Suositus

NEUVOSTON SUOSITUS

Ranskan vuoden 2013 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Ranskan vuosien 2012–2017 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 121 artiklan 2 kohdan ja 148 artiklan 4 kohdan,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[1] ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011[2] ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen[3],

ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat[4],

ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,

ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 26 päivänä maaliskuuta 2010 komission ehdotuksen, jolla käynnistetään uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, Eurooppa 2020. Strategian lähtökohtana on tehostaa talouspolitiikan koordinointia, ja siinä keskitytään avainalueisiin, joilla tarvitaan toimia, jotta voidaan parantaa Euroopan mahdollisuuksia vauhdittaa kestävää kasvua ja lisätä kilpailukykyä.

(2) Neuvosto antoi 13 päivänä heinäkuuta 2010 komission ehdotusten perusteella suosituksen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (2010–2014) ja hyväksyi 21 päivänä lokakuuta 2010 päätöksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista[5]. Yhdessä nämä muodostavat ns. yhdennetyt suuntaviivat. Jäsenvaltioita kehotettiin ottamaan yhdennetyt suuntaviivat huomioon kansallisessa talous- ja työllisyyspolitiikassaan.

(3) Valtion- ja hallitusten päämiehet hyväksyivät 29 päivänä kesäkuuta 2012 kasvu- ja työllisyyssopimuksen, joka toimii johdonmukaisina puitteina kansallisen, EU:n ja euroalueen tason toimille kaikkia mahdollisia keinoja, välineitä ja politiikkoja käyttäen. He päättivät toimista, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla, ja ilmaisivat erityisesti täysimääräisen sitoutumisensa Eurooppa 2020 ‑strategian tavoitteiden saavuttamiseen ja maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoon.

(4) Neuvosto antoi 6 päivänä heinäkuuta 2012 suosituksen Ranskan vuoden 2012 kansallisesta uudistusohjelmasta ja lausunnon Ranskan vuosien 2011–2016 tarkistetusta vakausohjelmasta.

(5) Komissio hyväksyi 28 päivänä marraskuuta 2012 vuotuisen kasvuselvityksen[6]. Tästä alkoi vuoden 2013 talouspolitiikan EU-ohjausjakso. Komissio hyväksyi niin ikään 28 päivänä marraskuuta 2012 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 perusteella varoitusmekanismia koskevan kertomuksen[7], jossa se katsoi, että Ranska kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joista laadittaisiin perusteellinen tarkastelu.

(6) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2013 rahoitusvakauden varmistamisen, julkisen talouden vakauttamisen ja kasvun vauhdittamisen painopisteet. Se korosti, että on tarpeen jatkaa eriytettyä, kasvua edistävää julkisen talouden vakauttamista, palauttaa normaalit luotonannon edellytykset, edistää kasvua ja kilpailukykyä, puuttua työttömyyteen ja kriisin sosiaalisiin seurauksiin sekä nykyaikaistaa julkishallintoa.

(7) Komissio julkaisi 10 päivänä huhtikuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laaditun Ranskaa koskevan perusteellisen tarkastelun[8] tulokset. Komissio päättelee analyysinsa perusteella, että Ranskan makrotaloudessa on epätasapainotiloja, jotka edellyttävät seurantaa ja määrätietoisia politiikkatoimia. Kauppataseen ja kilpailukyvyn heikkenemiseen, johon sekä kustannustekijät että muut tekijät vaikuttavat, on kiinnitettävä edelleen huomiota tilanteessa, jossa ulkoinen rahoitusasema heikkenee ja julkinen velka on huomattava. Erityisesti Ranskan talouden koon huomioon ottaen tarve toteuttaa toimia, joilla pienennetään maan talouteen ja talous- ja rahaliiton toimintaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten riskiä, on erityisen huomattava.

(8) Ranska toimitti vuosia 2012–2017 koskevan vuoden 2013 vakausohjelmansa ja vuoden 2013 kansallisen uudistusohjelmansa 30 päivänä huhtikuuta 2013. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on pystytty ottamaan huomioon.

(9) Neuvosto on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaisen vuoden 2013 vakausohjelman arvioinnin perusteella sitä mieltä, että huolimatta huomattavista vakautustoimista, joiden johdosta julkisen sektorin alijäämä supistui 7,5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2009 4,8 prosenttiin vuonna 2012, Ranskan ei odoteta korjaavan liiallista alijäämäänsä vuoden 2013 loppuun mennessä neuvoston vuoden 2009 loppupuolella antaman suosituksen mukaisesti. Tämä johtuu erityisesti talouskehityksestä, joka on ollut heikompaa kuin suosituksen antamisajankohtana odotettiin. Sitä pystyttiin kompensoimaan vain osittain odottamattomilla tuloilla ja lisäksi toimenpiteet painottuivat jossain määrin jakson loppuun. Julkisen talouden kehitysarvion perustana oleva makrotalouden skenaario on realistinen vuoden 2013 osalta mutta ylioptimistinen vuoden 2014 osalta. Viranomaiset odottavat erityisesti, että vaikka kehitys oli pysähdyksissä vuosina 2012 (0 prosenttia) ja 2013 (0,1 prosenttia), BKT kasvaa 1,2 prosenttia vuonna 2014, ja olettavat, että julkisen talouden toimia toteutetaan alijäämän supistamiseksi 2,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Sen sijaan komissio ennustaa, että BKT kasvaa 1,1 prosenttia vuonna 2014 olettaen, että politiikka säilyy muuttumattomana. Tässä arviossa otetaan huomioon vain jo hyväksytyt tai riittävästi määritetyt toimenpiteet, ja sen vuoksi alijäämä olisi 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa kaavaillun julkisen talouden strategian päätavoitteena on viime vuoden ohjelman tapaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen eli rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema. Tämä tavoite ylittää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen tavoitteen. Keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisvuosi on 2016, kun edellisessä vakausohjelmassa se oli 2015. Vakausohjelmassa esitetty suunniteltu alijäämä noudattaa tavoitetta, jonka mukaan liiallinen alijäämä saadaan korjattua viimeistään vuonna 2014 eli vuotta myöhemmin kuin mikä oli neuvoston liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä vuoden 2009 loppupuolella asettama tarkistettu määräaika. Kun otetaan huomioon ohjelmassa esitetyt ylioptimistiset vuoden 2014 kasvuennusteet, neuvosto katsoo, että viranomaisten suunnittelemilla julkisen talouden toimilla ei pystytä korjaamaan liiallista alijäämää viimeistään vuonna 2014, ellei tuolloin toteuteta myös muita toimia, joilla vakautusta tehostetaan merkittävästi. Suunniteltuja säästöjä ja lisätuloja ei ole myöskään määritetty tarkemmin. Näin ollen sekä vuoden 2014 että vuoden 2015 toimenpiteet on määritettävä, jotta voidaan varmistaa uskottavasti, että liallinen alijäämä korjataan viimeistään vuonna 2015 [neuvoston suosituksen mukaisesti]. Koska (komission uudelleen laskeman) rakenteellisen alijäämän odotetaan olevan –0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 (–0,3 prosenttia vuonna 2017), keskipitkän aikavälin tavoitetta ei saavuteta ohjelmakauden loppuun mennessä. Edistyksen kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta odotetaan kyseisenä vuonna olevan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen eli alle vertailuarvon, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Julkinen velka on kasvanut huomattavasti kriisin alkamisen jälkeen. Velan määrä suhteessa BKT:hen oli 64,2 prosenttia vuonna 2007. Se oli kasvanut 90,2 prosenttiin vuonna 2012, ja komission yksiköiden kevään 2013 talousennusteen mukaan sen odotetaan kasvavan edelleen 96,2 prosenttiin vuoden 2014 loppuun mennessä. Viranomaiset odottavat velkasuhteen olevan suurimmillaan 94,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014 ja supistuvan sen jälkeen 88,2 prosenttiin vuonna 2017. Ranska on vuodesta 2016 alkaen velkaperusteen noudattamisen suhteen siirtymävaiheessa.

(10) Kun otetaan huomioon velan suuri määrä, joka kasvaa edelleen, ja se, että liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa lykätään jälleen [vuoteen 2015], on entistä tärkeämpää, että vuoden 2013 talousarvio pannaan tiukasti täytäntöön ja merkittäviä vakautustoimenpiteitä toteutetaan määrätietoisesti seuraavina vuosina. On erityisen tärkeää, että Ranskan julkiset menot kasvavat huomattavasti hitaammin kuin potentiaalinen BKT, koska rakenteellisen alijäämän korjautuminen on tähän mennessä perustunut pääasiallisesti tulojen kasvuun. Tältä osin meneillään olevan julkisten menojen arvioinnin (Modernisation de l’action publique), jonka piiriin kuuluvat valtionhallinnon lisäksi paikallis- ja sosiaaliturvahallinto, odotetaan tarjoavan suunnan julkisten menojen tehokkuuden parantamiselle entisestään. Erilaisia hallintotasoja ja toimivaltuuksia voitaisiin keventää edelleen synergian, tehokkuusetujen ja säästöjen saavuttamiseksi. Suunnitteilla olevan, hallinnon hajauttamista koskevan uuden lain pitäisi auttaa tämän ongelman ratkaisemisessa. Kun otetaan huomioon, että terveydenhuoltomenojen odotetaan kasvavan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, julkisia terveydenhuoltomenoja ja erityisesti lääkemenoja onkin jatkossa tarkasteltava huolellisemmin ja tehokkaammin. Eläkkeitä käsittelevän neuvoa-antavan neuvoston (Conseil d’orientation des retraites) uusimpien ennusteiden mukaan eläkejärjestelmä pysyy alijäämäisenä vuoteen 2018, mikä on ristiriidassa vuonna 2010 asetetun uudistustavoitteen kanssa. Tarkoituksena oli saavuttaa tasapainoinen järjestelmä viimeistään vuonna 2018. Lisäksi vuoden 2010 uudistuksen osittainen peruuttaminen on vastoin neuvoston suositusta. Tämän perusteella eläkejärjestelmä on edelleen pahasti alijäämäinen vuoteen 2020 asti, ja tilanteen korjaamiseksi on toteutettava kiireellisesti uusia politiikkatoimia, mutta kuitenkin niin, että järjestelmä säilyy riittävänä. Tällaisia toimenpiteitä voisivat olla vähimmäiseläkkeeseen ja täyteen eläkkeeseen vaadittavien eläkeikien nostaminen sekä täyteen eläkkeeseen oikeuttavan maksukauden pidentäminen, indeksointisääntöjen mukauttaminen ja lukuisten yleiseen järjestelmään tiettyjen työntekijäryhmien osalta liittyvien vapautusten tarkistaminen. Kun otetaan huomioon työvoimakustannusten kielteinen vaikutus, sosiaaliturvamaksujen korottamista olisi vältettävä. Ranskan julkisen talouden kohtaamien haasteiden vuoksi on olennaisen tärkeää, että julkisen talouden toimenpiteitä täydennetään rakenteellisiin uudistuksiin tähtäävillä tehostetuilla toimilla, jotta voidaan tukea ja lisätä Ranskan talouden pitkän aikavälin kasvupotentiaalia.

(11) Kuten vuoden 2013 perusteellinen tarkastelu osoittaa, Ranskan kilpailukyky on edelleen merkittävä haaste, sillä maan osuus vientimarkkinoista on viime vuosina heikentynyt huomattavasti. Ranskan hallitus ehdotti marraskuussa 2012 useita politiikkatoimia ns. kilpailukykyä koskevan sopimuksen puitteissa. Yritysverotuksessa käyttöön otettu hyvitys (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi – CICE) on merkittävä toimenpide (sen vuosivaikutuksen odotetaan olevan 20 miljardia euroa), jonka pitäisi alentaa työvoimakustannuksia. Lisätoimia tarvitaan, sillä uusi verohyvitys vasta puolittaa kuilun Ranskan verokiilan ja OECD:n keskiarvon välillä mediaanitulojen tasolla. Lisäksi vuodesta 2010 alkaen toteutettujen julkisen talouden toimenpiteiden kokonaisvaikutus johtaa yritysverotuksen kiristymiseen, vaikka edellä mainittu hyvitys jätettäisiinkin huomiotta. Heinäkuussa 2012 päätetyllä vähimmäispalkan korotuksella – vaikkakin se oli vähäinen – saattaa olla kielteinen vaikutus työllisyyteen ja kilpailukykyyn, kuten neuvoston vuonna 2012 antamassa suosituksessa painotettiin. Vuosina 2002–2012 vähimmäistuntipalkka nousi 38 prosenttia (16 prosenttia reaaliarvona laskettuna). Korkea vähimmäispalkka, joka on kaksi kolmannesta mediaanipalkasta, kompensoidaan työnantajille osittain myöntämällä erilaisia vapautuksia sosiaaliturvamaksuista. Tähän liittyvät julkisen talouden kustannukset ovat kasvaneet nopeasti viime vuosina, mikä johtuu osittain vähimmäispalkan nopean kasvun kompensoimisesta, ja ne ovat yli 1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lisäksi vaihtoehtoiset välineet, kuten tulotukijärjestelmät (Prime pour l'emploi ja Revenu de solidarité active), ovat vähimmäispalkkaa tehokkaampia välineitä työssäkäyvien köyhyyden poistamiseksi.

(12) Muun kuin hintakilpailukyvyn osalta on todettava, että vaikka hallitus on vastikään uudistanut vientistrategiaansa, vientisuuntautuneiden verkostojen ja kumppanuuksien kehittämisen tukeminen edistäisi pk-yritysten kansainvälistymistä[9]. Toimenpiteitä voitaisiin yleensäkin toteuttaa sen varmistamiseksi, että liiketoimintaympäristö edistää pk-yritysten kasvua. Huolimatta yritysten huomattavista ponnisteluista T&K-valtaisilla sektoreilla ja hallituksen myöntämästä merkittävästä tuesta (mm. tutkimusinvestoinneista myönnettävä verohyvitys), high-tech- ja medium-tech-yritysten osuus Ranskan taloudesta on vaatimaton ja sitä paitsi kutistumaan päin. Sen vuoksi näillä sektoreilla on edistettävä pk-yritysten ja välikoon yritysten (ETI) perustamista ja kasvua parantamalla niitä toimintaedellytyksiä, jotka kannustavat innovointiin ja yrittäjyyteen. Julkisen tutkimustoiminnan ja yksityisten yritysten yhdistämiseksi kehitettyä klusteripolitiikkaa voitaisiin myös suunnata enemmän lähellä toisiaan sijaitsevien yksityisten yritysten välisiin myönteisiin ulkoisvaikutuksiin. Lisäksi tohtorintutkinnosta ja tutkimustyöstä olisi tehtävä tarpeeksi houkuttelevaa yksityisten yritysten ja tutkimuslaitosten välisten yhteyksien parantamiseksi.

(13) Palvelusektorilla tapahtui vain jonkin verran edistymistä vuonna 2012. Ei esimerkiksi käynnistetty horisontaalista uudistusta, jonka avulla olisi poistettu säänneltyihin aloihin ja ammatteihin liittyvät perusteettomat rajoitukset. Moniin ammatinharjoittajana toimiviin palveluntarjoajiin sovelletaan edelleen rajoituksia oikeusmuodon ja osakeomistuksen rakenteen osalta (esim. eläinlääkäreille ja asianajajille asetetut pääomaomistusta koskevat rajoitukset). Useilla sektoreilla (mm. taksit, eräät terveydenhuoltoalan ammatit, notaarit ja muut oikeusalan ammatit) on edelleen muita huomattavia esteitä, jotka haittaavat markkinoille pääsyä tai toiminnan harjoittamista (kuten kaupallista viestintää koskevat säännökset, kiintiöt tai alueelliset rajoitukset). Vähittäissektorilla on edelleen runsaasti sääntelyä, kuten vähittäismyymälöiden perustamisen yhteydessä sovellettavat raskaat ja aikaa vievät lupamenettelyt. Lisäksi kielto myydä kustannuksia halvemmalla johtaa moniin vääristymiin, kun taas tuottajien ja pienien myymälöiden tukemista koskeva tavoite voitaisiin saavuttaa myös vähemmän kilpailua vääristävillä toimenpiteillä. Säänneltyjen alojen ja ammattien kohtuuttomat rajoitukset haittaavat kilpailua ja nostavat palvelujen hintoja. Kuten perusteellisesta arvioinnista ilmenee, välillisten palvelujen korkeammat hinnat, joiden osuus on lähes neljännes valmistusteollisuuden tuotantokustannuksista, vaikuttavat ranskalaisten yritysten ulkoiseen kilpailukykyyn. Verkkotoimialoilla tapahtui vuonna 2012 jonkin verran edistymistä. Ranskan sähkömarkkinat kuuluvat edelleen EU:n keskittyneimpiin. Sähkön ja kaasun säännellyt hinnat vääristävät kilpailua ja estävät uusien toimijoiden pääsyn markkinoille. Muiden kuin kotitalouksien säännellyt hinnat olisi poistettava Ranskan viranomaisten kanssa sovitun aikataulun mukaisesti. Myös yhteenliittämiskapasiteetin lisääminen naapurimaiden kanssa ja vesivoimaloiden toimiluvista käynnistettävät tarjouskilpailut edistäisivät kilpailua sähkömarkkinoilla. Rautatieliikenteessä rahtiliikenteen markkinat eivät ole yhtä dynaamiset kuin muissa jäsenvaltioissa eikä matkustajaliikennettä ole avattu kilpailulle, kansainvälisiä palveluja lukuun ottamatta. Tulevalla uudistuksella pitäisi varmistaa, että uusi ”infrastruktuurin yhdennetty ylläpitäjä” pysyy riippumattomana suhteessa vakiintuneeseen toimijaan, jotta uusille toimijoille voidaan taata oikeudenmukainen ja syrjimätön pääsy markkinoille.

(14) Ranskan verojärjestelmä on edelleen monimutkainen ja tehoton, sillä erilaisia vapautuksia ja erityisvähennyksiä on paljon, mutta myös lainsäädäntöä muutetaan usein. Vaikka verotukien vähentämiseen ja yksinkertaistamiseen tähtääviä toimia on toteutettu, menetettyjen verotulojen määrä on edelleen suuri. Kasvua ja sosiaalista hyvinvointia voitaisiin edistää paremmin soveltamalla lähestymistapaa, jossa veropohja on laaja ja veroaste alhainen. Alennettua alv-kantaa on tarkoitus korottaa 7 prosentista 10 prosenttiin tammikuusta 2014 alkaen. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta lisätoimet ovat vielä tarpeen. Vero- ja sosiaaliturvajärjestelmään liittyvien vapautusten kustannukset ovat edelleen hyvin suuret, jopa 10 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka eräät alennetut alv-kannat, joita sovelletaan mm. ravintolapalveluihin, ovat osoittautuneet tehottomiksi, riittävän eriytettyjä poliittisia toimenpiteitä ei ole toteutettu. Edellä mainitulla alennettujen ja yleisten alv-kantojen korotuksella osittain rahoitetun kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävän verohyvityksen (CICE) käyttöönoton myötä verotaakkaa siirretään työn verotuksesta muualle. Lisätoimille on kuitenkin tarvetta, erityisesti jotta voidaan tasapainottaa ympäristöverojen osuutta verotuloista. Ranska toteutti viime vuonna joitakin toimenpiteitä puuttuakseen velanottoa suosiviin yritysten verokannusteisiin. Ranskan on kuitenkin mahdollista parantaa tätä tilannetta edelleen (korkovähennyksiä rajoitetaan vain yli 3 miljoonan euron ylittävältä osuudelta ja vain 15:tä prosenttia kyseisen rajan ylittävistä koroista ei saa vähentää verotuksessa vuonna 2013; vuonna 2014 määrä olisi 25 prosenttia).

(15) Työttömyysaste on noussut: se oli 9,7 prosenttia vuonna 2010 ja 10,2 prosenttia vuonna 2012. Komission ennusteen mukaan työttömyysaste nousee 10,6 prosenttiin vuonna 2013 ja 10,9 prosenttiin vuonna 2014, koska talouskasvu pysyy heikkona. Tätä taustaa vasten Ranskan työmarkkinoiden segmentoituminen aiheuttaa edelleen huolta. Todennäköisyys siirtyä tilapäisestä työstä vakituiseen oli vain 10,6 prosenttia vuonna 2010, kun EU:n keskiarvo oli 25,9 prosenttia. Tämän vuoksi epävarmoissa työsuhteissa olevat matalan taitotason työntekijät joutuvat yleensä kärsimään kaikkien työmarkkinoita koskevien sopeutustoimien seurauksista. Työmarkkinaosapuolet tekivät tammikuussa 2013 työpaikkojen turvaamista koskevan monialasopimuksen (ANI), jonka pohjalta annettiin toukokuussa 2013 uusi laki. Siinä lisätään työntekijöiden oikeuksia puuttumalla irtisanomisten oikeudelliseen epävarmuuteen ja annetaan työnantajille lisää joustavuutta. Laki on edistysaskel kohti paremmin toimivia työmarkkinoita. Tämän uudistuksen täytäntöönpano ja sen vaikutukset ovat kuitenkin vielä epävarmoja. Syynä tähän on se, että monialasopimusta koskevan lain antamisen jälkeen tarvitaan muita ala- tai yrityskohtaisia sopimuksia ennen kuin sopimus voi tulla täysimääräisesti voimaan.

(16) Kuudesosa Ranskan nuorisosta keskeyttää yleissivistävän tai ammatillisen koulutuksen ilman loppututkintoa. Tämä on erityisen huolestuttavaa siksi, että nuorisotyöttömyysaste oli 25,4 prosenttia vuoden 2012 lopussa, ja vähiten ammattitaitoisten nuorten riski joutua työttömäksi oli lähes kaksi kertaa suurempi. Oppisopimuskoulutusjärjestelmät olisi saatettava erityisesti näiden vähiten koulutettujen nuorten ulottuville. Kansallisten ohjelmien mukauttamisella nuorisotakuuta koskevaan neuvoston suositukseen odotetaan olevan rakentava osuus näihin haasteisiin vastaamisessa. Vuonna 2009 aloitetuista uudistuksista huolimatta aikuisten osallistuminen elinikäiseen oppimiseen jää Ranskassa alle EU:n keskitason (5,7 prosenttia vuonna 2012; alhaisen taitotason omaavien aikuisten osalta osallistumisaste oli 2,5 prosenttia). Suunniteltu toimivallan siirto alueneuvostoille saattaa tarjota mahdollisuuden puuttua nykyjärjestelmän heikkouksiin. Ranskassa 55–64-vuotiaiden työllisyysaste on EU:n alimpia (45,7 prosenttia vuoden 2012 viimeisellä vuosineljänneksellä), ja ikääntyneiden työttömyys on nousussa. Ns. sukupolvisopimukset ovat askel oikeaan suuntaan, vaikka ei olekaan selvää, missä määrin ne vaikuttavat ikääntyneiden työntekijöiden työllisyyteen ja helpottavat vanhempien työnhakijoiden paluuta työelämään. Ranskan työttömyysetuuksiin kohdistuvat julkiset menot kasvoivat 5,3 prosenttia vuonna 2012 ja vakausohjelman mukaan niiden odotetaan kasvavan 6,1 prosenttia vuonna 2013. Työttömyysetuusjärjestelmää olisi uudistettava, sillä järjestelmän yhteenlaskettu alijäämä nousee muussa tapauksessa lähes 1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoden 2013 loppuun mennessä. Erityisesti olisi tarkistettava joitain seikkoja, kuten etuuksia koskevia kelpoisuusehtoja, etuuksien alenemista ajan mittaan tai tulojen korvausasteita niiden työntekijöiden osalta, joilla on korkeimmat palkat, jotta voidaan varmistaa, että työn kannusteet ovat riittävät. Julkisen työnhakupalvelun (Pôle emploi) uudessa kolmikantasopimuksessa määrätään työnhakijoiden seurantatoimien eriyttämisestä. Työvoimaneuvojan keskimääräinen asiakaskunta on kuitenkin entisestään paisunut työttömyyden lisääntyessä, ja heikko taloudellinen tilanne vaikeuttaa Pôle emploi ‑strategian uudelleensuuntaamista. Kaiken kaikkiaan on tarpeen toteuttaa lisätoimia heikkojen talousnäkymien vuoksi ja koska työttömyyden odotetaan Ranskassa edelleen lisääntyvän.

(17) Komissio on EU-ohjausjakson osana analysoinut kattavasti Ranskan talouspolitiikkaa. Se on arvioinut vakausohjelman ja kansallisen uudistusohjelman ja esittänyt perusteellisen tarkastelun. Se on ottanut huomioon ei vain niiden merkityksen Ranskan finanssipolitiikan sekä sosiaali- ja talouspolitiikan kestävyyden kannalta vaan myös sen, ovatko ne EU:n sääntöjen ja ohjeiden mukaisia, koska unionin yleistä talouden ohjausta on tarpeen tehostaa antamalla EU:n tason panos tuleviin kansallisiin päätöksiin. EU-ohjausjakson yhteydessä annetut komission suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1–6.

(18) Neuvosto on tutkinut Ranskan vakausohjelman tämän arvioinnin perusteella, ja sen lausunto[10] ilmenee erityisesti jäljempänä esitettävästä suosituksesta 1.

(19) Neuvosto on tutkinut kansallisen uudistusohjelman ja vakausohjelman komission perusteellisen tarkastelun ja tämän arvioinnin perusteella. Makrotalouden epätasapainotilojen ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 6 artiklan nojalla annetut neuvoston suositukset ilmenevät jäljempänä esitettävistä suosituksista 1, 2, 3, 4, 5 ja 6.

(20) Komissio on EU-ohjausjakson osana myös analysoinut koko euroalueen talouspolitiikkaa. Neuvosto on antanut tämän perusteella erityisiä suosituksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro. Myös Ranskan olisi varmistettava, että kyseiset suositukset pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja oikea-aikaisesti,

SUOSITTAA, että Ranska toteuttaisi vuosina 2013–2014 toimia, joilla se

1. lujittaa julkisen talouden strategiaa ja jatkaa sen toteuttamista vuonna 2013; parantaa sopeutuksen uskottavuutta määrittelemällä viimeistään syksyllä 2013 tarvittavat toimenpiteet vuodeksi 2014 ja sen jälkeiselle ajalle ja toteuttamalla ne sen varmistamiseksi, että liiallinen alijäämä korjataan kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2015 ja liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä annetuissa neuvoston suosituksissa määritellyt rakenteelliset sopeutustoimet toteutetaan; käyttää kaikki odottamattomat tulot alijäämän korjaamiseen; julkisen talouden epätasapainotilojen korjaaminen kestävällä tavalla edellyttää, että toteutetaan uskottavasti määrätietoisia rakenteellisia uudistuksia, jotka lisäävät talouden sopeutumiskykyä ja edistävät kasvua ja työllisyyttä; säilyttää kasvua edistävän julkisen talouden vakauttamisuran ja parantaa julkisten menojen tehokkuutta erityisesti toteuttamalla suunnitellusti kaikkia julkisyhteisöjen alasektoreita koskevien menoryhmien tarkistuksen; ryhtyy toimiin tulevan, hallinnon hajauttamista koskevan lain puitteissa parempien synergiaetujen ja säästöjen saavuttamiseksi valtion-, alue- ja paikallishallinnossa; jatkaa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen rakenteellista sopeutusta tarvittavalla vauhdilla niin, että keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan viimeistään vuonna 2016; ryhtyy toimenpiteisiin vuoden 2013 loppuun mennessä eläkejärjestelmän saattamiseksi tasapainoon kestävällä tavalla viimeistään vuonna 2020, esimerkiksi ottamalla käyttöön indeksointisäännöt, korottamalla edelleen lakisääteistä eläkeikää ja pidentämällä täyteen eläkkeeseen oikeuttavaa maksuaikaa sekä tarkistamalla erityisjärjestelmiä niin, että vältetään työnantajien sosiaaliturvamaksujen korottaminen, ja parantaa terveydenhuoltomenojen kustannustehokkuutta myös lääkemenojen alalla;

2. varmistaa, että työvoimakustannuksiin vaikuttava, kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävä verohyvitys (crédit d’impôt compétitivité et emploi) vähentää työvoimakustannuksia suunnitellulla määrällä ja että sen vaikutusta ei heikennetä muilla toimenpiteillä; ryhtyy lisätoimiin työvoimakustannusten alentamiseksi, erityisesti toteuttamalla toimenpiteitä työnantajien sosiaaliturvamaksujen alentamiseksi; varmistaa, että vähimmäispalkan kehitys tukee kilpailukykyä ja työpaikkojen luomista, ottaen huomioon palkkatukijärjestelmät ja vapautukset sosiaaliturvamaksuista;

3. ryhtyy toimenpiteisiin liiketoimintaympäristön parantamiseksi ja edistää erityisesti pienten ja keskisuurten sekä välikoon yritysten innovointi- ja vientikapasiteettia; käynnistää erityisesti ilmoitetun sääntelykehyksen yksinkertaistamista koskevan hankkeen ja parantaa innovointiin kannustavia toimintaedellytyksiä edistämällä tekniikansiirtoa ja tutkimusten kaupallista hyödyntämistä esimerkiksi kohdentamalla kilpailukykykeskukset uudelleen;

4. ryhtyy toimenpiteisiin kilpailun lisäämiseksi palvelusektorilla; poistaa perusteettomat rajoitukset, jotka koskevat pääsyä asiantuntijapalveluiden harjoittamiseen ja niiden piirissä toimimista, erityisesti oikeusmuodon, osakeomistuksen rakenteen, kiintiöiden ja alueellisten rajoitusten osalta; ryhtyy toimiin myymälöiden avaamista koskevan lupamenettelyn yksinkertaistamiseksi ja poistaa tappiollista myyntiä koskevan kiellon; poistaa kaasun ja sähkön säännellyt hinnat muilta kuin kotitalousasiakkailta ja lisää yhteenliittämiskapasiteettia naapurimaiden kanssa; avaa rautatiealalla kotimaisen matkustajaliikenteen kilpailulle;

5. jatkaa verojärjestelmän yksinkertaistamista ja parantaa sen tehokkuutta huolehtimalla kuitenkin samalla verosääntöjen jatkuvuudesta pitkällä aikavälillä; toteuttaa toimenpiteitä poistaakseen velanoton suosimisen yritysverotuksessa; tehostaa toimia, joiden avulla vähennetään ja yksinkertaistetaan henkilö- ja yritystuloverohyvityksiä samalla kun lakisääteisiä veroasteita alennetaan; saattaa alennetut alv-kannat lähemmäs yleistä verokantaa ja poistaa tehottomat alennetut verokannat; ryhtyy lisätoimiin, joiden avulla verotaakkaa voitaisiin siirtää työn verotuksesta ympäristö- tai kulutusverotukseen;

6. panee täysimääräisesti ja viipymättä täytäntöön tammikuussa 2013 tehdyn monialasopimuksen työmarkkinaosapuolia kuullen; toteuttaa lisätoimia työmarkkinoiden segmentoitumisen torjumiseksi erityisesti puuttumalla tilapäistyövoimaa välittävien toimistojen työntekijöiden tilanteeseen; käynnistää pikaisesti työttömyysetuusjärjestelmän uudistuksen yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa varmistaakseen järjestelmän kestävyyden ja huolehtii samalla siitä, että järjestelmä tarjoaa riittävät kannusteet työhön palaamiseksi; nostaa ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysastetta ja edistää heidän osallistumistaan työmarkkinoille; toteuttaa erityisiä toimia ikääntyneiden työttömien työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi erityisesti neuvonnan ja koulutuksen avulla; parantaa aikuisten ja erityisesti vähiten koulutusta saaneiden ja työttömien osallistumista elinikäiseen oppimiseen; varmistaa, että julkiset työvoimapalvelut tarjoavat työttömille tehokkaasti yksilöllistä tukea ja että aktiivinen työmarkkinapolitiikka kohdistetaan vähäosaisimpiin; toteuttaa lisätoimenpiteitä parantaakseen siirtymistä koulusta työelämään esimerkiksi nuorisotakuun ja oppisopimuskoulutuksen edistämisen avulla.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

[2] EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25.

[3] COM(2013) 360 final.

[4] P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.

[5] Neuvoston päätös 2013/208/EU, annettu 22 päivänä huhtikuuta 2013.

[6] COM(2012) 750 final.

[7] COM(2012) 751 final.

[8] SWD(2013) 117 final.

[9] Euroopan komissio (2011) ”Pieni yritys, suuri maailma – uusi yhteistyöhanke avaa maailmanmarkkinoita pk-yrityksille”, KOM(2011) 702.

[10] Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.