Koska sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin keskiössä on tavaroiden ja tietoyhteiskunnan palvelujen sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, tämä kertomus hyväksytään yhdessä tavaramarkkinoiden säädöspaketin kanssa. Säädöspaketin tarkoituksena on vauhdittaa sisämarkkinoita ja hyödyntää niiden koko potentiaalia vahvistamalla luottamusta sisämarkkinoihin, mikä hyödyttää kaikkia osapuolia, kansalaisia ja yrityksiä. Ehdotettavilla aloitteilla pyritään erityisesti parantamaan vastavuoroisen tunnustamisen toimivuutta ja EU:n yhteisten tuoteturvallisuussääntöjen täytäntöönpanon valvontaa.

Sisämarkkinat ovat yksi komission kymmenestä painopistealueesta. Komissio katsoo, että parantamalla sisämarkkinoiden toimintaa voidaan luoda vahvempi EU:n talous ja että sisämarkkinat ovat Euroopan paras valtti globalisaation lisääntyessä. Sen vuoksi komissio pyrkii yhdessä jäsenvaltioiden kanssa vapauttamaan sisämarkkinoiden koko potentiaalin, jotta kansalaiset, yritykset ja viranomaiset voisivat saada korkeatasoisia tuotteita ja palveluja edullisin hinnoin. Kuten sisämarkkinastrategiassa todetaan, sisämarkkinat ovat todennäköisesti yksi Euroopan unionin suurimmista saavutuksista, ja komissio katsoo, että on ensisijaisen tärkeää poistaa jäljellä olevat sääntelyyn ja muuhun kuin sääntelyyn liittyvät esteet tavaroiden ja palvelujen sisämarkkinoilta. Euroopan komissio on päättänyt antaa uutta pontta sisämarkkinoille useilla kunnianhimoisilla ja käytännöllisillä toimilla, joita toteutetaan EU:n sisämarkkinoiden ydinalueilla eli esimerkiksi kiertotalouden, yhteistyötalouden, digitaalisten sisämarkkinoiden, pääomamarkkinaunionin ja verotuksen aloilla.

Ilmoitusmenettelyn pääasiallisena tarkoituksena on estää uusien sisämarkkinoiden esteiden syntyminen, ennen kuin ne on otettu käyttöön ja ne ovat aiheuttaneet kielteisiä vaikutuksia.

Menettely, jossa jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle kansallisista teknisistä määräyksistään ennen niiden hyväksymistä, on edelleen ollut tehokas keino ehkäistä kaupan esteiden syntymistä ja tehostaa komission ja jäsenvaltioiden välistä ja jäsenvaltioiden keskinäistä yhteistyötä. Ilmoitusmenettely on ollut tärkeä väline, jolla ohjataan kansallista sääntelytoimintaa, myös tietyillä uusilla aloilla, ja parannetaan kansallisten teknisten määräysten laatua – niiden avoimuutta, ymmärrettävyyttä ja tehokkuutta – aloilla, joilla yhdenmukaistamistoimia ei ole toteutettu lainkaan tai vain osittain. Selventämällä jäsenvaltioiden sääntelypuitteita voidaan auttaa talouden toimijoita mukautumaan uusiin sääntöihin ja siten vähentää määräysten hankkimisesta ja niiden moitteettomasta soveltamisesta aiheutuvia kustannuksia. Tämä on mahdollista myös sen ansiosta, että komissiolle ilmoitetut tekniset määräykset käännetään EU:n 23 viralliselle kielelle.

Lisäksi unionin tuomioistuin katsoi, että kansalliseen lainsäädäntöön kuuluvat säännökset, joilla kielletään raha-automaattitoiminnan harjoittaminen muualla kuin kasinoissa, ovat sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin 1 artiklan f alakohdassa tarkoitettuja ”teknisiä määräyksiä”, joita koskevista säädösehdotuksista on ilmoitettava kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyllä tavalla. Tuomioistuin totesi, että ”kansallinen toimenpide, jolla oikeus tiettyjen onnenpelien järjestämiseen varataan yksinomaan kasinoille, on [sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin 1 artiklan f alakohdassa] tarkoitettu ”tekninen määräys” sikäli kuin sillä voidaan vaikuttaa merkittävästi kyseessä olevassa yhteydessä käytettävien tuotteiden luonteeseen tai kaupan pitämiseen”.

Asiassa C-307/13 (Ivansson ym.) unionin tuomioistuin totesi, että jos kansallisen toimenpiteen soveltamisaikataulua muutetaan huomattavasti, kyseisestä teknistä määräystä koskevasta ehdotuksesta on tehtävä komissiolle uusi ilmoitus sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin 5 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti (”Jäsenvaltioiden on toimitettava teknistä määräystä koskeva ehdotus uudelleen komissiolle [...], jos ne tekevät ehdotukseen sellaisia huomattavia muutoksia, jotka muuttavat sen soveltamisalaa, lyhentävät alun perin suunniteltua soveltamisaikataulua, lisäävät eritelmiä tai vaatimuksia taikka tiukentavat niitä.”). Tuomioistuin lisäsi, että tämän velvollisuuden rikkominen merkitsee menettelymääräysten rikkomista kyseessä olevien teknisten määräysten antamisessa, mikä aiheuttaa sen, ettei kyseisiä teknisiä määräyksiä voida soveltaa, joten niihin ei voida vedota yksityisiä vastaan.

Komissio tarkasteli raportointikauden aikana useita elintarvikehygieniaa koskevia ilmoituksia ja antoi yksityiskohtaisia lausuntoja ja huomautuksia niiden yhteensopivuudesta elintarvikehygieniasta annetun asetuksen (EY) N:o 852/2004, eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 853/2004 ja ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 854/2004 kanssa.

Jäsenvaltion koon ja ilmoitusten määrän välillä voidaan havaita korrelaatio, sillä suurimmat jäsenvaltiot tekevät yleisesti ottaen keskisuuria ja pieniä maita enemmän ilmoituksia. Tämä voi johtua osittain siitä, että suurissa maissa on lukuisia alueellisia ja paikallisia viranomaisia, joilla on velvollisuus ilmoittaa teknisiä määräyksiä koskevista ehdotuksistaan. Näin ei kuitenkaan ole aina: jotkin keskisuuret jäsenvaltiot tekevät eräitä suurempia jäsenvaltioita enemmän ilmoituksia.

· Mittaustoiminnan alalla tehtiin 67 ilmoitusta (37 vuonna 2014 ja 30 vuonna 2015). Ehdotukset koskivat erityyppisiä mittauslaitteita, kuten kaasu-, sähkö- ja lämpömittareita, taksamittareita tai prismarefraktometrejä, ja niissä määrättiin erityisvaatimuksista, jotka näiden laitteiden on täytettävä. Kaasu-, sähkö- ja lämpömittareita ja taksamittareita koskevia ilmoituksia analysoitiin pääasiassa mittauslaitteista annetun direktiivin 2004/22/EY mukaisesti. Uutuutena olivat uusia älykkäitä mittausjärjestelmiä koskevat hankkeet, jotka myös kuuluvat direktiivin 2004/22/EY soveltamisalaan. Näiden arviointi on melko monimutkaista, koska järjestelmissä on yhdistettävä insinööritieteet sekä tieto- ja viestintätekniikkaan ja tietosuojaan ja -turvaan liittyvät näkökohdat.

· Kemikaalien alalla komissio vastaanotti 69 ilmoitusta (33 vuonna 2014 ja 36 vuonna 2015). Valtaosa ilmoituksista liittyi biosidivalmisteisiin, lannoitteisiin, kasvinsuojeluaineisiin ja REACH-asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin. Ilmoituksia tarkasteltiin pääasiassa kemikaalien rekisteröintiä, arviointia, lupamenettelyjä ja rajoituksia (REACH) koskevan asetuksen (EY) N:o 1907/2006 , biosidivalmisteita koskevan asetuksen ja kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskevan asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti.

· Ympäristöalalla komissio tarkasteli 86:ta määräysehdotusta (42 vuonna 2014 ja 44 vuonna 2015). Osa ilmoitetuista ehdotuksista liittyi pakkausjätteisiin, ja ongelmat koskivat EU:n yhdenmukaistetun lainsäädännön ja etenkin pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY noudattamista (esim. kevyet muoviset kantokassit kieltävät vaatimukset) sekä muiden kuin yhdenmukaistettujen näkökohtien osalta SEUT-sopimuksen 34–36 artiklan noudattamista (esim. vastavuoroisen tunnustamisen lauseke tai kertakäyttöisiä muovikasseja tai kertakäyttöisiä muovikuppeja, -juomalaseja ja -lautasia koskevien kansallisten standardien käyttö).

Ilmoitusmenettelyn ansiosta komissio on voinut puuttua myös aloihin, joilla on suunnitteilla tai käynnissä unionin tason yhdenmukaistamistoimia, ja näin on estetty jäsenvaltioita ottamasta käyttöön toisistaan eroavia kansallisia toimenpiteitä. Komissio on sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla pyytänyt ilmoittavia jäsenvaltioita lykkäämään ilmoitettujen lainsäädäntöluonnosten hyväksymistä 12 kuukauden ajaksi niiden ilmoituspäivästä lähtien seuraavilla aloilla: sähköiset allekirjoitukset, sähköinen arkistointi, sähköisesti kirjatut lähetykset, sähköinen aikaleimaaminen ja varmennepalvelut (ilmoitukset 2013/584/B ja 2013/585/B) sekä maitoon ja maitotuotteisiin, jäätelöihin sekä ravintorasvoihin ja ruokaöljyihin sovellettavat vaatimukset (ilmoitus 2015/169/CZ).

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevalla direktiivillä autetaan siten ehkäisemään sisämarkkinoiden hajanaisuutta aloilla, joilla on suunnitteilla tai käynnissä yhdenmukaistamistoimia, ja pyritään luomaan talouden toimijoiden kannalta varmemmat ja vakaammat sääntelypuitteet.

► Myönteisiä esimerkkejä, jotka osoittavat sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin vaikutuksen

·Komissio antoi vuonna 2014 yksityiskohtaisen lausunnon Italian ilmoituksesta, joka koski alueellista tunnusta, jolla liitettiin erilaisten tuotteiden alkuperä niiden laatuun. Komissio katsoi, että kyseinen toimenpide olisi ollut SEUT-sopimuksen 34 artiklan vastainen, sillä se olisi voinut kannustaa kuluttajia ostamaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden sijaan. Vuoropuhelun jälkeen Italian viranomaiset poistivat esteen poistamalla viittauksen ilmoitettuun ehdotukseen sisältyvien tuotteiden alkuperään.

·Unkari ilmoitti vuonna 2014 toimenpide-ehdotuksen tarkastuksista, joilla varmistetaan, että toiminnanharjoittajat ovat maksaneet arvonlisäveron (alv) sellaisista Unkarissa kaupan pidetyistä viinituotteista, joilla ei ole maantieteellistä merkintää. Näihin tarkastuksiin sisältyi maksu. Komissio antoi yksityiskohtaisen lausunnon, jossa se katsoi, että alv:n tarkastusmaksun vaatiminen oli vastoin maataloustuotteiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevaa asetusta (EU) N:o 1308/2013 . Unkarin viranomaiset hyväksyivät toimenpiteen, minkä jälkeen komissio aloitti tutkimuksen, joka lopulta päätettiin, sillä kiistanalaisen toimenpiteen voimassaolo päättyi 31. heinäkuuta 2017 (koska Unkarin viranomaiset eivät pidentäneet voimassaoloa). Ilmoitusmenettely osoittautui siten hyödylliseksi keinoksi tunnistaa kaupan este, joka lopulta poistettiin tutkimuksen ansiosta.

·Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle vuonna 2015 ehdotuksen toimenpiteeksi, jolla määritettiin maantieteellisellä merkinnällä suojatuissa teollisuus- ja käsityötuotteissa käytettävä logotyyppi. Komissio antoi yksityiskohtaisen lausunnon, jossa se katsoi, että sellaisen logotyypin käyttöönotto, jossa on siniset ja punaiset ääriviivat kirjainten ”IG” (indication géographique – maantieteellinen merkintä) ympärillä sekä sana ”FRANCE” (Ranska), voi olla SEUT-sopimuksen 34 artiklassa tarkoitettu vaikutukseltaan vastaava toimenpide. Komissio katsoi erityisesti, että kyseinen tuotteiden ranskalaista alkuperää korostava logotyyppi ulottuu pidemmälle kuin tavoite vahvistaa tuotteen erityinen paikallinen tai alueellinen alkuperä, ja se voi siten kannustaa kuluttajia ostamaan logolla varustettuja tuotteita muiden jäsenvaltioiden tuotteiden sijaan. Ranskan viranomaiset ottivat nämä vastaväitteet huomioon ja muuttivat logotyypin luonnosta siten, että komissio piti sitä hyväksyttävänä.

·Ranska ilmoitti vuonna 2015 teknistä määräystä koskevan ehdotuksen, jossa asetettiin odotetut suorituskykyvaatimukset ja ehdotetut asianmukaiset testit henkilönsuojaimille, joilla suojataan toiminnanharjoittajia ja työntekijöitä synteettisiltä kasvinsuojeluaineilta. Komissio antoi yksityiskohtaisen lausunnon, jossa se ilmaisi huolensa ilmoitetussa ehdotuksessa olevasta vastavuoroisen tunnustamisen lausekkeesta. Ilmoitetun ehdotuksen mukaan sen osoittamiseen, että suojapuvut täyttävät henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston asetuksen 89/686/ETY olennaiset terveys- ja turvallisuusvaatimukset, voidaan käyttää mitä tahansa muita keinoja edellyttäen, että niillä taataan toiminnanharjoittajien ja työntekijöiden vastaava suojelun taso kuin Ranskan ehdotuksessa kuvatuilla testiolosuhteilla ja tietovaatimuksilla. Komissio katsoi, että määräyksellä muutettiin ilmoitetun määräyksen testiolosuhteet ja tietovaatimukset käytännössä pakollisiksi henkilönsuojaimia koskevan direktiivin 4 artiklan 1 kohdan vastaisesti: ”Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin säännösten mukaisen henkilönsuojaimen tai henkilönsuojaimen osan markkinoille saattamista, jos se on varustettu CE-merkinnällä, joka ilmaisee niiden olevan tämän direktiivin säännöskokonaisuuden mukaisia, mukaan lukien II luvussa tarkoitetut varmentamismenettelyt.” Ranskan viranomaiset muuttivat tekstiä vastaavasti ja reagoivat siten komission ilmaisemiin huolenaiheisiin.

·Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti vuonna 2014 ehdotuksen, jossa määrättiin, että moottoriteiden viestintälaitteiden on täytettävä pienjännitedirektiivin, radio- ja telepäätelaitedirektiivin sekä sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan direktiivin vaatimukset ja lisäksi useita vapaaehtoisia yhdenmukaistettuja standardeja. Komissio antoi yksityiskohtaisen lausunnon muistuttaen, että jos tuotteet kuuluvat tietyn EU:n yhdenmukaistamislainsäädännön soveltamisalaan, jossa säädetään CE-merkinnästä (kuten pienjännitedirektiivi, radio- ja telepäätelaitedirektiivi sekä sähkömagneettista yhteensopivuutta koskeva direktiivi), tuotteiden on täytettävä kyseisen lainsäädännön vaatimukset eikä niihin saa soveltaa ilmoitetun ehdotuksen määräyksiä, jotka koskevat samoja riskejä. Yhdistynyt kuningaskunta muutti ehdotusta poistamalla siitä kokonaan vaatimuksen noudattaa vapaaehtoisia yhdenmukaistettuja standardeja CE-merkintää koskevien direktiivien nojalla.

► Yleisimmät poistetut kaupan esteet

Sisämarkkinoiden avoimuutta koskevan direktiivin tarkoituksena on muun muassa auttaa tunnistamaan sellaiset alat, joilla on tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia toistuvia esteitä, ja auttaa havaitsemaan yhdenmukaistamistarpeita, jotta varmistetaan sisämarkkinoiden sujuvampi toiminta.

Tältä osin komissio määritti tarkastelukauden aikana ilmoitetuissa lainsäädäntöluonnoksissa useita toistuvia esteitä, joista olennaisimmat luetellaan jäljempänä.

Vastavuoroista tunnustamista koskeva lauseke

Komissio reagoi usein teknisiä määräyksiä koskevien ehdotusten ilmoituksiin, joihin ei sisältynyt vastavuoroisen tunnustamisen lauseketta tai joita ei laadittu komission tulkitsevassa tiedonannossa Tuotteiden entistä helpompi pääsy toisen jäsenvaltion markkinoille: vastavuoroisen tunnustamisen soveltaminen käytännössä (2003/C 265/02) vahvistetun standardin mukaisesti. Osa jäsenvaltioista perusteli vastavuoroisen tunnustamisen lausekkeen puuttumista ehdotuksista sillä, että perussäädökseen sisältyi yleinen vastavuoroisen tunnustamisen lauseke. Näissä tapauksissa komissio kuitenkin kehotti ilmoittavia jäsenvaltioita lisäämään ilmoitettuihin ehdotuksiin suoran viittauksen perussäädöksessä olevaan vastavuoroisen tunnustamisen lausekkeeseen, jotta taataan liiketoiminnan harjoittajille riittävä oikeusvarmuus.

Epäasiallinen oikeudellisten tekstien laadintatekniikka – EU:n asetusten säännösten toistaminen

Yksi useimmin toistuvista ongelmista, joita komissio käsitteli elintarvikehygienian alalla sovellettavien EU:n asetusten perusteella annetuissa yksityiskohtaisissa lausunnoissa, oli käytäntö, jossa ilmoitetussa teknisiä määräyksiä koskevassa ehdotuksessa toistettiin – usein osittain tai puutteellisesti – sovellettavissa EU:n asetuksissa vahvistetut säännökset. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaan asetus pätee yleisesti, se on kaikilta osiltaan velvoittava ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa (SEUT-sopimuksen 288 artikla). Näin ollen jäsenvaltiot eivät voi vahvistaa sääntöjä alalla, jota säännellään suoraan sovellettavalla EU:n lainsäädännöllä, vaikka säännöt vastaisivat täysin kyseistä lainsäädäntöä, sillä niillä vaikeutetaan EU:n lainsäädännön asianmukaista soveltamista ja ne aiheuttavat asianomaisen EU:n lainsäädännön täysimääräiseen soveltamiseen liittyvää epävarmuutta.

Elintarvikehygieniaa koskevissa asetuksissa säädettyjen poikkeusten virheellinen soveltaminen