Edhotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä /* KOM/98/0251 lopull. - SYN 98/0159 */



Virallinen lehti nro C 213 , 09/07/1998 s. 0017



Ehdotus neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen miehistöä koskevista edellytyksistä (98/C 213/10) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(1998) 251 lopull. - 98/0159(SYN) (Komission esittämä 3 päivänä kesäkuuta 1998) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen, sekä katsoo, että palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4055/86 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3573/90 (2), perusteella jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sovelletaan kaikkia perustamissopimuksen määräyksiä palvelujen tarjoamisen vapaudesta jäsenvaltioiden välisessä säännöllisessä matkustajalaiva- ja lauttaliikenteessä olevien alusten miehistöä koskevat edellytykset ovat tavallisesti aluksen rekisteröintivaltion (lippuvaltion) vastuulla; Rooman yleissopimuksessa (3) sopimussuhteisiin sovellettavasta laista sallitaan myös muunlaiset järjestelyt; on otettava huomioon myös yhteisön etu ja niiden jäsenvaltioiden etu, joiden alueiden välillä tätä liikennettä harjoitetaan, on pidettävä voimassa periaate, jonka mukaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneita varustamoita ei pitäisi kohdella jäsenvaltion alueelle sijoittautuneita varustamoita suotuisammin, jäsenvaltioiden välisen säännöllisen matkustajalaiva- ja lauttaliikenteen markkinoiden erityispiirteiden vuoksi tarvitaan toimenpiteitä, joilla varmistetaan yhtenäismarkkinoiden asianmukainen toiminta takaamalla, että merenkulkijoiden työehdot vastaavat yhteisössä yleisesti sovellettavaa sosiaalista tasoa, perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti, jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli sääntöjen antamista jäsenvaltioiden välillä liikennöivillä aluksilla työskentelevien kolmansien maiden kansalaisten työolosuhteista ja sen vuoksi se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten takia paremmin toteuttaa yhteisön tasolla; tämä direktiivi rajoittuu vähimpään näiden tavoitteiden toteuttamiseksi tarpeelliseen eikä siten ylitä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoitukseen, on asianmukaista edellyttää, että edellä tarkoitetuilla aloilla työskenteleviä kolmansien maiden kansalaisia ei saa kohdella heikommin kuin yhteisön alueella asuvia, on asianmukaista, että jäsenvaltiot voivat poiketa velvoitteestaan, jonka mukaan jäsenvaltioiden välistä säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä harjoittavilla aluksilla työskentelevien kolmansien maiden merenkulkijoita on kohdeltava yhteisön alueella asuvina, jos kyse on erittäin lyhyestä työsopimuksesta tai odottamattomien olosuhteiden aiheuttamasta äkillisestä lauttakapasiteetin riittämättömyydestä, jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten on toimittava yhteistyössä tämän direktiivin täytäntöönpanossa, ja jokaisen jäsenvaltion olisi määriteltävä seuraamukset tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten rikkomisesta, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltioiden kansalaisiin ja jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin varustamoihin, jotka tarjoavat säännöllisiä matkustajalaivaliikenne- ja lauttaliikennepalveluja, mukaan lukien yhdistetyt matkustaja- ja rahtipalvelut eri jäsenvaltioiden satamien välillä. 2. Tämän direktiivin säännökset koskevat myös yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneita jäsenvaltioiden kansalaisia sekä varustamoita, jotka ovat sijoittautuneet yhteisön ulkopuolelle mutta joissa jäsenvaltion kansalaisilla on määräysvalta edellyttäen, että näiden alukset on rekisteröity jäsenvaltiossa sen lainsäädännön mukaisesti ja ne purjehtivat tämän jäsenvaltion lipun alla ja tarjoavat 1 kohdassa tarkoitettuja palveluja. 3. Tätä direktiiviä sovelletaan, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kansalaiset tai varustamot palkkaavat kolmansien maiden kansalaisia 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin käytettäville aluksilleen. 4. Muihin kuin 2 kohdassa tarkoitettuihin, yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneisiin varustamoihin ei saa soveltaa suotuisampaa kohtelua kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kansalaisiin ja varustamoihin. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kansalaiset ja varustamot, jotka harjoittavat säännöllistä matkustajalaiva- ja lauttaliikennettä jäsenvaltioiden välillä, takaavat tällaiseen liikenteeseen käytettävien alusten palveluksessa oleville kolmansien maiden kansalaisille työsuhteeseen sovellettavasta lainsäädännöstä riippumatta sellaiset työehdot, jotka määritellään a) laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa määräyksessä ja/tai b) työehtosopimuksessa tai välimiestuomiossa, joka on julistettu yleissitovaksi, siltä osin kuin niitä sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun toimintaan, joita sovelletaan sen jäsenvaltion kansalaisiin, jossa alus on rekisteröity. 2. Jos kyseistä alusta ei ole rekisteröity mihinkään jäsenvaltioon, 1 kohdassa tarkoitettujen työehtojen on oltava niistä jäsenvaltioista, joiden satamien välillä kyseistä palvelua tarjotaan, sen valtion asukkaisiin sovellettavat työehdot, johon palvelu läheisimmin liittyy. Läheisintä yhteyttä määritettäessä käytetään perusteena kyseisen palvelun todellista hallinnointipaikkaa sekä asianomaisten merenkulkijoiden asuinpaikkaa. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut työehdot koskevat seuraavia seikkoja: a) enimmäistyöaika ja vähimmäislepoaika, b) palkallisen vuosiloman vähimmäismäärä, c) vähimmäispalkka, mukaan lukien ylityökorvaukset, d) työterveys, työturvallisuus ja työhygienia, e) raskaana olevien tai vastikään synnyttäneiden naisten sekä lasten ja nuorten työehtoihin liittyvä suojelu, f) naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu ja muut syrjinnänvastaiset määräykset, g) merenkulkijoiden paluuta kotimaahansa ja maksamattomien palkkojen sekä sosiaalimaksujen maksamista koskevat toimenpiteet työnantajan maksukyvyttömyystapauksissa. 4. Edellä 1, 2 ja 3 kohta eivät estä työntekijän kannalta suotuisampien työehtojen soveltamista. 5. Työehtosopimuksilla tai välimiestuomioilla, jotka on julistettu yleissitoviksi, tarkoitetaan työehtosopimuksia tai välimiestuomioita, joita kaikkien asianomaisten varustamojen on noudatettava kansallisella tasolla. Jollei käytössä ole menetelmää, jolla työehtosopimukset tai välimiestuomiot julistetaan yleissitoviksi, jäsenvaltioiden om käytettävä perusteena a) työehtosopimuksia tai välimiestuomioita, joita yleisesti sovelletaan kaikkiin 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin varustamoihin ja/tai b) työehtosopimuksia, joiden osapuolina ovat kyseisten markkinoitten kaikkein edustavimmat kansallisen tason työnantaja- ja työntekijäjärjestöt. Toista alakohtaa sovelletaan edellyttäen, että soveltamalla työehtosopimuksia ja välimiestuomioita 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin laivanvarustamoihin varmistetaan 3 kohdassa luetelluissa asioissa tasa-arvoinen kohtelu kaikissa asianomaisissa varustamoissa. 3 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat kuultuaan työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä kunkin jäsenvaltion käytäntöjen mukaisesti päättää olla soveltamatta 2 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan säännöksiä, jos kolmannen maan kansalaisten työsuhde ei 12 kuukauden aikana ylitä kestoltaan yhtä kuukautta. 2. Jäsenvaltiot voivat myöntää 2 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan soveltamisessa kahden kuukauden poikkeuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle palveluntarjoajalle sellaisten alusten osalta, jotka on vuokrattu korvaamaan odottamattomien olosuhteiden aiheuttama äkillinen kapasiteetin puute lauttareitillä. Yli kahden kuukauden poikkeuksiin vaaditaan komission hyväksyntä ennen poikkeuksen myöntämistä. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä 2 kohdan mukaisista poikkeuksista ja niiden perusteena olevista olosuhteista. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti yksi tai useampi yhteystoimisto tai yksi tai useampi toimivaltainen kansallinen elin. 2. Jäsenvaltioiden on säädettävä niiden julkisten viranomaisten yhteistyöstä, jotka kansallisen lainsäädännön mukaisesti vastaavat 2 artiklassa tarkoitettujen työehtojen seurannasta. Keskinäistä hallinnollista apua on annettava korvauksetta. 3. Jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdassa tarkoitetut yhteystoimistot ja/tai toimivaltaiset elimet. 5 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään 6 artiklassa mainittuna päivänä ja kaikki niiden muutokset mahdollisimman pian. 6 artikla Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1999. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2000. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 7 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle. (1) EYVL L 378, 31.12.1986, s. 1. (2) EYVL L 353, 17.12.1990, s. 16. (3) EYVL L 266, 9.10.1980, s. 1; konsolidoitu toisinto EYVL C 27, 26.1.1998, s. 34.