•ie -ii EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 10.02.1997 
KOM(97) 39 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
maataloustukien kaukohavaintotarkastusten yhteisrahoittamisesta 
asetuksen (EY) N:o 165/94 6 artiklan mukaisesti 

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
maataloustukien kaukohavaintotarkastusten yhteisrahoittamisesta 
asetuksen (EY) N:o 165/94 6 artiklan mukaisesti 
1. JOHDANTO 
1.1 Yhteisen maatalouspolitiikan uudistus 
Vuonna 1992 annetulla asetuksella N:o 1765/921 uudistettiin yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP). 
Uudistus koskee tärkeimpiä peltokasveja ja tiettyjä rehuviljelyaloja. Siihen sisältyy myös pakollinen maan 
viljelykäytöstä poistaminen, joka koskee osaa viljelykäytössä olevasta pinta-alasta. Uudistuksella otettiin 
käyttöön joukko maanviljelijöille maksettavia suoria tukia, jotka lasketaan hehtaarikohtaisesti. Vuonna 
1996 näiden tukien määrä oli noin 16,2 miljardia ecua. 
1.2 Yhdennetty hallinto-ja valvontajärjestelmä 
Neuvoston asetuksella N:o 3508/922 ja komission asetuksella N:o 3887/923 perustettiin yhteisön tukien 
yhdennetty hallinto-ja valvontajärjestelmä, jonka tarkoituksena oli turvata YMP:n uudistuksen hallinto. 
Järjestelmässä määrätään kaikkien jäsenvaltioiden viljelijöitä koskevasta yhdenmukaisesta järjestelmästä, 
jonka mukaan tuen saamiseksi tarvittavat vuosittaiset ilmoitukset tehdään, sekä tietokannasta, ilmoitettujen 
viljelylohkojenja eläinten tunnistejärjestelmistä ja yhdennetystä valvonnasta. 
Näissä säädöksissä määritellään kaksi valvontatapaa: 
• hallinnolliset tarkastukset, jotka koskevat yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän asiakirjoja ja 
tietokantoja. Nämä kaikkia tukihakemuksia koskevat tarkastukset eivät sisälly tähän kertomukseen; 
• fyysiset tarkastukset koskevat vähintään viittä prosenttia tukihakemuksista, jotka valitaan 
säädöksissä esitettyjen perusteiden mukaisesti. 
1.3 Kaukokartoitus 
Fyysisten tarkastusten osalta säädetään nimenomaisesti mahdollisuudesta käyttää kaukohavainnointia 
(asetuksen N:o 3508/92 8 artiklan 4 kohta), mutta sen valinta jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi. Toinen 
vaihtoehto on perinteiset paikan päällä tehtävät tarkastukset. Luxemburgia ja Itävaltaa lukuun ottamatta 
kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot päättivät osallistua kaukohavaintotarkastuksiin vuonna 1996. 
1 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1765/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, tukijärjestelmästä tiettyjen 
peltokasvien viljelijöille (EYVL N:oL 181,1.7.1992, s. 12) 
2 Neuvoston asetus (ETY) N:o 3508/92, annettu 27 päivänä marraskuuta 1992, tiettyjä yhteisön 
tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä (EYVL N:o L 355, 
5.12.1992, s. 1) 
3 Komission asetus (ETY) N:o 3887/92, annettu 23 päivänä joulukuuta 1992, tiettyjä yhteisön 
tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista 
yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL N:o L 391, 31.12.1992, s. 36) 
Kaukohavaintotarkastukset ovat varsinaisia paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, koska niillä tarkastellaan 
tietoja viljelylohkojen todellisesta käytöstä kyseisen markkinointivuoden aikana. Tiedot saadaan kuitenkin 
ilma- tai salcclliillivalvoiman kaulia, kun perinteisissä tarkastuksissa ne saadaan käymällä viljclylohkoilla. 
1.4 Kaukohavaintotarkastusten historia 
Euroopan komission Isprassa (Italiassa) sijaitseva yhteinen tutkimuskeskus (YTK) kehitti 
kaukohavaintotarkastuksissa käytettävän perustekniikan neuvoston vuonna 1988 hyväksymän MARS-
hankkeen (Monitoring Agriculture by Remote Sensing) yhteydessä, joka koski satellittikuvien käyttöä 
Euroopan laajuisten maataloustilastojen tuottamisessa. 
Vuonna 1990 EMOTR (Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahasto) aloitti kokeilun, jossa tehtiin 
alueellinen määritys durumvchnälilantecsta Etelä-Italiassa ja Keski-Krcikassa yksinomaan tilastollisilla 
perusteilla, toisin sanoen ilman viljelijöitä tai viljclylohkoja koskevia yksittäisiä tarkastuksia. 
Vuodesta 1991 alkaen, siis ennen uudistusta, EMOTR siirtyi YTK:n avulla puhtaasti tilastollisesta 
lähestymistavasta tutkimaan ilmoitettujen yksittäisten lohkojen tarkastusta. Vuonna 1991 tarkastettiin 
durumvehnää, viisivuotista viljelykäytöstä poistamista, viiniköynnösten raivausta ja puuvillaa koskevia 
ilmoituksia Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. 
Vuonna 1992 10 jäsenvaltiota osallistui kahta juuri käyttöön otettua uutta toimenpidettä koskeviin 
tarkastuksiin. Nämä toimenpiteet olivat maan väliaikainen viljelykäytöstä poistaminen4 ja öljykasvien 
väliaikainen tuki5. 
Erityiset valvontavälineet olivat siis valmiina, kun YMP:n uudistus otettiin käyttöön vuonna 1993. Tämä 
helpotti uudistuksen hyväksymistä (tähän asti merkittävin kokemus pinta-alaperusteisesta tuesta koski 
durumvehnää, jonka osalta oli ilmennyt vakavia ongelmia vuonna 1990) ja sen vuoksi kyseisen tekniikan 
mainitseminen sääntelyssä oli perusteltua. 
1.5 Yhteisrahoitus 
Vuodesta 1970 alkaen hallinnolliset valvontamenot on rahoitettu asetuksen N:o 729/706 nojalla 
kansallisista talousarvioista. Kaukohavaintotarkastusten tekniikka on kuitenkin edelleen mclko uuttaja 
monimutkaista, joten se aiheuttaa aluksi ylimääräisiä menoja. Tämän vuoksi, ja yleisestä säännöstä 
poiketen, komission asetuksissa N:o 2069/917 ja N:o 615/928 (yksityiskohtaiset säännöt tilapäisen 
viljelykäytöstä poistamisen ja öljykasvien tuen soveltamisesta) oli jo säädetty mahdollisuudesta rahoittaa 
kaukohavaintotarkastukset komission talousarviosta. Asetuksessa N:o 3887/92 jatkettiin tätä 
mahdollisuutta. 
4 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1703/91, annettu 13 päivänä kesäkuuta 1991, järjestelmästä 
maatalousmaan poistamiseksi väliaikaisesti viljelykäytöstä markkinointivuonna 1991/92 ja kyseistä 
markkinointivuotta koskevista erityistoimenpiteistä asetuksessa (ETY) N:o 797/85 säädetyn 
viljelykäytöstä poistamista koskevan järjestelmän mukaisesti (EYVL N:o L 162, 26.6.1991, s. 1) 
5 Neuvosto., asetus (ETY) N:o 3766/91, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, soijapapujen sekä rapsin-, 
rypsin- ja auringonkukan siementen tuottajia koskevasta tukijärjestelmästä (EYVL N:o L 356, 
24.12.1991, s. 17) 
6 Neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70, annettu 21 päivänä huhtikuuta 1970, yhteisen maatalouspolitiikan 
rahoituksesta (EYVL N:o L 94, 28.4.1970, s. 13) 
7 Komission asetus (ETY) N:o 2069/91, anneltu 11 päivänä heinäkuuta 1991, maatalousmaan 
viljelykäytöstä poistamista koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 
markkinointivuodeksi 1991/92 (EYVL N:oL 191, 16.7.1991, s. 19) 
8 Komission asetus (ETY) N:o 615/92, annettu 10 päivänä maaliskuuta 1992, soijapapujen sekä rapsin-, 
rypsin- ja auringonkukan siementen tuottajia koskevan tukijärjestelmän yksityiskohtaisista 
soveltamissäännöistä (EYVL N:o L 67, 12.3.1992, s. 11) 
Neuvosto antoi vuonna 1994 tätä tarkoitusta varten annetussa asetuksessa N:o 165/949 luvan yhteisesti 
järjestettyjen valvontaohjelmien yhteisrahoitukseen viiden vuoden ajan. Komission asetuksessa N:o 
601/9410 annettiin yksityiskohtaiset säännöt yhteisrahoituksen soveltamisesta. 
EU:n talousarviosta rahoitettavien menojen osuus oli vuoteen 1994 asti 100 prosenttia. Nykyisin osuus on, 
vuoden 1998 loppuun asti, 50 prosenttia. Lisäksi erillinen, yhteisrahoitukseen kuulumaton määräraha on 
varattu erityisesti kuvien ostoon, jota hoitaa keskitetysti maatalouden pääosasto jäljempänä esitetyn 
mukaisesti. Sen sijaan liitännäisiä hallintokuluja ei koskaan rahoiteta EU:n talousarviosta, vaan niihin 
sovelletaan edelleen yleisiä sääntöjä. 
Kaikki kaukohavaintotarkastuksia käyttävät jäsenvaltiot ovat hakeneet yhteisrahoitusta. Italia ja Andalusian 
keskushallinto suorittivat kuitenkin ennen vuotta 1994 ilmavalokuvien avulla ohjelmaan kuulumattomia 
tarkastuksia, joita ei yhtcisrahoitcttu. 
2. TEKNINEN KUVAUS 
2.1 Yleiset järjestelyt 
Viljelijöiden on jätettävä vuotuiset tukihakemuksensa asetuksen N:o 3508/92 mukaisessa muodossa 
kyseisessä asetuksessa vahvistettuihin päivämääriin mennessä. Jättöpäivä vaihtelee jäsenvaltion mukaan, 
mutta yleensä se on maaliskuun viimeisen päivän ja toukokuun 15 päivän välisenä aikana. Kaukokartoitus 
mahdollistaa hakemusten lajittelun siten, että erotetaan ne, joissa on ilmoitettu tiedot oikein, ja muiden 
hakemusten sekä ongelmallisten lohkojen osalta tehdään fyysisiä tarkastuksia paikan päällä. Tällä tavoin 
voidaan vähentää sekä tarkastusten määrääjä kestoa että niiden kustannuksia. 
Tätä tarkoitusta varten markkinointivuoden eri päivinä otettuja satelliittikuvia tai ilmavalokuvia 
(paikallisten olojen mukaan) tulkitaan niissä näkyvien peltolohkojen vertaamiseksi viljelijöiden 
ilmoittamiin lohkoihin sekä näiden pinta-alan ja sisällön todentamiseksi. Koska kuvatulkinta on pitkälle 
erikoistunutta työtä, suurin osa kaukohavaintotarkastuksia tekevistä jäsenvaltioista käyttää tässä yhteydessä 
ulkopuolisia toimeksisaajia. 
Toimeksisaaja osallistuu ainoastaan kuvien tulkintaan. Asiakirjojen käsittelystä sekä ennen tulkintaa että 
sen jälkeen vastaavat yksinomaan hallintoelimet. Tällä järjestelyllä, joka ci suoraan koske viljelijää, 
vältetään ulkopuolisten osallistuminen viljelijän ja hallinnon välisiin suhteisiin. Viljelijälle mahdollisesti 
aiheutuvien sakkojen, seuraamusten tai taloudellisten seurausten laskemista ci koskaan anneta 
toimcksisaajicn tehtäväksi. 
Alla olevassa talukossa 1 esitetään yhteenveto tärkeimmistä vaiheista sekä niiden aikataulu, joka voi tosin 
vaihdella jäsenvaltiosta tai alueesta riippuen. 
9 Neuvoston asetus (EY) N:o 165/94, annettu 24 päivänä tammikuuta 1994, yhteisön osallistumisesta 
kaukohavaintotarkastusten rahoitukseen ja asetuksen (ETY) N:o 3508/92 muuttamisesta (EYVL N:o L 
24, 29.1.1994, s. 6) 
10 Komission asetus (EY) N:o 601/94, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1994, neuvoston asetuksen (EY) 
N:o 165/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kaukohavaintotarkastusten 
yhteisörahoituksen osalta (EYVL N:o L 76, 18.3.1994, s. 20) 
Taulukko 1. Tärkeimmät vaiheet 
Tehtävä Toteutusaika 
valvottavien kohteiden valinta, kuvatarpeiden arviointi syyskuu-marraskuu 
tarjouspyynnöt, toimeksisaajien valinta, sopimusten allekirjoittaminen joulukuu-maaliskuu 
valituissa kohteissa jätettyjen asiakirjojen valinta ja hallinnollinen käsittely, huhtikuu-kesäkuu 
asiakirjojen toimittaminen toimeksisaajiille 
tarvittavien topograafisten tai yhdennetyn hallintojärjestelmän asiakirjojen maaliskuu-kesäkuu 
kerääminen ja ilmoitettujen viljelylohkojen rajojen numerointi 
satelliittikuvien (komissio) tai ilmavalokuvien (toimeksisaajat) hankinta, marraskuu, maaliskuu, 
käsittely, geometriset korjaukset jne. toukokuu, kesäkuu, 
(elokuu) 
tarkastettavien lohkojen kuvatulkinta satelliittikuvista tai ilmavalokuvista toukokuu-elokuu 
asiakirjojen tutkiminen, valmisteluja tulosten ilmoittaminen kesäkuu-elokuu 
kaukohavaintotarkastuksissa havaittuja ongelmia sisältävien tapausten heinäkuu-lokakuu 
tarkastaminen paikan päällä 
toimeksisaajien kertomus hallintoelimille ja tulosten käsittely lokakuu-marraskuu 
2.2 Sopimusasiakirjat 
Komissio järjestää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa vuosittain yleisen tarjouskilpailun koko unionin alueella. 
Yhteisesti laadituissa sopimusasiakirjoissa kuvaillaan toimitettavat palvelut. Tarjouskilpailuilmoitus ja 
sopimusasiakirjat julkaistaan lokakuussa tai marraskuussa (vuonna 1996 julkaisupäivä on 22 päivä 
marraskuuta). 
2.3 Toimeksisaajien valinta 
Ensimmäisinä markkinointivuosina, joina valvontaa suoritettiin (1990-92), sopimusten tekemisestä vastasi 
komissio. Vuodesta 1993 alkaen kukin jäsenvaltio on valinnut toimeksisaajat yhdessä komission kanssa ja 
tehnyt sopimuksen kansallisen oikeuden mukaisesti. Tämä sopimus oikeuttaa yhteisrahoitukseen. 
2.4 Tarkastukset satelliittivalokuvista 
Valvonnassa käyttökelpoisia kuvia saadaan sateelliiteilla SPOT 1, 2 ja 3, joiden kuvaelementtien11 
ulottuvuudet ovat 10 metriä (mustavalkoinen) ja 20 metriä (värikuva) sekä LANDSAT TM 5 (kuvaelementti 
30 m). Uudella 1RS 1C -satelliitilla saavutetaan vuonna 1997 5,8 metrin kuvaelementti mustavalkoisena. 
Nämä eri satelliiteilla otetut mustavalkoiset tai värikuvat ovat keskenään vaihdettavia. Niitä saadaan neljä 
tai viisi vuodessa kustakin kohteesta siten, että ne kattavat koko kasvukauden. 
Kokemus on osoittanut, että tarvittavien satelliittikuvien ostamiseksi komission käymillä keskitetyillä 
neuvotteluilla saavutetaan mahdollisuuksia, joihin yksittäinen jäsenvaltio ei pysty, ja vältetään 
epäjärjestelmällinen kilpailu satelliittien ohjelmoinnista (yhteensovittaminen on vieläkin tärkeämpää, jos 
valvontavastuu on jaettu alueellisesti). Tällä tavoin voidaan saavuttaa myös huomattavia hinnanalennuksia. 
EMOTR osta kuvat, maksaa niistä ja lainaa niitä toimeksisaajille (mutta pysyy itse omistajana) sekä 
arkistoi ne Ispran YTKcen sopimuksen päättyessä. 
Käytettävissä olevien satelliittien lukumäärä ja EMOTR:n keskitetysti hoitama hallinto turvaavat 
tarvittavien optisten kuvien saatavuuden suurimmassa osassa Eurooppaa. Jopa silloin, kun pilvipeite on 
huomattava (vaarana erityisesti Pohjois-Euroopassa), eurooppalaisilla satelliiteilla ERS 1 tai 2 saaduilla 
tutkakuvilla voidaan, auringonpaisteesta tai pilvisyydestä riippumatta, korvata puuttuvat optiset kuvat siten, 
että tulos on vielä tyydyttävä. 
11 kuvaelementti on pienin kuvassa näkyvä osanen 
Kuvien avulla voidaan tarkastaa kuluvan vuoden hakemukset ja tietyissä tapauksissa myös niiden 
kelpoisuus sääntelyssä määriteltyinä viiteajanjaksoina. Jälkimmäisessä tapauksessa voidaan tutkia kuvien 
toimittajien hallussa olevia arkistoituja kuvia ja tarkastaa niistä esimerkiksi se, että viljellyiksi ilmoitetut 
maa-alat eivät olleet pysyvänä laitumcna, että niillä ci ole viljelty monivuotisia kasveja tai että ne eivät 
olleet 31.12.1991 monivuotisena laitumcna, monivuotisessa viljelyksessä, metsinä tai muussa kuin 
maatalouskäytössä (asetuksen N:o 1765/92 9 artikla). Tällainen valvonta on kuitenkin mahdollista 
ainoastaan silloin, kun arkistoissa on pilvettömiä kuvia kyseisiltä ajanjaksoilta. 
2.5 Tarkastukset ilmavalokuvista 
Erityisesti silloin, kun on kysymys pienistä viljelylohkoista, ilmavalokuvia käytetään joskus myös yksinään 
tai yhdessä satelliittikuvien kanssa. Näiden kuvien kuvaelementti on yleensä 1 tai 2 metriä. Koska 
ilmavalokuvien ottaminen on joustavampaa ja hajautetumpaa kuin satelliittien ohjelmointi, ei ole pidetty 
tarpeellisena, että komissio vastaa neuvotteluista ja ilmavalokuvien hankinnasta. Vuodesta 1999 alkaen on 
käytettävissä satelliitteja, joilla saatavien kuvien kuvaelementti on 1 metri, joten niillä voidaan korvata 
ilmavalokuvat. 
Ilmavalokuvat ovat yleensä kalliimpia kuin vastaavankokoiset satelliittikuvat. Monien peräkkäisten 
ilmavalokuvien ottamisen järjestäminen samasta kohteesta on usein vaikeaa, muun muassa siksi, että niiden 
käsittely kestää pitkään. Useimmiten saadaan vain yksi kuva, josta ei voi tarkastaa tiettyjä viljelykasveja: 
näitä ovat esimerkiksi jo korjatut kasvit tai viljelmät, joiden kylvämisiä ci ole vielä aloitettu. Tässä 
tapauksessa on tehtävä useampia tarkastuskäyntejä maaperän todellisen käytön todentamiseksi. 
Viljelyalojen mittaaminen ci kuitenkaan yleensä ole tarpeen. 
2.6 Päätöksenteon perusteet 
Kaukohavaintotarkastuksilla, kuten kaikilla valvontatekniikoilla, on saatava selville tarkastettavien 
asiakirjojen tukikelpoisuus. Tässä tapauksessa päätös tehdään kolmessa erillisessä vaiheessa: 
• Ensiksi sovelletaan sallittuja teknisiä poikkeamia pinta-alan ja prosenttien osalta. Näiden arvot 
vahvistetaan käytetyn tekniikan ja kansallisten olosuhteiden mukaan. Kaikissa tapauksissa 
sääntelyssä jätetään jäsenvaltioille vastuu sallittujen poikkeamien valinnasta. 
• Järjestelmässä lasketaan ensiksi viljelmäryhmän mukaan12 ja asiakirjojen perusteella, vastaavatko 
kuvien tulkitsijan löytämät alat ilmoitusta. Vuoteen 1995 asti asiakirjat jaettiin "hyväksyttyihin", 
"hylättyihin" ja "ratkaisemattomiin". Vuodesta 1996 alkaen on vahvistettu toisistaan riippumatta 
kaksi luokitusta: toisaalla hyväksytty tai hylättyjä toisaalta täydellinen tai epätäydellinen. 
Epätäydellisellä tarkoitetaan, että merkittävää osaa pinta-alasta ci ole voitu tarkastaa, koska se sijaitsi 
tarkastetun alan ulkopuolella, oli pilvien peitossa tms. Hyväksyttyjä epätäydellisiä asiakirjoja 
pidetään tarkastamattomina, mutta asiakirjat voidaan myös hylätä osittaisen tarkastuksen jälkeen. 
• Vasta sen jälkeen, kun viljelijään on otettu yhteyttä, hallintoelin voi kaukohavaintotarkastuksissa 
hylättyjen tapausten osalta hyväksyä, hylätä tai korjata asiakirjat tai päättää rangaistuksista 
havaittujen pinta-alaerojen ja asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan sääntöjen mukaisesti. 
3. TOTEUTUS 
3.1 Tekniikan kehittyminen 
Työskentelymenetelmät ovat kehittyneet ajan myötä. Kehitys on ollut seurausta sekä komission saamista 
kokemuksista että jäsenvaltioiden ehdotuksista tai tekniikan edistymisestä. Kehitystä on tapahtunut 
esimerkiksi seuraavissa asioissa: 
• Mukautettu sääntely (erityisesti säädetyn valvontaa ja kaukokartoitusta koskevan toimivallan 
ryhmittäminen) on otettu käyttöön vasta vuosista 1992 ja 1993 alkaen. 
• Vuonna 1993 käytettiin ensimmäisen kerran tutkakuvia. 
12 viljelmäryhmä on kasvien (tai maankäyttötapojen) kokonaisuus, jolle myönnetään samantasoista tukea 
(viljat, öljykasvit, viljelykäytöstä poistaminen, durumvehnä, rehut jne.) 
• Ilmavalokuvausta (yksinään tai yhdistettynä satelliittikuvien käyttöön) on ehdotettu yhtenä 
vaihtoehtona vuodesta 1994 alkaen. 
• Kahdessa vaiheessa tapahtuvaa valvontaa (syys- ja kevätkylvöt) on ehdotettu vuodesta 1994 alkaen. 
• Vuodesta 1995 alkaen on tutkittu yhteisvaikutusta yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän 
täytäntöönpanon kanssa, esimerkiksi ortokuvien tai lohkojen rajat osoittavien numerotietojen 
vaihtamista. Valvonta on mahdollista ulottaa koskemaan myös muita aloja, esimerkiksi 
luonnonhaittakorvauksia, maatalouden ympäristötoimenpiteitä, viini-ja oliivirekisterien valvontaa ja 
niin edelleen. 
• Perustietojen paremman laadun turvaamiseksi komissio on tukenut vuodesta 1996 alkaen yleistynyttä 
ilmavalokuvien ortokorjausta. Pinta-alamittausten tarkkuutta on lisättyjä ortokuvat voidaan käyttää 
uudelleen yhdennetyssä hallinto-ja valvontajärjestelmässä (tai ne saadaan kyseisestä järjestelmästä 
kuten Irlannissa ja Portugalissa). 
• Vuodesta 1996 alkaen voidaan soveltaa sallittuja teknisiä poikkeamia viljelylohkoihin 
viljelmäryhmien sijasta. Tämä lähentää päätöksenteon perusteita perinteiseen valvontaan 
sovellettaviin perusteisiin. 
3.2 Työmäärä 
Kiinnostus kaukohavaintotarkastuksiin on kasvanut säännöllisesti jäsenvaltioissa. Kuten taulukosta 2 
ilmenee, sekä tarkastettavien kohteiden että asiakirjojen lukumäärä on kasvanut. 
Taulukko 2. Yhtcisrahoitettujen kaukohavaintotarkastusten määrä 
Jäsenvaltio ja sopimusten 
määrä vuonna 1996 
Belgia (1) 
Tanska (2) 
Saksa (2) 
Kreikka (2) 
Espanja (2) 
Suomi (1) 
Ranska (2) 
Irlanti (1) 
Italia (1) 
Alankomaat (1) 
Portugali (2) 
Ruotsi (1) 
Yhdistynyt 
kuningaskunta (1) 
YHTEENSÄ 1996 Valittujen kohteiden 
lukumäärä 
Satelliitti 
0 
4 
13 
6 
12 
4 
9 
2 
21 
4 
5 
4 
6 
90 Ainoastaan 
ilmavalokuva 
3 
0 
0 
0 
8 
0 
- 3 
0 
18 
0 
8 
0 
0 
40 Tarkastetut asiakirjat vuonna 1996 
Ainoastaan 
satelliitti 
0 
3 052 
1514 
3 602 
15 367 
0 
4 112 
0 
0 
3 110 
3 543 
0 
2 249 
36 549 Ainoastaan 
ilmavalokuva 
2 007 
0 
0 
0 
921 
0 
1466 
0 
37 851 
0 
7 001 
0 
0 
49 246 Satelliitti ja 
valokuva 
0 
0 
1391 
700 
1660 
4 177 
0 
2 045 
20 500 
0 
0 
2 621 
0 
33 094 Asiakirjat 
yhteensä 
2 007 
3 052 
2 905 
4 302 
17 948 
4 177 
5 578 
2 045 
58 351 
3 110 
10 544 
2 621 
2 249 
118 889 
YHTEENSÄ 1995 86 21 46 910 38 832 14 456 100 198 
YHTEENSÄ 1994 56 20 32 833 24 431 9 382 69 811 
YHTEENSÄ 1993 44 24 502 0 10 172 34 674 
YHTEENSÄ 1992 30 14 712 0 14 712 
Viljelijät jättävät vuodessa asiakirjoja noin 3,06 miljoonaa kappaletta, joista tarkastetaan fyysisesti noin 5 
prosenttia. Vuonna 1996 Italiassa tarkastettiin 5:n prosentin sijasta 8,4 prosenttia asiakirjoista. Jos 
keskiarvo lasketaan ilman tätä lisäystä, kaukohavaintotarkastuksilla katetaan 63 prosenttia 
vähimmäismäärästä. 
3.3 Kuvien ostot 
Taulukossa 3 ilmoitetaan komission ostamat kuvat taulukossa 2 esitettyjen tarkastettujen kohteiden osalta 
Taulukko 3. Vuosina 1994-1996 ostetut kuvat 
1996 
1995 
1994 SPOT 
390 
340 
232 Landsat TM 
127 
155 
90 ERS (tutka) 
33 
6 
7 Yhteensä 
550 
501 
379 
3.4 Kokonaistulokset 
Vuosina 1993-1996 jätettyjen asiakirjojen tarkastusten tulokset ilmoitetaan alla olevassa taulukossa. 
"Ratkaisemattomat" ja "epätäydelliset" tapaukset eivät ole täysin verrattavissa keskenään. Ilmoitetut 
kokonaismäärät eivät vastaa tarkastettujen asiakirjojen yhteenlaskettua määrää (taulukko 2), koska tietyistä 
tapauksista ei ole saatavilla asiakirjakohtaisia tuloksia. 
Taulukko 4. Vuosina 1993-1996 tehtyjen tarkastusten tulokset 
96 (osittain) hyväksytty 
täydellinen 
41 492 % 
72,57% hylätty, 
täydellinen tai 
epätäydellinen 
13 766 % 
24,08% hyväksytty 
epätäydellinen 
1 914 % 
3,35% YHTEENSÄ 
57 172 
1995 
1994 
1993 hyväksytty 
35 737 
24 969 
21462 % 
57,46% 
58,31% 
65,38% hylätty 
18 557 
11956 
7 658 % 
29,93% 
27,92% 
23,33% ratkaisematon 
7 706 
5 896 
3 709 % 
12,43% 
13,77% 
11,30% YHTEENSÄ 
62 000 
42 821 
32 829 
4. ASIAN KÄSITTELY 
4.1 Kaukohavaintotarkastusten tulosten analysointi 
Vuonna 1996 hyväksyttiin kuvatulkinnan perusteella keskimäärin 73 prosenttia tarkastetuista asiakirjoista, 
23 prosenttia hylättiin täydellisinä, 1 prosentti hylättiin epätäydellisinä ja 3 prosenttia hyväksyttiin 
epätäydellisinä. Hyväksyttyjen ja hylättyjen asiakirjojen prosenttiosuus vaihtelee jäsenvaltion mukaan. 
Tähän vaikuttavat esimerkiksi ilmoitusten laatuja viljelijöiden käyttämä lohkojärjestelmä sekä paikallisesti 
vaihteleva petosten määrä. Vuonna 1996 hyväksyttyjen asiakirjojen määrä oli 60-93 prosenttia 
jäsenvaltiosta riippuen ja vuonna 1995 tämä määrä oli 45-96 prosenttia. 
Kun kaukokartoituksen perusteella päätetään tehdä tarkastuskäynti, tarkastaja tietää mitkä ovat ne lohkot ja 
viljelmäryhmät, joiden perusteella hylkääminen on tehty, joten hän voi keskittyä syventämään tietojaan 
asiasta. Näiden lohkojen määrä asiakirjakokonaisuutta kohti on yleensä pieni ja siksi myös tarkastusaika on 
rajoitettu. Lisäksi tietyt hylkäämiset koskevat ainoastaan maankäyttöä, joten ne eivät edellytä lohkojen 
mittaamista. Tarkastusta helpottaa myös toimeksisaajalta hankittu asiakirja-aineisto (otteet kartoista ja 
kuvista), jolla voidaan havainnollistaa ongelmia erityisesti, jos viiteaineistona käytetyt kartat ovat vanhoja. 
4.2 Laadunvalvonta 
Jokaiselta toimeksisaajalta vaaditun laatutakuun lisäksi varmistetaan kaksinkertainen laadunvalvonta. 
Komissio (Ispran YTK yhdessä PO VI:n kanssa) vastaa töiden asianmukaista suorittamista koskevista 
tarkastuksista, jotka tehdään jäsenvaltioiden hyväksi ja yhteistyössä niiden kanssa tarkastamalla otos 
toimeksisaajien antamista tiedoista. Jäsenvaltiot puolestaan tarkastavat paikan päällä, hyväksyttyjen ja 
hylättyjen asiakirjojen otoksen perusteella, että päätöksenteon perusteita sovelletaan oikein. Ne arvioivat 
myös kaukohavaintotarkastuksissa huomaamatta jääneet poikkeavuudet. Tämän menettelyn, jolla ei ole 
vastinetta perinteisissä tarkastuksissa, tarkoituksena on mukauttaa erilaiset fyysisen tarkastuksen 
menetelmät ja yhdistellä niitä. Tavoitteena ei ole menttelytapojen kilpaileva vaan ennemminkin täydentävä 
soveltaminen. 
Vuonna 1995 YTK teki ensimmäiset testit, jotka koskivat kolmea toimeksisaajaa. Vuonna 1996 YTK:n 
alihankkija ja osittain myös YTK itse tarkastivat 11 toimeksisaajaa 18:sta. Nämä tarkastukset rahoitettiin 
YTK:n talousarviosta. Sen mukaan, milloin tarkastettavat tiedot on toimitettu Ispraan, tietyt arviot saadaan 
vuoden 1996 lopussa ja muut vuoden 1997 alussa. 
4.3 Tulosten luotettavuus 
Kaukokartoituksen luotettavuutta voidaan arvioida joko YTK:n tekemien laatutarkastusten tulosten 
(käytettävissä on ainoastaan alustavia tietoja) tai jäsenvaltioiden tarkastuskäyntien tulosten perusteella, jotka 
on lähetetty toimeksisaajalle ja liitetty tämän antamaan selvitykseen. Käyttökelpoisia osittaisia tuloksia on 
saatavilla ainoastaan vuosista 1995 ja 1996. Tietojen kerääminen on arkaluontoista, koska arviointi on 
osittain subjektiivista, kaikkia tapauksia ei ole mahdollista luokitella ja kohteesta saatavat, joskus hyvin 
niukat tiedot, tulevat paikallisten viranomaisten kautta, ja niitä voi olla vaikea tulkita. 
• 12 294:stä vuonna 1995 hylätystä ja paikan päällä tarkastetusta tapauksesta 42 prosentissa havaittiin 
poikkeavuuksia. Vuonna 1996 (luvut ovat osittaisia, tiedot on saatu 2 545 tapauksesta) vastaava 
prosentti on 61. Voidaan siis arvioida valikoivuuden lisääntyneen, koska enää ci esiinny niin paljon 
"vääriä hälytyksiä" eli tapauksia, jotka olisi pitänyt hyväksyä. 
• On myös tarkistettava, kyetäänkö tarkastuksilla havaitsemaan kaikki tapaukset, joissa 
poikkeavuuksia esiintyy: onko hyväksyttyjen asiakirjojen joukossa esimerkiksi sellaisia, jotka olisi 
pitänyt hylätä. Tällaista valvontaa ei ole voitu toteuttaa järjestelmällisesti, koska käytettävissä on 
ollut hyvin vähän tietoja: vuonna 1995 tiedot neljästä toimeksisaajasta ja vuonna 1996 kolmesta 
(alustava). Vuonna 1995 hyväksyttiin 241 sellaista tapausta, jotka oli tarkastettu paikan päällä, 
71:ssä näistä tapauksista havaittiin poikkeavuuksia (pääasiassa ne koskivat kahta toimeksisaajaa). 
Vuonna 1996 havaittiin poikkeavuuksia 24 tapauksessa 198:sta. Koska tiedot on saatu hyvin pienestä 
otoksesta asiakirjoja ja toimcksisaajia, voi kuvitella, että joko tulosten tulkinta on epäonnistunut tai 
"poikkeavuus" on määritelty eri tavalla. Toisaalta näitä lukuja ei ole vielä vahvistettu YTK:n 
laatutarkastuksilla. Tämän puolen selkiinnyttämiseksi on kaikille jäsenvaltioille suositeltu tästä 
lähtien vähimmäismäärää hyväksyttyjen asiakirjojen paikan päällä tehtäviä tarkastuksia. On myös 
huomattava, että tiettyjä poikkeavuuksia ei voi havaita kaukohavintotarkastuksissa, joten niitä ei ole 
kaukokartoituksella etsittykään. Tällaisia seikkoja ovat esimerkiksi vehnä- tai rapsilajikkeet tai 
kesannon hoito, jotka voivat selittää tiettyjä eroja. 
• Toimeksisaajat ovat myös luovuttaneet hallintoelimille noin 25 prosenttia asiakirjoista joko 
täydennettäviksi tai korjattaviksi ennen kuin niitä voi käsitellä; 21 prosenttia näistä on palautettu 
(keskiaivo vuosina 1995-1996). Jotkut näistä asiakirjoista on epäilemättä hylätty toisen kerran 
kuvatulkinnan jälkeen, minkä vuoksi korjattuja ja hylättyjä asiakirjoja ei voi laskea yhteen. Jotkut 
asiakirjoista on varmasti myös hyväksytty täydentämisen tai selvien virheiden korjaamisen jälkeen. 
Sen sijaan ne 4 prosenttia, joita ei ole kuvatulkittu, on todennäköisesti tarkastettu paikan päällä, 
vaikka niitä ei olisi laskettu kaukokartoituksen hyväksi. Myös tältä kannalta katsottuna 
kaukokartoitus on vähintään yhtä tehokas valvontakeino kuin perinteiset tarkastukset. 
5. KAUKOKARTOITUKSEN KUSTANNUKSET 
5.1 Kustannukset jäsenvaltioille 
Alempana olevissa taulukoissa 5 ja 6 esitetään kaukokartoituksen yksikkökustannukset erikseen 
sateellittivalvonnan ja ilmavalokuvien osalta. Kustannukset vaihtelevat suuresti eri jäsenvaltioissa 
tarkastettujen asiakirjojen, niihin liittyvän pinta-alan ja niiden monimuotoisuuden (esimerkiksi lohkojen 
lukumäärä) mukaan. Lisäksi vuoden 1996 tiedot ovat asiakirjojen lukumäärää lukuun ottamatta alustavia. 
Kustannusten voidaan havaita pienentyneen säännöllisesti tekniikan paranemisen ja toimeksisaajien 
asiantuntemuksen lisääntymisen myötä sekä käsiteltyjen tapausten määrän lisääntymisen ja viime aikoina 
myös yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän tietokantojen saatavuuden vuoksi. Tämä säännöllisyys on 
vähäisempää ilmavalokuvauksen alalla, jolla Italia on johtavassa asemassa (ks. taulukko 2). Italia on itse 
asiassa vuosien kuluessa käyttänyt hyvin erilaisia tekniikkoja eri aloilla. Vuosina 1994 ja 1995 Italiassa 
tehtiin yleisiä kaukohavaintotarkastuksia, joita ei yhteisrahoitettu ja joiden tulokset varmistettiin viljelijöiltä. 
Vuonna 1996 komission pyynnöstä yleistyneistä ortokorjauksista aiheutui yksinään noin 29 ecun 
lisäkustannukset asiakirjaa kohti. 
Taulukko 5. Arvio satellittivalvonnan kustannuksista, kuvat mukaan lukien, ilman 
arvonlisäveroa 
1996 
(alustava) 
1995 
1994 
1993 Asiakirjojen 
lukumäärä 
69 643 
53 388 
42 269 
34 674 Lohkojen 
lukumäärä 
1 023 771 
797 067 
472 975 
331567 Pinta-ala 
hehtaareina 
2 929 454 
2 498 218 
1 471 363 
937 055 Kokonaiskus 
tannukset 
ecuina 
11 320 188 
9 720 793 
8 779 903 
8 806 351 ecua/ 
asiakirja 
162,55 
182,08 
207,71 
253,98 ecua/ 
lohko 
11,06 
12,20 
18,56 
26,56 ecua/ 
hehtaari 
3,86 
3,89 
5,97 
9,40 
Taulukko 6. Arvio ilmavalokuvien avulla suoritettavien kaukohavaintotarkastusten 
kustannuksista, ilman arvonlisäveroa 
1996 
(alustava) 
1995 
1994 Asiakirjojen 
lukumäärä 
50 146 
46 810 
27 426 Lohkojen 
lukumäärä 
719 236 
553 169 
285 386 Pinta-ala 
hehtaareina 
769 110 
700 953 
313 864 Kokonaiskus 
tannukset 
ecuina 
7 154 987 
4 427 537 
2 465 382 ecua/ 
asiakirja 
142,68 
94,59 
89,89 ecua/ 
lohko 
9,95 
8,00 
8,64 ecua/ 
hehtaari 
9,30 
6,32 
7,85 
Edellä mainittuihin kustannuksiin sisältyy satelliittikuvien tai ilmavalokuvien ostoja toimeksisaajien 
kokonaispalkkiot (jäsenvaltioiden ja EMOTR:n osuus) kuvien ja asiakirjojen käsittelystä, kuvatulkinnasta ja 
tulosten toimittamisesta. 
5.2 EMOTR:n menot 
EMOTR ostaa kuvat ja suorittaa maksut. Vuoteen 1994 asti se vastasi 100 prosentista toimeksisaajien 
kustannuksista ja siitä alkaen enintään 50 prosentista. Näistä menoista on yhteenveto taulukossa 7. Menot 
eivät ole täysin verrattavissa taulukkojen 5 ja 6 tietoihin, koska tietyille menoille ei ole haettu tai myönnetty 
yhteisrahoitusta (ks. 5.3 kohta) ja jotkut kaukohavaintotarkastukset (esimerkiksi viini- tai oliivirekisteri) 
eivät sisälly taulukkoihin 5 ja 6. Lisäksi samasta talousarviosta on rahoitettu tiettyjä kaukokartoitukseen 
liittyviä toimia: 
• Tutkimus viljclylohkojcn rajoja koskevien mittausten tarkkuudesta (yksi sopimus vuonna 1992), 
kustannus 31 560 ecua. 
Tutkimus lohkojen rajojen automaattisesta segmentoinnista satelliittikuvien avulla (kolme sopimusta 
vuosina 1992-1993), kustannus 101 910 ecua. 
Tutkimus tutkakuvien käyttämisestä optisten kuvien sijasta (yksi sopimus vuonna 1993), kustannus 
26 230 ecua. 
Kaukohavaintotarkastuksia koskevan tietokoneohjelman kehittäminen (avoin tarjouspyyntö) ja 
ohjelman testaaminen kolmella kokeneella toimeksisaajalla (82 800 ecua vuonna 1993, 372 729 ecua 
vuonna 1994 ja 223 506 ecua vuonna 1995). Tämä ohjelma (CACHOO) on tällä hetkellä käytössä 
Tanskassa, Suomessa ja Portugalissa. Myös YTK käyttää sitä laadunvalvonnassa. 
Taulukko 7. Kaukokartoitusta koskevat EMOTR: n menot ecuina 
Vuosi 
1990 (100%) 
1991 (100%) 
1992 (100%) 
1993 (100%) 
1994 (100%) 
1995 (50%) 
1996 (50 %, 
alustava tieto) 
yhteensä 1990-96 kuvat (100%) 
138 718 
73 286 
437 022 
1 059 482 
1 184 134 
1 367 966 
1 408 662 
5 669 270 tarkastukset 
584 500 
713 931 
4 142 227 
7 577 104 
8 314 638 
7 000 000 
9 653 150 
37 985 549 muut sopimukset 
0 
0 
31560 
210 940 
372 729 
223 506 
0 
838 735 yhteensä 
723 218 
787 217 
4 610 809 
8 847 526 
9 871501 
8 591 472 
11061812 
44 493 554 
Kun asetus N:o 165/94 annettiin, sen rahoitusselvityksessä varauduttiin 20 miljoonan ecun menoerään 
vuoteen 1998 mennessä (vuoden 1994 liittymisasiakirjassa määrä nostettiin 21,5 miljoonaan ecuun). Tähän 
määrään oli päädytty sen ajan tietojen perusteella: 6 miljoonaa ilmoitusta, joista 5 prosenttia oli 
tarkastettava, arvioidut yksikkökustannukset 200 ecua ja kaksi kolmasosaa tapauksista voitiin kattaa 
kaukohavaintotarkastuksilla. Nykyisten tietojen mukaan tätä arviota voidaan vähentää. Kun otetaan 
huomioon äskettäin tehty kaukohavaintotarkastusten soveltamisalan laajentaminen siten, että 
yksikkökustannukset kuitenkin vähenivät, tällä hetkellä vaikuttaa siltä, että 15 miljoonaa ecua vuosittain 
(kuvat mukaan lukien) olisi kohtuullinen määrä. 
5.3 Jakautuminen 
Yhteisrahoituksesta annettujen säädösten mukaan käytettävissä olevat määrärahat jaetaan jäsenvaltioiden 
kesken asetusten N:o 3887/92 ja 165/94 liitteenä olevan jakomenettelyn mukaisesti. Tähän mennessä tätä 
rajoitusta on voitu soveltaa ainoastaan vuonna 1993. Muina vuosina määrärahat ovat tosiasiassa olleet 
suuremmat kuin jäsenvaltioiden hyväksyttävät hakemukset. Vuonna 1993 Kreikka ei vahvistanut 
yhteisrahoitusta koskevaa pyyntöään ja vuonna 1995 Italian hakemuksesta voitiin myöntää ainoastaan 48 
prosenttia pyydetyn 50 prosentin sijasta. Italia on järjestänyt yhteistyössä komission kanssa lisätarkastuksia 
koskevan ohjelman, mutta lisämäärärahojen myöntämiseen tarvittavia tietoja ei toimitettu komissiolle 
riittävän ajoissa. 
6. KUSTANNUKSET JA TEHOKKUUS 
6.1 Komission tutkimus 
Vuonna 1996 EMOTR toteutti YTK:n tuella kustannus-hyöty-analyysin, johon saatiin tiedot kolmesta 
lähteestä: toimeksisaajien kertomukset kaukohavaintotarkastuksista (1993-1995), jäsenvaltioiden 
vuosikertomukset yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän käyttöönotosta (1993-1995) ja jäsenvaltioille 
vuonna 1995 suunnattu kyselytutkimus, joka koski kaukokartoitusta täydentäviä tarkastuksia ja perinteisiä 
tarkastuksia. Seitsemän jäsenvaltiota ja neljä Saksan osavaltiota (Land) vastasi kyselyyn ja kahden muun 
jäsenvaltion osalta komissiolla oli osittaisia tietoja (kustannukset). Käytettävissä olevien tietojen määrä on 
melkoinen, mutta tietoja on joskus vaikea tulkita tai verrata keskenään. 
Ensimmäiset tulokset osoittavat, että käytettyjen perusteiden mukaan jäsenvaltioissa esiintyy hyvin erilaisia 
tilanteita ja tietyillä kansallisilla hallintoelimillä on ollut vaikeuksia perinteisten tarkastusten kustannusten 
10 
laskemisessa ja jopa niiden sisällön arvioimisessa. Komissio haluaa välttää tiettyjen kyselytutkimuksessa 
saatujen vastausten väärän tulkinnan. Toisaalta tilanne kehittyy nopeasti ja muuttuu yleisesti paremmaksi 
yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän lopullisen käyttöönoton ansioista. Tämän vuoksi on usein 
arveluttavaa verrata eri vuosien kertomuksia toisiinsa. Komissio ehdottaa, että analyysiä täydennetään 
vuoden 1996 tuloksilla ja että se vahvistetaan ja siitä keskustellaan tulevina kuukausina jäsenvaltioiden 
kanssa ennen lopullisten johtopäätösten tekemistä. 
Näiden täydennysten on tarkoitus auttaa jäsenvaltioita tekemään valintansa vuoden 1998 jälkeen (jos 
yhteisrahoitus lopetetaan) sekä auttaa myös komissiota määrittelemään oman asemansa siihen mennessä. 
6.2 Tarkastusten kannattavuus 
Tarkastettujen asiakirjojen määrän mukaan laskettuna (tarkastusten tehokkuutta huomioon ottamatta) ja 
jäsenvaltioilta saatujen kokonaislukujen perusteella kaukohavaintotarkastukset (kaikki kulut alv mukaan 
lukien) ovat perinteisiä tarkastuksia halvempia Tanskassa, Italiassa, Alankomaissa, yhdessä Saksan 
osavaltiossa (Sachsen), Ruotsissa (ainoastaan 1996) ja Portugalissa (hallinnon yleisarvio). Espanjassa ja 
Kreikassa menetelmät olivat kalleudeltaan lähellä toisiaan vuonna 1995 ja vuonna 1996 jo tässä mielessä 
tasaveroisia. Kaukokartoitus on kalliimpaa Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja useimmissa 
Saksan osavaltioissa. Muiden jäsenvaltioiden osalta ei ole käytettävissä tietoja perinteisistä tarkastuksista. 
Isoja pinta-aloja koskeviin asiakirjakokonaisuuksiin sovelletaan ainoastaan kaukohavaintotarkastuksia 
(tapaukset, jotka ovat pinta-alaltaan 1,5-6 kertaa suurempia kuin keskiarvo yhdennetyssä hallinto-ja 
valvontajärjestelmässä). Jos kannattavuuden voisi laskea suhteessa tarkastettuun pinta-alaan, kaukokartoitus 
osoittautuisi edullisemmaksi useimmissa tapauksissa. Koska perinteisesti tarkastetuista pinta-aloista ei 
kuitenkaan ole saatavissa tietoja, tällaista vertailua ei voi tehdä. 
Taulukoissa 5 ja 6 esitettyihin kokonaiskustannuksiin on lisättävä asiakirjojen valmistelu-ja 
käsittelykustannukset sekä ennen niiden toimittamista toimeksisaajalle että sen jälkeen, kustannukset 
mahdollisten lisätietojen hankkimisesta (esimerkiksi toimeksisaajien toimittamat maarekisterikartat) ja 
hylättyjen asiakirjojen tarkastukset paikan päällä. Toisin kuin perinteisten tarkastusten yhteydessä, 
sopimushintoihin lisättävästä arvonlisäverosta vastaa yleensä vastuullinen hallintoelin. 
Perinteisten tarkastusten ja ennen kaukokartoitusta sekä sen jälkeen tehtyjen tarkastusten 
kustannusvertailusta (painotettu keskiarvo) on tehty kokonaisarvio vuosilta 1995-96. Nämä tiedot esitetään 
alla olevassa taulukossa 8. 
Taulukko 8. Tarkastusten yksikkökustannusten vertailu (ecuina). 
Kustannukset asiakirjaa kohti ecuina 
Asiakirjojen hallinnollinen käsittely 
Kaukokartoitusta koskeva sopimus, 
ilman alv:tä 
Komission toimittamat kuvat 
Tarkastukset paikan päällä 
Alv kaukokartoitusta koskevista 
sopimuksista 
Kustannukset yhteensä asiakirjaa kohti 
Keskimääräinen yhteisrahoitus kaukokartoitus, 
keskiarvo (1995, 8 
jäsenvaltiota) 
24 
173 
24 
34 
29 
284 
86 kaukokartoitus, 
keskiarvo (1996, 8 
jäsenvaltiota) 
24 
164 
21 
34 
28 
271 
82 kaukokartoitus, 
keskiarvo (1995, 9 
jäsenvaltiota) 
31 
0 
0 
198 
0 
229 
0 
Jos tutkitaan niitä jäsenvaltioita, joiden osalta vuoden 1995 tietoja on saatavilla, taulukosta 8 ilmenee, että 
kaukohavaintotarkastukset, alv mukaan lukien, tulevat keskimäärin kalliimmiksi jäsenvaltioille, mutta 
yhteisrahoitus tasoittaa tätä eroa. Eron väheneminen vahvistuu, kun verrataan samojen jäsenvaltioiden 
osalta kaukokartoitusta koskevia lukuja vuodelta 1996 ja paikan päällä tehtyjen tarkastusten lukuja vuodelta 
1995. Keskiarvot kuitenkin liittyvät jäsenvaltioiden erilaisiin tilanteisiin: vuonna 1995 kustannukset 
vaihtelivat kaukohavaintotarkastusten osalta 160 ecusta 714 ecuun asiakirjalta ja perinteisten tarkastusten 
11 
osalta 132 ecusta 933 ecuun asiakirjalta. Tarkastettuihin asiakirjoihin liittyvä keskimääräinen pinta-ala oli 
4-201 hehtaaria jäsenvaltiosta riippuen. 
6.3 Tarkastusten tehokkuuden vertailu 
Jos tarkastusten tehokkuutta yritetään verrata määrättyjen seuraamusten tai havaittujen poikkeamien 
perusteella, jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista on saatavilla ainoastaan asiakirjojen lukumäärään 
perustuvia tilastoja, joiden tiedot koskevat kaukokartoituksen jälkeen tehtyjä tarkastuksia ja perinteisiä 
tarkastuksia (yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän kertomuksissa toimitetut tiedot). 
Korjaamattomien tietojen perusteella voisi luulla, että kaukohavaintotarkastuksissa on kolmen vuoden ajan 
(1993-95) havaittu lähes aina vähemmän ongelmallisia tapauksia kuin perinteisissä tarkastuksissa 
(jäsenvaltiosta riippuen 2-4 kertaa vähemmän). Jos otetaan huomioon asiakirjat, jotka on palautettu 
hallintoelimille ennen kaukohavaintotarkastusta (ks. 4.3 kohta), ero pienentyy tai havaittujen ongelmien 
määrä voi muuttua kaukokartoituksen eduksi. Jos taas otetaan asiakirjojen määrän sijasta lähtökohdaksi 
pinta-ala, johon on sovellettu seuraamuksia, tulokset voivat myös osoittautua kaukohavaintotarkastusten 
kannalta edullisiksi, koska niillä valvotaan suurempia aloja ja tutkitaan jokainen asiakirja 
perusteellisemmin. Pieniä poikkeavuuksia jää enemmän havaitsematta kaukohavaintotarkastuksissa, mutta 
tällä ei ole suurta vaikutusta niihin pinta-aloihin, joihin seuraamuksia on tosiasiassa sovellettu. 
Riskianalyysi on kuitenkin kaukokartoituksen osalta vähemmän joustava (tarkastukset ryhmitellään 
kohteittain, kun taas perinteiset tarkastukset voidaan kohdentaa yksittäisiin hakemuksiin) ja myös paikan 
päällä tehtävissä tarkastuksissa on eroja: perinteisissä tarkastuksissa voidaan keskittyä yksityiskohtiin tai 
tarkastaa tietoja, joita ei saada selville satelliitin avulla (esimerkiksi durumvehnä- tai rapsilajikkeet, 
kesannon hoito jne.), jopa tehdä korjauksia viljelijän toimittamien lisäselvitysten perusteella tai laskea 
eläimet samalla tarkastuskäynnillä. 
6.4 Paikan päällä tehtävien perinteisten tarkastusten arviointi 
Kustannusvastaavuuden tutkiminen perustuu vertailuun perinteisten tarkastusten kanssa. Yhdennetyn 
hallinto-ja valvontajärjestelmän kertomusten yhteydessä komisso saa tilastoja tehdyistä tarkastuksista ja 
niiden tuloksista, mutta sillä on käytettävissään vain vähän tietoja tarkastusten todellisesta sisällöstä, 
käytetyistä mittausmenetelmistä ja sallituista poikkeamista. Perinteisille tarkastuksille on ominaista 
suurempi yhtenäisyys toisaalta eri maissa mutta myös erilaisten asiakirjojen välillä samassa jäsenvaltiossa. 
Käytännössä perinteisiä tarkastuksia rajoittavat logistiikkaan liittyvät tekijät (siirtyminen paikasta toiseen, 
tarkastajilta vaadittava tuotos) ja se miten pitkään kestävät niin sanotut rutiinitarkastukset viljelijän voi 
kohtuudella odottaa hyväksyvän. Jäsenvaltioiden ilmoittama tarkastusten keskimääräinen kesto on noin yksi 
päivä. Tästä seuraa, poikkeuksia lukuun ottamatta (pienet asiakirjakokonaisuudet), että tarkastajan ei ole 
materiaalisesti mahdollista tarkastaa kaikkia lohkoja edes tekemällä niillä kävellen kierros pinta-alan 
arvioimiseksi. 
Kiinteät aikarajat (alustavat tarkastukset ja asiakirjojen tarkastukset, karttojen käsittely maatilalla) 
huomioon ottaen on perusteltua olettaa, että useimmissa jäsenvaltioissa ainoastaan 15-40 prosenttia 
viljelylohkoista tulee tosiasiallisesti tarkastettua perinteisissä tarkastuksissa. 
Jos ei havaita r^rusteellisempaan tarkastukseen johtavaa ongelmaa, tarkastaja käytännössä valitsee 
lohkoista otoksen, jotka tarkastetaan rutiinikäynnillä. Tällainen valinta voi tietysti olla tehokas keino 
havaituista poikkeamista tai tarkastajan vaistosta riippuen. Tämä ei kuitenkaan estä sitä, että siihen voivat 
helposti vaikuttaa joko tarkastettava viljelijä tai ulkoiset olosuhteet (pääsy, etäisyys jne.). 
Perinteisiä tarkastuksia rajoittavat usein niihin osoitetut voimavarat, mutta kaukohavaintotarkastukset 
määritellään täydellisissä sopimusasiakirjoissa ja niillä saavutetaan yhtenäinen ja puolueeton kohtelu, 
vaikka ne ovatkin tietyissä suhteissa vähemmän tarkkoja. 
Sen vuoksi on selvää, että jos keskeisenä perusteena pidetään tarkastusten yhtenäisyyteen ja 
puolueettomuuteen perustuvaa tehokkuutta, kaukokartoituksella on useimmissa jäsenvaltioissa enemmän 
etuja. 
12 
7. YHTEENVETO 
Kaukokartoitus on täysin kehittynyttä ja sen toteutettavuutta, oikeutusta ja perusteita ci enää epäillä. 
Kaukohavaintotarkastuksilla saavutettava määrä ylittää vastaavien perinteisten tarkastusten määrän ja 
tekniikkaa voidaan ilman suurempia vaikeuksia levittää suurelle joukolle kolmentoista eri kansallisen 
hallinnon alaisina toimivia toimeksisaajia. 
Komissio on suosinut ja yhteisrahoittanut kaukohavaintotarkastuksia, koska se on havainnut niiden 
merkittävät edut, joita ovat yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän herkän käyttöönottovaiheen aikana 
välttämätön ennalta ehkäisevä vaikutus, jokaista tarkastettua tapausta koskevien täydellisten asiakirjojen 
saatavuus ja mahdollisuus tutkia uudelleen tapaukset, joiden osalta herää kysymyksiä myöhemmin, 
keskeinen asema valvontatekmikoiden osalta ja yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän edistyneimpien 
osien ilmeinen yhteisvaikutus. 
Näitä tarkastuksia käyttävillä jäsenvaltioilla on ollut myös joitakin hankaluuksia. Kaukokartoituksen 
tekniset rajoitukset, jotka koskevat tiettyjen viljelykasvien tunnistusta ja lohkojen vähimmäiskokoa tai 
pilvisyyttä, ovat tiedossa, mutta niihin on löydettävissä ratkaisuja, esimerkiksi ilmavalokuvat tai tutkakuvat. 
Lisäksi toimeksisaajien käyttäminen ja asiakirjojen ryhmittely kohteen mukaan tekevät hallinnon 
vaikemmaksi ja aiheuttavat alueellista epätasapainoa paikan päällä tehtävien tarkastusten osalta. Myös 
tarkastusten aikataulu on tiukka ja myöhästymiset ovat tavallisia. Silti jotkut toimeksisaajat onnistuvat 
tekemään työn päävaiheet kolmessa, jopa kahdessa kuukaudessa. 
Koska komissio on tällä tavoin rohkaissut jäsenvaltioita, osa niiden vastuusta on siirtynyt komissiolle. Tällä 
hetkellä painotus on palaamassa jäsenvaltioihin, jotka ovat ehdottaneet monia parannuksia: ilmavalokuvien 
käyttö, tarkastukset kahdessa vaiheessa, lohkokohtaisten sallittujen poikkeamien soveltaminen, koulutus 
jne. 
Toisaalta tämä tuki on arvokas asiakirja-aineiston lähde ja keino seurata havaittuja ongelmia ja arvioida 
ilmoitusten sekä kansallisten yhdennettyjen hallinto-ja valvontajärjestelmien laatua. Yhteisrahoituksen 
avulla komissio on kaukohavaintotarkastusten alalla saanut aikaan tietynlaista avoimuutta suhteessa 
jäsenvaltioihin. Nyt on käytössä keino, jolla voidaan valvoa fyysisten tarkastusten laatua, tarkkuutta ja 
tasavertaisuutta. 
Tätä tarkkuutta olisi noudatettava myös perinteisissä paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa, joita on tehty 
monilla eri tavoilla. Siitä voisi kuitenkin olla seurauksena paikan päällä tehtävien perinteisten tarkastusten 
kustannustason nousuja kustannusvastaavuuden tasapainottuminen suhteessa kaukohavaintotekniikalla 
tehtyihin tarkastuksiin. 
8. PÄÄTELMÄT 
Komissio esittää jäljempänä alustavat päätelmät ja ehdottaa niiden täsmentämistä piakkoin saatavien 
tietojen avulla. Lopullinen kertomus kustannusvastaavuudesta, vuonna 1996 ja mahdollisesti vuonna 1997 
tehtyjen tarkastusten täydellisten tulosten analysointi sekä YTK:n päätelmät ja suositukset saadaan 
laadunvalvontatarkastustcn jälkeen. 
1) Komissio ehdottaa, että asetusta N:o 165/94 sovelletaan kokonaisuudessaan sen voimassaolon 
päättymiseen asti. Tätä varten se pyytää budjettivallan käyttäjältä yhteisrahoitukseen tarvittavia 
määrärahoja vuodeksi 1998. 
2) Vuoden 1998 jälkeen vastuu siirtyy kokonaan jäsenvaltioille. On toivottavaa, että komissio lopettaa 
kaiken yhteisrahoituksen kaukokartoitukselle ja että jäsenvaltiot päättävät käytettävästä tekniikasta 
oman kustannus-hyöty-analyysinsä perusteella. 
3) Tällä hetkellä näyttää välttämättömältä, että komissio jatkaa satellittikuvien toimittamisesta 
vastaamista vuoden 1998 jälkeen. Tällä tavoin voidaan turvata nykyinen hankintavarmuus ja säilyttää 
edulliset hinnat sekä välttää sattumanvarainen kilpailu vierekkäisten tarkastuskohteiden välillä. Tämä 
vastuu, joka on alle 10 prosenttia kaukohavaintotarkastuksen kokonaiskustannuksista, sekä sitä 
vastaava tuki, voidaan toteuttaa eri tavoin: joko niin että siitä vastaa suoraan pääosasto VI tai YTK, tai 
tekemällä sopimus kuvien toimittajien joukosta valitun alihankkijan kanssa. 
13 
4) Komissio voi jatkaa tukeaan sitä haluaville jäsenvaltioille myös ilman yhteisrahoitusta. Tuki voi olla 
puhtaasti YTK.n antamaa teknistä tukea tai, jos tuki on sekä teknistä että hallinnollista, sitä voivat 
antaa pääosasto VI ja YTK yhdessä. Tämä tuki voi ilmetä myös ulkopuolisena ja riippumattomana 
laadunvalvontana vuoden 1998 jälkeen, jos kysyntää on riittävästi. Siihen osallistuvat jäsenvaltiot 
vahvistavat sovellettavat yksityiskohtaiset säännöt. 
5) On tarpeen jatkaa tietynlaista 50 prosentin yhteisrahoitusta niille jäsenvaltioille, jotka haluavat, sen 
jälkeen kun niiden yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä on pantu täytäntöön olemassa olevan 
maarekisterin perusteella, parantaa järjestelmäänsä luomalla sovelletun tai ajanmukaistetun 
lohkojärjestelmän tai lähentämällä sitä muihin ilmoitus- tai valvontajärjestelmiin (esimerkiksi viini-
tai oliivirekisteri). Tämä on perusteltua, kun otetaan huomioon ilmoitusjärjestelmien ja lohkojen 
tunnistusjärjestelmien laadun merkitys kaikille hallinnollisille tarkastuksille (joiden on kohdistuttava 
100 prosenttiin tiedoista). Sitä voidaan perustella myös tällaisen investoinnin monivuotisella 
luonteella (kesto vähintään viisi vuotta). 
14 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 39 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 15 
Luettelonumero : CB-CO-97-036-FI-C 
ISBN 92-78-15504-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
K