[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 4.9.2008

KOM(2008) 533 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin kuudennen puiteohjelman IST-ohjelman ('Tietoyhteiskunnan teknologia') jälkiarviointi

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin kuudennen puiteohjelman IST-ohjelman ('Tietoyhteiskunnan teknologia') jälkiarviointi

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

1. Johdanto

Tässä tiedonannossa esitellään tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin kuudennen puiteohjelman IST-ohjelman ('Tietoyhteiskunnan teknologia') arvioinnin tuloksia ja suosituksia i2010-strategian[1] valossa. Siinä kuvataan komission alustavia näkemyksiä asiasta sekä jo toteutettuja tai suunniteltuja toimia. Toukokuun 2007 ja toukokuun 2008 välisenä aikana suoritettu arviointi vastaa varainhoitoasetuksen[2], sen soveltamissääntöjen[3] sekä seitsemännen puiteohjelman arviointia koskevien säännösten[4] vaatimuksia.

2. Taustaa

Kuudennen puiteohjelman[5] tavoitteena oli vahvistaa eurooppalaista tutkimusaluetta ja Euroopan teollisuuden tieteellistä ja teknologista perustaa sekä edistää sen kansainvälistä kilpailukykyä ja EU-politiikan eri osa-alueita tukevaa tutkimustoimintaa.

Vuosina 2003–2006 toteutetussa kuudennessa puiteohjelmassa suurimmat investoinnit tehtiin yhteisön tutkimuksen kohdentamiseksi ja yhtenäistämiseksi muutamiin temaattisiin painopistealoihin: IST-ohjelmaan suunnattiin 3 984 miljoonaa euroa ja lisäksi 216 miljoonaa euroa nopeisiin verkkoihin eurooppalaisten tutkimuslaitosten verkottamiseksi muun maailman laitosten kanssa. Seitsemännen puiteohjelman, joka kattaa vuodet 2007–2013, Tieto- ja viestintäteknologia -osion budjetti on 9 050 miljoonaa euroa.

3. Arvioinnin tekotapa

Arvioinnin tavoitteena oli tarkastella kuudennen puiteohjelman IST-tutkimustoiminnan systeemisiä vaikutuksia sekä sitä, missä määrin se on osaltaan tukenut kuudennen puiteohjelman ja laajemmin koko EU:n strategisia tavoitteita. Arvioinnissa keskityttiin investoinnin relevanssiin, tehokkuuteen, vaikuttavuuteen, hyödyllisyyteen ja kestävyyteen[6].

Arvioinnin suoritti riippumaton korkean tason asiantuntijaryhmä[7], jonka puheenjohtajana toimi Esko Aho. Ryhmää avusti joukko ammattiarvioijia[8]. Ryhmä analysoi ohjelman dokumentaation sekä tuotoksiin ja vaikutuksiin liittyvät indikaattorit. Asiantuntijaryhmä hankki tietoa tieto- ja viestintäteknologia-alan keskeisiltä toimijoilta ja IST-tutkimustoimintaa harjoittavilta organisaatioilta sekä arvostetuilta teollisuusvaikuttajilta, pääomasijoittajilta ja tutkijoilta. Alustavista huomioista keskusteltiin Euroopan parlamentin ITRE-valiokunnan jäsenten ja IST-komitean (ICTC) kansallisten jäsenten kanssa.

Arviointiraportti on liitteessä 1 ja se on julkistettu laajasti, muun muassa Europa-sivustolla[9]. Lisäksi se on esitelty ICTC-komitealle ja tieto- ja viestintäteknologian neuvoa-antavalle ryhmälle.

4. Komission alustavat huomiot, toteutetut ja suunnitellut toimet

Komissio pitää raporttia tervetulleena ja panee tarkoin merkille siinä esitetyt 23 suositusta. Komissio ehdottaa, että suosituksista ja Euroopan innovaatiopolitiikasta tieto- ja viestintätekniikan alalla käydään laaja keskustelu.

Hallintoa pyritään edelleen yksinkertaistamaan ja keventämään moitteettoman varainhoidon edellyttämissä rajoissa. Seitsemännessä puiteohjelmassa hyväksytään joidenkin osallistujatyyppien, kuten pk-yritysten, osalta kiinteä osuus yleiskuluille ja lisäksi henkilöstökuluista voidaan ilmoittaa niiden keskiarvo. Taloudellinen tilanne tarkastetaan ennakkoon ainoastaan sellaisilta hankekoordinaattoreilta ja osallistujilta, jotka hakevat yli 0,5 miljoonan euron rahoitusta. Aiempi takuuvaatimus korvataan takuurahastolla, ja tilintarkastustodistuksia vaaditaan ainoastaan yli 0,375 miljoonan euron maksuhakemuksista. Käytössä on nyt myös uusi osallistujarekisteri, johon kunkin osallistujan tarvitsee rekisteröityä vain kerran. Kulut korvataan kustakin kuluselvityksestä, ja raportointiväli voidaan määritellä hankekohtaisesti.

Joustavuuden lisäämiseksi hankekonsortiot voivat jakaa budjettiosuuksia uudelleen osallistujien kesken ilmoittamatta tästä komissiolle. Kullakin konsortiolla on itsenäinen hallinto ja mahdollisuus vaihtaa osallistujia konsortiosopimuksessa määriteltyjen sääntöjen mukaisesti yksinkertaisesti ilmoittamalla asiasta komissiolle.

Jotta mukaan saataisiin enemmän pieniä kasvu-uralla olevia yrityksiä, yhteisö voi nyt korvata enimmillään 75 prosenttia pk-yritysten, korkeakoulujen ja julkisten laitosten kuluista – kuudennessa puiteohjelmassa osuus oli 50 prosenttia. Hallintokustannukset korvataan sataprosenttisesti ilman ylärajaa, ja ennakkomaksuna voidaan suorittaa yleensä puolet yhteisön kokonaisosuudesta.

”Ahon raportin” 23 suositusta: Seitsemännessä puiteohjelmassa olisi pyrittävä edelleen lujittamaan entistä pysyväisluonteisempia yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksia, kuten yhteisiä teknologia-aloitteita. Edelleen olisi pyrittävä varmistamaan, että pk-yrityksille ja suurille yrityksillä suunnattava tuki ei lokeroidu erillisiksi toimenpide- ja tukimuotokokonaisuuksiksi. Seitsemännessä puiteohjelmassa olisi luotava järjestelmä, joka saattaisi yhteen uusia ja nopeasti kasvavia yrityksiä sekä riskipääomasijoittajia. Kaikissa hankkeissa olisi edistettävä sekä kehittyvistä että teollistuneista Euroopan ulkopuolisista maista tulevien tahojen osallistumista. Neuvonantojärjestelmää – johon kuuluu esim. IST-ohjelman neuvoa-antava ryhmä – olisi kansainvälistettävä ottamalla mukaan huippututkijoita ja -insinöörejä eri puolilta maailmaa. Uusimmat kansainväliset kehityskulut ja haasteet olisi saatava näkymään työohjelmassa. Tarvitaan ehkä joustavampaa lähestymistapaa, jotta alan kiinnostavat uutuudet saadaan otetuiksi huomioon nopeammin. Tutkimuksessa olisi keskityttävä ylläpitämään Euroopan johtoasemaa maailmassa aloilla, joilla sillä jo on kilpailuetua, sekä luomaan johtoasemaa aloilla, joilla Euroopalle avautuu uusia mahdollisuuksia nousta kärkeen. Euroopassa olisi tehtävä valintoja, eikä pyrittävä maailmanjohtajaksi kaikilla aloilla. Sähköisiä infrastruktuureja koskevaa lähestymistapaa olisi laajennettava muilla aloilla kohti sovellus- ja käyttäjälähtöisempiä järjestelmiä. Yhteisten teknologia-aloitteiden kirjanpidon valvonta olisi jätettävä jäsenvaltioille ja osallistuville yrityksille niin, että siihen puututaan yhteisön tasolla mahdollisimman vähän. Erittäin suositeltavaa on, että osallistujiin suhtaudutaan kaikissa vaiheissa nykyistä luottamuspohjaisemmin. Muutaman huonon esimerkin ei tulisi antaa olla esteenä innovaatioille. Vaadittavien ehdotusten ei pitäisi olla niin pitkiä kuin nykyisin, eikä niissä pitäisi edellyttää niin yksityiskohtaista tietoa työkokonaisuuksista. Pikemminkin pitäisi keskittyä kumppanuuksien tarkoituksenmukaisuuteen ja varsinkin erityisen innovatiivisten osallistujien mukanaoloon. Rahoitusta saamattomien ehdotusten laatijoille tulisi antaa perusteellisempaa ja hyödyllisempää palautetta. Olisi kokeiltava uutta lähestymistapaa, jossa ehdotuksia ei alkuvaiheessa arvioida kokonaan. Kaikille alkuvaiheen muutaman perustarkastuksen läpäisseille hakemuksille myönnettäisiin kokeiluvaihetta varten pienehkö määrä ”siemenrahoitusta”. Tämän jälkeen onnistuneita tuloksia tuottaneet kokeiluhankkeet valittaisiin täysimääräisen hankerahoituksen piiriin. Hankkeiden rahoittaminen todellisen suoriutumisen pikemminkin kuin lupausten tai maineen perusteella voisi sekä vähentää alkuvaiheen paperityötä että toimia tapana saada mukaan innovatiivisia (pieniä) yrityksiä, jotka muutoin eivät harkitsisi EU-rahoituksen hakemista. ”Tuleva ja kehitteillä oleva teknologia” -osion avoimessa osuudessa sovelletun kaksivaiheisen arvioinnin käyttöä olisi mahdollisesti laajennettava ohjelman muihin osiin – mahdolliset osallistujat toimittavat ensin yleisen hahmotelman hanke-ideastaan ja esittävät yksityiskohtaisemman suunnitelman vasta tultuaan valituksi. Aikaa vievää ja toisinaan ennenaikaista raportointia olisi optimoitava, jotta osallistujat voivat raportoida vasta sitten kun niillä on jotain raportoitavaa. Tutkimusta olisi voitava suunnata uudelleen eri painopisteisiin, mikäli se osoittautuu toteutuksen aikana tarpeelliseksi. Vastaavasti olisi sallittava hankkeen aikana suurempi jousto kumppanuuksien kokoonpanossa, esimerkiksi mahdollisuus vaihtaa osallistujia, jos tutkimus lähtee etenemään suuntaan, jossa olisi hyötyä uusista osallistujista tai nykyisten osallistujien vaihtamisesta. Standardointia olisi käytettävä strategisemmin hyödyksi uusien EU:n laajuisten markkinoiden luomisessa. Standardointia tarvitaan vetoavuksi uusille innovaatioille ja luomaan elinkelpoisia markkinoita uusille tuotteille ja palveluille. Komission hiljattain antama tiedonanto esikaupallisista hankinnoista on tervetullut avaus, ja tarvitaankin uusia aloitteita, jotta viranomaiset voisivat hankinnoissaan edistää innovatiivisia tavaroita ja palveluja. Euroopan yhtenäismarkkinoista on tehtävä bisnesenkeleille ja riskirahoittajille tuloksellisemmat, ja eurooppalaisia investointirahastoja on käytettävä tuloksellisemmin puiteohjelmien innovaatioiden vetoapuna. Silloin kun markkinavoimat eivät saa aikaan standardeja, on laajalti yleisen edun mukaista noudattaa Euroopan tasoisessa standardoinnissa strategisempaa lähestymistapaa, jossa keskitytään yhteentoimivuuteen ja standardien kehittämiseen aloilla, joilla vallitsee vankasti todennettu tarve yhdenmukaisille innovatiivisille palveluille ja Euroopan johtajuudelle. Suurten alueellisten ja kansallisten sähköisten infrastruktuurien yhteenliittämistä olisi edelleen edistettävä. EU:n laajuisia järjestelmiä ja infrastruktuureja tarvitaan esimerkiksi sähköisessä hallinnossa (erityisesti hankinnoissa), sähköisessä terveydenhuollossa (maiden rajat ylittävät sovellukset), logistiikassa ja liikenteessä. Puiteohjelmassa tehtävää tutkimus- ja kehitystyötä olisi täydennettävä muilla toimilla, erityisesti sekä kansallisen että EU-tason julkisilla hankinnoilla. |

1. Komissio on samaa mieltä siitä, että ohjelman globaalia ulottuvuutta olisi lisättävä aloilla, joilla Eurooppa voi nousta johtoasemaan. Kaikki hankkeet ovat nyt avoinna osallistujille yli 150 maasta, jotka ovat tehneet kansainvälisen yhteistyösopimuksen, samoin ehdoin kuin 38:n ohjelmaan assosioituneen maan ja jäsenvaltion osallistujille. Laajempaa kansainvälistä yhteistyötä tukemassa on nyt uusi rahoitusväline. Komissio selvittelee mahdollisuuksia lisätä edelleen tieto- ja viestintäteknologian tutkimuksen maailmanlaajuista ulottuvuutta.

Komissio yhtyy näkemykseen, jonka mukaan Euroopan innovaatioympäristö on keskeisessä asemassa tieto- ja viestintäteknologian tutkimustulosten tuloksellisessa hyödyntämisessä, ja pitää tervetulleina raportin suosituksia systeemisten muutosten tarpeesta. On olennaisen tärkeää tehdä Euroopasta houkuttelevampi ympäristö tutkimukseen ja innovointiin kohdistuville investoinneille ja luoda pienille huipputeknologiayrityksille suotuisat toiminta- ja kasvuolosuhteet. Ensivaiheessa komissio tutkii mekanismeja, joilla voidaan auttaa uusia ja kasvuhakuisia yrityksiä riskipääoman lähteille. Lisäksi komissio selvittää mahdollisuuksia nopeuttaa innovatiivisten tuotteiden ja palvelujen standardien ja eritelmien kehitysprosessia. Komissio kartoittaa myös mahdollisuuksia luoda kokonaisvaltaisempia innovoinnin ”ekosysteemejä"[10], joiden avulla voidaan lieventää innovatiivisten ratkaisujen julkisten ja yksityisten markkinoiden hajanaisuutta, hyödyntää synergioita ja koordinoida eurooppalaisia pyrkimyksiä järjestelmällisemmin. Tässä käytetään perustana edelläkävijämarkkina-aloitetta[11] ja esikaupallisia hankintoja[12] sekä otetaan huomioon yhteisistä teknologia-aloitteista, yhteisistä kansallisista tutkimusohjelmista ja eurooppalaisista teknologiayhteisöistä saadut kokemukset.

5. Päätelmät

Komissio pyytää Euroopan parlamenttia ja neuvostoa huomioimaan arviointipaneelin havainnot ja suositukset ja pohtimaan, miten asiassa olisi paras edetä. Komissio toteaa erityisesti, että byrokratian vähentäminen on edelleenkin huomattava haaste. Se jakaa paneelin näkemyksen tarpeesta kehittää tutkimusrahoitussääntöjen riskisietoista soveltamista. Komissio katsoo, että myös Euroopan parlamentilla ja neuvostolla on roolinsa mahdollistettaessa tällaista luottamukseen perustuvaa ympäristöä ja pyytää niitä ottamaan asian huomioon tulevissa puiteohjelman osallistumissääntöjä ja varainhoitoasetusta koskevissa keskusteluissa.

Komissio pitää havainnot ja suositukset mielessään pyrkiessään lisäämään joustavuutta, vähentämään byrokratiaa ja vastaamaan tarpeeseen lisätä EU-tasoisen tutkimuksen strategista vaikutusta. Tätä varten komissio käynnistää arviointiraporttiin liittyen verkossa lausuntokierroksen politiikkaan vaikuttavista laajemmista ja pidemmän aikavälin tekijöistä. Kuulemisen tulokset kootaan vuoden 2009 alkupuolella tiedonantoon tieto- ja viestintäteknologian tutkimuksesta ja innovoinnista.

Seitsemännen puiteohjelman tieto- ja viestintäteknologian tutkimuksen väliarvioinnissa tullaan arvioimaan uusien toimintamuotojen tuloksellisuutta. Se laaditaan vuoden 2009 loppupuolella ja toimii perustana jatkopohdinnoille.

LIITE 1 ARVIOINTIRAPORTIN KESKEISET HAVAINNOT JA SUOSITUKSET

Tieto- ja viestintäteknologian innovaatiot ovat elintärkeitä Euroopan kilpailukyvylle ja taloudelliselle hyvinvoinnille. Ne muodostavat tietämyspohjaisen talouden perustan: niiden kehittäminen ja hyödyntäminen on keskeisen tärkeää kasvun ja tuottavuuden ylläpitämisen kannalta. Investoinnit tietoyhteiskunnan tutkimukseen ja teknologian kehittämiseen ovatkin perustellusti olleet ensisijainen aihealue tutkimuksen ja teknologian kehittämisen kuudennessa puiteohjelmassa (”kuudes puiteohjelma”). Aihealueen tutkimukseen suunnattiin 4 miljardia euroa vuosina 2003–2006.

Tässä Tietoyhteiskunnan teknologia -aihealueen (”IST-ohjelma”) arvioinnissa on tarkasteltu sitä, miten tuloksellisesti tutkimuksella on voitu luoda uutta tietämystä ja innovaatioita sekä muuntaa näitä innovaatioita talouskasvuksi ja hyvinvoinniksi Euroopan laajempien innovointijärjestelmien kautta.

Tutkimusinvestointia on hallinnoitu hyvin ja se on tuloksellisesti saavuttanut tavoitteensa. Parannettavaa löytyy kuitenkin rahoitusmekanismin joustavuudessa ja yksinkertaistamisessa sekä tämän alan eurooppalaisen tutkimuksen maailmanlaajuisen vaikuttavuuden vahvistamisessa. Suurempi joustavuus ohjelman hallinnossa auttaisi saamaan mukaan enemmän uusia voimakkaasti kasvavia yrityksiä. Komissio voisi toteuttaa useimmat tutkimushallintoa koskevat paneelin suositukset seitsemännen puiteohjelman aikana (jaksolla 2010–2013).

Muut suositukset saattavat vaatia pidemmän prosessin ja/tai ulottua puiteohjelmia laajemmalle strategiselle ja poliittiselle tasolle. Se, missä määrin Euroopassa luotua uutta tietämystä ja osaamista hyödynnetään Euroopassa, riippuu monenlaisista politiikoista ja toimista, jotka vaikuttavat innovoinnin "ekosysteemiin". Tarvitaan järjestelmätason muutoksia, jotta innovoinnin esteet voidaan poistaa ja edistää vahvempaa vuorovaikutusta käyttäjien, tutkijoiden ja yritysten välillä varsinkin alueellisissa innovointijärjestelmissä.

Arvioinnissa yksilöidään joukko mahdollisuuksia parantaa EU:n puiteohjelmien tieto- ja viestintäteknologiatutkimuksessa syntyvien innovaatioiden kehitysympäristöä. Tarvitaan suurempaa synergiaa suhteessa riskipääomainvestointeihin, alueellisiin innovaatiostrategioihin ja julkisiin hankintoihin. Standardoinnissa, edelläkävijämarkkinoiden kehittämisessä ja julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien aikaansaamisessa tarvitaan strategisempaa Euroopan tasoista lähestymistapaa, kuten kuudennen puiteohjelman toimien seurauksena käynnistetyissä yhteisissä teknologia-aloitteissa.

1. EUROOPAN TUTKIMUSINVESTOINNIN HALLINNOINTI

1.1. Hyödyllisyys ja kestävyys – IST-ohjelman rooli

Suuri osa EU:n kuudennen puiteohjelman IST-ohjelmassa rahoitetusta tutkimuksesta olisi jäänyt tekemättä ilman EU:n tukea, tai tutkimusta olisi tehty paljon pienimuotoisemmin. IST on näin ollut tärkeässä asemassa viemässä tutkimustoimintaa eurooppalaiselle ja globaalille tasolle. Tämä pätee erityisesti silloin, kun tuloksellisuus on edellyttänyt kriittistä massaa, laajoja keskusteluja ja ongelman tarkastelua "uusin silmin", tai kun tutkimus on edellyttänyt alan eturivin asiantuntijoiden yhteistoimintaa.

Saavutukset ovat kestävällä pohjalla. Osallistujat saavat huomattavaa hyötyä verkostoitumisesta sekä uudesta tietämyksestä ja osaamisesta. Verkostoitumisvaikutukset ovat keskeisiä ja moni osallistuja lähteekin näin mukaan pitkäaikaiseen yhteistyöhön. Joistakin näitä verkostoista on tullut vakaita rakenteita, jotka muodostavat laajempien yhteistyökuvioiden, kuten eurooppalaisten teknologiayhteisöjen, ytimen. Tuloksena on otettu käyttöön yhteiset teknologia-aloitteet, jotka ovat keino lujittaa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia Euroopan tasoisessa tutkimuksessa. Uudet yhteiset teknologia-aloitteet nanoelektroniikan ja sulautettujen järjestelmien alalla ovat hyviä esimerkkejä siitä, miten puiteohjelmalla on myönteisiä pitkän aikavälin vaikutuksia.

Seitsemännessä puiteohjelmassa olisi pyrittävä edelleen lujittamaan entistä pysyväisluonteisempia yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksia, kuten juuri yhteisiä teknologia-aloitteita.

1.2. Tuloksellisuus – IST-tutkimuksen vaikutus

Yleisesti ottaen pienyritysten (pk-yritysten) osuus on pysynyt yli 20 prosentissa, mikä on reilusti enemmän kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston asettama 15 prosentin tavoite. Nopeasti kasvavien yritysten osallistuminen ohjelmaan on kuitenkin vielä vähäistä. Tämä herättää kysymyksiä siitä, missä määrin puiteohjelma on houkutteleva ja käyttökelpoinen vaihtoehto nopean kasvun yrityksille, ja missä määrin osallistuminen siihen auttaa riskirahoituksen saamista ja pääsyä eurooppalaisille ja maailmanmarkkinoille.

Pk-yritysten kasvulle mahdollisimman suotuisan ympäristön luomisessa tarvitaan sekä pieniä että suuria yrityksiä, ja rahoitusmekanismien tulisikin olla avoimia molemmille. Kummallakin yritystyypillä on tehtävänsä innovoinnin ekosysteemissä ja kumpikin on toisilleen tärkeä. On myönteistä, että puiteohjelman tutkimusyhteistyössä pien- ja suuryritykset voivat toimia yhdessä useimmissa hanketyypeissä. Pienemmistä kohdennetun tutkimuksen hankkeista ei kuitenkaan saa muodostua erityistä pk-yritysten hankemuotoa, eikä suurempien integroitujen hankkeiden pidä olla liian suuryrityspainotteisia.

Edelleen olisi pyrittävä varmistamaan, että pk-yrityksille ja suurille yrityksille suunnattava tuki ei lokeroidu erillisiksi toimenpide- ja tukimuotokokonaisuuksiksi.

Eurooppalaisiin hankkeisiin osallistumisen kautta syntyneet tutkimusverkostot ovat lisänneet organisaatioiden välisen tietämyksensiirron tuloksellisuutta, nopeuttaneet tiedonvälitystä ja edistäneet osaajien liikkuvuutta. Puiteohjelmaan osallistumisesta aiheutuvat muutokset tutkimuskumppanuuksissa ovat yksi osa-alueista, joilla EU:n investointien vaikutus on kaikkein näkyvin. Monet osallistujat ilmoittavat puiteohjelman aikana luotujen vahvojen verkostojen pysyvän tulevan tutkimusyhteistyön perustana jatkossakin.

Suuri osa tutkimuksesta on ”kaukana markkinoista” tai perustutkimusta, ja uusien tuotteiden ja palvelujen kaupallistaminen ei ole välitön tavoite. Viime aikoina ei juurikaan ole pyritty luomaan yhteyksiä osallistujien ja riskipääoman tarjoajien välille. Tällaisia yhteyksiä edistävä väline oli suunnitteilla vuoteen 2002 saakka, mutta se jäi toteutumatta seuranneen taloudellisen taantuman myötä. Nyt on jälleen aika harkita yhden tai useamman välineen käyttöönottoa tähän tarkoitukseen.

Seitsemännessä puiteohjelmassa olisi luotava järjestelmä, joka saattaisi yhteen uusia ja nopeasti kasvavia yrityksiä sekä riskipääomasijoittajia.

Kohdassa 2.1 annetaan lisäsuosituksia näiden yhteyksien vahvistamiseksi ja markkinainnovaatioiden synnyn edistämiseksi.

EU:n kansainvälistä yhteistyötä Kiinan, Intian ja Afrikan kanssa on vahvistettu, ja 60 prosenttia maailman 25 tärkeimmästä innovaatiojohtajasta on mukana ohjelmassa. Integroidut hankkeet ovat tuloksellisesti liittäneet eurooppalaisen tietoyhteiskunnan teknologian tutkimuksen maailman innovaatiojärjestelmään. Kansainvälistä yhteistyötä tulisi kuitenkin käyttää myös tuomaan maailman parasta tiedettä ja teknologiaa eurooppalaisille tutkijoille, jotta nämä voisivat jalostaa sitä edelleen. Näin ollen suositellaankin, että puiteohjelmaa globalisoidaan entisestään. Asiaa tarkastellaan seuraavassa lähemmin.

1.3. Puiteohjelman globalisointi

Euroopalla ei ole varaa olla erillinen "t&k-linnake". Eurooppalaisten tutkijoiden on päästävä kumppanuuteen maailman parhaiden kanssa, olivat nämä sitten Euroopasta tai muualta. Toimintaa on entisestään avattava muulle maailmalle, jotta eurooppalaisen tutkimuksen ja innovoinnin kehittämisessä voidaan hyödyntää parhaita osaajia ja parhaita ideoita niiden alkuperästä riippumatta. Lisäksi jotkin Euroopassa kehitetyt teknologiat on kaupallistettava muilla markkinoilla yhteistyössä ei-eurooppalaisten yritysten kanssa, jotta niistä lopuksi koituisi hyötyä eurooppalaisille yrityksille ja kuluttajille.

Jos parhaat tutkijat kaikkialta maailmasta osallistuvat puiteohjelmaan, siitä tulee houkuttelevampi myös parhaille eurooppalaisille tutkijoille. Tämä on erityisen tärkeää hyvin innovatiivisille pienemmille nopean kasvun yrityksille, jotka eivät vielä ole hyvin edustettuina ohjelmassa. Kun niille annetaan mahdollisuus työskennellä maailman parhaiden tutkijoiden ja innovaattorien kanssa, motivaatio osallistua ohjelmaan lisääntyy.

Vaikka yhteistyötä erityisesti Aasian ja Afrikan kanssa onkin vahvistettu, paneeli suosittelee, että asiassa edetään vielä pidemmälle ohjelman tekemiseksi todella maailmanlaajuiseksi:

Euroopan ulkopuolisten osallistujien mukanaoloa kaikissa hankkeissa olisi edistettävä. Sekä kehittyvistä että teollistuneista Euroopan ulkopuolisista maista tulevia tahoja olisi kannustettava osallistumaan.

Kansainvälistetään neuvonantojärjestelmää – johon kuuluu esim. IST-ohjelman neuvoa-antava ryhmä – ottamalla mukaan huippututkijoita ja -insinöörejä eri puolilta maailmaa.

Uusimmat kansainväliset kehityskulut ja haasteet olisi saatava näkymään työohjelmassa. Tarvitaan ehkä joustavampaa lähestymistapaa, jotta alan kiinnostavat uutuudet saadaan otetuiksi huomioon nopeammin.

Keskitytään tutkimuksessa ylläpitämään Euroopan johtoasemaa maailmassa aloilla, joilla sillä jo on kilpailuetua, sekä luomaan johtoasemaa aloilla, joilla Euroopalle avautuu uusia mahdollisuuksia nousta kärkeen. Euroopassa olisi tehtävä valintoja, eikä pyrittävä maailmanjohtajaksi kaikilla aloilla.

1.4. Merkityksellisyys ja strateginen vaikutus – IST ja EU:n laajemmat tavoitteet

IST-ohjelman tutkimusinvestoinnit vuosina 2003–2006 ovat osaltaan edesauttaneet ylläpitämään ja luomaan joillakin tutkimusaloilla Euroopan maailmanlaajuista johtoasemaa, joskaan tämä ei aina ole johtanut edelläkävijämarkkinavalmiuksiin tieto- ja viestintäteknologiassa ja -sovelluksissa. IST on vahvistanut markkinajohtajuutta matkaviestinnässä ja tutkimusjohtajuutta nopeissa verkoissa, GRID-tekniikassa, kehittyneessä robotiikassa ja audiovisuaalijärjestelmissä. Maailmanjohtajuus on saavutettu tieteen ja tutkimuksen alan suurinopeuksisten infrastruktuurien kehittämisessä ja käytössä. Näillä aloilla on luotu mahdollisuuksia myös uusille markkinatulokkaille (varsinkin pk-yrityksille) johtavien yritysten edelleen jatkuvan vahvan osallistumisen lisäksi. Kehitteillä olevien teknologioiden tukemisella on saavutettu maailmanjohtajuus kvanttitiedonsiirrossa, nanoelektroniikassa ja kompleksisissa järjestelmissä.

Nopeiden tietoverkkojen (sähköisen infrastruktuurin) onnistunut kehittäminen on osoittanut EU:n tason tukitoimien merkityksen infrastruktuurin kehittämisessä. Nämä aloitteet ovat vieneet Euroopan alan maailmanjohtajaksi.

Sähköisiä infrastruktuureja koskevaa lähestymistapaa olisi laajennettava muilla aloilla kohti sovellus- ja käyttäjälähtöisempiä järjestelmiä.

Eurooppalaista tutkimusaluetta on vahvistettu erityisesti integroiduilla hankkeilla, huippuosaamisen verkostoilla ja hankkeiden klusteroinnilla. Eurooppalaiset teknologiayhteisöt ovat ulottaneet yhteistyön yksittäisiä IST-ohjelmassa rahoitettuja hankkeita laajemmalle. Ne ovat synnyttäneet laajempia synergioita kansallisten ja yksityisen sektorin aloitteiden kanssa ja olleet olennainen askel kohti uusia yhteisiä teknologia-aloitteita. Nämä muodostavat teollisuudelle ja jäsenvaltioille kannustimen lisätä t&k-rahoitustaan. Ne tarjoavat tavan luoda uusia kumppanuuksia julkisin ja yksityisin varoin rahoitettujen, tutkimuksessa mukana olevien organisaatioiden välille keskittyen aloihin, joilla tutkimus ja teknologian kehittäminen voi osaltaan edesauttaa Euroopan kilpailukykyä ja parantaa elämänlaatua. Näin ollen niitä voidaan pitää uraauurtavana tapana koota yhteen julkisia ja yksityisiä tutkimuspanostuksia, ja niistä onkin tullut olennainen osa seitsemättä puiteohjelmaa.

Sekä yhteisillä teknologia-aloitteilla että ns. living lab -konsepteilla[13] on potentiaalia vahvistaa entisestään innovointiprosessia muilla aloilla. Ne edustavat ”systeemisempää” lähestymistapaa saattamalla yhteen tarjontapuolen (yritykset ja tutkijat) ja kysyntäpuolen (käyttäjät ja viranomaiset). Yhteisiä teknologia-aloitteita ja living labeja voitaisiin käyttää myös kanavina kohdennetuissa innovaatioiden julkisissa hankinnoissa. Arviointipaneeli on kuitenkin huolissaan siitä, että yhteisiin teknologia-aloitteisiin saatetaan kohdistaa tarpeettoman tiukkaa EU:n hallinnollista valvontaa, joka voi haitata innovointia ja innovatiivisten yritysten osallistumista, kuten on tapahtunut puiteohjelmassa.

Arviointipaneeli suositteleekin, että yhteisten teknologia-aloitteiden kirjanpidon valvonta olisi jätettävä jäsenvaltioille ja osallistuville yrityksille niin, että siihen puututaan yhteisön tasolla mahdollisimman vähän.

1.5. Tehokkuus – byrokratian vähentäminen

On tärkeää, että tutkimuksen päämääriin pyritään kustannustehokkaasti. Puiteohjelman yksinkertaistamista ja hallinnollisen taakan vähentämistä on jatkettava sekä osallistujien että komission näkökulmasta. Asia ei riittävästi edennyt kuudennessa puiteohjelmassa, mikä johtui uusien hankemuotojen tuntemattomuudesta ja integroitujen hankkeiden ja huippuosaamisen verkostojen suurista osallistujamääristä. Joitain parannuksia on tehty siirryttäessä seitsemänteen puiteohjelmaan, mutta yksinkertaistamista tarvitaan vielä ja joustavuutta on lisättävä. Komission olisi selviteltävä tapoja yksinkertaistaa toimintaa.

1.6. Hallinnon yksinkertaistaminen

Toimenpiteet, joilla komissio pyrkii varmistamaan julkisten varojen vastuullisen käytön, voivat usein estää ohjelmaa saavuttamasta täyttä potentiaaliaan. Esimerkiksi monet innovatiivisimmista yrityksistä – erityisesti nopean kasvun pk-yritykset – jättävät osallistumatta tutkimusohjelmaan monimutkaisten haku- ja toteutusmenettelyjen vuoksi.

Ehdotusten arviointijärjestelmä saattaa vähentää uusien tulokkaiden kiinnostusta asiaan: hylättyjen ehdotusten laatua koskeva palaute on osallistujien mukaan heikkoa verrattuna yksityisen sektorin rahoittajilta saatavaan palautteeseen; konsensukseen perustuva arviointiprosessi on omiaan johtamaan siihen, että hankkeiden tuloksena syntyy parannuksia entiseen pikemminkin kuin radikaaleja innovaatioita; yksityisen sektorin parhaita tutkijoita on vaikea houkutella arvioijiksi.

Nämä ovat yleisiä ongelmia kaikessa julkisessa tutkimusrahoituksessa, mutta jotkin niistä korostuivat kuudennessa puiteohjelmassa uusien hankemuotojen käyttöönoton ja hyvin suurten hankekonsortioiden hallintoon liittyvien lisääntyneiden yleiskustannusten vuoksi.

Erittäin suositeltavaa on, että osallistujiin suhtaudutaan kaikissa vaiheissa nykyistä luottamuspohjaisemmin. Muutaman huonon esimerkin ei tulisi antaa olla esteenä innovaatioille. Seuraavassa käsitellään yksityiskohtaisemmin tällaisen lähestymistavan osa-alueita.

Kaikissa hankkeen elinkaaren kolmessa keskeisessä vaiheessa – rahoituksen hakeminen, ehdotusten arviointi, rahoitettavien hankkeiden hallinnointi – olisi pyrittävä yksinkertaisuuteen ja joustavuuteen.

Hakuvaiheen osalta suositellaan seuraavaa:

Vaadittavien ehdotusten ei pitäisi olla niin pitkiä kuin nykyisin, eikä niissä pitäisi edellyttää niin yksityiskohtaista tietoa työkokonaisuuksista. Pikemminkin pitäisi keskittyä kumppanuuksien tarkoituksenmukaisuuteen ja varsinkin erityisen innovatiivisten osallistujien mukanaoloon.

Ehdotusten arviointivaiheen osalta suositellaan seuraavaa:

Rahoitusta saamattomien ehdotusten laatijoille tulisi antaa perusteellisempaa ja hyödyllisempää palautetta.

Olisi kokeiltava uutta lähestymistapaa, jossa ehdotuksia ei alkuvaiheessa arvioida kokonaan. Kaikille alkuvaiheen muutaman perustarkastuksen läpäisseille hakemuksille myönnettäisiin kokeiluvaihetta varten pienehkö määrä ”siemenrahoitusta”. Tämän jälkeen onnistuneita tuloksia tuottaneet kokeiluhankkeet valittaisiin täysimääräisen hankerahoituksen piiriin. Hankkeiden rahoittaminen todellisen suoriutumisen pikemminkin kuin lupausten tai maineen perusteella voisi sekä vähentää alkuvaiheen paperityötä että toimia tapana saada mukaan innovatiivisia (pieniä) yrityksiä, jotka muutoin eivät harkitsisi EU-rahoituksen hakemista.

Olisi selvitettävä, voitaisiinko ”Tuleva ja kehitteillä oleva teknologia” -osion avoimessa osuudessa sovelletun kaksivaiheisen arvioinnin käyttöä laajentaa ohjelman muihin osiin – mahdolliset osallistujat toimittavat ensin yleisen hahmotelman hanke-ideastaan ja esittävät yksityiskohtaisemman suunnitelman vasta tultuaan valituksi. Tämä voisi alkuvaiheissa lisätä komission työtaakkaa ja pidentää arviointiprosessia, mutta se keventäisi huomattavasti tutkimusyhteisölle hakemusten laatimisesta aiheutuvaa taakkaa.

Hankkeiden hallinnointivaiheessa suurimpana ongelmana on se, että tutkimusta on tehtävä hyvin tiukasti tietyn aikataulun ja etukäteen lukkoon lyötyjen kumppanuuksien puitteissa. Tästä syystä suositellaan seuraavaa:

Aikaa vievää ja toisinaan ennenaikaista raportointia olisi optimoitava, jotta osallistujat voivat raportoida vasta sitten kun niillä on jotain raportoitavaa.

Tutkimusta olisi voitava suunnata uudelleen eri painopisteisiin, mikäli se osoittautuu toteutuksen aikana tarpeelliseksi.

Vastaavasti olisi sallittava hankkeen aikana suurempi jousto kumppanuuksien kokoonpanossa, esimerkiksi mahdollisuus vaihtaa osallistujia, jos tutkimus lähtee etenemään suuntaan, jossa olisi hyötyä uusista osallistujista tai nykyisten osallistujien vaihtamisesta.

2. YLEISIIN LINJAUKSIIN LIITTYVÄT SUOSITUKSET: EUROOPAN INNOVAATIOIDEN EKOSYSTEEMIN KAUTTA TÄYDET HYÖDYT KASVUNA JA HYVINVOINTINA

Tieto- ja viestintäteknologia on mahdollistava ja kaikkialla vaikuttava teknologia, jonka hyödyt riippuvat dynaamisesta tutkimuksen, kehittämisen ja innovoinnin ekosysteemistä. Pelkkä tutkimuksen ja kehittämisen tarjontapuolen tukeminen, jota myös puiteohjelma edustaa, ei riitä. Lisäksi on välttämätöntä parantaa tutkimuksen ja kehittämisen yhteyksiä Euroopan innovoinnin "ekosysteemiin". Innovointipolitiikassa on samanaikaisesti sekä edistettävä tarjontaa tutkimuksen ja kehittämisen kautta että tuettava kysynnän kehittymistä markkinoilla ja julkisella sektorilla. Toimia tarvitaan samanaikaisesti kansallisella/alueellisella tasolla ja Euroopan tasolla.

Näistä syistä arviointipaneeli omisti suuren osan arvioinnistaan niille tekijöille, jotka määräävät eurooppalaisen tutkimuksen tuloksellisuuden ja vaikuttavuuden. Monet paneelin suosituksista liittyvätkin systeemisiin muutoksiin, jotka ulottuvat puiteohjelman hallinnon ulkopuolelle, mutta liittyvät kuitenkin siihen olennaisesti. Toimia tarvittaisiin usealla alalla, mutta paneeli keskittyi kahteen keskeiseen kysymykseen:

- uusien markkinoiden kehittäminen ja

- eurooppalaisten infrastruktuurien kehittäminen ja yhteentoimivuus.

2.1. Uusien markkinoiden kehittäminen

Innovointi kaipaa uusia pääomainvestointeja. Riskipääomaa on kuitenkin Euroopassa heikommin saatavilla kuin Yhdysvalloissa. Lähes koko kuudennen puiteohjelman ajan yritysten valmistelu- ja käynnistysvaiheen riskipääoman saatavuus oli EU15-alueella suurin piirtein puolet Yhdysvaltain vastaavasta. Lisäksi eurooppalaiset viranomaiset eivät kaikilta osin hyödynnä huomattavaa ostovoimaansa innovaatioiden edistämiseksi innovatiivisten palvelujen ja teknologioiden hankintojen kautta.

Vaikka tietämystä kulkeekin kumpaankin suuntaan EU:n ja Yhdysvaltain välillä, nettovirta kulkee kuitenkin Euroopasta Yhdysvaltoihin. Eli vaikka yritykset usein valitsevatkin Euroopan t&k:nsa sijaintipaikaksi, tutkimustulosten kaupallistaminen tapahtuu monessa tapauksessa Yhdysvalloissa. Tätä suuntausta tukee myös se, että 50 merkittävintä tieto- ja viestintäalan globaalia yritystä on pääsääntöisesti amerikkalaisia tai japanilaisia.

T&k:n ja innovoinnin ekosysteemin parantaminen Euroopassa edellyttää innovatiivisten ratkaisujen kysynnän ja nopeakasvuisten innovatiivisten yritysten rahoituksen lisäämistä.

Innovatiivisten ratkaisujen kysynnän vahvistaminen

Jotta voidaan varmistaa, että t&k-tulokset muuntuvat kasvuksi ja yhteiskunnan hyödyksi, tarvitaan monitahoista ja kysyntäsuuntautunutta tukitoimintaa.

Paneeli suosittelee, että standardointia olisi käytettävä strategisemmin hyödyksi uusien EU:n laajuisten markkinoiden luomisessa. Standardointia tarvitaan vetoavuksi uusille innovaatioille ja luomaan elinkelpoisia markkinoita uusille tuotteille ja palveluille.

Julkisella sektorilla on mahdollisuudet luoda kysyntää innovatiivisille tavaroille ja palveluille. Julkiset hankinnat vastaavat nykyisellään noin 17 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta. Perinteisesti ne ovat olleet yksi innovoinnin ja uuden teknologian käyttöönoton vetureista. Eurooppa jää kuitenkin jälkeen Yhdysvalloista, jossa julkiset hankinnat ovat avainasemassa innovaatioiden kannalta. Puiteohjelmatutkimuksesta voidaan siis saada luotua huomattavasti enemmän arvoa lisäämällä innovaatioiden julkisia hankintoja alueellisella, kansallisella ja EU:n tasolla. Samalla on kuitenkin painotettava, että tutkimuksessa ja innovaatioiden hankinnoissa ei tulisi keskittyä ainoastaan tuotteisiin, vaan myös uusien innovatiivisten palvelujen kehittämiseen.

Komission hiljattain antama tiedonanto esikaupallisista hankinnoista on tervetullut avaus, ja tarvitaankin uusia aloitteita, jotta viranomaiset voisivat hankinnoissaan edistää innovatiivisia tavaroita ja palveluja.

Rahoituksen saatavuuden parantaminen

Eurooppa on Yhdysvaltoja jäljessä yritysten kasvua tukevan rahoituksen saatavuudessa. Euroopassa ei ole saatavilla riittävästi riskipääomaa, ja monet pienten, hyvin innovatiivisten eurooppalaisten yritysten kaupallista potentiaalia omaavat teknologiat ja palvelut houkuttelevatkin yhdysvaltalaisia investointeja. Tätä myötä näiden yritysten kasvuhyödyt karkaavat Euroopasta Yhdysvaltoihin. Euroopan on oltava kilpailukykyinen teknologian kehittämisen lisäksi myös innovointiin ja kasvuun tarvittavan pääoman saatavuudessa. Yritysten kasvu on mahdollistettava eurooppalaisin varoin. Tämä turvaa myös uuden innovatiivisen yrityskannan, joka pystyy osallistumaan puiteohjelmiin. Saatavilla on oltava bisnesenkeleitä, siemenrahaa ja täysimittaista riskipääomaa, jotta innovoinnille ja kasvulle olisi olemassa toimivat rahoitusmarkkinat.

Euroopan yhtenäismarkkinoista on tehtävä bisnesenkeleille ja riskirahoittajille tuloksellisemmat, ja eurooppalaisia investointirahastoja on käytettävä tuloksellisemmin puiteohjelmien innovaatioiden vetoapuna.

2.2. Eurooppalaisten infrastruktuurien, standardien ja yhteentoimivuuden kehittäminen

Rajat ylittävän infrastruktuurin, yhteentoimivuuden ja joissain tapauksissa standardien kehittäminen ovat aloja, joilla EU:n tason toimilla voidaan aikaansaada todellista lisäarvoa.

Joissain tapauksissa markkinat synnyttävät kilpailun kautta tietylle alalle de facto -standardin. Kansalliset säännöt ja käytänteet voivat kuitenkin muodostaa esteen eurooppalaisten ja maailmanlaajuisten standardien kehitykselle. Tämä pirstaloi markkinoita ja estää eurooppalaisia yrityksiä saamasta Euroopan yhtenäismarkkinoista täyttä hyötyä irti.

Silloin kun markkinavoimat eivät saa aikaan standardeja, on laajalti yleisen edun mukaista noudattaa Euroopan tasoisessa standardoinnissa strategisempaa lähestymistapaa, jossa keskitytään yhteentoimivuuteen ja standardien kehittämiseen aloilla, joilla vallitsee vankasti todennettu tarve yhdenmukaisille innovatiivisille palveluille ja Euroopan johtajuudelle.

Suurten alueellisten ja kansallisten sähköisten tutkimusinfrastruktuurien yhteenliittämistä olisi edelleen edistettävä. EU:n laajuisia järjestelmiä ja infrastruktuureja tarvitaan esimerkiksi sähköisessä hallinnossa (erityisesti hankinnoissa), sähköisessä terveydenhuollossa (maiden rajat ylittävät sovellukset), logistiikassa ja liikenteessä. Puiteohjelmassa tehtävää tutkimus- ja kehitystyötä olisi täydennettävä muilla toimilla, erityisesti sekä kansallisen että EU-tason julkisilla hankinnoilla.

[1] http://ec.europa.eu/information_society/eeurope/i2010/index_en.htm.

[2] Neuvoston asetus N:o 1605/2002, annettu 25. kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1).

[3] Komission asetus N:o 2342/2002, annettu 23 päivänä joulukuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä (EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1).

[4] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1982/2006/EY, annettu 18. joulukuuta 2006, Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta (2007–2013) (EUVL L 412, 30.12.2006, s. 1).

[5] http://fp6.cordis.lu/fp6/home.cfm.

[6] http://ec.europa.eu/budget/evaluation/Key_documents/regureq_en.htm.

[7] E. Aho (puheenjohtaja) – Suomen entinen pääministeri ja Suomen itsenäisyyden juhlarahaston SITRAn yliasiamies, M. Cosnard – Nizza-Sophia-Antipolis-yliopiston tekniikan laitoksen professori, INRIA:n hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja, H-O. Henkel – Mannheimin yliopiston professori ja IBM:n entinen Euroopan, Lähi-Idän ja Afrikan toimintojen toimitusjohtaja sekä Saksan teollisuusliiton entinen puheenjohtaja, L. Soete – UNU-MERIT:n johtaja, N. Stame – Rooman La Sapienza -yliopiston yhteiskuntapolitiikan professori ja AIV:n perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja, P. Teli

[pic]ka http://ec.europa.eu/dgs/information_society/evaluation/rtd/fp6_ist_expost/index_en.htm.

[8] Tutkijoiden ja yrittäjien verkostoja, jotka toimivat vuorovaikutuksessa sijoittajien ja markkinoiden kanssa.

[9] Tiedonanto Aloite edelläkävijämarkkinoiden luomiseksi Eurooppaan , KOM(2007) 860.

[10] Tiedonanto Esikaupalliset hankinnat: Innovoinnin edistäminen kestävien ja korkealaatuisten julkisten palvelujen varmistamiseksi Euroopassa, KOM(2007) 799.

[11] Living labit ovat kaupunkitason innovointi- ja kokeilukeskuksia, joita on useimmin käytetty mobiiliteknologian ja -sovellusten alalla ja joissa käyttäjät ja kehittäjät yhdessä luovat ja testaavat ideoita ja tuotteita.