13.Aviovarallisuussuhteita ja rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudellisia vaikutuksia koskevilla säännöksillä on samat tavoitteet. Säännöksiä ei kuitenkaan voida muotoilla aivan samalla tavoin, koska näillä instituutioilla on kummallakin omat erityispiirteensä, ja erityisesti sen vuoksi, että rekisteröidyt parisuhteet eivät ole käytössä kaikissa jäsenvaltioissa. Komission vuonna 2011 esittämien ehdotusten yhteydessä tehdyssä vaikutustenarvioinnissa todettiinkin, että rekisteröidyssä parisuhteessa olevat kansainväliset parit joutuvat kohtaamaan erityisiä ongelmia sen vuoksi, että rekisteröityä parisuhdetta ei tunneta kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Tästä syystä säännöt on räätälöitävä erikseen avioliittoja ja rekisteröityjä parisuhteita varten, koska molempia on vaikea säännellä yhdellä ainoalla välineellä. Jotta jäsenvaltioiden viranomaisten olisi helpompi tulkita ja soveltaa asiaa koskevia asetuksia, näitä kahta instituutiota käsitellään eri ehdotuksissa, joilla toteutetaan tiiviimpi yhteistyö tuomioistuimen toimivaltaa, sovellettavaa lakia sekä päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevissa asioissa, jotka liittyvät kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin ja kattavat sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset. Tämä menettelytapa vastaa myös jäsenvaltioiden vaatimusta, jonka mukaan tiiviimmän yhteistyön tulee vastata olennaisilta osiltaan kahta neuvostolle 3. joulukuuta 2015 esitettyä kompromissitekstiä, jotta voidaan varmistaa mahdollisimman monen jäsenvaltion osallistuminen.

29.Vuonna 2007 EU:ssa solmittiin noin 300 000 kansainvälistä avioliittoa, ja noin 500 000 kansainvälistä avioliittoa purkautui (avioeron tai toisen puolison kuoleman seurauksena). Kansainvälisten avioliittojen purkautumiseen liittyvän varallisuuden arvo on vuositasolla yli 460 miljoonaa euroa. Vuonna 2007 EU:ssa rekisteröitiin yli 41 000 uutta parisuhdetta, joihin liittyi varallisuutta koskeva kansainvälinen ulottuvuus. Vuosittain noin 10 000 rekisteröityä parisuhdetta päättyy joko eron tai kuoleman seurauksena. Lisäksi rekisteröityjen parisuhteiden lukumäärä kasvaa jatkuvasti muun muassa siksi, että tämä instituutio on nyt käytössä jo 20 jäsenvaltiossa, kun vuonna 2011 se oli käytössä vain 17 jäsenvaltiossa. Tästä syystä myös varallisuussuhteiden purkaminen lisääntyy parisuhteen päättymisen tai toisen osapuolen kuoleman seurauksena.

4.3.2.Nykytilanne tuomioistuimen toimivaltaa, sovellettavaa lakia sekä päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevissa asioissa, jotka liittyvät kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin ja kattavat sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset

30.Kansainvälisen avioliiton tai rekisteröidyn parisuhteen osapuolet joutuvat nykyään kohtamaan erilaisia käytännön hankaluuksia varallisuuteen liittyvän suunnittelun alalla. Unionin kansalaiset muuttavat yhä useammin jäsenvaltiosta toiseen, minkä seurauksena on yhä enemmän kansainvälisiä pareja eli sellaisia pareja, joiden suhteessa on kansainvälinen ulottuvuus: puolisot ovat eri maiden kansalaisia tai asuvat muualla kuin kansalaisuusjäsenvaltiossaan tai heillä on omaisuutta eri jäsenvaltioissa tai he eroavat tai kuolevat muualla kuin kansalaisuusjäsenvaltiossaan. Ongelmana on, että ihmisten on hyvin vaikea tietää, mikä tuomioistuin on toimivaltainen ja mitä lakia heidän henkilökohtaiseen tilanteeseensa ja omaisuuteensa sovelletaan. Tästä on tahattomia epäedullisia seurauksia paitsi heidän hoitaessaan omaisuuttaan, myös silloin, kun pari eroaa tai toinen osapuoli kuolee.

31.Unionissa on jo annettu säännöt tuomioistuimen toimivallasta ja sovellettavasta laista siviili- ja kauppaoikeuden alalla sekä eräillä perheoikeuden osa-alueilla, mutta varallisuussuhteiden tai kansainvälisten parien osalta tällaisia sääntöjä ei vielä ole olemassa. Siksi näihin kysymyksiin sovelletaan kansallista lakia ja hyvin rajallisesti myös jäsenvaltioiden välillä tehtyjä kansainvälisiä sopimuksia.

32.Rekisteröidyn parisuhteen osapuolten ongelmien syyt ovat samat kuin avioparien. Rekisteröityihin parisuhteisiin liittyy kuitenkin eräitä merkittäviä lisäongelmia sen vuoksi, että tämä instituutio on käytössä vain 20 jäsenvaltiossa. Kaikissa jäsenvaltioissa ei myöskään ole rekisteröityjen parien varallisuussuhteita koskevaa aineellista lainsäädäntöä, ja vielä harvemmassa jäsenvaltiossa on annettu rekisteröityihin parisuhteisiin sovellettavia sääntöjä tuomioistuimen toimivallasta ja lainvalinnasta.

33.Ehdotetut asetukset koskevat virallisesti tunnustettuja parisuhteita, erityisesti avioliittoja ja rekisteröityjä parisuhteita. Avoliitot eivät kuulu niiden soveltamisalaan.

34.Tiiviimmän yhteistyön tarkoituksena on luoda siihen osallistuvissa jäsenvaltioissa selkeät oikeussäännöt, joiden mukaisesti määritellään kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin liittyvä tuomioistuimen toimivalta ja sovellettava laki ja joka kattaa sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset. Näin voidaan helpottaa näitä asioita koskevien oikeuden päätösten ja virallisten asiakirjojen liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä.

4.3.3.Tiiviimmästä yhteistyöstä saatavat edut tuomioistuimen toimivaltaa, sovellettavaa lakia sekä päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevissa asioissa, jotka liittyvät kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin ja kattavat sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset

35.Seitsemäntoista jäsenvaltiota on pyytänyt tiiviimpää yhteistyötä alalla, joka koskee kansainvälisten parien varallisuussuhteita ja kattaa sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset: Ruotsi, Belgia, Kreikka, Kroatia, Slovenia, Espanja, Ranska, Portugali, Italia, Malta, Luxemburg, Saksa, Tšekki, Alankomaat, Itävalta, Bulgaria ja Suomi. Niiden yhteenlaskettu asukasluku on 340 miljoonaa, mikä on 67 prosenttia EU:n väestöstä. Tämä tarkoittaa, että tiiviimmästä yhteistyöstä hyötyy huomattava osa EU:n 16 miljoonasta kansainvälisestä avioliitosta. Mitä useammat jäsenvaltiot osallistuvat tiiviimpään yhteistyöhön, sitä useammat kansalaiset siitä hyötyvät.

36.Tiiviimpi yhteistyö tuomioistuimen toimivaltaa, sovellettavaa lakia sekä päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevissa asioissa, jotka liittyvät kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin ja kattavat sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset, toisi kansalaisille seuraavia etuja:

a)parien varallisuussuhteita käsiteltäisiin johdonmukaisesti yhden ja saman sovellettavan lain mukaisesti ja yhden viranomaisen toimesta;

b)kansainväliset parit voisivat valita omaisuuteensa sovellettavan lain;

c)oikeusvarmuus paranisi kansainvälisten parien kannalta, kun heihin sovellettaisiin – pääsääntöisesti – sen valtion lakia, johon heillä on läheisin yhteys;

d)erilaiset kansalaisia koskevat menettelyt voitaisiin käsitellä samassa tuomioistuimessa, ja siten vältettäisiin rinnakkaiset menettelyt ja keskenään ristiriitaiset oikeuden päätökset; ja

e)kansainvälisten parien tilanteen ennakoitavuus paranisi, kun voitaisiin yksinkertaistaa oikeuden päätösten tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon liittyviä menettelyjä ja virallisten asiakirjojen liikkuvuutta Euroopan unionissa.

4.3.4.SEU-sopimuksen 20 artiklan 1 kohdan vaatimusten noudattaminen

37.SEU-sopimuksen 20 artiklan 1 kohdan mukaan tiiviimmän yhteistyön tarkoituksena on edistää unionin tavoitteiden saavuttamista, suojella sen etuja ja vahvistaa sen yhdentymiskehitystä.

38.Yksi unionin tehtävistä on tarjota kansalaisilleen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue, jolla ei ole sisärajoja ja jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus (SEU-sopimuksen 3 artiklan 2 kohta). Oikeusalueeseen sisältyy oikeudellisen yhteistyön kehittäminen yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, tuomioistuinten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen pohjalta (SEUT-sopimuksen 81 artiklan 1 kohta). Tätä varten unioni voi hyväksyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on varmistaa ensinnäkin tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano koko unionissa ja toiseksi lainvalintaa ja tuomioistuimen toimivaltaa koskevien jäsenvaltioiden sääntöjen yhteensopivuus (SEUT-sopimuksen 81 artiklan 2 kohdan a ja c alakohta).

39.Lainvalintaa ja tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen yhdenmukaistaminen helpottaa tuomioiden vastavuoroista tunnustamista. Se, että eri jäsenvaltioiden tuomioistuimet määrittävät samojen sääntöjen avulla, mikä tuomioistuin on toimivaltainen käsittelemään tietyn asian ja siihen sovellettavan lain, on omiaan lisäämään keskinäistä luottamusta toisissa jäsenvaltioissa annettuihin oikeuden päätöksiin.

40.Tiiviimpi yhteistyö sitä pyytäneiden jäsenvaltioiden välillä tuomioistuimen toimivaltaa, sovellettavaa lakia sekä päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevissa asioissa, jotka liittyvät kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin ja kattavat sekä aviovarallisuussuhteet että rekisteröityjen parisuhteiden varallisuusoikeudelliset vaikutukset, edistäisi unionin tavoitetta, jonka mukaan olisi varmistettava lainvalintaa ja tuomioistuimen toimivaltaa koskevien jäsenvaltioiden sääntöjen yhteensopivuus. Tällainen tiiviimpi yhteistyö parantaisi niiden jäsenvaltioiden sääntöjen yhteensopivuutta, joiden avulla määritetään kansainvälisten parien varallisuussuhteiden käsittelyyn toimivaltainen tuomioistuin ja laki, jota tuomioistuimen olisi sovellettava. Se parantaisi myös niiden sääntöjen yhteensopivuutta, jotka koskevat yhdessä jäsenvaltiossa tällaisessa asiassa annetun päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa toisessa jäsenvaltiossa, verrattuna nykytilanteeseen, jossa ei ole käytössä kansainvälisten parien varallisuussuhteisiin sovellettavia, lainvalintaa ja tuomioistuimen toimivaltaa sekä oikeuden päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia yhdenmukaistettuja sääntöjä.