Neuvoston 29 päivänä marraskuuta 1999 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 8/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta



Virallinen lehti nro C 026 , 28/01/2000 s. 0001 - 0011



Neuvoston 29 päivänä marraskuuta 1999 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 8/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/.../EY antamiseksi sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta (2000/C 26/01) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: 1) Neuvoston direktiivin 77/780/ETY(5) 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan b alakohdassa tarkoitettujen luottolaitosten toimiala on rajoitettu. 2) On tarpeen ottaa huomioon näiden laitosten erityisluonne ja toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamista, harjoittamista ja toiminnan vakauden valvontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamiseksi ja yhdenmukaistamiseksi. 3) Tässä direktiivissä sähköistä rahaa voidaan pitää metallirahojen ja seteleiden sähköisenä korvikkeena, joka on tallennettu sähköiseen välineeseen kuten älykorttiin tai tietokoneen muistiin ja joka tavallisesti on tarkoitettu pienehköjen maksujen suorittamiseen sähköisesti. 4) Valittu lähestymistapa on rajoitettu ainoastaan sellaisen olennaisen yhdenmukaistamisen saavuttamiseksi, joka on tarpeen ja riittävä sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toimiluvan keskinäisen tunnustamisen ja toiminnan vakauden valvonnan kannalta, mikä mahdollistaa yhden, koko yhteisön kattavan ja haltijoiden luottamuksen varmistavan toimiluvan myöntämisen ja kotijäsenvaltiossa tapahtuvan toiminnan vakauden valvonnan periaatteen soveltamisen. 5) Sähköinen kauppa kehittyy nopeasti, minkä vuoksi on toivottavaa laatia sellaiset sääntelypuitteet, joiden avulla voidaan hyödyntää sähköisen rahan kaikki mahdolliset edut ja erityisesti vältetään teknisen innovaation vaikeuttaminen; niinpä tällä direktiivillä luodaan teknologian kannalta neutraalit oikeudelliset puitteet, joilla yhdenmukaistetaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvonta siinä määrin kuin on tarpeen niiden toiminnan vakauden ja hyvän liiketoimintatavan kannalta ja erityisesti niiden taloudellisen riippumattomuuden varmistamiseksi. 6) Neuvoston direktiivin 89/646/ETY(6) liitteen 5 kohdan nojalla luottolaitokset saavat jo laskea liikkeeseen ja hallinnoida maksuvälineitä sähköinen raha mukaan luettuna ja harjoittaa tätä toimintaa koko yhteisön alueella vastavuoroisen tunnustamisen ja kattavan toiminnan vakauden valvontajärjestelmän alaisena, joita niihin sovelletaan Euroopan pankkidirektiivien mukaisesti. 7) On sekä perusteltua että toivottavaa ottaa käyttöön erillinen järjestelmä sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvontaa varten, joka, vaikka onkin mitoitettu muiden luottolaitosten toiminnan vakauden valvontajärjestelmän ja erityisesti direktiivien 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti, eroaa siitä, koska sähköisen rahan liikkeeseenlasku ei itsessään ole sähköisen rahan erityisluonteen vuoksi eli sen vuoksi, että se on seteleitä ja metallirahoja korvaava maksuväline, direktiivin 89/646/ETY 3 artiklan mukaista talletusten vastaanottamistoimintaa, jos vastaanotetut varat vaihdetaan välittömästi sähköiseen rahaan. 8) Sähköistä rahaa vastaan yleisöltä vastaanotetut varat, joista syntyy saatava liikkeeseenlaskijalla olevalle tilille, on direktiiveissä 77/780/ETY ja 89/646/ETY tarkoitettua talletusten tai muiden takaisin maksettavien varojen vastaanottamista. 9) Sähköisen rahan lunastettavuus on tarpeen sen haltijoiden luottamuksen varmistamiseksi; lunastettavuus ei itsessään merkitse sitä, että sähköistä rahaa vastaan vastaanotettuja varoja pidetään direktiiveissä 77/780/ETY ja 89/646/ETY tarkoitettuina talletuksina tai muina takaisinmaksettavina varoina. 10) Sähköisen rahan liikkeeseenlaskemiseen liittyvien erityisriskien huomioon ottamiseksi tämän toiminnan vakauden valvontajärjestelmän on oltava tarkemmin kohdennettu ja siten yksinkertaisempi kuin luottolaitoksiin sovellettava toiminnan vakauden valvontajärjestelmä, erityisesti pienemmän alkupääomavaatimuksen ja direktiivien 89/647/ETY(7), 92/121/ETY(8) ja 93/6/ETY(9) soveltamattomuuden osalta. 11) On kuitenkin tarpeen säilyttää tasapuoliset toimintaedellytykset sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden ja muiden luottolaitosten välillä ja siten varmistaa tasapuoliset kilpailuedellytykset useammanlaisten yritysten välillä sähköisen rahan haltijoiden eduksi; tämä toteutuu, koska sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvontajärjestelmän edellä mainittujen yksinkertaisempien piirteiden vastapainona on säännöksiä, jotka ovat tiukempia kuin muihin luottolaitoksiin sovellettavat säännökset ja joilla rajoitetaan erityisesti sitä liiketoimintaa, jota sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat saavat harjoittaa, ja varmistetaan toiminnan vakaus sijoituksia koskevilla varovaisilla rajoituksilla, joiden tavoitteena on varmistaa, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvastuiden takeena on aina riittävän likvidit omaisuuserät, joihin liittyy alhainen riski. 12) Ennen luottolaitosten ulkoistettujen toimintojen vakauden valvonnan yhdenmukaistamista on tarpeen, että sähköisen rahan liikkeellelaskijoilla on asianmukaiset ja riittävät hallinnon ja valvonnan menettelyt; on mahdollista, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun liittyviä toiminnallisia ja muita aputoimintoja harjoittavat yritykset, joiden toiminnan vakautta ei valvota, joten on tärkeää, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden sisäiset rakenteet mahdollistavat sen, että ne kykenevät vastaamaan niihin kohdistuviin taloudellisiin ja muihin riskeihin. 13) Sähköisen rahan liikkeeseenlasku voi vaikuttaa rahoitusjärjestelmän vakauteen ja maksujärjestelmien moitteettomaan toimintaan; yhteistyön on oltava tiivistä sähköisen rahan järjestelmien asianmukaisuutta arvioitaessa. 14) On asianmukaista antaa toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus poiketa joistakin tai kaikista tällä direktiivillä säädetyistä vaatimuksista niiden sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden osalta, jotka toimivat ainoastaan kyseisen jäsenvaltion alueella. 15) Tämän direktiivin antaminen on tarkoituksenmukaisin keino toivottujen tavoitteiden saavuttamiseksi; tässä direktiivissä rajoitutaan niihin vähimmäisvaatimuksiin, joiden avulla nämä tavoitteet saavutetaan eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tätä tarkoitusta varten tarpeen. 16) Olisi säädettävä tämän direktiivin tarkistamisesta ottaen huomioon markkinoiden kehittymisestä saatu kokemus sekä sähköisen rahan haltijoiden suoja. 17) Pankkialan neuvoa-antavaa komiteaa on kuultu tämän direktiivin antamisesta, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Soveltamisala, määritelmät ja harjoitettavan toiminnan rajoitukset 1. Tätä direktiiviä sovelletaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoihin. 2. Tätä direktiiviä ei sovelleta direktiivin 77/780/ETY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin laitoksiin. 3. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalla" yritystä tai muuta oikeushenkilöä, joka ei ole direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan a alakohdassa tarkoitettu luottolaitos ja joka laskee liikkeeseen sähköisen rahan muodossa olevia maksuvälineitä; b) "sähköisellä rahalla" rahallista arvoa, joka ilmenee liikkeeseenlaskijaan kohdistuvana saatavana, i) joka on tallennettu sähköiseen välineeseen; ii) joka on laskettu liikkeeseen varoja vastaan, joiden arvo on vähintään liikkeeseen laskettu rahallinen arvo; iii) jonka hyväksyvät maksuvälineenä muut yritykset kuin liikkeeseenlaskija. 4. Jäsenvaltioiden on kiellettävä henkilöitä tai yrityksiä, jotka eivät ole direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, harjoittamasta sähköisen rahan liikkeeseen laskemista. 5. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden muu liiketoiminta kuin sähköisen rahan liikkeeseen lasku rajoitetaan: a) siihen läheisesti liittyvien rahoitus- tai muiden palveluiden tarjoamiseen, kuten sähköisen rahan hallinnointiin, joka tapahtuu suorittamalla toiminnallisia ja muita aputoimintoja, jotka liittyvät sen liikkeeseenlaskuun, sekä muiden maksuvälineiden liikkeeseenlaskuun ja hallinnointiin, lukuun ottamatta luoton myöntämistä missään muodossa; ja b) tietojen tallentamiseen sähköiseen välineeseen muiden yritysten tai julkisten laitosten puolesta. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoilla ei saa olla omistusosuuksia muissa yrityksissä paitsi silloin, kun nämä suorittavat toimintoja tai muita aputoimintoja, jotka liittyvät kyseisen laitoksen liikkeeseen laskemaan tai jakamaan sähköiseen rahaan. 2 artikla Pankkidirektiivien soveltaminen 1. Ellei nimenomaisesti toisin säädetä, ainoastaan viittaukset luottolaitoksiin direktiiveissä 77/780/ETY, 89/646/ETY, 91/308/ETY(10) ja 92/30/ETY koskevat sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoita. 2. Direktiivin 77/780/ETY 2 artiklan 5 ja 6 kohtaa, 3 artiklan 3 kohdan b, c ja d alakohtaa, 3 artiklan 7 kohtaa, 4 ja 6 artiklaa, 7 artiklan 2 ja 3 kohtaa, 8 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa, 10 ja 14 artiklaa sekä direktiivin 89/646/ETY 4, 6, 10 ja 12 artiklaa, 18 artiklan 2 kohtaa, 23 ja 24 artiklaa ei sovelleta. Direktiivissä 89/646/ETY säädettyjä keskinäistä tunnustamista koskevia järjestelyjä ei sovelleta muuhun sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan liiketoimintaan kuin sähköisen rahan liikkeeseenlaskuun. 3. Edellä 1 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua varojen vastaanottamista ei pidetä direktiivin 89/646/ETY 3 artiklan mukaisena talletuksena tai muina takaisin maksettavina varoina, jos vastaanotetut varat vaihdetaan välittömästi sähköiseen rahaan. 3 artikla Lunastettavuus 1. Sähköisen rahan haltija voi voimassaoloaikana pyytää liikkeeseenlaskijaa lunastamaan sen metallirahoina ja seteleinä tai tilisiirtona ilman muita kuluja kuin ne, joita kyseisen toimen toteuttaminen ehdottomasti edellyttää. 2. Lunastusehtojen on selkeästi käytävä ilmi liikkeeseenlaskijan ja haltijan välisestä sopimuksesta. 3. Sopimuksessa voidaan määrätä lunastukselle vähimmäismäärä. Määrä voi olla enintään 10 euroa. 4 artikla Alkupääomaa ja pysyviä omia varoja koskevat vaatimukset 1. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan alkupääoman, josta on säädetty luottolaitosten omista varoista 17 päivänä huhtikuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/299/ETY(11) 2 artiklan 1 kohdan 1 ja 2 alakohdassa, on oltava vähintään 1 miljoona euroa. Sen estämättä, mitä jäljempänä 2 ja 3 kohdassa säädetään, omat varat, joista on säädetty direktiivissä 89/299/ETY, eivät saa olla alle tämän määrän. 2. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan omien varojen on aina oltava vähintään 2 prosenttia sen liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden kulloisestakin määrästä tai edeltävien kuuden kuukauden kokonaismäärän keskiarvosta sen mukaan, kumpi määrä on suurempi. 3. Jos sähköisen rahan liikkeeseenlaskija ei ole harjoittanut liiketoimintaa kuutta kuukautta aloituspäivä mukaan luettuna, sen omien varojen on oltava vähintään 2 prosenttia sen liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden nykymäärästä tai kuuden kuukauden tavoitteellisen kokonaismäärän keskiarvosta sen mukaan, kumpi määrä on suurempi. Liikkeeseenlaskijan liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden kuuden kuukauden tavoitteellinen kokonaismäärä osoitetaan liiketoimintasuunnitelmassa, johon on tehty toimivaltaisten viranomaisten mahdollisesti vaatimat muutokset. 5 artikla Sijoituksia koskevat rajoitukset 1. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan on sijoitettava määrä, joka vastaa vähintään sen liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden määrää, ainoastaan seuraaviin omaisuuseriin: a) riittävän likvideihin omaisuuseriin, joilla on luottoriskin arvioinnissa nollapainotus direktiivin 89/647/ETY 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1, 2, 3 ja 4 alakohdan sekä 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti; b) direktiivissä 89/647/ETY määriteltyihin A-alueen luottolaitoksiin tehtyihin avista-talletuksiin; ja c) velkasitoumuksiin, i) jotka ovat riittävän likvidejä; ii) jotka eivät kuulu 1 kohdan a alakohtaan; iii) jotka toimivaltaiset viranomaiset katsovat direktiivin 93/6/ETY 2 artiklan 12 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttäviksi; ja iv) joiden liikkeeseenlaskijoina ovat muut kuin ne yritykset, joilla on direktiivin 89/646/ETY 1 artiklassa määritelty määräosuus kyseisestä sähköisen rahan liikkeeseenlaskijasta tai jotka on sisällytettävä kyseisten yritysten konsolidoituun tilinpäätökseen. 2. Artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut sijoitukset voivat olla korkeintaan kaksikymmentä kertaa sähköisen rahan liikkeeseenlaskijan omia varoja vastaava määrä, ja niihin sovelletaan rajoituksia, jotka ovat vähintään yhtä tiukat kuin luottolaitoksia koskevat direktiivin 92/121/ETY mukaiset rajoitukset. 3. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskusta ja 1 kohdassa tarkoitetuista sijoituksista johtuvilta markkinariskeiltä suojautuakseen sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat voivat käyttää riittävän likvidejä korkoihin ja valuuttoihin liittyviä taseen ulkopuolisia eriä pörssissä vaihdettavien johdannaisinstrumenttien (eli vakioitujen johdannaissopimusten) muodossa, joihin ei sovelleta direktiivin 89/647/ETY liitettä II. Johdannaisinstrumenttien käyttö ensimmäisen virkkeen mukaisesti on sallittua ainoastaan jos tavoitteena on poistaa markkinariskit kokonaan ja siinä määrin, kuin se on mahdollista saavuttaa. 4. Jäsenvaltiot asettavat tarkoituksenmukaiset rajat markkinariskeille, joita sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoille voi syntyä 1 kohdassa tarkoitetuista sijoituksista. 5. Sovellettaessa 1 kohtaa omaisuuserät arvostetaan hankinta- tai markkina-arvoonsa sen mukaan, kumpi niistä on alempi. 6. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen omaisuuserien arvo laskee alle liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden arvon, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kyseinen sähköisen rahan liikkeeseenlaskija toteuttaa tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi viipymättä. Tässä tarkoituksessa ja ainoastaan väliaikaisesti toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että liikkeeseenlaskijan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden takeena on muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja omaisuuseriä korkeintaan sellainen määrä, joka ei ylitä viittä prosenttia näistä vaateista tai liikkeellelaskijan omien varojen määrästä sen mukaan, kumpi näistä on alempi. 6 artikla Erityisvaatimuksia koskevat toimivaltaisten viranomaisten tarkastukset Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että joko sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat itse suorittavat 4 ja 5 artiklan noudattamista koskevat laskelmat vähintään kaksi kertaa vuodessa ja toimittavat ne sekä kaikki tarvittavat osatiedot toimivaltaisille viranomaisille, tai laskemisen suorittavat toimivaltaiset viranomaiset sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toimittamien tietojen perusteella. 7 artikla Toiminnan asianmukainen ja riittävä järjestäminen Sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalla on oltava asianmukaiset ja riittävät hallinnon ja kirjanpidon menettelyt sekä riittävä sisäinen valvonta. Näissä on otettava huomioon liikkeeseenlaskijan taloudelliset ja muut riskit mukaan lukien tekniset ja menettelytapoihin liittyvät riskit sekä riskit, jotka liittyvät sen yhteistyöhön jonkin sellaisen yrityksen kanssa, joka hoitaa liikkeeseenlaskijan liiketoimintaan liittyviä toimintoja tai muita aputoimintoja. 8 artikla Poikkeus 1. Jäsenvaltiot voivat sallia, että niiden toimivaltaiset viranomaiset ovat soveltamatta sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoihin tämän direktiivin joitain tai kaikkia säännöksiä ja direktiivejä 77/780/ETY ja 89/646/ETY tapauksissa, joissa joko: a) liikkeeseenlaskijan tämän direktiivin 1 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun liiketoiminnan kokonaismäärä tuottaa liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden kokonaismäärän, joka ei yleensä ylitä 5 miljoonaa euroa eikä koskaan 6 miljoonaa euroa; tai b) liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskema sähköinen raha hyväksytään maksuvälineenä ainoastaan liikkeeseenlaskijan tytäryrityksissä, jotka suorittavat laitoksen liikkeeseen laskemaan tai jakamaan sähköiseen rahaan liittyviä toiminnallisia tai muita aputoimintoja, emoyrityksessä tai emoyrityksen muissa tytäryrityksissä; tai c) liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskema sähköinen raha hyväksytään maksuvälineenä ainoastaan rajoitetussa määrässä yrityksiä, joille ovat selkeästi ominaisia seuraavat seikat: i) niiden sijainti samoissa tiloissa tai muulla rajoitetulla paikallisella alueella; tai ii) niiden läheinen rahoituksellinen tai liiketaloudellinen yhteys liikkeeseenlaskijaan kuten yhteinen markkinointi- tai jakelujärjestelmä. Perustana olevissa sopimusjärjestelyissä on määrättävä, että sähköiseen tallennusvälineeseen, joka on haltijan käytössä maksujen suorittamista varten, tallennettavan sähköisen rahan enimmäismäärä on 150 euroa. 2. Sähköisen rahan liikkeeseenlaskija, jonka osalta on tehty poikkeus 1 kohdan nojalla, ei voi hyötyä direktiivissä 89/646/ETY säädetyistä keskinäistä tunnustamista koskevista järjestelyistä. 3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kaikki sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat, joille on myönnetty tämän direktiivin sekä direktiivien 77/780/ETY ja 89/646/ETY soveltamista koskeva poikkeus, antavat säännöllisesti tietoja toiminnastaan mukaan lukien tiedot sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden kokonaismäärästä. 9 artikla Ennen direktiivin voimaantuloa toimineiden yritysten toimilupa Toimilupa katsotaan olevan niillä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoilla, jotka ovat aloittaneet toimintansa pääkonttorinsa sijaintijäsenvaltion niiden säädösten mukaan, jotka olivat voimassa ennen tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten voimaantulopäivää tai ennen 10 artiklan 1 kohdassa mainittua päivämäärää sen mukaan, kumpi on aikaisempi. Jäsenvaltioiden on velvoitettava tällaiset sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat toimittamaan toimivaltaisille viranomaisille kaikki tarvittavat tiedot, joiden perusteella toimivaltaiset viranomaiset voivat arvioida kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten voimaantulopäivästä, täyttävätkö nämä yritykset tämän direktiivin mukaiset vaatimukset, mitä toimenpiteitä on toteutettava vaatimusten täyttämiseksi tai onko toimilupa syytä peruuttaa. Jos vaatimuksia ei ole täytetty kuuden kuukauden kuluessa 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä, sähköisen rahan liikkeeseenlaskija ei voi tulla vastavuoroisesti tunnustetuksi tämän määräajan jälkeen. 10 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään ...(12). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaus tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 11 artikla Tarkistaminen Komission on annettava viimeistään(13) Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus tämän direktiivin soveltamisesta, erityisesti - toimenpiteistä sähköisen rahan haltijoiden suojaamiseksi, mukaan lukien mahdollinen tarve ottaa käyttöön vakuusjärjestelmä, - pääomavaatimuksista, - poikkeuksista, ja - mahdollisesta tarpeesta kieltää koron maksu sähköisen rahan vaihdosta saaduille varoille sekä tarvittaessa sen tarkistamista koskeva ehdotus. 12 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 13 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies ... Neuvoston puolesta Puheenjohtaja ... (1) EYVL C 317, 15.10.1998, s. 7. (2) EYVL C 101, 12.4.1999, s. 64. (3) EYVL C 189, 6.7.1999, s. 7. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. huhtikuuta 1999 (EYVL C 219, 30.7.1999, s. 415), neuvoston yhteinen kanta, annettu 29. marraskuuta 1999 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) Ensimmäinen neuvoston direktiivi 77/780/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1977, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 322, 17.12.1977, s. 30), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/.../EY (EYVL L ...). (6) Toinen neuvoston direktiivi 89/646/ETY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1989, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta (EYVL L 386, 30.12.1989, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/30/ETY (EYVL L 110, 28.4.1992, s. 52). (7) Neuvoston direktiivi 89/647/ETY, annettu 18 päivänä joulukuuta 1989, luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta (EYVL L 386, 30.12.1989, s. 14), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/33/EY (EYVL L 204, 21.7.1998, s. 29). (8) Neuvoston direktiivi 92/121/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1992, luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonnasta ja tarkastamisesta (EYVL L 29, 5.2.1993, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (9) Neuvoston direktiivi 93/6/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993, sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä (EYVL L 141, 11.6.1993, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/33/EY. (10) Neuvoston direktiivi 91/308/ETY, annettu 10 päivänä kesäkuuta 1991, rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä (EYVL L 166, 28.6.1991, s. 77). (11) EYVL L 124, 5.5.1989, s. 16, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/30/EY. (12) 18 kuukautta tämän direktiivin voimaantulopäivästä. (13) 54 kuukautta tämän direktiivin voimaantulopäivästä. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio toimitti neuvostolle 22. syyskuuta ehdotuksen direktiiviksi sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta; ehdotus perustuu EY:n perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohtaan, erityisesti sen ensimmäiseen ja kolmanteen virkkeeseen. Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 15. huhtikuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 27. tammikuuta 1999 ja Euroopan keskuspankki 18. tammikuuta 1999. 2. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 29. marraskuuta 1999 perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti. II TAVOITE Direktiivissä otetaan käyttöön erityinen sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden valvontajärjestelmä. Järjestelmä perustuu nykyiseen, luottolaitoksiin sovellettavaan toiminnan vakauden valvontajärjestelmään, mutta se eroaa siitä sähköisen rahan liikkeeseenlaskemiseen liittyvien erityisriskien huomioon ottamiseksi. Tavoitteena on luoda käytettävän tekniikan kannalta neutraalit oikeudelliset puitteet, joilla yhdenmukaistetaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvonta, jotta voidaan varmistaa niiden toiminnassa hyvän liiketavan ja varovaisuusperiaatteen noudattaminen sekä taloudellinen riippumattomuus. Samalla tavoitteena on laatia sellaiset sääntelypuitteet, joiden avulla voidaan hyödyntää sähköisen rahan kaikki mahdolliset edut ja joilla ei vaikeuteta teknistä innovaatiota. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY Yhteinen kanta noudattaa komission ehdotuksen päälinjoja. Komission ehdotuksen tapaan myös yhteisessä kannassa tavoitteena on päästä tasapainoon siinä, että toisaalta on tarpeen säätää sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden taloudellisesta riippumattomuudesta ja kuluttajansuojasta ja toisaalta on varmistettava, että sähköisen rahan järjestelmien kehitys ei vaikeudu liiallisen sääntelyn takia. Yhteisessä kannassa tasapaino on saavutettu ottamalla joissakin kysymyksissä käyttöön rajoittavammat, toisissa taas joustavammat säännökset kuin komission ehdotuksessa. Seuraavassa esitetään yhteisessä kannassa olevat muutokset komission ehdotukseen verrattuna. Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 1, jonka mukaan kaikkialla tekstissä sana "käyttäjä" korvataan sanalla "haltija", on sisällytetty yhteiseen kantaan. 1 artikla (komission ehdotuksen 1 artikla) Euroopan parlamentin tarkistus 14 sisällytetään 3 kohdan a alakohtaan. Lisäksi alakohdassa selvennetään, että direktiiviä sovelletaan ainoastaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoihin. Artiklan 3 kohdan b alakohdan tarkoituksena on täsmentää sähköisen rahan määritelmän oikeudellista luonnetta lisäämällä, että sähköinen raha muodostaa liikkeeseenlaskijaan kohdistuvan saatavan. Esimerkit muodoista, joissa sähköinen raha voi esiintyä, on poistettu ensimmäisestä luetelmakohdasta direktiivin artiklaosassa tarpeettomina, ja ne on sisällytetty johdanto-osan 3 kappaleeseen. B alakohtaan on lisätty uusi ii alakohta, jossa säädetään, että haltijan on aina maksettava täysimääräisesti vastaanotetusta sähköisestä rahasta. Täten ei ole mahdollista laskea liikkeeseen suurempaa määrää sähköistä rahaa kuin siitä vaihdettaessa on maksettu. Alakohdan iii alakohta (komission ehdotuksen ii alakohta) on säilytetty komission ehdottamassa muodossa, paitsi että ilmaus "liikkeeseenlaskija" on valittu kattamaan sekä "liikkeeseenlaskija" että "laitos, joka laskee liikkeeseen"(1). Komission ehdotuksen iii ja iv alakohdat on poistettu direktiivin artiklaosasta tarpeettomina; johdanto-osan 3 kappaleessa on esitetty selitys, että sähköistä rahaa on tarkoitettu käytettävän metallirahojen ja seteleiden korvikkeena ja että se on kehitetty rajoitetun suuruisten maksujen suorittamiseen sähköisesti. Euroopan parlamentin tarkistuksessa 15, jolla tarkistetaan 1 artiklan 3 kohdan b alakohta, on useita piirteitä, jotka sisältyvät jossain määrin yhteiseen kantaan, mutta eri tavalla muotoiltuna. Euroopan parlamentin ehdottama tytäryhtiöitä koskeva b alakohdan ii alakohdan tarkistus on sisällytetty poikkeuksia koskevaan 8 artiklaan, ks. jäljempänä. Ehdotettua b alakohdan iiia alakohtaa ei ole otettu yhteiseen kantaan, sillä neuvoston mielestä ei ole tarkoituksenmukaista sisällyttää sähköisen rahan määritelmän yhteyteen kuluihin liittyviä säännöksiä. Ilmaukset "toimivaltaiset viranomaiset" (ba) ja "omat varat" (bb) määritellään toisessa pankkidirektiivissä (direktiivi 89/646/ETY), jota sovelletaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoihin, ja siksi yhteiseen kantaan ei sisällytetä näitä tarkistuksia, vaikka yhteisen kannan 5 artiklan 1 kohdassa viitataankin direktiiviin luottolaitosten omista varoista (direktiivi 89/299/ETY), ks. jäljempänä. Jotta teksti saatettaisiin yhdenmukaiseksi toisen pankkidirektiivin (89/646/ETY) kanssa, 4 kohtaan on otettu mukaan uusi säännös, jossa säädetään, että vain ensimmäisen pankkidirektiivin (77/780/ETY) 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan määritelmän mukaiset luottolaitokset eli sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat ja perinteiset luottolaitokset voivat laskea liikkeeseen sähköistä rahaa. Artiklan 5 kohta noudattaa pääosin komission ehdotusta (komission ehdotuksen 4 kohta). Sekaannusten välttämiseksi a alakohdassa esiintyvä viittaus toisen pankkidirektiivin liitteessä olevaan 5 kohtaan on poistettu. Sen sijaan todetaan selvästi, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat eivät saa myöntää luottoa missään muodossa, jotta vältettäisiin sähköisen rahan liikkeeseenlaskeminen luotolla ilman todellista varojen vaihtoa. Tämä kielto ei tarkoita, etteivät sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat voisi sijoittaa velkakirjoihin. Direktiivin 5 artiklan sijoitussäännöksiin ei puututa. B alakohdan sanamuotoa on muutettu, jotta säännöksen tarkoitus tulisi selvemmin esiin. 2 artikla (komission ehdotuksen 2 artikla) Euroopan parlamentin tarkistus 16 sisältyy 1 kohtaan ja komission ehdotuksen 3 kohta on näin ollen poistettu, kuten Euroopan parlamentti ehdottaa tarkistuksessa 17. Artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä nimenomainen viittaus toisen pankkidirektiivin tiettyihin artikloihin on korvattu viittauksella kyseisessä direktiivissä säädettyihin keskinäistä tunnustamista koskeviin järjestelyihin, sillä sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisvapaus ovat perustamissopimuksen mukaisia oikeuksia. Komission ehdotuksen mukaisesti 3 kohdassa tehdään selväksi, että sähköiseen rahaan vaihdetut vastaanotetut varat eivät ole talletuksia toisen pankkidirektiivin 3 artiklan tarkoittamassa merkityksessä. Sanamuotoa on muutettu lunastettavuutta koskevien säännösten huomioon ottamiseksi. Komission ehdotuksen a alakohdan viittaus metallirahojen ja seteleiden korvikkeeseen on nyt esitetty johdanto-osan 3 kappaleessa, ja komission ehdotuksen b alakohdan sisältö on katettu luottojen myöntämistä koskevalla kiellolla yhteisen kannan 1 artiklan 5 kohdassa. Euroopan parlamentin tarkistus 18, joka koskee 2 artiklan 4 kohtaa, sisältyy yhteisen kannan 3 artiklaan, ks. jäljempänä. 3 artikla (uusi) Koska tarkistukset 18 ja 19 ovat sisällöltään päällekkäisiä, neuvosto päätti yhdistää molemmat tarkistukset ja sisällyttää ne uuteen 3 artiklaan, jotta kaikki lunastettavuuteen liittyvät säännökset esitettäisiin yhdessä artiklassa. Sanamuoto vastaa läheisesti tarkistuksen 19 sanamuotoa; poikkeuksia on vain kaksi: - tarkistuksen 18 kustannustekijä on sisällytetty uuteen 3 artiklaan, ja - tietyn joustavuuden sallimiseksi sähköisen rahan lunastamisessa käytännössä liikkeeseenlaskija voi lunastaa rahaa myös tilisiirtona. 4 artikla (komission ehdotuksen 3 artikla) Yhteisessä kannassa esitetään kaikki määrät euroina, ei ecuina, ja siten Euroopan parlamentin tarkistus 20 sisältyy siihen. Viittauksella direktiiviin luottolaitosten omista varoista yhteiseen kantaan on lisätty osa Euroopan parlamentin tarkistuksesta 15. Alkupääoman suuruudeksi säädetään 1 kohdassa vähintään 1 miljoona euroa. Tällä määrällä tasapainotetaan toisaalta tarvetta varmistaa, että sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalla on tarpeeksi omia varoja taloudellisen riippumattomuutensa takaamiseksi ja toisaalta tarvetta edistää sähköisen rahan järjestelmien kehitystä, välttämällä liiallisia vaatimuksia uusien järjestelmien perustamiselle. Direktiivin 4 artiklan loppuosa säilyy samana kuin komission ehdotuksen 3 artiklan loppuosa. 5 artikla (komission ehdotuksen 4 artikla) Euroopan parlamentin tarkistukset 21 ja 22 sisältyvät 5 artiklaan. Lisäksi artikla sisältää joitakin teknisiä sanamuodon muutoksia, joiden tarkoituksena on tehdä teksti selkeämmäksi: b alakohta on jaettu kahteen alakohtaan ja mukaan on otettu viittaukset vakavaraisuussuhdetta koskevaan direktiiviin (direktiivi 89/647/ETY) ja toiseen pankkidirektiiviin (direktiivi 89/646/ETY), jotta teksti olisi täsmällisempi. Lisäksi teksti on muotoiltu uudelleen niin, että otetaan huomioon 1 artiklan 5 kohta, jossa rajoitetaan sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden omistusosuuksia muissa yrityksissä. 6 artikla (komission ehdotuksen 5 artikla) Direktiivin 6 artikla on muotoiltu uudelleen yhdenmukaiseksi vakavaraisuussuhdetta koskevan direktiivin 3 artiklan 7 kohdan kanssa, jotta toimivaltaisilla viranomaisilla olisi suurempi vapaus tarkistaessaan 4 ja 5 artiklan noudattamista. 7 artikla (komission ehdotuksen 6 artikla) Yhteisessä kannassa on säilytetty ainoastaan komission ehdotuksen 1 kohta. Neuvosto katsoo, että 7 artikla, sellaisena kuin se on yhteisessä kannassa, on sinällään riittävä kaikkien sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden valvomiseksi. Näihin kuuluvat myös liikkeeseenlaskijat, jotka ovat antaneet tiettyjen toimintojen hoitamisen muille yrityksille, koska artiklassa on selvä viittaus yrityksen taloudellisiin ja muihin riskeihin, mukaan lukien tekniset ja menettelytapoihin liittyvät riskit. Näin ollen komission ehdotuksen 2 ja 3 kohta on poistettu. 8 artikla (komission ehdotuksen 7 artikla) Yhteisessä kannassa on säilytetty komission ehdottama poikkeus, mutta sen soveltamisalaa ja muotoa on muutettu niin, että jäsenvaltioilla on enemmän vapautta direktiivien täytäntöönpanossa. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdan mukaisesti olla soveltamatta tämän direktiivin joitain tai kaikkia säännöksiä sekä ensimmäistä ja toista pankkidirektiiviä. Näin jäsenvaltiot, jotka haluavat käyttää tätä mahdollisuutta hyväkseen, voivat ottaa täysin joustavasti huomioon kunkin järjestelmän erityisluonteen, mikä on erityisen tärkeää 8 artiklan soveltamisalan kannalta, ks. jäljempänä. Tämä vaihtoehto ei vaikuta kyseessä olevien liikkeeseenlaskijoiden luonteeseen. Ne ovat edelleen ensimmäisen pankkidirektiivin 1 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määriteltyjä "luottolaitoksia", eikä poikkeus vaikuta myöskään raha-asioita hoitavien viranomaisten toimivaltaan asettaa vähimmäisvarantovelvoitteita. Yhteisessä kannassa määrätään kolme eri luokkaa sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoita, joihin poikkeusta voidaan soveltaa: 1) Poikkeus voidaan myöntää pienille yrityksille, kuten komission ehdotuksessa esitettiin. Yhteisessä kannassa tätä mahdollisuutta on kuitenkin rajattu komission ehdotusta tiukemmin siten, että se voidaan myöntää ainoastaan liikkeeseenlaskijoille, joiden liikkeessä olevaan sähköiseen rahaan liittyvien rahoitusvaateiden kokonaismäärä ei yleensä ylitä 5 miljoonaa euroa eikä koskaan 6 miljoonaa euroa (1 kohdan a alakohta). 2) Yhtymäryhmän osana olevalle laitokselle voidaan myöntää poikkeus ainoastaan, jos tämän liikkeeseen laskema sähköinen raha hyväksytään maksuvälineenä muissa saman ryhmän jäsenyrityksissä, ks. 1 kohdan b alakohta. Yhteisessä kannassa otetaan siten huomioon Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 15. Samalla siinä pyritään löytämään tasapaino komission ehdotuksen, jossa direktiivin soveltamisalaan lasketaan kuuluvaksi kaikki laitokset, joiden liikkeeseen laskema sähköinen raha hyväksytään maksuvälineenä samassa ryhmässä, ja Euroopan parlamentin ehdotuksen välille, jonka mukaan kyseiset laitokset jäisivät soveltamisalan ulkopuolelle. 3) Liikkeeseenlaskijoille, jotka laskevat liikkeeseen sähköistä rahaa rajattua käyttötarkoitusta varten, voidaan myös myöntää poikkeus, 1 kohdan c alakohta. Yhteisessä kannassa kyseinen raha määritellään sähköiseksi rahaksi, joka hyväksytään maksuvälineenä ainoastaan rajatussa määrässä yrityksiä, jotka sijaitsevat samoissa tiloissa tai muulla rajoitetulla paikallisella alueella (esim. yliopistoalueella) tai yrityksissä, joilla on läheinen rahoituksellinen tai liiketaloudellinen yhteys liikkeeseenlaskijaan (kuten jälleenmyyntiketju, jonka jäsenet ovat itsenäisiä, mutta niillä on yhteinen markkinointi- tai jakelujärjestelmä). Komission ehdotuksen mukaisesti liikkeeseenlaskijoille, joille on myönnetty poikkeus, asetetaan tiettyjä rajoituksia: tallennettavan sähköisen rahan enimmäismäärä on 150 euroa kortilta, ja määräys, jonka mukaan tällaiset laitokset eivät voi hyötyä toisessa pankkidirektiivissä 89/646/ETY säädetyistä keskinäistä tunnustamista koskevista järjestelyistä. Lisäksi yhteisessä kannassa edellytetään, että liikkeeseenlaskijat raportoivat säännöllisesti toiminnastaan. Yhteisessä kannassa ei ole säilytetty komission ehdotuksen 2 kohtaa, ja näin ollen siinä on huomioitu Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 23. 9 artikla (komission ehdotuksen 8 artikla) Ennen direktiivin voimaantuloa toimineiden yritysten toimilupaa koskevan lausekkeen osalta yhteisessä kannassa on komission ehdotusta yksityiskohtaisemmat määräajat. Siinä säädetään myös, että jos liikkeeseenlaskija ei täytä direktiivin vaatimuksia tietyn ajan kuluessa, se ei voi tulla vastavuoroisesti tunnustetuksi. 10 artikla Yhteisessä kannassa täytäntöönpanoa koskevaksi päivämääräksi asetetaan 18 kuukautta direktiivin voimaantulosta. Direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 11 artikla Alan nopean kehityksen vuoksi yhteisessä kannassa säädetään, että komission on annettava viimeistään kolmen vuoden kuluttua direktiivin täytäntöönpanosta kertomus sen soveltamisesta. Kertomuksessa on käsiteltävä erityisesti aloja, jotka on määritelty erityistä huomiota vaativiksi aloiksi. Johdanto-osan kappaleet Johdanto-osan kappaleita on muutettu komission ehdotukseen tehtyjen muutosten mukaisesti. Yhteiseen kantaan on otettu Euroopan parlamentin ehdottamat tarkistukset 2 ja 10. Euroopan parlamentin ehdottamia tarkistuksia 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 12 ja 13, jotka koskevat enimmäkseen järjestelmien yhteentoimivuutta, ei otettu yhteiseen kantaan, koska niissä ei perustella direktiivin artiklaosaa (ks. yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevista yhteisistä suuntaviivoista tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 10 kohta(2)). Neuvosto katsoo lisäksi, että tarkistukset 3, 8, 12 ja 13 eivät ole sopusoinnussa sen aloiteoikeuden kanssa, joka komissiolla on joko perustamissopimuksen perusteella tarkistusten 3, 12 ja 13 osalta tai yhteisön johdetun oikeuden perusteella tarkistuksen 8 osalta. IV PÄÄTELMÄT Neuvosto katsoo, että kaikki komission ehdotukseen tehdyt muutokset ovat täysin direktiiviehdotuksen tavoitteiden mukaisia. Tarkoituksena on ollut varmistaa sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden taloudellinen riippumattomuus sähköisen rahan alan kehitystä tukahduttamatta ja siten auttaa luomaan tämän uuden maksuvälineen kehittymiseen kannustava ympäristö. Yhteinen kanta sisältää Euroopan parlamentin artiklaosaan ehdottamien tarkistusten olennaisen asiasisällön ja niihin liittyvät johdanto-osan muutokset. (1) Suomenkielisessä toisinnossa on käytetty pelkästään ilmausta "liikkeeseenlaskija". (2) EYVL C 73, 17.3.1999, s. 1.