FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 8.12.2010 
SEK(2010) 1511 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
 
 
Oheisasiakirja 
  
Ehdotus 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
  
energiamarkkinoiden eheydestä ja läpinäkyvyydestä 
   
{KOM(2010) 726 lopullinen} 
{SEK(2010) 1510 lopullinen}  
FI 2   FI Likvideillä tukkumarkkinoilla mu odostuneet luotettavat hinna t antavat tärkeitä lyhyen 
aikavälin signaaleja energiantuotantolaitosten  ja kulutusyksiköiden optimaalista toimintaa 
varten. Ne antavat myös pitkän aikavälin os viittaa siitä, missä ta rvitaan tulevaisuudessa 
investointeja energiainfrastrukt uuriin. Ne luovat yritysten kesk uudessa luottamusta siihen, että 
ne kykenevät reagoimaan markkinoiden m uutoksiin. Tällä tulee olemaan ensiarvoinen 
merkitys, koska huomisen vähähiilinen talous v aatii pitkän aikavälin näköaloja, jotta uusiin 
tuotantolaitoksiin tehtäviä suuria pääomainvest ointeja voidaan rahoittaa.  Vähiten tärkeää ei 
myöskään ole se, että tukkum arkkinoiden tulokset antavat vähittäishinnoista luotettavia 
viitteitä kotitalouskuluttajille  ja teollisuuskäyttäjille  ja kannustavat tehokkaaseen 
energiankäyttöön.  
Koska markkinoilla on ratkaiseva merkitys Eu roopan kansalaisten hyvi nvoinnille ja Euroopan 
yritysten kilpailukyvylle, on keskeisen tärkeää, että kansalaiset, yritykset ja kansalliset 
viranomaiset voivat luottaa energiamarkkinoi den eheyteen. Jollei  tehokkaisiin toimiin 
ryhdytä, vilpillisten kaup patapojen mahdollisuus vie pohjaa julk iselta luottamuks elta, jarruttaa 
investointeja, lisää energianhintojen epävakau tta ja voi ylipäänsä j ohtaa energianhintojen 
nousuun. Tämä voi puolestaan heikentää muiden  sektorien ja energiaintensiivisten 
teollisuudenalojen kilpailukykyä.  
EU:n tason rahoitusmarkkinalainsäädäntö eli ma rkkinoiden väärinkäyttöä koskeva direktiivi 
kattaa energiamarkkinat vain osittain, sillä se  on suunniteltu finanssimarkkinoita varten. Sen 
sisältämiä toimenpiteitä tarkastellaan paraik aa uudelleen, mutta sen kokonaisvaltainen luonne 
merkitsee sitä, ettei sen avulla voida täysin  puuttua energiamarkkinoiden väärinkäytöksiin 
(esim. strateginen tuotantokapas iteetin pidätys). Energian sisämarkkinalainsäädäntö ei sisällä 
normeja markkinoiden eheyden varmistamiseksi.  Jäsenvaltioiden tasoll a voi olla käytössä 
sääntöjä, mutta niiden  kattavuus on rajallinen. Usein ne liittyvät vain  johonkin tiettyyn 
kaupankäyntifoorumiin ja va in yhteen jäsenvaltioon. 
Kaiken kaikkiaan voidaan tode ta, että energiamarkkinoita koskevat säännöt eivät riitä 
takaamaan näiden markkinoiden vakaata ja mo itteetonta toimintaa. Markkinoita ei voida 
seurata kattavasti, ja varsinkin valtioiden, hyöd ykesektorien ja markkinoiden rajat ylittäviä 
väärinkäytöksiä on vaikea havait a. Tätä käsitystä ovat tukeneet  sektorin sääntelyviranomaiset 
komissiolle esittämissään kannanotoissa sekä komission järjestämään kuulemiseen vastanneet 
tahot.  
Tavoitteet 
(1) Tarvitaan toimiva ja tehokas kehys, jonka avulla voidaan varmistaa Euroopan 
energiakaupan markkinoiden moitteeton toimin ta eli se, että markkinoiden tulokset 
eivät vääristy markkinakäyttäytymisen vuoksi vaan ilmentävät oikein markkinoiden 
perustekijöitä. Tämä lisää luottamusta kaikkien sidosryhmien keskuudessa, mikä 
puolestaan lisää osallistumista, syventää mar kkinoita, parantaa niiden  likviditeettiä ja 
alentaa liiketoimiin liittyviä kustannuksia. 
(2) Säännöillä on pystyttävä puuttumaan tehokk aasti nimenomaan energiamarkkinoille 
ominaisiin väärinkäytöksiin. Niiden on o ltava yhtenäisiä koko Euroopan laajuisesti, 
jotta välittäjät voisivat soveltaa samoja s äännösten noudattamista koskevia standardeja 
tarvitsematta noudattaa keskenään erilaisia  sääntöjä ja vaatimuksia käydessään 
kauppaa eri jäsenvaltioissa. Niiden on myös o ltava tarpeeksi täydellisiä, jotta ne 
kattaisivat kaikki kyseeseen tulevat liiket oimet. Tämä tarkoittaa myös sitä, että 
sääntöjen on oltava yhteens opivia voimassa olevan finanssilainsäädännön kanssa. Sen 
FI 3   FI vuoksi tällä aloitteella laaje nnetaan markkinoiden väärinkäyttöä koskevaan direktiiviin 
sisältyvät käsitteet eli sisä piirikauppa ja markkinoiden manipulointi koskemaan myös 
energiamarkkinoita. Yksityiskohtaiset sää nnöt annetaan delego iduissa säädöksissä. 
(3) Jotta markkinaväärinkäytökset voitaisii n havaita, energian tukkumarkkinoita on 
seurattava säännöllisesti. Tätä varten markkinoiden seurantaelimen tulisi saada 
käyttöönsä täydelliset ja todennetut tiedot  liiketoimista, jotta se voisi toimia 
tehokkaasti. Jos markkinoilla havaitaan väärinkäytöksiä, sääntöjen noudattaminen on 
voitava varmistaa. Tätä varten on määriteltä vä toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset, 
jotka voivat tutkia ja näyttää to teen energiamarkkinoilla havaitut 
väärinkäytöstapaukset. Niillä tulisi olla valtuudet määrätä seuraam uksia, jotka toimivat 
markkinatoimijoille pelotteena väärinkäytösten varalta. Valtioiden ja hyödykemarkkinoiden rajat ylittäviin monimu tkaisiin väärinkäytöksiin puuttumiseksi 
tarvitaan tarkoituksenmukainen koor dinointimekanismi finanssi- ja 
energiamarkkinoiden sääntelyviranomaisten välille. 
Toimintavaihtoehdot 
”Business as usual” -skenaari on ohella on tarkasteltu seuraavia seitsemää eri vaihtoehtoa: 
Vaihtoehto 0: Toiminnan jatkaminen nykyisellään (”business as usual”)
 
Tässä vaihtoehdossa ei ryhdytä sektorikohtais iin aloitteisiin, vaan sääntelyviranomaiset 
valvovat vain joitain osia energiakaupan markki noista. Markkinakäyttäyt ymisestä ei anneta 
EU:n tasolla sääntöjä, jotka voitaisiin panna yhtenäisesti täytäntöön jäsenvaltioissa. 
Valvontapuitteet ovat erilaisia ku ssakin jäsenvaltiossa ja vai kka kansalliset viranomaiset 
lisäävät yhteistyötään energia-alan  sääntelyviranomaisten yhteist yövirastossa, käytössä ei ole 
vakiintunutta menettelyä tiedon saamiseksi ja vaihtamiseksi markkinoiden seuraamisen 
tarkoituksiin. Siksi useilla markkinoilla tapaht uvia ja erilaisiin mutta toisiinsa liittyviin 
tuotteisiin/hyödykkeisiin kytkeytyviä markki noiden väärinkäytöksiä on vaikea, ellei 
mahdoton havaita. 
EU:n tason toimien puuttuminen ei merkitse sitä , ettei toimiin ryhdytä jä senvaltioiden tasolla. 
Kansalliset lainsäätäjät ovat jo ruvenneet ko rjaamaan puutteita kansallisilla toimenpiteillä, 
joita ovat tietojen kerääminen liiketoimista, sääntelyllinen seuranta ja ilmoitusjärjestelmät. Nämä toimenpiteet selvästikin lisäävät sään telyllisen valvonnan laajuutta, mutta ne jäävät 
väistämättä vajaiksi. Seuraamalla yksittäiseen jäsenvaltioon rajoittuvia liiketoimia ei voida 
valvota hyödykesektorien ja valt ioiden rajat ylittäviä ener giamarkkinoiden näkökohtia, minkä 
vuoksi osa markkinoiden manipuloi nnista jää havaitsematta.  
Vaihtoehto 1a – Säännöt määritellään EU:n taso lla, jäsenvaltiot huolehtivat seurannasta ja 
täytäntöönpanon valvonnasta  
Tässä vaihtoehdossa markkinoiden väärinkä ytöksiä koskevat säännöt määritellään EU:n 
tasolla. Markkinoita seurataan jäsenvaltioissa , ja liiketoimia koskevat tiedot toimitetaan 
seurantaa varten ei-keskitetysti toimivaltaisille sääntelyviranomaisille. Kansalliset sääntelyviranomaiset vastaavat siinä jäsenvalti ossa suoritettujen (tai siihen jäsenvaltioon 
liittyvien) liiketoimien seurannast a, jossa niillä on lainkäyttövalta
1. Välittäjät tai kolmannen 
                                                 
1 Jos maassa A oleva kaupanvälittäjä suorittaa toisen, maassa B olevan kaupanvälittäjän kanssa 
liiketoimen sähkön toimittamisesta maassa C, seura nnasta vastaisi maan C sääntelyviranomainen.  
FI 4   FI osapuolet ilmoittavat liiketoimista kullekin säänte lyviranomaiselle eriks een. Välittäjät ja/tai 
meklarit ilmoittaisivat kaikista energian tu kkumarkkinoilla suorittamistaan liiketoimista 
sääntelyviranomaiselle siellä, mi nne he ovat sijoittautuneet – r iippumatta siitä, missä toimitus 
tapahtuu2. Liiketoimista ilmoitettavat tiedot ja niiden muoto määritellään EU:n tasolla. 
Liiketoimia koskevat tiedot tallennetaan eri ta voin ja 27 kansallisen sääntelyviranomaisen 
erilaisiin järjestelmiin. Sääntelyviranomaiset vaihtavat tietoa ei-keskitetysti ja voivat seurata kaikkia niiden lainkäyttöalueella suoritettuja  liiketoimia ja valvoa energia-alaa varten 
laadittujen markkinakäyttäytymissääntöjen tä ytäntöönpanoa. Jos liiketoimet koskevat useita 
jäsenvaltioita (esim. hinnaneros opimukset), tulisi ottaa käytt öön tarkoituksenmukaiset säännöt 
ja koordinointimekanismit. Tälla isissa säännöissä ja mekani smeissa määriteltäisiin myös 
vastuut täytäntöönpanon valvonnasta ja yhteistyöve lvollisuudet. Sääntely llistä yhteistyötä voi 
tukea EU:n elin (esim. energia-alan s ääntelyviranomaisten yhteistyövirasto).  
Vaihtoehto 1b – Säännöt määritellään EU:n  tasolla, jäsenvaltio t huolehtivat tietojen 
ilmoittamisesta sekä seurannasta ja täytänt öönpanon valvonnasta, EU:n virasto käsittelee 
tiedot ja seuraa valtioiden ja hyödykesektorien rajat ylittäviä väärinkäytöksiä  
Samoin kuin vaihtoehdossa 1a, myös tässä va ihtoehdossa markkinaväärinkäytöksiä koskevat 
säännöt, ilmoitusvelvollisuudet, tietojen muot o sekä seurantaan ja täytäntöönpanon 
valvontaan liittyvät velvollisuudet määritellään EU :n tasolla. Vaihtoehtoon 1a verrattuna siinä 
on kuitenkin kaksi eroa. 
Ensimmäinen ero on se, että seurantaa harjoite taan myös EU:n tasolla sen lisäksi, että 
jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset seuraavat vastuulleen kuuluvia liiketoimia. EU-
tason seurannassa keskityttäisiin valtioid en ja hyödykesektoreiden rajat ylittävän 
markkinoiden väärinkäytön havaitsemiseen. 
Toinen ero on se, että ei-keskitetyn tiedonv aihtomekanismin sijaan sääntelyviranomaiset 
toimittavat liiketoimia koskevat tiedot suoraan EU:n virastolle, joka lajittelee ne toimituspaikan mukaan. Lajitellut tiedot lähe tetään sitten takaisin asianomaisille 
toimivaltaisille sääntelyviranomaisille. Ka ikista saaduista tiedoista säilyy kopio EU:n 
virastossa, jotta se voisi seurata ha vaittuja markkinoiden väärinkäytöksiä. 
Vaihtoehto 2 – Säännöt määritellään EU:n taso lla, keskitetty EU:n vi rasto ja jäsenvaltiot 
huolehtivat seurannasta yhteisesti, jäsenva ltiot vastaavat täyt äntöönpanon valvonnasta  
Vaihtoehdosta 1b poiketen liiketoimista ilmoitet aan EU:n virastolle. Tietoja ei raportoida 
suoraan sääntelyviranomaisille, mutta EU:n elimen hallussa olevat tiedot ovat myös niiden käytössä. Samaa menettelyä noudattaen kuin vaihtoehdossa 1b EU:n virasto lajittelee 
liiketoimet ja lähettää lajitellut tiedot asianomais ille sääntelyviranomaisille. Tämä antaa niille 
mahdollisuuden seurata liiketoimia lainkäyttöaluee llaan tarvitsematta keräämättä tietoja itse. 
Vaihtoehto 3 – Säännöt määritellään EU:n ta solla, energia-alan sääntelyviranomaisten 
yhteistyövirasto ja jäsenvaltiot huolehtivat se urannasta yhteisesti, jäsenvaltiot vastaavat 
täytäntöönpanon valvonnasta  
                                                 
2 Jos maassa A oleva kaupanvälittäjä suorittaa liiketoimia, jotka koskevat toimituksia maahan B, C ja D 
(tai jotka liittyvät näihin maihin), sen pitäisi ilmoittaa näistä liiketoimista sääntelyviranomaiselle, jolla 
on lainkäyttövalta maassa A.  
FI 5   FI Tämä vaihtoehto vastaa muuten vaihtoehtoa 2 paitsi että kaikki EU:n tason tehtävät ja 
valtuudet annetaan energia-alan säänte lyviranomaisten yhteistyövirastolle.  
Vaihtoehto 4 – Säännöt määritellään EU:n ta solla, energia-alan sääntelyviranomaisten 
yhteistyövirasto tai keskitetty EU:n virast o huolehtii seurannast a ja täytäntöönpanon 
valvonnasta valtioiden raja t ylittävissä tapauksissa  
Tämä vaihtoehto vastaa vaihtoehtoja 2 ja 3 muuten paitsi siinä, että energia-alan 
sääntelyviranomaisten yhteist yövirasto tai EU:n virasto vast aisi täytäntöönpanon valvonnasta 
kaikissa havaituissa valtioiden rajat ylittävissä väärinkäytöstapauksissa. Tätä vaihtoehtoa ei 
kuitenkaan analysoitu pidemmälle, koska komissiol la ei ole syytä katsoa , etteivät jäsenvaltiot 
kykenisi väärinkäytöstapauksissa  huolehtimaan sääntöjen täyt äntöönpanon valvonnasta yhtä 
tehokkaasti kuin EU:n virasto tai energia-al an sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto. 
Toissijaisuusperiaatteen mukaan kans allisten viranomaisten on ilmi tulleissa 
väärinkäytöstapauksissa huolehdittava si itä, että sääntöjä noudatetaan.  
Vaihtoehto 5 – Markkinoiden itsesääntely  
Tässä vaihtoehdossa oletetaan, etteivät viranomaiset ryhdy toim iin EU:n tasolla enempää kuin 
jäsenvaltioissakaan määrittelemä llä sääntöjä tai harjoittamalla  seurantaa. Oletuksena on, että 
toimiala itse sopii joistakin markkinoiden ehey ttä koskevista säännöistä.  Jos väärinkäytöksiä 
tulee ilmi, kansalliset tuomioistuimet tai yleisen markkinavalvonnan tasolla toimivat 
viranomaiset voisivat huolehti a sääntöjen täytäntöönpanon val vonnasta. Ei voida sulkea pois 
sitä, että toimiala voisi olla valmis sopi maan jollain tavoin ma rkkinaväärinkäytöksiä 
koskevista säännöistä. Tällaisten sääntöjen täytäntöönpanon seurannan ja varmistamisen 
ennakoitaisiin kuitenkin jäävän a priori  tehottomaksi, koska markkinatoimijoilla olisi vain 
rajoitetusti kannusteita lähettää  tietoja toisille markkinatoim ijoille tai yksityisyrityksille, kun 
seurantaan ei liity sitä rii ppumattomuutta, jonka viranomaiset pystyisivät takaamaan. Heikko 
seuranta johtaisi todennäköisesti tehottom uuteen markkinoiden eheyden varmistamisessa. 
Näistä syistä tämä vaihtoehto hylättiin.  
Vaihtoehto 6 – Markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin laajentaminen (ilman 
sektorikohtaisia toimia)  
Finanssimarkkinalainsäädännön laajentaminen kattamaan kaikki kyseiset energiamarkkinat 
toisi ne finanssisääntelyn pi iriin. Energiamarkkinoiden ja jo idenkin finanssimarkkinoiden 
tiiviistä kytköksistä huolimatta fyysisten en ergiamarkkinoiden sisällyttäminen markkinoiden 
väärinkäyttöä koskevan direktiivin soveltamisalaan ja kieltojen määrittely energiamarkkinoilla esiintyville väärinkäytöksille (esim. tuot antokapasiteetin pidätys, 
sisäpiiritiedon määrittely) ei ol e toivottavaa ja rikkoisi mar kkinoiden väärinkäyttöä koskevan 
direktiivin kokonaisvaltaisen luonteen. Kuten CESR ja ERGEG totesivat komissiolle 
esittämissään kannanotoissa, markkinoiden väärinkäy ttöä koskevan lainsäädännön 
soveltamisalan laajentaminen lisäämällä mar kkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin 
piiriin fyysiset tuotteet ei ole suositeltava a, sillä siihen liittyisi riski direktiivin 
epäasianmukaisesta soveltamisesta muilla osa-alueilla
3. Tämän suosituksen ja markkinoiden 
väärinkäyttöä koskevan direkt iivin selkeän soveltamisalan vuoksi tätä vaihtoehtoa ei 
tarkasteltu yksityiskohtaisesti. 
                                                 
3 CESRin ja ERGEGin lausunnot Euroopan komissiolle – vastaus kysymykseen F.20 – Markkinoiden 
väärinkäyttö. 
FI 6   FI Vaihtoehtojen arviointi 
Tarkastellut vaihtoehdot 1–3 oso ittautuivat kaiken kaikkiaan tarkoituksenmukaisemmiksi kuin 
”business as usual” -skenaario, koska n iiden avulla voidaan enemmän tai vähemmän 
tehokkaasti havaita ja estää markkinoiden vääri nkäytöksiä ja vähentää niistä yhteiskunnalle 
aiheutuvia kustannuksia. Samalla kaikkiin näihin vaihtoehtoihin liittyy suurempia hallinnointikustannuksia. Toiminta vaihtoehdoilla 1b, 2 ja 3 on va ihtoehtoon 1a verrattuna se 
merkittävä etu, että ne tarjoavat paremman mahdollisuuden havaita väärinkäytökset valtioiden ja hyödykesektorien rajat ylittävissä tapauksissa . Vaihtoehdoilla 2 ja 3 on vaihtoehtoon 1b 
verrattuna se etu, että  ne tarjoavat mahdollisuuden tehost aa yleistä seurantaa. Tietojen 
kerääminen suoraan ja keskitetysti yksinkertaist aisi ja nopeuttaisi yleistä tietojen käsittelyä 
vähentämällä tiedontoimitusreittien  määrää. Se vähentäisi myös tiedon siirrossa ja käsittelyssä 
esiintyviä virheitä. 
Vaihtoehto 3 tarjoaa todennäköisesti parhaat mahdollisuudet havaita ja estää 
energiamarkkinoiden väärinkäytt ö, koska energia-alan viranoma isten yhteistyövirastolla on 
paitsi yleistä asiantuntemusta sääntelyssä myös energia-alan erityisasiantuntemus. Koska energia-alan sääntelyviranomais ten yhteistyövirasto on jo perust ettu, sen yhteydessä toimivan 
markkinaseurantayksikön toimintakustannuks et olisivat myös alhaisemmat kuin 
vaihtoehdossa 2, joka edellyttäis i uuden viraston perustamista. Vaihtoehto 3 vastaa näin ollen 
parhaiten määriteltyjä tavoittei ta. Vaikka ehdotettujen toime npiteiden yleisiä hyötyjä on 
vaikea arvioida määrällisesti, ne näyttäisivät ylittävän selvästi niistä koituvan hallinnollisen 
rasitteen. 
Muut kysymykset 
Sektorikohtaisten sääntöjen laat iminen – oikeudellinen muoto 
Koska tärkeitä energiakauppapaikkoja jo kuuluu markkinoiden väärinkäyttöä koskevan 
direktiivin piiriin, fyysisen energiakaupan ma rkkinoilla esiintyvien markkinaväärinkäytösten 
määritelmien on sovittava hyvin yhteen markki noiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin 
kanssa. Sääntöjen perustaksi on otettava mahdollisimman pitkälti markkinoiden väärinkäyttöä 
koskevan direktiivin konseptit aina, kun se on l ooginen ratkaisu. Mittatilauksena tehtävässä 
järjestelmässä on kuitenkin otettava huomioon en ergiamarkkinoiden erityispiirteet, erityisesti 
se, että kapasiteetin taloudellin en tai fyysinen pidätys johtaa niillä herkästi merkittäviin 
hinnanmuutoksiin. 
Joustavuuden ja oikeusvarmuuden takaamiseksi  säännöt tulisi laat ia suuntaviivoina 
markkinatoimijoita kuullen. Niistä voitaisiin te hdä sitovia komission antamilla delegoiduilla 
säädöksillä. Suurin osa teollisuuden esittämistä kannanotoista tuki tällai sta menettelytapaa. Se 
on tarkoituksenmukainen lähestymistapa kaikissa vaihtoehdoissa, jotka edellyttävät EU-tason sääntöjä, ja vastaa finanssisektorin sään telyyn Lamfalussy-järjestelyissä omaksuttua 
lähestymistapaa. Se helpottaisi siksi myös fi nanssisääntelyn ja sekt orikohtaisen sääntelyn 
välistä vuorovaikutusta. Jos EU:n virasto vastaa seurannasta ja yksityiskohtaisten 
suuntaviivojen laadinnasta, perussäädös olis i tarkoituksenmukaisinta antaa asetuksen 
muodossa.  
Soveltamisala hyödykemarkkinoilla 
Sähkö- ja kaasumarkkinat ovat kytköksissä muihin hyödykemarkkinoihin, erityisesti 
primaarienergiatuotteiden markkinoihin ja EU:n  päästökauppajärjeste lmän päästöoikeuksien 
markkinoihin. 
FI 7   FI Kivihiili on tärkeä sähköntuotannon polttoaine, ja  öljyn ja öljytuotteid en hinnat vaikuttavat 
sähkönhintoihin toimiessaan viitearvoina pitkän aikavälin kaasuntoimitussopimuksissa. Näillä 
markkinoilla käydään kuitenkin kauppaa maailman laajuisesti, ja niiden merkittäviä toimijoita 
on myös EU:n ulkopuolella. EU:hun rajoittuva EU -tason seuranta jäisi puutteelliseksi, eikä 
väärinkäytöksiä koskevien sääntöjen noudattamist a voitaisi valvoa kuin osittain. Kuulemiseen 
vastanneet tahot olivat tästä samaa mieltä.  
Päästöoikeuksien osalta tila nne on kuitenkin erilainen. EU :n päästökauppajärjestelmä on 
määritelmänsä mukaan laajuudeltaan eurooppalain en. Sen käyttöönoton m yötä hiilidioksidista 
tuli keskeinen tekijä Euroopan sähkömarkkinoi lla. Sähköntuotantosektori aiheuttaa EU:ssa 
suurimmat päästöt, noin 40 prosenttia EU:n päästökauppajärjestelmä n piiriin kuuluvista 
päästöistä. Päästöoikeuksien ta rjonnalla on vaikutusta tuottajie n polttoainevalintoihin ja sitä 
kautta eri polttoaineiden kysyntään – aivan kuten polttoaineiden suhteellinen hintakehitys vaikuttaa laitosten tuotantoasteeseen ja sitä kautta päästöoikeuksien kysyntään. Nämä kaksi 
markkinaa ovat toisistaan riippuvaisia. Ott aen huomioon nämä kytköks et ja päästökaupan 
markkinoiden kasvavan merkityksen komissi o on päättänyt käynnistää perusteellisen 
selvityksen siitä, miten näiden markkinoiden eh eys voitaisiin parhaiten varmistaa. Selvityksen 
ennakoidaan valmistuvan vuonna 2011. 
Seuranta ja arviointi 
Energiamarkkinoiden eheyden varmistamiseks i luotavan järjestelmän täytäntöönpano 
edellyttää jatkuvaa arviointia ja  seurantaa, jossa on otettava  huomioon useita osa-alueita, 
kuten markkinoiden väärinkäy ttöä koskevien sääntöjen sove ltuvuus energiamarkkinoille, 
vuorovaikutus finanssimarkkinasääntelyn kan ssa, vaikutukset jäsenvaltioiden tasolla 
harjoitettavaan markkinaseuran taan ja siihen, miten täyt äntöönpanon valvonnan koordinointi 
toimii käytännössä, EU-tason seurannan tuloksel lisuus sekä liiketoimien ilmoittamisen 
käytännön vaikutukset markkinatoimijoihin. 
Komissio ehdottaa seuraavanlaista seur antaa ja uudelleentarkastelua:  
Energia-alan sääntelyviranomaisten yhtei styövirasto toimittaa komissiolle kahden vuoden 
kuluttua kertomuksen uuden järjeste lmän vaikutuksesta jäsenvalti oiden tasolla harjoitettavaan 
markkinoiden seurantaan, kansallisten viranom aisten välisestä yhteistyöstä, muun muassa 
täytäntöönpanon valvonnasta, sekä uusien järjes telyjen, erityisesti liiketoimien ilmoittamisen, 
vaikutuksista markkinatoimijoihin. Komissio tarkastelee kertomuksen pohjalta EU-tason 
seurannan tuloksekkuutta. 
Energia-alan sääntelyviranomai sten yhteistyövirasto ja rahoitu svalvontaviranomaiset tekevät 
viiden vuoden kuluttua yhteisen arvioinnin en ergiamarkkinoiden eheyden varmistamiseksi 
luodun järjestelmän ja laajemman finan ssimarkkinoiden lainsäädännön välisestä 
vuorovaikutuksesta EU:n tasolla ja kansallisella tasolla.  
Komissio tarkastelee tämän arvioinnin pohjalta energiamarkkinoiden eheyden 
varmistamiseksi luodun järjestelmän yleistä tuloksekkuutta.