1. Johdanto

Euroopan muuttoliikeagendaan perustuva uusi kumppanuuskehys käynnistettiin vuosi sitten. Kumppanuuskehys on kokonaisvaltainen toimintamalli, jonka avulla puututaan sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen haasteisiin ja perimmäisiin syihin osana laajempaa yhteistyötä kumppaneidemme kanssa.

Kumppanuuskehys on kuluneen vuoden aikana parantanut EU:n ja jäsenvaltioiden kolmansia maita koskevien kantojen ja toimien koordinointia. Yhteistyössä on siirrytty uuteen vaiheeseen paitsi viime kesäkuussa määritellyn viiden prioriteettimaan kanssa myös monien muiden lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa sekä Afrikassa että Aasiassa.

Vuoden aikana useissa kumppanimaissa on hyväksytty tai tarkistettu muuttoliikkeen hallintaa koskevia strategioita ja säädöksiä yhteistyössä EU:n kanssa. Euroopan muuttoliikeyhteyshenkilöitä on nykyisin läsnä 12 kumppanimaassa. Yhteistyötä salakuljetuksen torjumiseksi on tehostettu, ja tähän on saatu tukea myös eurooppalaiselta raja- ja merivartiostolta ja Europolilta. Palauttamisen helpottamiseksi on ryhdytty toimenpiteisiin, joita ovat muun muassa neuvottelut takaisinottosopimuksista ja muista vakiomuotoisista toimintamenettelyistä useiden maiden kanssa. EU:n aloitteesta on käynnistetty uusia alueellisen yhteistyön tapoja lähtö- ja kauttakulkumaiden välillä. Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön kanssa on käynnistetty kumppanuus avustettujen vapaaehtoisten paluiden ja uudelleenkotoutumisen järjestämiseksi Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, ja Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun kanssa tehdään tiiviimpää yhteistyötä. Tätä poliittista sitoutumista on tuettu EU:n Afrikka-hätärahastosta hyväksymällä 118 hanketta, joiden kokonaisarvo on lähes 1,9 miljardia euroa.

Suurimmassa osassa tapauksia sääntöjenvastaiseen muuttoliikkeeseen on voitu puuttua EU:n jäsenvaltioiden ja kumppaneiden yhteisten intressien ja jaetun vastuun varaan rakentaen. Tässä yhteydessä on usein jouduttu ratkaisemaan syvään juurtuneita näkemyseroja. Vastoinkäymisiäkin on kuitenkin koettu, ja joissakin tapauksissa pitkään jatkunut yhteistyöhaluttomuus on noussut uudelleen esiin.

Tässä neljännessä tilannekatsauksessa esitellään maaliskuun 2017 jälkeen saavutettua tärkeimpiä kehitys- ja edistysaskeleita. Näihin kuuluvat toimenpiteet keskisen Välimeren reitillä, jolla EU on lisännyt toimintaansa merkittävästi erityisesti Libyan kanssa Maltan julistuksen ja 25. tammikuuta annetun yhteisen tiedonannon mukaisesti. Lisäksi tässä kertomuksessa, joka annetaan tilanteessa, jossa kumppanuuskehyksen täytäntöönpanon aloittamisesta on kulunut yksi vuosi, selostetaan, mitä vuoden aikana on opittu, mitkä ovat keskeiset jäljellä olevat haasteet ja miten toteutusta voidaan edistää kaikkien Eurooppa-neuvoston vahvistamien kumppanuuskehyksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

Kuvio: Afrikasta ja Aasiasta Eurooppaan suuntautuvat sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen tärkeimmät lähtömaat (Lähde: Euroopan raja- ja merivartiovirasto)

2. Edistyminen ja tulokset

2.1. Prioriteettimaat

Niger

Yhteistyö Nigerin kanssa kuvaa hyvin sitä, mitä kumppanuuskehyksen avulla voidaan saada aikaan kauttakulkumaassa. Nigerin hallitus on ollut alusta alkaen proaktiivinen ja rakentava kumppani. EU ja jäsenvaltiot ovat koordinoineet tiiviisti toimintaansa ja laatineet selvän työnjaon. Niiden tukitoimet, joilla Nigeriä autetaan saavuttamaan tavoitteensa, vahvistavat toisiaan. Kumppanuuteen kuuluvan yhteistyön keskeisiä alueita ovat olleet rajavalvonnan vahvistaminen, strategisempi lähestymistapa sääntöjenvastaiseen muuttoliikkeeseen, mukaan lukien salakuljetuksen tiukempi torjunta, muuttajien tukeminen ja vaihtoehtoisten taloudellisten mahdollisuuksien luominen kauttakulkureittien varrella sijaitseville paikallisyhteisöille.

Nigerin hallitus on ottanut käyttöön johdonmukaisen muuttoliikepolitiikan, jonka selkeä strateginen kehys helpottaa yhteistyötä EU:n ja jäsenvaltioiden kanssa. Lyhyen aikavälin toimintasuunnitelman toteuttaminen muuttajia salakuljettavien verkostojen torjumiseksi Agadezin alueella on käynnissä, ja sille on täysi rahoitus, mukaan lukien tuki jäsenvaltioiden kahdenvälisistä ohjelmista. Työ liittyy ihmiskaupan torjuntaan, sillä ihmiskauppiaat käyttävät samaa reittiä kuljettaessaan uhrejaan Libyaan. Nigerin hallitus on myös viimeistellyt pitkän aikavälin kansallisen muuttoliikestrategian, joka on tarkoitus hyväksyä heinäkuussa yhdessä strategiaan liittyvän toimintasuunnitelman kanssa.

Tämä strateginen yhteistyö on perustunut yhteisiin keskusteluihin painopistealueista ja operatiivisista toimista. Kesäkuun 1. päivänä järjestetyssä toisessa ”Cadre de Concertation” kokouksessa sovittiin toimenpiteistä, joilla EU:n ja Nigerin yhteinen työ saadaan vahvemmalle pohjalle, vauhditetaan hankkeiden toteuttamista ja varmistetaan toimiva viestintä. EU:n Afrikka-hätärahastosta tuettu yhteinen tutkintaryhmä on ollut toiminnassa maaliskuusta 2017 alkaen. Sen tehtävänä on edistää salakuljetusverkostojen torjuntaan liittyviä toimia. Tutkintaryhmän ensimmäisissä toimissa on keskitytty valmiuksien kehittämiseen ja erityisesti tutkintatekniikoihin liittyvään koulutukseen. Ryhmän ensimmäinen onnistuminen oli Tchintabaradenissa toimivan muuttajia salakuljettavan verkoston purkaminen.

Nigerin viranomaiset ovat myös parantaneet rajavalvontaa ja ihmiskaupan torjuntaa koskevia valvontatoimia järjestämällä vuonna 2017 tähän mennessä 18 operaatiota, joissa on pidätetty yli 30 ihmistä, tuomittu noin 20 ihmistä ja takavarikoitu salakuljetuksessa käytettyjä ajoneuvoja. On selvää näyttöä siitä, että valvontatoimien avulla on onnistuttu jossain määrin estämään muuttajien salakuljettamista tärkeimmillä muuttoreiteillä. Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön toteuttamasta seurannasta kahdella tärkeimmällä muuttoreitillä käy ilmi, että näiltä rajanylityspaikoilta kohti Libyaa lähteneiden määrä on vähentynyt tasaisesti toukokuusta 2016 alkaen. Vuoden 2017 ensimmäisten neljän kuukauden aikana saapuneiden määrä (yli 51 000) ylitti lähteneiden määrän (yli 22 000). Kirjattu muuttajien väheneminen ei kuitenkaan tarkoita välttämättä sitä, että Libyaan asti päätyvien kokonaismäärä olisi vähentynyt saman verran, sillä käytössä on vahvistetut rajavalvontapisteet kiertäviä uusia reittejä. Nämä uudet reitit ovat vaikeammin käytettävissä ja riskialttiimpia, mikä tarkoittaa sitä, että salakuljettajat pyytävät kuljetuksesta korkeampaa hintaa ja muuttajien riskit ovat suurempia.