Euroopan lentoturvallisuuspolitiikan tavoitteena on varmistaa, että lentoturvallisuuden hallintaan Euroopan unionissa vaikuttavat säännöt ja menettelyt tuottavat korkeimman mahdollisen turvallisuustason, joka on yhdenmukainen kaikkialla unionissa ja jota parannetaan jatkuvasti, ottaen samalla huomioon muut asiaan liittyvät tavoitteet kuten ympäristönsuojelu. Euroopan unionia tukevat tällaisen korkean turvallisuustason saavuttamisessa jäsenvaltiot, joiden kansalliset lentoturvallisuuspolitiikat edistävät Euroopan lentoturvallisuuspolitiikan yleisen tavoitteen saavuttamista.

Euroopan lentoturvallisuusohjelman tavoitteena on varmistaa, että Euroopan unionin lentoturvallisuuden hallintajärjestelmä tuottaa korkeimman mahdollisen turvallisuustason, joka on yhdenmukainen kaikkialla unionissa ja jota parannetaan jatkuvasti, ottaen samalla huomioon muut asiaan liittyvät tavoitteet kuten ympäristönsuojelu.

Euroopan lentoturvallisuusohjelmaa käsittelevässä asiakirjassa selitetään, kuinka lentoturvallisuutta hallitaan eurooppalaisesta näkökulmasta. Koska monet lentoturvallisuuteen liittyvät säännöt ja toimet hyväksytään EU:n tasolla ja niitä koordinoidaan EU:n laajuisesti, jäsenvaltioiden olisi omissa kansallisissa turvallisuusohjelmissaan viitattava Euroopan lentoturvallisuusohjelmaan sen selittämiseksi, kuinka lentoturvallisuutta hallintaan niiden kansallisella alueella. EU on antanut lainsäädäntöä eräillä lentoturvallisuuteen liittyvillä aloilla, ja jäsenvaltioiden olisi mahdoton kuvata turvallisuuden hallintaa omalla alueellaan ottamatta huomioon EU:n ulottuvuutta. Lisäksi joillain aloilla Chicagon yleissopimuksesta johtuvat valtioiden vastuut on siirretty unionin tasolle. Euroopan lentoturvallisuusohjelmaa käsittelevässä asiakirjassa selitetään, kuinka EU hoitaa tästä vastuiden siirrosta johtuvat kansainväliset velvollisuudet.

Euroopan komissio on hyväksynyt asetuksen (EY) N:o 216/2008 soveltamiseksi täytäntöönpanoasetuksia, muun muassa 1.2.1 kohdassa olevassa kaaviossa luetellut asetukset.

Asetuksessa (EY) N:o 216/2008 määritellään ’keskeiset vaatimukset’, joissa viranomaisille, henkilöille ja organisaatioille asetetaan korkeatasoiset tavoitteet ja velvoitteet asetuksen (EY) N:o 216/2008 tavoitteen saavuttamiseksi. Keskeisillä vaatimuksilla pannaan täytäntöön Chicagon yleissopimuksen liitteissä vahvistetut standardit ja suositellut käytännöt. Vaatimukset koskevat ilmailualan tuotteita, osia ja laitteita, lentoliikenteeseen osallistuvia toiminnanharjoittajia sekä lentäjiä ja näiden koulutukseen ja lääkärintarkastuksiin osallistuvia henkilöitä, organisaatioita ja niissä käytettäviä tuotteita. Lisäksi vaatimukset koskevat lentopaikkoja ja ilmaliikenteen hallintaa ja lennonvarmistuspalveluja (ATM/ANS), joita tarjotaan alueella, johon EU:n perustamissopimusta sovelletaan.

Asetus (EY) N:o 216/2008 on EU:n lentoturvallisuusjärjestelmän kulmakivi. Sen tavoitteena on yhtenäisen ja korkean siviili-ilmailun turvallisuuden tason luominen ja ylläpitäminen Euroopassa vahvistamalla yhteiset siviili-ilmailua koskevat säännöt. Asetus mahdollistaa myös todistusten vastavuoroisen tunnustamisen, ja siinä otetaan käyttöön standardointitarkastusmenettely, jolla seurataan sääntöjen soveltamista jäsenvaltioissa. Lisäksi asetuksella perustetaan Euroopan lentoturvallisuusvirasto.

Viranomaiset ja organisaatiot voivat lisäksi ehdottaa vaihtoehtoisia vaatimusten täyttämisen menetelmiä eli menetelmiä, jotka ovat vaihtoehtoisia asetuksessa (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosäännöissä esitetyille menetelmille. Nämä ovat menetelmiä, joissa ehdotetaan käytössä olevalle hyväksyttävälle vaatimusten täyttämisen menetelmälle vaihtoehtoista menetelmää tai uusia menetelmiä sellaisten vaatimusten täyttämiseksi, joiden osalta virasto ei ole vahvistanut hyväksyttävää vaatimusten täyttämisen menetelmää. Säännellyt yhteisöt voivat näin joustavasti etsiä muita menetelmiä asetuksen tavoitteen saavuttamiseksi. Tavoitteiden saavuttaminen on osoitettava ja sille on saatava hyväksyntä.

Tästä syystä Euroopan unioni on alkanut tietyissä erityistapauksissa hyväksyä oikeudellisia vaatimuksia, joissa keskitytään vaadittuun lopputulokseen ja jätetään joustovaraa sen suhteen, kuinka tämä tulos saavutetaan. Tällaisia ’suorituskykyyn perustuvia sääntöjä’ on hyväksytty muun muassa väsymisriskin hallinnan ja lentokelpoisuuden suunnittelustandardien aloilla.

Useimmat asetukseen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanoasetuksiin sisältyvät oikeudelliset vaatimukset on annettu ohjaavien sääntöjen muodossa eli sääntöinä, joissa keskitytään tiettyihin keinoihin määritellyn tavoitteen saavuttamiseksi. Tämä ohjaava lähestymistapa, joka on tähän saakka ollut kansainvälinen normi, on mahdollistanut sen, että EU on saavuttanut nykyisen korkean turvallisuustason. Ohjaavat säännöt takaavat myös oikeusvarmuuden ja sääntöjen noudattamisen suoraviivaisen tarkastamisen.

Koska ilmailu on monimutkaista toimintaa, säännöissä ei voida ottaa huomioon kaikkia tilanteita vaan tarvitaan tietynasteista joustavuutta, jotta toiminta on mahdollista samalla kun pidetään yllä riittävää turvallisuustasoa.

Ohjeaineisto on viraston laatimaa ei-sitovaa aineistoa, joka selventää vaatimuksen tai eritelmän tarkoitusta ja jota käytetään asetuksen (EY) N:o 216/2008, sen täytäntöönpanosääntöjen, sertifiointieritelmien ja hyväksyttävien vaatimusten täyttämisen menetelmien käytännön soveltamisen tukena.

Euroopan unionissa unionin lainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavat ensisijaisesti jäsenvaltiot. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset toteuttavat siis useimmat asetuksessa (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosäännöissä edellytetyt sertifiointi- ja valvontatehtävät kansallisella tasolla. Tietyissä tarkasti määritellyissä tapauksissa EASA on kuitenkin toimivaltainen viranomainen, ja sillä on valtuudet antaa todistuksia ja toteuttaa niihin liittyviä täytäntöönpanotoimia.

”EASA-komitea”, jolla on valtuudet antaa lausuntoja asetusten (EY) N:o 216/2008 ja (EU) N:o 376/2014 täytäntöönpanoasetusten luonnoksista;

Täytäntöönpanovallasta säädetään useimmiten sillä edellytyksellä, että komission on esitettävä sääntöluonnos jäsenvaltioiden edustajista koostuvalle komitealle. Komitea antaa lausunnon komission ehdottamista toimenpiteistä. Näiden lausuntojen vaikutukset vaihtelevat kyseessä olevassa säädöksessä säädetystä menettelystä riippuen. Jäsenvaltiot valvovat komiteoiden välityksellä komission täytäntöönpanovallan käyttöä, mutta myös Euroopan parlamentilla ja neuvostolla on tietyt valvontaoikeudet.

Asetuksessa (EY) N:o 2111/2005 vahvistetaan säännöt, jotka koskevat yhteisiin arviointiperusteisiin perustuvan EU:n luettelon laatimista ja julkaisemista sellaisista lentoliikenteen harjoittajista, joita on turvallisuussyistä kielletty harjoittamasta lentoliikennettä unionin alueella. Asetuksen nojalla hyväksytty toimintakieltoon asetettujen lentoliikenteen harjoittajien luettelo on itsessään asetus ja sillä on siten oikeudellinen merkitys EU:n jäsenvaltioissa. Luettelo toimintakieltoon asetetuista lentoliikenteen harjoittajista on vahvistettu komission asetuksella (EY) N:o 474/2006. Sitä päivitetään säännöllisesti.

Onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaan sovellettavat säännöt on vahvistettu EU:n tasolla asetuksessa (EU) N:o 996/2010. Sillä varmistetaan korkea tehokkuustaso, nopeus ja laatu Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkinnassa, jonka ainoa tavoite on tulevien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäiseminen eikä syyllisyyden tai vastuun osoittaminen. Sillä parannetaan turvallisuustutkintaviranomaisten yhteistyötä perustamalla Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkintaviranomaisten verkosto (ENCASIA), ja siinä säädetään turvallisuussuositusten ja niihin saatujen vastausten tallentamisesta EU:n tietokantaan.

EASA toimii toimivaltaisena viranomaisena kaaviossa 2 esitetyillä ilmailun aloilla. EASA on vuodesta 2003 ollut vastuussa ilma-alusten tyyppihyväksynnästä EU:ssa. EASAn myöntämä hyväksyntätodistus osoittaa, että ilma-alustyyppi täyttää EU:n lainsäädännössä vahvistetut turvallisuusvaatimukset. EASA valvoo käytössä olevien ilma-alustyyppien suorituskykyä koko tyyppisuunnitelman mukaisesti valmistetun ilma-aluksen käyttöiän ajan. Tähän liittyen se voi vaatia toimia, jos se havaitsee jonkin turvallisuutta heikentävän seikan. Tätä varten se antaa lentokelpoisuusmääräyksiä, jotka on osoitettu tyyppihyväksyntätodistuksen haltijalle ja joita lentotoiminnan harjoittajien on noudatettava huoltaessaan omia ilma-aluksiaan.

EASA on teknisissä asioissa riippumaton ja sillä on oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Se on oikeushenkilö ja se huolehtii sille asetuksella (EY) N:o 216/2008 siirretyistä tehtävistä ja velvollisuuksista.

Euroopan lentoturvallisuusvirasto perustettiin vuonna 2002. Tarkoituksena oli parantaa järjestelyjä kaikilla asetuksen (EY) N:o 216/2008 soveltamisalaan kuuluvilla aloilla siten, että tietyistä EU:n tasolla hoidettavista tehtävistä vastaisi yksi erikoistunut asiantuntijaelin. EASAn henkilöstöön kuuluu yli 700 ilmailualan asiantuntijaa ja hallintovirkamiestä kaikista EU:n jäsenvaltioista. Sen päätoimipaikka on Kölnissä (Saksassa), minkä lisäksi sillä on toimisto Brysselissä ja kolme muuta toimistoa, Washingtonissa (Yhdysvalloissa), Montrealissa (Kanadassa) ja Pekingissä (Kiinassa).

Jäsenvaltiot ovat vastuussa kansallisen turvallisuusohjelman laatimisesta ICAOn standardien mukaisesti. Kansallisen turvallisuusohjelman on oltava linjassa Euroopan lentoturvallisuusohjelman kanssa ja sen on tuettava Euroopan lentoturvallisuuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista.

Asetuksella (EU) N:o 996/2010 parannetaan edelleen turvallisuustutkintaviranomaisten välistä yhteistyötä perustamalla Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkintaviranomaisten verkosto (ENCASIA), joka koostuu kunkin jäsenvaltion turvallisuustutkintaviranomaisen johtajasta ja/tai useista liikennemuodoista huolehtivan viranomaisen tapauksessa sen ilmailuosaston johtajasta tai näiden edustajista. ENCASIA pyrkii edelleen parantamaan turvallisuustutkintaviranomaisten suorittaman tutkinnan laatua ja vahvistamaan niiden riippumattomuutta kannustamalla luomaan korkeat standardit tutkintamenetelmille ja tutkijoiden koulutukselle. ENCASIA muun muassa neuvoo EU:n toimielimiä kaikissa turvallisuustutkintaan liittyvissä asioissa, edistää lentoturvallisuuden parantamisen kannalta hyödyllisten tietojen jakamista, koordinoi ja järjestää tutkijoiden vertaisarviointeja ja asiaankuuluvaa koulutusta ja edistää turvallisuustutkinnan parhaita käytäntöjä. ENCASIAn tehtävänä on myös analysoida EU:n jäsenvaltioiden antamia tai saamia turvallisuussuosituksia, jotta voitaisiin tunnistaa unionin laajuisesti merkittävät turvallisuussuositukset.

Asetuksen (EU) N:o 996/2010 mukaan sen, jolle turvallisuussuositus on osoitettu, on 90 päivän kuluessa kyseisen suosituskirjeen vastaanottamisesta ilmoitettava turvallisuussuosituksen antaneelle turvallisuustutkintaviranomaiselle toteuttamistaan toimista tai toimista, joita se harkitsee, ja tarvittaessa aika, joka niiden loppuun saattamiseen tarvitaan, sekä perusteluista siinä tapauksessa, että mitään toimia ei toteuteta. Turvallisuustutkintaviranomainen ilmoittaa 60 päivän kuluessa vastauksen vastaanottamisesta vastaajalle, pitääkö se vastausta riittävänä, sekä ilmoittaa perustelunsa, jos se on eri mieltä päätöksestä olla toteuttamatta mitään toimia.

Asetus (EU) N:o 996/2010 muodostaa EU:n tason oikeusperustan onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnalle ja ehkäisylle. Asetuksella varmistetaan korkea tehokkuustaso, nopeus ja laatu Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkinnassa, jonka ainoa tavoite on tulevien onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäiseminen eikä syyllisyyden tai vastuun osoittaminen. Säännöksillä varmistetaan muun muassa, että onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta vastaava viranomainen (turvallisuustutkintaviranomainen) on riippumaton muista valtion ilmailuorganisaatioista ja kaikista muista osapuolista tai yhteisöistä, joiden toiminta saattaa joutua ristiriitaan turvallisuustutkintaviranomaiselle annetun tehtävän kanssa tai vaikuttaa sen puolueettomuuteen. Säännösten mukaan turvallisuustutkintaviranomaiselle annettuja tehtäviä voidaan laajentaa lentoturvallisuuteen liittyvien tietojen keräämiseen ja analysointiin erityisesti onnettomuuksien ehkäisemistarkoituksessa. Näiden toimien tai useaa tutkintaa koskevien erityistutkimusten tai analyysien perusteella voidaan antaa turvallisuussuosituksia, jotka sen tahon, jolle suositus on osoitettu, on otettava huomioon ja tarpeen mukaan toimittava niiden pohjalta siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäisemiseksi riittävällä tavalla.

Euroopan komissio vastaa myös Euroopan lentoturvallisuusohjelmaa käsittelevän asiakirjan laatimisesta, päivittämisestä ja hyväksymisestä. Komissiota avustaa Euroopan lentoturvallisuusohjelmaa käsittelevän asiakirjan laadinnassa jäsenvaltioiden ja EASAn edustajista koostuva työryhmä. Komissio päivittää tarvittaessa Euroopan lentoturvallisuusohjelmaa käsittelevää asiakirjaa työryhmän avustamana, jotta siinä voidaan ottaa huomioon ohjelmaan tehdyt muutokset. Se kuulee myös jäsenvaltioita ja EASAn hallintoneuvostoa. Euroopan lentoturvallisuusohjelmaa käsittelevän asiakirjan ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 2011. Tämä asiakirja on sen toinen versio. Kolmatta versiota voidaan odottaa vuoden 2019 tienoilla, jotta voidaan ottaa huomioon kansallisten turvallisuusohjelmien järjestelmän rakenteeseen ICAOn liitteen 19 tarkistuksen yhteydessä tehtävät muutokset sekä muutokset, jotka johtuvat asetuksen (EY) N:o 216/2008 tarkistuksesta, jota komissio ehdottaa vuonna 2015.

Kun EU:n lainsäädäntö on hyväksytty, jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu sen asianmukaisesta ja oikea-aikaisesta soveltamisesta. Komissio valvoo, että jäsenvaltiot soveltavat lainsäädäntöä asianmukaisesti (ks. myös 3.1.1 kohta).

Asetuksessa (EU) N:o 996/2010 EU:n turvallisuustutkintaviranomaiset velvoitetaan Chicagon yleissopimuksen liitteen 13 mukaisesti kutsumaan EASA ja asianomaisten jäsenvaltioiden kansalliset siviili-ilmailuviranomaiset osallistumaan turvallisuustutkintaan. EASAn tehtävänä on toimia neuvonantajana, jotta se voi tukea tutkintaa suorittavan tai siihen osallistuvan turvallisuustutkintaviranomaisen tutkinnan johtajaa tai valtuutettua edustajaa vaikuttamatta kuitenkaan tutkinnan riippumattomuuteen. Myös EU:n jäsenvaltioiden kansalliset siviili-ilmailuviranomaiset voivat osallistua turvallisuustutkintaan neuvonantajina. EASA ja kansalliset siviili-ilmailuviranomaiset tukevat myös tutkintaa, johon ne osallistuvat, antamalla tutkintaa johtavan turvallisuustutkintaviranomaisen käyttöön pyydetyt tiedot, neuvonantajat ja laitteet.

Asetuksella pyritään myös parantamaan tutkinnan koordinointia turvallisuustutkintaviranomaisten kesken sekä muiden turvallisuustutkintaan liittyviin toimiin mahdollisesti osallistuvien viranomaisten, kuten oikeus-, siviili-ilmailu- ja etsintä- ja pelastusviranomaisten, kanssa.

1.5.Täytäntöönpanon valvonta

1.5.1.Täytäntöönpano jäsenvaltioissa

Mahdolliset rikkomukset voidaan havaita eri tavoin, muun muassa EASAn toteuttamien standardointitarkastusten tuloksista EASAn avustaessa komissiota lentoturvallisuutta koskevan lainsäädännön täytäntöönpanon valvonnassa. EASA laatii jokaisesta standardointitarkastuksesta tarkastusraportin, jossa se esittelee tarkastuksessa tehtyjä havaintoja. Raportti toimitetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle ja komissiolle. Jos havaittuja vaatimustenvastaisuuksia ei korjata asianmukaisesti, asiasta ilmoitetaan komissiolle, joka voi aloittaa rikkomismenettelyn.

Kun komissio saa tietoonsa, että jäsenvaltio on mahdollisesti rikkonut EU:n lainsäädäntöä, komissio pyrkii ratkaisemaan ongelman nopeasti asianomaisen jäsenvaltion kanssa käytävän jäsennellyn vuoropuhelun avulla (EU Pilot). Jäsenvaltio voi toimittaa täydentäviä tosiseikkoja tai oikeudellisia tietoja unionin oikeuden mahdollisesta rikkomisesta, jotta voidaan löytää EU:n lainsäädännön mukainen ratkaisu ja siten välttää virallisen rikkomismenettelyn aloittaminen.

Jos komissio katsoo, ettei EU:n lainsäädännön noudattamista koskevaa ongelmaa ole ratkaistu, se voi aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaisen virallisen rikkomismenettelyn.

1.5.2.Täytäntöönpano säännellyissä alan organisaatioissa

1.5.2.1.Seuraamukset

Sovellettavissa lentoturvallisuutta koskevissa asetuksissa edellytetään, että jäsenvaltiot määräävät seuraamuksia näiden asetusten ja niiden täytäntöönpanosääntöjen, jos sellaisia on annettu, rikkomisesta. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

Lisäksi tapauksissa, joissa rikotaan asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä ja joissa virasto on toimivaltainen viranomainen ja valvoo organisaatiota, komissio voi EASAn pyynnöstä määrätä sakkoja tai uhkasakkoja henkilöille ja yrityksille, joille EASA on myöntänyt todistuksen. Näiden sakkojen ja uhkasakkojen on oltava varoittavia ja sekä tapauksen vakavuuden että asianomaisen todistuksen haltijan taloudellisen kestokyvyn kannalta oikeasuhteisia, kun otetaan huomioon erityisesti turvallisuuden vaarantamisen aste.

1.5.2.2.Todistuksia koskevat ja muut toimenpiteet

Asetuksessa (EY) N:o 216/2008 edellytetään, että jäsenvaltiot, komissio ja EASA tekevät yhteistyötä asetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen noudattamisen varmistamiseksi. Jäsenvaltioiden on myöntämiensä todistusten valvonnan lisäksi suoritettava tutkintaa, myös asematasotarkastuksia, ja toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet, ilma-alusten lentokieltoon asettaminen mukaan luettuna. Jos todistuksen haltijan vaatimustenvastaisuuden on havainnut toimivaltainen viranomainen (kansallinen viranomainen tai EASA), tai siitä on ilmoitettu toimivaltaiselle viranomaiselle, se voi tai sen täytyy muuttaa (rajoittaa) kyseisiä todistuksia, keskeyttää niiden voimassaolo tai peruuttaa ne asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjen sovellettavien säännösten mukaisesti.

Lisäksi komissio voi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion tai EASAn pyynnöstä käynnistää menettelyn päättääkseen, täyttääkö asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti myönnetty todistus tosiasiallisesti mainitun asetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen vaatimukset. Jos vaatimukset eivät täyty, komission on vaadittava toimivaltaista viranomaista toteuttamaan aiheelliset korjaavat toimenpiteet, kuten todistuksen voimassaolon rajoittaminen tai keskeyttäminen. Kun komissio on antanut tällaisen päätöksen, todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevaa velvollisuutta ei enää sovelleta muihin jäsenvaltioihin. Kun komissiolla on riittävästi näyttöä siitä, että aiheelliset korjaavat toimenpiteet on toteutettu, se päättää, että kyseinen todistus on taas tunnustettava vastavuoroisesti.

Jäsenvaltioiden on näiden toimenpiteiden lisäksi otettava käyttöön kansallisia täytäntöönpanotoimia varmistaakseen lainsäädännön moitteettoman soveltamisen kansallisella tasolla.



2.EUROOPPALAINEN TURVALLISUUSRISKIEN HALLINTA

Euroopan unioni on siirtymässä ennakoivampaan ja enemmän tietoon perustuvaan turvallisuusjärjestelmään. Tällainen järjestelmä ei voi toimia tehokkaasti yksin EU:n tasolla, vaan sitä on sovellettava kautta koko järjestelmän sen kaikilla tasoilla. ICAOn standardeissa (liitteen 19 luku 4) vahvistetaan palveluntarjoajien turvallisuudenhallintajärjestelmiä koskevat vaatimukset ja edellytetään, että kaikilla turvallisuudenhallintajärjestelmillä on oltava asiaan liittyvästä sertifioinnista vastaavan valtion hyväksyntä. ICAOn liitteessä 19 vaaditaan myös, että valtioiden on laadittava turvallisuuden hallintaa varten kansallinen turvallisuusohjelma, jossa määritellään selkeät toimintalinjat ja tavoitteet, menetelmä turvallisuusriskien hallitsemiseksi ja turvallisuuden varmistamiseksi sekä toimet turvallisuuden edistämiseksi.

EU ei tällä hetkellä velvoita jäsenvaltioita hyväksymään kansallista turvallisuusohjelmaa tässä muodossa. Se on kuitenkin ottanut huomioon asiaa koskevien ICAOn standardien hengen useissa EU:n asetuksissa, etenkin asetuksen (EY) N:o 216/2008 täytäntöönpanosäännöissä.

2.1.Organisaatioita ja viranomaisia koskevat turvallisuusvaatimukset

Asetuksen (EY) N:o 216/2008 täytäntöönpanosääntöjen laatiminen on johtanut viranomaisia ja organisaatioita koskevien erillisten vaatimuskokonaisuuksien hyväksymiseen: