Komission tiedonanto kantelujen käsittelystä komissiossa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisesti (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro C 101 , 27/04/2004 s. 0065 - 0077



Komission tiedonanto kantelujen käsittelystä komissiossa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisesti (2004/C 101/05) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) I JOHDANTO JA TIEDONANNON AIHE 1. Asetuksella (EY) N:o 1/2003(1) luodaan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskeva rinnakkaisen toimivallan järjestelmä, johon kuuluvat komissio sekä jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet. Asetuksessa tunnustetaan erityisesti komission ja julkisina täytäntöönpanoviranomaisina toimivien kansallisten kilpailuviranomaisten sekä jäsenvaltioiden tuomioistuinten toisiaan täydentävät tehtävät; tuomioistuimet tekevät päätöksiä yksityisten asianosaisten välisissä oikeudenkäynneissä turvatakseen 81 ja 82 artiklasta johtuvat yksilön oikeudet(2). 2. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 mukaisesti julkiset täytäntöönpanoviranomaiset voivat keskittyä tutkimaan 81 ja 82 artiklan vakavaa rikkomista, jonka selville saaminen on usein vaikeaa. Viranomaiset voivat kuitenkin hyödyntää täytäntöönpanotoiminnassaan yritysten ja kuluttajien toimittamia tietoja. 3. Tämän vuoksi komissio haluaa rohkaista kansalaisia ja yrityksiä ilmoittamaan täytäntöönpanoviranomaisille epäillyistä kilpailusääntöjen rikkomisista. Rikkomisesta voidaan ilmoittaa komissiolle kahdella tavalla, joista ensimmäinen on asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan mukaisen kantelun tekeminen. Kantelujen on asetuksen N:o 773/2004(3) 5-9 artiklan mukaisesti täytettävä tietyt vaatimukset. 4. Toinen rikkomisen ilmoittamistapa on toimittaa markkinatietoja joutumatta noudattamaan asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan nojalla tehdylle kantelulle asetettuja vaatimuksia. Komissio on luonut tätä tarkoitusta varten verkkosivuston, jolle kerätään kansalaisten ja yritysten sekä niiden yhteenliittymien sille toimittamia tietoja epäillyistä 81 ja 82 artiklan rikkomisista. Komissio voi aloittaa asian tutkinnan näiden tietojen perusteella(4) Epäiltyjä rikkomisia koskevat tiedot voidaan toimittaa verkkosivustolle, jonka osoite on http://europa.eu.int/dgcomp/ info-on-anti-competitive-practices, tai osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto B - 1049 Bruxelles/Brussel 5. Tässä tiedonannossa pyritään antamaan ohjeita kansalaisille ja yrityksille, jotka etsivät apua epäiltyihin kilpailusääntöjen rikkomisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1/2003 ja komission asetuksen N:o 773/2004 soveltamista yhteisöjen tuomioistuimissa. Tiedonannon kaksi pääosaa ovat seuraavat: - Osassa II annettavilla tiedoilla pyritään helpottamaan päätöksen tekemistä siitä, kannattaisiko asiasta tehdä kantelu komissiolle vai olisiko se parempi saattaa kansallisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Lisäksi tässä osassa kerrataan periaatteet, joita sovelletaan komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten väliseen työnjakoon asetuksen N:o 1/2003 mukaisessa täytäntöönpanojärjestelmässä ja jotka määritetään tiedonannossa(5) yhteistyöstä kansallisten kilpailuviranomaisten verkostossa. - Osassa III annetaan tietoja menettelytavasta, jota komissio soveltaa käsitellessään asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kanteluja. 6. Tässä tiedonannossa ei käsitellä seuraavia tilanteita: - jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan nojalla tekemät kantelut; - kantelut, joissa komissiota pyydetään toteuttamaan jäsenvaltioon kohdistuvia toimenpiteitä perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan nojalla yhdessä 81 ja 82 artiklan kanssa; - valtiontukia koskevaan perustamissopimuksen 87 artiklaan liittyvät kantelut; ja - jäsenvaltioiden tekemiä rikkomuksia koskevat kantelut, joita komissio voi ajaa perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla(6). II EPÄILTYJÄ 81 JA 82 ARTIKLAN RIKKOMISIA KOSKEVIEN KANTELUJEN TEKEMISEKSI KÄYTETTÄVISSÄ OLEVAT MAHDOLLISUUDET A. ASETUKSELLA (EY) N:o 1/2003 LUODUN UUDEN TÄYTÄNTÖÖNPANOJÄRJESTELMÄN MUKAISET KANTELUT 7. Kantelija voi kantelun luonteesta riippuen tehdä kantelun joko kansalliselle tuomioistuimelle tai julkisena täytäntöönpanoviranomaisena toimivalle kilpailuviranomaiselle. Tässä luvussa annetaan mahdollisille kantelijoille tietoja, joiden tarkoituksena on auttaa niitä tekemään perusteltu päätös siitä, olisiko niiden syytä kääntyä komission, jäsenvaltion kilpailuviranomaisen vai kansallisen tuomioistuimen puoleen. 8. Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on turvata yksilön oikeudet, mikä velvoittaa ne tekemään päätöksen kaikista niiden ratkaistaviksi saatetuista asioista. Julkisilla täytäntöönpanoviranomaisilla ei kuitenkaan ole resursseja tutkia kaikkia kanteluja vaan niiden on määriteltävä asioiden käsittelyn painopisteet. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että komissio, jonka tehtävänä on perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan nojalla huolehtia perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa määrättyjen periaatteiden soveltamisesta, vastaa yhteisön kilpailupolitiikkaa koskevien suuntaviivojen määrittelystä ja täytäntöönpanosta, ja suorittaakseen tämän tehtävän tehokkaasti sillä on oikeus asettaa sen käsiteltäväksi saatetut kantelut tärkeysjärjestykseen(7). 9. Asetuksella (EY) N:o 1/2003 annetaan komission ohella jäsenvaltioiden tuomioistuimille ja kilpailuviranomaisille valtuudet soveltaa 81 ja 82 artiklaa kokonaisuudessaan. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 yhtenä päätavoitteena on saada jäsenvaltioiden tuomioistuimet ja kilpailuviranomaiset osallistumaan tehokkaasti 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanoon(8). 10. Lisäksi asetuksen (EY) N:o 1/2003 3 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja kilpailuviranomaisten on sovellettava 81 ja 82 artiklaa kaikkiin sellaisiin sopimuksia ja menettelytapoja koskeviin asioihin, jotka saattavat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, aina kun ne soveltavat kansallista kilpailulainsäädäntöä kyseisiin asioihin. Lisäksi asetuksen 11 ja 15 artiklalla luodaan erilaisia järjestelyjä, joiden avulla jäsenvaltioiden tuomioistuimet ja kilpailuviranomaiset voivat tehdä komission kanssa yhteistyötä 81 ja 82 artiklan soveltamisessa. 11. Tämän uuden lainsäädäntökehyksen avulla komissio aikoo kohdentaa täytäntöönpanoon liittyvät resurssinsa uudelleen noudattaen seuraavia periaatteita: - etusija annetaan yhteisön kilpailusääntöjen täytäntöönpanolle asioissa, jotka soveltuvat erityisen hyvin komission käsiteltäviksi(9), ja resurssit keskitetään vakavimpiin rikkomisiin(10); - käsitellään asioita, joihin komission olisi kohdistettava toimenpiteitä yhteisön kilpailupolitiikan määrittelemiseksi ja/tai 81 ja 82 artiklan johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. B. YKSITYISEN JA JULKISEN TÄYTÄNTÖÖNPANON TOISIAAN TÄYDENTÄVÄT TEHTÄVÄT 12. Yhteisön tuomioistuimet ovat johdonmukaisesti katsoneet, että kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on turvata 81 artiklan 1 kohdan ja 82 artiklan välittömän oikeusvaikutuksen luomat yksilön oikeudet(11). 13. Kansalliset tuomioistuimet voivat päättää sopimusten pätevyydestä tai pätemättömyydestä ja vain niillä on perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan rikkomistapauksissa oikeus myöntää vahingonkorvauksia yksityishenkilölle. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jokainen kansalainen voi hakea korvausta kilpailua rajoittavan tai vääristävän sopimuksen tai toimintatavan hänelle aiheuttamasta vahingosta, jotta yhteisön kilpailusääntöjen tehokkuus varmistetaan täysimääräisesti. Kansallisissa tuomioistuimissa käsiteltävät vahingonkorvauskanteet voivat merkittävällä tavalla edistää tehokkaan kilpailun ylläpitämistä yhteisössä, koska niillä yritykset voidaan saada luopumaan kilpailua rajoittavien sopimusten ja menettelytapojen toteuttamisesta tai soveltamisesta(12). 14. Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 otetaan nimenomaisesti huomioon se, että kansallisilla tuomioistuimilla on keskeinen rooli EY:n kilpailusääntöjen soveltamisessa(13). Koska asetuksessa annetaan 81 artiklan 3 kohdan soveltamista koskevat valtuudet myös kansallisille tuomioistuimille, se poistaa yrityksiltä mahdollisuuden viivästyttää asian käsittelyä kansallisissa tuomioistuimissa komissiolle tehtävällä ilmoituksella ja kumoaa siten yhden niistä esteistä, jotka haittasivat yksityisen kanteen nostamista vielä asetuksen N:o 17(14) voimassaolojaksolla. 15. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklan 1 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää komissiolta lausuntoja tai tietoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten tuomioistuinten oikeutta tai velvollisuutta esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö perustamissopimuksen 234 artiklan mukaisesti. Tällä säännöksellä pyritään helpottamaan 81 ja 82 artiklan soveltamista kansallisissa tuomioistuimissa(15). 16. Asian käsittelemisestä kansallisissa tuomioistuimissa koituu kantelijalle seuraavia etuja: - Kansalliset tuomioistuimet voivat määrätä korvauksia vahingoista, joita 81 tai 82 artiklan rikkominen on aiheuttanut. - Kansalliset tuomioistuimet voivat tehdä päätöksiä maksuvaatimuksista tai sopimusvelvoitteista, jotka perustuvat sopimukseen, jonka kyseiset tuomioistuimet tutkivat 81 artiklan mukaisesti. - Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on soveltaa 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua siviilioikeudellista mitätöintiseuraamusta yksilöiden välisiin sopimussuhteisiin(16). Erityisesti ne voivat arvioida sovellettavan kansallisen lainsäädännön valossa tiettyjen sopimusehtojen pätemättömyyden soveltamisalaa ja seurauksia 81 artiklan 2 kohdan nojalla ottaen erityisesti huomioon kaikki muut sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat asiat(17). - Kansalliset tuomioistuimet soveltuvat yleensä komissiota paremmin välitoimenpiteiden määräämiseen(18). - Kansallisissa tuomioistuimissa on mahdollista yhdistää yhteisön kilpailulainsäädäntöön perustuva vaatimus kansalliseen lainsäädäntöön perustuviin vaatimuksiin. - Tuomioistuimilla on yleensä valtuudet määrätä oikeudenkäyntikulut korvattaviksi asian voittaneelle. Komission hallinnollisessa menettelyssä tätä mahdollisuutta ei ole. 17. Se, että kantelija voi varmistaa oikeuksiensa suojan kansallisessa tuomioistuimessa nostettavalla kanteella, on merkittävä tekijä, jonka komissio voi ottaa huomioon tarkastellessaan onko kantelun tutkintaan yhteisön etua(19). 18. Komissio katsoo, että asetuksella (EY) N:o 1/2003 luotu uusi täytäntöönpanojärjestelmä vahvistaa kantelijoiden mahdollisuuksia etsiä ja löytää tehokkaita ratkaisuja kansallisissa tuomioistuimissa. C. JULKISTEN TÄYTÄNTÖÖNPANOVIRANOMAISTEN VÄLINEN TYÖNJAKO EUROOPAN YHTEISÖN ALUEELLA 19. Asetuksella (EY) N:o 1/2003 luodaan perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista koskeva rinnakkaisen toimivallan järjestelmä, jossa jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisilla on valtuudet soveltaa 81 ja 82 artiklaa täysimääräisesti (5 artikla). Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten harjoittamaa hajautettua täytäntöönpanoa edistetään lisäksi tietojenvaihtoa (12 artikla) ja tutkintaan liittyvää keskinäistä apua (22 artikla) koskevalla mahdollisuudella. 20. Asetus ei sääntele komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välistä työnjakoa vaan jättää tapausten tutkinnan jaon komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välisen yhteistyön tehtäväksi Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa. Asetuksen tavoitteena on varmistaa 81 ja 82 artiklan tehokas täytäntöönpano julkisten täytäntöönpanoviranomaisten välisellä joustavalla tapausten tutkinnan jaolla. 21. Komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten keskinäistä työnjakoa koskevista suuntaviivoista on annettu erillinen tiedonanto(20). Tähän julkisten täytäntöönpanoviranomaisten suhteita koskevaan tiedonantoon sisältyvät ohjeet ovat kiinnostavia myös kantelijoiden kannalta, sillä tiedonannon mukaan ne voivat osoittaa kantelun viranomaiselle, joka todennäköisesti soveltuu erityisen hyvin käsittelemään kyseistä asiaa. 22. Tiedonannossa yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa todetaan erityisesti seuraavaa(21): "Viranomaisen voidaan katsoa soveltuvan käsittelemään asiaa, jos seuraavat kolme kumulatiivista edellytystä täyttyvät: - sopimuksella tai menettelytavalla on merkittäviä suoria tosiasiallisia tai ennakoitavia vaikutuksia kilpailuun sen alueella, sopimus tai menettelytapa pannaan täytäntöön sen alueella tai on saanut alkunsa sen alueella; - viranomainen pystyy tehokkaasti lopettamaan koko rikkomisen, eli se antaa lopettamismääräyksen, jolla rikkominen saadaan loppumaan, ja se voi tarvittaessa rangaista rikkomisesta asianmukaisesti; - se voi kerätä, mahdollisesti muiden viranomaisten avulla, todisteet, joita tarvitaan rikkomisen toteen näyttämiseen. Edellä esitetyistä perusteista ilmenee, että rikkomisen ja jäsenvaltion alueen välillä on oltava olennainen kytkös, jotta kyseisen jäsenvaltion kilpailuviranomaisen voitaisiin katsoa soveltuvan käsittelemään asiaa. Voidaan olettaa, että useimmissa tapauksissa niiden jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset, joissa rikkominen vaikuttaa olennaisesti kilpailuun, soveltuvat käsittelemään asiaa, kunhan ne pystyvät lopettamaan rikkomisen tehokkaasti joko yksin tai yhdessä muiden kanssa, ellei komissio sovellu vielä paremmin käsittelemään asiaa (ks. jäljempänä [...]). Edellä esitetystä voidaan päätellä, että yksittäinen jäsenvaltion kilpailuviranomainen soveltuu yleensä käsittelemään sellaisia sopimuksia tai menettelytapoja, jotka vaikuttavat olennaisesti kilpailuun pääasiallisesti sen alueella. [...] Lisäksi jäsenvaltion kilpailuviranomaisen yksinomainen toiminta saattaa olla tarkoituksenmukaista myös silloin, kun se riittää lopettamaan rikkomisen kokonaisuudessaan, vaikka usean jäsenvaltion kilpailuviranomaisen voitaisiin katsoa soveltuvan yhtä hyvin käsittelemään asiaa. [...] Kahden tai kolmen jäsenvaltion kilpailuviranomaisten rinnakkainen toiminta saattaa olla tarkoituksenmukaista silloin, kun sopimus tai menettelytapa vaikuttaa olennaisesti kilpailuun niiden kaikkien alueilla eikä yhden jäsenvaltion kilpailuviranomaisen toiminnalla saada lopetettua rikkomista kokonaisuudessaan ja/tai määrättyä siitä asianmukaisia seuraamuksia. [...] Asiaa rinnakkain käsittelevät viranomaiset pyrkivät yhteensovittamaan toimintansa mahdollisimman hyvin. Ne voivat tällöin päättää valita keskuudestaan johtavan viranomaisen ja siirtää tälle joitakin tehtäviä, kuten tutkintatoimien koordinoinnin. Kukin viranomainen vastaa kuitenkin edelleen omasta menettelystään. Komissio soveltuu erityisen hyvin käsittelemään asiaa silloin, kun yksi tai useampi sopimus tai menettelytapa, samankaltaisten sopimusten tai menettelytapojen verkostot mukaan luettuina, vaikuttaa kilpailuun useammassa kuin kolmessa jäsenvaltiossa (rajatylittävillä markkinoilla, jotka kattavat yli kolme jäsenvaltiota, tai useilla kansallisilla markkinoilla). [...] Lisäksi komissio soveltuu erityisen hyvin käsittelemään asiaa silloin, kun kyseinen asia liittyy läheisesti sellaisiin muihin yhteisön säännöksiin, joiden soveltaminen kuuluu yksinomaan komission toimivaltaan tai joita komissio soveltaa tehokkaammin, tai jos yhteisön etu edellyttää, että se tekee päätöksen yhteisön kilpailupolitiikan määrittelemiseksi uuden kilpailua koskevan ongelman alalla tai kilpailusääntöjen tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi.". 23. Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa kantelun perusteella tutkittaviksi otettuja asioita koskevat tiedot toimitetaan verkoston muiden jäsenten käyttöön ennen ensimmäisen virallisen tutkintatoimenpiteen aloittamista tai viipymättä kyseisen toimenpiteen aloittamisen jälkeen(22). Jos sama kantelu on tehty useille viranomaisille tai asiaa ei ole jätetty sitä käsittelemään soveltuvan viranomaisen käsiteltäväksi, verkoston jäsenet pyrkivät määrittämään ohjeellisen kahden kuukauden määräajan kuluessa, minkä viranomaisen tai viranomaisten vastuulle kyseisen asian käsittelyn tulisi olla. 24. Kantelijat ovat keskeisessä asemassa pyrittäessä vähentämään mahdollisesti ilmenevää tarvetta niiden tekemän kantelun käsittelypaikan siirtämiseen. Kantelijoiden olisikin perustettava päätöksensä kantelun tekopaikasta edellä oleviin suuntaviivoihin yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa. Jos asian käsittelypaikkaa kuitenkin siirretään verkostossa, käsittelyyn osallistuvat kilpailuviranomaiset ilmoittavat siirrosta mahdollisimman pian kyseisille yrityksille ja kantelijoille(23). 25. Komissio voi asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan mukaisesti hylätä kantelun sillä perusteella, että jonkin jäsenvaltion kilpailuviranomainen käsittelee tai on jo käsitellyt asiaa. Tällöin komission on asetuksen N:o 773/2004 9 artiklan mukaisesti ilmoitettava kantelijalle viipymättä asiaa käsittelevä tai asian jo käsitellyt kansallinen kilpailuviranomainen. III ASETUKSEN (EY) N:o 1/2003 7 ARTIKLAN 2 KOHDAN NOJALLA TEHTYJEN KANTELUJEN KÄSITTELY KOMISSIOSSA A. YLEISTÄ 26. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti luonnolliset tai oikeushenkilöt, jotka voivat osoittaa asian koskevan oikeutettua etuaan(24), voivat tehdä kantelun, jossa ne pyytävät komissiota toteamaan 81 ja 82 artiklan rikkomisen ja määräämään rikkominen lopetettavaksi asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tiedonannon tässä osassa käsitellään asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan mukaisiin kanteluihin sovellettavia vaatimuksia, niiden arviointia ja komission noudattamaa menettelytapaa. 27. Toisin kuin siviilituomioistuimet, joiden tehtävänä on turvata yksityishenkilöiden henkilökohtaiset oikeudet, komissio on hallintoviranomainen, jonka on toimittava yleisen edun hyväksi. Komission tehtävään julkisena täytäntöönpanoviranomaisena kuuluu luontaisesti, että sillä on täytäntöönpanotoiminnassaan jonkin verran harkintavaltaa painopisteiden määrittelemiseksi(25). 28. Komissiolla on oikeus asettaa sen käsiteltäväksi saatetut kantelut tärkeysjärjestykseen ja se voi käyttää asiaan liittyvää yhteisön etua ensisijaisuuden perusteena(26). Komissio voi hylätä kantelun, jos se katsoo, että asiaan ei liity jatkotutkinnan edellyttämää riittävää yhteisön etua. Jos komissio hylkää kantelun, kantelijalla on oikeus saada komissiolta päätös(27), sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 3 kohdan soveltamista. B. KANTELUN TEKEMINEN ASETUKSEN (EY) N:o 1/2003 7 ARTIKLAN 2 KOHDAN NOJALLA a) Kantelulomake 29. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kantelu voidaan tehdä ainoastaan perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan epäillyn rikkomisen perusteella, jotta komissio toteuttaisi asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kantelun on oltava yhdenmukainen asetuksen N:o 773/2004 5 artiklan 1 kohdassa mainitun ja kyseisen asetuksen liitteenä olevan C-lomakkeen kanssa. 30. C-lomake on saatavana verkkosivustolla http://europa.eu.int/dgcomp/ complaints-form ja on myös tämän tiedonannon liitteenä. Kantelu on toimitettava kolmena paperikopiona ja mahdollisuuksien mukaan myös sähköisenä kopiona. Lisäksi kantelijan on toimitettava komissiolle kantelusta toisinto, josta on poistettu luottamukselliset tiedot (asetuksen N:o 773/2004 5 artiklan 2 kohta). Sähköinen kopio voidaan toimittaa komissiolle mainitun verkkosivuston kautta ja paperikopiot tulee toimittaa seuraavaan osoitteeseen: Euroopan komissio Kilpailun pääosasto B - 1049 Bruxelles/Brussel 31. Kantelijoiden on annettava C-lomakkeessa kaikki kanteluunsa liittyvät tiedot. Lisäksi niiden on toimitettava kopiot asian kannalta merkityksellisistä täydentävistä asiakirjoista, jotka ovat kohtuullisesti niiden saatavilla, ja mahdollisuuksien mukaan osoitettava, mistä komissio voi hankkia ne asian kannalta merkitykselliset tiedot ja asiakirjat, jotka eivät ole kantelijoiden itsensä saatavilla. Erityistapauksissa komissio voi vapauttaa kantelijat osittain C-lomakkeessa vaadittujen tietojen toimittamisesta (asetuksen N:o 773/2004 5 artiklan 1 kohta). Komissio katsoo, että tämä mahdollisuus voi helpottaa kuluttajayhdistyksiä tekemään kantelun erityisesti silloin, kun muilta osin perustellun kantelun kohteina olevia yrityksiä koskevat tiedot eivät ole kuluttajayhdistyksen saatavilla. 32. Komissio katsoo sille kirjeitse toimitetut tiedot, jotka eivät täytä asetuksen N:o 773/2004 5 artiklan vaatimuksia ja joita ei siitä syystä katsota asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi kanteluiksi, yleistiedoiksi, joiden perusteella asia voidaan tarvittaessa ottaa tutkittavaksi omasta aloitteesta (ks. edellä 4 kohta). b) Oikeutettu etu 33. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan mukaan virallisen kantelun voivat tehdä luonnolliset tai oikeushenkilöt, jotka voivat osoittaa asian koskevan oikeutettua etuaan(28). Jäsenvaltioiden tekemien kanteluiden katsotaan poikkeuksetta koskevan niiden oikeutettua etua. 34. Komission aiemmassa käytännössä oikeutettua etua koskeva edellytys ei ollut useinkaan kyseenalainen, sillä epäillyllä rikkomisella oli useimmiten välittömiä haitallisia vaikutuksia kantelijoihin. On kuitenkin tilanteita, joissa 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun "oikeutetun edun" edellytyksen täyttyminen voidaan varmistaa vain yksityiskohtaisemman tarkastelun perusteella. Hyödyllisiä ohjeita voidaan parhaiten antaa joukolla esimerkkejä, jotka eivät ole tyhjentäviä. 35. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että yritysten yhteenliittymä voi vedota oikeutettuun etuun tehdessään kantelun jäseniään koskevasta toiminnasta, vaikka kantelun kohteena oleva toiminta ei koske välittömästi sen oikeuksia samalla tavoin kuin yritysten, jotka itse toimivat merkityksellisillä markkinoilla. Kantelun tekeminen on mahdollista, jos yhteenliittymällä on oikeus edustaa jäseniään ja jos kantelun kohteena oleva toiminta voi vaikuttaa haitallisesti sen jäsenten etuun(29). Toisaalta on todettu, että komissiolla on oikeus olla hyväksymättä sellaisen yritysten yhteenliittymän tekemää kantelua, jonka jäsenet eivät ole osallistuneet liiketoimintaan, josta on tehty kantelu(30). 36. Tämän oikeuskäytännön perusteella voidaan päätellä, että yritykset (ne itse tai niiden etujen ajamiseen oikeutetut yhteenliittymät) voivat vedota oikeutettuun etuun, jos ne toimivat merkityksellisillä markkinoilla tai jos kantelun kohteena olevalla toiminnalla on välittömiä haitallisia vaikutuksia niiden etuihin. Tämä vahvistaa komission vakiintuneen käytännön, jossa hyväksytään se, että oikeutettuun etuun voivat vedota esimerkiksi kantelun kohteena olevan sopimuksen tai menettelytavan osapuolet, kantelun kohteena olevasta toiminnasta oletettavasti kärsineet kilpailijat ja jakelujärjestelmän ulkopuolelle jääneet yritykset. 37. Myös kuluttajayhdistykset voivat tehdä kanteluja komissiolle(31). Lisäksi komissio katsoo, että mahdollisuus vedota oikeutettuun etuun on myös yksittäisillä kuluttajilla, joiden taloudellisiin etuihin asialla on välittömiä haitallisia vaikutuksia siltä osin kuin he ovat rikkomisen kohteena olevien tavaroiden tai palvelujen ostajia(32). 38. Komissio ei kuitenkaan pidä 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna oikeutettuna etuna niiden henkilöiden tai organisaatioiden etua, jotka ilmoittavat toimivansa yleisen edun puolesta osoittamatta, että rikkomisella on välittömiä haitallisia vaikutuksia niihin tai niiden jäseniin (pro bono publico). 39. Paikallis- tai alueviranomaiset voivat kyetä osoittamaan asian koskevan niiden oikeutettua etua kantelun kohteena olevan toiminnan vaikutuspiiriin kuuluvien tavaroiden tai palvelujen ostajina tai käyttäjinä. Niillä ei kuitenkaan voida katsoa olevan asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta vedota oikeutettuun etuun siltä osin kuin ne tuovat epäillyt rikkomiset komission tietoon yleisen edun puolesta. 40. Kantelijoiden on osoitettava asian koskevan oikeutettua etuaan. Jos kantelun tekevä luonnollinen tai oikeushenkilö ei kykene osoittamaan asian koskevan oikeutettua etuaan, komissiolla on oikeus olla hyväksymättä kantelua, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission oikeutta aloittaa tutkinta oma-aloitteisesti. Komissio voi selvittää tämän vaatimuksen täyttymisen missä tahansa tutkinnan vaiheessa(33). C. KANTELUJEN ARVIOINTI a) Yhteisön etu 41. Euroopan yhteisöjen tuomioistuinten vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komission ei edellytetä tutkivan jokaista tapausta erikseen(34) eikä varsinkaan tekevän perustamissopimuksen 249 artiklassa tarkoitettua päätöstä siitä, onko 81 tai 82 artiklaa rikottu vai ei(35), vaan sillä on oikeus asettaa sen käsiteltäväksi saatetut kantelut tärkeysjärjestykseen ja käyttää yhteisön etua perusteena valitsemalleen tärkeysjärjestykselle(36). Tilanne on erilainen ainoastaan silloin, kun kantelu kuuluu komission yksinomaisen toimivallan piiriin(37). 42. Komission on kuitenkin tutkittava huolellisesti kantelijan esittämät asiatiedot ja oikeudelliset seikat arvioidakseen onko yhteisön edun mukaista jatkaa asian tutkintaa(38). 43. Kanteluun liittyvän yhteisön edun arviointi riippuu kuhunkin yksittäiseen asiaan liittyvistä olosuhteista. Komission käyttämien arviointiperusteiden lukumäärää ei sen vuoksi ole rajoitettu eikä komission myöskään tarvitse käyttää yksinomaan tiettyjä arviointiperusteita. Koska tosiasialliset ja oikeudelliset olosuhteet voivat tapauskohtaisesti poiketa toisistaan huomattavasti, on sallittua soveltaa uusia arviointiperusteita, joita ei ole otettu aiemmin huomioon(39). Tarvittaessa komissio voi pitää jotakin tiettyä arviointiperustetta yhteisön edun arvioinnin kannalta ensisijaisena(40). 44. Seuraavia perusteita on pidetty oikeuskäytännössä merkityksellisinä sen arvioimiseksi, onko asian (jatko) tutkinta yhteisön edun mukaista: - Komissio voi hylätä kantelun sillä perusteella, että kantelija voi vedota kansalliseen tuomioistuimeen puolustaakseen oikeuksiaan(41). - Komissio ei voi periaatteessa sulkea tiettyjä tilanteita perustamissopimuksella sille annetun toimivallan ulkopuolelle vaan sen on arvioitava tapauskohtaisesti, kuinka vakavia epäillyt rikkomiset ovat ja kuinka pitkäaikaisia niiden vaikutukset ovat. Tämä tarkoittaa varsinkin sitä, että komission on otettava huomioon kantelun kohteena olevien rikkomisten kesto ja laajuus sekä niiden vaikutukset kilpailutilanteeseen yhteisön alueella(42). - Komissio voi joutua vertaamaan toisiinsa epäillyn rikkomisen merkitystä yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta, rikkomisen toteennäyttämisen todennäköisyyttä ja tarvittavan tutkinnan laajuutta, jotta komissio voi hoitaa tehtävänsä perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan noudattamisen varmistajana(43). - Vaikka komission harkintavalta ei riipu siitä, missä vaiheessa asian tutkinta on, tutkinnan vaihe on kuitenkin osa asiaan liittyvistä olosuhteista, jotka komission on mahdollisesti otettava huomioon(44). - Komissio voi päättää, että ei ole tarkoituksenmukaista tutkia kantelua, jossa esitetyt menettelytavat eivät ole enää käytössä. Tämän vuoksi komission on kuitenkin selvitettävä, onko toiminnalla edelleen haitallisia vaikutuksia kilpailuun ja liittyykö kanteluun yhteisön etu rikkomisen vakavuuden tai vaikutusten pitkäaikaisuuden perusteella(45). - Komissio voi myös päättää, että ei ole tarkoituksenmukaista tutkia kantelua, jos kyseiset yritykset sopivat muuttavansa toimintaansa siten, että komissio voi katsoa, että yhteisön etu ei enää riitä perusteeksi(46). 45. Jos komissio katsoo, että asiaan ei liity riittävää (jatko)tutkintaan oikeuttavaa yhteisön etua, se voi hylätä kantelun tällä perusteella. Tällainen päätös voidaan tehdä joko ennen tutkinnan aloittamista tai tutkintatoimenpiteiden toteuttamisen jälkeen(47). Komissiolla ei kuitenkaan ole velvollisuutta hylätä valitusta yhteisön edun puuttumisen vuoksi. Se voi tutkia minkä tahansa epäillyn 81 ja 82 artiklan rikkomisen tehdäkseen kieltopäätöksen(48). b) Arviointi 81 ja 82 artiklan nojalla 46. Kantelun 81 ja 82 artiklan mukainen tutkinta sisältää kaksi osaa: toisaalta on tutkittava tosiseikat 81 tai 82 artiklan rikkomisen osoittamiseksi ja toisaalta on suoritettava kantelun kohteena olevan toiminnan oikeudellinen arviointi. 47. Vaikka kantelu noudattaa asetuksen N:o 773/2004 5 artiklan ja C-lomakkeen vaatimuksia, se voidaan hylätä, jos siinä ei näytetä riittävässä määrin toteen esitettyjä väitteitä(49). Hylätäkseen kantelun sillä perusteella, että kantelun kohteina olevat menettelytavat eivät ole EY:n kilpailusääntöjen vastaisia tai että ne eivät kuulu niiden soveltamisalaan, komission ei tarvitse ottaa huomioon sellaisia seikkoja, joita kantelija ei ole saattanut sen tietoon ja jotka se olisi voinut saada selville vain aloittamalla asian tutkinnan(50). 48. Sopimusten ja menettelytapojen oikeudellisessa arvioinnissa 81 ja 82 artiklan nojalla käytettäviä perusteita ei voida käsitellä tyhjentävästi tässä tiedonannossa. Mahdollisten kantelijoiden olisi kuitenkin käytettävä hyväkseen komissiolta saatavia yksityiskohtaisia ohjeita(51) muiden lähteiden ja varsinkin yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännön ja komission tapauskäytännön lisäksi. Jäljempänä olevissa kohdissa käsitellään erikseen neljää näkökohtaa ja kerrotaan, mistä saa niihin liittyviä lisäohjeita. 49. Sopimukset ja menettelytavat kuuluvat 81 ja 82 artiklan soveltamisalaan, jos ne voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jos sopimus tai menettelytapa ei täytä tätä edellytystä, siihen voidaan soveltaa kansallista kilpailulainsäädäntöä muttei EY:n kilpailulainsäädäntöä. Tästä aiheesta annetaan yksityiskohtaisia ohjeita kauppaan kohdistuvan vaikutuksen käsitettä koskevassa tiedonannossa(52). 50. Perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisalaan kuuluvat sopimukset voivat olla vähämerkityksisiä sopimuksia, joiden ei katsota rajoittavan kilpailua tuntuvasti. Tästä aiheesta annetaan ohjeita de minimis -sopimuksia koskevassa komission tiedonannossa(53). 51. Ryhmäpoikkeusasetuksen edellytysten mukaisten sopimusten katsotaan täyttävän perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisedellytykset(54). Jotta komissio voi peruuttaa ryhmäpoikkeuksen soveltamisesta johtuvan edun asetuksen (EY) N:o 1/2003 29 artiklan nojalla, sen on todettava tapauskohtaisen arvioinnin perusteella, että sopimuksella, johon poikkeusasetusta sovelletaan, on tiettyjä vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan kanssa. 52. Sopimukset, jotka rajoittavat kilpailua perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, voivat täyttää 81 artiklan 3 kohdan edellytykset. Tällaiset sopimukset eivät asetuksen (EY) N:o 1/2003 1 artiklan 2 kohdan nojalla ole kiellettyjä eikä niihin vaadita ennakolta tehtyä hallinnollista päätöstä. Ohjeita edellytyksistä, jotka sopimuksen on 81 artiklan 3 kohdan mukaan täytettävä, annetaan 81 artiklan 3 kohtaa koskevassa tiedonannossa(55). D. KANTELUJEN KÄSITTELYÄ KOSKEVAT KOMISSION MENETTELYTAVAT a) Yleiskatsaus 53. Kuten edellä todetaan, komissiolla ei ole velvollisuutta tehdä tutkimusta jokaisen sille tehdyn kantelun perusteella todetakseen, onko kilpailusääntöjä rikottu. Komissiolla on kuitenkin velvollisuus tarkastella huolellisesti kantelijan sen huomioon tuomia tosiasiallisia ja oikeudellisia seikkoja arvioidakseen, ovatko nämä seikat osoitus toiminnasta, joka todennäköisesti rikkoo 81 ja 82 artiklaa(56). 54. Kantelujen käsittelyä koskeva komission menettely voidaan jakaa eri vaiheisiin(57). 55. Ensimmäisessä vaiheessa eli kantelun tekemisen jälkeen komissio tutkii kantelun ja voi kerätä lisätietoja päättääkseen, minkälaisiin toimenpiteisiin se ryhtyy kantelun osalta. Tähän vaiheeseen voi sisältyä komission ja kantelijan välistä epävirallista ajatustenvaihtoa, jonka tarkoituksena on selvittää kanteluun liittyvät tosiasialliset ja oikeudelliset seikat. Tässä vaiheessa komissio voi antaa kantelijalle alustavan vastauksen, jolloin kantelijalla on mahdollisuus esittää epäilynsä aiempaa laajemmin alustavan vastauksen perusteella. 56. Toisessa vaiheessa komissio voi tutkia asiaa tarkemmin aloittaakseen asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 1 kohdan nojalla kantelun kohteena olevia yrityksiä koskevan menettelyn. Jos komissio katsoo, että kantelua koskeviin toimenpiteisiin ei ole olemassa riittäviä perusteita, se ilmoittaa kantelijalle perustelunsa ja antaa kantelijalle mahdollisuuden toimittaa lisähuomautuksia asettamansa määräajan kuluessa (asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 1 kohta). 57. Jos kantelija ei toimita huomautuksiaan komission asettamassa määräajassa, kantelu katsotaan rauenneeksi (asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 3 kohta). Kaikissa muissa tapauksissa komissio ottaa menettelyn kolmannessa vaiheessa huomioon kantelijan toimittamat huomautukset ja joko aloittaa kantelun kohdetta koskevan menettelyn tai tekee päätöksen kantelun hylkäämisestä(58). 58. Jos komissio hylkää kantelun asetuksen (EY) N:o 1/2003 13 artiklan nojalla sillä perusteella, että toinen viranomainen käsittelee tai on käsitellyt asiaa, komissio toimii asetuksen N:o 773/2004 9 artiklan mukaisesti. 59. Koko menettelyn ajan kantelijoilla on erilaisia oikeuksia, joista säädetään erityisesti asetuksen N:o 773/2004 6-8 artiklassa. Kilpailuasioita koskevat komission menettelyt eivät kuitenkaan ole kontradiktorisia menettelyjä kantelijan ja tutkinnan kohteena olevien yritysten välillä. Näin ollen kantelijoiden oikeudet menettelyissä ovat rikkomismenettelyn kohteena olevien yritysten puolustautumisoikeuksia suppeammat(59). b) Ohjeellinen määräaika, jonka kuluessa kantelijalle on ilmoitettava komission toimenpide-ehdotuksesta 60. Komission on tehtävä päätös kanteluista kohtuullisessa ajassa(60). Kohtuulliseksi katsottavan ajan pituus riippuu kuhunkin tapaukseen liittyvistä olosuhteista ja erityisesti tapauksen asiayhteydestä, komission aloittaman menettelyn eri vaiheista, osapuolten toiminnasta menettelyn aikana, asian monimutkaisuudesta ja sen merkityksestä kunkin osapuolen kannalta(61). 61. Komissio pyrkii periaatteessa ilmoittamaan kantelijoille ehdotuksensa kantelun johdosta toteutettaviksi toimenpiteiksi neljän kuukauden kuluessa kantelun vastaanottamisesta. Jos kuhunkin tapaukseen liittyvät olosuhteet ja erityisesti mahdollinen lisätietojen pyytäminen kantelijalta tai kolmansilta sen sallivat, komissio ilmoittaa kantelijalle periaatteessa neljän kuukauden kuluessa, aikooko se tutkia asiaa tarkemmin. Kyse ei kuitenkaan ole sitovasta lakisääteisestä määräajasta. 62. Tämän neljän kuukauden ajanjakson kuluessa komissio voi ilmoittaa kantelijalle toimenpide-ehdotuksensa alustavana vastauksena menettelyn ensimmäisessä vaiheessa (ks. edellä 55 kohta). Lisäksi komissio voi - jos kantelun tutkinta on edennyt toiseen vaiheeseen (ks. edellä 56 kohta) - ilmoittaa alustavasta arviostaan kantelijalle suoraan asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 1 kohdan mukaisella kirjeellä. 63. Kantelujen nopean käsittelyn varmistamiseksi kantelijoiden toivotaan toimivan menettelyiden aikana tiiviissä yhteistyössä komission kanssa(62), esimerkiksi ilmoittamalla komissiolle tilanteessa tapahtuvista muutoksista. c) Kantelijan oikeudet menettelyssä 64. Jos komissio esittää asetuksen N:o 773/2004 10 artiklan 1 kohdan nojalla väitetiedoksiannon kantelun kohteena oleville yrityksille, kantelijalla on oikeus saada tämän asiakirjan jäljennös, josta on poistettu kyseisiä yrityksiä koskevat liikesalaisuudet ja muut luottamukselliset tiedot (väitetiedoksiannon luottamuksellisista tiedoista puhdistettu toisinto; ks. asetuksen N:o 773/2004 6 artiklan 1 kohta). Kantelijaa kehotetaan esittämään kirjallisia huomautuksia väitetiedoksiannosta. Kirjallisten huomautusten esittämiselle asetetaan määräaika. 65. Lisäksi komissio voi, silloin kun se on tarkoituksenmukaista, antaa kantelijoille mahdollisuuden näkemystensä esille tuomiseen niiden osapuolten suullisessa kuulemisessa, joille väitetiedoksianto on osoitettu, jos kantelijat sitä pyytävät kirjallisissa huomautuksissaan(63). 66. Kantelijat voivat toimittaa joko omasta aloitteestaan tai komission pyynnöstä asiakirjoja, joihin sisältyy liikesalaisuuksia tai muita luottamuksellisia tietoja. Komissio suojelee luottamuksellisia tietoja(64). Asetuksen N:o 773/2004 16 artiklan nojalla kantelijoiden on yksilöitävä luottamukselliset tiedot, esitettävä perusteet sille, miksi kyseisiä tietoja pidetään luottamuksellisina, ja toimitettava erillinen luottamuksellisista tiedoista puhdistettu toisinto esittäessään huomautuksia asetuksen N:o 773/2004 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla sekä toimittaessaan saman menettelyn myöhemmässä vaiheessa asiasta lisätietoja. Lisäksi komissio voi kaikissa muissa tapauksissa vaatia kantelijoita, jotka toimittavat asiakirjoja tai lausuntoja, yksilöimään luottamuksellisina pitämänsä asiakirjat tai asiakirjojen taikka lausuntojen osat. Se voi erityisesti asettaa määräajan, jonka kuluessa kantelijan on esitettävä perusteet sille, miksi se pitää joitakin tietoja luottamuksellisena, ja toimitettava luottamuksellisista tiedoista puhdistettu toisinto, johon sisältyy lyhyt kuvaus poistetuista tiedoista tai jossa poistetut tiedot esitetään luottamuksellisista tiedoista puhdistetussa muodossa. 67. Tietojen luokitteleminen luottamuksellisiksi ei estä komissiota paljastamasta ja käyttämästä tietoja, jos niitä tarvitaan todisteena 81 tai 82 artiklan rikkomisesta(65). Jos liikesalaisuuksia tai luottamuksellisia tietoja tarvitaan todisteena rikkomisesta, komission on arvioitava kunkin asiakirjan kohdalla, onko tarve sen paljastamiseen suurempi kuin paljastamisesta mahdollisesti aiheutuva haitta. 68. Jos komissio katsoo, että kantelua ei ole syytä tutkia tarkemmin jatkotutkinnan edellyttämän riittävän yhteisön edun puuttumisen tai muun syyn vuoksi, se ilmoittaa asiasta kantelijalle kirjeellä, josta käy ilmi sen oikeusperusta (asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 1 kohta), jossa esitetään perustelut komission tekemälle alustavalle päätelmälle ja jossa annetaan kantelijalle mahdollisuus toimittaa lisätietoja tai huomautuksia komission asettaman määräajan kuluessa. Lisäksi komissio ilmoittaa vastaamatta jättämisen seurauksista asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 3 kohdan nojalla, kuten jäljempänä esitetään. 69. Asetuksen N:o 773/2004 8 artiklan 1 kohdan nojalla kantelijalla on oikeus saada käyttöönsä tiedot, joihin komission alustava näkemys perustuu. Tiedot annetaan yleensä käyttöön liittämällä kirjeeseen jäljennös asian kannalta merkityksellisistä asiakirjoista. 70. Määräaika, jonka kuluessa kantelijan on esitettävä asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kirjettä koskevat huomautuksensa, asetetaan asiaan liittyvien olosuhteiden mukaisesti. Määräaika on vähintään neljän viikon mittainen (asetuksen N:o 773/2004 17 artiklan 2 kohta). Jos kantelija ei vastaa kirjeeseen asetetun määräajan kuluessa, kantelu katsotaan rauenneeksi asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 3 kohdan nojalla. Kantelijoilla on myös halutessaan oikeus peruuttaa kantelunsa milloin tahansa. 71. Kantelija voi pyytää huomautusten esittämiselle asetetun määräajan pidentämistä. Komissio voi myöntää pidennyksen määräaikaan riippuen asiaan liittyvistä olosuhteista. 72. Jos kantelija toimittaa täydentäviä huomautuksia, komissio ottaa ne huomioon. Jos huomautukset ovat luonteeltaan sellaisia, että komissio katsoo aiheelliseksi muuttaa aiempaa toimenpide-ehdotustaan, se voi aloittaa kantelun kohteena olevia yrityksiä koskevan menettelyn. Tässä menettelyssä kantelijaan sovelletaan edellä kuvailtuja menettelyä koskevia oikeuksia. 73. Jos kantelijan huomautukset eivät aiheuta muutoksia komission toimenpide-ehdotuksessa, komissio tekee päätöksen kantelun hylkäämisestä(66). d) Komission päätös hylätä kantelu 74. Jos komissio tekee kantelun hylkäämistä koskevan päätöksen asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 2 kohdan nojalla, sen on esitettävä perustelut EY:n perustamissopimuksen 253 artiklan mukaisesti eli tavalla, joka on kyseessä olevan asian kannalta tarkoituksenmukainen ja jossa otetaan huomioon asiaan liittyvät olosuhteet. 75. Perusteluissa on selkeästi ja yksiselitteisesti esitettävä komission päättely siten, että kantelijalle selviävät komission päätöksen syyt, ja että toimivaltainen yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden. Komissiolla ei ole kuitenkaan velvollisuutta ottaa kantaa kaikkiin väitteisiin, jotka kantelijat esittävät kantelunsa tueksi. Sen tarvitsee ainoastaan esittää tosiseikat ja oikeudelliset näkökohdat, jotka ovat kyseisen päätöksen kannalta ratkaisevia(67). 76. Jos komissio hylkää kantelun asiassa, josta on tehtävä päätös myös asetuksen (EY) N:o 1/2003 10 artiklan (81 tai 82 artiklan soveltamatta jättämisen toteaminen) tai asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan (sitoumukset) nojalla, kantelun hylkäämistä koskevassa päätöksessä voidaan viitata mainittuun toiseen päätökseen, joka on tehty kyseisten säännösten nojalla. 77. Kantelun hylkäämistä koskevaan päätökseen voi hakea muutosta yhteisöjen tuomioistuimilta(68). 78. Kantelun hylkäämistä koskevalla päätöksellä estetään kantelijoita vaatimasta tutkinnan uudelleen aloittamista, jos ne eivät esitä merkittäviä uusia todisteita. Myöskään entisten kantelijoiden samasta väitetystä rikkomisesta uudelleen aloittamaa kirjeenvaihtoa ei voida pitää uutena kanteluna, ellei komission tietoon tuoda merkittäviä uusia todisteita. Komissio voi kuitenkin ottaa asian tarvittaessa uudelleen käsiteltäväksi. 79. Kantelun hylkäämistä koskevassa päätöksessä ei anneta lopullista vastausta perustamissopimuksen 81 tai 82 artiklan rikkomista koskevaan kysymykseen silloinkaan, kun komissio on arvioinut tosiseikat 81 ja 82 artiklan nojalla. Näin ollen kantelun hylkäämistä koskevaan päätökseen sisältyvät komission arviot eivät estä jäsenvaltion tuomioistuinta tai kilpailuviranomaista soveltamasta 81 ja 82 artiklaa sen käsiteltäväksi tuotuihin sopimuksiin ja menettelytapoihin. Kantelun hylkäämistä koskevaan päätökseen sisältyvät komission arviot ovat tosiseikkoja, jotka jäsenvaltion tuomioistuimet tai kilpailuviranomaiset voivat ottaa huomioon tutkiessaan, ovatko kyseiset sopimukset tai toimet 81 ja 82 artiklan mukaisia(69). e) Erityistilanteet 80. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 8 artiklassa säädetään, että komissio voi omasta aloitteestaan tehdä päätöksen välitoimenpiteistä tapauksissa, joissa vaarana on aiheuttaa vakavaa ja peruuttamatonta haittaa kilpailulle. Asetuksen (EY) N:o 1/2003 8 artiklassa ilmoitetaan selkeästi, että kantelijat eivät voi hakea välitoimenpiteiden toteuttamista asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdan nojalla. Kansalliset tuomioistuimet soveltuvat hyvin käsittelemään yritysten välitoimenpidehakemuksia(70). 81. Epäillyistä 81 tai 82 artiklan rikkomisista halutaan toisinaan ilmoittaa paljastamatta ilmoituksen tekijän henkilöllisyyttä epäilyjen kohteena oleville yrityksille. Komissio ottaa mielellään vastaan nämä yhteydenotot. Komission on noudatettava tietojen toimittajien henkilöllisyyden luottamuksellisuutta koskevaa pyyntöä(71), ellei tällainen pyyntö ole mitä ilmeisimmin perusteeton. (1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1-25). (2) Ks. erityisesti asetuksen (EY) N:o 1/2003 johdanto-osan 3-7 ja 35 kappale. (3) Komission EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan nojalla aloittamista menettelyistä annettu komission asetus (EY) N:o 773/2004 (EYVL L 123, 27.4.2004). (4) Komissio käsittelee tietojen toimittajien kanssa käytävää kirjeenvaihtoa hyvää hallintotapaa koskevien periaatteidensa mukaisesti. (5) Tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa (s. 43). (6) Tällaisten kantelujen käsittelyn osalta ks. 10.10.2002 annettu komission tiedonanto KOM(2002) 141. (7) Asia C-344/98, Masterfoods v. HB Ice Cream, Kok. 2000, s. I-11369, 46 kohta; asia C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 88 kohta; asia T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 73-77 kohta. (8) Ks. erityisesti asetuksen (EY) N:o 1/2003 5, 6, 11, 12, 15, 22, 29 ja 35 artikla sekä johdanto-osan 2-4 ja 6-8 kappale. (9) Ks. tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa, 5 kohta ja sitä seuraavat kohdat. (10) Ks. asetuksen (EY) N:o 1/2003 johdanto-osan 3 kappale. (11) Vakiintunut oikeuskäytäntö, ks. asia 127/73, Belgische Radio en Televisie (BRT) v. SABAM ja Fonior, Kok. 1974, s. 51, 16 kohta; asia C-282/95 P, Guérin automobiles v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. I-1503, 39 kohta; asia C-453/99, Courage v. Bernhard Crehan, Kok. 2001, s. I-6297, 23 kohta. (12) Asia C-453/99, Courage v. Bernhard Crehan, Kok. 2001, s. I-6297, 26 ja 27 kohta; kansallisten tuomioistuinten valtuuksia vahingonkorvausten määräämiseen korostetaan myös asetuksen (EY) N:o 1/2003 johdanto-osan 7 kappaleessa. (13) Ks. asetuksen (EY) N:o 1/2003 1, 6 ja 15 artikla sekä johdanto-osan 7 kappale. (14) Asetus N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL 13, 21.2.1962, s. 204-211); suomenk. erityispainos, alue 8, nide 1 s. 8. Asetus N:o 17 kumotaan asetuksen N:o 1/2003 43 artiklalla 1. toukokuuta 2004 lähtien. (15) Tätä järjestelmää kuvaillaan yksityiskohtaisemmin tiedonannossa EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamiseen liittyvästä yhteistyöstä komission ja EU:n jäsenvaltioiden tuomioistuinten välillä, ... (16) Asia T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 93 kohta. (17) Asia C-230/96, Cabour ja Nord Distribution Automobile v. Arnor "SOCO", Kok. 1998, s. I-2055, 51 kohta; yhdistetyt asiat T-185/96, T-189/96 ja T-190/96, Dalmasso ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. II-93, 50 kohta. (18) Ks. asetuksen (EY) N:o 1/2003 8 artikla ja jäljempänä 80 kohta. Myös jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset voivat tapauksesta riippuen soveltua hyvin välitoimenpiteiden määräämiseen. (19) Ks. jäljempänä 41 kohta ja sitä seuraavat kohdat. (20) Tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa (s. 43). (21) Tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa, ..., 8-15 kohta. (22) Asetuksen (EY) N:o 1/2003 11 artiklan 2 ja 3 kohta; tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa, 16-17 kohta. (23) Tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa, 34 kohta. (24) Tätä käsitettä tarkastellaan yksityiskohtaisesti jäljempänä; ks. 33 kohta ja sitä seuraavat kohdat. (25) Asia C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 88 kohta; asia T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 73-77 kohta ja 85 kohta. (26) Vakiintunut oikeuskäytäntö alkaen asiasta T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 85 kohta. (27) Asia C-282/95 P, Guérin automobiles v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. I-1503, 36 kohta. (28) Ks. asetuksen 773/2004 5 artiklan 1 kohta. (29) Asia T-114/92, Bureau Européen des Médias et de l'Industrie Musicale (BEMIM) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1995, s. II-147, 28 kohta. Yrityksiä edustavat yhteisöt olivat kantelijoina myös asioissa, jotka olivat taustalla tuomioissa asiassa 298/83, Comité des industries cinématographiques des Communautés européennes (CICCE) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1985, s. 1105, ja asiassa T-319/99, Federacion Nacional de Empresas (FENIN) v. Euroopan yhteisöjen komissio, ei vielä julkaistu vuoden 2003 oikeustapauskokoelmassa. (30) Yhdistetyt asiat T-133/95 ja T-204/95, International Express Carriers Conference (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1998, s. II-3645, 79-83 kohta. (31) Asia T-37/92, Bureau Européen des Unions des Consommateurs (BEUC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1994, s. II-285, 36 kohta. (32) Tämä kysymys on parhaillaan esillä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireillä olevassa oikeudenkäynnissä (yhdistetyt asiat T-213/01 ja T-214/01). Komissio on hyväksynyt kantelijaksi myös yksittäisen kuluttajan asiassa IV/D-2/34.466, Kreikan lauttaliikenne, 9.12.1998 tekemässään päätöksessä, (EYVL L 109, 27.4.1999, s. 24, 1 kohta). (33) Yhdistetyt asiat T-133/95 ja T-204/95, International Express Carriers Conference (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1998, s. II-3645, 79 kohta. (34) Asia T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 76 kohta; asia C-91/95 P, Roger Tremblay ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1996, s. I-5547, 30 kohta. (35) Asia 125/78, GEMA v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1979, s. 3173, 17 kohta; asia C-119/97/P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 87 kohta. (36) Vakiintunut oikeuskäytäntö alkaen asiasta T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 77 ja 85 kohta; asetuksen (EY) N:o 1/2003 johdanto-osan 18 kappaleessa vahvistetaan tämä mahdollisuus. (37) Vakiintunut oikeuskäytäntö alkaen asiasta T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 75 kohta. Asetuksen N:o 1/2003 mukaisesti on mahdollista, että tällä periaatteella on merkitystä vain sovellettaessa kyseisen asetuksen 29 artiklaa. (38) Asia 210/81, Oswald Schmidt, joka harjoittaa liiketoimintaa nimellä "Demo-Studio Schmidt", v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1983, s. 3045, 19 kohta; asia C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 86 kohta. (39) Asia C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 79-80 kohta. (40) Asia C-450/98 P, International Express Carriers Conference (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 2001, s. I-3947, 57-59 kohta. (41) Asia T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 88 kohta ja sitä seuraavat kohdat; asia T-5/93, Roger Tremblay ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1995, s. II-185, 65 kohta ja sitä seuraavat kohdat; asia T-575/93, Casper Koelman v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1996, s. II-1, 75-80 kohta; ks. myös edellä osassa II annettu yksityiskohtaisempi selostus tilanteesta. (42) Asia C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 92-93 kohta. (43) Vakiintunut oikeuskäytäntö alkaen asiasta T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 86 kohta. (44) Asia C-449/98 P, International Express Carriers Conference (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 2001, s. I-3875, 37 kohta. (45) Asia T-77/95, Syndicat français de l'Express International ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. II-1, 57 kohta; asia C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. I-1341, 95 kohta. Ks. myös asia T-37/92, Bureau Européen des Unions des Consommateurs (BEUC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1994, s. II-285, 113 kohta, jossa jäsenvaltion ja yhteisen kauppapolitiikan ulkopuolisen kolmannen maan välistä muuta kuin kirjallista sitoumusta ei pidetty riittävänä osoituksena kantelun kohteena olleen toiminnan päättymisestä. (46) Asia T-110/95, International Express Carriers (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio ym., Kok. 1998, s. II-3605, 57 kohta, joka vahvistetaan asiassa 449/98 P, International Express Carriers (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio ym., Kok. 2001, s. I-3875, 44-47 kohta. (47) Asia C-449/98 P, International Express Carriers (IECC) v. Euroopan yhteisöjen komissio ym., Kok. 2001, s. I-3875, 37 kohta. (48) Ks. asia T-77/92, Parker Pen v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1994, s. II-549, 64-65 kohta. (49) Asia 298/83, Comité des industries cinématographiques des Communautés européennes (CICCE) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1985, s. 1105, 21-24 kohta; asia T-198/98, Micro Leader Business v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1999, s. II-3989, 32-39 kohta. (50) Asia T-319/99, Federacion Nacional de Empresas (FENIN) v. Euroopan yhteisöjen komissio, 43 kohta, ei vielä julkaistu vuoden 2003 oikeustapauskokoelmassa. (51) Tästä aiheesta annetaan yksityiskohtaisia ohjeita komission verkkosivustolla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/ competition/index_fi.html. (52) Tiedonanto perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa tarkoitetusta kauppaan kohdistuvan vaikutuksen käsitteestä (s. 81). (53) Komission tiedonanto vähämerkityksisistä sopimuksista, jotka eivät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla rajoita tuntuvasti kilpailua (de minimis -sopimukset) (EYVL C 368, 22.12.2001, s. 13). (54) Kaikki ryhmäpoikkeusasetukset ovat saatavilla komission verkkosivustolla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/ competition/index_fi.html. (55) Komission tiedonanto - Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta (s. 97). (56) Asia 210/81, Oswald Schmidt, joka harjoittaa liiketoimintaa nimellä "Demo-Studio Schmidt", v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1983, s. 3045, 19 kohta; asia T-24/90, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1992, s. II-2223, 79 kohta. (57) Ks. asia T-64/89, Automec v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1990, s. II-367, 45-47 kohta, ja asia T-37/92, Bureau Européen des Unions des Consommateurs (BEUC) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1994, s. II-285, 29 kohta. (58) Asia C-282/95 P, Guérin automobiles v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. I-1503, 36 kohta. (59) Yhdistetyt asiat 142/84 ja 156/84, British American Tobacco Company ja R.J. Reynolds Industries v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1987, s. 249, 19-20 kohta. (60) Asia C-282/95 P, Guérin automobiles v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. I-1503, 37 kohta. (61) Yhdistetyt asiat T-213/95 ja T-18/96, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf (SCK) ja Federatie van Nederlandse Kraanbedrijven (FNK) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. 1739, 57 kohta. (62) Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käyttää kantelijan huolellisuuden käsitettä asiassa T-77/94, Vereniging van Groothandelaren in Bloemkwekerijprodukten ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. II-759, 75 kohta. (63) Asetuksen N:o 773/2004 6 artiklan 2 kohta. (64) EY:n perustamissopimuksen 287 artikla, asetuksen (EY) N:o 1/2003 28 artikla ja asetuksen N:o 773/2004 15-16 artikla. (65) Asetuksen N:o 1/2003 27 artiklan 2 kohta. (66) Asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 2 kohta; asia C-282/95 P, Guérin automobiles v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1997, s. I-1503, 36 kohta. (67) Vakiintunut oikeuskäytäntö, ks. mm. asia T-114/92, Bureau Européen des Médias et de l'Industrie Musicale (BEMIM) v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1995, s. II-147, 41 kohta. (68) Vakiintunut oikeuskäytäntö alkaen asiasta 210/81, Oswald Schmidt, joka harjoittaa liiketoimintaa nimellä "Demo-Studio Schmidt" v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1983, s. 3045. (69) Asia T-575/93, Casper Koelman v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1996, s. II-1, 41-43 kohta. (70) Myös jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset voivat tapauksesta riippuen soveltua hyvin välitoimenpiteiden määräämiseen. (71) Asia 145/83, Stanley George Adams, v. Euroopan yhteisöjen komissio, Kok. 1985, s. 3539. LIITE >PIC FILE= "C_2004101FI.007702.TIF">