FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 21.9.2005 
KOM(2005) 447 lopullinen 
2005/0183 (COD)   
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
ilmanlaadusta ja sen parantamisesta Euroopassa 
(komission esittämä) 
{SEC(2005) 1133}
 
FI 2   FI PERUSTELUT  
1. EHDOTUKSEN TAUSTA  
Ehdotuksen perusteet ja tavoitteet 
Kesäkuussa 2002 tehdyn parempaa sääntelyä kos kevan aloitteen perusteella komissio 
teki helmikuussa 2003 ehdotuksen yhteisö n säännöstön ajantasaistamisesta ja 
yksinkertaistamisesta. Tavoitteena oli varm istaa EY:n johdetun oikeuden selkeys, 
ymmärrettävyys, ajantasaisuus ja käyttäjä ystävällisyys. Tämän aloitteen mukaisesti 
käsiteltävänä olevalla ehdotuksella pyritään yhdistämään viiden erillisen 
oikeudellisen välineen säännökset yhteen di rektiiviin siten, että voimassa olevaa 
lainsäädäntöä yksinkertaist etaan ja yhdenmukaistetaa n ja säännösten määrää 
vähennetään. Lisäksi ehdotuksen tavoitteena on tarkistaa voimassa olevia säännöksiä 
merkittävästi, jotta niihin voidaan sisällyt tää terveyden ja tieteen alan viimeisin 
kehitys ja jäsenvaltioiden kokemukset. 
Yleistä 
Ilman pilaantumisen on jo pitkään katsottu  aiheuttavan merkittävää vaaraa ihmisten 
terveydelle ja ympäristölle. Ilmanlaadun puitedirektiivi annettiin vuonna 1996. Siinä 
säädetään yhteisön kehyksistä EU:n ilman laadun arvioinnille ja hallinnalle. 
Puitedirektiivissä vahvistettiin myös ensis ijaisten epäpuhtauksien luettelo. Näiden 
epäpuhtauksien osalta laatut avoitteet vahviste ttaisiin johdannaissäädöksissä. Tähän 
mennessä on annettu neljä tiettyjä epäpuht auksia koskevaa johdannaisdirektiiviä sekä 
tehty neuvoston päätös, jossa säädet ään ilmanlaadun seurantaa koskevasta 
tietojenvaihdosta. 
Tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutusten arvioinnissa on arvioitu ilmassa oleville 
hiukkasille ja otsonille altis tuneille ihmisille aiheutune iden vahinkojen kustannukset. 
Vuonna 2000 hiukkasille altistumisen arvioitiin  alentavan keskimääräistä tilastollista 
eliniänodotetta noin yhdeks ällä kuukaudelle 25 jäsenva ltion EU:ssa. Tämä vastaa 
noin 3,6 miljoonaa menetettyä elinvuotta  tai 348 000 ennenaikaista kuolemaa 
vuosittain. Lisäksi on arvioitu, että ot soni aiheutti noin 21 400 ennenaikaista 
kuolemantapausta. Hiukkasten ja niiden prekursorien aiheuttamien haitallisten 
päästöjen vähentämisessä odotetaan saavutettavan merkittävää kehitystä vuoteen 2020 mennessä. Tavoitteena on pi enentää keskimääräisen tilastollisen 
elinikäodotteen aleneminen noin 5,5 kuuka uteen. Saman ajanjakson aikana odotetaan 
otsonin aiheuttamien ennenaikai sten kuolemien määrän vähenevän 
noin 600 tapauksella. Näiden vaikutusten aiheuttamien kustannusten arvioidaan 
vuonna 2020 olevan 189-609 miljardia euroa vuodessa. 
Nykyiset säännökset ehdotuksen käsittelemällä alalla 
Ehdotuksen tavoitteena on tarkistaa ja yhdist ää seuraavat yksittäiset oikeudelliset 
välineet yhdeksi säädökseksi: 
neuvoston direktiivi 96/62/EY ilmanl aadun arvioinnista ja hallinnasta 
(puitedirektiivi), EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55; 
 
FI 3   FI neuvoston direktiivi 1999/30/EY ilmassa olev ien rikkidioksidin, typpidioksidin ja 
typen oksidien, hiukkasten ja lyijyn pito isuuksien raja-arvoista, EYVL L 163, 
29.6.1999, s. 4 (ensimmäinen johdannaisdirektiivi); 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiv i 2000/69/EY ilmassa olevan bentseenin 
ja hiilimonoksidin raja -arvoista, EYVL L 313, 13.12.2000, s. 12 (toinen johdannais-
direktiivi); 
Euroopan parlamentin ja neuvoston di rektiivi 2002/3/EY ilman otsonista, 
EYVL L 67, 9.3.2002, s.14 (kolmas johdannaisdirektiivi); 
neuvoston päätös 97/101/EY ilman epäpuht auksia mittaavien jäsenvaltioiden 
mittausasemaverkostojen ja yksittäisten mittausasemien tietojenvaihtojärjestelmän käyttöönottamisesta, EYVL L 35, 5. 2.1997, s.14 (tietojenvaihtopäätös). 
Yhdenmukaisuus unionin muun polit iikan ja tavoitteiden kanssa 
Tämä ehdotus on yhdenmukainen Eur oopan yhteisön perustamissopimuksen 
175 artiklan kanssa ja sen tavoitteena on ihmisten terveyden ja ympäristönsuojelun 
korkea taso. 
2. A
SIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Asianomaisten osapuolten kuuleminen 
Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhm ät ja yleiskuvaus osallistujista  
Sidosryhmien, joihin kuuluivat myös teollisuuden etujärjestöt (ajoneuvot, 
öljynjalostamot, VOC-teollisuus  ja yleiset teollisuuden järj estöt), jäsenvaltioiden ja 
hallituksesta riippumattomien järjestöje n (myös European Environment Bureau, 
Swedish Secretariat on Acid Rain ja Maailman terveysjärjestö WHO), kesken järjestettiin noin 13 pääkokousta. EU:n liit tymisneuvotteluja käyvät valtiot ja ETA-
maat kutsuttiin myös näihin kokouksiin. Li säksi on järjestetty noin sata komission 
yksiköiden järjestämää teknisten työryhmie n kokousta. Lisäksi järjestettiin ilman 
epäpuhtauksia koskevan teemakohtaisen st rategian osia käsittelevä Internet-
kuuleminen. Strategiaan sisältyy myös tämän ehdotuksen osia. 
Yhteenveto vastauksista ja s iitä, miten ne on otettu huomioon
 
Jäsenvaltiot ja muut sidosryhmät kannattavat yleisesti lainsäädännön 
yksinkertaistamista koskevaa komission aloite tta. Jäsenvaltiot myös i) tunnustavat, 
että on tärkeää käsitellä uu tta ilman epäpuhtautta (PM 2,5), ii) suhtautuvat varauksella 
ilmanlaadun absoluuttisiin tasoihin sekä mahdollisten kustannusten että tavoitteiden saavuttamisen osalta ja iii) kannattavat al tistumisen vähentämistä yleisesti sekä 
päästöjen suurempia vähennyksiä paikoissa , joissa pilaantuminen on suurinta. 
Ehdotuksessa esitetään sen vuoksi varsin korkeaa pitoisuuskattoa PM
2,5:lle. Sitä 
sovellettaisiin koko EU:n alueella ja se  varmistaisi suojan kohtuuttoman suurten 
riskien osalta, mutta se edellyttäisi laajempia toimia ainoastaan pilaantuneimmilla alueilla. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi mitattava PM
2,5-hiukkasten pitoisuus 
kaupunkien tausta-alueilla ja alennettava mitattuja tasoja er iytetysti vuonna 2010 
mitattujen pilaantumistasojen mukaisesti.  Tämä mahdollistaa sen, että yleistä 
 
FI 4   FI altistumista vähennetään mahdollisimman tehokkaasti, kuten jäsenvaltiot ovat 
päättäneet. 
Internetin välityksellä tote utettiin julkinen kuulemine n 1 päivänä joulukuuta 2004 ja 
31 päivänä tammikuuta 2005 välisenä aika na. Komissio sai 11 578 vastausta. 
Kuulemisen tuloksiin voi tutustua Internetissä osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/enviro nment/air/cafe/ pdf/air_pollu_en.pdf
. 
Asiantuntijalausunnot 
Tieteellinen asiantuntem us kyseisillä aloilla  
Tämän ehdotuksen ja ilman pilaantumista koskevan teemakohtaisen strategian 
laatimisessa on käytetty seur aavien alojen asiantuntemus ta: 1) ilman epäpuhtauksien 
vaikutukset ihmisten terveyteen, 2) ar vioinnin yhdenmukainen mallintaminen ja 
kustannustehokkaiden valvontastrategioiden kehittäminen, 3) terveysvaikutusten 
arviointi, mukaan luettuna rahallinen arviointi, 4) ekosysteemin saaman hyödyn 
arviointi, 5) makrotaloudellinen mallinta minen ja 6) ilmanlaadun arviointia ja 
hallintaa koskeva asiantuntemus. 
Käytetyt menetelmät  
Komission palveluhankintasopimukset ja tukisopimukset sekä kokoukset. 
Pääasialliset järjestöt/asiantuntijat, joita on kuultu  
Maailman terveysjärjestö, International In stitute of Applied Sy stems Analysis, AEA 
Technology, valtiosta toiseen tapaht uvasta ilman epäpuhtauksien kauko-
kulkeutumisesta tehty yleissopimus, Euroopan ympäristökeskus, Yhteinen 
tutkimuskeskus (ISPRA), hiukkasia käsittel evä komission työryhmä, ja terveys- ja 
ympäristöriskejä käsittelevä komission tiedekomitea (SCHER). 
Tiivistelmä saaduista ja huom ioon otetuista neuvoista  
Komission saamat mittavat näytöt voidaan tiivistää seuraavasti: i) PM 2,5 -hiukkaset 
aiheuttavat vaaraa terveydelle, ii) PM 2,5 on parempi kokoyksikkö ihmisen 
aiheuttamien hiukkastasojen mittaamiseen, ja iii) karkeampien hiukkasten (PM
2,5-PM 10) aiheuttamaa vaaraa ei vo ida jättää ottamatta huomioon. 
Asiantuntijaneuvojen saatta minen yleisesti saataville  
Kaikki asiantuntijoilta ja sopimusten perusteella saadut raportit on siirretty 
Internetiin, josta ne ova t yleisesti saatavilla. 
Vaikutusten arviointi 
Komissio on tarkastellut seuraavia vaihtoehtoja ihmisten PM 2,5-hiukkasille 
altistumisen valvonnan osalta. Kussa kin vaihtoehdossa oletetaan, että 
PM 10-hiukkasia koskevat raja-ar vot ovat edelleen voimassa. 
1) Otetaan käyttöön vuoteen 2020 menne ssä saavutettava altistumisen 
vähennystavoite PM 2,5-hiukkasten keskimääräist en taustapitoisuuksien 
 
FI 5   FI alentamiseksi kaupunkialueilla tietyllä prosentu aalisella osuudella ajanjaksolla 
2008–2010 mitatuista jäsenvaltion keskimääräi sistä päästöistä. Tämä tavoite on 
saavutettava niin hyvin kuin mahdollista. Se ei kuitenkaan ole oikeudellisesti 
sitova. 
2) Korvataan vuotta 2010 koskevat PM 10-hiukkasten suuntaa-antavat raja-arvot 
PM 2,5-hiukkasten vuotuisia keskimääräisiä pitoisuuksia koskevalla 
oikeudellisesti sitovalla raja-arvolla. Tämä raja-arvo olisi saavutettava vuoteen 2015 mennessä. Raja-arvo olisi määrit eltävä niin, että väestön suojelun 
taso on korkea. Sitä sovellettaisiin kaikkialla jäsenvaltioiden alueella. 
3) Korvataan vuotta 2010 koskevat suuntaa-antavat PM
10-hiukkasten raja-arvot 
oikeudellisesti sit ovalla katolla PM 2,5-hiukkasten (25 µgm-3) vuotuisten 
keskimääräisten pitoisuuksien osalta. Tämä raja-arvo olisi saavutettava 
vuoteen 2010 mennessä. Tällainen katto tai raja olisi määriteltävä niin, että 
väestölle ei aiheudu kohtuu ttoman suuria riskejä. 
4) Korvataan vuotta 2010 koskevat suuntaa-antavat PM 10-hiukkasten raja-arvot 
oikeudellisesti sitomatto malla tavoitteella PM 2,5-hiukkasten vuotuisten 
keskimääräisten pitoisuuksien osalta. Tämä raja-arvo olisi saavutettava 
mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2010 mennessä. Tällainen tavoite olisi sama kuin edellä olevan vaihtoehdon 2 arvo. 
5) Ei tehdä mitään eli ei oteta käyttöön vaatimusta vähentää ihmisten altistumista 
PM
2,5-hiukkasille. 
Kun otetaan huomioon Euroopan taloudelle aiheutuvat merkittävät vaikutukset, 
vaihtoehto 5, jonka mukaan mitään toimia ei  toteutettaisi, ei ole vakavasti otettava 
vaihtoehto. Komissio ehdottaa vaihtoehtojen 1 ja 3 yhdistelmää. Tämä yhdistelmä on 
WHO:lta saatujen neuvojen mukainen. Vaikutusten arviointia tukevat analyysit 
osoittavat, että tiukka y hdenmukainen raja-arvo ei ole yhtä kustannustehokas kuin 
vaihtoehto 1, koska raja-arvo vaikuttaisi eniten pilaantuneimmilla alueilla, jotka eivät välttämättä ole niitä alueita, joilla en iten ihmisiä altistuu hiukkasille. Etusijalle 
asetetun yhdistelmän hyödyt on arvioi tu 37–120 miljardiksi euroksi vuodessa. 
Kustannukset on puolestaan arvioitu noin 5 miljardiksi euroksi vuodessa. 
Lainsäädännön yksinkertaistaminen ja raportointivaatimusten nykyaikaistaminen 
vähentävät todennäköisesti jäsenvaltioilta edellytettäviä toimia, vaikka tätä ei 
voidakaan tarkkaan mitata. Ehdotukset ed ellyttävät kuitenkin ilm anlaadun seurannan 
lisäämistä jossain määrin. Uusiin seur antatoimiin liittyvät kusta nnukset ovat 
kuitenkin pienet, muutamia miljoonia euro ja. Ehdotus parantaa ymmärtämystä ilman 
epäpuhtauksista ja sen pitäisi antaa pitk ällä aikavälillä paremmat mahdollisuudet 
käyttää ilmanlaadun arvioinnissa mallin tamistakalliimman seurannan sijaan. 
Komissio on laatinut työohjelman mukaisen vaikutusten arvioinnin, josta laadittu 
raportti on saatavilla oso itteesta http://www.eur opa.eu/dg/env/cafe/index
. 
 
FI 6   FI 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT  
Tiivistelmä ehdotetuista toimista 
Tämän ehdotuksen tavoitteena on tarkistaa merkittävästi nykyistä 
ilmanlaatusäännöstöä ja yhdistää viisi erillistä  säädöstä yhdeksi di rektiiviksi. Näin 
voidaan yksinkertaistaa ja yhtenäistää  voimassa olevia säännöksiä erityisesti 
seurannan ja raportoinnin osalta. Ehdotuks essa myös ajantasa istetaan säännöksiä 
siten, että ne heijastavat uusinta tieteellis tä kehitystä ja että ryhdytään valvomaan 
ihmisten altistumista ilmassa oleville PM 2,5-hiukkasille. 
Oikeusperusta 
Ehdotuksen oikeusperusta on EY:n pe rustamissopimuksen 175 artikla. 
Toissijaisuusperiaate 
Toissijaisuusperiaatetta noudatetaan silt ä osin kuin ehdotus ei kuulu yhteisön 
yksinomaiseen toimivaltaan. 
Jäsenvaltiot eivät voi riittävä llä tavalla saavuttaa ehdotuks en tavoitteita seuraavista 
syistä: 
Voimassa olevassa lainsäädännössä vahvistetaan ilmanlaadun vähimmäistaso 
yhteisön alueella ja tämä periaate säilyte tään yksinkertaistamisprosessissa. Ilmassa 
olevat hiukkaset kulkeutuvat merkittävässä määrin valtion rajojen ylitse ja näin ollen kaikkien jäsenvaltioiden on toteutettava toimia, jotta väestölle aiheutuvia riskejä kussakin jäsenvaltiossa voidaan vähentää. 
Ehdotuksen tavoitteet saavutetaan paremmin  yhteisön toimilla seuraavista syistä: 
Ehdotuksen päällimmäisenä tavoitteena on muuttaa ja yksinkertaistaa voimassa 
olevaa lainsäädäntöä, jossa vahvistetaan  ilmanlaadun vähimmäistaso koko yhteisön 
alueella. Lisäksi PM
2.5-hiukkaset kulkeutuvat merkittävässä määrin valtion rajojen 
yli. Kun epäpuhtautta on päässyt ilmakeh ään tai sitä on siellä  muodostunut, se voi 
kulkeutua tuhansien kilometrien päähä n. Ongelman laajuus edellyttää yhteisön 
laajuisia toimia. 
Ilmakehään liittyvä mallintaminen ja ilman epäpuhtauksien mittaukset osoittavat 
varmuudella, että yhdessä jäsenvaltiossa tapahtunut epäpuhtauspäästö vaikuttaa 
muissa jäsenvaltioissa mitattuihin pitois uuksiin. Tämä osoittaa,  että yksittäiset 
jäsenvaltiot eivät voi ratkaist a ongelmia yksin ja että ta rvitaan EU:n tasolla yhteen 
sovitettua toimintaa. 
Ehdotuksessa keskitytään voimassa olevan  lainsäädännön yksinkertaistamiseen. 
Ehdotuksessa vahvistetaan kullekin jäsenvaltiolle PM 2,5-hiukkasia koskevat yhteisön 
tavoitteet. Jäsenvaltioiden viranomaiset voivat kuitenkin päättää keinot, joilla 
tavoitteisiin päästään ja joilla voidaan va rmistaa ilmanlaadun vähimmäistaso kaikille 
EU:n kansalaisille. 
Ehdotus on sen vuoksi toissijaisuusperiaatteen mukainen. 
 
FI 7   FI Suhteellisuusperiaate 
Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen  mukainen seuraavista syistä: 
Oikeudelliseksi välineeksi on valittu dire ktiivi, koska 1) ehdotuksen tavoitteena on 
voimassa olevien direktiivien yksinkertaistaminen, ja 2) siinä vahvistetaan tavoitteet, 
mutta jätetään täytäntöönpanon yksityiskohdist a päättäminen jäsenvaltioille, joilla on 
tarkempia tietoja paikallisista olosuhteista ja toimenpiteistä, joilla ilmanlaadun parantuminen saadaan aikaan kustannustehokkaimmalla tavalla. 
Ehdotuksen tavoitteena on yksinke rtaistaa seuranta- ja rapo rtointivaatimuksia siten, 
että vähitellen otetaan käyttöön yhteinen tietojärjestelmä ja sähköinen raportointi. 
Lisäksi tietyt raportointivaatimukset kum otaan. Tämä vähentää jäsenvaltioiden 
hallinnollista taakkaa, vaikka vähennyksen suuruutta ei voida vielä tarkkaan mitata. 
Vaikka ehdotuksessa onkin uusia lyhyen ja keskipitkän aikavälin seuranta-
vaatimuksia, tiettyihin ilman epäpuhtauksiin liittyviä ongelmia koskeva tieteellinen 
ymmärrys paranee jatkossa näiden vaatim usten myötä. Tämän puolestaan pitäisi 
mahdollistaa laajemmat mahdollisuudet hyödyntää mallintamista ilmanlaadun arvioinnissa kalliimman seurannan sijaan. Voidaankin odottaa, että seurantatoimien 
kustannukset pienenevät pidemmällä aikavälillä. 
Säädöstyyppi 
Ehdotettu säädös: direktiivi 
Muut säädöstyypit eivät tule kyseeseen seuraavista syistä: 
Tämän ehdotuksen tavoitteena on yhdistää ja yksinkertai staa neljä voimassa olevaa 
direktiiviä ja yksi neuvoston päätös yhde ksi säädökseksi. Paras säädöstyyppi on 
direktiivi, kun otetaan huomioon edellä main ittu ja se, että voimassa olevassa 
lainsäädännössä asetetaan yhteisön tavoitteet, mutta jätetään tavoitteiden saavuttamisen edellyttämien välin eiden valinta jäsenvaltioille. 
4. T
ALOUSARVIOVAIKUTUKSET  
Jäsenvaltiot vastaavat ehdotukseen liittyvistä tutkimustarpeista. EU:n rahoitusosuus 
on jo sisällytetty talousarvion asianoma iseen kohtaan seitsemännen tutkimuksen 
puiteohjelman yhteydessä. Komissio teki asiaa koskevan ehdotuksen 
vuosia 2007-2013 koskevissa rahoitusnäkym issä. Ehdotuksella ei ole muita 
vaikutuksia yhteisön talousarvioon. 
5. LISÄTIEDOT  
Yksinkertaistaminen 
Ehdotuksessa yksinkertaistetaan lainsäädäntö ä ja säädetään (EU:n tai kansallisten) 
viranomaisten hallinnollisten mene ttelyjen yksinkertaistamisesta. 
Neljä direktiiviä ja yksi neuvoston päätös yhdistetään yhdeksi direktiiviksi. Turhat 
säännökset kumotaan, yksittäiset säädökset  yhdenmukaistetaan ja tarpeettomat 
 
FI 8   FI velvoitteet kumotaan. Tarpeettomat raportointivaatimukset kumotaan ja on 
odotettavissa, että tulevaisuudessa seuranta  tapahtuu sähköisessä muodossa, mikä 
vähentää jäsenvaltioiden hallinnollista taakkaa. 
Raportointi- ja seurantavaatimuksia yksinke rtaistetaan ja väh itellen siirrytään 
sähköisesti tapahtuvaan raportointiin. Tämän pitäisi helpottaa jäsenvaltioiden sisäisiä 
hallinnollisia vaatimuksia. 
Ehdotus sisältyy yhteisön säännöstön ajan tasaistamista ja yksinkertaistamista 
koskevaan komission ohjelmaan sekä sen työ-  ja lainsäädäntöohjelmaan (viite CLWP 
2004 1011 fiche 2005). 
Voimassa olevan lainsäädännön kumoaminen 
Ehdotuksen hyväksymisestä seuraa voimassa olevan lainsäädännön kumoaminen. 
Uudelleentarkastelu-/tarkistus-/raukeamislauseke 
Komissio tarkastelee PM 2,5-hiukkasia koskevia säännöks iä uudelleen viiden vuoden 
kuluttua tämän direktiivin hyväksymisestä. Tä mä tarkoittaa erityisesti, että komissio 
valmistelee ja antaa yksityiskohtaisen ehdotuksen altistumisen vähentämistä koskevasta oikeudellisesta velvoitteesta ; ehdotuksessa otetaan huomioon erot 
jäsenvaltioiden ilmanlaadussa sekä erilai set mahdollisuudet vähentää altistumista. 
Vastaavuustaulukko 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla 
direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. 
Euroopan talousalue 
Ehdotus on Euroopan talousalueen kannalt a merkityksellinen, minkä vuoksi ehdotus 
on ulotettava kattamaan myös Euroopan talousalue. 
Ehdotuksen yksityiskohtaiset perustelut 
Koska ehdotuksen tärkeimpänä tavoitteena on tarkistaa useita oikeudellisia tekstejä 
ja yhdistää ne sekä poistaa tarpeettomat osuudet, tässä osiossa kuvaillaan ainoastaan 
voimassa olevaan lainsäädäntöön teht äviä merkittävimpiä muutoksia. 
III luku (Ilmanlaadun hallinta): 
Komissio ei ehdota muutoksia voimassa ol eviin ilmanlaadun raja-arvoihin, mutta 
ehdottaa voimassaolevien säännösten vahvistam ista siten, että jäsenvaltioiden on 
valmisteltava ja pantava täytäntöön suunnitelmia ja ohjelmia tavoitteiden saavuttamiseen liittyvien ongelmien poistam iseksi. Jos jäsenval tiot ovat kuitenkin 
toteuttaneet kaikki kohtuulliset toimenpiteet, komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot voivat siirtää tavoitteiden saavuttamista koskevaa määräaikaa eteenpäin alueilla, 
joilla raja-arvoja ei vielä ole saavutettu, jos tietyt objektiiviset perusteet täyttyvät. 
Kaikista määräaikojen pidennyksistä on ilm oitettava komissiolle. Komissio vahvistaa 
 
FI 9   FI voimassa olevan lainsäädännön hengen, jonka mukaisesti luonnollisista lähteistä 
peräisin olevia päästöjä ei  lasketa mukaan säännösten noudattamista tarkasteltaessa. 
On saatu vahvoja todisteita siitä, että pienet hiukkaset (PM 2,5) ovat vaarallisempia 
kuin suuremmat hiukkaset. Suurempia hiukka sia (halkaisijaltaan 2,5–10 µm) ei voida 
kuitenkaan jättää huomioimatta. Sen vuoksi nykyistä PM 10-hiukkasten valvonta-
järjestelmää on täydennettävä uudella PM 2,5-hiukkasten valvontajärjestelmällä. 
Terveys- ja ympäristöriskejä käsittele vä tiedekomitea tukee tätä näkemystä. 
Ehdotetulla lähestymistava lla vahvistettaisiin pitois uuskatto ilmassa oleville 
PM 2,5-hiukkasille väestölle aiheutuvi en kohtuuttoman korkeiden riskien 
välttämiseksi. Pitoisuuska tto olisi saavutettava vuoteen 2010 mennessä. Saman-
aikaisesti asetettaisiin oikeudellisest i sitomaton tavoite vähentää kussakin 
jäsenvaltiossa ihmisten yleistä altistumista PM 2,5-hiukkasille vuosina 2010–2020. 
Ehdotuksessa hahmotellaan myös tiettyjen epäpuhtauksien, kuten PM 2.5-hiukkasten 
kattavampaa seurantaa. Tämä lisäisi tätä ep äpuhtautta koskevaa tie tämystä ja johtaisi 
parempaan toimintapolitiikkaan tulevaisuudessa. Tämän seurannan pitäisi lisäksi mahdollistaa se, että jatkossa voi daan hyödyntää aikaisempaa enemmän 
mallintamista ja objektiivisia arviointit ekniikoita ilman pilaantumisen laajuuden 
arvioimisessa. Näin kalliimpien seuranta menetelmien käyttöä voidaan vähentää. 
V luku (Tiedottaminen ja kertomukset) 
Komissio ehdottaa siirtymistä sähköiseen raportointiin, joka perustuu Inspire-
infrastruktuurin mukaiseen yhteiseen tietojärjestelmään
1. Tämä lähestymistapa 
vähentää paperityön määrää, lyhentää tietov irtoja, tehostaa arviointivalmiuksia ja 
parantaa yleisön tiedonsaantia. Raportoin timekanismiin liittyvät tietojenvaihto-
päätöksen säännökset ovat edelleen voimassa, kunnes Insp ire-direktiivin mukaiset 
täytäntöönpanosää nnökset on annettu. 
                                                 
1 KOM(2004) 516 lopullinen. 
 
FI 10   FI 2005/0183 (COD) 
Ehdotus: 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 
ilmanlaadusta ja sen parantamisesta Euroopassa 
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamis sopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen1, 
ottavat huomioon Euroopan talous - ja sosiaalikomitean lausunnon2, 
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon3, 
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä4, 
sekä katsovat seuraavaa: (1) Kuudennessa ympäristöä koskevassa yhtei sön toimintaohjelmassa, joka hyväksyttiin 
22 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 1600/2002/EY
5, vahvistetaan tarve vähentää ilman  pilaantumista siten, että 
ihmisten terveydelle ja erityisesti herkille  väestöryhmille ja ympäristölle yleisesti 
aiheutuvat haitalliset vaikutukset ovat mahdollisimman vähäiset, tarve parantaa ilmanlaadun seurantaa ja arviointia, myös  epäpuhtauslaskeumien osalta, ja tarve 
huolehtia yleisölle tiedottamisesta. 
(2) Ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi olisi vältettävä, ehkäistävä tai 
vähennettävä haitallisten ilman epäpuht auksien päästöjä ja asetettava 
tarkoituksenmukaisia ilmanlaadun raja-a rvoja ottaen huomioon asian kannalta 
merkitykselliset Maailman terveysjär jestön normit, ohjeet ja ohjelmat. 
(3) Ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annettua neuvoston 
direktiiviä 96/62/EY
6, ilmassa olevien rikkidioksidin, t yppioksidin ja typen oksidien, 
hiukkasten ja lyijyn pitoisuuksien raja-arvoi sta 22 päivänä huhtikuuta 1999 annettua 
                                                 
1 EUVL […], […], s. […]. 
2 EUVL […], […], s. […]. 
3 EUVL […], […], s. […]. 
4 Euroopan parlamentin lausunto annettu [...], ne uvoston yhteinen kanta, vahvistettu [...]. 
5 EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1. 
6 EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1). 
 
FI 11   FI neuvoston direktiiviä 1999/30/EY7, ilmassa olevan bentseenin  ja hiilimonoksidin raja-
arvoista 16 päivänä marraskuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/69/EY
8, ilman otsonista 12 päivänä helmikuuta 2002 annettua 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/3/EY9 ja ilman epäpuhtauksia 
mittaavien jäsenvaltioiden mittausasemaverkostojen ja yksittäisten mittausasemien tietojenvaihtojärjestelmän käyttöönottami sesta 27 päivänä tammikuuta 1997 tehtyä 
neuvoston päätöstä 97/101/EY
10 on tarkistettava merkittävästi, jotta niihin voidaan 
sisällyttää terveyden ja tieteen alan viim eisin kehitys ja jäse nvaltioiden kokemukset. 
Selkeyden, yksinkertaistamisen ja hallinnollisen tehokkuuden vuoksi olisi asianmukaista, että mainitut viisi sää döstä korvataan yhdellä direktiivillä. 
(4) Sen jälkeen kun ilmassa olevasta arseenis ta, kadmiumista, elohop easta, nikkelistä ja 
polysyklisistä aromaattisi sta hiilivedyistä 15 päiv änä joulukuuta 2004 annetun 
Euroopan parlamentin ja ne uvoston direkt iivin 2004/107/EY
11 täytäntöönpanosta on 
saatu riittävästi kokemuksia, voidaan ha rkita mahdollisuutta mainitun direktiivin 
säännösten yhdistämiseen tämä n direktiivin säännöksiin. 
(5) Ilmanlaadun arvioinnissa olisi käytettä vä yhteistä lähestymistapaa ja yhteisiä 
arviointiperusteita. Ilmanlaatua arvioi taessa olisi otettava huomioon ilman 
epäpuhtauksille altistuvan v äestön ja ekosysteemin koko. Sen vuoksi on asianmukaista 
jaotella kunkin jäsenvaltion al ue alueisiin tai taajamiin asukastiheyden perusteella. 
(6) Jotta ilman epäpuhtauksista  yhteisössä kerätyt tiedot olisivat tarpeeksi edustavia ja 
riittävässä määrin vertailukelpoisia, on tärkeää käyttää ilmanlaadun arvioinnissa 
käytettävien mittausasemien määrän ja sijainnin määrittelyssä yhdenmukaisia mittaustekniikkoja ja yhteisiä perusteita. Il manlaadun arviointiin voidaan käyttää myös 
muita tekniikoita kuin mittauksia, joten on tarpeen määritellä perusteet näiden tekniikoiden käytölle ja niil tä edellytetylle tarkkuudelle. 
(7) Tausta-alueilla olisi suoritettava yksityiskohtaisia pienhiukkasmittauksia, jotta tämän 
epäpuhtauden vaikutuksista saataisiin lisää ti etoa ja voitaisiin kehittää asianmukaisia 
menettelytapoja. Tällaisten mittausten olisi oltava yhdenmukaisia 11 päivänä kesäkuuta 1981 tehdyllä neuvos ton päätöksellä 81/462/ETY
12 hyväksytyn, valtiosta 
toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksie n kaukokulkeutumisesta vuonna 1979 tehdyn 
yleissopimuksen mukaisen ilman epäpuht auksien kaukokulkeutumi sen tarkkailun ja 
arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) kanssa. 
(8) Ilmanlaatu olisi säilytettävä  sellaisenaan tai sitä olisi parannettava, jos se on jo hyvä. 
Jos ilmanlaadun raja-arvot ylittyvät, jäse nvaltioiden olisi to teutettava toimia 
vahvistettujen raja-arvojen s aavuttamiseksi; talvella tapahtuvan teiden hiekoituksen 
aiheuttamia ylityksiä ei ku itenkaan pitäisi ottaa huomioon. 
                                                 
7 EYVL L 163, 29.6.1999, s. 41, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission 
päätöksellä 2001/744/EY (EYVL L 278, 23.10.2001, s. 35). 
8 EYVL L 313, 13.12.2000, s. 12. 
9 EYVL L 67, 9.3.2002, s. 14. 
10 EYVL L 35, 5.2.1997, s. 14, päätös sellaisena kuin se on muutettuna komission 
päätöksellä 2001/752/EY (EYVL L 282, 26.10.2001, s. 69). 
11 EUVL L 23, 26.1.2005, s. 3. 
12 EYVL L 171, 27.6.1981, s. 11. 
 
FI 12   FI (9) Ilman epäpuhtauksien kasvistolle ai heuttamat riskit ovat huomattavimmat 
kaupunkialueiden ulkopuolella, jossa tälla ista kasvistoa on. Tällaisten riskien 
arvioinnissa ja kasviston suojeluun liittyvien ilmanlaat unormien noudattamisessa olisi 
sen vuoksi keskityttävä rakennetun ympä ristön ulkopuolella oleviin alueisiin. 
(10) Pienhiukkaset (PM 2.5) aiheuttavat merkittäviä hait allisia vaikutuksia ihmisten 
terveydelle. PM 2.5-hiukkasille ei tähän mennessä  ole voitu tunnistaa kynnysarvoa, 
jonka alittuessa ne eivät aiheuttaisi risk iä. Sen vuoksi tätä epäpuhtautta ei pitäisi 
säädellä samalla tavoin kuin muita ilman epäpuhtauksia. Tämän lähestymistavan tavoitteeksi olisi asetettava  kaupunkien taustapitoisuuksien yleinen alentaminen, jotta 
voidaan varmistaa, että suuri osa väestö stä hyötyy paremmasta ilmanlaadusta. Jotta 
kuitenkin voidaan varmistaa vähimmäist ason terveydensuojelu kaikkialla, olisi 
kyseiseen lähestymistapaan  yhdistettävä absoluutti nen pitoisuuden yläraja, 
pitoisuuskatto. 
(11) Voimassa olevia pitkän aikavälin tavoittei ta, joilla varmistetaan ihmisten terveyden ja 
kasviston sekä ekosysteemien tehokas suojel u otsonille altistumisen aiheuttamilta 
haitallisilta vaikutuksilta, ei saisi muuttaa. Olisi asetetta va varoitus- ja tiedotuskynnys 
väestön ja sen herkkien osien suojelemisek si lyhytaikaiselta al tistumiselta kohonneille 
otsonipitoisuuksille. Näiden kynnysten ylit tyessä on väestölle annettava tietoja 
altistumisen aiheuttamista riskeistä ja to teutettava asianmukais ia lyhyen aikavälin 
toimia otsonitasojen alenta miseksi alueilla, joilla va roituskynnykset ylittyvät. 
(12) Otsoni on valtioiden rajat ylittä vä epäpuhtaus, jota muodostuu ilmakehässä 
ensisijaisten epäpuhtauksien päästöistä; nä itä on käsitelty tiettyjen epäpuhtauksien 
kansallisista päästörajoista 23 päiv änä lokakuuta 2001 annetussa Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/81/EY
13. Kehitys kohti tässä direktiivissä 
vahvistettavia ilmanlaatutavoitte ita ja otsonia koske via pitkän aikavälin tavoitteita olisi 
määriteltävä direktiivissä 2001/81/EY säädettyjen tavoitt eiden ja päästökattojen 
mukaisesti. 
(13) Otsonin kiinteiden mittausten olisi oltava pakollisia alueilla, joilla pitkän aikavälin 
tavoitteet on ylitetty. Muiden arviointikeino jen käyttö olisi sallittava pakollisten 
kiinteiden mittauspisteiden määrään vähentämiseksi. 
(14) Luonnollisista lähteistä peräisin olevia ep äpuhtauspäästöjä voidaan mitata, mutta niitä 
ei voi rajoittaa. Jos luonnollisista lähteist ä peräisin olevat ilman epäpuhtaudet voidaan 
määritellä riittävällä varmuudella, ne olisi vähennettävä kokonaispäästöistä arvioitaessa ilmanlaadun raja -arvojen saavuttamista. 
(15) Voimassa olevia ilmanlaa dun raja-arvoja ei saisi muuttaa,  mutta niiden saavuttamisen 
määräaikaa pitäisi voida jatkaa tapauksissa, joissa tarkoituksenmukaisista pilaantumisen vähennystoimista huolimatta tietyi llä alueilla ja tietyissä taajamissa on 
akuutteja vaikeuksia saavuttaa raja-arvoja.  Kaikkiin tiettyä aluetta tai taajamaa 
koskeviin määräajanpidennyksiin olisi liitettävä kattava suunnitelma, jonka mukaisesti 
raja-arvojen saavuttaminen varmistet aan tarkistetun määräajan puitteissa. 
                                                
 
13 EYVL L 309, 27.11.2001, s. 22, direktiivi se llaisena kuin se on muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla. 
 
FI 13   FI (16) Alueille ja taajamille, joiden osalta ilman epäpuhtauspitoisuudet ylittävät kyseistä 
aluetta tai taajamaa koskevat ilmanlaatunormit sekä mahdolliset alue ella sovellettavat 
tilapäiset sallitut poikkeamatt. Ilman epäpuh tauksia pääsee ilmakehään useista eri 
lähteistä ja toiminnoista.  Eri toimintalinjojen johdonm ukaisuuden varmistamiseksi 
olisi tällaisten suunnitelmien ja ohjelmien  oltava yhdenmukaisiatiettyjen suurista 
polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 23 päivänä lokakuuta 2001 annetun Euroopan parlamen tin ja neuvoston di rektiivin 2001/80/EY
14, 
direktiivin 2001/81/EY sekä ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/49/EY
15 mukaisesti laadittujen suunnite lmien ja ohjelmien kanssa ja 
lisäksi ne olisi yhdistettävä niihin. 
(17) Olisi laadittava toimintas uunnitelmia, joissa esit ellään lyhyellä aikavä lillä toteutettavat 
toimet alueilla, joilla on riski yhden tai useamman kyseisiin alueisiin sovellettavan 
ilmanlaatunormin tai varoituskynnyksen ylittymisestä, jotta voidaan vähentää tällaisten ylitysten riskiä ja rajoittaa niid en kestoa. Otsonin osalta tällaisissa lyhyen 
aikavälin toimintasuunnitelmi ssa olisi otettava huomioon  ohjeista ilman otsonista 
annetun Euroopan parlamentin ja neuvos ton direktiivin 2002/ 3/EY täytäntöön-
panemiseksi 19 päivänä maaliskuuta 2004 tehty komission päätös 2004/279/EY
16. 
(18) Tällaisten suunnitelmien ja ohjelmien ta voitteena on parantaa välittömästi ilmanlaatua 
ja ympäristöä, eikä niihin sen vuoksi pi täisi soveltaa tiettyjen suunnitelmien ja 
ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinni sta 27 päivänä kesäkuuta 2001 annettua 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/42/EY17. 
(19) Jäsenvaltioiden olisi kuultava tois iaan, jos epäpuhtauden taso ylittää tai 
todennäköisesti ylittää toisen jäsenvalti on aiheuttaman merkittävän pilaantumisen 
seurauksena sovellettavat ilmanlaatunormit, jo ihin on lisätty sallittu poikkeama, tai 
tapauksesta riippuen varo ituskynnyksen. Tiettyjen epäpuht auksien, kuten otsonin tai 
hiukkasten, kulkeutuminen helposti valt iosta toiseen voi edellyttää naapuri-
jäsenvaltioiden välistä yht eensovittamista suunnitelmie n, ohjelmien ja lyhyen 
aikavälin toimintasuunnitelmien laatimise ssa ja täytäntöönpanossa sekä yleisölle 
tiedottamisessa. Jäsenvaltioiden olisi tarvit taessa jatkettava yhteistyötä kolmansien 
maiden kanssa, korostaen erityisesti ehdokasvaltioiden varhaista mukanaoloa. 
(20) Jäsenvaltioiden ja komission on tarpee n kerätä, vaihtaa ja levittää ilmanlaatua 
koskevia tietoja, jotta ilman pilaantumisen vaikutuksia ymmärrettäisiin paremmin ja kehitettäisiin asianmukaisia toimintatapoja. Yleisön saatavilla olisi oltava säännöllisesti ajantasaista tietoa kai kkien säänneltyjen ilman epäpuhtauksien 
pitoisuuksista. 
(21) Ilmanlaatua koskevien tie tojen käsittelyn ja vertailun helpottamiseksi tiedot olisi 
toimitettava komissiolle yhdenmukaisessa muodossa. 
                                                
 
14 EYVL L 309, 27.11.2001, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla. 
15 EYVL L 189, 18.7.2002, s. 12. 
16 EUVL L 87, 25.3.2004, s. 50. 
17 EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30. 
 
FI 14   FI (22) Ilmanlaatua koskevien tietojen toimittamista, arviointia ja raportointia koskevia 
menettelyjä on tarpeen mukauttaa, jottasähköisi ä välineitä ja Internetiä voidaan käyttää 
pääasiallisina välineinä tietojen saattamiseks i yleisön saataville ja menettelyt ovat 
direktiivin […]18 mukaiset. 
(23) On asianmukaista säätää mahdollisuude sta mukauttaa ilmanlaadun arvioinnissa 
käytettävät perusteet ja tekniikat tietee lliseen ja tekniseen kehitykseen sekä 
toimitettaviin tietoihin. Lisäksi olisi hyväks yttävä vertailutekniikoita ilmanlaadun 
mallintamista varten, jos tällaisia tekniikoita on käytettävissä. 
(24) Tämän direktiivin ilmanlaatutavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa ainoastaan 
jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan ilman epäpuhtauks ien rajatylittävän luonteen 
takia toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä 
perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvist etun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. 
Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 
(25) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraam uksista, joita sovelletaan tämän direktiivin 
säännösten rikkomiseen, ja varmistettava  näiden seuraamusten täytäntöönpano. 
Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 
(26) Tiettyjen tällä direktiivillä kumottuje n säädösten säännösten olisi jäätävä voimaan, 
jotta voidaan varmistaa nykyi sten typpidioksidia kosk evien ilmanlaaturajojen 
voimassaolo, kunnes ne korvataan 1 päivästä tammikuuta 2010, varmistaa ilmanlaadun raportointia koskevien s äännösten voimassa olo, kunnes uudet 
täytäntöönpanotoimet on vahvistettu, ja huol ehtia siitä, että direktiiviin 2004/107/EY 
liittyvät ilmanlaadun alustavaa arviointia  koskevat vaatimukset pysyvät voimassa. 
(27) Velvoite saattaa tämä direktiivi osaksi ka nsallista lainsäädäntöä olisi rajattava niihin 
säännöksiin, joissa säädetäänmuutoksista  asiasisältöön verrattuna aikaisempiin 
direktiiveihin. Velvoite saattaa muuttu mattomat säännökset osaksi kansallista 
lainsäädäntöa perustuu aikaisempiin direktiiveihin. 
(28) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti 
Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnus tetut periaatteet. Tämän direktiivin 
tarkoituksena onerityisesti edistää ympäri stönsuojelun korkean tason ja ympäristön 
laadun parantamisen sisällyttämistä yhtei sön politiikkaan kestävän kehityksen 
periaatteen mukaisesti, kuten määrät ään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 
37 artiklassa. 
(29) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi ta rvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä 
menettelystä komissiolle siirrettyä täyt äntöönpanovaltaa käytet täessä 28 päivänä 
kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY
19 mukaisesti, 
                                                 
18 [EUVL L , […], […], s. […]]. 
19 EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 
 
FI 15   FI OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
I luku 
 
Yleiset säännökset 
1 artikla 
Kohde 
Tässä direktiivissä säädetään toimenpiteistä, joiden tavoitteena on: 
1. ilmanlaatua koskevien päämäärien määrit teleminen ja vahvistaminen ihmisten 
terveydelle ja koko ympäristölle haita llisten vaikutusten välttämiseksi, 
ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi; 
2. ilmanlaadun arvioiminen jäsenvaltioissa yh teisin menetelmin ja perustein ja 
erityisesti tiettyjen ilma ssa olevien epäpuhtauksien pitoisuuksien arviointi; 
3. ilmanlaatua koskevien tietojen antaminen pilaantumisen ja haittavaikutusten 
torjumiseksi sekä kansallisten ja yhteisön toimien pitkän aikavälin kehityksen ja niillä aikaansaatujen parannusten seuraamiseksi; 
4. ilmanlaatua koskevien tietojen julk isen saatavuuden varmistaminen; 
5. ilman laadun ylläpitäminen sellaisenaan si lloin kun se on hyvä, ja muissa tapauksissa 
sen parantaminen; 
6. jäsenvaltioiden yhteistyön edistäminen ilman epäpuhtauksien vähentämiseksi. 
2 artikla 
Määritelmät 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 
1. ’ilmalla’ ulkoilmaa alailmakehässä lukuun ottamatta työpaikkoja; 
2. ’epäpuhtaudella’ kaikkia ilmassa olevia aineita , joilla voi olla ha itallisia seurauksia 
ihmisen terveydelle ja/tai koko ympäristölle; 
3. ’tasolla’ epäpuhtauden pito isuutta ilmassa tai sen la skeumaa tiettynä aikana; 
4. ’arvioinnilla’ menetelmää, jolla mitataan, la sketaan, ennustetaan ta i arvioidaan tasot; 
5. ’raja-arvolla’ tasoa, joka on vahvistettu tieteellisin perustein ihmisen terveydelle 
ja/tai ympäristölle haitallisten seuraust en välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai 
vähentämiseksi, joka on saavutettava määräaj assa ja jota ei saa ylittää sen jälkeen 
kun se on saavutettu; 
 
FI 16   FI 6. ’pitoisuuskatolla’ tasoa, j oka on vahvistettu tieteellisi n perustein, j onka tavoitteena 
on väestölle aiheutuvien kohtuuttoman s uurten riskien estäminen, joka on 
saavutettava määräajassa ja  jota ei saa ylittää sen jälkeen kun se on saavutettu; 
7. ’kriittisellä tasolla’ tasoa, joka on vahviste ttu tieteellisin perustei n ja jota suuremmat 
pitoisuudet voivat aiheuttaa haitallisia vaikutuksia joi ssakin reseptoreissa, kuten 
puissa, muissa kasveissa tai luonnollisissa  ekosysteemeissä, mutteivät ihmisissä; 
8. ’ylitysmarginaalilla’ sitä pr osenttimäärää raja-arvosta, jonka verran tämä arvo saa 
ylittyä tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin; 
9. ’tavoitearvolla’ tasoa, joka on vahvist ettu ihmisen terveyden ja ympäristön 
vahingoittumisen välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi pitkällä aikavälillä ja joka on saa vutettava mahdollisuuksien mukaan määrätyn ajan kuluessa; 
10. ’varoituskynnyksellä’ tasoa, jonka ylittyessä lyhytaikain en altistuminen vaarantaa 
ihmisten terveyden ja jonka ylittyessä jä senvaltioiden on toteutettava toimenpiteet 
viipymättä; 
11. ’tiedotuskynnyksellä’ tasoa, j onka ylittyessä lyhytaikain en altistuminen vaarantaa 
erityisen herkkien väestöryhmien terveyden ja  jonka ylittyessä tarvitaan välitöntä ja 
asianmukaista tiedottamista; 
12. ’ylemmällä arviointikynnyksellä’ tasoa, jo ta alhaisemmalla tasolla voidaan käyttää 
sekä mittauksia että mallintamiste kniikoita ilmanlaadun arvioimiseksi; 
13. ’alemmalla arviointikynnyksellä’ tasoa, jo ta alhaisemmalla tasolla voidaan käyttää 
ainoastaan joko mallintamista ta i objektiivista arviointia ilmanlaadun arvioimiseksi; 
14. ’pitkän aikavälin tavoitteella’ tasoa, joka on saavutettava pitkällä aikavälillä ihmisten 
terveyden ja ympäristön suojelemiseksi te hokkaasti, paitsi jos sen saavuttaminen ei 
ole mahdollista oikeasuhtaisilla toimenpiteillä; 
15. ’alueella’ osaa jäsenvaltion alueesta, j onka kyseinen jäsenvaltio on rajannut 
alueestaan ilmanlaadun arvioi ntia ja hallintaa varten; 
16. ’taajamalla’ aluetta, joka on 250 000 asukast a suurempi väestökeskittymä tai, jos 
asukkaita on enintään 250 000, aluetta, jonka  asukastiheys neliökilometriä kohden on 
jäsenvaltion määrittelemä; 
17. ’PM
 10-hiukkasilla’ hiukkasia, jotka läpäis evät EN 12341 -standardin mukaisen koon 
perusteella erottelevan erottimen, jonka lei kkausraja aerodynaamiselta halkaisijaltaan 
10 µm:n kokoisille hiukkasille on 50 prosenttia; 
18. ’PM  2,5-hiukkasilla’ hiukkasia, jotka läpäisevät EN 14907 -standardin mukaisen koon 
perusteella erottelevan erottimen, jonka lei kkausraja aerodynaamiselta halkaisijaltaan 
2,5 µm:n kokoisille hiukkasille on 50 prosenttia; 
19. ’keskimääräisen altistumisen indikaattorilla’ keskimääräistä tasoa, joka on määritelty 
koko jäsenvaltion alueella tehtyjen kaupunkien taustapitoisuusmittausten perusteella ja jossa otetaan huomioon väestön altistuminen; 
 
FI 17   FI 20. ’altistumisen vähennystavoi tteella’ keskimääräisen altistumisen indikaattorin 
prosentuaalista pienentymistä, jonka ta voitteena on vähentää ihmisten terveydelle 
aiheutuvia haitallisia vai kutuksia ja joka on saavutet tava mahdollisuuksien mukaan 
määrätyn ajan kuluessa; 
21. ’kaupunkien tausta-alueilla’  kaupunkialueita, joilla esiintyvät tasot edustavat 
kaupunkiväestön yleistä altistumista; 
22. ’typen oksideilla’ typpimonoksidin (typpi oksidin) ja typpidioksidin volyymin 
sekoitussuhteen (ppb v) summaa ilmaistuna typpidi oksidin massakonsentraatio-
yksiköinä (µg/m3); 
23. ’kiinteillä mittauksilla’ määrätyillä paikoi lla joko jatkuvasti tai satunnaisotannalla 
suoritettuja mittauksia, joilla määritetää n tasot vahvistettujen laatutavoitteiden 
mukaisesti; 
24. ’suuntaa-antavilla mittauksilla’ mittauksia, jotka täyttävät lievemmät laatuperusteet 
kuin kiinteät mittaukset; 
25. ’haihtuvilla orgaanisilla yhdisteillä’ (VOC) metaania lukuun ottamatta kaikkia 
ihmisten toiminnasta tai luonnosta peräisin olevia orgaanisia yhdi steitä, jotka voivat 
tuottaa valokemiallisia hapettimia reagoidessaan auringonvalossa typen oksidien kanssa. 
3 artikla 
Vastuut 
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä tarkoituks enmukaisilta tasoilta toimivaltaiset 
viranomaiset ja elimet, jotka ovat vastuussa seuraavista tehtävistä: 
a) ilmanlaadun arviointi; b) mittausmenetelmien (menetelmät, laitteet, verkostot ja laboratoriot) 
hyväksyminen; 
c) mittausten tarkkuuden varmistaminen; 
d) arviointimenetelmien analysointi; e) mahdollisten komission järjestämien laadunvarmistusta koskevien yhteisön 
ohjelmien yhteensovittaminen alueellaan; 
f) yhteistyö muiden jäsenval tioiden ja komission kanssa. 
Toimivaltaisten viranomaisten ja elinten on tarvittaessa toimittava liitteessä I olevan 
C jakson säännösten mukaisesti. 
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitetta va yleisölle 1 kohdassa tark oitettuja tehtäviä varten 
nimetty toimivaltainen viranomainen tai elin. 
 
FI 18   FI II luku 
 
Ilmanlaadun arviointi 
1 JAKSO  
 
YLEISTÄ  
4 artikla 
Alueiden ja taajamien määrittäminen 
Jäsenvaltioiden on vahvistettava alueet ja ta ajamat alueellaan. Ilmanlaadun arviointi ja 
ilmanlaadun hallinta suoritetaan kaikill a alueilla ja kaikissa taajamissa. 
2 JAKSO  
 
ILMANLAADUN ARVIOINTI RIKKIDIOKSIDIN , TYPPIDIOKSIDIN JA TYPEN 
OKSIDIEN , HIUKKASTEN , LYIJYN , BENTSEENIN JA HIILIMONOKSIDIN OSALTA  
5 artikla 
Arviointijärjestelmä 
1. Rikkidioksidin, typpidioksidin ja typenoksidien, hiukkasten (PM 10 ja PM 2,5), lyijyn, 
bentseenin ja hiilimonoksidin osalta on sovell ettava liitteessä II olevassa A jaksossa 
terveyden ja kasvien suojelemiseksi yks ilöityjä ylempiä ja alempia arviointi-
kynnyksiä. 
Kukin alue ja taajama on luokiteltava näiden arviointikynnysten mukaisesti. 
2. Edellä 1 kohdassa tarko itettua luokitusta on kuitenkin  tarkasteltava uudelleen 
vähintään joka viides vuosi liitteessä II olevassa B ja ksossa vahvistetun menettelyn 
mukaisesti. 
Luokituksia on tarkasteltava uudelleen useammin, jos ilman rikkidioksidi-, 
typpidioksidi-, tai tarvittaessa  typen oksidi-, hiukkas- (PM 10, PM 2,5), lyijy- tai 
hiilimonoksidipitoisuuksissa tapahtuu merkittäviä muutoksia. 
 
FI 19   FI 6 artikla 
Arviointiperusteet 
1. Jäsenvaltioiden on suoritettava koko alu eellaan ilmanlaadun mittauksia 5 artiklassa 
tarkoitettujen epäpuhtauksien osalta tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa säädettyjen 
perusteiden mukaisesti. 
2. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta 1 kohdassa tarkoitettujen ilman epäpuhtauksien 
tasot ylittävät näille epä puhtauksille vahvistetut ylem mät arviointikynnykset, on 
käytettävä ilmanlaadun arvioinnissa kiinteit ä mittauksia. Näitä kiinteitä mittauksia 
voidaan täydentää mallintamistekniikoilla ja/tai suuntaa-antavilla mittauksilla riittävien tietojen saamiseksi ilmanlaadusta. 
3. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta 1 kohdassa tarkoitettujen ilman epäpuhtauksien 
tasot alittavat näille ep äpuhtauksille vahvistetut yl emmät arviointikynnykset, on 
ilmanlaadun arvioinnissa käytettävä kiinte iden mittausten ja mallintamistekniikoiden 
ja/tai suuntaa-antavien mittaus yhdistelmää. 
4. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta 1 kohdassa tarkoitettujen ilman epäpuhtauksien 
tasot alittavat näille ep äpuhtauksille vahvistetut al emmat arviointikynnykset, on 
mallintamista tai objektiivista arviointia taikka molempia pidettävä riittävinä ilmanlaadun arviointimenetelminä. 
5. Edellä 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen mittausten lisäksi mittauksia on tehtävä 
tausta-alueilla, jotka eivät sijaitse lähe llä merkittäviä epäpuhtauslähteitä, jotta 
mittauksista saataisiin vähintään pienhiukkasten (PM
2,5) massakonsentraatiota ja 
lukumäärätiheyttä koskevat tiedot vuotuisina keskiarvoina; mittaukset on suoritettava 
seuraavien perusteiden mukaisesti: 
a) kullakin 100 000 neliökilometrin aluee lla on oltava yksi näytteenottopaikka; 
b) tarvittavan alueellisen erotuskyvyn  saavuttamiseksi on kunkin jäsenvaltion 
perustettava ainakin yksi mittausasema tai ne voivat sopia rajanaapureinaan 
olevien jäsenvaltioiden kanssa yhden tai useamman yhteisen mittausaseman 
perustamisesta kyseisten jäsenvaltioiden naapurialueet kattavalle mittaus-alueelle; 
c) tarvittaessa seuranta  on sovitettava yhteen ilman epäpuhtauksien 
kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvi oinnin Euroopan yhteistyöohjelman 
(EMEP) seurantastrategian ja mittausohjelman kanssa; 
d) liitteessä I olevaa A jaksoa sovelleta an hiukkasten massamittauksia koskeviin 
laatutavoitteisiin ja liitett ä IV sovelletaan kokonaisuudessaan. 
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissi olle myös pienten hiukkasten (PM
2,5) 
kemiallisen koostumuksen mittauksi ssa käytetyt mittausmenetelmät. 
 
FI 20   FI 7 artikla 
Näytteenottopaikat 
1. Rikkidioksidin, typpidioksidin ja typen oksidien, hiukkasten (PM 10, PM 2,5), lyijyn, 
bentseenin ja hiilimonoksidin mittauste n näytteenottopaikkojen sijainti on 
määriteltävä liitteessä III luete ltujen perusteiden mukaisesti. 
2. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta kiinteät mittaukset ovat ainoa tietolähde 
arvioitaessa ilmanlaatua, on kutakin  mitattavaa epä puhtautta koskevia 
näytteenottopaikkoja oltava vähintään liitt eessä V olevassa A jaksossa vahvistettu 
näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä. 
Alueilla ja taajamissa, joiden osalta kiinteissä mittauksissa käytettäviltä 
näytteenottopaikoilta peräisin olevia tietoja täydennetään mallintamisesta ja/tai suuntaa-antavista mittauksista saatavilla tiedoi lla, liitteessä V olevassa A jaksossa 
vahvistettua näytteenottopaikkojen kokona ismäärää voidaan kuitenkin vähentää 
50 prosentilla, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: 
a) täydentävillä menetelmillä saadaan ri ittävästi tietoa ilmanlaadun arvioimiseksi 
raja-arvojen, pitoisuuskattojen tai varo ituskynnysten osalta sekä yleisölle 
tiedottamiseksi; 
b) asennettavien näytteenottopaikkojen lukumäärä ja muiden menetelmien 
alueellinen erotuskyky on riittävä, jott a asiaa koskevat epäpuhtauspitoisuudet 
voidaan määrittää liitteessä I olevassa A jaksossa määriteltyjen laatu-tavoitteiden mukaisesti ja jotta mittaustu lokset täyttävät liitteessä I olevassa 
B jaksossa määritellyt perusteet. 
Toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa  mallintamisen ja/tai  suuntaa-antavien 
mittausten tulokset on otettava huomioon ar vioitaessa ilmanlaa tua suhteessa raja-
arvoihin tai pitoisuuskattoihin. 
8 artikla 
Mittausten vertailumenetelmät 
Jäsenvaltioiden on sovellettava liitteessä VI olevassa A ja C jaksossa vahvistettuja mittausten 
vertailumenetelmiä ja perusteita. 
Muita mittausmenetelmiä voidaan käyttää liitteessä VI olevassa B jaksossa vahvistettujen 
edellytysten mukaisesti. 
 
FI 21   FI 3 JAKSO  
 
ILMANLAADUN ARVIOINTI OTSONIN OSALTA  
9 artikla 
Arviointiperusteet 
1. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta otsonipitoisuus on jonki n viimeksi kuluneen 
viiden mittausvuoden aikana ylittänyt l iitteessä VII olevan  A jakson 3 kohdassa 
vahvistetut pitkän aikavälin tavoitteet , on suoritettava kiinteitä mittauksia. 
2. Jos tietoja on saatavilla l yhyemmältä ajalta kuin viideltä vuodelta, jäsenvaltiot voivat 
yhdistää lyhyistä mittausjaksoista saad ut tiedot, jotka on kerättysellaisina 
vuodenaikoina ja sellaisissa paikoi ssa, joille korkeimmat epäpuhtaustasot 
todennäköisesti ovat tyypillisiä, sekä päästöjen kartoituksesta ja mallintamisesta saadut tiedot sen määrittämiseksi, onko 1 kohdassa tarkoitetu t pitkän aikavälin 
tavoitteet ylitetty kyseisen viiden vuoden jakson aikana. 
10 artikla 
Otsonin mittauksessa käytettävien näytteenottopaikkojen sijainti 
1. Otsonin mittauksessa käytettävien näy tteenottopaikkojen sijainti on määritettävä 
liitteessä VIII vahvistettujen perusteiden mukaisesti. 
2. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta kiinteät mittaukset ovat ainoa tietolähde 
arvioitaessa ilmanlaatua, on otsonin mitta uksessa käytettäviä näytteenottopaikkoja 
oltava vähintään liitteessä IX olevassa A jaksossa vahvistettu näytteenottopaikkojen 
vähimmäismäärä. 
Alueilla ja taajamissa, joiden osalta kiinteissä mittauksessa käytettäviltä 
näytteenottopaikoilta peräisin olevia tietoja täydennetään mallintamisesta ja/tai suuntaa-antavista mittauksista saatavilla tiedo illa, liitteessä IX olevassa A jaksossa 
määriteltyä näytteenottopaikkojen määrää voidaan vähentää edellyttäen, että 
seuraavat edellytykset täyttyvät: 
a) täydentävillä menetelmillä saadaan r iittävästi tietoja ilman laadun arvioimiseksi 
tavoitearvojen, pitkän aika välin tavoitteiden sekä tiedotus- ja varoitus-
kynnysten osalta; 
b) asennettavien näytteenottopaikkojen lukumäärä ja muiden menetelmien 
alueellinen erotuskyky on riittävä, jotta otsonipitoisuudet voidaan määrittää 
liitteessä I olevassa A jaksossa määriteltyjen laatutavoitteiden mukaisesti ja jotta mittaustulokset täyttävät liittee ssä I olevassa B jaksossa määritellyt 
perusteet; 
c) kullakin alueella ja kussakin t aajamassa on oltava vähintään yksi 
näytteenottopaikka kahta m iljoonaa asukasta kohden tai yksi 
 
FI 22   FI näytteenottopaikka 50 000 neliökilometr iä kohden; näistä vaihtoehdoista 
valitaan se, jossa näytteeno ttopaikkojen määrä on suurempi; 
d) typpidioksidia mitataan kaikilla jälje lle jäävillä näyttee nottopaikoilla lukuun 
ottamatta maaseudun tausta-asemia. 
Toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa  mallintamisen ja/tai  suuntaa-antavien 
mittausten tulokset on otettava huomioon arvioitaessa ilmanlaatua suhteessa 
tavoitearvoihin. 
3. Myös typpidioksidia on mitattava vähi ntään puolessa liitteessä IX olevassa 
A jaksossa edellytetyistä otsonin näytte enottopaikoista. Typpioksidimittausten on 
oltava jatkuvia lukuun otta matta liitteessä VIII olevassa  A jaksossa tarkoitettuja 
maaseudun tausta-asemia, joilla voidaan käyttää muita mittausmenetelmiä. 
4. Alueilla ja taajamissa, joiden osalta p itoisuudet ovat kunkin viiden viimeksi kuluneen 
mittausvuoden aikana alittaneet pitkän ai kavälin tavoitteet, m ääritellään kiinteitä 
mittauksia suorittavien näytteenottopaikkoj en määrä liitteessä IX olevan B jakson 
mukaisesti. 
5. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen alueelle on asennettu ja siellä on 
toiminnassa vähintään yksi näytteenottopa ikka liitteessä X lueteltujen otsonia 
muodostavien aineiden pitoisuuksia koskevi en tietojen saamiseksi. Jäsenvaltioiden 
on määriteltävä niiden asem ien määrä ja sijainti, joilla otsonia muodostavia 
yhdisteitä mitataan, ottaen huomioon liitt eessä X vahvistetut tavoitteet ja 
menetelmät. 
11 artikla 
Mittausten vertailumenetelmät 
1. Jäsenvaltioiden on sovelletta va liitteessä VI olevan A jakson 8 kohdassa vahvistettua 
otsonin mittauksen vertailumenetelmää. Muita mittausmenetelmiä voidaan käyttää 
liitteessä VI olevassa B jaksossa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. 
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiol le liitteessä X lueteltujen haihtuvien 
orgaanisten yhdisteiden näytteenottoon ja  mittaukseen käyttämänsä menetelmät. 
III luku 
 
Ilmanlaadun hallinta 
12 artikla 
Sovellettavat vaatimukset, kun tasot ovat alem pia kuin raja-arvot ja pitoisuuskatot 
Alueilla ja taajamissa, joiden osalta  ilman rikkidioksidi-, typpidioksidi-, PM 10-, PM 2,5-, lyijy-, 
bentseeni- ja hiilimonoksidipit oisuudet ovat alempia kuin liitteissä XI ja  XIV eritellyt näitä 
 
FI 23   FI aineita koskevat raja-arvot tai pitoisuuskatot, jäsenvaltioiden on varmistettava tämän 
ilmanlaadun tason säilyminen ennallaan. 
13 artikla 
Ihmisten terveyden suojel ua koskevat raja-arvot 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden  alueella vallitsevat ilman rikkidioksidi-, 
PM 10-, lyijy- ja hiilimonoksidipitoisuudet eivät ylitä liitteessä XI vahvistettuja raja-
arvoja. 
Liitteessä XI vahvistettuja typpidioksidin ja bentseenin raja-arvoja ei saa ylittää 
liitteessä vahvistetuist a ajankohdista alkaen. 
Liitteessä XI säädettyjä ylitysmarginaaleja on sovellettava 21 artiklan mukaisesti. 
2. Ilman rikkidioksidi- ja typpidioksidip itoisuuksien varo ituskynnykset on vahvistettu 
liitteessä XII olevassa A jaksossa. 
3. Jäsenvaltiot voivat nimetä alueita tai taajamia, joiden alueella PM 10-hiukkasten raja-
arvot ylittyvät talviaikaan  tapahtuvan teiden hiekoittamisen aiheuttaman 
PM 10-leijuman johdosta. 
Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle luettelo kyseisistä alueista ja taajamista 
sekä niiden PM 10-pitoisuuksista ja -lähteistä. 
Toimittaessaan komissiolle 25 artiklan mukaiset  tiedot jäsenvaltioi den on esitettävä 
tarvittavat todisteet, jotka osoittavat, että  ylitykset johtuvat kyseisestä leijumasta ja 
että pitoisuuksien pienentämiseksi on toteutettu kohtuullisia toimenpiteitä. 
Jäsenvaltioiden on laadittava tämän kohda n ensimmäisessä alakohdassatarkoitettujen 
alueiden tai taajamien osalta 21 artikl an mukaiset suunnitelmat tai ohjelmat 
ainoastaan, jos PM 10-pitoisuuksien ylitykset johtuvat muista lähteistä kuin talvisin 
tapahtuvasta teiden hiekoituksesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista. 
14 artikla 
Kriittiset tasot 
1. Jäsenvaltioiden on taajamien ja muid en rakennettujen al ueiden ulkopuolella 
sijaitsevilla alueilla varmistettava liittee ssä XIII vahvistettujen kriittisten tasojen 
noudattaminen. 
Jäsenvaltiot voivat soveltaa kriittisiä tasoja myös taajamissa ja muilla rakennetuilla 
alueilla, jos on olemassa haitallisten vaikutusten merkittävä riski. 
2. Jos kiinteät mittaukset ovat ainoa tietolähde arvioitaessa ilmanlaatua, on 
näytteenottopaikkoja oltava vähintään liitt eessä V olevassa C jaksossa täsmennetty 
vähimmäismäärä. Jos näitä tietoja täydenne tään suuntaa-antavista tai mallintamisesta 
 
FI 24   FI saaduilla tiedoilla, voidaan näytteenottopaikkojen määrää vähentää enintään 
50 prosentilla edellyttäen, että asiaankuuluvi en epäpuhtauksien ar vioidut pitoisuudet 
voidaan määritellä liitteessä I olevassa A jaksossa vahvistettujen laatuvaatimusten 
mukaisesti. 
15 artikla 
PM 2,5:lle altistumisen vähennystavoite ja  pitoisuuskatto ihmisten terveyden 
suojelemiseksi 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitt eessä XIV olevassa B jaksossa säädetty 
PM 2,5:lle altistumisen vähennystavoite saavut etaan liitteessä täsmennetyn aikataulun 
mukaisesti. 
2. PM 2,5-hiukkasia koskeva keskimääräisen altist umisen indikaattori  on arvioitava 
liitteessä XIV olevan A jakson mukaisesti. 
3. Jäsenvaltioiden on liitteen III mukaisesti huolehdittava siitä, että näytteenotto-
paikkojen jakautumisella ja määrällä, johon PM 2,5-hiukkasten keskimääräisen 
altistumisen indikaattori perustuu, varmiste taan, että väestön altistuminen otetaan 
riittävästi huomioon. Näytteenottopaikkoja ei saa olla vähemmän kuin liitteessä V 
olevassa B jaksossa säädetään. 
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilman PM 2,5-hiukkasten pitoisuudet eivät 
niiden alueella ylitä liitteessä XIV oleva ssa C jaksossa vahvis tettua pitoisuuskattoa 
liitteessä täsmennetystä ajankohdasta alkaen. 
5. Liitteessä XIV olevassa C jaksossa säädettyjä ylitysmarginaaleja on sovellettava 
21 artiklan mukaisesti. 
16 artikla 
Sellaisia alueita ja taajamia koskevat vaatimukset, joiden osalta pitoisuudet 
ylittävät pitkän aikavälin tavoitteet  
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liittees sä VII yksilöidyt tavo itearvot ja pitkän 
aikavälin tavoitteet saav utetaan liitteessä vahvi stetussa aikataulussa. 
2. Tavoitearvot ylittävien taajamien ja alueiden osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, 
että direktiivin 2001/81/EY 6 artiklan muka isesti laadittu suunn itelma tai ohjelma 
pannaan täytäntöön tavoitearvojen saavutta miseksi liitteessä VII olevan A jakson 
2 kohdassa täsmennetystä ajankohdasta alkaen, paitsi jos niiden sa avuttaminen ei ole 
mahdollista oikeasuhteisilla toimenpiteillä. 
Jos tämän direktiivin 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti on laadittava tai pantava 
täytäntöön muita epäpuhtauksia kuin otso nia koskevia suunnitelmia tai ohjelmia, 
jäsenvaltioiden on tarvittae ssa laadittava ja pantava täytäntöön kaikkia kyseessä 
olevia epäpuhtauksia koskevia yhten äisiä suunnitelmia tai ohjelmia. 
 
FI 25   FI 3. Jäsenvaltioiden on laadittava ja tote utettava kustannustehokka ita toimenpiteitä, 
joiden tavoitteena on pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttaminen alueilla ja 
taajamissa, joiden osalta ilman otsonipitoisuudet ovat korkeammat kuin pitkän aikavälin tavoitteet, mutta pienemmät tai yhtä suuret kuin tavoitearvot. Näiden toimenpiteiden on vähintään oltava j ohdonmukaisia 2 kohdassa tarkoitettujen 
suunnitelmien ja ohjelmien kanssa. 
17 artikla 
Sellaisia alueita ja taajamia koskevat vaatimukset, joiden osalta pitoisuudet ovat 
pitkän aikavälin tavoitteiden mukaiset  
Otsonitasoiltaan pitkän aikavälin tavoitteiden mukaisten alueiden ja taajamiden osalta 
jäsenvaltioiden on pidettävä otsonitasot pitkän aikavälin tavoitteiden alapuolella ja oikeasuhteisin toimenpitein säilytettävä kestävän kehityksen kannalta paras mahdollinen ilmanlaadun taso sekä ympäristön ja ihmisten terveyden suojelun korkea  taso, siinä määrin 
kuin se on mahdollista ottaen huomioon senkaltais et tekijät kuin otsonin aiheuttaman ilman 
pilaantumisen rajat ylittävä luonne ja sääolosuhteet. 
18 artikla  
Tiedotus- tai varoituskynnysten yli ttyessä toteutettavat toimenpiteet 
Liitteessä XII yksilöidyn tiedo tuskynnyksen tai samassa liittees sä vahvistettujen varoitus-
kynnysten ylittyessä jäsenvaltioiden  on toteutettava tarv ittavat toimet yleisö lle tiedottamiseksi 
radion, television, sanomalehtien tai Internetin välityksellä. 
Jäsenvaltioiden on myös viipymättä toimitettava komissiolle alustavat tiedot mitattujen 
epäpuhtauksien tasoista ja varoitus- tai tiedotuskynnysten ylitys jaksojen pituudesta.  
19 artikla  
Päästöt luonnollisista lähteistä 
1. Jäsenvaltiot voivat nimetä alueita tai taajam ia, joiden osalta tietyn epäpuhtaiden raja-
arvojen tai pitoisuuskattojen ylitykset aihe utuvat luonnollisista lähteistä peräisin 
olevista päästöistä. 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luet telot tällaisista alueista tai taajamista 
samoin kuin tiedot pitoisuuksista ja lähteistä sekä todisteet, jotka osoittavat ylitysten 
johtuvan luonnollisista lähteistä peräisin olevista päästöistä. 
2. Jos komissiolle on ilmoitettu luonnollisesta lähteestä peräisin olevista päästöistä 
aiheutuneesta ylityksestä 1 k ohdan mukaisesti, ei tätä y litystä pidetä direktiivissä 
tarkoitettuna ylityksenä. 
 
FI 26   FI 20 artikla 
Tavoitteiden saavuttamisen mä äräaikojen jatkaminen ja tiettyjen raja-arvojen 
soveltamisvelvoitteita koskeva poikkeus 
1. Jos liitteessä XI tai liittee ssä XIV olevassa C jaksossa eriteltyjä määräaikoja ei voida 
saavuttaa tietyllä alueella tai tietyssä t aajamassa typpidioksidin tai bentseenin raja-
arvojen tai PM 2,5-hiukkasten pitoisuuskaton osalta , jäsenvaltio voi jatkaa näitä 
määräaikoja enintään viidellä vuodella kyseise n alueen tai taajaman osalta seuraavin 
edellytyksin: 
a) jäsenvaltio laatii suunnit elman tai ohjelman 21 artiklan  mukaisesti sitä aluetta 
tai taajamaa varten, jota määräajan pi dennys koskisi, ja toimittaa suunnitelman 
tai ohjelman komissiolle; 
b) jäsenvaltio laatii ilman epäpuhtau ksien vähentämistä koskevan ohjelman 
määräajan pidennystä koskevalle jaksol le; ohjelmassa on oltava vähintään 
liitteessä XV olevassa B jaksossa luetellu t tiedot, ja siinä on osoitettava, että 
direktiiviä noudatetaan raja-arvojen tai pitoisuuskattojen osalta ennen uuden määräajan päättymistä; jäsenvaltio toimittaa kyseisen ohjelman komissiolle. 
2. Jos rikkidioksidille, hiil imonoksidille, lyijylle ja PM
10-hiukkasille liitteessä XI 
vahvistettuja raja-arvoja ei saavuteta tiet yllä alueella tai tietyssä taajamassa 
paikkakohtaisten leviämisolosuhteiden, epäs uotuisien ilmasto-olosuhteiden tai rajat 
ylittävien päästöjen johdosta, jäsenvaltiot  vapautetaan velvoitt eesta soveltaa näitä 
raja-arvoja enintään 31 päivään joulukuut a 2009 saakka, edellyttäen että 1 kohdan 
a ja b alakohdassa säädetyt  edellytykset täyttyvät. 
3. Jos jäsenvaltio soveltaa 1 ja 2 kohtaa, sen on varmistettava, että kutakin epäpuhtautta 
koskeva raja-arvo tai pitoisuus katto ei ylity kullekin epäpuh taudelle liitteissä XI tai 
XIV vahvistettua ylitysmarginaalia suuremmalla määrällä. 
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä, jos ne katsovat, että niiden 
olisi sovellettava 1 ja 2 kohtaa, ja toimitettava suunnitelmat tai ohjelmat ja 1 kohdassa tarkoitettu ilman epäpuhtauksien vähentämistä koskeva ohjelma, jossa on kaikki tarvittavat tiedot, jotta komissio voi arvioida, täyttyvätkö as etetut edellytykset. 
Jos komissio ei ole ottanut kielteistä  kantaa ilmoitukseen yhdeksän kuukauden 
kuluessa sen vastaanottamisesta, katsotaan  1 tai 2 kohdan edellytysten täyttyvän. 
Jos ilmoitukseen on otettu perustellusti kielteinen kanta, komissio voi vaatia 
jäsenvaltioita mukauttamaan suunnitelmia ta i ohjelmia taikka ilman epäpuhtauksien 
vähentämistä koskevia ohjelmia, taikka laatimaan uudet suunnitelmat tai ohjelmat. 
 
FI 27   FI IV luku 
 
Suunnitelmat ja ohjelmat 
21 artikla  
Ilmanlaatua koskevat s uunnitelmat tai ohjelmat 
1. Jos ilman epäpuhtaustasot ylittävät raja - tai tavoitearvon tai pitoisuuskaton taikka 
kyseisessä tapauksessa sallit un poikkeaman tietyllä alueella tai tietyssä taajamassa, 
jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseisille alueille tai taajamille laaditaan suunnitelmia tai ohjelmia liit teissä XI ja XIV eritellyn raja- tai tavo itearvon taikka 
pitoisuuskaton saavuttamiseksi. 
Näihin suunnitelmiin tai ohjelmiin on sisäll ytettävä vähintään liitteessä XV olevassa 
A jaksossa luetellut tiedot ja ne on ilmoitettava komissiolle viipymättä. 
2. Jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan varmistettava yhdenmukaisuus muiden 
direktiivin 2001/80/EY, direktiivin 2001 /81/EY tai direktiivin 2002/49/EY 
edellyttämien suunnitelmien kanssa asia n kannalta merkityksellisten ympäristö-
tavoitteiden saavuttamiseksi. 
3. Edellä 1 kohdassa tarkoite ttuja suunnitelmia tai ohjel mia sekä 20 artiklan 1 kohdan 
b alakohdassa tarkoitettuja ilman epäpuhta uksien vähentämistä koskevia ohjelmia ei 
arvioida direktiivin 2001/42/EY mukaisesti. 
22 artikla  
Lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmat 
1. Jos tietyllä alueella tai tietyssä taajamassa  on riski, että ilman epäpuhtaudet ylittävät 
yhden tai useamman liitteissä VII, XI, liitteessä XII olevassa A jaksossa ja 
liitteessä XIV vahvistetuista raja-arvoist a, pitoisuuskatoista, tavoitearvoista tai 
varoituskynnyksistä, jäsenvaltioiden on tarvit taessa laadittava toimintasuunnitelmia, 
joista ilmenevät toimenpiteet, jotka on toteut ettava lyhyellä aikavä lillä kyseisen uhan 
vähentämiseksi ja sen keston lyhentämiseksi. 
Jos on kuitenkin olemassa riski, että liitte essä XII olevassa B jaksossa vahvistettu 
otsonin varoituskynnys ylittyy, jäsenvaltio iden on laadittava  tällainen lyhyen 
aikavälin toimintasuunnitelma ainoastaa n, jos niiden mielestä kansalliset 
maantieteelliset, meteorologiset ja tal oudelliset olosuhteet huomioon ottaen on 
todellisia mahdollisuuksia vä hentää tällaisen ylityksen uhkaa, kestoa tai vakavuutta. 
Tällaisia lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia laatie ssaan jäsenvaltioiden on 
otettava huomioon päätös 2004/279/EY. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoite tuissa lyhyen aikavälin toim intasuunnitelmissa voidaan 
tapauksesta riippuen määrätä valvontatoimis ta ja tarvittaessa sellaisten toimintojen 
keskeyttämisestä, moottoriajoneuvoliikenne muk aan lukien, jotka lis äävät riskiä, että 
 
FI 28   FI kyseiset raja-arvot, pitoisuuskatot tai tavoi tearvot taikka varoituskynnykset ylittyvät. 
Näihin toimintasuunnitelmiin  voi kuulua myös teollisuus laitosten tai tuotteiden 
käyttöön liittyviä tehok kaita toimenpiteitä. 
3. Jäsenvaltioiden on aset ettava lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmiensa 
toteuttamiskelpoisuudesta ja sisällöstä ja tiedot suunnitelmien täytäntöön-panosta yleisön ja asian kannalta merk ityksellisten organisaatioiden, kuten 
ympäristö- ja kulut tajajärjestöjen ja herkkiä väestöryhmiä edustavien 
järjestöjen sekä muiden merkitykse llisten terveydenhuo ltoalan elinten 
saataville. 
23 artikla  
Valtioiden rajat ylittä vä ilman pilaantuminen 
1. Jos mikä tahansa varoituskynnys, raja- tai ta voitearvo tai pitoisuuska tto taikka sallittu 
poikkeama tai pitkän aikavälin tavoite ylitty y epäpuhtauksien tai prekursoriaineiden 
merkittävän kaukokulkeuman vuoksi, kyseessä olevien jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä ja tarvittaessa laadittava  yhteisiä toimia, kuten yhteisten tai 
yhteensovitettujen suunnitelmien tai ohjelmien laatiminen 21 artiklan mukaisesti, tällaisten ylitysten poistamiseksi asianmukaisia mutta oikeasuhteisia toimia soveltamalla. 
2. Komissio on kutsuttava mukaan kaikkeen  1 kohdassa tarkoite ttuun yhteistyöhön. 
Komissio harkitsee tarvittae ssa direktiivin 2001/81/EY 9 artiklan mukaisesti laaditut 
kertomukset huomioon ottaen, onko yhteisön tasolla toteutetta va lisätoimia sellaisten 
prekursoripäästöjen rajoittamiseksi, jotka aiheuttavat tällaista valtioiden rajat ylittävää pilaantumista. 
3. Jäsenvaltioiden on, tarvittaessa 22 arti klan mukaisesti, laad ittava ja pantava 
täytäntöön yhteisiä lyhyen aikavälin toim intasuunnitelmia, jotk a kattavat muissa 
jäsenvaltioissa sijaitsevia naapurialueita. Jä senvaltioiden on varmistettava, että ne 
muissa jäsenvaltioissa sijaitsevat naapurialueet, jotka ovat laatineet lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia, saavat kaikki tarvittavat tiedot. 
4. Jos tiedotus- tai varoitu skynnykset ylittyvät kansallis ten rajojen läheisyydessä 
sijaitsevilla alueilla tai taajamissa, as iasta on tiedotettava mahdollisimman pian 
kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille vi ranomaisille. Kyseiset tiedot on saatettava 
myös yleisön saataville. 
5. Laatiessaan 1 ja 3 kohdassa säädettyjä suunnitelmia tai ohjelmia sekä tiedottaessaan 
yleisölle 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltioi den on tarvittaessa ja tkettava yhteistyötä 
kolmansien maiden, erityisesti ehdokasmaiden kanssa. 
 
FI 29   FI V luku 
 
Tiedottaminen ja kertomukset 
24 artikla  
Yleisölle tiedottaminen 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yl eisö ja asian kannalta merkitykselliset 
järjestöt, kuten ympäristö- ja  kuluttajajärjestöt, herkkien  väestöryhmien etua valvovat 
järjestöt ja muut asian kanna lta merkitykselliset terveydenhuoltoalan elimet saavat 
riittävästi ja ajantasaista tietoa seuraavista: 
a) ilmanlaatu liitteen XVI mukaisesti; b) 20 artiklan 1 kohdan nojalla mahdol lisesti tehdyt keskeytyspäätökset; 
c) 20 artiklan 2 kohdan nojalla ma hdollisesti myönnetyt poikkeukset; 
d) 16 artiklan 2 kohdassa, 20 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 21 artiklassa 
säädetyt suunnitelmat tai ohjelmat ja  ilman epäpuhtauksia vähentämistä 
koskevat ohjelmat. 
Tiedot on asetettava saataville maksutta käyttämällä helposti saatavissa olevaa 
välinettä, mukaan lukien Internet ja mi kä tahansa muu soveltuva televiestinnän 
väline, ja niissä on otettava huomio on direktiivin [...] säännökset. 
2. Jäsenvaltioiden on as etettava yleisön saataville katt avat vuosikertom ukset kaikista 
tämän direktiivin soveltamisalaa n kuuluvista ep äpuhtauksista. 
Kyseisissä kertomuksissa on ol tava vähintään tiivistetysti tiedot pitoisuuksista, jotka 
kyseessä olevina keskiarvon laskentajaksoina ylittävät raja-arvot, pitoisuuskatot, tavoitearvot, pitkän aikavä lin tavoitteet sekä tiedotus- ja varoituskynnykset. Näihin 
tietoihin on yhdistettä vä tiivistetty arviointi kysei sten ylitysten vaikutuksista. 
Kertomuksiin voi sisältyä soveltuvin osin metsänsuojelua koskevia lisätietoja ja 
arviointeja sekä tiet oa muista epäpuhtauksista, ku ten esimerkiksi liitteessä X 
olevassa B jaksossa luetelluista, valikoi duista otsonin prekur soriaineista, joita 
koskevasta seurannasta on säädetty tässä di rektiivissä, mutta joiden pitoisuuksia ei 
säännellä. 
25 artikla  
Tietojen toimittaminen ja kertomukset 
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilmanlaat ua koskevat tiedot toimitetaan komissiolle. 
 
FI 30   FI 26 artikla  
Muutoksia ja täytäntöö npanoa koskevat toimet 
1. Komissio muuttaa tarvittaessa liitteitä I–VI, VIII–X ja liitettä XV 27 artiklan 
2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 
Muutoksista ei saa kuitenkaan olla seur auksena, että muutetaan suoraan tai 
välillisesti jompaakumpaa seuraavista: 
a) liitteessä VII ja liitteissä XI–XIV va hvistettuja raja-arvoja, pitoisuuskattoja, 
altistumisen vähennystä koskevia vaatimuksia, kriittisiä tasoja, tavoitetasoja, tiedotus- ja varoituskynnyksiä tai pi tkän aikavälin tavoitteita, taikka 
b) yhden tai useammana alakohdassa tarkoitetun muuttujan noudattamista 
koskevia määräaikoja. 
2. Komissio yksilöi 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, mitä 
tietoja jäsenvaltioiden on 25 artiklan nojalla toimitettava. 
Komission on myös 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti 
yksilöitävä tapoja, joilla voidaan yhdenmuka istaa tietojen raportointia ja tietojen 
vaihtoa jäsenvaltioissa toimivien verkostojen ja yksittäisten ilmanlaadun mittaus-asemien välillä. 
3. Komissio laatii suuntaviivat 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen yhteisten mittaus-
asemien perustamista koskevia sopimuksia varten. 
4. Komissio julkaisee ohjeet liitteessä VI ol evassa B jaksossa tarkoitetun vastaavuuden 
osoittamisesta. 
VI luku 
 
Komitea sekä siirtymä - ja loppusäännökset 
27 artikla  
Komitea 
1. Komissiota avustaa ilmanlaatua käs ittelevä komitea, jäljempänä ’komitea’. 
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan  päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa 
säädettyä menettelyä ottaen huomioon main itun päätöksen 8 artiklan säännökset.  
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan 
kolmeksi kuukaudeksi. 
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 
 
FI 31   FI 28 artikla  
Seuraamukset 
Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin 
täytäntöön panemiseksi annettu jen kansallisten säännösten ri kkomiseen ja toteutettava 
seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kai kki tarvittavat toimenpiteet. Seuraamusten 
on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoitt avia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä 
säännökset komissiolle viimeistään  31 artiklan 1 kohdassa säädettynä  päivänä ja kaikki niiden 
muutokset mahdollisimman pian. 
29 artikla  
Kumoaminen ja siirtymäsäännökset 
1. Kumotaan direktiivit 96/62/EY, 1999/30/EY, 2000/69/EY ja 2002/3/EY tämän 
direktiivin 31 artiklan 1 kohdassa ilmoitettuna ajankohtana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta näiden direktiivien sisälly ttämiselle kansalliseen lainsäädäntöön tai 
soveltamiselle asetettuja määräaikoja kos keviin jäsenvaltioiden velvoitteisiin. 
Seuraavat artiklat pysyvät kuitenkin voimassa: a) direktiivin 96/62/EY 5 artikla 31 päivään joulukuuta 2010 saakka; b) direktiivin 96/62/EY 11 artiklan 1 kohta ja direktiivin 2002/3/EY 10 artiklan 
1 ja 2 kohta tämän direktiivin 26 ar tiklan 2 kohdassa tarkoitettujen 
täytäntöönpanotoimien voimaantuloon saakka; 
c) direktiivin 1999/30/EY 9 artiklan 3 ja 4 kohta 31 päivään joulukuuta 2009 
saakka. 
2. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pi detään viittauksina tähän direktiiviin 
liitteessä XVII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 
3. Kumotaan neuvoston päätös 97/101/EY tämän direktiivin 26 artiklan 2 kohdassa 
tarkoitettujen täytäntöönpa notoimien voimaantulosta. 
30 artikla 
Uudelleentarkastelu 
Komissio tarkastelee PM
2,5-hiukkasia koskevia säännöksiä  uudelleen viiden vuoden kuluttua 
tämän direktiivin antamisesta. Tämä tarkoittaa erityisesti, että komissio valmistelee ja antaa 
yksityiskohtaisen ehdotuksen altistumisen vähentäm istä koskevasta oikeudellisesti sitovista 
velvoitteista; ehdotuksessa otetaan  huomioon erot jäsenvaltioiden ilmanlaadussa sekä niiden 
mahdollisuuksissa vähentää altistumista. 
 
FI 32   FI 31 artikla  
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän di rektiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 
2007. Niiden on viipymättä toimitettava nämä  säännökset kirjallisina komissiolle 
sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä di rektiiviä koskeva vastaavuustaulukko. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän di rektiiviin tai niihin 
on liitettävä tällainen viittaus, kun ne vi rallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on 
säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 
antamansa keskeiset kansalliset s äädökset kirjallisina komissiolle. 
32 artikla  
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa 
lehdessä.  
33 artikla  
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä […] 
Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta 
Puhemies Puheenjohtaja […] […] 
 
FI 33   FI LIITE I  
TIETOJA KOSKEVAT LAATUTAVOITTEET 
A. I LMANLAADUN ARVIOINTIIN LIITTYVÄT TIETOJEN LAATUTAVOITTEET  
 Rikkidioksidi, 
typpidioksidi 
ja typenoksidit 
sekä 
hiilimonoksidiBentseeni Hiukkaset 
(PM 10/PM 2,5) 
ja lyijy  Otsoni ja siihen 
liittyvät NO ja NO 2
Kiinteät mittaukset(1) 
Epävarmuus 
Mittauksia rekisteröitävä vähintään 
 
Mittausten ajallinen vähimmäiskattavuus: 
- kaupunkien tausta-alueet 
ja liikenne - teollisuusalueet  
15 % 
90 %  
25 % 
90 %  
 
  
35 %
(2) 
 90 %  
25 % 
90 %  
15 % 
90 % kesällä 75 % talvella 
Suuntaa-antavat mittaukset 
Epävarmuus 
Mittauksia rekisteröitävä vähintään 
Mittausten ajallinen 
vähimmäiskattavuus  
25 % 
90 %  
14 %
(4)  
30 % 
90 %  
14 %
(3)  
50% 
90%  
14 %
(4)  
30 % 
90 %  
>10 % kesällä 
Mallintamisen epävarmuus 
Tuntiarvo 
Kahdeksan tunnin keskiarvot 
Päivän keskiarvot 
 
Vuosikeskiarvot  
50% 
50 % 
50% 
 
30%  
- 
- 
- 
 
50 %  
 
 
ei vielä 
määritelty 
50%  
 
 
50% 
 
50% 
Objektiivinen arvio Epävarmuus  
75 %  
100 %  
100 %  
75 % 
(1) Jäsenvaltiot voivat soveltaa bentseenin ja hiukkasten mittauksiin satunnaismittauksia 
jatkuvien mittauksien sijaan, jos ne voivat osoittaa komissiolle, että epävarmuus, mukaan 
luettuna satunnaisotannan aiheuttama epävarmuus, täyttää 25 prosentin laatutavoitteen ja jos ajallinen kattavuus on edelleen suurempi kuin suuntaa-antavia mittauksia koskeva 
vähimmäiskattavuus. Satunnaisotanta on jaoteltava tasaisesti vuoden ajalle tulosten 
vääristymisten välttämiseksi. Satunnaisotant aan liittyvä epävarmuus voidaan määritellä 
ISO 11222 (2002) –standardiss a ”Air Quality – Determination of the Uncertainty of the 
Time Average of Air Quality Measurements” vahvistetun menettelyn mukaisesti. Jos 
satunnaismittauksia käytetään arvioitaessa PM
10-pitoisuuden päiväkohtaisen raja-arvon 
ylityksiä (N [arvio]), olisi käytettävä seuraavaa korjauskerrointa: N [arvio] = N [mittaus]  x 
365 päivää / mitattujen päivien määrä. 
(2) Jaoteltuina vuoden ajalle, jotta erilaiset ilmasto- ja liikenneolosuhteet olisivat aineistossa 
edustavasti mukana.  
(3) Satunnaismittaus yhtenä päivänä viikossa tasaisesti jaoteltuina vuoden ajalle tai 8 viikkoa 
tasaisesti jaoteltuina koko vuoden ajalle.  
(4) Satunnaismittaus yhtenä päivänä viikossa tasaisesti jaoteltuina vuoden ajalle tai 8 viikkoa 
tasaisesti jaoteltuina koko vuoden ajalle.  
 
FI 34   FI Arviointimenetelmien epävarmuus (95 pr osentin luottamusvälillä) arvioidaan 
CEN-oppaassa ”Guide to the Expressi on of Uncertainty in Measurement 
(EVV 13005-1999)”, standardissa ISO 5725 (1994) tai CEN-kertomuksen ”Air 
Quality – Approach to Uncertainty Estimation for Ambient Air Reference Measurement Methods (CR 14377:2002E)” periaat teiden mukaisesti. Edellä olevassa 
taulukossa olevat epävarmuutta osoittav at prosenttiluvut koskevat raja-arvon 
määritysjaksolta laskettua yksittäisten mitta usten keskiarvoa luottamusvälin ollessa 
95 prosenttia. Kiinteiden mittausten epäv armuutta on tulkittava siten, että sitä 
voidaan soveltaa asianmukaisen raja-arvon alueella. 
Mallintamisen ja objektiivisen arvioi nnin epävarmuus määritellään enimmäis-
poikkeamana mitatuista ja lasketuista pito isuustasoista raja-arvon arviointijakson 
aikana ottamatta huomioon tapahtumien ajoitusta. 
Mitattavan aineiston vähimmäismäärää ja mittausten ajallista kattavuutta koskevat 
vaatimukset eivät sisällä tietohukkaa, joka aiheutuu laitteiden säännöllisestä 
kalibroinnista tai norm aalista kunnossapidosta. 
B. I
LMANLAADUN ARVIOINNIN TULOKSET  
Alueilla tai taajamissa, joiden osalta mitta uksista saatavia tietoja täydennetään muista 
lähteistä saaduilla tiedoilla tai joi ssa näitä käytetään ilmanlaadun ainoina 
arviointivälineinä, on koo ttava seuraavat tiedot: 
– kuvaus toteutetuista arviointitoimista; 
– käytetyt menetelmät sekä vi ittaukset menetelmän kuvauksiin; 
– tietolähteet; 
– kuvaus tuloksista, mukaan lukien epävar muudet sekä erityisesti kaikkien niiden 
alueella tai taajamassa sijaitsevien osa-alueiden laajuus, tai mahdollisesti niiden teiden pituus, joiden kohda lla pitoisuudet ylittävät raja-arvon, 
pitoisuuskaton, tavoitearvon tai pitkän aikavälin tavoitteen mahdollisesti 
sovellettavalla ylitysmarginaalilla lisä ttynä, sekä kaikki ne alueet, joilla 
pitoisuudet ylittävät ylemmän tai alemman arviointikynnyksen; 
– väestö, joka mahdollisesti altistuu jonkin  raja-arvon ylittäville pitoisuuksille. 
C. I
LMANLAADUN ARVIOINNIN LAADUNVARMISTUS : TULOSTEN VALIDOINTI  
1. Mittaustarkkuuden ja tämän liitteen A ja ksossa vahvistettujen laatutavoitteiden 
noudattamisen varmistamiseksi 3 artiklan mukaisesti nimettyjen asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja elinten on varmistettava, että: 
– kaikki 6 ja 9 artiklan mukaiset ilmanl aatuarviointeihin liittyvät mittaukset ovat 
jäljitettäviä; 
 
FI 35   FI – eri elinten seurantaverkostoilla ja yk sittäisillä mittausasemilla on vakiintunut 
laadunvarmistus- ja laadunvalvontajärjest elmä, jossa määrätään säännöllisestä 
kunnossapidosta mittauslaitteiden tarkkuuden varmistamiseksi; 
– perustetaan laadunvarmistus-/laadunva lvontamenettely tietojen kokoamis-
prosessia ja raportointia varten ja et tä tähän tehtävään nimetyt laitokset 
osallistuvat aktiivisesti asiaa koskev iin yhteisön laajuisiin laadunvarmistus-
ohjelmiin; 
– kansalliset laboratoriot, jotka 3 artiklan mukaisesti nimetyt toimivaltaiset 
viranomaiset tai elimet ovat nimittäneet ja jotka osallistuvat tämän direktiivin 
soveltamisalaan kuuluvien epäpuhtauks ien yhteisön laajui siin vertailu-
tutkimuksiin, on akkreditoitu vertailututkimuksissa käytettävien menetelmien osalta EN/ISO 17025 -standardin mukais esti tai että akkreditointiprosessi on 
käynnissä. Näiden laboratorioiden on olta va mukana komission jäsenvaltioiden 
alueella organisoimien yhteisön laaj uisten laadunvarmistusohjelmien 
yhteensovittamisessa, ja n iiden on myös yhteensovitetta va kansallisella tasolla 
asianmukaisten vertailumenetelmien tote uttaminen ja muiden kuin vertailu-
menetelmien vastaavuuden osoittaminen. 
2. Raportoitu aineisto on katsottava  kaikilta osin vahvistetuksi. 
 
FI 36   FI LIITE II  
ILMAN RIKKIDIOKSIDI-, TYPPIDIOKSIDI- , JA TYPEN OKSIDIEN, HIUKKAS- 
(PM 1O JA PM 2,5), LYIJY-, HIILIMONOKSIDI- JA BENTSEENIPITOISUUKSIEN 
ARVIOINTIVAATIMUSTEN MÄÄRITTÄMINE N ALUEELLA TAI TAAJAMASSA 
A. Y LEMMÄT JA ALEMMAT ARVIOINTIKYNNYKSET  
Seuraavia arvoja käytetään ylempinä ja alempina arviointikynnyksinä: 
a) Rikkidioksidi 
 Terveyden suojelu  Kasvillisuuden suojelu  
Ylempi arviointikynnys  60 % 24-tunnin raja-arvosta (75 µg/m3, 
saa ylittyä enintään 3 kertaa 
kalenterivuoden aikana)  60 % talviajan raja-arvosta 
(12 µg/m3) 
Alempi arviointikynnys  40 % 24-tunnin raja-arvosta (50 µg/m3, 
saa ylittyä enintään 3 kertaa 
kalenterivuoden aikana)  40 % talviajan raja-arvosta 
(8 µg/m3) 
b) Typpidioksidi ja typen oksidit 
 Tuntiraja-arvo 
ihmisten terveyden 
suojelemiseksi (NO 2) Vuosiraja-arvo 
ihmisten terveyden 
suojelemiseksi (NO 2) Vuosiraja-arvo 
kasvillisuuden 
suojelemiseksi(NOx)  
Ylempi 
arviointikynnys  70 % raja-arvosta 
(140 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 18 kertaa 
kalenterivuoden aikana) 80 % raja-arvosta 
(32 µg/m3) 80 % raja-arvosta 
(24 µg/m3) 
Alempi 
arviointikynnys  50 % raja-arvosta 
(100 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 18 kertaa 
kalenterivuoden aikana) 65 % raja-arvosta 
(26 µg/m3) 65 % raja-arvosta 
(19,5 µg/m3) 
c) Hiukkaset (PM10/PM2,5) 
 24-tunnin keskiarvo  VuosikeskiarvoPM 10 VuosikeskiarvoPM 2,5 
Ylempi 
arviointikynnys  30 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 7 kertaa 
kalenterivuoden aikana  14 µg/m3 10 µg/m3 
Alempi 
arviointikynnys  20 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 7 kertaa 
kalenterivuoden aikana  10 µg/m3 7 µg/m3 
 
 
FI 37   FI d) Lyijy 
 Vuosikeskiarvo  
Ylempi arviointikynnys  70 % raja-arvosta (0,35 µg/m3) 
Alempi arviointikynnys  50 % raja-arvosta (0,25 µg/m3) 
e) Bentseeni 
 Vuosikeskiarvo  
Ylempi arviointikynnys  70 % raja-arvosta (3,5 µg/m3) 
Alempi arviointikynnys  40 % raja-arvosta (2 µg/m3) 
f) Hiilimonoksidi 
 Kahdeksan tunnin keskiarvo  
Ylempi arviointikynnys  70 % raja-arvosta (7 mg/m3) 
Alempi arviointikynnys  50 % raja-arvosta (5 mg/m3) 
B. Y LEMMÄN JA ALEMMAN ARVIOINTIKYNNYKSEN YLITTYMISEN MÄÄRITTÄMINEN  
Ylemmän ja alemman arviointikynnyksen ylittyminen on määritettävä viiden 
edellisen vuoden aikana saatujen pitoisuuk sien pohjalta, jos niistä on saatavilla 
riittävät tiedot. Arviointikynnys on katsot tava ylitetyksi silloin, kun se on ylittynyt 
ainakin kolmena eri vuonna kyseisten viiden edellisten vuoden aikana. 
Jos tietoja on saatavilla lyhye mmältä ajalta kuin viideltä vuodelta, jäsenvaltiot voivat 
yhdistää lyhyet mittausjaksot, jotka on to teutettu sellaisina vuodenaikoina ja 
sellaisissa paikoissa, jo ille korkeimmat epäpuhtaustas ot todennäköisesti ovat 
tyypillisiä, sekä päästöjen kartoitusta ja  mallintamista koskevat tiedot ja määrittää 
näiden perusteella ylempien ja al empien arviointikynnysten ylitykset. 
 
FI 38   FI LIITE III  
ILMAN RIKKIDIOKSIDI-, TYPPIDIOKSID I- JA TYPENOKSIDI-, HIUKKAS- 
(PM 10 JA PM 2,5), LYIJY-, HIILIMONOKSIDI- JA BENTSEENI-PITOISUUKSIEN 
MITTAUKSESSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN SIJAINTI 
Seuraavia perusteita sovelletaan kiinteisiin mittauksiin: 
A. M AKROTASON SIJOITUSPERUSTEET  
a) Ihmisten terveyden suojelu 
1. Ihmisten terveyden suojelemiseksi perustet ut näytteenottopaikat olisi sijoitettava 
siten, että saadaan tietoja seuraavista: 
– alueiden ja taajamien niistä osa-alueista, joilla esiintyvät korkeimmat 
pitoisuudet, joille väestö todennäköisesti altistuu suoraan tai välillisesti ajanjaksona, joka on merkityksellinen raja-arvo(je)n tai pitoisuuskaton/-
pitoisuuskattojen keskiar von laskenta-aikaan nähden, 
– pitoisuustasoista alueiden ja taajamien muilla osa-alueilla, jotka edustavat 
väestön yleistä altistumista. 
2. Näytteenottopaikat olisi yleensä valittava  siten, että vältetään näytteenottopaikan 
välittömässä läheisyydessä olevien hyvin pienten mikroympäristöjen mittaukset, mikä tarkoittaa, että näytteenottopaikka  olisi valittava siten, että se edustaa 
mahdollisuuksien mukaan ympäröivän alueen ilmanlaatua vähintään 200 neliömetrin laajuudelta liikenneympäristöä edusta vien kohteiden osalta ja vähintään 
250 m x 250 m:n alueella te ollisuusalueiden osalta. 
3. Kaupunkien tausta-alueiden näytteenottopa ikat on valittava n iin, että niiden 
epäpuhtaustasoon vaikuttavat kaikkien asem asta vastatuuleen olevien lähteiden 
päästöt. Yksittäinen lähde ei saisi olla  hallitseva epäpuhtaustasoon nähden, ellei 
tällainen tilanne ole luont eenomaista suuremmalle taajama-alueelle. Näiden 
näytteenottopisteiden on edustettava ilmanl aatua usean neliökilometrin laajuudelta. 
4. Jos tavoitteena on arvioida taustatasoja , näytteenottopaikkojen läheisyydessä eli 
muutamaa kilometriä lähempänä ei tule olla taustatasoihin vaikuttavia taajamia tai teollisuuslaitoksia. 
5. Jos arvioidaan teollisten lähteide n osuutta, on asennettava ainakin yksi 
näytteenottopaikka lähteestä katsoen tuulen  alapuolella sijaitse valle asutusalueelle. 
Jos taustapitoisuutta ei tiedetä, lisät ään ylimääräinen näytteenottopaikka 
päätuulensuunnan myötäisesti. 
6. Näytteenottopaikoiksi on mahdollisuuksie n mukaan valittava paikkoja, jotka 
edustavat samankaltaisia paikkoja, jotka eivät sijaitse niiden välittömässä läheisyydessä. 
7. On otettava huomioon tarv e sijoittaa näyttee nottopaikkoja saarille, joilla se on 
tarpeen ihmisten terveyden suojelemiseksi. 
 
FI 39   FI b) Kasvillisuuden suojelu 
Näytteenottopisteet, joiden tarkoituksen a on kasvillisuuden suojelu, on sijoitettava 
yli 20 kilometrin päähän taajamista tai yli viiden kilometrin päähän muista rakennetuista alueista, teollisuusalueista tai moottoriteistä, mikä tarkoittaa, että näytteenottopaikka on  valittava niin, että  kerätyt näytteet edustavat ympäröivän 
ilman laatua vähintään tuhannen neliökilometrin laajuudelta. Jäsenvaltiot voivat sijoittaa näytteenottopaikan lähemmäksi tai siten, että se edustaa ympäröivän alueen ilman laatua suppeammalla alueella m aantieteelliset olosuhteet huomioon ottaen. 
On otettava huomioon tarve arvi oida ilman laatua saarilla. 
B. M
IKROTASON SIJOITUSPERUSTEET  
Seuraavia ohjeita olisi noudatettava niin hyvin kuin mahdollista: 
– Näytteenottopään lähellä ei saa olla ilmavirtaa rajoittavia esteitä, jotka 
vaikuttavat ilmavirran kulkuun näyttee nottolaitteen läheisyydessä (vapaa 
kulma vähintään 270 astetta); näytteenotto laitteen on siten yl eensä sijaittava 
rakennuksiin, parvekkeisiin, puihin ja muihin esteisiin nähden etäisyydellä, 
joka on vähintään kaksi kertaa se mitta , jonka este kohoaa näytteenottolaitteen 
yläpuolelle; vähintään puolen metrin päähän lähimmästä rakennuksesta, jos 
näytteenottopaikka edustaa ilm anlaatua rakennusten lähellä. 
– Näytteenottokohdan on yleensä oltava vä hintään 1,5 metrin (hengitystaso) ja 
enintään 4 metrin korkeudella maanpinnast a. Tietyissä olosuhteissa saattaa olla 
tarpeen käyttää korkeammalla (enintään 8 metrissä) sijaitsevaa näytteenotto-
kohtaa. Korkeammalla sijaits eva näytteenottokohta s aattaa olla aiheellinen 
myös mittausaseman edustaessa laajaa aluetta. 
– Näytteenottopäätä ei tule sijoittaa päästölähteiden välittömään läheisyyteen, 
jotta näytteeseen ei tule suoraan  ilmaan sekoittumattomia päästöjä. 
– Näytteenottolaitteen poistoaukko on sijoitetta va siten, että poistoilma ei kierrä 
näytteenottosondiin. 
– Liikenneympäristöä edustavien näytteenottimien on sijaittava: 
a) kaikkien ilman epäpuhtauksien osa lta vähintään 25 metrin etäisyydellä 
suurten tienristeysten laidasta sekä  vähintään 4 metrin etäisyydellä 
lähimmän ajokaistan keskiviivasta; 
b) typpidioksidi- ja hiilimonoksidim ittausten osalta alle 5 metrin 
etäisyydellä ajokaistan reunasta; 
c) hiukkas-, lyijy- ja bentseenimittauste n osalta niin, e ttä ne edustavat 
ilmanlaatua rakennusten lähellä, mutta  enintään 10 metrin etäisyydellä 
ajokaistan reunasta. 
 
FI 40   FI Huomioon voidaan ottaa m yös seuraavat tekijät: 
– häiriöitä aiheuttavat lähteet; 
– toimintavarmuus; 
– kulkuyhteydet; 
– sähkön ja puhelinyhteyksien saatavuus; 
– paikan näkyvyys suhteessa ympäristöönsä; 
– väestön ja mittaajien turvallisuus; 
– eri epäpuhtauksien mittauksessa käytettä vien näytteenottopaikkojen yhteinen 
sijainti; 
– suunnittelun vaatimukset. 
C. D OKUMENTOINTI JA VALITUN NÄYTTEENOTTOPAIKAN TARKISTAMINEN  
Näytteenottopaikan valintamenettely  on dokumentoitava asianmukaisesti 
luokitteluvaiheessa esimerkiksi ympäristös tä eri ilmansuunnista otettujen valokuvien 
ja yksityiskohtaisen kartan avulla. Näyt teenottopaikat on tarkistettava ja 
dokumentoitava säännöllisin väliajoin, jotta voidaan varmistaa, että valintaperusteet 
täyttyvät edelleen. 
 
FI 41   FI LIITE IV  
PITOISUUKSISTA RIIPPUMATTOMAT  MITTAUKSET TAUSTA-ALUEILLA 
A. T AVOITTEET  
Näiden mittausten päätavoitteena on varmistaa, että taustapitoisuuksista saadaan 
riittävästi tietoa. Näitä tietoja tarvitaan pilaantuneempien alue iden (kuten kaupunkien 
tausta-alueet, teollisuusalueet, liike nneympäristö) kohonneiden pitoisuuksien 
arviointiin, kaukokulkeutuvien  ilman epäpuhtauspäästöjen mahdollisten vaikutusten 
arviointiin ja päästölähdekohtaisen anal yysin tueksi. Tiedot ovat välttämättömiä 
tiettyjä epäpuhtauksia, kuten hiukkasia kos kevan tietämyksen lisäämiseksi. Lisäksi 
näitä taustatietoja tarvitaan myös kau punkialueilla lisääntyvän mallintamisen vuoksi. 
B. A INEET  
PM 2,5-hiukkasten mittauksissa on selvitet tävä vähintään massakonsentraatio ja 
asiaankuuluvat yhdisteet hiukkasten kemi allisen koostumuksen luonnehtimiseksi. 
Niihin on sisällytettävä ainakin seuraa vassa luetellut kemialliset aineet. 
SO 42- Na+ NH 4+ Ca2+ Alkuainemuodossa oleva hiili 
NO 3- K+ Cl- Mg2+ Orgaaninen hiili 
C. S IJAINTI  
Mittaukset olisi suoritettava erityisesti maaseudun tausta-alueilla liitteessä III olevien 
A, B ja C jaksojen mukaisesti. 
 
FI 42   FI LIITE V  
ILMAN RIKKIDIOKSIDI-, TYPPIDIOKSIDI (NO 2)- JA TYPENOKSIDI-, HIUKKAS- 
(PM 10 JA PM 2,5), LYIJY-, HIILIMONOKSIDI- JA BENTSEENIPITOISUUKSIEN 
KIINTEISSÄ MITTAUKSESSA KÄYTETT ÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN 
VÄHIMMÄISLUKUMÄÄRÄN MÄÄRITTÄMINEN 
A. K IINTEISSÄ MITTAUKSISSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN 
VÄHIMMÄISLUKUMÄÄRÄ IHMISTEN TERVEYDEN SUOJELEMISEKSI ASETETTUJEN RAJA
-ARVOJEN TAI PITOISUUSKATTOJEN JA VAROITUSKYNNYSTEN 
NOUDATTAMISEN ARVIOIMISEKSI NIILLÄ ALUEILLA JA NIISSÄ TAAJAMISSA , JOIDEN 
OSALTA KIINTEÄT MITTAUKSET OVAT AINOA TIETOLÄHDE  
a) Hajakuormituslähteet 
Taajaman tai alueen väestö 
(tuhansina)  Kun pitoisuudet ylittävät 
ylemmän 
arviointikynnyksen(1) Kun enimmäispitoisuudet ovat 
ylemmän ja alemman 
arviointikynnyksen välissä  
0–249 1 1 
250–499 2 1 
500–749 2 1 
750–999 3 1 
1 000–1 499 4 2 
1 500–1 999 5 2 
2 000–2 749 6 3 
2 750–3 749 7 3 
3 750–4 749 8 4 
4 750–5 999 9 4 
≥ 6 000 10 5 
(1) NO 2:n, hiukkasten, hiilimonoksidin ja bentseenin osalta näytteenottopaikkoihin on 
kuuluttava vähintään yksi kaupunkien tausta-alueita edustava mittausasema ja yksi liikenneympäristöä edustava mittausasema edellyttäen, että näytteenottopaikkojen 
lukumäärää ei tarvitse nostaa. Jäsenvaltion kaupunkien tausta-alueita ja 
liikenneympäristöä edustavien mittausasemien kokonaismäärät saavat poiketa toisistaan
korkeintaan tekijällä 2. 
b) Pistekuormituslähteet 
Kun arvioidaan epäpuhtauksien määrää pi stekuormituslähteiden läheisyydessä, on 
kiinteissä mittauksissa käytettävien näy tteenottopaikkojen luku määrää määriteltäessä 
 
FI 43   FI otettava huomioon päästömassat, ilman ep äpuhtauksien todennäköi set leviämismallit 
sekä väestön mahdollinen altistuminen. 
B. K IINTEIDEN MITTAUSTEN NÄYTTEENOT TOPAIKKOJEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄ 
ARVIOITAESSA IHMISTEN TERVEYDEN SUOJELEMISEKSI ASETETUN 
PM 2,5-HIUKKASILLE ALTISTUMISEN VÄHENNYSTAVOITTEEN NOUDATTAMISTA  
Taajamissa ja muissa yli 100 000 asukkaan asutuskeskuksissa on oltava yksi 
näytteenottopaikka miljoonaa asukasta kohden. Nämä näytteenottopaikat voivat olla 
samoja kuin A jaksossa tar koitetut näytteenottopaikat. 
C. K IINTEISSÄ MITTAUKSISSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN 
VÄHIMMÄISLUKUMÄÄRÄ KASVILLISUUD EN SUOJELEMISEKSI ASETETTUJEN 
KRIITTISTEN TASOJEN NOUDATTAMISEN ARVIOIMISEKSI MUILLA ALUEILLA KUIN TAAJAMISSA
 
Kun enimmäispitoisuudet ylittävät 
ylemmän arviointikynnyksen  Kun enimmäispitoisuudet ovat ylemmän ja 
alemman arviointikynnyksen välissä  
Yksi asema kullakin 20 000 neliökilometrin 
alueella  Yksi asema kullakin 40 000 neliökilometrin 
alueella  
Saaristoalueilla kiinteissä mittauksissa käyt ettävien näytteenottopaikkojen lukumäärä 
pitäisi laskea ottaen huomioon ilman epä puhtauksien todennäköinen leviäminen sekä 
kasvillisuuden mahdollinen altistuminen. 
 
FI 44   FI LIITE VI  
ILMAN RIKKIDIOKSIDI-, TYPPIDIOKSID I- JA TYPENOKSIDI-, HIUKKAS- 
(PM 10 JA PM 2,5), LYIJY-, HIILIMONOKSIDI- JA BENTSEENI-PITOISUUKSIEN 
ARVIOINNEISSA KÄYTETTÄVÄT VERTAILUMENETELMÄT 
A. M ITTAUSTEN VERTAILUMENETELMÄT  
1. Rikkidioksidin mittauksessa  käytettävä vertailumenetelmä 
Rikkidioksidin mittaamisessa käytet tävä vertailumenetelmä on kuvattu 
standardissa EN14212:2005 ”Ambient air quality – Standard method for the 
measurement of sulphur dioxide by ultraviolet fluorescence”. 
2. Typpidioksidin ja typen ok sidien mittaamisessa käyt ettävä vertailumenetelmä 
Typpidioksidin ja typenoksidien mittaamise ssa käytettävä vertailumenetelmä on 
kuvattu standardissa EN14211:2005 ”Ambient ai r quality – Standard method for the 
measurement of the concentration of n itrogen dioxide and nitrogen monoxide by 
chemiluminescence”. 
3. Lyijyn näytteenotossa ja mittau ksessa käytettävä vertailumenetelmä 
Lyijyn näytteenotossa käytettävä verta ilumenetelmä on selostettu tämän liitteen 
A jakson 4 kohdassa. Lyijyn mittauksessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 14902:2005 ”Ref erence method for determination of Pb/Cd/As/Ni in 
ambient air”. 
4. PM
10-hiukkasten näytteenotossa ja mittau ksessa käytettävä vertailumenetelmä 
PM 10-hiukkasten näytteenotossa ja mittauksessa käytettävä vertailumenetelmä on 
kuvattu standardissa EN 12341:1999 ”Air Quality – Determination of the PM 10 
fraction of suspended part iculate matter – Referen ce method and field test 
procedure to demonstrate reference eq uivalence of measurement methods”. 
5. PM 2,5-hiukkasten näytteenotossa ja mittau ksessa käytettävä vertailumenetelmä 
PM 2,5–hiukkasten näytteenotossa  ja mittauksessa käytettä vä vertailumenetelmä on 
kuvattu standardissa EN 14907:2005 ”Standard  gravimetric measurement method for 
the determination of the PM 2,5 mass fraction of suspende d particulate matter in 
Ambient air”. 
6. Bentseenin näytteenotossa ja mitta uksessa käytettävä vertailumenetelmä 
Bentseenin mittauksessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu 
standardin 14662:2005 ”Ambient air quality - Reference method for measurement of benzene concentrations” 1–3 osassa. 
 
FI 45   FI 7. Hiilimonoksidin mittaamisessa  käytettävä vertailumenetelmä 
Hiilimonoksidin mittaamisessa käytet tävä vertailumenetelmä on kuvattu 
standardissa EN 14626:2005 ”Ambient air quality – Standard method for the 
measurement of the concentration of carbon monoxide by nondispersive infrared 
spectroscopy”. 
8. Otsonin mittaamisessa k äytettävä vertailumenetelmä 
Otsonin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu 
standardissa EN 14625:2005 ”Ambient air quality – Standard method for the measurement of the concentration of  ozone by ultraviolet photometry”. 
B. V
ASTAAVUUDEN OSOITTAMINEN  
1. Jäsenvaltio voi käyttää mitä tahansa m uuta menetelmää, jonka se voi osoittaa 
antavan vastaavat tulokset kuin jokin A jaksossa tarkoitetuista menetelmistä, tai hiukkasten osalta mitä tahansa menetelmää,  jonka kyseinen jäsenvaltio voi osoittaa 
olevan vertailumenetelmän kanssa yhdenmuka inen. Tällaisella me netelmällä saatuja 
tuloksia on korjattava, jotta saataisiin vertailumenetelmää käyttämällä saatavia tuloksia vastaavat tulokset. 
2. Komissio voi edellyttää, että  jäsenvaltiot laativat ja toimittavat sille kertomuksen 
vastaavuuden osoittamisesta 1 kohdan mukaisesti. 
3. Komissio arvioi 2 kohdassa tarkoi tetun kertomuksen hyväksyttävyyden 
vastaavuuden osoittamista koskevien ohjeidensa (julkaistaan myöhemmin) 
mukaisesti. Jos jäsenvaltio on käyttänyt vastaavuuden likimääräisessä arvioinnissa 
väliaikaisia kertoimia, ne on varmistettava  ja/tai niitä on muutettava komission 
ohjeiden mukaisesti. 
4. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että korjauksia sovelletaan mahdollisuuksien 
mukaan myös takautuvasti aikaisempiin  mittauksiin aineiston verrattavuuden 
parantamiseksi. 
C. S
TANDARDOINTI  
Kaasumaisten epäpuhtauksien tilavuuden on oltava standardoitu 293 K:n lämpö-
tilassa ja 101,3 kPa:n ilmanpaineessa. Hiukkasten ja hiukkasina analysoitavien aineiden (kuten lyijy) näytteet on kerättävä ulkoilman lä mpötilassa. 
 
FI 46   FI LIITE VII  
TAVOITEARVOT JA PITKÄN AIKAVÄLIN TAVOITTEET 
A. O TSONIN TAVOITEARVOT JA PI TKÄN AIKAVÄLIN TAVOITTEET  
1. Määritelmät ja perusteet 
a) Määritelmät 
AOT40 (ilmaistuna yksikkönä (µg/m³)•h) tar koittaa 80 µg/m³:n (= 40 ppb) ylittävien 
tuntipitoisuuksien ja 80 µg/m ³ erotuksen summaa määrättynä ajanjaksona käyttäen 
ainoastaan päivittäin klo 8.00–20.00 CET1 mitattuja tuntiarvoja. 
b) Perusteet 
Mittaustuloksia yhdistettäessä ja tilastollisia parametreja laskettaessa on 
käytettävä seuraavia perusteita  validiteetin tarkistamiseksi: 
Tunnusluku Vaadittu validien tietojen osuus  
Tuntiarvot 75 % (ts. 45 minuuttia) 
8 tunnin arvot 75 % arvoista (ts. 6 tuntia) 
Korkein päivittäinen 8 tunnin keskiarvo 
tuntikohtaisista liukuvista 8 tunnin 
keskiarvoista 75 % tuntikohtaisista 8 tunnin liukuvista keskiarvoista 
(ts. 18 kahdeksan tunnin keskiarvoa päivässä) 
AOT40 90 % tuntiarvoista AOT40-arvon laskenta-ajalta(a) 
Vuosikeskiarvo 90 % tuntiarvoista erikseen kesältä (huhti-syyskuu) ja 
75 % talvelta (tammi-maaliskuu, loka-joulukuu) 
Ylittymiskertojen määrä ja kuukausittaiset 
enimmäisarvot 90 % vuorokauden korkeimmista 8 tunnin keskiarvoista 
(27 käytettävissä olevaa vuorokausiarvoa kuukaudessa)
 
90 % tuntiarvoista klo 8.00–20.00 CET 
Ylittymiskertojen määrä ja vuosittaiset 
enimmäisarvot 5 kuukaudelta kesän 6 kuukaudesta (huhti-syyskuu)
(a)
 Jollei kaikkia mahdollisia mitattuja tietoja ole käytettävissä, AOT40-arvojen laskentaan 
käytetään seuraavaa kaavaa: 
AOT40 arvio = AOT40 mitattu x mahdollinen tuntimäärä yhteensä * 
mitattujen tuntiarvojen määrä  
* Tarkoittaa tuntimäärää AOT40:n määritelmän jaksolla (eli klo 8.00–20.00 CET kunkin 
vuoden 1 päivästä toukokuuta 31 päivään heinäkuuta kasvillisuuden suojelun osalta ja 
kunkin vuoden 1 päivästä huhtikuuta 30 päivään syyskuuta metsien suojelun osalta).  
                                                 
1 Tai syrjäisimpien alueiden osalta soveltuvana aikana. 
 
FI 47   FI 2. Tavoite-arvot 
Tarkoitus  Keskiarvon 
laskentajakso  Tavoitearvo  Ajankohta, johon 
mennessä 
tavoitearvot olisi 
saavutettava  
Ihmisten terveyden 
suojelu  Suurin päivittäinen 
kahdeksan tunnin 
keskiarvo(a) 120 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 25 päivänä 
kalenterivuodessa 
3 vuoden keskiarvona(b) 2010 
Kasvillisuuden 
suojelu  Toukokuusta 
heinäkuuhun  AOT40 (laskettuna 
tuntiarvoista) 
 
18 000 µg/m3•h 5 vuoden 
keskiarvona(b) 2010 
(a)
 Suurin päivittäinen kahdeksan tunnin pitoisuuskeskiarvo on valittava tarkastelemalla 
kahdeksan tunnin liukuvia keskiarvoja, jotka lasketaan tunneittain kootuista tiedoista ja ajantasaistetaan tunnin välein. Kukin näin laskettu kahdeksan tunnin keskiarvo on 
osoitettava sille päivälle, jona se päättyy, eli kunkin päivän ensimmäinen laskujakso on 
jakso, joka alkaa klo 17.00 edellisenä päivänä ja päättyy klo 01.00 kyseisenä päivänä; kunkin päivän viimeinen laskujakso on jakso kyseisenä päivänä klo 16.00– 24.00.
 
(b)
 Jos kolmen tai viiden vuoden keskiarvoja ei voida laskea täydellisten ja perättäisten 
vuositietojen perusteella, tavoitearvojen toteutumisen tarkistamiseksi vaadittavat 
vuosittaiset vähimmäistiedot ovat: 
– ihmisten terveyden suojelua koskeva tavoitearvo: validit tiedot yhden vuoden 
ajalta 
– kasvillisuuden suojelua koskeva tavoitearvo:  validit tiedot kolmen vuoden ajalta. 
3. Pitkän aikavälin tavoitteet 
Tarkoitus  Keskiarvon 
laskentajakso  Pitkän aikavälin tavoite  Ajankohta, 
johon mennessä 
pitkän aikavälin 
tavoitteet olisi 
saavutettava  
Ihmisten terveyden 
suojelu  Suurin päivittäinen 
8 tunnin 
pitoisuuskeskiarvo  120 µg/m3 - 
Kasvillisuuden 
suojelu  Toukokuusta 
heinäkuuhun  AOT40,  
(laskettuna tuntiarvoista)  
 
6 000 µg/m3•h - 
 
FI 48   FI LIITE VIII  
PERUSTEET OTSONIPITOISUUKSI EN ARVIOINTIA KOSKEVIEN 
NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN LUOKITTELEM ISEKSI JA SIJOITTAMISEKSI 
Seuraavia perusteita on sovellet tava kiinteisiin mittauksiin: 
A. M AKROTASON SIJOITUSPERUSTEET  
Asematyyppi  Mittausten tavoitteet Edustavuus(a) Makrotason sijoitusperusteet  
Kaupunki  Ihmisten terveyden 
suojelu:  
kaupungissa asuvan 
väestön otsonille 
altistumisen arviointi; 
 eli tiheästi asutut alueet, 
joilla otsonipitoisuudet 
ovat verrattain korkeat ja edustavat väestön yleistä 
altistumista. Muutama 
neliökilometri
 Ei paikallispäästöjen, esim. liikenteen ja huoltoasemien vaikutusalueelle; 
 
paikoille, missä ilmamassat ovat 
hyvin sekoittuneita; 
 kaupunkien asuma-alueet ja 
liikekeskukset, puistot (ei puiden 
läheisyyteen), isot kadut tai aukiot, joilla on vain vähän tai ei ollenkaan 
liikennettä, avoimet opetus-, 
liikunta- tai virkistyskäyttöön tarkoitetut alueet 
Esikaupunki  Ihmisten terveyden ja kasvillisuuden suojelu:  
esikaupunkialueilla 
asuvan väestön ja siellä kasvavan kasvillisuuden 
altistumisen arviointi; 
 eli alueet, joilla otsoni-
pitoisuudet ovat 
korkeimmat ja joilla väestö ja kasvillisuus 
todennäköisesti altistuu 
suoraan tai välillisesti Muutamia kymmeniä 
neliökilometrejä
 Tietylle etäisyydelle enimmäis-päästöjen alueesta, päätuulen-suunnan myötäisesti otsonin 
muodostumiselle otollisten 
olosuhteiden vallitessa;  
taajamien ulkolaidoille, missä 
väestö, herkät v iljelykasvit ja 
ekosysteemit altistuvat korkeille 
otsonitasoille; 
 soveltuvin osin joitakin 
esikaupunkiasemia myös 
vastatuuleen enimmäispäästöjen alueesta otsonin alueellisten 
taustatasojen määrittelemiseksi. 
Maaseutu  Ihmisten terveyden ja 
kasvillisuuden suojelu: 
 
arvioidaan väestön, viljelykasvien ja eko-
systeemien altistuminen 
pienaluetason otsoni-pitoisuuksille Pienaluetasot 
(muutama 
neliökilometri) Asemat voidaan sijoittaa pieniin 
asutuskeskittymiin ja/tai alueille, 
joilla on ekosysteemejä, metsiä tai 
viljelykasveja;  
sijainnin on oltava edustavalle 
otsonipitoisuudelle välittömien paikallispäästöjen, esim. teollisuus-
laitosten ja teiden ulkopuolella; 
 avoimille paikoille, mutta ei 
vuorenhuipuille. 
 
FI 49   FI  
Maaseudun 
tausta-alueet  Ihmisten terveyden ja kasvillisuuden suojelu: 
 
arvioidaan viljelykasvien ja ekosysteemien 
altistuminen aluetason 
otsonipitoisuuksille;  
myös väestön 
altistuminen Alueellinen/-
kansallinen/-
manneraluetaso 
(1 000–10 000 km
2) Asema sijoitetaan esim. eko-
systeemejä ja metsiä sisältävälle 
alueelle, jonka asukastiheys on 
pieni ja joka sijaitsee kaukana kaupunki- ja teollisuusalueilta ja 
paikallispäästöjen vaikutusalueesta;
 vältettävä paikkoja, joilla esiintyy 
paikallisia maanpintainversioita, 
samoin on vältettävä korkeita 
vuorenhuippuja; 
 rannikkoalueita, joilla vallitsee 
voimakkaita vuorokauden sisällä 
vaihtelevia paikallistuulia, ei suositella. 
(a)
 Näytteenottopaikoiksi olisi mahdollisuuksien mukaan valittava paikkoja, jotka edustava t
samankaltaisia paikkoja, mutta eivät sijaitse niiden välittömässä läheisyydessä. 
Tarvittaessa on harkittava m aaseudun ja maaseudun tausta-alueiden asemien sijaintia 
koskevien vaatimusten yhteensovittam ista yhteisön metsien suojelusta 
ilmansaasteilta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3528/86 soveltamista koskevista tietyistä yksityiskohtaisist a 29 päivänä huhtikuuta 1994 annettuun 
komission asetukseen (EY) N:o 1091/94
1 sisältyvien seurantavaatimusten kanssa. 
B. M IKROTASON SIJOITUSPERUSTEET  
Siinä määrin kuin se on mahdollista olis i noudatettava liitteessä III olevassa 
B jaksossa vahvistettua mikrotason sijo itusmenettelyä varmistaen myös, että 
näytteenottopää sijo itetaan riittävän et äälle uunien ja savuhormien tyyppisistä 
lähteistä ja vähintään 10 metrin päähän lähimmältä tieltä; välimatkaa on pidennettävä 
suhteessa liikenteen määrän kasvuun. 
C. D OKUMENTOINTI JA VALITUN NÄYTTEENOTTOPAIKAN TARKISTAMINEN  
Tämä edellyttää liitteessä III olevassa C jaksossa vahvistettujen menettelyjen 
noudattamista, seuranta-aineiston perusteellis ta seulontaa ja tu lkintaa siten, että 
otetaan huomioon ne meteorologiset ja valokemialliset prosessit, jotka vaikuttavat kulloisellakin paikalla mitattuihin otsonipitoisuuksiin. 
                                                
 
1 EYVL L 125, 18.5.1994, s. 1. 
 
FI 50   FI LIITE IX  
OTSONIN PITOISUUKSIEN KIINTEISS Ä MITTAUKSISSA KÄYTETTÄVIEN 
NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN VÄHIMMÄISLUKUMÄÄRÄN 
MÄÄRITTÄMISPERUSTEET 
A. KIINTEISSÄ MITTAUKSISSA KÄYTET TÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN 
VÄHIMMÄISLUKUMÄÄRÄ IHMISTEN TERVEYDEN SUOJELEMISEKSI ASETETTUJEN RAJA
-ARVOJEN TAI PITOISUUSKATTOJEN JA VAROITUSKYNNYSTEN 
NOUDATTAMISEN ARVIOIMISEKSI NIILLÄ ALUEILLA JA NIISSÄ TAAJAMISSA , JOIDEN 
OSALTA KIINTEÄT MITTAUKSET OVAT AINOA TIETOLÄHDE  
Väestö 
(× 1 000) Taajamat 
(kaupunki- ja esikaupunki)(a)Muut alueet 
(esikaupunki- ja maaseutu)(a)Maaseudun tausta-alueet
< 250  1 
< 500 1 2 
< 1 000 2 2 
< 1 500 3 3 
< 2 000 3 4 
< 2 750 4 5 
< 3 750 5 6 
> 3 750 1 lisäasema 2 miljoonaa 
asukasta kohden  1 lisäasema 2 miljoonaa asukasta kohden Keskiarvotiheys kaikilla 
maansisäisillä alueilla: 
1 asema/50 000 km
2 (b) 
(a)
 Vähintään yksi asema esikaupunkialueilla, joilla väestön altistuminen on todennäköisesti 
suurinta. Taa jamissa vähintään 50 % mittausasemista on si joitettava esikau punkialueille.
(b)
 Vaihteleviin maastoihin suositellaan yhtä asemaa 25 000 neliökilometriä kohden. 
B. K IINTEISSÄ MITTAUKSISSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN 
VÄHIMMÄISMÄÄRÄ ALUEILLA JA TAAJAMISSA , JOIDEN OSALTA PITKÄN AIKAVÄLIN 
TAVOITTEET ON SAAVUTETTU  
Otsonin näytteenottopaikkoja ja muita täydentäviä arviointikeinoja, kuten 
ilmanlaadun mallintaminen ja typpidioksidin yhdistetyt mittaukset, on oltava riittävästi, jotta otsonin aiheuttaman pilaantumisen kehittymistä voidaan tutkia ja varmistaa pitkän aikavälin tavoitteiden tote utuminen. Taajamissa ja muilla alueilla 
sijaitsevien asemien määrää voidaan vähentää kolmannekseen A jaksossa vahvistetusta määrästä. Jos kiinteiden mittausasemien tiedot ovat ainoa tietolähde, olisi säilytettävä vähintään yksi mittausasema. Jos tämän seurauksena jollekin niistä alueista, joilla täydentävää arviointia tehd ään, ei jää yhtään asemaa, naapurialueiden 
eri asemien välisellä koordi noinnilla on varmistettava, että otsonipitoisuuksia 
arvioidaan riittävästi pitkän aikavälin tavoitteisiin nähden. Maas eudun tausta-alueilla 
on oltava 1 asema 100 000 neliökilometriä kohden. 
 
FI 51   FI LIITE X  
OTSONIN PREKURSORIAINEIDEN MITTAUKSET 
A. T AVOITTEET  
Mittausten tärkeimmät tavoitteet ovat otsonin prekursoriaineidenkehityssuunnan 
analysointi, päästöjen vähentämisst rategioiden tehokkuuden tarkistaminen, 
päästökartoitusten yhtenäisyyden tarkistami nen ja havaittujen epäpuhtauspäästöjen 
paikantaminen niiden lähteisiin. 
Lisätavoitteena on t ukea otsonin muodostumista ja pr ekursorien leviämisprosessia 
koskevaa tietämystä sekä fotokemiallisten mallien soveltamista. 
B. A INEET  
Otsonin prekursoriaineiden mittauksiin on sisällytettävä vähintään typen oksidien 
(NO ja NO 2) ja seuraavien VOC-yhdisteiden mittaukset: 
 1-buteeni Isopreeni Etyylibentseeni 
Etaani trans-2-buteeni n-heksaani m+p-ksyleeni 
Etyleeni cis-2-buteeni i-heksaani o-ksyleeni 
Asetyleeni 1,3-butadieeni n-heptaani 1,2,4-trimetyylibentseeni 
Propaani n-pentaani n-oktaani 1,2,3-trimetyylibentseeni 
Propeeni i-pentaani i-oktaani 1,3,5-trimetyylibentseeni 
n-butaani 1-penteeni Bentseeni Formaldehydi 
i-butaani 2-penteeni Tolueeni Muiden hiilivetyjen kuin 
metaanin kokonaismäärä 
C. S IJAINTI  
Mittauksia on tehtävä erity isesti kaupunki- ja esikau punkialueilla sellaisilla 
seurantapaikoilla, jotka on perustettu tä män direktiivin vaatim usten mukaisesti ja 
joiden katsotaan olevan A jaksossa tarkoitettujen seurantatavoitteiden kannalta tarkoituksenmukaisia. 
 
FI 52   FI LIITE XI  
RAJA-ARVOT IHMISTEN TE RVEYDEN SUOJELEMISEKSI 
Keskiarvon 
laskentajakso  Raja-arvo  Sallittu poikkeama  Ajankohta, 
johon 
mennessä 
raja-arvo on 
saavutettava
Rikkidioksidi  
Tuntiarvo  350 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 24 kertaa 
kalenterivuoden aikana  150 µg/m3
 (43 %)   
Päiväarvo  125 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 3 kertaa 
kalenterivuoden aikana  Ei ole   
Typpidioksidi  
Tuntiarvo  200 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 18 kertaa 
kalenterivuoden aikana  50 % 19.7.1999, ja alenee 
1.1.2001 ja sen jälkeen 
12 kuukauden välein 
samansuuruisella 
vuosittaisella osuudella, 
kunnes on 0 % 1.1.2010 
mennessä  1.1. 2010  
Kalenterivuosi  40 µg/m3 50 % 19.7.1999, ja alenee 
1.1.2001 ja sen jälkeen 
12 kuukauden välein 
samansuuruisella 
vuosittaisella osuudella, 
kunnes on 0 % 1.1.2010  1.1.2010  
Hiilimonoksidi  
Suurin päivittäinen kahdeksan tunnin 
pitoisuuskeskiarvo
(1) 10 mg/m3 60 %  
Bentseeni  
Kalenterivuosi  5 µg/m3 5 µg/m3 (100%) 13.12.2000, 
ja se alenee 1.1.2006 ja sen 
jälkeen 12 kuukauden välein 
1 µg/m3 -osuuksina siten, 
että 0 % saavutetaan 
1.1.2010  1.1. 2010  
Lyijy  
Kalenterivuosi  0,5 µg/m3 100 %  
 
FI 53   FI  
PM 10 
Päiväarvo  50 µg/m3, saa ylittyä 
enintään 35 kertaa 
kalenterivuoden aikana  50 %  
Kalenterivuosi  40 µg/m3 20 %  
(1)
 Suurin päivittäinen kahdeksan tunnin pitoisuuskeskiarvo valitaan tarkastelemalla 
kahdeksan tunnin liukuvia keskiarvoja, jotka lasketaan tunneittain kootuista tiedoista ja ajantasaistetaan tunnin välein. Kukin näin laskettu kahdeksan tunnin keskiarvo osoitetaan 
sille päivälle, jona se päättyy, eli kunkin päivän ensimmäinen laskujakso on jakso, joka 
alkaa klo 17.00 edellisenä päivänä ja päättyy klo 01.00 kyseisenä päivänä; kunkin päivän 
viimeinen laskujakso on jakso kyseisenä päivänä klo 16.00–24.00. 
 
FI 54   FI LIITE XII  
TIEDOTUSKYNNYS JA VAROITUSKYNNYS 
A. M UIDEN EPÄPUHTAUKSIEN KUIN OTSONIN VAROITUSKYNNYKSET  
Mitattava kolmen peräkkäisen tunnin aikana paikoista, jotka edustavat ilman laatua 
vähintään 100 neliökilometrin alueella tai kokon aisella alueella taikka taajamassa eli 
kulloinkin pienimmällä alueella.  
Epäpuhtaus  Varoituskynnys  
Rikkidioksidi  500 µg/m3 
Typpidioksidi  400 µg/m3 
B. O TSONIA KOSKEVAT TIEDOTUS - JA VAROITUSKYNNYKSET  
Tarkoitus  Keskiarvon laskentajakso  Kynnysarvo  
Tiedottaminen  Tuntiarvo  180 µg/m3 
Varoittaminen  Tuntiarvo(a) 240 µg/m3 
(a)
 18 artiklan täytäntöönpanemiseksi varoituskynnyksen ylitykset on mitattava tai 
ennustettava kolmen peräkkäisen tunnin aikana. 
 
FI 55   FI LIITE XIII  
KRIITTISET TASOT KASVILLI SUUDEN SUOJELEMISEKSI 
Keskiarvon laskentajakso  Kriittinen taso  Sallittu poikkeama  Ajankohta, johon 
mennessä kriittinen 
taso on saavutettava  
Rikkidioksidi  
Kalenterivuosi ja talviaika 
(1.10.–31.3.)  20 µg/m3 Ei ole   
Typen oksidit  
Kalenterivuosi  30 µg/m3 No x  Ei ole   
 
FI 56   FI LIITE XIV  
PM 2,5 – HIUKKASPÄÄSTÖILLE ALTISTUMISEN VÄHENNYSTAVOITE JA 
PITOISUUSKATTO 
A. K ESKIMÄÄRÄISEN ALTISTUMISEN INDIKAATTORI  
Keskimääräisen altistumisen indikaattorin (AEI), joka on ilmaistu yksikköinä µg/m3, 
on perustuttava kaupunkien tausta-aluemittauksiin taajamissa ja alueilla koko jäsenvaltion alueella. Se olisi arvioitava kaikkien 6 ja 7 artiklan mukaan perustettujen 
näytteenottopaikkojen kolmen kale nterivuoden liukuvana keskiarvona. 
Vertailuvuoden 2010 AEI on vuosien 2008, 2009 ja 2010 keskiarvo. Vastaavasti 
vuoden 2020 AEI on kaikkien näytteenot topaikkojen vuosien 2018, 2019 ja 2020 
kolmen vuoden keskiarvo. 
B. A
LTISTUMISEN VÄHENNYSTAVOITE  
Altistumisen vähennystavoite vuoden 2010 
AEI:n suhteen  Ajankohta, johon mennessä altistumisen 
vähennystavoite olisi saavutettava  
20 % 2020 
Kun yksikkönä µg/m3 ilmaistu vertailuvuoden ke skimääräisen altistumisen 
indikaattori on 7 µg/m3 tai vähemmän, on altistumisen vähennystavoite nolla. 
C. P ITOISUUSKATTO  
Keskiarvon 
laskentajakso  Pitoisuus-
katto Sallittu poikkeama(1) Ajankohta, johon 
mennessä 
pitoisuuskatto on 
saavutettava  
Kalenterivuosi  25 µg/m3 20 % tämän direktiivin tullessa voimaan, 
ja alenee seuraavan vuoden 1.1. ja sen 
jälkeen aina 12 kuukauden välein 
samansuuruisella vuosittaisella osuudella, 
kunnes on 0 % 1.1.2010.  1.1. 2010  
(1)
 Suurinta sallittua poikkeamaa sovelletaan myös 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti. 
 
FI 57   FI LIITE XV  
PAIKALLISIIN, ALUEELLIS IIN TAI KANSALLISIIN 
ILMANSUOJELUSUUNNITELMIIN TAI OHJELMIIN SISÄLLYTETTÄVÄT 
TIEDOT 
A. 21 ARTIKLAN MUKAISESTI TOIMITETTAVAT TIEDOT (SUUNNITELMAT TAI 
OHJELMAT ) 
1. Paikka, jossa raja-arvot on ylitetty 
a) alue; b) kaupunki (kartta)
; 
c) mittausasema (kartta, pituus- ja leveyspiirit). 
2. Yleistä 
a) aluetyyppi (kaupunki, teollisuus- tai maaseutualue); b) arvio saastuneen alueen pinta-alasta  (neliökilometreissä) sekä epäpuhtaudelle 
altistuneen väestön määrästä; 
c) tarvittavat ilmast oa koskevat tiedot; 
d) tarvittavat maastoa koskevat tiedot; e) riittävät tiedot kyseisen alueen  suojelua tarvitsevista kohteista. 
3. Vastuussa olevat viranomaiset 
Ilmansuojeluohjelmien laadinnasta ja toteu ttamisesta vastuussa olevien henkilöiden 
nimi ja osoite. 
4. Pilaantumisen luonne ja arviointi 
a) edellisinä vuosina (ennen ilmansuojelutoimenpiteiden toteuttamista) havaitut 
pitoisuudet; 
b) hankkeen alusta lähtien mitatut pitoisuudet; c) arvioinnissa käytetyt tekniikat. 
5. Epäpuhtauksien alkuperä 
a) luettelo suurimmista pilaantumista aiheuttavista päästöläheistä (kartta); 
b) näistä lähteistä peräisin olevie n päästöjen kokonaismää rä (tonnia/vuosi); 
c) tietoja muilta alueilta peräisin olevasta ilman pilaantumisesta. 
 
FI 58   FI 6. Tilanneanalyysi 
a) yksityiskohtaiset tiedot ylityksiä aiheutta vista tekijöistä (e simerkiksi liikenne, 
mukaan luettuna valtioiden rajat ylittä vä liikenne, toissijaisten epäpuhtauksien 
muodostuminen ilmakehässä); 
b) tietoja mahdollisista ilmansuojelutoimista. 
7. Tämän direktiivin voimaantuloa edeltäviä ilmansuojelutoimia tai -hankkeita koskevia 
tietoja 
a) paikalliset, alueelliset, kansalliset tai kansainväliset toimenpiteet; b) näiden toimenpiteid en todetut vaikutukset. 
8. Tiedot, jotka koskevat tämän direktiiv in voimaantulon jälkeen hyväksyttyjä, 
epäpuhtauksien vähentämiseen pyrki viä toimenpiteitä tai hankkeita 
a) luettelo ja kuvaus kaikista hankkeeseen sisä ltyvistä toimenpiteistä; 
b) täytäntöönpanon aikataulu; c) arvio ilmanlaadun paranemisesta sekä  näiden tavoitteiden toteutumisen 
ajankohdasta. 
9. Pitkällä aikavälillä suunn iteltuja tai tutkittuja toime npiteitä tai hankkeita koskevat 
tiedot. 
10. Luettelo julkaisuista, asiakirjoista, ne uvotteluista jne., jotka täydentävät tämän 
liitteen mukaisesti pyyd ettyjä tietoja. 
B. E
DELLÄ 20 ARTIKLAN 1 KOHDAN B  ALAKOHDAN MUKAISESTI TOIMITETTAVAT 
TIEDOT (ILMAN EPÄPUHTAUKSIEN VÄHENTÄMISTÄ KOSKEVA OHJELMA ) 
1. Kaikki tiedot sellaisina kuin niistä on säädetty tämän liitteen A jaksossa. 
2. Tiedot seuraavien direktii vien täytäntöönpanotilanteesta:  
1) moottoriajoneuvojen moottoreiden k aasujen aiheuttaman ilman pilaantumisen 
estämiseksi toteutettavia toimenpiteit ä koskevan jäsenvaltio iden lainsäädännön 
lähentämisestä 20 päivänä m aaliskuuta 1970 annettu neuvoston 
direktiivi 70/220/ETY1; 
2) ajoneuvojen puristussytytysmoottoreid en kaasumaisten ja hiukkasmaisten 
päästöjen sekä ajoneuvoissa käytettävien maa- tai nestekaasulla toimivien ottomoottoreiden kaasupäästöjen torjumiseksi toteutettavia toimenpiteitä 
                                                
 
1 EYVL L 76, 6.4.1970, s. 1. 
 
FI 59   FI koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä joulukuuta 
1987 annettu neuvoston direktiivi 88/77/ETY2; 
3) bensiinin varastoinnista ja sen jakelusta varastoalueilta huoltoasemille 
aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdi steiden (VOC) päästöjen torjunnasta 
20 päivänä joulukuuta 1994 annettu Eur oopan parlamentin ja neuvoston 
direktiivi 94/63/EY3; 
4) ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen  ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 
24 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY4; 
5) liikkuviin työkoneisiin asennettavien polttomoottoreiden kaasu- ja 
hiukkaspäästöjen torjuntatoimenpiteitä kos kevan jäsenvaltioid en lainsäädännön 
lähentämisestä 16 päivänä joulukuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi 97/68/EY5; 
6) bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY 
muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi 98/70/EY6; 
7) orgaanisten liuottimien käytöstä tie tyissä toiminnoissa ja laitoksissa 
aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta 
11 päivänä maaliskuuta 1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/13/EY7; 
8) tiettyjen nestemäisten polttoaineiden  rikkipitoisuuden vähentämisestä ja 
direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 26 päivänä huhtikuuta 1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/32/EY
8; 
9) jätteenpoltosta 4 päivänä joulukuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi 2000/76/EY9; 
10) tiettyjen suurista poltt olaitoksista ilmaan joutuvi en epäpuhtauspäästöjen 
rajoittamisesta 23 päivänä lokakuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi 2001/80/EY; 
11) tiettyjen ilman epäpuhtauksien kans allisista päästörajoista 23 päivänä 
lokakuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/81/EY; 
12) orgaanisten liuottimien käytöstä tietyissä maaleissa ja lakoissa sekä 
ajoneuvojen korjausmaalaustuotteissa ai heutuvien haihtuvien orgaanisten 
yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta ja  direktiivin 1999/13/EY muuttamisesta 
                                                
 
2 EYVL L 36, 9.2.1988, s. 33. 
3 EYVL 365, 31.12.1994, s. 24. 
4 EYVL L 257, 10.10.1996, s. 22. 
5 EYVL L 59, 27.2.1998, s. 1. 
6 EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58. 
7 EYVL L 85, 29.3.1999, s. 1. 
8 EYVL 121, 11.5.1999, s. 13. 
9 EYVL L 332, 28.12.2000, s. 91. 
 
FI 60   FI 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Eur oopan parlamentin ja neuvoston 
direktiivi 2004/42/EY10; 
13) energian loppukäytön tehokkuudesta ja en ergiapalveluista … annettu Euroopan 
parlamentin ja neuvoston direktiivi [...]11; 
14) direktiivin 1999/32/EY muuttamise sta meriliikenteessä käytettävien 
polttoaineiden rikkipitoisuuden osalta … annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi [...]12; 
3. Tiedot kaikista ilman epäpuhtauksien vä hennystoimista, joiden toteuttamista on 
harkittu ilmanlaatutavoitteiden saavu ttamisen yhteydessä, mukaan luettuina: 
Taajamissa tai alueilla: a) Kiinteiden lähteiden päästöjen vähentäminen varmistamalla, että pilaantumista 
aiheuttaviin pieniin ja ke skisuuriin kiinteisiin polttolähteisiin (mukaan luettuna 
biomassa) asennetaan päästöjä rajoitta vat laitteet tai että ne vaihdetaan. 
b) Ajoneuvojen päästöjen vähentäminen  asentamalla ajoneuvoihin päästöjä 
rajoittavat laitteet. Ol isi harkittava taloudellisia ka nnustimia tällaisten laitteiden 
käyttöönoton nopeuttamiseksi. 
c) Viranomaisten on noudatettava ympäri stöasiat huomioon ottavia julkisia 
hankintoja koskevan käsikirjan
13 ohjeita hankkiessaan ajoneuvoja, polttoainetta 
ja päästöjä vähentäviä polttolaitteita, mukaan lukien 
– uudet ajoneuvot, mukaan lukien  vähäpäästöiset ajoneuvot 
– puhtaammat kuljetuspalvelut 
– vähäpäästöiset kiinteät polttolähteet 
– kiinteiden ja liikkuvien lähteiden vähäpäästöiset polttoaineet. 
d) Toimenpiteet liikenteen päästöjen alentamiseksi liikenteen suunnittelun ja 
hallinnan avulla (mukaan  luettuna ruuhkien hinnoittelu, eriytetyt 
pysäköintimaksut tai muut taloudelliset kannustimet, vähäpäästöisten alueiden 
perustaminen). 
e) Toimenpiteet, joilla tuetaan siirtymistä vähemmän saastuttaviin liikenne-
muotoihin. 
f) Vähäpäästöisten polttoaineiden käytön varmistaminen pienissä, keskisuurissa 
ja suurissa kiinteissä lähteissä ja liikkuvissa lähteissä, 
                                                 
10 EUVL L 143, 30.4.2004, s. 87. 
11 EUVL L, […], […], s. […]. 
12 EUVL L, […], […], s. […]. 
13 SEC(2004) 1050. 
 
FI 61   FI Alueellisella tai kansallisella tasolla: 
g) Toimenpiteet ilman pilaantumisen vähentämiseksi direktiivin 96/61/EY 
mukaisen lupamenettelyn, direktiivin 2001/80/EY mukaisten kansallisten suunnitelmien ja taloudellisten välinei den, kuten verojen, maksujen tai 
päästökaupan avulla. 
 
FI 62   FI LIITE XVI  
KANSALAISILLE TIEDOTTAMINEN 
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien 
epäpuhtauksien pitoisuuksista annetaan yl eisölle säännöllisesti ajantasaista tietoa. 
2. Ilman epäpuhtauspitoisuudet on esitettävä ke skimääräisinä arvoina liitteessä VII ja 
liitteissä XI–XIV vahvistettu jen tarkoituksenmukaisten keskiarvon laskentajaksojen 
mukaisesti. Tietoi hin on sisällyttävä vähintään tasot, jotka ylittävät 
ilmanlaatutavoitteet, mukaan lukien säänneltyä epäpuht autta koskevat raja-arvot, 
pitoisuuskatot, tavoitea rvot, varoituskynnykset, tied otuskynnykset tai pitkän 
aikavälin tavoitteet. Niissä on myös oltava lyhyt arviointi ilmanl aatutavoitteista ja 
tarkoituksenmukaista tietoa terveysvaikutuksista tai tarvittaessa kasvillisuuteen kohdistuvista vaikutuksista. 
3. Ilman rikkidioksidi-, typpidioksidi-, hiukka s-, otsoni- ja hiilimonoksidipitoisuuksia 
koskevat tiedot on päivitettävä vähintään päivittäin ja aina kun se on mahdollista, 
tunneittain. Edellisen 12 kuukauden keskia rvona ilmoitettavat ilman lyijy- ja 
bentseenipitoisuuksia koskevat tiedot on aj antasaistettava kolmen kuukauden välein 
ja kuukauden välein, jos mahdollista. 
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että väes tölle annetaan riittävän ajoissa tietoa 
varoituskynnysten ja tiedotuskynnysten todellisista tai ennustetuista ylityksistä. Yleisölle on annettava vähi ntään seuraavat tiedot: 
a) Tiedot havaitusta ylittymise stä/havaituista ylittymisistä: 
– sijainti tai alue, jossa ylittyminen on tapahtunut; 
– onko kysymyksessä tiedotus- vai varoituskynnyksen ylittyminen; 
– ylittymisen alkamisaika ja kesto; 
– suurin yhden tunnin pitoisuus ja otsoni n osalta lisäksi korkein 8 tunnin 
keskipitoisuus. 
b) Ennuste seuraavalle iltapäiväl le ja/tai vuorokaudelle/-kausille: 
– tiedotus- ja/tai varoituskynnyksen odotettaviss a olevien ylittymisten 
maantieteellinen alue; 
– muutokset pitoisuuks issa (paraneminen, vakiintuminen tai 
huononeminen), ennakoidun muutoksen syy. 
c) Tiedot kyseisistä väestöryhmistä ja mahdollisista terveysvaikutuksista sekä 
suositeltava toimintatapa: 
– tiedot väestön riskiryhmistä; 
– todennäköisten oireiden kuvaus; 
 
FI 63   FI – kyseisille väestöryhmille suositeltavat varotoimet; 
– mistä saa lisätietoja. 
d) Tiedot ennalta ehkäisevistä toimista  pitoisuuden ja/tai sille altistumisen 
vähentämiseksi: alat, joilla päästöjä  syntyy eniten; toimintasuositukset 
päästöjen vähentämiseksi. 
e) Jos ylitys on ennustettu, jäsenvalt ioiden on toteutettava toimia sen 
varmistamiseksi, että tällaiset tiedot as etetaan saataville siinä määrin kuin se on 
mahdollista. 
 
FI 64   FI LIITE XVII  
VASTAAVUUSTAULUKKO 
Tämä direktiivi  Direktiivi 
96/62/EY  Direktiivi 
1999/30/EY  Direktiivi 
2000/69/EY  Direktiivi 
2002/3/EY  
1 artikla 1 artikla 1 arti kla 1 artikla 1 artikla 
2 artiklan 
1-5 kohta 2 artiklan 
1-5 kohta - - - 
2 artiklan 
6 ja 7 kohta - - - - 
2 artiklan 
8 kohta 2 artiklan 
8 kohta 2 artiklan 
7 kohta - - 
2 artiklan 
9 kohta 2 artiklan 
6 kohta - - 2 artiklan 
9 kohta 
2 artiklan 10 kohta 2 artiklan 
7 kohta 2 artiklan 
6 kohta - 2 artiklan 
11 kohta 
2 artiklan 11 kohta - - - 2 artiklan 
12 kohta 
2 artiklan 12 ja 13 kohta - 2 artiklan 
13 ja 14 kohta 2 artiklan 
a ja b kohta - 
2 artiklan 
14 kohta - - - 2 artiklan 
10 kohta 
2 artiklan 15 ja 16 kohta 2 artiklan 
9 ja 10 kohta 2 artiklan 
8 ja 9 kohta - 2 artiklan 
7 ja 8 kohta 
2 artiklan 17 ja 18 kohta - 2 artiklan 
11 ja 12 kohta - - 
2 artiklan 19, 20 
ja 21 kohta - - - - 
2 artiklan 
22 kohta - 2 artiklan 
10 kohta - - 
2 artiklan 
23 ja 24 kohta 6 artiklan 
5 kohta - - - 
2 artiklan 
25 kohta - - - 2 artiklan 
13 kohta 
 
FI 65   FI 3 artikla, lukuun 
ottamatta 1 kohdan f alakohtaa 3 artikla - - - 
3 artiklan 
1 kohdan f alakohta - - - - 
4 artikla 2 artiklan 
9 ja 10 kohta, 
6 artiklan 1 kohta - - - 
5 artikla - 7 artiklan 
1 kohta 5 artiklan 
1 kohta - 
6 artiklan 
1-4 kohta 6 artiklan 
1-4 kohta - - - 
6 artiklan 
5 kohta - - - - 
7 artikla - 7 artiklan 
2 ja 3 kohta ja niihin tehdyt muutokset 5 artiklan 
2 ja 3 kohta ja niihin tehdyt muutokset  
8 artikla - 7 artiklan 
5 kohta 5 artiklan 
5 kohta - 
9 artikla - - - 9 artiklan 
1 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta 
10 artikla - - - 9 artiklan 
1, 2 ja 3 kohta ja niihin tehdyt muutokset 
11 artiklan 1 kohta - - - 9 artiklan 
4 kohta 
11 artiklan 2 kohta - - - - 
12 artikla 9 artikla - - - 
 
FI 66   FI  
13 artiklan 
1 kohta - 3 artiklan 
1 kohta, 4 artiklan 1 kohta, 5 artiklan 1 kohta ja 6 artikla 3 artiklan 
1 kohta ja 4 artikla - 
13 artiklan 
2 kohta - 3 artiklan 
2 kohta ja 4 artiklan 2 kohta - - 
13 artiklan 
3 kohta - 5 artiklan 
5 kohta - - 
14 artikla - 3 artiklan 
1 kohta ja 4 artiklan 1 kohta ja niihin tehdyt muutokset - - 
15 artikla - - - - 
16 artiklan 
1 kohta - - - 3 artiklan 
1 kohta ja 4 artiklan 1 kohta 
16 artiklan 2 kohta - - - 3 artiklan 
2 ja 3 kohta 
16 artiklan 3 kohta - - - 4 artiklan 
2 kohta 
17 artikla - - - 5 artikla 
18 artikla 10 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 8 artiklan 
3 kohta - 6 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 
19 artikla - 3 artiklan 
4 kohta ja 5 artiklan 4 kohta ja niihin tehdyt muutokset - - 
 
FI 67   FI 20 artikla - - - - 
21 artikla 8 artiklan 
1-4 kohta ja niihin tehdyt muutokset - - - 
22 artikla 7 artiklan 
3 kohta ja siihen tehdyt 
muutokset - - 7 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 
23 artikla 8 artiklan 
5 kohta ja siihen tehdyt muutokset - - 8 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 
24 artikla - 8 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 7 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 6 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 
25 artikla 11 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 5 artiklan 
2 kohdan toinen alakohta - 10 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset 
26 artiklan 1 kohta 12 artiklan 
1 kohta ja siihen tehdyt muutokset - - - 
26 artiklan 
2 kohta 11 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset - - - 
26 artiklan 
3 kohta - - - - 
26 artiklan 
4 kohta - Liite IX ja siihen 
tehdyt muutokset - - 
27 artikla 12 artiklan 
2 kohta - - - 
28 artikla - 11 artikla 9 artikla 14 artikla 
29 artikla - - - - 
30 artikla - - - - 
 
FI 68   FI 31 artikla 13 artikla 12 arti kla 10 artikla 15 artikla 
32 artikla 14 artikla 13 arti kla 11 artikla 17 artikla 
33 artikla 15 artikla 14 arti kla 12 artikla 18 artikla 
Liite I - Liite VIII ja 
siihen tehdyt muutokset Liite VI Liite VII 
Liite II - Liite V ja siihen 
tehdyt muutokset Liite III  
Liite III - Liite VI Liite IV - 
Liite IV - - - - 
Liite V - Liite VII ja 
siihen tehdyt muutokset Liite V - 
Liite VI - Liite IX ja siihen 
tehdyt muutokset Liite VII Liite VIII 
Liite VII - - - Liite I, 
liitteessä III oleva II jakso 
Liite VIII - - - Liite IV 
Liite IX - - - Liite V 
Liite X - - - Liite VI 
Liite XI - Liitteessä I oleva 
I jakso, liitteessä II oleva I jakso ja liite III (ja niihin tehdyt muutokset) Liite IV (muuttamaton) Liite I, liite II - 
Liite XII - Liitteessä I oleva 
II jakso, liitteessä II oleva II jakso - Liitteessä II 
oleva I jakso 
 
FI 69   FI Liite XIII - Liitteessä I oleva 
I jakso, liitteessä II oleva I jakso - - 
Liite XIV - - - - 
Liitteessä XV 
oleva A jakso Liite IV - - - 
Liitteessä XV 
oleva B jakso - - - - 
Liite XVI - 8 artikla 7 artikla 6 artikla ja 
siihen tehdyt muutokset