[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 29.8.2005

KOM(2005) 398 lopullinen

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

tietyistä Euroopan yhteisöön kuulumattomista maista tapahtuvaan tuontiin sovellettavasta tasapainotusmekanismista

(komission esittämä)

PERUSTELUT

EHDOTUKSEN TAUSTA |

Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tällä ehdotuksella pyritään vastaamaan esille nousseeseen tarpeeseen puuttua keinotekoisiin hinnoittelukäytäntöihin kuten kaksoishinnoitteluun tai vientiveroihin, jotka antavat tietyille kolmansien maiden taloudellisille toimijoille epäterveen kilpailuedun. Näitä keinotekoisia hinnoittelukäytäntöjä harjoitetaan erityisesti WTO:hon kuulumattomissa maissa. |

Asiayhteys Tällaisesta hinnoittelusta tai muista julkisten viranomaisten taikka valtion määräysvallassa olevien yritysten harjoittamista käytännöistä hyötyvä tuonti heikentää yhteisön tuotannonalan kilpailuasemaa. Hinnoittelu- tai muista käytännöistä saadaan etua silloin, kun asianomaisten maiden kotimainen tuotannonala voi hankkia tiettyjä tuotteita hinnoilla, jotka ovat selvästi alle niiden vienti-/maailmanmarkkinahintojen, jotka ne muutoin olisivat joutuneet maksamaan tavanomaisessa kaupankäynnissä. Nämä tuotteet käytetään tai kulutetaan usein jatkojalostustuotteiden tuotannossa, jotka puolestaan viedään tämän jälkeen yhteisön tai kolmansien maiden markkinoille, mikä aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Kolmansien maiden harjoittaman kaksoishinnoittelun luoma keinotekoinen kustannusetu heikentää EU:n tuotannonalan kilpailukykyä monin tavoin. Näistä maista peräisin olevat, keinotekoisen alhaiseen hintaan tuotavat tuotteet tunkeutuvat EU:n markkinoille ja ovat jo vallanneet merkittävän osuuden markkinoista. Kaksoishinnoittelukäytännöt luovat asianomaisiin kolmansiin maihin houkuttelevat sijoitusolosuhteet, mutta samalla ne ovat vääristäneet sijoittajien toimintaedellytyksiä asianomaisilla erittäin globaalistuneilla tuotannonaloilla. Jotta yhteisön tuottajat eivät joutuisi epäedulliseen kilpailuasemaan ja kärsisi vahinkoa, on tietyillä aloilla toimivien yhteisön tuottajien kriittinen tilanne huomioon ottaen syytä ottaa kiireesti käyttöön väline, joka suojaa niitä sellaiselta yhteisön markkinoille tulevalta tuonnilta, joka hyötyy suoraan tai välillisesti edellä tarkoitetuista hinnoittelu- tai muista käytännöistä. |

Nykyiset säännökset ehdotuksen alalla Ehdotuksen alalla ei ole tällä hetkellä olemassa mitään säännöksiä. |

Johdonmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssa Ei sovelleta. |

ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |

Asianomaisten osapuolten kuuleminen |

Komissio ilmoitti ehdotuksen valmistelusta teollisuuden ja jäsenvaltioiden edustajille asianmukaisissa kauppakomiteoissa ja tarkisti ehdotustaan saamiensa kommenttien ja ehdotusten perusteella. |

Asiantuntija-avun hankkiminen ja käyttäminen |

Ulkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu. |

Vaikutusten arviointi Tasapainotusmekanismia koskevassa ehdotuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista. Ehdotuksessa luetellaan kuitenkin kattavasti ne edellytykset ja perusteet, jotka on arvioitava ennen tasapainotustoimenpiteiden käyttöönottoa. |

EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET SEIKAT |

Tiivistelmä ehdotetuista toimista Tavoite: Tasapainotusmekanismi antaa mahdollisuuden ryhtyä toimenpiteisiin sellaiselta tuonnilta suojautumiseksi, joka hyötyy suoraan tai välillisesti julkisten viranomaisten tai valtion määräysvallassa olevien yritysten soveltamista hinnoittelu- tai muista käytännöistä (esim. kaksoishinnoittelu, vientiverot), joiden seurauksena tuotantopanosten hinnat vaihtelevat sen mukaan, käytetäänkö tai kulutetaanko ne kotimaassa vai onko ne tarkoitettu vientiin, silloin kun kyseisestä tuonnista aiheutuu tai uhkaa aiheutua vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Soveltamisala: Mekanismia sovelletaan sellaisista maista peräisin olevaan tuontiin, jotka i) eivät ole Maailman kauppajärjestön (WTO) jäseniä tai ii) ovat WTO:n jäseniä, mutta niiden WTO:hon liittymistä koskevassa pöytäkirjassa on määräys, joka mahdollistaa mekanismin käytön. Mekanismia ei sovelleta WTO:hon kuulumattomasta maasta peräisin olevaan tuontiin, jos kyseinen maa on WTO:hon liittymistä koskevissa neuvotteluissa tehnyt yhteisön kanssa kahdenvälisen sopimuksen, jossa puututaan riittävänä pidetyllä tavalla asianomaiseen hinnoittelukäytäntöön, ja jos katsotaan, että kyseinen maa pyrkii tosiasiassa asteittain poistamaan tämän hinnoittelukäytännön kauppaa vääristävät vaikutukset enintään viiden vuoden kuluessa mainitun kahdenvälisen sopimuksen tekopäivästä. Menettelyn aloittaminen: Yhteisön tuotannonala voi pyytää tutkimuksen vireillepanoa esittämällä asianmukaisesti perustellun valituksen. Lisäksi komissio voi toimia omasta aloitteestaan, jos sillä on riittävä näyttö asiasta. Tutkimus: Ehdotukseen on sisällytetty kaikki tavarakaupan alalla tehtävien tutkimusten pääpiirteet yksinkertaistetussa muodossa, jotta välinettä voitaisiin käyttää mahdollisimman kohdennetusti. Ehdotetun tasapainotusmekanismin mukaisesti suoritettavissa tutkimuksissa noudatetaan oikeusturvan takaavia vaatimuksia eli menettelyn aloittamisesta julkaistaan ilmoitus, asianomaisilla osapuolilla on oikeus tulla kuulluksi, toimitettuja tietoja käsitellään luottamuksellisesti, asianomaisilla osapuolilla on mahdollisuus tutustua tietoihin, jotka ovat tarpeen niiden etujen puolustamiseksi, kolmansien maiden viranomaisia kuullaan asiassa jne. Päätöksentekomenettely: Jäsenvaltioita kuullaan menettelyn jokaisessa vaiheessa neuvoa-antavan komiteamenettelyn mukaisessa komiteassa 28. kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. Tasapainotustoimenpiteet: Kyseessä olevasta hinnoittelukäytännöstä suoraan tai välillisesti hyötyvässä tuonnissa otetaan käyttöön tasapainotustoimenpiteet, jotka voivat olla tulleja, sitoumuksia tai muita sopivia toimenpiteitä. Toimenpiteiden taso lasketaan seuraavien tekijöiden perusteella: a) tuotantopanoksesta kotimarkkinoilla ja vientimarkkinoilla veloitetun hinnan erotus ja b) se, missä määrin tuotantopanosta on käytetty/kulutettu tarkasteltavana olevan tuotteen (jatkojalostustuotteen) tuotannossa. Tasapainotustoimenpide ei saa tasoltaan olla todettua etua suurempi. Väliaikaiset toimenpiteet otetaan käyttöön aikaisintaan 60 päivän kuluttua menettelyn aloittamisesta ja ne voivat olla voimassa kuusi kuukautta. Toimenpiteitä voidaan tarvittaessa tarkastella uudelleen. Samoin kuin muidenkin kaupan suojakeinojen tapauksessa, tasapainotustullien kantamisesta ei säädetä tarkemmin. Tasapainotustoimenpiteitä ei yleensä oteta käyttöön muiden kaupan suojakeinojen lisäksi. Mekanismia sovellettaessa noudatetaan yleistä käytäntöä eli tullien kannosta huolehtivat jäsenvaltioiden viranomaiset, jotka siirtävät ne yhteisön talousarvioon Euroopan unionissa sovellettavien polkumyynti- ja tasoitustulleja koskevien säännösten mukaisesti. |

Oikeusperusta Euroopan yhteisön perustamissopimus ja erityisesti sen 133 artikla. |

Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. |

Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: |

Tasapainotusmekanismia koskevassa ehdotuksessa esitettyjen toimenpiteiden muoto ei jätä päätösvaltaa kansallisille viranomaisille. |

Vaatimusta, jonka mukaan yhteisölle, kansallisille hallituksille, alue- ja paikallisviranomaisille, taloudellisille toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen tai hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä ja sen olisi oltava suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta. |

Säädöslajin valinta |

Ehdotettu säädöslaji: asetus. |

Muut säädöslajit eivät tule kyseeseen seuraavista syistä: Ehdotettu tasapainotusmekanismi on puitesäädös, joka mahdollistaa kaupan suojatoimenpiteiden käyttöönoton. Puitesäädöksen asianmukainen muoto on neuvoston asetus. |

TALOUSARVIOVAIKUTUKSET |

Ehdotus ei vaikuta yhteisön talousarvioon. |

1. Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

tietyistä Euroopan yhteisöön kuulumattomista maista tapahtuvaan tuontiin sovellettavasta tasapainotusmekanismista

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen[1],

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Kolmansien maiden julkisten viranomaisten tai valtion määräysvallassa olevien yritysten harjoittamista hinnoittelu- tai muista käytännöistä hyötyvä tuonti saattaa heikentää yhteisön tuotannonalan kilpailuasemaa.

(2) Tuonnille voi koitua tällaista etua kolmansien maiden julkisten viranomaisten tai valtion määräysvallassa olevien yritysten soveltamista hinnoittelukäytännöistä tai muista vaikutukseltaan vastaavista toimenpiteistä kuten vientiveroista, joiden seurauksena tavaroista veloitetaan eri hintoja sen mukaan, onko ne tarkoitettu vientiin vai kotimarkkinoilla kulutettaviksi tai käytettäviksi.

(3) Jotta yhteisön tuottajat eivät joutuisi epäedulliseen kilpailuasemaan ja kärsisi vahinkoa, on tarpeen ottaa käyttöön väline sellaiselta tuonnilta suojautumiseksi, joka hyötyy suoraan tai välillisesti sellaisen kolmannen maan julkisten viranomaisten tai valtion määräysvallassa olevien yritysten hinnoittelu- tai muista käytännöistä, joka ei ole Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsen tai joka on WTO:n jäsen mutta jonka WTO:hon liittymistä koskevassa pöytäkirjassa on tämän asetuksen soveltamisen mahdollistava määräys. Mekanismia ei sovelleta WTO:hon kuulumattomasta maasta peräisin olevaan tuontiin, jos kyseinen maa on WTO:hon liittymistä koskevissa neuvotteluissa tehnyt yhteisön kanssa kahdenvälisen sopimuksen, jossa puututaan riittävänä pidetyllä tavalla asianomaiseen hinnoittelukäytäntöön, ja jos katsotaan, että kyseinen maa pyrkii tosiasiassa asteittain poistamaan tämän hinnoittelukäytännön kauppaa vääristävät vaikutukset enintään viiden vuoden kuluessa mainitun kahdenvälisen sopimuksen tekopäivästä.

(4) On tarpeen määritellä tasapainotusmekanismi, jota sovelletaan hinnoittelu- tai muista vastaavista käytännöistä hyötyvään tuontiin. Näiden käytäntöjen katsotaan vääristävän kilpailua asianomaisten taloudellisten toimijoiden kesken ja ne on tarpeen korjata hyvän kauppatavan mukaisten kaupankäyntiedellytysten palauttamiseksi. Mekanismia olisi sovellettava ketään syrjimättä.

(5) Olisi lisäksi tarkennettava, että saatu etu lasketaan toisaalta vientiin ja toisaalta kotimarkkinoilla kulutettavaksi tai käytettäväksi tarkoitetusta tuotantopanoksesta veloitettujen hintojen eron perusteella ottaen tarvittaessa huomioon sen, kuinka paljon kyseistä tuotantopanosta kulutetaan tai käytetään tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa.

(6) Tässä yhteydessä on välttämätöntä määritellä käsitteet ”tuotantopanos” ja ”tarkasteltavana oleva tuote”.

(7) On myös suotavaa antaa selkeät ja tarkat ohjeet niistä tekijöistä, joilla voi olla merkitystä ratkaistaessa, ovatko kolmannen maan julkisten viranomaisten tai valtion määräysvallassa olevien yritysten harjoittamat hinnoittelu- tai muut käytännöt aiheuttaneet tai uhkaavatko ne aiheuttaa vahinkoa; lisäksi olisi kiinnitettävä huomiota muiden tekijöiden vaikutukseen ja tarkasteltava kaikkia tuotannonalan tilanteeseen vaikuttavia tiedossa olevia tekijöitä ja talouden tunnuslukuja ja erityisesti yhteisössä vallitsevia markkinaolosuhteita.

(8) On tarpeen määritellä, kuka voi tehdä valituksen ja mitä tietoja valituksessa olisi oltava. Valitus olisi hylättävä, jos siinä ei esitetä riittävää alustavaa näyttöä kyseisestä hinnoittelu- tai muusta käytännöstä, vahingosta ja syy-yhteydestä.

(9) On suotavaa vahvistaa menettely, jota noudatetaan tasapainotustoimenpiteiden käyttöönottoa varten tehtävässä tutkimuksessa.

(10) On tarpeen vahvistaa, millä tavalla asianomaisille osapuolille olisi ilmoitettava, mitä tietoja tutkimuksen suorittavat viranomaiset edellyttävät, ja asianomaisille osapuolille olisi varattava riittävät mahdollisuudet esittää asian kannalta merkityksellinen näyttö sekä puolustaa etujaan.

(11) Lisäksi on tarpeen vahvistaa tutkimuksessa noudatettavat säännöt ja menettelyt, erityisesti säännöt, joiden mukaan asianomaisten osapuolten on ilmoittauduttava, esitettävä näkemyksensä ja toimitettava tiedot tietyssä määräajassa, jotta nämä näkemykset ja tiedot voitaisiin ottaa huomioon. On tarpeen antaa asianomaisille osapuolille mahdollisuus tutustua kaikkiin tutkimusta koskeviin tietoihin, jotka ovat niiden etujen puolustamisen kannalta merkityksellisiä, liikesalaisuutta kuitenkin kunnioittaen. On tarpeen säätää, että jos osapuolet eivät toimi yhteistyössä tyydyttävällä tavalla, päätelmien tekemisessä voidaan käyttää muita tietoja ja että nämä tiedot voivat olla asianomaisille osapuolille epäedullisempia kuin siinä tapauksessa, että ne olisivat toimineet yhteistyötä.

(12) On tarpeen vahvistaa, millä ehdoilla voidaan ottaa käyttöön väliaikaisia toimenpiteitä. Komissio voi joka tapauksessa ottaa tällaisia toimenpiteitä käyttöön ainoastaan kuuden kuukauden ajaksi.

(13) Tutkimus tai menettely olisi päätettävä, jos toimenpiteiden käyttöönottoon ei ole tarvetta. Menettelyä ei pitäisi päättää, jos tätä koskevaa päätöstä ei samalla asianmukaisesti perustella.

(14) Jos tietystä hinnoittelukäytännöstä hyötyvässä tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa otetaan aiheutuneen vahingon johdosta käyttöön tasapainotustoimenpiteet, näiden toimenpiteiden tason ei pitäisi ylittää todetun edun määrää.

(15) Tasapainotustoimenpiteitä käyttöön otettaessa olisi etusijalle asetettava tullit. Jos osoittautuu, että tullit eivät ole tarkoituksenmukainen keino, voidaan harkita myös muita tasapainotustoimenpiteitä kuten määrällisiä rajoituksia.

(16) Saman tuotteen tuonnissa ei oteta käyttöön sekä tasapainotustoimenpiteitä että polkumyynti- ja/tai tasoitustoimenpiteitä, paitsi jos todetaan, että polkumyynnin ja/tai tukien ei voida katsoa aiheutuneen kyseessä olevasta hinnoittelu- tai muusta käytännöstä.

(17) On tarpeen yksilöidä menettelyt, joiden mukaisesti hyväksytään sellaiset sitoumukset, joilla poistetaan tai tasoitetaan hinnoittelu- tai muista käytännöistä johtuva etu ja korjataan aiheutettu vahinko sen sijaan, että otettaisiin käyttöön väliaikaisia tai lopullisia toimenpiteitä. Lisäksi on aiheellista vahvistaa sitoumusten rikkomisen tai peruuttamisen seuraukset.

(18) On tarpeen säätää käyttöön otettujen toimenpiteiden uudelleentarkastelusta tapauksissa, joissa esitetään riittävä näyttö olosuhteiden muuttumisesta, tai tilanteissa, joissa tasapainotustoimenpiteiden korjaavat vaikutukset ovat heikentyneet. Jälkimmäisessä tapauksessa saattaa olla tarpeen laajentaa voimassa olevat toimenpiteet koskemaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia muista maista.

(19) Tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet olisi menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[2] 2 artiklan mukaisesti vahvistettava kyseisen päätöksen 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.

(20) On tarpeen varmistaa, että kaikki tämän asetuksen nojalla käyttöön otettavat tasapainotustoimenpiteet ovat täysin yhteisön edun mukaisia. Yhteisön edun arviointiin kuuluu kaikkien sellaisten pakottavien syiden selvittäminen, joiden perusteella olisi yksiselitteisesti pääteltävä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei olisi yhteisön yleisen edun mukaista. Tällaisia pakottavia syitä voisivat olla esimerkiksi tapaukset, joissa kuluttajille tai muille asianomaisille osapuolille aiheutuu haittaa, joka olisi selvästi kohtuutonta suhteessa toimenpiteiden käyttöönoton yhteisön tuotannonalalle tuomaan hyötyyn.

(21) Yhteisön tullikoodeksin[3] 217 artiklan 1 kohtaa ja 218 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa väliaikaisten ja lopullisten tasapainotustoimenpiteiden katsotaan vastaavan väliaikaisia ja lopullisia polkumyynti- tai tasoitustulleja.

(22) Tasapainotustoimenpiteiden muoto ja taso sekä niiden täytäntöönpano olisi määriteltävä yksityiskohtaisesti näiden toimenpiteiden käyttöönotosta annettavassa asetuksessa,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Periaatteet

1. Yhteisössä vapaaseen liikkeeseen luovutettavaksi ilmoitettujen kolmannesta maasta peräisin olevien tuotteiden tuonnissa voidaan ottaa käyttöön tasapainotustoimenpiteitä, joilla tasoitetaan sellaisista kyseisen kolmannen maan julkisten viranomaisten tai sen alueella sijaitsevien, valtion määräysvallassa olevien yritysten soveltamista hinnoittelukäytännöistä tai vaikutukseltaan vastaavista toimenpiteistä johtuva etu, joiden seurauksena tuotantopanosten hinnat vaihtelevat sen mukaan, onko ne tarkoitettu vientiin vai käytetäänkö tai kulutetaanko ne kotimaassa, silloin kun tarkasteltavana olevan tuotteen viennistä yhteisön markkinoille aiheutuu vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.

2. Tasapainotustoimenpiteitä voidaan ottaa käyttöön seuraavista maista peräisin olevassa tuonnissa:

a) maat, jotka eivät ole Maailman kauppajärjestön (WTO) jäseniä tai

b) WTO:n jäsenmaat, joiden WTO:hon liittymistä koskevassa pöytäkirjassa on tämän asetuksen soveltamisen mahdollistava määräys.

3. Tätä asetusta ei sovelleta WTO:hon kuulumattomasta maasta peräisin olevaan tuontiin, jos kyseinen maa on WTO:hon liittymistä koskevissa neuvotteluissa tehnyt yhteisön kanssa kahdenvälisen sopimuksen, jossa puututaan riittävänä pidetyllä tavalla asianomaiseen hinnoittelukäytäntöön, ja jos katsotaan, että kyseinen maa pyrkii tosiasiassa asteittain poistamaan tämän hinnoittelukäytännön kauppaa vääristävät vaikutukset enintään viiden vuoden kuluessa mainitun kahdenvälisen sopimuksen tekopäivästä.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

a) ’vahingolla’ 5 artiklan mukaisesti määritettyä yhteisön tuotannonalalle aiheutuvaa merkittävää vahinkoa tai merkittävän vahingon uhkaa;

b) ’yhteisön tuotannonalalla’ samankaltaisen tuotteen tuottajia yhteisössä;

c) ’tuotantopanoksella’ tuotetta, jonka väitetään olevan suoraan tai välillisesti tämän asetuksen mukaisesti tutkittavien hinnoittelu- tai muiden käytäntöjen kohteena;

d) ’tarkasteltavana olevalla tuotteella’ tuontituotetta, jonka tuotantoprosessissa asianomainen tuotantopanos on suoraan tai välillisesti käytetty tai kulutettu;

e) ’samankaltaisella tuotteella’ samanlaista tuotetta, toisin sanoen kaikissa suhteissa samanlaista kuin tarkasteltavana oleva tuote, tai jos sellaista tuotetta ei ole, muuta tuotetta, joka ominaispiirteiltään muistuttaa suuresti tarkasteltavana olevaa tuotetta, vaikka se ei ole kaikissa suhteissa samanlainen;

f) ’julkisilla viranomaisilla’ valtiota tai mitä tahansa asianomaisen kolmannen maan alueella toimivaa julkista toimielintä;

g) ’valtion määräysvallassa’ olevalla yrityksellä yritystä, jonka omasta pääomasta valtio tai jokin asianomaisen kolmannen maan julkinen toimielin omistaa suoraan tai välillisesti enemmän kuin 50 prosenttia tai jonka johtokunnan jäsenistä sillä on valta nimittää pääosa tai jonka toimintaa se voi muulla tavalla valvoa tai johtaa laillisesti.

3 artikla

Hinnoittelukäytännöt

Kolmansien maiden julkisten viranomaisten tai valtion määräysvallassa olevien yritysten soveltamista hinnoittelukäytännöistä tai muista vaikutukseltaan vastaavista toimenpiteistä katsotaan koituvan etua, jos niiden seurauksena tuotteista veloitetaan eri hintoja sen mukaan, onko ne tarkoitettu vientiin vai kotimarkkinoilla kulutettaviksi tai käytettäviksi.

4 artikla

Toimenpiteellä tasoitettavan määrän laskeminen

1. Saatu etu lasketaan niiden eri hintojen välisen eron perusteella, jotka tuotantopanoksesta veloitetaan sen mukaan, onko se tarkoitettu vientiin vai kotimarkkinoilla kulutettavaksi tai käytettäväksi, ottaen tarvittaessa huomioon sen, kuinka paljon kyseistä tuotantopanosta suoraan tai välillisesti kulutetaan tai käytetään tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa. Tässä yhteydessä otetaan asianmukaisesti huomioon se, että tuotantopanoksen hinnat on voitu määrätä muiden kuin vientiin tai kotimarkkinoilla kulutettaviksi tai käytettäviksi tarkoitettujen tuotteiden hinnat huomioon ottaen. Lisäksi otetaan asianmukaisesti huomioon erot, jotka vaikuttavat vientiin tarkoitetun tuotantopanoksen ja kotimarkkinoilla kulutettavaksi tai käytettäväksi tarkoitetun tuotantopanoksen vertailukelpoisuuteen. Nämä erot otetaan tapauskohtaisesti tutkien huomioon sellaisten tekijöiden osalta, joiden väitetään ja osoitetaan vaikuttavan hintojen, laadun, saatavuuden, kuljetusten ja muiden osto- ja myyntiehtojen vertailukelpoisuuteen.

2. Edun määrittämiseen voidaan käyttää asianomaisesta tuotannonalasta yleisesti saatavilla olevia tietoja, kuten tuotantopanoksen ja tarkasteltavana olevan tuotteen hintoja koskevia tilastoja, sekä ohjeita ja normeja siitä, mikä on asianomaisen tuotantopanoksen kulutuksen tai käytön osuus tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa.

3. Tämän asetuksen liitteessä lueteltujen tuotteiden osalta etu määritetään kyseisessä liitteessä vahvistettua menetelmää käyttäen, missä yhteydessä otetaan asianmukaisesti 1 kohdan mukaisesti huomioon erot, jotka vaikuttavat vientiin tarkoitetun tuotantopanoksen ja kotimarkkinoilla kulutettavaksi tai käytettäväksi tarkoitetun tuotantopanoksen vertailukelpoisuuteen. Liitettä muutetaan tarvittaessa 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

5 artikla

Vahingon määrittäminen

1. Vahingon määrittäminen perustuu sitä tukevaan näyttöön, ja siihen kuuluu puolueeton tarkastelu, joka kohdistuu seuraaviin tekijöihin:

a) tarkasteltavana olevan tuotteen tuontimäärä yhteisön markkinoille ja sovelletut tuontihinnat sekä kyseisen tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalan samankaltaisesta tuotteesta veloittamiin hintoihin

ja

b) kyseisen tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalaan arvioituna muun muassa seuraavien talouden tunnuslukujen kehityksen avulla: myyntimäärät, kapasiteetin käyttöaste, markkinaosuus, voitot ja tappiot, pääoman tuotto, investoinnit ja työllisyys.

Mikään näistä tekijöistä yksinään tai yhdessä ei välttämättä ole ratkaiseva.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista tekijöistä esitetyn näytön avulla on osoitettava, että tarkasteltavana oleva tuote aiheuttaa tässä asetuksessa tarkoitettua vahinkoa.

3. Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin lisäksi on tutkittava muut tiedossa olevat tekijät, jotka samaan aikaan aiheuttavat vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, jottei näiden muiden tekijöiden aiheuttaman vahingon katsottaisi johtuvan tarkasteltavana olevasta tuotteesta.

4. Vahingon uhan määrittämisen on perustuttava tosiasioihin eikä pelkkiin väitteisiin, arveluihin tai etäiseen mahdollisuuteen. Olosuhteiden muutoksen, joka loisi tilanteen, jossa hinnoittelukäytännöt aiheuttaisivat vahinkoa, on oltava selvästi nähtävissä ja välittömästi uhkaava. Merkittävän vahingon uhan olemassaoloa määritettäessä olisi tarkasteltava muun muassa seuraavia tekijöitä:

a) kyseessä olevien hinnoittelu- tai muiden käytäntöjen luonne ja niiden todennäköiset vaikutukset kauppaan;

b) tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin merkittävä kasvuvauhti yhteisön markkinoilla, mikä osoittaa, että tuonnin tuntuva kasvu on todennäköistä;

c) tarkasteltavana olevan tuotteen viejän käytettävissä olevan kapasiteetin riittävyys tai sen välitön ja merkittävä kasvu, joka on osoitus yhteisön markkinoille tapahtuvan viennin tuntuvan kasvun todennäköisyydestä, ottaen huomioon muiden vientimarkkinoiden mahdollisuudet ottaa vastaan lisävientiä;

d) tuonti yhteisön markkinoille hinnoilla, jotka voisivat johtaa sisäisten hintojen tuntuvaan alenemiseen tai estää hinnankorotukset, jotka muutoin olisi tehty, ja jotka todennäköisesti lisäisivät tuontituotteiden kysyntää ja

e) tutkimuksen kohteena olevan tuotteen varastot.

Mikään näistä tekijöistä ei välttämättä yksinään ole ratkaiseva peruste, vaan tarkasteltavien tekijöiden on yhdessä johdettava siihen päätelmään, että tarkasteltavana olevan tuotteen vienti yhteisön markkinoille kyseessä olevia hinnoittelu- tai muita käytäntöjä harjoittavasta yhdestä tai useammasta maasta on selvästi kasvamassa ja että jos suojatoimia ei toteuteta, tästä aiheutuu merkittävää vahinkoa.

6 artikla

Menettelyn aloittaminen

1. Tämän asetuksen mukainen tutkimus pannaan vireille luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai järjestön yhteisön tuotannonalan puolesta tekemän kirjallisen valituksen perusteella tai komission omasta aloitteesta, jos on olemassa riittävästi alustavaa näyttöä tässä asetuksessa tarkoitetuista hinnoittelu- tai muista käytännöistä, vahingosta sekä tuonnin ja väitetyn vahingon välisestä syy-yhteydestä.

2. Jos vaikuttaa siltä, että alustavaa näyttöä on riittävästi menettelyn aloittamiseksi, komissio aloittaa sen 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen 45 päivän kuluessa valituksen jättämisestä ja ilmoittaa asiasta Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Jos esitetty näyttö ei ole riittävä, komissio ilmoittaa tästä valituksen tekijälle 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen 45 päivän kuluessa päivästä, jona valitus on jätetty komissiolle.

3. Menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa kerrotaan tutkimuksen vireillepanosta ja ilmoitetaan sen tarkoitus, tarkasteltavana oleva tuote, ne kolmannet maat, joiden julkisten viranomaisten väitetään soveltavan kyseisiä hinnoittelukäytäntöjä, näiden käytäntöjen luonne sekä määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat ilmoittautua, esittää näkemyksensä kirjallisesti ja toimittaa tietoja, jotta nämä näkemykset voitaisiin ottaa tutkimuksessa huomioon. Lisäksi ilmoituksessa vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat pyytää, että komissio kuulisi niitä asiasta.

4. Komissio ilmoittaa menettelyn aloittamisesta asianomaisille osapuolille, joita ovat erityisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viejät ja tuojat, hinnoittelu- tai muita käytäntöjä harjoittavan alkuperämaan viranomaiset, valituksen tekijät ja yhteisön muut tuottajat.

5. Komissio voi milloin tahansa ennen menettelyn aloittamista ja sen aikana pyytää asianomaisten alkuperämaiden julkisia viranomaisia osallistumaan neuvotteluihin, joiden tavoitteena on selventää tilannetta 2 kohdassa tarkoitettujen asioiden osalta ja päästä molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun.

7 artikla

Tutkimus

1. Menettelyn aloitettuaan komissio panee vireille tutkimuksen, joka koskee sekä kyseessä olevia hinnoittelu- tai muita käytäntöjä että vahinkoa. Tutkimus saatetaan tavallisesti päätökseen kuuden kuukauden ja viimeistään 12 kuukauden kuluessa sen vireillepanosta.

2. Asianomaisia osapuolia, jotka ovat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, kuullaan, jos ne ovat pyytäneet kuulemista määräaikoja noudattaen ja osoittaneet, että ne ovat asianomaisia osapuolia, joihin menettelyn tulos todennäköisesti vaikuttaa, ja että niiden kuulemiseen on erityiset perusteet.

3. Jos asianomainen osapuoli kieltäytyy antamasta tarvittavia tietoja, ei toimita niitä asetetussa määräajassa tai merkittävällä tavalla vaikeuttaa tutkimusta, alustavat tai lopulliset päätelmät, riippumatta siitä, ovatko ne myönteisiä vai kielteisiä, voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Jos todetaan, että asianomainen osapuoli on toimittanut vääriä tai harhaanjohtavia tietoja, näitä tietoja ei oteta huomioon ja niiden sijasta voidaan käyttää käytettävissä olevia tietoja.

4. Viranomaiset käsittelevät luottamuksellisesti kaikkia tietoja, jotka ovat luonteeltaan luottamuksellisia tai jotka tutkimuksen osapuolet ovat toimittaneet luottamuksellisina, jos tähän esitetään pätevä syy. Asianomaisten osapuolten, jotka toimittavat luottamuksellisia tietoja, on annettava niistä tiivistelmät, jotka eivät ole luottamuksellisia. Näiden tiivistelmien on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta luottamuksellisina toimitettujen tietojen olennainen sisältö kävisi kohtuullisen selväksi ja jotta asianomaiset osapuolet saisivat käyttöönsä kaikki tutkimusta koskevat tiedot, jotka ovat niiden etujen puolustamisen kannalta merkityksellisiä. Tämän asetuksen mukaisesti saatuja tietoja käytetään ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten ne on pyydetty. Tämä säännös ei estä tietyn tutkimuksen yhteydessä saatujen tietojen käyttämistä muiden tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien, saman menettelyn yhteydessä suoritettavien tutkimusten vireillepanossa.

8 artikla

Väliaikaiset toimenpiteet

1. Väliaikaisia toimenpiteitä voidaan ottaa käyttöön tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa, jos on todettu alustavasti, että tarkasteltavana oleva tuote hyötyy hinnoittelu- tai muista käytännöistä, että yhteisön tuotannonalalle on aiheutunut tästä vahinkoa ja että yhteisön etu edellyttää toimia tällaisen vahingon estämiseksi. Nämä toimenpiteet otetaan käyttöön 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

2. Väliaikaisten toimenpiteiden noudattaminen varmistetaan vakuudella, ja tarkasteltavana olevan tuotteen hinnoittelu- tai muita käytäntöjä harjoittavasta maasta peräisin olevan tuotteen luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää tämän vakuuden antamista.

3. Väliaikaiset toimenpiteet otetaan käyttöön aikaisintaan 60 päivän kuluttua menettelyn aloittamisesta. Toimenpiteet otetaan käyttöön enintään kuudeksi kuukaudeksi.

9 artikla

Menettelyn päättäminen ilman toimenpiteitä

1. Jos valitus peruutetaan, komissio voi päättää menettelyn, paitsi jos sen päättäminen ei ole yhteisön edun mukaista.

2. Jos tasapainotustoimenpiteet ovat tarpeettomia, menettely päätetään 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Menettelyn päättämistä koskeviin päätöksiin liitetään asianmukaiset perustelut.

10 artikla

Lopulliset toimenpiteet

1. Lopullinen toimenpide otetaan käyttöön tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos lopullisesti vahvistettujen tosiasioiden perusteella todetaan, että hinnoittelu- tai muita käytäntöjä harjoitetaan ja että tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti yhteisön markkinoille on aiheuttanut vahinkoa, ja jos yhteisön etu edellyttää toimia 14 artiklan mukaisesti.

2. Tasapainotustoimenpiteet, jotka otetaan 1 kohdan mukaisesti käyttöön hinnoittelu- tai muista käytännöistä saadun edun tasoittamiseksi, eivät saa tasoltaan olla todettua etua suurempia ja niiden olisi mieluiten oltava tulleja.

3. Jos on sovellettu väliaikaista tasapainotustullia ja lopullinen tasapainotustulli on sitä suurempi, erotusta ei kanneta. Jos lopullinen tasapainotustulli on pienempi kuin väliaikainen tulli, väliaikainen tulli lasketaan uudelleen. Jos lopullisessa määrityksessä todetaan, että vahinkoa aiheuttavia hinnoittelu- tai muita käytäntöjä ei ole harjoitettu, väliaikaista tullia ei vahvisteta.

4. Tasapainotustoimenpide on voimassa vain sen ajan ja siinä laajuudessa kuin on tarpeen sellaisten hinnoittelu- tai muiden käytäntöjen torjumiseksi, jotka aiheuttavat vahinkoa.

11 artikla

Sitoumukset

1. Tutkimus voidaan päättää ilman väliaikaisten tai lopullisten toimenpiteiden käyttöönottoa, jos saadaan vapaaehtoinen ja tyydyttävä sitoumus, jonka mukaan:

a) kyseessä olevia hinnoittelu- tai muita käytäntöjä soveltavan kolmannen maan julkiset viranomaiset suostuvat poistamaan kyseiset käytännöt tai rajoittamaan niiden käyttöä tai toteuttamaan muita niiden vaikutuksia koskevia toimenpiteitä tai

b) viejä sitoutuu tarkistamaan hintojaan tai lopettamaan asianomaisista hinnoittelu- tai muista käytännöistä suoraan tai välillisesti hyötyvien tuotteiden viennin yhteisön markkinoille ja näin poistamaan kyseisten hinnoittelu- tai muiden käytäntöjen vahingolliset vaikutukset.

2. Sitoumukset hyväksytään 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

3. Jos osapuoli rikkoo sitoumusta tai peruu sen, sen osalta otetaan 10 artiklan mukaisesti käyttöön tasapainotustoimenpide sitoumukseen johtaneen tutkimuksen yhteydessä käytettävissä olleiden seikkojen perusteella.

12 artikla

Tarkastelut

1. Jos se on perusteltua, voidaan tarvetta toimenpiteiden soveltamisen jatkamiseen niiden alkuperäisessä muodossa tarkastella uudelleen komission aloitteesta tai jäsenvaltion pyynnöstä taikka, edellyttäen, että lopullisen toimenpiteen käyttöön ottamisesta on kulunut vähintään yksi vuosi, viejän, tuojan tai yhteisön tuottajien pyynnöstä taikka pyynnöstä, jonka ovat esittäneet alkuperämaan viranomaiset.

2. Tarkastelut panee vireille komissio 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin tarkasteluihin sovelletaan asianmukaisia 6 ja 7 artiklan säännöksiä.

3. Tarkasteluissa arvioidaan hinnoittelu- tai muiden käytäntöjen jatkumista ja/tai siitä aiheutuvaa vahinkoa ja selvitetään, edellyttääkö yhteisön etu toimenpiteiden soveltamisen jatkamista. Tarkasteluissa voidaan myös arvioida tilanteita, joissa tasapainotustoimenpiteen korjaavat vaikutukset ovat heikentyneet voimassa olevan toimenpiteen kiertämisen seurauksena tai joissa tasapainotustoimenpiteet eivät ole johtaneet jälleenmyyntihintojen tai myöhempien myyntihintojen muuttumiseen yhteisön markkinoilla tai eivät ole muuttaneet niitä tarpeeksi.

4. Jos se tarkastelun perusteella on perusteltua, tasapainotustoimenpiteet kumotaan, muutetaan, laajennetaan tai pidetään voimassa 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.

13 artikla

Komitea

1. Komissiota avustaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97[4] 25 artiklalla perustettu neuvoa-antava komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä saman päätöksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

14 artikla

Yhteisön etu

Kun päätetään 8 artiklan 1 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti siitä, edellyttääkö yhteisön etu toimia tai pitäisikö toimenpiteet kumota, muuttaa tai pitää voimassa 12 artiklan 4 kohdan mukaisesti, päätöksen olisi perustuttava kaikista eri eduista tehtyyn kokonaisarvioon. Toimenpiteitä ei voida soveltaa, jos voidaan selvästi todeta, että se ei ole yhteisön edun mukaista.

15 artikla

Yleiset säännökset

1. Väliaikaiset tai lopulliset tasapainotustoimenpiteet otetaan käyttöön asetuksella, ja jäsenvaltiot panevat ne täytäntöön niiden käyttöönotosta annetussa asetuksessa vahvistettua muotoa ja tasoa ja muita siinä vahvistettuja edellytyksiä noudattaen. Jos otetaan käyttöön muita toimenpiteitä kuin tulleja, kyseisessä asetuksessa on määriteltävä toimenpiteiden tarkka muoto tämän asetuksen säännösten mukaisesti.

2. Tämän asetuksen perusteella voidaan hyväksyä erityissäännöksiä, jotka koskevat erityisesti neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2913/92[5] esitettyä alkuperän käsitteen yhteistä määritelmää.

3. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92[6] 217 artiklan 1 kohtaa ja 218 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa väliaikaisten ja lopullisten tasapainotustoimenpiteiden katsotaan vastaavan väliaikaisia ja lopullisia polkumyynti- tai tasoitustulleja.

4. Asetukset, joilla väliaikaiset tai lopulliset tasapainotustoimenpiteet otetaan käyttöön, sekä asetukset tai päätökset sitoumusten hyväksymisestä taikka tutkimusten tai menettelyjen päättämisestä julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

5. Mihinkään tuotteeseen ei voida samanaikaisesti soveltaa sekä tasapainotustoimenpiteitä että polkumyynti- ja/tai tasoitustoimenpiteitä 3 artiklassa tarkoitetuista hinnoittelu- tai muista käytännöistä ja polkumyynnistä ja/tai vientituesta aiheutuneen saman tilanteen korjaamiseksi.

6. Tämän asetuksen säännökset eivät rajoita yhteisöjen ja minkä tahansa kolmannen maan tai kolmansien maiden keskenään sopimien erityissääntöjen soveltamista, jotka otetaan tarvittaessa huomioon tätä asetusta sovellettaessa.

16 artikla

Tämä asetus tulee voimaan […] päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE

Asetuksen 4 artiklassa tarkoitettu menetelmä edun laskemiseksi

Edun määrittämisessä käytettävä menetelmä:

Sovelletaan seuraavaa kaavaa, jossa:

W on tuotantopanoksen maailmanmarkkinahinta tonnilta viimeisen kalenterivuoden aikana;

X on tuotantopanoksen hinnanmäärittämiseen käytettävän viitetuotteen maailmanmarkkinahinta tonnilta;

Y on asianomaisen kolmannen maan lainsäädännössä vahvistettu prosenttimääräinen alennus viitetuotteen maailmanmarkkinahinnasta;

Z on se tuotantopanosyksikköjen suhteellinen määrä, joka kulutetaan tai käytetään tuotettaessa yksi tonni tarkasteltavana olevaa tuotetta (ks. seuraava taulukko); esim. jos yhteen tonniin tarkasteltavana olevaa tuotetta käytetään viisi tonnia asianomaista tuotantopanosta, niin Z = 5.

Kaava: [W-(X/100 x (100-Y))] x Z ( X x Y%) x Z = etu tonnia kohti

Tätä kaavaa käytetään laskettaessa toimenpiteellä tasoitettavaa määrää seuraavassa taulukossa lueteltujen tuotteiden osalta.

Tarkasteltavana oleva tuote | CN-koodi | Tuotantopanosyksikköjen suhteellinen määrä (Z) |

propaani | butaanit (seos) | kevyt teollisuusbensiini |

Eteeni | 2901 21 00 | 2,5 | 3,2 | 3,2 |

Propeeni (propyleeni) | 2901 22 00 | 6,3 | 5,3 | 1,0 |

1,3-butadieeni | 2901 24 10 | - | 6,3 | 2,2 |

sykloheksaani | 2902 11 00 | - | - | 2,9 |

bentseeni | 2902 20 00 | - | - | 3,1 |

p-ksyleeni | 2902 43 00 | 0,1 | 0,2 | 3,1 |

styreeni | 2902 50 00 | 0,7 | 1,0 | 1,0 |

etyylibentseeni | 2902 60 00 | 0,7 | 0,9 | 0,9 |

johdannaiset, jotka sisältävät ainoastaan nitro- tai nitrosoryhmiä | 2904 20 00 | - | - | 2,0 |

eteeniglykoli (etaanidioli) | 2905 31 00 | 1,5 | 1,9 | 1,9 |

propeeniglykoli (propaani-1,2-dioli) | 2905 32 00 | 3,9 | 3,3 | 0,6 |

asykliset eetterit sekä niiden halogeeni-, sulfo-, nitro- ja nitrosojohdannaiset (paitsi dietyylieetteri) | 2909 19 00 | - | - | 2,0 |

2,2’-oksidietanoli (dieteeniglykoli, digoli) | 2909 41 00 | 1,8 | 2,3 | 2,3 |

suoraketjuinen polyeteeni, jonka ominaispaino on pienempi kuin 0,94 | 3901 10 10 | 2,5 | 3,3 | 3,3 |

muu polyeteeni, jonka ominaispaino on pienempi kuin 0,94 | 3901 10 90 | 2,5 | 3,3 | 3,3 |

polyeteeni, jonka ominaispaino on vähintään 0,94 | 3901 20 10 3901 20 90 | 2,6 | 3,4 | 3,4 |

polypropeeni, alkumuodossa | 3902 10 00 | 6,4 | 5,4 | 1,0 |

soluuntuva polystyreeni | 3903 11 00 | 0,7 | 1,0 | 1,0 |

polystyreeni | 3903 19 00 | 0,7 | 1,0 | 1,0 |

akryylinitriili-butadieeni-styreeni-(ABS) kopolymeerit, alkumuodossa | 3903 30 00 | - | 4,9 | 1,3 |

styreeni-akryylinitriili-(SAN) kopolymeerit, alkumuodossa | 3903 20 00 | 2,6 | 2,4 | 1,1 |

poly(vinyylikloridi), jota ei ole sekoitettu muiden aineiden kanssa, alkumuodossa | 3904 10 00 | 1,1 | 1,5 | 1,5 |

[1] EYVL C […], […], s. […].

[2] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

[3] EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

[4] EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 12).

[5] EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

[6] EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.