Komission selvitys Eurooppa-neuvostolle nykyisten urhieluun liittyvien rakenteiden turvaamisesta ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän säilyttämisestä Euroopan yhteisössä Urheilua koskeva selvitys Helsingissä kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle /* KOM/99/0644 lopull. */





KOMISSION SELVITYS EUROOPPA-NEUVOSTOLLE nykyisten urheiluun liittyvien rakenteiden turvaamisesta ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän säilyttämisestä Euroopan yhteisössä - Urheilua koskeva selvitys Helsingissä kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 2. Urheilun kehityssuunnat Euroopassa uhkaavat heikentää sen koulutuksellista ja yhteiskunnallista tehtävää 3. Yhteisön, jäsenvaltioiden ja urheiluliikkeen on vahvistettava ja tuettava urheilun kasvatuksellista ja yhteiskunnallista tehtävää 3.1. Urheilun kasvatustehtävän vahvistaminen 3.2. Yhteinen dopingin torjunta 4. Urheilun oikeudellisen ympäristön selkiyttäminen 4.1. Ristiriitojen lisääntyminen 4.2. Samansuuntaisten toimenpiteiden tarve 4.2.1. Yhteisön taso 4.2.2. Kansallinen taso 4.2.3. Urheilujärjestöjen taso 5. Päätelmät 1. Johdanto Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998 kokoontunut Eurooppa-neuvosto, "joka palauttaa mieliin Amsterdamin sopimukseen liitetyn julistuksen urheilusta ja tunnustaa urheilun sosiaalisen tehtävän", kehotti komissiota "toimittamaan Helsingissä kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle selvityksen tarkoituksena turvata nykyiset urheiluun liittyvät rakenteet ja säilyttää urheilun yhteiskunnallinen tehtävä Euroopan yhteisössä." Tämä komission selvitys on vastaus Eurooppa-neuvoston kehotukseen. Kehotuksen johdosta ja Amsterdamin sopimukseen liitetyn julistuksen mukaisesti aloitettiin lukuisten eri tahojen (olympialiikkeen, urheiluliittojen, urheilualan liiketoiminnan edustajien, tiedotusvälineiden, hallitusten ja yhteisön toimielinten) kuuleminen erityisesti 20.-23. toukokuuta 1999 Olympiassa järjestetyssä eurooppalaisessa urheilukonferenssissa. Urheilu on toimintaa, joka koskettaa ja tuo yhteen eniten Euroopan unionin kansalaisia iästä ja sosiaalisesta taustasta riippumatta. Yli puolet unionin kansalaisista harrastaa urheilua säännöllisesti, joko jossain unionin 700 000 seurasta tai niiden ulkopuolella. Lähes kaksi miljoonaa ohjaajaa, valmentajaa ja vapaaehtoista käyttää työ- tai vapaa-aikansa urheilun hyväksi. Tähän urheilun yleishyödylliseen tehtävään ovat vaikuttaneet muutaman vuoden ajan uudet ilmiöt, jotka usein asettavat kyseenalaisiksi urheilun etiikan ja organisointiperiaatteet. Ilmiöitä ovat muun muassa katsomoväkivalta, dopingin yleistyminen ja nopeaan rahalliseen hyötyyn pyrkiminen urheilun vakaamman kehityksen kustannuksella. Tämän selvityksen tarkoituksena on käsitellä sitä, kuinka urheilun taloudellinen ulottuvuus voitaisiin sovittaa yhteen sen massoihin vetoavan, kasvatuksellisen, yhteiskunnallisen ja kulttuurillisen ulottuvuuden kanssa. 2. Urheilun kehityssuunnat Euroopassa uhkaavat heikentää sen koulutuksellista ja yhteiskunnallista tehtävää Vaikka unionin eri maiden välillä onkin tiettyjä eroja, urheilun harrastamisella ja organisoinnilla on selviä yhteisiä piirteitä, joiden vuoksi voidaan puhua yhteisiin näkemyksiin ja periaatteisiin pohjautuvasta eurooppalaisesta urheilukäsityksestä. Eurooppalaiseen urheilunäkemykseen ovat muutaman vuoden ajan vaikuttaneet useat ilmiöt: - Urheilun harrastamisen ja seuraamisen lisääntyminen. Jalkapallon viime maailmanmestaruuskilpailujen otteluita seurasi yhteensä 37 miljardia television katsojaa, eli lähes 600 miljoonaa katsojaa ottelua kohti. - Urheilun kansainvälistyminen kansainvälisten kilpailujen lisääntymisen myötä. Vuonna 1999 Euroopan alueella järjestettiin 77 maailmanmestaruuskilpailut ja 102 Euroopan mestaruuskilpailut; - Urheilun taloudellisen ulottuvuuden ennennäkemätön kehittyminen televisiointioikeuksien räjähdysmäisen kallistumisen myötä. Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) neuvottelemien lähetysoikeuksien hinta on kohonnut 441 miljoonasta dollarista vuonna 1992 (Barcelonan kisat) arviolta 1 318 miljoonaan dollariin vuoden 2000 Sydneyn kisoissa. Näistä ilmiöistä on tiettyä hyötyä urheilulle ja yhteiskunnalle. Niinpä urheilun suoraan tai välillisesti luomien työpaikkojen määrä on viimeksi kuluneen kymmenen vuoden aikana kohonnut 60 prosentilla lähes 2 miljoonaan. On kuitenkin myönnettävä, että kyseiset ilmiöt voivat myös aiheuttaa jännitteitä. Näiden muutosten ensimmäisiä merkkejä on urheilutapahtumien paljous. Tähän yhdistyvät sponsorien luomat paineet tehdä tuloksia, ja yhdessä näitä voidaan pitää yhtenä syynä dopingin leviämiseen. Toinen ilmiö on rahakkaiden urheilutapahtumien lisääntyminen, mikä voi tukea urheilun kaupallisuutta urheilullisten näkökohtien ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän kustannuksella. Kolmas seuraus on tiettyjen urheilualan toimijoiden ja suurten seurojen kiusaus erota liitoista pystyäkseen paremmin käyttämään urheilun taloudellisesta potentiaalia vain omaksi hyödykseen. Tämä suuntaus voi vaarantaa ammattiurheilun ja amatööriurheilun välisen taloudellisen yhteisvastuun sekä useimpien liittojen käyttämän sarjatasolta toiselle nousemisen ja putoamisen järjestelmän. Seurauksena on myös vaaroja, joita aiheutuu nuorille, kun heitä ohjataan yhä varhaisemmassa vaiheessa huippu-urheiluun, ilman että heillä useinkaan olisi muuta ammattikoulutusta. Tämä on uhka heidän fyysiselle ja henkiselle terveydelleen ja vaikeuttaa heidän myöhempää siirtymistään urheilusta muulle alalle. 3. Yhteisön, jäsenvaltioiden ja urheiluliikkeen on vahvistettava ja tuettava urheilun kasvatuksellista ja yhteiskunnallista tehtävää Amsterdamin sopimukseen liitetty julistus urheilusta "korostaa urheilun yhteiskunnallista merkitystä, erityisesti sen merkitystä identiteetin luomisessa ja ihmisiä yhdistävänä tekijänä". Liikunta- ja urheilutoiminnalla on oltava paikka jokaisen jäsenvaltion koulutusjärjestelmässä. Urheilun arvoja (yhtäläiset mahdollisuudet, reilun pelin henki, solidaarisuus jne.) on levitettävä myös urheiluseuroissa. Koska urheilu koskettaa kaikkia sosiaaliluokkia ja ikäryhmiä, se on yhteiskunnallisen integraation ja kasvatuksen väline. 3.1. Urheilun kasvatustehtävän vahvistaminen Koulutusta käsittelevässä komission valkoisessa kirjassa [1] korostetaan, että tietämys voidaan määritellä laajasti perusosaamisen, teknisen osaamisen ja sosiaalisten valmiuksien kasautumiseksi. Sosiaaliset valmiudet liittyvät ihmissuhdekykyihin, kykyyn työskennellä ryhmässä, yhteistyökykyyn, luovuuteen ja laadun tavoitteluun. Nämä ovat kaikki urheilun edustamia arvoja. Koulutusalan ohjelmissa toteutettavilla yhteisön toimenpiteillä voitaisiin tässä hengessä pyrkiä seuraaviin tavoitteisiin: [1] Opettaminen ja oppiminen - kohti kognitiivista yhteiskuntaa, komission valkoinen kirja koulutuksesta, Euroopan yhteisön virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, 1995. - parantamaan yhteisön toimintaohjelmien avulla urheilun ja liikuntakasvatuksen asemaa kouluissa - tukemaan urheilijoiden ammatinvaihtoa ja myöhempää siirtymistä työelämään - edistämään urheilujohtajien koulutusjärjestelmien lähentämistä jäsenvaltioissa. Lisäksi Euroopan neuvosto on korostanut aiheellisesti, että urheilu on myös ihanteellinen yhteiskunnallisen demokratian väline. [2] Siksi onkin tärkeää, että yhteisön nykyisissä toimintaohjelmissa voitaisiin hyödyntää urheilua torjuttaessa syrjäytymistä, epätasa-arvoa, rasismia ja muukalaisvihaa. [2] "Cohésion sociale et sport" Clearing House - Division Sport du Conseil de l'Europe - Urheilun johtokomitea, Strasbourg, maaliskuu 1999. Ei voida myöskään hyväksyä urheilutapahtumissa toisinaan esiintyvää väkivaltaa. Osana Euroopan unionin tavoitetta tarjota kansalaisilleen parempaa suojelua vapaassa, turvallisessa ja oikeudenmukaisessa ympäristössä toimivaltaisten viranomaisten on tehostettava yhteistyötään tällaisen väkivallan estämiseksi. 3.2. Yhteinen dopingin torjunta Wienissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti myös "olevansa huolestunut doping-aineiden yleisestä ja huolestuttavasta käytöstä urheilussa". Neuvosto piti yhteistoimia tärkeinä Euroopan unionin tasolla ja kehotti "jäsenvaltioita tarkastelemaan yhdessä komission ja kansainvälisten urheilualan elinten kanssa mahdollisia toimenpiteitä tämän terveysvaaran torjumisen tehostamiseksi". Komission läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa käynnistämillä toimilla [3] on kolme suuntaa: [3] Yhteisön tukisuunnitelma dopingin torjumiseksi urheilussa, KOM(1999) 643, 1.12.1999. - Hyödynnetään luonnontieteiden ja uusien teknologioiden etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän asiantuntemusta. Ryhmän lausunnossa ehdotetaan useita toimintalinjoja, joita viranomaiset ja urheilujärjestöt voisivat seurata. - Toimitaan yhteistyössä olympialiikkeen kanssa maailmanlaajuisen antidopingyksikön perustamiseksi ja sen varmistamiseksi, että yksikkö toimii riippumattomasti ja avoimesti. - Hhyödynnetään yhteisön käytössä olevia välineitä, jotta voidaan täydentää ja tukea jäsenvaltioiden käynnistämiä toimia tutkimuksen, kansanterveyden, koulutuksen ja nuorisotyön alalla mutta myös kolmannen pilarin tarkoittamassa yhteistyössä. Lainsäädännön koordinoinnin parantamiseksi on vielä tehtävä lisätöitä. Nämä toimet ovat kuitenkin riittämättömiä, elleivät viranomaiset ja urheilujärjestöt puutu dopingin lisääntymisen perimmäisiin syihin. Myös dopingin vastaisen toiminnan kehitys riippuu urheilun yleisistä kehityssuuntauksista. 4. Urheilun oikeudellisen ympäristön selkiyttäminen Kuten toukokuussa 1999 Olympiassa järjestetyn Euroopan unionin urheilukonferenssin päätelmissä korostetaan, "urheilun on kyettävä muokkaamaan sopivaksi uusi kaupallinen toimintaympäristö menettämättä kuitenkaan identiteettiään tai autonomiaansa, jotka korostavat urheilun yhteiskunnallista, kulttuurista, terveydellistä ja kasvatuksellista tehtävää." Vaikka perustamissopimuksessa ei olekaan erityisiä urheilua koskevia määräyksiä, yhteisön on kuitenkin huolehdittava siitä, että kansallisten viranomaisten tai urheilujärjestöjen aloitteet ovat yhteisön lainsäädännön, myös kilpailulainsäädännön, mukaisia ja noudattavat erityisesti sisämarkkinoiden periaatteita (työntekijöiden vapaa liikkuvuus, sijoittautumisvapaus, vapaus tarjota palveluita jne.). Yhteisön seuranta-, koordinointi- ja tulkintatoimenpiteet voisivat olla hyödyllisiä esimerkiksi dopingin torjuntatyössä. Niillä pyrittäisiin vahvistamaan urheilutoiminnan oikeusvarmuutta ja sen yhteiskunnallista tehtävää yhteisössä. Yhteisön tämänhetkisen toimivallan vuoksi kysymykseen ei voi kuitenkaan tulla laajamittainen toiminnan sääntely tai tukeminen eikä myöskään yhteisön urheilupolitiikan käyttöön ottaminen. 4.1. Ristiriitojen lisääntyminen Taloudellinen kehitys urheilun alalla ja eri viranomaisten ja urheilujärjestöjen tarjoamat ratkaisut sen aiheuttamiin ongelmiin eivät välttämättä takaa, että urheilun nykyiset rakenteet ja sen yhteiskunnallinen tehtävä voidaan turvata. Lisääntyneet oikeustapaukset ovat merkki kasvavista jännitteistä. - Tietyt seurat eivät hyväksy televisiointioikeuksien kollektiivista myyntiä. Kansallisiin oikeusistuimiin on jätetty useita valituksia, ja niistä annetuissa päätöksissä on päädytty erilaisiin tuloksiin. Kollektiivisen myynnin ongelma on esillä myös tietyissä komission käsiteltävänä olevissa asioissa. - Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen joulukuussa 1995 asiassa Bosman antamalla tuomiolla, joka perustuu työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteelle, on ollut huomattavia vaikutuksia urheilun organisointiin Euroopassa. Se on auttanut merkittävällä tavalla poistamaan tiettyjä väärinkäytöksiä ja edistämään urheilijoiden liikkuvuutta. Urheilujärjestöt, jotka eivät ole vielä luoneet uutta vaihtoehtoista järjestelmää tuomioistuimen kumoaman järjestelmän tilalle, arvelevat, että tuomiolla on kuitenkin ollut vaikutuksia joukkueiden ja pelaajien väliseen taloudelliseen tasapainotilaan ja että se on aiheuttanut ongelmia seurojen nuorisotyölle. Jotkin seurat, jotka ovat perustaneet keskuksia ammattiurheilijoiden koulutusta varten, ovat saattaneet menettää parhaat urheilijansa saamatta hyvitystä koulutukseen tekemilleen investoinneille. - Euroopan unionissa esiintyy eroja verolainsäädännössä ja vastaavasti ammattiurheilijoiden tai urheiluseurojen verotuksessa. Tilanne aiheuttaa epätasa-arvoa maiden ja seurojen välille ja vaikuttaa osaltaan yhä korkeampien taloudellisten etujen tarjoamiseen. - Monet Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat äskettäin ilmoittaneet toimenpiteistä, joilla rajoitetaan tai hallitaan urheilun kaupallistumisen vaikutuksia. Vaikka nämä toimenpiteet ovatkin ilmeisen tehokkaita urheilun periaatteiden ja yhteiskunnallisen tehtävän turvaamiseksi, ne voivat lisätä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisiä eroja ja aiheuttaa ongelmia yhteisön lainsäädännön kannalta. - Jotkin valitukset koskevat myös liittojen yksinoikeutta järjestää urheilukilpailuja sekä saman omistajan mahdollisuutta omistaa useita seuroja ("multiple ownership"), urheilun alueellisuuteen liittyviä sääntöjä, ammattiseurojen sääntöjä ja tiettyjä liittojen harjoittamia kaupallisia toimia. Toisaalta yhteisön tasolla on ryhdytty toissijaisuusperiaatetta noudattaen muihin toimenpiteisiin, joilla varmistetaan oikeudelliset puitteet ja säilytetään urheilun yleishyödyllinen ulottuvuus. Esimerkkinä tästä on päätös, joka tehtiin tarkistettaessa vuonna 1997 ns. televisio ilman rajoja -direktiiviä. Muutetussa tekstissä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ryhtyä yhteisön lainsäädännön mukaisiin toimenpiteisiin, joilla varmistetaan, että yleisöllä on mahdollisuus nauttia tärkeimmistä urheilutapahtumista. 4.2. Samansuuntaisten toimenpiteiden tarve Jos on suotavaa säilyttää urheilun yhteiskunnallinen tehtävä ja urheilun nykyiset rakenteet Euroopassa, kuten Eurooppa-neuvosto sekä myös Euroopan parlamentti [4] ja alueiden komitea [5] toivovat, urheilukysymyksiä on lähestyttävä uudella tavalla sekä Euroopan unionin että jäsenvaltioiden tasolla. Tämän on tapahduttava perustamissopimuksen ja erityisesti toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja kunnioittaen urheilujärjestöjen autonomiaa. [4] Euroopan parlamentin päätöslauselma Euroopan unionin asemasta urheilun alalla, EYVL C 200, 30.6.1997. [5] Alueiden komitean lausunto aiheesta "Urheilun eurooppalainen malli", CdR 37/99, 15.9.1999. Tämä uusi lähestymistapa perustuu urheilun perinteisten arvojen säilyttämiseen ja sijoittuu muuttuvaan taloudelliseen ja oikeudelliseen ympäristöön. Siinä pyritään tarkastelemaan urheilua kokonaisvaltaisesti ja johdonmukaisesti. Tämä kokonaisnäkemys edellyttää eri tahojen (urheiluliikkeen, jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisön) vankkaa yksituumaisuutta kaikilla toiminnan tasoilla. Sen avulla pitäisi voida selkiyttää urheilualan toimijoiden oikeudellista ympäristöä kaikilla tasoilla. Euroopan unionilla on keskeinen osuus toteutettaessa uutta lähestymistapaa, koska urheilu kansainvälistyy jatkuvasti ja yhteisön politiikalla on suora vaikutus urheiluun Euroopassa. 4.2.1. Yhteisön taso Luomansa taloudellisen toimeliaisuuden osalta urheilu on talouden muiden sektorien tavoin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräysten piirissä. Sovellettaessa perustamissopimuksen kilpailusäännöksiä urheiluun on otettava huomioon urheilun erityispiirteet, erityisesti urheilutoiminnan ja sen luoman taloudellisen toiminnan keskinäinen riippuvuussuhde, sekä yhtäläisten mahdollisuuksien ja tulosten ennalta ratkaisemattomuuden periaate. Oikeudellisen ympäristön parempaa määrittelyä varten voidaan antaa esimerkkejä urheilujärjestöjen harjoittamista käytännöistä, tämän kuitenkaan vaikuttamatta päätelmiin, joita komissio voi tehdä tutkittuaan huolellisesti kunkin tapauksen. 4.2.1.1. Käytännöt, jotka eivät kuulu kilpailusäännösten soveltamisalaan Kilpailusäännösten soveltamisalaan eivät välttämättä kuulu urheilujärjestöjen sääntöjärjestelmät, joissa vahvistetaan urheilulajin olemassaololle, urheilulajin organisoimiselle tai kilpailujen järjestämiselle välttämättömät säännöt. Lajille välttämättömät säännöt ovat ensisijassa "pelisääntöjä". Näiden sääntöjen tarkoituksena ei ole vääristää kilpailua. 4.2.1.2. Kilpailusäännösten periaatteessa kieltämät käytännöt Kyseessä ovat urheilun synnyttämässä taloudellisessa toiminnassa käytössä olevat kilpailua rajoittavat käytännöt. Näitä ovat muun muassa urheilualan tuotteiden rinnakkaistuonnin estäminen ja pääsylippujen myynti stadioneilla, joka asettaa jäsenvaltion ulkopuolella asuvat henkilöt eriarvoiseen asemaan kyseisessä jäsenvaltiossa asuviin henkilöihin nähden. Sponsorointisopimukset ovat kiellettyjä, jos niillä suljetaan markkinoiden ulkopuolelle muut toimittajat ilman objektiivisia perusteita. Lienee syytä kieltää pelaajan kansallisuudesta riippumatta mielivaltaisesti laskettuihin siirtosummiin perustuvat kansainväliset siirtojärjestelmät, joissa maksut eivät ole suhteessa koulutuksesta aiheutuneisiin kustannuksiin. Todennäköisesti kiellettäisiin myös käytäntö, jossa urheilujärjestö käyttää sääntöjenantamisvaltaansa sulkeakseen ilman objektiivista perustetta markkinoiden ulkopuolelle sellaiset taloudelliset toimijat, jotka eivät ole saaneet järjestöltä laatu- tai turvallisuustodistusta tuotteilleen vaikka noudattaisivatkin perusteltuja laatu- ja turvallisuusvaatimuksia. 4.2.1.3. Käytännöt, joille voitaneen myöntää poikkeus kilpailusäännösten noudattamisesta - Edellä mainitussa Bosman-tuomiossa on todettu hyväksyttäviksi tavoitteet, joilla pyritään varmistamaan tietty tasapaino seurojen välillä turvaamalla yhtäläiset mahdollisuudet ja tulosten ennalta ratkaisemattomuus sekä edistämällä nuorten pelaajien rekrytointia ja kouluttamista. Siksi näihin kahteen tavoitteeseen tähtääville ammattiseurojen välisille sopimuksille ja seuroja edustavien yhteenliittymien päätöksille myönnettäneen poikkeus. Samoin kohdeltaneen siirtojärjestelmiä tai mallisopimuksia, jotka perustuvat objektiivisesti laskettuihin, urheilijan kouluttamiskustannuksia vastaaviin korvauksiin, tai kestoltaan ja laajuudeltaan rajoitettuja yksinoikeuksia urheilulähetyksiin. On itsestään selvää, että tässä yhteydessä on noudatettava myös perustamissopimuksen muita määräyksiä, erityisesti niitä, jotka takaavat ammattiurheilijoiden vapaan liikkuvuuden. - Avoimiin ja yhtäläisiin valintakriteereihin perustuvilla tarjouskilpailuilla valittaville lyhytaikaisille sponsorointisopimuksille myönnettäneen poikkeus. - Jos lähetysoikeuksien kollektiivisessa myynnissä myönnetään poikkeuksia, on otettava huomioon kuluttajille koituva hyöty ja se, ovatko kilpailurajoitukset oikeassa suhteessa hyväksyttyyn tavoitteeseen. Tässä yhteydessä on tarkasteltava myös, missä määrin voidaan luoda yhteys oikeuksien kollektiivisen myynnin ja ammatti- ja amatööriurheilun välisen yhteisvastuun, nuorten urheilijoiden kouluttamistavoitteen sekä väestön liikunnanedistämisen välille. Todennäköisesti kuitenkin kiellettäisiin sellaiset urheilutapahtumiin myönnettävät yksinomaiset lähetysoikeudet, jotka kestonsa tai laajuutensa vuoksi johtaisivat markkinoiden sulkeutumiseen. 4.2.2. Kansallinen taso Kansallisten viranomaisten olisi myös ryhdyttävä selkiyttämään oikeussääntöjä, jotta voidaan turvata urheilun nykyiset rakenteet ja yhteiskunnallinen tehtävä. Kansalliset liittorakenteet voitaisiin turvata esimerkiksi säätämällä niiden tunnustamisesta kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä. Muita keinoja ovat valtion ja liittojen väliset kumppanuussopimukset sekä edustaville urheiluliitoille myönnettävä erityisasema, jonka mallina voisivat olla toimialajärjestöt. Lain näkökulmasta olisi lisäksi tarkasteltava seurojen oikeudellista asemaa, niiden ostamista tai kaupallisten ja taloudellisten ryhmittymien osakkuutta niissä. 4.2.3. Urheilujärjestöjen taso Urheilun oikeudellisen ympäristön selkiyttäminen edellyttää myös järjestöiltä tehtäviensä ja sääntöjensä täsmentämistä. Urheiluorganisaatioiden pyramidirakenne Euroopassa johtaa käytännössä urheilun lajiliittojen monopoliasemaan. Usean saman lajin liiton olemassaolo voisi aiheuttaa huomattavia ongelmia. Kansallisten mestaruuskilpailujen järjestäminen ja maata kansainvälisissä kilpailuissa edustavien urheilijoiden ja joukkueiden valinta edellyttääkin usein, että on yksi katto-organisaatio, joka kokoaa yhteen kaikki saman lajin urheiluseurat ja urheilijat. Urheilun lajiliittojen olisi myös huolehdittava tietyistä tehtävistä, kuten amatööri- ja ammattiurheilun edistämisestä ja yhteiskunnallisesta integraatiosta (nuoret, vammaiset jne.). Näiden tehtävien tulisi olla selvästi kirjattuina liittojen sääntöihin. Liittojen vastuun tulisi näkyä käytännössä sellaisina taloudellisina mekanismeina, jotka edistävät sisäistä solidaarisuutta eli rakenteellista ja solidaarista yhteyttä kilpaurheilun ja amatööriurheilun välillä. Toimissa, joilla on taloudellista ulottuvuutta, olisi noudatettava avoimuuden, tasapuolisen markkinoille pääsyn, tehokkaan ja perustellun uudelleenjaon ja sopimusten selkiyttämisen periaatteita sekä korostettava urheilun erityislaatua. On tähdennettävä, että perustamissopimuksen takaamat perusvapaudet eivät yleensä rajoita urheiluseurojen sääntöihin perustuvia toimenpiteitä, edellyttäen että toimenpiteet ovat objektiivisesti perusteltuja, tasapuolisia, tarpeellisia ja oikeassa suhteessa tavoitteisiin. Lisäksi olisi yhdessä urheiluliittojen kanssa etsittävä ratkaisuja, jotta voitaisiin kehittää vaihtoehtoja Bosman-tuomiossa kumotulle siirtojärjestelmälle. 5. Päätelmät Jos kysytään, voiko komissio taata, ettei urheilun tämänhetkinen kehitys uhkaa urheilun nykyisiä rakenteita tai yhteiskunnallista tehtävää, vastaus on selkeästi kielteinen. Onkin syytä muistaa, että perustamissopimuksessa komissiolle ei anneta suoranaista toimivaltaa urheilun alalla. Urheilun nykyisten rakenteiden säilyttämisen ja yhteiskunnallisen tehtävän turvaamisen takia on tarpeen lähestyä urheiluun liittyviä kysymyksiä uudella tapaa. Lähestymistapa edellyttää ensi kädessä, että eri toimijat hyväksyvät yhteisen pohjan urheilun periaatteille: - Euroopan unioni tunnustaa urheilun keskeisen merkityksen eurooppalaisessa yhteiskunnassa ja pitää erittäin tärkeänä, että urheilu säilyttää tehtävänsä yhteiskunnallisessa integraatiossa, koulutuksessa ja kansanterveyden edistämisessä ja liitot jatkavat yleishyödyllistä toimintaansa. - Urheilun integriteetti ja autonomia on säilytettävä. Urheiluseurojen siirtymisen kaupallisten tahojen (esimerkiksi viestintäyhtiöiden) käsiin on oltava, jos se ylipäätään sallitaan, tarkkaan rajoitettua, jotta säilytetään urheilun rakenteet ja etiikka. - Sarjatasolta toiselle nouseminen ja putoaminen on eurooppalaisen urheilun tunnusmerkki. Tämä järjestelmä antaa pienille ja keskisuurille seuroille enemmän mahdollisuuksia ja korostaa urheilullisia ansioita. - Doping ja urheilu ovat keskenään ristiriidassa. Dopingin torjuntatyössä ei tulisi sallia minkäänlaista horjuntaa. - Kaupankäynti nuorilla urheilijoilla olisi torjuttava. Seuran huippuvalmennuksessa olevan nuoren on saatava hänen urheilukoulutustaan täydentävä ammatillinen koulutus. Näiden periaatteiden pohjalta on luotava samansuuntaisten toimien avulla uusi kumppanuus Euroopan unionin toimielinten, jäsenvaltioiden ja urheilujärjestöjen välille. Tämän tarkoituksena on tukea urheilun edistämistä eurooppalaisessa yhteiskunnassa ottaen huomioon urheilun arvot, urheilujärjestöjen autonomian ja perustamissopimuksen, erityisesti sen toissijaisuusperiaatteen. Urheilualan eri tahojen (liittojen, jäsenvaltioden ja Euroopan yhteisön) välisen koordinaation puute ja yksinään toimiminen vaarantaisi edellä mainittujen yhteisten periaatteiden toteutumisen. Sen sijaan Euroopan yhteisön, jäsenvaltioiden ja urheiluliittojen samansuuntaiset ponnistelut voisivat tehokkaasti edistää Euroopassa urheilutoimintaa, joka toteuttaa yhteiskunnallista rooliaan ja antaa organisaatiolleen mahdollisuuden sopeutua uuteen talousjärjestykseen.