Erityiskertomus Täydentävien ehtojen 
vaikuttavuuden lisääminen 
ja yksinkertaistaminen on 
yhä haasteellistaFI 2016  nro 26
EUROOPAN 
TILINTARKASTUS
TUOMIOISTUIN

EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxemburg  
LUXEMBURG
Puh. +352 4398-1
Tiedustelut:  eca.europa.eu/fi/Pages/ContactForm.aspx
Verkkosivut:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä internetissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu).
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2016
Print ISBN 978-92-872-6001-7 ISSN 1831-0958 doi:10.2865/58967 QJ-AB-16-026-FI-C
PDF ISBN 978-92-872-6013-0 ISSN 1977-5792 doi:10.2865/71237 QJ-AB-16-026-FI-N
EPUB ISBN 978-92-872-6003-1 ISSN 1977-5792 doi:10.2865/820129 QJ-AB-16-026-FI-E
© Euroopan unioni, 2016
Tekstin jäljentäminen on sallittua, kunhan lähde mainitaan.
Täydentävien ehtojen 
vaikuttavuuden lisääminen 
ja yksinkertaistaminen on 
yhä haasteellista
(annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 
287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)ErityiskertomusFI 2016  nro 26
02
 Tarkastustiimi
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa käsitellään eri talousarvioaloilla tai hallinnon aloilla toimitettujen 
tuloksellisuuden ja säännönmukaisuuden tarkastusten tuloksia. Tilintarkastustuomioistuin valitsee ja suunnittelee 
nämä tarkastustehtävät niin, että niillä saadaan aikaan mahdollisimman suuri vaikutus. Se ottaa valinta- ja suunnit -
teluvaiheessa huomioon tuloksellisuuteen tai säännönmukaisuuteen kohdistuvat riskit, asianomaisten tulojen tai 
menojen määrän, tulevat kehityssuunnat sekä poliittiset näkökohdat ja yleisen edun.
Tämän tuloksellisuuden tarkastuksen toimitti I tarkastusjaosto, jonka puheenjohtaja on tilintarkastustuomioistuimen 
jäsen Phil Wynn Owen. Jaoston erikoisalana on luonnonvarojen kestävä käyttö. Tarkastus toimitettiin raportoivan 
jäsenen Nikolaos Milionisin johdolla, ja siihen osallistuivat kabinettipäällikkö Ioulia Papatheodorou, kabinettiavus -
taja Kristian Sniter, toimialapäällikkö Robert Markus, tehtävävastaava Daniela Jinaru sekä tarkastajat Felipe Andrés 
Miguélez, Marius Cerchez ja Michael Spang.
Vasemmalta oikealle: K. Sniter, I. Papatheodorou, N. Milionis, R. Markus, D. Jinaru.
03
 Sisällys
Kohta
 Sanasto
I-IX Yhteenveto
1-10  Johdanto
11-17  Tarkastuksen laajuus ja tarkastustapa
18-71  Huomautukset
18-36  Komissio ei kyennyt arvioimaan saatavilla olleiden tietojen avulla riittävän hyvin täydentävien 
ehtojen vaikuttavuutta
22-27  Komission käyttämät tulosindikaattorit antoivat osittaisen kuvan täydentävien ehtojen vaikuttavuudesta
28-33  Täydentävien ehtojen vaikuttavuutta koskevassa komission arvioinnissa ei yksilöity, missä määrin viljelijät 
olivat jättäneet noudattamatta ehtoja
34-36  Komissio ei analysoinut täydentävien ehtojen rikkomisten syitä eikä keinoja, joilla rikkomisiin voidaan 
puuttua
37-71  Täydentävien ehtojen hallinto- ja valvontajärjestelmää voidaan vielä yksinkertaistaa
41-47  Valvontamenettelyt ovat yhä monimutkaisia
48-52  Pienviljelijäjärjestelmä vähensi hallinnollista työmäärää, mutta tämä saattaa vaikuttaa täydentävien 
ehtojen tavoitteiden saavuttamiseen joissakin jäsenvaltioissa
53-58  Viherryttämisen myötä käyttöön tuli uusi tarkastusten taso ympäristöystävällisten pakollisten käytäntöjen 
arviointia varten
59-64  Täydentävien ehtojen täytäntöönpanokuluja ei ole arvioitu määrällisesti riittävän hyvin
65-71  Viljelijöihin eri puolilla EU:ta sovellettavien, täydentäviin ehtoihin liittyvien seuraamusten 
laskentaperustaa ei ole yhdenmukaistettu riittävästi
04 Sisällys 
72-79  Johtopäätökset ja suositukset
 Liite I —  Täydentävien ehtojen soveltamisala Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 
(EU) N:o 1306/2013 liitteen II mukaisesti
 Liite II —  Täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen keskeiset sisältömuutokset YMP:n kaudella 
2014–2020
 Liite  III — Sidosryhmät toivat esille yksinkertaistamistarpeen
 Liite  IV —  Maksajavirastoille lähetettyyn kyselytutkimukseen sisältyneet tapaustutkimukset
 Komission vastaukset
05
 Sanasto
GAEC : Maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevilla toimenpidevaatimuksilla pyritään estämään maaperän 
eroosiota, säilyttämään maan orgaaninen aines ja maan rakenne, varmistamaan maan hoidon vähimmäistaso, 
välttämään elinympäristöjen heikkeneminen sekä suojelemaan vesistöjä ja varmistamaan vesihuolto. 
Toimenpidevaatimukset otettiin käyttöön yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) koskevassa lainsäädännössä, ja 
niitä sovelletaan ainoastaan YMP:n edunsaajiin. Jäsenvaltioiden on määritettävä toimenpidevaatimukset ottaen 
huomioon paikalliset olosuhteet.
Lakisääteiset hoitovaatimukset : Joukko velvoitteita, jotka liittyvät voimassa oleviin EU:n direktiiveihin ja 
asetuksiin sisältyviin täydentäviä ehtoja koskeviin sääntöihin ympäristön, kansanterveyden, kasvien terveyden 
sekä eläinten terveyden ja hyvinvoinnin aloilla (alakohtainen lainsäädäntö). Näitä vaatimuksia sovelletaan jo YMP:n 
lainsäädännön ulkopuolella.
Maaseuturahasto : Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto
Maatalouden neuvontapalveluelin : Julkinen tai yksityinen elin, jonka tehtäväksi jäsenvaltio on antanut hoitaa 
järjestelmää, jossa viljelijöille annetaan maankäyttöä ja tilanhoitoa koskevaa neuvontaa.
Maataloustukirahasto : Euroopan maatalouden tukirahasto
Maksajavirasto : Jäsenvaltiossa toimiva elin, joka vastaa yhteisen maatalouspolitiikan tukien asianmukaisesta 
arvioinnista, laskennasta, tarkastamisesta ja maksusta.
PO AGRI : Euroopan komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto, joka vastaa maatalouden ja 
maaseudun kehittämisen toimintapolitiikan täytäntöönpanosta.
PO ENV : Euroopan komission pääosasto, joka vastaa ympäristöalan alakohtaisesta lainsäädännöstä.
PO SANTE : Euroopan komission terveyden ja elintarviketurvallisuuden pääosasto, joka vastaa kansanterveyttä, 
kasvien terveyttä sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevasta alakohtaisesta lainsäädännöstä.
Sääntöjenmukaisuustarkastus : Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston tarkastajien paikan päällä 
suorittamat tarkastukset, joiden avulla komissio voi tarkistaa, ovatko jäsenvaltiot käyttäneet oikein niiden käyttöön 
asetettuja Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen 
maatalousrahaston (maaseuturahasto) varoja. Tarkastuksissa arvioidaan erityisesti, onko jäsenvaltioilla hyvin 
toimivat hallinto- ja valvontajärjestelmät, joiden avulla varmistetaan edunsaajille suoritettavien maksujen 
sääntöjenmukaisuus.
Täydentäviä ehtoja koskevat säännöt : täydentäviä ehtoja koskevat säännöt koostuvat unionin lainsäädännön 
mukaisista lakisääteisistä hoitovaatimuksista ja jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteen II mukaisesti 
määrittelemistä maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevista toimenpidevaatimuksista, jotka liittyvät 
ympäristöön, ilmastonmuutokseen, maan hyvään maatalouskuntoon, kansanterveyteen, eläinten ja kasvien 
terveyteen sekä eläinten hyvinvointiin. Tässä kertomuksessa käytetään vaihdellen termejä ”täydentäviä ehtoja 
koskevat säännöt” ja ”täydentävien ehtojen velvoitteet”.
Valvontakohdat : Täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen täytäntöönpanosta seuraavat yksityiskohdat, jotka 
sisällytetään paikalla toimitettavien ja hallinnollisten tarkastusten tarkistuslistoihin; täydentävistä ehdoista 
kussakin jäsenvaltiossa vastaava hallintoviranomainen (maksajavirasto) toimittaa tarkastukset itse tai pyytää muita 
valvontaelimiä toimittamaan ne.
06 Sanasto 
Varainhoitovuosi : Maatalouden varainhoitovuosi kattaa maksetut menot ja saadut tulot, jotka maksajavirastot 
ovat ottaneet rahastojen tileille varainhoitovuoden ”N” osalta, joka alkaa 16 päivänä lokakuuta vuonna ”N-1” ja 
päättyy 15 päivänä lokakuuta vuonna ”N” (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013, 39 artikla).
YMP : Yhteinen maatalouspolitiikka.
07
 Tiivistelmä
I
Täydentäviä ehtoja sovellettaessa useimmat viljelijöille suoritettavat YMP:n maksut ovat riippuvaisia siitä, kuinka 
viljelijät noudattavat ympäristöä, elintarviketurvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä hyvää maatalous- 
ja ympäristökuntoa koskevia perussääntöjä. Täydentäviä ehtoja sovelletaan tällä hetkellä 7,5 miljoonaan viljelijään, 
joille maksettiin vuonna 2015 tukea yhteensä noin 47 miljardia euroa1. Yhteiskunnassa on korkeat odotukset siitä, 
että EU:n tukia saavat viljelijät noudattavat täydentäviä ehtoja.
II
Lainsäätäjä laati täydentäviä ehtoja koskevan EU:n säädöskehyksen. Komissio vastaa sen täytäntöönpanon seuran -
nasta. Jäsenvaltiot muunsivat EU-säännöt viljelijöiden tasolla sovellettaviksi velvoitteiksi ja tarkistivat, onko velvoit -
teita noudatettu. Tilintarkastustuomioistuin tutki, oliko täydentäviä ehtoja koskeva hallinto- ja valvontajärjestelmä 
vaikuttava, ja onko sitä mahdollista yksinkertaistaa.
III
Tilintarkastustuomioistuin totesi, että komissio ei kyennyt arvioimaan saatavilla olleiden tietojen avulla riittävän 
hyvin täydentävien ehtojen vaikuttavuutta. YMP:hen kauden 2014–2020 osalta tehdyistä muutoksista huolimatta 
täydentäviä ehtoja koskevassa hallinto- ja valvontajärjestelmässä on yhä yksinkertaistettavaa.
IV
Komission käyttämät tulosindikaattorit antoivat osittaisen kuvan täydentävien ehtojen vaikuttavuudesta. Indikaat -
toreiden yhteydessä ei otettu huomioon, missä määrin viljelijät olivat jättäneet noudattamatta ehtoja. Komissio ei 
myöskään analysoinut rikkomisten syitä eikä keinoja, joilla niihin voidaan puuttua.
V
YMP:hen kauden 2014–2020 osalta tehdyt muutokset vähensivät jonkin verran täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä, 
sillä muutosten myötä poistuivat vaatimukset, jotka eivät olleet riittävän relevantteja maataloustoiminnan kannalta. 
Valvontamenettelyt ovat kuitenkin edelleen monimutkaisia. Yksinkertaistamistoimenpiteet, mm. pienviljelijäjärjes -
telmä, vapauttavat hallinnon ja viljelijät lisätyöltä, mutta toimenpiteet on suhteutettava siihen, kuinka välttämä -
töntä täydentävien ehtojen tavoitteiden saavuttaminen on.
VI
Uuteen viherryttämistukeen liittyvissä maatalouskäytännöissä on samankaltaisuuksia aiempien hyvää maatalous- 
ja ympäristökuntoa koskevien toimenpidevaatimusten kanssa. Näin ollen tällä hetkellä on käytössä kaksi toisiaan 
täydentävää maatalouskäytäntöjen joukkoa, joilla on samat tavoitteet: maan säilyttäminen ja luonnon monimuotoi -
suuden suojelu. Järjestelmien yhtäläisyyksistä huolimatta pakolliset hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimukset 
ja viherryttämissäännöt tarkastetaan eri valvontajärjestelmien avulla. Tämä saattaa johtaa valvontajärjestelmien 
tehottomuuteen ja hallinnollisen työmäärän lisääntymiseen.
1 Näiden 7,5 miljoonan viljelijän osuus kaikista YMP:n tukea saavista viljelijöistä on 68 prosenttia, ja he saavat koko tuesta 83 prosenttia. Pienviljelijät eivät 
ole luvuissa mukana, sillä heihin ei sovelleta hallinnollisia seuraamuksia, jos he eivät noudata täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita (ks. kohta 48).
08 Tiivistelmä 
VII
Täydentävien ehtojen täytäntöönpanon kustannuksia ei ole arvioitu riittävän hyvin määrällisesti. Niin kauan kuin 
komissiolla ei ole luotettavaa arviota täydentävien ehtojen kokonaiskuluista, joita varten kerätään luvut toimiin 
osallistuvilta sidosryhmiltä (EU:n toimielimet, jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontaviranomaiset ja viljelijät), se ei voi 
varmistaa, että täydentävien ehtojen järjestelmä on kustannustehokas.
VIII
Seuraamusjärjestelmän yhteydessä ei varmistettu riittävän yhdenmukaista perustaa niiden hallinnollisten seuraa -
musten laskentaan, joita sovelletaan eri puolilla EU:ta sääntöjä noudattamatta jättäviin viljelijöihin. Vakavuutta, 
laajuutta, kestoa ja tahallisuutta koskevia osoittimia sovellettiin samankaltaisissa tapauksissa hyvin vaihtelevasti eri 
jäsenvaltioissa.
IX
Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavat suositukset:
- Komission olisi tutkittava vuoden 2020 jälkeen sovellettavan YMP:n vaikutustenarvioinnin yhteydessä, kuinka se 
voisi kehittää indikaattoreitaan niin, että niiden avulla voitaisiin arvioida täydentävien ehtojen tuloksellisuutta, 
ja kuinka indikaattoreissa voitaisiin ottaa huomioon se, missä määrin viljelijät noudattavat täydentäviä ehtoja 
koskevia sääntöjä.
- Komission olisi vastedes parannettava tiedonjakoa täydentäviin ehtoihin liittyvistä rikkomisista toimiin osallistu -
vien yksiköiden välillä, jotta ne voisivat paremmin yksilöidä rikkomisten syyt ja ryhtyä asianmukaisiin toimenpi -
teisiin puuttuakseen niihin.
- Vuoden 2020 jälkeen sovellettavan YMP:n osalta komission olisi ehdotettava paikalla toimitettaviin täydentä -
vien ehtojen tarkastuksiin sovellettavien sääntöjen mukauttamista. Näin tarkastukset kyettäisiin kohdentamaan 
vaikuttavammin keskeisiin valvontakohtiin.
- Komission olisi analysoitava vuoden 2020 jälkeen sovellettavan YMP:n vaikutustenarvioinnin yhteydessä ko -
kemuksia, joita on saatu kahden, ympäristötavoitteiltaan toisiaan vastaavan järjestelmän (hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon vaatimukset ja viherryttäminen) toiminnasta. Analysoinnin tavoitteeksi olisi otettava järjestel -
mien välisen synergian edistäminen. Analyysissä olisi otettava huomioon kriteereitä, jotka koskevat esimerkiksi 
vaatimusten ympäristövaikutuksia ja sitä, kuinka viljelijät ovat aiemmin noudattaneet niitä.
- Sen jälkeen kun komissio on laatinut YMP:n tuloksellisuutta koskevan kertomuksen, joka on määrä julkaista vuo -
den 2018 loppuun mennessä, sen olisi kehitettävä menetelmä täydentävien ehtojen kustannusten mittaamista 
varten.
- Komission olisi kannustettava vuoden 2020 jälkeen sovellettavaa YMP:tä silmällä pitäen seuraamusten yhden -
mukaisempaa soveltamista EU:ssa selkeyttämällä lisää vakavuuden, laajuuden, keston, toistuvuuden ja tahalli -
suuden käsitteitä.
09
 Johdanto
01 
Täydentävien ehtojen yhteydessä suurin osa viljelijöille suoritettavista YMP:n 
maksuista on sidoksissa ympäristönsuojelua, elintarvikkeiden turvallisuutta, 
eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä maan hyvää maatalous- ja ympäristökun -
toa koskeviin perusvaatimuksiin. Täydentäviä ehtoja sovelletaan tällä hetkellä 7,5 
miljoonaan viljelijään eri puolilla EU:ta. Viljelijöille maksettiin varainhoitovuon -
na 2015 arviolta 47  miljardia  euroa tukea, johon sovelletaan täydentäviä ehtoja 
koskevia sääntöjä (ks. sanasto )2. Jos viljelijä ei noudata näitä sääntöjä, häneen 
saatetaan soveltaa hallinnollisia seuraamuksia.
02 
Täydentävät ehdot perustuvat kahteen pääasialliseen sääntökokonaisuuteen 
(ks. luettelo tällä hetkellä sovellettavista säännöistä liitteessä I ). Lakisääteiset 
hoitovaatimukset ovat vaatimuksia, jotka on valittu sovellettavista direktiiveis -
tä ja asetuksista ympäristön, elintarviketurvallisuuden, kasvien terveyden sekä 
eläinten terveyden ja hyvinvoinnin aloilla. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimukset ovat lisävaatimuksia, joita sovelletaan ainoastaan YMP:n maksujen 
edunsaajiin. Hoitovaatimuksissa edellytetään kestäviä maatalousmaahan liittyviä 
käytäntöjä. Vaatimukset koskevat vesien, maaperän ja hiilivarantojen suojelua 
sekä maiseman ja maisemapiirteiden säilyttämistä.
03 
Täydentävillä ehdoilla pyritään edistämään seuraavia kahta tavoitetta:2 Maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosaston 
vuoden 2015 
toimintakertomus.
3 Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetus (EU) 
N:o 1306/2013, annettu 
17 päivänä joulukuuta 2013, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
rahoituksesta, hallinnoinnista 
ja seurannasta ja neuvoston 
asetusten (ETY) N:o 352/78, 
(EY) N:o 165/94, (EY) 
N:o 2799/98, (EY) 
N:o 814/2000, (EY) 
N:o 1290/2005 ja (EY) 
N:o 485/2008 kumoamisesta 
(EUVL L 347, 20.12.2013, s. 549).Kaavio  1Täydentävien ehtojen tavoitteet
Edistää YMP:n mukauttamista 
yhteiskunnan odotuksiin
yhdenmukaistamalla yhteisen
maatalouspolitiikan ja ympäristön, 
kansanterveyden, eläinten ja kasvien 
terveyden sekä eläinten hyvinvoinnin 
alojen toimintapolitiikkojaparantamalla edunsaajien tietoisuutta 
perusvaatimusten noudattamisen 
tarpeestaEdistää kestävän maatalouden 
kehittämistä
seuraavin tavoin: seuraavin tavoin:
Lähde:  Asetus (EU) N:o 1306/2013, johdanto-osan 54 kappale3.
10 Johdanto 
04 
Yhteiskunnassa on korkeat odotukset siitä, että EU:n tukia saavat viljelijät nou -
dattavat täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita. Tammikuussa 2016 julkaistun 
tuoreimman Eurobarometri-kyselyn mukaan4 useampi kuin neljä viidestä kyse -
lyyn EU:ssa vastanneesta katsoi, että viljelijöiden tukimaksujen vähentäminen on 
perusteltua, jos he eivät noudata sääntöjä.
05 
Täydentävät ehdot kuuluvat YMP:n välineisiin, ja niiden täytäntöönpano tapah -
tuu yhteishallinnoinnin avulla, jonka yhteydessä tehtävät jaetaan komission ja 
jäsenvaltioiden kesken. Tässä yhteydessä komissiolla on seuraavat vastuualueet:
- noudattaa Euroopan parlamentin ja neuvoston antamiin asetuksiin perustu -
vaa EU:n yleistä toimintakehystä sekä suosituksia, joita Euroopan parlamentti 
antaa vastuuvapausmenettelyssä, joka liittyy EU:n talousarvion toteuttamista 
koskevaan tilinpäätökseen
- laatia täytäntöönpanoasetusten ja delegoitujen asetusten avul -
la yksityiskohtainen EU:n toimintakehys sekä jäsenvaltioita koskevat 
täytäntöönpano-ohjeet
- tarkistaa, että jäsenvaltiot huolehtivat velvollisuuksistaan säännösten mukai -
sesti ja soveltaa rahoitusoikaisuja tapauksissa, joissa jäsenvaltioiden järjestel -
mät havaitaan puutteellisiksi
- tarkistaa, että täydentävien ehtojen tavoitteet on saavutettu ja raportoida 
tuloksista5.
06 
Ympäristöasioiden pääosasto ja terveyden ja elintarviketurvallisuuden pää -
osasto vastaavat lakisääteisten hoitovaatimusten pohjana olevan alakohtaisen 
lainsäädännön täytäntöönpanon ja siihen perustuvien tavoitteiden saavutta -
misen seurannasta. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimukset ovat 
puolestaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston vastuulla. 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto suorittaa tarkastuksia, joissa 
tarkistetaan, että jäsenvaltioilla on täydentäviä ehtoja varten riittävät hallinto- ja 
valvontajärjestelmät.
07 
Jäsenvaltioiden vastuulla on hyväksyä kaikki lainsääntöön ja sääntelyyn liittyvät 
sekä hallinnolliset säännökset, jotka koskevat sellaisen kansallisen kehyksen pe -
rustamista, joka on täydentäviä ehtoja koskevan yleisen ja erityisen EU:n kehyk -
sen mukainen. Jäsenvaltioiden tehtävänä on erityisesti
- ottaa käyttöön järjestelmät, joiden avulla kyetään ehkäisemään, havaitse -
maan ja korjaamaan tapaukset, joissa sääntöjä ei ole noudatettu
- kohdistaa paikan päällä toimitettavia tarkastuksia vähintään yhteen prosent -
tiin viljelijöistä64 ” Special Eurobarometer 440 
Europeans, Agriculture and the 
CAP ”, julkaistu 
21. tammikuuta 2016. TNS 
opinion & social -yritys toteutti 
Eurobarometri-kyselyn 
17.–26. lokakuuta 2015 
komission pyynnöstä. Kaikki 
haastattelut suoritettiin 
satunnaisotannalla valittujen 
EU:n kansalaisten kodeissa.
5 Ks. esimerkiksi maatalouden ja 
maaseudun kehittämisen 
pääosaston vuoden 2014 
toimintakertomus, liite 10, osa 
6, Täydentävät ehdot.
6 Yleissääntönä on, että paikan 
päällä toimitettavat 
tarkastukset on kohdistettava 
otokseen, joka kattaa 
vähintään yhden prosentin 
YMP:n edunsaajista. Joidenkin 
vaatimusten kohdalla 
tarkastukset on kuitenkin 
alakohtaisen lainsäädännön 
mukaan kohdistettava 
vähintään kolmeen 
prosenttiin viljelijöistä. Tämä 
koskee esimerkiksi eläinten 
tunnistamista ja rekisteröintiä. 
Näin ollen täydentävien 
ehtojen osalta tarkastettavien 
viljelijöiden kokonaismäärä on 
käytännössä yhden prosentin 
otantaa suurempi. Esimerkiksi 
varainhoitovuonna 2015 
viljelijöistä tarkastettiin 
2,31 prosenttia. Lakisääteisten 
hoitovaatimusten osalta 
jäsenvaltiot voivat päättää 
yhdistää nämä tarkastukset 
alakohtaisen lainsäädännön 
perusteella toimitettaviin 
tarkastuksiin, jotta täydentäviä 
ehtoja koskeva, 
yhden prosentin kattava 
tarkastusten vähimmäismäärä 
täyttyy.
11 Johdanto 
- soveltaa seuraamuksia ja periä aiheettomasti maksetut määrät takaisin viljeli -
jöiltä, jotka ovat rikkoneet sääntöjä
- raportoida komissiolle (tarkastetut tilinpäätökset, rahoituskertomukset ja 
valvontatilastot).
08 
YMP:n edunsaajien on noudatettava kaikkia kansallisessa lainsäädännössä 
määritettyjä täydentävien ehtojen sääntöjä. Viljelijöille vuosittain suunnattavia 
EU-maksuja saatetaan vähentää, jos heidän havaitaan rikkoneen jotakin sääntöä 
heistä suoraan johtuvan teon tai laiminlyönnin seurauksena.
09 
Tilintarkastustuomioistuin julkaisi vuonna 2008 erityiskertomuksen täydentävien 
ehtojen vaikuttavuudesta7. Kertomuksessa todettiin, että täydentävien ehtojen 
käyttö ei ole ollut vaikuttava toimintatapa. Kertomuksessa korostettiin, että täy -
dentäviä ehtoja koskeva toimintakehys aiheutti huomattavia vaikeuksia etenkin 
monimutkaisuutensa takia.
10 
Täydentävien ehtojen järjestelmän sisällön ja siihen liittyvien sääntöjen yk -
sinkertaistaminen on ollut jatkuvana puheenaiheena komission, neuvoston ja 
jäsenvaltioiden välillä. Tämä johtuu toimintakehyksen monimutkaisuudesta sekä 
siitä, että on tarpeen varmistaa, että sääntöjen noudattaminen on tarkistettavis -
sa ja ne ovat riittävän relevantteja maataloustoiminnan kannalta. Täydentävien 
ehtojen järjestelmää muutettiin vuosina 2008–2013 YMP:n ”terveystarkastuksen” 
seurauksena8. Nyt käynnissä olevaa kautta 2014–2020 koskevien lisämuutosten 
tavoitteena on9
- järkeistää vaatimusten sisältö kokoamalla ne yhteen luetteloon, joka sisältää 
ala- ja aihepiirikohtaisen jaottelun; tavoitteena on parantaa täydentävien 
ehtojen järjestelmän johdonmukaisuutta ja näkyvyyttä
- poistaa tietyt täydentävien ehtojen vaatimukset, jotka eivät liity riittävällä ta -
valla maataloustoimintaan tai tilan maa-alaan tai jotka liittyvät pikemminkin 
kansallisiin viranomaisiin kuin tuensaajiin.7 Erityiskertomus nro 8/2008 
”Onko täydentävien ehtojen 
käyttö vaikuttava 
toimintatapa?” ( http://eca.
europa.eu ).
8 Neuvoston asetus 
(EY) N:o 73/2009, annettu 
19 päivänä tammikuuta 2009, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
suoria tukijärjestelmiä 
koskevista yhteisistä 
säännöistä ja tietyistä 
viljelijöiden tukijärjestelmistä 
sekä asetusten 
(EY) N:o 1290/2005, 
(EY) N:o 247/2006, 
(EY) N:o 378/2007 
muuttamisesta ja asetuksen 
(EY) N:o 1782/2003 
kumoamisesta (EUVL L 30, 
31.1.2009, s. 16). Asetuksella 
tosiasiassa lisättiin kaksi 
pakollista hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon vaatimusta 
uuteen vesien suojelua ja 
vesihuoltoa koskevaan alaan ja 
kolme uutta vapaaehtoista 
hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon vaatimusta 
maan hoidon vähimmäistasoa 
koskevaan alaan; 
samanaikaisesti neljästä 
nykyisestä asetuksen (EY) 
N:o 1782/2003 mukaisesta 
hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon 
vaatimuksesta tehtiin 
vapaaehtoisia. Myös 
lakisääteisten 
hoitovaatimusten osalta on 
tehty pieniä muutoksia, joiden 
myötä asetuksesta (EY) 
N:o 2629/97 poistettiin 
korvamerkintöjä, 
tilarekisterejä ja passeja 
koskeva vaatimus.
9 Ks. tarkka kuvaus kautta 
2014–2020 koskevista 
muutoksista liitteessä II.
12
 Tarkastuksen laajuus ja 
tarkastustapa
11 
Yksinkertaistamisessa on kyse prosessista, jonka tavoitteena on järkeistää sääntö -
jä ja tarkastuksia ja vähentää sääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuk -
sia. Yksinkertaistamistoimenpiteet vapauttavat hallinnon ja viljelijät lisätyöltä, 
mutta toimenpiteet on suhteutettava siihen, kuinka välttämätöntä täydentävien 
ehtojen tavoitteiden saavuttaminen on.
12 
Tilintarkastustuomioistuin tutki komission ja jäsenvaltioiden perustamaa täyden -
täviä ehtoja koskevaa hallinto- ja valvontajärjestelmää arvioidakseen täydentä -
vien ehtojen vaikuttavuutta sekä sitä, missä määrin niitä on onnistuttu yksinker -
taistamaan uuden säädöskehyksen yhteydessä.
13 
Tarkastuksessa käsiteltiin seuraavaa pääkysymystä:
”Onko täydentävien ehtojen hallinto- ja valvontajärjestelmä vaikuttava ja voi -
daanko sitä vielä yksinkertaistaa?”
Kertomuksen rakenteen perustana on kahden pääasiallisen tekijän – vaikuttavuuden 
ja yksinkertaistamisen – arviointi.
14 
Tilintarkastustuomioistuin analysoi seuraavaa evidenssiä, joka koskee täydentä -
vien ehtojen tähänastista täytäntöönpanoa:
- jäsenvaltioiden komissiolle varainhoitovuosilta 2011–2014 toimittamat val -
vontatilastot; nämä raportit sisälsivät tietoa jonkin standardin osalta tarkas -
tettujen viljelijöiden lukumäärästä, havaittujen sääntöjen noudattamatta 
jättämisten määrästä sekä sovellettujen seuraamusten määristä ja tyypeistä
- tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuosina 2011–2014 toimittamat lail -
lisuuden ja sääntöjenmukaisuuden tarkastukset (tarkastuslausumiin liittyvät 
tarkastukset)
- komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston varainhoito -
vuosina 2011–2014 toimittamat sääntöjenmukaisuustarkastukset.
13 Tarkastuksen laajuus ja tarkastustapa 
15 
Tilintarkastustuomioistuin analysoi komission käyttöön ottamia hallinto- ja val -
vontajärjestelmiä koskevat tiedot, jotka saatiin haastattelemalla maatalouden ja 
maaseudun kehittämisen pääosaston edustajia ja käymällä läpi erilaisia pääosas -
ton laatimia tai teettämiä analyysejä, tutkimuksia ja kertomuksia. Tilintarkastus -
tuomioistuin arvioi myös YMP:hen kauden 2014–2020 osalta tehtyjen muutosten 
vaikutuksia seuraavien asiakirjojen perusteella: alustavat vaikutustenarvioinnit, 
hyväksytyt asetukset ja komission lausumat.
16 
Tilintarkastustuomioistuin teki kaksi kyselytutkimusta, joiden aiheisiin kuului -
vat esimerkiksi tietoisuus, sääntöjen noudattaminen sekä yksinkertaistaminen. 
Kyselytutkimukset lähetettiin maksajavirastoille ja maatalouden neuvontapal -
veluelimille. Kyselyihin saatiin vastaukset kyselyn kohteena olleilta 6410 maksa -
javirastolta 27 jäsenvaltiosta11. Toisen kyselyn kohdalla otettiin yhteyttä 186:een 
maatalouden neuvontapalveluelimeen, joista 72 vastasi.
17 
Tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäynnin kolmessa eri jäsenvaltiossa 
sijaitseville alueille (Saksa: Schleswig-Holstein; Espanja: Katalonia; Yhdistynyt 
kuningaskunta: Pohjois-Irlanti). Alueilla haastateltiin maksajavirastojen ja maata -
loustuottajajärjestöjen edustajia; tavoitteena oli kerätä näkemyksiä täydentävien 
ehtojen vaikutuksesta tilojen tasolla.10 Tilintarkastustuomioistuimen 
kyselyn kohteena oli 64 
maksajavirastoa olemassa 
olevista yhteensä 82 
maksajavirastosta, sillä 
joissakin jäsenvaltioissa kaikilla 
maksajavirastoilla ei ole 
täydentäviin ehtoihin liittyviä 
vastuualueita.
11 Kroatia ei kuulunut 
tarkastuksen piiriin, sillä 
EU:hun 1. heinäkuuta 2013 
liittynyttä maata koskevat 
aiemmat tiedot puuttuivat.
14
 Huomautukset
Komissio ei kyennyt arvioimaan saatavilla olleiden 
tietojen avulla riittävän hyvin täydentävien ehtojen 
vaikuttavuutta
18 
Kertomuksen ensimmäisessä osassa tilintarkastustuomioistuin arvioi, antavatko 
komission käyttämät tulosindikaattorit kattavan kuvan täydentävien ehtojen vai -
kuttavuudesta, onko niiden yhteydessä otettu huomioon ehtojen noudattamisas -
te viljelijöiden keskuudessa, ja analysoiko komissio rikkomisten syitä ja keinoja 
niihin puuttumiseksi. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa sovelletut 
periaatteet esitetään kohdissa 19–21.
19 
Komission olisi määritettävä tarkoituksenmukaiset tulosindikaattorit täydentäviä 
ehtoja koskevien tavoitteiden saavuttamisen mittaamista varten (ks. kohta 2)12. 
Indikaattoreiden olisi vastattava moitteettoman varainhoidon periaatteita (ta -
loudellisuus, tehokkuus ja vaikuttavuus)13. Komission olisi analysoitava ja alettava 
käsitellä tuloksellisuuskysymyksiä.
20 
Jäsenvaltioiden olisi myös ehkäistävä, havaittava ja käsiteltävä vaikuttavalla 
tavalla kaikki sääntöjenvastaisuudet tai tapaukset, joissa viljelijät eivät ole nou -
dattaneet täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita14, ja raportoitava komissiolle 
vuosittain tarkastustensa tulokset.
21 
Täydentävien ehtojen vaikuttavuutta olisi arvioitava ottamalla huomioon, missä 
määrin viljelijät noudattavat täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä. Se olisi asetet -
tava keskeiseksi tulosindikaattoriksi, jonka avulla arvioidaan toimintapolitiikan 
vaikutusta ympäristön, kansanterveyden, eläinten ja kasvien terveyden sekä 
eläinten hyvinvoinnin suojeluun. Toimintapolitiikan vaikuttavuutta olisi pyrittävä 
lisäämään sisällyttämällä täydentävien ehtojen toimintarakenteeseen toimen -
piteitä, joiden avulla voidaan yksilöidä syitä sille, miksi viljelijät eivät noudata 
sääntöjä, ja puuttua näihin syihin.12 Komission 
täytäntöönpanoasetus (EU) 
N:o 834/2014, annettu 
22 päivänä heinäkuuta 2014, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
yhteisen seuranta- ja 
arviointikehyksen 
soveltamissäännöistä 
(EUVL L 230, 1.8.2014, s. 1), 
johdanto-osan 2 kappale.
13 Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetus (EU, 
Euratom) N:o 966/2012, 
annettu 25 päivänä 
lokakuuta 2012, unionin 
yleiseen talousarvioon 
sovellettavista 
varainhoitosäännöistä ja 
neuvoston asetuksen (EY, 
Euratom) N:o 1605/2002 
kumoamisesta (EUVL L 298, 
26.10.2012, s. 1) 
(varainhoitoasetus), 30 artikla. 
Artikla sisältää seuraavat 
määritelmät:  
Taloudellisuuden periaate 
edellyttää, että varat, joita 
toimielin käyttää 
toimintojensa toteuttamiseksi, 
otetaan käyttöön oikeaan 
aikaan ja että ne ovat 
määrältään riittävät, 
laadultaan asianmukaiset ja 
kustannuksiltaan 
mahdollisimman edulliset.  
Tehokkuuden periaatteen 
tarkoituksena on saavuttaa 
käytetyillä varoilla parhaat 
mahdolliset tulokset.  
Vaikuttavuuden periaatteen 
tarkoituksena on saavuttaa 
toiminnalle asetetut tavoitteet 
ja siltä odotetut tulokset.
14 Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 
johdanto-osan 39 kappaleen 
mukaisesti.
15 Huomautukset 
Komission käyttämät tulosindikaattorit antoivat osittaisen 
kuvan täydentävien ehtojen vaikuttavuudesta
Kautta 2007–2013 koskeva tilanne
22 
Ensimmäisen tavoitteen (kestävän maatalouden kehittämisen edistäminen 
lisäämällä edunsaajien tietoisuutta tarpeesta noudattaa perusvaatimuksia) osalta 
komissio käytti indikaattoria ”täydentävien ehtojen kattamien YMP:n maksujen 
prosenttiosuus”. Indikaattori osoittaa niiden YMP:n maksujen osuuden, joiden 
kohdalla viljelijöiden on noudatettava täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä. Indi -
kaattori ei kuitenkaan mittaa viljelijöiden tietoisuutta asianomaisista säännöistä 
tai sitä, missä määrin viljelijät niitä noudattavat.
23 
Toisen tavoitteen (YMP:n kehittäminen paremmin yhteiskunnan odotuksia vas -
taavaksi parantamalla politiikan yhdenmukaisuutta ympäristöä, kansanterveyttä, 
eläinten ja kasvien terveyttä sekä eläinten hyvinvointia koskeviin toimintapoli -
tiikkoihin nähden) osalta käytettiin indikaattoria ”suuren yleisön täydentävistä 
ehdoista ilmaisema mielipide”. Komissio mittasi indikaattorin toteutumista 
Eurobarometri-kyselyn avulla. Kyselyn kysymys- ja vastausvaihtoehdot esitetään 
laatikossa  1.
Ote Eurobarometri-kyselystä
Kysymys: ”Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) sääntöjen mukaan viljelijöille suoritettavat maksut ovat sidok -
sissa ympäristöä, elintarviketurvallisuutta ja eläinten hyvinvointia koskevien sääntöjen noudattamiseen (niin 
kutsutut ”täydentävät ehdot”). Missä määrin näkemyksenne mukaan on perusteltua tai perusteetonta vähen -
tää niiden viljelijöiden tukimaksuja, jotka eivät noudata elintarviketurvallisuusstandardeja, ympäristöstandar -
deja tai eläinten hyvinvointia koskevia standardeja?”
Vastausvaihtoehdot: ”täysin perusteltua; jokseenkin perusteltua; jokseenkin perusteetonta; täysin perustee -
tonta; en osaa sanoa”.
Kyselytutkimuksen tulos: useampi kuin neljä viidestä kyselyyn EU:ssa vastanneesta katsoi, että viljelijöiden 
tukimaksujen vähentäminen on perusteltua, jos he eivät noudata sääntöjä (vastaus joko ”täysin perusteltua” 
tai ”jokseenkin perusteltua”). Yleinen mielipide pysyi vakaana edelliseen, marraskuussa 2007 toimitettuun 
kyselytutkimukseen nähden.
Lähde:  Komission Eurobarometri-kysely.Laatikko 1
16 Huomautukset 
24 
Tämä indikaattori ei sisällä lainkaan tietoa siitä, onko YMP:n yhdenmukaisuus 
täydentäviä ehtoja koskeviin sääntöihin nähden parantunut vai ei. Indikaattori 
kuvastaa pelkästään kyselyyn vastanneiden toimintapoliittista valintaa, eikä sen 
yhteydessä arvioida täydentävien ehtojen täytäntöönpanon tosiasiallisia tuloksia.
25 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto raportoi myös kahdesta 
muusta tulosindikaattorista: hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia 
koskevien tarkastusten määrästä15 ja pysyvän laitumen osuudesta. Ensimmäisen 
indikaattorin avulla mitataan, ovatko jäsenvaltiot noudattaneet toimitettavien 
tarkastusten vähimmäismäärää. Tämä on pelkästään asetuksen noudattamista 
kuvaava indikaattori, joka ei sinällään mittaa täydentävien ehtojen vaikuttavuut -
ta. Toinen indikaattori mittaa pysyvänä laitumena olevien maa-alojen osuutta 
jäsenvaltiossa suhteessa maatalousmaan kokonaismäärään. Indikaattorilla oli 
kaksi puutetta: se viittasi vain yhteen täydentävien ehtojen näkökohtaan eikä 
korostanut täydentävien ehtojen nimenomaista vaikutusta – eli pysyvä laidun 
voidaan säilyttää useiden eri tekijöiden seurauksena, joista täydentävät ehdot on 
ainoastaan yksi.
Kautta 2014–2020 koskeva tilanne
26 
Kautta 2014–2020 varten käytettiin kahta indikaattoria16, jotka liittyvät suoraan 
täydentäviin ehtoihin: hehtaarien lukumäärä ja YMP:n maksujen osuus. Nämä 
ovat kvantitatiivisesti ilmaistavia indikaattoreita, jotka mittaavat ainoastaan toi -
mien kohteena olevien perusjoukkojen kokoa (maatalousmaa ja YMP:n maksut) 
eivätkä täydentävien ehtojen vaikutuksia.
27 
Muita indikaattoreita, jotka kattavat täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen 
vaikutuspiiriin kuuluvia aloja, määritettiin YMP:n yhteydessä yleisellä tasolla. Esi -
merkkeinä voidaan mainita viljelymaiden lintuindeksi, veden laatu, eloperäinen 
aines viljelymaassa ja veden aiheuttama maaperän eroosio. Täydentävien ehtojen 
nimenomainen vaikutus näihin yleisindikaattoreihin ei kuitenkaan ollut tiedossa. 
Muut täydentävien ehtojen kohteena olevat näkökohdat, kuten elintarviketurval -
lisuus, eläinten tunnistus ja rekisteröinti tai eläinten hyvinvointi, eivät ole yhden -
kään vaikutusindikaattorin kohteena.15 Hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon 
vaatimusten osalta 
vaadittavien tarkastusten 
vähimmäismääräksi asetettiin 
YMP:n yhteydessä yksi 
prosentti viljelijöistä sekä 
ennen vuotta 2014 että sen 
jälkeen.
16 Komission 
täytäntöönpanoasetus (EU) 
N:o 834/2014, liite.
17 Huomautukset 
Komission suorittamassa täydentävien ehtojen 
vaikuttavuuden arvioinnissa ei otettu huomioon, missä 
määrin viljelijät eivät noudattaneet sääntöjä
28 
Komissio kerää tietoa myös siitä, missä määrin viljelijät täyttävät täydentäviä eh -
toja koskevat velvoitteensa. Tiedonkeruu tapahtuu jäsenvaltioiden toimittamien 
valvontatilastojen avulla. Tietoja ei kuitenkaan käytetä tulosindikaattorina eikä 
niitä valvota ennalta määritettyjen tavoitearvojen avulla.
29 
Laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta viimeisten neljän vuoden aikana koske -
neiden tilintarkastustuomioistuimen tarkastusten tulokset17 (ks. taulukko  1) ja 
jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten paikan päällä viljelijöihin kohdistetuista 
tarkastuksista toimittamat tilastotiedot (ks. taulukko  2) osoittivat, että täydentä -
vien ehtojen vaatimusten rikkomisten määrä oli suuri.
Tilintarkastustuomioistuimen tarkastustulokset: täydentävien ehtojen testaus 
viljelijöistä poimitun satunnaisotannan perusteella
Rahasto TiedotVarainhoitovuosi
2011 2012 2013 2014
Maatalous -
tukirahastoNiiden maksujen lukumäärä, joihin 
sovelletaan täydentäviä ehtoja155 146 164 170
Havaittujen rikkomistapausten 
lukumäärä22 24 44 46
Rikkomiset (%) 14 % 16 % 25 % 27 %
Maaseutu -
rahastoHehtaarimäärä, johon sovelletaan 
täydentäviä ehtoja73 75 61 64
Havaittujen rikkomistapausten 
lukumäärä26 25 24 17
Rikkomiset (%) 36 % 33 % 39 % 27 %
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
Täydentävien ehtojen rikkomiset, joista jäsenvaltiot raportoivat viljelijöistä 
satunnais- ja riskiperusteisten otantamenetelmien yhdistelmällä poimittujen 
otosten tarkastusten perusteella
Varainhoitovuosi
2011 2012 2013 2014 2015
Rikkomisten esiintyvyys (%) 21 % 20 % 20 % 25 % 29 %
Lähde:  Täydentäviä ehtoja koskevat jäsenvaltioiden tilastot.Taulukko 1 Taulukko 217 Täydentävien ehtojen osalta 
tilintarkastustuomioistuin valitsi 
testattavaksi sellaiset hyvän 
maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimusten velvoitteet 
(haitallisen kasvillisuuden 
leviämisen välttäminen 
maatalousmaalla, estopengerrys -
ten rakentaminen, oliivitilojen 
ylläpitäminen hyvässä kasvukun -
nossa, vähimmäiseläintiheyden 
ylläpitäminen sekä niittovelvolli -
suuden täyttäminen) sekä 
lakisääteiset hoitovaatimukset 
(lakisääteisiin hoitovaatimuksiin 
liittyvät nitraattidirektiivin 
vaatimukset ja eläinten tunnistus -
ta ja rekisteröintiä koskevat 
lakisääteiset hoitovaatimukset), 
joiden osalta tarkastuskäyntien 
aikaan oli saatavissa evidenssiä ja 
tehtävissä johtopäätöksiä. Vuosina 
2011 ja 2012 maaseuturahastoa 
koskevan testauksen laajuus oli 
maataloustukirahastoa koskevaa 
testausta suurempi, koska siihen 
sisältyivät kaikki hyvän maatalous- 
ja ympäristökunnon vaatimukset 
ja eläinten hyvinvointia koskevat 
lakisääteiset hoitovaatimukset. 
Lisäksi eläinten tunnistusta ja 
rekisteröintiä koskevia lakisääteisiä 
hoitovaatimuksia ei tarkastettu 
maataloustukirahaston osalta 
vuosina 2011 ja 2012.
18 Huomautukset Kaavio 230 
Viljelijät ovat viimeisten viiden vuoden aikana alkaneet paremmin tiedostaa täy -
dentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamisvelvoitteensa. Tämän toi esille 
noin 90 prosenttia kyselyyn osallistuneista maksajavirastoista ja maatalouden 
neuvontapalveluelimistä. Sääntöjen noudattamatta jättämisen aste on kuitenkin 
yhä korkea; kasvavaa suuntausta ilmentävät sekä jäsenvaltioiden tarkastukset 
että tilintarkastustuomioistuimen toimittamat tarkastukset.
31 
Jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten havaitsemien rikkomisten vuotuinen 
kokonaismäärä pysyi EU:n tasolla vuosina 2011–2013 suhteellisen vakaasti lähes 
60 000 tapauksessa. Sen sijaan vuonna 2014 määrä kasvoi lähes 20 prosentilla 
eli tapauksia, joissa sääntöjä ei ollut noudatettu, oli noin 70 000 (kyse oli lähinnä 
nitraattidirektiiviin liittyviä lakisääteisiä hoitovaatimuksia koskevien rikkomisten 
määrän kasvusta; määrän kasvuun vaikuttivat myös sika- ja nautaeläinten tunnis -
tamiseen ja rekisteröintiin liittyvät rikkomiset). Kuten kaaviosta  2 käy ilmi, viiden 
keskeisen alan osuus rikkomisten kokonaismäärästä oli lähes 90 prosenttia – 
myös noudattamatta jättämisten esiintyvyys oli suurin juuri näillä aloilla18. Nämä 
viisi alaa kattavat yhteensä kymmenen lakisääteistä hoitovaatimusta ja neljä 
hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusta.
Alat, joilla täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä rikotaan useimmin
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.Lannoitteiden ja
kasvinsuojeluaineiden käyttö; 15 %Elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuus; 8 %Maaperän suojeleminen eroosiolta; 8 %Haitallisen kasvillisuuden
leviämisen välttäminen; 5 %Muu; 14 %
Eläinten pito; 50 %
32 
Kaavio  3 osoittaa kahden suurimman alan osalta, missä yksittäisiä standardeja/
vaatimuksia koskevien rikkomisten esiintyvyys ylitti viisi prosenttia varainhoito -
vuonna 2014:18 Ilmaistaan sellaisten 
viljelijöiden, joiden kohdalla 
havaittiin rikkomisia, osuutena 
tarkastuskohteena olleiden 
viljelijöiden kokonaismäärästä.
19 Huomautukset 
33 
Tilintarkastustuomioistuimen analyysi osoittaa myös, että useisiin vaatimuksiin 
liittyvien rikkomisten osuus oli alle yksi prosenttia. Esimerkkeinä voidaan maini -
ta luonnonvaraisten lintujen ja luontotyyppien suojelua koskevat lakisääteiset 
hoitovaatimukset, maaperän orgaanista ainesta koskevat hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon vaatimukset sekä maisemapiirteiden säilyttäminen.
Komissio ei analysoinut täydentävien ehtojen rikkomisten 
syitä eikä keinoja, joilla rikkomisiin voidaan puuttua
34 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto analysoi valvontatilastojen 
tietoja erikseen kunkin raportoivan tahon tasolla (maakunta / alue / keskus -
hallinto). Tarkoituksena on varmistaa, että ne noudattavat EU:n vaatimuksia, 
kuten asetuksessa määritettyä tarkastusten yhden prosentin vähimmäismäärää. 
Pääosasto suorittaa myös sääntöjenmukaisuustarkastuksia, joiden avulla pyritään 
varmistamaan, että jäsenvaltioiden perustamien hallinto- ja valvontajärjestel -
mät ovat sovellettavien EU:n sääntöjen mukaisia. Tällaisten tarkastusten avulla 
pyritään suojaamaan rahastoja, joista YMP-maksut suoritetaan. Tämä tapahtuu 
arvioimalla, onko jäsenvaltioiden viljelijöihin kohdistamia maksujen vähennyksiä 
sovellettu asianmukaisesti. Komissio kohdistaa nettomääräisiä rahoitusoikaisuja 
jäsenvaltioihin, joiden järjestelmät ovat puutteellisia. Kaavio 3Rikkomisten esiintyvyys kahdella suurimmalla sääntöjen noudattamatta jättämisen 
kohteena olleella alalla
Lannoitteiden ja
kasvinsuojeluaineiden käyttö
Kasvinsuojelu-
aineiden käyttöä 
koskeva 
lakisääteinen 
hoitovaatimusNitraattidirektiiviin 
perustuva 
lakisääteinen 
hoitovaatimusSikaeläinten 
hyvinvointia 
koskeva 
lakisääteinen 
hoitovaatimusSikaeläinten 
tunnistamista ja 
rekisteröintiä koskeva 
lakisääteinen 
hoitovaatimusEläintiheyttä 
koskeva hyvän 
maatalous- ja 
ympäristökunnon 
vaatimusLammas- ja 
vuohieläinten 
tunnistamista ja 
rekisteröintiä koskeva 
lakisääteinen 
hoitovaatimusNautaeläinten 
tunnistamista ja 
rekisteröintiä 
koskeva
lakisääteinen 
hoitovaatimus30 %
25 %
20 %
15 %
10 %
5 %
0 %Eläinten pito
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
20 Huomautukset 
35 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto ei analysoi täydentävien 
ehtojen rikkomisia kuvaavia lukuja EU:n tasolla. Se ei myöskään suorita tarkas -
tuksia, joissa yksilöitäisiin, mitä standardeja rikotaan useimmin, tai tarkastuksia, 
joissa arvioitaisiin rikkomisten mahdollisia syitä ja mahdollisia ratkaisuja tilanteen 
korjaamiseen. Myöskään muut lakisääteisiin hoitovaatimuksiin liittyvistä toimin -
tapolitiikoista vastaavat komission pääosastot eivät suorita tällaisia analyysejä. 
Esimerkiksi ympäristöasioiden pääosasto, joka vastaa muun muassa nitraattidi -
rektiiviin liittyvistä toimintapolitiikoista, totesi, että sen osastot eivät saa tilastoja 
jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista, joten ympäristöasioiden pääosasto 
ei voinut toteuttaa tältä osin seurantaa. Komissio tarkastaa näin ollen ainoastaan 
taloudelliset näkökohdat analysoimatta, miten täydentävät ehdot vaikuttavat 
ympäristön, elintarviketurvallisuuden ja eläinten terveyden ja hyvinvoinnin aloi -
hin vaikuttaviin toimintapoliittisiin tavoitteisiin.
36 
Komissio ei ollut ennen heinäkuuta 2016 suorittanut arviointeja, joissa etsittäisiin 
mahdollisia syitä sääntöjen rikkomisiin tai keinoja, joilla vastaavanlaiset tilanteet 
voitaisiin tulevaisuudessa välttää19. Analyysien avulla saatettaisiin saada hyödyl -
listä tietoa myös tarpeesta yksinkertaistaa täydentävien ehtojen järjestelmää 
entisestään. Täydentävien ehtojen vaatimusten noudattamatta jättämisen syynä 
voi olla esimerkiksi se, että ajoittain monimutkaisia sääntöjä ei ymmärretä (ks. 
liite III ) tai kannustin puuttuu, sillä noudattamisesta aiheutuvat kulut eivät vält -
tämättä ole suhteessa tarkastuksia koskevaan alhaiseen yhden prosentin vähim -
mäismäärään ja sovellettavien seuraamusten tasoon20.
Täydentävien ehtojen hallinto- ja 
valvontajärjestelmässä on varaa yksinkertaistamiseen
37 
Kertomuksen toisessa osassa tilintarkastustuomioistuin arvioi, onko täydentäviä 
ehtoja koskevia sääntöjä ja valvontamenettelyjä yksinkertaistettu ja onko hallin -
nollista työmäärää onnistuttu vähentämään tasapainotetusti pienviljelijäjärjes -
telmän avulla. Lisäksi arvioidaan, oliko olemassa riskejä, että viherryttämisen ja 
täydentävien ehtojen koordinointi jäisi heikoksi. Arvioinnin kohteena on myös se, 
mitattiinko täytäntöönpanosta aiheutuvia kuluja ja pantiinko seuraamukset täy -
täntöön johdonmukaisella tavalla kaikkialla EU:ssa. Tilintarkastustuomioistuimen 
tarkastuksissa sovelletut standardit eritellään kohdissa 38–40.
38 
Tilintarkastustuomioistuin totesi erityiskertomuksessa nro 8/2008, että täydentä -
viä ehtoja koskeva kehys aiheutti huomattavia vaikeuksia erityisesti monimutkai -
suutensa takia. Tilintarkastustuomioistuin suositteli, että komissio yksinkertaistai -
si toimintakehystä esimerkiksi asettamalla vaatimukset ja standardit etusijalle ja 
järjestämällä ne maataloustoiminnan pääasiallisten osa-alueiden mukaan.19 Viljelijöiden tasolla 
suoritetuissa arvioinneissa on 
toistaiseksi saatu tietoa 
ainoastaan täydentävien 
ehtojen kuluihin liittyvistä 
osatekijöistä, kuten kohdasta 
61 käy ilmi.
20 Seuraamusten määrä oli 
maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosaston 
vuotuisen 
toimintakertomuksen mukaan 
hakuvuonna 2014 yhteensä 
67,5 miljoonaa  euroa.
21 Huomautukset 
39 
Täydentävien ehtojen soveltamisesta aiheutuvien kulujen olisi oltava suhteessa 
etuihin, joita odotetaan koituvan siitä, että viljelijät noudattavat sovellettavia 
sääntöjä21. Esittäessään tarkistettuja tai uusia määrärahaehdotuksia komission 
olisi arvioitava valvontajärjestelmien kustannuksia ja hyötyjä22 suhteessa asetet -
tuihin tavoitteisiin.
40 
Komission olisi myös edistettävä osaltaan yksinkertaisen ja yhdenmukaistetun 
seuraamusjärjestelmän luomista koko EU:n alueelle, jotta kyetään varmistamaan 
viljelijöiden yhdenvertainen ja oikeasuhteinen kohtelu. Komissiolla on valtuu -
det23 hyväksyä delegoituja säädöksiä, joiden tarkoituksena on luoda yhdenmu -
kaistettu perusta täydentävien ehtojen rikkomisten perusteella sovellettavien 
hallinnollisten seuraamusten laskennalle. Komissio voi myös antaa jäsenvaltioille 
tulkintaohjeita.
Valvontamenettelyt ovat yhä monimutkaisia
41 
Kaudella 2014–2020 hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia koskevaa 
luetteloa pienennettiin 15:stä seitsemään (poistamalla kaikki seitsemän vaati -
musta, jotka olivat aiemmin olleet vapaaehtoisia, ja yksi pakollinen vaatimus). La -
kisääteisten hoitovaatimusten lukumäärää pienennettiin 18:sta 13:een (ks. liite II ). 
Poistetuista lakisääteisistä hoitovaatimuksista neljä oli vaatimuksia, joita komissio 
ei pitänyt riittävän relevantteina maataloustoiminnan kannalta. Tämä on hyvä 
esimerkki täydentäviä ehtoja koskevan toimintakehyksen yksinkertaistamisesta. 
Täydentävien ehtojen kattavuutta ollaan nyt kuitenkin todennäköisesti laajenta -
massa. Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteisessä lausumassa täydentävistä 
ehdoista24 esitettiin, että vesipolitiikan puitedirektiivi ja ja torjunta-aineiden 
kestävää käyttöä koskeva direktiivi liitetään täydentäviin ehtoihin sen jälkeen kun 
kaikki jäsenvaltiot ovat panneet asianomaiset direktiivit täytäntöön.
42 
Tilintarkastustuomioistuin katsoo YMP:n muutoksia kaudella 2014–202025 koske -
vasta komission ehdotuksesta antamassaan lausunnossa, että ”vaatimusluettelo 
perustuu yhä liian hajanaisesti useisiin lakiteksteihin, että luetteloa ei ole riittä -
vällä tavalla kohdennettu keskeisiin vaatimuksiin ja että vaatimusten lukumää -
räinen väheneminen ei tosiasiassa merkitse, että toiminta-alan monimutkaisuus 
vähenisi”.21 Asetus (EU) N:o 1306/2013, 
johdanto-osan 57 kappale.
22 Varainhoitoasetus, 33 artikla.
23 Asetuksen (EY) N:o 1306/2013 
101 artikla:
24 Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 
liitteenä oleva yhteinen 
lausuma.
25 Lausunto nro 1/2012 tietyistä 
kauden 2014–2020 yhteistä 
maatalouspolitiikkaa 
koskevista asetusehdotuksista 
(http://eca.europa.eu ).
22 Huomautukset 
43 
Tilintarkastustuomioistuimen kyselyyn vastanneista maatalouden neuvonta -
palveluelimistä 53 prosenttia katsoi, että kauden 2014–2020 YMP ei ole tuonut 
merkittäviä muutoksia täydentävien ehtojen järjestelmään. Vastanneista neu -
vontapalveluelimistä 28 prosenttia puolestaan katsoi, että uusi järjestelmä on 
entistäkin monimutkaisempi. Maksajavirastoista alle 10 prosenttia katsoi, että 
täydentäviä ehtoja koskevilla muutoksilla oli kohtalainen tai erittäin myönteinen 
vaikutus resurssien käyttöön esimerkiksi seuraavilla aloilla: paikalla toimitettavat 
ja hallinnolliset tarkastukset, seuraamusjärjestelmä ja tiedotus viljelijöille.
44 
Maksajavirastojen ja maatalouden neuvontapalveluelinten kyselyvastausten 
perusteella pääsyy siihen, miksi viljelijät eivät noudata täydentäviin ehtoihin 
liittyviä velvoitteita, on vaatimusten liiallinen monimutkaisuus. Tarkastuskäynnin 
kohteena olleet maataloustuottajajärjestöt vahvistivat tämän analyysin. Yksin -
kertaistaminen voisi toimia ratkaisuna, jonka avulla voitaisiin lisätä merkityk -
sellisempien sääntöjen noudattamista viljelijöiden keskuudessa ja edistää näin 
järjestelmän vaikuttavuutta. Tähän liittyen maksajavirastot, maatalouden neu -
vontapalveluelimet ja maataloustuottajajärjestöt toivat tilintarkastustuomioistui -
men tarkastuksen yhteydessä esiin tarpeen yksinkertaistaa täydentävien ehtojen 
järjestelmää entisestään ja esittivät samansuuntaisia ehdotuksia (ks. tarkemmin 
liite III ).
45 
Monimutkaisuutta aiheutti myös sovellettavien sääntöjen yksityiskohtaisuus. 
Laatikossa  2 annetaan esimerkki jäsenvaltioissa sovellettavista yksityiskohtaisis -
ta täydentävien ehtojen vaatimuksista. Yksityiskohtaiset säännöt saattavat olla 
perusteltuja, jotta erityyppiset ympäristöä koskevat tilanteet voidaan ottaa huo -
mioon. Viljelijöillä saattaa kuitenkin olla vaikeuksia soveltaa niitä oikein, ja vastaa -
vasti maksajavirastoilla saattaa olla vaikeuksia tarkistaa sääntöjen noudattamista.
46 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa (Pohjois-Irlanti) tilintarkastustuomioistuin 
vertasi, minkä verran valvontakohtia sisältyi tarkistuslistoihin, joita valvontaviran -
omaiset käyttivät paikan päällä toimittamissaan, täydentäviä ehtoja koskevissa 
tarkastuksissa ennen vuotta 2013 ja sen jälkeen. Tilintarkastustuomioistuin ha -
vaitsi, että kautta 2014–2020 koskevilla YMP:n muutoksilla oli vähäinen vaikutus 
valvontakohtien lukumäärään (ks. laatikko 3). Kahdessa muussa tarkastuskäynnin 
kohteena olleessa jäsenvaltiossa viranomaiset vahvistivat haastattelujen yhtey -
dessä, että täydentäviin ehtoihin kaudella 2014–2020 tehdyt muutokset eivät 
johtaneet valvontakohtien huomattavaan vähenemiseen.
23 Huomautukset 
Esimerkkejä täydentäviä ehtoja koskevaan valvontakäsikirjaan sisältyvistä 
vaatimuksista (Yhdistynyt kuningaskunta  – Pohjois-Irlanti)
Nitraattidirektiiviä koskeviin lakisääteisiin hoitovaatimuksiin perustuvista 40:stä täydentäviä ehtoja koskevas -
ta valvontakohdasta kolme sisältyy tarkastajien tarkistuslistan kysymykseen 3.1.12, joka on jaettu seuraaviin 
kolmeen alakysymykseen:
3.1.12. Onko orgaanista lannoitetta (mukaan luettuna likavettä) levitetty: alle 10 metrin päähän muista vesis -
töistä kuin järvistä*, alle 20 metrin päähän järvistä, alle 50 metrin päähän porakaivosta, lähteestä tai kaivosta, 
alle 250 metrin päähän julkiseen vesihuoltoon käytettävästä porakaivosta tai 15 metrin päähän näkyvistä 
luolamaisista tai karstikalkkikivimuodostelmista? (*Ks. tarkastajien ohjeisto)
3.1.12a Kun kyseessä on laidunmaa, jonka keskimääräinen kaltevuus on yli 15 prosenttia, ja muunlainen maa, 
jonka keskimääräinen kaltevuus on yli 12 prosenttia, onko orgaanista lannoitetta (mukaan luettuna likavettä) 
levitetty alle 30 metrin päähän järvestä tai alle 15 metrin päähän muusta vesistöstä kuin järvistä (*ks. tarkasta -
jan ohjeet ( Inspectors’ Guidance ))
3.1.12b Kun kyseessä on laidunmaa, jonka keskimääräinen kaltevuus on yli 15 prosenttia, ja muunlainen maa, 
jonka keskimääräinen kaltevuus on yli 12 prosenttia, onko kemiallista lannoitetta levitetty alle 10 metrin pää -
hän järvestä tai alle 5 metrin päähän vesistöstä (*ks. tarkastajan ohjeet ( Inspectors’ Guidance ))”
Lähde:  Pohjois-Irlannin maksajavirasto.
Kauden 2014–2020 YMP:n muutokset vaikuttivat vain vähän Yhdistyneen 
kuningaskunnan (Pohjois-Irlanti) valvontaviranomaisten käyttämiin 
tarkistuslistoihin
Täysimittaiseen täydentäviä ehtoja koskevaan tarkastukseen kuului YMP:n yhteydessä vuoteen 2013 saakka 
257 valvontakohtaa. Vuodesta 2014 alkaen sovellettavan YMP:n yhteydessä valvontakohtia on 249.
Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusten yhteydessä valvontakohtien lukumäärä on vastaavien 
ajankohtien välillä noussut 19:stä 27:ään.
Lähde:  Pohjois-Irlannin maksajavirasto.Laatikko 2 Laatikko 3
47 
Tarkastukseen valittujen viljelijöiden osalta on tarkastettava paikalla kaikki hyvän 
maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksiin ja lakisääteisiin hoitovaatimuksiin 
liittyvät velvoitteet. Kuten edellä on mainittu, asianomaisiin tarkastuksiin sisältyy 
eri tarkastuslistoilla usein satoja valvontakohtia. Vaikka valvontajärjestelmät olisi -
vat vaikuttavia, lainsäädäntökehys26 ei sallisi tiiviimmin kohdennettua riskiperus -
teista lähestymistapaa, jonka mukaan tietyt säännöt ja valvontakohdat voitaisiin 
tarkastaa harvemmin ja huomioon otettaisiin esimerkiksi rikkomisten määrä tai 
todennäköisyys tai mahdollisen rikkomisen vaikutusten mittakaava.26 Ks. komission asetus (EU) N:o 
809/2014, annettu 17 päivänä 
heinäkuuta 2014, Euroopan 
parlamentin ja neuvoston 
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 
soveltamissäännöistä 
yhdennetyn hallinto- ja 
valvontajärjestelmän, 
maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden ja 
täydentävien ehtojen osalta, 
71 artikla.
24 Huomautukset 
Pienviljelijäjärjestelmä vähensi hallinnollista työmäärää, 
mutta tämä saattaa vaikuttaa täydentävien ehtojen 
tavoitteiden saavuttamiseen joissakin jäsenvaltioissa
48 
Kautta 2014–2020 koskevan YMP:n yhteydessä otettiin käyttöön pienviljelijäjär -
jestelmä. Kyseessä on yksinkertaistettu suoriin maksuihin perustuva järjestelmä, 
jonka yhteydessä myönnetään enintään 1 250 euroa suoraa tukea viljelijöille, 
jotka päättävät osallistua järjestelmään. Kaikkiaan 15 jäsenvaltiota on pannut 
tämän vapaaehtoisen järjestelmän täytäntöön. Näiden maiden kohdalla järjestel -
mään osallistuvien viljelijöiden osuus vaihtelee kolmen (Slovenia) ja 77 prosentin 
(Malta) välillä. Komission laskelmien mukaan pienviljelijäjärjestelmä kattaa koko 
EU:n tasolla neljä prosenttia maatalousmaan kokonaismäärästä.
49 
Pienviljelijäjärjestelmän edunsaajiin ei kohdenneta hallinnollisia seuraamuksia, 
jos he eivät noudata täydentävien ehtojen velvoitteita27. Näin ollen viljelijöihin ei 
kohdistu YMP:n maksujen vähentämisriskiä täydentäviä ehtoja koskevien sään -
töjen rikkomisten seurauksena. Poikkeamista täydentävistä ehdoista perustel -
laan sillä, että ”jos [...] pienviljelijäjärjestelmään osallistuvat viljelijät pidettäisiin 
täydentävien ehtojen järjestelmässä, tarvittava panostus voisi olla suurempi kuin 
saavutettava hyöty”28.
50 
Tämän toimenpiteen avulla on myös mahdollista vähentää täydentävien ehtojen 
täytäntöönpano-, hallinnointi- ja valvontakuluja: niistä 12 maksajavirastosta, jot -
ka arvioivat kautta 2014–2020 koskevan YMP:n johtavan kulujen vähenemiseen, 
kymmenen ilmoitti pääasialliseksi säästöjen lähteeksi pienviljelijäjärjestelmän. 
Sama viesti toistui tarkastuskäynnin kohteena olleissa kolmessa jäsenvaltiossa.
51 
Pienviljelijäjärjestelmä merkitsee askelta kohti yksinkertaistamista, joka vapaut -
taa hallinnon ja viljelijät lisätyöltä ja johtaa samalla säästöihin. Pantaessa järjes -
telmää täytäntöön jäsenvaltioissa olisi kuitenkin ensisijaisesti pyrittävä löytä -
mään sopiva tasapaino hallinnollisen yksinkertaistamisen, täydentävien ehtojen 
tavoitteiden saavuttamisen ja alakohtaisen lainsäädännön välillä. Jäsenvaltioiden 
ja alueiden välillä on eroja. Esimerkiksi Romaniassa pienviljelijöiden osuus vilje -
lijöistä on noin 71 prosenttia ja ilmoitetusta kokonaisalasta 16 prosenttia. Sitä 
vastoin Sloveniassa pienviljelijöiden kokonaisosuus on noin kolme prosenttia ja 
järjestelmän kattama ala vain yksi prosentti kokonaisalasta.27 Asetuksen (EU) 
N:o 1306/2013 92 artiklan 
mukaisesti.
28 Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 
johdanto-osan 57 kappaleen 
mukaisesti.
25 Huomautukset 
52 
Vaikka Liettua ei sovella pienviljelijäjärjestelmää, se noudatti samankaltaisia 
periaatteita ja jätti tietyn rajan alapuolelle jäävät viljelijät erityisten täydentäviä 
ehtoja koskevien sääntöjen soveltamisen ulkopuolelle. Laatikossa  4 kuvataan täl -
laisten yksinkertaistamistoimenpiteiden soveltamisen mahdollisia riskejä:
29 Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetus 
(EU) N:o 1307/2013, annettu 
17 päivänä joulukuuta 2013, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
tukijärjestelmissä viljelijöille 
myönnettäviä suoria tukia 
koskevista säännöistä ja 
neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 637/2008 ja 
neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 73/2009 
kumoamisesta (EUVL L 347, 
20.12.2013, s. 608), johdanto-
osan 37 kappale.
30 Asetus (EU) N:o 1307/2013, 
47 artikla.Viljelijöiden jättäminen nitraattidirektiiviä koskevien täydentävien ehtojen 
velvoitteiden ulkopuolelle Liettuassa
Viljelijöiden, joiden käytössä oleva maatalousala on enintään kymmenen hehtaaria, ei tarvitse ilmoittaa käyt -
tämiensä lannoitteiden määriä. Tällaisten viljelijöiden osuus kaikista viljelijöistä on yli 70 prosenttia ja heidän 
käytössään on 14 prosenttia maatalousalasta.
Vastaavasti karjankasvattajilla, joilla on alle kymmenen eläinyksikköä yhdessä paikassa, ei tarvitse olla kapasi -
teetiltaan eläinyksiköiden määrää vastaavaa lantasäiliötä. Tällaisten viljelijöiden osuus kaikista karjankasvatta -
jista on 87 prosenttia ja heidän hallussaan on 28 prosenttia kaikista eläinyksiköistä.
Nitraattidirektiivin tarkoituksena on suojella ympäristöä ja kansalaisten terveyttä. Raja-arvojen käyttö voi 
vähentää byrokratiaa pienempien viljelijöiden osalta, sillä huomattava osa viljelijöiden maasta ja/tai eläimis -
tä jätetään täydentäviä ehtoja koskevien tarkastusten ulkopuolelle, mutta se voi myös vaikuttaa kielteisesti 
nitraattidirektiivin tavoitteiden saavuttamiseen.
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2015, kaavio 7.10.Laatikko 4
Viherryttämisen myötä käyttöön tuli uusi tarkastusten taso 
ympäristöystävällisten pakollisten käytäntöjen arviointia 
varten
53 
Yksi uuden yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteista on ympäristötehokkuuden 
parantaminen liittämällä suoriin tukiin pakollinen, maatalouden ”viherryttämistä” 
koskeva osio, jolla tuetaan ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisia maatalous -
käytäntöjä koko unionissa29. Käytäntöihin kuuluu esimerkiksi viljelyn monipuo -
listaminen, pysyvän nurmen säilyttäminen ja ekologisten alojen perustaminen. 
Vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä 30 prosenttia on tarkoitettu makset -
tavaksi tällaisen kutakin tukikelpoista hehtaaria30 kohti maksettavan viherryttä -
mistuen muodossa.
54 
Uusi viherryttämistuki otettiin käyttöön YMP:n yhteydessä kaudella 2014–2020. 
Viherryttämisen piiriin kuuluvilla maatalouskäytännöillä on samankaltaisuuksia 
aiempiin hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksiin nähden; vaatimuk -
set kattoivat esimerkiksi seuraavat maatalouskäytännöt: vuoroviljely, pysyvien 
laidunten suojeleminen ja maisemapiirteiden säilyttäminen. Näin ollen kaudella 
2014–2020 on käytössä kaksi toisiaan täydentävää maatalouskäytäntöjen jouk -
koa, joilla on samat tavoitteet: maan säilyttäminen ja luonnon monimuotoisuu -
den suojelu.
26 Huomautukset 
55 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto selitti vuoden 2014 toimin -
takertomuksessaan, että näistä pakollisista järjestelmistä kumpikin – viherryttä -
minen ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimukset – edistävät samaa 
tavoitetta: kertomuksen mukaan YMP voi näin ollen parantaa ympäristönsuojelun 
tasoa varmistamalla, että huomattavaan osaan EU:n maatalousmaasta sovelle -
taan täydentävien ehtojen vaatimuksia, viherryttämiseen liittyviä velvoitteita 
sekä maatalouden ympäristösitoumuksia.
56 
Viherryttämistä koskevat paikalla toimitettavat tarkastukset kohdistetaan 
viiteen prosenttiin viljelijöistä suorien tukien järjestelmiä koskevien tukikelpoi -
suuskriteereiden tarkistusten yhteydessä31. Järjestelmä on riippumaton hyvän 
maatalous- ja ympäristökunnon valvontakehyksestä, jonka yhteydessä tarkaste -
taan yksi prosentti täydentäviä ehtoja koskevien tarkastusten32 kohteena olevista 
viljelijöistä. Näin ollen ympäristön kannalta suotuisien, täydentävien pakollisten 
käytäntöjen noudattaminen tarkastetaan kahden eri kehyksen yhteydessä.
57 
Viherryttämisen osalta viljelijöiden on noudatettava velvoitetta, jonka mukaan 
ainakin viisi prosenttia tilojen peltomaasta on ekologista alaa. Asetuksessa 
edellytetään myös, että täydentävien ehtojen avulla suojellut osa-alueet (kuten 
maisemapiirteet tai suojakaistat) voidaan niin ikään ottaa huomioon tätä velvoi -
tetta täytettäessä. Ympäristönsuojelua koskevien käytäntöjen noudattaminen 
tarkastetaan näin ollen kahden eri sääntö- ja tarkastusjärjestelmän avulla.
58 
Viherryttämisen käyttöönoton myötä käytössä on nyt siis kaksi pakollisia ym -
päristöystävällisiä käytäntöjä koskevaa valvontajärjestelmää, jotka täydentävät 
toisiaan ja edistävät samaa tavoitetta – ympäristönsuojelun tason parantamista 
YMP:n yhteydessä. Täydentäviä ehtoja koskevan asetuksen mukaan jäsenvaltiot 
voivat hyödyntää olemassa olevia valvontajärjestelmiä täydentävien ehtojen 
velvoitteiden tarkastamiseen33, mutta jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiin liittyy 
tehottomuusriskejä sekä riskejä viljelijöille koituvasta lisätyöstä.31 Komission asetus 
(EU) N:o 809/2014, III osasto.
32 Komission asetus (EU) 
N:o 809/2014, V osasto.
33 Asetus (EU) N:o 1306/2013, 
96 artikla.
27 Huomautukset 
Täydentävien ehtojen täytäntöönpanokuluja ei ole arvioitu 
erikseen riittävän hyvin
59 
Komissio tarvitsee järjestelmän kustannustehokkuuden varmistamista varten 
täydentävien ehtojen kokonaiskustannuksista luotettavan arvion, jossa otetaan 
huomioon toimiin osallistuvat keskeiset sidosryhmät (EU:n toimielimet, jäsenval -
tioiden hallinto- ja valvontaviranomaiset ja viljelijät).
60 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto on arvioinut, että maatalo -
usmenojen hallinnoinnista ja valvonnasta aiheutuvat kokonaiskustannukset ovat 
lähes neljä miljardia euroa eli noin seitsemän prosenttia EU-rahoituksen koko -
naismäärästä34. Täydentäviin ehtoihin liittyviä kuluja ei ole kuitenkaan arvioitu 
määrällisesti eikä niistä ole olemassa luotettavaa arviota.
61 
Täydentäviä ehtoja koskevan valvontajärjestelmän vaatimukset aiheuttavat 
huomattavia kustannuksia jäsenvaltioiden tasolla. Ensinnäkin tarkastuksia on 
kohdistettava hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksiin, jotka muodos -
tavat lisäsäännöstön, jota sovelletaan ainoastaan YMP:n tukia saaviin viljelijöihin. 
Toiseksi voidaan todeta, että lakisääteisten hoitovaatimusten, jotka perustuvat 
sovellettaviin direktiiveihin ja asetuksiin (alakohtainen lainsäädäntö)35, kohdalla 
erikoistuneiden valvontaelinten on tarkastettava täydentäviä ehtoja koskevien 
sääntöjen mukaan vähintään yhden prosentin osuus; asianomaisten elinten on 
raportoitava näistä tarkastuksista erikseen.
62 
Lakisääteisten hoitovaatimusten käyttöönotto aiheutti tilojen tasolla viljelijöil -
le lisää hallinnollisia velvoitteita; heidän oli esimerkiksi pidettävä rekisteriä ja 
osallistuttava täydentäviä ehtoja koskeviin tarkastuksiin36. Hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon vaatimusten noudattaminen aiheuttaa niin ikään vaadittaviin 
maatalouskäytäntöihin liittyviä kuluja (työvoimakulut, laitekulut, polttoainekulut 
ja kulutustavaroista aiheutuvat kulut). Vaatimusten noudattaminen aiheuttaa 
myös tulonmenetyksiä, koska tietyt käytännöt on vaatimusten yhteydessä kiel -
letty tai tiettyjen käytäntöjen soveltamista vaaditaan (esim. sadon väheneminen). 
Vaatimusten noudattamiseen liittyy myös muita kuluja, joita aiheutuu esimerkiksi 
ulkopuolisten palveluntarjoajien käytöstä (esim. tiettyjä täydentävien ehtojen 
osa-alueita koskeva konsulttiapu).
63 
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston teettämässä, vuonna 2014 
julkaistussa tutkimuksessa37 arvioitiin, millaisia tosiasiallisia kustannuksia EU:n 
viljelijöille aiheutuu arvioinnin kohteeksi valitun lainsäädännön noudattamisesta 
ympäristön, eläinten hyvinvoinnin ja elintarviketurvallisuuden aloilla. Tutkimus 
perustui tapaustutkimuksiin, jotka kohdistuivat kahdeksaan yleisimpään maa -
talousalaan EU:ssa. Tutkimus antaa viitteitä siitä, millaisia taloudellisia vaiku -
tuksia velvoitteilla on viljelijöihin (ks. vehnäalan tuloksia koskeva yhteenveto 
laatikossa  5).34 Maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosaston 
vuotuinen toimintakertomus 
2014.
35 Esimerkiksi: Neuvoston 
direktiivi 91/676/ETY, annettu 
12 päivänä joulukuuta 1991, 
vesien suojelemisesta 
maataloudesta peräisin 
olevien nitraattien 
aiheuttamalta pilaantumiselta 
(EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1); 
Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetus (EY) 
N:o 1760/2000, annettu 
17 päivänä heinäkuuta 2000, 
nautaeläinten tunnistus- ja 
rekisteröintijärjestelmän 
käyttöönottamisesta sekä 
naudanlihan ja 
naudanlihatuotteiden 
pakollisesta merkitsemisestä 
ja neuvoston asetuksen (EY) 
N:o 820/97 kumoamisesta 
(EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1).
36 Asetus (EU) N:o 1306/2013, 
johdanto-osan 57 kappale: 
Täydentävien ehtojen 
järjestelmä merkitsee joitakin 
rajoitteita sekä tuensaajille 
että kansallisille hallinnoille, 
sillä se edellyttää kirjanpitoa, 
tarkastusten suorittamista ja 
tarvittaessa seuraamusten 
soveltamista.
37 ”Assessing farmers’ cost of 
compliance with EU legislation 
in the fields of environment, 
animal welfare and food safety ” 
(AGRI-201 1-EVAL-08). 
Tutkimuksen toteuttajat: 
CRPA - Centro Ricerche 
Produzioni Animali (Italia), 
yhteistyössä seuraavien 
tahojen kanssa: TI - Thünen 
Institute of Farm Economics 
(Saksa), IFCN - International 
Farm Comparison Network on 
Dairy (Saksa), UGHENT – 
Gentin yliopisto (Belgia).
28 Huomautukset 
64 
Lisäksi suurin osa maksajavirastoista katsoi, että kautta 2014–2020 koskevat 
YMP:n muutokset eivät todennäköisesti johda kustannusten laskuun. Tilintarkas -
tustuomioistuin kysyi kyselytutkimuksessa, johtavatko muutokset alhaisempiin, 
samantasoisiin vai korkeampiin täydentävien ehtojen velvoitteiden täytän -
töönpano-, hallinnointi- ja valvontakuluihin. Maksajavirastot antoivat seuraavat 
vastaukset:Tarkastuskohteeksi valittujen velvoitteiden noudattamisen vaikutus 
tuotantokustannuksiin vehnäalalla
Vehnäalaa koskevaan tutkimukseen poimittiin vuoteen 2013 saakka sovellettujen kaikkien täydentävien 
ehtojen joukosta seuraavat osa-alueet, joiden osalta arvioitiin kumulatiivisia vaikutuksia: viisi pakollista hyvän 
maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusta (vähimmäiskasvipeite, maankäyttö, suojakaistojen perustaminen 
ja haitallisen kasvillisuuden leviämisen välttäminen sekä maisemapiirteiden säilyttäminen), yksi vapaaehtoi -
nen hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimus (vuoroviljely) ja kahden lakisääteisen hoitovaatimuksen 
perustana oleva lainsäädäntö (nitraattidirektiivi ja kasvinsuojeluaineista annettu asetus). Huomioon otettiin 
myös toinen täydentävien ehtojen ulkopuolelle jäävä vaatimus: torjunta-aineiden kestävää käyttöä koskeva 
direktiivi.
Kyselytutkimuksen tekijät totesivat, että edellä lueteltujen sääntöjen noudattamisen varmistamiseen tähtää -
vät viljelijöiden toimet lisäisivät tuotantokustannuksia Unkarin 1,97 prosentista Tanskan 3,42 prosenttiin.Laatikko 5 Kaavio 4Maksajavirastojen arvio kauden 2014–2020 YMP:n 
muutosten vaikutuksista niiden täydentäviä ehtoja 
koskeviin hallinto- ja valvontajärjestelmiin
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.Ei mielipidettä; 6 %
Korkeammat kustannukset; 14 %
Samantasoiset
kustannukset; 61 %Alhaisemmat kustannukset; 19 %
29 Huomautukset 
38 Komission delegoitu asetus 
(EU) N:o 640/2014, annettu 
11 päivänä maaliskuuta 2014, 
Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetuksen (EU) 
N:o 1306/2013 
täydentämisestä yhdennetyn 
hallinto- ja 
valvontajärjestelmän sekä 
suoriin tukiin, maaseudun 
kehittämistukeen ja 
täydentäviin ehtoihin 
sovellettavien maksujen 
epäämis- ja 
perumisedellytysten sekä 
hallinnollisten seuraamusten 
osalta (EUVL L 181, 20.6.2014, 
s. 48), johdanto-osan 
35 kappale.Viljelijöihin eri puolilla EU:ta sovellettavien, täydentäviin 
ehtoihin liittyvien seuraamusten laskentaperustaa ei ole 
yhdenmukaistettu riittävästi.
65 
EU:n lainsäädännön mukaan tapauksissa, joissa viljelijät eivät noudata täyden -
täviä ehtoja koskevia sääntöjä, olisi määrättävä hallinnollinen seuraamus, jos 
noudattamatta jääminen on suoraan seurausta asianomaisen edunsaajan teosta 
tai laiminlyönnistä. Seuraamuksia määritettäessä olisi otettava huomioon suh -
teellisuuden periaate (arviointi tapahtuu noudattamatta jättämisen vakavuuden 
mukaan38 ja seuraamukset lasketaan prosenttiosuutena YMP:n tuen maksusta) ja 
niitä pitäisi soveltaa vain, jos noudattamatta jättäminen johtuu viljelijän laimin -
lyönnistä tai tahallisesta teosta.
66 
Seuraamusten laskennassa olisi otettava huomioon todetun noudattamatta 
jättämisen vakavuus, laajuus, kesto ja toistuvuus. Jos kyseessä on laiminlyönnistä 
johtuva noudattamatta jättäminen, vähennys voi olla enintään viisi prosenttia, ja 
jos kyseessä on toistuva noudattamatta jättäminen, enintään 15 prosenttia. Jos 
kyseessä on tarkoituksellinen noudattamatta jättäminen, vähennysprosentin on 
oltava vähintään 20, ja kyseeseen voi myös tulla täydellinen yhden tai useamman 
tukijärjestelmän ulkopuolelle sulkeminen yhden tai useamman kalenterivuoden 
ajaksi.
67 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että tahallisen noudattamatta jättämisen 
käsitteen soveltaminen aiheuttaa käytännössä huomattavaa epävarmuutta 
jäsenvaltioiden tasolla. Maksajavirastojen ja maataloustuottajajärjestöjen edusta -
jat toivat kolmessa tarkastuskäynnin kohteena olleessa jäsenvaltiossa esille, että 
tahallisuus on vaikea näyttää toteen, elleivät viljelijät jää kiinni ”itse teossa”.
68 
Täydentäviä ehtoja koskevien valvontatilastojen tarkastus osoittaa, että jotkin 
jäsenvaltiot sovelsivat tahallisen noudattamatta jättämisen periaatetta tiukem -
min kuin toiset: tietyissä jäsenvaltioissa (Tšekin tasavalta, Bulgaria) viljelijöille ei 
koitunut seuraamuksia tahallisista rikkomisista kaudella 2011–2014 tai niitä koitui 
vain hyvin vähän (Romania, Portugali, Unkari), kun taas jotkin jäsenvaltiot so -
velsivat tahalliseen noudattamatta jättämiseen perustuvia seuraamuksia paljon 
useammin (Liettua, Kreikka, Puola, Ranska, Irlanti).
30 Huomautukset 
69 
Tilintarkastustuomioistuimen maksajavirastoille lähettämä kysely sisälsi kaksi la -
kisääteisten hoitovaatimusten rikkomiseen liittyvää tapaustutkimusta karjan tun -
nistamisen ja rekisteröinnin ja nitraattidirektiivin osalta (tapaustutkimusten teksti 
löytyy kokonaisuudessaan liitteestä IV ). Maksajavirastoja pyydettiin arvioimaan 
prosenttimääräiset seuraamukset, joita mainituissa kahdessa tapaustutkimuk -
sessa kuvatuissa tapauksissa sovellettaisiin. Laatikossa  6 esitetään yhteenveto 
kyselyyn sisältyneistä tapaustutkimuksista ja saaduista vastauksista.
Jäsenvaltioissa sovellettaviin seuraamuksiin liittyvät tapaustutkimukset  
Yhteenveto jäsenvaltioille esitetyistä tapaustutkimuksistaLaatikko 6
10
13
29102
0 % 1 % 3 % 5 % Ei vastausta3
29
1985
0 % 1 % 3 % 5 % Ei vastaustaViljelijä toimitti kalenterivuonna karjaeläinten rekis -
teröintiä koskevan ilmoituksen myöhässä 20 eläimen 
osalta. Viljelijän kasvattamaan karjaan kuului vuoden 
aikana keskimäärin 75 eläintä.Tarkastajat laskivat paikalla toimitetuissa tarkastuk -
sissa, että viljelijän lannanvarastointikapasiteetti oli 
10 prosenttia vaadittua vähimmäistasoa alhaisempi.
”Ei vastausta”-merkintä osoittaa, että useat maksajavirastot eivät arvioineet rikkomista määrällisesti.
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.Kutakin mahdollista vähennysprosenttia soveltavien maksajavirastojen lukumäärä
31 Huomautukset 
70 
Saman rikkomisen (20:tä karjaeläintä ei rekisteröity ajoissa) osalta lähes puo -
let jäsenvaltioista soveltaisi kolmen prosentin seuraamusta, kun taas viidesosa 
jäsenvaltioista soveltaisi yhden prosentin seuraamusta, ja loput soveltaisivat 
nollan tai viiden prosentin seuraamusta. Lähes puolet jäsenvaltioista kohdistaisi 
riittämättömään lannanvarastointikapasiteettiin yhden prosentin seuraamuksen, 
kolmannes soveltaisi kolmen prosentin seuraamusta, ja kuudesosa jäsenvaltioista 
soveltaisi nollan tai viiden prosentin seuraamusta.
71 
Myös käsitys rikkomisen vakavuudesta vaihteli huomattavasti jäsenvaltioiden 
välillä.Riskinä siis on, että samantyyppisiä tapauksia ei käsitelty samalla tavoin. 
Tarkastuskäynnin kohteena olleiden jäsenvaltioiden täytäntöön panemat erilaiset 
seuraamussäännöt vahvistavat tilanteen, kuten laatikosta  7 käy ilmi.
Esimerkki eläinten rekisteröinnin viivästymiseen sovellettavasta seuraamuksesta
Saksassa (Schleswig-Holstein) maksajavirasto oli päättänyt, että rekisteröinnin viivästymiseen ei sovelleta seu -
raamuksia, jos asianomaisten karjaeläinten osuus tilan karjaeläinten kokonaismäärästä on alle 30 prosenttia.
Sitä vastoin Espanjassa (Katalonia) ei sovelleta vastaavanlaisia raja-arvoja.Laatikko 7
32
 Johtopäätökset ja 
suositukset
72 
Täydentäviä ehtoja on sovellettu vuodesta 2005 alkaen. Ne muodostavat meka -
nismin, jonka avulla suurin osa viljelijöille suunnattavista YMP:n tukimaksuista 
sidotaan ympäristöä, kansanterveyttä, eläinten terveyttä, kasvien terveyttä ja 
eläinten hyvinvointia koskeviin toimintapolitiikkoihin perustuvien sääntöjen 
noudattamiseen. Täydentävien ehtojen tavoitteiden tarkoituksena oli paran -
taa YMP:n johdonmukaisuutta asianomaisiin toimintapolitiikkoihin nähden (ja 
vastata näin yhteiskunnan odotuksiin) ja saada viljelijät tietoisiksi asianomaisten 
sääntöjen noudattamistarpeesta (ja edistää näin osaltaan kestävän maatalouden 
kehitystä). Kertomuksen tarkoituksena on arvioida, kuinka vaikuttava täyden -
tävien ehtojen hallinto- ja valvontajärjestelmä on ollut ja missä määrin siinä on 
vielä yksinkertaistettavaa. Arvioinnin perusteella on tarkoitus esittää suosituksia 
täydentävien ehtojen täytäntöönpanon parantamiseksi keskipitkällä ja pitkällä 
aikavälillä.
73 
Tilintarkastustuomioistuin totesi, että komissio ei kyennyt arvioimaan saatavil -
la olleiden tietojen avulla riittävän hyvin täydentävien ehtojen vaikuttavuutta. 
YMP:hen kauden 2014–2020 osalta tehdyistä muutoksista huolimatta täydentäviä 
ehtoja koskevassa hallinto- ja valvontajärjestelmässä on yhä yksinkertaistettavaa.
74 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että komission käyttämät tulosindikaattorit 
antoivat osittaisen kuvan täydentävien ehtojen vaikuttavuudesta. Indikaatto -
reiden yhteydessä ei otettu huomioon, missä määrin viljelijät olivat jättäneet 
noudattamatta ehtoja (kohdat 18–27).
Suositus  1
Komission olisi tutkittava vuoden 2020 jälkeen sovellettavan YMP:n vaikutus -
tenarvioinnin yhteydessä, kuinka se voisi kehittää indikaattoreitaan niin, että 
niiden avulla voitaisiin arvioida täydentävien ehtojen tuloksellisuutta, ja kuinka 
indikaattoreissa voitaisiin ottaa huomioon se, missä määrin viljelijät noudattavat 
täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä.
33 Johtopäätökset ja suositukset 
75 
Lainsäätäjä laati täydentäviä ehtoja koskevan EU:n säädöskehyksen. Komissio 
vastaa sen täytäntöönpanon seurannasta. Jäsenvaltiot muunsivat EU-säännöt 
viljelijöiden tasolla sovellettaviksi velvoitteiksi ja tarkistivat, noudatettiinko niitä. 
Varainhoitovuosina 2011–2014 paikan päällä tarkastetuista viljelijöistä neljännes 
oli kuitenkin rikkonut säännöistä vähintään yhtä, vaikka täydentävien ehtojen 
tarkoituksena oli varmistaa, että YMP on yhdenmukainen asianomaisiin sääntöi -
hin nähden. Komissio ei analysoinut rikkomisten syitä eikä keinoja, joilla niihin 
voidaan puuttua (kohdat 28–36).
Suositus  2
Komission olisi vastedes parannettava tiedonjakoa täydentäviin ehtoihin liittyvis -
tä rikkomisista toimiin osallistuvien yksiköiden välillä, jotta ne voisivat paremmin 
yksilöidä rikkomisten syyt ja ryhtyä asianmukaisiin toimenpiteisiin puuttuakseen 
niihin.
76 
YMP:hen kauden 2014–2020 osalta tehdyt muutokset vähensivät jonkin verran 
täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä, sillä muutosten myötä poistuivat vaatimuk -
set, jotka eivät olleet riittävän relevantteja maataloustoiminnan kannalta. Val -
vontamenettelyt ovat kuitenkin yhä monimutkaisia. Vaikka valvontajärjestelmät 
olisivat vaikuttavia, lainsäädäntökehys ei salli tiiviimmin kohdennettua riskiperus -
teista lähestymistapaa, jonka mukaan tietyt säännöt ja valvontakohdat voitaisiin 
tarkastaa harvemmin ja huomioon otettaisiin esimerkiksi rikkomisten määrä tai 
todennäköisyys tai mahdollisen rikkomisen vaikutusten mittakaava. Yksinkertais -
tamistoimenpiteet, mm. pienviljelijäjärjestelmä, vapauttavat hallinnon ja viljelijät 
lisätyöltä, mutta toimenpiteet on suhteutettava siihen, kuinka välttämätöntä 
täydentävien ehtojen tavoitteiden saavuttaminen on (kohdat 41–52).
Suositus  3
Vuoden 2020 jälkeen sovellettavan YMP:n osalta komission olisi ehdotettava 
paikalla toimitettaviin täydentävien ehtojen tarkastuksiin sovellettavien sääntö -
jen mukauttamista. Näin tarkastukset kyettäisiin kohdentamaan vaikuttavammin 
keskeisiin valvontakohtiin.
34 Johtopäätökset ja suositukset 
77 
Uusi viherryttämistuki otettiin käyttöön YMP:n yhteydessä kaudella 2014–2020. 
Viherryttämisen piiriin kuuluvilla maatalouskäytännöillä on samankaltaisuuksia 
aiempiin hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksiin nähden; vaatimuk -
set kattoivat esimerkiksi seuraavat maatalouskäytännöt: vuoroviljely, pysyvien 
laidunten suojeleminen ja maisemapiirteiden säilyttäminen. Näin ollen tällä 
hetkellä on käytössä kaksi toisiaan täydentävää maatalouskäytäntöjen joukkoa, 
joilla on samat tavoitteet: maan säilyttäminen ja luonnon monimuotoisuuden 
suojelu. Järjestelmien yhtäläisyyksistä huolimatta pakolliset hyvän maatalouden 
ja ympäristön vaatimukset ja viherryttämissäännöt tarkastetaan eri valvontajär -
jestelmien avulla. Tästä saattaa aiheutua valvontajärjestelmien tehottomuutta ja 
hallinnollisen työmäärän kasvua (kohdat 53–28).
Suositus  4
Komission olisi analysoitava vuoden 2020 jälkeen sovellettavan YMP:n vaikutus -
tenarvioinnin yhteydessä kokemuksia, joita on saatu kahden, ympäristötavoit -
teiltaan toisiaan vastaavan järjestelmän (hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimukset ja viherryttäminen) toiminnasta tavoitteena edistää niiden välistä 
synergiaa. Analyysissä olisi otettava huomioon kriteereitä, jotka koskevat esi -
merkiksi vaatimusten ympäristövaikutuksia ja sitä, kuinka viljelijät ovat aiemmin 
noudattaneet niitä.
78 
Täydentävien ehtojen täytäntöönpanon kustannuksia ei ole arvioitu riittävän 
hyvin määrällisesti. Olisi kuitenkin tarpeen arvioida täydentävien ehtojen koko -
naiskustannuksia EU:n, jäsenvaltioiden ja viljelijöiden tasolla, jotta kyettäisiin 
suunnittelemaan ja toteuttamaan kustannustehokasta toimintapolitiikkaa. 
Kustannuksista laadittua laskelmaa olisi hyödynnettävä toimintapolitiikan muu -
toksiin vaikuttavana keskeisenä tekijänä, jotta kyettäisiin varmistamaan, että 
suhteettomien kustannusten aiheutuminen estetään pyrittäessä saavuttamaan 
asetetut tulokset, tai että harkintaan otetaan vaihtoehtoiset välineet, jotka tuot -
taisivat paremman kustannus-hyötysuhteen (kohdat 59–64).
Suositus  5
Sen jälkeen kun komissio on laatinut YMP:n tuloksellisuutta koskevan kertomuk -
sen, joka on määrä julkaista vuoden 2018 loppuun mennessä, sen olisi kehitettä -
vä menetelmä täydentävien ehtojen kustannusten mittaamista varten.
35 Johtopäätökset ja suositukset 
79 
Noudattamatta jättämisten perusteella määrättävien seuraamusten laskennassa 
otetaan huomioon todetun noudattamatta jättämisen vakavuus, laajuus, kesto 
ja toistuvuus sekä se, johtuuko noudattamatta jääminen viljelijän laiminlyönnis -
tä vai tahallisesta teosta. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että seuraamusten 
soveltaminen vaihteli huomattavasti eri jäsenvaltioissa (kohdat 65–71).
Suositus  6
Komission olisi kannustettava vuoden 2020 jälkeen sovellettavaa YMP:tä silmällä 
pitäen seuraamusten yhdenmukaisempaa soveltamista EU:ssa selkeyttämällä 
lisää vakavuuden, laajuuden, keston, toistuvuuden ja tahallisuuden käsitteitä.
Tilintarkastustuomioistuimen I jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen 
Phil Wynn Owenin johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 
7. syyskuuta 2016 pitämässään kokouksessa.
 Tilintarkastustuomioistuimen puolesta
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 presidentti
36
 Liitteet
Täydentävien ehtojen soveltamisala Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 
(EU) N:o 1306/2013 liitteen II mukaisestiLiite  I
LIITE II  
TÄYDENTÄVIÄ EHTOJA KOSKEVAT SÄÄNNÖT 93 ARTIKLAN MUKAISESTI  
Hoitovaatimus: Lakisääteiset hoitovaatimukset  
Toimenpidevaatimus: Maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevat toimenpidevaatimukset  
Alue Aihe Hoito- ja toimenpidevaatimukset  
Ympäristö, il ­
mastonmuutos 
ja maan hyvä 
maatalouskunto  Vesi  Hoito- 
vaatimus 
1 Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä 
joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta pe ­
räisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 
(EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1)  4 ja 5 artikla  
Toimen­
pidevaati­
mus 1  Suojakaistojen perustaminen vesistöjen varsille (  1 ) 
Toimen­pidevaati­
mus 2  Kasteluveden käyttöä koskevien lupamenettelyjen noudat ­
taminen, jos lupa edellytetään  
Toimen­pidevaati­
mus 3  Pohjaveden suojelu pilaantumista vastaan: direktiivin 80/68/ETY liitteessä lueteltujen vaarallisten aineiden poh ­
javeteen suoraan päästämisen kieltäminen sekä toimenpi ­
teet, joilla estetään pohjaveden pilaantuminen välillisesti 
kyseisten aineiden maahan päästämisen ja maaperän läpi 
suodattumisen kautta; direktiivi sellaisena kuin se on vii ­
meisenä voimassaolopäivänään, siltä osin, kuin se liittyy maataloustoimintaan  
Maaperä ja hiilivarasto  Toimen­
pidevaati­
mus 4  Vähimmäiskasvipeite  
Toimen­
pidevaati­
mus 5  Maanhoidon vähimmäistaso kulloisenkin paikan olosuh ­
teiden mukaan eroosion rajoittamiseksi  
Toimen­pidevaati­
mus 6  Maan orgaanisen aineksen säilyttäminen soveltuvilla käy ­
tännöillä, mukaan luettuna sängen polttoa koskeva kielto, 
lukuun ottamatta polttamista kasvien terveyden vuoksi (
 2 ) 
Biologinen monimuotoi ­
suus  Hoitovaa­
timus 2  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 
2009/147/EY, annettu 30 päivänä marraskuuta 2009, 
luonnonvaraisten lintujen suojelusta (EUVL L 20, 
26.1.2010, s. 7)  3 artiklan 1 
kohta; 3 artik ­
lan 2 kohdan 
b alakohta; 
4 artiklan 1, 2 ja 4 kohta  
Hoitovaa­
timus 3  Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä tou ­
kokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläi ­
mistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992, 
s. 7)  6 artiklan 1 ja 2 kohta 
Maisema; yl­
läpidon vä­
himmäistaso  Toimen­
pidevaati­mus 7  Maisemapiirteiden säilyttäminen, mukaan luettuina tar ­
peen mukaan pensasaidat, lammikot, ojat ja linjassa, ryh ­
missä tai yksinään olevat puut sekä pellonpientareet ja 
pengermät, myös pensasaitojen ja puiden leikkaamista 
koskeva kielto lintujen pesimäaikana ja lisämahdollisuu ­
tena toimenpiteet haitallisten vieraskasvilajien torjumisek ­
si 
Kansanterveys, 
eläinten terveys ja kasvien ter ­
veys  Elintarvikkei ­
den turvalli ­
suus  Hoitovaa­
timus 4  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) 
N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista 
ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuus-viran ­
omaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuu ­
teen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1)  14 ja 15 artik ­
la, 17 artiklan 
1 kohta (
 3 ) 
sekä 18, 19 ja 20 artiklaFI L 347/602 Euroopan unionin virallinen lehti 20.12.2013
37 Liitteet Liite  I
Alue  Aihe Hoito- ja toimenpidevaatimukset  
Hoitovaa­
timus 5  Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huh ­
tikuuta 1996, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista 
vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön 
kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3)  3 artiklan a, 
b, d ja e ala ­
kohta sekä 4, 5 ja 7 artikla  
Eläinten tun ­
nistus ja re ­
kisteröinti  Hoitovaa­
timus 6  Neuvoston direktiivi 2008/71/EY, annettu 15 päivänä 
heinäkuuta 2008, sikojen tunnistamisesta ja rekisteröin ­
nistä (EUVL L 213, 8.8.2005, s. 31)  3–5 artikla  
Hoitovaa­
timus 7  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) 
N:o 1760/2000, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000, 
nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyt ­
töönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden 
pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) 
N:o 820/97 kumoamisesta (EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1)  4 ja 7 artikla  
Hoitovaa­
timus 8  Neuvoston asetus (EY) N:o 21/2004, annettu 17 päivänä joulukuuta 2003, lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja 
rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 ja direktiivien 92/102/ETY ja 
64/432/ETY muuttamisesta (EUVL L 5, 9.1.2004, s. 8)  3–5 artikla  
Eläintaudit  Hoitovaa­
timus 9  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 999/2001, annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden eh ­
käisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 
(EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1)  7, 11, 12, 13 
ja 15 artikla  
Kasvinsuoje ­
luaineet  Hoitovaa­
timus 10  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1107/2009, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009, 
kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä 
neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY ku ­
moamisesta (EUVL L 309, 24.11.2009, s. 1)  55 artiklan 
ensimmäinen 
ja toinen virke  
Eläinten hyvin ­
vointi  Eläinten hy ­
vinvointi  Hoitovaa­
timus 11  Neuvoston direktiivi 2008/119/EY, annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, vasikoiden suojelun vähimmäisvaa ­
timuksista (EUVL L 10, 15.1.2009, s. 7)  3 ja 4 artikla  
Hoitovaa­timus 12  Neuvoston direktiivi 2008/120/EY, annettu 18 päivänä 
joulukuuta 2008, sikojen suojelun vähimmäisvaatimuk ­
sista (EUVL L 47, 18.2.2009, s. 5)  3 ja 4 artikla  
Hoitovaa­timus 13  Neuvoston direktiivi 98/58/EY, annettu 20 päivänä hei ­
näkuuta 1998, tuotantoeläinten suojelusta (EYVL L 221, 
8.8.1998, s. 23)  4 artikla
 
( 1 ) Maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevan toimenpidevaatimuksen mukaisten suojakaistojen on oltava direktiivin 
91/676/ETY 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti pilaantumisalttiiksi määriteltyjen vyöhykkeiden sisä- ja ulkopuolella vähintään kysei sen 
direktiivin liitteessä II olevan A kohdan 4 kohdassa tarkoitettujen, lannoitteiden maahan levittämistä virtaavien vesien läheis yydessä 
koskevien ehtojen mukaisia, joita on sovellettava jäsenvaltioiden kyseisen direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti laatimien  toiminta­
ohjelmien mukaisesti. 
( 2 ) Tämä vaatimus voidaan rajoittaa yleiseksi sängen polttoa koskevaksi kielloksi, mutta jäsenvaltio voi päättää määrätä muita va atimuksia. 
( 3 ) Sellaisena kuin se on pantu täytäntöön erityisesti seuraavilla säädöksillä: 
— Asetuksen (EY) N:o 470/2009 14 artikla ja asetuksen (EY) N:o 37/2010 liite, 
— Asetus (EY) N:o 852/2004: 4 artiklan 1 kohta ja liitteessä I olevan A osan II jakson 4 kohdan g, h ja j alakohta, 5 kohdan f ja h 
alakohta ja 6 kohta sekä III jakson 8 kohdan a, b, d ja e alakohta ja 9 kohdan a ja c alakohta, 
— Asetus (EY) N:o 853/2004: 3 artiklan 1 kohta ja liitteen III IX jakson I luvun 1 kohdan b, c, d ja e alakohta, 2 kohdan a ala kohdan 
i, ii ja iii alakohta, b alakohdan i ja ii alakohta sekä c alakohta, 3 kohta, 4 kohta, 5 kohta, II luvun osan A 1, 2, 3 ja 4 ko hta, osan B 
1 kohdan a ja d alakohta, 2 kohta, 4 kohdan a ja b alakohta, liitteen III X jakson I luvun 1 kohta, 
— Asetus (EY) N:o 183/2005: 5 artiklan 1 kohta ja liitteen I osan A I jakson 4 kohdan e ja g alakohta, II jakson 2 kohdan a, b ja e 
alakohta, 5 artiklan 5 kohta sekä liitteen III 1 ja 2 kohta, 5 artiklan 6 kohta, ja 
— Asetus (EY) N:o 396/2005: 18 artikla.FI 20.12.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 347/603
38 Liitteet 
Täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen keskeiset sisältömuutokset YMP:n kaudella 
2014–2020
Säännöt koottiin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 93 artiklan ja liitteen II mukaisesti yhteen luetteloon, joka käsitti 
13 lakisääteistä hoitovaatimusta ja seitsemän hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusta. Aiempaan lain -
säädäntöön tehdyt pääasialliset muutokset ja komission niiden osalta esittämät perustelut olivat seuraavat:
- seitsemän vapaaehtoista hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusta poistettiin (tavoitteena oli 
hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusten yhtenäisempi täytäntöönpano jäsenvaltioissa)
- jätevesilietteen käyttöä koskeva lakisääteinen hoitovaatimus poistettiin (vaatimuksia sovellettiin 
yleensä pikemmin jätehuoltoyrityksiin kuin viljelijöihin)
- kolme eläintaudeista ilmoittamista koskevaa lakisääteistä hoitovaatimusta poistettiin (systemaattiset 
täydentäviä ehtoja koskevat tarkastukset eivät soveltuneet poikkeuksellisiin tautiesiintymiin)
- kahden luonnonvaraisten lintujen ja luontotyyppien suojelua koskevan lakisääteisen hoitovaati -
muksen soveltamisalaa supistettiin (rikkomiset olivat havaittavissa vain, jos viljelijät jäivät kiinni ”itse 
teossa”; systemaattiset täydentäviin ehtoihin liittyvät tarkastukset eivät soveltuneet tämäntyyppisiin 
rikkomisiin)
- lakisääteinen hoitovaatimus pohjaveden suojelusta pilaantumiselta muutettiin uudeksi hyvän maata -
lous- ja ympäristökunnon vaatimukseksi
- pysyvien laidunten suojelua koskeva hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimus sisällytettiin 
yhteen viherryttämistuen alaan kuuluvista kolmesta käytännöstä
- haitallisen kasvillisuuden leviämisen välttämistä koskeva hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaati -
mus muutettiin tukikelpoisuuskriteeriksi suorien tukien perusjärjestelmän yhteydessä.Liite  II
39 Liitteet Liite IIISidosryhmät toivat esille yksinkertaistamistarpeen
Luxemburgissa marraskuussa 2015 järjestetyn maksajavirastojen johtajien 38. konferenssin yhteydessä täyden -
tävien ehtojen yksinkertaistamista käsitellyt työryhmä totesi, että pitkällä aikavälillä täydentävien ehtojen jär -
jestelmää on uudistettava ja yksinkertaistettava vuoden 2020 jälkeistä YMP:tä silmällä pitäen. Tässä yhteydessä 
määritettiin kolme painopistealaa:
- paikalla toimitettavat täydentävien ehtojen tarkastukset pyritään rajoittamaan relevantteihin, ob -
jektiivisesti valvottavissa oleviin täydentäviin ehtoihin, joita voidaan soveltaa tavalla, jonka avulla 
saadaan täysi oikeusvarmuus
- tavoitteena on varmistaa, että täydentäviin ehtoihin kuuluvat säännöt ovat relevantteja; tämä tapah -
tuu ottamalla huomioon niiden tärkeys maatalousalan kannalta, kyseessä olevien viljelijöiden luku -
määrä, säännellyn toiminnan tiheys sekä vaikeudet, jotka liittyvät oikeusvarmuuteen tiettyjen sääntö -
jen tarkastamisen yhteydessä
- tahallisen noudattamatta jättämisen yhteydessä yleissääntönä olleet vähennykset pyritään poista -
maan ja lisäämään paremmin suhteutettuja vähennyksiin ja seuraamuksiin sovellettavia sääntöjä.
Yhdessä tilintarkastustuomioistuimen kyselyn kysymyksistä, joka ei ollut monivalintakysymys, pyydettiin 
kolmen pääasiallisen toimenpiteen osalta ehdotuksia siitä, miten täydentävien ehtojen järjestelmän yksinker -
taistamista voitaisiin helpottaa ja/tai järjestelmän vaikuttavuutta lisätä. Maksajavirastojen useimmiten esittämät 
ehdotukset olivat (yleisyysjärjestyksessä) seuraavat:
- täydentävien ehtojen vaatimusten lukumäärää olisi vähennettävä ja keskityttävä vain tärkeimmiksi 
katsottuihin ja maataloustoiminnan kannalta nimenomaisesti relevantteihin vaatimuksiin
- seuraamusjärjestelmää olisi muutettava esimerkiksi seuraavasti: poistamalla tahallisen noudattamatta 
jättämisen käsite; ottamalla käyttöön toleranssitekijä ennen noudattamatta jättämisen määrittelyä 
(esim. tapauksissa, jotka liittyvät eläinten rekisteröintiin ja tunnistamiseen); vähennysten ja seuraa -
musten laskentamenetelmää olisi yksinkertaistettava (järjestelmä perustuu tällä hetkellä laajuuden, 
vakavuuden ja keston käsitteisiin)
- paikalla toimitettavien tarkastusten sisältöä pyritään supistamaan seuraavin keinoin: otantaperustei -
set tarkastukset esimerkiksi suurilla karjatiloilla; riskialtteimpiin aloihin keskitetyt tarkastukset, joiden 
yhteydessä kohdistetaan vähemmän tarkastuksia standardeihin, joiden kohdalla havaittujen noudat -
tamatta jättämisten määrät ovat jääneet merkityksettömiksi; niiden valvontakohtien poistaminen, 
joita ei voida aina tarkastaa luotettavasti paikan päällä.
Lisäksi kyselytutkimuksen kohteena olleet maatalouden neuvontapalveluelimet ehdottivat myös voivansa tukea 
viljelijöitä paremmin esimerkiksi seuraavin toimin: rekisterien pitämistä koskeva koulutus; käytännön ohjeet 
ja käsikirjat; lukijaystävällisempi tiedottaminen; kampanjointi täydentävien ehtojen myönteisistä vaikutuksista 
ympäristöön, elintarviketurvallisuuteen ja eläinten hyvinvointiin.
Myös tilintarkastustuomioistuimen kolmessa jäsenvaltiossa tapaamat maataloustuottajajärjestöt yksilöivät 
samansuuntaisia yksinkertaistamista koskevia painopisteitä: täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen lukumää -
rän vähentäminen, seuraamusjärjestelmän muuttaminen (tahallisuuden käsitteen poistaminen, toleranssin 
lisääminen ja seuraamusten laskentajärjestelmän yksinkertaistaminen) ja valvonnan kohdentaminen paremmin 
riskialtteimpiin viljelijöihin.
40 Liitteet 
Maksajavirastoille lähetettyyn kyselytutkimukseen sisältyneet tapaustutkimukset
Viljelijä XY valittiin satunnaisotannalla paikalla teh -
tävään lakisääteisen hoitovaatimuksen 7 täydentäviä 
ehtoja koskevaan tarkastukseen maksatusvuonna 
2014. Viljelijää ei ollut valittu paikalla toimitettaviin 
tarkastuksiin kolmena edeltävänä vuonna. Viljelijä an -
toi maksatusvuodelta 2014 ilmoituksen, johon sisältyi 
70 hehtaarin maa-ala ja 80 nautaeläintä. Viljelijä on oi -
keutettu saamaan suoria tukia yhteensä 25 000  euroa.
Paikalla tehtävän tarkastuksen aikana tarkastajat 
tarkastivat eläimiä koskevan maatilarekisterin ja eläin -
ten ilmoittamis- ja rekisteröintitositteet (syntymät ja 
kuolemat). Tarkastajat havaitsivat, että 20 eläintä oli 
rekisteröity seitsemän päivän määräajan jälkeen (aika 
vaihteli kahdeksasta 20 päivään). Eläimiä oli kalenteri -
vuonna 2014 keskimäärin 75.
Lisäksi tarkastajat havaitsivat, että kalenterivuonna 
2013 viljelijä oli ilmoittanut 10 eläintä seitsemän päi -
vän määräajan jälkeen. Vuonna 2013 eläimiä oli keski -
määrin 70. Ilmoittakaa, määräisittekö seuraamuksen 
maksatusvuodelle 2014. Jos määräisitte, ilmoittakaa 
kansallisen ja/tai alueellisen lainsäädännön ja normis -
ton mukaisesti määrättävän seuraamuksen prosent -
tiosuus. Jos ette määräisi seuraamusta, mainitkaa ”ei 
seuraamusta”.Viljelijä WZ valittiin satunnaisotannalla paikalla teh -
tävään lakisääteisen hoitovaatimuksen 4 täydentäviä 
ehtoja koskevaan tarkastukseen maksatusvuonna 
2014. Viljelijää ei ollut valittu paikalla toimitettaviin 
tarkastuksiin kolmena edeltävänä vuonna.
Tarkastuskohteena ollut viljelijä omistaa 964,35 heh -
taaria maata ja 145 nautaeläintä, joiden osalta hänen 
tarvitsemansa lannanvarastointikapasiteetti on 4 400 
kuutiometriä (kuuden kuukauden varastointi). Tar -
kastajien paikan päällä tekemän tarkastuksen aikana 
havaitsema ja ja laskema säilytystilavuus oli kymme -
nen prosenttia vaadittua pienempi.
Ilmoittakaa, määräisittekö seuraamuksen maksatus -
vuodelle 2014. Jos määräisitte, ilmoittakaa kansal -
lisen ja/tai alueellisen lainsäädännön ja normiston 
mukaisesti määrättävän seuraamuksen prosent -
tiosuus. Jos ette määräisi seuraamusta, mainitkaa ”ei 
seuraamusta”.Liite  IV
41 Komission  
vastaus
Tiivistelmä
II
Täydentävien ehtojen järjestelmää kuvailtaessa on selvennettävä, että lakisääteisten hoitovaatimuksien tapauksessa näitä 
täydentäviin ehtoihin sisällytettyjä perussääntöjä sovelletaan joka tapauksessa jo jäsenvaltioissa, mikä johtuu päällekkäi -
sestä alakohtaisesta lainsäädännöstä.
III
Täydentävien ehtojen soveltamisalan jatkuva tarkistus- ja yksinkertaistamisprosessi on tuottanut vuodesta 2005 alkaen 
seuraavia tuloksia:
Tarkastusmenettelyjä yksinkertaistettiin vuosina 2005–2013 antamalla säännöksiä, jotka koskevat tarkastusmäärien 
yhdenmukaistamista, ennakkoilmoitusta, paikan päällä toimitettavien tarkastusten ajoitusta ja osatekijöitä sekä valvon -
taotannan valintaa.
Lisäksi YMP:n viimeisimmän uudistuksen yhteydessä vähennettiin lakisääteisten hoitovaatimuksien määrää 18:sta 13:een 
ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksien määrää 15:stä seitsemään. Täydentävien ehtojen soveltamisalaan 
sisältyviä velvoitteita tarkasteltiin ottaen huomioon, ovatko ne valvottavissa, perustuvatko ne suoraan viljelijöiden toi -
mintaan (jäsenvaltioiden sijaan) ja liittyvätkö ne maataloustoimintaan.
Komissio katsoo, että yksinkertaistamisen saavuttamiseksi toteutettujen toimien laajuuden vuoksi on hyvin epätodennä -
köistä, että yksinkertaistamista voidaan lisätä horjuttamatta esimerkiksi täydentävien ehtojen ympäristötavoitteita.
IV
Komissio katsoo, että tulosindikaattorit, joiden avulla mitataan täydentävien ehtojen tavoitteiden saavuttamista, ovat 
saatavilla olevan tiedon perusteella tarkoituksenmukaisimpia. Täydentävien ehtojen tavoitteilla pyritään tukemaan kes -
tävän maatalouden kehittämistä parantamalla viljelijöiden tietämystä ja edistämään YMP:n mukauttamista yhteiskunnan 
odotuksiin. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia koskevilla tavoitteilla on tarkoitus ehkäistä maaperän 
eroosiota, auttaa säilyttämään maaperän eloperäinen aines ja maaperän rakenne, taata säilyttämistä koskeva vähimmäis -
taso, estää luontotyyppien pilaantuminen sekä suojella ja hoitaa vesivaroja. Tässä yhteydessä täydentävät ehdot eivät ole 
muiden politiikkojen täytäntöönpanoväline, koska muilla politiikoilla on omat tavoitteensa.
Rikkomisten syitä analysoidaan alakohtaisen lainsäädännön täytäntöönpanon kehyksessä. Täydentävillä ehdoilla ja maa -
tilojen neuvontajärjestelmillä on kuitenkin oma merkityksensä tarkasteltaessa rikkomisten syitä.
VI
Ympäristötavoitteet (esim. maan säilyttäminen ja biologisen monimuotoisuuden suojelu) pyritään saavuttamaan viher -
ryttämistukien ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksien avulla mutta myös toteuttamalla ympäristö- ja 
ilmastotoimia pilarin II ja ympäristölainsäädännön kehyksessä. Nämä eri välineet eroavat kuitenkin toisistaan luonteel -
taan, toimintaperiaatteiltaan ja toiminnaltaan, mutta ne täydentävät toisiaan. Niiden täydentävyyttä kuvataan asiakirjan 
SWD(2016) 218 final kuviossa 1.
Sekä viherryttämissääntöjä että hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia hallinnoidaan yhdennetyllä hallinto- 
ja valvontajärjestelmällä, millä varmistetaan paras resurssien käyttö. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia 
ja viherryttämistä ei tietyistä syistä kuitenkaan välttämättä tarkasteta yhtä aikaa. Viherryttäminen on tukikelpoisuuskri -
teeri, minkä vuoksi sitä koskevien vaatimusten noudattaminen tarkastetaan ennakkoon hallinnollisin tarkastuksin ja vii -
teen prosenttiin edunsaajista kohdistuvin paikan päällä toimitettavin tarkastuksin. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksia tarkastetaan täydentävien ehtojen mukaisesti, joita hallinnoidaan eri tavalla kuin tukikelpoisuuskriteerejä.
Komission vastaus 42
VII
Lakisääteiset hoitovaatimukset perustuvat alakohtaiseen lainsäädäntöön, ja jäsenvaltiot voivat käyttää omia hallinto- ja 
valvontajärjestelmiään (asetuksen (EU) N:o 1306/2013 96 artikla). Nykyisiä valvontajärjestelmiä voidaan tällä tavoin käyttää 
täydentävien ehtojen valvontajärjestelmän tarpeisiin yhteisvaikutuksen saavuttamiseksi. Hyvän maatalous- ja ympäristö -
kunnon vaatimuksista ei pitäisi myöskään aiheutua merkittäviä kustannuksia viljelijöille, koska niiden on tarkoitus toimia 
perusstandardeina. Niiden valvontakustannukset katetaan yhdennetyllä hallinto- ja valvontajärjestelmällä, jota sovelle -
taan myös muihin YMP:n välineisiin.
Komissio ilmoitti vuotuisessa toimintakertomuksessaan 2014 jäsenvaltioissa toimitettaviin tarkastuksiin liittyvien koko -
naiskustannusten määrän todeten samalla, että jälkikäteen toimitettavien tarkastuksien ennaltaehkäisevä vaikutus (kuten 
täydentävät ehdot) tuottaa myös hyötyjä, joita on mahdoton ilmaista määrällisesti.
VIII
Vaikka kehys on vahvistettu EU:n tasolla, lakisääteisiin hoitovaatimuksiin ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksiin perustuvat maatiloja koskevat velvoitteet ovat laajalti jäsenvaltioiden määrittelemiä. Näin voidaan ottaa 
huomioon kansallisiin tai alueellisiin oloihin liittyvät haasteet ja maatalouden rakenteet. Tältä osin on tärkeää taata 
jäsenvaltioille täytäntöönpanoa koskeva liikkumavara, jotta voidaan laskea seuraamukset kunkin maatiloja koskevan 
velvoitteen osalta. EU:n lainsäädännössä vahvistetaan periaate, jonka mukaan seuraamukset lasketaan tapauskohtaisesti 
ottaen huomioon havaitun noudattamisen laiminlyönnin vakavuus, laajuus, kesto, toistuvuus tai tahallisuus. Periaattei -
den yhdenmukainen täytäntöönpano eri jäsenvaltioissa varmistetaan erityisesti komission toimittamilla tarkastuksilla. Jos 
jossakin jäsenvaltiossa havaitaan tähän liittyviä puutteita, asianmukaisia jatkotoimia toteutetaan osana sääntöjenmukai -
suuden tarkastamismenettelyä.
IX Ensimmäinen luetelmakohta
Komissio hyväksyy suosituksen.
IX Toinen luetelmakohta
Komissio hyväksyy suosituksen.
IX Kolmas luetelmakohta
Komissio ei hyväksy tätä suositusta. Tilintarkastustuomioistuimen suosituksella ei yksinkertaistettaisi täydentäviä ehtoja, 
vaan tosiasiallisesti kavennettaisiin niiden soveltamisalaa. Täydentävien ehtojen soveltamisalaa on jo yksinkertaistettu 
aiemmin useaan kertaan. Lisäksi jäsenvaltioilla on nyt laaja liikkumavara, jotta ne voivat ottaa huomioon valvontaotan -
taan liittyvät riskit ja optimoida omia valvontajärjestelmiään. Komissio katsoo, että suosituksen seurauksena saatetaan 
höllentää paikan päällä toimitettavia tarkastuksia koskevia sääntöjä, mikä vähentäisi viime kädessä täydentävien ehtojen 
vaikuttavuutta.
IX Neljäs luetelmakohta
Komissio hyväksyy suosituksen.
Komission vastaus 43
IX Viides luetelmakohta
Komissio hyväksyy suosituksen osittain. Suosituksen täytäntöönpano riippuu hallinnollista työmäärää koskevan suun -
nitellun tutkimuksen tuloksista. Täydentävien ehtojen hallintokuluja olisi tarkasteltava ottaen huomioon kustannukset, 
joita noudattamatta jättämisestä aiheutuu yhteiskunnalle, julkiselle taloudelle ja ympäristölle, sekä täydentävien ehtojen 
tuottama mahdollinen hyöty.
IX Kuudes luetelmakohta
Komissio hyväksyy suosituksen.
Komissio aikoo käynnistää näitä kysymyksiä koskevan parhaiden käytänteiden vaihdon.
Johdanto
06
Alakohtaista lainsäädäntöä sovellettiin jo jäsenvaltioissa ennen täydentävien ehtojen käyttöönottoa.
09
Komissio pani täytäntöön kaikki hyväksytyt suositukset, joita tilintarkastustuomioistuin esitti 
erityiskertomuksessaan 8/2008.
10
Vuosia 2014–2020 koskevat muutokset pantiin täytäntöön ja täydentävien ehtojen järjestelmään tehtiin merkittäviä muu -
toksia YMP:n viimeisimmän uudistuksen yhteydessä.
10 Toinen luetelmakohta
Täydentävien ehtojen soveltamisalaan sisältyviä velvoitteita tarkasteltiin ottaen huomioon, ovatko ne valvottavissa, 
perustuvatko ne suoraan viljelijöiden toimintaan (jäsenvaltioiden sijaan) sekä sen, liittyvätkö ne maataloustoimintaan.
Huomautukset
Komission yhteinen vastaus 18–21  kohtaan
Täydentävien ehtojen tavoitteilla pyritään kehittämään kestävää maataloutta, edistämään YMP:n mukauttamista yhteis -
kunnan odotuksiin, ehkäisemään maaperän eroosiota, säilyttämään maaperän eloperäinen aines ja maaperän rakenne, 
takaamaan säilyttämistä koskeva vähimmäistaso, estämään luontotyyppien pilaantuminen sekä suojelemaan ja hoita -
maan vesivaroja. Täydentävät ehdot eivät ole muiden politiikkojen täytäntöönpanoväline. Tätä selvennettiin jo täyden -
täviä ehtoja käyttöön otettaessa, koska täydentävät ehdot eivät ole tukikelpoisuuskriteeri (katso puheenjohtajavaltion 
kompromissiratkaisu, 26. kesäkuuta 2003). Täydentävät ehdot vaikuttavat epäsuorasti, sillä niiden tavoitteena on saada 
edunsaajat tiedostamaan ehtojen kattamien seikkojen merkitys paremmin. Niiden syiden selvittäminen ja tarkastelu, 
joiden vuoksi viljelijät eivät noudata lakisääteisten hoitovaatimusten perustana olevaa alakohtaista lainsäädäntöä, ei ole 
täydentävien ehtojen vaan taustalla olevien alakohtaisten politiikkojen tehtävä.
Lisäksi asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteen II mukaisesti ainoastaan alakohtaisen lainsäädännön valikoidut artiklat 
tai kohdat olisivat merkityksellisiä tällaisen analyysin kannalta, ja siinä olisi otettava huomioon politiikkojen laajempi 
soveltamisala.
Komission vastaus 44
Ympäristölainsäädännön alalla on kehitetty erityisiä tulosindikaattoreita jokaista lakisääteisten hoitovaatimusten kat -
tamaa alakohtaista direktiiviä varten ja indikaattoreita kehitetään osana maaperän suojelua koskevaa EU:n strategiaa. 
Ympäristön tilaa koskevat suuntaukset, jotka katetaan täydentävien ehtojen soveltamisalaan sisältyvien direktiivien 
raportointitiedoissa, ovat sidoksissa näiden direktiivien täytäntöönpanosäännöksien vaikuttavuuteen.
Täydentävien ehtojen ohella jokaista YMP:n toimenpidettä arvioidaan jatkuvasti EU:n toimintapoliittisessa syklissä, riippu -
matta siitä, vaikuttaako toimenpide talousarvioon. Jokaiseen lakisääteisten hoitovaatimuksien kattamaan alakohtaiseen 
direktiiviin on sisällytetty erityisiä tulosindikaattoreita, ja esim. indikaattoreita kehitetään osana maaperää koskevaa 
toimintapolitiikkaa.
22
Komissio katsoo, että tulosindikaattori ”täydentävien ehtojen kattamien YMP:n maksujen prosenttiosuus” ilmentää täy -
dentävien ehtojen vaikutusta viljelijöiden keskuudessa. Mitä useammat maksut ovat täydentävien ehtojen kattamia, sitä 
suurempi on mahdollisten rikkomisten taloudellinen vaikutus kuhunkin yksittäiseen viljelijään, mikä lisää viljelijöiden tie -
toisuutta sääntöjen noudattamisen merkityksestä. Täydentävillä ehdoilla on saatu viljelijät paremmin tietoisiksi ehtojen 
kattamien seikkojen merkityksestä ja muutettu viljelykäytäntöjä.
24
Komissio katsoo, että tulosindikaattori ”suuren yleisön täydentävistä ehdoista ilmaisema mielipide” ilmentää sitä, miten 
hyvin täydentävien ehtojen avulla voidaan täyttää yhteiskunnan odotukset parantamalla YMP:n ja muiden asiaan liitty -
vien politiikkojen yhtenevyyttä. Eurobarometri-kyselyllä kerätään tietoa nimenomaan sen yhteyden hyväksymisestä, joka 
vallitsee YMP:n maksujen ja sääntöjen noudattamisen välillä. Tulokset ovat tältä osin laajalti myönteisiä.
25
Komissio katsoo, että tulosindikaattori ”hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksiin kohdistuvien tarkastusten 
määrä” ilmentää asianmukaisesti odotettua ympäristötulosta. Edellyttäen, että jäsenvaltiot määrittelevät kansalliset 
hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimukset asianmukaisesti, myönteinen ympäristötulos on saavutettavissa, 
mikäli viljelijät noudattavat näitä vaatimuksia. Noudattamalla tarkastusten määrää koskevaa vaatimusta voidaan varmis -
taa mahdollisuuksien mukaan, että viljelijät noudattavat sääntöjä. Tämä on saatavilla olevaan tietoon perustuva paras 
indikaattori.
Komissio katsoo myös, että tulosindikaattori ”pysyvänä laitumena olevien maa-alojen osuus” ilmentää asianmukaisesti 
välineen vaikuttavuutta. Indikaattoria seurataan sen tarkastamiseksi, että jäsenvaltioissa on toteutettu tarvittavia korjaa -
via toimenpiteitä, kun osuus laskee alle sallitun raja-arvon. On selvää, että eri tekijät edistävät osuuden kasvua, mutta sitä 
ei indikaattorilla tässä yhteydessä mitata.
26
Komissio katsoo, että sen indikaattorit ovat asianmukaisia täydentävien ehtojen tavoitteiden kannalta. Tulosindikaattori 
”täydentävien ehtojen kohteena olevien hehtaarien lukumäärä” ilmentää asianmukaisesti täydentävien ehtojen vaikutta -
vuutta ja täydentää hyödyllisellä tavalla nykyisiä tulosindikaattoreita. Täydentävien ehtojen kattamat säännöt ovat laajalti 
käytäntöjä, joita on tarkoitus panna täytäntöön maatalousmaalla (kuten hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuk -
set, ympäristölainsäädännön mukaiset käytännöt ja kasvinsuojeluaineiden käyttö). Järjestelmä on sitä tehokkaampi, mitä 
enemmän hehtaareja täydentävien ehtojen järjestelmä kattaa.
Komission vastaus 45
27
Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemat indikaattorit, kuten viljelymaiden lintuindeksi ja veden laatu, ovat vaikutu -
sindikaattoreita, jotka ilmentävät YMP:n ja muiden EU:n politiikkojen yleistavoitetta. Useilla välineillä, joista täydentävät 
ehdot ovat yksi, edistetään näiden yleistavoitteiden saavuttamista. Tulosindikaattorit, jotka esitellään 22–26 kohdassa, 
ilmentävät täydentävien ehtojen erityistavoitteita, jotka kuvastavat välineen erityispanosta YMP:n yleistavoitteiden 
saavuttamiseksi.
28
Komissio ei katso, että rikkomisten määrä on asianmukainen indikaattori, joka ilmentää täydentävien ehtojen tehok -
kuutta. Täydentävien ehtojen tarkastuksia koskevia tilastotietoja käytetään maatalouden ja maaseudun kehittämisen 
pääosaston tarkastusten yhteydessä indikaattorina, jolla mitataan jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien suorituskykyä. 
Suuri rikkomisten määrä jollakin alalla saattaa myös olla osoitus täydentävien ehtojen tarkastuksien vaikuttavuudesta.
29
Rikkomiset liittyvät pääasiallisesti kahteen vaatimusten ryhmään (ks. 31 kohta sekä kuviot 2 ja 3).
30
Sääntöjen noudattamatta jättämisen lisääntyminen saattaa johtua valvontajärjestelmän parantamisesta eikä sääntöjen 
noudattamatta jättämisen yleistymisestä.
33
Esim. luonnonvaraisia lintuja koskevaa huomautusta ei voida soveltaa kaikkiin jäsenvaltioihin. Komissio toteaa, että 
luonnonvaraisten lintujen kohdalla on otettava huomioon, että vaikka rikkomisten kokonaismäärä on tilintarkastus -
tuomioistuimen kuvauksen mukainen, komission tarkastuksissa on havaittu, että joissakin jäsenvaltioissa on vakavia 
valvontaan liittyviä ongelmia. Näin ollen vähäinen rikkomisten määrä saattaa myös johtua jäsenvaltioiden höllästä 
valvontajärjestelmästä.
34
Täydentävien ehtojen yhteydessä ei analysoida rikkomisten syitä ja mahdollisia ratkaisuja tilanteen korjaamiseen, vaan se 
on alakohtaisten politiikkojen tehtävä. Täydentävien ehtojen kohdalla maatalouden ja maaseudun kehittämisen pää -
osasto analysoi kuitenkin valvontatilastoja riskianalyysejä varten laatiessaan tarkastusohjelmaansa.
35
Komissio katsoo, että täydentävät ehdot eivät ole alakohtaisten politiikkojen täytäntöönpanoväline.
Komissio toimitti täydentäviin ehtoihin liittyen tietyissä jäsenvaltioissa hakuvuotena 2014 erityistarkastuksia, joissa keski -
tyttiin eläimiin liittyvien kysymyksien tarkasteluun. On kuitenkin muistettava, että täydentäviä ehtoja koskevien komis -
sion tarkastuksien lähtökohtana on EU:n taloudellisten etujen suojeleminen maatalousalalla.
Ympäristöasioiden pääosasto saa tarkastuskertomukset ja vastaisuudessa myös tilastot maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosastolta. Ympäristöasioiden pääosasto analysoi rikkomisten syitä ja toteuttaa asianmukaisia jatkotoimia 
jäsenvaltioiden kanssa.
Komission vastaus 46
36
Täydentävät ehdot eivät ole muiden politiikkojen täytäntöönpanoväline. Tätä selvennettiin jo täydentäviä ehtoja käyt -
töön otettaessa, koska täydentävät ehdot eivät ole tukikelpoisuuskriteeri (katso puheenjohtajavaltion kompromissirat -
kaisu, 26. kesäkuuta 2003). Lisäksi tarkastuksien vähimmäismäärää on lisättävä, jos sääntöjen noudattamatta jättämisen 
aste on merkittävä.1
Komissio toteuttaa eläinten terveydestä ja kansanterveydestä sekä kasvien terveydestä ja eläinten hyvinvoinnista 
annettuun lainsäädäntöön liittyviä tarkastuksia varmistaakseen, että kansalliset viranomaiset täyttävät lainsäädäntöön 
perustuvat velvoitteensa. Ympäristölainsäädännön osalta komissio laatii politiikka-aloitetta, jolla autetaan jäsenvaltioita 
parantamaan noudattamisen varmistamista (eli noudattamisen seurantaa, edistämistä ja täytäntöönpanon valvontaa 
riskeihin perustuen), noudattaen samalla suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteita.
39
Komissio katsoo, että esittäessään tarkistettuja tai uusia määrärahaehdotuksia sen ei pitäisi arvioida valvontajärjestelmien 
kustannustehokkuutta, koska täydentävät ehdot kattavat myös esim. eläinten terveyden ja kansanterveyden, eikä kustan -
nustehokkuuslaskelmissa voida ottaa esim. kansanterveyttä riittävästi huomioon.
40
Suhteellisuus on jo otettu huomioon, koska seuraamukset lasketaan prosenttiosuutena edunsaajan YMP-maksusta, 
minkä lisäksi on mahdollista jättää soveltamatta seuraamuksia tai tahallisuutta ja toistuvuutta.
EU:n lainsäädännössä2 luodaan EU:ta varten yhteensovitettu perusta täydentävien ehtojen noudattamatta jättämisen 
arvioimiseksi ja seuraamuksien määräämiseksi. Jäsenvaltioiden on kuitenkin päätettävä kansallisten seuraamusasteik -
kojen rakenteesta, jotta voidaan ottaa huomioon täydentävien ehtojen kattamien sääntöjen koko kirjo. Komissio aikoo 
käynnistää näitä kysymyksiä koskevan parhaiden käytänteiden vaihdon.
Vaikka kehys on vahvistettu EU:n tasolla, lakisääteisiin hoitovaatimuksiin ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksiin perustuvat maatiloja koskevat velvoitteet ovat laajalti jäsenvaltioiden määrittelemiä. Näin voidaan ottaa 
huomioon kansallisiin tai alueellisiin oloihin liittyvät haasteet ja maatalouden rakenteet. Tältä osin on tärkeää taata 
jäsenvaltioille täytäntöönpanoa koskeva liikkumavara, jotta voidaan laskea seuraamukset kunkin maatiloja koskevan 
velvoitteen osalta. EU:n lainsäädännössä vahvistetaan periaate, jonka mukaan seuraamukset lasketaan tapauskohtaisesti 
ottaen huomioon havaitun noudattamisen laiminlyönnin vakavuus, laajuus, kesto, toistuvuus tai tahallisuus. Periaattei -
den yhdenmukainen täytäntöönpano eri jäsenvaltioissa varmistetaan erityisesti komission toimittamilla tarkastuksilla. Jos 
jossakin jäsenvaltiossa havaitaan tähän liittyviä puutteita, asianmukaisia jatkotoimia toteutetaan osana sääntöjenmukai -
suuden tarkastamismenettelyä.
41
Ottaen huomioon, että hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusten määrää vähennettiin yli 50 prosenttia (15:stä 
seitsemään), maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto odotti jäsenvaltioiden vähentävän viljelijöille aiheutu -
vaa hallinnollista työmäärää.
1 Tarkastusten yhden prosentin vähimmäismäärästä (IX kohdan toinen luetelmakohta) voidaan todeta, että asetuksen (EU) N:o 809/2014 68 artiklan 
4 kohdan mukaan kyseistä säädöstä tai standardia koskevien paikalla tehtävien tarkastusten määrää on lisättävä, jos paikalla tehtävissä 
tarkastuksissa paljastuu tietyn säädöksen tai standardin merkittävä noudattamatta jättäminen. Komissio antoi vuonna 2009 asiaa koskevan 
työasiakirjan (DS/2009/28/rev3), joka on edelleen voimassa. Näin ollen tarkastuksien vähimmäismäärää voidaan tarvittaessa mukauttaa.
2 Erityisesti komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 II luvussa ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 809/2014 III luvussa.
Komission vastaus 47
42
Lakisääteisten hoitovaatimusten ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusten luetteloa lyhennettiin merkittä -
västi. Lakisääteiset hoitovaatimukset ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimukset koottiin yhteen luetteloon 
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteeseen II. Lisäksi lakisääteisiä hoitovaatimuksia tarkistettiin ja ainoastaan ne vaatimukset 
säilytettiin, jotka on osoitettu suoraan viljelijöille ja jotka liittyvät maataloustoimintaan. Komissio katsoo, että on epäto -
dennäköistä, että lisävähennykset voitaisiin toteuttaa puuttumatta merkittäviin kysymyksiin, jotka yhdistävät esimerkiksi 
maatalouden ja ympäristön, ja heikentämättä esim. EU:n ympäristötavoitteita.
44
Komissio katsoo kokemukseensa perustuen, että maksajavirastojen, viljelijäyhdistyksien ja maatalouden neuvontapal -
veluelimien näkemykset monimutkaisuudesta liittyvät enemmänkin alakohtaiseen lainsäädäntöön kuin täydentäviin 
ehtoihin. Lisäksi jäsenvaltioille on taattu joustavuus, jotta ne voivat määritellä EU:n direktiivin tavoitteiden saavutta -
miseksi tarvittavat vaatimukset, joten myös ne ovat vastuussa säännösten monimutkaisuudesta. Yksinkertaistamisen 
yhteydessä tarkistettiin täydentävien ehtojen soveltamisalaan kuuluvia velvoitteita useaan kertaan, jotta voitiin parantaa 
velvoitteiden kohdentamista sen mukaan, miten ne ovat valvottavissa, perustuvatko ne suoraan viljelijöiden toimintaan 
(jäsenvaltioiden sijaan) ja liittyvätkö ne maataloustoimintaan. Maatalouden ja ympäristön välinen suhde on luonnostaan 
monimutkainen, joten kaikissa täytäntöönpanosäännöksissä otetaan huomioon tämä monimutkaisuuden taso. Ympä -
ristölainsäädännön täytäntöönpano on yleensä monimutkaisempaa, koska jäsenvaltiot pyrkivät varmistamaan, että 
ympäristöä suojeltaessa maatalouskäytäntöjä joudutaan muuttamaan mahdollisimman vähän. Tällaisissa tapauksissa 
yksinkertaistaminen voisi johtaa sellaisten sääntöjen käyttöönottoon, jotka ovat tiukempia kuin joihinkin viljelijöihin 
nykyään sovelletut säännöt. Tästä on hyvänä esimerkkinä laatikko 2: säännöt ja tarkastukset olisivat yksinkertaisempia, 
jos kaikkia etäisyyksiä pidennettäisiin pisimmän etäisyyden mukaisiksi, mutta se aiheuttaisi vältettävissä olevaa lisätyötä 
monille viljelijöille.
45
Tilintarkastustuomioistuimen esimerkki kuvastaa maatalouden ja ympäristön välisen suhteen monimutkaisuutta. On 
asianmukaista määrätä pidemmästä etäisyydestä, jota sovelletaan lannoitteen levittämiseen julkiseen vesihuoltoon käy -
tettävän porakaivon ympäristöön kuin muiden vesistöjen ympäristöön. Standardoimalla vaatimuksia ei otettaisi riittävällä 
tavalla huomioon paikallisia ympäristöoloja.
Ks. myös komission vastaus 44 kohtaan.
Laatikko  2 – Esimerkkejä Yhdistyneessä kuningaskunnassa (Pohjois-Irlanti) 
sovellettavista yksityiskohtaisista vaatimuksista, jotka koskevat lannoitteiden 
levittämistä
Laatikossa 2 kuvaillaan alakohtaisen lainsäädännön täytäntöönpanoa tietyssä jäsenvaltiossa.
46
Komissio katsoo, että tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa täytäntöön pantujen valvontakohtien lukumäärä 
ei kuvasta täydentävien ehtojen soveltamisalaan sisällytetyn säännöstön monimutkaisuutta. Lisäksi asetuksen (EU) 
N:o 1306/2013 96 artiklassa todetaan, että ”jäsenvaltiot voivat käyttää omia hallinto- ja valvontajärjestelmiään varmistaak -
seen täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamisen.”
Laatikko 3 – Kauden 2014–2020 YMP:n muutokset vaikuttivat vain vähän Yhdistyneen 
kuningaskunnan (Pohjois-Irlanti) valvontaviranomaisten käyttämiin tarkistuslistoihin 
–Toinen luetelmakohta
Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksien luetteloa lyhennettiin yli 50 prosenttia YMP:n viimeisimmän uudis -
tuksen yhteydessä, joten jäsenvaltioiden tehtävänä on päättää valvontakohtien lisäämisestä.
Pohjavesidirektiiviä muutettiin lakisääteisestä hoitovaatimuksesta (2) hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimukseksi.
Komission vastaus 48
47
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 96 artiklassa todetaan, että ”jäsenvaltiot voivat käyttää omia hallinto- ja valvontajärjestel -
miään varmistaakseen täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamisen.”
Rikkomisten vähäisen määrän taustalla saattaa olla valvontajärjestelmän riittämättömyys, mikä voi aiheuttaa riskin EU:n 
taloudellisille eduille maatalousalalla. Lisäksi yksinomaan rikkomisten vähäisen määrän perusteella ei voida olettaa, että 
tilanne pysyy samana, jos valvontaa vähennetään entisestään: täydentävien ehtojen valvonnan voidaan odottaa kannus -
tavan sääntöjen noudattamiseen.
48
Niiden viljelijöiden osuus, jotka osallistuvat suorien tukien edunsaajille tarkoitettuun pienviljelijäjärjestelmään (2014) vaih -
telee kolmesta prosentista (Slovenia) 77 prosenttiin (Malta). Pienviljelijäjärjestelmä kattaa EU:n tasolla kaiken kaikkiaan 
neljä prosenttia maatalousmaan kokonaisalasta.3
50
Hallinto- ja valvontakulujen voidaan loogisesti odottaa vähenevän täydentävien ehtojen (ja viherryttämisen) vaatimuk -
sista vapauttamisen seurauksena. Tämä johtuu paitsi siitä, että täydentävien ehtojen (ja viherryttämisen) osalta paikan 
päällä tarkastettujen viljelijöiden määrä vähenee samassa suhteessa, myös siitä, että sovelletaan yksinkertaistettua haku -
menettelyä (vähemmän tietoa käsiteltävänä). Lisäksi paikan päällä toimitettavien pienviljelijäjärjestelmän tarkastuksien 
sisältöä on rajoitettu enemmän koskemaan tukikelpoisuuskriteerejä.
51
Näiden eroavuuksien syynä ovat erilaiset kansalliset maatalousrakenteet ja mahdollisesti myös erilaiset laskentamene -
telmät, joita sovelletaan pienviljelijäjärjestelmän kehyksessä. Romanian ja Italian kaltaisissa maissa on muihin maihin 
verrattuna potentiaalisesti suuri määrä viljelijöitä, jotka täyttävät järjestelmän kriteerit.
Jäsenvaltioiden antamien tietojen mukaan Romaniassa pienviljelijöiden osuus on noin 71 prosenttia suorien tukien saa -
jista (2014) ja 16,4 prosenttia koko maatalousmaasta.
52
Komissio otti tilintarkastustuomioistuimen havainnon huomioon ja haluaisi huomauttaa, että kuvauksen mukainen ulko -
puolelle sulkeminen ei johdu täydentäviä ehtoja koskevasta lainsäädännöstä.
Laatikko  4 – Pienviljelijöiden vapauttaminen nitraattidirektiiviin liittyvistä 
täydentävien ehtojen velvoitteista Liettuassa
Täydentävien ehtojen järjestelmä on pohjimmiltaan valvonta- ja seuraamusjärjestelmä, jota sovelletaan viljelijöille 
suoritettaviin YMP:n maksuihin. Tästä syystä tilojen vapauttaminen täydentävien ehtojen velvoitteista ei vapauta tiloja 
noudattamasta ympäristölainsäädäntöä, kuten nitraattidirektiiviä. Laatikossa 4 mainitut erilaiset vapautuksien raja-arvot 
liittyvät nitraattidirektiivin täytäntöönpanoon kyseisessä maassa eivätkä täydentävien ehtojen järjestelmään. Lisäksi 
viljelijöiden sulkeminen täydentävien ehtojen seuraamuksien ulkopuolelle ei vapauta heitä valvonnasta ja tarkastuksista, 
jotka perustuvat ympäristölainsäädäntöön.
3 Komission yksiköiden valmisteluasiakirja ”Review of greening after one year”, SWD(2016) 218 final, s. 19.
Komission vastaus 49
54
Viherryttäminen ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimukset ovat kaksi mekanismia, jotka täydentävät toisiaan 
ja joilla pyritään saavuttamaan EU:n maatalouden ympäristönsuojelun tason parantamisen tavoite. Viherryttämistuki on 
sellaisille viljelijöille suoritettava maksu, jotka soveltavat ilmaston ja ympäristön kannalta hyödyllisiä käytäntöjä (viljelyn 
monipuolistaminen, pysyvän nurmen säilyttäminen ja velvoite, jonka mukaan vähintään viisi prosenttia tilan viljely -
maasta on oltava ekologisena alana).
Viljelyn monipuolistaminen, pysyvän nurmen säilyttäminen ja velvoite, jonka mukaan vähintään viisi prosenttia tilan 
viljelymaasta on oltava ekologisena alana, ovat viherryttämisen keskeisiä vaatimuksia. Ne eroavat hyvän maatalous- ja 
ympäristökunnon vaatimuksista: vuoroviljely ei ole viljelyn monipuolistamista, pysyvien laidunten säilyttäminen on eri 
asia kuin pysyvän nurmen säilyttäminen, johon viitataan viherryttämisestä annetussa lainsäädännössä, ja maisemapiir -
teiden säilyttäminen kaikella maatalousmaalla eroaa siitä, että viisi prosenttia tilan viljelymaasta on oltava ekologisena 
alana. YMP:n viimeisimmässä uudistuksessa virtaviivaistettiin ja yksinkertaistettiin hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksien kehystä, josta poistettiin joitakin hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia, kuten vaatimukset, 
jotka liittyvät vuoroviljelyyn ja pysyvien laidunten suojelemiseen.
56
Jäsenvaltiot voivat valita täydentävien ehtojen tarkastusten yhden prosentin vähimmäisotoksen viiden prosentin tukikel -
poisuusotannasta. Tästä syystä näiden kahden tekijän välillä vallitsee yhteisvaikutus. Lisäksi hyvän maatalous- ja ympä -
ristökunnon vaatimuksien mukaisesti suojellut maisemapiirteet voidaan ottaa huomioon viherryttämiseen sisältyvää 
ekologista alaa määritettäessä. 57. Maisemapiirteiden säilyttäminen kaikella maatalousmaalla ja velvoite, jonka mukaan 
vähintään viisi prosenttia tilan viljelymaasta on oltava ekologisena alana, ovat kaksi erillistä biologiseen monimuotoisuu -
teen liittyvää toimenpidettä. Ensin mainitulla vaatimuksella varmistetaan, että biologista monimuotoisuutta hyödyttävät 
maisemapiirteet säilytetään, kun taas jälkimmäisellä taataan, että kaikki viljelijät, joille maksetaan viherryttämistukea, 
ovat osoittaneet vähintään viisi prosenttia tilan viljelymaasta ekologiseksi alaksi. Nämä kaksi biologiseen monimuotoi -
suuteen liittyvää tavoitetta poikkeavat toisistaan, minkä vuoksi kahdet erilaiset säännöt ja tarkastukset ovat perusteltuja.
Komission yhteinen vastaus 59  ja 60  kohtaan
Täydentävien ehtojen kustannukset on erotettava viljelijöille ja jäsenvaltioille alakohtaisen lainsäädännön soveltamisesta 
aiheutuvista kustannuksista. Alakohtaisen lainsäädännön tapauksessa säännösten noudattamisen kustannuksia olisi 
verrattava niihin kustannuksiin, joita yhteiskunnalle aiheutuu sääntöjen noudattamatta jättämisestä ja jotka liittyvät esim. 
luonnonvarojen pilaantumiseen ja tautien torjuntaan.
Täydentävät ehdot otetaan huomioon suunnitellussa tutkimuksessa, jossa tarkastellaan hallinnollista työmäärää.
61
Vaikka alakohtaisessa lainsäädännössä täsmennetään jo tarkastusten vähimmäismäärä, kyse ei ole lisätarkastuksista, 
koska alakohtaisen lainsäädännön mukaisia tarkastuksia voidaan käyttää myös täydentävien ehtojen tarkastamiseen. 
Tämä lisää tarkastusten kustannustehokkuutta.
62
Komissio ei ole käytännössä asettanut rekisterien pitämistä koskevia lisävelvoitteita, koska lakisääteisten hoitovaatimus -
ten mukaiset velvoitteet oli asetettu jo ennen täydentävien ehtojen käyttöönottoa alakohtaisessa EU:n lainsäädännössä. 
Komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 640/2014 ja komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 809/2014, joissa 
vahvistetaan täydentävien ehtojen järjestelmän yksityiskohdat, ei myöskään asetettu viljelijöille rekisterin pitämistä kos -
kevia lisävelvoitteita.
Komission vastaus 50
63
Mainitussa tutkimuksessa, josta Euroopan parlamentti teki aloitteen ja jonka maatalouden ja maaseudun kehittämisen 
pääosasto teetti, ei keskitytty täydentäviin ehtoihin, vaan siinä tarkasteltiin täydentävien ehtojen soveltamisalan ulko -
puolista lainsäädäntöä (torjunta-aineiden kestävästä käytöstä annettu direktiivi). Se on tämän lisäksi vanhentunut, koska 
tietyt vaatimukset on tällä välin poistettu täydentävien ehtojen soveltamisalasta (esim. haitallisen kasvillisuuden leviämi -
sen välttäminen ja vuoroviljely).
64
Lausunto perustuu maksajavirastojen olettamiin ja on ristiriidassa siihen nähden, että lakisääteisten hoitovaatimusten ja 
hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimusten luetteloa lyhennettiin merkittävästi YMP:n viimeisimmässä uudis -
tuksessa. Komissio suhtautuu epäilevästi tällaisten lausuntojen asiasisällön paikkansapitävyyteen, koska maksajavirastot 
eivät esitä lukuja sen tueksi.
65
Lainsäädännössä vahvistetaan jo seuraamuksien laskemiseksi kehys, jossa määritellään vakavuus, laajuus ja kesto sekä 
prosenttiosuus, jota sovelletaan ensi kertaa tapahtuviin rikkomisiin, toistuviin rikkomisiin ja tahallisiin rikkomisiin. Näin 
ollen on jo olemassa yhteensovitettu perusta.
66
Vaikka kehys on vahvistettu EU:n tasolla, lakisääteisiin hoitovaatimuksiin ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksiin perustuvat maatiloja koskevat velvoitteet ovat laajalti jäsenvaltioiden määrittelemiä. Näin voidaan ottaa 
huomioon kansallisiin tai alueellisiin oloihin liittyvät haasteet ja maatalouden rakenteet. Tältä osin on tärkeää taata 
jäsenvaltioille täytäntöönpanoa koskeva liikkumavara, jotta voidaan laskea seuraamukset kunkin maatiloja koskevan 
velvoitteen osalta. EU:n lainsäädännössä vahvistetaan periaate, jonka mukaan seuraamukset lasketaan tapauskohtaisesti 
ottaen huomioon havaitun noudattamisen laiminlyönnin vakavuus, laajuus, kesto, toistuvuus tai tahallisuus. Periaattei -
den yhdenmukainen täytäntöönpano eri jäsenvaltioissa varmistetaan erityisesti komission toimittamilla tarkastuksilla. Jos 
jossakin jäsenvaltiossa havaitaan tähän liittyviä puutteita, asianmukaisia jatkotoimia toteutetaan osana sääntöjenmukai -
suuden tarkastamismenettelyä. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto ottaa lisäksi huomioon tilintarkas -
tustuomioistuimen esittämät huomautukset ja aikoo järjestää jäsenvaltioiden kanssa parhaiden käytäntöjen seminaareja, 
joissa tarkastellaan näitä asioita.
67
Tahallisuuden käsitteen avulla on tarkoitus varmistaa, että täydentävien ehtojen noudattamatta jättämisen vuoksi tehtä -
vät vähennykset ovat oikeasuhteisia. Sitä käytettiin tässä tarkoituksessa aikaisemmin arvioitaessa vähäisiä noudattamatta 
jättämisiä, joiden johdosta ei määrätty seuraamuksia, ja nyt se on käytössä ennakkovaroitusjärjestelmässä. Käsitteestä 
keskusteltiin laajasti YMP:n viimeisimmän uudistuksen yhteydessä, ja jäsenvaltiot päättivät lopulta säilyttää sen. Unionin 
tuomioistuimen 27. helmikuuta 2014 antamassa tuomiossa (C-396/12) on ohjeistusta tahallisuuden käsitteestä.
68
Jäsenvaltioilla on tietty vapaus suunnitella omat arviointitaulukkonsa (ks. komission kommentit 40 kohtaan, VIII kohtaan 
ja IX kohdan 6 luetelmakohtaan).
70
Komissio katsoo, että jäsenvaltioiden antamat toisistaan eroavat vastaukset ovat selitettävissä useilla tekijöillä, joita ovat 
esimerkiksi tilalla tapahtuneiden eläinten siirtojen määrät, viljelijän toteuttamat lievittävät toimet, ilmoitusten viivästymi -
nen sekä tilan sijainti nitraattien aiheuttamalle pilaantumiselle alttiilla alueella.
Komission vastaus 51
Komission yhteinen vastaus 71  kohtaan ja laatikkoon  7
Sen arviointitaulukon mukaisesti, jota käytetään Schleswig-Holsteinissa ja joka perustuu kaikkialla Saksassa käytettyyn 
samaan taulukkoon, mainittu raja-arvo on ainoastaan tarkastajalle tarkoitettu suositus, jota sovelletaan viivästyneisiin 
ilmoituksiin, jotka oli oikaistu jo ennen kuin viljelijät tiesivät joutuvansa paikan päällä toimitettavan tarkastuksen koh -
teeksi. Seuraamus olisi määrätty tapauksissa, joissa viljelijä ei olisi oikaissut ilmoitusta ennen kuin tarkastuksesta ilmoi -
tettiin. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto oli jo havainnut vastaavia lähestymistapoja noudatettavan 
muissa jäsenvaltioissa.
Johtopäätökset ja suositukset
73
Täydentävien ehtojen soveltamisalan jatkuva tarkistus- ja yksinkertaistamisprosessi on tuottanut vuodesta 2005 alkaen 
seuraavia tuloksia:
Tarkastusmenettelyjä yksinkertaistettiin vuosina 2005–2013 antamalla säännöksiä, jotka koskevat tarkastusmäärien 
yhdenmukaistamista, ennakkoilmoitusta, paikan päällä toimitettavien tarkastusten ajoitusta ja osatekijöitä sekä valvon -
taotannan valintaa.
Lisäksi täydentävien ehtojen soveltamisalaa tarkistettiin YMP:n viimeisimmän uudistuksen yhteydessä. Tarkistuksessa 
otettiin huomioon valvottavuus ja viljelijöiden velvoitteiden yhteys maataloustoimintaan. Tuloksena oli lakisääteisten 
hoitovaatimuksien määrän vähentäminen 18:sta 13:een ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksien määrän 
vähentäminen 15:stä seitsemään.
Komissio katsoo, että yksinkertaistamisen saavuttamiseksi toteutettujen toimien laajuuden vuoksi on hyvin epätodennä -
köistä, että yksinkertaistamista voidaan lisätä horjuttamatta esimerkiksi täydentävien ehtojen ympäristötavoitteita.
74
Täydentävien ehtojen tavoitteilla pyritään tukemaan kestävän maatalouden kehittämistä tekemällä viljelijät paremmin 
tietoisiksi sen merkityksestä ja edistämään YMP:n mukauttamista yhteiskunnan odotuksiin. Hyvän maatalous- ja ympä -
ristökunnon vaatimuksia koskevilla tavoitteilla on tarkoitus ehkäistä maaperän eroosiota, auttaa säilyttämään maaperän 
eloperäinen aines ja maaperän rakenne, taata säilyttämistä koskeva vähimmäistaso, estää luontotyyppien pilaantuminen 
sekä suojella ja hoitaa vesivaroja. Tässä yhteydessä täydentävät ehdot eivät ole muiden politiikkojen täytäntöönpa -
noväline, koska muilla politiikoilla on omat tavoitteensa. Komissio katsoo, että tulosindikaattorit, joiden avulla mitataan 
täydentävien ehtojen tavoitteiden saavuttamista, ovat saatavilla olevan tiedon perusteella tarkoituksenmukaisimpia.
Suositus 1
Komissio hyväksyy suosituksen.
75
Puolet rikkomisista liittyy eläimiä koskeviin lakisääteisiin hoitovaatimuksiin. Komissio otti tämän huomioon tehdessään 
vuonna 2014 erityistarkastuskäyntejä, joissa keskityttiin eläimiä koskeviin lakisääteisiin hoitovaatimuksiin.
Rikkomisten syitä analysoidaan alakohtaisen lainsäädännön täytäntöönpanon kehyksessä. Täydentävillä ehdoilla ja maa -
tilojen neuvontajärjestelmillä on kuitenkin oma merkityksensä tarkasteltaessa rikkomisten syitä.
Komission vastaus 52
Suositus 2
Komissio hyväksyy suosituksen.
76
Täydentäviä ehtoja koskevan lainsäädännön mukaan paikan päällä toimitettavat tarkastukset kohdistetaan kaikkein 
riskialtteimpiin tiloihin, jotka valitaan riskiperusteisella otantamenetelmällä. Tältä osin jäsenvaltiot voivat joustavasti opti -
moida täydentävien ehtojen tarkastuksia.
Suositus 3
Komissio ei hyväksy tätä suositusta. Tilintarkastustuomioistuimen suosituksella ei yksinkertaistettaisi täydentäviä ehtoja 
vaan tosiasiallisesti kavennettaisiin niiden soveltamisalaa. Täydentävien ehtojen soveltamisalaa on jo yksinkertaistettu 
aiemmin useaan kertaan. Lisäksi jäsenvaltioilla on nyt laaja liikkumavara, jotta ne voivat ottaa huomioon valvontaotan -
taan liittyvät riskit ja optimoida omia valvontajärjestelmiään. Komissio katsoo, että suosituksen seurauksena saatetaan 
höllentää paikan päällä toimitettavia tarkastuksia koskevia sääntöjä, mikä vähentäisi viime kädessä täydentävien ehtojen 
vaikuttavuutta.
77
Ympäristötavoitteet (esim. maan säilyttäminen ja biologisen monimuotoisuuden suojelu) pyritään saavuttamaan viher -
ryttämistukien ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksien avulla mutta myös toteuttamalla ympäristö- ja 
ilmastotoimia pilarin II ja ympäristölainsäädännön kehyksessä. Nämä eri välineet eroavat kuitenkin toisistaan luonteel -
taan, toimintaperiaatteiltaan ja toiminnaltaan, mutta ne täydentävät toisiaan. Niiden täydentävyyttä kuvataan asiakirjan 
SWD(2016) 218 final kuviossa 1.
Sekä viherryttämissääntöjä että hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia hallinnoidaan yhdennetyllä hallinto- 
ja valvontajärjestelmällä, millä varmistetaan paras resurssien käyttö. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon vaatimuksia 
ja viherryttämistä ei tietyistä syistä kuitenkaan välttämättä tarkasteta yhtä aikaa. Viherryttäminen on tukikelpoisuuskri -
teeri, minkä vuoksi sitä koskevien vaatimusten noudattaminen tarkastetaan ennakkoon hallinnollisin tarkastuksin ja vii -
teen prosenttiin edunsaajista kohdistuvin paikan päällä toimitettavin tarkastuksin. Hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksia tarkastetaan täydentävien ehtojen mukaisesti, joita hallinnoidaan eri tavalla kuin tukikelpoisuuskriteerejä.
Suositus 4
Komissio hyväksyy suosituksen.
78
Lakisääteiset hoitovaatimukset perustuvat alakohtaiseen lainsäädäntöön, ja jäsenvaltiot voivat käyttää omia hallinto- ja 
valvontajärjestelmiään (asetuksen (EU) N:o 1306/2013 96 artikla). Nykyisiä valvontajärjestelmiä voidaan tällä tavoin käyttää 
täydentävien ehtojen valvontajärjestelmän tarpeisiin yhteisvaikutuksen saavuttamiseksi. Hyvän maatalous- ja ympäristö -
kunnon vaatimuksista ei pitäisi myöskään aiheutua merkittäviä kustannuksia viljelijöille, koska niiden on tarkoitus toimia 
perusstandardeina. Niiden valvontakustannukset katetaan yhdennetyllä hallinto- ja valvontajärjestelmällä, jota sovelle -
taan myös muihin YMP:n välineisiin.
Komissio ilmoitti vuotuisessa toimintakertomuksessaan 2014 jäsenvaltioissa toimitettaviin tarkastuksiin liittyvien koko -
naiskustannusten määrän todeten samalla, että jälkikäteen toimitettavien tarkastuksien ennaltaehkäisevä vaikutus (kuten 
täydentävät ehdot) tuottaa myös hyötyjä, joita on mahdoton ilmaista määrällisesti.
Komission vastaus 53
Suositus 5
Komissio hyväksyy suosituksen osittain. Suosituksen täytäntöönpano riippuu hallinnollista työmäärää koskevan suunni -
tellun tutkimuksen tuloksista. Täydentävien ehtojen hallintokuluja olisi tarkasteltava ottaen huomioon kulut, joita nou -
dattamatta jättämisestä aiheutuu yhteiskunnalle, julkiselle taloudelle ja ympäristölle, sekä täydentävien ehtojen tuottama 
mahdollinen hyöty.
79
Vaikka kehys on vahvistettu EU:n tasolla, lakisääteisiin hoitovaatimuksiin ja hyvän maatalous- ja ympäristökunnon 
vaatimuksiin perustuvat maatiloja koskevat velvoitteet ovat laajalti jäsenvaltioiden määrittelemiä. Näin voidaan ottaa 
huomioon kansallisiin tai alueellisiin oloihin liittyvät haasteet ja maatalouden rakenteet. Tältä osin on tärkeää taata 
jäsenvaltioille täytäntöönpanoa koskeva liikkumavara, jotta voidaan laskea seuraamukset kunkin maatiloja koskevan 
velvoitteen osalta. EU:n lainsäädännössä vahvistetaan periaate, jonka mukaan seuraamukset lasketaan tapauskohtaisesti 
ottaen huomioon havaitun noudattamisen laiminlyönnin vakavuus, laajuus, kesto, toistuvuus tai tahallisuus. Periaattei -
den yhdenmukainen täytäntöönpano eri jäsenvaltioissa varmistetaan erityisesti komission toimittamilla tarkastuksilla. Jos 
jossakin jäsenvaltiossa havaitaan tähän liittyviä puutteita, asianmukaisia jatkotoimia toteutetaan osana sääntöjenmukai -
suuden tarkastamismenettelyä.
Suositus 6
Komissio hyväksyy suosituksen.
Komissio aikoo käynnistää näitä kysymyksiä koskevan parhaiden käytänteiden vaihdon.

MISTÄ EU:N JULKAISUJA SAA?
Maksuttomat julkaisut:
  yksi kappale:  
EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu)
  enemmän kuin yksi kappale tai julisteet/kartat:  
Euroopan unionin edustustoista (http://ec.europa.eu/represent_/f_i.htm),
muissa kuin EU-maissa sijaitsevista lähetystöistä (http://eeas.europa.eu/delegations/index_/f_i.htm),  
ottamalla yhteyttä Europe Direct -palveluun (http://europa.eu/europedirect/index_/f_i.htm)  
tai soittamalla 00 800 6 7 8 9 10 11 (maksuton numero koko EU:n alueella) (*).
(*)  Saat pyytämäsi tiedot maksutta. Myös useimmat puhelut ovat maksuttomia, joskin jotkin operaattorit, puhelinkioskit  
tai hotellit voivat periä puheluista maksun.
Maksulliset julkaisut:
 EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu)
Tapahtuma Päivämäärä
Tarkastuksen suunnittelumuistio hyväksytty/ Tarkastus alkoi 15.7.2015
Kertomusluonnos lähetetty komissioon (tai muulle tarkastuskohteelle) 16.6.2016
Lopullinen kertomus hyväksytty kuulemismenettelyn jälkeen 7.9. 2016
Komission (tai muun tarkastuskohteen) viralliset vastaukset saatu kaikilla kielillä 31.8.2016
Täydentäviä ehtoja sovelletaan 7,5 miljoonaan viljelijään. 
Useimmat YMP:n maksut (noin 47 miljardia euroa vuonna 
2015) riippuvat siitä, kuinka viljelijät noudattavat 
ympäristöä, elintarviketurvallisuutta, eläinten terveyttä ja 
hyvinvointia sekä hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa 
koskevia perussääntöjä. Tilintarkastustuomioistuin totesi, 
että komissio ei kyennyt arvioimaan saatavilla olleiden 
tietojen avulla riittävän hyvin täydentävien ehtojen 
vaikuttavuutta. Tulosindikaattoreissa ei otettu huomioon 
sitä, missä määrin viljelijät eivät noudattaneet sääntöjä, 
eikä komissio analysoinut rikkomisten syitä. YMP:hen 
kauden 2014–2020 osalta tehdyt muutokset vähensivät 
täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä, mutta 
valvontamenettelyt ovat kuitenkin yhä monimutkaisia. 
Täydentävien ehtojen täytäntöönpanon kustannuksia ei 
myöskään ole arvioitu riittävän hyvin määrällisesti.
EUROOPAN 
TILINTARKASTUS
TUOMIOISTUIN