Lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta annetun direktiivin 90/394/ETY muuttamisesta ensimmäistä kertaa"



Virallinen lehti nro C 097 , 01/04/1996 s. 0025



Lausunto aiheesta ehdotus neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta annetun direktiivin 90/394/ETY muuttamisesta ensimmäistä kertaa () (96/C 97/07) Neuvosto päätti 10. lokakuuta 1995 Euroopan unionin perustamissopimuksen 118 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 18. tammikuuta 1996. Esittelijänä oli Thomas Etty. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 332. täysistunnossaan (tammikuun 31. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Komission direktiiviehdotuksen tarkoituksena on muuttaa yksittäistä direktiiviä 90/394/ETY työntekijöiden suojelusta vaaroilta, jotka liittyvät syövän vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä. Tämä direktiivi on hyväksytty 12. kesäkuuta 1989 annetun puitedirektiivin nojalla, ja siinä luodaan perusta työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelulle kemiallisten, fysikaalisten ja biologisten tekijöiden vaaraa vastaan työssä; puitedirektiiviä tulee täydentämään joukko erityisdirektiivejä. 1.2. Talous- ja sosiaalikomitea on osallistunut jatkuvasti tällaisten toimien kehittämiseen. Viime vuosina se on laatinut lausuntoja biologisia, fysikaalisia ja kemiallisia aineita koskevista direktiiveistä (). 1.3. Nykyisessä karsinogeenidirektiivissä säädetään joukko työnantajien yleisiä toimia, joilla varmistetaan, että työntekijöiden altistuminen syöpää aiheuttaville aineille on niin vähäistä kuin teknisesti on mahdollista. (Tässä yhteydessä "karsinogeeneilla" tarkoitetaan kemiallisia aineita, jotka voivat aiheuttaa syöpää; nykyinen direktiivi ja muutosehdotus eivät koske vastaavia fysikaalisia ja biologisia aineita.) 1.4. Nykyisessä karsinogeenidirektiivissä (16 artikla) säädetään, että neuvosto vahvistaa käytettävissä olevan tiedon, myös tieteellisten ja teknisten tietojen, perusteella raja-arvot kaikille karsinogeeneille, joille sellaiset voidaan asettaa, ja antaa tarpeen mukaan muita asiaan suorasti liittyviä säädöksiä. Tällaisia raja-arvoja ei ole vielä asetettu. Siksi muutosehdotuksessa aloitetaan tämä prosessi asettamalla raja-arvo bentseenille, joka on tunnetusti ihmisille syöpää aiheuttava aine, kuten epidemiologiset tutkimukset selvästi osoittavat. Tällä hetkellä Euroopan eri maissa sekä muualla käytetään erilaisia bentseenin raja-arvoja. 1.5. Muutosehdotuksessa mainitaan neljä tärkeää näkökohtaa bentseenin raja-arvon asettamisessa: a) tarve sovittaa yhteen tällä hetkellä työsuojelun tekniset vaatimukset ja toteuttamiskelpoinen edistys; b) tarve kumota väliaikaisesti joitain säädöksiä, jotta sellaisilla teollisuuden aloilla ja työpaikoilla, joiden on tehtävä teknisiä muutoksia täyttääkseen standardit, on aikaa tehdä niin, noudattaen kuitenkin direktiivin 90/394/ETY työsuojelumääräyksiä; c) yhtenäisyyden tarve Euroopan unionin sisällä, tavoitteena säätää vähimmäissuojelutaso kaikille yhteisön työntekijöille, välttäen kuitenkin kaikenlaiset kilpailukykyyn vaikuttavat vääristymät; d) lisätoimia altistumisen vähentämiseksi ei tarvita, sillä useimmissa jäsenvaltioissa on jo säädetty bentseenin käytön rajoittamisesta tai kieltämisestä. 1.6. Sen lisäksi, että ehdotuksessa käsitellään raja-arvokysymystä yleensä sekä bentseenin raja-arvoa esimerkkinä raja-arvojen määrittämisestä, siinä laajennetaan karsinogeenidirektiivin soveltamisalaa poistamalla epäsuoria rajoituksia nykyisen säädöstekstin sanamuodosta. 1.7. Nykyisessä direktiivissä määritellään karsinogeenit direktiivin 67/548/ETY nojalla aineiksi ja direktiivin 88/369/ETY nojalla valmisteiksi, joille on annettu vaaralauseke R45 "saattaa aiheuttaa syöpää". Lisäksi liitteen 1 lyhyessä luettelossa nimetään eräitä yksittäisiä aineita, valmisteita tai menetelmiä. Uusi ehdotus laajentaisi direktiivin kattamaan myös lääke- ja eläinlääketieteelliset tuotteet, kosmeettiset tuotteet, jätteissä esiintyvät erilaiset aineet, torjunta-aineet, ampumatarvikkeet ja räjähteet. Ehdotuksella varmistettaisiin siis työsuojelun sama taso riippumatta siitä, altistuvatko työntekijät syöpää aiheuttaville aineille vai valmisteille. 1.8. Muutosehdotuksella korjattaisiin myös kaksi nykyisen direktiivin nimenomaista virhettä: a) siinä tarkennetaan suojelua polysyklisiltä aromaattisilta hiilivedyiltä; b) siinä lisätään ihon kautta imeytyminen (ihokosketuksen lisäksi) muihin altistumistapoihin. 1.9. Kokonaisuutena muutosehdotus on looginen ja puitedirektiivin periaatteiden mukainen askel työsuojelun parantamiseksi karsinogeeneille altistumisen torjunnassa. 2. Yleistä 2.1. Komitea pitää komission ehdotusta karsinogeenidirektiivin muuttamiseksi arvokkaana työsuojelun edistysaskeleena ja sääntelyvalvonnan parannuksena sillä edellytyksellä, että: a) se ei ole ristiriidassa nykyisten terveys- ja turvallisuusdirektiivien vaikutusten kanssa; b) komissio on ilmoittanut komitealle suunnitelluista järjestelyistä laajentaa luetteloa aineista, joihin sovelletaan erityisiä raja-arvoja, sekä menetelmistä, joilla raja-arvot sovitaan ja vahvistetaan Euroopan unionissa. Tässä yhteydessä komitea lainaa lausuntoaan ehdotuksesta kemiallisia aineita koskevaksi direktiiviksi: "Komitea katsoo, ... että raja-arvojen määrittämisessä on kuultava laajasti työmarkkinaosapuolia, talous- ja sosiaalikomiteaa sekä Euroopan parlamenttia." Komitea on pannut merkille viittauksen työturvallisuuden, työhygienian ja työterveydenhuollon neuvoa-antavaan komiteaan, joka on yleisesti ottaen kannattanut ehdotettuja muutoksia samoin kuin mainitun komitean jäsenten kannat ehdotettuun bentseenin raja-arvoon. Vaikka bentseenille asetettavasta raja-arvosta on erilaisia näkemyksiä, talous- ja sosiaalikomitean käsityksen mukaan komission ehdottama 1 ppm, jota tukisi joukko määräaikaisia sääntöhelpotuksia, olisi käyttökelpoisin toimi tällä hetkellä. Tämän kannan tueksi komitea on saanut tietoja nykyisin sovellettavista tai keskustelun alaisista raja-arvoista Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella. Ehdotuksessa esitetyt säännöt ovat vähimmäissääntöjä kuten karsinogeenidirektiivissäkin. Komitea vaatii työnantajia ryhtymään parempiin suojatoimiin mikäli mahdollista. 2.2. Komitea korostaa, että tässä ehdotetut suojatoimet eivät saa millään tavalla heikentää vuoden 1990 karsinogeenidirektiivin suojatoimia. Niitä on noudatettava myös aloilla ja toimissa, joille on myönnetty helpotuksia. Komitea muistuttaa komissiota lisäksi karsinogeenidirektiivistä vuonna 1988 antamassaan lausunnossa esittämästään kritiikistä ja tekemistään ehdotuksista ja kehottaa komissiota ryhtymään lisätoimiin sen perusteella. 2.3. Ehdotus ei saa johtaa turhan kalliisiin toimiin ja komitea toteaa komission vahvistavan, ettei siitä ole kysymys. Komitea korostaa puitedirektiivin 89/391/ETY 6 artiklan mukaista riskinarviointia. Komission on toimitettava lisää tietoa sekä terveyden suojelun eduista että soveltamisalan laajentamisen kustannusseurauksista. 2.4. Komitea toteaa, että syöpävaara liittyy kemiallisiin haittavaikutuksiin. Komitea kiinnittää komission huomion siihen, että geneettisen altistumisen lisäksi on olemassa muitakin, yhtä vakavia riskitekijöitä, jotka saattavat tulevaisuudessa vaatia yhteisön toimia. 3. Erityistä 3.1. 1 artikla 3.1.1. Komitea katsoo, että aiheen monimutkaisuuden ja 2 artiklan korvaamiseksi tehdyssä ehdotuksessa olevasta muutetusta määritelmästä johtuvan soveltamisalan laajenemisen vuoksi komission tulisi laatia ohjeet, jotka opastaisivat työnantajia ja -tekijöitä soveltamaan tarkistettua direktiiviä työoloihinsa. Tästä olisi apua erityisesti pienten ja keskikokoisten yritysten työolojen parantamiseksi. Komitea ymmärtää luokittelun perustan olevan, että aineet tai valmisteet luetaan 1 tai 2 luokan syöpää aiheuttavaksi aineiksi. Luokkiin sovelletaan (muutetun) direktiivin määräyksiä seuraavin perustein: 1 luokka: Ihmiselle tunnetusti syöpää aiheuttavat aineet, mikäli ihmisen aineelle altistumisen ja syövän kehittymisen välisestä syy-yhteydestä on riittävästi epidemiologisia todisteita. 2 luokka: Aineet, joita tulee pitää ihmiselle syöpää aiheuttavina. On olemassa riittävästi esim. eläinkokeisiin tai muuhun vastaavaan tietoon perustuen todisteita siitä, että aineelle altistuminen voi aiheuttaa ihmiselle syöpää. Komission tulee varmistaa, että näitä kriteerejä noudatetaan myös direktiivin toteuttamisessa ja kaikissa tulevissa aineiden raja-arvoja koskevissa ehdotuksissa. Komitea ehdottaa, että 2 artiklan a kohdassa viitattaisiin selvästi R 49 -luokiteltuihin aineisiin ja R 45 -luokiteltuihin valmisteisiin. 3.1.2. Komitea tukee 3 artiklan 3 kohdan (muutosehdotuksen kohta 2) muuttamista niin, että siinä otetaan huomioon, ettei ihoaltistumisriski liity pelkästään aineen joutumiseen iholle, vaan laajemmin aineen imeytymisen ihoon tai ihon kautta. 3.1.3. Komitea hyväksyy liitteessä III ehdotetut poikkeukset. Se panee merkille komission kannan direktiivin laajentamiseksi koskemaan muita kuona-aineita. 3.1.4. Komitean mielestä muutosehdotuksen 3 kohta vaatii selvennystä. Komitea ymmärtää, että ajallisesti rajattujen poikkeusten tarkoituksena on bentseenille ehdotettujen raja-arvojen tinkimätön noudattaminen tietyillä toimialoilla. Kysymyksessä ei kuitenkaan ole poikkeuksen myöntäminen muihin direktiivin sisältämiin suojatoimiin. Se, millaisia lisäsuojatoimia muutos tuo mukanaan, jää epäselväksi. 3.1.5. Komitea kannattaa muutosehdotuksen 4. kohtaa. Kohta ratkaisee eräissä jäsenvaltioissa syntyneet tulkintaongelmat, joissa myös kivihiilipöly, kivihiilinoki, kivihiiliterva ja kivihiilipiki otettiin väärin perustein mukaan liitteessä 1 esitettyyn listaan aineista, valmisteista ja töistä, jotka altistavat polysyklisille aromaattisille hiilivedyille. Tähän tärkeään kemiallisten aineiden ryhmään kuuluu eräitä tunnetusti karsinogeenisia aineita. Komitea toivoo, että komissio ottaa huomioon myös nämä aineet. 3.1.6. Erityisesti mitä bentseenin ja sille liitteen III muutoksessa ehdotettuun raja-arvoon tulee, komitea viittaa tämän lausuntoluonnoksen 1.5 kohtaan. Komitea toistaa tukensa komission ehdotukselle, jonka mukaan työssä altistumisen raja-arvo olisi 1 ppm mitattuna tai laskettuna siten kuin liitteen III A-osan 5. huomautuksessa määritellään. Komitea tukee myös mahdollisuutta poiketa tästä raja-arvosta tehtävissä ja aloilla, joilla sen soveltaminen voi määräpäivään mennessä (31. joulukuuta 1998) olla vaikeaa. Komitea suosittaa, että komissio selvittäisi mahdollisimman pian määräajan umpeuduttua, voidaanko liitettä III muuttaa niin, että raja-arvon alentaminen entisestään olisi mahdollista. Komitea pyytää komissiota tiedottamaan missä määrin työnantajien ja erityisesti pk-yritysten on mahdollista saada käyttöönsä mittalaitteita ja teknistä asiantuntija-apua, jotta ne voivat noudattaa raja-arvoa. 3.1.7. Komitea on tietoinen bentseenin käytöstä liuottimena, reagoivana tai reaktiossa välittävänä aineena tietyillä teollisuuden aloilla, kuten hajuvesiteollisuudessa. Bentseenin käyttö on tässä yhteydessä hyväksyttävää edellyttäen, että sen käyttöä valvotaan. 3.1.8. Komitean mielestä on tarpeen määritellä yhtenäiset mittausmenetelmät, joita sovelletaan kaikkialla Euroopan unionissa. 3.1.9. Aikaisemmissa lausunnoissaan, erityisesti lausunnossa ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan työturvallisuus- ja työterveystoimiston perustamisesta (), komitea on ilmoittanut pitävänsä erittäin tärkeänä, että työterveyteen ja työturvallisuuteen erikoistuneiden laitosten ja muiden alalla toimivien yksiköiden välistä tietojen ja kokemusten vaihtoa sekä niiden yhteistyötä parannetaan. Komitean mielestä on myös tärkeää, että työterveyttä ja -turvallisuutta koskevat kansalliset tiedot ovat vertailukelpoisia. Komitea haluaa ottaa tässä lausunnossaan tämän seikan uudelleen esille. Bryssel, 31. tammikuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 317, 28. 11. 1995, s. 16. () EYVL N:o C 56, 6. 3. 1989, s. 38; EYVL N:o C 249, 13. 9. 1993, s. 28; EYVL N:o C 34, 2. 2. 1994, s. 42. () EYVL N:o C 169, 6. 7. 1992.