FI Euroopan unionin virallinen lehti C 339/49

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi toimista kaasunsaannin turvaamiseksi ja direktiivin 2004/67/EY kumoamisesta”

KOM(2009) 363 lopullinen – 2009/0108 COD

(2010/C 339/11)

Esittelijä: Sergio Ernesto SANTILLÁN CABEZA

Euroopan unionin neuvosto päätti 4. syyskuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus – Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus toimista kaasunsaannin turvaamiseksi ja direktiivin 2004/67/EY kumoamisesta

KOM(2009) 363 lopullinen.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean työvaliokunta päätti 29. syyskuuta 2009 antaa asian valmistelun ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -erityisjaoston tehtäväksi.

Asian kiireellisyyden vuoksi Euroopan talous- ja sosiaalikomitea nimesi 20.–21. tammikuuta 2010 pitämässään 459. täysistunnossa (tammikuun 20. päivän kokouksessa) yleisesittelijäksi Sergio Ernesto Santillán Cabezan ja hyväksyi seuraavan lausunnon äänin 173 puolesta 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Nykyisten sääntöjen korvaaminen maakaasun saannin turvaamiseksi on osa hätätoimenpidepakettia, joka hyväksytään toimituskatkosten vakavien seurausten vuoksi.

1.2 ETSK hyväksyy asetusehdotuksen, sillä komitea katsoo sen olevan myönteinen askel kohti maakaasun saannin turvaamista EU:ssa.

1.3 Maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä annetun direktiivin 2004/67/EY (1) korvaamiseksi valittu oikeudellinen väline on sopiva, sillä se mahdollistaa nopeamman ja yhtenäisemmän soveltamisen. Ongelman kiireellisyyden ja vakavuuden vuoksi vastuullisten toimijoiden on toteutettava toimenpiteet toimituskatkosten välttämiseksi mahdollisimman nopeasti.

1.4 ETSK pitää myönteisenä sitä, että ehdotuksessa määritellään konkreettiset toimet, jotka vastuullisten toimijoiden on toteutettava (infrastruktuurit, ennaltaehkäisevät toimenpiteet ja hätäsuunnitelmat kriisitilanteiden varalta), sillä tämä vähentää vuonna 2004 annetun direktiivin tarjoamaa harkinnanvaraa.

1.5 Koska komission ehdotuksessa ei esitetä toimivallan jakoa riittävän selvästi, ETSK kehottaa erottamaan viranomaisten (komission ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten) valtuudet selvästi yksityisten yritysten ja organisaatioiden valtuuksista.

1.6 ETSK kiinnittää huomion kuluttajien oikeuksiin, joita ehdotuksessa ei ole huomioitu riittävästi esimerkiksi seuraavien näkökohtien osalta: toimenpiteiden kustannusten vaikutukset tariffeihin, käsitteiden ”kotitalousasiakas” ja ”suojattu asiakas” selkiyttäminen, tiedonsaantioikeus hätätilanteessa jne.

1.7 Kuten kohdassa 5.3 todetaan, asetuksessa on säädettävä seuraamuksista jäsenvaltioille, jotka eivät hoida toimitusvarmuuteen liittyviä velvoitteitaan.

1.8 ETSK vaatii, että kaasun kotitalousasiakkaille ja pienkuluttajille on tarjottava hätätilanteissa erityistä suojelua.

1.9 ETSK katsoo, että kaikkien palveluntarjoajien on oltava poikkeuksetta yhtä lailla vastuussa toimituksista kapasiteettinsa mukaisesti.

1.10 Vaihtoehtoiset kaasuputkihankkeet (kuten Nord Stream tai Nabucco) tarjoavat keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä pysyviä ratkaisuja, mutta ennen kuin ehdotetun asetuksen toimenpiteet tulevat kaikilta osin voimaan, on hyväksyttävä toimenpiteitä, joilla estetään tammikuun 2009 kriisin toistuminen.

1.11 ETSK korostaa, että kolmannen energiapaketin toimenpiteet on pantava mahdollisimman pian täytäntöön. Tällaisia toimenpiteitä ovat muun muassa energiaa koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien laatiminen energiaköyhyyden torjumiseksi, sääntelyviranomaisten riippumattomuuden varmistaminen ja muita heikommassa asemassa olevien käyttäjien suojelu.

1.12 ETSK kehottaa käynnistämään keskustelun energiamarkkinoiden vapauttamisesta. Se on ollut tähän asti EU:lle keskeinen politiikanala, sillä toimituslähteiden monipuolistamista ja toimitusten turvaamista koskevaa tavoitetta ei ole saavutettu. Lisäksi vapauttamisen seurauksena on kadonnut monia ammattitaitoa vaativia työpaikkoja.

1.13 On korostettava, että ehdotetun asetuksen ja muiden hyväksyttyjen toimenpiteiden tehokkuus riippuu pohjimmiltaan EU:n jäsenvaltioiden yhteisvastuusta ja halusta tehdä yhteistyötä.

1.14 On myös tärkeää vahvistaa komission valtaa koordinoida toimenpiteitä hätätilanteessa; tällöin vältetään yksipuoliset päätökset, jotka heikentävät EU:n asemaa kolmansiin maihin nähden.

2. Ehdotetun asetuksen perustelut

2.1 Neljäsosa kaikesta EU:ssa kulutetusta energiasta on kaasua, ja siitä 58 prosenttia on tuontikaasua. Tuontikaasusta 42 prosenttia on peräisin Venäjältä, ja noin 80 prosenttia EU:hun tuodusta venäläisestä kaasusta kulkee Ukrainan läpi (300–350 kuutiometriä päivässä). EU:n kaikissa kahdeksassa uudessa itäeurooppalaisessa jäsenvaltiossa riippuvuus Venäjän kaasusta on keskimäärin 77 prosenttia (komission valmisteluasiakirja SEC(2009) 977 final). Koska Euroopan unioni on hyvin riippuvainen ulkopuolisista energialähteistä, EU:ssa on kannettu jo vuosien ajan huolta kaasun toimitusvarmuudesta. Tästä syystä laadittiin vuonna 2004 annettu direktiivi (1). Vuonna 2006 venäläisen Gazpromin ja ukrainalaisen Naftogazin välinen kiista johti tilapäiseen toimituskatkokseen.

2.2 Komissio julkaisi 13. marraskuuta 2008 tiedonannon (KOM(2008) 769 lopullinen), jossa käsiteltiin vuonna 2004 annetun direktiivin soveltamista ja tuotiin esiin muutosten tarve.

2.3 Tammikuun 1. päivänä 2009, keskellä talvea, Gazprom katkaisi uudelleen Ukrainan kautta kulkevat kaasutoimitukset. Tämä aiheutti vakavan tilanteen 18:ssa Euroopan maassa. Vaikka kyse olikin periaatteessa kaasun hintaa koskevasta kaupallisesta kiistasta, Euroopan komission oli ryhdyttävä aktiivisiin toimiin kiistan seurauksien vuoksi ja siksi, että kiista vaikutti myös moniin EU:n jäsenvaltioihin. Konflikti päättyi, kun yhtiöt allekirjoittivat (19. tammikuuta 2009) sopimuksen, mutta sen kesto, sen aiheuttama suuri vahinko ja EU:n voimakas riippuvuus venäläisestä kaasusta saivat hälytyskellot soimaan Euroopan unionissa.

2.4 Kaasukiistaa käsiteltiin huippukokouksessa (”Maakaasua Euroopalle: turvallisuus ja yhteistyö”, Sofia, huhtikuu 2009). Siihen osallistui Kaspianmeren, Keski-Aasian, Mustanmeren ja Balkanin alueiden maiden sekä Yhdysvaltojen, Venäjän ja Euroopan unionin edustajia. Tässä lausunnossa käsitellyllä asetusehdotuksella pyritään ratkaisemaan havaitut ongelmat, kuten se, että jäsenvaltioiden välinen koordinointi on puutteellista ja ettei eri vastuullisten toimijoiden velvoitteita ole määritelty riittävän tarkasti. Osittaisten muutosehdotusten asemesta on siis osuvasti päädytty korvaamaan vuonna 2004 annettu direktiivi kokonaisuudessaan.

3. Ehdotetun asetuksen sisältö

3.1 Vastuu toimitusvarmuudesta

3.1.1 Kaasunsaannin varmistaminen kuuluu maakaasuyhtiöille, jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, kaasua käyttäville teollisuusasiakkaille ja komissiolle niiden vastuualueiden mukaisesti (3 artiklan 1 kohta). Toimijoiden on tehtävä keskenään laajaa yhteistyötä.

3.1.2 Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on laadittava 12 kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulosta ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä koskeva toimintasuunnitelma sekä hätäsuunnitelma kuultuaan asianosaisia ja vaihdettuaan tietoja muiden kansallisten viranomaisten ja komission kanssa. Komissio voi kaasusiirtoverkonhaltijoiden eurooppalaista verkostoa (ENTSO-G) ja energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastoa (ACER) kuultuaan suositella yhteisen aluetason suunnitelman laatimista.

3.1.3 Toimitusvarmuuden turvaamiseen liittyvien menettelyjen on oltava selkeästi määriteltyjä, avoimia, oikein suhteutettuja, syrjimättömiä ja todennettavissa olevia, eivätkä ne saa perusteettomasti vääristää kilpailua tai sisämarkkinoiden toimintaa (3 artiklan 5 kohta).

3.2 Ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä koskeva toimintasuunnitelma

3.2.1 Ennaltaehkäisysuunnitelmaan on sisällytettävä toimenpiteet infrastruktuurivaatimusten täyttämiseksi, riskinarviointi, ennaltaehkäisevät toimet ja tiedot asiaan liittyvistä julkisen palvelun velvoitteista. Ennaltaehkäisysuunnitelma on päivitettävä joka toinen vuosi (5 artikla).

3.2.2 Toimitusinfrastruktuuri: On varmistettava, että suurimman kaasuinfrastruktuurin häiriötilanteessa jäljelle jäävän infrastruktuurin kapasiteetti riittää tarvittavan kaasumäärän toimittamiseen laskelmassa huomioidun alueen kokonaiskaasukysynnän tyydyttämiseksi 60 päivän ajanjaksona, jona kaasun kysyntä on poikkeuksellisen suurta ja joka ajoittuu tilastollisesti viime vuosien kylmimmälle ajanjaksolle (6 artiklan 1 kohta). N-1-indikaattori kuvaa kaasuinfrastruktuurin kykyä toimittaa kaasua laskelmassa huomioidulle alueelle enimmäiskysynnän tyydyttämiseksi tilanteessa, jossa suurin yksittäinen infrastruktuuri on poissa käytöstä (ehdotuksen liite 1).

3.2.3 Toimenpiteet toimitusten turvaamiseksi: Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava kaasutoimitukset jäsenvaltion suojatuille asiakkaille (kotitalousasiakkaat, oppilaitokset, sairaalat jne.) syrjimättä ketään niistä ja aiheuttamatta kohtuutonta taakkaa uusille markkinatulokkaille ja pienyrityksille (7 artikla).

3.2.4 Riskinarviointi: Viranomaisten on arvioitava riskit tiettyjä vaatimuksia noudattaen (8 artikla).

3.3 Hätäsuunnitelma ja kriisitasot

3.3.1 Ehdotetussa asetuksessa vahvistetaan hätäsuunnitelman sisältö. (Siinä on määriteltävä muun muassa kunkin vastuullisen toimijan velvollisuudet, kriisitilanteessa noudatettavat menettelyt ja valtioiden väliset yhteistyömekanismit.) Hätäsuunnitelma perustuu kriisitasoihin. Ne riippuvat uhkan vakavuudesta, ja niitä on kolme: ennakkovaroitustaso, hälytystaso ja hätätilataso (9 artiklan 1 ja 2 kohta).

3.3.2 Komissiolla on laajat toimintavaltuudet, sillä se voi tarkistaa, että ”– – hätätilan julistus on perusteltu eikä aiheuta perusteetonta haittaa maakaasuyhtiöille ja sisämarkkinoiden toiminnalle”. Komissio voi lisäksi pyytää toimivaltaista viranomaista tekemään muutoksia sellaisiin toimenpiteisiin, joista aiheutuu kohtuuton rasite, ja lakkauttamaan hätätilan, jos sen julistaminen ei ole perusteltua (9 artiklan 6 kohta).

3.3.3 Komissio voi julistaa yhteisötason hätätilan (muun muassa) toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä, ja komission on määriteltävä toimenpiteen maantieteellinen laajuus. Komission päätehtävänä on koordinoida toimivaltaisten viranomaisten toimia, ja sen apuna toimii kaasualan koordinointiryhmä (10 artiklan 1 kohta).

3.4 Kaasualan koordinointiryhmä

3.4.1 Kaasualan koordinointiryhmä perustettiin vuonna 2004 annetun direktiivin nojalla. Se koostuu toimivaltaisten viranomaisten, ACERin, ENTSO-G:n sekä ”kyseisten toimialojen ja asianomaisten asiakkaiden eturyhmittymien edustajista”. Komissio päättää ryhmän kokoonpanosta ja toimii ryhmän puheenjohtajana (11 artikla).

3.4.2 Kaasualan koordinointiryhmän tehtävänä on auttaa komissiota toteuttamaan asetuksessa säädetyt toimenpiteet.

3.5 Tiedonvaihto

3.5.1 Kansallisessa hätätilanteessa toimivaltaisella viranomaisella on oltava päivittäin käytössään tiedot muun muassa virtaavan kaasun määrästä tuntia kohden kaikissa rajatylittävissä tulo- ja lähtöpisteissä, ja yhteisön hätätilanteessa komissiolla on oikeus pyytää toimivaltaista viranomaista toimittamaan monenlaisia tietoja (muun muassa toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevat tiedot) (12 artiklan 1–5 kohta).

3.5.2 Komissiolle on myös ilmoitettava kolmansien maiden kanssa tehdyistä hallitustenvälisistä sopimuksista ja kaupallisista toimitussopimuksista (12 artiklan 6 kohta). Lisäksi ehdotetussa asetuksessa säädetään tietojen julkaisemisesta vuosittain (13 artikla).

4. Yleistä

4.1 Vuonna 2004 annetun direktiivin korvaaminen on osa toimenpidekokonaisuutta, joka hyväksytään toimitusvarmuuden turvaamiseksi. Siihen kuuluvat muun muassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/73/EY maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 713/2009 energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta sekä nk. kolmas energia-alan sisämarkkinapaketti. (2) Kaikkien näiden toimenpiteiden tiukka ja täsmällinen toteuttaminen on hyvin tärkeää.

4.2 ETSK kannattaa ehdotettua asetusta ja pitää sitä edellä esitetyn perusteella välttämättömänä. ETSK katsoo, että säädös on syytä laatia asetuksen muotoon, koska se mahdollistaa toimenpiteiden nopean voimaantulon ja säädöksen yhtenäisen soveltamisen.

4.3 ETSK:n mielestä on hyvä, että ehdotuksella lisätään olennaisesti koordinointia hätätilanteissa ja vähennetään nykyistä harkinnanvaraa. Ehdotuksella lisätään komission valtuuksia, mikä on myönteinen asia.

4.4 Lisäksi ETSK pitää erittäin myönteisenä sitä, että erilaisten kriittisten tilanteiden varalle laaditaan yksityiskohtaiset suunnitelmat ja vahvistetaan tarkat toimenpiteet, ja toteaa, että niiden täytäntöönpano edellyttää vastuullisilta toimijoilta huomattavaa määrää henkilöstöä ja aineellisia resursseja.

4.5 Myönteistä on myös se, että ehdotuksessa määritellään vastuullisten toimijoiden konkreettiset velvollisuudet infrastruktuurien alalla viittaamalla konkreettiseen vaaratilanteeseen (N–1-periaate). Samalla on korostettava, että infrastruktuurien rakentamisesta, jota asetuksen noudattaminen edellyttää, aiheutuu tietyille jäsenvaltioille suuret kustannukset.

5. Erityistä

5.1 Komitea katsoo, että ehdotetun asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten vastuut ja valtuudet on erotettava yksityisten yritysten ja organisaatioiden vastuista ja valtuuksista. Komitea ehdottaakin tekstin uutta muotoilua, josta käy selvästi ilmi seuraavaa:

— Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja komissio huolehtivat kaasun toimitusvarmuudesta omien vastuualueidensa mukaisesti.

— Maakaasuyhtiöiden ja kaasua käyttävien teollisuusasiakkaiden on tehtävä yhteistyötä ja noudatettava toimenpiteitä, joista toimivaltaiset viranomaiset ovat päättäneet.

5.2 ETSK katsoo, että ehdotetussa asetuksessa (ja pantaessa asetusta täytäntöön kussakin jäsenvaltiossa) on otettava nykyistä ponnekkaammin huomioon kuluttajien oikeudet vähintään joidenkin seuraavien seikkojen osalta:

a) Tariffit – Koska ainakin osa toimenpiteiden kustannuksista voidaan siirtää kuluttajien maksettaviksi tariffien muodossa, on hyvä palauttaa mieliin, että demokraattisissa yhteiskunnissa viranomaisten on otettava huomioon käyttäjien taloudelliset ja sosiaaliset olosuhteet tehdessään asiaa koskevia päätöksiä.

b) Käsitteet ”kotitalousasiakas” ja ”suojattu asiakas” on selkiytettävä, sillä niitä kuvataan ehdotuksessa vain yleisesti (johdanto-osan 18 kappaleessa, jossa mainitaan oppilaitokset ja sairaalat). Ehdotukseen on sisällytettävä nykyistä seikkaperäisempi luettelo, vaikka se ei olisikaan tyhjentävä.

c) Tiedonsaantioikeus – Kuluttajien on saatava täsmällistä tietoa viranomaisten hyväksymistä toimenpiteistä, tilanteen kehitysennusteista, tahoista, joihin heidän on otettava yhteyttä, jne. Ehdotuksessa ei mainita näitä näkökohtia.

5.3 ETSK:n mielestä on varmistettava, kuten ehdotetussa asetuksessa todetaan, että kaikki jäsenvaltiot kykenevät takaamaan toimitukset loppuasiakkailleen vuoteen 2014 asti. Tätä varten niiden on järjestettävä tai luotava N–1-verkko tai järjestettävä vastaavanlainen varastointikapasiteetti. Jäsenvaltiot laativat vuosina 2011 ja 2014 raportit tämän tason saavuttamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. Ellei jokin jäsenvaltio saavuta kyseistä tasoa, muut jäsenvaltiot vapautetaan velvoitteesta toimittaa kaasua kaasunsaannin vaikeutuessa.

5.4 ETSK katsoo, että kotitalousasiakkaille ja pienkuluttajille on tarjottava toimitushäiriöiden yhteydessä erityissuojelua. Niinpä kaikkien jäsenvaltioiden on sitouduttava takaamaan kaasutoimitukset ja lämmitys voimassa olevien sääntöjen mukaisesti.

5.5 ETSK katsoo, että kaasunsaannin vaikeutuessa kaikilla kaasupalvelujen tarjoajilla tulee olla yhdenvertainen velvollisuus ryhtyä tarvittaviin hätätoimenpiteisiin. Vain tällä tavoin EU:n kaasumarkkinoilla voidaan taata pitkän aikavälin tasavertaiset ja syrjimättömät toimintaedellytykset. Euroopan komission ehdotuksessa mainitut, uusia markkinatulokkaita ja pienyrityksiä koskevat poikkeukset (7 artiklan 3 kohta) on poistettava.

5.6 Käynnissä onkin vaihtoehtoisia kaasuputkihankkeita, jotka tarjoavat keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä pysyviä ratkaisuja. Marraskuun 5. päivänä 2009 Ruotsin ja Suomen hallitukset (ja jo sitä ennen Tanskan hallitus) hyväksyivät Nord Stream -kaasuputken rakentamisen. Nord Stream muodostuu kahdesta rinnakkaisesta kaasuputkesta, jotka kuljettavat kaasua Itämeren kautta Venäjältä Saksaan. Putki on määrä ottaa käyttöön vuosina 2011–2012. Nabucco-hanketta puolestaan johtaa itävaltalaisyhtiö OMV, ja EU ja Yhdysvallat tukevat sitä. Nabucco-putken on määrä kuljettaa kaasua Eurooppaan Kaspianmeren, Keski-Aasian ja Lähi-idän alueilta kulkematta Venäjän kautta. Se kilpailee South Stream -putken (Gazprom, ENI) kanssa, joka kuljettaa venäläistä kaasua Bulgariaan ja muihin osiin Eurooppaa. Koska ehdotetun asetuksen mukaiset toimenpiteet tulevat kuitenkin voimaan vasta vuonna 2011, on aiheellista kantaa huolta kaasun toimitusvarmuudesta lähitulevaisuudessa, varsinkin talvella. ETSK luottaa siihen, että EU:n ja jäsenvaltioiden viranomaiset toteuttavat ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä välttääkseen tammikuun 2009 kriisin toistumisen. Yksi harkitsemisen arvoinen vaihtoehto voisi olla se, että perustettaisiin kriisiyksikkö, joka kykenisi toteuttamaan toimenpiteitä nopeasti.

5.7 ETSK viittaa ehdotukselle asetettuun tavoitteeseen ja korostaa EU:n ja Venäjän Moskovassa 16. marraskuuta 2009 allekirjoittaman, toimitusongelmien ennakkovaroitusjärjestelmää koskevan sopimuksen (early warning system) merkitystä sekä molempien sopijapuolten halukkuutta tehdä energia-alan yhteistyötä, josta sovittiin Tukholmassa 18. marraskuuta 2009 pidetyssä huippukokouksessa.

5.8 Kolmannessa energian sisämarkkinapaketissa hyväksytyt toimenpiteet täydentävät nyt ehdotetun asetuksen toimenpiteitä, ja siksi on tärkeää, että ne pannaan täytäntöön. Tällaisia toimenpiteitä ovat etenkin energiaa koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien laatiminen energiaköyhyyden torjumiseksi, sääntelyviranomaisten riippumattomuuden varmistaminen ja muita heikommassa asemassa olevien käyttäjien suojelu kieltämällä yhteyden katkaisu kriittisinä ajanjaksoina.

5.9 ETSK katsoo, että EU:n asiaankuuluvien poliittisten elinten on harkittava uudelleen kaasumarkkinoiden vapauttamista koskevaa politiikkaansa, sikäli kuin se on ristiriidassa toimitusvarmuuden takaamisen kanssa. Muun muassa Evert Faber van der Meulen (EU-tutkimuskoordinaattori, Leidenin yliopisto) arvostelee komission mieltymystä markkinoiden vapauttamiseen ja katsoo, että vapauttamista olisi pidettävä vain pitkän aikavälin tavoitteena. (Ks. Gas Supply and EU–Russia Relations [Kaasutoimitukset ja EU:n ja Venäjän suhteet].) Muutamat kokemukset ovat osoittaneet, ettei markkinoiden sääntelyn purkaminen ole lisännyt investointeja puhtaaseen energiaan eikä monipuolistanut hankintalähteitä. Vrt. esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan tilanne, jota on kuvattu Financial Timesissa 12. lokakuuta 2009 ilmestyneessä artikkelissa U-turn urged on UK energy policy (Yhdistyneen kuningaskunnan energiapolitiikan suuntaa muutettava) seuraavasti: ”Hallituksen kaksikymmenvuotisen, yhdet vapaimmista energiamarkkinoista luoneen politiikan täydellistä suunnanmuutosta esitettiin, kun ilmastonmuutoskomitea, jonka puheenjohtajana toimii Adair Turner, tuli siihen tulokseen, etteivät sääntelemättömät markkinat ole tuottaneet tarvittavia investointeja vähäpäästöiseen energiateknologiaan eivätkä ole monipuolistaneet toimituslähteitä.” Lisäksi energia-alaa vapautettaessa ja yksityistettäessä on menetetty monia ammattitaitoa vaativia työpaikkoja. Arvioiden mukaan sähkömarkkinoiden vapauttamisen seurauksena 15 jäsenvaltion EU:ssa on menetetty 34 prosenttia alan työpaikoista (esimerkkejä jäsenvaltiokohtaisesti menetetyistä työpaikoista: Saksa 34 %, Italia 40 %, Alankomaat 39 %, Espanja 34 %, Ruotsi 33 %). Kaasualalta työpaikkoja on kadonnut 12 jäsenvaltiossa (Tšekki, Tanska, Saksa, Espanja, Italia, Latvia, Liettua, Unkari, Itävalta, Portugali, Slovenia, Suomi) neljässä vuodessa 12 prosenttia. (Hermann, C. ja R. Atzmüller (2008): Liberalisation and Privatisation of Public Services and the Impact on Employment, Working Conditions and Labour Relations [Julkisten palvelujen vapauttaminen ja yksityistäminen ja sen vaikutus työllisyyteen, työehtoihin ja työmarkkinasuhteisiin], Transfer, kesä 2008, osa 14, nro 2, s. 303.)

5.10 ETSK korostaa, että asian monitahoisuuden ja strategisen merkityksen vuoksi jäsenvaltioiden on tehtävä toimitusvarmuutta koskevia keskeisiä päätöksiä, jotka täydentävät tätä ehdotusta, kuten päätöksiä liikenneverkoista, uusiutuvasta energiasta ja energian säästämisestä. Vuoden 2009 kriisi toi selvästi esiin sen, että EU:n on varauduttava hätätilanteeseen lisäämällä yhteisvastuuta ja yhteistyötä. Käsillä oleva asetus on huomattava askel tähän suuntaan, mutta sen vaikutukset riippuvat siitä, noudatetaanko sitä tinkimättömästi ja pannaanko se täytäntöön aikataulun mukaisesti.

Bryssel 20. tammikuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) EUVL L 127, 29.4.2004, s. 92.

(2) EUVL L 211, 14.8.2009, s. 94 ja EUVL L 211, 14.8.2009, s. 1.