Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston direktiivi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen mahdollisuus soveltaa kokeiluluontoisesti alennettua arvonlisäverokantaa erityisen työvaltaisiin palveluihin"(1)

(1999/C 209/06)

Neuvosto päätti 31. maaliskuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 99 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaosto antoi lausuntonsa 5. toukokuuta 1999. Esittelijä oli Colin Lustenhouwer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26.-27. toukokuuta 1999 pitämässään 364. täysistunnossa (toukokuun 26. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 108 ääntä puolesta, 2 vastaan, ja 4 pidättyi äänestämästä.

1. Yleistä

1.1. Komitea on tyytyväinen komission ehdotukseen ja hyvillään siitä, että komissio vastaa näin nopeasti 11.-12. joulukuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston kehotukseen laatia kyseinen ehdotus.

1.2. Käsiteltävänä olevalla ehdotuksella komissio vastaa toivomukseen, jonka komitea esitti Eurooppa-neuvoston työllisyyskokouksesta antamassaan lausunnossa(2). Kuten komitea jo silloin totesi, työllisyystilanne on syynä eräiden jäsenvaltioiden vaatimukseen voida käyttää alv-kannan alentamista yhtenä työpaikkojen luomiskeinona. Lisäksi komissio toteaa, että ehdotuksen taustalla on myös toive saavuttaa entistä parempi tasapaino työn verotuksen ja muiden (tuotanto)tekijöiden verotuksen välillä.

1.3. Komission mukaan yksi alv-kannan alentamisen vaikutuksista kyseisillä työvoimavaltaisilla aloilla on, että toimi helpottaa harmaan talouden vastaista taistelua, koska alv-kannan alentaminen supistaa huomattavasti "pimeän" ja laillisen työn välistä hinnaneroa. TSK, joka puoltaa äskettäin antamassaan lausunnossa pimeän työn vastaisen toiminnan lisäämistä yhteisössä ja jäsenvaltioissa(3), katsoo, että myös tästä syystä komission nyt tekemä ehdotus on tukemisen arvoinen. Vaikka työpaikkoja syntyy kyseisen vaikutuksen ansiosta ehkä vain niukalti, on työvoiman siirtyminen harmaasta taloudesta laillisille työmarkkinoille jo sinänsä riittävä syy tukea ehdotusta.

1.4. Komissio perustelee ehdotustaan myös sillä, että alv-kannan alentaminen alentaa kuluttajahintoja ja lisää siten erityisen työvoimavaltaisten palvelujen kysyntää.

2. Erityistä

2.1. Komission valitsemassa järjestelmässä jäsenvaltiot voivat pyytää neuvostolta lupaa soveltaa tietyin tiukoin edellytyksin alennettua alv-kantaa työvoimavaltaisiin palveluihin, jotka eivät tällä hetkellä sisälly direktiivin 77/388/ETY liitteeseen H. Neuvosto voi antaa hyväksynnän ainoastaan yksimielisellä päätöksellä ja rajoitetuksi ajaksi, joka voi alkaa 1. tammikuuta 2000 ja jonka on päätyttävä viimeistään 31. joulukuuta 2002.

2.2. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä ehdotetusta menettelytavasta, sillä se tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden käyttää hyväkseen kyseistä välinettä, mikäli sen käytöstä voi asianomaisten alojen työllisyys- ja erityistilanteessa olla selvää hyötyä. Mahdolliset myönteiset vaikutukset on kuitenkin kussakin tapauksessa punnittava huolellisesti suhteessa hallinto- ja valvontatyön lisääntymiseen ja mahdollisiin kilpailuvääristymiin. On myös muistettava, että näin aiheutuva verotulojen väheneminen on "rahoitettava" korottamalla muita veroja tai vähentämällä vastaavasti menoja. Tämän vuoksi komitean mielestä on välttämätöntä, että ennen kuin jäsenvaltiot laativat listan palveluista, joihin ne haluavat soveltaa alennettua alv-kantaa, ne neuvottelevat kyseisten alojen työntekijöitä ja työnantajia edustavien tahojen kanssa kuullakseen niitä toimenpiteen mahdollisista vaikutuksista. Komitea katsoo, että jättämällä välineen käyttö vapaaehtoiseksi ja soveltamalla siihen jatkossa kuvattuja tiukkoja ehtoja sen sijaan, että järjestelmä otetaan käyttöön kautta linjan, välinettä voidaan soveltaa joustavasti ja kohdennetusti. Lisäksi yksimielistä päätöstä edellyttämällä voidaan estää menetelmän epätoivottava soveltaminen.

2.2.1. Komissio ehdottaa tiukkojen ehtojen asettamista palveluille, joihin halutaan soveltaa alennettua alv-kantaa. Nämä ehdot ovat komitean mielestä kaikin puolin oikeutettuja. Työpaikkojen luomisessa saadaan tuloksia erityisesti, jos kyseiset palvelut ovat työvoimavaltaisia ja jos alv-kannalla on huomattava suora vaikutus lopulliseen kuluttajahintaan. Rajoittamalla menettely vain paikallisiin palveluihin voidaan pitkälti estää kilpailun vääristyminen (vaikka korvausvaikutuksia ei voida koskaan sulkea kokonaan pois ja vaikka rajanylittäviä vaikutuksia saattaakin jossain määrin esiintyä rajaseuduilla). Näin ei myöskään haitata sisämarkkinoiden toimintaa. Kilpailun vääristymisen osalta komitea kehottaa jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että eräissä jäsenvaltioissa vallitsevat erot yhtäältä markkinoilla toimivien yritysten ja toisaalta yhdistystoiminnan verotuksessa eivät kasva entisestään alv-kannan alentamisen seurauksena.

2.2.2. Komitea ymmärtää, että keskustelu siitä, mikä oikeastaan on työvaltaista palvelutoimintaa ja miten käsite tulisi tulkita, on loputon. Yksiselitteisiä kriteerejä ei ole olemassa, vaikka kyse onkin selvästi palveluista, joiden lopullisista kuluttajahinnoista palkkakustannukset muodostavat valtaosan. Komitean mielestä alennetun alv-kannan soveltamisen ulkopuolelle ei näin ollen pidä jättää myöskään sosiaalisluonteisia palveluja tai palveluja, joilla on tärkeä yhteiskunnallinen tehtävä. Menettelyn ulkopuolelle ei pidä ennakolta jättää esimerkiksi vanhusten, vammaisten ja lasten hoitoa tai ympäristön kannalta suotuisia palveluja. Vaadittu neuvoston yksimielinen päätös voi myös tältä osin taata käsitteen realistisen ja yhteiskunnallisesti hyväksyttävän tulkinnan.

2.3. Komitea kannattaa ehdotuksen 1 artiklan toisessa kohdassa asetettuja tiettyjä vaatimuksia, jotka jäsenvaltioiden tulee täyttää voidakseen soveltaa ehdotettua menetelmää. Jäsenvaltioidenhan tulee voida antaa arvio siitä, minkälaisia työllistämisvaikutuksia ne odottavat toimenpiteiltä ja mihin mahdollisiin suojatoimiin ne aikovat ryhtyä esimerkiksi kilpailun vääristymisen estämiseksi.

2.4. Ehdotuksen 1 artiklan viidennessä kohdassa ehdotetaan korjausmekanismia, joka epäilyttää komiteaa. Menetelmän mukaan neuvosto voi määräenemmistöpäätöksellä - komission ehdotuksesta - peruuttaa myönnetyn luvan poiketa normaalista alv-kannasta, mikäli siitä kuitenkin aiheutuu kilpailun vääristymiä. Voidaan kysyä, onko tällainen korjausmekanismi todella välttämätön, sillä alv-kannan alentamiskokeilu on aluksi mahdollista vain kolmen vuoden ajan. Mittavat kilpailun vääristymät eivät vaikuta kovinkaan todennäköisiltä näin lyhyessä ajassa. Asiaa tarkkaan punnittuaan komitea on kuitenkin sitä mieltä, että komissio esittää korjausmekanismia täysin oikeutetusti. Tietty vakavien kilpailuvääristymien estämis- ja kumoamistoimien valvonta on kokeilussa paikallaan siksikin, että menetelmän kaikkia vaikutuksia ei voida tietää ennakolta. Kun ajatellaan niiden yritysten ja yhdistysten oikeusvarmuutta, jotka voivat toimia 1. tammikuuta 2000 lähtien alennettua alv-kantaa soveltaen, komitea pohtii, olisiko toivottavaa, että korjaustoimenpiteille, olivatpa ne sitten positiivisia (lisäys luetteloon toimista, joihin sovelletaan alennettua alv-kantaa) tai negatiivisia (tiettyjen toimien poistaminen luettelosta), sovitaan tarkka ajankohta, joka olisi 1. tammikuuta 2001. Yhden vuoden toiminnan jälkeen mahdolliset kilpailuvääristymät ovat jo näkyvissä kulloisessakin maassa sekä sisäosissa että rajaseuduilla.

2.5. Ehdotuksen 1 artiklan viimeisessä kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden, joille on myönnetty lupa soveltaa alennettua alv-kantaa, on laadittava toimenpiteistä yksityiskohtainen kertomus vuoden 2002 lokakuuhun mennessä. Sen lisäksi, että komitea pitää vuoden 2002 kesäkuuta ehkä sopivampana määräaikana, jotta asiaa koskeva lopullinen säännöstö ehditään laatia ajoissa, se katsoo, että kyseisessä kertomuksessa tulee kiinnittää huomiota erityisesti niihin vaikutuksiin, joita menettelyllä on asianomaisen jäsenvaltion talousarvioon. Budjettikysymysten valaiseminen voi antaa käsityksen toimenpiteen tehokkuudesta, kun sitä mitataan kutakin luotua työpaikkaa kohden syntyvinä kustannuksina. Komitea toivoo myös, että se saa tietoa jäsenvaltioiden toimittamista kertomuksista ja että sitä kuullaan, kun komission ja neuvosto tekevät päätöksiä tulevista toimista.

3. Päätelmät

Komitea toteaa yhteenvetona, että se kannattaa komission ehdotusta pääosin. Ehdotus vastaa komitean vilpittömään toiveeseen, että myös arvonlisäverokantaa voitaisiin käyttää keinona työttömyyden vastaisessa taistelussa. Ehdotus vastaa myös lukuisten käsiteollisuutta sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä edustavien organisaatioiden toiveeseen saada käyttöönsä ase pimeää työtä vastaan. Ehdotusta voidaan luonnollisesti arvostella monin tavoin. Kuten edellä mainittiin, voidaan esittää kritiikkiä käsitteen "työvaltainen" tulkinnasta; täysin selvää ei aina ole, mitkä palvelut ovat pääasiassa paikallisia; voidaan pelätä toimenpiteiden vaikutuksia rajaseuduilla, epäillä toimenpiteen työllisyysvaikutuksia jne. Kaikki tämä arvostelu onkin jo esitetty ehdotuksen julkaisua edeltäneessä keskustelussa. Komitea on kuitenkin Eurooppa-neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että työllisyyden edistäminen on niin tärkeää, että mitään keinoa ei pidä jättää kokeilematta. Nyt ehdotettua menettelytapaa ei siis pidä tuomita ennalta, vaan sen toimivuus tulee tarkistaa kokeellisesti.

Komitea kehottaakin neuvostoa hyväksymään käsillä olevan ehdotuksen mahdollisimman nopeasti, jotta kokeilu voidaan aloittaa suunnitelmien mukaisesti 1. tammikuuta 2000 (katso 2 artiklan ensimmäinen kohta).

Bryssel 26. toukokuuta 1999.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) EYVL C 102, 13.4.1999, s. 10.

(2) EYVL C 355, 21.11.1997.

(3) "Komission tiedonanto pimeästä työstä", EYVL C 101, 12.4.1999.