[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 27.11.2009

KOM(2009)658 lopullinen

Ehdotus:

NEUVOSTON PÄÄTÖS

Schengenin rajasäännöstön täydentämisestä Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston koordinoiman operatiivisen yhteistyön puitteissa suoritettavan ulkoisten merirajojen valvonnan osalta

PERUSTELUT

EHDOTUKSEN SISÄLTÖ

Taustaa

Vuonna 2007 komissio teki tutkimuksen, jossa analysoitiin ulkoisten merirajojen valvonnan kansainvälistä oikeudellista kehystä ja sen tehokkaan täytäntöönpanon esteitä. Tämän jälkeen komissio antoi jäsenvaltioiden, EU:n rajaturvallisuusviraston, jäljempänä ’Frontex’, Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston ja Kansainvälisen siirtolaisjärjestön asiantuntijoista muodostuvan epävirallisen valmisteluryhmän tehtäväksi laatia toimintaohjeet Frontexin merioperaatioita varten.

Syyskuussa 2007 kokoontunut oikeus- ja sisäasioiden neuvosto ilmaisi tukensa valmisteluryhmälle. Se pyysi komissiota, Frontexia ja jäsenvaltioita saattamaan ensisijaisena toimena päätökseen Frontexin yhteisten operaatioiden kannalta merkittävän merioikeuden analyysin ja komissiota raportoimaan asiasta neuvostolle ennen vuoden loppua.

Ryhmä kokoontui viisi kertaa heinäkuun 2007 ja huhtikuun 2008 välisenä aikana ja laati Frontexin merioperaatioita koskevan ohjeluonnoksen. Osallistujat eivät päässeet sopuun kysymyksistä, jotka koskivat muun muassa vaikutuksia ihmisoikeuksiin ja pakolaisten oikeuksiin, Frontexin asemaa ja siirtolaisten maihinlaskupaikkojen määrittämistä etukäteen.

Komissio uskoi, että jäsenvaltioiden väliset erimielisyydet estäisivät ohjeiden vahvistamisen, joten se laati päätösluonnoksen epävirallisen valmisteluryhmän tulosten perusteella. Luonnos perustui Schengenin rajasäännöstön 12 artiklaan, jonka mukaan komissio voi antaa rajavalvontaa koskevia sääntöjä komitologiamenettelyä noudattaen (jolloin Euroopan parlamentin sääntelykomitea käyttää tarkasteluoikeuttaan).

Schengenin rajasäännöstökomitean kuuleminen

Päätösluonnos esitettiin Schengenin rajasäännöstökomitealle keskusteltavaksi 23.–24. helmikuuta 2009. Useat jäsenvaltiot vastustivat luonnosta voimakkaasti lähinnä siksi, että siinä ylitettiin Schengenin rajasäännöstössä komissiolle annetut valtuudet. Muut jäsenvaltiot kuitenkin ilmaisivat vankan tukensa erityisesti ihmisoikeuksien ja pakolaisten oikeuksien suojeluun liittyville näkökohdille. Jotkin jäsenvaltiot esittivät luonnoksesta varaumia, vaikka ne eivät olleet saaneet päätökseen asiaa koskevia sisäisiä neuvottelujaan.

Kesäkuussa 2009 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti päätelmissään, että ”Frontexin koordinoimia rajavalvontaoperaatioita on tehostettava, yhteisille partioille ja pelastettujen henkilöiden maihintuonnille on määriteltävä selkeät voimankäyttösäännöt”. Tämän perusteella komissio päätti turvautua komitologiamenettelyyn. Päätösluonnoksen muutettu versio, jossa oli otettu huomioon joitakin jäsenvaltioiden esittämiä huolenaiheita, annettiin komitealle 19. lokakuuta 2009. Tärkeimmät muutokset olivat seuraavat:

- Ohjeet toistettiin täydellisinä liitteessä, joka on määrä sisällyttää operaatioon osallistuvien jäsenvaltioiden ja Frontexin vahvistamaan toimintasuunnitelmaan.

- Palauttamiskiellon periaatetta muokattiin siten, että sitä sovellettaisiin vain niihin tapauksiin, joissa on perusteltua olettaa henkilöiden joutuvan vainon tai muun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi.

- Pysäyttämistä ja etsintä- ja pelastustoimia valvontaoperaation yhteydessä koskevaa säännöstä yksinkertaistettiin.

- Luonnoksessa asetetaan etusijalle maihin laskeminen kolmanteen maahan (edellyttäen, että tämä noudattaa palauttamiskiellon periaatetta). Jos tämä ei ole mahdollista, maihin laskemisen olisi tapahduttava maantieteellisesti lähimpään paikkaan.

Lokakuun 19. päivänä pidetyssä kokouksessa komiteaa pyydettiin antamaan virallinen lausunto päätösluonnoksesta. Kahdeksan jäsenvaltiota äänesti ehdotuksen puolesta (yhteensä 67 ääntä). Seitsemän jäsenvaltiota äänesti vastaan (yhteensä 116 ääntä). Neljä jäsenvaltiota pidättäytyi ottamasta kantaa. Viisi jäsenvaltiota ei ollut edustettuina. Komitean lausunnon antamisen edellyttämää äänikynnystä (223 ääntä) ei saavutettu.

EHDOTUKSEN PERUSTELUT JA TAVOITTEET

Tämä ehdotus edustaa komitologiamenettelyn seuraavaa vaihetta, jossa komission on viipymättä esitettävä ehdotus neuvoston päätökseksi neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Ehdotuksen on sisällettävä se luonnosteksti, josta komiteassa äänestettiin.

Ehdotuksen tavoitteena on varmistaa, että kaikki operaatioihin osallistuvat jäsenvaltiot noudattavat yhdenmukaisesti merirajojen valvontaoperaatioihin liittyviä kansainvälisiä sääntöjä Frontexin koordinoimassa operatiivisessa yhteistyössä (merioikeusyleissopimus, ihmishengen turvallisuutta merellä ja etsintä- ja pelastuspalveluja merellä koskevat yleissopimukset sekä pakolaisia ja perusoikeuksia koskeva kansainvälinen oikeus). Tavoitteena on myös luoda säännökset, joiden perusteella jäsenvaltio voi harjoittaa valvontaa toisen jäsenvaltion merirajalla.

Eurooppa-neuvoston 29.–30. lokakuuta 2009 pidetyn kokouksen päätelmissä mainitaan jälleen kerran, että tarvitaan ”selkeät säännöt merellä suoritettavien yhteisten operaatioiden toteutukselle huolehtien asianmukaisesti muiden maahanmuuttajien kanssa yhdessä matkustavien, suojelun tarpeessa olevien henkilöiden suojelusta kansainvälisen oikeuden mukaisesti”.

Luonnoksessa pyritään ratkaisemaan erityisesti seuraavat ongelmat:

- Jotkin jäsenvaltiot, Euroopan parlamentin jäsenet, asiantuntijat ja yhdistykset ovat kyseenalaistaneet sen, kunnioitetaanko Frontexin operaatioissa perusoikeuksia ja pakolaisten oikeuksia, erityisesti palauttamiskiellon ja turvapaikkamenettelyihin pääsyn osalta. Ne ovat huolissaan siitä, mitä lakia sovelletaan tällaisissa tilanteissa etenkin avomerellä ja mitä takeita on siitä, että näitä oikeuksia todella kunnioitetaan. Schengenin säännöstöä täytäntöönpantaessa on kunnioitettava perusoikeuksia, mutta tätä ei toisteta selvästi valvontaoperaatioiden yhteydessä. Jäsenvaltioiden tulkinnat kansainväliseen oikeuteen kuuluvasta palauttamiskiellon periaatteesta eroavat toisistaan: jotkin jäsenvaltiot esimerkiksi kiistävät sen soveltamisen kansainvälisillä vesialueilla.

- Ehdotuksen tavoitteena on selventää velvollisuutta noudattaa perusoikeuksia ja pakolaisten oikeuksia Frontexin valvontaoperaatioiden yhteydessä. Lisäksi ehdotuksella otetaan käyttöön sellaisten henkilöiden palauttamiskielto, jotka ovat vaarassa joutua vainon tai muun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi. Tätä kieltoa on määrä soveltaa riippumatta siitä, millaisella vesialueella henkilöt ovat.

- Päätösehdotuksella luodaan yhteisön oikeuteen oikeusperusta sellaisten valtuuksien käytölle, jotka ovat välttämättömiä Schengenin rajasäännöstön 12 artiklan tehokkaan soveltamisen kannalta. Valtuudet liittyvät muun muassa etsinnän suorittamiseen aluksella ja aluksen pysäyttämiseen. Ehdotuksessa määritetään edellytykset, joiden perusteella tällaisiin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä eri merialueilla, kansainväliset vesialueet mukaan luettuina. Näihin edellytyksiin on sisällytetty kansainvälisen oikeuden asianmukaiset säännöt, joten ehdotus edistää niiden tehokasta ja yhdenmukaista noudattamista Frontexin operaatioissa (rannikkovaltion lupa, aluksen käyttämän lipun tarkistaminen, lippuvaltion lupa, lippua käyttämättömät alukset jne.).

- Suurin osa Frontexin koordinoimista merioperaatioista muuttuu etsintä- ja pelastusoperaatioiksi. Frontex ei kuitenkaan ole etsintä- ja pelastusviranomainen, vaan sen tehtävänä on helpottaa rajavalvontaa koskevien sääntöjen täytäntöönpanoa. Käytännössä operaatioiden muuttuminen etsintä- ja pelastusoperaatioiksi sulkee ne pois Frontexin koordinoinnin ja yhteisön oikeuden piiristä. Velvollisuutta antaa apua merellä sekä etsintä- ja pelastusviranomaisten tehtäviä säätelee kansainvälinen oikeus, mutta jäsenvaltiot eivät tulkitse tai sovella näitä sääntöjä yhdenmukaisesti.

- Päätösehdotuksella on tarkoitus varmistaa, että kyseistä kansainvälistä avustusvelvoitetta noudatetaan ja etsintä- ja pelastusjärjestelmää sovelletaan. Sillä luodaan periaate, jonka mukaan etsintä- ja pelastusviranomaisten kanssa on tehtävä yhteistyötä jo ennen operaation käynnistymistä. Siinä myös määritellään, mihin etsintä- ja pelastusviranomaiseen on otettava yhteyttä, jos vastuussa oleva viranomainen ei vastaa. Näin varmistetaan, että kaikki operaatioon osallistuvat yksiköt ottavat yhteyttä samaan etsintä- ja pelastusviranomaiseen.

- Toinen ero jäsenvaltioiden välillä on siinä, kuinka ne määrittelevät avustamista edellyttävän tilanteen: joidenkin jäsenvaltioiden mielestä aluksen pitää olla uppoamaisillaan, kun taas toisten mielestä riittää, että alus on merikelvoton. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot edellyttävät, että aluksella olevat henkilöt ovat pyytäneet apua, kun taas toiset eivät pidä tätä tarpeellisena. Ehdotus perustuu etsintä- ja pelastusjärjestelmään, ja siinä säädetään, että jos on olemassa pieninkin epäilys aluksen tai henkilön turvallisuudesta, etsintä- ja pelastusviranomaisiin on otettava yhteyttä ja niille on annettava kaikki tarvittavat tiedot, jotta ne pystyvät määrittämään, onko kyse etsintä- ja pelastustilanteesta vai ei.

- On vaikea päättää, minne pelastetut henkilöt olisi toimitettava, ja tämä seikka onkin yksi etsintä- ja pelastusjärjestelmän heikkouksista. Vuonna 2004 tehtyjen muutosten mukaan kaikkien valtioiden on tehtävä yhteistyötä etsintä- ja pelastustilanteen ratkaisemiseksi. Etsintä- ja pelastusalueesta vastuussa olevan valtion on yhteistyössä muiden valtioiden kanssa päätettävä, minne pelastetut henkilöt viedään. Yksi jäsenvaltio ei hyväksynyt näitä muutoksia. Erimielisyyttä aiheutti erityisesti kysymys siitä, missä pelastetut henkilöt olisi laskettava maihin, jos etsintä- ja pelastusalueesta vastaava valtio ei pysty täyttämään tältä osin velvollisuuksiaan. Jotkin jäsenvaltiot ovat haluttomia osallistumaan operaatioihin, koska ne pelkäävät joutuvansa ottamaan pelastetut henkilöt maahan. Päätösehdotuksella pyritään ratkaisemaan tällaiset tilanteet tarkentamalla, että jos maihin laskeminen kolmanteen maahan ei ole mahdollista, maihin laskeminen tapahtuu operaation isäntävaltiona toimivaan jäsenvaltioon.

EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

Oikeusperusta

Ehdotuksen oikeusperusta on henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006[1] 12 artiklan 5 kohta, jossa valtuutetaan komissio antamaan rajavalvontaa koskevia sääntöjä komitologiamenettelyä noudattaen, jolloin Euroopan parlamentin sääntelykomitea käyttää tarkasteluoikeuttaan.

Ehdotus koskee merirajojen valvontaa Frontexin operaatioiden yhteydessä. Frontexin toimeksiantoon kuuluu muun muassa helpottaa jäsenvaltioiden välistä operatiivista yhteistyötä Schengenin rajasäännöstön täytäntöönpanon yhteydessä. Näitä operaatioita säätelee rajasäännöstö, niitä koordinoi yhteisön virasto, ja ne rahoitetaan yhteisön talousarviosta. Säännöstön 12 artiklassa säädetään nimenomaisesti valvontaa koskevien lisäsääntöjen antamisesta komitologiamenettelyssä. Kun valvotaan merirajoja, on itsestään selvää, että kansainvälistä merioikeutta on noudatettava. Tällaisissa operaatioissa ei myöskään voida loukata ihmisoikeuksia eikä pakolaisten oikeuksia, mistä säädetään jo itse säännöstössä. Ehdotus on täysin kansainvälisen oikeudellisen kehyksen mukainen: sen tavoitteena on tehostaa näiden periaatteiden noudattamista operaatioiden yhteydessä sekä parantaa oikeudellisen kehyksen yhdenmukaista noudattamista kaikkien operaatioihin osallistuvien operatiivisten yksiköiden keskuudessa.

Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate

Päätösehdotus koskee asiaa, joka ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, joten siihen sovelletaan toissijaisuusperiaatetta. Sen on myös oltava suhteellisuusperiaatteen mukainen.

Jäsenvaltiot eivät voi yksin saavuttaa ehdotuksen tavoitteita, vaan tavoitteen saavuttaminen edellyttää yhteisön sääntöjen hyväksymistä.

Ehdotus koskee merirajojen valvontaa Frontexin koordinoiman operatiivisen yhteistyön puitteissa. Se ei koske valvontatoimintaa, jota jäsenvaltiot suorittavat itsenäisesti tai yhteistyössä Frontexin operaatioiden ulkopuolella.

Sääntelytavan valinta

Ehdotettu säädöstyyppi: neuvoston päätös.

Säädöstyypiksi valittiin päätös, koska ehdotuksella on tarkoitus luoda velvoitteita niille jäsenvaltioille, joille se on osoitettu, etenkin silloin, kun ne suorittavat ulkorajojen valvontaa Frontexin koordinoiman operatiivisen yhteistyön puitteissa.

Sisältö

Ehdotuksen 1 artiklan mukaan merirajojen valvonnan on Frontexin operaatioissa tapahduttava liitteessä vahvistettujen ohjeiden mukaisesti, ja liite olisi sisällytettävä kunkin operaation toimintasuunnitelmaan.

- Liitteen sisältöä kuvataan lyhyesti 2 jaksossa.

JOHDONMUKAISUUS SUHTEESSA UNIONIN MUUHUN POLITIIKKAAN

Ehdotus on johdonmukainen yhteisön muun politiikan kanssa, erityisesti Euroopan unionin ulkopolitiikan ja yhteisen liikennepolitiikan kanssa. Ehdotus on myös johdonmukainen Euroopan unionin yhdennetyn meripolitiikan kanssa.

KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI

Ulkopuolisten tahojen kuuleminen

Päätösehdotus perustuu pitkälti epävirallisen valmisteluryhmän työn tuloksiin. Valmisteluryhmä kokoontui komission aloitteesta vuosina 2007 ja 2008, ja se koostui jäsenvaltioiden, Frontexin, Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston ja Kansainvälisen siirtolaisjärjestön asiantuntijoista.

Vaikutusten arviointi

Ehdotuksesta ei tehty vaikutusten arviointia, koska siinä lähinnä toistetaan ja selvennetään jo voimassa olevia kansainvälisiä ja yhteisön sääntöjä.

ARVIOINTI

Päätöksen täytäntöönpanoa ei ole tarkoitus arvioida.

RAHOITUSSELVITYS JA PETOSRISKIN ARVIOINTI

Toimenpiteestä ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitusta yhteisölle. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.

TIETTYJEN JÄSENVALTIOIDEN JA ASSOSIOITUNEIDEN VALTIOIDEN ERITYISASEMA

Tämä ehdotus koskee Schengenin säännöstön kehittämistä. Pöytäkirjojen osalta on sen vuoksi otettava huomioon seuraavat vaikutukset:

- Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti: Tällä ehdotuksella aiotaan kehittää sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti eivät osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY ja Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY nojalla. Sen vuoksi nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän päätöksen tekemiseen, päätös ei sido niitä eikä sitä sovelleta niihin.

- Tanska: Ehdotuksella korvataan asetus (EY) N:o 562/2006. Koska asetuksella kehitetään Schengenin säännöstöä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston määräysten nojalla, Tanska on Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 5 artiklan mukaisesti saattanut tämän asetuksen osaksi kansallista lainsäädäntöään ja ilmoittanut asiasta 8. kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä. Sen vuoksi Tanskan on kansainväliseen oikeuteen perustuvien velvoitteiden nojalla pantava tämä päätös täytäntöön.

- Norja ja Islanti: Tällä ehdotuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä tehdyssä sopimuksessa[2] viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen.

- Sveitsi: Tällä ehdotuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä allekirjoitetussa sopimuksessa[3] Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen.

- Liechtenstein: Tällä ehdotuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen.

Ehdotus:

NEUVOSTON PÄÄTÖS

Schengenin rajasäännöstön täydentämisestä Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston koordinoiman operatiivisen yhteistyön puitteissa suoritettavan ulkoisten merirajojen valvonnan osalta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006[4] ja erityisesti sen 12 artiklan 5 kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

1. Rajojen valvonnan tavoitteena on estää luvattomat rajanylitykset, torjua rajat ylittävää rikollisuutta ja ottaa kiinni rajan laittomasti ylittäneet henkilöt tai toteuttaa muita heihin kohdistuvia toimenpiteitä. Rajavalvonnalla olisi pystyttävä tehokkaasti estämään henkilöitä kiertämästä rajanylityspaikoilla tehtävät tarkastukset ja havaitsemaan ulkorajojen luvattomat ylitykset.

2. Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto, jäljempänä ’virasto’, vastaa jäsenvaltioiden operatiivisen yhteistyön koordinoinnista yhteisön lainsäädännön noudattamisen helpottamiseksi muun muassa rajavalvonnan alalla. Yhden jäsenvaltion meri- ja ilmavoimien yksiköiden toisten jäsenvaltioiden rajoilla osana operatiivista yhteistyötä suorittamat rajavalvontatoimet edellyttävät lisäsääntöjä samoin kuin tällaisen yhteistyön lujittaminen.

3. Valvontaoperaatiossa toteutettujen toimenpiteiden olisi oltava oikeassa suhteessa niiden tavoitteisiin nähden, ja niissä olisi noudatettava täysimääräisesti perusoikeuksia sekä pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden oikeuksia, erityisesti palauttamiskieltoa, asetuksen (EY) N:o 562/2006 ja yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisesti. Jäsenvaltioita sitovat turvapaikkasäännöstön määräykset sekä erityisesti pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston direktiivi 2005/85/EY[5], jota on sovellettava jäsenvaltioiden alueella, myös niiden rajoilla tai kauttakulkualueilla tehtyihin turvapaikkahakemuksiin.

4. Kesäkuun 18–19 päivänä ja lokakuun 29–30 päivänä 2009 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti tarvetta lujittaa viraston koordinoimia rajavalvontaoperaatioita sekä tarvetta määrittää selkeät säännöt yhteisille partioille ja pelastettujen henkilöiden maihin laskemiselle.

5. Olisi otettava huomioon, että viraston koordinoimat rajavalvontaoperaatiot toteutetaan osallistuvien jäsenvaltioiden ja viraston hyväksymän toimintasuunnitelman mukaisesti noudattaen sen koordinointikeskuksen antamia ohjeita ja aikataulua, jossa operaatioon osallistuvat jäsenvaltiot ja virasto ovat edustettuina, ja että ennen operaation käynnistämistä määritellään yksi tai useampi isäntäjäsenvaltio, jonka rajaa valvotaan. Tässä päätöksessä vahvistetut ohjeet olisi sisällytettävä kyseiseen toimintasuunnitelmaan.

6. Tämän päätöksen täytäntöönpano ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden velvoitteisiin, jotka johtuvat Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksesta, ihmishengen turvallisuutta merellä koskevasta kansainvälisestä yleissopimuksesta, kansainvälisestä etsintä- ja pelastuspalveluja merellä koskevasta yleissopimuksesta, kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksesta ja sen maitse, meritse ja ilmateitse tapahtuvaa maahanmuuttajien salakuljetusta koskevasta lisäpöytäkirjasta, pakolaisten oikeusasemaa koskevasta yleissopimuksesta, Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksesta sekä muista kansainvälisistä sopimuksista.

7. Kansainvälisen oikeuden säännösten mukaan kunkin valtion on edellytettävä lippuaan käyttävän aluksen kapteenia avustamaan merellä hengenvaarassa olevia henkilöitä ja kiirehtimään paikalle mahdollisimman nopeasti pelastamaan merihädässä olevia henkilöitä aiheuttamatta kuitenkaan vakavaa vaaraa alukselle, miehistölle ja matkustajille. Tällaista apua olisi tarjottava riippumatta avustettavien henkilöiden kansalaisuudesta, asemasta tai olosuhteista, joista heidät löydetään. Tämä päätös ei vaikuta etsintä- ja pelastusviranomaisten tehtäviin, joihin kuuluu muun muassa huolehtia koordinoinnista ja yhteistyöstä siten, että pelastetut henkilöt voidaan toimittaa turvalliseen paikkaan.

8. Tässä päätöksessä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, joita ovat muun muassa ihmisarvon kunnioittaminen, kidutuksen sekä epäinhimillisen tai halventavan rangaistuksen ja kohtelun kielto, oikeus vapauteen ja turvallisuuteen, palauttamiskiellon periaate, syrjimättömyys ja lapsen oikeudet. Jäsenvaltioiden olisi sovellettava tätä päätöstä kyseisten oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.

9. Koska toteutettavan toiminnan tavoitteita (eli viraston koordinoimina toimivien rajavartiolaitosten suorittamaa merirajojen valvontaa koskevien sääntöjen vahvistamista) ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla niiden erilaisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen vuoksi ja koska tavoitteet voidaan operaatioiden monikansallisen luonteen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa määritellyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

10. Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistunut neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 antamiseen, joten se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska asetuksella (EY) N:o 562/2006 kuitenkin kehitetään Schengenin säännöstöä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston määräysten nojalla, Tanska on edellä mainitun pöytäkirjan 5 artiklan mukaisesti ilmoittanut 8 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä, että se saattaa tämän asetuksen osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sen vuoksi Tanskan on kansainväliseen oikeuteen perustuvien velvoitteiden nojalla pantava tämä päätös täytäntöön.

11. Islannin ja Norjan osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyssä sopimuksessa[6] ja jotka kuuluvat tietyistä mainitun sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY[7] 1 artiklan A kohdassa tarkoitettuun alaan.

12. Sveitsin osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä allekirjoitetussa sopimuksessa[8] Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A kohdassa, tarkasteltuna yhdessä mainitun sopimuksen allekirjoittamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2008/146/EY[9] 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.

13. Liechtensteinin osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä allekirjoitetussa pöytäkirjassa, joka koskee Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymistä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehtyyn sopimukseen, ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A kohdassa, tarkasteltuna yhdessä pöytäkirjan allekirjoittamisesta ja sen tiettyjen määräysten väliaikaisesta soveltamisesta tehdyn päätöksen 2008/261/EY[10] 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.

14. Tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY[11] mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei siten osallistu tämän päätöksen tekemiseen, se ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Siksi tätä päätöstä ei pitäisi osoittaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle.

15. Tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY[12] mukaisesti. Irlanti ei siten osallistu tämän päätöksen tekemiseen, se ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin. Siksi tätä päätöstä ei pitäisi osoittaa Irlannille,

16. Schengenin rajasäännöstökomitea, jota kuultiin 19 päivänä lokakuuta 2009, ei antanut lausuntoa, minkä johdosta komission oli päätöksen 1999/468/EY 5a artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti toimitettava tarvittavia toimenpiteitä koskeva ehdotus samanaikaisesti neuvostolle ja Euroopan parlamentille,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Merirajoja valvotaan jäsenvaltioiden operatiivisessa yhteistyössä, jota koordinoi Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto, jäljempänä ’virasto’, liitteessä vahvistettujen ohjeiden mukaisesti. Nämä ohjeet ovat osa toimintasuunnitelmaa, jonka virasto ja operaatioon osallistuva jäsenvaltio laativat kutakin viraston koordinoimaa operaatiota varten.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle, Bulgarian tasavallalle, Tšekin tasavallalle, Tanskan kuningaskunnalle, Saksan liittotasavallalle, Viron tasavallalle, Helleenien tasavallalle, Espanjan kuningaskunnalle, Ranskan tasavallalle, Italian tasavallalle, Kyproksen tasavallalle, Latvian tasavallalle, Liettuan tasavallalle, Luxemburgin suurherttuakunnalle, Unkarin tasavallalle, Maltan tasavallalle, Alankomaiden kuningaskunnalle, Itävallan tasavallalle, Puolan tasavallalle, Portugalin tasavallalle, Romanialle, Slovenian tasavallalle, Slovakian tasavallalle, Suomen tasavallalle sekä Ruotsin kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE Frontexin merioperaatioita koskevat ohjeet

Yleiset periaatteet

1.1 Valvontaoperaatioihin liittyvät toimenpiteet olisi toteutettava siten, etteivät ne vaaranna pysäytettyjen tai pelastettujen henkilöiden tai operaatioon osallistuvien yksiköiden turvallisuutta.

1.2. Koko operaation aikana olisi kiinnitettävä huomiota lasten, ihmiskaupan uhrien, välitöntä lääkintäapua tarvitsevien, kansainvälistä suojelua tarvitsevien sekä muiden erityisen haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeisiin.

1.3. Jäsenvaltioiden olisi noudatettava näitä ohjeita perusoikeuksia kunnioittaen. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että valvontaoperaatioon osallistuville rajavartijoille on annettu koulutusta perusoikeuksien ja pakolaislainsäädännön asianmukaisista säännöksistä ja että he tuntevat kansainvälisen etsintä- ja pelastusjärjestelmän.

Pysäyttäminen

2.1 Kun alus tai muu meriliikenteeseen tarkoitettu kulkuväline, jäljempänä ’alus’, havaitaan, sitä olisi lähestyttävä sen tunnistetietojen ja kansallisuuden selvittämiseksi ja lisätoimiin ryhtymistä odotettaessa sitä olisi tarkkailtava järkevän etäisyyden päästä. Aluksen tiedot olisi ilmoitettava välittömästi koordinointikeskukselle, joka on perustettu Frontexin koordinoimaa merioperaatiota varten.

2.2 Jos alus on saapumassa tai saapunut operaatioon osallistumattoman jäsenvaltion lisävyöhykkeelle tai aluevesille, aluksen tiedot olisi ilmoitettava koordinointikeskukselle, joka välittää tiedot kyseiselle jäsenvaltiolle.

2.3. Koordinointikeskukselle olisi ilmoitettava kaikista aluksista, joiden epäillään syyllistyneen laittomuuksiin merialueilla, joiden valvonta ei kuulu operaation piiriin, ja keskus välittää tiedot kyseiselle jäsenvaltiolle tai kyseisille jäsenvaltioille.

2.4. Valvontaoperaation aikana aluksiin tai muihin meriliikenteeseen tarkoitettuihin kulkuvälineisiin, joiden on perusteltua epäillä kuljettavan henkilöitä, jotka aikovat kiertää rajatarkastukset rajanylityspisteissä, voidaan kohdistaa muun muassa seuraavia toimenpiteitä:

(a) tietojen ja asiakirjojen pyytäminen aluksen omistussuhteista, rekisteröinnistä ja muista matkaan liittyvistä seikoista sekä aluksella olevien henkilöiden henkilöllisyydestä, kansalaisuudesta ja muista asianmukaisista seikoista

(b) aluksen pysäyttäminen, alukselle nousu ja aluksen, sen lastin ja aluksella olevien henkilöiden tarkastaminen sekä aluksella olevien henkilöiden kuulustelu

(c) ilmoittaminen aluksella oleville henkilöille, ettei heillä ole lupaa ylittää rajaa ja että aluksen johtoa voidaan rangaista matkan mahdollistamisesta

(d) aluksen takavarikointi ja sillä olevien henkilöiden pidättäminen

(e) aluksen määrääminen muuttamaan reittiään siten, että se poistuu aluevesiltä tai lisävyöhykkeeltä tai välttyy saapumasta niille, ja aluksen saattaminen tai seuraaminen, kunnes se on matkalla kohti tällaista reittiä

(f) aluksen tai sillä olevien henkilöiden ohjaaminen kolmanteen maahan tai aluksen tai sillä olevien henkilöiden luovuttaminen kolmannen maan viranomaisille

(g) aluksen tai sillä olevien henkilöiden ohjaaminen isäntäjäsenvaltioon tai operaatioon osallistuvaan toiseen jäsenvaltioon.

2.5. Edellä 2.4 kohdassa vahvistettuihin toimenpiteisiin olisi ryhdyttävä seuraavissa olosuhteissa:

2.5.1. Aluevedet ja lisävyöhykeEdellä 2.4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin olisi ryhdyttävä isäntäjäsenvaltion annettua luvan ja sen antamien ohjeiden mukaisesti, jotka on toimitettu operaatioon osallistuvalle yksikölle koordinointikeskuksen kautta. Yksikön olisi ilmoitettava isäntäjäsenvaltiolle koordinointikeskuksen kautta, onko pysäytetyn aluksen päällikkö pyytänyt ilmoittamaan asiasta lippuvaltion diplomaattiselle edustajalle tai konsulivirkamiehelle.

2.5.2. Yksinomainen talousvyöhyke ja avomeri

2.5.2.1. Jos alus käyttää operaatioon osallistuvan jäsenvaltion lippua tai sen kansallista rekisteröintitunnusta, 2.4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin olisi ryhdyttävä lippuvaltion annettua luvan. Kyseistä jäsenvaltiota koordinointikeskuksessa edustavalla kansallisella viranomaisella olisi oltava valtuudet myöntää tai välittää tällainen lupa.

2.5.2.2. Jos alus käyttää operaatioon osallistumattoman jäsenvaltion tai kolmannen maan lippua tai rekisteröintitunnusta, rekisteröinnistä olisi pyydettävä vahvistus lippuvaltiolta sopivien kanavien kautta, ja jos kansallisuus saadaan vahvistettua, lippuvaltiolta olisi pyydettävä lupa ryhtyä 2.4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.Koordinointikeskukselle olisi ilmoitettava kaikesta yhteydenpidosta lippuvaltion kanssa.

2.5.2.3. Jos on perusteltua epäillä, että vieraan valtion lippua käyttävällä tai lippuaan näyttämästä kieltäytyvällä aluksella on tosiasiassa sama kansallisuus kuin operaatioon osallistuvalla yksiköllä, yksikön olisi varmistuttava aluksen oikeudesta käyttää lippuaan. Tätä varten yksikkö voi lähettää upseerin komennossa olevan veneen epäilyn kohteena olevan aluksen luokse. Jos asiakirjojen tarkastaminen ei poista epäilyjä, yksikön olisi suoritettava aluksella lisätarkastus, jossa on noudatettava erityistä huomaavaisuutta. Valtioon, jonka lippua aluksen todetaan käyttävän, olisi otettava yhteyttä sopivia kanavia käyttäen.

2.5.2.4. Jos on perusteltua epäillä, että vieraan valtion lippua käyttävällä tai lippuaan näyttämästä kieltäytyvällä aluksella on tosiasiassa jonkin muun operaatioon osallistuvan jäsenvaltion kansallisuus, aluksen oikeus käyttää lippua olisi varmistettava kyseisen jäsenvaltion luvalla. Kyseistä jäsenvaltiota koordinointikeskuksessa edustavalla kansallisella viranomaisella olisi oltava valtuudet myöntää tai välittää tällainen lupa.Jos aluksen kansallisuutta koskevat epäilyt osoittautuvat perustelluiksi, olisi ryhdyttävä 2.4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin 2.5.2.1 kohdassa asetetuin edellytyksin.

2.5.2.5. Jos on perusteltua epäillä, että alus on vailla kansallisuutta tai rinnastettavissa vailla kansallisuutta olevaan alukseen, operaatioon osallistuvan yksikön olisi varmistuttava aluksen oikeudesta käyttää lippuaan. Tätä varten yksikkö voi lähettää upseerin komennossa olevan veneen epäilyn kohteena olevan aluksen luokse. Jos asiakirjojen tarkastaminen ei poista epäilyjä, yksikön olisi suoritettava aluksella lisätarkastus, jossa olisi noudatettava erityistä huomaavaisuutta.Edellä 2.4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin olisi ryhdyttävä, jos epäilyt aluksen kansalaisuudettomuudesta osoittautuvat perustelluiksi ja jos on perusteltua epäillä aluksen osallistuvan siirtolaisten salakuljettamiseen meritse maitse, meritse ja ilmateitse tapahtuvan maahanmuuttajien salakuljetuksen kieltämistä koskevan, kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaista Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimusta täydentävän lisäpöytäkirjan mukaisesti.Aluksen olisi katsottava olevan vailla kansallisuutta tai rinnastettavissa vailla kansallisuutta olevaan alukseen, jos mikään valtio ei ole myöntänyt alukselle oikeutta käyttää lippuaan tai jos se purjehtii kahden tai useamman valtion lipun alla ja käyttää lippuja sopivaksi katsomallaan tavalla.

2.5.2.6. Alusta olisi tarkkailtava järkevältä etäisyydeltä odotettaessa lippuvaltiolta lupaa ryhtyä muihin toimenpiteisiin tai jos lupaa ei ole saatu. Ilman lippuvaltion nimenomaista lupaa ei saisi ryhtyä muihin toimenpiteisiin kuin niihin, jotka ovat välttämättömiä välittömän hengenvaaran poistamiseksi 3 jakson mukaisesti, tai niihin, jotka perustuvat asianmukaisiin kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin, jollei alus ole saapunut lisävyöhykkeelle.

2.6. Kaikki operatiiviset toimet operaatioon osallistumattoman jäsenvaltion tai kolmannen maan aluevesillä olisi toteutettava kyseisen rannikkovaltion luvalla ja sen ohjeiden mukaisesti. Koordinointikeskukselle olisi ilmoitettava kaikesta yhteydenpidosta kyseisen rannikkovaltion kanssa sekä toteutetuista toimista.

Operaation aikaiset etsintä- ja pelastustilanteet

3.1. Osallistuvien yksiköiden on tarjottava apua kaikille merihädässä oleville aluksille tai henkilöille. Apua on tarjottava riippumatta tällaisen henkilön kansalaisuudesta, asemasta tai olosuhteista, joista henkilö löydetään.

3.2. Jos operaatioon osallistuva yksikkö joutuu operaation aikana tilanteeseen, jossa on epävarmuutta tai pelkoa aluksen tai jonkun sillä olevan henkilön turvallisuudesta, yksikön olisi mahdollisimman pian välitettävä kaikki saatavilla olevat tiedot sille pelastustoiminnan koordinointikeskukselle, joka vastaa etsintä- ja pelastusalueesta, jossa tilanne ilmenee.

Tapauksissa, joissa etsintä- ja pelastustoimista vastaavan kolmannen maan pelastustoiminnan koordinointikeskus ei vastaa operaatioon osallistuvan yksikön lähettämään ilmoitukseen, yksikön olisi otettava yhteyttä isäntäjäsenvaltion siihen pelastustoiminnan koordinointikeskukseen, joka on maantieteellisesti lähinnä hätätilan tapahtumapaikkaa.

Odottaessaan pelastustoiminnan koordinointikeskuksen ohjeita operaatioon osallistuvien yksiköiden olisi ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin henkilöiden turvallisuuden varmistamiseksi.

3.3. Operaatioon osallistuvien yksiköiden olisi otettava kaikki asiaankuuluvat seikat huomioon ja toimitettava niistä arvionsa vastaavalle pelastustoiminnan koordinointikeskukselle. Näitä seikkoja ovat erityisesti seuraavat:

17. onko alus pyytänyt apua

18. onko alus merikelpoinen ja kuinka todennäköistä on, ettei alus pysty pääsemään lopulliseen määränpäähänsä

19. onko matkustajamäärä suhteessa aluksen tyyppiin (ylikuormitus)

20. onko aluksella riittävästi tarvikkeita (polttoainetta, vettä, elintarvikkeita jne.), jotta se pääsee rannikolle asti

21. onko aluksella pätevä miehistö ja päällikkö

22. onko aluksella turvallisuus-, navigointi- ja viestintälaitteet

23. onko aluksella välitöntä lääkintäapua tarvitsevia matkustajia

24. onko aluksella kuolleita matkustajia

25. onko aluksella lapsia tai raskaana olevia naisia

26. sää- ja meriolosuhteet.

3.4. Hätätilan olemassaolon ei pitäisi riippua yksinomaan siitä, onko apua tosiasiassa pyydetty, eikä sitä määritellä yksinomaan tällä perusteella.

Tapauksissa, joissa aluksella olevat henkilöt kieltäytyvät avusta, vaikka aluksen havaitaan olevan hätätilassa, operaatioon osallistuvan yksikön olisi ilmoitettava asiasta pelastustoiminnan koordinointiyksikölle sekä täytettävä huolehtimisvelvollisuutensa ryhtymällä kaikkiin toimenpiteisiin, joita kyseisten henkilöiden turvallisuus edellyttää. Samalla olisi kuitenkin vältettävä toimenpiteitä, jotka voisivat pahentaa tilannetta tai mahdollisesti lisätä loukkaantumisten tai kuolemien määrää.

3.5. Operaation koordinointikeskukselle olisi ilmoitettava mahdollisimman pian kaikista yhteydenotoista pelastustoiminnan koordinointikeskukseen ja toimista, joihin operaatioon osallistuva yksikkö on ryhtynyt.

3.6. Jos aluksen ei voida katsoa tai voida enää katsoa olevan hätätilassa tai etsintä- ja pelastusoperaatio on saatu päätökseen, operaatioon osallistuvan yksikön olisi jatkettava operaatiota 2 jakson mukaisesti neuvoteltuaan operaation koordinointikeskuksen kanssa.

Maihin laskeminen

4.1. Toimintasuunnitelmassa olisi esitettävä pysäytettyjen tai pelastettujen henkilöiden maihin laskemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joiden on oltava kansainvälisen oikeuden ja voimassa olevien kahdenvälisten sopimusten mukaisia.

Jollei 4.2 jaksosta muuta johdu, henkilöt olisi laskettava maihin ensisijaisesti siihen kolmanteen maahan, josta he ovat lähteneet, tai maahan, jonka aluevesien tai etsintä- ja pelastusalueen kautta he ovat kulkeneet. Jos tämä ei ole mahdollista, henkilöt olisi laskettava maihin maantieteellisesti lähimpään paikkaan, jossa heidän turvallisuutensa voidaan taata.

4.2. Ketään henkilöä ei pitäisi laskea maihin tai muutoin luovuttaa sellaisen maan viranomaisille, jossa henkilön on perusteltua olettaa joutuvan vainon, kidutuksen tai muun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen kohteeksi tai josta hänet saatetaan karkottaa tai palauttaa tällaiseen maahan. Pysäytetyille tai pelastetuille henkilöille on annettava asianmukaisesti tietoja, jotta he voivat ilmoittaa kaikki mahdolliset syyt, joiden vuoksi he uskovat joutuvansa tällaisen kohtelun kohteeksi ehdotetussa maihinlaskupaikassa.

4.3. Koordinointikeskukselle olisi ilmoitettava 4.2 kohdassa tarkoitetuista henkilöistä ja nämä tiedot olisi toimitettava isäntäjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.

[1] EUVL L 105, 13.4.2006, s. 9.

[2] EYVL L 176, 10.7.1999, s. 36.

[3] EUVL L 53, 27.2.2008, s. 52.

[4] EUVL L 105, 13.4.2006, s. 1.

[5] EUVL L 326, 13.12.2005, s. 13.

[6] EYVL L 176, 10.7.1999, s. 36.

[7] EYVL L 176, 10.7.1999, s. 31.

[8] EUVL L 53, 27.2.2008, s. 52.

[9] EUVL L 53, 27.2.2008, s. 1.

[10] EUVL L 83, 26.3.2008, s. 3.

[11] EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43.

[12] EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20.