Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euron käyttöönoton vaikutukset yhtenäismarkkinoihin Yhtenäismarkkinoiden seuranta"

(98/C 407/07)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. tammikuuta 1998 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatia lausunnon aiheesta "Euron käyttöönoton vaikutukset yhtenäismarkkinoihin".

Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 8. heinäkuuta 1998. Esittelijä oli Umberto Burani.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9. 10. syyskuuta 1998 pitämässään 357. täysistunnossa (syyskuun 9. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 106 ääntä puolesta ja kolme pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Kansalaisten, talouden toimijoiden ja yhteiskunnallisten osapuolten näkemykset euron käyttöönotosta vaihtelevat huomattavasti. Jotkut pitävät sitä taloutta vauhdittavana tekijänä, kun taas toiset liittävät siihen julkisen talouden tiukentamisesta johtuvia vastakkaisia seurauksia. Joidenkin mielestä taas euron vaikutus sisämarkkinoihin jäänee suhteellisen pieneksi. On kuitenkin tosiasia, että kun euro päätettiin hyväksyä unionin yhdentoista jäsenvaltion yhteiseksi valuutaksi, kannatus on osoittautunut vastustusta laajemmaksi. Talous- ja sosiaalikomitea aikoo omalta osaltaan edistää asiaa työmarkkinaosapuolten pohdinnoilla ja ottamalla vapaasti kantaa komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin esittämiin asiaa edelleen syventäviin seikkoihin.

1.2. Aihetta on käsitelty laajasti virallisessa ja epävirallisessa kirjallisuudessa, tiedotusvälineissä ja tieteellisissä julkaisuissa: tiedon lähteistä ei ole pulaa. TSK on kuitenkin pitänyt kiinni siitä, että lisäselvitykset ovat tarpeen kuulemalla suoraan ja avoimesti yritysten, ammattiliittojen ja kuluttajien näkemyksiä. Tätä varten komitea järjesti kaksi kuulemistilaisuutta. Niistä ensimmäinen pidettiin Roomassa 7. toukokuuta ja toinen Lontoossa 15. toukokuuta 1998. Ajankohdan valinnan syynä oli halu kuulla mielipiteitä "tuoreeltaan" euron virallisen hyväksymisen jälkeen. Valittujen paikkakuntien katsottiin mahdollistavan parhaiten talous- ja rahaliittoon liittyvässä ja toistaiseksi sen ulkopuolelle jättäytyvässä jäsenvaltiossa vallitsevien mielipiteiden vertailun.

1.2.1. Talous- ja sosiaalikomitea on tietoinen siitä, ettei näin pienen otoksen voi kuitenkaan katsoa edustavan koko Eurooppaa ja etteivät saadut tiedot automaattisesti koske kaikkia jäsenvaltioita. Lyhyyden ja selvyyden vuoksi komitea on myös rajoittanut tarkastelunsa tiettyihin euron käyttöönottoon välittömästi liittyviin näkökohtiin, ja jättänyt pois muissa lausunnoissa jo käsitellyt näkökohdat tai seikat, jotka olisivat vaatineet toissijaisten kysymysten selvittelyä.

1.3. Seuraavassa selvityksessä on otettu huomioon molemmissa kuulemistilaisuuksissa ilmaistut mielipiteet. Se on ennen kaikkea niiden päätelmien tulos, joihin TSK:n jäsenet ovat tämän asiakirjan valmistelun myöhemmissä vaiheissa päätyneet. Komitea ei väitä esittävänsä ehdottomia tosiasioita eikä varmoja ennusteita. Markkinoilla, joita hallitsevat hallitusten tahdosta riippumattomat moninaiset tapahtumat, paras menettelytapa on esittää joustavia ja realistisia periaatteita, joita voidaan sopeuttaa kulloisenkin tilanteen mukaisesti.

2. Euron käyttöönoton vaikutus vapaaseen sijoittautumisoikeuteen

2.1. Jo perustamissopimuksessa laajasti taatun vapaan sijoittautumisoikeuden ja yhteisen rahan käyttöönoton välinen yhteys vaikuttaa ensi näkemältä heikolta. Osa talouden toimijoista on kuitenkin sitä mieltä, että euro voi vaikuttaa yritysten sijoittautumiseen ja osto-, keskittämis- ja sulautumispäätöksiin.

2.2. Suoran hintavertailun mahdollisuus, josta lisää jäljempänä, sekä kurssiriskien ja valuuttojen suhteellisen heilahtelun poistuminen helpottavat niiden alustavien taloudellisten laskelmien tekemistä, jotka ovat välttämättömiä pohdittaessa tuotanto- tai palveluyrityksen parasta mahdollista sijoituspaikkaa. Yhteinen raha ei luonnollisestikaan ole tässä yhteydessä ainoa tekijä. Jäsenvaltioiden väliset verotukseen, työn hintaan, työvoiman saatavuuteen ja joskus myös kannusteisiin liittyvät erot säilyvät.

2.3. Erityisesti pk-yritysten mielestä niiden on yhteisen rahan myötä mahdollista perustaa sisaryhtiöitä. Joissain tapauksissa kyseeseen voi tulla varsinaisen päätoiminnan siirtäminen maahan, jossa edellä mainitut olot ovat kotimaata paremmat. Tosin sanoen jo nyt verotuksen, työn hinnan ja työvoiman saatavuuden osalta muita suotuisammissa maissa yhteistä rahasta tulee uusien yritysten houkuttelemisen kannalta ratkaiseva tekijä.

2.4. Euron käyttöönoton ei katsota vaikuttavan yritysten muuttamiseen unionin ulkopuolisiin maihin. Päinvastoin voi käydä, mikäli Aasian maiden talouskriisi pitkittyy. Tällöin vakautta tarjoavan euroalueen houkuttelevuus voi kasvaa. Keski- ja Itä-Euroopan maiden osalta on todennäköistä, että joidenkin niistä omaksuessa euron viitevaluutaksi maiden houkuttelevuus sijoittautumispaikkana yritysten silmissä lisääntyy. On kuitenkin hyvä muistaa, että yhteiskunnallinen ja taloudellinen vakaus ovat näiden maiden kohdalla ratkaisevasti painavampia perusteita tehtäessä lopullisia päätöksiä.

2.5. Yrityskaupoissa, fuusioissa tai osuuksien hankkimisessa euro on huomattava tekijä yritysten arvon määrittelemiseksi, etenkin jos sen käyttöönotto suosii, kuten on todennäköistä, kirjanpitoon, taseen julkistamiseen sekä sisäiseen ja ulkoiseen tilintarkastukseen liittyvien sääntöjen yhdenmukaistamista. Muihin, kohdissa 2.2 ja 2.3 mainituista seikoista riippuvaisiin laskelmiin euron käyttöönotto ei vaikuta.

2.5.1. Niistä tekijöistä, jotka haittaavat rationaalista hajautusta ja sijoitusten nykyistä tasaisempaa jakaantumista, erottuu erityisen voimakkaasti jäsenvaltioiden verotussäädösten epäsuhde. Tämä tekijä on ehkä unionin itselleen luoman rakenteen selvin heikkous. On olemassa yhteinen rahapolitiikka, muttei yhteistä taloudellis-verotuksellista linjaa. Tämä on yksinkertainen toteamus, ei arvostelu. On hyväksyttävä monenlaisia suuntauksia, mutta verojen yhdenmukaistaminen on ensisijaisen tärkeä tekijä, mikäli halutaan parhaat mahdolliset tulokset yhteisvaluutan käyttöönotosta.

3. Euron käyttöönoton vaikutus kilpailuun

3.1. Euroa voidaan käyttää myös rahaliiton ulkopuolisissa maissa. On todennäköistä, että ulkopuolisten kanssa tekemisissä olevat EU:n muiden jäsenvaltioiden toimijat ja useimmat Keski- ja Itä-Euroopan maat sekä muut yhteisön ulkopuoliset maat omaksuvat euron laskutus- ja selvitysvaluutakseen dollarin sijasta ainakin ollessaan tekemisissä euromaiden ja sellaisten maiden kanssa, joiden oma raha on epävakaa. Kaikki riippuu kuitenkin eurooppalaisen rahan vakaudesta ja siitä, miten muu maailma siihen luottaa. Käsillä olevan lausunnon piiriin kuulumattomien rahapoliittisten vaikutusten lisäksi tämän "maailmanlaajuistumisen" ensimmäinen ja ilmeisin vaikutus on suoran hinta- ja kuluvertailun mahdollisuus. Nykyään sitä hankaloittaa rahayksiköiden lukuisuus ja vaihtokurssien epävakaus sekä älkäämme unohtako yhdenmukaisten standardien puute, mikä on erityisen haitallista monilla aloilla.

3.2. Hintojen ja kulujen vertailtavuus, eli tuote- ja palvelutarjonnan avoimuus, on huomattava kilpailua lisäävä tekijä. Yritykset ja kuluttajat voivat täten tehdä valintansa entistä pätevämmin perustein. Ostajille koituva hyöty on ilmeinen. Toisaalta ei ole varmaa, että yritysten enemmistö tai etenkään pk-yritykset ovat varautuneet siihen, miten hintojen vertailtavuus vaikuttaa niiden toimintaan.

3.3. Hintojen ja kulujen vertailtavuus on helposti ymmärrettävissä. Se on kuitenkin ainoastaan osatekijä paljon laajemmassa ja monimutkaisemmassa ilmiössä, joka kattaa:

Internetissä käytävän sähköisen kaupankäynnin nopean kehityksen, joka puolestaan helpottaa suuresti tuotteiden ja palvelujen ostamista ja maksamista sekä laajentaa samalla kuluttajien valinnan mahdollisuuksia;

kansainvälisen maksuliikenteen järjestelmät, jotka mahdollistavat valuuttojen nopean, varman ja yhä edullisemman siirron;

viestintäkulujen nopean laskun ja "informaatiokulttuurin" leviämisen laajasti pk-yritysten ja kuluttajien keskuudessa;

kestävien kulutustuotteiden kuljetusten tehostumisen, nopeutumisen ja kulujen alenemisen, mikä tekee maantieteellisesti kaukaisten maiden tuottajien tuotteiden hankkimisen taloudellisesti yhä edullisemmaksi.

3.4. Tässä yhteydessä euro ei ole kovin tärkeä tekijä kehityksessä, jonka myötä "paikallisuuden" merkitys vähenee niin tuotantolaitosten sijoitusten ja jakelukanavien kuin vaikutusalueenkin osalta. Perinteiset "markkinaraot" ja oligopolit tehnevät tilaa entistä avoimemman kilpailun markkinoille, jolla muita tehottomammat ja kooltaan sopeutumattomat yritykset kohtaavat markkinoiden valtaamiseen paremmin varustautuneet yritykset ja saavat ansionsa mukaan.

3.5. Mikäli tämä ennuste toteutuu edes suuntaa-antavasti, kasvaa väistämättä paine luoda entistä suurempia yrityksiä. Muut markkinat seuraavat rahoitusalaa, jolla euroon käyttöönoton vaikutus (yhdessä muiden tekijöiden vaikutuksen kanssa) tuntuu ensimmäisenä. Ensisijaisesti hyöty kertyy kuluttajalle entistä edullisimpina hintoina, tuotteiden ja palvelujen laadun parantumisena ja markkinoiden entistä suurempana avoimuutena. Lisäksi on paikallaan arvioida yrityskoon kasvamisen vaikutuksia työllisyyteen. On mahdollista, ettei kehitys kasvata työpaikkojen määrää vaan pahimmillaan johtaa niiden vähentymiseen. Toinen mahdollinen vaikutus keskipitkällä aikavälillä on uusien oligopolien muodostuminen markkinoilla, joita hallitsevat yhä suuremmiksi kasvavat yritykset. Komission on valvottava tarkkaan tätä seikkaa.

3.6. Monet pelkästään paikallisilla markkinoilla toimivat pk-yritykset eivät näytä olevan perillä näiden ilmiöiden monimutkaisuudesta tai niiden vaikutuksista. Niiden mielestä mahdollisuus vertailla suoraan eri maiden hintoja ei suoranaisesti vaikuta niiden markkinoihin paitsi rajakauppa-alueilla, joilla hintavertailu on eri rahayksiköistä huolimatta jo mahdollista ja ostojen huomattavakin siirtyminen maiden välillä on ajoittain todellisuutta. Tämä näkemys voi olla oikeutettu silloin, kun kyse on toiminnasta, joka vaatii pk-yrityksen fyysistä läsnäoloa (korjaamot, huoltopalvelut, jne.), mutta haitallinen tuotanto-, jakelu- ja palveluyritysten kannalta, sillä niille käsite "alueen valvonta" saattaa osoittautua harhaksi uusien kehityskulkujen valossa.

3.6.1. TSK:n mielestä on tarpeen levittää pk-yritysten keskuudessa yrityskulttuuria, joka lisää niiden tietoisuutta uusien strategioiden tarpeellisuudesta uudessa lähivuosien aikana todennäköisesti nopeasti syntyvässä laajentuneessa toimintaympäristössä. Uudet sähköiset kaupankäynnin muodot yhdessä yhteisen rahan helpottaman maksuliikenteen kanssa luultavasti muuttavat tuottajien valvontaa, joka nykyään perustuu kuluttajien melko vähäiseen liikkuvuuteen.

3.7. Euro vaikuttaa myös kansainvälisillä markkinoilla toimiviin suuriin yrityksiin. Hintojen vertailtavuus korostaa entisestään jo nyt kaikkien nähtävissä olevaa seikkaa eli unionin jäsenvaltioiden välisen hintatason vaihtelua. Erot selittyvät luonnollisesti tekijöillä, joihin sisämarkkinat eivät juuri vaikuta. Maiden välillä on eroja elinkustannuksissa, sosiaaliturvassa, verotuksessa sekä markkinoiden laajuudessa ja rakenteessa. Ajan myötä sisämarkkinat lähentävät näitäkin tekijöitä yhä enemmän yhdenmukaistamatta niitä kuitenkaan koskaan kokonaan.

3.8. Lisäksi toistensa kaltaisilla tai keskenään samanlaisilla markkinoilla ilmenee hintaeroja, joita ei voida selittää pelkästään eri maiden erilaisilla markkinaolosuhteilla. Kuluttajajärjestöjen ja komission tutkimuksissa on esim. autokaupan kohdalla tullut eräissä tapauksissa ilmi valtavia eroja. Sama auto maksaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa 44 prosenttia enemmän kuin Alankomaissa tai Portugalissa. Mikäli vapaaseen kilpailuun perustuvilla markkinoilla hinnoittelua ei voida säätää lailla, on varmasti olemassa tapauksia, joissa euron käyttöönoton myötä voi ilmetä tarvetta tarkastaa, ettei perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa rikota.

3.9. Yleisesti ottaen komission puuttuminen asioihin voi olla tarpeen vain harvoissa tapauksissa, koska markkinavoimien olisi tehtävä tehtävänsä, vaikkakin objektiivisissa rajoissa, jotka johtuvat eri valtioiden erilaisista oloista. Suoran hintavertailun ja yhteiseurooppalaisten toimitusten mahdollisuus toimii hintaeroja tasoittavasti ja entistä tiukempaa kilpailua edistävästi.

4. Euron vaikutus kilpailuun

4.1. Sisäistä kilpailua käsiteltiin epäsuorasti jo edellä. Kilpailun lisääntymisen tulee kannustaa talouden kaikkia toimijoita parantamaan tehokkuuttaan ja toimintakulujensa kilpailukykyisyyttä. Puhuttaessa Euroopan ulkoisesta kilpailukyvystä muuhun maailmaan nähden on tilanteen analysointi huomattavasti vaikeampaa ja vaatii tämän lausunnon ulkopuolelle kuuluvien seikkojen tarkastelua. TSK rajoittuukin tarkastelemaan ainoastaan euron käyttöönottoa yhtenä vaikkei varmasti ainoana kilpailutekijänä.

4.2. Pelkästään vaihtoriskien ja riskeiltä suojautumisen kustannusten sekä transaktiokulujen poistuminen euroalueelta alentanee kuluja, joiden komissio on arvioinut olevan 0,5 1 prosenttia kokonaiskustannuksista. Sen lisäksi monissa maissa lyhyet korot laskenevat nykyään eri valuuttojen kohdalla sovellettaviin verrattuna. Merkittäväksi kilpailueduksi muodostunee eräs toinenkin tekijä, nimittäin vakauteen ja kansainväliseen arvostukseen perustuva euron valinta viite- ja laskutusvaluutaksi. Amerikkalaisten nauttima vastaava etu on ilmeinen ja tunnettu. Ajan myötä euron pitäisi saavuttaa vastaava asema. Kyseessä ei ole sodan julistaminen dollaria vastaan. Kummallakin valuutalla on ainakin tulevaisuudessa omat vaikutusalueensa, jotka voivat säilyä jatkossakin terveen rahapoliittisen "kilpailun" hengessä.

4.3. Maailmanlaajuisen kilpailun oletetun kiristymisen seurauksena yhteisön ulkopuolisten maiden yritykset saattavat siirtyä enemmän tai vähemmän merkittävässä mitassa euroalueelle, mikä edelleen lisää kilpailua. Eurooppalaiset toimijat voivat pitää tätä uutena uhkana, mutta ilmiötä olisi arvioitava myönteisesti uusien sijoitusten ja työllisyyden kasvun kannalta.

4.4. Yleisesti ottaen euron käyttöönoton johdosta kiristyvän kilpailun tuloksena olisi oltava tuotanto-, jakelu- ja palvelurakenteiden rationalisointi. Tätä prosessia ei kuitenkaan voi toteuttaa uhraamatta yrityksiä, joiden kilpailukyky on huono. Viranomaisilla tulee olemaan vaikea tehtävä toimia siten, ettei tällaisia yrityksiä ylläpitävillä toimilla vääristetä markkinasääntöjä ja että kyseiset toimet nähdään työllisyyttä säilyttävinä.

5. Euron vaikutus työllisyyteen

5.1. Parhaillaan keskustellaan innokkaasti siitä, miten ja missä määrin euro vaikuttaa työllisyyteen, ja aiheeseen liittyvissä mielipiteissä otettaan tarkasti huomioon ongelman poliittiset ja yhteiskunnalliset ulottuvuudet. TSK, joka on antanut aiheesta lausunnon (), rajoittuu tässä lausunnossa palauttamaan mieliin jo merkille pannut tekijät, jotka liittyvät euron todelliseen työllisyysvaikutukseen sisämarkkinoihin liittyvänä tekijänä.

5.2. Ainoa ala, jolla euron käyttöönotto tuntuu suoraan, on luonnollisesti rahoitus- ja etenkin pankkiala. Huomattava osa pankkien liikevaihdosta muodostuu valuuttamääräisen maksuliikenteen hoitamisesta ja valuuttariskeiltä suojautumisesta. Niille koituva hyöty on verrannollinen kansainvälisen toiminnan osuuteen niiden koko toiminnasta. Yleensä suurten pankkien kohdalla hyöty muodostaa arvoltaan huomattavan osan liiketoiminnan tuloksesta. Yhdentoista valuutan sulautuminen yhdeksi vaikuttaa voimakkaasti nettohyötyyn. Työllisyyden osalta ei ole epäilystäkään, etteikö toimintojen määrän ja volyymin lasku vähentäisi lyhyellä aikavälillä henkilöstön tarvetta. Tämän vuoksi komitea painottaa seurantatoimien tarvetta, jotta irtisanotuille työntekijöille avataan uusia työmahdollisuuksia. Jäsenvaltioissa on tästä erinomaisia esimerkkejä.

5.3. Vielä ei ole tiedossa, pystyykö pankkiala kokonaisuutena hyödyntämään henkilöstöylijäämäänsä lisäämällä uudelleenkoulutusta ja toimintaa muilla aloilla ja kykeneekö se keskipitkällä aikavälillä omaksumaan uusia korvaavia toimia. Paljon riippuu eurooppalaisten pankkien kilpailukyvystä verrattuna muiden maiden pankkeihin.

5.4. Muun taloudellisen toiminnan kohdalla euron vaikutusta työllisyyteen on arvioitava sen mukaan, kuinka suuri vaikutus rahayksikön vakaudella on alan taloudelle, ulkoiselle kilpailukyvylle, talouden lähentymiselle ja yhteiskuntarauhalle. Lisäksi on otettava huomioon tärkeät ulkoiset tekijät ympäristössä, joka muuttuu yhä globaalimmaksi ja jossa keskinäinen riippuvuus kasvaa. Tällaisia tekijöitä ovat muun maailman suhdannekehitys, poliittinen epävarmuus ja unioniin ulkopuolelta suuntautuvan muuttoliikkeen luomat työmarkkinapaineet sekä unionin tuleva laajentuminen.

5.5. Työllisyyspolitiikan suhteen ei ole epäilystäkään siitä, että vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjen noudattaminen vähentää hallitusten vapautta hyödyntää julkisia sijoituksia työllisyyden lisäämiseen. Uusien työpaikkojen luominen tulee siis jäämään pääasiassa yksityissektorin harteille kasvuhakuisen investointipolitiikan muodossa. Tällaisessa politiikassa on kuitenkin otettava huomioon soveltuvat verotustoimet ja suotuisa yhteiskunnallinen ilmapiiri, mikä edellyttää julkishallinnolta, yrityksiltä ja ammattiliitoilta yhteisvastuuta ja tiivistä yhteistyötä.

6. Päätelmät

6.1. Komitean pitämissä kuulemistilaisuuksissa on noussut esiin eräs rauhoittava tekijä, vaikka onkin otettava huomioon edellä esitetty varaus otoksen edustavuudesta: euroa pidetään Eurooppaa yhtenäistävänä tekijänä ja sen katsotaan lisäävän uskottavuutta ulospäin. Tämä on tämänhetkinen arvio, ja sen saattaminen vastaamaan todellisuutta on hallituksille, työmarkkinaosapuolille ja yksittäisille kansalaisille yhteinen haaste.

6.2. On myös muistettava, ettei Euroopan unionin jäsenvaltioiden kehitys tule olemaan yhdenmukaista, vaikka tämä onkin yleissuunta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Euron käyttöönoton ansiosta ei siis voi odottaa eroavuuksien välittömästi häviävän ja täydellisten sisämarkkinoiden toteutuvan. Euro ei myöskään sinänsä ratkaise ongelmia, jotka koskevat verotuksen ja standardien yhdenmukaistamista, työvoiman ja yritysten liikkuvuutta sekä palkkojen vertailtavuutta. Nämä ovat yhteisvaluutasta riippumattomia ongelmia, mutta euron ansiosta ne voivat nousta etualalle ja vaatia pikaista ratkaisua.

Bryssel 9. syyskuuta 1998.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() Ks. TSK:n lausunto aiheesta "Työllisyys ja euro",