Alueiden komitean lausunto aiheesta "Valkoinen kirja - Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika"

(2002/C 192/03)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission valkoisen kirjan "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" (KOM(2001) 370 lopullinen),

ottaa huomioon komission 14. syyskuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 12. kesäkuuta 2001 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Euroopan laajuiset verkot, liikenne, tietoyhteiskunta" tehtäväksi,

ottaa huomioon komission kertomuksesta "Euroopan laajuiset liikenneverkot - 1998 vuosikertomus suuntaviivojen toteuttamisesta ja tulevista painotuksista" (KOM(98) 614 lopull.) antamansa lausunnon (CdR 60/1999 fin)(1),

ottaa huomioon komission tiedonannosta "Yhteinen liikennepolitiikka - Kestävä liikkuvuus: tulevaisuuden näkymät" (KOM(98) 716 lopull.) antamansa lausunnon (CdR 189/1999 fin)(2),

ottaa huomioon komission tiedonannosta "Kansalaisten verkon kehittäminen - Paikallisen ja alueellisen henkilöliikenteen tärkeys ja Euroopan komission keinot kehittää sitä" (KOM(98) 431 lopull.) antamansa lausunnon (CdR 436/98 fin)(3),

ottaa huomioon antamansa lausunnon "Aluesuunnittelu Euroopassa" (CdR 340/96 fin),

ottaa huomioon antamansa lausunnon "Alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestävä liikennestrategia" (CdR 255/97 fin)(4),

ottaa huomioon aiheesta "Vihreä kirja - Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua: Poliittiset vaihtoehdot liikenteen ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin Euroopan unionissa" (KOM(95) 691 lopull.) antamansa lausunnon (CdR 364/96 fin)(5),

ottaa huomioon aiheesta "Euroopan aluepolitiikan rakenne ja tavoitteet laajentumisen ja maailmanlaajuistumisen yhteydessä: keskustelun avaus" antamansa lausunnon (CdR 157/2000 fin)(6),

ottaa huomioon komission tiedonannosta "Koheesio ja liikenne" (KOM(98) 806 lopull.) antamansa lausunnon (CdR 390/1999 fin)(7),

ottaa huomioon komission tiedonannosta merenkulun turvallisuuteen liittyvästä yhteisön toisesta toimenpidekokonaisuudesta Erika-säiliöaluksen onnettomuuden jälkeen (KOM(2000) 802 lopullinen - 2000/0325-0326-0327 COD) antamansa lausunnon (CdR 50/2001 fin)(8),

ottaa huomioon valiokunta 3:n marraskuun 23. päivänä 2001 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 54/2001 rev., jonka esittelijä oli Muriel Barker (UK/PSE),

katsoo, että liikenteellä on keskeinen rooli minkä tahansa alueen kehityksessä niin perusrakenteiden kuin palvelujen toimittamisen kannalta,

katsoo, että kaikkien hallinnollisten toimintakokonaisuuksien - yhteisön, jäsenvaltion, alue- ja paikallistason - on toimittava yhteistyössä kehitettäessä liikennepolitiikkaa läheisyysperiaatetta kunnioittaen; paikallis- ja alueviranomaiset ovat kaikkein lähimpänä kansalaisia,

katsoo, että myös EU:n tulevassa aluepolitiikassa on pyrittävä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseen, jotta edistettäisiin koko yhteisön sopusointuista kehitystä,

katsoo, että tavaraliikenteellä on elintärkeä rooli Euroopan yhdentymisessä ja alueiden taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämisessä,

katsoo, että vaikkei yhteisöllä ole toimivaltaa aluesuunnittelun alalla, komissio voi ehdottaa ei-sitovia toimia, joilla saattaa olla hyvin myönteisiä vaikutuksia ympäristöön ja kestävään kehitykseen,

katsoo, että alue- ja paikallisviranomaisilla on keskeinen rooli suunniteltaessa ja toteutettaessa yhtenäistä aluekehitystä,

katsoo, että kaikki liikennemuodot vaikuttavat ympäristöön ja asukkaiden terveyteen, julkisten perusrakenteiden tarjoamiseen ja ylläpitoon sekä jossain määrin kuljetuspalvelujen käyttäjien turvallisuuteen ja matkustusaikoihin,

katsoo, että Euroopan kaupunkien ruuhkautuminen ja saastuminen aiheuttavat lisäkustannuksia liike-elämälle sekä heikentävät liikennejärjestelmien tehokkuutta,

katsoo, että Amsterdamin sopimus velvoittaa EU:n sisällyttämään ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset yhteisön politiikan määrittelyyn ja toteuttamiseen erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi,

katsoo, että Göteborgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti kuljetusmuotojen välisen tasapainon muuttamisen EU:n kestävän kehityksen strategian ytimeen,

katsoo, että yleisesti on todettu, että yksittäiset kuljetusmuodot eivät aina maksa täysimääräisesti omaa osuuttaan sisäisistä ja ulkoisista kustannuksista ja että tämä vääristää tilannetta kuljetusmarkkinoilla,

katsoo, että TEN-suuntaviivoista laaditaan paraikaa erillistä lausuntoa,

hyväksyi 13. ja 14. maaliskuuta 2002 pitämässään 43. täysistunnossa (maaliskuun 13. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

Alueiden komitea

Johdanto

1. on tyytyväinen komission toimintaan tavoitteena laatia eurooppalainen liikennepolitiikka, joka tuottaa lisäarvoa jäsenvaltioiden aloitteille, joilla jo on paljon yhtäläisyyksiä. Kestävän liikennepolitiikan on vastattava mahdollisiin ongelmiin, joita autoistumisen eteneminen aiheuttaa sekä kaikkialla Euroopan unionissa että ehdokasvaltioissa yhteisön jäsenyyden nostaessa niiden tulotasoa.

2. on yleisesti ottaen tyytyväinen ehdotettuihin noin 60:een yhteisön toimenpiteeseen, mutta korostaa tarvetta saada alue- ja paikallisviranomaiset kiinteästi mukaan eurooppalaisen liikennepolitiikan kaikkiin kehitysvaiheisiin. Lisäksi asiakirjaan tulisi sisällyttää jonkinlainen aikataulu toimenpiteiden toteuttamiseksi (ja määritellä tavoitteet niiden toteutuksen edistämiseksi).

3. korostaa arvoa, joka kansalaisten osallistumisella on mahdollisesti erimielisyyttä herättävien toimintatapojen kehittämisessä. On oleellista, että vältetään voittajat ja häviäjät -asetelman muodostuminen radikaaleja poliittisia uudistuksia tehtäessä. Poliittisten ratkaisujen on oltava avoimia, ja päätökset on tehtävä selvästi lähellä yksittäistä kansalaista. Ainoastaan alue- ja paikallisviranomaiset pystyvät kantamaan tämän roolin.

Kestävyys

4. on tyytyväinen yhdistettyjen kuljetusten kokeiluhankkeita (PACT-aloitteita) seuraavaan Marco Polo -ohjelmaan, mutta pitää seuraaviksi kahdeksi vuodeksi varattuja määrärahoja liian vähäisinä, kun otetaan huomioon, miten tärkeää erilaisten liikennemuotojen yhdistäminen on rautatie-, meri- ja sisävesikuljetusten lisäämiseksi. Lyhyiden merikuljetusten, rautatiekuljetusten ja sisävesikuljetusten lisäämisen edistäminen vaihtoehtona maantiekuljetukselle muodostaa merkittävän elementin valkoisen kirjan ehdotuksissa siirtymän aikaansaamiseksi liikennemuotojen käytössä. On olennaista, että kehitetään nykyistä kestävämpiä kuljetusmuotoja tarjoamaan joustavuutta, monipuolisuutta ja nopeutta nykyisin vallitsevaan kulkumuotoon, maantiekuljetuksiin, nähden. Maantiekuljetukset täytyisi yhdistää kaikilta osin intermodaaliketjuun, jotta voidaan tarjota "ovelta ovelle" -palvelua. Erityisen kalliita liikennemuotojen yhteiskäyttöä edistäviä infrastruktuurihankkeita - kuten rautatietunneleita - varten on yhteisön lainsäädännössä sallittava poikkirahoitustoimet. Infrastruktuurin käyttömaksuja koskevassa direktiivissä on mahdollistettava ulkoisten kustannusten sisällyttäminen hintoihin todellisten kustannusten kattamiseksi ja ympäristöystävällisemmän vaihtoehtoisen infrastruktuurin rahoittamiseksi. Valtion tukea sääntelevillä säännöillä ei tulisi hankaloittaa julkisen tuen käyttöä silloin, kun se on olennaista intermodaalisuutta edistävien innovatiivisten suunnitelmien toteuttamisen kannalta.

Tällä aloitteella ei kuitenkaan saa syrjäyttää sellaisia alueita, jotka eivät voi hyödyntää vaihtoehtoisia kuljetusmuotoja. Tämä koskee muun muassa saaristoalueita, joiden tavarankuljetus on maantiekuljetusten varassa.

5. ehdottaa, että käytetään kaikkia soveltuvia arviointimenetelmiä uusien kehitysehdotusten tai perusrakenne-ehdotusten kestävyyden selvittämiseksi. Näin voidaan taata, että aluesuunnittelupolitiikan tavoitteita ei horjuteta yksittäisillä päätöksillä, joilla ehkä näyttäisi olevan ilmeisiä ansioita. Liikenteen ympäristövaikutuksiin on kiinnitettävä erityistä huomiota, ja lisäksi on tärkeää panna strategista ympäristövaikutusten arviointia koskeva yhteisön direktiivi tehokkaasti täytäntöön.

Painopisteen muutos liikennemuotojen välillä

6. korostaa, että pyrittäessä aikaansaamaan muutos tiettyjen kuljetusmuotojen käytössä tarkoituksena on edesauttaa laajempia tavoitteita, eli ruuhkautumisen ja saastumisen vähentämistä. Kaikkien toimien yhteydessä on huolehdittava siitä, että liikenteen alalla edistetään asianmukaisesti EU:n ilmastonsuojeluvelvoitteiden täyttymistä. Keinot ja lopputulos pitäisi erottaa toisistaan selvästi. AK toteaa, että siirtymää kestävään kuljetusmuotojen tasapainoon on arvioitava soveltaen kaikkiin kuljetusmuotoihin kunnianhimoista valvontaohjelmaa ottaen huomioon eri alueiden toisistaan poikkeavat mahdollisuudet hyödyntää eri kuljetusmuotoja.

7. katsoo, että joukkoliikennepalvelut ovat erittäin arvokkaita yhteiskunnalle, että niiden hallinnoiminen on ennen kaikkea julkispalvelua ja että on keskeistä tukea kestävää kehitystä. Milloin se suinkin on mahdollista, pitäisi demokraattisesti vastuunalaisen elimen huolehtia joukkoliikennepalvelujen tarjonnan valvonnasta joko suoraan tai toimivaltaisten sääntelyelinten kautta.

8. on tyytyväinen komission ehdotukseen tarkistaa liikennepolitiikkaa ja ennen kaikkea valtiontukien myöntämistä koskevia kilpailusääntöjä. Tämä auttaa huomaamaan, että monilla alueilla on erityisiä kuljetukseen liittyviä ongelmia, joista jotkut aiheutuvat maantieteellisistä seikoista, kuten alueiden syrjäisyydestä, vuoristoisuudesta tai siitä, että ne ovat saaria.

9. on yhtä mieltä siitä, että liikennevälineiden käyttäjien edun valvominen uudella julkisen liikenteen sopimuksella tarjoaa keinon parantaa laatua. Tällöin uuden tarjouskilpailun ajanjakson on kuitenkin oltava sopiva, koska uusi tarjouskilpailu on kallis hanke, ja lyhytkestoiset sopimukset eivät pysty synnyttämään luottamusta, jota pitkäaikaisiin perusrakenneinvestointeihin ryhtyminen vaatii.

Taajamaliikenne

10. korostaa, että monet liikenteen vakavimmista vaikutuksista ovat havaittavissa taajama-alueilla, ja on yhtä mieltä siitä, että ylenmääräinen yksityisautoilu on merkittävimpiä ruuhkautumisen syitä. Integroitujen liikennejärjestelmien kehittämiseen liittyy monia tekijöitä, mutta alue- ja paikallisviranomaisten on otettava ohjat käsiinsä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa luotua Local Transport Planiä komitea pitää kokonaisvaltaisena paikallisliikennenäkemyksenä vaikka myöntääkin, että liikennepalvelujen tarjoamisen yksityistämiseen kuuluu, että kuljetusyhtiöiden sitoutumisasteen viime kädessä ratkaisevat kaupalliset vaikuttimet.

11. viittaa komissiolle antamaansa aikaisempaan lausuntoon, jossa komitea ehdotti laadittavaksi valiovertailu-ohjelmaa, jossa sovittaisiin joukkoliikenteen standardeista ja muista vaihtoehdoista yhtä henkilöä kerrallaan kuljettaville yksityisautoille. Näitä ovat mm. auton jakaminen ja kimppakyyti. Citizens' Network Benchmarking -aloite on hyvästä, mutta periaatetta tulisi soveltaa laajemmalti, mitä AK suositteleekin.

12. korostaa, että liikkumisen hallintaan tulisi suhtautua myönteisesti ja pitää sitä tapana ratkaista yksittäisten kansalaisten kuljetustarpeet sekä keinona kestävien kuljetustapojen edistämiseen. Sitä tulisi myös soveltaa kaikkiin uusiin kehitysvaiheisiin ja ottaa asteittain käyttöön kaikissa vakiintuneissa henkilöliikennekeskuksissa.

Raideliikenteen elvyttäminen

13. kannattaa raiteitse tapahtuvan tavaraliikenteen elvyttämistä ja suosii sitä erityisesti täydentävien aloitteiden kuten Marco Polo -aloitteen yhteydessä. Marco Polo -aloitteen turvin rautateiden tavarankuljetusliikenne voidaan yhdistää suoraan toisiin kestäviin kuljetusmuotoihin kuten vesiliikenteeseen. On selvää, että rautatieverkon on vaikea vastata kapasiteettivaatimuksiin, jos rautateiden matkustajaliikennepalveluiden oletetaan toteuttavan täysipainoisesti potentiaaliaan aikaansaada kuljetusmuotojen välistä siirtymää. On sitouduttava kasvattamaan kaluston mitoitusta, jotta voidaan käsitellä nykyistä suurempia kontteja ja ilman vetoautoa lastattavia maantieperävaunuja.

TEN

14. toteaa, että TEN-suuntaviivoista laaditaan erillinen lausunto. Valkoisessa kirjassa ehdotetaan uusia suuria TEN-hankkeita, mutta näiden painopisteiden määrittelyprosessista olisi tehtävä täysin avoin. On ryhdyttävä toimenpiteisiin, jotta Essenissä sovittujen hankkeiden toteutuminen ei viivästyisi entisestään. Niin ikään olisi aiheellista osoittaa konkreettisesti eri kuljetusmuotojen ongelmakohdat ja tarpeet ja asettaa ne tärkeysjärjestykseen. Tällä perusteella suurten TEN-hankkeiden ohjelmia voitaisiin laajentaa. AK korostaa, että hyvät alueelliset ja paikalliset yhteydet pitkän matkan liikenneyhteyksiin ovat keskeisiä TENien tuottaman hyödyn täysimääräiseksi käyttämiseksi. On tarpeen ratkaista yhteyksien puute, jota ilmenee euroopanlaajuisen liikenteen kohdatessa alueliikenteen ja sen ruuhkat, mitkä haittaavat TENien käyttöä ja niiden tarkoituksen toteutumista.

15. korostaa, että näiden ongelmien ratkaisemiseksi alue- ja paikallisviranomaiset pitäisi saada mukaan euroopanlaajuisista kuljetuksen perusrakenteista käytävään keskusteluun, koska ne ovat päävastuussa paikallisista liikennejärjestelmistä. Valkoisessa kirjassa vaaditaan, että tärkeimmille eurooppalaisille tieyhteyksille laadittaisiin liikennesuunnitelmat, jotta nykyistä kapasiteettia voitaisiin hyödyntää tehokkaasti. Esimerkkinä hyvästä käytännöstä mainittakoon pääteistä ja moottoriteistä vastaava UK Highway Agency, joka laatii tiehallintastrategian (Route Management Strategy) kaikille teilleen. Strategioiden kehittäminen sitoo viranomaisia niillä paikkakunnilla ja alueilla, joiden läpi tie kulkee.

vaatii, että TEN-suuntaviivojen tarkistuksessa otetaan huomioon Euroopan alueen tasapainoinen kehittäminen lyhyellä ja keskipitkällä tähtäimellä. Tarkistuksen on siis oltava yhdenmukainen EU:n aluepolitiikan sekä Euroopan aluesuunnittelun ja aluekehityksen suuntaviivojen (ESDP) kanssa.

16. muistuttaa komissiota, että huhtikuussa 2000 se korosti syrjäisten, sisämaassa kaukana vesiyhteyksistä olevien, saarien tai vuoristoalueiden ja sisämaan ydinalueiden välisten erojen tunnistamisen tärkeyttä suunniteltaessa TEN-verkkoja. Euroopan laajuista liikenneverkkoa varten on luotava tarpeelliset perusrakenteet, jotta siihen voidaan liittää jäsenvaltioiden saarialueet ja kehittää intermodaalikuljetuksia, jotka on mukautettu saarten erityistarpeisiin. Toivottavasti nämä erot otetaan edelleen huomioon TEN-suuntaviivoja tarkistettaessa. AK toteaa myös, että aikaisemmissa lausunnoissaan se on vaatinut TEN-T:hen alueiden välisten yhteyksien karttaa, jonka avulla voitaisiin supistaa alueiden välisiä eroja esittämällä yhteyksiä varten kaikkialla unionissa voimassa olevat vähimmäisvaatimukset. Euroopan ydinkeskuksen ja syrjäseutujen välisen tasapainottamisen ei katsota olevan riittävän selkeää, sillä jos alueiden liikennemäärät kasvavat eri maantieteellisillä alueilla samaa vauhtia kuin nykyisin, keskusalueet ruuhkautuvat entisestään. Tämä aiheuttaa lisääntyviä ongelmia syrjäisille alueille, jotka pyrkivät integroitumaan yhteismarkkinoihin.

Laivaliikenne

17. on tyytyväinen komission ehdotukseen sisällyttää "merten moottoritiet" vuoden 2004 TEN-suuntaviivojen tarkistukseen. Monilla Euroopan alueilla olisi mahdollisuus käyttää lyhyen matkan merenkulkua yhdistettynä joko rautatie- tai sisävesiliikenteeseen ja päästä vesitse yhtenäismarkkinoiden toisille alueille ja siten osaltaan tyydyttää laajenevan yhteisön uusia tarpeita. Esimerkki tästä on Interreg-hanke NETA, jossa suositellaan uusia meriyhteyksiä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan välille. Tämä vähentäisi raskasta liikennettä sekä Alankomaiden että Saksan moottoriteillä. "Merten moottoriteitä" suunniteltaessa jäsenvaltioiden on neuvoteltava alueiden kanssa. Interreg III B:n toimenpideohjelmat voivat olla tärkeitä näiden neuvottelujen kannalta.

18. on tyytyväinen, että innovatiivisuutta korostetaan sekä merenkulussa että sisävesiliikenteessä. Interregiin osallistuvat alueet ovat tehneet laajamittaista tutkimusta sähköisen tiedonsiirron sovelluksista, joiden avulla voidaan hoitaa satamien käyttömuodollisuudet. Tämän toiminnan ja "yhden palvelupisteen järjestelmien" edelleenkehittämistä ehdotetaan Interreg III -ohjelmassa.

Vesiliikenteen kaikkien muotojen kehittämiseksi tarvitaan aktiivista yhteisöpolitiikkaa. Valkoisessa kirjassa ehdotetut keinot, "merten moottoritiet" sekä alan alueellisten tukikehysten tarkistaminen, eivät ole riittäviä haasteisiin nähden. Alueiden komitea odottaa komissiolta kunnianhimoisempia ehdotuksia.

Aluesuunnittelu

19. on tyytyväinen, että valkoisessa kirjassa myönnetään kuljetussektorin ylittävien toimenpiteiden tarve. Komitea on aiemmin todennut, että Euroopan aluepolitiikan pitäisi perustua Euroopan aluesuunnittelun ja aluekehityksen suuntaviivoihin (ESDP), joita voidaan käyttää arvokkaana poliittisena kehyksenä EU:n kehittämisessä. Suuntaviivoissa tunnustetaan alueviranomaisten kasvava merkitys fyysisessä suunnittelussa. Komitea toteaa, että jotkin taloudelliset muuttujat kuten teollisuuden riippuvuus JOT-logistiikasta eivät ole alueiden suoran vaikutusmahdollisuuden piirissä, mutta aluesuunnittelun kapasiteettia tulisi hyödyntää maankäyttöpolitiikan ja kuljetuspolitiikan nivomiseksi kiinteämmin toisiinsa. Tätä periaatetta tulisi noudattaa myös päätettäessä terveydenhoidon, koulutuksen tai jonkin muun liikennöintiin vaikuttavan toiminnan sijoittamisesta. ESDP ja kehkeytymässä oleva yhteinen liikennepolitiikka tarjoavat tarvittavan kehyksen, jonka sisällä kohtaavat alakohtaiset politiikat, jotka ovat tähän asti toimineet erillään turhan usein. Maankäyttöpolitiikan ja liikennepolitiikan yhdistäminen on olennainen edellytys valkoisessa kirjassa asetettujen tavoitteiden täysimääräiselle saavuttamiselle. Lisäksi on varmistettava, että rakennerahasto-ohjelmat (esim. Interreg sekä tavoitteita 1 ja 2 koskevat ohjelmat) täydentävät ja edistävät suoraan valkoisessa kirjassa esitettyjä toimintalinjoja.

20. korostaa, että suunnittelusäännöksiä voidaan hyödyntää suojaamaan käytöstä poistettuja rautateitä tai vesiväyliä myöhempää käyttöä varten. Alueviranomaisten erityistehtävä on löytää mahdolliset reitit, jotka ehkä ylittävät yksittäisen viranomaisen toimialueen rajat, ja taata sen jälkeen, että saadaan aikaan kokonaisnäkemys reittikokonaisuuden suojelemiseksi koordinoimattomalta rakennustoiminnalta. Alankomaiden viranomaisten johdolla toteutettavassa, Interreg-ohjelmaan kuuluvassa hankkeessa on todettu strategisen suojelun merkitys pyrittäessä siihen, että rakennettavista kohteista luodaan yhteydet kestäviin kuljetusmuotoihin kuten sisävesireitteihin ja rautateihin, joilla liikenne ei ole yhtä vilkasta kuin maanteillä.

katsoo, että liikennepolitiikan panos aluekehitykseen edellyttää yleispalvelun velvoitteita koskevan EU:n lainsäädännön kehittämistä. Yleispalvelun velvoitteilla on erityisen suuri merkitys alueille, ja koska valkoisessa kirjassa ei käsitellä asiaa riittävästi, pitäisi pohtia tarkemmin yleispalvelun velvoitteita koskevien säännöksien soveltamista yhteisön sisäisiin yhteyksiin.

Liikenteen perusrakenteiden käytöstä perittävät maksut

21. katsoo, että milloin ulkoiset kustannukset on sisällytettävä kustannuksiin, on tehtävä ero ajan, paikan ja kuljetusmuodon mukaan. Tähän on päästävä mahdollisimman avoimesti ja yksinkertaisesti. Käytettyjen menetelmien on oltava helposti ymmärrettäviä - ymmärrettävyysvaatimusta toteutetaan yksittäistä kansalaista ajatellen mahdollisimman pitkälle.

22. on huolissaan siitä, että EU:n syrjäisimmille ja vaikeapääsyisille alueille joudutaan väistämättä kuljettamaan vienti- ja tuontituotteita muita pitempiä matkoja ja että näin syntyvät kustannukset voivat vääristää paikallistalouksia. On tutkittava tarkemmin maanteiden käyttömaksujen vaikutusta kuljetusjärjestelmiin. Vaikutukset EU:n eri alueilla on pidettävä mielessä, kun kehitetään kaikkialla EU:ssa käyttöön otettavaa laskutusjärjestelmää. Asiaa monimutkaistaa vielä se, että syrjäiset alueet, joilla maaseutuyhteisöjen osuus on usein huomattava, kärsivät mahdollisesti lisäksi ruuhkaisista teistä, mikä voi antaa aiheen uusien maksujärjestelmien käyttöön. Rahoituksen kannalta olisi sopivampaa kannustaa asianmukaisesti yksityissektorin mahdollisuuksia osallistua julkisen infrastruktuurin rahoittamiseen ja edistää julkisen ja yksityisen sektorin sekatoimia mahdollisimman tehokkain toisiaan täydentävin investoinnein. Tällä tavalla voitaisiin täydentää valkoisessa kirjassa esitettyä kahta toimenpidettä, rahastojen enimmäisosuuden lisäämistä ja tietullin käyttöönottoa.

Asiakkaan tarpeiden tyydyttäminen

23. korostaa EU:n politiikan perusajatusta eli kansalaiskeskeistä liikennesuunnittelua. Tämä prosessi on kuitenkin mukautettava alue- ja paikallisviranomaisten ja jäsenvaltioiden noudattamiin monentyyppisiin päätöksentekomenettelyihin. Alue- ja paikallisviranomaiset ovat parhaassa asemassa kuulemaan ruohonjuuritason mielipiteitä ja käymään rakentavaa vuoropuhelua edustamiensa kansalaisten kanssa.

24. katsoo, että on ratkaistava joukkoliikenteen käytettävyyteen liittyvät vaikeudet ensisijaisesti investoimalla kalustoon, jota vanhusten, pienten lasten kanssa matkustavien sekä vammaisten on helppo käyttää. Niukat kulkumahdollisuudet rajoittavat yhteiskuntaan osallistumista. Tämä on tiivistetty hyvin ESDP:ssä seuraavin sanoin: "Kaikille kansalaisille on turvattava peruspalveluiden saanti, avointa tilaa, perus- ja ammattikoulutus sekä terveydenhuolto".

25. katsoo, että on joitain erityisiä terveysriskejä, jotka tulisi ratkaista. Näitä ovat esimerkiksi pitkät lentomatkat, jotka aiheuttavat kasvavaa huolta, ja lauttaliikenteen erityisongelmat. Kaupunkialueilla asuville Euroopan unionin kansalaisille liikenne aiheuttaa monia terveys- ja turvallisuushaittoja, joista useat voitaisiin ratkaista siirtymällä laajamittaisesti käyttämään kestävämpiä kuljetusmuotoja nykyistä enemmän. Erityisen herkille alueille on laadittava erityisperiaatteet, joilla varmistetaan, että liikennevirtoja hallitaan kestävällä tavalla terveyden ja ympäristön tarpeet huomioon ottaen. Mallina voitaisiin käyttää EU:n ja Sveitsin välistä sopimusta.

Lentoliikenne

26. on tyytyväinen, että ilma- ja raideliikenteen intermodaalisuuden kehittämistä korostetaan. Näissä toimintalinjoissa ei kuitenkaan saa syrjäyttää alueita, jotka eivät pysty hyötymään huippunopeista junayhteyksistä, kuten erityisesti saaristoalueita. Koska lentoliikenteen jatkoyhteydet ovat vastedeskin erityisen tärkeitä kyseisille alueille, keskeisillä lentoasemille on suojeltava niiden lähtö- ja laskeutumisaikoja, eikä niitä saa myydä tuottoisampiin pitkän matkan lentoyhteyksiin käytettäviksi, evätä alueellisilta palveluilta kaluston kokoon vedoten tai raivata sellaisten uusien palvelujen tieltä, jotka eivät välttämättä ylläpidä alueellisia lentoyhteyksiä.

27. korostaa alueellisten lentoasemien kehittämisen tarpeellisuutta. Niiden avulla voitaisiin parantaa liikennemuotojen valikoimaa ja lisätä alueiden välisiä suoria yhteyksiä Euroopassa. Ne voivat helpottaa suurten keskuslentokenttien paineita, ja suorien aikatauluun sidottujen lentovuorojen uskotaan rohkaisevan kotimaan investointeihin. Lentoasemat ovat myös paikallisen talouskasvun moottoreita, mutta niiden rakentaminen on suunniteltava ja hallinnoitava huolellisesti, jotta niiden välittömässä läheisyydessä asuva väestö pääsee nauttimaan niiden tuottamista eduista niin, että samalla lentokenttien läheisyyden aiheuttamat haitat voidaan minimoida. Alueiden komitean mielestä alueellisten lentoasemien asemaa ei saa heikentää Atlantin ylittävää lentoliikennettä koskevilla sopimusehdotuksilla.

Turvallisuus

28. katsoo, että valkoisessa kirjassa kyllä ilmaistaan ongelmien suuruus määrällisesti, muttei onnistuta tarjoamaan kuin jokseenkin rajallisia ratkaisuja liikenneonnettomuuksien liian suuren lukumäärän vähentämiseksi, koska laskelmissa keskitytään ainoastaan TEN-teihin. Näin on menetelty, vaikka suurin osa onnettomuuksista tapahtuu paikallisteillä. Joissakin jäsenvaltioissa on onnistuttu vähentämään kuolonuhrien ja loukkaantuneiden määriä tuntuvasti. Tämä osoittaa, että tieturvallisuusohjelmat voivat onnistua käytettäessä oikeanlaisia keinoja. Selkeästi tiettyjä rikkomuksia vastustamaan rajatut kampanjat - ylinopeus tai rattijuoppous - ovat omiaan muuttamaan autonkäyttöön liittyviä asenteita. Kohdentamalla rahoitusta toimenpiteisiin, jotka selkeästi tarjoavat sijoitukselle tuottoa, voidaan parantaa nykyisen liikenneverkon turvallisuutta.

29. katsoo, että pyrkimys kuljetusmuotojen parempaan, kestävään tasapainoon sisältää merkittäviä turvallisuustekijöitä. Raskas kalusto aiheuttaa vakavia onnettomuuksia muita enemmän; ja viranomaisten on valvottava turvallisuusmääräyksiä, jotka koskevat kuljettajien ajoaikoja, koulutusta ja ajoneuvojen ominaisuuksia. Vaikka korkeat normit ovat toivottavia, ehdotuksissa ei kuitenkaan pidä olla liikaa yksityiskohtaisia määräyksiä eikä niillä tule luoda päällekkäisiä byrokratian portaita.

Galileo-ohjelma

30. kannattaa ehdotusta perustaa eurooppalainen satelliittinavigointijärjestelmä. Mahdollisuus seurata yksittäistä kuljetusyksikköä satelliitin välityksellä - esimerkiksi julkisen liikenteen kulkuneuvoja tai rahtikonttia - ja käyttää tietojärjestelmää on jo tuomassa uuden ulottuvuuden liikenteen hallintaan. Varaamalla tätä tarkoitusta varten oma satelliittiryhmä poistetaan epävarmuustekijät, jotka liittyvät sotilastarkoituksiin rakennettuihin järjestelmiin, ja lisäksi se tarjoaa käyttäjille entistä suurempaa tarkkuutta.

Bryssel 13. maaliskuuta 2002.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Albert Bore

(1) EYVL C 293, 13.10.1999, s. 9.

(2) EYVL C 374, 23.12.1999, s. 76.

(3) EYVL C 198, 14.7.1999, s. 8.

(4) EYVL C 180, 11.6.1998, s. 1.

(5) EYVL C 116, 14.4.1997, s. 52.

(6) EYVL C 148, 18.5.2001, s. 25.

(7) EYVL C 226, 8.8.2000, s. 22.

(8) EYVL C 357, 14.12.2001, s. 1.