Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi julkisia palveluhankintoja, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta"

(2001/C 193/02)

Neuvosto päätti 8. syyskuuta 2000 EY:n perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohdan, 55 artiklan ja 95 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 7. helmikuuta 2001. Esittelijä oli Bo Green.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. ja 26. huhtikuuta 2001 pitämässään 381. täysistunnossa (huhtikuun 26. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 92 ääntä puolesta, 21 vastaan 8:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. toukokuuta 1997 osana komission marraskuussa 1996 otsikolla "Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä" julkaiseman vihreän kirjan(1) seurantaa yksimielisesti aihetta käsittelevän lausunnon(2).

Analysoituaan saamaansa palautetta komissio julkaisi maaliskuussa 1998 tiedonannon "Komission tiedonanto - Julkiset hankinnat Euroopan unionissa"(3), jossa se hahmotteli tulevia toimintamahdollisuuksiaan. Vihreän kirjan kohderyhmänä olleiden talouselämän edustajien reaktiot osoittivat, että julkisia hankintoja koskevaa eurooppalaista oikeudellista kehystä on tarpeen yksinkertaistaa ja sopeuttaa se sähköisten välineiden aikakauteen sen perusrakennetta kuitenkaan horjuttamatta. Komissio kannatti ajatusta nykyisten direktiivien yhdistämisestä. Se vastaa Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa vaaditaan talousuudistuksia sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja niiden täydellisen toimintakuntoisuuden takaamiseksi.

1.2. Kokoamalla direktiivit tässä käsiteltävän ehdotuksen mukaisesti komissio sitoutuu seuraaviin neljään tavoitteeseen:

- nykyisen oikeudellisen kehyksen yksinkertaistaminen

- epäselvien ja monimutkaisten säännösten selventäminen

- sisällön muuttaminen

- kolmen perinteisen direktiivin kodifiointi kokoamalla ne yhdeksi säädökseksi tässä käsiteltävän ehdotuksen mukaisesti.

Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä komission toimiin näiden neljän tavoitteen saavuttamiseksi. Se esittää kuitenkin eräitä direktiiviehdotuksen tekstiä koskevia muutoksia.

1.3. Komitean muutosehdotukset esitetään seuraavassa yleishuomioiden jälkeen. Ne puolestaan koskevat yhtäältä kolmen voimassa olevan direktiivin yksinkertaistamista erityisesti ne yhdistämällä sekä toisaalta tekstissä lainsäädäntöön esitettyjä muutoksia.

2. Kolmen voimassa olevan direktiivin yhdistämiseen ja yksinkertaistamiseen liittyviä huomioita

2.1. Julkisia hankintoja koskevat direktiivit ovat vaikuttaneet hankintojen vapauttamiseen erittäin vähän. Niinpä komissio päättikin korjata näiden kolmen perinteisen direktiivin, eli julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/50/ETY(4), julkisia tavarahankintoja koskevien sopimuksentekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/36/ETY(5) sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/37/ETY(6) välisiä epäjohdonmukaisuuksia. Tavoitteeksi asetettuun selkeyteen ei kuitenkaan ole täysin päästy, koska käyttöoikeussopimuksia (konsessio) sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksia (PPP) koskeva lainsäädäntö on erittäin epäselvä. Lisäksi komission huhtikuussa 2000 julkaisema tulkitseva tiedonanto käyttöoikeussopimuksista yhteisön oikeudessa(7) olisi pitänyt sen tässä käsiteltävän aiheen kannalta ratkaisevan merkityksen vuoksi liittää nyt ehdotettuun tekstikokoelmaan. Vaikka komissio toteaa, ettei kyseinen tiedonanto ennakoi erillistä käyttöoikeussopimuksia koskevaa lainsäädäntöä, olisi ollut myönteistä ja asianmukaista sisällyttää siihen nykyistä paremmin todellisuutta vastaava käyttöoikeussopimusten sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksia koskeva määritelmä, jottei yhteisön lainsäädäntöä tarvitsisi toistuvasti muuttaa. Komission tulisi valita selkeästi kahdesta vaihtoehdosta: joko määritellä julkisen käyttöoikeusurakan käsite, julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimukset sekä palveluhankintoja koskevat käyttöoikeussopimukset nykyistä selkeämmin, koska ehdotus direktiiviksi kattaa kaikki nämä aiheet, tai todeta, etteivät em. sopimukset kuulu direktiivin piiriin, vaan niitä koskeva direktiivi annetaan tulevaisuudessa erikseen, kuten komitea on ehdottanut.

2.2. Nykyiset direktiivit on tarkoitus jäsentää uudelleen ilman, että niiden sisältämät juridiset velvoitteet muuttuvat merkittävästi. Tulevaisuudessa tavaroita, rakennusurakoita ja palveluja koskeviin hankintasopimuksiin sovelletaan samaa tekstiä. Yksinkertaistamisesta on etua käyttäjille, mutta samalla ei myöskään voida välttyä ajatukselta, että alaa koskevan lainsäädännön liiallinen vaihtelu on haitallista sekä itse lainsäädännön että sovellettavaksi tarkoitettujen säännösten asianmukaisen toteuttamisen kannalta. Lisäksi julkisen edun tiukka suojelu aiheuttaa ongelmia alalla, jolla yritykset ovat usein ostajina toimivia viranomaisia heikommassa asemassa mm. maksuaikojen osalta.

2.3. Ostajina toimivat viranomaiset voivat tarjousten laadun arvioinnin yhteydessä ottaa laillisesti huomioon sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat, mikäli ne samalla kunnioittavat yhtäläisen kohtelun periaatetta ja noudattavat jäsenvaltioiden ja yhteisön sosiaali- ja ympäristölainsäädäntöä. Direktiivistä on myös käytävä ilmi, että ILO:n yleissopimusta 94 "Labour Clauses" (julkiset hankinnat) on noudatettava.

2.4. Komitea toteaa lisäksi, että useat seikat tukevat asiaa koskevan asetuksen antamista:

- ehdotetun tekstin merkitys ja monimutkaisuus

- jäsenvaltioiden voimassa olevan lainsäädännön määrä, joka muodostaa huomattavan esteen eurooppalaisten markkinoiden harmonisoinnille

- yhteisön jäseniksi pyrkivien maiden määrä ja niiden voimassa oleva julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö tai sen puuttuminen

- paikallistason säännöstön määrä

- direktiivien sisällyttäminen osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä niiden sisältämien uusien säännösten vuoksi.

Näin ollen voidaankin kysyä, onko paikallaan hyväksyä uutta direktiiviä alalla, jolla talouden toimijat sekä hankintaviranomaiset jäsenvaltioidensa lainsäädäntöä tulkitessaan viittaavat usein direktiiviteksteihin. Komitea katsoo, että tähän tarkoitukseen soveltuisi paremmin asetus, jonka avulla voitaisiin lisäksi välttää yksittäisten jäsenvaltioiden lakien muotoiluista johtuva vaihtelu alalla, jolla yhteismarkkinoiden toteuttaminen on vaikeaa. Vaikeudet johtuvat juuri mm. jäsenvaltioiden lainsäädännön epäyhtenäisyydestä, joka muodostaa esteen markkinoiden avaamiselle. Yhteisön säännösten tehokkuuden varmistaminen edellyttää yhteistä tekstiä.

2.5. Komitea ihmettelee myös sitä, ettei tekstiehdotuksessa viitata ympäristökysymyksiin, joilla on ratkaiseva rooli Euroopan tulevaisuuden kannalta. Sopimuksen kohteen kanssa kohtuullisesti yhteensopivien ja välittömästi hankittaviin tuotteisiin tai palveluihin kohdennettujen ympäristöperusteiden huomioon ottamisen tulisi sisältyä nykyistä selkeämmin 53 artiklaan. Ne tulisi huomioida ainoastaan, mikäli ne töiden ympäristöseurauksiin nähden muodostavat kilpailijoiden tarjouksiin verrattuna ratkaisevan tekijän.

2.6. Merkille pantavaa on lisäksi, ettei hankintasopimuksen myöntämiskriteereissä mainita mitään sosiaalisia perusteita. Ne voisi myös sisällyttää erikseen 53 artiklaan. Komitea ymmärtää, että sosiaalisten perusteiden yksityiskohtainen kattaminen on vaikeaa. Se suositteleekin, että komission tulevat ympäristö- ja sosiaalisia näkökohtia koskevat tulkitsevat tiedonannot muutetaan jäsenvaltioita koskeviksi suuntaviivoiksi, jotka sisältävät yksityiskohtaiset ohjeet kyseisten näkökohtien soveltamisesta. Komissio valmistelee lisäksi parhaillaan käsikirjaa ekologisesti kestävistä julkisista hankinnoista oppaaksi julkisviranomaisille ympäristönäkökohtien huomioonottamiseksi hankintasopimuksia myönnettäessä. TSK suosittelee sosiaalisesti kestäviä julkisia hankintoja koskevan käsikirjan laatimista julkisviranomaisten opastamiseksi myös tällä alalla.

2.7. Komitea kannattaa yksinkertaistamista, jonka myötä kolme erillistä, mutta suurelta osin samoja seikkoja koskevaa direktiiviä, joista ensimmäinen sisältää 35 artiklaa (tavarahankinnat), toinen 37 artiklaa (rakennusurakat) ja kolmas 45 artiklaa (palveluhankinnat), kootaan yhdeksi 82 artiklaa sisältäväksi direktiiviksi. Komitea panee kuitenkin merkille, että päinvastoin kuin uuden direktiivin johdanto-osassa todetaan, muutosten ja uusien säännösten lisäysten vuoksi kolmen direktiivin yhdistäminen pakottaa jäsenvaltiot sisällyttämään sen uudelleen osaksi omaa lainsäädäntöään.

2.8. Talous- ja sosiaalikomitea panee merkille, että kaikissa jäsenvaltioissa on otettava käyttöön aidosti yhdenvertainen kilpailu ilman, että niistä osa jatkaa markkinoiden avaamista haittaavaa "liiallista sääntelyä". Tämä huomautus ei koske työoikeutta.

2.9. Komitea epäilee vahvasti sähköisen sopimustentekomenettelyn luottamuksellisuutta aikana, jolloin murrot erittäin hyvinkin suojattuihin tietojärjestelmiin vaikuttavat yleisiltä.

3. Lainsäädännöllisiin muutoksiin liittyviä yleishuomioita

3.1. Talous- ja sosiaalikomitea ilmaisee tyytyväisyytensä uuden direktiiviehdotuksen entistä selkeämpään rakenteeseen, jota kuvastaa jako kuuteen osastoon: määritelmät, julkisiin hankintoihin sovellettavat säännökset, yksin- tai erityisoikeuksien myöntäminen, palvelujen alan suunnittelukilpailuihin sovellettavat säännöt, säännöt käyttöoikeuksien alalla ja loppusäännökset. Artiklojen järjestys vastaa julkisen hankintamenettelyn etenemistä. Komitea ei kuitenkaan ole tyytyväinen "julkisoikeudellisen laitoksen" määritelmään (1 artikla 5 kohta), jota sen mielestä olisi täydennettävä ja selvennettävä. Komission tulkitseva tiedonanto sisäisesti toteutettavista toimista tulisi sisällyttää tässä käsiteltävään direktiiviehdotukseen, koska on paikallaan tietää täsmällisesti, missä tapauksissa julkisia hankintoja koskevaa yhteisön säännöstöä sovelletaan hankintaviranomaisiin ja niistä riippuvaisiin toimijoihin. Käyttöoikeussopimuksia koskeva tulkitseva tiedonanto sisältää kilpailuttamisvelvoitteen ja avoimmuussäännön kaltaisia aiheeseen liittyviä ratkaisevia osatekijöitä, jotka tulisi sisällyttää tässä käsiteltävään ehdotukseen.

3.2. Komitea muistuttaa, ettei taloudellisen toimijan roolissa olevien julkisoikeudellisten laitosten tule hyötyä asemansa mahdollistamista eduista ja vääristää kilpailua. Julkishallinnon elimillä tai erikoisasemassa olevilla yhtiöillä on kilpailuetuja. Hankintaviranomaisten suhteen on välttämätöntä soveltaa täydentäviä säännöksiä, jotta voidaan varmistaa, että julkisoikeudellisiin laitoksiin kohdistuvat samat vero-, sosiaalikulu- ja taloudelliset rasitteet kuin yksityisiin toimijoihin. Julkisia hankintasopimuksia tai niihin verrattavia yksityissektorin sopimuksia koskevan kilpailutusvelvoitteen tulee kattaa myös hankintaviranomaiset sekä niiden suhteet niistä tai muista hankinta-toimeksiantoja antavista tahoista riippuvaisiin julkisoikeudellisiin, osittain julkisiin tai yksityisiin elimiin.

3.3. Vastaavasti ei myöskään ole toivottavaa, että tietyillä markkinoilla vallitsee yksityisiä yrityksiä hyödyttävä monopolinomainen tilanne. Tämän vuoksi onkin varmistettava, että sekä julkisia että yksityisiä toimijoita kohdellaan julkisia hankintasopimuksia myönnettäessä tasapuolisesti ja että kilpailuehdot ovat kaikille tarjouskilpailuun osallistujille samat ja EU-oikeuden mukaiset.

3.4. Komitea kannattaa komission uusiin säännöksiin soveltamaa kolmea periaatetta: ajanmukaistaminen, yksinkertaistaminen ja joustavuus. Tavoitteena on ottaa huomioon tietoyhteiskunnan luoma uusi tilanne, valtion asteittainen vetäytyminen tietyistä taloudellisista toiminnoista sekä budjettikurin tiukentuminen. Komitea panee kuitenkin merkille, että edellä mainitun vetäytymisen mahdollisten seurausten selvittämiseksi olisi julkisia hankintoja koskevissa sopimuksissa tarpeen määritellä nykyistä selvemmin, mitä direktiivin 1 artiklassa tarkoitetaan ilmauksella "- - sopimuksia - - joiden tarkoituksena on - - hankintaviranomaisen asettamat vaatimukset täyttävän rakennusurakan toteuttaminen millä tahansa tavalla". Yleisesti ottaen aikaisempien direktiivien määritelmien käyttäminen ei ole suositeltavaa, koska ne ovat epäselviä mm. seuraavassa kohdassa käsiteltävien käyttöoikeussopimusten osalta.

3.5. Komissio ehdottaa seitsemää huomattavaa muutosta: sähköisten hankintamekanismien käyttöönottoa, uuden vaihtoehdon käyttöönottoa neuvottelumenettelyssä, jonka avulla hankintaviranomaiset ja eri ehdokkaat voivat käydä erityisen monitahoisissa hankinnoissa "vuoropuhelua", puitesopimusten solmimismahdollisuuden antamista julkisille hankintayksiköille, teknisiä erittelyjä koskevien säännösten selkeyttämistä, sopimusten teko- ja valintaperusteita koskevien säännösten vahvistamista sekä kynnysarvojen yksinkertaistamista. Komitea ilmaisee olevansa tyytyväinen kaikkiin näihin muutoksiin, joita sekä julkiset että yksityiset osapuolet ovat toivoneet. Se pahoittelee kuitenkin, ettei komissio ole käyttänyt hyväkseen direktiivien uudistamisen myötä tarjoutuvaa tilaisuutta ja määritellyt uudelleen käyttöoikeussopimuksia sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksia, kuten komitea on kehottanut useissa lausunnoissaan - mm. viimeksi aiheesta "Käyttöoikeussopimuksia sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksia koskevan lainsäädännön lujittaminen" antamassaan lausunnossa. Siinä komitea toteaa, että "Julkinen käyttöoikeusurakka on toimi (sopimus tai yksipuolinen toimi), jolla viranomainen valtuuttaa yksityisen organisaation suunnittelemaan, rakentamaan, rahoittamaan, pitämään kunnossa ja hyödyntämään perusrakennetta ja/tai palvelua pitkäksi tai määrätyksi ajaksi"(8).

3.6. Koska komissio on tiettyjen alojen asteittaisen vapauttamisen takia ehdottanut muutoksia vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettuun julkisten palvelujen direktiiviin 93/38/ETY(9) ja erityisesti sen soveltamisalaan, olisi myös tietyissä tapauksissa osaa "perinteisten" direktiivien säännöksistä muutettava. Muutosten toteuttamiseksi olisi hyväksyttävä yleinen menettely.

4. Esitettyihin muutoksiin liittyviä erityishuomioita

4.1. Taloudellisten toimijoiden toimittamien tietojen luottamuksellisuuden (5 artikla) tunnustaminen pohjautuu ajatukseen, että yritysten innovaatioita tulee tukea suojelemalla niiden henkistä ja teknistä osaamista. Näinkin merkittävässä tekstissä luottamuksellisuuden periaatteen soveltamisala sekä mm. luottamuksellisuuden kohde ja kesto olisi kuitenkin täsmennettävä nykyistä selvemmin. Komitea katsoo, että luottamuksellisuuden periaatteen tulee koskea jätettyjen hakemusten lisäksi kaikkia hankintaviranomaisille toimitettuja ehdotuksia(10), kuten vaihtoehtoja ja tarjouksen tekijöitä koskevia tietoja sekä tarjouksia tai yrityksiä koskevia kaikkia muita kaupallisia tai muun luonteisia tietoja. Tämä voitaisiin ehkä toteuttaa viittaamalla julkisia hankintoja koskevan sopimuksen XIV artiklaan.

4.2. Sovellettavien menetelmien kehityksen vuoksi sähköisten hankintamekanismien käyttöönotto on välttämätöntä. Lissabonissa 23.-24. maaliskuuta 2000 järjestetyn Eurooppa-neuvoston huippukokouksen puheenjohtajan päätelmissä komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita kehotetaan "toteuttamaan tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että yhteisön hankinnat ja julkiset hankinnat voidaan tehdä sähköisesti vuoteen 2003 mennessä"(11). Komitea kannattaa ajatusta, mutta haluaa toistaa edellä esittämänsä varauksen siitä, että sitä ennen sähköisen viestinnän ja tietojen tallentamisen turvallisuuden on parannuttava huomattavasti. Jäsenvaltiot eivät voi ottaa riskiä, että luottamuksellisia tietoja joutuu ulkopuolisten käsiin tai että ne julkistetaan luvattomasti. Tiedonsiirron ja tarjousten hyväksymiseen liittyvän tietoturvallisuuden varmistaminen onkin ratkaisevan tärkeää. Myös sähköisen allekirjoitukseen ja salaamiseen liittyviä mekanismeja tulee vahvistaa.

4.3. Nykyisissä säädöksissä ei säädetä tietojen lähettämisestä pelkästään sähköisessä muodossa eikä sallita sitä(12). Lähettämällä tiedot sähköisessä muodossa voitaisiin virallisten julkaisujen toimistoon toimittamiseen ja virallisessa lehdessä julkaisemiseen nykyään kuluvaa aikaa lyhentää kahdestatoista viiteen päivään. Määräaikojen lyhentäminen vaikuttaa liioitellulta kahdessa tapauksessa, ensinnäkin kun on kyse tarjousten jättämistä koskevan vähimmäismääräajan lyhentämisestä viiteen päivään hankintasopimuksia koskevan ilmoituksen julkaisemisesta, jos oletetaan, että tarjouseritelmä on saatavana sähköisessä muodossa hankintasopimusta koskevan ilmoituksen julkaisemisesta lähtien. Yritykset eivät todellisuudessa tiedä tarjouseritelmästä ennen ilmoituksen julkaisemista. Toiseksi yritysten tarjousten jättämistä koskevan määräajan lyhentäminen vähintään kymmeneen päivään vaikuttaa liioitellulta, kun kiireellisessä tapauksessa sovelletaan rajoitettua tai neuvottelumenettelyä. Tärkeintä joka tapauksessa on, että sähköisen ilmoittelun ja muiden sähköisten keinojen hyödyntämisestä koituvasta ajan säästöstä on hyötyä myös yrityksille ja urakkatarjousten tekijöille.

4.4. Hankintaviranomaisten ja ehdokkaiden välinen vuoropuhelu on tervetullut uutuus, koska hankintaviranomaisilla tulee olla mahdollisuus tutustua perusteellisesti innovatiivisiin ratkaisuihin, joita ne eivät entuudestaan tunne. Vuoropuhelusta on myös hyötyä, mikäli hankintaviranomaiset eivät pysty objektiivisesti arvioimaan markkinoilla tarjolla olevia teknisiä tai taloudellisia ratkaisuja. Yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön nojalla tällainen vuoropuhelu ei ole sallittua nykyisissä avoimissa ja rajoitetuissa menettelyissä. Lisäksi nykyiset säännökset sellaisen neuvottelumenettelyn käytöstä, johon liittyy ennakkoilmoituksen julkaiseminen, koskevat vain poikkeustilanteita. Komitea kannattaa ehdotusta, mutta muistuttaa jälleen, että toimijoiden lähettämiä tietoja koskevaa luottamuksellisuuden periaatetta on laajennettava ja täsmennettävä.

4.4.1. Komissio on siis oikeassa halutessaan ottaa käyttöön säännöksiä, jotka mahdollistavat vuoropuhelun yhdessä ainoassa tarjouskilpailumenettelyssä, joka johtaa hankintasopimuksen toteutumiseen. Olisi kuitenkin toivottavaa, että siinä olisi vaihe, jonka aikana erittelyt laadittaisiin valittujen osanottajien kanssa käytävän neuvottelun perusteella, minkä jälkeen neuvotteluun osallistuneet jättäisivät tarjouksen. Lopuksi sopimus myönnettäisiin parhaan tarjouksen tehneelle. Ainoastaan tämänkaltainen menettely takaa aidosti vuoropuheluun osallistuvien yritysten edut. Nyt näin ei kuitenkaan ole, sillä komission suunnitelmien mukaan hankintaviranomainen neuvottelee ensin valittujen osanottajien kanssa. Löydettyään parhaiten tarpeitaan vastaavan ratkaisun viranomainen päättää lopullisista teknisistä erittelyistä valitsemalla joko jonkun vastaanottajien ehdottamista ratkaisuista tai yhdistämällä eri ratkaisujen "parhaat palat".

4.4.2. Talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että komissio tarjoaa hankintaviranomaiselle näin mahdollisuuden hyödyntää osanottajien kekseliäisyyden ja innovaation tuloksia ja kilpailuttaa niitä uudelleen. Tämän perusteella voidaan olettaa, etteivät osanottajat näissä oloissa esitä vakavasti pohdittuja ehdotuksia, mikäli ehdotukset voivat joutua kilpailemaan keskenään. Jos jokaisen osanottajan tulee neuvotteluvaiheen jälkeen jättää edellisten esitystensä pohjalta paras ja lopullinen tarjouksensa, direktiiviehdotus vastaa YK:n kauppaoikeuden toimikunnan (United Nations Commission on International Trade Law) julkisia tavara- ja palveluhankintoja sekä julkisia rakennusurakoita koskevaa standardilainsäädäntöä, jossa säädetään "tarjousmenettelystä" (48 artikla). Jotta hankintaviranomaisten ja taloudellisten toimijoiden välillä voidaan varmistaa mahdollisimman hyvä tasapaino, komitea katsoo, että monitahoisia markkinoita koskevia säännöksiä on muutettava ja täsmennettävä edellä mainitun mukaisesti. Komitea vastustaa jyrkästi "parhaiden palojen poimimista". Lisäksi se katsoo, että menettelyt tarjoavat pk-yrityksille mahdollisuuden osallistua suuriin hankkeisiin.

4.5. Komissio esittää, että nykyistä joustavampien hankintatekniikoiden käyttöönotto puitesopimusten avulla on välttämätöntä direktiivien muuttamiseksi, jotta sellaisten hankintatekniikoiden käyttöönotto tulee mahdolliseksi, joiden avulla ostajat hyötyvät tuotteiden ja hintojen kehittymisestä. Komitea suhtautuu epäillen tähän toimenpiteeseen, koska puitesopimuksissa tiettyjä ehtoja ei ole määritelty. Ne eivät tästä syystä ole hankintasopimuksia eikä niitä voida panna täytäntöön hankintasopimusten tavoin. Tällaista mahdollisuutta ei pitäisi sisällyttää direktiiviin. Puitesopimuksia tulisi käyttää ainoastaan esivalintaan toistuvissa hankinnoissa sellaisten taloudellisten toimijoiden valitsemiseksi, jotka tarpeen tullen pystyvät vastaamaan ostajan tarpeisiin. Ne parantavat myös olosuhteita hankintojen tekemiseksi, kun otetaan huomioon tiettyjen tuotteiden ja palvelujen markkinoilla tapahtuva jatkuva kehitys. Julkisten hankintasopimusten avoimuuteen liittyvän tavoitteen vuoksi arvostelua ansaitsee myös vapautus velvollisuudesta ilmoittaa puitesopimuksen jälkeen päätettyjen julkiseen hankintaan liittyvien prosessien tuloksista. Suunniteltuun menettelyyn liittyy lisäksi vaara, että tietyt hankintaviranomaiset ryhtyvät tinkimään hinnasta.

4.6. Teknisiin erittelyihin(13) tällä hetkellä sovellettavien säännösten tavoitteena on velvoittaa julkisen sektorin ostajat käyttämään tiettyjä tyhjentävästi lueteltuja asiakirjoja teknisten erittelyjen määrittelemisessä tarkoituksena välttää jonkun taloudellisen toimijan tai kansallisen tuotannon suosiminen. Tällaisia asiakirjoja ovat ensinnäkin standardi; mieluiten eurooppalainen, kansainvälinen tai viime kädessä kansallinen standardi. Lisäksi voidaan eritoten rakennusalan tuotteiden osalta soveltaa eurooppalaista teknistä hyväksyntää, kuten direktiivissä 89/106/ETY säädetään.

4.6.1. Direktiivien näiden säännösten soveltaminen on johtanut joissakin tapauksissa tilanteeseen, jossa standardia on pidetty tosiasiallisesti pakollisena asiakirjana. Tämän seurauksena säännösten on näin ollen voitu katsoa rajoittavan kätketysti ostajan valinnanvapautta, koska täten ostaja on joutunut ostamaan vain standardin mukaisia tuotteita.

4.6.2. Tämä estää uusien tekniikoiden valitsemisen. Suunnitellut muutokset koskevat kaikkia tavaroiden, rakennusurakoiden ja palvelujen hankintoja, jotka kuuluvat ns. "perinteisten" direktiivien että julkisten palvelujen direktiivin soveltamisalaan.

4.6.3. Komitea pitää uutta muotoilua erittäin onnistuneena (24 artikla), kun viitataan suorituskykyyn tai toimintaa koskeviin vaatimuksiin sekä sovellettavien viittausten laajentamiseen (24 artiklan 5 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

4.7. Vaihtoehtoihin turvautuminen (25 artikla) ja se, että niihin sovelletaan samoja säännöksiä kuin teknisiin eritelmiin, on myös onnistunut muutos. Kokeellista normia ei pidä tunnustaa tasavertaiseksi vahvistetun eurooppalaisen standardin kanssa, vaikka sitä sovelletaan yksittäisissä jäsenvaltioissa.

4.8. Nykyiset direktiivit edellyttävät, että tarjous julkaistaan EYVL:ssä (S-liitteessä) ja TED-tietokannassa. Direktiiviehdotuksessa tyydytään toteamaan, että virallisten julkaisujen toimiston tulee julkaista tarjouspyynnöt virallisia kanavia hyödyntäen. Enää ei siis vaadita, että tarjouspyynnön tulee olla saatavilla tietyssä tietokannassa, vaan ainoastaan, että se julkaistaan Internetissä mainitsematta tietokantaa. Koska viikottain julkaistaan 3-4000 tarjouspyyntöä, erityisesti pk-yritysten on vaikea päätellä, mikä niistä vastaa niiden omaa toimialaa. TSK on erittäin huolestunut siitä, ettei tarjouspyyntöjä julkaista TED-tietokannassa tai vastaavassa hakemiston sisältävässä tietokannassa, josta tarvittava tieto olisi mahdollista löytää nopeasti ja täsmällisesti. Komitea katsookin, että tarjouspyynnöt tulisi jatkossakin julkaista ainakin TED-tietokannassa.

4.9. Sopimusten myöntämisperusteita ja valintaperusteita koskevien säännösten vahvistaminen on erittäin tervetullut uutuus, koska nykyisissä säännöksissä (direktiivin 92/50/ETY 36 artiklan 2 kohdassa, direktiivin 93/36/ETY 26 artiklan 2 kohdassa ja direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 2 kohdassa) säädetään, että nämä perusteet on lueteltava ilmoituksessa hankintasopimuksesta tai tarjouseritelmässä - "mikäli mahdollista" - alenevassa järjestyksessä sen merkityksen mukaan, jonka hankintaviranomainen niille antaa. Tämä säännös ei ole kovinkaan sitova maininnan "alenevassa järjestyksessä" osalta. Lisäksi kun hankintaviranomainen ilmoittaa pelkästään alenevan tärkeysjärjestyksen, sillä on edelleen mahdollisuus antaa arviointihetkellä perusteille tietty painotus ja näin ollen suhteellinen arvo, jota tarjoajat eivät tunne. On järkevää päättää yleisistä säännöistä, joihin sisältyy velvoite ilmoittaa menettelyn alussa kunkin perusteen suhteellinen painotus. Direktiiviehdotuksen tarkoituksena on velvoittaa mainitsemaan ilmoituksessa hankintasopimuksesta tai tarjouseritelmässä kunkin perusteen suhteellinen painotus(14). Komitea antaa täyden tukensa perusteiden painottamiselle taloudelliselta kannalta edullisimman tarjouksen hyväksymiseksi direktiivin 53 artiklan mukaisesti, koska se parantaa sopimusten myöntömenettelyjen avoimuutta ja takaa tarjousten tekijöiden tasapuolisen kohtelun. Myös rajoitetun tai neuvottelumenettelyn soveltaminen, jolloin tarjouksia pyydetään etukäteen ilmoitetuin objektiivisin perustein rajalliselta hakijajoukolta, on onnistunut säännös. Jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten nojalla ei voida vaatia takuita yksinomaan esim. arkkitehtien ja asianajajien kaltaisten itsenäisten ammatinharjoittajien palveluista maksettaville korvauksille. Direktiivissä tulee säätää sitovasti myös työntekijöiden materiaalisten oikeuksien suojelusta unionin alueella. Tästä syystä 53 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke tulisi muuttaa kuulumaan seuraavasti: "Rajoittamatta kansallisten, tietyistä palveluista perittäviä korvauksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten sekä työehtosopimuksissa ja tuotantopaikan lainsäädännössä korvauksen suorittamista koskevien velvoitteiden soveltamista hankintaviranomaiset käyttävät seuraavia hankintasopimusten tekoperusteita."

4.9.1. Mikäli hankintaviranomainen perustelee monitahoisia markkinoita koskevat toimet (29 artikla), voidaan ehdotettua säännöstä pitää tyydyttävänä. Komitea korostaa kuitenkin, ettei erityisen monitahoisen julkisen hankinnan käsitteen liian tiukka rajoittaminen ole toivottavaa, koska käsitteen tarkka arviointi on sekä taloudellisen että teknisen kehityksen vuoksi hankalaa. TSK on sen sijaan tyytyväinen siihen, että hankintaviranomaisen on ilmoitettava (rajoitetuissa ja neuvottelumenettelyissä) tai vuoropuhelukutsuissa (monitahoisia hankintoja koskevissa neuvottelumenettelyissä) perusteet ja niiden painotukset viimeistään tarjouspyynnössä. Muissa tapauksissa, eli avoimissa menettelyissä, painotuksen ilmoittamatta jättäminen heti menettelyn alussa voi johtaa menettelyn mitätöimiseen.

4.9.2. Direktiiviehdotuksen mukaan hankintaviranomaisella on mahdollisuus määritellä hankintasopimuksen edellyttämä riittävä kapasiteettitaso ja kokemuksen määrä, joita tietyn hankintasopimuksen saaminen edellyttää. Tämä mahdollistaa sellaisen hakijan valinnan, joka pystyy toteuttamaan hankintasopimuksen optimaalisesti. Rajoitetun ja neuvottelumenettelyn avoimuutta lisää puolestaan niihin liittyvä ilmoitusvelvoite, jonka nojalla hakijoiden rajoittaminen tietyn kapasiteetin tai kokemuksen nojalla on perusteltava.

4.9.3. Komitea ehdottaa täsmennystä direktiivitekstiin siten, että tarjoaja, jonka on todettu rikkoneen vakavasti sosiaalisia tai ympäristönäkökohtia koskevaa lainsäädäntöä, voidaan sulkea tarjouskilpailusta. Tämä on jo nyt mahdollista voimassa olevien direktiivien nojalla, mutta erillinen viittaus siihen tulevassa direktiivissä vahvistaisi ja selventäisi periaatetta.

4.9.3.1. Komitea on erityisesti sitä mieltä, että myös tarjoajan aikaisempaan toimintaan tulisi kiinnittää huomiota. Sellainen talouden toimija, joka on rikkonut jäsenvaltioiden työlainsäädäntöä ja tasa-arvomääräyksiä, tulisi sulkea pois tarjouskilpailusta. Näin hankintaviranomaisilla olisi mahdollisuus sulkea pois tarjoajat, jotka eivät noudata jäsenvaltioiden tai alueviranomaisten säädöksiä, joilla pyritään tiettyihin sosiaalisiin päämääriin.

4.9.3.2. Lisäksi on tärkeää arvioida tarjoajien ammattitaitoa ja teknistä osaamista. Tähän tarkoitukseen voitaisiin luoda kriteerit, joiden avulla voidaan selvittää työllisyyttä, työmarkkinoilta syrjäytyneiden paluuta työelämään ja yhdenvertaista kohtelua edistävän lainsäädännön noudattamista. Nämä kriteerit tulisi julkaista tarjouskilpailuilmoituksessa.

4.9.4. Ehdotuksen 49 artiklan osalta TSK huomauttaa, että joissain jäsenvaltioissa on käytössä palvelujen sertifiointi, ja että vastaavan sertifioinnin tulisi olla yksi artiklassa mainituista kriteereistä ilman, että se muodostaa kilpailulle piiloesteen.

4.10. Poikkeuksellisten alhaisten tarjousten (54 artikla) kohdalla olisi hyödyllistä säätää, että hankintaviranomaisten tulee verrata poikkeuksellisen alhaisilta vaikuttavia tarjouksia muihin tehtyihin tarjouksiin julkisia hankintoja koskevan sopimuksen (GPA) määräysten mukaisesti (XIII artiklan 4 kohdan a alakohta). Lisäksi on täsmennettävä, että ellei tyydyttäviä perusteita esitetä, viranomaisen velvollisuus on hylätä tarjous. Komitea ehdottaa, että direktiiviin sisällytetään menetelmät tarjousten (tai toimeenpanon) takaamiseksi ja että siinä annetaan hankintaviranomaisille mahdollisuus vaatia näitä takeita suurten hankkeiden kohdalla, joiden arvo ylittää direktiivin 8 artiklan c kohdassa säädetyt raja-arvot. Tavoitteena tulee olla avoimuuden ja yhdenvertaisen verotuksellisen ja taloudellisen kohtelun takaaminen tarjouksia käsiteltäessä. Hankintaviranomaisiin tulee soveltaa erityismenettelyä, kun on kyse em. kaltaisten tarjousten tunnistamisesta, tarkastelusta ja torjumisesta, olivatpa tarjouksen tekijät julkisia tai yksityisiä tahoja.

4.11. Nykyisissä direktiiveissä säädetään hyvin erilaisista kynnysarvoista. Tiettyyn julkiseen hankintaan sovellettavaa kynnysarvoa ei ole useinkaan helppo määrittää. Kynnysarvoja on näin ollen yksinkertaistettava kiireellisesti vähentämällä niiden määrää, poistamalla maininnat "erityisnosto-oikeutta vastaava määrä euroina" ja ilmaisemalla kaikki kynnysarvot euroina niin, että ne ovat yhteensopivat yhteisön kansainvälisten velvoitteiden kanssa eli Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa(15) tehdyn julkisia hankintoja koskevan sopimuksen kanssa. Kynnysarvot ilmaistaan tästä lähtien euromääräisinä tasasummina, ja komitea pitää esitettyjä kynnysarvoja tyydyttävinä(16).

4.12. Komissio on antanut suosituksen yhteisen hankintasanaston (Common Procurement Vocabulary - CPV) käytöstä vuonna 1996(17). Tämä nimikkeistö on CPA- ja NACE-nimikkeistöjen kehittynyt ja paranneltu muoto siinä mielessä, että se sopii paremmin julkisten hankintojen alan erityisominaisuuksiin. Koska yhteistä hankintasanastoa koskeva Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusehdotus, jolla CPV hyväksytään muodollisesti julkisiin hankintoihin sovellettavaksi yhteisön nimikkeistöksi ja jolla sen ylläpito järjestetään, on jo annettu, ei TSK kannata sen säilyttämistä tässä käsiteltävässä direktiivissä.

4.13. Komitea antaa täyden tukensa erittäin tärkeän erityisoikeuksia koskevan 55 artiklan säilyttämiselle. Valitettavasti artiklan säilyttäminen ei ratkaise kysymystä erityisoikeuksien ennakkojaosta, johon liittyy ongelmia pääasiassa palveluihin liittyvien käyttöoikeussopimusten osalta. Tässä komitea viittaa edeltäviin huomioihin käyttöoikeussopimuksista sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksista. Komitea muistuttaa uudelleen siitä, että tulkitsevan tiedonannon sisältämät kommentit ovat erityisen tärkeitä, koska niissä todetaan yksiselitteisesti, että erityisoikeuksien myöntämisessä tulee noudattaa perustamissopimuksen määräyksiä ja yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytäntöä.

Bryssel, 26. huhtikuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) "Vihreä kirja - Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä", KOM(96) 583 lopull.

(2) TSK:n lausunto vihreästä kirjasta (esittelijä: Henri Malosse), EYVL C 287, 22.9.1997, s. 92.

(3) KOM(98) 143 lopull., 11.3.1998.

(4) EYVL L 209, 24.7.1992 - sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/52/EY, 13.10.1997 (EYVL L 328, 28.11.1997).

(5) EYVL L 199, 9.8.1993 - sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/52/EY, 13.10.1997 (EYVL L 328, 28.11.1997).

(6) EYVL L 199, 9.8.1993 - sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/52/EY, 13.10.1997 (EYVL L 328, 28.11.1997).

(7) Komission tulkitseva tiedonanto käyttöoikeussopimuksista yhteisön oikeudessa, EYVL C 121, 29.4.2000, s. 2.

(8) TSK:n 20. lokakuuta 2000 antama lausunto, EYVL C 14, 16.1.2001, esittelijä: Philippe Levaux, kohta 4.1.3.

(9) EYVL L 199, 9.8.1993 sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä toukokuuta 1994 annetulla direktiivillä 94/22/EY (EYVL L 164, 30.6.1994) ja 16 päivänä helmikuuta 1998 annetulla direktiivillä 98/4/EY (EYVL L 101, 1.4.1998).

(10) Esim. ratkaisuluonnokset, sallittu vaihtelu, neuvotteluissa syntyneet ehdotukset sekä kaikki, mikä liittyy hankintaviranomaisten ja yritysten väliseen viestintään.

(11) Puheenjohtajan päätelmät, kohta 17, neljäs luetelmakohta.

(12) Komission mukaan siirtymäkausi, jonka aikana olisi samanaikaisesti käytettävä perinteisiä tapoja, ei näytä tarpeelliselta, koska yrityksillä on tosiasiassa tämän ehdotuksen hyväksymisen ja täytäntöönpanoon kuluvasta ajasta johtuva siirtymäkausi.

(13) Julkisia tavarahankintoja (93/36/ETY), julkisia rakennusurakoita (93/37/ETY) ja julkisia palveluhankintoja (92/50/ETY) koskevissa direktiiveissä on vastaavia säännöksiä yhteisistä teknisistä määräyksistä. "Julkisten palvelujen" direktiivi (93/38/ETY) sisältää olennaisilta osin vastaavia säännöksiä.

(14) Ilmoitus voidaan antaa eri muodoissa (mm. prosentteina tai suhteellisena osuutena toiseen kriteeriin verrattuna). Lisäksi tietyn joustavuuden säilyttämiseksi painotus voidaan ilmaista yksittäisten perusteiden vaihteluväleinä.

(15) Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986-1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22 päivänä joulukuuta 1994 tehty neuvoston päätös 94/800/EY (EYVL L 336, 23.12.1994, s. 1).

(16) 93/37/ETY: kaikkia sen soveltamisalaan kuuluvia hankintasopimuksia ja käyttöoikeusopimuksia koskee yksi ainoa kynnysarvo, 5300000 euroa.

93/36/ETY ja 92/50/ETY: kaikkiin direktiivien soveltamisalaan kuuluviin hankintasopimuksiin ja suunnittelukilpailuihin sovelletaan kahta kynnysarvoa, jotka ovat 130000 tai 200000 euroa sen mukaan, onko hankintaviranomainen keskushallinnon viranomainen vai ei.

(17) Yhteisen hankintasanaston (CPV) käytöstä julkisia hankintoja koskevien sopimusten kohteiden kuvaamiseksi 30 päivänä heinäkuuta 1996 annettu komission suositus 96/527/EY (EYVL L 222, 3.9.1996).

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Seuraavat muutosehdotukset, jotka saivat vähintään neljänneksen annetuista äänistä, hylättiin käsittelyssä.

Kohta 2.3

Muutetaan kuulumaan seuraavasti:

"Tarjousten laatua arvioidessaan hankintaviranomaisten on periaatteessa noudatettava asianomaiseen tavaraan tai palveluun välittömästi liittyviä sekä parhaan ja edullisimman tarjouksen valintaan tähtääviä objektiivisia kriteerejä siten, ettei mahdollisia tarjouksen tekijöitä kohdella syrjivästi.

Siitä huolimatta hankintaviranomaisilla on täysi oikeus ottaa huomioon yhteiskunnallisia tai ympäristöön liittyviä näkökantoja, kunhan niillä pyritään turvaamaan voimassa olevien kansallisten ja yhteisön lakien noudattaminen."

Perustelu

Julkisen hankinnan tarjousten arvioinnin on tapahduttava suoraan hankinnan kohteeseen liittyvien kriteerien pohjalta, joiden on tähdättävä parhaan ja edullisimman tarjouksen valitsemiseen julkisten hankintojen avoimuuden, kilpailun ja syrjimättömyyden nimissä.

Ympäristökriteerit voitaisiin hyväksyä arviointikriteereiksi, kunhan noudatetaan edellisessä kappaleessa mainittua periaatetta, mutta luonteeltaan yhteiskunnallisilla arvioinneilla - mikäli ne eivät viittaa yksinomaan lain määräyksen toteuttamiseen - ei mielestämme pyritä arvioimaan itse tarjousta objektiivisesti suhteessa toteutettavaan hankkeeseen. Niillä voidaan vastata määrättyjen yhteiskunnallisten järjestöjen vaatimuksiin, joita ei pidä siirtää julkisten hankintojen myöntämisen piiriin. Jos julkisella hallinnolla on - laillisuuden valvonnan ohella - mahdollisuus määrätä mielivaltaisesti tämäntyyppisistä lausekkeista, se johtaa väistämättä kilpailun vääristymiseen, haittaa tasavertaisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuutta - kaikki vastoin direktiiviehdotuksen tarkoitusta: yhdenmukaistaa menettelyjä ja parantaa sisämarkkinoiden toimintaa.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 46, ei-ääniä: 59, tyhjiä: 0.

Kohta 2.6

Muutetaan toinen virke kuulumaan seuraavasti:

Sosiaaliset perusteet voisi myös sisällyttää erikseen 53 artiklaan sillä ehdolla, että ne eivät aiheuta suoraa tai epäsuoraa syrjintää ja että ne ovat ehdottomasti sopimuksen päätavoitteen mukaisia.

Perustelu

Tässä on muistettava syrjimättömyyden periaate, jotta vältytään protektionistisiltä väärinkäytöksiltä. Sitä paitsi ehdotus vastaa muotoilultaan rinnakkaislausuntoa INT/074. Näiden kahden lausunnon yhtäpitävyyteen tulisi kiinnittää huomiota.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 50, ei-ääniä: 61, tyhjiä: 1.

Kohta 4.9

Poistetaan viimeiset kolme virkettä.

Perustelu

Jo pelkästään 53 artiklan jäsenvaltioiden lakiin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin nojautuva korvaustakuu on erittäin ongelmallinen. Jaoston lausunnossa vaadittu työehtosopimusten ja tuotantopaikan lainsäädännön noudattaminen asettaa vakavia esteitä rajanylittävälle kilpailulle tai jopa estää sen kokonaan. Paikallisen lainsäädännön noudattaminen muodostaa korkean kynnyksen ulkomaisille kilpailijoille. Sitä paitsi työehtosopimukset eivät kuulu lainsäädäntöön, vaan ne ovat työmarkkinaosapuolten keskinäisiä sopimuksia. Työehtosopimusten pakollinen soveltaminen syrjisi kaikkia niiden ulkopuolella olevia yrityksiä.

Äänestyksen tulos:

Jaa-ääniä: 51, ei-ääniä: 61, tyhjiä: 1.

Kohta 4.9.3

Lisäys kohdan ensimmäiseen virkkeeseen.

Komitea ehdottaa täsmennystä direktiivitekstiin siten, että tarjoaja, jonka tuomioistuimessa on todettu rikkoneen vakavasti sosiaalisia tai ympäristönäkökohtia koskevaa lainsäädäntöä, voidaan sulkea tarjouskilpailusta.

Perustelu

Tarjouskilpailusta sulkemisen tulisi olla luvallista ainoastaan, jos tarjoaja on tuomittu lainvoimaisella tuomiolla.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 40, ei-ääniä: 73, tyhjiä: 4.

Poistetaan kohdat 4.9.3.1 ja 4.9.3.2.

Perustelu

Jaoston lausunnossa esitetty vaatimus jäsenvaltioiden työlainsäädäntöä vastaan rikkoneiden tarjoajien pysyvästä tarjouskilpailusta poissulkemisesta sekä tarjoajien arvioimisesta (jäsenvaltion) lainsäädännön noudattamista osoittavien kriteerien avulla johtaisi kontrolloimattomaan ja mahdollisesti mielivaltaiseen syrjintään, joka koskisi erityisesti ulkomaisia kilpailijoita. Jopa merkityksettömät rikkeet kansallisia säännöksiä vastaan voisivat johtaa tarjoajien poissulkemiseen tai pitkiin tarkistusprosesseihin ja oikeuskiistoihin. Lisäksi pelkästään kriteerien tarkistaminen tuottaisi hallinnoille suuria ongelmia.

Kohdassa 4.9.3 ehdotettu muutos riittää estämään vakavat rikkeet. Tämän ylittävät vaatimukset rikkovat suhteellisuusperiaatetta vastaan ja ne tulisi hylätä.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 53, ei-ääniä: 71, tyhjiä: 1.

Seuraava jaoston lausunnon kohta päätettiin yleiskeskustelussa korvata muutosehdotuksella. Äänestettäessä kohdan säilyttämistä kannatti kuitenkin yli neljännes äänestäneistä:

"2.5. Komitea ihmettelee myös sitä, ettei tekstiehdotuksessa viitata ympäristökysymyksiin, joilla on ratkaiseva rooli Euroopan tulevaisuuden kannalta. Sopimuksen kohteen kanssa kohtuullisesti yhteensopivien ja sitä vääristämättömien ympäristöperusteiden huomioon ottamisen tulisi sisältyä nykyistä selkeämmin 53 artiklaan. Ne tulisi huomioida ainoastaan, mikäli ne töiden ympäristöseurauksiin nähden muodostavat kilpailijoiden tarjouksiin verrattuna ratkaisevan tekijän."

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 48, ei-ääniä: 30, tyhjiä: 4.