A4-0016/97

Päätöslauselma komission tiedonannosta «Sosiaalisen suojelun tulevaisuus: taustaa eurooppalaiselle keskustelulle» ja komission kertomuksesta sosiaaliturvasta Euroopassa 1995 (KOM(95)0466) - C4-0524/95 ja KOM(95)0457 - C4- 0518/95)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2, 3, 117 ja 118 artiklan,

- ottaa huomioon muiden Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden kuin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kesken tehdyn sopimuksen sosiaalipolitiikasta ja erityisesti sen 1 ja 2 artiklan,

- ottaa huomioon komission tiedonannon sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta - taustaa eurooppalaiselle keskustelulle (KOM(95)0466 - C4-0524/95) sekä komission kertomuksen sosiaaliturvasta Euroopassa 1995 (KOM(95)0457 - C4- 0518/95),

- ottaa huomioon Ferrin päätöslauselmaesityksen sosiaalisen suojelun järjestämisestä yhteisössä (B4-0458/94),

- ottaa huomioon neuvoston 24. kesäkuuta 1992 antaman suosituksen 92/441/ETY, joka koskee riittävää toimeentuloa ja sosiaalihuoltoa koskevia yhteisiä perusteita sosiaalisen suojelun järjestelmissä sekä neuvoston 27. heinäkuuta 1992 antaman suosituksen 92/442/ETY, joka koskee sosiaalisen suojelun tavoitteiden ja politiikkojen lähentymistä ((EYVL L 245, 26.8.1992, s. 46 ja 49)),

- ottaa huomioon 13. heinäkuuta 1995 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin yhtenäisestä työllisyysstrategiasta ((EYVL C 249, 25.9.1995, s. 143)), 29. marraskuuta 1995 antamansa päätöslauselman komission vuosikertomuksesta «Työllisyys Euroopassa» ((EYVL C 339, 18.12.1995, s. 28)) ja 16. tammikuuta 1996 antamansa päätöslauselman keskipitkän aikavälin sosiaalisesta toimintaohjelmasta 1995-1997 ((EYVL C 32, 5.2.1996, s. 24)),

- ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietinnön ja budjettivaliokunnan ja talous- ja raha-asioita sekä työllisyyspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnot (A4-0016/97),

A. ottaa huomioon, että eurooppalainen yhteisvastuullisen sosiaalisen suojelun malli on yhteiskuntarauhan säilyttämisen kannalta välttämätön; ottaa huomioon, että nämä järjestelmät ovat uudistamisen tarpeessa, mutta että tämä uudistus ei saa vaarantaa niitä perusperiaatteita, joille järjestelmät rakentuvat, ennen kaikkea sosiaalisen yhteisvastuun periaatetta,

B. ottaa huomioon, että sosiaalisen suojelun järjestelmiä pidetään usein Euroopan kansantalouksien painolastina, kun ne pitäisi nähdä korvaamattomina arvoina ja eurooppalaisen sosiaalisen mallin tärkeinä kulmakivinä,

C. ottaa huomioon, että sosiaalisen suojelun järjestelmät edistävät yhteiskunnallista konsensusta, joka on kestävän taloudellisen kehityksen tärkeä edellytys,

D. ottaa huomioon, että sosiaalisen suojelun järjestelmät vahvistavat sosiaalisen kansalaisuuden periaatetta, joka takaa tunnustuksen ja integroinnin palkkatyöntekijöille ja vapaaehtoisen työn tekijöille ja auttaa taistelussa sosiaalisen kansalaisuuden periaatteen vastakohtaa, sosiaalista syrjäytymistä, vastaan;

E. ottaa huomioon, että Euroopan tason sosiaalinen suojelu kuvaa kaikkia kollektiivisia tulonsiirtojärjestelmiä, jotka tarjoavat yhteisvastuullisuuteen perustuvan turvan sosiaalisia riskejä vastaan;

F. ottaa huomioon, että sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamisen ensimmäisenä tavoitteena tulee olla niiden tekeminen mahdollisimman työntekijäystävällisiksi, eikä vähiten siitä syystä, että korkeat työttömyysluvut ovat pääasiallinen syy siihen, miksi sosiaalisen suojelun järjestelmät ovat niin suuren taloudellisen paineen alaisia,

G. ottaa huomioon, että EY:n perustamissopimuksen 117 artiklassa määrätään työntekijöiden elin- ja työolojen kohentamisesta siten, että olojen yhtenäistäminen «niitä kohennettaessa» on mahdollista,

H. ottaa huomioon, että eurooppalainen sosiaalisen suojelun malli on vain osa laajempaa poliittista kokonaisuutta, jonka tarkastelun perusteena on käytettävä kansainvälisellä taloudellisella ja poliittisella näyttämöllä vallitsevia uusia olosuhteita ja erityisesti maailmanmarkkinoiden kansainvälistymiseen liittyviä haasteita ja vaatimusta erittäin suuresta kilpailukyvystä,

I. ottaa huomioon, että sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyinen kriisi johtuu suurelta osin riittämättömästä rahoituksesta sekä rakenteellisista ongelmista, joihin sosiaalisen suojelun järjestelmät jäsenvaltioissa törmäävät,

J. ottaa huomioon, että sosiaalisen suojelun järjestelmien ongelmat ovat jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin yhteisiä haasteita, ja että ne tämän vuoksi on ratkaistava jäsenvaltioiden ja yhteisön välisen yhteistyön avulla, jotta ei aiheutettaisi ongelmia työntekijöille, jotka haluavat käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkkinoilla; ottaa huomioon, että Euroopan unionilla on jo ennestään merkittäviä valtuuksia tällä alalla nimenomaan sen vuoksi, että se on vastuussa henkilöiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden varmistamisesta;

1. Katsoo, että komission tiedonanto vaikuttaa myönteisesti ja rakentavasti Euroopan sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamisesta käytävään keskusteluun, ja on komission kanssa täysin samaa mieltä siitä, että asian syvällisen analysoinnin tarpeen vuoksi keskustelu on käytävä eurooppalaisella tasolla;

2. Katsoo, että «sosiaalinen suojelu» on määriteltävä siten, että siihen ei kuulu ainoastaan sosiaaliturva eli kollektiivisesti järjestetty vakuutus, vaan myös valtion sosiaalinen suojelu sekä työmarkkinaneuvottelujen tuloksena syntyneet järjestelmät ja yksityiset järjestelmät;

3. Katsoo kuitenkin, että sosiaalisen suojelun alalla Euroopan unionin roolin tulisi olla aktiivisempi, ottaen huomioon eri jäsenvaltioissa voimassa olevien sosiaaliturvajärjestelmien väliset erot, ja sen olisi ulotuttava jäsenvaltioiden ja niissä sosiaalista toimintaa harjoittavien kansalaisjärjestöjen ja hyvinvointipalveluja tuottavien järjestöjen yhteisesti järjestämiin toimiin, esimerkiksi tutkintavaliokunnan tai väliaikaisen komitean tai ohjauskomitean muodossa; katsoo, että edellä mainitut neuvoston 1992 antamat suositukset sosiaalisen suojelun tavoitteiden ja politiikkojen lähentämisestä ja sosiaalisen suojelun järjestelmien riittävää toimeentuloa ja etuisuuksia koskevista yhteisistä perusteista olisi liitettävä jäsenvaltioiden politiikkaan ja kehitettävä edelleen yhteisön välineiden avulla;

4. Uskoo sen vuoksi - samaan aikaan kun se kunnioittaa jäsenvaltioiden erityisoikeutta sosiaalisen suojelun etujen järjestämisessä ja jakamisessa - että Euroopan unionin olisi pyrittävä: varmistamaan, että jäsenvaltiot kunnioittavat sitoutumista «sosiaalisen suojelun korkeaan tasoon» perustamissopimuksen 2 artiklan mukaisesti; auttamaan jäsenvaltioiden sosiaalisen suojelun järjestelmien asteittaista lähentämistä määrittelemällä sosiaalisen lähentymisen vähimmäisperusteita nimenomaan siten, että estetään sosiaalisen suojelun heikentämiseen perustuva haitallinen kilpailu yhtenäismarkkinoilla; auttamaan yhteisymmärryksen löytämisessä sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamisessa, jotta nämä järjestelmät paremmin sopeutuvat nykyiseen taloudellisen ja sosiaaliseen todellisuuteen; sovittamaan kansallisten sosiaalisen suojelun järjestelmiä paremmin yhteen, jotta olemassa olevat vapaan liikkuvuuden esteet voidaan poistaa;

5. Katsoo siksi, että Euroopan unionin tehtävänä sosiaalisen suojelun alalla on sovittaa yhteen sosiaaliseen suojeluun oikeutuksen perusteet;

6. Uskoo, että unionilla olisi oltava asianmukaiset välineet edellä mainittujen tehtävien suorittamiseen, ja korostaa, että on välttämätöntä, että sosiaalinen pöytäkirja liitetään kiireellisesti perustamissopimuksen tekstiin HVK:n yhteydessä ja että sovelletaan määräenemmistöäänestysmenettelyä kyseiseen pöytäkirjaan liittyvissä kysymyksissä;

7. Katsoo, että se, että EMUlle annetaan sosiaalinen ulottuvuus ja valvotaan lähentymisperusteiden vuoksi toteutettavien menojen vähentämiseen tähtäävien politiikkojen kielteisiä vaikutuksia sosiaalisen suojelun alalla sekä sosiaaliturvajärjestelmien rahoittamiseen kohdistuvia paineita, on olennainen edellytys sosiaalisen suojelun eurooppalaisen mallin turvaamiselle tulevaisuudessa;

8. On vakuuttunut siitä, että sosiaaliturvajärjestelmiä on mukautettava ja laajennettava työmarkkinoiden uusien tarpeiden mukaisesti, koska muussa tapauksessa ihmiset eivät ole valmiita vaihtamaan perinteiseen normaaliin työhön liittyvien etuisuuksien antamaa turvaa «epätyypillisen» työn turvattomuuteen ja alhaiseen suojelun tasoon; katsoo, että epätyypillinen työ ja siihen liittyvä riittämätön sosiaaliturva koskevat nykyään pääasiassa naisia; odottaa, että epätyypillisiä työsuhteita koskevan direktiivin hyväksyminen vihdoin viimein tuo vaadittavan sosiaaliturvan ja järkevää joustavuutta työmarkkinoille; kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia siitä, kuinka työntekijöiden sosiaaliturva ja sosiaalinen suojelu voidaan taata «epätyypillisten» työsuhteiden suhteen;

9. Uskoo, että sosiaalisen suojelun osatekijät voidaan tehdä työllisyyttä edistäviksi silloin, kun niitä käytetään yhdessä aktiivisen työmarkkinapolitiikan kanssa seuraavasti: pitämällä tulonsiirtoja paitsi niiden vastaanottajan mahdollisena tulonlähteenä vaan myös yhteiskunnan investointina yksilöön hänen työllistämis- ja koulutuspotentiaalinsa lisäämiseksi; lähentämällä avustuksista, työllistämisestä ja koulutuksesta vastaavia toimijoita toisiinsa; lisäämällä työnantajien kannustamista, jotta nämä osallistuvat koulutukseen, uudelleenkoulutukseen ja työkokemuksen tarjoamiseen; vähentämällä työttömyyden aiheuttamaa häpeän tunnetta tarjoamalla näitä mahdollisuuksia myös työssäoleville (sapattivuodet, uudelleenkoulutuksesta tuleva hyöty, uudet työkokemukset);

10. Muistuttaa, että sosiaaliturvan varassa elävien koulutuksen ja elinikäisen oppimisen kannustaminen on tärkeämpää kuin pelkkä työttömyysavustus ilman koulutusta;

11. Suhtautuu myönteisesti suuntaukseen vähentää työnantaja- ja työntekijämaksuja erityisesti matalapalkkaisten kohdalla, mutta on myös sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on vakavasti tutkittava rahoituspohjan laajentamista, jotta voidaan varmistaa sosiaaliturvan rahoitus, erityisesti siirtämällä verotuksen painopiste työn verotuksesta muiden tekijöiden kuten ympäristöä vahingoittavan energiankulutuksen verotukseen; tämä voitaisiin saavuttaa esimerkiksi hiilidioksidiveron avulla; toinen mahdollisuus voisi olla lisäarvon verottaminen; muistuttaa, että valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä ehdotettiin, että tätä varten kehitettäisiin eurooppalainen toimintakehys;

12. Huomauttaa, että työllisyyden lisääminen auttaisi osaltaan huomattavasti vakauttamaan sosiaaliturvajärjestelmiä taloudellisesti;

13. Uskoo, että jos jäsenvaltiot rohkaisevat kansalaisiaan itse osallistumaan oman sosiaaliturvansa rahoittamiseen, olisi samanaikaisesti tarkasteltava sen vaikutuksia sosiaalisen suojelun tasoon; tämä ei saa johtaa eritasoiseen sosiaaliseen suojeluun eikä se saa vaarantaa nykyistä yhteisvastuun järjestelmää; katsoo lisäksi, että yhteisvastuun periaatteen olisi säilyttävä sosiaaliturvan perustana ja että yleinen järjestelmä on säilytettävä ja sitä on - tarpeen mukaan - parannettava, ja katsoo, että yleisen eläkejärjestelmän säilyttämisen ja - tarpeen mukaan - laajentamisen olisi oltava ensisijaista ja että lisäeläkejärjestelmien kehittämistä ei saa käyttää yleisen eläkejärjestelmän leikkausten ja murentamisen perusteena; varoittaa yksityistämästä sosiaalisia riskejä erityisesti terveydenhuollon alalla; odottaa, että sekä kansallisella että Euroopan tasolla toimittaisiin siten, että nuorten ihmisten tietoisuus yhteisvastuuseen perustuvien järjestelmien, erityisesti vanhuusiän sosiaaliturvajärjestelmien, tärkeydestä lisääntyy;

14. Uskoo, että alemmat työttömyysluvut ja suurempi työllistyminen tulevat lisäämään sosiaaliturvamaksuista saatavia verotuloja ja helpottamaan valtioiden eläkejärjestelmiin nykyisin kohdistuvaa taloudellista painetta, ja toteaa, että jäsenvaltioissa on käynnissä kehitys, joka on johtamassa kohti omarahoitteisia lisäeläkkeitä. Tämä kehitys on sinänsä kannatettavaa, mutta ei siinä tapauksessa, että sitä käytetään leikkausten ja valtioiden eläkejärjestelmien rajoittamisen perusteena tai nykyisten järjestelmien korvaamiseen pääomakatteisilla järjestelmillä, koska tämä kaksinkertaistaisi nykyisen työikäisen väestön taakan sen vuoksi, että heidän täytyisi maksaa sekä kartuttaakseen omia eläkeoikeuksiaan että täyttääkseen sukupolvien välisen sopimuksen. On ehdottomasti sitä mieltä, että sosiaalisen suojelun järjestelmissä on otettava huomioon uudet sosiaaliset riskitekijät, jotka liittyvät väestökehitykseen ja erityisesti vanhusten huoltoon pitkällä aikavälillä. Huomauttaa, että yhteiskunnan on ymmärrettävä käyttää hyväksi iäkkäiden ihmisten tietoja ja taitoja ja luotava edellytykset tälle;

15. Huomauttaa, että perherakenteiden muutokset ovat merkittävä tekijä samoin kuin ikääntyminen, ja toistaa vakiintuneen kantansa, että sosiaalisessa suojelussa on siirryttävä toisistaan riippumattomiin naisten ja miesten järjestelmiin, jos siinä halutaan ottaa asianmukaisella tavalla huomioon edellä mainitut kehityssuunnat, mutta että samanaikaisesti on huolehdittava perheen suojelusta;

16. Tunnustaa ihmisten vapaan liikkuvuuden Euroopan unionin taloudellisten ja sosiaalisten tavoitteiden perustekijäksi. Uskoo, että Euroopan kansalaiset todella haluavat käyttää hyväkseen tätä vapautta, mutta tämän toiveen täyttyminen estyy joskus, koska on esteitä, jotka liittyvät kansallisten sosiaalisen suojelun järjestelmien puutteelliseen yhteensovittamiseen ja lähentämiseen. Nämä esteet auttavat suojelemaan tiettyjä työmarkkinoiden aloja eurooppalaiselta kilpailulta esimerkiksi valtion virkamiesten oikeusasemasta johtuen. Pyytää komissiota perustamaan toimintasuunnitelman, jossa määritellään sosiaalisen suojelun alalla vapaan liikkuvuuden edistämiseksi tarvittavat toimet, laillisesti unionin alueella oleskelevat kolmansien maiden työntekijät mukaan lukien;

17. Uskoo, että työmarkkinoiden kysynnän ja tarjonnan kohtaaminen vaatii sen määräajan, jonka ajan työtön voi etsiä työtä toisessa jäsenvaltiossa ja samanaikaisesti saada työttömyystukea omasta jäsenvaltiostaan, pidentämistä nykyisestä kolmesta kuukaudesta;

18. Katsoo, työttömyystuen maksamiseen työttömille, toisessa jäsenvaltiossa työtä hakeville henkilöille olisi liityttävä kaiken sellaisen avun tarjoaminen, joka auttaa heitä löytämään tarvitsemansa tiedot;

19. Katsoo, että rajatyöntekijät kohtaavat syrjiviä menettelyjä, jotka liittyvät kansallisten verotus- ja tukijärjestelmien huonoon yhteensovittamiseen, ja kehottaa komissiota käyttämään kaikkia käytettävissään olevia keinoja kaiken näihin liittyvän syrjinnän poistamiseksi; muistuttaa komissiota sen aikomuksesta julkaista tutkimus 21. joulukuuta 1993 sellaisten tiettyjen tulojen verotuksesta, jotka hankitaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, missä vakituinen asuinpaikka sijaitsee, antamansa suosituksen 94/74/EY ((EYVL L 39, 10.2.1994, s. 22)) soveltamisesta; katsoo, että komission ehdottamien muutosten on lievennettävä sellaisia rajatyötekijöiden ongelmia, jotka aiheutuvat tiettyjen sosiaaliturvamaksujen rinnastamisesta veroihin; kehottaa tutkimaan etukäteen kaikenlaisia sosiaaliturvajärjestelmien rahoitukseen liittyviä muutoksia ottaen huomioon niiden mahdollisen vaikutuksen siirtotyöntekijöihin ja erityisesti rajatyöntekijöihin (Eurooppa-koe);

20. On huolestunut sosiaalisesti syrjäytyneiden ihmisten jatkuvasti suuresta määrästä Euroopan unionissa, millä on hyvin haitallinen vaikutus tiettyihin ryhmiin, kuten alle 16-vuotiaisiin, ja kehottaa komissiota sen vuoksi antamaan ehdotuksia siitä, kuinka voidaan taata kunnollinen elintaso kaikille kansalaisille;

21. Katsoo, että eurooppalaista sosiaaliturvamallia tukevien toimenpiteiden tehokkuuden takaamiseksi talouden maailmanlaajuistuessa komission on oltava Maailman kauppajärjestössä etulinjassa pyrittäessä takaamaan se, että suosituimmuusasemassa olevaa valtiota koskevaa lauseketta toteutetaan ja monenvälisiin sopimuksiin sisällytetään ympäristö- ja sosiaalilausekkeet Kansainvälisen työjärjestön mallin mukaan;

22. Kannattaa EY:n perustamissopimuksen julistuksen 23 sisällyttämistä perustamissopimukseen hallitusten välisessä konferenssissa;

23. Kehottaa komissiota ryhtymään pikaisesti tutkimaan demografista kehitystä ja sen vaikutusta sosiaaliturvajärjestelmiin, jotta voidaan ehkäistä Euroopan unionin väestön ikääntymisen sosiaaliset ja taloudelliset seuraukset;

24. Katsoo, että on välittömästi tutkittava tuotannon kehitystä lähivuosina, työllisyyden ja työajan kehitystä sekä sitä, kuinka vapaa-aika, joka ennemmin tai myöhemmin tulee lisääntymään, muutetaan taloudelliseksi hyödykkeeksi;

25. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja Euroopan työmarkkinaosapuolille.