30.3.2004 FI C 80/103 Euroopan unionin virallinen lehti
Talous- ja sosiaalikomitea lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan
parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Sosiaalipoliittisen
ohjelman väliarviointi”
(KOM(2003) 312 lopullinen)
(2004/C 80/26)
Komissio päätti 2. kesäkuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealta lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.
Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa
25. marraskuuta 2003. Esittelijä oli Luca Jahier.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. joulukuuta 2003 pitämässään 404. täysistunnossa
seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 104 ääntä puolesta ja 5 vastaan 9:n pidättyessääänestämästä.
1. Johdanto
1.1. Euroopan unionin sosiaalipoliittisella ohjelmalla on
ollut suuri merkitys yhteisvastuullisuuden ja sosiaalisen oikeu-
denmukaisuuden periaatteisiin pohjautuvan entistä sosiaali-semman Euroopan rakentamiselle. Eri jäsenvaltioiden hyvin-vointijärjestelmät ovat syntyneet ja kehittyneet kunkin maan
erilaisen historian ja kulttuurin pohjalta. Vaikka niiden tarjoa-
mat sosiaalisen suojelun ratkaisut ovat melko erilaisia, nepohjautuvat kaikki yhteisvastuullisuuden periaatteeseen. Ohjel-
ma on tarjonnut ja tarjoaa perustavan yhteisen lähtökohdan
yksittäisten maiden väliselle vertailulle ja sosiaalisten erojenpienentämiselle.
1.2. Strategia, joka on mahdollistanut Euroopan sosiaalisen
toimintaohjelman toteuttamisen, perustuu seuraaviin kahteen
perusperiaatteeseen: a) tunnustetaan työ perustarpeeksi ja-oikeudeksi, joka on turvattava sosiaalisen osallisuuden edelly-
tysten luomiseksi sekä taloudellisen kilpailun edistämiseksi ja
tukemiseksi sisämarkkinoilla ja kansainvälisillä markkinoilla,b) torjutaan köyhyyttä, sosiaalista syrjäytymistä ja epätasa-arvoa, joka haittaa erityisesti sosiaalisten ryhmien ja sukupuol-
ten välisiä suhteita ja josta kärsivät yhä selvemmin uudet
sukupolvet.
1.3. Ohjelma liittyy Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-
neuvoston määrittelemään laajempaan strategiseen tavoittee-
seen, johon sisältyy pyrkimys edistää talous-, työllisyys- ja
sosiaalipolitiikan välistä dynaamista vuorovaikutusta sekä ta-loudellista ja sosiaalista kehitystä, kun tavoitteena on kestävä
kehitys (
1).
(1) Kestävää kehitystä käsitellään lukuisissa komitean antamissa lau-
sunnoissa, joista mainittakoon ”Lissabonin strategia ja kestäväkehitys”, EUVL C 95, 23.4.2003 ja lausunto komission tiedonan-nosta ”Kestävään kehitykseen tähtäävä maailmanlaajuinen yhteis-
työ”, EYVL C 221, 17.9.2002.1.4. Ohjelman väliarviointi kuuluu näin ollen pitkän aikavä-
lin strategiaan, ja sen tarkoituksena on tehdä sosiaalipoliittises-
ta ohjelmasta yksittäisten unionin jäsenvaltioiden inhimillisenja sosiaalisen kehityksen edistämissuunnitelma, jossa pyritäänyhtenäistämään ”sosiaalisen kansalaisuuden” tasoja ja määritel-
lään niiden toteuttamiseen parhaiten soveltuvat strategiat.
1.5. Tavoite voidaan saavuttaa ennen kaikkea varmistamal-
la seuraavien ohjelmassa aikanaan yksilöityjen ja suositeltujentoimien jatkuvuus: avoin koordinointimenetelmä, johdonmu-
kainen ja työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten kannalta
palkitseva lainsäädäntö, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu,jonka kautta työn organisointia kehitetään luomalla tasapaino
joustavuuden ja turvallisuuden välille, rakennerahastojen tar-
koituksenmukainen käyttö sekä innovatiivista politiikkaa tuke-vat ohjelmat, joissa painotetaan yksittäisten maiden itsenäistä
vastuuta erityistoimien toteuttamisessa.
1.6. Arviointi tarjoaa tilaisuuden tarkistaa saavutetut tulok-
set (
2), laatia suosituksia sosiaalipoliittisen ohjelman toisen
vaiheen (2004/2005) tehokasta toteuttamista varten ja ohjatajo kauden 2006–2010 ohjelmaa käsittelevän tulevan keskuste-
lun valmisteluvaihetta.
2. Yleistä
2.1. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea pitää komission
tiedonannossa esitettyjä yleisiä suuntaviivoja asianmukaisina,
sillä niissä selvitetään prosessin tärkeimmät osatekijät ja huo-mioon otettavat taustakysymykset. Komitea panee tyytyväise-
nä merkille, että melkein kaikki ohjelmaan sisältyvät toimet on
jo käynnistetty.
(2) Tiivistetyn ja kattavan käsityksen saa joko tämän lausunnon
aiheena olevasta tiedonannosta tai helmikuussa 2003 annetustatiedonannosta ”Sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista koskeva
tulostaulu”, KOM(2003) 57 lopullinen.
C 80/104 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
2.2. Köyhyyden torjunnassa ja sosiaalisen integraation edis-
tämisessä saavutettujen tulosten seurantaa vaikeuttaa kuitenkin
edelleen ajantasaisten tietojen puute usealla eri alalla. Ensi
kaksivuotiskaudella on varmistettava aiempaa parempi tiedon-saanti seuraavilla aloilla: uusien ja entistä parempien työpaik-kojen luominen, työympäristö ja turvallisuus, kaikkien syrjäy-
tymisen ja syrjinnän muotojen torjuminen, sosiaalisen suojelun
nykyaikaistaminen, sukupuolten tasa-arvo sekä sosiaalisenulottuvuuden vahvistaminen laajentumisen yhteydessä ja Eu-
roopan unionin ulkosuhteissa.
2.3. Yksi sosiaalipoliittisen ohjelman keskeisistä periaatteis-
ta on lisäksi ollut sosiaalipolitiikan aseman vahvistaminen
tuottavana tekijänä: komissio on pyrkinyt soveltamaan lähesty-mistapaa, jossa otetaan huomioon sosiaalipolitiikan puuttumi-sesta aiheutuvat kustannukset ja vertaillaan niitä eri maiden
välillä.
2.4. Toinen sosiaalipoliittisen ohjelman keskeinen kohta on
hallintotapa. Sitä on kehitettävä toisen vaiheen aikana erityi-
sesti edistämällä asianomaisten toimijoiden osallisuutta jatekemällä yhteisiä arvioita sosiaalipolitiikasta. Euroopan ko-
missio on sitoutunut takaamaan, että aihetta käsittelevää
lainsäädäntöä noudatetaan täysimääräisesti.
2.5. Työllisyys
2.5.1. Euroopan työmarkkinoiden rakenneuudistusten tu-
lokset alkavat näkyä erityisesti työvoimavaltaisuuden lisäänty-misenä sekä uusien työpaikkojen luomisena huipputekniikan
alalla ja osaamisvaltaisilla aloilla. Vuodesta 1997 lähtien on
luotu 12 miljoonaa uutta työpaikkaa, ja työllisyysaste onnoussut neljä prosenttiyksikköä. Eurostatin mukaan työttö-
myys EU:ssa oli vuonna 2001 alimmalla tasolla (7,4 prosenttia)
sitten vuoden 1992 (
1).
2.5.2. Jo vuonna 2002 työttömyys kuitenkin lisääntyi mer-
kittävästi ensimmäistä kertaa vuoden 1996 jälkeen. Edelleenilmenevät alueelliset erot ja pitkän aikavälin rakenteelliset
heikkoudet esimerkiksi ikääntyvien työntekijöiden työllisyys-
asteen, sukupuolierojen ja korkeiden nuorisotyöttömyys- japitkäaikaistyöttömyystasojen osalta (
2) edellyttävätkin jo aloi-
(1) Eurostat / Työllisyyden pääosasto, ”Sosiaalinen tilanne Euroopan
unionissa 2003”, syyskuu 2003.
(2) On syytä painottaa, että myös maahanmuuttajien työllisyysaste
on selvästi keskiarvoa alempi, kuten todetaan esimerkiksi ETSK:noma-aloitteisessa lausunnossa ”Maahanmuutto, kotouttaminenja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan rooli”, EYVL C 125,
27.5.2002.tettujen toimenpiteiden päättäväistä vahvistamista (3). Tähän
liittyen ETSK on päättänyt laatia oma-aloitteisen lausunnon
aiheesta ”Työllisyyttä tukevat toimet” (4).
2.6. Työterveys ja työturvallisuus
2.6.1. Työtapaturmien vähentämisessä on edistytty viime
vuosina, ja vakavien tapaturmien kokonaismäärä on laskenut1990-luvun puolivälistä alkaen. Työtapaturmien määrä on
kuitenkin edelleen korkea, mikä haittaa suuresti Euroopan
kilpailukykyä ja kertoo puutteista nykyisissä työterveys- jatyöturvallisuuskäytännöissä (
5). Lisäksi nopeasti muuttuva työ-
elämä luo uusia terveysongelmia, kuten tuki- ja liikuntaelinsai-
rauksia, sekä psykososiaalisia sairauksia, esimerkiksi stressiä,
masennusta ja ahdistuneisuutta ja muita työelämän muutoksiinliittyviä sairauksia.
2.7. Sukupuolten tasa-arvo
2.7.1. Työelämään osallistuvien naisten ja miesten osuudet
ovat viime vuosina hieman tasoittuneet, mutta epätasa-arvo ei
silti ole olennaisesti vähentynyt (
6). Lisäksi naisten ja miesten
palkkojen välillä on perusteeton ero (7). Naisten arvioidaan
saavan keskimäärin 16 prosenttia vähemmän palkkaa kuin
miesten. ETSK kannattaa ehdotusta perustaa naisten ja miesten
tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä käsittelevä Eurooppa-insti-tuutti, jotta voidaan vahvistaa tasa-arvon edistämiseksi tehtä-
vää työtä Euroopassa.
2.8. Normien sosiaalinen vaikutus
2.8.1. Normien sosiaalisen vaikutuksen tarkastelu on suu-
relta osin uusi ala, jota on tutkittu vasta vähän. Sosiaalipoliitti-
sen ohjelman ansiosta on alettu seurata työlainsäädäntöön,yhdenvertaiseen kohteluun, työntekijöiden vapaaseen liikku-
vuuteen, terveyden suojelemiseen ja työpaikkojen turvallisuu-
teen liittyvien unionin normien ja direktiivien täytäntöönpanoajäsenvaltioissa.
(3) Tämän komitea on todennut useaan otteeseen. Ks. erityisesti
lausunto työllisyyspolitiikan suuntaviivoista, EUVL C 208,3.9.2003 ja valmisteleva lausunto Lissabonin strategiasta.
(
4) Valmisteilla oleva lausunto liittyy Euroopan työllisyysstrategian
tarkistukseen.
(5) Ks. ETSK:n valmisteleva lausunto työterveydestä ja työturvallisuu-
desta, EYVL C 260, 17.9.2001 ja lausunto yhteisön työterveys- jatyöturvallisuusstrategiasta, EYVL C 241, 7.10.2002.
(
6) Ks. ETSK:n lausunto tasa-arvoisesta kohtelusta, EYVL C 123,
25.4.2001.
(7) Ks. ETSK:n oma-aloitteinen lausunto palkkaeroista, EYVL C 155,
29.5.2001.
30.3.2004 FI C 80/105 Euroopan unionin virallinen lehti
2.8.2. ETSK:n mielestä on tarpeen tehdä nykyistä tarkempia
arvioita erilaisten normien sosiaalisista vaikutuksista ja tehok-
kuudesta. Erityisesti ”normien yhteiskunnallinen tuotto” on
käsite, joka voisi vertailukelpoisiksi indikaattoreiksi muutettu-na mahdollistaa sosiaalisten vaikutusten vertailun maidenvälillä, kun otetaan esimerkiksi huomioon, että työehtojen
epävarmuudesta – jota ei tule sekoittaa tunnustettuihin työn
joustavuuden muotoihin – aiheutuu unionin taloudelle huo-mattavaa haittaa.
2.9. Sosiaaliset indikaattorit
2.9.1. Komitea pitää arvossa sitä, että ilmiöiden seuraami-
seen ja ohjelmassa suositeltujen toimien vaikutusten tarkaste-luun tarkoitetut strategiat ja välineet on määritelty, mutta
toteaa kuitenkin, ettei vielä ole todellisia seurantaedellytyksiä,
jotta voitaisiin vertailla muodollista täytäntöönpanoa (lainsää-däntö) koskevia indikaattoreita sekä indikaattoreita, jotka
osoittavat toteutettujen toimien tehokkuutta sosiaalisten on-
gelmien vähentämisessä (syrjäytyminen, köyhyys, pitkäaikais-työttömyys jne.) ja yhteenkuuluvuuden parantamisessa.
2.9.2. Komitea korostaa myös, että yksittäisten henkilöiden
ja sosiaalisten ryhmien sekä alue- ja paikallisviranomaisten
osallistumista indikaattoreiden tuottamiseen samoin kuin
myös niiden arviointiin on lisättävä, kuten komitea suosittelisosiaalisen suojelun osalta.
ETSK on jo antanut lausunnossaan (
1) yksityiskohtaisia suosi-
tuksia, joiden tarkoituksena on parantaa indikaattoreiden
luotettavuutta ja lisätä niiden helppokäyttöisyyttä ja tulokselli-
suutta siten, että etusijalle asetetaan indikaattorit, joilla mita-taan sosiaalista osallisuutta ja palvelujen, erityisesti sosiaali- ja
terveyspalvelujen, saatavuutta.
2.10. Sosiaalipolitiikan puutteesta aiheutuvat kustannukset
2.10.1. Sosiaalipolitiikan puutteesta aiheutuvia kustannuk-
sia on yleisesti arvioitu käyttämällä binomia ”taloudellinen
tehokkuus / sosiaalinen tehokkuus”. Sillä tarkoitetaan mahdol-lisuuksien ja voimavarojen jakautumista tasapuolisesti (
2).
(1) Ks. ETSK:n oma-aloitteinen lausunto, EYVL C 221, 17.9.2002.
(2) Työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosaston laatima raportti ”Costs
of non-social policy: towards an economic framework of quality social
policies – and the cost of not having them” , 3/2003.2.10.2. Sosiaalipolitiikan puutteesta aiheutuvia kustannuk-
sia voidaan mitata tieto- ja koulutusvajeena, palvelujen saata-
vuutta koskevana epätasa-arvona, epäyhtenäisinä mahdolli-
suuksina elinikäiseen oppimiseen, sukupuolten välisenä epä-tasa-arvona, osallistumisen vähyytenä sekä koulutus- ja työpro-sessien joustamattomuutena.
2.10.3. Ennen uudelleenjakopolitiikan soveltamista ja sen
jälkeen tehdyt maiden köyhyysasteiden väliset vertailut osoitta-
vat huomattavaa sosiaalista hyötyä lyhyellä mutta varsinkinkeskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Hyöty ei ilmene pelkästäänsiten, että kyseinen ilmiö vähenee, vaan erityisesti siten, että
perheiden yhteiselon ja yhteisön sosiaalisen pääoman laatua
heikentävät sosiaaliset ristiriidat ja epätasa-arvo vähenevät.
2.10.4. ETSK painottaa myös hyvinvointiasteen käsitettä
eli myönteisiä merkkejä, joita voidaan seurata hyvinvoinnin
ylläpitoon osoitettujen julkisten varojen, tuotanto- ja kehitysas-
teen, inflaatioasteen, köyhyysasteen ja julkisen velan kaltaistenindikaattoreiden ja sosiaalisten perusindikaattoreiden, kuten
eliniänodotteen, lapsikuolleisuuden, koulunkäyntiasteen,
muita heikommassa asemassa olevien väestönosien tulojen jakoulutustason, välisenä suhteena.
2.10.5. Komitean mielestä sosiaalipoliittisen ohjelman täy-
täntöönpanossa on keskityttävä näihin asioihin ja käytettävä
kaikki mahdolliset keinot, jotta pääasiassa periaatteellisesta jaohjaavasta toiminnasta tulee konkreettisempaa toimintaa, jossa
annetaan arvoa sosiaaliseen pääomaan tehdyille taloudellisille
ja solidaarisille investoinneille.
2.11. Ohjelman toinen vaihe muuttuneessa taloudellisessa tilan-
teessa
2.11.1. Sosiaalipoliittinen ohjelma, kuten koko Lissabonin
kokouksen jälkeen omaksutuista uusista strategioista muodos-
tuva laaja uusi kehys, on laadittu vahvan talouskasvun aikana,jolloin kasvun jatkuminen oli odotettavissa, kun otettiin
huomioon kansainvälisen talouden suuntaukset ja uusien
maiden tulevasta liittymisestä Euroopan unioniin aiheutuvatmyönteiset seuraukset sekä vaikutukset, jotka aiheutuvat kehi-
tys- ja kasvupolitiikan (sosiaali- ja työllisyysala) onnistumisesta
ja sen kyvystä tukea taloussuhdannetta.
2.11.2. ETSK katsoo, että sosiaalipoliittinen ohjelma on
edelleen perusluonteinen myös uuden pitkittyneen talouskrii-
sin tai stagnaation vallitessa. Komitea on kuitenkin huolissaansiitä, ettei sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamisen puitteitaole perusteellisesti tarkistettu ja ettei sosiaali- ja työllisyyspoli-
tiikan erilaisia vaikutuksia, erilaista tarvetta ja kestävyyttä tai
tulevaisuudennäkymiä ole pohdittu huomattavasti muuttu-neen taloussuhdanteen kannalta.
C 80/106 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
2.11.3. Lissabonin strategiassa määriteltyjen suuntaviivojen
noudattamista on jatkettava ja sosiaalipoliittisen ohjelman
mukaisia toimenpiteitä on vauhditettava, mutta seuraavin
edellytyksin:
– Pohditaan ja arvioidaan heikon taloussuhdanteen väistä-
mättömiä vaikutuksia työmarkkinoilla edelleen oleviin
rakenteellisiin heikkouksiin ja sitä, että suhdanne vaikeut-taa huomattavasti sekä tavoitteeksi asetettua 15 miljoo-nan uuden työpaikan luomista ja vahvistamista vuoteen
2010 mennessä että muiden laadullisten tavoitteiden
saavuttamista.
– Pohditaan ja arvioidaan taloussuhdanteen väistämättömiä
vaikutuksia mahdollisuuteen alentaa sekä olemassa ole-
van politiikan että jäsenvaltioiden investoimien resurssienavulla merkittävästi ja pysyvästi pitkäaikaisesta köyhyy-
destä kärsivien eurooppalaisten määrää, joka on nykyisin
9 prosenttia väestöstä.
2.11.4. Ohjelmaan sisältyvien toiminta-alojen yhteydessä
olisikin kiireellisesti laadittava tarkempi painopisteohjelma,
jossa otetaan huomioon tilanteen asettamat haasteet, seuraa-van kaksivuotiskauden poliittinen aikataulu ja käytettävissä
olevien varojen huomattava rajallisuus.
3. Erityisiä huomioita
3.1. Työllisyys ja tulopolitiikka
3.1.1. Edellytykset työllisyyttä koskevien tavoitteiden saa-
vuttamiselle ovat nykyisessä taloudellisessa tilanteessa paljon
aiempaa heikommat, mutta tavoitteisiin on silti pyrittävä
päättäväisesti erityisesti ajatellen nuorten työllistymiseen liitty-viä rakenteellisia ongelmia sekä naisten ja ikääntyneiden
työntekijöiden alhaista työllisyysastetta.
3.1.2. Erityisesti tietyissä maissa uusien sukupolvien työelä-
mään siirtymiseen liittyy edelleen pysyviä vaikeuksia. Niiden
aiheuttama lyhyen aikavälin seuraus on nuorten perheriippu-
vuuden jatkuminen ja keskipitkän ja pitkän aikavälin seuraustaas myöhemmin maksettavaksi tulevan ”sosiaalisen velan”
kasaantuminen, mikä lisää sosiaalikustannuksista aiheutuvaa
maksutaakkaa. Yhteiskunnan on tulevaisuudessa huolehdittavaikääntyneistä henkilöistä, jotka eivät ole keränneet riittäviäeläketuloja voidakseen elää köyhyysrajan yläpuolella.
3.1.3. Tähän liittyy myös ratkaiseva kysymys ostovoimasta
ja etenkin alhaisimpien tulojen ostovoimasta, kun otetaan
huomioon monissa Euroopan maissa vallitseva inflaatiokehi-
tys. On etsittävä entistä pontevammin tehokkaita ratkaisujatällaisen kehityksen torjumiseksi, joka vähentää erityisestialhaisilla tuloilla elävien työntekijöiden ja perheiden sekä
useimmiten äidistä ja lapsista koostuvien yksinhuoltajaperhei-
den ostovoimaa ja nostaa niiden niin kutsuttujen ”köyhien
työntekijöiden” määrää, jotka elävät köyhyysrajan alapuolellavaikka käyvätkin työssä.
3.2. Unionin laajentuminen
3.2.1. Unionin laajentuminen ja kymmenen uuden maan
liittyminen unioniin asettaa Euroopalle vaativimman haasteenkäsiteltävänä olevalla kaudella (2004/2005) ja sitä seuraavalla
kaudella. Tästä strategisesta painopisteestä tulee unionille
entistäkin tärkeämpi, ja erityisen merkittäväksi nousee talou-dellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus unionissa (
1).
3.2.2. Lisäksi työvoimakustannusten sovittaminen länsi-
maisten standardien mukaisiksi on tapahtunut monissa näistä
maista, etenkin suurissa kaupungeissa ja erikoistuneilla palve-lualoilla, odotettua nopeammin. Elinkustannusten nopea
nousu on kuitenkin usein tehnyt tyhjäksi lyhyellä aikavälillä
saavutetut hyödyt. Työllisyysasteessa on vielä suuria eroja EU:nkeskiarvoon nähden, ja kyseisissä maissa on paljon eläkeläisiä,
maanviljelijöitä ja köyhiä väestönosia.
3.2.3. Kyseisten maiden väestörakenne on valtaosin saman-
kaltainen kuin 15 jäsenvaltion muodostamassa unionissa,joten ne eivät voi vähentää julkisia menojaan. Maat ovat
sitoutuneet noudattamaan väistämättömiä lähentymisvaati-
muksia ja joutuvat toteamaan, että sosiaalijärjestelmään koh-distuu entistä suurempia sisäisiä paineita, jotta voidaan varmis-taa eläketurva ja terveydenhuolto, sekä harjoittaa aktiivista
syrjinnän ja köyhyyden vastaista politiikkaa ja edistää työlli-
syyttä.
3.2.4. Jottei Euroopalle koituisi tuhoisia seurauksia, talou-
dellisia tukia on liittymisen jälkeen lisättävä eikä vähennettävä.
Tämä suuri ongelma, jonka käsittely on pääosin siirrettynykyisestä poliittisesta vaiheesta vuoteen 2005, liittyy kuiten-kin kiinteästi sosiaalipoliittiseen ohjelmaan ja sen toteuttamis-
kelpoisuuteen ja kestävyyteen. Vastaavasti on erittäin tärkeää
vahvistaa kaikkia tukitoimenpiteitä ja yhteisön säännöstönoikean ja täysimääräisen soveltamisen valvontaa.
(1) Ks. Taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä toinen välira-
portti, KOM(2003) 34 lopullinen, ja siihen liittyvä ETSK:n lau-
sunto.
30.3.2004 FI C 80/107 Euroopan unionin virallinen lehti
3.3. Hallintotapa ja sosiaalinen osallisuus
3.3.1. Eurooppalainen hallintotapa pohjautuu viiteen peri-
aatteeseen: avoimuus, osallistuminen, vastuullisuus, tehokkuus
ja johdonmukaisuus. Saatujen kokemusten perusteella kysei-siin periaatteisiin olisi liitettävä toissijaisuusperiaate, joka onmoitteettoman hallinnon perusajatus. Siihen liittyvät kaikki
yhteistyön ja yhteisvastuullisuuden vertikaaliset ja horisontaali-
set muodot, joissa annetaan arvoa kaikkien talous- ja sosiaali-politiikasta kiinnostuneiden yhteiskunnallisten ja alueellisten
toimijoiden panokselle.
3.3.2. Ennen lainsäädäntöehdotusten antamista olisikin tar-
peen analysoida järjestelmällisesti ja riippumattomasti niiden
tuleva vaikutus yhteisvastuuseen sekä aiheutuvien kustannus-
ten ja saavutettavan hyödyn suhde (
1).
3.3.3. ETSK katsoo, että tiedonannossa olisikin painotettava
enemmän avointa koordinointimenetelmää, joka on ollut
Lissabonin strategian suuri uutuus ja epäilemättä merkittävä
tekijä, jonka avulla voidaan parantaa hallintoa EU:ssa. Nimen-omaan avoin koordinointimenetelmä on mahdollistanut inno-
vaatioiden ja todellisen nykyaikaistamisen toteuttamisen sosi-
aalipolitiikan ja työelämän aloilla.
3.3.4. Komitea pitää tarpeellisena, että arvioinnin osatekijät,
jotka komissio on jo vahvistanut käsiteltävänä olevina vuosina
toteutetun prosessin yhteydessä, ilmaistaan selvästi ja julkisesti.Tätä varten on syytä hyödyntää työmarkkinaosapuolten vuoro-puhelua aiempaa laajemmin antamalla työmarkkinaosapuolten
ohjelmille enemmän painoarvoa – työmarkkinaosapuolten
itsenäisyyttä työohjelmansa toteuttamisessa kunnioittaen – japyrkimällä levittämään tätä aktiivisen neuvottelun käytäntöä
mahdollisimman moneen alakohtaiseen politiikkaan ja erityi-
sesti unionin uusiin jäsenvaltioihin (
2).
3.3.5. Myös järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja voit-
toa tavoittelemattomien sosiaalipalvelujen liian vähäistä ja
riittämätöntä painotusta on lisättävä määrittelemällä niidenjulkisen toiminnan alue ja antamalla sille enemmän painoar-voa. On selvää, että kyseisiltä toimijoilta ei voida edellyttää
oikeuksien takaamista (joka kuuluu toimivaltaisten julkisviran-
omaisten vastuualueeseen), vaan niiden tehtävänä on osaltaanedistää oikeuksien toteutumista valtioiden sosiaaliturvajärjes-
telmissä. Kuten komitea onkin jo muissa yhteyksissä todennut,
voittoa tavoittelemattomat sosiaalipalvelut voivat vaikuttaamerkittävästi sosiaalipoliittisen ohjelman tavoitteiden saavutta-
(1) ETSK:n lausunto aiheesta ”Komission valkoinen kirja: Eurooppa-
lainen hallintotapa”, EYVL C 125, 27.5.2002.
(2) Ks. ETSK:n lausunto vuoden 2000 sosiaalipoliittisesta ohjelmasta,
EYVL C 14, 16.1.2001 ja ETSK:n lausunto sosiaalisen toimintaoh-jelman toteuttamista koskevasta tulostaulusta, EYVL C 241,
7.10.2002.miseen järjestöjen, säätiöiden, osuuskuntien ja keskinäisten
yhtiöiden solidaarisen tuen ansiosta (3) unionin maakohtaisesti
ja paikallisesti vaihtelevissa tilanteissa.
3.3.6. Voittoa tavoittelemattomien sosiaalipalvelujen panos
työllisyyden ja yhteiskunnallisen vaikuttamisen alalla tunnuste-
taan ja sitä arvostetaan yhä enemmän. Tulokset ovat merkittä-viä muita heikommassa asemassa olevien henkilöiden oikeuk-
sien edistämisen ja suojelun sekä koulutustarpeisiin vastaami-
sen, sosiaalihuollon ja terveydenhuollon aloilla samoin kuinosallisuutta lisäävän ja yhteiskunnallista epätasa-arvoa vähen-tävän politiikan tukemisessa.
3.3.7. Voittoa tavoittelemattomat järjestöt auttavat tunnis-
tamaan ja tuomaan selkeästi esiin sosiaalipalvelujen kysynnän,
jota ilmenee erityisesti heikoimmassa asemassa olevien väestö-
nosien piirissä. Kyseiset järjestöt pyrkivät osaltaan palautta-maan ennalleen sosiaalisen verkoston, joka on vaarantunut ja
tarvitsee myönteisiä sidoksia. Ne saavat aikaan yhteisvastuulli-
suutta ja sosiaalista osallisuutta, jotka ovat edellytyksiä demok-ratian toteutumiselle myös heikoimmassa asemassa olevilla
alueilla.
3.3.8. Näistä syistä kehitystä tukevan osuus- ja yhteisötalou-
den ja sitä edistävien voittoa tavoittelemattomien toimijoiden
merkitys olisi tunnustettava ja sen hyödyntämistä olisi tehos-tettava sosiaalityön ja ihmisille suunnattujen palvelujen tuotta-
misen järjestelmässä, kun otetaan huomioon erityisesti EU:n
kilpailulainsäädäntö.
4. Täydentävät suuntaviivat
4.1. Kaudella 2004/2005 keskitytään ennen kaikkea vuon-
na 2000 käynnistetyn prosessin täydentämiseen ja lujittami-
seen. Kun otetaan huomioon muuttunut taloudellinen tilanne,
ETSK katsoo, että nyt on määritettävä selvästi ja asteittainedeten strategiset päälinjaukset, jotka onkin jo esitetty nykyi-
sessä ohjelmassa mutta joiden merkitystä olisi korostettava
– alakohtaisten politiikkojen ja nykyisen ohjelman toteutta-
miseen liittyvien painopisteiden ohjaamiseksi
– uuden, kautta 2006–2010 koskevan sosiaalipoliittisen
ohjelman jo alkaneen valmisteluvaiheen määrittelemi-seksi.
(3) Ks. ETSK:n lausunto sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamista
koskevasta tulostaulusta, EYVL C 241, 7.10.2002, ETSK:n lausun-to aiheesta ”Voittoa tavoittelemattomat yksityiset sosiaalipalvelutyleishyödyllisten palveluiden yhteydessä Euroopassa”, EYVLC 311, 7.11.2001 ja ETSK:n lausunto aiheesta ”Osuus- ja yhteis-
ötalous ja yhtenäismarkkinat”, EYVL C 117, 26.4.2000.
C 80/108 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
4.1.1. Väliarviointi tarjoaa arvokkaan tilaisuuden vahvistaa
ennen kaikkea työllisyyteen (ja kansainvälistä kilpailukykyä
edistäviin sosiaalialan toimiin) keskittyvän sosiaalipoliittisen
toimintaohjelman muuttumista sellaiseksi ohjelmaksi, jossasosiaalialan kehityksen ja yhteenkuuluvuuden kysymyksillä onitsenäinen asema ja jossa otetaan huomioon niiden keskinäinen
riippuvuus suhteessa muihin unionin poliittisiin toimiin.
4.1.2. Jos nykyisin johtoajatuksena on sosiaalinen yhteen-
kuuluvuus tuottavana tekijänä sellaisessa unionissa, jossa yh-teisvastuullinen sosiaalisuus on kehityksen liikkeellepanija,
kyseessä on ”tuottavuuden” käsitteen täsmentäminen sekä
talouden kannalta että sosiaalisen laadun edistämisen osalta.Sosiaalisuutta ei tule tarkastella eikä käsitellä vain sosiaalisten
ongelmien näkökulmasta käsin (syrjäytyminen, epätasa-arvo
jne.), vaan huomioon on otettava myös siihen liittyvä myöntei-nen ja tuottavuutta lisäävä kansalaisuuden käsite, toisin sanoen
kansallinen ja paikallinen sosiaalinen pääoma, jota on arvostet-
tava ja kasvatettava.
4.1.3. On pohdittava erityisesti kysymystä siitä, miten yhtei-
nen kuuluminen Euroopan unioniin voidaan tulkita Euroopansosiaaliseksi kansalaisuudeksi, jolla ei tarkoiteta uutta oikeudel-
lista asemaa kansallisten (sekä kansalaisiin että politiikkaan
liittyvien) erojen tasoittamisprosessin seurauksena, vaan päin-vastoin erojen hyödyntämistä ihmisten liikkuessa yhä enem-
män työn, koulutuksen, tutkimuksen, tuotannon sekä tietojen
ja taitojen siirron vuoksi. Samoin kuin on käynyt valuuttojensuhteen, kansalaisten liikkuvuus merkitsee tiettyjä kansalaisuu-
teen ja sosiaalisuuteen liittyviä yhteisiä perusmuuttujia, joiden
on tarkoitus olla takeena perusoikeuksien siirrettävyydestäEuroopan unionin alueella siten, että henkilöiden perustarpei-siin vastataan ja heille tarjotaan näin entistä paremmat mahdol-
lisuudet vaihtoon, liikkuvuuteen ja turvallisuuteen.
4.1.4. Pyrkimykseen luoda eräänlainen yhteinen sosiaalisen
kansalaisuuden rakenne liittyy myös rinnakkainen haaste,joka on Euroopan talouskehityksen laajan infrastruktuurin
toteuttaminen. Tämä on kunnianhimoinen vaihtoehto, jonka
toteutettavuutta on pohdittava perusteellisesti ja jonka toteutu-miseksi on määriteltävä sellaiset edellytykset (vähimmäisraken-
teet), joilla voidaan edistää sosiaalista kansalaisuutta pitäen
lähtökohtana aiemmin esitettyjä, yksittäisten maiden valitse-mia vaihtoehtoja, jotka koskevat terveyttä, sosiaalista suojelua,sosiaaliturvaa, koulutusta, ympäristön suojelua ja perhepoli-
tiikkaa, toisin sanoen erilaisten kansallisten yhteisöjen sosiaa-
lista pääomaa.
4.2. Euroopan inhimillisen ja sosiaalisen pääoman kasvattaminen
4.2.1. Euroopan inhimillisen ja sosiaalisen pääoman kasvat-
taminen on paitsi välttämätön ehto tietoon perustuvan talou-
den tukemiselle ja kilpailukyvyn lisäämiselle myös paras keino
tukea tehokkaasti työmarkkinoiden rakenteellisia muutoksia jauusia kansalaisuuteen ja sosiaaliseen osallisuuteen liittyviänäkymiä (
1). Nykyistä suurempi inhimillinen ja sosiaalinen
pääoma on huomisen Eurooppaa ajatellen ratkaiseva voimava-
ra erilaisten yhteiskunnallisten toimijoiden täysimääräisen ja
aktiivisen osallistumisen ansiosta.
4.2.2. Tätä varten on välttämätöntä, että elinikäisen oppi-
misen politiikasta (2) tulee ensisijainen painopiste sekä uusien
työpaikkojen luomiseen tähtäävässä aktiivisessa politiikassa
että sosiaalipolitiikassa sen laajassa merkityksessä. Jos kaikissa
Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettaisiin jokaiselle mah-dollisuus vuoden mittaiseen lisäkoulutukseen, EU:n kokonais-tuottavuus nousisi varmasti sekä lyhyellä että pitkällä aikavälil-
lä. ETSK:n mielestä tästä näkökohdasta olisikin tehtävä aiempaa
selvempi ja tärkeämpi monialainen painopiste uudessa sosiaali-poliittisen ohjelman täytäntöönpanovaiheessa.
4.3. Sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistaminen
4.3.1. Sosiaalisen suojelun järjestelmien ansiosta Euroopan
sosiaalimallin erityispiirteet ja sen esimerkillinen luonne erot-tuvat edukseen nykypäivän maailmassa (
3). Eläkekysymys ja
useiden jäsenvaltioiden järjestelmissä parhaillaan tehtävät
muutokset sekä terveyden ja terveydenhuollon edistämisen
monimutkaisuus työntekijöiden liikkuessa vapaasti unioninalueella ovat kaksi eurooppalaisten sosiaalisen suojelun järjes-
telmien tärkeintä pilaria, jotka vaikuttavat merkittävästi sosiaa-
lijärjestelmän toimivuuteen tehokkuuden, yhteisvastuullisuu-den, turvallisuuden ja kehityksen kannalta.
4.3.2. Sosiaalista integrointia koskevien maakohtaisten toi-
mintasuunnitelmien lisäksi ETSK kannattaa suunnitelmia avoi-
men koordinoinnin selkeyttämiseksi ja lujittamiseksi. Eläkejär-jestelmään liittyviä uudistusprosesseja ja toimia koskeva vuo-
deksi 2005 asetettu määräaika ja Eurooppa-neuvoston komis-
siolle osoittama pyyntö esittää lisäehdotuksia yhteistyön jakokemustenvaihdon tehostamiseksi vanhusten- ja terveyden-
huollossa voivat muodostua tärkeiksi tekijöiksi tällaisessa
strategiassa ja tehostaa siten sosiaalipoliittisen ohjelman täy-täntöönpanoa (
4).
(1) Ks. myös työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa, terveyttä ja kuluttaja-
asioita käsittelevän 2. ja 3. kesäkuuta 2003 kokoontuneen neuvos-ton päätöslauselma sosiaalisen ja inhimillisen pääoman merkityk-
sestä.
(
2) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Elinikäinen oppiminen”, EYVL
C 311, 7.11.2001 ja ETSK:n lausunto komission tiedonannosta”Koulutuksen eurooppalaiset vertailuarvot: Lissabonin Eurooppa-neuvoston seuranta”, EUVL C 133, 6.6.2003.
(
3) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Eläkeuudistuksen mahdolliset vaih-
toehdot”, EYVL C 221, 17.9.2002 ja ETSK:n lausunto turvatuistaja kestävistä eläkkeistä, EYVL C 48, 21.2.2002.
(
4) Ks. komission tiedonanto ”Lissabonin strategian sosiaalisen ulottu-
vuuden vahvistaminen: avoimen koordinoinnin selkeyttäminensosiaalisen suojelun alalla” (KOM(2003) 261 lopullinen) ja siihenliittyvä, 29.–30. lokakuuta 2003 pidetyssä täysistunnossa hyväk-
sytty ETSK:n lausunto.
30.3.2004 FI C 80/109 Euroopan unionin virallinen lehti
4.4. Työllisyys taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen painopisteenä
4.4.1. Työllisyys on ollut yksi Euroopan sosiaalipoliittisen
ohjelman tärkeimmistä lähentymistä koskevista ja ponnistelujavaatineista kohdista. Saavutukset liittyvät ennen kaikkea uusientyöpaikkojen luomiseen korkean teknologian alalle ja osaamis-
valtaisille aloille. Strategiaan on sisällytettävä myös osallisuu-
den edistäminen, joka koskee naisia, nuoria, muita heikom-massa asemassa olevia, vaikeuksissa olevilta tuotannonaloilta
liian varhain poistuneita aikuisia ja maahanmuuttajia. Erityi-
sesti on kehitettävä ennalta ehkäisevää ja aktiivista politiikkaa,jolla edistetään vammaisten pääsyä työmarkkinoille.
4.4.2. Vaikka taloussuhdanne on heikko, on olemassa
poliittiset ja kulttuuriset edellytykset sille, että tähän mennessä
tehtyjen investointien ansiosta työn laatua voidaan parantaa.
Työn laadun parantamiseen eivät liity ainoastaan sinänsätärkeät työpaikkojen turvallisuutta ja ihmisten suojelua koske-
vat ongelmat, vaan siinä on kysymys myös työehtojen ja
työsuhteiden laadusta (
1).
4.4.3. Työn laatuun liittyvät osaamisen siirtämistä koskevat
strategiat (elinikäinen oppiminen ja oppimisympäristöt), työn
joustavuuden ja työn epävarmuuden välinen hankala yhteys
(joka kiinnostaa erityisesti nuoria sukupolvia), konfliktejavälttävät, yhteistoimintaan perustuvat työprosessien hallintast-rategiat (vastuullistaminen sekä strategioiden ja tulosten jaka-
minen) sekä työelämän ja perhe-elämän yhteensovittaminen,
joka vaikuttaa joissakin maissa merkittävästi myös syntyvyy-teen.
4.4.4. Yksittäisten maiden on tehostettava päättäväisesti
toimiaan pimeän työn torjumiseksi, sillä Maailmanpankin
viimeaikaisten arvioiden mukaan noin 20 miljoonaa ihmistätyöskentelee Euroopassa pimeästi (
2). He jättävät täyttämättä
yhteiskunnalliset ja verovelvoitteensa eivätkä myöskään osallis-
tu riittävästi oman eläketurvansa rahoittamiseen. Tässä yhtey-dessä komitea panee tyytyväisenä merkille työllisyyttä, sosiaali-politiikkaa, terveyttä ja kuluttaja-asioita käsitelleen neuvoston
antaman, aihetta koskevan päätöslauselman, jossa todetaan
jälleen painokkaasti ilmiön vakavuus ja kehotetaan jäsenval-tioita, unionin toimielimiä ja työmarkkinaosapuolia tekemään
voitavansa ilmiön torjumiseksi (
3).
(1) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Sosiaali- ja työllisyyspolitiikan
laadun parantaminen”, EYVL C 311, 7.11.2001.
(2) Komitea muistuttaa, kuten muissa yhteyksissä on aiemmin todet-
tu, että maahanmuuttajat ovat tämän ilmiön suhteen erityisenhaavoittuvassa asemassa. Ks. erityisesti ETSK:n oma-aloitteinenlausunto aiheesta ”Maahanmuutto, kotouttaminen ja järjestäyty-neen kansalaisyhteiskunnan rooli”, EYVL C 125, 27.5.2002.
(
3) Ks. pimeää työtä koskeva neuvoston päätöslauselma työllisyyttä,
sosiaalipolitiikkaa, terveyttä ja kuluttaja-asioita käsitelleen neuvos-
ton päätelmissä, 20. lokakuuta 2003.4.5. Seuranta ja yhteinen arviointi
4.5.1. Unionin tavoitteena on tarkkailla ja arvioida sosiaa-
lista edistystä ja ohjelman vaikutuksia yhteisten ja luotettavienmuuttujien avulla. Seurantatoimet ovat tuoneet esiin tavoittee-
seen sisältyvät rajoitukset. Pelkkään raportointiin keskittyvästä
nykyisestä suuntauksesta johtuvat vaikeudet voidaan kuitenkinvoittaa, jos etusijalle asetetaan odotettujen tulosten saavutta-
mista mittaava seuranta- ja arviointistrategia. Seurantavälinei-
den epäasianmukaisuus ja riittämättömyys, joka on todettuasiakirjoissa useaan otteeseen, ei tulevaisuudessa saa olla este
tai, mikä olisi vieläkin pahempaa, ”rakenteellisena” hyväksytty
tekosyy, vaan kyseinen ongelma on ratkaistava ensi tilassa.
4.5.2. Tämän tiedon puutteen poistamiseen tarkoitetuilla
toimilla tulee kannustaa kehittämään normeja ja asiaankuulu-via politiikkoja koskeva ”eurooppalainen sosiaalisen vaikutuk-
sen arviointimalli”, joka perustuu investointia ja rahoitusta
(panos), vastausten organisointia (tuotos) ja toimien tehok-kuutta (tulos) koskeviin kolmitahoisiin indikaattoreihin ja
jonka avulla voidaan luotettavien indikaattoreiden pohjalta
antaa kuva Euroopan sosiaalisesta kansalaisuudesta eri maissa.
4.5.3. Tällainen suunnitelma, jota jo testataan kokeiluhank-
keissa, osoittaa, miten voidaan yksinkertaistaa arviointia ja
saada aikaan merkittäviä kustannussäästöjä vähentämällä
muuttujien määrää ja miten tulokset voidaan esittää edellämainittujen kolmen indikaattorin avulla, mikä tehostaa ja
selkeyttää maiden välisiä vertailuja. Näin ollen olisi helpompi
lukea ja tulkita tuloksia, jotka koskevat nykyistä sosiaalisiinindikaattoreihin perustuvaa strategiaa. Se toisi esiin toteutettu-jen toimien ”yhteiskunnallisen tuoton” Euroopan tasolla ja
yksittäisissä maissa, jolloin tulosten arviointi yhdessä olisi
helpompaa, kun työmarkkinaosapuolet ja erilaiset yhteisvas-tuullisen kansalaisuuden edistämiseksi työskentelevät yhteis-
kunnalliset toimijat osallistuisivat siihen.
5. Päätelmät
5.1. ETSK toteaa tyytyväisenä, että kaikki vuoden 2000
sosiaalipoliittisessa ohjelmassa kaavaillut toimet on käynnistet-ty. Komitea on täysin vakuuttunut siitä, että suunniteltujen
toimintalinjojen toteuttaminen ja sosiaalipoliittisen ohjelman
tulevaisuus ovat ratkaisevan tärkeitä myös talouskriisin taistagnaation vallitessa.
C 80/110 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
5.2. ETSK on yhtä mieltä siitä, että on tarpeen varmistaa
toimien, investointien ja menetelmien jatkuvuus ja kiinnittää
erityistä huomiota normien sekä inhimilliseen ja sosiaaliseen
pääomaan tehtyjen investointien sosiaalisiin vaikutuksiin. Onmyös syytä tuoda esiin osuus- ja yhteisötalous ja sen eritoimijat, jotta Lissabonin strategiassa asetetut yhteenkuuluvuu-
den ja sosiaalisen kehityksen tavoitteet voitaisiin saavuttaa
tehokkaasti ja täysimääräisesti.
5.3. ETSK toteaa, että on ehdottomasti parannettava mah-
dollisuuksia saada ajantasaista tietoa. Sitä tarvitaan välttämättö-
män ja jatkuvan seurannan tueksi sekä entistä tehokkaampienja innovatiivisempien osallistavan arvioinnin menetelmien
yksilöimiseksi.
5.4. ETSK katsoo, että ensisijaiset tavoitteet ohjelman jo
käynnistettyä toista vaihetta varten on määriteltävä aiempaatäsmällisemmin, jotta voidaan ottaa huomioon poliittiseen
ja taloudelliseen tilanteeseen liittyvät vaikeudet, toimielinten
Bryssel 10. joulukuuta 2003.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
puheenjohtaja
Roger BRIESCHaikataulu, rahavarojen rajallisuus sekä erityisesti uusien jäsen-
ten integroiminen unioniin.
5.5. ETSK muistuttaa, että on tarpeen auttaa uusia jäsenval-
tioita osallistumaan aktiivisesti Lissabonin strategian täytän-
töönpanoon ja huolehtimaan velvoitteestaan noudattaa sosiaa-lialaa koskevaa yhteisön säännöstöä.
5.6. ETSK on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että vuodet
2004 ja 2005 ovat epäilemättä ratkaisevan tärkeät Euroopansosiaalipolitiikan tulevaisuudesta käytävän keskustelun puittei-den määrittelemiseksi. Näin ollen komitea ilmaisee tyytyväisyy-
tensä komission tiedonannossaan esittämään aikeeseen perus-
taa korkean tason työryhmä, jonka tehtävänä on tarkastellasosiaali- ja työllisyyspolitiikan tulevaisuutta. Syksyllä 2004
järjestettävän julkisen keskustelun valmistelua ajatellen ja viime
vuosina laatimiinsa monilukuisiin ja asiantunteviin lausuntoi-hin viitaten ETSK ilmaisee kiinnostuksensa osallistua aktiivi-
sesti jo käynnistettyyn prosessiin.