Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi vähintään 24 metrin pituisten kalastusalusten yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän perustamisesta"



Virallinen lehti nro C 066 , 03/03/1997 s. 0031



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi vähintään 24 metrin pituisten kalastusalusten yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän perustamisesta" () (97/C 66/09) Neuvosto päätti 8. lokakuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohdan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitealta lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 11. marraskuuta 1996. Esittelijänä oli Eduardo Chagas. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. marraskuuta 1996 pitämässään 340. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 105 ääntä puolesta, yksi vastaan, ja neljä pidättyi äänestämästä. 1. Taustaa 1.1. Kalastusalukset eivät kuuluneet vuonna 1974 solmitun ihmisten turvallisuutta merellä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS) piiriin. Tämän vuoksi ryhdyttiin toimiin sellaisen kalastusalusten erityistarpeet huomioon ottavan sopimuksen aikaan saamiseksi, joka kattaa uusille aluksille asetettavat rakenteelliset vaatimukset ja alusten turvalaitteita koskevat standardit. Tämän työn tuloksena allekirjoitettiin vuonna 1977 Torremolinosissa kalastusalusten turvallisuutta koskeva kansainvälinen yleissopimus, joka tunnetaan Torremolinosin yleissopimuksena. 1.2. Torremolinosin sopimus ei kuitenkaan koskaan astunut voimaan, sillä riittävän moni allekirjoittajavaltioista ei ratifioinut sitä. Kalastuslaivastoiltaan suurimpien maiden vastustuksen voittamiseksi ja tällä välin SOLAS-yleissopimukseen tehtyjen muutosten liittämiseksi myös Torremolinosin yleissopimukseen Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) muutti Torremolinosin yleissopimusta. Tämän tarkastuksen tuloksena syntyi vuoden 1993 Torremolinosin pöytäkirja. 1.3. Pöytäkirjan mukaan tarkastetun yleissopimuksen pääkohtien pakollinen soveltaminen koskee 45-metrisiä ja sitä suurempia aluksia (aikaisemmin sitä sovellettiin 24-metrisiin ja sitä suurempiin aluksiin). 1.4. Tämän jälkeen neuvosto on hyväksynyt Torremolinosin yleissopimukseen perustuvan direktiivin 93/103/EY (), jossa määrätään kalastusaluksella työskentelevien terveyttä ja turvallisuutta koskevat vähimmäisstandardit. Direktiivi koskee vähintään 15-metrisiä uusia ja vähintään 18-metrisiä olemassa olevia aluksia. Torremolinosin sopimusta tarkentava pöytäkirja myöhästytti direktiivin toimeenpanoa ja heikensi sen vaikutusta. Rajoittamalla pakollinen soveltaminen koskemaan vähintään 45-metrisiä aluksia, pöytäkirja rajoitti samalla niiden alusten määrää, joihin sitä sovelletaan, koska 85 % yli 100 bruttotonnin aluksista on pituudeltaan 24 45 metriä. Tästä huolimatta pöytäkirjaa ei ole ratifioinut riittävän moni allekirjoittaja, jotta se voisi astua voimaan. 2. Komission ehdotus 2.1. Koska Torremolinosin pöytäkirjan 3 artiklan 5 kohdassa sallitaan alueelliset järjestelyt, joilla varmistetaan yhdenmukaisen, kaikkia samalla vesialueilla toimivia kalastusaluksia koskevan turvallisuusjärjestelmän täytäntöönpano, komissio aikoo nyt mahdollisuuksien mukaan laajentaa pöytäkirjan vaatimusten kattavuutta vähintään 45-metrisiin ja 24 45-metrisiin aluksiin. 2.2. Komissio katsoo nykyisen ehdotuksen olevan ensimmäisen askeleen kohti entistä parempaa turvallisuutta. Se luo yhdenmukaiset turvallisuusstandardit, jotka koskevat jäsenvaltioiden omia ja niiden sisä- tai aluevesillä kalastavia tai satamissa saalista purkavia kolmansien maiden kalastusaluksia. 2.3. Ehdotus koskee myös Euroopan talousaluetta ja erityisesti Norjaa ja Islantia. 2.4. Ottaen huomioon käytössä oleviin aluksiin kohdistuvan, turvallisuusstandardeista johtuvan taloudellisen rasitteen, komissio ehdottaa, että niihin sovellettaisiin ainoastaan niitä jo nyt koskevia pöytäkirjan toimia. Tämä koskee hengenpelastuslaitteissa käytettäviä radioita, tutkavastaajia, hätämenettelyä, katsastuksia ja harjoituksia sekä radioliikennettä ja aluksen omia navigaatiolaitteita. 2.5. Lopuksi ehdotuksessa esitetään menettely vaatimustenmukaisuustodistuksen myöntömenettelyksi. Tämän tunnustettujen tahojen myöntämän todistuksen tavoitteena on taata tavoitteeksi asetetun turvallisuustason saavuttaminen. 3. Yleistä 3.1. Kalatalous ja sen monet alat ovat hyvin herkkiä ja niiden olemassaolo on uhattuna. Komitea on antanut monta kalataloutta käsittelevää lausuntoa (). Uusia alusten rakennetta, turvavälineitä ja -menettelyjä koskevia vaatimuksia on punnittava huolella, jotteivät ne osaltaan pahentaisi alan säilymistä uhkaavia tekijöitä. Samalla on kuitenkin taattava ihmishenkien, alusten ja vesiympäristön suojelun minimitaso. Nämä seikat huomioon ottaen komitea on tyytyväinen komission ehdotukseen, koska se auttaa parantamaan alan turvastandardeja. 3.2. Komissio itse toteaa, että vaikka kalastus on erityisen tapaturmaherkkä ala, ei tämän ongelman laajuudesta kertovia EU-tilastoja ole olemassa. Komitea kehottaa ryhtymään toimiin tarkan kuvan saamiseksi kalastusaluksia kohdanneiden onnettomuuksien määristä ja vaikutuksista kuolonuhrit, työtapaturmat ja kalastajia vaivaavat työperäiset sairaudet mukaanlukien. 3.3. Komitea kannattaa Torremolinosin pöytäkirjan 3 artiklan 5 kohdan mukaisten alueellisten turvallisuusstandardien asettamista. Sen mielestä näiden standardien tulisi lisäksi koskea kaikkia Välimeren rannikkovaltioita sekä kaikkia eurooppalaisia rannikkovaltioita. Komission tulisi rohkaista ao. kolmansia maita sitoutumaan näihin tavoitteisiin. 3.4. Samalla kun komitea tukee ajatusta, että vaatimukset koskisivat myös EU:n sisä- tai aluevesillä kalastavia tai jäsenvaltioiden satamissa saalista purkavia kolmansien maiden aluksia on määräysten noudattamista sen mielestä vaikea valvoa. Myöskään sitä ei ole määritelty, miten valvoa, ettei standardit alittavista aluksista siirretä saalista vaatimukset täyttäviin aluksiin, jotka voivat tulla jäsenmaiden satamiin sen purkamaan. Nykyisin käytettävissä olevin keinoin on vaikea valvoa, täyttävätkö kolmansien maiden alukset asetetut vaatimukset. Komission tulisi rohkaista jäsenvaltioita lisäämään valvontakeinoja maissa ja vesillä tapahtuvaa valvontaa silmälläpitäen. 3.5. Kuten kohdassa 1.2 mainittiin, vuoden 1997 Torremolinosin yleissopimus ei koskaan astunut voimaan eivätkä edes kaikki jäsenvaltiot neuvoston suosituksesta huolimatta ratifioineet sitä (). 3.6. Komitea pitää erittäin tärkeänä, että kuten komissio ehdottaa ensimmäisenä askeleena asetetaan vähintään 24-metrisiä kalastusaluksia koskevat yhtenäiset turvastandardit ja -vaatimukset. Komitea tukee myös komission aikomusta selvittää käytössä olevia aluksia ja alle 24-metrisiä aluksia koskevia toimia, muita aluksia koskevien toimien lisäksi. Näiden selvitysten tulisi valmistua 1. tammikuuta 1998 mennessä, jotta uudet ehdotukset, jotka komissio aikoo tehdä, koskisivat myös näitä alusryhmiä. 3.7. Ehdotetut toimet koskevat vain noin neljää prosenttia EU:n kalastusaluksista (vähintään 24-metrisiä kalastusaluksia). Pyrkiessään hyväksymään Torremolinosin pöytäkirjan, joka alensi yleissopimuksen turvastandardeja, komissio ei aseta yleisiä, olemassa olevia 24 45-metrisiä aluksia koskevia vaatimuksia sellaisilla tärkeillä turvallisuuteen liittyvillä aloilla kuin palontorjunnan peruskalusto ja hengenpelastuslaitteet. Ehdotuksen tulisi kattaa myös nämä alueet. 3.8. Komissio aikoo laajentaa asetusta 613/91/EEC () koskemaan myös kalastusaluksia. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että alusten omistajat voivat valita sellaisen yhteisön rekisterin, jossa rekisteröintivaatimuksia ehkä tulkitaan joustavammin, ja siten saada rekisteröinti hyväksyttyä toisessa, vaatimuksia tiukemmin tulkitsevassa jäsenvaltiossa. 3.9. Komissio toteaa lopuksi, että mikäli turvallisuusstandardeja kalastusaluksilla halutaan parantaa, on niillä työskentelevien koulutus ensisijaisen tärkeää. Niinpä, vaikkei tämä kuulukaan komission ehdotuksen kattamaan alaan, komitea pyytää komissiota kehottamaan jäsenvaltioita ratifioimaan vuoden 1995 STCW-F yleissopimuksen ("International Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping for Seafarers"), jossa määritellään kalastusaluksilla työskentelevien koulutusta ja lupakirjoja koskevat vähimmäissäännöt. 4. Erityistä 4.1. 1 artiklan 1 kohta Ehdotus koskee myös jäsenvaltioiden sisä- tai aluevesillä, eli 12 meripeninkulman aluevesirajan sisäpuolella purjehtivia kolmansien maiden aluksia. Koska EU-lainsäädäntöön on mahdotonta sisällyttää tätä laajempi rajoitus, komitea suosittaa komissiolle sen varmistamista, että sellaisten kolmansien maiden kanssa solmitut kahdenväliset sopimukset, joiden alukset kuuluvat nykyisen ehdotuksen piiriin, laajennetaan koskemaan 200 meripeninkulman rajaa (yksinomainen talousalue). 4.2. 2 artiklan 1 kohta Joidenkin kolmansien maiden kalastuslaivastoissa on yleisenä käytäntönä siirtää saalis suurempaan, ainoastaan lastin kuljettamiseen käytettävään alukseen. Tämän vuoksi "kalastusaluksen" määrittelyyn tulisi ilmauksen "pyyntiin ja käsittelyyn" jälkeen lisätä ilmaus "tai siirtoon ja kuljetukseen". 4.3. 3 artiklan 2 kohta Komitea toistaa huolensa siitä, etteivät palontorjuntaan ja hengenpelastukseen tarvittavia perusvälineitä koskevat vaatimukset koske nykyisiä 24 45-metrisiä kalastusaluksia. 4.4. 3 artiklan 4 kohta Lippuvaltion viranomaisten vakuutus, että myönnetty todistus on yhteisön vaatimusten mukainen, ei vaikuta riittävältä. Ongelman ratkaisemiseksi komissio voisi turvautua esimerkiksi tarkastuksen ja todistusten myöntämisen tasolla kyseisissä jäsenvaltioissa toteutettaviin yhteistyöohjelmiin. Ohjelmat eivät vaikuttaisi 9 artiklan 1 kohdan mukaisiin tarkastuksiin jäsenvaltioissa. 4.5. 5 artikla Niin Torremolinosin sopimuksessa kuin muuallakin käytetään ilmauksia "vastaavat toimet" tai "viranomaisten vaatimusten mukaiset toimet". Komission tulisi ehdotettuja toimia laajemmin varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan valvontajärjestelmien ja satamavalvonnan koordinointi ja tukea sitä valvontahenkilöstön oikealla koulutuksella. 4.6. 6 artikla (koskee myös 5 artiklaa) Komitea haluaisi tietää, miten komissio aikoo varmistaa samanlaisen menettelyn soveltamisen kolmansien maiden aluksiin. 4.7. 7 ja 8 artikla Neuvoston direktiivi 94/57/EY () määrää yhteiset, aluksia tarkastamaan ja katsastamaan valtuutettuja elimiä ja vastaavia merenkulkuviranomaisten toimia koskevat säännöt ja standardit. Samalla kun komitea myöntää luokituslaitosten tähän liittyvän mahdollisen tärkeän roolin, on sen mielestä tarkastustoiminnassa keskeisen osan säilyttävä merenkulkuviranomaisilla. Yhteisön tuen myöntäminen olisi perusteltavissa tarkastusten riittävän tason takaamiseksi. 4.8. 10 ja 11 artikla Komitean mielestä muutosten hyväksymismenettelyn tulisi olla neuvoston direktiivissä 93/75/EY () olevan 12 artiklan 2 ja 3 kohdan mukainen. Näin jäsenvaltioilla olisi nykyistä enemmän sananvaltaa päätöksiin. 4.9. 11 artikla Edellä mainitun direktiivin 12 artiklan 1 kohdan perusteella muodostettu neuvoa-antava komitea koostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja komission edustaja toimii sen puheenjohtajana. Tulisi kuitenkin ryhtyä toimiin työmarkkinaosapuolten edustajien ottamiseksi mukaan komiteaan tai ainakin heidän kuulemisekseen etukäteen. 4.10. Liite II Kuten edellä mainittiin, näiden liitteessä mainittujen, etenkin palontorjunnan perusvälineitä ja hengenpelastusvälineitä koskevien toimien tulisi koskea myös nykyisiä aluksia. 4.10.1. Liite II, VII luku, 1 sääntö Sääntöön tulisi lisätä toinen kohta, jotta se noudattaisi aluksen rakennusajankohdasta riippumatta tiettyä pakollisia hengenpelastusvälineitä koskevia perusvaatimuksia. 4.11. Liite III, 1.1 kohta 4.11.1. Komitean mielestä myös Itämeren tulisi kuulua soveltamisalueeseen. 4.11.2. Komitean mielestä "pohjoisten vesien" rajan tulisi ennemminkin olla porrastettu ja siten tiettyjen alueiden erityisolot huomioon ottava käsite, eikä sillä tulisi tarkoittaa pelkkää leveysastetta. Bryssel, 27. marraskuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL N:o C 292, 4.10.1996, s. 29 () Council Directive 93/103/EC of 23.11.1993 concerning the minimum safety and health requirements for work on board fishing vessels (13th individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/291/EEC on the introduction of measures to encourage improvements in the satefy and health of workers at work) (OJ 307, 13.12.1993, page 1). () Ks. esim. TSK:n oma-aloitteinen lausunto kalavarojen suojelutoimista ja pyyntioikeuksista (EYVL N:o C 39, 12.2.1996). () Neuvoston 23.9.1980 antama suositus Torremolinosin yleissopimuksen ratifioinnista (EYVL N:o L 259, 2.10.1991). () Neuvoston asetus (ETY) N:o 613/91, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, laivojen siirtämisestä yhteisössä rekisteristä toiseen. () Neuvoston direktiivi 94/57/EY, annettu 22 päivänä marraskuuta 1994, alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista (EYVL N:o L 319, 5.10.1993). () Neuvoston direktiivi 93/75/EY, annettu 13 päivänä syyskuuta 1993, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa sieltä.