PÄÄTELMÄT JA TULEVAISUUDENNÄKYMÄT





1.JOHDANTO

Covid-19-pandemian puhkeaminen muutti silmänräpäyksessä Eurooppaa ja koko maailmaa. Euroopan terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmät sekä taloudellinen ja sosiaalinen palautumiskyky joutuivat koetukselle. Pandemia jättää pysyvän jäljen tapaamme elää ja tehdä työtä. Se vaikuttaa vielä senkin jälkeen, kun virus on jo talttunut. Sen puhkeaminen osui aikaan, jolloin Eurooppa oli jo jonkin aikaa ollut perinpohjaisten muutosten kourissa ilmastonmuutoksen sekä yhteiskunnan ja väestörakenteen muuttumisen vuoksi.

Väestönmuutos vaikuttaa ihmisiin ja heidän elämäänsä. Se vaikuttaa siihen, mitä teemme, miten työskentelemme ja missä asumme. Se vaikuttaa yhteisöihimme ja yhdessä elämiseen. Siinä on kyse ihmisten ja heidän taustojensa moninaisuudesta, joka rikastuttaa ja muovaa yhteiskuntiamme, vahvistaa meitä ja antaa eloa EU:n tunnuslauseelle, joka on moninaisuudessaan yhtenäinen. Tätä tarvitaan enemmän kuin koskaan. Kun Euroopassa asetettuja sulkutoimia aletaan vähitellen ja varovasti purkaa, on muistettava, että on tärkeää ymmärtää yhteiskuntaan kohdistuvia väestönmuutoksen vaikutuksia ja vastata niihin. Tämä on otettava huomioon Euroopan elvytystoimissa ja saaduissa kokemuksissa niin sosiaalisen ja taloudellisen ulottuvuuden kuin terveydenhuollon ja pitkäaikaishoidon yhteydessä sekä monissa muissa asioissa.

Väestörakenteen ja sen vaikutusten ja elpymismahdollisuuksien välinen yhteys on viime viikkoina ja kuukausina tullut selvästi ja usein piinallisesti esiin. Vanhimmat ihmiset ovat kärsineet eniten ja ikääntyneet ovat olleet haavoittuvimpia tässä kriisissä. Heillä on suurempi komplikaatioriski, jos he sairastuvat virustautiin. Lisäksi he ovat olleet tiukimmin eristettyinä niiden lähikontaktien välttämistoimien ja sulkutoimien vuoksi, joita on toteutettu kaikkialla Euroopassa ihmishenkien suojelemiseksi. Sukupolvien välinen solidaarisuus on yksi Euroopan elpymisen kantavista voimista.

Väestörakenteen pitkän aikavälin muutoksen vaikutusten hallintaa voidaan tarkastella seuraavista näkökulmista: miten hoidetaan kansanterveyttä, julkisia varoja tai julkishallintoa ja miten ratkaistaan ongelmia, jotka liittyvät esimerkiksi yksinäisyyteen, avohuoltoon ja välttämättömien palvelujen saatavuuteen. Näiden kysymysten ratkaiseminen on tärkeää elpymisen onnistumiselle. Siitä riippuu, miten nopeasti ja miten laajalti pystymme palaamaan tavalliseen arkeen sekä eheyttämään sosiaalisia verkostoja ja talouksia. Pidemmällä aikavälillä Euroopalla on tässä yhteydessä mahdollisuus rakentaa entistä oikeudenmukaisempaa ja selviytymiskykyisempää yhteiskuntaa.

Kriisin aiheuttamia vahinkoja tai tarvetta käsitellä monenlaisia menetyksiä ei pidä aliarvioida. Tässä yhteydessä voi vaikuttaa ristiriitaiselta todeta, että eurooppalaisilla on yleensä muita pidempi, terveempi ja turvallisempi elämä. Näin tulee kuitenkin olemaan myös pidemmällä aikavälillä, ja eurooppalaisten on syytä olla ylpeitä siitä mittavasta työstä, jota on tehty viime vuosikymmeninä tämän saavuttamiseksi. Euroopassa on maailman kehittyneimmät sosiaaliturva- ja terveydenhuoltojärjestelmät. Yhdessä niin monien etulinjan työntekijöiden osaamisen ja uhrausten kanssa ne ovat auttaneet pelastamaan lukemattomia ihmishenkiä kriisin alusta lähtien. Erityisesti alueilla, joilla väestö on ikääntynyttä, näihin järjestelmiin on kuitenkin kohdistunut ankaria paineita ja ne tarvitsevat edelleen tukea.

Tämän edistyksen ansiosta elämänlaatumme on edelleen ainutlaatuinen ja yhteiskuntamme kuuluvat maailman tasa-arvoisimpiin, vaikka eriarvoisuutta esiintyykin edelleen. Euroopan väestö on ikääntymässä, ja yleisesti halutaan asua pienemmissä kotitalouksissa. Ihmiset vaihtavat asuinpaikkaa entistä useammin, tekevät pidempiä työuria, opiskelevat enemmän ja vaihtavat työpaikkaa useammin. Kaikki nämä suuntaukset vaikuttavat merkittävästi yhteiskuntaamme. Osa niistä on saattanut vaikuttaa siihen, miten virus on päässyt valtaan ja levinnyt joissakin maissa. Tällaisia tekijöitä ovat voineet olla väestön ikääntyminen, kotitalouksien kokoonpano tai väestötiheys.

Näitä kysymyksiä voidaan usein käsitellä parhaiten paikallisella ja aluetasolla. Tämä kuvastaa sitä, että väestörakenteen muutos vaihtelee usein huomattavasti saman maan eri osien välillä. Joillakin alueilla on kaksi haastetta: matala tulotaso ja väestön nopea väheneminen. Nämä alueet ovat useimmiten maaseutualueita. Niillä asuu 31 miljoonaa ihmistä, joten niiden merkitys on huomattava. Eurooppa pyrkii parantamaan elintasoa ja vähentämään eriarvoisuutta. On varmistettava, että ihmisten tarpeet otetaan huomioon ja että heidän asuinseuduillaan on hyvät tulevaisuudennäkymät ja työmahdollisuuksia. On huolehdittava terveydenhuoltopalvelujen, lastenhoitopalvelujen ja koulutuksen saannista ja turvattava muut välttämättömät paikalliset palvelut, kuten postipalvelut, kirjastot ja julkinen liikenne.

Vaikka väestörakenteen muutokset eivät ole uusi asia, ne vaikuttavat elämäämme tuntuvammin. Muutosten huomioon ottaminen on entistäkin tärkeämpää nyt, kun Eurooppa kääntää kurssin elpymisen tielle. Keskittyminen jatkossakin sekä vihreään että digitaaliseen siirtymään auttaa tarjoamaan monia sellaisia innovatiivisia ja kestäviä ratkaisuja, joita tarvitaan väestönmuutoksen vaikutuksista selviytymiseen.

Väestönmuutos vaikuttaa myös Euroopan asemaan maailmassa. Koska Euroopan väestön osuus koko maailman väestöstä supistuu jatkuvasti, on entistäkin tärkeämpää, että EU puhuu ja toimii yksimielisesti ja hyödyntää kaikkia kollektiivisia vahvuuksiaan ja monimuotoisuuttaan. Tätä asiaa olisi tarkasteltava myös niiden Eurooppaan välittömästi vaikuttavien merkittävien väestönmuutosten valossa, joita tapahtuu naapurustossamme ja koko maailmassa.

Tässä kertomuksessa esitellään väestönmuutosta edistäviä tekijöitä ja niiden vaikutuksia kaikkialla Euroopassa. Se auttaa selvittämään, miten väestönmuutoksen pahimmin koettelemia ihmisiä, alueita ja yhteisöjä voidaan parhaiten auttaa sopeutumisessa muuttuviin realiteetteihin kriisin ja kriisistä elpymisen aikana sekä sen jälkeen. Komission työn tavoitteena tällä osa-alueella on parantaa tietämystä ja ennakointikykyä sen varmistamiseksi, että tukea tarvitsevia voidaan auttaa sekä nyt että tulevaisuudessa. Tavoitteena ei välttämättä ole kääntää tai hidastaa näitä suuntauksia vaan antaa sopivia välineitä, joilla voidaan kehittää uusia ratkaisuja ja tukea ihmisiä muutoksesta selviytymisessä.

Viime kädessä pyrkimyksenä on varmistaa, ettei yhtäkään aluetta eikä yhtäkään ihmistä jätetä huomiotta. Näin huolehditaan siitä, että luottamus demokratiaamme säilyy. Sen vuoksi tällä komissiolla on ensimmäistä kertaa demokratiasta ja väestökehityksestä vastaava varapuheenjohtaja ja tämä aihe on esillä myös Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä konferenssissa, jossa kansalaisilla on keskeinen asema entistä selviytymiskykyisemmän, kestävämmän ja oikeudenmukaisemman unionin rakentamisessa. Vaikka monilla näistä osa-alueista toimivalta kuuluu jäsenvaltioille, komissio on valmis näyttämään tietä tunnistamalla ongelmia ja tukemalla kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimia.

2.VÄESTÖNMUUTOSTA EDISTÄVÄT TEKIJÄT EUROOPASSA

Eurooppalaiset elävät pidempään kuin koskaan ennen, ja Euroopan väestö vanhenee vuosi vuodelta. Yhä useammat eurooppalaiset päättävät asua, työskennellä tai opiskella jossakin toisessa EU-maassa, ja Eurooppaan suuntautuva tai Euroopasta lähtevä muuttoliike heilahtelee jatkuvasti. Yhä suurempi määrä eurooppalaisia asuu nyt myös entistä pienemmissä kotitalouksissa, ja lapsia syntyy entistä vähemmän. Nämä väestönmuutosta edistävät tekijät vaihtelevat eri puolilla Eurooppaa usein merkittävästi jopa saman maan eri alueiden välillä.

2.1. PIDEMPI ELINAJANODOTE

Eurooppalaiset elävät entistä pidempään, ja terveiden elinvuosien määrä on keskimäärin lisääntynyt. Sekä miesten että naisten elinajanodote syntymähetkellä on pidentynyt noin kymmenellä vuodella viiden viime vuosikymmenen aikana. Pandemia on tuonut esiin ikääntyvän väestön haavoittuvuudet, mutta se ei todennäköisesti ole muuttanut elinajanodotteen yleistä myönteistä kehitystä.

Vuonna 2070 miesten syntymähetken elinajanodotteen arvioidaan olevan 86,1 vuotta, kun se vuonna 2018 oli 78,2 vuotta. Vastaavan luvun arvioidaan naisilla olevan 90,3 verrattuna aiempiin 83,7 vuoteen. Asuinpaikka vaikuttaa merkittävästi elinajanodotteeseen. Kansallisella tasolla syntymähetken elinajanodote vaihtelee Espanjan 83,5 vuodesta Bulgarian 75 vuoteen.