Neuvoston 23 päivänä maaliskuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 20/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maantieliikenteen liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden työajan järjestämisestä



Virallinen lehti nro C 142 , 15/05/2001 s. 0024 - 0032



Neuvoston 23 päivänä maaliskuuta 2001 vahvistama Yhteinen Kanta (EY) N:o 20/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/.../EY antamiseksi maantieliikenteen liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden työajan järjestämisestä (2001/C 142/04) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan ja 137 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), sekä katsovat seuraavaa: (1) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3820/85(4) vahvistetaan kuljettajien ajo- ja lepoaikoja koskevat yhteiset säännöt. Kyseisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävät muut maantieliikenteen työaikoja koskevat seikat. (2) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY(5) perusteella voidaan työajan järjestämisestä antaa tarkempia määräyksiä. Koska tämä direktiivi on alakohtainen säädös, sen säännökset ovat ensisijaisia direktiiviin 93/104/EY nähden viimeksimainitun direktiivin 14 artiklan mukaisesti. (3) Työmarkkinaosapuolet eivät ole sitkeistä neuvotteluista huolimatta päässeet yhteisymmärrykseen maantieliikenteen liikkuvia työntekijöitä koskevasta kysymyksestä. (4) Siksi on tarpeen antaa joukko yksityiskohtaisempia määräyksiä maantieliikenteen työajasta liikenneturvallisuuden sekä asianomaisten henkilöiden terveyden ja turvallisuuden varmistamiseksi. (5) Suunnitellun toiminnan tavoitteita ei toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. (6) Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tai sen asemesta kansainvälisessä maantieliikenteessä toimivien ajoneuvojen miehistöjen työstä tehdyn eurooppalaisen sopimuksen (AETR:n) soveltamisalaan kuuluvien, maantieliikenteen liikkuvien tehtävien suorittamiseen osallistuvat liikkuvat työntekijät, jotka ovat johonkin jäsenvaltioon sijoittautuneen kuljetusyrityksen palveluksessa. (7) Olisi täsmennettävä, että tämän alakohtaisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät liikkuvat työntekijät, jotka eivät ole itsenäisiä kuljettajia, saavat direktiivissä 93/104/EY säädetyn perusturvan. Perusturvaan sisältyvät voimassa olevat säännöt riittävästä levosta, keskimääräisestä viikoittaisesta enimmäistyöajasta ja vuosilomasta sekä tietyistä yötyöntekijöitä koskevista perussäännöksistä, esimerkiksi terveystarkastuksista. (8) Koska itsenäiset kuljettajat kuuluvat asetuksen (ETY) N:o 3820/85 soveltamisalaan mutta eivät direktiivin 93/104/EY soveltamisalaan, heidät olisi jätettävä väliaikaisesti tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Komission tulisi arvioida, mitä seurauksia on siitä, että nämä on väliaikaisesti jätetty soveltamisalan ulkopuolelle. (9) Tässä direktiivissä olevat määritelmät eivät saa muodostaa ennakkotapausta työaikaa koskevan muun yhteisön lainsäädännön kannalta. (10) Liikenneturvallisuuden parantamiseksi, kilpailun vääristymisen estämiseksi ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien liikkuvien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden takaamiseksi kyseisten työntekijöiden olisi tunnettava tarkasti, mikä maantieliikenteen alan toimintojen suorittamiseen käytetty aika katsotaan työaikaan kuuluvaksi ja mikä työaikaan kuulumattomaksi eli tauoksi, lepoajaksi tai päivystysajaksi. Kyseisillä työntekijöillä olisi oltava oikeus päivittäiseen ja viikoittaiseen vähimmäislepoaikaan sekä asianmukaisiin taukoihin. Lisäksi on tarpeen vahvistaa viikoittaisten työtuntien enimmäismäärä. (11) Tutkimukset ovat osoittaneet, että ihmisen elimistö on yöllä herkempi ympäristön häiriötekijöille ja tietyille raskaille työjärjestelyille ja että pitkät yötyöjaksot voivat olla haitallisia työntekijöiden terveydelle ja vaarantaa sekä heidän turvallisuutensa että yleisen liikenneturvallisuuden. (12) Tämän vuoksi on tarpeen rajoittaa yötyöaikaa ja säätää, että yötyötä tekevien ammattikuljettajien on saatava asianmukainen korvaus työstään ja että heidän koulutusmahdollisuutensa eivät saa kärsiä. (13) Työnantajien olisi pidettävä kirjaa liikkuviin työntekijöihin sovellettavan keskimääräisen viikoittaisen enimmäistyöajan ylityksistä. (14) Muun kuin säännöllisen kansainvälisen ja kansallisen matkustajaliikenteen ajoaikaa koskevan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 muita kuin säännöllistä liikennettä koskevia säännöksiä on voitava edelleen soveltaa. Kyseisiä kuljetuksia suorittavien kuljettajien työaika voi tietyin edellytyksin ylittää tässä direktiivissä tavaraliikenteelle ja säännölliselle matkustajaliikenteelle säädetyn viikoittaisen enimmäistyöajan. (15) Komission olisi valvottava tämän direktiivin täytäntöönpanoa ja seurattava alan kehitystä jäsenmaissa sekä toimitettava Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomus sääntöjen soveltamisesta sekä yötyötä koskevien säännösten vaikutuksista. (16) On tarpeen säätää, että jäsenvaltiot ja alan työmarkkinaosapuolet voisivat päättää tapauskohtaisesti poikkeuksista tiettyihin säännöksiin. Tällaisissa poikkeustapauksissa asianomaisten työntekijöiden olisi pääsääntöisesti saatava vastaava korvaava lepoaika, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tavoitteena on säätää työaikajärjestelyjä koskevista vähimmäisvaatimuksista maantieliikenteen alalla liikkuvaa työtä ammattimaisesti tekevien henkilöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi sekä maantieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi ja kilpailuolosuhteissa ilmenevien erojen pienentämiseksi edelleen. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten palveluksessa oleviin liikkuviin työntekijöihin, jotka osallistuvat asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tai sen asemesta AETR-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvan maantieliikenteen harjoittamiseen. Komissio esittää viimeistään ...(6) Euroopan parlamentille ja neuvostolle arvion siitä, mitä seurauksia on siitä, että itsenäiset kuljettajat on väliaikaisesti jätetty tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Tällöin arvioidaan erityisesti sitä, miten itsenäisten kuljettajien jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle vaikuttaa liikenneturvallisuuteen, kilpailun edellytyksiin, ammattikunnan rakenteeseen sekä sosiaalisiin näkökohtiin. Sen mukaan, mitkä ovat tämän arvion tulokset, komissio tekee, jos se on aiheellista, ehdotuksen edellytyksistä, joilla tämän direktiivin säännöksiä viimeistään ...(7) alkaen sovelletaan itsenäisiin kuljettajiin, joita koskevaa määritelmää on täsmennettävä. 2. Direktiivin 93/104/EY säännöksiä sovelletaan liikkuviin työntekijöihin, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. 3. Siltä osin kuin tässä direktiivissä on maantieliikenteen tehtäviä suorittaviin liikkuviin työntekijöihin sovellettavia erityissäännöksiä, tällä direktiivillä on direktiivin 93/104/EY 14 artiklan mukaisesti etusija kyseisen direktiivin asiaa koskeviin säännöksiin nähden. 4. Tämä direktiivi täydentää asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännöksiä sekä tarvittaessa AETR-sopimuksen määräyksiä, joilla on etusija tämän direktiivin säännöksiin nähden. 3 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "työajalla" työn aloittamisen ja lopettamisen välistä aikaa, jona liikkuva työntekijä on työpaikallaan, on työnantajan käytettävissä ja suorittaa tämän määräämiä tehtäviä tai toimintoja eli: - kaikkiin maantieliikenteen tehtäviin käytettyä aikaa. Näitä tehtäviä ovat esimerkiksi ajoneuvon ajaminen, lastaus ja purkaminen, matkustajien auttaminen ajoneuvoon nousemisessa tai siitä poistumisessa, puhdistustyöt ja tekninen huolto sekä kaikki muut tehtävät, joilla pyritään varmistamaan ajoneuvon, lastauksen ja matkustajien turvallisuus, - ajanjaksoja, jolloin liikkuvan työntekijän on oltava työpaikallaan valmiina aloittamaan työnsä eikä hän työnantajansa ohjeiden mukaisesti voi käyttää vapaasti aikaansa, erityisesti odotusaikana lastauksen ja purkamisen yhteydessä, kun näiden ennakoitu kesto ei ole ennalta tiedossa eli joko ennen lähtöä tai juuri ennen kyseisen ajanjakson tosiasiallista alkamista tai työmarkkinaosapuolten kanssa neuvoteltujen ja/tai jäsenvaltioiden lainsäädännössä määriteltyjen yleisten ehtojen mukaisesti. Työaikana ei pidetä 5 artiklassa tarkoitettuja taukoja, 6 artiklassa tarkoitettua lepoaikaa sekä, rajoittamatta sellaisen jäsenvaltioiden lainsäädännön tai sellaisten työmarkkinaosapuolten sopimusten soveltamista, joiden mukaan tällaisista ajanjaksoista on maksettava korvaus tai niitä on rajoitettava, tämän artiklan b alakohdassa tarkoitettua varallaoloaikaa; b) "varallaoloajalla": - taukoihin ja lepoaikaan kuulumattomia ajanjaksoja, jolloin liikkuva työntekijä ei ole velvollinen olemaan työpaikallaan mutta jolloin hänen on oltava käytettävissä, jos hänet mahdollisesti kutsutaan aloittamaan ajaminen tai jatkamaan sitä tai suorittamaan muita työtehtäviä. Erityisesti varallaoloaikana pidetään ajanjaksoja, jolloin liikkuva työntekijä saattaa lautalla tai junalla kuljetettavaa ajoneuvoa, sekä rajoilla vietettyjä tai liikennekielloista aiheutuvia odotusaikoja. Näiden ajanjaksojen ja niiden ennakoidun keston on oltava etukäteen liikkuvan työntekijän tiedossa eli joko ennen lähtöä tai juuri ennen tarkasteltavan ajanjakson tosiasiallista alkamista tai työmarkkinaosapuolten välillä neuvoteltujen ja/tai jäsenvaltioiden lainsäädännössä määriteltyjen yleisten ehtojen mukaisesti, - ryhmissä ajavien liikkuvien työntekijöiden osalta kuljettajan vieressä tai makuualustalla vietettyä aikaa ajoneuvon ollessa liikkeellä; c) "työpaikalla": - sen yrityksen sijaintipaikkaa, jonka palveluksessa liikkuva työntekijä suorittaa työtehtäviään, - ajoneuvoa, jota liikkuva työntekijä käyttää suorittaessaan työtehtäviään, - mitä tahansa muuta paikkaa, jossa harjoitetaan kuljetusten suorittamiseen liittyvää toimintaa; d) "liikkuvilla työntekijöillä" liikkuvaan henkilöstöön kuuluvia työntekijöitä, mukaan lukien harjoittelijat ja oppisopimuskoulutuksessa olevat, jotka ovat maantieliikenteen matkustaja- tai tavarakuljetusta toisten lukuun tai omaan lukuunsa harjoittavan yrityksen palveluksessa; e) "itsenäisellä kuljettajalla" henkilöä, jonka pääasiallisena ammattitoimintana on matkustajien tai tavaroiden kuljettaminen maantieliikenteessä asiakkaan pyynnöstä; f) "viikolla" ajanjaksoa, joka alkaa kello 00.00 maanantaina ja päättyy kello 24.00 sunnuntaina; g) "yöajalla" vähintään neljän tunnin mittaista ajanjaksoa, siten kuin se on määritelty kansallisessa lainsäädännössä, kello 00.00 ja kello 07.00 välisenä aikana; h) "yötyöllä" työtä, joka tehdään yöaikaan. 4 artikla Viikoittainen enimmäistyöaika Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta: a) keskimääräinen viikoittainen työaika ei ylitä 48:aa tuntia. Yhden viikon enimmäistyöaika voi olla enintään 60 tuntia, edellyttäen että neljän kuukauden ajalta laskettu keskiarvo ei ylitä 48:aa viikkotuntia. Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 olevan 6 artiklan 1 kohdan neljännen ja viidennen alakohdan säännöksillä tai tarvittaessa AETR-sopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen neljännen kohdan määräyksillä on etusija tämän direktiivin säännöksiin nähden, edellyttäen että asianomaisten kuljettajien keskimääräinen viikoittainen 48 tunnin työaika ei ylity neljän kuukauden jaksolla; b) työaika muodostuu eri työnantajien palveluksessa tehtyjen työtuntien yhteismäärästä. Työnantajan on pyydettävä liikkuvalta työntekijältä kirjallisesti laskelma toisen työnantajan palveluksessa työskennellystä ajasta. Liikkuvan työntekijän on annettava kyseiset tiedot kirjallisesti. 5 artikla Tauot 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liikkuvat työntekijät eivät missään tapauksessa työskentele pidempään kuin kuusi tuntia yhtäjaksoisesti ilman taukoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 säädetyn tai sen asemesta AETR-sopimuksessa määrätyn suojan tason varmistamista. Työaika on keskeytettävä vähintään 30 minuutin mittaisella tauolla, jos kokonaistyöaika on vähintään kuusi ja enintään yhdeksän tuntia, ja vähintään 45 minuutin tauolla, jos kokonaistyöaika on pitempi kuin yhdeksän tuntia. 2. Tauot voidaan jakaa vähintään 15 minuutin pituisiksi erillisiksi jaksoiksi. 6 artikla Lepoaika Tässä direktiivissä oppisopimuskoulutuksessa olevia ja harjoittelijoita koskevat samat lepoaikaa koskevat asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännökset tai sen asemesta AETR-sopimuksen määräykset kuin muita liikkuvia työntekijöitä. 7 artikla Yötyö 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että: - yötyötä tehtäessä päivittäinen työaika on enintään kymmenen tuntia kullakin 24 tunnin ajanjaksolla; - yötyö korvataan kansallisten säännösten, työehtosopimusten, työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten ja/tai kansallisen käytännön mukaisesti edellyttäen, että tällainen korvaaminen ei ole omiaan vaarantamaan liikenneturvallisuutta. 2. Viimeistään ...(8) komissio arvioi 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti laatimansa selvityksen puitteissa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten vaikutuksia. Komissio liittää tarvittaessa kyseiseen selvitykseen aiheelliset ehdotukset. 3. Komissio esittää ammattikuljettajien, mukaan lukien yötyötä tekevät, koulutukseen liittyviä säännöksiä koskevan direktiiviehdotuksen, jossa määritellään koulutuksen yleiset periaatteet. 8 artikla Poikkeukset 1. Poikkeuksia 4 ja 7 artiklasta voidaan myöntää lailla, asetuksella, hallinnollisin määräyksin, työehtosopimuksin tai työmarkkinaosapuolten välisin sopimuksin edellyttäen, että asianomaiset henkilöt saavat vastaavan korvaavan lepoajan. 2. Mahdollisuus poiketa 4 artiklasta ei saa johtaa yli kuuden kuukauden tasoittumisjakson käyttöönottoon laskettaessa keskimääräistä 48 tunnin viikoittaista enimmäistyöaikaa. 9 artikla Tiedottaminen ja kirjanpito Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että: a) liikkuville työntekijöille tiedotetaan asiaankuuluvista kansallisista määräyksistä, yrityksen sisäisistä säännöistä ja työmarkkinaosapuolten välisistä sopimuksista, erityisesti työehtosopimuksista ja mahdollisista yrityskohtaisista sopimuksista, jotka on tehty tämän direktiivin perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työnantajan velvollisuudesta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista 14 päivänä lokakuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/533/ETY(9) soveltamista; b) liikkuvien työntekijöiden työaika kirjataan. Kirjanpitoa on säilytettävä vähintään yhden vuoden ajan kyseessä olevan ajanjakson päättymisestä. Työnantajat vastaavat liikkuvien työntekijöiden työajan kirjaamisesta. Työnantajan on pyynnöstä annettava liikkuville työntekijöille jäljennös työaikakirjanpidosta. 10 artikla Edullisemmat määräykset Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa tai ottaa käyttöön liikkuvien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun kannalta edullisempia lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä tai sallia liikkuvien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun kannalta edullisempien työehtosopimusten tai työmarkkinaosapuolten välillä tehtyjen muiden sopimusten soveltaminen tai edistää niiden soveltamista. 11 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on määriteltävä seuraamusjärjestelmä, jota sovelletaan, jos tämän direktiivin nojalla annettuja kansallisia säännöksiä rikotaan, ja varmistettava tarvittavin toimenpitein, että seuraamuksia sovelletaan. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 12 artikla Neuvottelut kolmansien maiden kanssa Jotta tämän direktiivin säännöksiä vastaavia sääntöjä sovellettaisiin yhteisön ulkopuolisiin maihin sijoittautuneiden yritysten palveluksessa oleviin liikkuviin työntekijöihin, yhteisö aloittaa heti tämän direktiivin voimaantultua neuvottelut asianomaisten kolmansien maiden kanssa. 13 artikla Kertomukset 1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle joka toinen vuosi kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja ilmoitettava työmarkkinaosapuolten näkökannat. Kertomuksen on oltava komissiolla viimeistään kertomuksen kattaman kaksivuotiskauden päättymistä seuraavan syyskuun 30 päivänä. Kaksivuotiskausi on sama kuin asetuksen (ETY) N:o 3820/85 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kausi. 2. Komissio laatii joka toinen vuosi kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa ja alan kehityksestä. Komissio toimittaa kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle. 14 artikla Loppumääräykset 1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään ...(10) tai varmistettava, että työmarkkinaosapuolet ovat kyseiseen päivään mennessä toteuttaneet sopimuksin tarpeelliset järjestelyt samalla kun jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet, joiden avulla ne voivat koko ajan taata tässä direktiivissä säädettyjen tavoitteiden saavuttamisen. Näissä jäsenvaltioiden antamissa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Tämän direktiivin täytäntöönpano ei luo perustetta heikentää 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden suojelun yleistä tasoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta antaa olosuhteiden muuttuessa erilaisia lailla, asetuksilla tai sopimuksin työaikaa koskevia säännöksiä tai määräyksiä edellyttäen, että tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä. 15 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 16 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 43, 17.2.1999, s. 4. (2) EYVL C 138, 18.5.1999, s. 33. (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. huhtikuuta 1999 (EYVL C 219, 30.7.1999, s. 235), vahvistettu 6. toukokuuta 1999 (EYVL C 279, 1.10.1999, s. 270), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. maaliskuuta 2001, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1. (5) EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY (EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41). (6) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (7) Kuusi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (8) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (9) EYVL L 288, 18.10.1991, s. 32. (10) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO Komissio esitti direktiivin 93/104/EY(1) soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja koskevaa työajan järjestelyä käsittelevän tiedonantonsa(2) yhteydessä 25.11.1998 ehdotuksen erityiseksi maantieliikennettä koskevaksi direktiiviksi eli ehdotuksen neuvoston direktiiviksi maantieliikenteen alalla työskentelevien liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien työajan järjestämisestä(3). Tämä ehdotus perustuu EY:n perustamissopimuksen 71 artiklaan ja 137 artiklan 2 kohtaan. Euroopan parlamentti antoi 14.4.1999(4) lausuntonsa komission ehdotuksesta ja vahvisti 6.5.1999 antamassaan päätöslauselmassa(5) kantansa ehdotukseen, jota koskevaa menettelyä muutettiin (yhteistoimintamenettelystä yhteispäätösmenettelyksi) Amsterdamin sopimuksen voimaantulon johdosta. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 25.3.1999(6). Alueiden komitea päätti olla antamatta lausuntoa(7). Komissio esitti 27.11.2000 muutetun ehdotuksen, ja 20.-21.12.2000 pidetyssä neuvoston istunnossa se muutti vielä kerran ehdotustaan neuvoston yhteistä kantaa koskevan ehdotuksen mukaisesti. Neuvosto vahvisti 23.3.2001 yhteisen kannan EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti. II TARKOITUS Komissio ehdotti yleisdirektiivin 93/104/EY yhteydessä erityistä maantieliikenteen alan työaikaa koskevaa direktiiviä alan toimintojen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Tällä hetkellä maantieliikenteen alalla sovellettava yhteisön sosiaalilainsäädäntö koostuu kahdesta asetuksesta ja yhdestä direktiivistä eli asetuksesta (ETY) N:o 3820/85(8), asetuksesta (ETY) N:o 3821/85(9) sekä direktiivistä 88/599/ETY(10). 1. Asetukseen (ETY) N:o 3820/85 kuuluu erityisesti matkustajien tai tavaroiden maantiekuljetuksia yhteisön sisällä toteuttaviin, toisen palveluksessa oleviin tai itsenäisiin työntekijöihin sovellettavia säännöksiä. Kansainvälisessä maantieliikenteessä toimivien ajoneuvojen miehistöjen työtä koskevassa eurooppalaisessa sopimuksessa (AETR)(11) olevia määräyksiä sovelletaan tiettyihin asetuksessa tarkoitettuihin kansainvälisiin kuljetuksiin. Asetuksessa on säännöksiä vaatimuksista, jotka miehistöjen on täytettävä (esimerkiksi ikä ja ammatillinen koulutus), kuljettajien ajoajasta, tauoista ja lepoajoista, tietynlaisten palkkioiden kieltämisestä, mahdollisista poikkeuksista, valvonnasta ja rangaistuksista. Asetuksessa säädetään ainoastaan ajoajasta ottamatta huomioon muita aikoja, joita liikkuvat työntekijät ja itsenäiset kuljettajat viettävät työssä. Työaikaa koskevat määräykset vaihtelevat jäsenvaltioittain sekä muodoltaan että yksityiskohtaisuudeltaan. 2. Komissio katsoo, että näiden työaikaa koskevien eroavaisuuksien säilyttäminen ei ole perusteltua sisämarkkinoilla, sillä se asettaa yritykset epäoikeudenmukaiseen kilpailutilanteeseen. Näin ollen työaikaa koskevat yhteiset säännöt ovat komission mukaan tarpeen. Maantieliikenteen vapauttamisen ja kehittämisen sekä kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan lisääntymisen myötä nämä säännöt ovat myös tarpeellisia maantieliikenteen kuljettajien työolojen huonontumiseen ja turvallisuuden heikkenemiseen liittyvien riskien ehkäisemiseksi. Komissio korostaa myös tarvetta saattaa kaikki, niin toisen palveluksessa olevat kuin myös omaan lukuunsa työskentelevät kuljettajat yhdenvertaisiksi. Tällöin työaikalainsäädäntöön olisi sisällytettävä sellaiset alihankinnan muodotkin, joihin työaikalain säädäntöä ei nykyisin sovelleta. 3. Näistä syistä alakohtaisen direktiiviehdotuksen tarkoituksena on vahvistaa liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien yhteiset työaikasäännöt. Komission vuonna 1998 tekemässä ensimmäisessä ehdotuksessa ei säädetty itsenäisten kuljettajien väliaikaisesta poissulkemisesta direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Sitä vastoin marraskuussa 2000 tehdyssä muutetussa ehdotuksessa säädetään, että direktiiviä sovelletaan itsenäisiin kuljettajiin kolmen vuoden kuluttua täytäntöönpanoa koskevasta määräajasta. Komissio on tältä osin muuttanut ehdotustaan, ei Euroopan parlamentin pyynnöstä, vaan ottaakseen huomioon neuvostossa vallitsevan pattitilanteen, koska valtuuskunnat ovat eri mieltä siitä, sisällytetäänkö itsenäiset kuljettajat direktiivin soveltamisalaan. Kuten edellä I kohdassa on todettu, komissio muutti joulukuussa 2000 ehdotustaan uudelleen neuvoston yhteisen kannan mukaisesti. III YHTEISEN KANNAN ARVIOINTI 1. Direktiivin soveltamisala (erityisesti 2 artikla) Yhteisessä kannassa säädetään, että direktiiviä sovelletaan ainoastaan sellaisiin liikkuviin työntekijöihin, jotka ovat jäsenvaltioon sijoittautuneen kuljetusyrityksen palveluksessa ja jotka osallistuvat asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tai sen asemesta AETR-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien maantieliikenteen alan liikkuvien tehtävien suorittamiseen. Lisäksi siinä säädetään, että yleisdirektiivissä 93/104/ETY säädettyä perusturvaa sovelletaan muihin liikkuviin työntekijöihin, jotka ovat tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolella. Sen arvioinnin tulosten pohjalta, joka komission on toimitettava viimeistään viisi vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen, komissio tekee, jos se on aiheellista, ehdotuksen edellytyksistä, joilla tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan itsenäisiin kuljettajiin viimeistään kuuden vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta. 2. Työ- ja päivystysajan määrittely (3 artiklan a ja b kohta) Yhteisessä kannassa "työajan" määritelmään sisällytetään aika, jona liikkuvan työntekijän on pysyttävä työpaikallaan eikä hän voi työnantajansa määräyksestä käyttää aikaansa vapaasti. Yhteisessä kannassa on lisätty esimerkkinä, että lastaamista ja purkamista odotettaessa vietetty aika luokitellaan työajaksi silloin kun sen kesto ei ole ennalta tiedossa. Viimeksi mainittu kriteeri ilmaistaan täsmällisesti. Yhteisessä kannassa määritellään "päivystysajaksi" asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukaisesti muita kuin taukoja ja lepoaikaa koskevat ajanjaksot, jolloin liikkuvan työntekijän ei ole oltava työpaikallaan mutta on oltava tavoitettavissa vastatakseen mahdollisiin kutsuihin ajamisen tai muiden töiden aloittamiseksi tai jatkamiseksi. Liikkuvan työntekijän on tiedettävä nämä ajanjaksot ja niiden ennakoitavissa oleva kesto etukäteen eli joko ennen lähtöä tai juuri ennen tarkasteltavan ajanjakson tosiasiallista alkamista tai työmarkkinaosapuolten kanssa neuvoteltujen ja/tai jäsenvaltioiden lainsäädännössä määriteltyjen yleisehtojen mukaisesti. Näitä ajanjaksoja ei pidetä työaikana. 3. Yötyö (3 artiklan g ja h kohta (määritelmät) ja 7 artikla (sääntely) Yhteisessä kannassa pidetään "yötyönä" yöaikaan eli kello 00.00 ja kello 5.00 välisenä aikana tehtävää työtä, ja siinä täsmennetään, että jos yötyötä tehdään, päivittäinen työaika kunkin 24 tunnin ajanjakson osalta ei saa olla yli kymmenen tuntia. Lisäksi yhteisessä kannassa säädetään poikkeusmahdollisuudesta. IV EUROOPAN PARLAMENTIN TARKISTUKSET 1. Neuvoston ja komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset Neuvosto hyväksyi sellaisenaan, osaksi tai keskeisen sisällön kannalta kahdeksan kuudestatoista Euroopan parlamentin ehdottamasta tarkistuksesta: - yhteisen kannan johdanto-osan 14 kappale, joka liittyy 4 artiklan a kohtaan, tarkistus 1, - 2 artiklan 1 kohta, tarkistukset 2 ja 25. Asetuksen (ETY) N:o 3820/85 soveltamisalaan kuulumattomien maantieliikenteen alalla työskentelevien työntekijöiden sulkeminen pois soveltamisalan piiristä merkitsisi sitä, että direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle suljettaisiin tapaukset, jota kyseiset kaksi tarkistusta koskevat, - 3 artiklan a kohdan ensimmäinen luetelmakohta ("työajaksi katsotaan aika, joka käytetään kaikkiin muihin töihin, joiden tarkoituksena on varmistaa ajoneuvon, lastauksen ja matkustajien turvallisuus"), tarkistus 7, - 8 artikla, tarkistuksen 12 toinen ja kolmas osa sekä tarkistus 13, - 9 artiklan b kohta, tarkistus 14 (kirjanpito säilytetään kuitenkin vain vuoden tarkistuksessa ehdotettujen kahden vuoden sijasta) ja tarkistus 15, - 14 artiklan 2 kohta, tarkistus 17, joka koskee suojelun yleisen tason heikentämisen estävän lausekkeen lisäämistä. Neuvosto katsoi paremmaksi lausekkeen ottamisen loppumääräyksiä koskevaan artiklaan edullisempia säännöksiä koskevan 10 artiklan (muutetun ehdotuksen 9 artiklan) sijasta. Komissio muutti ehdotustaan neuvoston yhteisen kannan mukaisesti. 2. Euroopan parlamentin tarkistukset, joita neuvosto ja komissio eivät hyväksyneet Neuvosto ei hyväksynyt seuraavia tarkistuksia. Komissio muutti kantaansa neuvoston yhteisen kannan mukaisesti. 2.1. Itsenäiset kuljettajat Koska itsenäiset kuljettajat on tilapäisesti jätetty direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, neuvosto ei hyväksynyt kyseisiä kuljettajia erityisesti koskevia tarkistuksia eli tarkistuksia 3, 4, 5, 6, 8 (ensimmäinen osa) ja 16. Direktiiviin lisättiin yhteisessä kannassa (3 artiklan e kohta) Euroopan parlamentin tarkistuksessa 10 esittämän pyynnön mukaisesti itsenäisen kuljettajan määritelmä. Määritelmä poikkeaa kuitenkin Euroopan parlamentin ehdottamasta määritelmästä, mutta yhteisen kannan 2 artiklan 1 kohdan toinen alakohta huomioon ottaen se ei ole lopullinen. 2.2. Yötyö (3 artiklan g ja h kohta sekä 7 artikla) Neuvosto ei hyväksynyt tarkistuksia 9 ja 30 sekä tarkistuksen 12 ensimmäistä osaa (7 artiklaa koskevan poikkeusmahdollisuuden poistaminen), joiden tarkoituksena on antaa asianomaisten henkilöiden turvallisuudelle ja terveydelle riittävä suoja. Neuvosto katsoi, että liikkuvien maantieliikenteen työntekijöiden yötyön sääntelyssä olisi toiminnan luonteen vuoksi sallittava tietty joustavuus. Lisäksi direktiivin 93/104/EY 17 a artiklassa säädetään, että yötyön kestoa koskevaa direktiivin 8 artiklaa ei sovelleta liikkuviin työntekijöihin: asiaa koskevat yhteiset säännöt perustuvat siis alakohtaisiin direktiiveihin, ja niitä mukautetaan erityisvaatimusten mukaisesti. 2.3. "Päivystysajan alkamisen" etukäteen tapahtuva ilmoittaminen (3 artiklan b kohta) Neuvosto ei hyväksynyt tarkistuksen 8 toista osaa, jossa täsmennetään, että "valmiusajoista", jotka vastaavat yhteisen kannan 3 artiklan b kohdassa tarkoitettua päivystysaikaa, on ilmoitettava "vähintään vuorokautta aiemmin ja ennen edellisen vuoron päättymistä työmarkkinaosapuolten sopimien edellytysten mukaisesti ja jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetyin ehdoin." Jotta kuljetuksen suorittamisessa varmistettaisiin riittävä joustavuus, yhteisessä kannassa säädetään, että liikkuvaa työntekijää voidaan pyytää jäämään päivystämään "sekä ennen lähtöä että juuri ennen asianomaisen vuoron todellista alkamista, tai työmarkkinaosapuolten sopimien yleisten edellytysten ja/tai jäsenvaltioiden lainsäädännössä määriteltyjen ehtojen mukaisesti". 2.4. Lepoaikoja koskevat poikkeukset (8 artikla) Euroopan parlamentti ehdottaa tarkistuksen 12 ensimmäisessä osassa, että lepoaikaa koskevassa säännöksessä säädettäisiin poikkeuksista (yhteisen kannan 6 artikla). Yhteisen kannan 8 artiklassa sen sijaan ei säädetä tällaisesta mahdollisuudesta, sillä lepoaikaa koskeva 6 artikla poikkeaa komission alkuperäisestä ehdotuksesta, eikä siinä säädetä enää lisälausekkeista asetuksen (ETY) N:o 3820/85 tai AETR-sopimuksen soveltamisalaan kuulumattomien liikkuvien työntekijöiden levon osalta. Yhteisen kannan 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, että liikkuviin työntekijöihin sovelletaan yleisen direktiivin 93/104/EY säännöksiä. 2.5. Seuraamukset (11 artikla) Neuvosto ei hyväksynyt tarkistusta 18, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi määritettävä erilaiset yhteiset seuraamukset. Neuvosto katsoi, ettei jäsenvaltioita voida määrätä yhdenmukaistamaan seuraamuskäytäntöjään. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat vapaasti laatia alaa koskevia säädöksiä. 2.6. Alihankkijoita koskeva sääntely Neuvosto ei hyväksynyt tarkistusta 19, jonka tarkoituksena on erityisesti lisätä loppusäännöksiä koskevaan artiklaan (yhteisen kannan 14 artikla) uusi kohta, joka koskee muun muassa alihankkijoita koskevaa sääntelyä. Neuvosto katsoo, että tämä kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. (1) Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23. marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista (EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18). Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivin 93/104/EY muuttamisesta 22. kesäkuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY, jotta se koskisi mainitun direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimintoja ja toimialoja (EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41). (2) EYVL C 43, 17.2.1999, s. 1. (3) EYVL C 43, 17.2.1999, s. 4. (4) EYVL C 219, 30.7.1999, s. 231. (5) EYVL C 279, 1.10.1999, s. 270. (6) EYVL C 138, 18.5.1999, s. 33. (7) Kirje päivätty 25. kesäkuuta 1999. (8) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3820/85, annettu 20 päivänä joulukuuta 1985, tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta (EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1). (9) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3821/85, annettu 20 päivänä joulukuuta 1985, tieliikenteen valvontalaitteista (EYVL L 370, 31.12.1985, s. 8). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2135/98, jolla muutettiin myös direktiivi 88/599/ETY (EYVL L 274, 9.10.1998, s. 1). (10) Neuvoston direktiivi 88/599/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1988, yhdenmukaisista menettelyistä pantaessa täytäntöön asetukset (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 (EYVL L 325, 29.11.1988, s. 55). Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2135/98. (11) Sopimus tehtiin 1. heinäkuuta 1970, ja se oli avoinna allekirjoittamista varten Genevessä 31. maaliskuuta 1971 asti.