FI 
 EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 6.10.2011 
SEK(2011) 1139 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
 
Euroopan aluekehitysrahastoa ja invest oinnit kasvuun ja työp aikkoihin -tavoitetta 
koskevista erityissäännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1080/2006 kumoamisesta 
 
ja 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
 
koheesiorahastosta ja neuvoston as etuksen (EY) N:o 1084/2006 kumoamisesta 
 
ja 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
 
erityissäännöksistä Euroopan alueellista yh teistyötä koskevan tavoitteen tukemiseksi 
Euroopan aluekehitysrahastosta 
  
{KOM(2011) 614 lopullinen} 
{SEK(2011) 1138 lopullinen} 
    {COM(2011) 611 final}     {COM(2011) 612 final} 
 
     
 
 2 
   TIIVISTELMÄ 
Tämä on vaikutustenarviointi koskee lainsääd äntöehdotusta Euroopan aluekehitysrahastoa 
(EAKR), koheesiorahastoa ja Euroopan alu eellinen yhteistyö -tavoitetta koskevista 
säännöksistä annettav ista asetuksista.  
 Se on osa vaikutustenarvioin tien pakettia, johon sisältyvät myös va ikutustenarviointi 
yhteiseen strategiakehykseen kuuluvia Eu roopan aluekehitysrahastoa, Euroopan 
sosiaalirahastoa, Euroopan maaseudun kehittämis en maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja 
kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Eu roopan aluekehitysrahastoa, 
Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa  koskevista yleisistä säännöksistä  sekä 
asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta (yhteisiä säännöksiä koskeva asetus) 
annettavasta asetuksesta sekä ESR-asetuksesta. 
1. ONGELMANMÄÄRITTELY  
Euroopan aluepolitiikalla on me rkittävä tehtävä paikalli sten voimavarojen käyttöön 
saamisessa ja omien mahdollisuuksien kehittäm isen pitämisessä toiminnan keskipisteenä. 
EU:n talousarvion kokonaistarkaste lussa kuitenkin korostettiin, että  ”EU:n talousarviosta olisi 
rahoitettava EU:n julkisia hyödykkeitä, toimia, joita  jäsenvaltiot ja alueet eivät itse pysty 
rahoittamaan, ja toimia, joissa EU:n rahoituks ella voidaan varmistaa paremmat tulokset”.  
Vaikutustenarvioinnissa keskitytään yksinom aan kolmeen alueeseen, joita on kokemuksen 
perusteella tarpeen mukauttaa. 
1.1. Yritystuet 
Koheesiopolitiikan osana myönnetyillä yritystui lla on saatu merkittäviä tuloksia. Vuosina 
2000–2006 koheesiopolitiikalla myötävaikutettiin  todistettavasti vähintään miljoonan 
bruttotyöpaikan luomiseen tuetuissa hankkeissa. Politiikassa ei kuitenkaan ole keskitytty riittävästi pk-yrityks iin ja innovointiin.  
Pk-yrityksillä on erityisesti vaikeuksia saada markkinoilta rahoitusta investoinneille. Suuria 
yrityksiä tuettaessa tilanne on eri, sillä niillä ei yleensä ole vaikeuksia  rahoituksen saannissa. 
Pk-yrityksille suunnattu suora tuki on empiir isesti todettu vaikuttavammaksi, kun taas 
suurempien yritysten tapaukse ssa yksityisten investointien sy rjäyttäminen voi heikentää 
tuloksia. Suurempien yritysten tuottavien investointien rahoitusta silloin, kun julkinen rahoitus ei ole tarpeen, on arvosteltu siitä, e ttä näin rahoitetaan yrityksiä, jotka eivät 
todellisuudessa tarvitse rahoitust a ja siten ainoastaan syrjäyte tään yksityiset investoinnit 
lisäarvon tuottamisen sijaan.  
Yritystuki on kohdennettu hyvin eri tavalla eri jäsenvaltioissa n iin, että toiset keskittyvät 
vahvasti investointitukiin ja toiset taas pa inottavat ”pehmeämpiä” toimenpiteitä kuten 
innovointia. Joissakin jäsenvaltio issa tuki, jota ei ole liite tty innovointiin, on edelleen hyvin 
merkittävässä asemassa. EAKR:n soveltamisala on nykyisellään määritelty liian laajasti. Se 
mahdollistaa yleisen yritystuen yrittäjyyden stimul oimiseksi kaikilla aloilla riippumatta siitä, 
esiintyykö kyseisellä alalla markkinahäiriöitä,  ja siitä, kuinka merkittävä ala on kasvun ja 
työllisyyden kannalta.  
 
 3EAKR:n soveltamisalan suurin ongelma nykyisellään on siis se, että yritystuen soveltamisalan 
määritelmä on liian laaja, ja yrityksille myönnettäv än tuen vaikuttavuus ja lisäarvo on saatava 
maksimoitua.  
1.2. Infrastruktuuri-inve stointien tukeminen 
Nykyisessä koheesiopolitiikassa todettu tä rkein ongelma liikenneinfrastruktuurien 
rahoituksessa on se, ettei tuen riittävää ke skittymistä EU:n prioriteetteihin pystytä 
varmistamaan. Koheesiorahoituksessa on kuitenkin keskitytty TE N-T-suuntaviivoissa 
määriteltyihin painopistealueisiin, joskaan ei vält tämättä niihin osa-alueis iin, joiden on todettu 
tuottavan Euroopan tasolla suurimman lisäarv on niitä määriteltäessä . Koheesiopolitiikan 
haasteena on olla tehokkaasti mukana, kun TEN-T-ydinverkon infrastruktuuriin 
koheesiomaissa vuoteen 2020 mennessä tarvittavia 30 miljardin euron investointeja tehdään.  
Tämän lisäksi on tärkeää parantaa koordinoin tia EU:n eri välinei den välillä TEN-T-
rahoituksessa. Tähän mennessä TEN-T-ohjelmassa  on keskitytty toteutettavuustutkimusten 
kaltaisiin pehmeisiin toimenpiteisiin ja koh eesiorahastossa on keskitytty infrastruktuuri-
investointeihin. Koordinoinni n merkitys on kasvanut erityisesti sen jälkeen, kun 
perustamissopimuksissa määritelty koheesiora haston soveltamisala kattaa fyysiset 
investoinnit TEN-T-verkkoon, joita rahoitetaan myös hiljattain ehdotetusta Verkkojen 
Eurooppa -välineestä. 
1.3. Alueellinen yhteistyö 
Euroopan tason alueellisen yhteistyön  lisäarvo on siinä, että se tarjoaa mahdollisuuksia 
yhteisiin toimiin, joita tarvitaan yhä useammi n kansalliset/alueelliset rajat ylittäviin 
haasteisiin vastaamiseksi. Tällaisia haasteita ovat: 
• rajat ylittävät ongelmat 
• hyvien käytäntöjen jakaminen 
• yhteistyö, kun sillä saadaan mittakaavaetuja ja kriittinen massa 
• hallintotavan parantamiseen tähtäävä yhteistyö 
• yhteistyö EU:n ulkorajoilla turvallisuuteen ja vakauteen liittyvissä asioissa sekä 
vastavuoroiset hyödyttävät suhteet. 
Euroopan alueellinen yhteistyö -tavoite rahoitetaan EAKR:sta. Sen kokonaismäärärahat ovat 
8,7 miljardia euroa, joka on 2,5 prosen ttia koheesiopolitiikkaan kaudeksi 2007–2013 
kohdennetuista kokonaisvaroista. 
Vaikka Euroopan alueellinen yhteistyö -ohjelmi ssa pystytään puuttumaan kaikkiin edellä 
lueteltuihin seikkoihin, ohjelmissa on kuitenkin vielä parantamisen varaa: 
• strateginen keskittäminen on ollut puutteelli sta, koska toimenpiteet ovat olleet laaja-
alaisia, eikä selvästi tunnist ettavia vaikutuksia ole tästä syystä ollut helppoa saada 
aikaan, 
 
 4• tehoton koordinointi, kun pyritään löytämään  kompromisseja EU:n asetusten ja 
toimenpiteisiin osallistuvi en jäsenvaltioiden oikeudellisen kehyksen mukaisten 
vaatimusten välillä. 
1.4. EU:n toimien perustelu 
EU:n toimet perustuvat Euroopan unionin to iminnasta tehdyn sopimuksen 174 artiklassa 
määrättyihin tavoitteisiin sekä  toissijaisuusperiaatteeseen. Oike us toimia perustuu Euroopan 
unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklaan, jonka  mukaan ”unioni ed istää taloudellista, 
sosiaalista ja alueellista yhtee nkuuluvuutta sekä jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta”, sekä 
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuks en 175 artiklaan, jossa nimenomaisesti 
edellytetään unionin toteuttavan tätä politiikkaa rakennerahastoje n kautta, ja 177 artiklaan, 
jossa määritellään koheesiorahaston tehtävä.  
2. TAVOITTEET  
Yleistavoite  määritellään SEUT-sopimuksen 176 artiklassa. Sen mukaan EAKR:n 
tarkoituksena on ”myötävaiku ttaa keskeisimmän alueellisen  epätasapainon poistamiseen 
unionissa osallistumalla kehityksessä jälk een jääneiden alueiden kehittämiseen ja 
rakenteelliseen mukauttamiseen sekä taan tuvien teollisuusalueiden uudistamiseen”. 
Perussopimuksen 177 artiklan mukaan koheesioraha ston tarkoituksena on, että se ”osallistuu 
ympäristöalan hankkeiden rahoittamiseen se kä Euroopan laajuisten verkkohankkeiden 
rahoittamiseen liikenteen infrastruktuurin alalla”. 
Tämän vaikutustenarvioinnin kohdealan huomioon ottaen erityistavoitteet  ovat sen 
varmistaminen, että EAKR:a ja koheesiorahastoa käytetään 
• vaikuttavalla tavalla 
• tehokkaalla tavalla 
• tavalla, joka antaa suuren eurooppalaisen lisäarvon. 
Toiminnalliset tavoitteet  liittyvät seuraaviin keskusteltavin a olleisiin yksittäi siin seikkoihin: 
• Yritystuki sen varmistamiseksi, että yrit yksille myönnettävä investointituki edistää 
kestävää kasvua ja työllisyyttä ja että innovointituella edistetään paikallisen ja 
alueellisen potentiaalin kehittämistä. 
• Infrastruktuuri-investoinnit: varmistetaan rii ttävä keskittyminen EU:n prioriteetteihin. 
• Alueellinen yhteistyö: varmistetaan riittävä keskittyminen EU:n prioriteetteihin siten, 
että jäsenvaltiot ja alueet voivat valita temaattiset tavoitteet.  
3. TOIMINTAPOLIITTISET VAIHTOEHDOT  
Vaikutustenarviointiin on otettu mukaan eri va ihtoehdot, joilla puututaan soveltamisalaan 
liittyvään ongelmaan määr iteltyjen tavoitteiden mukaisesti. Vaihtoehdot ulottuvat nykyisten 
järjestelyjen vähäisistä mukautuksis ta perusteellisempiin muutoksiin.  
 
 53.1.1.  Vaihtoehto 1 – Ei muutoksia politiikassa 
• EAKR:n soveltamisala olisi edelleen laaja, ja siinä keskityttäisiin tuottaviin 
investointeihin ja omien mahdollisuuksien kehittämiseen. 
• Suora tuki pääosin muttei yksinomaan PK-yrityksille. 
3.1.2.  Vaihtoehto 2 – Tuen kohdentam inen selkeämmin suuremmille 
yrityksille ja keskittyminen T&K:hon, innovointiin ja keskeisiin kehitystä 
vauhdittaviin teknologioihin  
• Yleinen työpaikkojen luomiseen ja turvaamiseen  tähtäävä tuottavien  investointien tuki 
varataan yksinomaan pk-yrityksille. 
• Omien mahdollisuuksien kehittämisessä tuetaan sekä suuria että pieniä yrityksiä 
tukemalla alueellista ja paikallista tutk imus-, kehitys- ja innovaatiotoimintaa. 
3.1.3.  Vaihtoehto 3 – Ei avustuksia suurille  yrityksille, ainoastaan lainoja 
ja pääomarahoitust a pk-yrityksille 
• Kaikenlaisia tuottavia invest ointeja tuetaan muun kuin avustuksen muodossa olevalla 
tuella innovatiivisten rahoitusvälineiden avulla. 
3.2. EAKR:sta ja koheesiorahastosta myönnettävän 
infrastruktuurituen soveltamisala 
3.2.1.  Vaihtoehto 1 – Nykytilanteen säilyttäminen  
• EAKR:sta ja koheesiorahastosta rahoitettaisiin edelleen suuria infrastruktuureja 
kaikilla EU:n alueilla site n, että rahoitus keskitettäis iin vähemmän kehittyneille 
alueille. Koheesiorahastosta ra hoitusta vain köyh immissä maissa. 
• Vähemmän kehittyneillä alueil la painopiste on sekä Euroopan  laajuista etua ajavissa 
ensisijaisissa hankkeissa, jotka määr itellään uudessa TEN-T-kehyksessä, että 
sekundäärisessä infrastruktuurissa. 
• TEN-T-ohjelmasta rahoitettaisiin lisäksi edelleen infrastruktuurihankkeita, joilla on 
suuri eurooppalainen lisäarvo kehittyneillä alueilla ja jotka ovat erityisesti ”pehmeitä 
toimia” (esim. toteutettavuustutkimukset). 
• Infrastruktuuri-investoinnit sisältyvät kansallisiin toimintaohjelmiin, joissa 
painopistealueet vahvistetaan  kansallisella tasolla.  
3.2.2.  Vaihtoehto 2 – Enemmän painoarvoa EU:n prioriteeteille suurissa 
infrastruktuuri-investoinneissa vähemmän kehittyneillä alueilla ja Verkkojen Eurooppa –välineelle  kehittyneemmillä alueilla 
• Koheesiorahastosta rahoitetaan infrastr uktuuri-investointeja EU:n strategisten 
prioriteettien alalla. Rahasto toimii ainoastaan köyhissä jäsenvaltioissa. 
 
 6• EAKR keskittyisi kansallisesti ja/tai alueellisesti merkittäviin hankkeisiin.  
• Suuret infrastruktuuri-investo innit sisältyvät kansallisiin ohjelmiin, ja investointien 
yhteensovittaminen EU:n prioriteettien kanssa hoidetaan vuoteen 2020 mennessä 
toteutettavista strategisista investointiha nkkeista laadittavalla sitovalla luettelolla. 
Kumppanuussopimuksiin sisällytettävät hankk eet valitaan ja ni istä neuvotellaan 
jäsenvaltioiden kanssa. Näiden hankkeiden  rahoitus pidetään muusta rahoituksesta 
erillään.  
• Ennakkoehdollisuudella strategisessa suunnitte lussa pidetään painopiste kestävän 
liikenteen strategisissa investoinneissa.  
• Kansallisesti tai alueellisesti merkittäville investoinneille annettaisiin etusija sen 
mukaan, miten ne edistävät kestävyyttä ja mikä niiden asema verkossa on.  
• Koheesiopoliittisia investoint eja fyysiseen infrastruktuurii n, eikä ainoastaan pehmeitä 
investointeja, täydennettäisiin asiaan liittyvällä Verkkojen Eurooppa -välineellä. 
Verkkojen Eurooppa -välineestä rahoitettais iin infrastruktuurihankkeita, joilla on suuri 
lisäarvo EU:n tasolla. Koheesiorahaston määrärahoista erotettaisiin 10 miljardia euroa Verkkojen Eurooppa -välinettä varten. 
3.2.3.  Vaihtoehto 3 – Kansallisen infras truktuurin painoarvon lisääminen 
koheesiorahastossa  
• Koheesiorahastosta rahoitetaan TEN- T-ydinverkon ja kattavan TEN-T-verkon 
infrastruktuuri-investointeja EU:n st rategisten prioriteettien alalla.  
• EAKR keskittyisi kansallisesti ja/tai  alueellisesti merkittäviin hankkeisiin. 
• Vaihtoehdon 2 tapaan suuret infrastruktuur i-investoinnit sisältyisivät kansallisiin 
ohjelmiin.  
• Verkkojen Eurooppa -välineen investoinnit keskitettäisiin ainoastaan kehittyneempiin 
jäsenvaltioihin ja välineest ä rahoitettaisiin infrastrukt uurihankkeita, joilla on suuri 
lisäarvo EU:n tasolla.  
• Koheesiorahastosta rahoitettaisiin hankkeita  vähemmän kehittyneissä jäsenvaltioissa, 
joten se täydentäisi maantieteellisest i Verkkojen Eurooppa -välinettä. Tässä 
vaihtoehdossa 10 miljardin siirtoa koheesiorahastosta Verkkojen Eurooppa -
välineeseen ei tehdä.  
3.3. Alueellinen yhteistyö 
3.3.1.  Vaihtoehto 1 – Ei muutoksia politiikassa 
• Yhteistyöohjelmien painopistealueet m ääriteltäisiin edelleen laajasti.  
• Yhteistyöohjelmien ja lähentymis-/kilpailukyky ohjelmien välille ei luotaisi virallisia 
yhteyksiä. 
 
 73.3.2.  Vaihtoehto 2 – Temaattinen kesk ittäminen ja ohjelmien välisten 
yhteyksien lisääminen 
• Rajat ylittävässä ja valtioiden välisessä yhteistyössä valittavana olevien temaattisten 
tavoitteiden määrää rajoitetaan.  
• Yhteistyönäkökohdat ovat er ottamaton osa yleistä strategista kehystä.  
3.3.3.  Vaihtoehto 3 – Yhteistyön sisällyttäminen alueellisiin ohjelmiin 
• Ei enää erillisiä alueellisen yhteistyön ohjelmia. 
• Yhteistyötoimet toteutettais iin nykyisten alueohjelmien os ana siten, että ohjelmiin 
sisällytettäisiin mahdollisuus yhteistyötoimiin. 
4. VAIHTOEHTOJEN VERTAILU  
EAKR:sta myönnettävän yritystuen soveltamisala 
Jos politiikka säilytetään enna llaan, tukitoimien suhteellisen laaja soveltamisala jättää 
jäsenvaltioille mahdollisuuden va lita niiden haasteita parhaite n vastaavat toiminta-alat ja 
tukea eniten pk-yrityksiä sekä tutkimusta, teknologista kehity stä ja innovaatiota. Suurten 
yritysten investointituki kuitenkin säilyisi, mikä saattaa johtaa siihen, että julkinen rahoitus syrjäyttää yksityiset investoinnit.  
Vaihtoehdossa 2 suurille yrit yksille myönnettävä t uki rajoitettaisiin ai noastaan tiettyihin 
investointeihin, joilla pyritään tukemaan alu een oman potentiaalin kehittämistä etenkin 
innovoinnin, uusien teknologioiden ja tutkimuksen aloilla sekä suurten yr itysten, pk-yritysten 
ja muiden instituutioiden välistä yhteistyötä ja yhteisiä aloitteita. Tässä vaihtoehdossa voidaan lisäksi lisätä muuhun kuin avustukseen peru stuvien välineiden merkitystä erityisesti 
investointituissa, joissa riskit ovat yleensä alhaisempia ja puht aat tappiot suurempia verrattuna 
innovointiin ja suuririskisiin toimiin teht äviin investointeihin. Näillä toimenpiteillä 
vähennettäisiin puhtaita tappioita, mutta samalla jäsenvaltioille jäisi vähemmän 
liikkumavaraa. 
Vaihtoehdossa 3 avustuksiin perustuvan tuen ki eltäminen suurilta yrity ksiltä lisää rahoituksen 
tehokkuutta ja vipuvaikutuksia. Tä llä tavoin ei ehkä kannuste ta EU:n yleistavoitteiden 
saavuttamiseen tarvittaviin innova atio- ja tutkimustoimiin, sillä tu ki, jota ei makseta takaisin, 
toimii tehokkaammin innovatiiv isissa, paljon T&K:ta vaa tivissa hankkeissa kaukana 
markkinoilta. Jos suurten yritysten tukemisessa s iirrytään tuista, joita ei tarvitse maksaa 
takaisin, takaisinmaksettaviin tukiin, hallinto viranomaisten hallintokus tannukset saattaisivat 
myös nousta merkittävästi.  
Parhaimpana vaihtoehtona pidetään tuen tehost amisen perusteella vaihtoehtoa 2. Sillä saadaan 
myös paras vaikutus paikalliseen  ja alueelliseen potentiaaliin se kä kasvuun ja työllisyyteen.  
EAKR:sta ja koheesiorahastosta myönne ttävän infrastruktuur ituen soveltamisala 
Jos politiikkaa ei muuteta, EU:n infrastruktuurir ahoituksella saataisiin  jatkossakin hyötyjä. 
Tällöin ei kuitenkaan ke skityttäisi parhaalla mahdol lisella tavalla EU:n verkostoja koskeviin 
 
 8prioriteetteihin ja infrastruktuuri-investoinn it rikkaammilla alueilla johtaisivat hyötysuhteen 
alenemiseen. Ilman koheesiopolitiikan ja Verkkoj en Eurooppa -välineen välistä koordinointia 
EU:n infrastruktuurirahoitus olisi edelleen pirstaleista.  
Vaihtoehdossa 2, jossa painotetaan entistä en emmän EU:n prioriteetteja ja Verkkojen 
Eurooppa -välinettä ja pidetään erillään 10 miljardia euroa koheesiorahaston määrärahoja, 
keskityttäisiin EU:n ensisijaisiin hankkeisiin. Jäse nvaltioille ja alueille jää tässä vaihtoehdossa 
kuitenkin vähemmän liikkumavaraa. 
Vaihtoehdossa 3 infrastruktuuri-i nvestoinnit voitaisiin edelleen keskittää lähentymisalueille, 
joilla perusinfrastrukt uuritarpeet ovat suurimmat. Tämän va ihtoehdon suurin etu on se, että se 
antaa koheesiomaille täyden vapauden puuttua alueellisiin  ja kansallisiin prio riteetteihin näillä 
alueilla. Sen suurin haittapuoli on, etteivät kohe esiorahastotoimet keskit tyisi riittävästi TEN-
T-ydinverkon hankkeisiin. 
EU:n lisäarvon ja Verkkojen Eu rooppa -välineen ja koheesio rahaston välisen koordinoinnin 
perusteella vaihtoehtoa 2 pidetään parhaimpana. 
 
Alueellinen yhteistyö 
Jos politiikkaa ei muuteta, Euroopan alueel lisen yhteistyön ohjelmissa on enemmän varaa 
valita politiikanalat, joilla halutaan toimia . Tästä seuraa kuitenki n yleinen strategisen 
keskittämisen puuttuminen eikä ohjelmista odotettuja tuotoksia määritetä selvästi. Tässä 
vaihtoehdossa on myös vaikea varmistaa täydentävyys muiden EU:n ohjelmien kanssa.  
Vaihtoehdossa 2 yhteistyöohjelmat mukautet aan tiukemmin Eurooppa 2020 -strategiaan. 
Ohjelmien toimintalogiikka paranisi, kun ohjelmatavoitteet ilmaistaan toivottuina tuotoksina ja tuloksina. Synergiaa alueellisten toiminta ohjelmien kanssa voitaisiin myös lisätä. Tämä 
vaihtoehto saattaisi kuitenkin johtaa jous ton vähenemiseen ohjelmasuunnittelussa.  
Vaihtoehto 3 lisäisi synergia a ja hyödyttäisi alueellisia ohje lmia lisäämällä niihin EU:n 
laajuisen ulottuvuuden. Yhteistyöt ä voitaisiin kuitenkin  tehdä vain tietyi ssä hankkeissa, eikä 
tämä vaihtoehto edistä rajat ylittävien ja va ltioiden väliselle alueelle laadittavien pitkän 
aikavälin strategioiden kehittämistä. Tässä on myöskin vaarana, ettei EU:n laajuista ulottuvuutta otettaisi huomioon ohjelmatyössä . Yhteishankkeita olis i vaikeampi synnyttää 
ilman tukirakennetta.  
Parhaana pidetään vaihtoehtoa 2, koska siinä ke skitytään paremmin EU:n prioriteetteihin, 
kehitetään ohjelmille selkeä toimintalogiikka ja tuotetaan enemmän lisäarvoa.  
5. SEURANTA JA ARVIOINTI  
Koheesiopolitiikan seuranta- ja arviointijärje stelmiä vahvistetaan nykytilanteeseen verrattuna 
keskittymällä enemmän tuloksiin ja mukau ttamalla toimet Eurooppa 2020 -strategiaan. 
Käytännössä tämä tarkoittaa seuraavia muutoksia:  
• Ohjelmiin sisältyisi selvitys toivotuista m uutoksista ja niiden merkityksestä Eurooppa 
2020 -strategian kannalta sekä siitä, miten resurssien käyttäminen tiettyihin 
 
 9tukitoimiin (tuotos) saa aikaan muutoksen  (tulos). Tämä ilmaistaan tuotos- ja 
tulosindikaattoreilla. Tapauksen mukaan käyt ettäisiin yhteisiä indikaattoreita, jotka 
yhdenmukaistettaisiin EU 2020 -tavoitteiden kanssa.  
• Jokaiseen ohjelmaan sisältyisi tuloskehys, jo ssa vahvistetaan määrälliset välitavoitteet 
kunkin toimintalinjan osalta. Ne pe rustuisivat rajattuun määrään 
ohjelmaindikaattoreita, jott a saadaan selkeä kuva ed istymisestä Eurooppa 2020 -
strategiaan liittyvien prio riteettien täytäntöönpanossa.   
• Jäsenvaltio ehdottaisi näitä tu loskehyksen välitavoitteita, ja komissio ja jäsenvaltio 
sopisivat niistä.  
• Kumppanuussopimuksessa olis i yhteenveto välitavoitteista, menetelmistä ja 
keskeisistä periaatteista.  
Toimintaohjelmien tuloksellisuutta seurattaisiin säännöllisesti ohjelmaindikaattorien 
perusteella. Vuotuisissa täytäntöönpanokertomuks issa raportoitaisiin sy ntyneistä tuotoksista 
tavoitteisiin verrattuna ja analysoitaisiin tavoitteiden ali- tai ylisaavuttamisen syitä. Seurantakomiteat pohtisivat, onko tarvetta muutoks iin tai muihin aloitteisiin, jotta ohjelma 
pysyy tavoitteissaan. Myös tuloks ia seurataan ja niistä raportoidaan, kun tietoja saadaan 
käyttöön, ja tuloksista keskuste llaan seurantakomiteassa ja vuo tuisissa arviointikokouksissa.  
Suunnitelmien mukaan ohjelmien edistymi stä suorituskehyksessä määriteltyihin 
välitavoitteisiin nähden arvioi daan virallisesti ka hdesti. Komissio arvioisi ensinnä vuonna 
2017 vuotuisten täytäntöönpanokertomusten perusteella edistymistä sovittujen välitavoitteiden saavuttamisessa määrärahojen käytön ja tuotosten suht een. Toinen arviointi 
tehdään vuonna 2019.