[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 23.1.2007

SEK(2007) 66 lopullinen

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97

5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ranskan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Yleistä taustaa

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Ranska toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa tammikuussa 1999. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksi

Komissio on tutkinut Ranskan vakausohjelman viimeisimmän tarkistuksen, joka toimitettiin sille 6 päivänä joulukuuta 2006, ja antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.

Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:

1. talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana

2. viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja

3. komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.

Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitys

Kymmenen viime vuoden kokemusten mukaan suhdannekierto Ranskassa seuraa tarkkaan euroaluetta ja kasvuluvut ovat samanlaisia. Työttömyysaste oli Ranskassa kymmenen viime vuoden aikana kuitenkin keskimäärin 10 prosenttia, mikä on prosenttiyksikön korkeampi kuin euroalueella. Se on edelleen suhteellisen korkea, vaikka se onkin laskenut 12,1 prosentista vuonna 1997 alle 9 prosenttiin. Ranskan talouden melko vakaata kasvua ylläpitivät pääosin kotimainen kysyntä ja erityisesti yksityinen kulutus kotitalouksien vahvistuneen ostovoiman avulla. Kysyntäpuolella talous hyötyi suotuisan politiikkayhdistelmän vaikutuksista, mutta tämä johti puolestaan merkittävään epätasapainoon julkisessa taloudessa. Vuonna 2004 aloitetun vakauttamisprosessin ansiosta alijäämä alitti vuonna 2005 perustamissopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon, ja liiallisia alijäämiä koskeva menettely lopetettiin tammikuussa 2007. Vakauttamista on kuitenkin jatkettava sekä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden parantamiseksi että talouden taantumista selviämiseksi tulevaisuudessa. Vanhempien työntekijöiden alhaisen työllistymisen nykyistä näkyvämpi parantaminen edistäisi BKT:n kasvua ja vähentäisi julkiseen talouteen kohdistuvia paineita. Ranskan talouden haasteet liittyvätkin kestävyyteen ja tehokkuuteen.

Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausunto

Neuvosto antoi 24 päivänä maaliskuuta 2006 lausuntonsa edellisestä, vuodet 2005–2009 kattavasta vakausohjelman tarkistuksesta ja totesi pitävänsä ”hyvänä suunnitelmana sitä, että Ranskan vakausohjelmassa keskitytään julkisen velan vähentämiseen. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen ja pitkän aikavälin kestävyyteen liittyy kuitenkin riskejä”. Neuvosto kehotti Ranskaa ”toteuttamaan viipymättä tarvittavat rakenteelliset sopeutustoimet, joilla julkisen talouden alijäämä supistetaan alle 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 uskottavalla ja kestävällä tavalla; toteuttamaan tarvittavat toimet, joilla varmistetaan julkisen talouden suunniteltu vakauttaminen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta ja parannetaan julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä; ja tehostamaan julkisen talouden alasektoreille määritettyjen menosääntöjen seurantaa ja noudattamista, jotta kunnianhimoisista monivuotisista menokatoista ei poiketa”.

Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta

Ranska on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 5 päivänä lokakuuta 2006. Ranskan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään painopisteinä seuraavia: edellytysten luominen vahvalle talouskasvulle, työttömyyden vähentäminen ja työllisyyden lisääminen sekä osaamistalouden rakentaminen.

Komission arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Ranska edistyy kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Ranska on jatkanut julkisen taloutensa vakauttamista erityisesti sitä tukevilla makrotaloudellisilla toimilla pyrkien samalla lisäämään kasvumahdollisuuksiaan uusilla tutkimusta ja innovointia koskevilla sitoumuksilla. Työmarkkinat toimivat edelleen heikosti.

Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |

- Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97

5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Ranskan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

4. Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Ranskan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.

5. Ohjelmassa esitetään kaksi erilaista makrotaloutta ja julkista taloutta koskevaa ennustetta: varovainen ja optimistinen skenaario. Varovaista skenaariota, joka on komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteiden mukainen, pidetään viiteskenaariona arvioitaessa julkista taloutta koskevia ennusteita. Käytettävissä olevien tietojen perusteella se näyttää perustuvan realistisiin, joskin vuoden 2006 osalta jonkin verran optimistisiin ennusteisiin. Kokonaistuotannon arvellaan ohjelmakaudella kasvavan 2 ¼% vuodessa. Myös ohjelmassa esitetyt inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.

6. Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämäksi arvioidaan 2,7 % suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun vakausohjelman tavoite oli 2,9 % (ja toteutunut alijäämä vuonna 2005 oli 2,9 % suhteessa BKT:hen). Vaikka BKT:n kasvuennuste on sama edellisessä ja nykyisessä tarkistuksessa, 2–2,5 %, kasvu koostuu nykyisessä tarkistuksessa enemmän veroista, sillä se perustuu suurempaan yksityiseen kulutukseen. Alijäämätilanteen odotettua parantumista tukevat a) BKT:n kasvun nopeutuminen (1,2 % noin 2 %), mikä lisää tuloja (noin 5 miljardia euroa eli 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen), ja b) menojen väheneminen.

7. Ohjelma on osa Ranskan viranomaisten kokonaisstrategiaa, jonka mottona on ”kansallinen sitoutuminen velan vähentämiseen”, ja se muodostuu monivuotisesta velan vähentämisohjelmasta, jonka tavoitteena on alijäämän poistaminen ja alle 60% suhteessa BKT:hen jäävä velkaantumisaste vuoteen 2010 mennessä. Sen mukaan julkisen talouden alijäämää supistetaan jatkuvasti mutta takapainotteisesti 2,7 % suhteessa BKT:hen vuonna 2006 (2,5 prosenttia vuonna 2007) 0 % suhteessa BKT:hen vuonna 2010, jolloin supistus on kokonaisuudessaan 2,7 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Perusjäämä muuttuu vuodesta 2007 alkaen 2,5 % ylijäämäksi vuoteen 2010 mennessä verrattuna 0,1 % alijäämään suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Julkisen talouden vakauttaminen on suunniteltu menojohteiseksi: se perustuu julkisten (perus)menojen lisäyksen monivuotisiin tavoitteisiin, joissa edellytetään, että menot alenevat tänä aikana suhteessa BKT:hen lähes kolmella prosenttiyksiköllä. Edelliseen ohjelmaan verrattuna tarkistetussa ohjelmassa pitkälti vahvistetaan suunniteltu julkisen talouden sopeutus makrotalouden skenaarion pysyessä pääosin muuttumattomana.

8. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan vuoden 2006 noin 2 ½ prosentin alijäämästä suhteessa BKT:hen noin ¼ prosentin ylijäämään ohjelmakauden loppuun eli vuoteen 2010 mennessä. Edellisen tarkistetun vakausohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, joka ohjelmassa pyritään saavuttamaan vuoteen 2010 mennessä. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.

9. Julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät tarkistetussa ohjelmassa olevan pitkälti tasapainossa lähitulevaisuudessa (vuoteen 2008 asti), mutta julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennakoitua huonompi ohjelmakauden loppuvuosina. Lähitulevaisuudessa sopeutus perustuu pääasiassa tiukempaan menojen hallintaan valtion tasolla. Sen tukemiseksi pannaan asteittain täytäntöön uusi budjettilainsäädäntö[6] sekä nykyaikaistamistarkastusten tulokset. Sopeutus on realistinen, vaikka paikallisviranomaisten menokehitys onkin riskitekijä. Voidaan epäillä, saadaanko tavoitteena olevat voimakkaat korjaustoimenpiteet ohjelmakauden loppuvuosina kokonaan toteutettua. Vaikka menotavoitteessa valtion tasolla onkin pysytty hyvin, suunnitellut tiukat hillintätoimet edellyttävät joitakin uudistuksia, joita ei ole täsmennetty ohjelmassa. Riskit muuttuvat negatiivisiksi, kun tarkastellaan yleisemmin Ranskan talousarvion vakauttamisstrategian kannalta keskeistä julkisten menokattojen saavuttamista yhdessä täytäntöönpanon valvontamekanismien puuttumisen ja joitakin aloja, erityisesti paikallisviranomaisia, koskevan menosääntöjen puuttumisen kanssa.

10. Tämän riskinarvioinnin perusteella on mahdollista, ettei ohjelmassa esitetty finanssipolitiikan viritys riitä varmistamaan keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista vuoteen 2010 mennessä ohjelmassa suunnitellulla tavalla. Se näyttää kuitenkin tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämän 3 % viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden lopussa, todennäköisimmin vuodesta 2009 alkaen. Vuotta 2007 lukuun ottamatta vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on pitkälti vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5% suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Vaikka Ranska onkin vasta hiljattain korjannut liiallisen alijäämänsä, suunniteltu sopeutus vuonna 2007 on vain 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, vaikkei nykyistä taloudellista tilannetta voidakaan pitää ”huonoina aikoina” vaan verojoustot viittaavat jopa ”hyviin aikoihin”.

11. Julkisen talouden bruttovelan arvioidaan olleen 64,6 % suhteessa BKT:hen vuonna 2006, joten velkasuhde ylittää sille perustamissopimuksessa asetetun 60% viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että julkisen velan suhde BKT:hen supistuu 6 ½ prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana. Velkasuhteen kehitys voi olla jonkin verran suunniteltua epäsuotuisampaa ohjelman loppuvuosina, mikä johtuu 1) edellä mainituista julkisen talouden tavoitteisiin liittyvistä riskeistä ja 2) historiallisen keskiarvon yleensä ylittävään ei-strategisten omaisuuserien myyntiin liittyvästä epävarmuudesta. Näistä riskeistä huolimatta velkasuhde näyttäisi ohjelmakaudella olevan pienenemässä riittävästi viitearvoa kohden.

12. Väestön ikääntymisestä julkiseen talouteen aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Ranskassa hieman EU:n keskiarvon alapuolella ja eläkemenot kasvavat hieman vähemmän kuin monissa muissa maissa jo toteutettujen eläkeuudistusten ansiosta. Julkisen talouden alkuasetelma on edelleen huomattava riski julkisen talouden kestävyydelle myös ilman väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia pitkän aikavälin vaikutuksia, vaikka se onkin hieman parantunut vuoteen 2005 verrattuna. Lisäksi bruttovelan määrä ylittää perustamissopimuksessa määrätyn viitearvon. Julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen vähentää osaltaan julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvia riskejä. Julkisen talouden kestävyys hyötyisi myös eläkeuudistuksen etujen säilyttämisestä ja ehkä jopa niiden lujittamisesta. Ranskan julkisen talouden kestävyyteen näyttää yleisesti liittyvän keskisuuria riskejä.

13. Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten lokakuussa 2006 esitetty Ranskan kansallinen uudistusohjelma kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa ei kuitenkaan esitetä järjestelmällisesti tietoja kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista aiheutuvista suorista julkisen talouden kustannuksista tai säästöistä. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa näytetään kuitenkin otettavan huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta.

14. Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen.

15. Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[7].

Yleisenä päätelmänä voidaan todeta, että tulojen kasvaessa voimakkaasti ohjelmassa asetetaan liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen etusijalle velan vähentäminen ja keskipitkän aikavälin tavoitteisiin aiotaan päästä menoperusteisella sopeutuksella, joka on jonkin verran takapainotteinen. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyy riskejä varsinkin ohjelmakauden loppuvuosina.

Edellä olevan arvion perusteella kehotetaan, että Ranska:

i) hyödyntää vahvoja kasvunäkymiä ja vuoden 2006 odotettua paremman julkisen talouden toteuman positiivista perusvaikutusta etupainottaakseen keskipitkän aikavälin tavoitteisiin tähtäävää sopeutusuraa erityisesti vuonna 2007, jotta keskipitkän aikavälin tavoitteet voidaan saavuttaa ohjelmakauden loppuun mennessä, mikä alentaa velkatasoa ja parantaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä;

ii) tehostaa julkisen talouden alasektoreille määritettyjen menosääntöjen seurantaa ja noudattamista, jotta kunnianhimoisista monivuotisista menokatoista ei poiketa.

Julkisen talouden kehityksen ja ennusteiden vertailu

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

BKT:n määrä (% muutos) | VO joulukuu 2006 | 1,2 | 2,0-2,5 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ |

KOM marraskuu 2006 | 1,2 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 2006 | 1,5-2,0 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ | Tieto puuttuu |

YKHI-inflaatio (%) | VO joulukuu 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,9 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

KOM marraskuu 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 2006 | 1,9 | 1,8 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ | Tieto puuttuu |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | -0,3 |

KOM marraskuu 20065 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | -0,9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 20061 | -0,5 | -0,4 | -0,6 | -0,8 | -0,9 | Tieto puuttuu |

Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0,9 | 0,0 |

KOM marraskuu 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,6 | -2,2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 2006 | -3,0 | -2,9 | -2,6 | -1,9 | -1,0 | Tieto puuttuu |

Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,1 | 0,7 | 1,7 | 2,5 |

KOM marraskuu 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,0 | 0,4 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 2006 | -0,3 | -0,3 | 0,0 | 0,6 | 1,6 | Tieto puuttuu |

Suhdannetasoitettu rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20061 | -2,5 | -2,4 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

KOM marraskuu 2006 | -2,5 | -2,3 | -2,3 | -1,8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 20061 | -2,8 | -2,7 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | Tieto puuttuu |

Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 20063 | -3,0 | -2,5 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

KOM marraskuu 20064 | -3,1 | -2,6 | -2,3 | -1,8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 2006 | -3,3 | -2,9 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | Tieto puuttuu |

Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO joulukuu 2006 | 66,6 | 64,6 | 63,6 | 62,6 | 60,7 | 58,0 |

KOM marraskuu 2006 | 66,6 | 64,7 | 63,9 | 63,3 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

VO tammikuu 2006 | 65,8 | 66,0 | 65,6 | 64,6 | 62,8 | Tieto puuttuu |

Huom. |

1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. |

2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. |

3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, sen jälkeen 0 prosenttia; kaikki kyseiset toimenpiteet pienentävät alijäämää). |

4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja 0,2 prosenttia vuonna 2006, sen jälkeen 0 prosenttia; kaikki kyseiset toimenpiteet pienentävät alijäämää). |

5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,0 prosenttia vuonna 2005, 2,2 prosenttia vuonna 2006, 2,2 prosenttia vuonna 2007 ja 2,3 prosenttia vuonna 2008. |

Lähde: |

Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle ”Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574 lopullinen, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.

[4] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.

[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Uudella LOLF-lailla (loi organique sur les lois de finances), jonka täytäntöönpano aloitettiin vuonna 2006, pyritään parantamaan julkisten menojen hallinnan avoimuutta ja tehokkuutta.

[7] Erityisesti ei ole toimitettu tietoja kollektiivisesta kulutuksesta eikä lyhyen ja pitkän aikavälin koroista (vuosiksi 2008–2010).