Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille voimaperäisessä tuotannossa pidettävien sikojen, erityisesti erilaisissa suljetuissa ryhmissä kasvatettavien emakoiden hyvinvoinnista, jaEhdotus: Neuvoston direktiivi sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin 91/630/ETY muuttamisesta



Virallinen lehti nro C 221 , 07/08/2001 s. 0074 - 0079



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille voimaperäisessä tuotannossa pidettävien sikojen, erityisesti erilaisissa suljetuissa ryhmissä kasvatettavien emakoiden hyvinvoinnista", ja - "Ehdotus: Neuvoston direktiivi sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin 91/630/ETY muuttamisesta" (2001/C 221/11) Neuvosto päätti 29. tammikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista tiedonannosta ja ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 11. toukokuuta 2001. Esittelijä oli Staffan Nilsson. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. ja 31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 31. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 73 puolesta 2:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Sikojen suojelu on yhteisön toimivaltaan kuuluva asia. Neuvoston direktiivissä 91/630/ETY vahvistetaan sikojen suojelun vähimmäisvaatimukset. Kyseisen direktiivin 6 artiklan mukaisesti komission oli annettava viimeistään 1. lokakuuta 1997 neuvostolle erityisesti emakkojen hyvinvointia koskeva kertomus. Kertomuksen laati eläinlääkintäalan tiedekomitea. Siihen perustuvat sekä tiedonanto että direktiivin muuttamista koskeva ehdotus, jotka komissio tässä käsiteltävässä asiakirjassa (komission tiedonanto ja direktiiviehdotus(1), esittää. 1.2. Neuvoston direktiivin 91/630/ETY 5 artiklassa todetaan, että direktiivin liitettä voidaan muuttaa siten, että komissio esittää sen muuttamista koskevan ehdotuksen kuulematta EU:n toimielimiä. Direktiivin mukaan menettelyllä pyritään nopeuttamaan tieteen edistymisen huomioon ottamista. Liite sisältää siankasvatusta koskevia vähimmäissäännöksiä. 1.2.1. Komissio on nyt antanut ehdotuksen direktiivin 91/630/ETY muuttamiseksi. Samalla valmistellaan direktiivin liitteen muuttamista koskevaa ehdotusta, josta pysyvältä eläinlääkintäkomitealta pyydetään lausuntoa. Mikäli tämä toinen ehdotus pääpiirteissään vastaa pysyvän eläinlääkintäkomitean lausuntoa, komissio voi tuonnempana tehdä sitä koskevan päätöksen suoraan. 1.2.2. Viime vuosina EU:ssa on keskusteltu eläinten hyvinvoinnista yhä kiihkeämmin. Tämän vuoksi talous- ja sosiaalikomitea pitää komission tiedonantoa ja voimassa olevaa direktiiviä koskevaa muutosehdotusta tervetulleena. TSK suhtautuu kuitenkin kriittisesti siihen, ettei liitettä koskevasta muutosehdotuksesta kuulla EU:n toimielimiä tavanomaisen lainsäädäntämenettelyn mukaisesti. 1.3. Eläimestä toiseen erittäin herkästi tarttuvan suu- ja sorkkataudin vuoksi eurooppalainen maatalous on hyvin vakavassa kriisissä. Lisäksi maataloutta ovat koetelleet BSE- ja eläinrehujen dioksiinikriisit, joiden seurauksena kuluttajat kyseenalaistavat elintarvikkeiden käsittelyn turvallisuuden. Kuluttajien luottamuksen palauttaminen ja sen lisääminen eurooppalaisen maatalouden tuotantomenetelmiin nähden on aivan ratkaisevan tärkeää. Talous- ja sosiaalikomitea on useissa lausunnoissaan ilmaissut voimakkaan tukensa tälle tavoitteelle. Emakoiden hyvinvoinnin lisäämiseen tähtäävää komission ehdotusta on tarkasteltava osana tähän tavoitteeseen pyrkimistä. 1.4. EU:ssa sikoja kasvatetaan ilman merkittävää markkinasääntelyä. Sianliha-alan yhteinen markkinajärjestely on erittäin väljä ja sisältää ainoastaan kaksi tukimuotoa: vientituen ja yksityisen varastoinnin tuen. 1.4.1. Tämä merkitsee, että sikoja kasvattava maatalousyrittäjä elää markkinoiden hintavaihtelujen mukaan. Vuosina 1998 ja 1999 hinnat olivat epätavallisen alhaalla. Vastaavaa hintakriisiä ei ole ennen koettu, sillä tuottajahinnat laskivat vuonna 1998 kaikkiaan 27 % ja vuonna 1999 vielä 6 %. Hinnat painuivat kaikkien aikojen alhaisimmalle tasolle ja alittivat jopa tuotantokustannukset. 1.4.2. Hintavaihtelujen vaikutusten lieventämiseksi tulevaisuudessa komissio ehdotti vuonna 1999, että jäsenvaltiot saavat perustaa vapaaehtoisia tuottajien rahoittamia sääntelyrahastoja(2). 1.4.3. Siankasvatus on tuotantokustannusten vaihteluille altis ala. On kuitenkin edellytettävä, että tuotantokustannukset voidaan kattaa markkinoilta saatavilla tuloilla, jotta kasvatus on eettistä ja kestävää. 1.5. Kuluttajilla on oikeus vaatia turvallisia elintarvikkeita ja sitä, että tuotanto on eettisesti kestävää ja mahdollistaa eläinten terveyden ja lajilleen luonnollisen käyttäytymisen sekä kattaa moitteettoman huolehtimisen eläinten terveydestä ja hyvinvoinnista. 2. Komission tiedonanto ja ehdotus 2.1. Komissio hyväksyi 1997 eläinlääkintäalan tiedekomiteaan kuuluvan eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean lausunnon voimaperäisessä tuotannossa pidettävien sikojen hyvinvoinnista sekä joukon ehdotuksia EU:n lainsäädännön muuttamiseksi tavoitteena sikojen suojelu ja niiden olojen parantaminen. 2.2. Komission ehdottamilla muutoksilla kielletään kantavien emakoiden pitäminen lähes koko tiineysajan niiden liikkumavapautta huomattavasti rajoittavissa yksittäiskarsinoissa. Se sisältää myös sääntöjä, joilla on tarkoitus parantaa sikojen ja eritoten porsaiden yleistä elinympäristöä sekä tiukentaa elintilaa, lattiapintoja ja asianmukaisia ruokintajärjestelmiä koskevia vaatimuksia. Lisäksi esitetään sioista huolehtivien henkilöiden koulutusta koskevia uusia vaatimuksia. Komissio ehdottaa myös melutasoa, valaistusta, rehun ja tonkimismateriaalin saatavuutta, porsaiden vieroitusikää ja lattian vähimmäispinta-alaa koskevien minimivaatimusten tiukentamista. 2.3. Komission tiedonannosta ilmenee, että tuotanto vaihtelee voimakkaasti jäsenvaltioittain. Emakoista 72 % on viidessä jäsenvaltiossa. Merkittävimmät tuottajamaat ovat: - Saksa (20,4 % emakoista)(3) - Espanja (19,8 %) - Ranska (11,6 %) - Alankomaat (10,4 %) - Tanska (9,9 %). 2.3.1. Myös karjojen koko vaihtelee huomattavasti. Alankomaissa 90 prosenttia on yli sadan emakon karjoja, kun taas Saksassa yli 40 prosentissa niistä on alle kymmenen eläintä. Italiassa karjoista 80 prosentissa on alle kymmenen eläintä. 2.3.2. Joissain maissa sikatalous näyttää myös keskittyvän maantieteellisesti. Niissä eläintiheys on joillain alueilla suurempi, kuin mitä pidetään ekologisesti kestävänä (1,4 eläintä hehtaaria kohti). 2.4. Kertomuksesta ilmenee myös tiedonannossa mainittu seikka, jonka mukaan 65 % kaikista kantavista emakoista pidetään yksittäin ja näistä yli 60 % on ilman tonkimismateriaalia. 2.5. Ehdotuksen toimeenpanon osalta nykyisille karjoille annetaan vuoteen 2012 ulottuva yli kymmenen vuoden siirtymäkausi. Osa avaintoimenpiteistä tulee kuitenkin voimaan 1. tammikuuta 2002 alkaen ja koskee uudis- tai korjausrakentamista. Poikkeukset ovat mahdollisia alle 10 emakon karjojen kohdalla lukuun ottamatta sikojen ruokintaa koskevia säännöksiä sisältävää kohtaa. 2.6. Kasvattajilla on oikeus saada taloudellista tukea Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahastosta rakennuksiin ja tekniikkaan tehtäviin sijoituksiin, joilla tähdätään eläinten elinolojen parantamiseen. 3. Yleishuomioita 3.1. TSK ilmaisee tyytyväisyytensä komission tiedonantoon ja ehdotukseen. Se kannattaa asiakirjassa ilmaistua suuntausta ja mainittuja suosituksia. Komitea kuitenkin pahoittelee, että komissiolta on kulunut ehdotuksen tekemiseen näin kauan, vaikka eläinlääkintäalan tiedekomitean kertomus julkaistiin jo vuonna 1997. TSK suhtautuu kriittisesti myös siihen, että ehdotus rajoittuu kantaviin emakoihin eikä koske porsivia tai porsitusemakoita. TSK suhtautuu samoin kriittisesti siihen, ettei liitettä koskevasta muutosehdotuksesta kuulla EU:n toimielimiä, vaan lausunto pyydetään ainoastaan pysyvältä eläinlääkintäkomitealta. 3.2. EU:n sikatalous on dynaamista ja kilpailukykyistä. EU on maailman suurin viejä: yhteisön ulkopuolelle suuntautuvan viennin määrä vuonna 1999 oli 1,5 miljoonaa tonnia. Vienti tapahtui pääasiassa vallitsevaan maailmanmarkkinahintaan. Tuonti yhteisöön on vähäisempää ja määrältään ainoastaan 65000 tonnia. Ala on taloudellisesti hyvin tärkeä ja sen osuus on noin 11 % EU:n maatalouden kokonaistuotannosta. 3.3. Samalla siankasvattajat elävät oloissa, joihin maailmanmarkkinahintojen vaihtelu vaikuttaa suoraan. Viimeksi kuluneiden kahden vuoden aikana tämä on merkinnyt suurta taloudellista painetta. 3.4. Sika on sosiaalinen eläin. Eläinlääketieteellisessä kertomuksessa käsitellään kattavasti sian hyvinvointiin liittyvää tietämystä ja tutkimusta. Kertomus osoittaa vaikutukset, joita sikojen fysiologiaan ja käyttäytymiseen liittyvien tarpeiden laiminlyönnillä on. Punnittaessa käyttäytymiseen, terveyteen, ympäristöön ja taloudellisiin näkökohtiin liittyviä tekijöitä voivat tavoitteet joutua osittain ristiriitaan. Samalla rakenteiden rationalisointi ja tekninen kehitys etenevät nopeasti. Vähimmäisstandardit ovat välttämättömiä sekä edellä mainituista syistä että eläintenpitoa koskevien eettisten vaatimusten vuoksi. 3.5. Siankasvatuksessa tarpeet vaihtelevat eläimen elinvaiheen mukaan. Emakosta puhutaan, kun on kyse porsineesta eläimestä. Ummessa olevasta emakosta on kyse, kun sen porsaat on vieroitettu, eläin itse on kantava ja seuraava porsiminen lähestyy. Lisäksi omaksi ryhmäkseen on erotettava nuoret kantavat, toistaiseksi porsimattomat naarassiat. Suurin osa sioista on teuraaksi kasvatettavia porsaita. Eläimen tarpeet vaihtelevat kaikissa edellä mainituissa vaiheissa. 3.6. Sikojen suojelua koskevien lakien ja määräysten kehitys vaihtelee myös jäsenvaltioittain. Osassa jäsenvaltiota suojelulainsäädännön vaatimukset ovat paljon muita maita tiukemmat. Lisäksi vähittäiskauppa on ottanut käyttöön sisäänostoa koskevia vaatimuksia ja sääntöjä, jotka vaikuttavat suoraan markkinoihin sekä sikojen kasvatukseen ja sianlihan tuotantoon. 3.7. Komission kannan perustana oleva kertomus paljastaa myös, että eläinten kohtelussa on edelleen puutteita ja että eläinten suojelua koskevia vaatimuksia tulee tiukentaa. Kertomus sisältää kaikkiaan 88 erilaista suositusta. Komissio on niistä pääpiirteissään yhtä mieltä. 3.8. Merkittävän poikkeuksen, jossa komissio ei noudata suositusta, muodostaa teurassikojen tilantarve. Kertomuksessa suositellaan, että teurassikojen kohdalla vähimmäispinta-alaa tulisi lisätä. Komissio kuitenkin haluaa odottaa seuraavaa kertomusta, joka julkaistaan kahdeksan vuoden kuluttua. Kysymys on tärkeä sekä eläintensuojelun että tuotantoon kohdistuvan kuluttajien luottamuksen kannalta. Sikojen pitäminen liian pienessä tilassa aiheuttaa saparoiden puremista, mitä puolestaan pyritään torjumaan saparoiden leikkaamisella. Vähimmäispinta-alan lisääminen voisi näin ollen olla hyvä keino vähentää saparoiden poistamistarvetta. Tämän edellytyksenä on luonnollisesti, että tuottajat nykyisen direktiivin muutosehdotuksen mukaisesti, saavat kohtuulliset siirtymäajat sopeutuakseen tilanteeseen. Erityisesti uudisrakentamisen yhteydessä tulisi voida keskustella teurassioille annettavan pinta-alan lisäämisestä. 3.9. Komitea antaa täyden tukensa ehdotukselle kieltää peruuttamattomasti emakoiden sitominen sekä ummessa olevan kantavan emakon pitämien lieassa, jonka vuoksi eläin joutuu olemaan pitkään samassa paikassa eikä pysty kääntymään. Poikkeuksen tähän muodostaa esim. lääketieteellinen syy, mikä on myös eläimen suojelun kannalta järkevää, vaikka myös tällaisessa tapauksessa eläimelle on järjestettävä tietty liikkumatila. 3.10. On oikein ja erittäin tärkeää, että komissio selvittää ehdotuksessaan kertomuksessa esitettyjä taloudellisia laskelmia, koska tuottajat elävät hintojen ja kysynnän vaihtelujen armoilla ja tuotantokustannusten marginaali on erittäin kapea. TSK perää kuitenkin nykyistä parempaa ja luotettavampaa analyysiä niistä kuluista, joita esitetyistä toimista tuottajille aiheutuu. 3.10.1. Jotkut laskelmiin liittyvistä oletuksista ovat kuitenkin outoja. Tässä yhteydessä käsitellään mm. mahdollisuutta, ettei kuluttaja olekaan halukas maksamaan eläinten elinolojen parantumisesta aiheutuvia kustannuksia, kun tuontia yhteisön ulkopuolisista ja eläinsuojelullisilta vaatimuksiltaan alhaisempaa tasoa noudattavista maista ei voida rajoittaa. 3.10.2. Kaikkeen tuotantoon pätee, ettei se kannata, mikäli tuotteesta saatavat tulot eivät kata kustannuksia. Mikäli tuotantokustannukset kasvavat esim. sitovan määräyksen vuoksi, tulee ero voida kattaa tuotteista saatavilla tuloilla, eli se on voitava sisällyttää hintaan. Muussa tapauksessa tuotanto ei ole kestävällä pohjalla eikä mahdollista. On ristiriitaista ja epäjohdonmukaista asettaa eurooppalaisia siankasvattajia koskevia säädöspohjaisia ehtoja ja standardeja, elleivät kuluttajat ole valmiita maksamaan eläinten suojeluun liittyvistä vaatimuksista aiheutuvia kustannuksia. Lisäksi sekä unionissa voimassa olevien että tuontia koskevien vaatimusten on oltava yhdenmukaiset. 3.10.3. Eläintensuojelua koskevaa kysymystä on komitean mielestä käsiteltävä WTO-neuvotteluissa, joissa on myös päätettävä eläintensuojelua koskevista vaatimuksista. Valitettavasti kertomuksessa tätä kysymystä ei käsitellä, koska se on monimutkainen ja pulmallinen. On valitettavasti olemassa todellinen vaara, etteivät eläintensuojelua koskevat eurooppalaiset esitykset saa WTO:n tasolla vastakaikua. 3.10.4. Samalla on niinkin, että eläinten hyvinvoinnin parantaminen voi myös parantaa taloudellista tulosta, kun eläimet viihtyvät ja kasvavat entistä paremmin ja tehokkaammin. Kokonaisuutena tarkasteltuna komission ehdotus kuitenkin lisää siankasvattajille aiheutuvia investointi- ja käyttökustannuksia. 3.11. Komitea haluaa myös keskustella siitä, että tiedonanto käsittelee sikojen hyvinvointia nk. "voimaperäisessä tuotannossa". Tämän perusteella voidaan yleisesti olettaa, että kyseessä ovat suuret karjat. Tämä ei kuitenkaan ole täysin johdonmukaista. Voimaperäisyys ei aina liity tuotantoyksikön kokoon. Suurilla karjoilla voi hyvinkin olla hyvin koulutetut hoitajat, jotka huolehtivat eläimistä hyvin, vaikka näin ei luonnollisesti kaikissa tapauksissa automaattisesti ole. Olisikin johdonmukaisempaa, mikäli tiedonanto ja ehdotus kattaisivat kaikki siat tuotantojärjestelmästä riippumatta. 3.12. Lisäksi tieteellisessä kertomuksessa muistutetaan, että eläinten terveys on merkittävä tekijä eläimistä hyvin huolehtimisen ja eläinten hyvinvoinnin kannalta. Samalla todetaan, että tulehdussairaudet ovat tärkeä eläinsuojeluongelma. Monilla sairauksilla on useita eri syitä. TSK katsoo, että ennalta ehkäisevän terveydenhuollon merkitystä on korostettava nykyisestään, koska eläinten hoito ja elinympäristö edistävät eläinten terveyttä ja vähentävät siten sairauksien riskiä. Näillä toimilla voidaan jopa välttää antibioottien ehkäisevä käyttö. Sairauksien välttäminen ei ole ainoastaan tärkeä eläinsuojelun osa, vaan myös hyvän tuotannon kannalta tärkeä tekijä. 3.13. Tässä lausunnossa edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että komissio esittänee voimassa olevan direktiivin 91/630/ETY liitteeseen kohdistuvia muutosehdotuksia ilman tavanomaista kuulemismenettelyä. Liite sisältää joukon säännöksiä, jotka koskevat erilaisia sioille tehtäviä toimenpiteitä kuten mm. hampaiden leikkaamista ja eläinten kastroimista. Kärsärenkaat sallitaan edelleen. Eräs sioille kaikkein tyypillisimmistä ominaisuuksista on tonkiminen. Tieteellisessä kertomuksessa todetaan erittäin selvästi, että kärsärengas haittaa eläinten suojelua etenkin, kun eläimen ympärillä on tonkimista stimuloivia virikkeitä. Eläintensuojelua koskevassa direktiivissä 98/58/EY komissio on määrittänyt viisi eri vapauksia koskevaa periaatetta, joiden perusteella säädetään, ettei liikkumisvapautta tule rajoittaa niin, että siitä aiheutuu tarpeetonta kärsimystä. Tämän vuoksi TSK katsoo, että porsaiden kärsän rengastaminen on kiellettävä kokonaan, koska se ei ole mainitun direktiivin hengen mukaista, vaan altistaa eläimen pitkävaikutteiselle toimenpiteelle, joka suoraan estää eläimen normaalin käyttäytymisen. 4. Erityistä 4.1. 1 artikla: direktiivin 91/630/ETY 3 artiklan 2 kohdan muuttaminen 4.1.1. Komitea antaa täyden tukensa emakoiden ja nuorien emakoiden lieassa pitämistä koskevalle kiellolle, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 2002. TSK panee lisäksi merkille, etteivät porsivat ja porsitusemakot kuulu ehdotuksen piiriin. 4.1.2. Myös nykyisiä rakennuksia koskeva emakoiden ryhmäkarsinoiden vähimmäispinta-alan lisäämiseen ja riittävän tehokkaaseen ruokintajärjestelmään liittyvä ja vuoteen 2012 ulottuva siirtymäaika ilmenee 1 artiklasta. Vaikka siirtymäaika vaikuttaa pitkältä, komitea kannattaa sitä, koska kyse on korjausrakentamisesta ja monissa tapauksissa huomattavista kustannuksista sekä yksittäisille tuottajille koituvista käytännön vaikeuksista. Komitea kannattaa myös sitä, että uudisrakennusten ja korjattujen rakennusten tulee täyttää vaatimukset jo 1. tammikuuta 2002. 4.1.3. Lisäksi 1 artiklassa todetaan, ettei vaatimus mm. pintojen parantamisesta koske tuotantoyksiköitä, joissa ummessa olevia kantavia emakoita on alle kymmenen. TSK katsoo, että pienehköjä karjoja koskeva poikkeus voi olla perusteltu. Koska ehdotuksessa mainitaan "ummessa olevat kantavat emakot", herää kysymys, miten ne tilakohtaisesti määritellään. Sikojen tilakohtaisia määriä koskevat tilastot ovat ajastaan jäljessä ja kehitys kulkee nopeasti kohti nykyistä suurempia yksiköitä. Jos kuitenkin lähtökohdaksi otetaan tieteellinen raportti, 15 jäsenvaltiota kattavassa EU:ssa 73 prosentilla tiloista sikoja on 1-9 kappaletta. Mikäli sama suhdeluku pätee ummessa oleviin kantaviin emakoihin, kuten voidaan olettaa, eivät nykyisestä parantuneet eläinsuojelumääräykset koske kovinkaan suurta määrää sikoja eikä tilanne siksi ole tyydyttävä. Suurten karjojen ja eläinten hoidon ja suojelun huonon tason välillä ei nimittäin ole itsestään selvää yhteyttä. TSK kehottaa komissiota täsmentämään poikkeusta entisestään esim. rajaamalla se koskemaan karjoja, joissa on enintään 10 tuotantoemakkoa. Toinen mahdollisuus on, että säännökset kattavat kaikki eläimet karjan koosta riippumatta. 4.1.4. Komitea on tyytyväinen sekä kaikkia emakoita koskeviin tonkimismateriaalin saatavuuteen liittyviin että eläinten pureskelutarpeen tyydyttävän ravinnon tarjoamista koskeviin määräyksiin. 4.2. 1 artikla: uuden 5a artiklan lisääminen direktiiviin 91/630/ETY 4.2.1. Tässä yhteydessä komissio esittää uusia vaatimuksia, jotka koskevat elimistä huolehtiville henkilöille annettavia ohjeita, opastusta sekä asianmukaista koulutusta. Komitea tukee ehdotusta. Jäsenvaltioiden on kuitenkin otettava huomioon, että hyvin koulutettuja eläintenhoitajia toimii ammatissa jo nyt. Uutta koulutusta koskevien vaatimusten tulee olla asianmukaisia ja niiden on perustuttava eläintenhoitajien nykyiseen osaamiseen. 4.2.2. Työntekijöiden näkökulmasta on tärkeää, että henkilökunnalla on tarvittavat tiedot ja koulutus ja että tarjolla on eläinten hoitoon ja hyvinvointiin liittyvää jatkokoulutusta. Myös turvallisuusnäkökohdat on otettava huomioon, sillä suuri osa maataloudessa sattuvista vakavista onnettomuuksista liittyy eläinten hoitoon, siirtämiseen jne. 4.2.3. Huomioon tulee ottaa myös sertifiointijärjestelmät. Jäsenvaltioiden tulee sääntöjä laatiessaan ottaa huomioon kyseisiin järjestelmiin jo tehty panostus ja jo nykyisellään pätevä koulutus. 4.3. 1 artikla: direktiivin 91/630/ETY 6 artiklan korvaaminen 4.3.1. Tässä artiklassa komissio säätää, että eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea toimittaa komissiolle uuden kertomuksen viimeistään 1. tammikuuta 2008. Kertomuksessa on käsiteltävä - eläintiheyden vaikutusta hyvinvointiin - kantavien emakoiden ryhmäsuojien kehitystä - yksittäin pidettävien täysikasvuisten siitoskarjujen tilatarpeita - astutusalueella sijaitsevien emakoiden ja porsivien emakkojen irrallisia pitopaikkoja - sellaisten tekniikoiden kehittämistä, jotka vähentävät kirurgisten kastraatioiden tarvetta - kuluttajien asenteita ja käyttäytymistä sianlihaa nähden, jos eläinten hyvinvointi ei lisäänny. 4.3.2. Vuoteen 2012 ulottuvaan siirtymäaikaan suhteutettuna vaikuttaa vuoteen 2008 asetettu määräaika kohtuulliselta. Toisaalta sitä voidaan kuitenkin pitää pitkähkönä. Komitea haluaa korostaa, että muutokset koskevat lukuisia yrityksiä, ja ne joutuvat sopeutumaan uuteen tilanteeseen. Sijoitukset tehdään alalla, jolla on hyvin pieni liikkumavara. Kuten tässä lausunnossa on todettu, taloudellinen tilanne on ollut tuottajien kannalta hyvin vaikea. 4.3.3. Mahdollisuutta, että uudistusprosessi nopeutuu kuluttajien eikä vähiten tukku- ja vähittäiskaupan vaatiessa markkinoille tulevien tuotteiden osalta eläintensuojelun parantamista, ei voida sulkea pois. 4.4. 2 artikla Ehdotetun direktiivin 2 artiklassa säädetään jäsenvaltioita koskevasta velvollisuudesta saattaa direktiivi osaksi omaa lainsäädäntöään. Talous- ja sosiaalikomitea on useissa yhteyksissä, kuten puhdistamolietteen käyttöä maataloudessa käsittelevässä oma-aloitteisessa lausunnossa(4), kiinnittänyt huomiota heikkouksiin, jotka liittyvät lainsäädännön toimeenpanoon. 4.5. TSK kehottaa komissiota tarkistamaan eläinten tunnistamista koskevan direktiivin 92/102/ETY erityisesti sikojen osalta. Tämän direktiivin toimeenpano on ollut erityisen puutteellista ja nykyinen markkinatilanne edellyttää sen ajan tasalle saattamista. 4.6. TSK tahtoo myös kyseenalaistaa jäsenvaltioissa toteutettavan valvonnan tason neuvoston direktiivin 91/630/ETY säännösten toimeenpanon osalta. Tähän mennessä raportoituja tarkastuksia on tehty ainoastaan kahdeksan. Ne eivät myöskään kata kaikkia jäsenvaltioita, mikä osaltaan heikentää unionin valvontajärjestelmää. 4.7. 6 artikla Komissio toimittaa neuvostolle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2008 eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean lausunnon perusteella laaditun kertomuksen. TSK katsoo, että kertomuksessa tulee käsitellä komission esittämien aiheiden lisäksi suositusten soveltamisesta aiheutuvia teknisiä ja taloudellisia seurauksia. Lisäksi olisi tehtävä markkinatutkimus, jossa tarkastellaan, pystyvätkö markkinat vastaamaan eläinten hyvinvointiin liittyvien toimenpiteiden aiheuttamista lisäkustannuksista. 5. Päätelmät 5.1. TSK pitää komission ehdotusta tervetulleena ja antaa sille tukensa. Komitea kuitenkin arvostelee ehdotuksen viivästymistä ja sitä, ettei direktiivin liitteen muuttamiseen sovelleta kuulemismenettelyä. Direktiiviin 91/630/ETY esitetyt muutokset voivat heikentää unionin sianlihantuotannon kilpailukykyä. Yhteisön muiden toimielinten kuten neuvoston, Euroopan parlamentin sekä talous- ja sosiaalikomitean tulee siis aina ilmaista kantansa komission ehdotuksiin. 5.2. TSK pahoittelee sitä, ettei ehdotuksessa käsitellä vähimmäispinta-aloja teurassikojen osalta. 5.3. TSK kannattaa ehdotusta emakoiden ja karjujen sitomisen sekä emakoiden lieassa pitämisen kieltämisestä. 5.4. TSK toivoo, että ehdotukseen liittyvät kustannukset analysoidaan nykyistä luotettavammin ja paremmin. Sen näkemyksen mukaan edellytyksenä on, että kuluttajat suostuvat maksamaan entistä tiukemmista eläintensuojeluvaatimuksista aiheutuvat kulut ja että yhteisön ulkopuolisista maista tapahtuvaan tuontiin sovelletaan samoja määräyksiä. 5.5. Kansainvälisesti tarkasteltuna tuotanto- ja kasvatusolot vaihtelevat huomattavasti eri puolilla maailmaa. Näin ollen on tärkeää, että tuotantoa ja tuontia koskevat säännöt ovat johdonmukaisia ja että tätä kysymystä käsitellään kansainvälisesti WTO-neuvotteluissa. 5.6. TSK katsoo, että ehdotuksen on katettava kaikki eläimet tuotantomenetelmästä riippumatta. 5.7. TSK tukee vaatimusta, jonka mukaan eläimistä huolehtivien tulee saada ohjeita ja asianmukaista koulutusta, mutta korostaa, että lähtökohtana tulee olla hoitajien nykyinen ammattipätevyys. Myös turvallisuusnäkökohdat ja onnettomuusriskit on otettava huomioon. 5.8. TSK kiinnittää myös huomiota valvonnan tasoon ja direktiivin toimeenpanon puutteisiin. 5.9. TSK huomauttaa, että vuonna 2008 annettavan seuraavan kertomuksen tulee sisältää taloutta koskevia analyysejä sekä markkinatutkimus siitä, miten uudet säännökset vaikuttavat markkinoihin. Bryssel 31. toukokuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) KOM(2001) 20 lopullinen. (2) KOM(2000) 193 lopullinen - TSK:n lausunto CES 1009/2000, EYVL C 367, 20.12.2000, s. 40. (3) Eurostat 1999. (4) EYVL C 14, 16.1.2001, s. 141.