FI Euroopan unionin virallinen lehti C 312/25

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2010/C 312/15

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”ΞΥΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ” (XYGALO SITEIAS)/”ΞΙΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ” (XIGALO SITEIAS)

EY-N:o: EL-PDO-0005-0731-24.11.2008

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi:

”Ξύγαλο Σητείας” (Xygalo Siteias)/”Ξίγαλο Σητείας” (Xigalo Siteias)

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Kreikka

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.3: Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Xygalo Siteias on hapatettu maitovalmiste. Se on väriltään valkoista ja rakenteeltaan juoksevaa ja/tai kokkareista sekä kuoretonta. Se on maultaan raikasta, hapahkoa, miedosti suolaista ja sillä on luonteenomainen aromi. Siinä on enintään 75 prosenttia nestettä, 1,5 prosenttia suolaa, ja sen rasvapitoisuus kuivapainosta on 33–46 prosenttia ja proteiinipitoisuus vähintään 31,5 prosenttia.

Xygalo Siteiasin tuottamisessa käytetään vuohen- tai lampaanmaitoa tai niiden sekoitusta, jossa rasvapitoisuus on sama kuin lampaanmaidon, mikäli vuohenmaitoa ei ole saatavilla riittävästi sen takaamiseksi, että lopputuotteen rasvapitoisuus on alle 46 prosenttia painosta (kuivapaino). Sen jälkeen maitoseos pastöroidaan (vapaaehtoista) ja jäähdytetään 25 °C:seen. Siihen lisätään suolaa (NaCl) enintään 2 prosenttia painosta, vaarattomia maitohappobakteeriviljelmiä sekä pieniä määriä luonnollista eläinten mahasta eristettävää juoksutetta (etenkin, jos maito on pastöroitu). Seuraavaksi maidon annetaan käydä 7–10 päivän ajan 15–20 °C:ssa elintarvikekäyttöön soveltuvissa astioissa, joissa se saa jähmettyä suojaavan mutta ei ilmatiiviin kannen alla. Massan pinnalta kuoritaan ylimääräinen rasva eli voi. Kypsytys jatkuu samoissa astioissa 10–15 °C:ssa noin kuukauden ajan ilman, että massaa sekoitetaan lainkaan. Lopuksi tuotteesta erotellaan säilytysastioiden alaosaan kertynyt hera, ja tuote siirretään elintarvikekäyttöön tarkoitettuihin tynnyreihin, jotka varastoidaan jäähdytettyinä alle 4 °C:seen. Mikäli maitoa ei ole pastöroitu, Xygalo Siteiasia on säilytettävä jäähdytettynä vähintään kahden kuukauden ajan ennen markkinoille pääsyä, jotta voidaan varmistaa, ettei tuotteessa ole mahdollisia ei-toivottuja mikro-organismeja.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Xygalo Siteiasin pääasiallinen valmistusaine on tuore maito, jota tuottaa terve vuohi- ja lammaskarja, jota kasvatetaan perinteisin menetelmin (entisen) Sitían läänin alueella ja joka on täysin sopeutunut alueen ilmastoon ja kasvillisuuteen. Vuohet kuuluvat Kreikan alkuperäisrotuihin ja lampaat ovat paikallisia rotuja (pääasiassa Sitían rotua, Psilorítisin rotua ja Sfakián rotua sekä niiden mahdollisia risteytymiä).

Maidon on oltava peräisin lypsyistä, jotka tapahtuvat aikaisintaan kymmenen päivän kuluttua siitä, kun eläin on synnyttänyt. Lypsämisen jälkeen maito viedään karjankasvattajalta juustolaan. Vaihtoehtoisesti sitä säilytetään jäähdytettynä maidonjäähdytyssäiliöissä, joista se noudetaan tihein välein (yleensä juustolan vastuun alaisesti) tarkoitukseen sopivalla ajoneuvolla tai jäähdytetyillä tynnyreillä.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Vuohi- ja lammaskarjaa kasvatetaan perinteisin menetelmin kokonaan ulkona tai korkeintaan puoliksi sisätiloissa, tasangoilla ja osittain vuoristoisilla alueilla korkeintaan tuhannen metrin korkeudessa. Lokakuusta marraskuuhun (vastasyntyneiden imetysaikana), jolloin luonnossa on tarjolla vain niukasti kasvillisuutta ja karjan ravinnontarve on suurimmillaan, käytetään ravintona vuodesta riippuen keskimäärin 30–40-prosenttisesti oliivipuun lehtiä ja kuivarehua (esim. apilaa, heinää, maissia).

Joulukuusta yleensä huhtikuuhun saakka (korkein maidontuotantokausi vastasyntyneiden vieroittumisen jälkeen) eläimiä ruokitaan paikallisilla luonnonkasveilla (ruohoilla ja pensaiden lehvillä, joista suuri osa on aromaattisia ja endeemisiä), joita on nyt saatavilla runsaasti talven ja kevään sateiden ansiosta [salvia (Salvia fruticosa ja Salvia pomifera), kreetankistus (Cistus creticus), kanervalaji (Erica manipuliflora), piikkipensaslaji (Phlomis lanata), karvapiikkivihma (Calycotome villosa), kermesintammi (Quercus coccifera) jne.]. Maaliskuun alkuun saakka ruokavaliota täydentävät myös oliivipuun oksat ja lehdet, jotka ovat peräisin jokavuotisesta oliivipuiden oksimisesta ja karsinnasta. Talvikaudella tarjotaan myös kuivarehua yleensä siten, että sen osuus on korkeintaan 20 prosenttia ravinnosta, jotta saadaan katettua eläinten ravinnontarve myös sateisina, lumisina ja kylminä päivinä.

Toukokuusta alkaen kesäkauden ajan (vähäinen maidontuotanto) suurinta osaa laumoista ruokitaan kuivatulla viljalla, jota saadaan seudun pelloilta ja jonka karjanhoitajat kylvävät nimenomaan tätä tarkoitusta varten. Samalla eläimet laiduntavat myös laitumilla, joilla ne käyttävät ravinnokseen paikallista kasvillisuutta. Vuodesta riippuen eläimiä voidaan tarvittaessa ruokkia myös muilta alueilta tuodulla kuivarehulla (esim. heinä, apila, maissi) yleensä siten, että sen osuus on noin 30–40 prosenttia ravinnosta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Sekä maidon tuotannon ja käsittelyn että Xygalo Siteiasin tuotannon on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Pakkaamisen on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella, jotta voidaan turvata tuotteen laatu, joka saattaa muuttua, mikäli tuotetta kuljetetaan pakkaamattomana. Pakkaamatonta juustomassaa kuljetettaessa se saattaa todennäköisemmin joutua yhteyteen ilman kanssa, minkä seurauksena siihen pääsee ei-toivottuja mikro-organismeja, jolloin tuotteen aistein havaittavat ominaisuudet muuttuvat ja jo ennestään lyhyt (enintään kuusi kuukautta valmistuspäivästä) säilyvyys lyhenee.

Xygalo Siteias pakataan myyntiä varten elintarvikekäyttöön soveltuviin pakkauksiin, joiden tilavuus on enintään viisi kilogrammaa. Suhteellisesti ”suuret” viiden kilogramman pakkaukset on tarkoitettu suurtalouskeittiöihin, joissa tuotetta kuluu nopeasti suuri määrä ilman, että tuotteen laatu ehtii huonontua.

Pakkauskokoa on rajoitettu, jotta lopullinen ostaja voisi kuluttaa tuotteen kohtuullisen ajan kuluessa pakkauksen avaamisesta ja tuotteen aistein havaittavat ominaisuudet säilyisivät siihen saakka täydellisesti. Xygalo Siteiasissa, joka on pehmeää ja juoksevaa juustoa, ei ole itsessään suojakuorta kuten kovissa juustoissa.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Pakkauksiin on merkittävä selkeästi painettuna ja helposti luettavin kirjaimin:

— tuotteen nimi ΞΥΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ tai ΞΙΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ (ja/tai latinalaisin kirjaimin XYGALO SITΕIAS tai XIGALO SITΕIAS) ja sen jälkeen merkintä ”Προστατευόμενης Ονομασίας Προέλευσης” (”suojattu alkuperänimitys”) tai vastaavan muunkielinen merkintä, mikäli teksti on latinalaisin tai muun kirjoitusjärjestelmän mukaisin kirjaimin

— valmistajan ja pakkaajan nimi- ja osoitetiedot

Mikäli valmistuksessa on käytetty käsittelemätöntä maitoa (pastöroimatonta), se on merkittävä kansallisten ja yhteisön lainsäädännön vaatimusten mukaisesti.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Xygalo Siteiasin tuotantoalue käsittää entisen (vuoteen 1997 saakka) Sitían provinssin Kreetan Lasíthin läänissä. Alue vastaa nykyisiä (2008) Sitían, Makrís Gialósin, Itanosin ja Lévkin kuntia sekä kaikkia niiden yhteisiä osia. Käytännössä kyse on niemimaasta, joka käsittää koko Kreetan itäkärjen ja jonka luonto eristää muusta saaresta: välissä ovat Thriptín ja Ornósin vuoristot ja ympärillä meri pohjoisessa, idässä ja etelässä.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Maanmuodot ja ilmasto

Sitían provinssin pinta-ala on 786 neliökilometriä. Alue on suurimmaksi osaksi matalaa vuoristoa (korkeus 300–1 000 m, ylängöt ovat pieniä). Alle 300 metrissä on vähemmän kuin 20 prosenttia ja varsinaista vuoristoaluetta (1 000–1 500 m) vähän. Länsi- ja Keski-Kreetalle tyypilliset jyrkät korkeuserot puuttuvat, mikä mahdollistaa vuohien ja lampaiden kasvattamisen suuremmalla alueella (enimmäkseen matalalla vuoristoalueella ja jossain määrin tasankoalueella).

Sitían alueella sataa vähemmän, tuulee enemmän ja on lämpimämpää kuin samassa korkeudessa muualla Kreetalla.

Keskimääräinen vuosittainen sademäärä on kaikkialla alle 1 100 millimetriä. Matalalla vuoristoalueella ja keskellä aluetta sademäärä on 500–800 millimetriä, alueen koillis- ja eteläosissa 300–500 millimetriä ja kaakkoiskärjessä alle 300 millimetriä.

Vuoden keskilämpötila on pohjoisrannikolla 18,67 °C ja etelässä vähintään astetta korkeampi, ja vuosittainen lämpötilan vaihteluväli on 17 °C. Matalalla vuoristoisella karjanhoitoalueella noin 600 metrin korkeuteen saakka vuoden keskilämpötila on noin 16,50 °C ja vuosittainen lämpötilan vaihteluväli noin 20 °C. Samassa korkeudessa Länsi-Kreetalla keskilämpötilat ovat 1–1,5 °C matalammat.

Alueella tuulee enimmäkseen luoteesta ja eniten kesäkuusta elokuuhun, mikä estää myös korkeiden lämpötilojen kehittymisen keskipäivän tunteina. Talvella ja keväällä esiintyy toisinaan etelätuulia, joiden ansiosta ilmasto on leudompi ja lämpimämpi.

Aurinko paistaa alueella erittäin runsaasti, pohjoisessa yli 2 700 tuntia vuodessa ja etelässä yli 3 000 tuntia vuodessa (eniten koko Kreikassa).

Kasvillisuus ja laitumet

Maanmuotojen ja ilmaston ansiosta myös alueen kasvillisuus on omaleimaista. Oliivia (Olea europea) viljellään laajasti noin 600 metrin korkeudelle ja viiniä (Vitis vinifera) noin 1 000 metrin korkeudelle saakka. Sitían alueella on tähän mennessä tavattu yli 700 kasvilajia ja koko Kreetalla, yli kymmenen kertaa laajemmalla alueella, noin 1 800 kasvilajia.

Viljelemättömillä alueilla kasvaa enimmäkseen risukkoa, ja suuret alueet ovat pensaskasvien, kuten piikkiluppion (Sarcopoterium spinosum), hernekasvilajin (Genista acanthoclada), timjamin (Thymus capitatus), salvian (Salvia fruticosa ja Salvia pomifera) ja kreetalaisen eebenpuun (endeeminen Ebenus cretica), peitossa.

Alueet, joilla endeemisiä lajeja esiintyy eniten, ovat nimenomaan niitä alueita, joilla laiduntaa suurin osa vapaina liikkuvista ja laiduntavista vuohista ja lampaista, jotka käyttävät monipuolisesti ravinnokseen alueen moninaista, endeemistä ja aromaattista pensas- ja heinäkasvillisuutta.

Kallioiset vuorenrinteet, jotka ovat lähinnä vuohien mutta toisinaan myös lampaiden saavutettavissa, ovat suurimmaksi osaksi tiheän pensasmaisen kasvillisuuden (macchian) peitossa. Siellä kasvavat mm. mastiksipistaasi (Pistacia lentiscus), tammilaji (Quercus coccifera), luonnonvarainen oliivipuu (Olea europea sylvestris), johanneksenleipäpuu (Ceratonia siliqua) ja karvapiikkivihma (Calycotome villosa).

Vuohi- ja lammasrodut, kasvatustavat ja maidontuotanto

Sitían lammas on oma selvästi erotettavissa oleva paikallisrotu, joka kuuluu pienikokoiseen vuoristo-oloihin sopeutuneeseen Egeanmeren saarten rotuun. Se tulee toimeen alueilla, joilla on vain vähän kasvillisuutta ja sateita, kuten Sitíassa. Sitä kasvatetaan maidontuotannon ohella myös lihan ja villan takia.

Suurin osa Sitían alueella kasvatettavasta lammaskarjasta on Sitían rotua (28 000–30 000 lammasta vuosina 1995–2000). Viimeisen kolmenkymmenen vuoden aikana on kasvatettu myös pieniä määriä Psilorítisin ja Sfakián rotuja, jotka myös ovat sopeutuneet elämään matalalla vuoristoalueella. Lisäksi niitä risteytetään Sitían rodun kanssa jälkimmäisen maidontuotannon lisäämiseksi. Sitían lampaat ovat täydellisesti sopeutuneet kasvatusalueensa oloihin, mistä todistaa niiden hyvä kestävyys babesioosia vastaan (tartuntoja yksi tuhatta eläintä kohti vuosittain; vain 25 prosenttia tartunnoista johtaa eläimen kuolemaan). Tuoreidenkin tutkimusten mukaan Sitían lampaat tuottavat vähemmän maitoa eläintä kohti, seuraavasti: Puoliksi sisätiloissa kasvatettava Sitían uuhi tuottaa maitoa 106–115 kg vuodessa ja laajaperäisesti ulkona laiduntava uuhi 72–80 kg vuodessa, kun Kreetan keskimääräinen maidontuotanto uuhilla on vastaavasti 110–150 kg ja 78–98 kg.

Sitían alueen vuohet (18 000–20 000 eläintä) kuuluvat kreikkalaisiin rotuihin, jotka ovat täysin sopeutuneet vaikeapääsyisille alueille, joilla on vain vähän pensasmaista kasvillisuutta.

Sitían alueen vuohia ja lampaita kasvatetaan perinteisin menetelmin laajaperäisesti ulkona tai enintään puolet ajasta sisätiloissa, harvemmin tasangoilla ja useimmiten matalalla vuoristoalueella (joiden korkeus on 300–1 000 m). Kasvatuksen perustana on vuosittainen kierto (katso myös liite 3.4.) eri laitumilla, joilla on runsaasti endeemistä ja aromaattista kasvillisuutta, joista välittyy maitoon erityisen maukkaita ominaisuuksia. Lampaiden ja vuohien lisääntyminen tapahtuu lauman sisäisen luonnollisen pariutumisen kautta, minkä ansiosta paikallisrotujen tyypilliset ominaisuudet säilyvät.

Laajaperäisenä pidetään karjankasvatusta, jossa vuohet ja lampaat laiduntavat laajoilla ulkolaitumilla ja voivat hyödyntää alueen kasvillisuutta (luonnollista ja/tai ihmisen kylvämää). Monet laumat vaihtavat laidunpaikkaa vuodenajan mukaan niin, että ne ohjataan talvikuukausiksi (marraskuusta huhtikuuhun) matalammalle. Eläinten hoitotoimenpiteet ja tarkastukset tapahtuvat perinteisissä aitauksissa, jotka useimmiten ovat kattamattomia kylmäkivimuuriaitauksia. Puolittain sisätiloissa kasvattaminen tarkoittaa yleensä sitä, että eläimet oleskelevat ja niiden hoitotoimenpiteet ja lypsäminen hoidetaan katetussa tilassa, jos se on tarpeen kylminä talvikuukausina. Sitían alueen leudosta ilmastosta johtuen eläimet laiduntavat kuitenkin suurimman osan vuotta ulkolaitumilla. Viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana monet karjankasvattajat ovat rakentaneet tiloja hoitotoimenpiteitä ja lypsämistä varten ja siirtyneet siten kohti puoliksi sisätiloissa kasvattamisen mallia yhdistäen sekä laajaperäisen että sisätiloissa kasvattamisen hyviä puolia.

Sitían alueen perinteet karjankasvatuksessa ja juustolatoiminnassa

Historiallisesti Sitían alue on tunnettu siitä, että sen asukkaat harjoittivat jo minolaisajalla karjanhoitoa ja valmistivat juustoa, ja perinteet ovat säilyneet nykyaikaan asti. Tämän käsityksen puolesta todistavat esimerkiksi seuraavat tiedot:

— Sitían Paleókastron (nykyisen Itanosin kunnan hallinnollinen keskus) minolaisesta yksityistalosta kaivauksissa löydetyt keraamiset astiat, joissa on pohjan tuntumassa juustonvalmistuksessa tarvittava reikä.

— Alueen klassisen ja hellenistisen kauden merkittävimmästä kaupungista, Praisoksesta, löydetyt vuohiaiheiset kolikot, jotka todistavat kaupungin olleen merkittävä alueen taloudelle.

— Ainakin vuosina 1347 ja 1450 tehdyt kirjalliset sopimukset, joiden mukaan juustolasteja kuljetettiin tiheään Sitían satamasta Venetsiaan, Egyptiin (Aleksandriaan), Kyprokselle ja muualle.

— Sitía mainitaan yhtenä niistä seitsemästä paikkakunnasta Kreetalla, joilla vuohien ja lampaiden kasvatus kukoisti 1200- ja 1300-luvuilla.

— Maininnat hyvästä juustosta Sitían alueen tärkeimpänä tuotteena 1800-luvulla.

— Sitían alueen vakaa asema yhtenä Kreetan kahdeksasta karjankasvatukseen erikoistuneesta alueesta 1800- ja 1900-luvuilla ja määrällisesti mitattuna eniten juustoa ja villaa tuottaneena provinssina Kreetalla sekä vuonna 1847 että vuonna 1929.

— Maininnat kovan juuston, pehmeän juuston, voin ja villakankaan tuotannosta Lasíthin hallintoalueen (jonka suurin osa Sitía on) tilastotiedoissa vuonna 1937–1938.

— Xygalon valmistus Sitíassa pääasiassa kuumina kesäkuukausina, jolloin vuohet ja lampaat tuottavat vähemmän ja vähärasvaisempaa maitoa. Xygaloa valmistivat sekä kotitaloudet että karjankasvattajat omissa juustoloissaan. Siinä käytettiin erityisiä keraamisia astioita: pieniä saviruukkuja (”kurúpi”), joiden alaosassa oli reikä, jonka kautta astiasta poistettiin neste siten, ettei astian yläosaan hyytynyt juustomassa murtunut. — Kirjalliset maininnat Xygalosta sitíalaisena tuotteena jo vuodesta 1957 alkaen ja sen tuotannosta ainakin yhdessä matalalla vuoristoalueella sijaitsevassa karjanhoitolaitoksessa (Misirgiússa entisessä Mitáton yhteisössä: mitáto = juustola Kreetan murteessa). — Ensimmäisen modernin maidonkäsittelylaitoksen perustaminen Sitían alueelle 1970-luvulla. — Sitían alueella toimii nykyisin kaksi maidon- ja maitotuotteiden tuottamiseen hyväksytyn laitoksen aseman saanutta yksikköä, jotka tuottavat perinteisiä maito- ja juustotaloustuotteita perustanaan pitkäaikaiset perinteet ja alueen karjanhoitaja-juustonvalmistajien erityiset maidonkäsittelytavat.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Xygalo Siteias on erityislaatuinen tuote, joka valmistetaan Sitían alueen pitkäaikaisten karjanhoito- ja juustonvalmistusperinteiden pohjalta hyödyntäen erityistä valmistustekniikkaa maidosta, jossa on omaleimaisuutta paikallisten vuohi- ja lammasrotujen, perinteisen kasvatusmenetelmän ja alueen ilmaston ja kasvillisuuden takia.

Tunnetut kreikkalaiset ruokatoimittajat ovat kuvailleet Xygalo Siteiasia näin: ”Se on rakenteeltaan juokseva juusto, jota valmistetaan vain Sitíassa. Sen maku on runsas, hapahko ja raikas.” Se on löytänyt tiensä ruokakauppojen hyllyille ja Itä-Kreetan ravintoloiden ruokalistoille jo 1990-luvun alussa, ja vuodesta 1999 alkaen on selkeitä viitteitä siitä, että sitä tarjotaan (perinteisenä ruokana ja myös gourmet-herkkuna) Ateenan ja Thessalonikin ravintoloissa.

CONCRED-verkostossa (Concerving Cretan Diet, Kreetan aluehallinnon tukema aloite), joka myöntää todistuksia perinteisen kreetalaisen ruokavalion mukaista ruokaa tarjoaville ravintoloille, Xygalo Siteías mainitaan erinomaisena alkupalana nimellä ”Xygalo Steiakó”.

Eroavaisuudet muiden rakenteeltaan juoksevien juustojen kanssa

Xygalo Siteias on tiheydeltään vastaavaa (75 prosenttia nestettä) kuin ”Galotíri Ipíru kai Ditikís Elládas” ja ”Katíki Domokú”, mutta se on niitä vähäsuolaisempaa. ”Kopanistí Kikládon” ja ”Anevató” ovat tiheämpirakenteisia (enintään 56 ja 60 prosenttia nestettä), ja myös ne ovat suolaisempia kuin Xygalo Siteias. ”Pihtógalo Haníonin” juoksevuus on em. ryhmien väliltä (enintään 65 prosenttia nestettä).

Xygalo Siteiasin valmistusprosessissa suola lisätään ja sen annetaan liueta maitoon ennen hapatusta, ja lopputuloksena suodatetun valmiin tuotteen maku on lempeämpi ja suolattomampi. Muissa tuotteissa suola lisätään vasta suodatettuun juustomassaan, kun neste on suodatettu pois (Kopanistí, Anevató, Pihtógalo, Katíki). Vain Galotírin valmistusprosessissa suola lisätään maitoon, mutta vasta 24 tunnin päästä siitä, kun tuotteen hapattaminen on aloitettu.

Eräs Xygalo Siteiasin muista vastaavista tuotteista merkittävästi erottava ominaisuus on sen vähäisempi rasvapitoisuus, jonka on oltava (kuivapainosta) vähintään 33 ja enintään 46 prosenttia painosta.

”Pihtógalo Haníonin” rasvapitoisuus on hyvin paljon korkeampi (50 prosenttia painosta) ja muiden juustojen 40, 43 tai 45 prosenttia. Matalaan rasvapitoisuuteen päästään käyttämällä runsaasti vuohenmaitoa ja/tai poistamalla eli kuorimalla ylimääräistä rasvaa maidosta tai Xygalo Siteiasista valmistusprosessin aikana. Muiden vastaavien tuotteiden valmistusprosessissa ei ole vastaavaa kuorintavaihetta vaan sen sijaan erilaisia homogenointivaiheita.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Laatuun ja ominaispiirteisiin liittyviä tekijöitä, jotka yhdistävät tuotteen maantieteellisen alueeseen (ympäristöön ja asukkaisiin) ja erottavat Xygalo Siteiasin muista vastaavista tuotteista, on pääpiirteissään neljä:

— Korkealaatuisen, yksinomaan paikallisista roduista (Sitían lammas sekä vähäisessä määrin Psilorítisin ja Sfakián lammas ja niiden risteytykset sekä alkuperäinen kreikkalainen vuohi) saatavan maidon käyttö ja alueen erityisiin ilmasto-oloihin (vähäiset sateet, runsas auringonpaiste, suhteellisesti korkea keskilämpötila ilman suurta vuorokausivaihtelua, kovat tuulet jne.) sopeutuneiden eläinten kasvatus perinteisten karjanhoitomenetelmien mukaisesti (laajaperäinen tai korkeintaan puoliksi sisätiloissa tapahtuva laiduntaminen) yksilöidyllä alueella.

— Endeemisen ja aromaattisen kasvillisuuden runsas esiintyminen yksilöidyn alueen laidunpaikoilla, joita karjankasvattajat käyttävät vuohien ja lampaiden laitumina hyödyntäen kokemuksensa avulla parhaalla mahdollisella tavalla kaikkina vuodenaikoina alueen maanmuotoja, ilmasto-oloja ja omaleimaista kasvillisuutta maidon tuottamisessa, mikä takaa Xygalo Siteiasille korkean laadun ja miellyttävät aistein havaittavat ominaispiirteet.

— Erityisen tekniikan käyttö Xygalo Siteiasin valmistuksessa, pääpiirteiltään seuraavasti: — Rasvapitoisuuden kontrollointi kuorimalla joko maito tai tuote hapatuksen ensimmäisen vaiheen jälkeen, jotta tuote säilyy mahdollisimman kevyenä. — Suolan lisääminen maitomassaan ennen hapatusta, jotta tuotteessa on kevyesti suolainen maku. — Koska juustomassaa ei sekoiteta lainkaan hapattamisen tai kypsyttämisen aikana, se ei joudu yhteyteen ympäristön kanssa, mikä edistää luonnollisessa hyytymisessä tarvittavien bakteerien kehittymistä. — Nesteen poistaminen onnistuneesti (ajallisesti ja laadullisesti) Xygalo Siteiasista vasta kypsyttämisen jälkeen siten, että juustomassa murtuu mahdollisimman vähän

— Antiikinaikaisen, maidosta sen luonnollisen hapattamisen myötä syntyneen tuotteen nimen ”οξύγαλα – οxygala” säilyminen käytössä vain vähäisin, Sitían murteen aiheuttamin, muutoksin (Xygalo) ja valmistusprosessi, joka on harvinaisen lähellä roomalaisen ja hellenistisen ajan juustonvalmistusta. Muiden vastaavien tuotteiden nimet ovat nykyisin täysin erilaisia, ja muilla juustotuotteilla on huomattavasti lyhyempi historia Kreetan alueella sekä koko Kreikassa.

Eritelmän julkaisutiedot:

(asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

http://www.minagric.gr/greek/data/Προδιαγραφές%20προϊόντος%20ΞΥΓΑΛΟ%20ΣΗΤΕΙΑΣ.doc

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.