[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 29.9.2009

KOM(2009) 511 lopullinen

2009/0139 (CNS)

Ehdotus:

NEUVOSTON DIREKTIIVI,

direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta tiettyjen petosalttiiden tavaroiden luovutuksiin ja tiettyjen petosalttiiden palvelujen suorituksiin vapaaehtoisesti ja tilapäisesti sovellettavan käännetyn verovelvollisuuden osalta

PERUSTELUT

1. Ehdotuksen tausta

- Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Tämän yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY[1], jäljempänä ’alv-direktiivi’, muuttamista koskevan direktiiviehdotuksen tarkoituksena on sallia käännetyn verovelvollisuuden soveltaminen tilapäisesti päästöjä koskevilla todistuksilla käytävään kauppaan ja eräitä petosalttiita tavaroita koskeviin liiketoimiin liittyvien petosten torjumiseksi. Käännetyn verovelvollisuuden kohdistetun soveltamisen ei tulisi kuitenkaan muuttaa alv-järjestelmän perusperiaatteita, kuten veron maksamista erinä, ja sen vuoksi sen soveltaminen olisi rajoitettava koskemaan etukäteen määritellyssä luettelossa olevia tavaroita ja palveluita.

- Yleinen tausta

Komissio antoi toukokuussa 2006 tiedonannon[2] käynnistääkseen EU:ssa keskustelun siitä, tarvitaanko koordinoitua lähestymistapaa sisämarkkinoilla tapahtuvien veropetosten torjumiseksi. Alv-petosten torjuntastrategian käyttöönottoa EU:ssa koskevan 23. marraskuuta 2007 annetun komission tiedonannon[3] ja veropetosten torjuntastrategiaa käsittelevässä asiantuntijaryhmässä käytävien keskustelujen etenemistä koskevan kertomuksen[4] perusteella komissio antoi tiedonannon[5] alv-järjestelmän muuttamista koskevista pidemmälle menevistä petostentorjuntatoimenpiteistä.

Yksi tässä yhteydessä analysoiduista toimenpiteistä koski yleisen käännetyn verovelvollisuuden käyttöönottoa. Komissio ilmaisi myös halukkuutensa ehdottaa tietyin edellytyksin pilottihanketta sen tutkimiseksi, voisiko tietyntyyppinen yleinen käännetty verovelvollisuus olla sopiva ratkaisu alv-petosten torjumiseksi. Ecofin-neuvosto ei kuitenkaan päässyt sopuun mainitussa tiedonannossa esitetyistä päätelmistä. Koska poliittinen yksimielisyys ”pidemmälle menevistä” toimenpiteistä puuttuu, komissio keskittyi yksinomaan ns. konventionaalisiin toimenpiteisiin, joilla tehostetaan petostentorjuntaan tähtääviä perinteisiä toimenpiteitä. Tältä osin olisi viitattava erityisesti komission joulukuussa 2008 antamaan tiedonantoon koordinoidusta strategiasta alv-petosten torjunnan tehostamiseksi Euroopan unionissa[6].

Tämä aloite poikkeaa kuitenkin edellä mainitusta pilottihanketta koskevasta ehdotuksesta.

Koska petokset ovat suuri uhka sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle ja jäsenvaltioiden verotuloille, eräät jäsenvaltiot ovat pyytäneet neuvostolta alv-direktiviin 395 artiklan mukaista poikkeusta soveltaakseen käännettyä verovelvollisuutta kohdistetusti tiettyihin tavaroihin tai joihinkin petosalttiisiin aloihin.

Tässä yhteydessä kaikkein yleisin petosmuoto on se, että alv-rekisteröity verovelvollinen luovuttaa tavaroita ja katoaa tämän jälkeen alv:a maksamatta sen jälkeen, kun se on antanut asiakkaalle (joka on myöskin verovelvollinen) pätevän laskun vähennyksen tekemistä varten. Näin ollen valtio ei saa luovutuksesta arvonlisäveroa, mutta sen on myönnettävä toimitusketjun seuraavalle toimijalle hyvitys tuotantopanoksiin sisältyvästä arvonlisäverosta. Tietyissä tapauksissa tämä on johtanut missing trader -petoksiin (MTIC), jotka ovat organisoituja hyökkäyksiä alv-järjestelmää vastaan. Niissä käytetään hyväksi sitä, että luovuttaja saa hyvityksen tuotantopanoksiin sisältyvästä arvonlisäverosta alv-palautuksen muodossa, kun sen toisessa jäsenvaltiossa olevalle verovelvolliselle suuntautuva jatkoluovutus on verovapaa. Lisäksi tällaiset petokset toteutetaan usein luovutusten sarjoina, joissa samat tavarat saattavat liikkua useita kertoja jäsenvaltioiden välillä (ns. karusellipetokset) ja valtio voi menettää veron useaan otteeseen samasta tavarasta. On syytä huomata, että tämäntyyppisiä petoksia on useiden jäsenvaltioiden antamien tietojen mukaan alkanut esiintyä myös palvelusuorituksissa.

Käännettyä verovelvollisuutta sovellettaessa luovuttajan tai suorittajan ei tarvitse maksaa alv:a, vaan sen joutuu suorittamaan asiakas. Käytännössä asiakkaat ilmoittavat ja vähentävät veron samanaikaisesti maksamatta sitä tosiasiallisesti valtiolle (edellyttäen, että asiakkaat ovat tavallisia verovelvollisia, joilla on täysi vähennysoikeus). Tässä mielessä petoksen teoreettinen mahdollisuus on poistettu.

Tällä ehdotuksella komissio pyrkii tarjoamaan jäsenvaltioille mahdollisuuden soveltaa käännettyä verovelvollisuutta kohdistetusti etukäteen määritellystä luettelosta valitsemiinsa tavaroihin ja palveluihin, jotka jäsenvaltiot ovat katsoneet petosalttiiksi. Tässä käännetyn verovelvollisuuden kohdistettua soveltamista koskeva ehdotuksessa keskitytään seuraaviin seikkoihin:

Ensinnäkin komissiolla on tietoja väitetyistä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaan liittyvistä petostapauksista. Kaikki petosväitteet on luonnollisesti otettava vakavasti ja ne on käsiteltävä asianmukaisella tavalla, olivatpa kyseessä hiilimarkkinat tai mikä muu ala tahansa. Jäsenvaltioiden erilaiset toimintatavat saivat komission laatimaan tämän ehdotuksen. Vaikka petosongelman tarkkoja olosuhteita ja tosiallista laajuutta on analysoitava tarkemmin, useiden jäsenvaltioiden jo tässä vaiheessa toimittamien tietojen perusteella on aiheellista toteuttaa tämä toimenpide viipymättä ja sisällyttää se tähän ehdotukseen tässä vaiheessa vain tilapäisesti.

Toiseksi direktiivin soveltamisalaan on lisätty uusi tavaraluokka, johon sisältyvät matkapuhelimet ja integroidut piirit. Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettiin alv-direktiivin 395 artiklan nojalla käännettyä verovelvollisuutta koskeva poikkeus, jonka voimassaoloa on pidennetty erityisolosuhteiden vuoksi[7]. Tämä ehdotus neuvoston direktiiviksi pohjautuu kyseistä päätöstä koskevaan komission ehdotukseen, jonka perusteluissa komissio selvitti tämän poikkeuksen myöntämiseen johtaneet erityisolosuhteet ja ilmoitti haluavansa tarkastella mahdollisuutta sallia kaikkien jäsenvaltioiden soveltaa käännettyä verovelvollisuutta. Toistaiseksi ei ole ollut mahdollista määrittää, missä määrin käännetty verovelvollisuus on soveltuva ja tehokas väline käsitellä asianomaisella erityisalalla tehtävät petokset. Tämän puutteen korjaamiseksi käännetyn verovelvollisuuden soveltaminen on tulevaisuudessa sallittava vasta kun sen vaikutukset on arvioitu. Useat käännetyn verovelvollisuuden soveltamisesta tällä alalla kiinnostuneet jäsenvaltiot voisivat tehdä sen tämän ehdotuksen nojalla.

Kolmanneksi tähän ehdotukseen sisältyy uusia tuotteita, kuten hajuvedet ja jalometallit (esim. platina). Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet petoksia käsittelevien työryhmien kokouksissa, että petokset näyttävät siirtyneen nimenomaan näihin tuotteisiin, minkä vuoksi on aiheellista sisällyttää ne tähän direktiiviin.

Jäsenvaltioiden olisi ensin ilmoitettava komissiolle aikeestaan ottaa tällainen järjestelmä käyttöön. Toiseksi käännetyn verovelvollisuuden kohdennetun soveltamisen on edellytettävä yksityiskohtaisten edellytysten noudattamista, jotta voidaan varmistaa järjestelmän toiminta, välttää mahdolliset kielteiset vaikutukset mahdollisuuksien mukaan ja mahdollistaa tuloksia koskevan moitteettoman arvioinnin tekeminen. Ennen järjestelmän soveltamista luovuttajina, suorittajina tai asiakkaina toimivat verovelvolliset, joihin järjestelmän soveltaminen vaikuttaa, on tunnistettava alv-tarkoituksia varten yksilöllisellä numerolla, jos tätä ei ole tehty jo aiemmin. Lisäksi säädetään, että asianomaisten jäsenvaltioiden on asetettava raportointivelvoitteita, jotta varmistetaan toimenpiteen riittävä seuranta ja varmistutaan sen moitteettomasta toiminnasta. Jotta voidaan varmistaa, että käännetyn verovelvollisuuden soveltaminen pysyy kohdennettuna ja tavanomaisista alv-säännöistä poikkeavana, asianomaiset tavarat ja palvelut on lueteltu ja kukin jäsenvaltio voi valintansa mukaan soveltaa käännettyä verovelvollisuutta enintään kolmeen luokkaan, joista enintään kaksi voi koskea tavaroita.

Jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön tosiasialliset valvontatoimenpiteet kaikenlaisten petosmuotojen ja erityisesti uusien petosmuotojen seuraamiseksi ja torjumiseksi mahdollisuuksien mukaan. Tällaisissa uusissa petosmuodoissa petokset siirretään muihin tuotteisiin, vähittäismyyntitasolle tai muihin jäsenvaltioihin. Näiden toimenpiteiden täytääntöönpanemiseksi suositellaan, että alv-järjestelmän muuttamista petosten torjumiseksi koskevassa komission asiakirjassa[8] kuvatut käännettyä verovelvollisuutta koskevat päätelmät otetaan huomioon.

Järjestelmän tilapäisestä soveltamisesta petosalttiisiin tavaroihin ja palveluihin saadun kokemukseen valossa olisi ehdotuksessa esitettyjä tietoja ja arviointimenettelyä käyttäen voitava saada parempi kokonaiskäsitys käännetyn verovelvollisuuden kohdistetun soveltamisen käyttökelpoisuudesta ja oikeasuhteisuudesta.

2. Kuulemiset ja vaikutusten arviointi

Ulkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu. Käännetyn verovelvollisuuden soveltamista petostentorjunnassa koskeva julkinen kuuleminen järjestettiin jo alv-petoksia koskevan komission tiedonannon yhteydessä (ks. erityisesti tausta-asiakirja – käännetyn verovelvollisuuden mahdollinen vapaaehtoinen käyttöönotto – vaikutus liiketoimintaan, 13.8.2007[9]).

Jotta käännetyn verovelvollisuuden kohdennetun soveltamisen vaikutuksista saataisiin parempi käsitys, tässä direktiivissä säädetään, että tämän järjestelmän vapaaehtoisesti käyttöön ottavien jäsenvaltioiden on määritettävä arviointiperusteet, jotta ennen järjestelmän soveltamista ja soveltamiskauden lopussa vallitseva tilanne voidaan arvioida. Tällä direktiivillä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa kohdistetusti käännettyä verovelvollisuutta tietyin edellytyksin, mutta siinä ei aseteta mitään velvoitteita käyttöönoton suhteen. Koska ehdotuksessa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa käännettyä verovelvollisuutta tilapäisesti huolellisesti valittuihin tavaroihin tai palveluihin, jäsenvaltiot kantavat itse vastuun direktiivissä säädetyn yksityiskohtaisen vaikutustenarvioinnin tekemisestä.

3. Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat

Direktiivillä muutetaan alv-direktiiviä.

Koska toimenpiteen vaikutuksista ei olla varmoja ja koska kyseessä on poikkeus erinä maksettavan veron pääperiaatteesta, käännetyn verovelvollisuuden tilapäistä soveltamista tiettyihin tavaroihin ja palveluihin koskeva erityinen oikeusperusta on paras etenemistapa, joka vastaa myös alv-järjestelmän muuttamista koskevista toimenpiteistä petosten torjumiseksi annetussa komission tiedonannossa[10] esitettyjä periaatteita. Alv-direktiviin 395 artiklaa ei voida pitää riittävänä perustana sille, että käännettyä verovelvollisuutta sovelletaan kohdennetusti tiettyihin tavaroihin ja palveluihin eri jäsenvaltioissa. Sen vuoksi käännettyä verovelvollisuutta noudattaen tapahtuva petostentorjunta voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla antamalla direktiivi, jossa tarjotaan jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa käännettyä verovelvollisuutta tiettyjen tavaroiden kansallisiin luovutuksiin ja tiettyjen palvelujen suorituksiin asianomaisen jäsenvaltion sisällä. Tämä ei ylitä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

4. Talousarviovaikutukset

Ehdotuksella ei ole kielteistä vaikutusta yhteisön talousarvioon.

5. Lisätiedot

Ehdotus sisältää raukeamislausekkeen.

2009/0139 (CNS)

Ehdotus:

NEUVOSTON DIREKTIIVI,

direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta tiettyjen petosalttiiden tavaroiden luovutuksiin ja tiettyjen petosalttiiden palvelujen suorituksiin vapaaehtoisesti ja tilapäisesti sovellettavan käännetyn verovelvollisuuden osalta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[11],

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[12],

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetussa neuvoston direktiivissä 2006/112/EY[13] säädetään, että verotettavista tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista maksaa arvonlisäveroveron (alv) niiden suorittaja. Kun kyseessä ovat rajatylittävät liiketoimet ja eräät rakennus- ja jätealan kaltaiset jäsenvaltion sisäiset suuririskiset alat, arvonlisäverovelvollinen on kuitenkin luovutuksen tai suorituksen vastaanottaja.

(2) Alv-petosten vakavuuden vuoksi olisi tutkittava innovatiivisia lähestymistapoja tämän ongelman ratkaisemiseksi mahdollisimman tehokkaalla tavalla. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi voitava soveltaa järjestelmää, jossa arvonlisäverovelvollisuus siirtyy tilapäisesti tiettyihin luokkiin kuuluvissa verotettavissa tavaraluovutuksissa ja palvelusuorituksissa ne vastaanottavalle henkilölle, vaikka näitä luokkia ei lueteltaisi direktiivin 2006/112/EY 199 artiklassa tai niihin ei sovellettaisi jäsenvaltioille myönnettyjä erityispoikkeuksia.

(3) Tällaisen tiettyihin luokkiin kuuluvia tavaraluovutuksia ja palvelusuorituksia koskevan järjestelmän, jota ei sovelleta yleisesti, käyttöönoton ei tulisi vaikuttaa kielteisesti alv-järjestelmän perusperiaatteisiin, kuten veron maksamiseen erinä, joten sen olisi koskettava ainoastaan etukäteen määritellyssä luettelossa mainittavia tavaroita ja palveluita.

(4) Etukäteen määritellyssä luettelossa, josta jäsenvaltiot voivat tehdä valintoja, olisi oltava ainoastaan sellaisia tavaroita ja palveluja, jotka viimeaikaisen kokemuksen valossa ovat erityisen petosalttiita. Jotta varmistetaan, että tällaisen järjestelmän käyttöönottoa voidaan arvioida tehokkaasti ja sen vaikutuksia valvoa huolellisesti, jäsenvaltioiden valintamahdollisuutta olisi rajoitettava.

(5) Ennen kuin järjestelmää voidaan soveltaa on tarpeen, että verovelvollisilla, jotka luovuttavat tai vastaanottavat etukäteen määritellyssä luettelossa olevia tavaroita taikka suorittavat tai vastaanottavat etukäteen määritellyssä luettelossa olevia palveluja, on aina arvonlisäverotunniste. Lisäksi jäsenvaltioiden, jotka valitsevat järjestelmän soveltamisen, olisi asetettava luovuttajalle, suorittajalle ja asiakkaalle erityisiä valvontatoimenpide- ja raportointivelvoitteita, jotta varmistetaan järjestelmän tehokas toiminta ja soveltamisen valvonta sekä kaikenlaisten uusien petosmuotojen havaitseminen ja estäminen.

(6) Jäsenvaltioiden olisi laadittava arviointiraportti järjestelmän soveltamisesta ennen soveltamisajan päättymistä, jotta sen tehokkuutta voidaan arvioida hyvissä ajoin.

(7) Jotta voitaisiin avoimesti arvioida järjestelmän soveltamisen vaikutuksia petoksiin, jäsenvaltioiden arviointiraporttien olisi pohjauduttava jäsenvaltioiden etukäteen määrittelemiin perusteisiin. Kaikissa tällaisissa arvioinneissa olisi selkeästi määritettävä petoksen taso ennen järjestelmän soveltamista ja sen jälkeen sekä petosten kehityssuuntausten mahdolliset muutokset, mukaan lukien petosten siirtyminen muihin tavaraluovutuksiin ja palvelusuorituksiin, vähittäismyyntitasolle tai muihin jäsenvaltioihin.

(8) Raportissa olisi myös arvioitava vaatimusten noudattamisesta verovelvollisille aiheutuvia kustannuksia ja täytäntöönpanosta jäsenvaltioille aiheutuvia kustannuksia, mukaan lukien valvonta- ja tarkastustoimenpiteistä aiheutuvat kustannukset.

(9) Jotta kaikille jäsenvaltioille tarjottaisiin mahdollisuus soveltaa tällaista järjestelmää, on aiheellista muuttaa direktiiviä 2006/112/EY.

(10) Koska ehdotetun toimen tavoitteena on torjua alv-petoksia voimassa olevista yhteisön säännöistä poikkeavilla tilapäisillä toimenpiteillä, se voidaan toteuttaa ainoastaan yhteisön tasolla. Sn vuoksi yhteisön toimenpiteen toteuttaminen vastaa perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyä toissijaisuusperiaatteetta. Mainitussa artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi.

(11) Sen vuoksi direktiiviä 2006/112/EY olisi muutettava,

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Muutetaan direktiivi 2006/112/EY seuraavasti:

(1) Lisätään 199 a artikla seuraavasti:

”199 a artikla

1. Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 2014 ja vähintään kahden vuoden ajan ottaa käyttöön ja soveltaa järjestelmiä, joissa liitteessä VI A lueteltujen tavaroiden luovutuksista ja siinä lueteltujen palvelujen suorituksista maksettavan arvonlisäveron suorittaa henkilö, jolle nämä tavarat luovutetaan tai jolle nämä palvelut suoritetaan.

Kun jäsenvaltiot valitsevat järjestelmään kuuluvat tavarat ja palvelut, ne voivat valita ainoastaan kolme liitteessä VI A lueteltua luokkaa, joista enintään kaksi saa olla tavaraluokkia.

2. Kun jäsenvaltio ottaa käyttöön 1 kohdassa säädetyn järjestelmän, sen on

a) varmistettava, että järjestelmään kuuluvia tavaroita luovuttava tai vastaanottava taikka järjestelmään kuuluvia palveluja suorittava tai vastaanottava verovelvollinen tunnistetaan yksilöllisellä numerolla, jos verovelvollista ei ole jo tunnistettu 214 artiklan 1 kohdan mukaisesti;

b) asetettava kaikille järjestelmään kuuluvia tavaroita luovuttaville tai järjestelmään kuuluvia palveluja suorittaville verovelvollisille asianmukaisia ja tehokkaita raportointivelvoitteita, jotta kunkin liiketoimen osalta voidaan tunnistaa asianomainen verovelvollinen ja se verovelvollinen, jolle tavarat on luovutettu tai palvelu suoritettu, sekä tavaratoimitusten ja palvelusuoritusten tyyppi, verokausi ja luovutusten ja suoritusten arvo;

c) asetettava liiketoimikohtaisia tai yleisiä raportointivelvoitteita kaikille järjestelmään kuuluvia tavaroita tai palveluita vastaanottaville verovelvollisille näiden tietojen vertaamiseksi luovuttajan tai suorittajan toimittamiin tietoihin;

d) toteutettava asianmukaisia ja tehokkaita valvontatoimenpiteitä nykyisten petosmuotojen seuraamiseksi ja torjumiseksi sekä sen estämiseksi, että petokset siirtyvät muihin tavaroihin tai palveluihin, vähittäismyyntitasolle tai muihin jäsenvaltioihin.

3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän soveltamisesta ennen tällaisen järjestelmän käyttöönottoa ja toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:

a) ilmoitus järjestelmän soveltamista koskevan toimenpiteen soveltamisalasta ja yksityiskohtainen kuvaus liitännäistoimenpiteistä, mukaan lukien verovelvollisille asetetut raportointivelvoitteet ja valvontatoimenpiteet;

b) arviointiperusteet, joiden avulla voidaan verrata liitteessä VI A lueteltuihin tavaroihin ja palveluihin kohdistuvia petoksia ennen järjestelmän soveltamista ja sen jälkeen, muihin tavaroihin ja palveluihin ja muihin jäsenvaltioihin kohdistuvia petoksia ennen järjestelmän soveltamista ja sen jälkeen sekä muuntyyppisten petosten mahdollista kasvua ennen järjestelmän soveltamista ja sen jälkeen erityisesti vähittäismyyntitasolla;

c) järjestelmän soveltamista koskevan toimenpiteen voimaantulopäivämäärä ja kesto.

4. Edellä 1 kohdassa säädettyä järjestelmää soveltavien jäsenvaltioiden on 3 kohdan b alakohdassa säädettyjä arviointiperusteita noudattaen toimitettava komissiolle kertomus viimeistään yksi vuosi ennen järjestelmän soveltamista koskevan toimenpiteen voimassaolon päättymistä. Kertomuksessa on ilmaistava selkeästi, mitkä tiedot ovat luottamuksellisia ja mitkä tiedot voidaan julkaista.

Kertomuksessa on oltava yksityiskohtainen arviointi toimenpiteen vaikuttavuudesta ja tehokkuudesta erityisesti seuraavilta osilta:

a) vaikutus petoksiin toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvien tavaraluovutusten ja palvelusuoritusten osalta;

b) petosten mahdollinen siirtyminen muihin tavaroihin tai palveluihin;

c) petosten mahdollinen siirtyminen muihin jäsenvaltioihin;

d) petosten mahdollinen siirtyminen vähittäismyyntitasolle:

e) verovelvolliselle toimenpiteen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset;

f) jäsenvaltioille toimenpiteen täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset, mukaan lukien valvonta- ja tarkastustoimenpiteiden kustannukset.

(2) Lisätään tämän direktiiviin liite liitteenä VI A.

2 artikla

Jäsenvaltioiden, jotka valitsevat 1 artiklan 1 kohdassa säädetyn järjestelmän soveltamisen, on toimitettava komissiolle järjestelmän soveltamista koskevan toimenpiteen säännökset ennen sen soveltamisen aloittamista.

3 artikla

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

4 artikla

Tätä direktiiviä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2014.

5 artikla

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE

”Liite VI A

Luettelo 199 a artiklassa tarkoitetuista tavaroista ja palveluista

Osa A - Tavarat

(1) Matkapuhelimet, jotka ovat toimiluvan saaneissa verkoissa käytettäviksi tarkoitettuja tai tällaiseen käyttöön muunnettuja laitteita, joita käytetään tietyillä taajuuksilla ja joilla voi myös olla muita käyttötarkoituksia;

(2) integroidut piirit, kuten mikroprosessorit ja keskusyksiköt, ennen kuin ne asennetaan loppukäyttäjille tarkoitettuihin tuotteisiin:

(3) hajuvedet;

(4) jalometallit, jos ne eivät kuulu käytettyjä tavaroita, taideteoksia, kokoelmaesineitä ja antiikkiesineitä koskevan erityisjärjestelyjen piiriin 311–343 artiklan nojalla tai sijoituskultaa koskevan erityisjärjestelmän piiriin 344–356 artiklan nojalla.

Osa B - Palvelut

Direktiivin 2003/87/EY 3 artiklassa määritellyt kasvihuonekaasujen päästöoikeudet, jotka voidaan siirtää mainitun asetuksen 12 artiklan mukaisesti, ja muut päästöoikeusyksiköt, joita toimijat voivat käyttää mainitun direktiivin noudattamiseksi.

(*) EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32.”.

[1] EUVL L 347, 11.12.2006, s. 1.

[2] KOM(2006) 254 lopullinen, 31.5.2006.

[3] KOM(2007) 758 lopullinen, 23.11.2007.

[4] SEC(2007) 1584, 23.11.2007.

[5] KOM(2008) 109 lopullinen, 22.2.2008, ja SEC(2008) 249, 22.2.2008.

[6] KOM(2008) 807 lopullinen, 1.12.2008.

[7] Neuvoston päätös, tehty 5 päivänä toukokuuta 2009, luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle ottaa käyttöön yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide tehdyn päätöksen 2007/250/EY muuttamisesta (EUVL L 148, 11.6.2009, s. 14).

[8] SEC(2008) 249, 22.2.2008.

[9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_4209_en.htm

[10] KOM(2008) 109 lopullinen, 22.2.2008.

[11] EUVL C , , s. .

[12] EUVL C , , s. .

[13] EUVL L 347, 11.12.2006, s. 1.