Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY muuttamisesta jaEhdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa



Virallinen lehti nro C 036 , 08/02/2002 s. 0010 - 0019



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY muuttamisesta" ja - "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa" (2002/C 36/03) Neuvosto päätti 22. toukokuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohdan sekä 55 ja 95 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheista edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelusta vastannut "liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta" -jaosto antoi lausuntonsa 25. syyskuuta 2001. Esittelijä oli Bernardo Hernández Bataller. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17. ja 18. lokakuuta 2001 pitämässään 385. täysistunnossa (lokakuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 84 puolesta 9:n pidättyessä äänestämästä. 1. Taustaa 1.1. Ensimmäiset lainsäädännölliset askeleet kohti Euroopan unionin sähkö- ja kaasualan sisämarkkinoita otettiin vuosina 1990 ja 1991 annetuilla direktiiveillä kaasun ja sähkön siirrosta suurissa verkoissa(1). Talous- ja sosiaalikomitea otti lausunnoillaan kantaa näihin direktiiveihin ja ilmaisi kannattavansa erityisesti pitkän aikavälin toimitusvarmuutta koskevia erilaisia painotuksia. 1.2. Seuraava askel oli sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien hyväksyminen, joka oli ensimmäisistä komission laatimista luonnoksista lähtien mutkikas prosessi. Direktiivien tavoitteena oli avata sähkö- ja kaasumarkkinat vapauttamalla kilpailu asteittain ja lisätä siten energia-alan tehokkuutta ja koko Euroopan talouden kilpailukykyä. 1.3. Komitea antoi tammikuussa 1993 direktiiveistä lausunnon(2), jossa se toisti tukevansa niitä, mutta lausunnossa ilmaistut varaukset olivat jo varsin huomattavia. Lausunnossa esitettiin kriittisiä huomioita erityisesti sellaisista tärkeistä näkökohdista kuin kolmannen osapuolen verkkoon pääsyn järjestelmää koskeva suunnitelma ja järjestelmän käyttöönottomääräajat, toimitusvarmuus, liitäntäverkkojen kapasiteetti, jäsenvaltioiden energiapolitiikkojen yhdenmukaistaminen ja yleispalvelun velvoite. 1.4. Direktiivit sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä hyväksyttiin lopulta vuosina 1996 ja 1998, ja siitä lähtien jäsenvaltiot ovat saattaneet niitä voimaan omassa lainsäädännössään, mikä ei ole aina sujunut ongelmitta. 2. Komission ehdotuksen perustelut 2.1. Niiden tietojen mukaisesti, joita komissio on toimittanut direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY toimeenpanemisesta lähtien, jäsenvaltioiden sähkö- ja kaasumarkkinat ovat avautuneet huomattavasti, ja direktiiveissä asetetut tavoitteet oli ylitetty selvästi vuoden 2000 loppuun mennessä. Markkinoiden avautumisaste vaihtelee kuitenkin runsaasti jäsenvaltiosta toiseen (vaihteluväli on sähkön osalta 30-100 prosenttia ja maakaasun osalta 20-100 prosenttia), ja suuntaus vahvistunee tulevaisuudessa, ellei korjaaviin toimenpiteisiin ryhdytä. Komissio katsoo, että nämä jäsenvaltioiden väliset erot vaikeuttavat todellisten Euroopan sisämarkkinoiden luomista. 2.2. Liberalisointiprosessin käynnistämisestä lähtien eri jäsenvaltioissa on ollut havaittavissa suurkuluttajien käyttämän sähkön hinnan huomattavaa alenemista (komission antamien tietojen mukaan 15-35 prosenttia). Eniten hinnat ovat laskeneet niissä maissa, jotka ovat päässeet pisimmälle markkinoidensa avaamisessa. Kotitalouskuluttajat ja pk-yritykset eivät kuitenkaan ole hyötyneet yhtä merkittävistä sähkön hinnan alennuksista, sillä alennukset kytkeytyvät mahdollisuuteen vaihtaa sähköntoimittajaa. Näiden kuluttajien osalta mahdollisuus on varsin rajallinen niin kauan kuin markkinoiden avaamista ei ole saatettu loppuun. 2.3. Maakaasun hintakehitys ei ole ollut yhtä suotuisa. Se johtuu lähinnä jännitteistä öljyn barrelihinnassa, johon maakaasun alkuhinnat on kytketty. Komission mielestä eri maiden keskihintojen erot liittyvät kuitenkin tässäkin tapauksessa markkinoiden avaamisasteeseen. 2.4. Direktiivien täytäntöönpanolla on ollut huomattava vaikutus julkisen palvelun velvoitteiden määrittelyyn. Julkisista kaasun ja sähkön toimituspalveluista vastasivat aikaisemmin pitkälti julkiset yhtiöt tai julkisen hankintasopimuksen perusteella toimivat yritykset. Markkinoiden avaaminen sekä monien alan yritysten yksityistäminen ovat pakottaneet jäsenvaltiot säätämään julkisille palveluille tietyt vähimmäistasot ja valvomaan niiden noudattamista. Komissio katsoo kuitenkin tarvittavan lisätoimia, joilla vahvistetaan alan voimassa olevia säännöksiä. 2.5. Lisäksi useimpien jäsenvaltioiden valitsemia vaihtoehtoja ovat kolmannen osapuolen säännelty verkkoon pääsy, uuden sähköntuotantokapasiteetin rakentamisen luvanvaraisuus, siirtoverkon operaattorien toiminnan täydellinen oikeudellinen eriyttäminen sekä riippumattomien sääntelyviranomaisten perustaminen. Tässä yhteydessä komissio katsoo, että eräistä alun perin ehdotetuista menettelyistä, joita jäsenvaltiot eivät ole kehittäneet riittävästi, voidaan luopua ja että on syytä keskittyä takaamaan verkko-operaattorien riippumattomuus. 2.6. Markkinoiden vapautuminen, joka jo sinänsä on erinomainen sisämarkkinoiden vakiintumisen osoitin, vaikuttaa lisäksi maiden väliseen kauppavaihtoon. Komission mukaan sähkökaupan volyymi on 8 prosenttia Euroopan unionissa tuotetusta sähköstä. Osuus on pienempi kuin muilla aloilla ja paljon pienempi kuin Euroopan yhtenäismarkkinoilla olisi lupa odottaa. Kansainvälisen sähkökaupan lisäämiseksi komissio ehdottaa asetusta, jolla säänneltäisiin yhteisön tasolla kauppaa haittaavia konkreettisia seikkoja. 2.7. Lissabonissa maaliskuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi komissiolle tehtäväksi laatia ehdotuksia, joilla avaamisprosessia voidaan vauhdittaa täysin toimintakykyisten sisämarkkinoiden aikaansaamiseksi mahdollisimman pian. 2.8. Nizzassa joulukuussa 2000 pitämässään kokouksessa Eurooppa-neuvosto antoi julistuksen yleistä taloudellista etua koskevista palveluista. Julistuksessa se korosti, että näiden palvelujen tehtävien suorittamisessa on otettava huomioon kuluttajien ja kansalaisten oikeutetut odotukset kohtuullisista hinnoista avoimessa hintajärjestelmässä ja mahdollisuudesta käyttää yhdenvertaisesti korkeatasoisia palveluja, jotka ovat välttämättömiä heidän taloudellisen, alueellisen ja sosiaalisen osallisuutensa kannalta. 2.9. Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 pitämässään kokouksessa Eurooppa-neuvosto toisti, että sähkön ja maakaasun markkinat on vapautettava "ottaen huomioon tarve vastata kuluttajien tarpeisiin ja varmistaa markkinoiden avoimuus asianmukaisten sääntelyvälineiden avulla". 3. Direktiiviehdotus 3.1. Komission asiakirjassa määritetään direktiiveihin 96/92/EY ja 98/30/EY tehtävät muutokset. Kumpaankin direktiiviin ehdotetut muutokset muistuttavat kuitenkin suuresti toisiaan, ja ne voidaan jakaa - kuten asiakirjan johdannossa on hahmoteltu - määrällisiä ja laadullisia tekijöitä koskeviin ehdotuksiin. 3.2. Määrällisissä ehdotuksissa ehdotetaan aikataulua, jonka mukaisesti siirrytään siihen, että kaikki sähkön ja maakaasun kuluttajat koosta riippumatta voivat valita vapaasti kyseisiä palveluja heille toimittavat yritykset. Aikataulun mukaan sähköalalla kaikki muut kuin kotitalousasiakkaat voivat valita sähköntoimittajansa vapaasti 1. tammikuuta 2003 lähtien, ja täydellisesti markkinat avataan kaksi vuotta myöhemmin. Maakaasualalla markkinoiden avaamisen määräaika muiden kuin kotitalouskuluttajien osalta on vasta 1. tammikuuta 2004, mutta tavoite, jonka mukaisesti kaikki asiakkaat voivat valita vapaasti toimittajayrityksensä 1. tammikuuta 2005 alkaen, on säilytetty. 3.2.1. Laadullisissa ehdotuksissa taas keskitytään lähinnä kahteen seikkaan: kolmannen osapuolen pääsyyn kaasu- ja sähköverkkoihin sekä näiden alojen yritysten toiminnan eriyttämiseen. 3.2.2. Ehdotettu kolmannen osapuolen verkkoon pääsyn järjestelmä perustuu julkaistuihin ja säänneltyihin tariffeihin, joita sovelletaan syrjimättömin ehdoin kaikkiin siirto- ja jakeluverkon käyttäjiin. Järjestelmällä korvataan voimassa olevissa direktiiveissä määritellyt vaihtoehtoiset pääsyä koskevat menettelyt, jotka perustuvat toimittajayrityksen ja tietyt vaatimukset täyttävien asiakkaiden neuvotteluihin tai ns. "yhden ostajan" malliin. 3.2.3. Toimintojen eriyttämistä koskevilla toimilla puolestaan pyritään luomaan puitteet, joissa kunkin verkko-operaattorin toiminta on riippumatonta sen ryhmän kaupallisista eduista, joihin operaattori kuuluu. Tätä varten toimintojen eriyttämisen periaate laajennetaan koskemaan kaikkia niin sähkön jakelu- ja siirtoverkkojen kuin kaasun siirtoverkkojen operaattoreita, ja operaattorien toimintaa säätelevät perusteet määritellään niiden toiminnan riippumattomuuden takaamiseksi suhteessa ryhmään, johon ne kuuluvat. Ehdotetulla direktiivillä asetetaan määräaika jakeluverkkojen toimintojen eriyttämiselle. Sähköalalla määräaika on tammikuu 2003 ja kaasualalla vuotta myöhemmin. 3.3. Komission asiakirjassa käsitellään perusteellisesti julkisen palvelun velvoitetta ja sähkö- ja kaasualojen sääntelyelimiä. Siinä ehdotetaan eräitä muutoksia, jotka vaikuttavat tiettyihin menettelyihin, mm. uuden sähköntuotantokapasiteetin rakentamisen lupamenettelyyn. 3.3.1. Julkisen palvelun velvoitteiden määritelmässä luetellaan tarkasti seikat, jotka voivat sisältyä tähän käsitteeseen. Velvoitteet sisältävät selkeästi sähköalan yleispalvelun (joka edellyttää korkealaatuisia sähköntoimituksia kaikille asiakkaille) sekä muita maakaasun ja sähkön toimituksiin liittyviä seikkoja, jotka koskevat kotitalouskuluttajien suojaa, taloudellista ja yhteiskunnallista koheesiota sekä ympäristönsuojelua ja toimitusvarmuutta. 3.3.2. Direktiiviehdotuksessa esitetään nimettävän jäsenvaltiotasolla riippumattomia sääntelyviranomaisia, joiden tehtävänä on määrätä tariffit ja verkkoon pääsyn ehdot ja luoda kilpailun vääristymiä estäviä mekanismeja. Siinä ehdotetaan myös sähkön ja maakaasun toimitusvarmuutta valvovan elimen perustamista. 3.3.3. Uusien sähköntuotantolaitosten osalta ehdotuksessa harkitaan vain lupamenettelyä, joka on tällä hetkellä hyväksytty kaikissa jäsenvaltioissa, ja säilytetään tarjouskilpailut ainoastaan varakeinona niitä tapauksia varten, joissa lupamenettelyllä luotu kapasiteetti ei riitä takaamaan toimituksia. 3.4. Direktiiviehdotuksessa esitetään poikkeusta kaasun- ja sähkönsiirrosta annettuihin direktiiveihin(3). Sen tarkoituksena on lakkauttaa kyseisten markkinoiden toimijien keskuudessa mahdollisesti hämmennystä aiheuttavat erilaiset menettelyt. 4. Asetusehdotus 4.1. Komission asiakirjassa ehdotetaan kolmensuuntaisia toimia: - Määritetään sähkön kauttakulkuvirtojen korvausjärjestelmät. - Luodaan yhdenmukaiset periaatteet, jotka koskevat rajat ylittäviä siirtomaksuja. - Jaetaan kansallisten verkkojen välisten yhteenliitäntöjen käytettävissä oleva siirtokapasiteetti. 4.2. Asiakirjassa todetaan, että näillä aloilla tilanne muuttuu nopeasti ja että toimintasäännöt on mukautettava tilanteeseen mahdollisimman nopeasti, jottei vakiintuneeseen toimintakehykseen tehtävien muutosten viivästyminen aiheuta tulevaisuudessa markkinavääristymiä. Tästä syystä asetusehdotuksessa ehdotetaan suuntaviivoja, joita voidaan antaa ja muuttaa ilman, että itse asetusta tarvitsee muuttaa. Suuntaviivojen muuttamisen tulee aina perustua asetuksessa määritettyihin periaatteisiin, ja sen toteuttaa komissio kuultuaan "sääntelykomiteaa", joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. Sääntelykomitea muodostetaan komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä sovellettavasta menettelystä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan (sääntelymenettely) mukaisesti. 4.3. Kyseisen menettelyn mukaisesti komissio vastaa asetuksen keskeisten seikkojen määrittämisestä. Näitä ovat sähkön kauttakulkukorvausten maksamisesta vastaavat tahot ja maksumenettely, siirrettyjen sähkömäärien ja siirtokustannusten määrittelymenettely, kansallisten verkko-operaattorien soveltamien maksujen yhdenmukaistamiskriteerit, käytettävissä olevan yhteenliittämiskapasiteetin jakamismenettelyt sekä verkkojen turvallisuutta ja toimintaa koskevat yhteiset säännöt. 4.4. Komissio varaa myös itselleen oikeuden määrittää rajatylittävissä siirtoverkoissa kulkevista kauttakulkuvirroista maksettavat korvaukset. Tässä komissiota avustaa päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa (neuvoa-antava menettely) määriteltyyn menettelyyn perustuva "neuvoa-antava komitea", joka sääntelykomitean tavoin koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 4.5. Asetusehdotuksessa määritetään kansainvälisen sähkökaupan perusperiaatteet, ja sen liitteenä ovat kansallisten verkkojen välisten yhteenliitäntöjen käytettävissä olevan siirtokapasiteetin hallintaa ja jakamista koskevat suuntaviivat. Liitteessä annetut suuntaviivat koskevat verkkojen ylikuormituksen ja ylimääräisen siirtokapasiteetin hallintaa, pitkän aikavälin sopimuksia, tietojenvaihtoa operaattorien välillä sekä käytettävissä olevan kapasiteetin suoranaisia huutokauppoja. Suuntaviivat noudattavat kaupan vapauden ja syrjimättömyyden periaatteita, ja lisäksi niillä pyritään hyödyntämään nykyisiä perusrakenteita mahdollisimman hyvin. 5. Yleistä 5.1. Talous- ja sosiaalikomitea korostaa, että tehdyt aloitteet liittyvät Euroopan yhtenäismarkkinoiden rakentamisstrategiaan. TSK on useaan otteeseen ilmaissut tukevansa yhtenäismarkkinoita, sillä kokonaisuutena ne auttavat perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista edistämällä talouskehitystä, työllisyyttä, kilpailukykyä, elämänlaatua sekä taloudellista ja yhteiskunnallista koheesiota. 5.2. Tästä syystä komitea kannattaa tehtyjä ehdotuksia, sillä komission tavoin se haluaa luoda Euroopan unioniin todelliset sähkön ja kaasun sisämarkkinat. Näin lisätään yritysten välistä kilpailua, mikä heijastuu yritysten ja kotitalouskuluttajien maksamien energian hintojen alenemisena ja parantaa siten koko Euroopan talouden kilpailukykyä sekä kaikkien kansalaisten elintasoa ja elämänlaatua. 5.3. Eräiden jäsenvaltioiden ja unionin ulkopuolisten maiden kokemusten mukaan markkinoiden avaaminen ja sähkön ja maakaasun sisämarkkinoiden pelkkä olemassaolo luovat kuitenkin tiettyä epävarmuutta ja saavat aikaan epäsuoria yhteiskunnallisia tai maantieteellisiä vaikutuksia, joita on syytä kommentoida tarkemmin. Kaikkien tähän prosessiin osallistuvien elinten tulee tehdä yhteistyötä yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi ja kielteisten vaikutusten minimoimiseksi. Siksi kaikki kohdattavat ongelmat on tuotava esiin ja niiden mahdollisimman pikaiseksi ratkaisemiseksi on tehtävä ehdotuksia. TSK toivoo, että kaikki tässä lausunnossa esitetyt näkökohdat otetaan huomioon seuraavassa sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden arviointikertomuksessa. 5.4. Lisäksi TSK kehottaa komissiota valvomaan tarkasti markkinoiden avaamisprosessia, jotta se todella hyödyttää kotitalouskuluttajia eikä vääristä kilpailua ja erityisesti jotta kansallisilla markkinoilla aiemmin tosiasiallisesti tai lain nojalla monopoliasemasta nauttineet toimittajayritykset eivät saa tilanteesta perusteetonta etua eivätkä erikseen tai yhdessä käytä väärin määräävää markkina-asemaansa. 5.5. TSK huomauttaa myös, että direktiiviehdotusta vaivaavat tietyt sisäiset epäjohdonmukaisuudet, sillä siinä säilytetään jo korvatuiksi katsottavia järjestelmiä ja menettelyjä. Lisäksi direktiivin johdannossa ilmoitettuja edellytyksiä ei kehitellä pidemmälle ja siinä mainitaan kertomuksia, joiden tulisi olla julkaistuja direktiivien hyväksymisajankohtana, sekä viitataan termeihin ja artikloihin, jotka poistetaan direktiivin uudessa versiossa. Lausunnon erityishuomioissa näistä seikoista esitetään tarkempia huomautuksia. 6. Erityistä 6.1. Markkinoiden täydellinen avaaminen 6.1.1. TSK kannattaa vilpittömästi komission ehdotusta mahdollisimman nopean aikataulun asettamisesta, jotta kaikki kuluttajat voivat valita vapaasti sähkön- ja kaasuntoimittajansa viimeistään 1. tammikuuta 2005. 6.1.2. Avaamalla täysin sähkön ja kaasun markkinat päästään eroon eri jäsenvaltioissa voimassa olevista erilaisista toimintasäännöistä, jotka tällä hetkellä aiheuttavat kilpailun vääristymiä ja haittaavat sisämarkkinoiden toteuttamista. 6.1.3. Tällä toimenpiteellä helpotetaan myös pk-yritysten vaikeuksia. Niiden on usein maksettava kaasusta ja sähköstä enemmän kuin suurempien yritysten, joilla on paremmat mahdollisuudet vaihtaa kaasun- ja sähköntoimittajiaan nykyisessä osittain vapautetussa markkinatilanteessa. 6.1.4. Tämän vuoksi on ryhdyttävä toimiin, jottei markkinoiden avaamisprosessin kiihdyttäminen kärjistä asianomaisten alojen yrityksissä tapahtuvaa työpaikkojen katoamista. 6.2. Suojatoimenpiteet riittävän tarjonnan varmistamiseksi 6.2.1. Komitea ilmaisee huolestuneisuutensa ongelmista, joita on esiintynyt eräissä osissa maailmaa. Esim. Kaliforniassa käynnistetyssä markkinoiden vapauttamisprosessissa oli vakavia puutteita, jotka ovat heikentäneet selvästi käyttäjien saamien palvelujen laatua ja nostaneet huomattavasti lopullisia hintoja. Vaikka lähtökohtana on se, että prosessit ovat erillisiä, Euroopan markkinoita avattaessa tulee ottaa opiksi muualla tehdyistä virheistä ja ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimiin toimitushäiriöiden ja keinotekoisten hintajännitteiden välttämiseksi. 6.2.2. Siksi komitea on tyytyväinen komission ehdotuksiin suojatoimista tällaisten haittojen ehkäisemiseksi. Suurin osa toimista on esitetty energiahuoltostrategiaa koskevassa vihreässä kirjassa, jolle TSK on antanut tukensa(4). Ehdotettu direktiivi sisältää tässä mielessä myös konkreettisia toimia, kuten riippumattomien sääntelyviranomaisten asettaminen valvomaan tarjonnan ja kysynnän tasapainoa, sähköntuotantolaitoksien tarjouskilpailujärjestelmän säilyttäminen silloin, kun tuotantokapasiteettia ei muutoin olisi riittävästi, sekä operaattorien asettaminen vastaamaan verkkojen ylläpidosta ja kehittämisestä. 6.2.3. Riittävä varakapasiteetti on keskeisen tärkeää sähköhuoltojärjestelmän toiminnan kannalta. Tämän ylimääräisen kapasiteetin kustannukset tulisi kuitenkin jakaa koko järjestelmän kesken joko valtioiden tasolla tai mahdollisen yhteisön tason järjestelmän avulla. Luomalla todelliset sisämarkkinat, joilla käydään riittävän paljon kansainvälistä sähkökauppaa, voitaisiin optimoida Euroopan tasolla tarvittavan varakapasiteetin taso. 6.3. Toimintojen eriyttäminen 6.3.1. TSK pitää myönteisenä, että ehdotuksessa syvennetään sähkö- ja kaasualan yritysten toimintojen eriyttämistä sisällyttämällä siihen jakeluverkko-operaattorien välttämätön riippumattomuus emoyritysryhmänsä muista toimista ja määrittämällä ehdot, jotka verkko-operaattorien on täytettävä todellisen riippumattomuuden takaamiseksi. 6.3.2. Näiden toimien on kuitenkin oltava oikeassa suhteessa tavoitteeseen nähden, eivätkä ne saa muodostua talouden toimijoille kohtuuttomaksi hallintotaakaksi. 6.4. Julkisen palvelun velvoitteet 6.4.1. TSK on tyytyväinen siihen, että komissio ymmärtää sisämarkkinoiden syventämisen sopivan yhteen julkisen palvelun tavoitteiden kanssa, kuten komitea on vuonna 1993 antamastaan lausunnosta(5) lähtien painokkaasti todennut. 6.4.2. Siksi komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että ehdotuksessa katsotaan julkisen palvelun tavoitteiden saavuttamisen olevan yksi komission keskeisistä päämääristä tällä alalla ja konkretisoidaan näitä tavoitteita koskevat takuut. Tavoitteet liittyvät käyttäjien tyytyväisyyteen, ympäristönsuojeluun, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen koheesioon sekä sähkötoimitusten yleispalvelun velvoitteeseen. Komitea toivoisi kuitenkin, että direktiivin tavoitteeksi asetettaisiin sellaiset sähkön ja maakaasun julkiset palvelut, joilla taataan korkea laatu ja kilpailukykyiset hinnat sekä edistetään terveyttä, toimitusvarmuutta ja Euroopan kansalaisten taloudellista hyvinvointia. 6.4.3. Komitea katsoo, että julkisen palvelun keskeisten tavoitteiden saavuttamiseen tulee sisältyä toimia, joilla taataan kotitalouskuluttajien suojan korkea taso, sekä erityistoimia kaikkein heikoimmassa asemassa olevien suojelemiseksi. Tätä varten epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien hyväksi tulisi käynnistää sosiaalisia toimenpiteitä, jotta ne saisivat energiaa oikeudenmukaiseen hintaan. 6.4.4. Samoin olisi vahvistettava vähimmäisvaatimukset sopimuksille, tietojen saatavuudelle sekä mahdollisuuksille turvautua edullisiin ja avoimiin riitojenratkaisumenettelyihin. Siksi TSK painottaa uudelleen, että riitojenratkaisuelinten tulisi täyttää suosituksessa 98/257/EY(6) asetetut vaatimukset ja käyttää mahdollisuuksien mukaan komission laatimaa "eurooppalaista kuluttajanvalituslomaketta". Kotitalouskuluttajien elämänlaadun parantamiseksi komission tulisi myös pyrkiä ottamaan yhteisön tasolla käyttöön standardoitujen kuormitusprofiilien käsite(7). 6.4.5. Lisäksi ehdotuksella pidetään voimassa jo alkuperäiseen direktiiviin sisältyneet edistysaskeleet. Näin ollen siinä säilytetään poikkeukset, jotka mahdollistavat etusijan antamisen sähköverkoissa niille sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä tai jätettä tai tuottavat yhdistetysti sekä lämpöä että sähköä. On kuitenkin tarpeen säilyttää uusiutuvien energialähteiden tukijärjestelmiä, kuten uusiutuvien energialähteiden edistämistä sähkön sisämarkkinoilla koskevassa direktiivissä säädetään. Tukijärjestelmien avulla näistä lähteistä tuotettu energia on kilpailukykyistä vapautetuilla markkinoilla, kuten komitea totesi lausunnossaan(8). 6.4.6. Verkkojen asianmukainen ylläpito on välttämätöntä keskeytymättömän ja laadukkaan palvelun takaamiseksi, ja samalla voidaan vähentää siirrossa ja jakelussa tapahtuvaa energiahäviötä. TSK katsoo, että direktiivin perusperiaate, jonka mukaan verkko-operaattorit vastaavat verkkojen ylläpidosta, tulee toteuttaa selvästi ja tarkasti, kun direktiivi saatetaan voimaan jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Tätä varten investointien tulisi olla tasoltaan sellaisia, että verkkojen ylläpitäjät voivat täyttää kaikki käyttäjien taloudelliset vaatimukset ja tarjota tarvittavat perusrakenteet, joiden avulla on mahdollista saavuttaa sovittu toimitusvarmuus kilpailukykyisin ehdoin. 6.4.7. Alueellinen ja yhteiskunnallinen koheesio 6.4.7.1. Unionin olemassaololle tärkeän alueellisen koheesion vuoksi tulisi käsitellä perusteellisemmin ongelmia, joita sisämarkkinoiden toteuttamisesta voi seurata epäsuotuisassa asemassa oleville, syrjäisille sekä saari- ja ulkoalueille. 6.4.7.2. Eräillä näistä alueista ei niiden koon vuoksi ole odotettavissa, että kotitalouskuluttajat pääsevät hyötymään kilpailun tuomista eduista, ja siksi kyseiset alueet saattavat joutua pitämään energian hinnan huomattavasti korkeampana kuin Euroopan keskusalueet, jotka ovat tiheämmin asutettuja ja joiden perusrakennekustannukset ovat siten pienemmät toimitettua energiayksikköä kohti. Tämä loisi äärimmäisen epäsuotuisat kilpailuedellytykset ja saisi loppukuluttajat tuntemaan, että he kärsivät suhteellisesti vääryyttä, sillä he ovat energiatoimitusten alusta asti tottuneet siihen, että jäsenvaltioissa sovelletaan käytännössä yhtenäisiä tariffeja. 6.4.7.3. Tämän epätasapainon välttämiseksi tulee jäsenvaltioiden tasolla perustaa korvausjärjestelmiä, jotka perustuvat objektiivisiin ja vakaisiin kriteereihin ja ovat sopusoinnussa yhteisön valtiontukijärjestelmän kanssa. Lisäksi, kuten TSK totesi vuonna 1993 yhteisön energiapolitiikasta antamassaan lausunnossa, rakennerahastoista voitaisiin aluksi korvata kyseisten perusrakenteiden kehittämisen vaatimia kalliimpia kustannuksia, mikä vähentäisi tuntuvasti korvauksien tarvetta niiden käyttöiän aikana. 6.4.7.4. Jo direktiivillä 96/92/EY säädettiin pieniä erillisiä sähköverkkoja koskevasta menettelystä, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat anoa tiettyjä poikkeuksia direktiivistä, jos ne voivat osoittaa, että näissä verkoissa on huomattavia ongelmia. TSK katsoo, että poikkeusjärjestelmään pitäisi voida turvautua ennen epätasapainotilanteiden syntymistä tekemällä ilmoitus komissiolle, joka valvoo joka tapauksessa, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan. 6.4.7.5. Myös maakaasulle on säädetty direktiivillä 98/30/EY poikkeusmenettely, mutta se on tarkoitettu kehittyville markkinoille. Tätä määritelmää sovelletaan vain valtioihin, joissa ensimmäinen kaasutoimitus on tapahtunut alle kymmenen vuotta sitten. Määritelmä tulee laajentaa käsittämään myös syrjäiset alueet, joilla kaasua on toimitettu kyseistä määräaikaa kauemmin. 6.4.7.6. TSK katsoo, ettei sisämarkkinoiden toteuttaminen saa haitata taloudellisen ja yhteiskunnallisen koheesion toteuttamisessa saavutettua edistystä epäsuotuisassa asemassa olevilla yhteisön alueilla. 6.4.8. Jotta vältetään kilpailuedellytyksiä vääristävät lainsäädännölliset erot jäsenvaltioiden välillä sähkön ja maakaasun julkisen palvelun käsitteeseen liittyvissä kysymyksissä, komission tulisi laatia erityissäännöt, joilla yhdenmukaistetaan käyttäjien (erityisesti yritysten) oikeudet ja energiantoimittajayritysten velvollisuudet sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan takaamiseksi. 6.4.9. Ympäristövaikutukset 6.4.9.1. Ympäristö vaikuttaa olevan yksi markkinoiden avaamiselle eniten alttiina olevista aloista, vaikka Euroopan unioni ja jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimiin energiantuotannon ja -kulutuksen ympäristövaikutusten vähentämiseksi. Näistä toimista voidaan mainita ilmastonmuutosta torjuvat sekä uusiutuvista lähteistä tuotetun energian käyttöä ja energiatehokkuutta edistävät toimet. 6.4.9.2. Jos sähkön ja kaasun hinta laskee sisämarkkinoiden seurauksena, kulutus todennäköisesti lisääntyy. Alan avaamisesta kilpailulle johtuva järjestelmän tehokkuuden paraneminen tuskin riittää korvaamaan energiankulutuksen lisääntymistä. Tämä saattaa viime kädessä johtaa primaarienergian kulutuksen kasvuun, mikä lisää saastepäästöjä ja vaikeuttaa Kioton sitoumusten täyttämistä. 6.4.9.3. Niin yhteisön kuin jäsenvaltioiden tasolla on tarpeen ryhtyä kiireesti toimiin, jollaisia komissio on parhaillaan käynnistämässä rakennusten energiatehokkuutta koskevalla direktiivillä ja SAVE-ohjelmalla ja joilla edistetään tehokasta energiankäyttöä ja korvataan siten kysynnän mahdollinen lisääntyminen. Voitaisiin ajatella esimerkiksi SAVE-ohjelman määrärahojen lisäämistä tai uusia kysynnänhallinta-, kotitalouskuluttajien valistus- ja energiatehokkuuden parantamisohjelmia. Toinen mahdollinen ratkaisu olisi laajentaa SAVE-ohjelmaa tai perustaa uusia ohjelmia. 6.4.9.4. Sähkön ja kaasun kansainvälisen kaupan edistämiseksi välttämätön siirtokapasiteetin lisääminen aiheuttaa ympäristövaikutuksia, jotka tulee kansalaisten kasvavan vastustuksen voittamiseksi supistaa mahdollisimman vähiin varsinkin silloin, kun ne saattavat kohdistua ympäristönsuojelun kannalta erityisen tärkeisiin alueisiin. 6.5. Vaikutukset kaasu- ja sähköalan työllisyyteen 6.5.1. TSK ilmaisee huolensa sähkö- ja maakaasualan työpaikkojen katoamisesta, joka on seurausta markkinoiden avaamisesta ja yritysten taipumuksesta käyttää alihankkijoita ja ulkoistaa tiettyjä kustannustekijöitään. 6.5.2. Tämä seikka näyttäisi osoittavan, että kilpailuun siirtymisen kustannukset lankeavat pääasiassa alojen yritysten työntekijöiden kannettavaksi. Samalla ei ole havaittavissa, että markkinoiden avaamiseen liittyvissä uusissa toiminnoissa syntyneet työpaikat korvaisivat kokonaan perinteisistä yrityksistä kadonneet työpaikat. Jotta alan työntekijät voivat hyväksyä sääntelyn purkamisen, tarvitaan innovatiivisiin toimiin kykenevää sosiaaliturvajärjestelmää. Myös työpaikkansa menettäneille työntekijöille olisi taattava vakaa taloudellinen tilanne. Alalla olisi myös luotava täydennyskoulutusjärjestelmiä sekä käynnistettävä työmarkkinoiden tietokantoja koskevia tehokkaita toimia. 6.5.3. Alojen työpaikkojen katoamisen mahdollinen ongelma saavuttaa sellaiset mittasuhteet, että se on syytä ottaa huomioon laadittaessa jäsenvaltioiden työllisyyssuunnitelmia. Näin voidaan käynnistää toimia ongelman vaikutusten minimoimiseksi, etenkin kun otetaan huomioon, että suuri osa työpaikkansa menettäneistä on pitkälle koulutettuja ammattitaitoisia henkilöitä, joiden kokemusta voidaan hyödyntää muilla aloilla. 6.5.4. Joka tapauksessa on ehdottoman tärkeää, että liberalisointiprosessia hallitaan ennaltaehkäisevästi ja että siinä noudatetaan tiedotuksen, kuulemisen, osallistumisen ja työntekijöiden koulutuksen parhaita käytäntöjä, jotta ylimääräinen työvoima voidaan sijoittaa asianmukaisesti uudelleen. 6.5.5. TSK kehottaa komissiota lievittämään tätä ongelmaa ja kehittämään toimivaltansa rajoissa strategian, jonka avulla markkinoita avattaessa voidaan toteuttaa yhteisön toimia korkeaan työllisyysasteeseen tähtäävän koordinoidun strategian luomiseksi. 6.6. Vaikutukset ehdokasvaltioihin 6.6.1. Komitea suhtautuu myös hyvin varauksellisesti energiamarkkinoiden avaamisen vaikutuksiin niihin maihin, jotka liittyvät lähitulevaisuudessa Euroopan unioniin. 6.6.2. Ehdokasvaltioiden sähkö- ja maakaasualoille on yleensä tyypillistä mittava julkinen tuki sekä kilpailukyvyltään huonojen perusrakenteiden ja hallintamenetelmien säilyttäminen. 6.6.2.1. Tämän välittömänä seurauksena saattaa olla alan työpaikkojen tuntuva katoaminen, joka synnyttää kestämättömiä yhteiskunnallisia jännitteitä erityisesti ehdokasvaltioissa, joissa ei ole jäsenvaltioissa sovellettavan järjestelmän kaltaista sosiaaliturvajärjestelmää. 6.6.2.2. Siksi Euroopan unionin tulee antaa näille maille käyttöön yhteisössä parhaillaan päätökseen saatettavista liberalisointiprosesseista saadut kokemukset ja myöntää niille rahoitustukea yritysten uudenaikaistamiseksi. Kyseisten uusien markkinoiden avaaminen on syytä mukauttaa niiden energiasektorien rakenneuudistukseen, jotta ehdokasmaiden yritykset kykenevät kilpailemaan tasavertaisin edellytyksin. 6.7. Jäsenvaltioiden sääntelyviranomaiset 6.7.1. Sopii toivoa, että kaikkiin jäsenvaltioihin perustettavat sääntelyviranomaiset ja niille myönnettävä oikeus asettaa tai hyväksyä kolmannen osapuolen verkkoon pääsystä perittävät tariffit muodostavat tärkeän avoimuus- ja syrjimättömyystakuun, ja tästä syystä komitea antaa niille tukensa. Tästä huolimatta komitea odottaa kiinnostuneena Barcelonan Eurooppa-neuvostolle esitettävän vertailukertomuksen tuloksia. 6.7.2. Näiden elinten hyödyllisyyden osoittaa se, että käytännöllisesti katsoen kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat luoneet omat kansalliset sääntelyviranomaisensa, joiden avulla ne voivat toimia ennakolta ja eräissä tapauksissa oma-aloitteisesti. Muunlaiset elimet mahdollistavat toiminnan vasta rikkomuksen tapahduttua. 6.7.3. Ehdotetulla direktiivillä kansallisille sääntelyviranomaisille osoitettavat tehtävät ovat riittävän laajat, ja verkkoon pääsyn tariffien vahvistamisen tai hyväksymisen lisäksi ne takaavat, että yritykset täyttävät julkisen palvelun velvoitteet, sekä vastaavat valtiotasolla ylikuormituksen hallinnasta. 6.7.4. Olisi kuitenkin pohdittava, tulisiko viranomaisten toiminnasta tehdä avoimempaa ja demokraattisempaa kutsumalla sähkö- ja maakaasumarkkinoiden eri toimijat (kuluttajat, työntekijät ja yritykset) osallistumaan päätöksentekoon. 6.7.5. TSK on tyytyväinen Euroopan energia-alan sääntelyviranomaisten neuvoston perustamiseen ja kehottaa komissiota tutkimaan tulevaisuudessa, kun on saatu kokemuksia neuvoston toiminnasta, mahdollisuuksia tehdä neuvostosta eurooppalainen virasto tai vastaava elin, jolla on toimivaltaa sähkön ja maakaasun kansainvälisiin siirtoihin liittyvissä kysymyksissä. 6.8. Vaikutukset kuluttajiin ja pk-yrityksiin 6.8.1. Energia-alan sisämarkkinoiden luominen ei ole hyödyttänyt yhtä paljon kotitalouskuluttajia ja pk-yrityksiä kuin suuryrityksiä. Kuten aiemmin on jo mainittu, tämä tilanne on erityisen merkittävä energiantoimittajan valinnan asteittaisen vapauttamisen siirtymäkaudella, jonka aikana pk-yritysten kilpailukyky on heikompi. 6.8.2. TSK katsoo, että näiden erojen tasoittamiseksi on tarpeen kannustaa pk-yritysten ja kotitalouskuluttajien yhteisosto-organisaatioiden perustamista. Organisaatiot pystyvät neuvottelemaan useiden asiakkaiden nimissä eri toimittajayritysten kanssa puitesopimuksen, joka säästää näiltä kunkin asiakkaan kanssa erikseen käytävien neuvottelujen vaivan ja antaa asiakkaille mahdollisuuden nauttia paremmista toimitusehdoista. 6.8.3. Tähän liittyen tulisi myös luoda nopeita ja avoimia riidanratkaisumenettelyjä energiayritysten ja asiakasyritysten välisiä kiistoja varten. 6.9. Verkkoon pääsyn järjestelmät 6.9.1. Jäsenvaltioissa sovellettavien verkkoon pääsyn menettelyjen erilaisuus voi aiheuttaa epätasapainoa eri maissa toimivien yritysten vastavuoroisessa pääsyssä kansallisiin verkkoihin. 6.9.2. Useimmat jäsenvaltiot soveltavat järjestelmää, jossa verkkoon pääsyä säännellään julkaistuilla tariffeilla, sillä se takaa jäsenvaltioiden mielestä parhaiten pääsyn vapauden ja estää kilpailun vääristymät ja mahdollisen määräävän markkina-aseman väärinkäytön. Pitämällä näitä tariffeja enimmäishintoina voidaan ehkä hälventää epäluuloja, joita järjestelmää kohtaan eräissä jäsenvaltioissa edelleen tunnetaan. Toistaiseksi ei ole kuitenkaan tehty mitään arviota eri jäsenvaltioiden nykyisten järjestelmien toimintakyvystä tai todellisesta kilpailusta, ja tämän vuoksi komissiolle on annettu tehtäväksi laatia Barcelonan huippukokouksessa esiteltävä vertailuanalyysi. 6.9.3. TSK katsoo, että komission ehdotus julkaistuihin tariffeihin perustuvan yhtenäisen verkkoon pääsyn järjestelmän luomisesta edistää toteutuessaan alan yhdenmukaistamista. Komitea kannattaa kuitenkin mitä tahansa kolmannen osapuolen verkkoon pääsyä sääntelevää järjestelmää, kunhan se on puolueeton, avoin, tasapuolinen ja syrjimätön. 6.9.4. Tästä huolimatta on tarpeen laatia konkreettisia toimia, joilla taataan tehokkaasti tasapuoliset verkkoon pääsyn edellytykset. Yhtenä näistä toimista tulisi asettaa määräaika verkkoon pääsyä koskeviin pyyntöihin annettaville vastauksille ja luoda mahdollisia riitoja varten nopeat ratkaisumenettelyt. 6.10. Kilpailunäkökohdat 6.10.1. Sisämarkkinoiden luominen edellyttää monissa tapauksissa kansallisten monopolien lakkauttamista ja alojen sääntelyn purkamista, jotta tehdään tilaa markkinoille, joilla yritykset kilpailevat tasavertaisin ehdoin. 6.10.2. Yritykset etsivät kuitenkin uusia markkinoita ja pyrkivät suurtuotannon säästöihin, ja tämä saattaa johtaa yritysten keskittymiseen, jossa pienet, usein kuntien omistamat yritykset katoavat. Näin saattaa syntyä tilanne, jossa Euroopan sähkö- ja kaasumarkkinoita hallitsevat muutamat suuryritykset, jotka käytännössä toimivat kukin omalla vaikutusalueellaan ja vääristävät kilpailua käyttämällä väärin markkina-asemaansa joko yksittäin tai yhteenliittyminä. 6.10.3. Näissä tilanteissa, jotka voidaan rinnastaa monopoliin, vaikka kysymyksessä ovat avoimet ja sääntelemättömät markkinat, yritykset voisivat yrittää maksimoida voittonsa heikentämällä palvelun laatua ja korottamalla hintoja, mikä haittaisi Euroopan kilpailukykyä ja yleisemmin kaikkia kuluttajia. 6.10.4. Tällaisten tilanteiden välttämiseksi niin jäsenvaltioiden kuin yhteisön kilpailuviranomaisten tulee pyrkiä erityisen huolellisesti estämään se, että yritysten keskittyminen ja määräävän markkina-aseman yksittäin tai yhteenliittyminä tapahtuvaan väärinkäyttöön johtavat prosessit rikkovat markkinoiden avoimuuteen ja kilpailun vapauteen perustuvan talouden periaatteita. 6.11. Erityishuomioita asetusehdotuksesta 6.11.1. Komissio pyrkii tekemällään asetusehdotuksella edistämään kansainvälistä sähkökauppaa ja luomaan sitä koskevan tarvittavan sääntelykehyksen. 6.11.2. Myös TSK katsoo olevan tarpeen ehdottaa toimia kansainvälisen sähkökaupan lisäämiseksi ja pitää ehdotettua asetusta hyvänä välineenä tähän tarkoitukseen. Asetusehdotuksessa määritellyt periaatteet ovat järkeviä ja koskevat näkökohtia, jotka ovat oleellisia kansainvälisen sähkökaupan merkittäväksi lisäämiseksi, mikäli ne tulevat voimaan samanaikaisesti kuin direktiivin muutos. Muussa tapauksessa markkinoiden avaamisessa esiintyvien erojen seurauksena saattaa syntyä vakavia kilpailuvääristymiä. 6.11.3. Turvautumalla näin laajasti päätöksen 1999/468/EY 3 ja 5 artiklaan komissio saa kuitenkin paljon suuremmat toimivaltuudet kuin sille tällä alalla kuuluisi. Näin laajojen toimivaltuuksien myöntämistä voidaan mahdollisesti perustella sillä, että tehtävät päätökset ovat teknisesti monimutkaisia ja että säännöt on tarpeen mukauttaa tehokkaasti toimintaympäristön mahdollisiin muutoksiin. 6.11.4. Komitea myöntää, että näiden toimivaltuuksien antaminen komissiolle on tarpeen, mutta katsoo, että niiden tulee koskea ainoastaan sellaisten suuntaviivojen ja normien muuttamista, jotka on jo aiemmin sisällytetty asetukseen ja hyväksytty siinä. Komissiolle ei siis saa antaa oikeutta määrittää näitä ehtoja ilman asianmukaista lainsäädäntömenettelyä. 6.11.5. Näin ollen TSK kehottaa komissiota ottamaan asetusehdotusta käsitellessään huomioon läheisyysperiaatteen ja perustelee tätä seuraavasti: - Käsillä olevaan kysymykseen liittyy kansainvälisiä näkökohtia, joita ei voida tyydyttävästi ratkaista jäsenvaltioiden toimin. - Pelkät jäsenvaltioiden toimet tai yhteisön toimien puute olisivat ristiriidassa perustamissopimuksen määräysten kanssa (esim. kilpailun vääristymien korjaaminen, kaupan piiloesteiden välttäminen ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistaminen) ja voisivat vahingoittaa huomattavasti jäsenvaltioiden etuja. - Yhteisön toiminnasta olisi sen laajuuden ja vaikutusten vuoksi selvää hyötyä verrattuna jäsenvaltioiden tasolla toteutettaviin toimiin. 6.11.6. Komission tulisi myös ottaa huomioon seuraavat seikat: - Yhteisön toiminnan on oltava muodoltaan mahdollisimman yksinkertaista kuitenkin niin, että sen tavoite saavutetaan tyydyttävästi. - Yhteisön toimien tulee jättää mahdollisimman paljon tilaa jäsenvaltiotasolla tehtäville päätöksille. Tämä olisi sopusoinnussa toimien päämäärän saavuttamisen ja perustamissopimuksen määräysten noudattamisen kahtalaisen tavoitteen kanssa. 6.11.7. TSK suhtautuu kuitenkin myönteisesti ehdotetulla asetuksella perustettaviin neuvoa-antavaan komiteaan ja sääntelykomiteaan sikäli, kun niillä edistetään sisämarkkinoiden täysimittaista toteutumista, mutta katsoo, että komission olisi syytä antaa asiasta säännöllisiä kertomuksia neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle. 7. Erityishuomioita direktiivin 96/92/EY muutoksista 7.1. Kuten edempänä on jo todettu, ehdotetulla direktiivillä perustetaan kolmannen osapuolen verkkoon pääsyä sääntelevä järjestelmä, joka perustuu kansallisen sääntelyviranomaisen vahvistamiin tai hyväksymiin julkaistuihin tariffeihin. Tästä huolimatta pitkin asiakirjaa herää epäilyksiä, ettei järjestelmä ehkä ole ainoa verkkoon pääsyä sääntelevä järjestelmä, vaan että sen rinnalla voidaan mahdollisesti käyttää "neuvotteluihin perustuvaa verkkoon pääsyä". Tähän viittaa se, ettei komission ehdotuksella muuteta direktiivin 20 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan itsenäiset tuottajat ja omavaraiset tuottajat voivat neuvotella verkkoon pääsystä. Saman artiklan 2 kohdassa on toinenkin, yleisluontoisempi viittaus neuvotteluihin. Olisi syytä täsmentää, onko neuvotteluihin perustuva verkkoon pääsy tarkoitus säilyttää, ja jos on, millaisia mahdollisesti syrjiviä vaikutuksia sillä olisi verkon käyttäjiin. 7.2. Myös direktiivin 21 artikla, johon siihenkään ei tehdä muutoksia, aiheuttaa hämmennystä, sillä siinä viitataan useaan otteeseen direktiivin 96/92/EY 17 ja 18 artiklaan. Kyseiset artiklat, jotka poistetaan käsillä olevalla ehdotuksella, koskevat juuri neuvotteluihin perustuvaa verkkoon pääsyä ja yhden ostajan järjestelmää. Näin ollen 21 artiklaa on syytä muuttaa niin, että siinä otetaan huomioon komission ehdottamat kolmannen osapuolen verkkoon pääsyä koskevat muutokset. 7.3. Useissa tekstin kohdissa - 3, 16, 19 ja 21 artiklassa - viitataan "vaatimukset täyttävän asiakkaan" käsitteeseen. Eräät näistä artikloista säilyvät ennallaan, kun taas toisia muutetaan. Direktiivin 96/92/EY voimassa olevassa tekstissä 19 artiklan 3 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot julkaisemaan vuosittain vaatimukset täyttävien asiakkaiden määrittelyperusteet. Muutetusta direktiivistä tämä kohta on kuitenkin poistettu, jolloin "vaatimukset täyttävä asiakas" jää määrittelemättä. 7.4. Komission asiakirjan mukaan jäsenvaltioiden ja kansallisten sääntelyviranomaisten tulee varmistaa, että siirto- ja jakeluverkko-operaattorit vastaavat verkkoon pääsyä koskeviin pyyntöihin kohtuullisessa ajassa. Direktiivissä olisi kuitenkin hyvä asettaa vastauksille jokin konkreettinen määräaika mahdollisten mielivaltaisuuksien välttämiseksi. 8. Erityishuomioita direktiivin 98/30/EY muutoksista 8.1. Molemmilla direktiiveillä perustetun verkkoon pääsyn järjestelmän ainoa poikkeus koskee maakaasuvarastoja. Niiden osalta sallitaan säännellyn verkkoon pääsyn lisäksi myös neuvotteluihin perustuva verkkoon pääsy (15 artikla). Tämä voidaan tulkita niin, että nesteytetyn maakaasun varastojen käytöstä voidaan neuvotella, tai sitten ei, sillä 14 artiklassa sallitaan kaasuvarastojen osalta ainoastaan säännelty verkkoon pääsy. 8.2. Samoin kuin direktiivissä 96/92/EY, "vaatimukset täyttävän asiakkaan" käsite jää tekstissä määrittelemättä, koska sillä muutetaan 18 artikla, jossa asetettiin eräitä vähimmäisvaatimuksia ja velvoitettiin jäsenvaltiot määrittämään käsitteen lopullinen laajuus. 8.3. Direktiivillä ei velvoiteta jäsenvaltioita nimeämään kaasun jakeluverkkojen operaattoreita, mutta siirtoverkkojen osalta tätä vaaditaan. Samaa edellytetään direktiivissä 96/92/EY sähkön siirto- ja jakeluverkkojen osalta. Tämä kriteeri näyttäisi viittaavan siihen, että komissio pyrkii yhdistämään kaasun jakeluverkon operaattorien ja niiden omistajayritysten tehtävät. Ehdotuksen 10 artiklan 4 ja 5 kohdassa mainitaan kuitenkin nimenomaisesti jakeluverkon operaattorit, millä saatetaan tarkoittaa, että ne ovat jakeluyrityksistä erillisiä toimijoita. Tekstien johdonmukaisuuden vuoksi verkkojen toiminnan sääntelyä tulisi yhtenäistää operaattorien avulla. 8.4. Asiakirjassa on monessa kohdin ristikkäisviittauksia, joilla viitataan direktiivin alkuperäiseen sanamuotoon. Direktiiviin tehtyjen muutosten jälkeen ne eivät nyt kuitenkaan pidä paikkaansa, ja niitä tulisi muuttaa. Esimerkkinä voidaan mainita 20 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 1 kohdan viittaukset 18 artiklaan. Direktiivin muutetussa muodossa niissä ei ole mieltä, sillä niissä puhutaan "vaatimukset täyttävän asiakkaan" käsitteen soveltamisalueesta. Myös 26 artiklan kohdissa 1-3 viitataan 18 artiklan kohtiin 3, 4 ja 6, jotka on nyt ehdotetulla muutoksella poistettu. Samoin 25 artiklassa viitataan 16 artiklaan, joka on poistettu nyt ehdotetusta direktiivitekstistä. 8.5. Direktiivillä sähkön sisämarkkinoista luodaan toimitusvarmuudelle tarjouskilpailuun perustuvat takuut sallimalla uusia sähköntuotantolaitoksia koskevat tarjouskilpailut silloin, kun lupamenettelyllä luotu kapasiteetti ei riitä tyydyttämään kysyntää. Samanlaista menettelyä olisi syytä harkita myös nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksia varten. Bryssel 17. lokakuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) EYVL L 75, 26.3.1990. (2) TSK:n lausunto aiheista "Ehdotus direktiiviksi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä" ja "Ehdotus direktiiviksi kaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä", 27.1.1993, EYVL C 73, 15.3.1993 sekä TSK:n lausunto aiheista "Muutettu ehdotus direktiiviksi sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä" ja "Muutettu ehdotus direktiiviksi kaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä", 28.4.1994, EYVL C 195, 18.7.1994. (3) Direktiivit 90/547/ETY ja 91/286/ETY. (4) EYVL C 221, 7.8.2001, s. 45. (5) EYVL L 75, 26.3.1990. (6) Komission suositus tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista, EYVL L 115, 17.4.1998, s. 31-34. (7) Komission mukaan standardoitujen kuormitusprofiilien avulla voidaan määrittää pienkuluttajien sähkönkysynnän määrä ja aikajakauma. Erot profiiliin korjataan mittarin säännöllisesti tapahtuvan lukemisen jälkeen, jolloin ei enää tarvita kallista todellisen kulutuksen lukemista eikä tilattuun sähkömäärään perustuvia korvauksia. (8) EYVL C 367, 20.12.2000, s. 5.