PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Kansainvälisellä tasolla Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD) on jo todennut BEPS-toimenpidettä 1 koskevassa raportissaan, joka julkaistiin vuonna 2015 osana veropohjan rapautumista ja voitonsiirtoja (BEPS) koskevaa OEDC/G20-ryhmän hanketta, että digitalisaatio ja jotkin siitä johtuvat liiketoimintamallit asettavat haasteita kansainväliselle verotukselle. Raportin jatkotoimenpiteenä G20-maiden finanssiministerit ilmaisivat uudelleen tukensa verotukseen ja digitalisaatioon liittyvällä OECD:n työlle. Tähän liittyen OECD on valmistellut digitalouden verotukseen keskittyvän väliraportin, joka esiteltiin G20-maiden valtionvarainministereille maaliskuussa 2018. Väliraportissa tarkastellaan tarvetta mukauttaa kansainvälistä verojärjestelmää talouden digitalisaatioon ja yksilöidään tekijät otettavaksi huomioon niissä maissa, jotka haluavat puuttua digitalisaation verotukselle asettamiin haasteisiin tilapäisillä toimenpiteillä.

Unionin tasolla nämä haasteet todettiin komission 21 päivänä syyskuuta 2017 antamassa tiedonannossa ”Oikeudenmukainen ja tehokas verojärjestelmä Euroopan unionin digitaalisille sisämarkkinoille”. Nyt käsillä oleva aloite mainitaan myös puheenjohtaja Junckerin unionin tilaa koskeneen vuoden 2017 puheen yhteydessä julkaistussa aiekirjeessä. Jäsenvaltioiden tasolla useat EU:n valtiovarainministerit allekirjoittivat poliittisen lausuman (”Digitaalitaloudessa toimivien yritysten verotusta koskeva yhteinen aloite”), jossa kannatettiin EU:n oikeuden mukaisia ja tehokkaita ratkaisuja, jotka perustuvat ajatukseen luoda ns. tasoitusvero, joka asetettaisiin digitaalisten yritysten EU:ssa kerryttämälle liikevaihdolle. Tätä seurasivat Eurooppa-neuvoston 19 päivänä lokakuuta 2017 antamat päätelmät, joissa neuvosto korosti ”digiaikaan soveltuvan tehokkaan ja oikeudenmukaisen verotusjärjestelmän” tarvetta. Lisäksi ECOFIN-neuvoston päätelmissä 5 päivältä joulukuuta 2017 pantiin merkille useiden jäsenvaltioiden kiinnostus väliaikaisiin toimiin, esimerkiksi tasausmaksuun, joka perustuu digitaalisesta toiminnasta unionissa saatuihin tuloihin, ja katsottiin, että komissio voisi arvioida näitä toimia.

Tällä ehdotuksella vastataan näihin toimintakehotuksiin ja puututaan tilapäisratkaisuna ongelmaan siitä, että yhteisöverotusta koskevat nykyiset säännöt ovat digitalouden kannalta riittämättömiä.

Nykyiset yhteisöverosäännöt suunniteltiin perinteisille yrityksille. Niiden perusperiaatteena on, että voitot olisi verotettava siellä, missä arvo on tuotettu. Ne on kuitenkin suunniteltu ensisijaisesti 20. vuosisadan alkupuolella perinteisille ”fyysisille” yrityksille. Niissä määritellään, mikä synnyttää maassa verotusoikeuden (missä verotetaan) ja kuinka paljon yhteisöveroa maalle kuuluu (miten paljon verotetaan), paljolti sen perusteella, onko yritys fyysisesti läsnä kyseisessä maassa. Tämä tarkoittaa sitä, että yritykset, joiden verotuksellinen kotipaikka sijaitsee muualla, ovat verovelvollisia maassa vain siinä tapauksessa, että ovat siellä fyysisesti läsnä kiinteän toimipaikan omaisesti. Tällaisissa säännöissä ei kuitenkaan oteta huomioon digitaalisen toiminnan globaalia ulottuvuutta, jossa fyysinen paikallaolo ei ole enää tarpeen digitaalisten palvelujen suorittamiseksi. Lisäksi digitaaliyritysten ominaispiirteet poikkeavat perinteisistä siinä, miten arvo luodaan. Syinä tähän ovat niiden kyky etätoimintaan, loppukäyttäjien osallistuminen niiden arvonmuodostukseen, aineettoman omaisuuden tärkeys sekä taipumus synnyttää markkinarakenteita, joissa innovaatiokilpailun voittaja tulee hallitsemaan markkinoita (ns. winner takes most -markkinat) vahvojen verkostovaikutusten ja massadatan arvon lähtökohdista.

Nykyisten yhteisöverosääntöjen soveltaminen digitaaliseen talouteen on johtanut epätasapainoon sen välillä, missä voitot verotetaan ja missä arvo luodaan, erityisesti sellaisissa liiketoimintamalleissa, joissa käyttäjien osallistuminen on vahvalla sijalla. Tämä asettaa kahtalaisen haasteen verotuksen näkökulmasta. Ensinnäkin yrityksen käyttäjiltä saama tuotantopanos, joka on yritykselle arvonmuodostusta, voi sijaita sellaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella, jonne digitaalista toimintaa harjoittava yritys ei ole sijoittautunut fyysisesti (ja jossa sillä ei sen vuoksi ole verotuksellista kotipaikkaa nykyisten sääntöjen mukaan) ja jossa tällaisesta toiminnasta saatua liikevoittoa ei sen vuoksi voida verottaa. Toiseksi niissäkin tapauksissa, joissa yrityksellä on kiinteä toimipaikka lainkäyttöalueella, jossa käyttäjät ovat, käyttäjien osallistumisen kautta luotua arvoa ei oteta huomioon päätettäessä, kuinka paljon veroa on maksettava kussakin maassa. Tällä on seurauksia myös liittyen siihen riskiin, että kiinteää toimipaikkaa koskevia sääntöjä kierretään keinotekoisesti, minkä lisäksi se vääristää kilpailua digitaalisten markkinoiden toimijoiden välillä ja sillä on kielteinen vaikutus tuloihin.

Komissio on todennut, että ongelman globaalin luonteen vuoksi olisi ihanteellista löytää digitaalitalouden verottamiseen monenväliset, kansainväliset ratkaisut. Komissio tekee tiivistä yhteistyötä OECD:n kanssa kansainvälisen ratkaisun löytämiseksi. Edistyminen kansainvälisellä tasolla on kuitenkin haastavaa, koska ongelma on luonteeltaan monisyinen ja koska tarkasteltavia kysymyksiä on useita. Voi viedä aikaa, ennen kuin asiasta päästään kansainväliseen yhteisymmärrykseen. Tämän vuoksi komissio on päättänyt ryhtyä toimiin ja ehdottaa yhteisöverosääntöjen mukauttamista unionin tasolla niin, että ne soveltuvat digitaalisten yritysten ominaisuuksiin, sekä suosittaa, että jäsenvaltiot ulottavat tämän kokonaisratkaisun koskemaan myös sopimuksia, joita ne ovat tehneen kaksinkertaisesta verotuksesta unionin ulkopuolisten lainkäyttöalueiden kanssa. Vaikka ECOFIN-neuvosto niin ikään painotti 5 päivänä joulukuuta 2017 antamissaan päätelmissä kannattavansa maailmanlaajuista ratkaisua ja pyrkivänsä seuraamaan tarkasti tulevaa kansainvälistä kehitystä ja harkitsemaan asianmukaisia vastauksia, se piti EU:n toimia tervetulleina. Nyt käsillä olevista ehdotuksista huolimatta OECD:n tasolla tehtävällä työllä on olennainen merkitys, jotta voidaan saavuttaa maailmanlaajuinen yhteisymmärrys tästä aiheesta. Komissio seuraa kehitystä tiiviisti.

Kunnes saadaan aikaan kokonaisratkaisu, jonka hyväksyminen ja täytäntöönpano voivat viedä aikaa, jäsenvaltioihin kohdistuu paineita toimia tässä asiassa, koska on olemassa vaara, että niiden yhteisöveropohjat heikentyvät merkittävästi ajan mittaan. Toimintapaineita on myös tilanteessa havaitun epäoikeudenmukaisuuden vuoksi. Vaikka yksipuoliset toimenpiteet ovat käytössä tai konkreettisesti suunnitteilla 10 jäsenvaltiossa ongelman ratkaisemiseksi rajoitetusti, suuntaus on ollut kasvussa ja hyväksytyt toimenpiteet ovat laajuudeltaan ja lähtökohdiltaan hyvin erilaisia. Tällaiset koordinoimattomat toimenpiteet, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet yksin, uhkaavat entisestään lisätä hajanaisuutta sisämarkkinoilla ja vääristää kilpailua, mikä haittaa uusien digitaalisten ratkaisujen kehittämistä ja unionin kokonaisvaltaista kilpailukykyä.

Näin ollen on tarpeen, että komissio toimii ja ehdottaa yhdenmukaistettua lähestymistapaa tilapäisenä ratkaisuna, jolla tähän ongelmaan puututaan kohdennetusti. Tältä osin tässä ehdotuksessa esitetään verovelvollisiin sovellettavaa yhteistä verojärjestelmää tiettyjen digitaalisten palvelujen suorituksesta saataville tuloille (jäljempänä ”digitaalisten palvelujen vero”). Tämän ehdotuksen erityisenä tavoitteena on ehdottaa toimenpidettä, joka kohdistuu tiettyjen digitaalisten palvelujen suorituksesta saataviin tuloihin, joka on helppo panna täytäntöön ja joka auttaa luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset, kunnes kokonaisvaltainen ratkaisu saadaan aikaan.

Tämä on linjassa tämän ehdotuksen yleisten tavoitteiden kanssa, joilla pyritään