FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 13.11.2008 
SEK(2008) 2859 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA  
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
jäsenvaltioiden velvollisuude sta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen 
vähimmäistasoa  
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
   
{KOM(2008) 775} 
{SEK(2008) 2858} 
 
FI 2   FI Seuraavassa tiivistetysti esit etty vaikutusten arviointi li ittyy komission työohjelman kohtaan 
2008/TREN/001. Vaikutusarvioint i laadittiin öljyn varmuusvarastoja koskevan EU-
lainsäädännön tarkistusehdotuksen yhteydessä. 
Vaikutusarviointi perustuu komission analyysiin, jota varten kuultiin useita intressitahoja. 
Julkisen kuulemisen lisäksi intressitahoja kuul tiin jäsennellyssä dialogissa (mm. OSG-ryhmä 
eli Oil Supply Group sekä Fossil Fuels Forum eli ns. Berliinin foorumi)  ja epävirallisissa 
kokouksissa. 
Tausta  
Maaliskuussa 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto koros ti, että energian toimitusvarmuutta 
on tehostettava sekä koko EU:n että kunkin jä senvaltion osalta erityisesti kehittämällä 
tehokkaampia kriisivalmiusmekanismeja. Neuvosto peräänkuulutti öljyvara stoihin liittyvien 
yhteisön mekanismien tarkistamista erityise sti siltä osin kuin on kyse öljynsaannista 
kriisitapauksessa sekä painot ti, että yhteisön mekanismien on täydennettävä Kansainvälisen 
energiajärjestön (IEA) kriisimekanismia. 
Analyysi ongelmasta  
Öljyn varmuusvarastojen perustamisen ja kä ytön oikeuskehys pohjautuu EU:ssa 1960-luvun 
lopulla ja 1970-luvun alussa laadittuihin sään töihin. Öljytoimitusten häiriöriski on viime 
vuosina kasvanut monista syistä, joihin kuuluvat maailmanlaajuisen kysynnän kasvu, 
käyttämättömän tuotantokapasit eetin rajallisuus, tarjonnan kesk ittyminen muutamiin (usein 
poliittisesti epävakais iin) maihin sekä geopoliittiste n konfliktien ja luonnonkatastrofien 
lisääntyminen. Nykyiset maailmanlaajuiset suunta ukset sekä EU:n sisäin en kehitys (toisiaan 
seuranneet laajentumiset, sisämarkkinoid en toteuttaminen, EU:n oman tuotannon 
väheneminen jne.) ovat kaikki te kijöitä, jotka edelly ttävät EU:n velvoite varastolainsäädännön 
päivittämistä. 
Nykyisen järjestelmän analyysi on  lisäksi tuonut esille puu tteita, jotka voivat estää sitä 
toimimasta moitteettomasti toimitushäiriön aikana. 
Jäsenvaltiot voivat tällä hetkellä  valita vapaasti omat varast ointijärjestelynsä, mikä on 
johtanut hyvin erilaisiin järjestelmiin ja kä ytäntöihin EU:ssa. Ei ole varmaa, voidaanko 
kaikilla kansallisilla järjestelm illä taata, että varmuusvarastot ovat tarpeen tullen ehdottomasti 
käytettävissä ja tehokkaasti käyttöönotettavissa. Esimerkkinä  mainittakoon, että joissakin 
jäsenvaltioissa nykykäytännöt näyttä vät sallivan, että taloudellist en toimijoiden operatiiviset 
varastot luetaan varmuusvarastoiksi. Myös ticket-  eli tikettijärjestelmän  laaja käyttö monissa 
jäsenvaltioissa saattaa he rättää epäilyjä varmuusvarastojen käytettävyydestä. 
Vuonna 1974 perustetun Kansainvälisen energiaj ärjestön (IEA) alaisuudessa on käytössä 
vastaava järjestelmä. Vaikka yleensä samoja va rastoja voidaan käyttää sekä EU:n että IEA:n 
varastointivelvoitteiden täyttämiseksi, laskenta menetelmien ja raportoi nnin erot aiheuttavat 
merkittävää hallinnollista rasite tta niille jäsenvaltioille, jotka ovat myös IEA:n jäseniä. 
EU:lla ei liioin ole käytössään koordinoitu ja toimintamenettelyjä, minkä vuoksi sen on 
käytännössä hyvin vaikea tehdä no peita päätöksiä ja ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin, 
jollaisia välttämättä tarvitaan kriisitilanteessa. EU:n järjestelmän roolia  suhteessa IEA:han ja 
sen menettelyihin ei selvenne tä nykyisessä lainsäädännössä. 
 
FI 3   FI Vaikka tämänhetkisessä lainsäädännössä edellytetään ”oikeudenmukaisia ja tasapuolisia” 
varastointijärjestelyjä, siinä on vain vähän tähän liittyviä konkreettisia säännöksiä, mikä 
saattaa johtaa kilpailun vääristymiseen eri markkinatoimijoiden välillä. 
Lisäksi varastojen koostumus ei ehkä vast aa todellisia tarpei ta kriisitilanteessa. 
Näiden puutteiden vuoksi järjestelm ä ei ehkä tuota toi vottuja tuloksia kriisitapauksessa, mistä 
aiheutuu merkittävä vahinkoriski taloudelle. 
Nykyinen järjestelmä suosii myös vapaamatkustajia: sellaiset jäsenvaltiot, joiden järjestelmät 
eivät ehkä ole varmakäyttöisiä, voivat tukeutua luotettavia järjestelyjä käyttöönottaneisiin maihin. Tilanne vaarantaa kuitenkin kriisivalmiuden EU:n mitassa. 
Tavoitteet
 
Tarkistamisen yleisenä poliittisena tavoitteena on tehostaa järjestelmää ja optimoida 
jäsenvaltioiden halli nnolliset velvollisuudet. 
Kriisivalmiusjärjestelmän tulee vastata paremmin EU:n kapasiteetti- ja valmiustarpeita, kun 
EU:n täytyy reagoida tehokkaasti ja täys in koordinoidusti mahdollis iin öljytoimitusten 
häiriöihin. Järjestelmän on voitava mini moida tai ainakin lieventää mahdollisten 
toimitushäiriöiden haitallisia vaikutuk sia EU:n taloudelle ja yhteiskunnalle. 
Samalla tavoitteena on mahdollisuuksien mukaan yksinkertaistaa sääntely-ympäristöä ja 
keventää velvoitteista jäsenvaltioilla ja  elinkeinoelämälle aiheutuvaa rasitetta. 
Toimintavaihtoehdot  
Vaikutusarvioinnissa tarkastellaan neljää strategi avaihtoehtoa, jotka liittyvät olennaisilta osin 
varastojen käytettävyysongelmaan: 
• Vaihtoehdossa 0 nykyiseen politiikkaan ei tehtäisi muutoksia. 
• Vaihtoehdossa 1 ei muutettais i nykyisiä velvoitevarastojärjest elyjä, vaan tehostettaisiin 
varmuusvarastojen käytettävyyden ja kriisim ekanismien julkistaa valvontaa. Tämä 
merkitsisi varmuusvarastojen tarkastuksia joko komission toimesta tai nimissä sekä jäsenvaltioiden valmiust oimenpiteiden säännöllist ä uudelleentarkastelua. 
• Vaihtoehdossa 2 kaikki 90 päivän varmuusvarast ot olisivat valtion omistuksessa, erillisen 
viraston hallinnoimia ja mahdollisesti EU:n va lvonnassa. Varastoja ylläpidettäisiin erillään 
kaupallisista varastoista, ja ainaki n osa varastoista koostuisi tuotteista. 
• Vaihtoehdossa 3 jäsenvaltioill a olisi velvollisuus ylläpitä ä osaa varmuusvarastoista (30 
päivän kulutus) erityisvarastoina valtion tai viraston omistuksessa. Nämä varastot 
koostuisivat tuotteista maan kulutusprofiilia vastaavasti. Jos velvoitteita asetetaan 
yrityksille, niillä olisi oikeus siirt ää ne valtion tai viraston hoidettaviksi. 
• Lisäksi vaihtoehdot 2 ja 3 ra joittaisivat jossain määrin tik ettijärjestelmän käyttöä. 
Koska osa esille tulleista ongelm ista on sellaisia, ettei niiden  ratkaisu riipu valittavasta 
strategiavaihtoehdosta, niihin puututaan erikseen: 
 
FI 4   FI • Valmiustoimenpiteiden käyttö on määrä selven tää: IEA:n jäsenvaltioiden pitäisi voida 
osallistua IEA:n toimiin ilman komission nimenomaista lupaa ja komission tulisi 
koordinoida IEA:han kuulumattomi en EU-maiden toimintaa. 
• Varastointivelvoitte ita on määrä lähentää IEA-velvoi tteisiin (jotka määräytyvät tuonnin 
mukaan), kuitenkin siten, että merkittävill ä öljyntuottajajäsenvaltioilla on edelleen 
kulutuksen mukaan määräytyvät velvoitteet. 
• MOS-raportointilomake (Monthly Oil and Gas Qu estionnaire), jota IEA ja Eurostat jo 
käyttävät, voisi tietyin muutoksin korvata  varmuusvarastoja koskevassa raportoinnissa 
käytettävän erityisen raportointilomakkeen. 
Vaikutusten arviointi  
Kaikista neljästä strategiavaiht oehdosta on tehty yksityiskohtainen vaikutusten arviointi , 
jossa tarkasteltiin systemaattisesti niiden vaikutuksia: 
• kriisivalmiuteen eli EU:n valmiuksiin selviy tyä mahdollisesta öljytoimitusten häiriöstä 
sekä 
• jäsenvaltioille, yrityksille ja  komissiolle aiheutuvaan ta loudelliseen ja hallinnolliseen 
rasitteeseen. 
Myös muita (ympäristöön, yhteiskuntaan ja ta louteen liittyviä) vaikutuksia tarkasteltiin. 
Vaihtoehtojen vaikutusten arviointia hankalo ittivat merkittävät erot jäsenvaltioiden 
varastointijärjestelmien välillä. Vaikutukset ovat väistämättä erilaisia eri jäsenvaltioissa, riippuen etupäässä siitä, yllä pidetäänkö varastoja tällä hetkel lä pääasiallises ti julkisten 
virastojen/valtion vaiko yrityst en toimesta. Myös vaihtoehto jen täytäntöönpanotavalla on 
todennäköisesti merkitystä vaikutusten kannalta, erityisesti taloudellisen  taakan laajuuden ja 
kohdentumisen suhteen. 
Vaikutusarvioinnin tulokset voidaan tiivistää seuraavasti: Vaihtoehto 0 (jossa ei toteuteta mitään toim ia) ei ymmärrettävästi lisäisi taloudellista tai 
hallinnollista rasitetta, mutta ei myöskään ta kaisi EU:n laajuista tehokasta valmistautumista 
kriisitilanteisiin. Kaikki nykyisen järjestelmän puutteet pysyisivä t samoina, mikä vaarantaisi 
EU:n valmiudet reagoida toimitushäiriöi hin. Skenaario olisi huolestuttava, sillä 
toimitushäiriöt uhkaavat yleistyä ja pahent ua tulevaisuudessa. Koska EU on riippuvainen 
öljyn ja öljytuotteiden keskeytymättömästä tuonni sta, tällaisten häiriöiden vaikutukset olisivat 
vakavia. 
Vaihtoehto 1 (jossa tehostetaan  nykyisen järjestelmän valvonta-  ja koordinointimekanismeja)  
ei antaisi mahdollisuutta korjata kaikkia nykyisiä puutteita eikä l uoda koko EU:n kattavaa 
luotettavaa ja johdonmuk aista järjestelmää. 
Tarkastuksilla ja arvioinneill a olisi kohtuullisia b udjettivaikutuksia. Maakoht aisten arviointien 
myötä voitaisiin levittää parhaita toiminta tapoja, ja valvonnan tehostaminen auttaisi 
havaitsemaan sääntöjenvastaisuudet, mutta vara stojen riittämättömyyd en taustalla oleviin 
syihin ei voitaisi suoraan puuttua. Merkittävän toimitushäiriön tapauksessa olisi edelleen 
todennäköistä (kuten vaihtoehdossa 0), että vaikutukset olisivat mittavat. 
 
FI 5   FI Vaihtoehdossa 2 (jossa luodaan keskitetty EU:n järjestelmä, johon liittyy velvoite 
varmuusvarastojen ylläpitämisestä valtion/ju lkisessa omistuksessa) kaikki 90 päivän 
varmuusvarastot olisivat valtion omistuksessa, erillisen viraston hall innoimia, mahdollisesti 
EU:n valvonnassa sekä kaupallisista varastoista erillisiä. Ne olisivat kiistatta käytettävissä 
kriisitilanteessa, mutta eräät yhte isvarastointiin liittyvät edut ( kuten varastojen vaihtuvuus ja 
läheisyys kuluttajiin) menetettäisiin. 
Nykyiset kansallisten järjestelmien erot ja niihin liittyvät mahdolliset vapaamatkustajaongelmat 
poistuisivat. Tämä vaihtoehto myös helpottaisi ylläpidettyjen ja liikkeelle laskettujen 
varastojen seurantaa. 
Tällä hetkellä vain kaksi jäsenvaltiota pitää kaikkia varmuusvarastojaan valtion omistuksessa. 
Tämä vaihtoehto toisi näin ollen useimmi ssa jäsenvaltioissa suuria muutoksia nykyiseen 
varastointiin merkittävin julkisin menoin, jotka olisivat vuoden 2008 lokakuun jälkipuoliskon 
markkinahinnoin 55 miljardin euron luokkaa. Vaihto ehto ei ehkä olisi perusteltu aiempien 
kriisien näkökulmasta, ja se voisi olla ristirii dassa suhteellisuus- ja to issijaisuusperiaatteiden 
kanssa. 
Vaihtoehdossa 3 (jossa luodaan erityiset EU:n varmuusvarastot tarkistamalla nykyistä 
järjestelmää) luotaisiin  erityisvarastoja, jotka olisivat kiistatta käytettävissä lisävarastoina 
kriisitapauksessa. Ehdote ttu 30 päivän varastotaso riittäis i selviytymiseen aiemmin koettujen 
häiriöiden kaltaisista kriiseistä. Jäsenvaltioi lla olisi laaja liikkumav ara päättää, miten ne 
täyttävät muut varastointiv elvoitteensa ottaen huomioon maantieteellisen  sijaintinsa, 
jalostuskapasiteettinsa ja muut relevantit seikat. 
Tämä vaihtoehto on suhteellisen lähellä ra tkaisuja, joita on jo käytössä useimmissa 
jäsenvaltioissa. Ne viisi jäsenvaltiota, jotka tällä hetkellä nojautuvat yksinomaan pakollisiin 
yritysten varastoihin, joutuisi vat kuitenkin ryhtymään laajoihin toimiin: niiden pitäisi luoda 
12,5 miljoonaa tonnia valtion tai viraston omistuksessa olevia varastoja, joiden hankkiminen 
maksaisi noin 5 miljardia euroa (vuoden 2008 lokakuun jälkipuoliskon markkinahinnoin). 
Jäsenvaltioiden ei kuitenkaan tarv itsisi välttämättä ostaa näitä varastoja; tal oudellisen taakan 
suuruus riippuisi valituista kä ytännön järjestelyistä. Varastoi nnin ylläpitokustannusten osalta 
voidaan todeta, että jäsenvalt ioiden varastointikustannuksia koskeneen selvityksen mukaan 
valtion tai viraston varastointia voidaan pitää halvempana kuin va rastointia yritysten toimesta. 
Tämä vaihtoehto tarjoaisi kohtuullisen suojan toimitushäiriöiden varalta, mutta sen 
täytäntöönpanokustannukset la nkeaisivat lähinnä vain m uutamalle jäsenvaltiolle. 
Mitä tulee mahdollisiin kilpailuvääristymii n, vaihtoehdot 0 ja 1 eivät korjaisi nykyistä 
tilannetta. Poistaessaan kokonaan  yritysten pakollise t varastointivelvoitteet vaihtoehto 2 
auttaisi poistamaan mahdollise t kilpailun vääristymät mar kkinatoimijoiden eri ryhmien 
väliltä. Vaihtoehdossa 3 yrityksil lä olisi oikeus siirtää velvoi tteensa valtion tai viraston 
hoidettaviksi. Mahdollinen markkinatoimijoiden  välinen syrjintä vähenisi näin ollen 
merkittävästi. Erityisesti pienemmät yritykset , joilla ei ole käytössään riittävää 
varastointikapasiteettia, voisi vat suoriutua velvoitteistaan helposti ja kustannustehokkaasti. 
Yhteiskunnalliset vaikutukset riippuvat siitä, miten eri vaihtoehdoilla voidaan reagoida 
häiriöihin. Jos varmuusvarastojärjestelmä ei k ykene lieventämään kielteisiä taloudellisia 
seurauksia (esim. energian hintojen nousua ), ne kohdistuvat todenn äköisesti pahimmin 
heikoimmassa asemassa oleviin väestöryhmiin. 
 
FI 6   FI Ympäristövaikutuksia saattaa syntyä, jos valittu va ihtoehto edellyttää uusien varastointilaitosten 
rakentamista. Koska kokonaisvelvoitteiden taso ei vaihtele merkittävä sti eri vaihtoehtojen 
välillä, uutta varastointikapasiteettia ei periaa tteessa tarvittaisi. Jos varmuusvarastojen ja 
kaupallisten varastojen sekoituskäytännöstä luovutaan, kuten esitetä än vaihtoehdossa 2 
(erityisvarastojen osalta) ja vaihtoehdossa 3, tämä voi vaatia  uusien varastointilaitosten 
rakentamista joissain jäsenvaltioissa. 
Kriisinhallintaan, laskentaan ja raportoin tiin ehdotetut muutokset eivät riipu eri 
vaihtoehdoista, minkä vuoksi niiden vaikutukset arvioi ntiin erikseen. 
Kriisinhallintaa varten e hdotettujen sääntöjen ja me nettelyjen myötä EU kykenee 
osallistumaan paremmin IEA:n toimiin, sillä menneisyydessä koetut viiveet ja epäjärjestys 
voidaan välttää ja EU voi koordinoida ja kanavoida paremmin IEA:han kuulumattomien 
jäsenvaltioiden toimia. 
Parempi mukautuminen kansainvälisesti hyväksytty ihin IEA:n sääntöihin paitsi vähentäisi 
hallinnollista rasitetta (ainakin IEA:n jäsenmaiden osalta) myös lisäisi EU:n varastojen käytön 
vaikutusta IEA:n toimien puitteissa. 
Siirtyminen MOS-raportointilomakkeen kä yttöön pääasiallisena raportointivälineenä 
vähentäisi hallinnollista taakk aa ja tarjoisi IEA:n kanssa yhteisen pohjan kriisivalmiuden 
arvioimiselle. Raportointilomake vaatisi kuitenkin todennäköisesti hienosäätöä, jotta se olisi 
täysin linjassa EU:n päivitettyjen sääntöje n kanssa ja jotta tiedot olisivat valideja 
mahdollisissa rikkomusmenettelyissä. On myös tutkittava, voidaanko raportoinnin määräaikaa 
lyhentää ajankohtaisempien tietojen saamiseksi varmuusvarastoista (esim. käyttämällä JODI-
raportointilomaketta). 
Vaikutusarvioinnissa ei tarkas teltu vaikutuksia, joita olisi kaupallisia varastoja koskevan 
viikoittaisen raportoinnin käy ttöönotolla. Niitä tarkastellaan  erillisessä analyysissa, kun 
kyseistä raportointia varten on laadit tu yksityiskohtaiset täytäntöönpanosäännöt. 
Päätelmät  
Koska vaihtoehdossa 1 ei puututtaisi suoraan ny kyisen järjestelmän puutteisiin, sen ei odoteta 
parantavan suuresti varmuusvarastojen käytettä vyyttä. Vaihtoehto 2 parantaisi merkittävästi 
kriisivalmiutta, mutta kustannuksin, joita on va ikea perustella. Vaih toehto 3 vaikuttaa 
kustannus-hyötysuhteen kannalta sopivimmalta vali nnalta, varsinkin jos sitä täydennetään 
käytännön säännöillä tarkastuksia ja arvioi nteja varten. On kuitenkin otettava huomioon 
täytäntöönpanokustannusten ep äsuhtainen jakautuminen, joka voi vähentää tämän 
vaihtoehdon poliittista hyväksyttä vyyttä niissä muutamissa jäsenva ltioissa, joissa sen vaikutus 
on erityisen tuntuva. 
 
FI 7   FI  Vaihtoehto 0: Politiikan 
säilyttäminen ennallaan  Vaihtoehto 1: 
Valvonnan 
tehostaminen  Vaihtoehto 2: 
Keskitetty 
järjestelmä  Vaihtoehto 3: 30 päivän erityisvarastot  
90 päivää  
Kokonaisvelvoite  90 päivää  90 päivää  90 päivää  
vähintään 30 päivää  jäljellä oleva osa  
Laskentaperusta  Kulutus  nettotuonti  
Varastojen omistus  ei erityistä säännöstä  ei säännöstä  valtio   valtio/virasto  ei erityistä säännöstä  
Varastoinnin 
hallinnointi  ei erityistä säännöstä  ei erityistä 
säännöstä  valtio tai virasto  virasto tai erityinen 
valtionvalvonta  ei erityistä säännöstä  
Sekoittaminen 
kaupallisiin varastoihinei nimenomaisesti 
kielletty  sallittu  ei sallittu  ei sallittu  sallittu  
”Ticket-” eli 
tikettijärjestelmä  ei rajoituksia  ei rajoituksia  rajoitettu  rajoitettu   ”välittäjän” (viraston) 
kautta  
Vähimmäisosuus 
tuotteita  Ei ei kyllä kyllä ei 
Säännöll. tarkastukset 
ja arvioinnit  Ei kyllä ei ei ei 
Raportointi  kuukausittain, erityinen 
raportointilomake  kuukausittain, MOS/JODI-raportointilomake  
Kriisinhallinta  OSG:n (Oil Supply 
Group) konsultointi  täydentävyys IEA:n valmiustoimenpiteiden kanssa,  selkeät mekanismit varastojen liikkeellelaskua 
varten, OSG-ryhmälle suurempi rooli kriisinhallinnassa  
Taulukko 1: Strategiavai htoehtojen yhteenveto 
 
FI 8   FI Kriteeri  Vaihtoehto 0: Politiikan 
säilyttäminen ennallaan  Vaihtoehto 1: Valvonnan 
tehostaminen  Vaihtoehto 2: Keskitetty 
järjestelmä  Vaihtoehto 3: 30 päivän 
erityisvarastot  
Vaikutukset 
kriisivalmiuteen ja 
varastojen 
käytettävyyteen  varastojen käytettävyys ei ole 
varmaa tietyissä 
varastointijärjestelmissä  varastojen käytettävyyden 
ennakoidaan paranevan 
rikkomusmenettelyjen jälkeen, 
mutta tämä ei poistaisi kaikkia 
ongelmia  varmuusvarastojen täysi 
käytettävyys ”lisäöljynä” 
kriisitilanteessa kaikissa 
jäsenvaltioissa  riittävät erityiset 
varmuusvarastot aiemmin 
koetun kaltaisiin häiriöihin  
Taloudellinen rasite  ei muutosta  joitain lisäkustannuksia 
komissiolle (jäsenvaltioille 
vain siinä tapauksessa, että 
tarkastuksissa/arvioinneissa 
paljastuu sääntöjenvastaisuuksia)  suuria lisäkustannuksia 
useimmille valtioille, mutta 
yritysten rasite vähenee  lisäkustannuksia valtiolle/ 
virastolle noin puolessa 
jäsenvaltioista, mutta 
vähäisempi rasite yrityksille  
Hallinnollinen rasite  ei muutosta  komission hallinnollinen rasite 
kasvaa (tarkastukset, 
arvioinnit)  useimpien valtioiden 
hallinnollinen rasite kasvaa, 
mutta yritysten rasite pienenee  joidenkin valtioiden 
hallinnollinen rasite kasvaa 
(varastointia varten 
perustettavat virastot)  
Taloudelliset 
vaikutukset  mahdolliset kilpailuvääristymät mahdolliset kilpailuvääristymät  markkinatoimijoiden välinen 
syrjintä poistuu kokonaan  kilpailuvääristymät vähenevät  
Yhteiskunnalliset 
vaikutukset  yhteiskunnallisten jännitteiden 
riski kasvaa  yhteiskunnallisten jännitteiden 
riski vähenee  yhteiskunnallisten jännitteiden 
riski vähenee  yhteiskunnallisten jännitteiden 
riski vähenee  
Ympäristövaikutukset ei vaikutuksia  ei vaikutuksia  varastointikapasiteettia voidaan 
joutua lisäämään  varastointikapasiteettia voidaan 
joutua lisäämään  
Taulukko 2: Vaihtoehtojen vaikutusten vertailu