaiden tuotannosta puolet, ja niiden hallussa on 60 prosenttia karjasta ja 54 
prosenttia sioista. Toisaalta kotitalouspalstat tuottavat kaksi kolmasosaa perunoista ja 60 
prosenttia vihanneksista, ja niillä on 51 prosenttia lypsylehmistä. Yksityset maatilat 
tuottavat noin 30 prosenttia peltoviljelysadosta, mutta niiden osuus karjatalousalasta on 
hyvin pieni. 
Liettua on omavarainen (1995) monien tuotteiden suhteen (maito 1,8 milj. t eli 163 %; 
naudanliha 87 000 t eli 106 %; vihannekset 121 %), mutta ei viljan (2,5 milj. t eli 83 %) 
eikä sianlihan (93 0001 eli 93 %) suhteen. 
69 
Jalostusteollisuutta on yksityistetty tietyssä määrin, mutta 30 prosenttia useimmista 
aloista on edelleen valtion käsissä. Vaikka osa elintarvikkeiden myöhemmistä 
jalostusvaiheista toimii edelleen monopolijärjestelyin, maatalousyritysten perustamien 
jalostus- ja jakelutehtaiden ansiosta on syntynyt enemmän kilpailuun perustuva tilanne. 
Vuonna 1995 taloudellinen tilanne elintarvikkeiden tuotantoalalla oli edelleen heikko, ja 
elintarviketeollisuudella on paljon velkoja. 
Liettua on kaupan osalta kotimaan markkinoiden pienuuden vuoksi riippuvainen 
vientituloista. Maataloustuotteet ja elintarvikkeet muodostavat suuren osuuden Liettuan 
kokonaiskaupasta (18 % vuonna 1995). Vuonna 1995 EU:n osuus Liettuan tuonnista oli 
61 prosenttia ja viennistä 30,5 prosenttia tällä sektorilla. Venäjä on kuitenkin edelleen 
tärkeä kauppakumppani, jonne vietiin lähes puolet elintarvikkeiden kokonaisviennistä 
vuonna 1995. Kauppa muiden entisen Neuvostoliiton uusien itsenäisten valtioiden kanssa 
on ollut hyvin vähäistä siirtymäkauden alkuvuosina, mutta se on lisääntynyt viime 
vuosina. 
Maatalouspolitiikka 
OECD:n laskema Liettuan tuottajatukiekvivalentti (PSE) oli 3 prosenttia vuonna 1995, 
kun EU:ssa se oli 49 prosenttia. 
Liettuan hallitus laati vuonna 1994 osana maatalouspolitiikkaansa kansallisen 
maatalouden kehittämisohjelman valtion tuen koordinoimiseksi ja maatilojen tulojen 
vakauttamiseksi. Sen tavoitteena on matalakorkoisten lainojen tarjoaminen ja 
maatalousalaan liittyvän tutkimuksen ja koulutuksen tukeminen. 
Vuonna 1994 annetun maatalousalan kauppasuhteiden valtion sääntelyä koskevan lain 
mukaan pääasiallisille maataloustuotteille otettiin vuonna 1995 käyttöön 
vähimmäisostohinnat, ostokiintiöt, tuotantotuet, suorat maksut epäsuotuisille alueille, 
vientituet ja varastointituet. Vähimmäistukihinnat vahvistettiin tuottajien 
"pohjahinnoiksi". 
Liettuan valtiolla ei kuitenkaan ole hallinnollisia välineitä vähimmäisostohintojen 
täytäntöönpanemiseksi, ja se turvautuu kokonaan jalostajien väliseen kilpailuun sen 
varmistamiseksi, että tuottajat todella saavat nämä vähimmäishinnat. Tuet maksetaan 
suoraan jalostusteollisuudelle, jotta kuluttajahinnat pysyisivät alhaisempina kuin ilman 
tukia. 
Hallituksen vaihdos vuoden 1996 joulukuussa johti maatalouspolitiikan suuntaamiseen 
uudelleen. Politiikan tavoitteena on kilpailukykyisen maatilasektorin kehittämisen 
tukeminen. Pääsuuntaus on tällä hetkellä jalostusteollisuudelle maksettavien tukien 
muodossa sovellettavien kuluttajahintatukien poistaminen asteittain sekä maatilojen 
tulojen tukeminen soveltamalla pääasiallisten maataloustuotteiden tukihintoja, suoria 
maksuja ja investointitukia. 
Vuonna 1995 kansallisesta talousarviosta käytettiin maatalouteen noin 10 prosenttia. 
Maatalousbudjetista noin 50 prosenttia (23 milj. ecua vuonna 1995) käytettiin sellaisten 
hyödykkeiden kuin maidon, viljan ja naudan- ja sianlihan hintatukitoimenpiteisiin. 
Suoria maksuja ja edullisia lainoja hallinnoidaan rahastoilla, esimerkiksi viljelijöiden 
tukirahastolla, joka investoi maaseudun infrastruktuurihankkeisiin. Vientitukiin käytettiin 
70 
27 miljoonaa Iitaa (5,16 milj. ecua) pääasiassa maitotuote-ja sika-alalla ja epäsuotuisten 
alueiden viljelytukeen 13,8 miljoonaa Iitaa (2 miljoonaa ecua). Vuoden 1997 alun jälkeen 
maataloustuki on rahoitettu keskitetysti yhden rahaston eli maaseudun tukirahaston 
kautta. 
Maataloushinnat ovat hintatukitoimenpiteiden kannalta huomattavasti EU:n hintoja 
alhaisemmat. Maidon ja naudanlihan hinnat olivat 30 - 35 prosenttia yhteisön 
keskiarvosta, kun taas vehnän ja sianlihan hinnat olivat suhteellisen korkeat eli 70 - 80 
prosenttia yhteisön hinnoista vuonna 1995. 
Maatalouspolitiikkaa uudelleen suunnattaessa kiinnitetään yhä enemmän huomiota 
maaseudun ja rakenteiden kehittämispolitiikkaan. Liettuan väestöstä 56 prosenttia asuu 
maaseudulla. Vuosina 1992 - 1995 Liettuassa myönnettiin 16 miljoonaa ecua 
infrastruktuurien tukemiseen, ja 2 miljoonaa käytettiin viljelijöiden kalustoon liittyviin 
korkomaksuihin ja juokseviin tuotantomenoihin. Epäsuotuisten alueiden tukea 
myönnettiin maaperän laadun perusteella (laadun on oltava neljänneksen keskimääräisen 
tuottavuuden alapuolella). 
Maatalouspolitiikalla pyritään luonnonhaitoista johtuvien tulonmenetysten korvaamiseen. 
Vuonna 1995 kyseiseen ohjelmaan käytettiin 2 miljoonaa ecua. 
Liettuan ja Euroopan yhteisön välinen vapaakauppasopimus tuli voimaan 1. tammikuuta 
1995. Siihen kuuluu vastavuoroisia myönnytyksiä. Yhteisön myönnytyksiä lisättiin 
vuonna 1996. 
Vuoden 1995 huhtikuusta alkaen Liettuan rajasuojapolitiikka on perustunut kokonaan 
tariffien erotusjärjestelmään, jossa erotellaan sopimus- ja etuustullit ja autonomiset tullit. 
Suoja vaihteli oliiviöljyn 5 prosentista (ei kotimaista tuotantoa) vehnän 87 prosenttiin ja 
jalostetun sokerin 35 prosenttiin. Jalostettuihin tuotteisiin, kuten sokeriin ja voihin, 
sovelletaan korkeampia tulleja kotimaan jalostusteollisuuden suojelemiseksi. 
Liettua kuuluu myös Baltian maiden vapaakauppasopimukseen, johon maataloustuotteet 
ovat kuuluneet vuoden 1997 tammikuusta. Liettua neuvottelee parhaillaan Maailman 
kauppaj ärj eston j äsenyy destä. 
Liettua on aloittamassa Valkoisessa kirjassa eritellyn lainsäädännön käyttöön ottamista. 
Metsätalousministeriö yhdistettiin vuoden 1996 joulukuussa maatalousministeriöön, ja 
hallinnon rakenteita on yleisesti muutettu vastuun keskittämiseksi, mutta toisaalta on 
edistetty maatalouspolitiikan toimeenpanon osatekijöiden hajauttamista. Maatalouden 
"järjestäytymisinfrastruktuuri" ei ole Liettuassa erityisen kehittynyt, ja tuottajajärjestöjä 
on useita, esimerkiksi maatalouskamarit, maatalousyritysten yhdistys, pieniviljelij öiden 
liitto ja maanomistajien yhdistys. Myös elintarviketeollisuus on järjestäytynyt pieniin 
erillisiin edunvalvontaryhmiin. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan suurimpia ongelmia lähivuosina on maan rekisteröinnin loppuun saattaminen. 
Tällä aikataululla omistusoikeuden täydellisen vahvistamisen valmistuminen saattaa 
kestää jopa kymmenen vuotta. Ratkaisemattomat tukipyyntöihin ja omistuspohjaan 
liittyvät asiat estävät toimivien maamarkkinoiden kehittymisen. Tämän seurauksena ei 
-71-
tehdä myöskään maatiloja koskevia investointeja, jotka ovat maatalouden 
nykyaikaistamisen edellytys, sillä kiinnitysluottoja ei ole saatavilla. 
Teollisuus kärsii ylikapasiteetista, vanhanaikaisesta kalustosta ja pahasta 
velkaantumisesta. Useimmat tehtaat eivät myöskään vastaa yhteisön laatu- ja 
hygieniavaatimuksia, eivätkä tämän vuoksi voi viedä yhteisön markkinoille. Kahden tai 
kolmen siipikarjatilan odotetaan kuitenkin saavan pian yhteisön hygieniahyväksynnän. 
Tällä alalla on ongelmia kauppapolitiikan vapautumisesta ja tuonnin kasvusta johtuvan 
kilpailun lisääntymisen vuoksi. Yleisesti osa maatalouden tuotteita jalostavasta 
elintarviketeollisuudesta toimii edelleen monopolijärjestelyin, mutta elintarviketuonti ja 
maatalousyritysten perustamien jalostus- ja jakeluyritysten toiminta on muuttanut 
ympäristöä enemmän kilpailuun perustuvaksi. 
Maatalouspolitiikan toteuttamiselle on Liettuassa monia esteitä ainakin keskipitkän 
aikavälin politiikan tavoitteiden osalta. Esimerkiksi maataloustuotteiden vaihtoehtoiset 
markkinat ovat rajalliset laatuvaatimusten ja muista KIE-maista tulevan voimakkaan 
kilpailun vuoksi. Useimpien hyödykkeiden hinnat ovat Liettuassa edelleen huomattavasti 
maailmanmarkkinahintoja alhaisemmat huolimatta kotimaan vähittäismyyntihintojen 
vapautumisesta. 
Liettualla ei ole seuraavien vuosien aikana tarpeeksi julkisia varoja maatalouden 
tukemiseksi merkittävästi, ja ulkomaisten valuuttojen rajoitukset vaikeuttavat edelleen 
rehuviljan ja muiden tärkeiden tuotantohyödykkeiden tuontia. 
Liettua vaikuttaa olevan käynnistämässä järjestelmällisempää maatalouspolitiikkaa, 
johon kuuluvat h intatukijärj estelyt sekä rakenteiden ja maaseudun 
kehittämistoimenpiteet. Jotkut tällä hetkellä sovellettavat politiikan piirteet muistuttavat 
yhteisön politiikkaa, mutta tärkeimpiä yhteisön politiikan välineitä ei sovelleta 
Liettuassa. Näihin kuuluvat maitoalan kiintiöt, tietyt peltoviljelyjärjestelmän pääkohdat 
(perusala, maan viljelykäytöstä poistaminen, tasaustuet ja karjatalousalan palkkiot) sekä 
tietyt maaseudun j a rakenteiden kehittämisohj elmat. 
Näiden toimenpiteiden hallinto ja valvonta edellyttäisi kohtuullisen kehittyneitä 
hallintojärjestelmiä kuten asianmukaista maarekisteriä ja karjan tunnistus- ja 
rekisteröintijärjestelmää. Yleisesti on selvää, että hallinnon kapasiteettia olisi kehitettävä 
edelleen näillä aloilla, jos toimenpiteitä haluttaisiin soveltaa Liettuassa. 
Tässä vaiheessa on vaikea ennustaa, miten maatalouden tukihinnat kehittyvät Liettuassa 
ennen liittymistä. Tämä riippuu monista tekijöistä kuten kansantaloudesta, 
vientimarkkinoiden tilanteesta ja hintatukitason kehittymisestä unionissa. 
Vaikka rakenne- ja maaseutupolitiikan mukauttamisessa onkin edistytty, tietyt 
toimintatavat ja tuotantopanostuet eivät vaikuta yhteisön politiikan mukaisilta. 
Tukikelpoisuusperusteiden yksityiskohtainen tarkasteleminen on välttämätöntä, jotta 
voidaan arvioida riittävän tarkasti toimenpiteiden yhteensopivuus yhteisön 
toimenpiteiden kanssa. 
Liettua on ottamassa käyttöön Valkoisessa kirjassa eriteltyä lainsäädäntöä. 
Liettuan eläinlääkintäalan lainsäädännön mukauttaminen on vasta valmistelun 
alkuvaiheissa. Vaikka lainsäädäntö vaikuttaakin riittävältä takaamaan kansanterveyden ja 
-72-
eläinten terveyden Liettuassa, sikäläisen lainsäädännön ja yhteisön säännöstön välillä on 
huomattavia eroja. Testaukseen ja diagnosointiin liittyvät laitteet ja tilat eivät riitä 
yhteisön eläinlääkintävalvontaan. Tilojen rekisteröintiä ja eläinten tunnistusta koskevat 
järjstelmät on mukautettava yhteisön järjestelmiin. Myös eläinten ravinnon alalla on 
annettava paljon lakeja. 
Lainsäädännön yhdenmukaistamista tarvitaan kasvinsuojelutuotteiden, torjunta-
ainejäämien, biologisen viljelyn, siementen ja kasvullisen lisäysaineiston sekä kasvien 
terveyden alalla. Kasvien terveyttä koskevia valvonta- ja tarkastusmenettelyjä on 
tehostettava asianmukaisen suojatason takaamiseksi. 
Päätelmät 
Yhteisön säännöstöön mukautumiseksi vaaditaan vielä huomattavia ja jatkuvia 
ponnisteluja, vaikka Valkoisessa kirjassa mainittujen toimenpiteiden toteuttamisessa 
onkin jo edistytty. 
Erityisesti seuraaviin seikkoihin on kiinnitettävä huomiota: 
- eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluvaatimusten täytäntöönpano ja voimaan saattaminen 
sekä laitosten kunnostus yhteisön vaatimusten noudattamiseksi; tämä on erityisen 
tärkeää tarkastus-ja valvontamenettelyjen osalta unionin ulkorajojen suojelemiseksi, 
- hallintorakenteiden vahvistaminen, jotta taataan YMP:n välineiden täytäntöönpanoa ja 
voimaan saattamista varten tarvittava kapasiteetti, 
- maataloustuotteita jalostavan elintarviketeollisuuden rakenteiden muutokset 
kilpailukyvyn lisäämiseksi. 
Koska yhteisen maatalouspolitiikan välineitä on olemassa vasta rajoitetusti, tarvitaan 
maatalouspolitiikan perusteellista muutosta, ja valmistautuminen liittymiseen 
keskipitkällä aikavälillä edellyttää suuria ponnisteluja. 
Kalastus 
Yhteinen kalastuspolitiikka käsittää yhteiset markkinajärjestelyt, rakennepolitiikan, 
sopimukset kolmansien maiden kanssa, kalavarojen hoidon ja säilyttämisen sekä 
tutkimuksen tämän toiminnan tueksi. 
Eurooppa-sopimuksessa on määräyksiä yhteisön kanssa käytävästä kalastustuotteiden 
kaupasta sekä yhteistyöstä. Valkoiseen kirjaan ei kuulu tämän alan toimenpiteitä. 
Yleiskuvaus 
Vuonna 1996 Liettuassa työskenteli kalastusalalla yhteensä 3510 henkeä, kun vuonna 
1992 vastaava luku oli 10 261. Kokonaissaalis oli vuonna 1995 noin 54 000 tonnia, ja sen 
arvo noin 48 miljoonaa ecua. Valtion omistama Klaipedan satama (pääsatama), Nida ja 
Sventoji ovat kalastuksesta eniten riippuvaisia alueita. 
Valtamerikalastukseen osallistui vuonna 1996 57 alusta. Nämä saivat 33 000 tonnia 
saalista (vuonna 1993 saatiin 109 000 tonnia), joka on arvoltaan 32 miljoonaa ecua. Noin 
73-
40 prosenttia valtamerillä ja Itämerellä toimivista aluksista on yli 20 vuotta vanhoja. 
Vuonna 1996 Itämerellä kalasti 70 alustaja 150 pientä venettä, jotka saivat 20 000 tonnia 
saalista (enemmän kuin vuoden 1993 7000 tonnia). 
Vuonna 1996 54 jalostusyrityksessä työskenteli yhteensä keskimäärin 2050 henkeä. 
Kokonaistuotanto on vähentynyt vuosina 1993 - 1996 pakasteiden tuotannon jyrkän 
laskun vuoksi. 
Liettua on yhteisön kauppakumppani, ja sieltä tuodaan 0,09 prosenttia EU:n 
kalastustuotteiden kokonaistuonnista (alkuperästä riippumatta) ja 3,6 prosenttia 
hakijamaiden kalastustuotteiden tuonnista unioniin (arvon mukaan laskettuna). Liettuaan 
viedään 0,34 prosenttia EU:n kalastustuotteiden kokonaisviennistä ja 4,1 prosenttia EU:n 
näiden tuotteiden viennistä hakijamaihin (arvon mukaan laskettuna). 
Itämeren kalavarojen hoito järjestyy tällä hetkellä EU:n ja Liettuan välillä yhteisen 
elimen eli Kansainvälisen Itämeren kalastuskomission (IBSFC) kautta. Liettualla on 
kalastussopimukset Fär -saarten, Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa. Niissä ei kuitenkaan 
määrätä kiintiöiden vaihdoista. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan tuotanto- ja ulkomaankauppaluvut ovat melko pieniä verrattuna EU:n vastaaviin 
lukuihin, eikä niillä todennäköisesti ole suurta vaikutusta koko yhteisöön keskipitkällä 
aikavälillä. 
Rakenteiden siirtämisessä valtiolta yksityisomistukseen on jo tapahtunut edistystä. 
Vaikkei mukautusjakso ole suinkaan vielä ohi, jo nyt voidaan havaita, että 
valtamerilaivaston purkaminen on vaikuttanut voimakkaasti koko alaan. Vielä ei voida 
olla varmoja, voidaanko alan laskusuhdanne pysäyttää ennen liittymistä, mutta on selvää, 
että tämän laskun seurausten ja koko tuotantoalan nykyaikaistamisen selvittämiseen 
tarvitaan apua. 
Tehtyjen kalastussopimusten ja Liettuan kansainvälisten ja alueellisten 
kalastusjärjestöjen jäsenyyden osalta käytettävissä olevien tietojen perusteella 
odotettavissa ei ole suuria ongelmia. 
Ensisijaisia seikkoja ovat kalastuslaivaston kapasiteetin vähentäminen ja koko alan 
nykyaikaistaminen. 
Liettuan olisi perustettava kalastushallinto, joka pystyy vastaamaan kalakantojen 
hallintaa, kalastusta, kalanjalostusta ja kauppaa koskeviin yhteisön vaatimuksiin sekä 
kokoamaan tietoja ja koordinoimaan tarvittavia rakenteiden muutoksia. 
Päätelmät 
Alan mukauttaminen liittymistä varten vaatii huomattavia ponnistuksia. Liettuan 
kalastussektorin liittäminen yhteisön kalastuspolitiikkaan ei aiheuta suuria ongelmia. 
Energia 
74-
Euroopan unionin energiapolitiikan tärkeimpiä tavoitteita ovat komission valkoisen 
kirjan Euroopan unionin energiapolitiikka mukaisesti kilpailukyvyn vahvistaminen, 
energian saannin varmuus ja ympäristönsuojelu. Yhteisön cncrgiasäännöstön tärkeimpiä 
osia ovat perustamissopimusten määräykset sekä johdettu oikeus, joka koskee erityisesti 
kilpailua ja valtion tukea, energian sisämarkkinoita (esim. direktiivit sähköstä, hintojen 
avoimuudesta, kaasun- ja sähkönsiirrosta, hiilivedyistä, luvista ja suunnitelmista 
hätätilanteiden varalle, kuten varmuusvarastointivelvoitteista), ydinenergiaa sekä 
energiatehokkuus- ja ympäristömääräyksiä. Muita tärkeitä energiapolitiikan osa-alueita 
ovat Euroopan laajuisten energiaverkkojen kehittäminen ja energia-alan tutkimuksen ja 
kehittämisen tukeminen. Parhaillaan ollaan vapauttamassa kaasualaa, kehittämässä 
energiatehokkuuteen liittyvää yhteisön säännöstöä ja toteuttamassa Auto Oil -ohjelmaa. 
Yhteisön ydinenergiasäännöstö on kehittynyt alkuperäisestä Euroopan 
atomienergiayhteisön perustamissopimuksesta laajaksi oikeudellisten ja poliittisten 
keinojen järjestelmäksi, johon kuuluvat myös kansainväliset sopimukset. Nykyään 
säännöstö koskee terveys- ja turvallisuuskysymyksiä (esim. säteilysuojelua), 
ydinlaitosten turvallisuutta, radioaktiivisen jätteen käsittelyä, investointeja (esim. 
Euratomin rahoitusinstrumentteja), tutkimuksen edistämistä, ydinenergian 
yhteismarkkinoita, toimituksia, turvavalvontaa ja kansainvälisiä yhteyksiä. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä Euroopan energiamarkkinoiden 
yhtenäistämiseksi asteittain, ja se sisältää määräyksiä avunannosta asiaan liittyvillä 
politiikan aloilla. Valkoisessa kirjassa, jolla valmistellaan KIE-maiden liittymistä 
energian sisämarkkinoihin, painotetaan, että tärkeimpiä sisämarkkinadirektiivejä on 
sovellettava kaikilta osin yhdessä Euroopan yhteisön kilpailulainsäädännön kanssa. 
Ydinalan osalta valkoisessa kirjassa käsitellään ydinenergiatoimituksia, turvavalvontaa ja 
ydinj ätekulj etuksia. 
Yleiskuvaus 
Liettualla on vain vähän kotimaisia energiavaroja (öljyä, puuta, turvetta, vesi- ja 
geotermisiä voimavaroja). Se tuo 60 prosenttia tarvitsemistaan energiavaroista (öljystä, 
kaasusta, ydinpolttoaineesta ja myös hiilestä) ulkoa, pääasiassa Venäjältä, mutta sillä on 
ylikapasiteettia sähköntuotannossa ja öljynjalustuksessa (Mazeikiain jalostamo on 
Baltian alueen ainoa öljynjalostamo), joista se saa vientituloja. 
Energia-ala on kolmesta neljään kertaa Euroopan unionin keskiarvoa tehottomampi, mikä 
johtuu alhaisten hintojen perinteestä, puutteellisesta energiapolitiikasta ja vanhentuneesta 
teknologiasta. 
Liettua haluaa yhdistää energiaverkkojaan yhä enemmän Euroopan unioniin. 
Mahdollinen tuleva Baltian sähköyhteenliittymä voisi edistää tällaisia yhteyksiä, mutta 
lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä maa todennäköisesti pysyy olennaisilta osin 
yhteydessä Venäjän energiajärjestelmään. Liettuan nykyisillä ja tulevilla 
öljyterminaaleilla on alueellista merkitystä myös maan jalostustoiminnalle. Liettuan 
kautta kulkee strategisesti tärkeitä öljy-, kaasu- ja sähkötoimituksia Kaliningradiin. 
Liettualla on käytössä kaksi suurta (Tsernobyl-tyyppistä) RBMK-ydinreaktoria 
Ignalinassa. Reaktorit tuottivat 85 % maan sähköstä vuonna 1995, ja niiden tuottamaa 
sähköä viedään naapurimaihin. Reaktoreita uudistetaan parhaillaan pääasiassa Euroopan 
-75-
jälleenrakennus- ja kehityspankin ydinturvarahaston tuella. Tukeen liittyy länsimaiden 
asiantuntijoiden avulla laadittu laaja turvallisuuskertomus. Kertomuksessa esitetään 
useita suosituksia, joita laitoksen olisi noudatettava, jotta se saisi 
turvallisuusviranomaisen luvan toiminnan jatkamiseen. Laitosta on tarkoitus käyttää, 
kunnes polttoainekanavien putkistot on uusittava. Ydinturvarahastosopimuksessa ei 
sallita putkien vaihtoa, mutta hallituksen kanta asiaan olisi selvennettävä. 
Turvallisuuskertomuksen arvioineet riippumattomat asiantuntijat edellyttävät, että 
kaikkia kiireellisiä suosituksia on noudatettava, ennen kuin laitosta aletaan jälleen käyttää 
sen vuosihuoltoseisokin jälkeen. On sovittava perusteellisista ja järkevistä ohjelmista 
(tarvittaessa laitoksen sulkemiseksi), ja ne on toteutettava ajallaan. Kun reaktorit on 
suljettu, on toteutettava perusteellinen käytöstäpoisto-ohjelma. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Vuonna 1994 laadittu Liettuan kansallinen energiastrategia on Euroopan unionin 
periaatteiden mukainen, ja sen tarkoituksena on toteuttaa energia-alan kannalta keskeisen 
tärkeät toimet: varmistaa energian saanti, lisätä kilpailua, suojella ympäristöä, parantaa 
energiatehokkuutta, uudistaa energiainfrastruktuuria sekä lisätä yhteistyötä muiden 
Baltian maiden ja Euroopan unionin kanssa. Baltian maiden alueellisesta yhteistyöstä on 
erityistä hyötyä energia-alalla, koska maiden energia-alat täydentävät toisiaan. 
Energia-alan kilpailulainsäädäntö ei vielä vastaa energian sisämarkkinoista annettuja 
direktiivejä, joita sovelletaan yhdessä Euroopan yhteisön kilpailulainsäädännön kanssa. 
Kilpailulakia sovelletaan energia-alalla vain osittain, eikä energialaki, jossa säädetään 
yleisistä periaatteista, takaa Euroopan yhteisön sääntöjen noudattamista. Näin ollen olisi 
vauhditettava tarvittavan täydentävän lainsäädännön antamista ja täytäntöönpanoa, jotta 
alaa voitaisiin säännellä. 
Alalle ovat tyypillisiä valtion monopolit. Öljyn etsimis- ja tuotantolupia on kuitenkin 
myönnetty Euroopan unionissa toimiville ulkomaisille yhtiöille, jotka ovat tehneet 
tarvittavat investoinnit. Ulkomaisia yhtiöitä toimii Liettuassa myös öljytuotteiden 
vähittäismarkkinoillajakaasuntuonnissa. 
Energian hintoja on nostettu, mutta varsinkaan kotitalouksien energian (kaasun, sähkön, 
lämmön) hinnat eivät kata kustannuksia. Valtion omistaman energiayhtiön Lieturos 
Energijyn ja kuntien välille kertyneet velat vaikeuttavat energia-alan rakenneuudistusta. 
Energia-alan äskettäinen hajautus ja hintojen vapautus lisäävät kuitenkin mahdollisuuksia 
uudistaa alan rakenteita, kuten yksityistää energiayhtiöitä. 
Liettua ei täytä hätätilanteisiin varautumista koskevia yhteisön säännöstön vaatimuksia, 
kuten velvoitetta ylläpitää 90 päivän öljyvarastoja, mutta työ vaatimusten 
noudattamiseksi on aloitettu. Sekä lainsäädännön että rahoituksen osalta vaaditaan 
runsaasti työtä. 
Maan on ponnisteltava noudattaakseen energiatehokkuutta (esim. laitemerkintöjä ja 
vähimmäistehokkuusvaatimuksia) ja ympäristöasioita (esim. polttoaineiden laatua) 
koskevaa Euroopan yhteisön lainsäädäntöä. Tältä osin ei ole vielä selvää, miten maan 
öljynjalostamo, johon aiotaan tehdä suuria investointeja, toimisi Euroopan markkinoilla, 
joilla on jo saavutettu kyllästymisaste. 
76 
Äskettäin julkaistussa turvallisuutta käsittelevässä kertomuksessa suositeltiin 
ensisijaisena turvatoimenpiteenä, että Liettuan ydinenergian sääntelyelimen (VATESI) 
mahdollisuuksia toteuttaa länsieurooppalaisen kaltainen lupajärjestelmä olisi 
vahvistettava. 
Ydinpolttoainetta tuodaan valmiina suoraan Venäjältä osittain korvauksena Venäjälle 
viedystä sähköstä. Kyseisiin järjestelyihin liittyy epävarmuustekijöitä, ja koska Liettuan 
liittyminen unioniin lisäisi laajentuneen Euroopan unionin riippuvuutta Venäjästä, 
energian saannin varmuus voisi muodostua ongelmaksi. Yritykset monipuolistaa 
ydinpolttoaineen saantia eivät toistaiseksi ole onnistuneet teknisistä ja taloudellisista 
syistä. Liittymisen jälkeen tehtävissä toimitussopimuksissa sovellettaisiin yhteistä 
ydinmateriaalien hankintapolitiikkaa, jonka mukaan saannin varmuus saavutetaan 
monipuolistamalla lähteitä. Käytetty polttoaine varastoidaan altaisiin voimala-alueella. 
Parhaillaan kehitellään tulevaa kuivavälivarastointia. Käytetyn polttoaineen käsittelystä 
sekä käytöstäpoistosta aiheutuvia kustannuksia ollaan ottamassa huomioon 
sähkötariffij ärj estelmässä. 
Unioniin liittyessään Liettuan olisi noudatettava erityisesti niitä Euratomin 
perustamissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat ydinmateriaalien hankintaa, 
ydinenergian yhteismarkkinoita, turvavalvontaa, terveyttä ja turvallisuutta sekä 
kansainvälisiä sopimuksia. Liettua ei ole vielä kyseisten alojen kaikkien kansainvälisten 
sopimusten sopimuspuoli (se ei muun muassa kuulu ydinalan viejämaiden ryhmään eikä 
ole mukana Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) järjestelmässä, jossa tietyistä 
ydinmateriaalin siirroista annetaan perusteellinen selvitys) eikä se ole vielä saattanut niitä 
kokonaan osaksi oikeusjärjestelmäänsä, mutta asiaa koskeva lainsäädäntö on valmisteilla. 
Liettualla on myös täysimittainen turvavalvontasopimus Kansainvälisen 
atomienergiajärjestön kanssa. Tästä syystä yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ei 
liene suuria vaikeuksia näillä aloilla. Riippumattoman turvallisuusviranomaisen 
kehittämistä olisi edelleen tuettava. 
Päätelmät 
Jos nykyistä työtä tehostetaan, Liettua voinee mukauttaa asteittain lainsäädäntönsä 
yhteisön säännöstöön keskipitkällä aikavälillä ilman suuria ongelmia. Erityisen tärkeitä 
seikkoja liittymistä valmisteltaessa ovat monopolien (mm. tuonti- ja vientimonopolien) 
uudelleenjärjestely, pääsy verkkoihin, energian hinnoittelu, hätätilanteisiin varautuminen 
(mm. pakollisten öljyvarastojen kokoaminen), energiatehokkuus ja ympäristömääräykset. 
Euratomin määräyksiä voitaneen noudattaa suuremmitta vaikeuksitta. Liettuasta pitäisi 
kuitenkin tulla tiettyjen kansainvälisten ydinenergiasopimusten sopimuspuoli tai sen 
pitäisi saattaa ne osaksi kansallista oikeusjärjestelmäänsä. Ignalinan ydinvoimalaitos 
vaatii jatkuvaa erityishuomiota, ja sen sulkemista koskeva realistinen 
toimintasuunnitelma olisi toteutettava nopeasti. Ydinjätteen sijoittamiseen olisi 
löydettävä pitkän aikavälin ratkaisuja. 
Uikeinrie 
Yhteisön liikennepolitiikka koostuu seuraavien kolmen pääalueen politiikoista ja 
aloitteista: 
77 
- laadun parantaminen kehittämällä kilpailukykyisiä liikennejärjestelmiä ja 
liikennejärjestelmäkokonaisuuksia, jotka perustuvat kehittyneisiin tekniikoihin ja 
jotka vaikuttavat osaltaan myös ympäristöä ja turvallisuutta koskeviin tavoitteisiin; 
- yhtenäismarkkinoiden toiminnan parantaminen tehokkaiden, vaihtoehtoisten ja 
helppokäyttöisten liikennepalvelujen tarjonnan edistämiseksi alentamatta työehtoja 
alalla; 
- yhteisön ulkopuolisten suhteiden laajentaminen parantamalla liikenneyhteyksiä 
kolmansiin maihin ja edistämällä Euroopan unionin liikenteenharjoittajien pääsyä 
muille liikenteen markkinoille (Yhteinen liikennepolitiikka - Toimintaohjelma 1995-
2000). 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään lainsäädännön lähentämisestä yhteisön 
lainsäädäntöön ja liikenteen rakenteen muuttamiseen ja sen uudenaikaistamiseen 
tähtäävästä yhteistyöstä, liikennemarkkinoille pääsyn parantamisesta, 
kauttakulkuliikenteen helpottamisesta ja yhteisön liikenteen standardeja vastaavan tason 
saavuttamisesta. Valkoisessa kirjassa tarkastellaan toimia, joilla toteutetaan 
sisämarkkinoiden edellytykset liikenteen alalla, ja näihin kuuluu muun muassa kilpailu, 
lainsäädännön yhdenmukaistaminen ja standardit. 
Yleiskuvaus 
Itämeren rannalla sijaitseva sulana pysyvä satama teki Liettuasta entisen Neuvostoliiton 
ja länsimaiden välisen kaupan tärkeän kauttakulkureitin. Tästä syystä satama erikoistui 
tiettyihin aloihin, joita ei enää harjoiteta yhtä laajasti. Liettuan asema Länsi-Euroopan ja 
Venäjän, Valko-Venäjän, Ukrainan ja Keski-Aasian valtioiden välisenä 
kauttakulkukäytävänä riippuu kuitenkin suhteista Venäjään. Nämä suhteet eivät aina ole 
helpottaneet kauttakulkuliikennettä, mutta nykytilanne on varsin hyvä, ja liikenne on 
alkanut kasvaa. Uusien rajojen syntyminen Valko-Venäjän, Venäjän (Kaliningrad) ja 
Latvian kanssa on myös vaikuttanut Liettuan kauttakulkureitin kilpailukykyyn. Siksi 
Liettua on investoimassa itä länsi-liikenneverkkoonsa ja kaikkien uusien 
rajanylityspaikkojen sekä satamiensa infrastruktuuriin. Liettuan alueella kulkee kaksi 
yleiseurooppalaista liikennekäytävää, jotka määriteltiin yleiseurooppalaisessa 
liikennekokouksessa Kreetalla. 
Liettuan talouden muutosten vuoksi liikenteen kysyntä on laskenut jyrkästi maan 
avautumisesta lähtien, vaikka liikenteen osuus bruttokansantuotteesta onkin kasvamassa. 
Samanaikaisesti eri liikennemuotojen käyttö muuttuu yhä nopeammin: maanteillä 
tapahtuvat tavarakuljetukset lisääntyvät ja rautatieliikenne vähenee niin, että niiden osuus 
pieneni kaksi kolmannesta vuosina 1990-1995. Yksityisautojen käyttö on lisääntynyt 
hyvin nopeasti, ja suurin osa henkilöliikenteestä on yksityisautoilua. Tämä on lisännyt 
ruuhkia kaupungeissa ja niiden ympäristössä sekä joillakin rajanylityspaikoilla. 
Liikennemuotojen käytössä tapahtunut muutos on pitkälti sama kuin joissakin 
jäsenvaltioissa, mutta rautatieliikenteen kilpailukykyä hankaloittaa ratakiskojen huono 
kunto ja suurimmassa osassa rataverkkoa käytettävä venäläinen raideväli, joka poikkeaa 
eurooppalaisesta, lukuun ottamatta yhtä rataa Puolasta Kaunasiin. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
78 
Sisämarkkinoiden toteuttamista ajatellen Liettua on tehnyt paljon työtä yhteisön 
säännöstön mukaisen lainsäädännön antamiseksi. Kansainvälisen liikenteen alalla 
Liettuassa jo suurimmaksi osaksi sovelletaan unionin sääntöjen kaltaisia sääntöjä. 
Erityisesti turvallisuuden alalla ja maanteiden henkilöliikenteessä on kuitenkin vielä 
paljon edistymisen varaa. Maanteiden tavarakuljetuksissa olisi myös alettava 
yhdenmukaistaa yhteisön standardeihin erityisesti ammattiin pääsyn vaatimuksia, 
ajokortteja, vähimmäis- ja enimmäismittoja ja -painoja sekä tieliikenteen verotusta. 
Rautatieliikenteessä on seurattava seuraavina vuosina yhteisön säännöstön soveltamista 
käytännössä julkisen palvelun alalla ja kirjanpidon muuttamista normien mukaiseksi. 
Lentoliikenteen voimassa olevat standardit ovat yhdenmukaisia yhteisön lainsäädännön 
pääperiaatteiden kanssa, vaikka tarkempia määräyksiä on vielä annettava. 
Liettuan viranomaiset pitävät yhtenä tavoitteenaan yhtenäisen ja kilpailukykyisen 
liikennejärjestelmän kehittämistä. Tämän tavoitteen saavuttamisessa suurimmat haasteet 
ovat lähinnä liikenneturvallisuuden saaminen oikealle tasolle ja liikennejärjestelmän 
optimaalinen käyttö. Liettuassa on edistytty liikenneturvallisuuden alalla ilahduttavasti. 
Yhtenäisen liikennejärjestelmän tavoite näyttää kuitenkin olevan vaikeampi saavuttaa. 
Maantieliikenne kasvaa luultavasti jatkuvasti, ja Liettuan on panostettava 
rautatieliikenteen käyttöön siitä huolimatta, että sitä hankaloittaa maan rautateiden suuri 
ero sen läntisten naapurimaiden rautateihin. 
Liettua aikoo sijoittaa omasta talousarviostaan 0,5 miljardia ecua vuosina 1995-1999 
kansainvälisen liikenteen käyttämään infrastruktuuriin ja lähinnä yleiseurooppalaisiin 
liikennekäytäviin parantaakseen yhteyksiään unionin jäsenvaltioiden ja naapurimaidensa 
kanssa. Määrä on lähes 1,2 prosenttia bruttokansantulosta, ja se vaikuttaa riittävältä. 
Päätelmät 
Todennäköisesti Liettua pystyy ottamaan yhteisön (lento-, rautatie-, maantie- ja 
meriliikennettä koskevaa) säännöstön suurimmaksi osaksi käyttöön keskipitkällä 
aikavälillä. 
Unioniin liittymisen ei uskota aiheuttavan Liettualle merkittäviä ongelmia liikenteen 
alalla, jos liittymistä valmistelevana aikana kiinnitetään tarpeeksi huomiota erityisesti 
meriliikenteen turvallisuuden parantamiseen, ilman pilaantumista ja melua koskevien 
liikenteen ympäristöstandardien yhdenmukaistamiseen ja yhteisön säännöstön voimaan 
saattamiseen maanteiden tavarakuljetuksissa ja rautatieliikenteessä. 
On myös valvottava, että käytettävissä on tarvittavat keinot tulevan, unionin jäsenyyttä 
hakeviin maihin ulottuvan Euroopan laajuisen liikenneverkon perustan toteuttamiseksi. 
Lisäksi on järkevää lujittaa pian Liettuan hallintorakenteita, joihin kuuluvat valvonnasta 
ja esimerkiksi turvallisuudesta vastaavat viranomaiset. 
Pienet ja keskisuuret vritvkset 
Euroopan unionin yrityspolitiikan tavoitteena on edistää pk-yritysten kehitykselle 
suotuisan toimintaympäristön syntymistä kaikkialla unionissa, parantaa yritysten 
kilpailukykyä ja rohkaista niitä toimimaan myös Euroopan ja koko maailman tasolla. 
Politiikalle on luonteenomaista toissijaisuusperiaatteen vahva noudattaminen. Yhteisön 
-79-
täydentävät tehtävät määritellään ja toteutetaan Euroopan unionin monivuotisen pk-
yritysohjelman avulla. Ohjelma muodostaa oikeus- ja rahoitusperustan yhteisön pk-
yrityspolitiikan yksittäisille toimille. Yhteisön säännöstö sisältää toistaiseksi vain 
alakohtaisia suosituksia, mutta myös muiden alojen lainsäädäntö (esim. kilpailu-, 
ympäristö- j a yhtiölainsäädäntö) vaikuttaa pk-yrityksiin. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä pk-yritysten kehittämiseksi ja 
vahvistamiseksi erityisesti yksityisellä sektorilla. Yhteistyö koskee muun muassa 
tiedonsaantia sekä avunantoa oikeudellisissa, hallinnollisissa ja verotukseen liittyvissä 
kysymyksissä. Valkoinen kirja ei sisällä erityisesti pk-yrityksiä koskevia toimenpiteitä. 
Yleiskuvaus 
Liettuassa 65 % osakeyhtiöistä on alle 50 työntekijän pk-yrityksiä, ja vain 12 prosentissa 
osakeyhtiöistä on yli 250 työntekijää. Pk-yritykset ovat keskittyneet metsä-, elintarvike-, 
vaatetus- ja turkisteollisuuteen, kustannus- ja painoalalle sekä ei-metal listen 
mineraalituotteiden valmistukseen. Vuodesta 1995 lähtien on harjoitettu laajaa 
pienomaisuuden yksityistämistä. 
Hallituksen pk-yrityspolitiikkaa koskeva asiakirja, pk-yritysten kehitysohjelma (1995), 
käsittää useita pk-yrityksille tarjottavia palveluja, kuten vienninedistämistä ja koulutusta 
sekä houkuttimia ulkomaiselle pääomalle. Vuonna 1991 annetussa pienyrityslaissa, jota 
tarkistettiin vuonna 1995, myönnetään 70 prosentin veronalennus enintään 50 henkeä 
työllistäville yrityksille niiden kahden ensimmäisen toimintavuoden aikana. 
Pk-yritysten tukijärjestelmiin kuuluu kuusi yritysneuvontakeskusta, jotka tarjoavat 
neuvontaa ja koulutusta vastaperustetuille yrityksille ja itsenäisille yrittäjille. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettualla on erityinen pk-yritysten kehittämisohjelma, ja pk-yritysten tärkeimmät 
tukijärjestelyt on jo toteutettu. Tukijärjestelyjä on kuitenkin edelleen tarpeen parantaa. 
Samoin tarvitaan lisätoimia pk-yritysten oikeudellisen ja hallinnollisen 
toimintaympäristön yksinkertaistamiseksi, jotta se olisi entistä suostuisampi pk-
yrityksille. Lisäksi olisi ryhdyttävä toimiin pk-yritysten rahoituksen saannin 
parantamiseksi. 
Näistä syistä olisi edelleen jatkettava nykyistä työtä, joka tähtää pk-yritysten 
vahvistamiseen liittymistä edeltävänä aikana. 
Päätelmät 
Liettuan liittymisessä unioniin ei ole erityisesti pk-yrityksiä koskevia ongelmia. 
3.5 Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus 
Työllisyys ja sosiaaliset kysymykset 
-80-
Yhteisön sosiaalipolitiikkaa on kehitetty eri tavoilla, esimerkiksi lakisäännöksillä, 
Euroopan sosiaalirahaston avulla ja erityisaloihin, mm. kansanterveyteen, köyhyyden 
vastustamiseen ja vammaisiin kohdistetuilla toimilla. Yhteisön säännöstö kattaa 
työterveyden ja työturvallisuuden, työoikeuden ja työolot, naisten ja miesten tasa-arvoiset 
mahdollisuudet, siirtotyöläisten sosiaaliturvan yhteensovittamisen, ja tupakkatuotteet. 
Unionin sosiaalilainsäädännössä asetetaan vähimmäisvaatimukset. Lisäksi 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu eurooppalaisella tasolla on sisällytetty sopimukseen 
Euroopan unionista (118 b artikla), ja pöytäkirjassa sosiaalipolitiikasta viitataan 
työmarkkinaosapuolten kuulemiseen ja yhteiskunnallista vuoropuhelua helpottaviin 
toimenpiteisiin. 
Eurooppa-sopimuksessa edellytetään kansallisen lainsäädännön lähentämistä yhteisön 
oikeuteen ja yhteistyötä työterveyden ja työturvallisuuden tason parantamisessa, 
työmarkkinapolitiikassa ja sosiaaliturvajärjestelmän uudenaikaistamisessa. Siinä 
edellytetään myös Liettuassa laillisesti työllistettyjen yhteisön työntekijöiden kohtelua 
ilman kansallisuuteen perustuvaa syrjintää suhteessa heidän työoloihinsa. Valkoisessa 
kirjassa edellytetään lainsäädäntöä lähentäviä toimenpiteitä yhteisön säännöstön kaikilla 
aloilla. 
Yleiskuvaus 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua käydään neljän tärkeimmän ammattiliiton, joilla 
on säännölliset yhteydet Euroopan ammatilliseen yhteistyöjärjestöön (EYA), ja useiden 
työnantajajärjestöjen kesken, jotka eivät ole Euroopan teollisuuden ja 
työnantajajärjestöjen liiton UNICE:n jäseniä. Liettuassa on lähes 80 ammattiliittoa, mikä 
vaikeuttaa edustamiskysymystä. Kolmen osapuolen välinen työmarkkinavuoropuhelu 
näyttää toimivan hyvin, kun taas kahdenvälisiä neuvotteluja on edelleen kehitettävä. 
Työttömyysaste oli noin 6,2 prosenttia vuonna 1996 ILO:n mukaan. Tämä luku kätkee 
todennäköisesti taakseen huomattavan määrän piilotyöttömyyttä. Alueelliset ja 
rakenteelliset erot ovat suuria. Jo ennestään korkea maatalouden työttömyyden osuus on 
kasvanut viime vuosina 25 prosenttiin. 
Liettua on kehittänyt alueellistetun työvoimapalvelun johtamaan työmarkkinapolitiikkaa. 
Liettuaa pitäisi rohkaista kehittämään edelleen Euroopan yhtenäismarkkinoihin 
liittymiseen soveltuvia työmarkkinalaitoksia. 
Liettuan sosiaaliturvajärjestelmään tehtiin huomattavia muutoksia vuosina 1990 ja 1991, 
mutta uudistusta on jatkettava hallinnon rakenteiden vahvistamiseksi ja esimerkiksi 
sosiaalivakuutuksen kehittämiseksi. Vaikka sosiaaliturva on valtiollinen, sen rinnalla on 
useita yksityisiä vakuutusjärjestelmiä. Eläkerahaston alulle paneva eläkeuudistus on 
parhaillaan parlamentin käsiteltävänä. Sosiaaliturvamenot olivat noin 10 prosenttia 
BKT:stä vuonna 1995 ja ne ovat lisääntyneet huomattavasti viime vuosina. Ne 
rahoitetaan pääasiassa suurelta osin työnantajien maksamilla sosiaalisilla veroilla. 
Jatkuvat ponnistelut ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että sosiaaliturvan toimenpiteitä 
kehitetään edelleen. 
Liettuan terveydenhuoltojärjestelmää on huomattavasti parannettava. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
:i -
Vuonna 1993 Liettua hyväksyi uuden työsuojelulain, jossa asetetaan periaatteet 
työterveydelle ja -turvallisuudelle, ja joka on muotoiltu EY:n kehysdirektiivin 
mukaisesti. Useita siihen sisältyviä erityistoimenpiteitä ei kuitenkaan ole vielä otettu 
käyttöön. Niitä ollaan ottamassa tai uudelleen sovittamassa uuteen toimintamalliin. 
Liettuan työtarkastustoiminta on nyt alkuvaiheessa mitä tulee uuden 
tarkastusjärjestelmän toteuttamiseen. ILO:n yleissopimuksen N:o 81 mukaisesti on 
annettava tarvittava riippumattomuus olemassa oleville tarkastusjärjestelmille. 
Työlainsäädännössä Liettua kehittää järjestelmää, joka yleensä noudattaa EU:n 
vaatimuksia. Valmisteilla on lakiesitys työntekijöiden etujen suojelemiseksi työnantajan 
maksukyvyttömyyden varalta. Muutokset saattavat olla tarpeen työsopimuksia ja 
työntekijöiden suojelemista yrityksen luovutuksen yhteydessä koskevien säännösten 
yhdenmukaistamiseksi EY:n sääntöjen kanssa. Tiedottamista työntekijöille ja heidän 
kuulemistaan yritystasolla joidenkin EY-direktiivien vaatimusten mukaisesti on 
vahvistettava. Tiedonsaanti- ja kuulemisoikeutta vahvistava laki on valmisteilla. 
Tasa-arvoisten mahdollisuuksien osalta Liettuan lainsäädäntö kattaa naisten ja miesten 
välisen syrjinnän kieltävän EY.n lainsäädännön perussäännökset. Tasa-arvoisuutta ei aina 
noudateta käytännössä erityisesti mitä tulee sama palkka samasta työstä -periaatteeseen ja 
sukupuoleen perustuvaan työpaikkailmoitteluun. Naisten ja miesten väliset palkkaerot 
ovat huomattavia. 
Liettualla ei näytä olevan mitään esteitä työvoiman vapaata liikkumisoikeutta koskevan 
yhteisön säännöstön täytäntöönpanolle. Oikeus työvoiman vapaaseen liikkuvuuteen 
edellyttää kuitenkin muutoksia kansalliseen lainsäädäntöön, erityisesti työnsaannin ja 
kansallisuuteen perustuvan syrjivän kohtelun poistamisen osalta. 
Siirtotyöläisten sosiaaliturvan osalta unioniin liittyminen ei periaatteessa aiheuta 
suurempia ongelmia, vaikkakin tietyt tekniset mukautukset ovat tarpeen. Tärkeämpää on 
hallinnon kyky soveltaa yksityiskohtaisia yhteensovittamissääntöjä yhteistyössä muiden 
maiden kanssa. Ei ole selvää, onko Liettualla yhteensovittamisj ärj estelmään liittymiseen 
vaadittavat hallinnolliset rakenteet. Paljon lisäsuunnittelua, -valmisteluja ja -koulutusta 
tarvitaan Liettuan hallinnon valmistamiseksi yhteensovittamistehtäviin. 
Savukepakkausten varoitusmerkinnöistä ja enimmäistervapitoisuudesta annetut 
tupakkadirektiivit on siirretty osaksi Liettuan kansallista lainsäädäntöä. 
Päätelmät 
Sosiaalista uudistusta on jatkettava ja julkista terveydenhuoltojärjestelmää parannettava 
huomattavasti. Myös työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua on kehitettävä. Liettuan on 
ponnisteltava huomattavasti varmistaakseen lainsäädäntönsä yhdenmukaisuuden EY:n 
edellytysten kanssa sellaisilla aloilla kuten työterveys ja -turvallisuus, työlainsäädäntö ja 
tasa-arvoiset mahdollisuudet ja kehitettävä edelleen tehokkaita lainsäädännön 
täytäntöönpanorakenteita. Edellyttäen, että Liettua jatkaa pyrkimyksiään sen on 
mahdollista ottaa vastaan EU-jäsenyyden velvoitteet sosiaalialalla keskipitkällä 
aikavälillä. 
Aluepolitiikka ja koheesio 
82-
Perustamissopimuksen XIV osaston määräysten mukaisesti yhteisö lukee koheesion 
lujittamista pääasiassa rakennerahastojen välityksellä. Liettuan edellytetään käyttävän 
näitä välineitä tehokkaasti, ja noudattavan samalla sen liittymisen aikaan voimassa olevia 
periaatteita, tavoitteita ja menettelyjä. 
Eurooppa-sopimuksessa edellytetään yhteistyön harjoittamista aluekehityksen ja alueiden 
käytön suunnittelun aloilla erityisesti paikallisten, alueellisten ja kansallisten 
viranomaisten välisen tiedonvaihdon sekä virkamies- ja asiantuntijavaihdon avulla. 
Valkoisessa kirjassa ei ole erityisedellytyksiä. 
Yleiskuvaus 
Liettuan kansallinen BKT henkeä kohti oli vuonna 1995 noin 24 prosenttia EU:n 
keskiarvosta. Tuloeroja esiintyy pääasiassa kaupunkien ja maaseudun välillä. Niistä ei 
bruttokansantuloa koskevien alueellisten tietojen puuttuessa voida esittää määrällisiä 
arvioita. 
Itsenäistymisen jälkeen työttömyysaste on kasvanut ja se oli 8 prosenttia vuonna 1996. 
Alueelliset erot tilastoidun työttömyyden osalta vaihtelevat Kaunasin 1,7 prosentista 
Silalesin 10,3 prosenttiin, ja viimeaikaisten arvioiden mukaan erot kasvavat edelleen. 
Tällä hetkellä Liettualla on hyvin monenlaisia aluekehitystä koskevia ongelmia: 
- huonolaatuiset infrastruktuurit (ainoastaan tyydyttävät Neuvostoliiton aikaisten 
standardien mukaan); niiden tilaa pidetään kriittisenä varsinkin maaseudulla 
- teollisen taantuman tai ongelmallisten kaupunkialueiden keskittymät 
- puolustukseen liittyvien toimien uudistaminen 
- yleinen tulotason lasku maaseudulla (jossa on edelleen paljon asukkaita). 
Kaupunkirakenne Liettuassa ei ole yhtä keskittynyt kuin sen kahdessa Baltian 
naapurivaltiossa. Vilna, Kaunas ja Klaipeda jakavat kaupunkien tehtävät. Tätä 
monikeskuksisuutta pyrittiin edellisten suunnittelujärjestelmien avulla kehittämään 
keskittymällä seuraavaksi tärkeimpiin kaupunkeihin. 
Liettuassa ei ole itsenäisten aluehallitusten järjestelmää. Kymmenen maakuntaa 
(keskimäärin 371 000 asukasta) on juuri muutettu korkeamman tason alueellisiksi 
hallintoyksiköiksi. Koska ne kuuluvat valtionhallintoon, niitä johtaa nimitetty maaherra, 
jonka tehtävänä on toteuttaa valtion politiikkaa. Aluehallinto on kuitenkin vielä hyvin 
keskitettyä, eikä maakuntatasolla ole itsehallinnollisia elimiä. 
Liettuan tasavallan alueellisista hallintoyksiköistä annetun lain mukaisesti on perustettu 
56 itsehallinnollista kuntaa (keskimäärin 66 300 asukasta), jotka on saatu yhdistämällä 
noin 500 maaseutukylää 44 uudeksi yksiköksi ja muodostamalla 12 kaupunkikuntaa. 
Liettuassa ei tällä hetkellä ole aluekehityspolitiikkaa. Kansallista strategiasuunnitelmaa 
valmistellaan, mutta se koskee lähinnä alueiden käytön suunnittelua. Liettuassa ei ole 
varsinaisia aluepolitiikan välineitä. Euroopan yhteisön rakennepolitiikan rahoitukseen 
käytettäviä mahdollisia kansallisia rahoitusosuuksia Liettuan kehitykseen liittyvistä 
kokonaismenoista ei ole vielä mahdollista määrittää. Tämän vuoksi Liettuan 
osarahoituskykyä ei voida vielä arvioida riittävän luotettavasti. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
-83-
Käytettävissä olevien tietojen mukaan Liettuan viranomaiset eivät näytä ottaneen 
huomioon yhteisön aluepolitiikan soveltamista alueellaan eivätkä aio aloittaa 
aluepolitiikan harjoittamista lähiaikoina. 
Tämän vuoksi Liettua on edistynyt rajoitetusti Euroopan yhteisön rakennerahastotuen 
kanavointiin tarvittavien hallinto- ja budjettimenettelyjen käyttöönotossa. Liettuassa 
onkin luomatta suurin osa tarvittavista hallintorakenteista ja -välineistä, joita edellytetään 
Euroopan yhteisön rakenneohjelmien toteuttamiseksi. 
Päätelmät 
Liettuan edistyminen alueellisia eroja koskevan erillisen kehityspolitiikan luomisessa on 
selkeästi rajoittunutta. Integroidulle kehitysstrategialle, joka kokonsa puolesta voisi olla 
erottamaton osa kansallista kehitysstrategiaa, olisi luotava yleinen viitekehys. Myös 
Liettuan hallinnollista kykyä integroitujen aluekehitysohjelmien hoitamiseen olisi 
selkeästi parannettava. Yhteisön sääntöjen soveltaminen ja Euroopan yhteisön 
rakennepoliittisen tuen tehokas kanavointi edellyttää merkittävien uudistusten 
toteuttamista Liettuassa. 
3.6 Elämän laatu ja ympäristö 
Ympäristö 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksien mukaisen ympäristöpolitiikan tavoitteena on 
kestävä kehitys, joka perustuu EU:n politiikan eri aloihin sisällytettyyn ympäristön 
suojeluun, ennaltaehkäisyyn, ai h euttamisperi aatteeseen, ympäristövahinkojen 
torjumiseen niiden syntypaikassa ja vastuun jakamiseen. Yhteisön säännöstössä on noin 
200 säädöstä, jotka koskevat muun muassa veden ja ilman pilaantumista, jätteiden ja 
kemikaalien käsittelyä, bioteknologiaa, säteily suojausta ja luonnonsuojelua. 
Jäsenvaltioiden on valvottava, että ympäristövaikutukset arvioidaan ennen kuin 
tietynlaisille valtion tai yksityisille hankkeille annetaan toteuttamislupa. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään, että Liettuan maankäyttöpohtiikan on oltava 
kestävän kehityksen periaatteen mukaista, ja siinä on otettava aina huomioon 
ympäristönäkökohdat. Sopimuksessa määrätään myös, että ympäristö kuuluu 
kahdenvälisen yhteistyön alaan, ja sitä koskeva lainsäädäntö on lähennettävä yhteisön 
vastaavaan lainsäädäntöön. 
Valkoisessa kirjassa käsitellään vain pientä osaa yhteisön ympäristöalan säännöstöstä, 
nimittäin tuotelainsäädäntöä, joka liittyy suoraan tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen. 
Yleiskuvaus 
Ympäristötilanne Liettuassa ei ole niin vakava kuin alueen muissa maissa. Teollisuuden 
ja maatalouden taantuman vuoksi pilaantuminen on vähentynyt. Vesien pilaantuminen on 
edelleen vaikein ympäristöongelma, mutta ongelmia on myös jätehuollossa ja jätteiden 
sijoituksessa. 
84 
Kaupunkijätteiden ja maatalouden aiheuttama jokien, pohjaveden ja rannikkovesien 
pilaantuminen on erityisen merkittävää. Suurimmissa kaupungeissa on kuitenkin 
investoitu huomattavasti jätevedenkäsittelylaitoksiin, ja niiden pitäisi vähentää vesiin 
laskettuja päästöjä vuoteen 2000 mennessä. Jätehuollossa aiheuttavat erityistä huolta 
vaaralliset jätteet, joita viedään nykyisin epäasianmukaisiin kunnallisiin kaatopaikkoihin 
tai poltetaan laitoksissa, jotka eivät täytä EU:n päästönormeja. Ilman pilaantuminen, joka 
johtuu pääasiassa teollisuudesta ja muista kiinteistä lähteistä, on vähentynyt, mutta 
liikkuvista lähteistä tulevat päästöt ovat lisääntyneet. Yleisesti ottaen tilanne 
ilmansaasteiden kannalta on suhteellisen hyvä. Liettuassa on luonnoltaan erittäin 
arvokkaita alueita, jotka olisivat merkittävä lisä laajentuneen unionin luontoon. 
Vuonna 1992 annettu ympäristönsuojelulaki on Liettuan tärkein ympäristöä koskeva 
puitelaki, ja kansallinen ympäristöstrategia vahvistettiin vuonna 1996. 
Aiheuttamisperiaate sisältyy kahteen verolakiin, ja ennaltaehkäisyn periaate on 
sisällytetty ympäristövaikutusten arviointia koskevaan lakiluonnokseen. Laki 
ympäristönpilaantumismaksuista (koskee ilmansaasteita), joihin kuuluvat liikkuvista 
lähteistä ilmaan päästettyjä saasteita koskevat maksut, annettiin vuonna 1991. 
Luonnonsuojelulakia sovelletaan monentyyppisiin alueisiin. Merkittävä osa alakohtaista 
lainsäädäntöä, johon kuuluvat normit ja alempitasoiset säännökset, ovat perintöä 
Neuvostoliiton ajalta, mutta tilanteen pitäisi muuttua vuoden 1997 aikana. Taloudellisia 
välineitä ollaan ottamassa käyttöön. Näihin kuuluvat veronalennukset lyijyttömälle 
bensiinille ja saastemaksuihin ja -sakkoihin perustuva ympäristörahasto. 
Liettua on ratifioinut sekä vuoden 1974 että vuoden 1992 Itämeren suojelua koskevat 
Helsingin yleissopimukset ja osoittanut sitoutumisensa Itämeren saastuneimpien kohtien 
puhdistamiseen. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettua on edistynyt huomattavasti ympäristölainsäädäntönsä mukauttamisessa EU-
normeihin ja myös johdetun oikeuden täytäntöönpanossa ja tarvittavien toimielinten 
vahvistamisessa. Sillä on kuitenkin vielä paljon tehtävää ennen kuin yhteisön säännöstö 
on saatettu kansalliseen lainsäädäntöön edes muodollisesti tai tosiasiallisesti. 
Veden laatua varten on valmisteltu epäpuhtauksia koskevia normeja EY:n vastaavien 
vesihuoltodirektiivien pohjalta. Liettua otti vastikään käyttöön uudet ilmansaastenormit 
voimantuotantoon tarkoitettuja polttolaitoksia varten, ja uudet ilman laatua koskevat 
normit ovat valmisteilla. Jätealalla ollaan ottamassa käyttöön uusia EU:n säännöstön 
mukaisia lakeja, ja vaarallisia jätteitä koskeva toimintasuunnitelma on valmisteilla. 
Luonnon säilyttämisen alalla useita käsittelyssä olevia lakiluonnos mukautetaan yhteisön 
lintu- ja luontotyyppidirektiivin säännöksiin. Liettua on antanut ydinturvallisuutta 
koskevan puitelain, mutta sitä on täydennettävä säteily suojausta ja radioaktiivisia jätteitä 
sekä hälytyssuunnitelmaa koskevilla säännöksillä. Alalta puuttuu yleisesti ottaen 
turvallisuuskulttuuri. Erityistä huomiota pitäisi kiinnittää ilmaa, jätteitä ja vettä 
koskevieen puitedirektiivien sekä ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja 
vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin (IPPC-direktiivi) nopeaan 
saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä rahoitusstrategioiden vahvistamiseen 
suuria investointia vaativien vesi-, ilma-ja jätealan lainsäädäntöä varten. 
85 
Liettuan tavoite on saattaa valkoiseen kirjaan sisältyvä lainsäädäntö kokonaan 
kansalliseen lainsäädäntöön vuoteen 2000 mennessä. Jäljellä olevan 
ympäristölainsäädännön suhteen Liettua on melko pitkällä unioniin liittymistä koskevan 
yksityiskohtaisen strategian laatimisessa. Sen pitäisi valmistua vuoden 1997 kuluessa. 
Jotta EY:n säännösten mukaiset lait saatettaisiin tosiallisesti voimaan, Liettuan on 
lisättävä huomattavasti ympäristöinvestointeja ja vahvistettava täytäntöönpanorakenteita 
ja -välineitä sekä yleistä tietoisuutta ja osallistumista. Tärkeä ongelma, johon on 
reagoitava, on sellaisen henkilöstön puute, jolla olisi asiantuntemusta 
lähentämisprosessin suorittamiseen. Unioniin liittymistä koskevaan Liettuan 
ympäristöalan strategiaan pitäisi kuulua täytäntöönpanoaikataulut EY:n ympäristöalan 
säännösten voimaan saattamiseksi. Se aloitettaisiin muun muassa edellä mainittujen 
puitedirektiivien ja IPPC-direktiivin täytäntöönpanolla. 
Päätelmät 
Jos noudatetaan nykyisiä suuntauksia ja uudistetaan edelleen ripeässä tahdissa lakeja ja 
politiikkaa, Liettua voisi saada yhteisön ympäristösäännökset kokonaan osaksi kansallista 
lainsäädäntöään keskipitkällä aikavälillä. Kuitenkin monien säännösten (esim. juomavesi, 
jätteidenkäsittelyä ja ilman pilaantumista koskevan lainsäädännön tietyt näkökohdat) 
tosiallinen voimaan saattaminen toteutunee vasta pitkällä aikavälillä, ja se edellyttää 
huomattavaa ympäristöinvestointien lisäämistä sekä paljon työtä hallintokapasiteetin 
vahvistamiseksi. 
Kuluttajansuoja 
Yhteisön säännöstö kattaa kuluttajien taloudellisten etujen suojaamisen (johon sisältyy 
harhaanjohtavan mainonnan, hintojen ilmoittamisen, kulutusluottojen, kohtuuttomien 
sopimusehtojen, etämyynnin, matkapakettien, muualla kuin elinkeinonharjoittajan 
toimitiloissa tapahtuvan myynnin ja kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden valvonta) 
ja tavaroiden yleisen turvallisuuden sekä kosmetiikka-alan, tekstiilien nimitysten ja 
lelujen erityisalat. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään lainsäädännön lähentämisestä yhteisön oikeuden 
kanssa sekä yhteistyöstä, jonka päämääränä on Liettuan ja Euroopan yhteisön 
kuluttajansuojajärjestelmien täydellinen vastaavuus. Valkoisen kirjan ensimmäisen 
vaiheen toimenpiteissä keskitytään tuoteturvallisuuden parantamiseen, mukaan lukien 
kosmetiikka, tekstiilit ja lelut, sekä kuluttajan taloudellisten etujen suojaamiseen, 
erityisesti harhaanjohtavaa mainontaa, kulutusluottoja, kohtuuttomia sopimusehtoja ja 
hintojen ilmoittamista koskevilla toimenpiteillä. Toisen vaiheen toimenpiteet liittyvät 
matkapaketteihin, muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tapahtuvaan myyntiin 
ja kiinteistöjen osa-aikaiseen käyttöoikeuteen. Euroopan yhteisön uusi lainsäädäntö, joka 
on otettu käyttöön äskettäin (etämyynti) tai otetaan pian käyttöön (vertaileva mainonta, 
hintojen ilmoittaminen), on myös otettava huomioon. 
Yleiskuvaus 
Liettuan parlamentti hyväksyi kuluttajansuojalain vuonna 1994. Vaikka se muodostaa 
perustan kuluttajan oikeuksien suojaamiseksi, se ei riitä EY:n lainsäädännön 
täytäntöönpanoon. Uutta luonnosta kuluttajansuojalaiksi käsitellään. Siinä otetaan 
86 
käyttöön uusia säännöksiä ja muutoksia, jotta varmistetaan, että Liettua täyttää kuluttaja-
asioita koskevat EY:n standardit. 
Kuluttajapolitiikan ja -asioiden kokonaisvastuu kuuluu valtion kilpailusta ja 
kuluttajansuojasta vastaavalle virastolle. Viraston tehtävänä on koordinoida valtion ja 
julkisten laitosten toimet kuluttajansuojan alalla. Vuonna 1989 Liettua perusti 
riippumattoman kuluttajajärjestön, johon kuuluu useita kuluttajaryhmiä. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Kuluttajansuojapolitiikka on ollut tärkeä asia Liettuan hallitukselle viime vuosina. 
Kuluttajansuojalain uusi luonnos tähtää Euroopan yhteisön eri direktiivien 
täytäntöönpanoon, kuten kohtuuttomia sopimusehtoja, matkapaketteja, muualla kuin 
elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tapahtuvaa myyntiä ja kulutusluottoja koskevat 
direktiivit. Lisäksi valmisteilla on erillisiä luonnoksia hintojen ilmoittamisen, 
matkapakettien sekä tavaroiden ja palvelujen yleisen tuoteturvallisuuden alalla. 
Kiinteistöjen osa-aikaista käyttöoikeutta koskevia aloitteita ei näytä olevan suunnitteilla. 
Vaikka kuluttajalakiin sisältyy tuoteturvallisuuden säännöksiä, yhteisön lainsäädännön 
mukaan laki ei kata koko alaa. Erillinen yleinen tuoteturvallisuutta koskeva lakiluonnos 
on valmisteilla, ja se auttaa yhdenmukaistamisessa yhteisön vaatimusten kanssa. Lelujen 
turvallisuuden, tekstiilien nimitysten ja kosmetiikan alalta on olemassa yksittäisiä, 
hajanaisia säännöksiä, mutta ei erityistoimenpiteitä kuluttajan suojaamiseksi. 
Yhteisön säännöstön käyttöönottamiseen on liityttävä tehokkaan ja riippumattoman, 
viranomaisten tukeman kuluttajaliikkeen kehittäminen. 
Päätelmät 
Liettuan kuluttajansuojalainsäädännössä on huomattavia puutteita verrattuna EY:n 
direktiiveihin, erityisesti yleisen tuoteturvallisuuden alalla. Vaikka Liettuassa on 
perustettu institutionaaliset rakenteet kuluttajansuojalainsäädännön 
täytäntöönpanemiseksi, voimassa olevien lakien voimaansaattaminen on kiireellinen 
ongelma. Jos yhtenäistämispyrkimyksiä kuitenkin jatketaan, Liettuan pitäisi olla valmis 
saattamaan EY:n kuluttajansuojaa koskeva säännöstö voimaan keskipitkällä aikavälillä. 
3.7 Oikeus- ja sisäasiat 
Nykyiset säännökset 
Oikeus- ja sisäasioita (YOS) koskeva yhteisön säännöstö perustuu pääasiassa Euroopan 
unionista tehdyn sopimuksen (SEU) VI osastossa (sen K artiklassa) määrättyyn 
yhteistyöhön, ns. "kolmanteen pilariin", mutta siihen liittyvät läheisesti myös eräät 
"ensimmäisen pilarin" (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen) määräykset ja 
lainsäädäntötoimenpiteet. 
Yhteisön säännöstön soveltamisalaan kuuluvat oikeus-ja sisäasioiden alalla ensisijaisesti 
turvapaikkakysymykset, yhteisön ulkorajojen valvonta, maahanmuuttoasiat, tulli- ja 
poliisiyhteistyö vakavien rikosten, mm. huumekaupan, torjumiseksi sekä oikeudellinen 
-87-
yhteistyö rikos- ja yksityisoikeuden alalla. Sopimuksessa Euroopan unionista 
määritellään tällaisessa yhteistyössä noudatettavat pääperiaatteet, joita ovat erityisesti 
Euroopan yleissopimus ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi sekä vuonna 
1951 tehty pakolaisten oikeusasemaa koskeva Geneven yleissopimus. Lisäksi yhteistyön 
perustana käytetään tähän alaan liittyviä kansainvälisiä sopimuksia, joita on tehty mm. 
Euroopan neuvoston, Yhdistyneiden kansakuntien ja Haagin konferenssin piirissä. 
Kolmanteen pilariin liittyvän yhteisön säännöstön lainsäädännöllinen sisältö on erilainen 
kuin ensimmäisessä pilarissa, sillä sen muodostavat sopimukset, yhteiset toiminnat, 
yhteiset kannat ja päätöslauselmat (mukaan lukien vielä neuvoteltavina olevien 
luonnosten hyväksytyt osat). Neuvosto on hyväksynyt useita yhteisön sopimuksia (mm. 
vuonna 1990 tehdyn Dublinin sopimuksen sekä rikoksen johdosta tapahtuvaa 
luovuttamista, petoksia ja Europolia koskevat sopimukset), ja ne ovat parhaillaan 
kansallisten kansanedustuslaitosten ratifioitavina; eräät muut sopimukset, mm. ulkorajoja 
koskeva sopimus, ovat edelleen neuvoston käsiteltävinä eri vaiheissa. Oikeus- ja 
sisäasioita koskeva yhteisön säännöstö sisältää itse lainsäädännön ja sen 
täytäntöönpanotoimenpiteet ja edellyttää runsaasti käytännön yhteistyötä. 
Uusi sopimus 
Kun Amsterdamissa hallitusten välisen konferenssin työn tuloksena laadittu uusi sopimus 
tulee voimaan, yhteistyökehys useilla edellä mainituilla aloilla muuttuu kokonaan. 
Uudessa sopimuksessa vahvistetaan pyrkimys tehdä unionista "vapauden, turvallisuuden 
ja oikeuden alue", ja siksi kyseiset alat ja erityisesti henkilöiden vapaa liikkumisoikeus 
sekä turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset sisällytetään yhteisön toimialaan. 
Erityisesti henkilöiden vapaan liikkumisoikeuden osalta uudessa sopimuksessa 
määrätään, että Schengenin säännöstö sisällytetään Euroopan unioniin, ja edellytetään, 
että kukin yhteisön jäsenyyttä hakeva maa hyväksyy kyseisen säännöstön 
kokonaisuudessaan. 
Rikosoikeudelliset ja poliisiasiat jäävät edelleen hallitusten välisen yhteistyön piiriin, 
mutta uudessa sopimuksessa vahvistetaan niihin liittyviä yhteistyömenettelyjä. 
Eurooppa-sopimus ja Valkoinen kirja 
Eurooppa-sopimus sisältää määräyksiä yhteistyöstä huumeiden väärinkäytön ja 
rahanpesun torjumiseksi. 
Valkoisessa kirjassa ei suoranaisesti käsitellä kolmanteen pilariin liittyviä asioita, mutta 
siinä viitataan sellaisiin ensimmäiseen pilariin kuuluviin asioihin kuin rahanpesu ja 
henkilöiden vapaa liikkumisoikeus, jotka liittyvät läheisesti oikeus- ja sisäasioihin. 
Lisäksi viitataan Brysselin ja Rooman sopimuksiin. 
Yleiskuvaus 
Yleiset edellytykset yhteistyölle oikeus- ja sisäasioissa 
Liettua liittyi Euroopan neuvostoon vuonna 1993, ja se on ratifioinut keskeiset 
ihmisoikeussopimukset. Maan perustuslaissa säädetään tuomiovallan 
riippumattomuudesta oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti. 
Oikeus- ja sisäasioita käsittelevien hallintoelimien uudistus on käynnissä, mutta 
henkilöstön ja hallintojärjestelmien osalta on edelleen suuria vaikeuksia. Edistystä on 
kuitenkin tapahtunut kaikilla kolmanteen pilariin liittyvillä aloilla. Liettua ei ole vielä 
ratifioinut vuonna 1990 tehtyä tietosuojasopimusta, mutta parlamentti hyväksyi 
kesäkuussa 1996 tietosuojaa koskevan lain, jonka tarkoituksena on täyttää sopimuksessa 
ja Euroopan unionin direktiivissä esitetyt vaatimukset. (Ks. myös erillinen jakso 
sisämarkkinoista). 
Turvapaikkakysymykset 
Liettua ratifioi Geneven yleissopimuksen ja siihen liittyvän vuonna 1967 tehdyn 
pöytäkirjan tammikuussa 1997. Ratifioinnin myötä tulee voimaan pakolaisia koskeva 
laki, jonka parlamentti hyväksyi vuonna 1995. Turvapaikkahakemuksia koskevan lain 
käsittely aloitettiin toukokuussa 1997. Laki on laadittu Euroopan unionin vastaavia 
säännöksiä noudattaen, ja se sisältää mm. käsitteen "turvallinen kolmas maa". Liettuan 
turvapaikka-asioita koskevan käytännön keskeinen piirre on siirtolaisten valvonta 
(ulkomaalaisten rekisteröintikeskuksessa Pabradessa); vasta sen jälkeen mahdolliset 
pakolaiset päästetään Ruklassa sijaitsevaan pakolaiskeskukseen. Pakolaisten vastaanottoa 
ja ylläpitoa varten tarvittavia rakenteita ollaan luomassa EU:n jäsenvaltioilta (erityisesti 
Tanskalta) sekä YK:n pakolaisasiain pääkomissaarin virastolta ja Kansainväliseltä 
siirtolaisj ärj estolta saatavan tuen avulla. 
Maaharjmuuttokysymykset/R^javalvonta 
Laiton maahanmuutto on kasvava ongelma; laittomia maahanmuuttajia tulee erityisesti 
Aasiasta tarkoituksenaan siirtyä Liettuan kautta länteen. Järjestäytyneet rikollisjoukkiot 
kuljettavat laittomia maahanmuuttajia Liettuan läpi Puolaan. Vuoden 1997 alkupuolella 
noin 600 tällaista maahanmuuttajaa ja mahdollista pakolaista odotti 
rekisteröintikeskuksessa päätöstä tilanteestaan. Liettua on tehnyt sopimuksen 
viisumivapaudesta Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin, Tanskan, Norjan, Ruotsin ja 
Suomen, useiden Keski-Euroopan maiden ja muiden yhteisön ulkopuolisten maiden 
kanssa sekä Viron ja Latvian kanssa, joiden kanssa se muodostaa yhteisviisumialueen. Se 
aikoo ottaa käyttöön Euroopan unionin luettelon niistä yhteisön ulkopuolisista maista, 
joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi. Liettuan kansalaisuus- ja ulkomaalaislainsäädäntö 
noudattaa pääpiirteissään demokratian normeja. Takaisinottoa koskeva sopimus on tehty 
Viron, Latvian, Tanskan, Ruotsin, Suomen, Sveitsin, Norjan ja Ukrainan kanssa. 
Vastaavat sopimukset on tarkoitus tehdä myös Valko-Venäjän ja Venäjän kanssa, mutta 
niitä ei ole vielä allekirjoitettu. Rajahallinto Valko-Venäjän ja Venäjän kanssa on 
edelleen epätyydyttävää eikä rajaa ei ole asianmukaisesti merkitty. Rajavartiosto kärsii 
hallintorakenteiden, henkilöstön ja valvontalaitteiston puutteista. 
Poliisiyhteistyö 
Liettuassa esiintyy runsaasti järjestäytynyttä rikollisuutta erityisesti ihmisten, aseiden, 
alkoholin ja tupakan salakuljetuksen, rahanpesun ja talousrikosten alalla; väkivaltaa ja 
kiristystä käytetään erityisesti harmaan talouden alalla toimivia yrityksiä (veronkierto) 
vastaan. Poliisi- ja lainvalvontaviranomaisille on annettu laajennetut pidätysvaltuudet 
järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Hallitus on äskettäin hyväksynyt 
rikollisuudentorjuntaohjelman, joka sisältää suunnitelman rikoslain ja 
rangaistusmenettelylain sekä viranomaisia koskevien käytännesääntöjen tarkistamiseksi 
-89-
sekä rahanpesua koskevan lain vahvistamiseksi. Lisäksi keskeisissä hallintoelimissä on 
käynnissä uudelleenjärjestely. Liettua on ratifioinut vuonna 1990 tehdyn rahanpesua 
koskevan sopimuksen. (Ks. myös erillinen jakso sisämarkkinoista). Liettuassa ei esiinny 
sisäistä terrorismia. Maa on allekirjoittanut keskeiset terrorismia koskevat kansainväliset 
sopimukset ja ottanut käyttöön asianmukaiset lainsäädäntö- ja hallintotoimenpiteet 
terrorismin torjumiseksi. 
Huumeet 
Oopiumin johdannaisia, kannabista ja kokaiinia löydetään satunnaisesti. 
Kotimainen kysyntä ja tuotanto ovat kasvava huolenaihe, joskin huumeiden väärinkäyttö 
on toistaiseksi vähäistä. Liettua on useimpien kansainvälisten huumeidenvastaisten 
sopimusten jäsen ja aikoo ratifioida niistä loputkin lähitulevaisuudessa. Valtiollinen 
huumeidenvalvontakomitea on perustettu kehittämään strategiaa ja torjuntapolitiikkaa 
huumeiden väärinkäytön estämiseksi, ja poliisivoimiin kuuluu 
huumeidenvalvontayksikkö. 
Oikeudellinen yhteistyö 
Oikeuslaitoksen uudistus ja valmistelu jäsenyyttä varten ovat vielä alkuvaiheessa, mutta 
työ etenee hyvää vauhtia. Liettua on ratifioinut tärkeimmät rikosoikeudelliset sopimukset 
ja tarkistaa sekä rikos- että yksityisoikeudellista lainsäädäntöään oikeudellisen yhteistyön 
mahdollistamiseksi. Liettua ei ole ratifioinut yhtäkään Haagin sopimusta, mutta 
keskeisten sopimusten osalta lainsäädäntöä valmistellaan. Maan on tarkoitus liittyä 
Luganon sopimukseen, ja samalla valmistellaan lainsäädäntöä, joka varmistaa 
yhteensopivuuden Rooman ja Brysselin sopimusten kanssa. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettua on edistynyt yhteisön säännöstön mukaisen säädöskehyksen ja 
täytäntöönpanotoimenpiteiden laatimisessa. Hallitus keskittyy lähitulevaisuudessa 
ensisijaisesti laittoman maahanmuuton ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan sekä 
tehokkaan raj aval vontajärjestelmän luomiseen. 
Valtionhallinnon keskeiset ongelmat liittyvät voimavarojen niukkuuteen sekä 
järjestäytyneen rikollisuuden ja hallintoelinten korruption vaikutuksiin. Uusi hallitus on 
sitoutunut ryhtymään toimiin näillä aloilla ja tarkistaa parhaillaan oikeus- ja sisäasioita 
koskevaa politiikkaansa sekä näistä aloista vastaavia hallintoelimiä. Joillakin 
virkamiehillä on kokemusta yhteisön jäsenvaltioiden kanssa tehtävästä yhteistyöstä 
oikeus- ja sisäasioissa, ja hallitus pyrkii edistämään tällaisen kokemuksen lisääntymistä. 
Päätelmät 
Liettua on edistynyt eräillä tärkeillä aloilla, mm. turvapaikka-asioissa. Ottaen huomioon 
oikeus- ja sisäasioihin liittyvien ongelmien laajuuden tarvitaan edelleen suuria 
ponnistuksia, mikäli maa aikoo toteuttaa oikeus- ja sisäasioita koskevan yhteisön 
säännöstön (sekä nykyisen että tulevan) keskipitkällä aikavälillä. 
90-
3.8 Ulkosuhteisiin liittyvä politiikka 
Kauppa ja kansainväliset taloussuhteet 
Yhteisön monenväliset ja kahdenväliset kauppapoliittiset sitoumukset ja niiden 
autonomiset kauppapoliittiset puolustusvälineet muodostavat pääosin tällä alalla yhteisön 
säännöstön. 
Eurooppa-sopimuksessa on monilla aloilla määräyksiä, jotka vaativat sopimuspuolia 
toimimaan Maailman kauppajärjestön/GATTin periaatteiden mukaisesti tai muiden asian 
kannalta oleellisten kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti. 
Valkoisessa kirjassa ei ole tätä alaa koskevia määräyksiä. 
Yleiskuvaus 
Liettua on kehittänyt avoimen kauppatalouden ja sen odotetaan liittyvän jäseneksi 
Maailman kauppajärjestöön vuonna 1998. Liettualla on tarkkailijan asema julkisia 
hankintoja koskevassa sopimuksessa, ja liityttyään unioniin sen olisi noudatettava 
WTO:n sellaisten useammankeskisten sopimusten määräyksiä, joissa yhteisö on 
sopimuspuolena. 
Liettualla ei ole nykyisin käytössä määrällisiä rajoituksia tekstiili-ja vaatetuotteille. Kun 
Liettua liittyy unioniin, yhteisön tekstiilituotteita koskeva politiikka ulotettaisiin 
koskemaan Liettuaa. Kaikkia yhteisön rajoituksia, jotka ovat yhä voimassa sinä päivänä 
kun Liettua liittyy unioniin, olisi mukautettava sopivin määrin Liettuan unioniin 
liittymisen huomioon ottamiseksi. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liityttyään unioniin Liettuan pitäisi soveltaa yhteisön yhteistä tullitariffia ja yhteisön 
maatalouspolitiikan määräyksiä ulkoisesta kaupasta. Uruguayn kierroksen jälkeinen 
painotettu keskimääräinen suosituimmuustulli teollisuustuotteille on Liettuan osalta 27,5 
prosenttia ja yhteisön osalta 3,6 prosenttia. 
Suhteissaan kansainvälisten järjestöjen kanssa Liettuan pitäisi varmistaa se, että sen 
toimet ja sitoumukset noudattavat Eurooppa-sopimusta ja varmistaa tulevien 
velvollisuuksiensa yhdenmukainen täytäntöönpano yhteisön jäsenenä. 
Liityttään unioniin Liettuasta tulisi yhteisön useiden suosituimmuuskohtelua koskevien 
sopimusten sopimuspuoli. Liettuan ja kolmansien maiden väliset sopimukset 
suosituimmuuskohtelusta olisi yleensä lakkautettava liittymisajankohtana. 
-91 
Palvelujen kaupan ja sijoittautumisen alalla Liettua on yrittänyt pitää palvelukaupan 
yleissopimuksen mukaiset monenväliset sitoumuksensa mahdollisimman yhdenmukaisia 
yhteisön sitoumusten kanssa Maailman kauppajärjestön jäsenyyttä koskevien 
neuvottelujensa aikana. Mahdolliset jäljellä olevat merkittävät eroavaisuudet pitäisi olla 
mahdollista ratkaista. 
Liityttyään unioniin Liettuan pitäsi kumota kansallinen kauppapolitiikan 
puolustusvälineitä koskeva lainsäädäntönsä, ja yhteisön vastaavaa lainsäädäntöä 
sovellettaisiin sen sijaan. 
Kokemus aikaisemmista unioniin liittymisistä on osoittanut, että olemassaolevien 
polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden automaattinen ulottaminen koskemaan uusia 
jäsenvaltioita aiheuttaa sen, että kolmannet maat aiheuttavat ongelmia asettamalla 
kyseenalaiseksi tällaisen lähestymistavan asian kannalta oleellisten WTO-määräysten 
kanssa. On myös nähty, että unioniin liittyminen mahdollistaa sellaisten toimenpiteiden 
kiertämisen, jotka komissio on ottanut käyttöön kauppapolitiikan puolustusvälineinä. 
Näin tapahtuu kun ennen liittymistä huomattavat määrät toimenpiteen alaisia tuotteita 
viedään tulevan jäsenvaltion alueelle ja liittymisen tapahduttua ne lasketaan 
automaattisesti vapaaseen liikkeeseen laajentuneella tullialueella. Nämä kaksi ongelmaa 
pitäisi käsitellä Liettuan unioniin liittymistä valmistelevan vaiheen aikana. 
Liettua ei ole jäsen missään ydinsulkujärjestelyssä, vaikkakin se on ilmaissut 
kiinnostuksensa jäsenyydestä. Liettuan valvontaluettelo siviili- ja sotilaskäyttöön 
tarkoitetuista tavaroista on suora käännös yhteisön valvontaluettelosta. Aseiden vienti on 
myös valvottua. Ei näytä olevan mitään periaatteellista estettä sille, että Liettua soveltaa 
tällä alueella yhteisön lainsäädäntöä. 
Päätelmät 
Liettuan pitäisi pystyä vastaamaan yhteisön vaatimuksiin tällä alalla lähivuosina. 
Kehitysyhteistyö 
Yhteisön säännöstö kehitysyhteistyön alalla koostuu pääasiallisesti Lomén 
yleissopimuksesta, joka on voimassa vuoden 2000 alkuun. 
Eurooppa-sopimus ja valkoinen kirja eivät sisällä tätä alaa koskevia määräyksiä. 
Yleiskuvaus 
Liettualla ei ole etuuskohteluun perustuvia kauppasopimuksia AKT-valtioiden kanssa 
eikä se sovella yleisiä tullietuusjärjestelmiä. Liettua ei myönnä tuontitullittomuutta. 
Liettuan talousarvio ei sisällä kehitysyhteistyömäärärahoja. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Unioniin liittymisen jälkeen Liettuan olisi sovellettava etuuskohteluun perustuvaa 
kauppajärjestelmäänsä AKT-valtioihin ja rahoitettava muiden jäsenvaltioiden kanssa 
Euroopan kehitysrahastoa (EKR), joka antaa rahoitusapua Lomén yleissopimuksen 
mukaisesti. 
92 
Liettualla voisi olla vaikeuksia soveltaa Lomén nykyistä kauppajärjestelmää 
kokonaisuudessaan unioniin liittymispäivästä. 
Tavanomaisesti uudet jäsenvaltiot liittyvät Lomén yleissopimuksen sopimuspuoliksi 
unioniin liittymispäivänä erillisellä pöytäkirjalla. 
Päätelmät 
Liettuan on edistyttävä lisää, jotta se voi täyttää Euroopan unionin vaatimukset tällä 
alalla lähivuosina. 
Tulli 
Tullialan säännöstö on yhteisön tullikoodeksi ja sen soveltamista koskevat säännökset, 
EY:n yhdistetty nimikkeistö, yhteinen tullitariffi mukaan luettuna kauppaa koskevat 
etuudet, tariffikiintiöt ja tariffisuspensiot, sekä muu tullia koskeva lainsäädäntö, johon ei 
sovelleta tullikoodeksia. 
Eurooppa-sopimus koskee vapaakauppa-alueen perustamista yhteisön kanssa ja tullien 
asteittaista poistamista monilta tuotteilta sopimuksen voimaantulopäivästä aikataulun 
mukaisesti. 
Valkoiseen kirjaan sisältyvät ensimmäinen vaihe, toimenpiteet Eurooppa-sopimuksen 
perusteella vahvistetetun vapaakaupan lujittamiseksi ja yhdenmukaistamiseksi, mukaan 
luettuna muun muassa tullikoodeksin ja yhdistetyn nimikkeistön mukainen lainsäädäntö. 
Toinen vaihe koskee koko yhteisön lainsäädännön käyttöönottoa maan liittämiseksi 
tulliliittoon j äsenyyden toteutuessa. 
Yleiskuvaus 
Euroopan unioniin liittyessään Liettuan tulliviranomaisia vaaditaan ottamaan kaikki 
vastuu unionin ulkorajan suojelemisesta ja valvomisesta. Välillistä verotusta koskevien 
säädösten soveltamisen lisäksi tulliviranomaiset vastaavat muun muassa yhteisön 
yhteisen kauppapolitiikan, yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan 
täytäntöönpanosta ja toteuttamisesta yhteisön ulkorajalla. 
Liettuan kyky soveltaa täysin yhteisön säännöstöä edellyttää mahdollisuutta hyväksyä ja 
panna täytäntöön yhteisön lainsäädäntö sekä riittävää perusrakenteiden sekä välineiden ja 
laitteiden tasoa, erityisesti kun on kyse tietokoneistamisesta ja tutkimusvälineistä ja 
sellaisen tehokkaan tulliorganisaation perustamista, jossa on riittävä määrä pätevää ja 
motivoitunutta henkilökuntaa, jolla on korkea moraali viranhoidossaan. Liettuan 
tullihallinnossa on ollut vakavia korruptio-ongelmia, joiden poistamiseksi se on 
toteuttanut huomattavia toimenpiteitä maaliskuussa 1997. 
Tulliohjelmissa annetun teknisen avun turvin Liettua ottaa 1 tammikuuta 1998 käyttöön 
yhteisön tulllikoodeksin ja sen täytäntöönpanosta annettujen säännösten mukaisen 
tullilain. 
Tällä hetkellä voimassa oleva lainsäädäntö ja tullikoodeksin ulkopuolinen tulli­
lainsäädäntö eivät vastaa yhteisön säännöksiä. 
93-
Liettua on melkein kokonaan yhdenmukaistanut kansallisen tavaranimikkeistönsä 
yhteisön yhdistetyn nimikkeistön kanssa. Liettuan tullihallinnossa ei kuitenkaan tällä 
hetkellä ole yhdennettyä tariffia, mikä vaikeuttaa Liettuan tullitariffin tullien vertaamista 
yhteisen tullitariffin tulleihin. Liettuassa on kuitenkin käytössä yhteisössä sovellettavaa 
järjestelmää vastaava ennakkotietojärjestelmä. 
Liettua otti käyttöön 1 huhtikuuta 1997 Euroopan maiden välisen alkuperäkumulaatiota 
koskevan uuden järjestelmän. 
Liettua on esittänyt hakemuksen päästä EY:n ja EFTA:n yhteistä passitusmenettelyä 
koskevan yleissopimuksen sopimuspuoleksi sekä yhtenäisestä hallinnollisesta asiakirjasta 
tehdyn yleissopimuksen sopimuspuoleksi. Yhteisön erityistyöryhmä avustaa Liettuaa 
tällä alalla. Liittyminen passitusmenettelyä koskevaan yleissopimukseen vaatii 
huomattavia lisävalmisteluja. 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Liettuan on tarpeellista mukauttaa kansalliset menettelynsä vastaamaan yhteisön 
lainsäädäntöä suspensioj ärj estelyistä ja taloudellisesti vaikuttavista tullimenettelyistä. 
Liettuan liittyessä unioniin eräitä teknisiä siirtymäjärjestelyjä olisi toteutettava erityisesti 
sellaisten toimintojen osalta, jotka alkavat ennen liittymispäivää, mutta saatetaan 
päätökseen sen jälkeen. 
On tärkeätä, että Liettuan tulliviranomaiset voivat osallistua asianmukaisesti erilaisiin 
tietokoneistettuihin järjestelmiin, jotka ovat välttämättömiä järjestelmien hoitamiseksi 
tulliliitossa ja sisämarkkinoilla, sovellettaessa tullia ja välillistä verotusta koskevia 
säännöksiä sekä hoidettaessa tietokoneistettuja järjestelmiä keskinäisen hallinnollisen 
avun antamiseksi tullia, maataloutta ja välillistä verotusta koskevissa asioissa. 
Tietokoneistaminen on hyvin alkuvaiheessa Liettuassa. 
Unioniin liittyessään Liettuan olisi poistettava tullivalvonta Euroopan unionin 
jäsenvaltioihin ja muihin unioniin liittyneihin maihin rajoittuvilta rajoiltaan. 
Rajanylityspaikkojen vahvistamiseksi tarvittavat varat Liettuan ja unioniin 
kuulumattomien maiden välisillä rajoilla olisi otettava huomioon strategisessa 
suunnittelussa. 
Päätelmät 
Liettuan on välttämätöntä jatkaa huomattavia ponnisteluja yhdenmukaistaakseen tullin 
organisaation ja kehittääkseen henkilöstöä siten, että se vastaa nykyaikaisen 
tullihallinnon asettamia vaatimuksia. Siinä tapauksessa se saattaa pystyä täyttämään 
Euroopan unionin vaatimukset keskipitkällä aikavälillä. 
Yhteinen uiko- ja turvallisuuspolitiikka 
Itsenäistyttyään uudelleen vuonna 1991 Liettua on suunnannut uiko- ja 
turvallisuuspolitiikkansa Euroopan unionia ja NATOa kohti. Liettuassa annettiin 8 
päivänä kesäkuuta 1992 perustuslain tasoinen laki liittoutumattomuudesta Itä-Euroopan 
Neuvostoliiton jälkeisiin liittoihin. Kyseisessä laissa hallitusta kielletään liittymästä 
"entisen Neuvostoliiton perusteella muodostettuihin" liittoihin sekä kielletään entisen 
Neuvostoliiton valtioiden joukkojen sijoittaminen Liettuan alueelle. Liettua on 
-94-
osallistunut aktiivisesti Euroopan unionin yhteisen uiko- ja turvallisuuspolitiikan 
mukaisiin järjestelyihin ja on pyydettäessä tukenut Euroopan unionin toimintaa tässä 
yhteydessä. 
Liettua on Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön 
(ETYJ), Euroopan neuvoston ja monien muiden kansainvälisten järjestöjen jäsen. Se on 
Länsi-Euroopan unionin (WEU) liitännäiskumppani, se osallistuu Pohjois-Atlantin 
yhteistyöneuvoston (NACC) ja rauhankumppanuusohjelman toimintaan ja on selvästi 
ilmaissut halunsa liittyä Länsi-Euroopan unionin ja NATOn jäseneksi mahdollisimman 
pian. Se on lähettänyt joukkoja osallistumaan IFOR/SFOR-rauhanturvajoukkojen 
toimintaan. Liettua osallistuu myös useiden alueellisten järjestöjen toimintaan, mukaan 
lukien Itämeren maiden neuvosto ja Itämeren neuvosto, ja se aikoo liittyä Keski-
Euroopan vapaakauppasopimuksen CEFTAn sopimuspuoleksi. 
Liettualla ei ole aluekiistoja Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa, vaikka Ruotsin 
kanssa ei ole vielä päästy sopimukseen merirajan määrittämisestä. Liettualla ei ole 
myöskään merkittäviä aluekiistoja unioniin assosioituneiden naapurimaiden kanssa. 
Suhteet Puolan kanssa ovat parantuneet huomattavasti viime vuosina, ja ne perustuvat 
ystävällisistä suhteista ja hyvästä naapuruudesta vuonna 1994 tehtyyn sopimukseen, joka 
on osa vakautussopimusta. Kyseiset maat ovat perustamassa yhteisen 
rauhanturvayksikön. Neuvottelut Latvian kanssa merirajan määrittämisestä jatkuvat ja 
niissä on edistytty pitkälle. 
Vaikka Liettua ja Venäjä ovat allekirjoittaneet yli 30 keskinäistä sopimusta, maiden 
välillä on vielä erimielisyyksiä meri- ja maarajojen määrittämisestä. Liettualla on 
yhteinen raja Venäjän Kaliningradin oblastin kanssa. Liettuan alueen kautta rautateitse 
tapahtuvista Venäjän ja Kaliningradin välisistä sotilaallisista kuljetuksista määrätään 
vuosittain uusittavassa sopimuksessa. 
Suhteet Valko-Venäjän kanssa perustuvat hyvistä naapuruussuhteista ja yhteistyöstä sekä 
valtionrajasta tehtyihin sopimuksiin. Molemmat sopimukset tulivat voimaan 26 päivänä 
huhtikuuta 1996. Rajan täsmällisestä määrittämisestä ei ole vielä päästy sopimukseen. 
Liettualla on uusi ja vähälukuinen ulkoasiainhallinto, jonka kokemus ja voimavarat ovat 
rajalliset. Aikanaan sen pitäisi kuitenkin pystyä toimimaan täysipainoisesti Euroopan 
unionin jäsenenä. Liettualla on 38 ulkomaanedustustoa, ja sen diplomaattisen henkilöstön 
määrä on noin 325. 
Liettua tukee ydinaseiden sekä biologisten ja kemiallisten aseiden leviämisen estämistä ja 
on allekirjoittanut kaikki tärkeimmät asevalvonnasta tehdyt kansainväliset sopimukset. 
Liettuan pienet asevoimat ovat siirtymässä demokraattiseen valvontaan ja niiden 
rakennetta ollaan uudistamassa NATOn vaatimusten täyttämiseksi. Liettua osallistuu 
Baltian maiden rauhanturvapataljoonaan (BALTBAT) ja vuonna 1996 se osallistui 
rauhankumppanuusohjelmaan kuuluvaan suureen sotilasharjoitukseen (Baltic Challenge). 
Liettualla ei ole puolustusteollista perustaa. 
Liettua vahvisti 8 päivänä joulukuuta 1995 jäsenyyshakemuksensa liitteenä olevassa 
muistiossa sekä vuoden 1996 heinäkuussa annetuissa vastauksissaan komissiolle 
olevansa valmis ja kykenevä osallistumaan täysipainoisesti ja aktiivisesti Euroopan 
unionin yhteiseen uiko- ja turvallisuuspolitiikkaan. 
-95-
Liettuan tähänastista uiko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevan arvion perusteella on 
odotettavissa, että Euroopan unionin jäsenenä se pystyy täyttämään yhteisestä uiko- ja 
turvallisuuspolitiikasta johtuvat velvoitteensa. 
3.9 Varainhoitoa koskevat kysymykset 
Varainhoidon valvonta 
Yhteisön politiikkojen täytäntöönpano edellyttää erityisesti maatalouden ja 
rakennerahastojen alalla julkisten menojen tehokkaita hallinnointi- ja 
valvontajärjestelmiä, joihin sisältyvät petostentorjuntaa koskevat säännökset. 
Lainsäädäntöjen lähentäminen on lisäksi tarpeen, jotta omien varojen järjestelmä ja 
siihen liittyvät riittävät kirjanpitoa koskevat säännökset voitaisiin ottaa käyttöön. 
Eurooppa-sopimuksessa määrätään yhteistyöstä tilintarkastuksen ja varainhoidon 
valvonnan alalla, mihin sisältyy yhteisön tarvittaessa antama tekninen apu. Valkoiseen 
kirjaan ei sisälly alaa koskevia toimenpiteitä. 
Yleiskuvaus 
Valtion tarkastusvirasto (State Control, SC) on Liettuan tasavallan korkein (ulkoinen) 
tilintarkastuselin, jolla on vastaava asema kuin tilintarkastustuomioistuimella. 
Tarkastusvirasto vastaa toiminnastaan suoraan parlamentille. Sen toiminnan 
oikeusperustana on vuonna 1995 säädetty laki valtion tarkastuksesta. Virasto osallistuu 
aktiivisesti tilintarkastusvirastojen kansainvälisten yhteistoimintaelinten toimintaan. 
Tarkastusvirasto valvoo jälkitarkastusten avulla valtion omaisuuden hallinnoinnin ja 
käytön sekä sen talousarvion täytäntöönpanon ja varainkäytön laillisuutta. 
Tarkastusviraston johtaja antaa parlamentille kertomuksen ja lausunnon valtion 
vuosittaisesta tilinpäätöksestä. Parlamentti voi myös pyytää tarkastusvirastoa 
suorittamaan erikoistutkimuksia. 
Sisäisestä tarkastuksesta keskitetysti vastaavaa hallintoelintä ei ole tällä hetkellä 
olemassa. Kukin ministeri vastaa oman ministeriönsä varainhoidon valvonnasta. Sisäisiä 
tarkastusyksiköltä on 12:ssa kaikkiaan 18:sta ministeriöstä. Ne eivät kuitenkaan täysin 
täytä kansainvälisiä standardeja. Koska erityisesti petostentorjunnasta keskitetysti 
vastaavaa viranomaista ei ole vielä perustettu, vastaa valtiovarainministeriö toistaiseksi 
tästä tehtävästä. 
Valtiovarainministeriön ja tullilaitoksen sisäistä tarkastusta hoitaa valtion vero- ja 
tullitarkastuksen yksikkö. Tullihallinto vastaa tuontitullien kannosta. Tämän hallinnon 
sisällä tuontitullien hallinnointi on veroyksiköiden tehtävänä. Ne vastaavat tuontitulleja 
koskevista tileistä, maksamattomien tuontitullien perinnästä, tutkimusten suorittamisesta 
sekä muutoksenhakumenettelyjen käsittelystä. 
Suunnitelmien mukaan sekä kansallisia että yhteisön varoja valvotaan ja suojataan 
petollisilta menettelyiltä samalla tavoin sen jälkeen kun Liettuan sisäiset ja ulkoiset 
valvontatoimet on saatettu vastaamaan kansainvälisiä standardeja. 
96 
Nykytilanteen ja tulevaisuuden arviointi 
Sisäisissä valvontaelimissä näyttää olevan heikkouksia (riittämätön määrä päteviä 
tilintarkastajia). Ulkoinen valvontajärjestelmä näyttää kuitenkin vastaavan yleisesti 
hyväksyttyjä standardeja. 
Euroopan unionin politiikkojen täytäntöönpanon onnistumiseksi on otettava käyttöön 
tarvittavat säädökset. Erityistä huomiota on kiinnitettävä tehokkaiden sisäisten 
valvontaj ärj estelmien kehittämiseen. 
Vuoden 1998 alussa voimaan tulevaan uuteen tullilainsäädäntöön näyttää sisältyvän 
asetuksen 2913/92 kanssa yhdenmukaisia säädöksiä tullivelan syntymisestä. 
Kirjanpitomenetteiyjen osalta tarvitaan vielä lisää yhteistyötä komission kanssa. 
Päätelmät 
Alasta ei näytä keskipitkällä aikavälillä aiheutuvan merkittäviä esteitä liittymiselle, 
vaikka huomattavaa valmistelutyötä vielä vaaditaankin tarvittavien hallinnointi- ja 
valvontajärjestelmien perustamiseksi. 
Vaikutukset yhteisön talousarvioon 
Tiedonannossa "Agenda 2000" esitetään kokonaisrahoitusta koskeva kehys, johon sen 
mukaan pitäisi sisältyä tulevien laajentumisten vaikutus talousarvioon keskipitkällä 
aikavälillä siten, että varmistetaan sen yhdenmukaisuus yhteisön politiikkojen 
ehdotettujen suuntalinjojen kanssa järkevissä budjettirajoissa. 
Tässä vaiheessa olisi vaikeata, ja varmasti ennenaikaista, arvioida tarkasti ja 
maakohtaisesti niitä vaikutuksia, jotka ehdokasmaiden liittymisellä on talousarvioon. 
Vaikutus talousarvioon riippuu suurelta osin monesta eri tekijästä: 
- ajankohdasta, jolloin ehdokasmaan liittyminen toteutuu 
- yhteisön politiikkojen tulevasta kehityksestä, erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistamisen jatkamisen ja rakennetoimien alalla asetettavien uusien suuntaviivojen 
osalta tehtävistä päätöksistä 
- ehdokasmaissa tapahtuvasta kehityksestä kasvun, niiden kilpailu- ja tuotantokyvyn 
lujittamisen sekä säännöstön omaksumiskyvyn osalta 
- siirtymätoimenpiteistä, joista neuvotteluissa voidaan päättää. 
Tässä voidaan ainoastaan esimerkinomaisesti esittää joihinkin talousarvion osa-alueisiin 
kohdistuvien vaikutusten suuruusluokkaa koskevia arvioita sekä kokonaisarvio. 
Menot 
Olettaen, että yhteistä maatalouspolitiikkaa uudistetaan komission esittämien 
suuntaviivojen mukaisesti, Liettuan liittyminen merkitsisi kyseistä uudistusta täysin 
sovellettaessa ja ainoastaan markkinoihin kohdistuvien interventiotoimenpiteiden osalta 
menojen lisääntymistä 1 - 2 prosentilla nykyisten 15 jäsenvaltion ennustettavissa olevista 
vastaavista menoista. 
-97-
Rakennetoimien yhteydessä Liettuan osalle tulevat määrärahat saattaisivat asteittaisen 
nousun jälkeen olla noin 4 prosenttia maan BKT:sta. 
Muiden yhteisön sisäisten politiikkojen soveltaminen unioniin vasta liittyneisiin maihin 
merkitsisi varmastikin suurempaa lisämenoa kuin mitä niiden suhteellinen painoarvo 
unionin BKT:ssa on, koska joidenkin politiikkojen toteuttamisesta aiheutuvat lisämenot 
riippuvat osittain asianomaisen väestön koosta, maantieteellisestä soveltamisalasta tai 
niiden jäsenvaltioiden lukumäärästä, joiden kanssa yhteensovittamista ja 
yhdenmukaistamista koskevia toimia toteutetaan. Mainittakoon esimerkinomaisesti, että 
Liettuan BKT on nykyisin 0,1 prosenttia unionin BKT:sta. 
Liettuan liittymisen ei sitä vastoin pitäisi aiheuttaa merkittäviä lisämenoja unionin 
ulkoisten toimien osalta. 
Toisaalta on otettava huomioon, että jokaisen ehdokasmaan liittyminen merkitsee niiden 
menojen päättymistä, jotka sille on saatettu osoittaa yhteisön talousarviosta liittymistä 
edeltävien ohjelmien mukaisesti esimerkiksi Pharc-ohjclman kautta. 
Liettuan liittymisestä kolmella edellä mainitulla alalla aiheutuvien vuosittaisten menojen 
voidaan edellä mainittujen seikkojen perusteella arvioida sijoittuvan yhteensä 0,7 ja 0,9 
miljardin ecun välille vuosina 2005 - 2006 (vuoden 1997 hintoina). 
Tulot 
Olettaen, että omien varojen järjestelmää sovelletaan täysin, unioniin vasta liittyneiden 
maiden yhteisön talousarviosta maksettavaksi tulevan osuuden olisi oltava BKT- ja 
ALV-tulojen osalta - ottaen huomioon jälkimmäisten osalta tasoitussäännöt - likimain 
sama kuin niiden osuus unionin BKT.sta. Liettuan tapauksessa se on noin 0,1 prosenttia. 
Liettuan osuus perinteisistä omista varoista riippuu sen kauppavirtojen rakenteesta 
liittymisajankohtana. 
Liettuan nykyistä tullijärjestelmää on tarpeen mukauttaa perinteisten omien varojen 
toteamisen, valvonnan ja käyttöönasettamisen varmistamiseksi yhteisön säännösten 
mukaisesti. BKT-tulon asianmukainen laskeminen merkitsee huomattavia parannuksia 
kansallisten tilien luotettavuuteen, yhdenmukaisuuteen ja kattavuuteen. Kyseiset 
tilastolliset parannukset ovat välttämättömiä ALV:a koskevan omien varojen 
määräytymisperusteen vahvistamiseksi, joka edellyttää Liettuan ALV-järjestelmän 
täydellistä mukauttamista yhteisön direktiiveihin. 
4. Hallintojärjestelmän kyky soveltaa yhteisön säännöstöä 
Madridin Eurooppa-neuvoston päätelmissä joulukuussa 1995 todettiin yhtenäisen 
integroitumisen Euroopan unioniin edellyttävän Keski- ja Itä-Euroopan mailta muun 
muassa hallinnon rakenteiden mukauttamista. Tässä osastossa tarkastellaan Liettuan 
julkista hallintoa oikeusjärjestelmän keskeisiä piirteitä sivuuttamatta ja arvioidaan maan 
tämänhetkisiä ja näköpiirissä olevia edellytyksiä suoriutua nykyaikaisen demokraattisen 
valtion sille asettamista tehtävistä, etenkin yhteisön säännöstön soveltamiseen liittyvien 
asioiden hallinnoinnista. 
98-
4.1 Hallinnon rakenteet 
Osastossa 1 on esitetty Liettuan valtiosäännön mukaiset toimielimet, niiden valtaoikeudet 
ja tehtävät, myös paikallisen ja alueellisen tason elinten osalla. 
Liettuan keskushallintoon kuuluu 17 ministeriötä ja pääministerin kanslia. 
Ulkoasiainministeriön yhteydessä toimii integraatioyksikkö. 
Liettuan parlamentti (Seimas) hyväksyi julkisen hallinnon palveluksessa toimimista 
koskevan lain vuonna 1995. Sillä luodaan kaksijakoinen julkishallinnon virkamieskunta, 
jossa A-luokkaan kuuluvat nykyisen hallituksen nimittämät poliittiset virkamiehet ja B-
luokkaan vakinaiset virkamiehet. Uusi hallitus on nimittänyt vuonna 1997 kuhunkin 
ministeriöön korkean tason asiantuntijoita ja luonut siten rinnakkaisen 
virkamieshallinnon rakenteen. Järjestelmän tasapainottamiseksi hallitus kuitenkin 
valmistelee parhaillaan julkisen hallinnon palveluksessa toimimista koskevan lain 
muutosta. 
Liettua tunnustaa julkisen hallinnon poliittisen riippumattomuuden periaatteen, vaikka 
puoluepolitiikalla onkin vaikutusta korkean tason virkoihin. 
Keskushallinnon palveluksessa on 18 000 virkamiestä. Palkkataso ja palvelussuhteen 
ehdot ovat huomattavasti huonommat kuin yksityisellä sektorilla, mikä on johtanut 
alhaiseen työmoraaliin ja motivaatioon. 
Nykyisen hallituksen keskeisenä politiikkana on ollut keskushallinnon uudistaminen, 
jonka yhteydessä on tehty huomattavia muutoksia ministeriöiden väliseen vastuunjakoon. 
Muutettu julkisen hallinnon palveluksessa toimimista koskeva laki perustuu osaltaan 
julkishallinnosta vastaavan ministeriön vuonna 1996 laatimassa politiikkaa koskevassa 
asiakirjassa 'Liettuan julkisen hallinnon uudistamista koskeva suunnitelma' tehtyihin 
päätelmiin. Asiakirjassa kehitellään uudistamisstrategiaa sekä siihen kuuluvia hankkeita, 
aikatauluja ja voimavaroja sekä tehdään organisaatiorakenteita koskevia ehdotuksia. 
Liettuan hallitus käynnisti julkishallinnosta vastaavan ministeriön ja kunnallishallinnon 
uudistamishankkeen kesäkuussa 1994. Hankkeen yhteydessä hallitukselle annetaan 
ehdotuksia hallinnon uudistamista koskevien valtion ohjelmien tai lainsäädännön 
muodossa. Hankkeen puitteissa tarkennetaan myös koulutuksen arviointiperusteita sekä 
julkishallinnon koulutusta ja tutkintotodistuksia koskevaa valtionjärjestelmää. 
Euroopan unioniin liittyvien asioiden hoitamista varten on perustettu pääministerin 
alaisuudessa toimiva ministeriöiden välinen integraatioasioiden koordinointikomitea. Sen 
rinnalla ministeriöihin on perustettu integraatioasioista vastaavat yksiköt. Liettuan 
julkishallinnon keskus, joka kouluttaa virkamiehiä pääasiassa Euroopan unioniin 
liittymistä koskevien asioiden täytäntöönpanossa, perustettiin vuonna 1993. (Ks. myös 
johdannosta Euroopan unionin ja Liettuan suhteita käsittelevä jakso). 
4.2 Hallinnon ja oikeuslaitoksen toimintakyky 
-99 
Liettua kuului vuoteen 1991 asti Neuvostoliittoon. Tällä kaudella sitä hallittiin keskitetyn 
suunnitelmallisuuden avulla. Kommunistinen järjestelmä kumosi lain koskemattomuuden 
ja alisti sekä oikeuden että hallinnon puolueen politiikan toteuttamisen välikappaleeksi. 
Tässä tilanteessa yleinen mielipide alkoi pitää hallintoa ja lainkäyttöä yhä enenevässä 
määrin poliittisen valvonnan välineinä. 
Julkisen hallinnon rakenteet ovat tehokkaan hallinnon kannalta asianmukaiset. 
Vakiintuneen julkishallinnon kehys on olemassa. Merkittävästä edistymisestä huolimatta 
järjestelmää on kuitenkin tarpeen kehittää edelleen. 
Liettuan julkishallinto kärsii kokemuksen ja voimavarojen puutteesta sekä hallinnon 
alemmilla tasoilla menneisyyden taakasta, joka rajoittaa hallituksen voimakkaita 
uudistamispyrkimyksiä. Valtionhallinnon tarkastusyksikkö ja yleisen syyttäjän virasto 
pystyvät tästä huolimatta toimimaan asianmukaisesti. Erityisesti EU:n laajentumisen 
yhteydessä järjestelmän vahvana puolena on hallituksen sitoutuminen saavuttamaan 
Euroopan unionin jäsenyyden edellyttämät standardit. 
Julkisella hallinnolla on riittävä oikeusperusta. Poliittisesti täysin riippumattoman 
julkishallinnon kehittyminen vie kuitenkin vielä jonkin aikaa. 
Julkishallinnossa työskentelee liikaa henkilöstöä. Nykyinen hallitus suunnitteleekin 
henkilöstömäärän pienentämistä. Tämän pitäisi johtaa mm. varojen vapautumiseen, jotta 
julkishallinnon palkkatasoa voitaisiin nostaa. Toimen avulla olisi voitava estää 
yksityiselle sektorille suuntautuvan aivovuodon aiheuttama henkilöstön suuri vaihtuvuus. 
Kuten missä tahansa julkishallinnossa, osa henkilöstöstä on korkeatasoista. Yleistä tasoa 
on vaikeata arvioida, mutta hallinnon monissa osissa esiintyy selvästikin huomattavia 
puutteita. 
Yleinen luottamus julkishallintoa kohtaan ei ole vakiintunut. Yleisö on tavallisimmin 
tekemisissä rutiiniluontoisia hallintotehtäviä suorittavien alempien virkamiesten kanssa, 
mitä ei yleisesti pidetä parhaimpana mainoksena Liettuan julkishallinnolle. Nykyisen 
hallituksen ensisijaisena tavoitteena on julkishallinnossa ilmenevän lahjonnan 
lopettaminen. Tullihallinnossa ja yleisen syyttäjän virastossa on erotettu virkamiehiä ja 
nostettu kanteita väärinkäytösten vuoksi. 
Nykyisen hallituksen pyrkimykset julkishallinnon uudistamisen alalla ovat myönteisiä. 
Liettua on edistynyt hyvin kunnallishallinnon uudistamisessa. Uudistuksen kolmas vaihe, 
jossa otetaan askel eteenpäin hallinnon hajauttamiseksi kuntatasolla, on parhaillaan 
valmisteltavana. Lainsäädännön tasolla on kuitenkin edelleen epäselvää, miten kuntien 
olisi hoidettava velvollisuutensa. Hallinnon eri tasojen jaotteluun liittyvää lainsäädäntöä 
ja politiikkaa koskevat kysymykset ovat kaikkein vaikeimpia kunnallishallinnon alalla. 
Hallinnon lisähajauttamiseen soveltuvan lainsäädännön muotoilussa ja säätämisessä on 
edistytty viime aikoina erityisesti kuntien omaisuuden ja maanomistuksen osalta. Samoin 
on edistytty paikallistason verovalvonnan sekä verotulojen ja valtion tuen välisen suhteen 
selventämisessä. 
Euroopan yhdentymistä varten vuodesta 1996 lähtien luoduista hallinnollisista 
rakenteista on jo saatu joitakin hyviä tuloksia. 
Yhteisön säännöstön täytäntöönpanon avainalueet 
100 
Yhteisön oikeuden yhtenäinen soveltaminen: Yhteisön säännöstön soveltaminen 
käytäntöön edellyttää sitä, että jäsenvaltioiden oikeusviranomaiset pystyvät soveltamaan 
perustamissopimuksen määräyksiä säännöstön yhtenäisyydestä ja sen soveltamisesta sekä 
turvaamaan yleisesti yhtenäismarkkinoiden ja yhteisön eri politiikkojen toimivuuden. 
Tarvitaan korkeatasoisia ja hyvin koulutettuja oikeusviranomaisia, jotta tuomioistuimet 
noudattavat yhteisön oikeutta myös suoraan sovellettavan lainsäädännön osalta ja 
tapauksissa, joissa yhteisöjen tuomioistuimeen voidaan vedota EY:n 
perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla. 
Liettuan oikeusjärjestelmässä on merkittäviä heikkouksia, erityisesti henkilöstön ja sen 
asiantuntemuksen osalta. Tässä tilanteessa komissio epäilee suuresti yhteisön säännöstön 
käytännön soveltamisen onnistumista. 
Yhtenäismarkkinat : Liettuan kyky toteuttaa moitteettomasti yhteisön vaatimukset 
yhtenäismarkkinoiden osalta, etenkin tavaroiden ja palveluiden vapaan liikkumisen 
osalta, edellyttää sellaisten korkeasti kehittyneiden ja toimivien sääntely-, standardointi-, 
sertifiointi- ja valvontaviranomaisten löytymistä, jotka osaavat toimia EY:n säännösten 
mukaisesti. Tätä on tarkasteltu luvussa 3.1 (jaksossa "Neljä vapautta"). 
Tavaroiden vapaan liikkuvuuden toteuttamisedellytysten tilanne ei Liettuassa hallinnon 
osalta ole vielä tyydyttävä. Standardointia koskeva lainsäädäntöesitys parantanee 
vastaavuutta Euroopan yhteisön normien kanssa. Standardiosasto ei kuitenkaan ole 
itsenäinen elin, kuten Euroopan yhteisön periaatteet edellyttävät. Hyväksyntätoiminnan 
osalta puuttuu vielä laaduntarkastusjärjestelmiä sertifioiva elin. Palvelujen vapaan 
liikkuvuuden osalta tilanne on epätyydyttävä sikäli, että Liettuan viranomaisten 
hallinnolliset edellytykset toteuttaa sovittu laaja lainsäädäntöohjelma nopeasti ovat 
epävarmat. Liettuan keskuspankilla on 62 työntekijää, valtion vakuutustoiminnan 
tarkastusvirastolla viisi. 
Euroopan unionin vaatimusten täyttämiseksi tarvitaan vielä parannuksia henkilöstön 
yleisessä pätevyystasossa. 
Kilpailu: Kuten luvussa 3.1 (jaksossa "Kilpailu") on todettu, kilpailulakien 
täytäntöönpano edellyttää yrityskeskittymiä ja valtiontukia valvovan elimen perustamista 
sekä oikeuslaitoksen, julkisen hallinnon ja taloudellisten toimijoiden riittävää kilpailulain 
ja kilpailupolitiikan ymmärtämystä. 
Keskeinen viranomainen alalla on Liettuan kilpailu- ja kuluttajavirasto, jolla on 37 
työntekijää, mikä riittänee. Asiantuntemuksen taso ei ole korkea. Euroopan yhteisön 
vaatimusten täyttäminen edellyttää henkilöstön ja teknisten voimavarojen vahvistamista. 
Televiestintä: Yhteisön säännöstön markkinoiden vapauttamista koskevien asetusten 
täytäntöönpanemiseksi tarvitaan televiestintäsääntelyä ja -politiikkaa toteuttava elin, 
jonka on oltava tosiasiallisesti riippumaton alalla toimivista yrityksistä. 
Komissiolla on rajoitetusti tietoa Liettuan tilanteesta alalla, on kuitenkin kyseenalaista, 
ovatko hallinnon edellytykset riittävät. 
Välillinen verotus: Välillistä verotusta koskevan yhteisön säännöstön käytännön 
hallinnointi edellyttää, että siitä vastaava elin kykenee panemaan EY:n lainsäädännön 
täytäntöön arvonlisäveron ja valmisteverojen yhtenäistämisen osalta sellaisessa 
-101-
toimintaympäristössä, jossa unionin sisärajat on kumottu ja jossa valmisteverot 
perustuvat verottomiin varastoihin ja sen jäsenvaltion tasoon, jossa tavara luovutetaan 
kulutukseen. Tästä suoriutumiseen tarvitaan korkeatasoista, hyvin koulutettua, hyvin 
varustettua j a ehdottoman rehellisesti toimivaa yksikköä. 
Asianomainen viranomainen Liettuassa on valtiovarainministeriö, jolla on 
keskusministeriön lisäksi 56 aluetoimistoa. Työntekijöitä on yhteensä 31 000, joista 3 
000 välillisen verotuksen parissa. Koulutetun henkilöstön yksityiselle sektorille 
siirtymisestä osittain johtuvan henkilöstön suuren vaihtuvuuden takia on vaikea arvioida 
nykyisen henkilöstön pätevyyttä. Alaa koskevan yhteisön säännöstön hallinnoinnin 
käytännön toteutumisen vuoksi on tarpeen vahvistaa henkilöstön ammatillista pätevyyttä 
eri toimien avulla, joihin sisältyvät mm. koulutus ja palkkatason korottaminen. 
Maatalous: Maatalouden osalta hallintoa koskevat vaatimukset liittyvät ennen kaikkea 
eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun tarkastuksiin, kansanterveyden suojeluun ja 
maataloustuotteiden vapaaseen liikkuvuuteen ja edellytyksiin hallinnoida YMP:n erilaisia 
mekanismeja ja vaatimuksia, joihin kuuluu mm. korkealaatuinen varainhoidon valvonta 
ja tilastointi. Näitä näkökohtia käsitellään luvussa 3.4 (jaksossa "Maatalous") ja 
tilastoinnin yleisiä normeja luvussa 3.3 ("Tilastointi"). 
Eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun tarkastusten hallinnollisten edellytysten osalta testaus-
ja taudinmäärityslaitteisto ei Liettuassa ole riittävällä tasolla. Eläinlääkinnän ja 
elintarvikkeiden tarkastustoiminnan vahvistaminen olisi hyödyksi. YMP:n yleisten 
vaatimusten täyttämiseksi nykyisen hallinnon rakennetta on tarpeen muokata 
huomattavasti. 
Euroopan yhteisön alalle asettamien vaatimusten täyttämiseksi tarvitaan huomattavia 
parannuksia. 
Liikenne: Euroopan yhteisön sisämarkkinoiden ja kilpailua koskevien vaatimusten 
soveltaminen liikenteen alalla, tarvittavien infrastruktuuriin liittyvien säännösten 
kehittäminen sekä muut yhteisön säännöstön näkökohdat asettavat haasteita uusien 
jäsenvaltioiden hallinnolle. 
Vastaava viranomainen on Liettuan liikenneministeriö (86 henkilöä). Ministeriön 
henkilövahvuus ei ole komission tiedossa. Pätevästä henkilöstöstä on pulaa. Tämä vaatii 
kiinnittämään huomiota erityisesti turvatarkastusten täytäntöönpanoon. 
Työllisyys ja sosiaalipolitiikka: Keskeinen yhteisön säännöstön hallinnolle asettama 
vaatimus koskee riittävää tarkastuskapasiteettia, erityisesti työsuojelun osalta. 
Liettuassa työsuojelutarkastuksessa toimii 50 työntekijää, henkilöstön määrää ja sen 
asiantuntemusta on lisättävä huomattavasti. 
Aluepolitiikka ja koheesio: Keskeiset vaatimukset hallinnolle ovat asianmukaiset ja 
toimivat hallinnolliset yksiköt sekä henkilöstön pätevyys ja rehellisyys yhteisön varojen 
hallinnoinnissa. 
Liettuassa ei ole kansallisesti vahvistettua aluepolitiikkaa. Varainhoidon valvonnan osalta 
tilanne ei ole vielä tyydyttävä (ks. jäljempänä "Varainhoidon valvonta"). Alaa koskevan 
102 
yhteisön säännöstön käytännön hallinnointi edellyttää tarvittavien hallinnon ja 
talousarvion valvontapuitteiden luomista. 
Ympäristö: Koska Euroopan yhteisön ympäristöpolitiikassa ympäristönsuojelu on 
sisällytetty yhteisön eri politiikkoihin, hallinnolle asetetaan laaja-alaisia vaatimuksia 
monen sellaisenkin elimen osalta, joka tavallisesti ei ole tekemisissä ympäristönsuojelun 
kanssa. Päävastuu kuitenkin kuuluu ympäristöministeriölle ja sen alaisille eri elimille. 
Liettuan ympäristöministeriön henkilöstö vahvuus on 130. Valvontaa suorittaa yhteinen 
tutkimuskeskus, täytäntöönpanosta vastaavat ministeriöt ja 44 aluevirastoa. Nämä 
järjestelyt eivät ole vielä riittävät ja täytäntöönpanorakenteita on vahvistettava. Yhteisön 
säännöstön käytännön hallinnointi edellyttää henkilöstöön panostamista etenkin 
lainsäädännön vaiheittaista lähentämistyötä varten. 
Kuluttajansuoja: Alaa koskevan yhteisön säännöstön käytännön hallinnointi edellyttää 
vastuun keskittämistä erityiselle valtion virastolle, joka laatii ja panee täytäntöön 
kuluttajapolitiikkaa ja kuluttajansuojaa koskevan lainsäädännön. 
Liettuassa valtion kilpailu- ja kuluttajansuojavirasto, toimintaansa kuluttaja-asioiden 
alalle laajentanut kilpailuviranomainen, vastaa pääasiallisesti kuluttajansuojapolitiikan 
kehittämisestä ja toteuttamisesta (7 henkilöä kuluttajansuojan parissa). Valtiosta 
riippumattomat kuluttajaelimet ovat edelleen aivan liian heikkoja. Kuluttajapolitiikan 
tarkasta alasta ja päämääristä on epäselvyyttä. Tämä selittää osaltaan kuluttajalakien 
täytäntöönpanossa kohdatut vaikeudet, ja muita mainittavia syitä ovat asiantuntevan 
henkilöstön puuttuminen, organisaatioiden puutteet ja oikeusviranomaisten riittämätön 
tietoisuus kuluttajakysymysten merkityksestä. 
Oikeus- ja sisäasiat: Oikeus- ja sisäasioiden hoito kuuluu oikeus- ja 
sisäasiainministeriöille. Hallintoelinten on hoidettava turvapaikka- ja 
maahanmuuttoasioita, rajahallintoa sekä poliisialan ja oikeudellista yhteistyötä. Tarvitaan 
ensisijaisesti riittävän suurta ja riittävästi koulutettua henkilöstöä, joka on ehdottoman 
rehellistä. 
Liettuan oikeus- ja sisäasiainministeriöillä on tarpeeksi henkilöstöä. Turvapaikka- ja 
maahanmuuttopolitiikkaa ei vielä kyetä hoitamaan varmasti, sillä turvapaikkahakemusten 
käsittely on aloitettu toukokuussa 1997 ja tiloja pakolaisten vastaanottamiseksi ollaan 
parhaillaan rakentamassa. Rajahallinto on riittämätöntä, henkilöstöä ja välineistöä 
puuttuu. Poliisihallintoa ollaan järjestämässä uudelleen torjumaan järjestäytynyttä 
rikollisuutta. Oikeuslaitoksen uudistuksia toteutetaan, tosin nykyisin on vain vähän 
käytännön yhteistyötä EU:n kanssa. Alaa koskevan yhteisön säännöstön käytännön 
hallinnointi edellyttää teknisten voimavarojen ja henkilöstön lisäämistä ja lahjonnan 
torj untatoimenpiteitä. 
Tulli: Alaa koskevan yhteisön säännöstön soveltaminen edellyttää riittävää 
infrastruktuuria ja välineistöä, mukaan lukien tietokoneistaminen ja tutkimuspanostus, ja 
tehokkaan tulliorganisaation luomista sekä riittävän suurta, riittävästi koulutettua ja 
motivoitunutta henkilöstöä, joka on ehdottoman rehellistä. 
Liettuan tullihallintoon kuuluu 3 295 henkilöä. Suuri vaihtuvuus vaikeuttaa henkilöstön 
tehokkuuden ja määrän riittävyyden arvioimista. Yhteisön säännöstön käytännön 
103 
hallinnointi edellyttää koulutetun ja kokeneen henkilöstön pysymistä tullihallinnon 
palveluksessa, tullihallinnon tietokoneistamista ja erityisesti määrätietoista tarttumista 
lahj ontaongelmaan. 
Varainhoidon valvonta: Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen edellyttää 
petostentorjuntayksiköiden kehittämistä, erikoistuneen henkilöstön kouluttamista 
(tutkimuksista vastaavat virkamiehet, tuomarit) ja tiettyjen yhteistyöjärjestelmien 
vahvistamista. Yhteisöpolitiikkojen toteuttaminen edellyttää etenkin maatalouden ja 
rakennerahastojen osalta tehokkaita julkisten varojen käytön hallinnointi- ja 
valvontajärjestelmiä petostentorjuntasäännöksineen. On olennaista pitää sisäinen ja 
ulkoinen tarkastus hallinnollisesti selvästi erillisinä. Poliisi- ja oikeusviranomaisten on 
kyettävä käsittelemään tehokkaasti yhteisön taloudellisiin etuihin vaikuttavaa 
monimuotoista kansainvälistä talousrikollisuutta (petolliset menettelyt, lahjonta ja 
rahanpesutoiminta mukaan lukien). 
Liettuan pääasiallinen ulkoista tarkastusta suorittava virasto on tilintarkastusvirasto, jossa 
on 295 työntekijää. Alaa koskevan yhteisön säännöstön tehokas hallinnointi edellyttää 
huomattavia valmisteluja tarvittavien johtamis- ja valvontajärjestelmien luomiseksi. 
4.3 Yleisarvio 
Liettuan hallintorakenteiden osalta tarvitaan huomattavia ja vahvistettuja 
uudistusponnistuksia, jotta niiden kapasiteetti riittäisi yhteisön säännöstön tehokkaaseen 
hallinnointiin keskipitkällä aikavälillä. 
Tässä vaiheessa on vaikea arvioida lopullisesti oikeuslaitoksen edellytyksiä soveltaa 
yhteisön oikeutta. 
104 
C. TIIVISTELMÄ JA PÄÄTELMÄT 
Liettua jätti Euroopan unioniin liittymistä koskevan hakemuksensa 8. joulukuuta 1995. 
Hakemuksen jättäminen on osa historiallista kehitysvaihetta, jossa Euroopan 
jakautuminen päättyy ja joka osoittaa demokratian juurtumisen Liettuaan. 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen O artiklan mukaisesti komissio on Euroopan 
unionin neuvoston pyynnöstä laatinut Liettuan jäsenyyshakemusta koskevan lausunnon. 
Liettua on valmistautunut liittymiseen pääasiassa 1. tammikuuta 1995 voimaan tulleen 
vapaakauppasopimuksen pohjalta. Euroopan unioni ja Liettua allekirjoittivat 
Eurooppa-sopimuksen 12. kesäkuuta 1995. Kun ratifiointimenettely on saatettu 
päätökseen ja sopimus on tullut voimaan, se korvaa vapaakauppasopimuksen. Liittymistä 
valmistelevan strategian toisen oleellisen osan eli vuoden 1995 toukokuussa annetun 
sisämarkkinoita koskevan valkoisen kirjan täytäntöönpanossa on noudatettu Liettuan 
hallituksen vuoden 1996 syyskuussa esittämää lainsäädännön yhdenmukaistamisen 
kansallista ohjelmaa. Hallitus on myös perustanut Euroopan yhdentymispolitiikan 
täytäntöönpanosta vastaavat kansalliset koordinointirakenteet. 
Jäsenyyshakemusta on arvioitu Kööpenhaminassa vuoden 1993 kesäkuussa 
kokoontuneen Eurooppa-neuvoston määrittelemien arviointiperusteiden mukaisesti. 
Päätelmien lopussa todetaan, että seuraavat edellytykset täyttävät Keski- ja Itä-Euroopan 
maat voivat liittyä Euroopan unioniin: 
demokratian, laillisuusperiaatteen noudattamisen, ihmisoikeudet sekä 
vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen ja niiden suojan takaavat vakaat 
toimielimet, 
toimiva markkinatalous sekä edellytykset selviytyä kilpailun ja markkinavoimien 
paineista Euroopan unionissa, 
edellytykset täyttää jäsenyyteen liittyvät velvoitteet, joista tärkeimpiä ovat 
sitoutuminen poliittisen, taloudellisen ja rahaliiton tavoitteisiin. 
Näiden kolmen arviointiperusteen - poliittiset perusteet ja taloudelliset perusteet sekä 
edellytykset ottaa käyttöön yhteisön säännöstö - arviointi perustuu myös julkishallinnon 
ja oikeuslaitoksen edellytyksiin panna täytäntöön demokratian ja markkinatalouden 
periaatteet sekä soveltaa yhteisön säännöstöä ja varmistaa sen noudattaminen. 
Noudatetun menetelmän mukaisesti jokaisesta hakijamaasta on tehty keskipitkän 
aikavälin tulevaisuutta koskeva arviointi, jossa on otettu huomioon tähänastinen 
edistyminen ja jo aloitetut uudistukset. Poliittisten edellytysten osalta komissio on 
tarkastellut nykytilannetta toimielinrakenteen kuvaamisesta demokratian todelliseen 
toimintaan. 
n Poliittiset arviointiperusteet 
Liettuan poliittiset toimielimet ovat vakaita ja toimivat säännöllisesti. Vallan eri alueiden 
haltijat pysyvät oman toimivaltansa rajoissa ja tekevät yhteistyötä. Vuosien 1992 ja 1996 
vaalit olivat vapaat ja rehelliset, ja mahdollistivat kummallakin kerralla vallanvaihdon 
105 
asianmukaisissa olosuhteissa. Oppositio osallistuu tavallisesti toimielinten toimintaan. 
Parannuksia tarvitaan vielä oikeuslaitoksen toiminnassa ja lahjonnan torjunnassa. 
Perusoikeuksien kunnioittamisessa ei ole suuria ongelmia. 
Liettua täyttää näin ollen sellaisen demokratian tunnusmerkit, jolla on 
laillisuusperiaatteen noudattamisen, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen oikeuksien 
kunnioittamisen ja niiden suojan takaavat vakaat toimielimet. 
2) Taloudelliset arviointiperusteet 
Itsenäisyyttä seuranneiden kolmen ensimmäisen vuoden aikana tuotanto laski jyrkästi. 
Tämä lasku pysähtyi, kun otettiin käyttöön uusi rahayksikkö ja perustettiin "currency 
board" (valuuttahallitus) vuosina 1993-1994. Sen jälkeen kasvu on ollut positiivista joka 
vuosi (3,6 % vuonna 1996) huolimatta vuoden 1995 pankkikriisistä. Vähäisistä 
verotuloista huolimatta Liettua on ylläpitänyt suhteellisen tiukkaa veropolitiikkaa. 
Ulkoinen velkaantuminen on vähäistä ja kauppavaje hallinnassa. Rahan arvon 
aleneminen on hidastunut vuosien 1992-1993 erittäin korkeista tasoista ja oli 24,6% 
vuonna 1996. BKT asukasta kohti on noin 24 % Euroopan unionin keskiarvosta, ja maan 
asukasluku on 3,7 miljoonaa. Maatalous työllistää 24 % aktiiviväestöstä ja edustaa 9 
prosenttia jalostusarvosta. Euroopan unioni on Liettuan tärkein kauppakumppani, ja sen 
kanssa käytävän kaupan osuus on 37 % Liettuan ulkomaankaupasta. 
Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston asettamien taloudellisten 
arviointiperusteiden osalta tilanne Liettuassa on seuraava: 
Liettua on edistynyt huomattavasti markkinatalouteen siirtymisessä. Kauppa ja hinnat 
on vapautettu, ja makrotaloudellisessa vakauttamisessa on edistytty merkittävästi. Tätä 
työtä on kuitenkin jatkettava erityisesti hintojen mukauttamisen, laajan yksityistämisen ja 
konkurssimenettelyjen aloilla. Merkittävä puute on vielä se, ettei rahoituskuria sovelleta 
yrityksiin. 
Liettualla lienee suuria vaikeuksia selviytyä unionin kilpailu- ja markkinapaineiden 
paineista keskipitkällä aikavälillä. Jos viime aikoina harjoitettua politiikkaa 
markkinamekanismien käyttöön ottamiseksi jatketaan ja parannetaan, markkinatalouteen 
siirtyminen nopeutuisi ja kilpailukyky vahvistuisi. Yritysten rakenneuudistus on 
kuitenkin vielä välttämätön. Maatalous on nykyaikaistettava, ja rahoitusala on edelleen 
heikko. 
3^ Edellytykset täyttää jäsenyyteen liittyvät velvoitteet 
Yhteisön säännöstön käyttöönottoa on arvioitu seuraavien tekijöiden perusteella: 
Eurooppa-sopimus, jossa määrätään erityisesti sijoittautumisoikeuteen, 
kansalaisuuden perusteella tapahtuvaan kohteluun, vapaakauppaan, henkiseen 
omaisuuteen ja julkisiin hankintoihin liittyvistä velvoitteista, 
yhtenäismarkkinoiden luomiseksi tarvittavien valkoisessa kirjassa lueteltujen 
toimenpiteiden toteuttaminen, 
106-
yhteisön muun säännöstön asteittainen saattaminen osaksi kansallista 
lainsäädäntöä. 
Eurooppa-sopimuksen voimaan tulosta lähtien Liettua on pyrkinyt mukautumaan 
sopimuksessa mainittuihin tiettyihin velvoitteisiin. Se on täyttänyt 
vapaakauppasopimuksen velvoitteet ja noudattaa siinä määrättyä aikataulua. Yhtään 
vakavaa kahdenvälistä ongelmaa ei ole ilmaantunut. Liettua on myös pyrkinyt 
mukautumaan yhtenäismarkkinoiden keskeisiin sääntöihin. Se on edistynyt 
kauppaoikeuden, tietosuojan ja kirjanpidon aloilla. Enemmän on kuitenkin vielä tehtävä 
henkisen omaisuuden, julkisten hankintojen, pääomamarkkinoiden vapauttamisen, 
rahoituspalvelujen, verotuksen, kilpailusääntöjen ja muilla aloilla. 
Yleisesti ottaen Liettuan julkishallinnon heikkous on ongelma, joka tuntunee sekä 
Liettuan lainsäädännön lähentämisen nopeudessa että lakien täytäntöönpanossa ja 
soveltamisessa. 
Jos Liettua jatkaa aktiivisesti säännöstön siirtämistä lainsäädäntöönsä, sillä ei pitäisi olla 
erityisiä vaikeuksia yhteisön muun säännöstön täytäntöönpanemisessa keskipitkällä 
aikavälillä varsinkaan seuraavilla aloilla: koulutus, nuoriso ja ammatillinen koulutus, 
tutkimus ja teknologinen kehittäminen, audiovisuaalinen ala, pienet ja keskisuuret 
yritykset, ulkomaankauppa ja kehitysyhteistyö. 
Sen sijaan tarvitaan huomattavasti lisää työtä televiestinnän, tilastojen, kalastuksen ja 
tullitarkastuksen aloilla. 
Jos Liettua jatkaa teollisuutensa rakenneuudistusta ja yksityistämistä lähes kaikilla 
aloilla, sen pitäisi pystyä osallistumaan yhtenäismarkkinoihin keskipitkällä aikavälillä. 
Ympäristön osalta on toteutettava erittäin merkittäviä toimenpiteitä, joihin kuuluu 
laajoja investointeja ja hallinnon vahvistaminen lainsäädännön tehokkaan 
täytäntöönpanon varmistamiseksi. Yhteisön koko säännöstön käyttöönotto voi tapahtua 
vasta pitkällä aikavälillä, ja se edellyttää julkisten menojen lisäämistä. 
Liettualla ei pitäisi olla suuria vaikeuksia EU:n säännöstön saattamisessa 
lainsäädäntöönsä liikenteen alalla, jos se kiinnittää riittävästi huomiota meriliikenteen 
turvallisuuteen ja ympäristönormien noudattamiseen. Investoinnit ovat tarpeen Euroopan 
laajuisten verkkojen laajentamiseksi, jotta varmistettaisiin yhtenäismarkkinoiden hyvä 
toiminta. 
Liettuan pitäisi pystyä saattamaan osaksi kansallista lainsäädäntöään keskipitkällä 
aikavälillä työllisyyttä ja sosiaaliasioita koskeva voimassa oleva yhteisön sääniiöstö, 
jotta se voisi mukauttaa lainsäädäntönsä Euroopan unionin vahvistamiin velvoitteisiin 
mm. työturvallisuuden ja -terveyden alalla sekä työlainsäädännön alalla. 
Alue- ja koheesiopolitiikan alalla Liettuan on toteutettava tarvittavat hallintouudistukset 
ja otettava käyttöön toimiva rahoitustarkastusjärjestelmä, jotta se pystyisi käyttämään 
unionin alue-ja rakennerahastoja edistääkseen tehokkaasti kehitystä. 
Maataloudessa on tehtävä rakenneuudistus. Yhteisen maatalouspolitiikan soveltamisessa 
tarvittavia mekanismeja on nykyisin käytössä vähän. Liettualta vaaditaan vielä paljon 
107-
pitkäjänteistä työtä, jotta se voisi valmistautua unioniin liittymiseen keskipitkällä 
aikavälillä. 
Energia-alalla Liettua on varsin riippuvainen ydinenergiasta. Se on sitoutunut 
sulkemaan Ignalinan voimalan, ja sen on noudatettava siinä sovittua aikataulua. Sillä 
välin Liettuan on suoritettava lyhyellä aikavälillä tarvittavat mukautukset, jotta voimala 
täyttäisi kansainväliset turvallisuusvaatimukset. Liettualla ei pitäisi olla muita suuria 
liittymiseen liittyviä ongelmia tällä alalla, vaikka työtä on vielä tehtävä monopolien, 
kantaverkkoihin pääsyn ja hintojen määräämisen aloilla. 
Ottaen huomioon kyseisten alojen kokonaisarvio, on vaikea arvioida tällä hetkellä, 
milloin Liettua pystyisi ottamaan käyttöön ja panemaan täytäntöön tarvittavat 
toimenpiteet sisärajoilla tehtävien tarkastusten poistamiseksi ja niiden siirtämiseksi 
unionin ulkorajoille. 
Liettuan osallistumisessa talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen, joka edellyttää 
talouspolitiikkojen yhteensovittamista ja pääomanliikkeiden täydellistä vapauttamista, 
voisi olla joitakin vaikeuksia keskipitkällä aikavälillä. On liian varhaista arvioida, 
pystyykö se osallistumaan liittymisajankohtana euroalueeseen: lähentymisedellytysten 
täyttyminen riippuu meneillään olevien rakenteellisten uudistusten onnistumisesta. Tämä 
ei ole kuitenkaan jäsenyyden edellytys. 
Oikeus- ja sisäasioissa Liettua on edistynyt jonkin verran esimerkiksi 
turvapaikkakysymyksessä. Työtä kuitenkin riittää edelleen, jos Liettua haluaa saattaa 
EU:n asiaa koskevat säännökset kansalliseen lainsäädäntöönsä keskipitkällä aikavälillä. 
Liettuan pitäisi pystyä mukautumaan ongelmitta ulkopolitiikan ja yhteisen 
turvallisuuspolitiikan velvoitteisiin. 
Liettualla ei myöskään ole suuria rajakiistoja minkään jäsenvaltion tai hakijamaan 
kanssa. Se on kiinnittänyt paljon huomiota Puolan suhteidensa parantamiseen. 
4^ Hallinnon ja oikeuslaitoksen toimintakyky 
Liettuan on vielä tehtävä suuria uudistuksia hallintorakenteisiinsa, jotta ne olisivat 
keskipitkällä aikavälillä riittävät yhteisön säännöstön tosiasialliseen käyttöönottoon ja 
täytäntöönpanoon. 
Oikeuslaitoksen kyky varmistaa yhteisön oikeuden yhdenmukainen soveltaminen on 
tärkeä tekijä erityisesti yhtenäismarkkinoiden toteutumisen kannalta. Tässä vaiheessa on 
vaikea arvioida tätä alaa. 
108-
PÄÄTELMÄT 
Tekemänsä arvioinnin perusteella komissio esittää seuraavat päätelmät: 
Liettualla on sellaisen demokratian tunnusmerkit, jolla on laillisuusperiaatteen 
noudattamisen, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen ja niiden 
suojan takaavat vakaat toimielimet, 
Liettua on edistynyt merkittävästi markkinatalouteen siirtymisessä, mutta sillä olisi 
vakavia vaikeuksia kilpailun ja markkinavoimien paineista selviytymisessä Euroopan 
unionin sisämarkkinoilla keskipitkällä aikavälillä, 
Liettua on edistynyt erityisesti sisämarkkinoita koskevan yhteisön säännöstön 
saattamisessa kansalliseen lainsäädäntöönsä ja sen täytäntöönpanossa. Jos se vielä tekee 
huomattavia ponnistuksia, sen pitäisi pystyä osallistumaan täysimääräisesti 
yhtenäismarkkinoihin keskipitkällä aikavälillä. Maataloudessa sekä energian ja 
ympäristön aloilla tarvitaan erityisesti investointeja, jotta säännöstö voitaisiin ottaa 
käyttöön mainituilla aloilla. Liettuan hallintorakenteiden lujittaminen on välttämätöntä, 
jotta Liettualla olisi välineitä, joiden avulla yhteisön säännöstö voidaan tosiasiallisesti 
panna täytäntöön ja joiden avulla täytäntöönpanoa voidaan valvoa. 
Näiden päätelmien mukaisesti komissio suosittelee, että jäsenyysneuvottelut Euroopan 
unioniin liittymisestä aloitetaan Liettuan kanssa heti, kun se on riittävästi edistynyt 
Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston määrittelemien jäsenyyden edellytysten 
täyttämisessä. 
Vahvistetulla liittymistä valmistelevalla strategialla Liettuaa autetaan valmistautumaan 
mahdollisimman nopeasti liittymistä koskevien velvoitteiden täyttämiseen ja korjaamaan 
lausunnossa yksilöityjä puutteita. Komissio antaa kertomuksen Liettuan edistymisestä 
viimeistään vuoden 1998 lopussa. 
109 
Puolue LIITTEET 
Parlamentin kokoonpano 
VIIME PARLAMENTTIVAALIEN TULOKSET (1996) 
Lyhenne Paikkojen määrä 
Isänmaan puolue 
Kristillisdemokraattinen puolue 
Keskustaliitto 
Demokraattinen työväenpuolue 
Sosiaalidemokraatit 
Demokraattinen puolue 
Naisten liitto 
Liberaaliliitto 
Poliittisten vankien ja karkotettujen liitto 
Puolalaisten vaalitoiminta 
Kansallisliitto 
Nuori Liettua 
Tilallisten puolue 
Riippumattomat 
YHTEENSÄ 70 
6 
3 
2 
4 
137* 
* Neljää paikkaa ei voitu jakaa liian pienen äänestysprosentin vuoksi asianomaisissa 
piireissä. 
110 
Single Market: White Paper measures 30-06-97 
LT 
This table is based on information provided by the Lithuanian authorities and confirmed by them as correct as at the end of June 1997. It does 
not indicate the Commission's agreement with their analysis. The table includes directives and regulations cited in the White Paper which total 
899. These have been listed in accordance with the categorization used in the White Paper and in relation to the policy areas covered. The table 
shows the number of measures for which the Lithuanian authorities have notified the existence of adopted legislation having some degree of 
compatibility with the corresponding White Paper measures. 
White Paper chapters 
l.Free Movement of Capital Lithuania 
Number of White Paper measures 
2.FM and Safety of Industrial Products Lithuania 
Number of White Paper measures 
3.Competition Lithuania 
Number of White Paper measures 
4.Social policy and action Lithuania 
Number of White Paper measures 
5.AgnCUlture Lithuania 
Number of White Paper measures 
6.Transport Lithuania 
Number of White Paper measures 
7.Audi0Visual Lithuania 
Number of White Paper measures 
8.Environment Lithuania 
Number of White Paper measures 
^Telecommunication Lithuania 
Number of White Paper measures 
lO.Direct Taxation Lithuania 
Number of White Paper measures 
1 l.Free movement of goods Lithuania 
Number of White Paper measures 
12.Public Procurement Lithuania 
Number of White Paper measures 
13,Financial services Lithuania 
Number of White Paper measures 
H.Protection of personal data Lithuania 
Number of White Paper measures 
15.Company Law Lithuania 
Number of White Paper measures 
16.Accountancy Lithuania 
Number of White Paper measures 
17.Civil law Lithuania 
Number of White Paper measures 
18.Mutual rec. of prof. Quai. Lithuania 
Number of White Paper measures 
^.Intellectual property Lithuania 
Number of White Paper measures 
20.Energy Lithuania 
Number of White Paper measures 
21.Customs law Lithuania 
Number of White Paper measures 
22.1ndirect Taxation L,thuama 
Number of White Paper measures 
23.Consumer Protection Lithuania 
Number of White Paper measures 
Total Lithuania 
Number of White Paper measures Direc 
Stage 
I 
1 
3 
25 
56 
1 
3 
10 
12 
47 
93 
16 
19 
1 
1 
17 
31 
7 
9 
0 
2 
0 
0 
5 
5 
11 
13 
0 
0 
2 
2 
0 
3 
0 
1 
1 
2 
4 
5 
6 
10 
0 
2 
10 
15 
0 
8 
164 
295 tives 
Stage 
II/III 
1 
l 
59 
104 
0 
0 
2 
15 
15 
46 
11 
15 
0 
0 
0 
7 
3 
7 
0 
2 
0 
0 
1 
l 
6 
8 
0 
2 
3 
3 
0 
2 
0 
1 
8 
16 
2 
3 
1 
2 
1 
1 
6 
54 
0 
3 
119 
293 Regul: 
Stage 
I 
0 
0 
3 
4 
1 
1 
0 
0 
7 
62 
6 
8 
0 
0 
3 
7 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
3 
3 
1 
14 
0 
0 
0 
0 
24 
99 itions 
Stage 
II/III 
0 
0 
0 
i 
0 
0 
2 
2 
0 
2 
4 
13 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
1 
l 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
3 
0 
0 
2 
184 
0 
6 
0 
0 
9 
212 Total 
2 
4 
87 
165 
2 
4 
14 
29 
69 
203 
37 
55 
1 
1 
20 
45 
10 
16 
0 
4 
0 
0 
6 
6 
17 
21 
0 
2 
6 
6 
0 
5 
0 
2 
9 
18 
6 
n 
10 
15 
4 
201 
16 
75 
0 
II 
316 
899 
/14/1- À/l I Source: TAIEX 
Tilastotiecl ot 
Jollei muuta ole mainittu, tämän liitteen tiedot on kerätty Liettuan tilastolaitokselta 
(STATISTIKOS DEPARTAMENTAS), jonka kanssa Eurostat ja jäsenvaltioiden 
tilastolaitokset ovat jo useiden vuosien ajan tehneet yhteistyötä Phare-ohjelmassa. 
Yhteistyöhön kuuluu säännöllinen tietojen keruu ja levittäminen, jolla pyritään yhteisön 
säännösten j< toimintamallien soveltamiseen tilastoalalla. Jäljempänä olevien tietojen 
laadinnassa o:\ mahdollisuuksien mukaan noudatettu EU:n määritelmiä ja normeja, jotka 
joissain tapauksissa poikkeavat kansallisesta käytännöstä. Nämä tiedot saattavat tämän 
vuoksi toisinaan poiketa muihin raportin osiin sisältyvistä tiedoista, jotka yleensä 
perustuvat hakijamaiden kyselylomakkeessa ilmoittamiin tarkistettuihin tietoihin. 
Kyselylomake toimitettiin hakijamaille huhtikuussa 1996. Tietojen yhdenmukaisuutta 
yhteisön tilasi eilisten normien kanssa ei kuitenkaan vielä voida taata, joten luvut eivät 
välttämättä ole vertailukelpoisia yhteisön tilastojen lukujen kanssa, erityisesti niiden 
tilastotietojen osalta, joita ei ole toimitettu Eurostatin kautta vaan jotka on saatu suoraan 
hakijamailta, -ukuja on täydennetty tilastotietojen sisältöä ja ominaisuuksia koskevilla 
metodologisella selityksillä aina, kun se on ollut mahdollista. Tilastot perustuvat 
toukokuusta 1997 lähtien saatavilla olleisiin tietoihin 
/M* 
PERUSTIEDOT 
1990 1993 1994 1995 1996 
Kokonaispinta-ala 
Väkiluku (viitejakson lopussa) 
- yhteensä 
- naisia 
- miehiä 
Väestöntiheys 
Kaupunkiväestö 
Kuolleisuus 
Syntyvyys 
Tulot ja BKT asukasta kohti 
-kuukausikeskiansio palkansaajaa kohti 
-BKT asukasta kohti 
Tuotantorakenne: toimialan osuus bruttoarvonlisäyksestä 
-maatalous 
-teollisuus 
-rakentaminen 
-palvelut 56.8 
68.1 
27.7 
32.8 
10.5 
29.0 6530.1 6530.1 6530.1 
I 000 
3724.0 
1962.8 
1761.2 3717.7 
1961.1 
1756.6 3711.9 
1959.3 
1752.6 
56.9 
osuus koko väestöstä, % 
68.0 
I 000 henkeä kohti 
12.3 
12.5 12.5 
11.5 12.2 
11.1 
70 
932 
osuus bruttoarvonlisäyksestä, % 
9.3 
29.0 
6.7 
55.0 6530.1 
3707.2 
1952.2 
1749.0 
56.8 
67.8 
11.6 
10.6 
114 
,29.0 
10.5 share of branch GVA in 1990 
• o.o 
• 27.7 il g -agriculture 
m -industry 
rj -construction 
r|j -services 
B - Others ,55.0 share of branch GVA in 1995 
,32.8 29.0 B -agriculture 
gl -industry 
Q -construction 
rj -services 
• - Others I 
D6.7 
share of branch GVA in 1990 = Toimialan osuus BAL:stä vuonna 1990 
- agriculture = maatalous 
- industry = teollisuus 
- construction = rakentaminen 
- services = palvelut 
- others = muut 
share of branch GVA in 1995 = Toimialan osuus BAL:stä vuonna 1995 
- agriculture = maatalous 
- industry = teollisuus 
- construction = rakentaminen 
- services = palvelut 
- others = muut 
Kokonaispinta-ala: Vuoden lopun tilanne. 
115 
KANSANTALOUDEN TILINPITO 
1990 1991 1992 1993 1994 1995 
I (MM) (MM), kansallisena valuuttana 
Bruttokansantuote (käypiin hintoihin) 
Bruttokansantuote (käypiin hintoihin) 
Bruttokansantuote 
Bruttokansantuote 
Kulutusmenot 
-kotitaloudet ja kotitalouksia palvelevat 
voittoa tavoittelemattomat yhteisöt 
-julkisyhteisöt 
Kiinteän pääoman bruttomuodostus 
Tavaroiden ja palveluiden vienti 
Tavaroiden ja palveluiden tuonti 
Kulutusmenot 
-kotitaloudet ja kotitalouksia palvelevat 
voittoa tavoittelemattomat yhteisöt 
-julkisyhteisöt 
Kiinteän pääoman bruttomuodostus 
Tavaroiden ja palveluiden vienti 
Tavaroiden ja palveluiden tuonti 12897.2 
-3.3 
74.9 
54.9 
11.0 
28.8 
54.2 
63.0 42282.1 3386.7 11107.9 16980.7 
1 000 000 000 ecua 
1.2 2.0 
ostovoimakorjattu, asukasta kohti 
3411.7 
muutos edelliseen vuoteen verrattuna, % 
-13.1 -34.0 -30.4 
osuus BKT sta, % 
66.5 
55.5 
11.0 
22.0 
29.1 
20.6 82.1 
69.4 
12.7 
29.2 
31.8 
22.8 85.5 
69.1 
16.4 
24.2 
86.1 
94.3 2.9 
3592.3 
10 
90.6 
72.4 
18.2 
20.6 
55.1 
61.1 23829.0 
3.5 
4128.0 
3.0 
89.2 
69.5 
19.8 
21.4 
53.6 
65.4 
116 
BKT (muutos ed. vuoteen verrattuna, %) 
-117-
TÄRKEIMMÄT TALOUDEN 
INDIKAATTORIT 
Inflaatioaste 
Teollisuustuotannon volyymi-indeksi 
Maatalouden kokonaistuotannon volyymi-indeksi 
Työttömyysaste (ILO:n menetelmän mukainen) 
- yhteensä 
- alle 25-vuotiaita 
-25-
Ulkomaan bruttovelka 
Maksutase 
-tavaroiden vienti 
-tavaroiden tuonti 
-kauppatase 
-palvelut, netto 
-tulot, netto 
-vaihtotase 
-pääoma-ja rahoitustase (pl. valuuttavaranto) 
-valuuttavaranto 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 
muutos edelliseen vuoteen verrattuna, % 
9.1 216.4 1020.8 410.2 72.2 39.6 24.6 
edeltävä vuosi = 100 
92 73.4 
82 105.3 
110 103.7 
115.0 
osuus työvoimasta, % 
3.5 
3.5 
3.5 4.5 
4.3 
4.5 7.3 
5.9 
7.7 6.2 
5.1 
6.4 
USD 1 000 000 000 
0.038 0.321 0.578 
USD 1 ()()()()()() 
2026 
-2181 
-155 
-55 
8 
-86 
401 
-308 2029 
-2234 
-205 
-55 
9 
-94 
321 
-180 2706 
-3404 
-698 
-13 
-13 
-614 
558 
-231 
Inflaatioaste: Vuosikeskiarvon prosentuaalinen muutos edelliseen vuoteen verrattuna - kokonaisindeksi (tiedot perustuvat 
kansallisiin KHI:hin, jotka eivät ole täysin vertailukelpoisia). 
Maatalouden kokonaistuotannon volyymi-indeksi: Indeksit perustuvat kaikkien maatalouden kokonaistuotantoon kuuluvien 
yksittäisten tuotteiden tietoihin. Kiinteät hinnat ovat vuoden 1989 hintoja. 
Työttömyysaste (ILO:n menetelmän mukainen): -työnvälitykseen työttömiksi ilmoittautuneiden prosentuaalinen osuus 
taloudellisesti aktiivisesta väestöstä. Työttömyysaste on johdettu työvoimatutkimuksen tuloksista ja sitä määritettäessä on 
noudatettu seuraavia ILO:n määritelmiä ja suosituksia: 
Työvoima jäljempänä esitettyjen ILO:n määritelmien mukaiset työlliset ja työttömät henkilöt. 
Työlliset kaikki 15 vuotta täyttäneet henkilöt, jotka viitejakson aikana työskentelivät vähintään tunnin ajan palkkaa tai muuta 
korvausta vastaan työntekijöinä, yrittäjinä, osuuskuntien jäseninä tai yrittäjäperheenjäseninä. Työllisiin kuuluvat myös 
asevoimien palveluksessa olevat henkilöt ja hoitovapaalla olevat naiset. 
Työttömät kaikki 15 vuotta täyttäneet henkilöt, jotka täyttävät samanaikaisesti kaikki kolme ILO:n käyttämään työttömän 
henkilön määritelmään sisältyvää ehtoa, eli henkilöt, (i) jotka ovat ilman työtä, (ii) hakevat työtä aktiivisesti ja (iii) voivat ottaa 
työpaikan vastaan kahden viikon kuluessa. 
Ulkomaan bruttovelka: luku perustuu OECD:n laatimiin ulkomaanvelkatilastoihin. 
Maksutase: Tiedot on saatu Kansainvälisen valuuttarahaston tietokannasta eikä niiden ja yhteisön tilastotietojen välistä 
vertailukelpoisuutta voida taata, koska maksutase perustuu pääosin valuuttarahaston laatimiskäytäntöön. Tavaroiden 
kauppatase on laadittu maksutaseen periaatteiden mukaisesti. Vienti ja tuonti ovat molemmat fob-hintaisia. Nettotulo 
sisältää tulot suorista sijoituksista, portfoliosijoituksista ja muista sijoituksista sekä työntekijöille maksetuista korvauksista. 
Vaihtotase on Kansainvälisen valuuttarahaston viidenteen käsikirjaan sisältyvän määritelmän mukainen, eikä se sisällä 
pääoman siirtoja. Valuuttavaranto: kohdassa on ilmoitettu valuuttavarannon muutos vuoden aikana, (+) merkitsee lisäystä 
ja (-) vähennystä. 
118 
ULKOMAANKAUPPA 
1993 1994 
Tuonti ja vienti (käypiin hintoihin) 
- tuonti 
- vienti 
- kauppatase 
Ulkomaankaupan volyymi-indeksit 
- tuonti 
- vienti 
Tuonti SITC:n mukaan (käypiin hintoihin) 
- (0+1) elintarvikkeet ja elävät eläimet, juomat ja tupakka 
- 2 raaka-aineet, ravinnoksi kelpaamattomat 
- 3 poltto-ja voiteluaineet 
- 4 eläin-ja kasviöljyt, jne. 
- 5 kemialliset aineet ja tuotteet 
-6 valmistetut tavarat pääasiassa valmistusmateriaalin mukaan 
luokiteltuina 
- 7 koneet, laitteet ja kuljetusvälineet 
- 8 erinäiset valmiit tavarat 
Vienti SITC:n mukaan (käypiin hintoihin) 
- (0+1 ) elintarvikkeet ja elävät eläimet, juomat ja tupakka 
- 2 raaka-aineet, ravinnoksi kelpaamattomat 
- 3 poltto-ja voiteluaineet 
- 4 eläin- ja kasviöljyt, jne. 
- 5 kemialliset aineet ja tuotteet 
-6 valmistetut tavarat pääasiassa valmistusmateriaalin mukaan 
luokiteltuina 
- 7 koneet, laitteet ja kuljetusvälineet 
- 8 erinäiset valmiit tavarat 
Ulkomaankaupan hintaindeksit 
- tuonti 
- vienti 1995 
IISD I (XX) 000 1996 
2255.5 
2004.4 
-251.2 2351.7 
2030.4 
-321.3 3648.5 
2705 
-943.5 
edeltävä vuosi " 100 4404.5 
3279.8 
-1124.8 
osuus koko viennistä, % 
osuus koko tuonnista, % 
edeltävä vuosi = 100 
Tuonti ja vienti (käypiin hintoihin) Kauppaa koskeviin tietoihin ei sisälly suora jälleenvienti, palveluiden kauppa, kauppa 
tullivapaiden alueiden kanssa eikä lisenssien, taitotiedon ja patenttien kauppa. Tiedot perustuvat yleiseen kaupan järjestelmään, 
ja ne päivitetään säännöllisin väliajoin. Kaupan luokitukset: Liettua käyttää tavaroiden luokittelussa yhdistettyä nimikkeistöä 
(CN). Tuonti kirjataan cif-hintoina. Vienti kirjataan fob-hintoina. 
- 119 
ULKOMAANKAUPPA 
1993 1994 1995 1996 
Tuonti tärkeimpien tuontimaiden mukaan (käypiin hintoihin) 
2. 
3. 
4. 
5. 
muut maat 
Vienti tärkeimpien vientimaiden mukaan (käypiin hintoihin) 
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
muut maat osuus koko tuonnista, % 
RU 
DE 
UA 
BY 
DK 
RU 
UA 
BY 
LV 
PL 53.7 
9.7 
6.2 
3.3 
2.4 
24.7 RU 
DE 
UA 
PL 
BY 39.3 
13.8 
5 
4 
3.8 
34.1 RU 
DE 
PL 
UA 
BY 31.2 
14.3 
4.2 
3.7 
3.6 
43 RU 
DE 
PL 
GB 
DK 
osuus koko viennistä, % 
33.1 
11.2 
7.4 
7.3 
7 
34 RU 
DE 
LV 
BY 
UA 28.2 
11.5 
8.4 
6.5 
6.1 
39.3 RU 
DE 
BY 
UA 
LV 20.4 
14.4 
10.8 
7.5 
7.1 
39.8 RU 
DE 
BY 
LV 
UA 26 
15.7 
5.1 
4 
3.8 
45.4 
23.8 
13 
10.1 
9.3 
7.7 
36.1 
120 
Tärkeimmät vientimaat vuonna 1996 Tärkeimmät tuontimaat vuonna 1996 
Structure of export by main partners 
in 1996 Structure of import by main partners 
in 1996 
DKGB 1>L 
3.8^0% 51% 
BY Valko-Venäjä LV Latvia 
1)1 • Saksa PL Puola 
DK Tanska RU Venäjä 
GB Yhdistynyt kuningaskunta UA Ukraina 
- 121-
SOSIAALISET INDIKAATTORIT 
1991 1992 1993 1994 1995 
Väkiluku 1. tammikuuta 
Väestön ikäjakauma (1.1.1995) 
0-14 
15-24 
25-44 
45-64 
65-
Elävänä syntyneet 
Kuolleet 
Vuotta nuorempana kuolleet 
- vuotta nuorempana kuolleet 
- kuolleena syntyneet 
Avioliitot 
Avioerot 
Yleinen avioituvuusluku 
Yleinen eronneisuusluku 
Luonnollinen väestönkasvu 
Nettomuuttoluku 
Väestönkasvu 
Kokonaishedelmällisyysluku 
Imeväiskuolleisuus 
Sikiökuolleisuus 
Elinajanodote 
- miehet 
- naiset 
Elinajanodote 
- miehet 
- naiset 3736.5 
56219 
41013 
806 
408 
34241 
15250 
9.2 
4.06 
4.05 
-1.41 
2.64 
1.97 
14.34 
7.21 3746.9 3736.5 3723.97 
osuus koko väestöstä, % 
kokonaismäärä 
53617 
41455 
887 
434 
30112 
13981 46727 
46107 
746 
370 
23709 
13884 
I 000 henkeä kohti 
8.02 
3.72 
3.25 
-5.91 
-2.66 
1.89 
16.54 
8.03 6.36 
3.721 
0.16 
-3.51 
-3.35 
1.67 
15.97 
7.86 
syntymästä 
65-vuotiaana 42832 
46486 
603 
297 
23337 
11061 
6.3 
3.0 
-1 
-0.7 
-1.7 
1.54 
14.08 
6.89 
Avioliitot ja avioerot: Avioituvuus -ja eronneisuusluvut on laskettu uudelleen käyttämällä nimittäjänä maassa asuvan väestön 
lukumäärää. 
Nettomuuttoluku: Kokonaisnettomuutto on laskettu vähentämällä kokonaismuutoksesta luonnollinen kasvu. Tietoihin eivät 
kuitenkaan sisälly entisten neuvostotasavaltojen alueelta tai alueelle muuttaneita koskevat luvut, koska muuttoliikkeen 
laskennassa noudatetaan eri menetelmiä. 3717.7 
21.9 
14.6 
29.5 
22.1 
11.8 
6.0 
2.8 
12.5 
63.6 
75.2 
12.9 
16.9 
- 122 
TYÖMARKKINAT 
Työvoimaosuus (ILO:n menetelmän mukainen) 
Työllisten vuosikeskiarvo 
Työttömyysaste (ILO:n menetelmän mukainen) 
- yhteensä 
- alle 25-vuotiaita 
-25-
Työttömiksi ilmoittautuneet (viitejakson lopussa) 1993 1994 1995 1996 
osuus 15 vuolin täytläncistä. % 
65.3 61.1 61.4 62.3 
1 000 
1778.2 1675 1643.6 1659 
osuus työvoimasta, % 
3.5 
3.5 
3.5 4.5 
4.3 
4.5 7.3 
5.9 
7.7 6.2 
5.1 
6.4 
osuus taloudellisesti aktiivisesta väestöstä, % 
3.5 4.5 7.3 6.2 
Keskimääräinen palkansaajia kuvaava indeksi toimialoittain (NACE) 
- maa-, riista-, metsä-ja kalatalous 
- kaivostoiminta ja louhinta 
- teollisuus 
- sähkö-, kaasu-ja vesihuolto 
- rakentaminen 
- kuljetus, varastointi ja tietoliikenne 
Kuukausiansioindeksit 
- reaalinen 
- nimellinen 1993 1994 1995 1996 
edeltävä vuosi = 100 
110.2 
66.7 
84.1 
109.5 
74.9 
80.6 
61 
311.2 97.7 
100 
80 
112.9 
87.5 
92.2 
114.2 
196.6 100.1 
97.5 
90 
112.2 
103.4 
103.3 
103.2 
144 102.2 
89.7 
95.3 
100 
100.8 
98.8 
104.0 
129.6 
Työttömyysaste (ILO:n menetelmän mukainen): työnvälitykseen työttömiksi ilmoittautuneiden prosentuaalinen osuus taloudellisesti 
aktiivisesta väestöstä. Työttömyysaste on johdettu työvoimatutkimuksen tuloksista ja sitä määritettäessä on noudatettu 
seuraavia ILO:n määritelmiä ja suosituksia: 
Työvoima jäljempänä esitettyjen ILO:n määritelmien mukaiset työlliset ja työttömät henkilöt. 
Työlliset kaikki 15 vuotia täyttäneet henkilöt, jotka viitejakson aikana työskentelivät vähintään tunnin ajan palkkaa tai muuta 
korvausta vastaan työntekijöinä, yrittäjinä, osuuskuntien jäseninä tai yriltajäperhccnjäsuninä. Työllisiin kuuluvat myös 
asevoimien palveluksessa olevat henkilöt ja hoitovapaalla olevat naiset. 
Työttömät kaikki 15 vuotta täyttäneet henkilöt, jotka täyttävät samanaikaisesti kaikki kolme ILO:n käyttämään työttömän 
henkilön määritelmään sisältyvää ehtoa, eli henkilöt, (i) jotka ovat ilman työtä, (ii) hakevat työtä aktiivisesti ja (iii) voivat ottaa 
työpaikan vastaan kahden viikon kuluessa. 
Työttömiksi ilmoittautuneet (jakson lopussa): Työttömiksi ilmoittautuneiden osuus prosentteina - työttömiksi ilmoittautuneiden 
prosentuaalinen osuus taloudellisesti aktiivisesta siviiliväestöstä, jota koskevat tiedot on saatu otantaan perustuvasta 
työvoimatutkimuksesta. Työttömiksi ilmoittautuneisiin kuuluvat henkilöt, jotka ovat ilmoittautuneet työnhakijoiksi 
asuinalueensa paikalliseen työnvälitystoimistoon. 
Kuukausiansioindeksit: Nimellisansiot perustuvat nimellisiin nettoansioihin. 
123 
JULKINEN TALOUS 
Valtion talousarvio 
-valtion sulautetut tulot 
-avustukset 
- valtion sulautetut menot 
-julkisyhteisöjen sulautetut menot 
- valtion sulautettu ali/ylijäämä 
-julkisyhteisöjen ali/ylijäämä 
Valtion talousarvio 
- valtion sulautetut menot 
- julkisyhteisöjen sulautetut menot 
- valtion sulautettu ali/ylijäämä 
-julkisyhteisöjen ali/ylijäämä 1990 1991 1992 1993 1994 1995 
1 (KM) (KM), kans valuuttana 
133.3 
0.5 
120 
139.2 
13.8 
17.4 2688.1 
5.5 
2475.3 
3253 
218.3 
244 4031.9 
2.2 
4292.1 
5660.1 
-258 
-282.8 5661.1 
0 
6079.1 
7860.4 
-418 
-384.5 
osuus BKTsta, % 
22.3 
29.3 
2.0 
2.2 25.3 
33.3 
-1.5 
-1.7 27.4 
35.4 
-1.9 
-1.7 
Valtion talousarvio: Tiedot koskevat sekä valtionhallintoa että julkisyhteisöjä. 
Liitteenä ovat lisäksi taulukot, joista käy ilmi, miten julkisyhteisöjen sulautetut menot ja ali/ylijäämä on laskettu 
Kansainvälisen valuuttarahaston valtioiden taloutta käsittelevään tilastolliseen vuosikirjaan sisältyvistä tiedoista 
{Government Finance Statistics Yearbook 1996, dl-SY). Mukaan on oteltu myös vuosikirjaan sisältyvät Liettuaa koskevat 
tiedot. 
Koska tilastollinen vuosikirja ei sisällä julkisyhteisöjen tilastoja, vaan tilastot on laadittu erikseen kullekin hallinnon 
tasolle, tässä esitetyt sulautetut tiedot perustuvat valtion-ja paikallishallinnon tietoihin, jotka on mukautettu sulauttamalla 
julkisen sektorin sisäiset siirrot. 
Vaikka tilastot kattavat vuosikirjassa julkaistut valtion- ja paikallishallinnon tiedot, täydellistä kattavuutta ei välttämättä 
saavuteta, sillä tiettyjen valtion- tai paikallishallinnon yksiköiden tiedot voivat puuttua tilastoista. Kattavuutta voidaan 
arvioida vertaamalla tilastolliseen vuosikirjaan sisältyvää valtiokohtaista kattavuutta koskevaa huomautusta valtion- ja 
paikallishallinnon yksiköiden luetteloon. 
Tässä ilmoitettu ali/ylijäämä on saatu vähentämällä tuloista ja avustuksista menot. Laskennassa ei ole otettu huomioon 
antolainausta, josta on vähennetty takaisinmaksut (katso jäljempänä). 
Taulukkoja laadittaessa tehty julkisen sektorin sisäisten siirtojen nettouttaminen koskee ainoastaan tulon- ja 
pääomansiirtoja, jotka koostuvat yksilöidyistä avustuksista sekä hallinnon eri tasojen välisistä tulon- ja pääomansiirtojen 
muotoisista tukipalkkioista. Muita hallinnon eri tasojen välisiä taloustoimia, kuten verojen ja työnantajan 
sosiaaliturvamaksujen maksua tai vastavuoroista tavaroiden ja palveluiden hankintaa, ei yleensä luokitella julkisen sektorin 
sisäisiksi siirroiksi, joten niitä ei ole sulautettu. Aina ei ole selvää, johtuuko tulon- tai pääomansiirtoja koskevien tietojen 
puuttuminen siitä, ettei siirtoja ole tehty, vai siitä, ettei tehdyistä siirroista ole saatu tietoa. Tietojen puuttuminen tulkitaan 
kuitenkin kaikissa tapauksissa osoitukseksi siitä, ettei siirtoa ole tapahtunut. 
a. Valtion menot koostuvat julkisyhteisöjen rahamääräisistä, tavaroiden ja palveluiden hankinnasta 
aiheutuneista kulutus-ja investointimenoista, korkomenoista sekä tulon-ja pääomansiirroista. Niihin eivät kuulu muut kuin 
rahamääräiset taloustoimet. 
b. Ali/ylijäämä on laskettu vähentämällä rahamääräisistä tuloista ja avustuksista rahamääräiset menot. Tämä 
ali/ylijäämän laskentamenetelmä eroaa edellä mainitussa tilastollisessa vuosikirjassa käytetystä menetelmästä, jossa 
ali/ylijäämä saadaan vähentämällä rahamääräisistä tuloista ja avustuksista rahamääräiset menot ja peUplHQtPnantP Kun 
yhtälöstä jätetään pois nettoluotonanto 0«ka koostuu tilastollisessa vuosikirjassa sovellettavan menetelmän mukaan 
rahoitusvaroja ja -velkoja koskevista toimista, jotka eivät liity vakavaraisuuteen vaan tietyn poliittisen tarkoituksen 
toteuttamiseen), saadaan ali/ylijäämä lähemmäs kansantalouden tilinpidon nettoluotonotto/nettoluotonanto -käsiteparia. 
Nettoluotonannon pois jättäminen aiheuttaa myös sen, etteivät yksityistämisestä saadut tulot (jotka tilastollisen vuosikirjan 
menetelmän mukaan luokitellaan takaisinmaksuiksi) vaikuta taulukossa ilmoitetun ali/ylijäämän määräytymiseen (eivätkä 
näin vähennä alijäämää). 
- 124 
RAHOITUSSEKTORI 
1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 
Raha-aggregaatit 
- Raha(M 1 ) 
- Quasi money 
Koko valuuttavaranto (lukuun ottamatta kultaa, jakson 
lopussa) 
Lyhytaikaiset keskikorot 
- antolainaus 
- talletus 
Virallinen diskonttokorko (jakson lopussa) 
USA:n dollarin kurssi 
viitejakson keskikurssi 
kurssi viitejakson lopussa 
ecun kurssi 
viitejakson keskikurssi 
kurssi viitejakson lopussa USD 1 000 000 000(10*9) 
0.45 
0.24 0.62 
0.47 0.88 
0.55 
USD I (MH) (MH) (10%) 
350.35 525.45 757.07 
91.9 
48.7 62.3 
27.4 
1.773 
3.79 4.344 
3.9 3.978 
4 
2.787 
2.147 5.675 
4.846 5.820 
4.893 27.1 
8.4 
6.876 
5.257 0.91 
0.49 
777.21 
6.364 
5.012 
Raha-aggregaatit (jakson lopussa): Raha (Ml) sisältää avistatalletukset ja yleisön hallussa olevan rahan. Quasi money sisältää aikatalletukset, säästötalletukset ja 
ulkomaanvaluutan määräiset talletukset. Kansallisen valuutan sekä vaihdettavien ja sidottujen ulkomaanvaluuttojen määräiset aikatalletukset. Eurostat on muuntanut 
kansalliset valuutat USA:n dollareiksi käyttämällä Kansainvälisen valuuttarahaston vuosittaisia viitejakson lopun kursseja. 
Lyhytaikaiset keskikorot: Tiedot perustuvat Kansainvälisen valuuttarahaston kuukausittaisiin kansainvälisiin rahoitustilastoihin (International Financial Statistics, IFS). 
Lyhytaikaisten antolainaus- ja talletuskeskikorkojen arvot ovat viitejakson keskiarvoja. Antolainauskorko on yleensä ilmoittajapankkien myöntämistään lainoista 
perimä keskikorko. Talletuskorko on avista- ja aikatalletusten tai aikatalletusten keskikorko. Nämä korot eivät välttämättä ole täysin vertailukelpoisia eri maiden 
välillä, koska ilmoittajapankkien suhteellisessa edustavuudessa ja käytetyissä painorakenteissa on eroja. 
Koko valuuttavaranto (lukuun ottamatta kultaa, jakson lopussa): Virallista valuuttavarantoa koskevat tiedot on otettu Kansainvälisen valuuttarahaston kuukausittaisista 
kansainvälisistä rahoitustilastoista (International Financial Statistics, IFS). Valuuttavaranto (lukuun ottamatta kultaa) muodostuu keskuspankin ulkomaanvaluutan 
määräisistä varoista ja muista ulkomaisista saamisista (brutto). Valuuttavarantoon eivät tämän määritelmän mukaan kuulu kotimaiset ulkomaanvaluutan määräiset 
saamiset Virallinen valuuttavaranto arvostetaan kunkin viitejakson lopussa voimassa olevien markkinakurssien ja -hintojen mukaan. Koko valuuttavarantoa (lukuun 
ottamatta kultaa) koskevat kansainvälisissä rahoitustilastoissa julkaistut tiedot voivat poiketa kansallisten viranomaisten julkaisemista tiedoista. Eroja voivat aiheuttaa 
Kansainvälisen valuuttarahaston varannon arvostamisessa käyttämät menetelmät sekä sidotun valuutan määräisten saamisten käsittelyssä esiintyvät erot. 
USA:n dollari n kurssi: Kansainvälisen valuuttarahaston valuuttakurssit julkaisusta: "Statistiques Financières Internationales". 
•11 Ç 
INFLAATION KEHITYS (12 
kk) 
Kuluttajahintaindeksin prosentuaalinen muutos edeltävän vuoden vastaavaan kuukauteen verrattuna (t/l-12) 
1993 
1994 
1995 
1996 tammi helmi maalis huhti touko kesä heinä elo syys loka marras joulu 
797.9 594.9 613.6 708.8 753.5 707.1 553.2 477.0 364.5 319.2 247.0 188.6 
176.3 158.1 119.5 78.5 68.4 61.9 60.7 62.8 59.8 53.1 48.4 45.1 
46.4 47.8 45.1 44.9 39.3 37.7 38.5 36.1 35.7 36.3 37.2 35.7 
32.4 30.4 31.6 31.4 28.8 28.1 24.9 24.3 22.3 18.6 15.0 13.1 
Inflaatio (KHT.n muutos, %) 
800.0 
700.0 f 
600.0 
500.0 < 
400.0 • 
300.0 -
200.0 -, 
100.0 
0.0 
Maa Tou 
Tam-93 He' Syy Mar Maa Tou ""' ^ Mar Maa Tou HC' SW Mar Maa Tou HC' SW Mar 
Tam-94 Tam-95 Tam-96 
Inflaation kehitys (12 kk): Inflaatioaste (12 kk) ilmoittaa KHI.n prosentuaalisen muutoksen edeltävän vuoden vastaavaan 
kuukauteen verrattuna. Inflaatioaste perustuu kansallisiin KHLhin, eivätkä hakijamaiden indeksit ole keskenään täysin 
vertailukelpoisia. Ne eivät myöskään ole täysin vertailukelpoisia yhteisön YKHLen kanssa (indeksien laatimisessa 
käytetään erilaisia menetelmiä, käsitteitä ja menettelytapoja). 
-12 6 
TEOLLISUUS 
BKT:n jakautuminen toimialoittain (NACE, käypiin hintoihin) 
- kaivostoiminta ja louhinta 
- teollisuus 
- sähkö-, kaasu-ja vesihuolto 
Teollisuustuotannon volyymi-indeksit toimialoittain (NACE) 
- yhteensä 
- kaivostoiminta ja louhinta 
- teollisuus 
- sähkö-, kaasu-ja vesihuolto 1993 1994 1995 1996 
osuus BKT:sta, % 
24.8 
5.6 23.1 
2.7 25.9 
3 25.2 
3.1 
edeltävä vuosi " 100 
65.3 73.4 
70.2 
88.4 105.3 
100.9 
121.9 103.7 
101.3 
110.8 
-n** 
INFRASTRUKTUURI 
Rautateiden rataverkko 
Moottoriteiden pituus 
Asukkaiden lukumäärä henkilöautoa kohti 1985 1990 1995 1996 
km/l 000 km2 
40.8 39.8 
km 
318 421 394 404 
asukkaita 
10.7 7.8 5.4 
-7 ts 
MAATALOUS 
Maa-ala maankäyttölajeittain 
- yhteensä 
- maatalousmaata 
- metsää 
- peltoa 
- pysyvää luonnonniittyä ja laidunta 
Maatalousmaa oikeudellisen aseman mukaan 
- valtion yrityksiä 
- osuuskuntia 
-muita 1992 1993 1994 1995 1996 
1 000 h;i 
6530.1 
3524 
3007.9 
459.8 6530.1 
3519.3 
1972.7 
2979.9 
473.6 6530.1 
3513 
1975.5 
2958.3 
495.9 6530.1 
3506.8 
1990.2 
2946.8 
500.5 6530.1 
3504 
1978.8 
2567.9 
500.5 
osuus maatalousmaasta, % 
31.3 
1310.4 
2177.6 26.6 
935.4 
2551 25.4 
679 
2802.4 24.5 
547.7 
2931.8 
Osuus BKT:sta 
- maa-, riista-, metsä- ja kalatalous (NACH:n pääluokat 
A+B) 
Maatalouden kokonaistuotannon volyymi-indeksit 
Tärkeimpien viljelykasvien pinta-alat 
- viljakasveja 
- joista: vehnää 
- perunaa 
- sokerijuurikasta 
- rehujuurikasta 
Tärkeimpien viljelykasvien sadot 
- viljakasveja 
-joista: vehnää 
- perunaa 
- sokerijuurikasta 
- rehujuurikasta 1992 1993 1994 1995 1996 
osuus UKI slit, % 
III 7.4 9.4 11.4 
edeltävä vuosi 100 
92 82 110 115 
1 000 ha 
1134 
283.5 
114 
33 
56 1268.4 
375.5 
122 
35 
54 1194.5 
270 
117 
27 
55 1026.7 
260.6 
125 
24 
65 1084 
351.7 
126 
32 
54 
100 kg/ha 
19.4 
29.4 
94.9 
190.6 
251.8 21.1 
23.7 
145.4 
246.5 
371.4 17.6 
20.4 
94.1 
173.5 
239.4 18.5 
24.5 
128 
283.7 
338.8 
Teuraaksi myydyt tai hankitut eläimet 
- sikoja 
- karjaa 
- siipikarjaa 
Karjankasvatuksen osuus (jakson lopussa) 
- karjaa 
-josta: lehmiä 
- lampaita 
J - sikoja 1992 1993 1994 1995 1996 
elopaino 1 000 t 
30.1 
195.4 
13.2 23.5 
116.7 
15.8 32.5 
90.2 
20.7 45.0 
103.9 
20.4 
kpl/l 000 ha maatalousmaata 
426 
208 
14 386 
206 
13 319 
175 
10 315 
176 
8 
kpl/l 000 ha peltoalaa 
434.6 499.9 452.2 400.5 
- 129-
Lithuania 
1995 
Legend: 
A/ Country boundary 
A/ Region boundary 
COUNTRY NAME 
REGION NAME 
CTTYNAME 
Selected major settlements: 
(1 000 inhabitants) 
o 200- 250 
• 250- 500 
• 500- 1000 
• >1000 
General information about the country: 
Age groups (in years): 
^^^^^\ HI <15 
15- 65 
>65 
Living standard (in 1993): ECU 585 
(SDP par capita) 
Area: 65 300 km2 
Administrative regions: 10 provinces 
Population: 3 712 500 
Sourca: Lithuanian Dapartmantof 81*tSafca 
Cartograp1iyaitdgaoBraphkilnh)rTmlk>i)manaqarnaritQI8CO 
25 76 km 
eurosta 


ISSN 1024-4492 
KOM(97) 2007 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 11 01 06 
Luettelonumero : CB-CO-97-375-FI-C 
ISBN 92-78-22878-8 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg