KOMISSION VASTAUKSET EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN ERITYISKERTOMUKSEEN ”Yhtenäisen tarkastusmallin” soveltaminen ja komission luottamus kansallisten tarkastusviranomaisten työhön koheesioalalla /* COM/2013/0939 final */





KOMISSION VASTAUKSET EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN ERITYISKERTOMUKSEEN ”Yhtenäisen tarkastusmallin” soveltaminen ja komission luottamus kansallisten tarkastusviranomaisten työhön koheesioalalla Tiivistelmä II. Komissio on yhtä mieltä tilintarkastustuomioistuimen päätelmistä ja katsoo samaten, että ohjelmakautta 2007–2013 varten on käytössä entistä parempi koheesiomenojen tarkastamisjärjestelmä. Sääntelykehystä on parannettu ja on otettu käyttöön tarkastusviranomainen, joka vastaa menojen laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden tutkimisesta tarkastamalla järjestelmiä ja edustavia otoksia toimista sekä raportoimalla päätelmänsä joka vuosi komissiolle tarkastuslausunnossa ja valvontakertomuksessa. III. Komissio korostaa, että vuosien 2007–2013 sääntelykehyksen ansiosta se voi saavuttaa huomattavasti suuremman varmuuden erityisesti, koska varmuutta voidaan arvioida kunkin toimenpideohjelman osalta joka vuosi täytäntöönpanon alusta asti. Tästä syystä valvonnan kustannuksia olisi arvioitava kustannustehokkuuden näkökulmasta. Komissio toteaa, että jäsenvaltioiden käytettävissä olevan teknisen tuen tukikelpoisia menoja ovat myös tarkastus- ja valvontamenot, samoin kuin hallinnointi-, seuranta- ja arviointimenot (asetuksen (EY) N:o 1083/2006 46 artikla). Käytettävissä oleva teknisen tuen rahoitus on useimmissa tapauksissa enintään 4 prosenttia kunkin ohjelman rahoituksesta. IV. Komissio on tyytyväinen siihen, että sen työ ja sen läheisessä yhteistyössä tarkastusviranomaisten kanssa toteuttamat merkittävät toimet saavat tunnustusta. Tavoitteena on ollut tarkastusviranomaisten valmiuksien kehittämiseksi annettavien ohjeiden, kohdennetun koulutuksen ja uudelleen toimitettavien tarkastusten avulla varmistaa, että tarkastusviranomaisten ja komission lähestymistavat ja työmenetelmät saadaan entistä yhdenmukaisemmiksi. V. Komission varmuus perustuu kaikista käytettävissä olevista tarkastustuloksista ilmi käyvien hallinto- ja valvontajärjestelmien keskeisten tekijöiden arviointiin. Komissiolla on käytössään vankka ja perinpohjainen menettely, jolla analysoidaan jäsenvaltioiden ilmoittamat virhetasot. Jos komissio ei voi validoida tai laskea uudelleen virhetasoja, se arvioi riskitason käyttämällä kiinteämääräisiä tasoja (5–10–25–100 %) sen sijaan, että se luottaisi epäluotettavasti ilmoitettuihin virhetasoihin varmistusprosessissaan. Edellisiin vuosiin verrattuna komission yksiköt pystyvät kumulatiivisen jäännösriskin kaltaisten lisävälineiden avulla harkitsemaan vuotuisissa toimintakertomuksissa aiempaa useampia varaumia. Komissio pyrkii aina varmistamaan, että vastuuvapauden myöntämisestä vastaavalle viranomaiselle annettavissa kertomuksissa esitetään EU:n talousarvioon kohdistuvasta riskistä oikeudenmukainen ja luotettava kuva kunkin jäsenvaltion osalta ottamalla myös huomioon monivuotinen oikaisukapasiteetti. Komission yksiköt antavat vuotuisissa toimintakertomuksissaan kaikki käytettävissään olevat tiedot täysin avoimesti. VI. Komissio voi antaa ohjelmasta 73 artiklan mukaisen ilmoituksen vasta, kun hallinto- ja valvontajärjestelmän kaikista osatekijöistä on saatu myönteinen arvio. Tarkastusviranomaisen työn arviointi edellyttää, että paikalla tehdään riittävästi uudelleentarkastustyötä kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti. Komissio katsoo, että se on noudattanut varovaista ja vankkaa lähestymistapaa, kun se on toistaiseksi myöntänyt yhtenäiseen tarkastusmalliin oikeuttavan aseman vain joillekin ohjelmille. VII. Ensimmäinen luetelmakohta: Komissiolla on käytössään perinpohjainen todentamisprosessi, johon kuuluvat myös jäsenvaltioihin tehdyt selvitysmatkat, jotta se voisi varmistaa kansallisten tarkastusviranomaisten ilmoittamien virhetasojen oikeellisuuden ja luotettavuuden. Vaihtoehtoisesti komissio käyttää kiinteämääräisiä tasoja, jos se katsoo, että virhetasot ovat epäluotettavia. Tätä prosessia täydentää komission vuodesta 2009 alkaen toteuttama tarkastusselvitys, jossa on voitu 269 tarkastusmatkalla arvioida tarkastusviranomaisten työtä muun muassa toimittamalla tarkastuksia uudelleen ja joka kattaa yli 90 prosenttia rahastojen varoista. Komissio tekee myös riskipohjaisia tarkastuksia todentaakseen ilmoitettujen rahoitusoikaisujen oikeellisuuden. Toinen luetelmakohta: Komissio katsoo, että yhtenäiseen tarkastusmalliin oikeuttava asema on myönnetty vankkojen, johdonmukaisten ja avointen kriteerien perusteella. Lisäksi komissio katsoo, että kyseisissä ohjelmissa kaikki vaatimukset täyttyvät vuoden 2013 loppuun mennessä. Komissio noudattaa jatkossakin vakaata lähestymistapaa, jota selkeyttää edelleen syyskuussa 2013 ajantasaistetun, 73 artiklaa koskevan komission etenemissuunnitelman täytäntöönpano. Kolmas luetelmakohta: Komissio katsoo, että tämä suositus pannaan täytäntöön syyskuussa 2013 hyväksytyissä 73 artiklan etenemissuunnitelmassa ja 73 artiklan seurantaa koskevassa tarkastusselvityksessä. Sen jälkeen, kun ensimmäinen 73 artiklan mukaisten päätösten erä annettiin vuoden 2012 alkupuoliskolla, komission yksiköt ovat pilottiluonteisten matkojen perusteella kehittäneet tarkastusmenetelmän seurantakäyntejä varten. Näiden käyntien aikana tehdään tarkastuksia uudelleen ja tarkistetaan työpapereita kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti. Neljäs luetelmakohta: Komissio esittää vuosien 2014–2020 yhteisiä säännöksiä koskevassa asetusehdotuksessa, että nettorahoitusoikaisuja olisi mahdollista tehdä, jos vuotuisten tilinpäätösten toimittamisen jälkeen todetaan vakavia sääntöjenvastaisuuksia, joita tarkastusviranomainen ei ole aiemmin havainnut ja/tai ilmoittanut. Lainsäätäjä on myöntynyt tähän. Komissio aikoo sekundäärilainsäädännössä ehdottaa, että kiinteämääräisiä oikaisuja voidaan kasvattaa, jos samoja puutteita koskevia rikkomuksia esiintyy toistuvasti eivätkä jäsenvaltiot ole toteuttaneet korjaavia toimenpiteitä järjestelmän siinä osassa, jota asia koskee ja johon on aiemmin kohdistettu oikaisuja. Viides luetelmakohta: Komissio toteuttaa toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että sekundäärilainsäädäntöä parannetaan ja tarkastusviranomaisten työtä varten annetaan hyvissä ajoin kattavaa ohjeistusta vakaassa menetelmäkehyksessä. Työ perustuu ohjelmakaudella 2007–2013 kertyneeseen kokemukseen. Komissio selkeyttää nykyisiä ohjeita edelleen joiltakin osin antamalla kirjallisia lisäselvityksiä vuoden 2013 loppuun mennessä. Lisäksi komissiolla on ohjelmakautta 2014–2020 koskevan asetuksen mukaisesti valtuudet antaa delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä. Niissä on tarkoitus esittää tarkastusviranomaisten tarkastustyötä varten sitovia malleja ja/tai vaatimuksia, jotka pohjautuvat ohjelmakaudella 2007–2013 kertyneeseen kokemukseen ja tuolloin luotuihin hyviin käytäntöihin. Kuudes luetelmakohta: Komissio katsoo, että tämä suositus on jo toteutettu vuoden 2011 vaikutusten arvioinnissa (katso alaviite 71). Komissio toteaa myös, että yhteishallinnoinnissa päätöksen teknisen tuen jakamisesta eri menoluokkiin tekevät toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot. Lisäksi komissio on vuosia 2014–2020 koskevassa asetuksessa vahvistanut koheesioalan kustannustehokasta lähestymistapaa. Näin ollen uusissa suunnitelmissa rahastojen täytäntöönpanojärjestelyiksi on myös valvonnan osalta ”noudatettava suhteellisuusperiaatetta kohdennettavan tuen määrän suhteen ja otettava huomioon yleistavoite, jonka mukaan on vähennettävä ohjelmien hallinnointiin ja valvontaan osallistuvien elinten hallinnollista rasitusta”. Johdanto 7. Tarkastusviranomaiset toimittivat vuonna 2012 alue- ja kaupunkipolitiikan pääosastolle 680 ja työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosastolle (jäljempänä ’työllisyyden pääosasto’) 522 järjestelmätarkastusta koskevaa kertomusta. Komissio analysoi kaikkien tarkastuskertomusten tulokset ja käyttää niitä varmistusprosessissaan ja valvontatehtävässään vuoden aikana ja käynnistää tarvittaessa maksujen keskeyttämistä koskevan tai maksujen lykkäämistä edeltävän menettelyn. 9. Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto ja työllisyyden pääosasto ovat tähän mennessä kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti laajalti arvioineet tarkastusviranomaisten työtä ja toimittaneet tarkastuksia uudelleen voidakseen luottaa tarkastustuloksiin ja tarkastusviranomaisten ilmoittamiin virhetasoihin. Tämä on ollut ja on edelleen alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston ja työllisyyden pääosaston tärkein tarkastuskohde. Kun tarkastusviranomaisten työssä todetaan puutteita, otetaan vaadittavien parannusten vakavuuden mukaan käyttöön laajoja toimintasuunnitelmia, joihin liittyvät tarvittaessa maksujen keskeyttämistä tai lykkäämistä koskevat menettelyt puutteiden korjaamiseksi ja tarkastustyön saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi. Tarkastusviranomaisten tarkastustyön uudelleen toimittaminen on myös mahdollistanut valmiuksien laajan kehitystyön, jonka aikana on jaettu tarkastustyötä varten tarkistuslistoja, lisätty tietoisuutta riskialoista ja nimetty aloja ja ratkaisuja, joilla kansallista tarkastustyötä voidaan parantaa. Varmistusprosessissa ja varaumien määrittelyssä käytettävät menetelmät on kuvattu alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston ja työllisyyden pääosaston vuotuisten toimintakertomusten liitteessä 4. Laatikko 2 – Komissio hyödyntää kansallisten tarkastusviranomaisten raportoimia virhetasoja varmuuden saamiseksi Tarkastusviranomaisten vuoden loppuun mennessä ilmoittamat virhetasot on analysoitava EAKR:n, koheesiorahaston ja ESR:n kaikissa 434 ohjelmassa hyvissä ajoin vuotuista toimintakertomusta varten. Siitä on oltava ensimmäinen versio valmiina helmikuun loppuun mennessä (ja sitä voidaan mukauttaa allekirjoituspäivään 31. maaliskuuta asti). Komissio korostaa, että tavoitteena on määrittää tilastollisesti pätevään vaihteluväliin kuuluvat virhetasojen arviot, tai jos on käytetty asetuksen mukaista ei-tilastollista otantaa, hyödyllisiä indikaattoreita, joiden avulla ohjelmien maksuihin kohdistuvaa riskiä voidaan arviointivuonna arvioida. Komissio käyttää riskin arviointiin myös kiinteämääräisiä tasoja, jos se pitää ilmoitettuja virhetasoja epäluotettavina. Arviointivuonna suoritettuihin välimaksuihin sisältyviä riskinalaisia määriä määrittäessään komissio käyttää vuotuisissa toimintakertomuksissaan perustana keskimääräistä riskitasoa, joka perustuu kaikkiin jäsenvaltioissa toteutettaviin ohjelmiin ja validoituihin virhetasoihin. Asetuksessa tarkastusviranomaisille tarkastusta varten säädetyn ajanjakson vuoksi vuonna N suoritettuihin maksuihin liittyvän riskin arviointi perustuu vuoden N – 1 osalta ilmoitettujen menojen validoituun virhetasoon, joka on paras vuotuisen toimintakertomuksen allekirjoittamisen aikaan käytettävissä oleva arvio. Vuodesta 2012 alkaen alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto ja työllisyyden pääosasto ovat myös esittäneet vuotuisissa toimintakertomuksissaan keskimääräisen kumulatiivisen (monivuotisen) jäännösriskin jäsenvaltioittain ottamalla huomioon kaikki jäsenvaltioiden ilmoittamat oikaisut, jotka on vähennetty kaikista maksuvaatimuksista vuoden N loppuun mennessä. 10. Komission varmistusprosessia koskevan menetelmän mukaan ohjelmaan, jonka validoitu virhetaso on yli 5 prosenttia, kohdistetaan varauma jo ensimmäisessä vaiheessa, ellei tarvittavaa rahoitusoikaisua ja toimintasuunnitelmaa ole pantu täytäntöön ennen vuotuisen toimintakertomuksen allekirjoittamista (katso myös 40 kohta). 11. Komissio on yhtä mieltä siitä, että tilintarkastustuomioistuimen kokonaisvirhetason vahvistamismenetelmä ja menetelmä, jota komissio käyttää sen maksuihin vuoden aikana kohdistuvan riskin arvioinnissa, eroavat toisistaan tilintarkastustuomioistuimen mainitsemista syistä ja toimielinten erilaisten tehtävien takia. Prosessin päämäärä on kuitenkin olennaisesti sama, eli EU:n talousarvioon tiettynä vuonna kohdistuvan riskin arviointi. Komissio ottaa arviossaan huomioon kaikki nämä erot, erityisesti julkisten hankintojen virheiden määrälliseen määrittämiseen liittyvät ajoituserot. Tästä on osoituksena se, että arvion tulos on yhdensuuntainen tilintarkastustuomioistuimen laskemien virhetasojen kanssa, kuten on osoitettu kolmena viime vuonna alue- ja kaupunkipolitiikan pääosastossa ja kahtena viime vuonna työllisyyden pääosastossa. Komission arviossa otetaan huomioon myös koheesiopolitiikan monivuotinen luonne ja kunkin ohjelman oikaisukapasiteetti laskemalla kumulatiivinen jäännösriski. Osa tilintarkastustuomioistuimen mainitsemista eroista poistuu ohjelmakautta 2014–2020 koskevassa sääntelykehyksessä, minkä ansiosta yhtenäisen tarkastusmallin periaate voidaan toteuttaa kokonaisuudessaan. 12. Komissio suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen lausunnossa 2/2004 esitettyihin periaatteisiin, jotka ovat olleet tärkeä tekijä laadittaessa hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamista koskevia säännöksiä ohjelmakautta 2007–2013 varten. 15. Komissio on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen päätelmään. Komissio on suunnitellut järjestelmänsä niin, että se vastaa yleisesti ottaen tilintarkastustuomioistuimen vahvistamia yhtenäisen tarkastusmallin periaatteita (katso myös 80 kohta). Komission kannalta 73 artiklan soveltamisen tärkein etu ei ole kokonaisvalvontatyön väheneminen, vaan mahdollisuus keskittää rajalliset tarkastusresurssit suuremman riskin ohjelmiin ja viranomaisiin. Lisäksi yhtenäinen tarkastusmalli edellyttää edelleen tarkastusviranomaisen työn seurantaa, joka on siten keskeinen tehtävä. 16. Edellytykset, joilla 73 artiklan mukainen päätös voidaan antaa, liittyvät sekä tarkastusviranomaisen työn luotettavuuteen että hallinto- ja valvontajärjestelmien moitteettomaan toimintaan. Tästä syystä komission on tehtävä merkittävästi yksityiskohtaista tarkastustyötä kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti ennen kuin se voi myöntää 73 artiklan mukaisen aseman. Tämä selittää myös sen, miksi 73 artiklan mukainen asema voidaan myöntää vasta, kun ohjelmaa on toteutettu joidenkin vuosien ajan. Se merkitsee myös, että jos ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmä ei vielä ole riittävän vankka tarkastusviranomaisen luotettavuudesta riippumatta, 73 artiklan mukaista asemaa ei voida myöntää, vaikka komissio olisi tyytyväinen tarkastusviranomaisen toimintaan oman tarkastustyönsä perusteella. Yhteinen vastaus 17, 18 ja 19 kohtaan Kaikki 73 artiklan mukaisen aseman myöntämispäätökset ovat ohjelmakohtaisia ja komission asianomaisen pääosaston vastuulla. Edellytykset, joiden täyttyessä ohjelmalle voidaan myöntää 73 artiklan mukainen asema, on esitetty 73 artiklan täytäntöönpanoa koskevassa etenemissuunnitelmassa, josta keskusteltiin valvontaviranomaisten kanssa vuosina 2009 ja 2010 ja joka sai lopullisen muotonsa 13. lokakuuta 2010. Tarkastusviranomaiset ovat siten olleet täysimääräisesti mukana laatimassa kriteerejä ja ovat perillä niistä ja eduista, joita tietylle ohjelmalle koituu 73 artiklan mukaisesta asemasta. Alkuperäinen etenemissuunnitelma saatettiin virallisesti ajan tasalle syyskuussa 2013 sen jälkeen, kun ensimmäiset päätökset 73 artiklan mukaisen aseman myöntämisestä oli annettu vuoden 2012 alussa. Ajantasaistamisella on pyritty selkeyttämään 73 artiklan mukaisen aseman myöntämisedellytyksiä ja korjaavia toimenpiteitä, joita on toteutettava, jos yksi tai useampi edellytys ei (tilapäisesti) enää täyty. Kaikki asianomaiset komission yksiköt ovat lisäksi yksiköiden välisen sopimuksen mukaisesti yhdessä suunnitelleet menetelmän ja vaiheet 73 artiklan täytäntöönpanon seuraamiseksi erityisessä tarkastusselvityksessä, jonka ne myös toteuttavat yhdessä. Kuten ajantasaistetussa etenemissuunnitelmassa ja edellä tarkoitetussa tarkastusselvityksessä esitetään, komissio tekee päätöksen omien paikalla suoritettavien tarkastustensa uudelleen aloittamisesta, jos tarkastusviranomaisten työhön luottaminen ei ole enää perusteltua. Tämä voi johtua siitä, että olennaisia puutteita ei ole ilmoitettu eikä niitä ole otettu huomioon tiettyä vuotta koskevassa vuotuisessa tarkastuslausunnossa eikä tarkastusviranomainen ole riittävällä tavalla noudattanut komission pyyntöä toteuttaa toimintasuunnitelmia tai korjaavia toimenpiteitä. HUOMAUTUKSET 27. Kuten alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuotta 2012 koskevan vuotuisen toimintakertomuksen tiivistelmässä osoitetaan, varaumien väheneminen johtuu etupäässä jäsenvaltioissa toteutetuista korjaavista toimista ja komission toteuttamista rahoitusoikaisuista (katso alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuotta 2012 koskeva vuotuinen toimintakertomus, s. 46–49). Varoituksia, keskeytyksiä, lykkäyksiä ja rahoitusoikaisuja koskeva alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston tiukka toimintalinja on kannustanut asianomaisia jäsenvaltioita parantamaan heikkoja hallinto- ja valvontajärjestelmiään. 29. Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemien kahden indikaattorin lisäksi komission varmuus perustuu perinpohjaiseen prosessiin ja eri vaiheisiin, joissa otetaan huomioon monet muutkin jäsenvaltioiden ja unionin tarkastustulokset ja tiedot kuin tilintarkastustuomioistuimen mainitsemat kaksi indikaattoria. Prosessin ja analyysin tuloksia kuvataan yksityiskohtaisesti alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston ja työllisyyden pääosaston vuotuisissa toimintakertomuksissa (katso alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuoden 2012 toimintakertomuksen s. 35 ja liite 9 sekä työllisyyden pääosaston vuoden 2012 toimintakertomuksen s. 37 ja liite 8). Yhteinen vastaus 30 kohtaan ja laatikkoon 4 Komissio katsoo, että tarkastusviranomaisilla on perustavanlaatuinen asema ja että vuotuisiin valvontakertomuksiin sisältyvien tietojen oikeellisuuden ja luotettavuuden varmistaminen on tärkeää. Tästä syystä komissio on tehnyt vuosien mittaan 269 tarkastusmatkaa, joiden aikana se on tehnyt laajan tarkastustyön voidakseen arvioida tarkastusviranomaisten tehokkuutta. Tämä tarkastustyö on kattanut 96 prosenttia EAKR:n ja koheesiorahaston sekä 99 prosenttia ESR:n varoista. Komission vuosina 2009–2013 toimittamassa tarkastusviranomaisten tarkastustyön uudelleen tarkastuksessa kävi ilmi, että – alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto totesi tarkastetuista 47 tarkastusviranomaisesta 38:n olevan tässä vaiheessa luotettavia – työllisyyden pääosasto totesi 84 tarkastusviranomaisesta 78:n olevan luotettavia. Komissio katsoo siten saaneensa kohtuullisen varmuuden siitä, että tarkastusviranomaiset, jotka vastaavat noin 90 prosentista rahastojen varoja, noudattavat EY:n asetuksen 62 artiklaa ja tarjoavat siten komissiolle luotettavan perustan varmuuden hankkimista ja yhtenäisen tarkastusmallin käsitteen soveltamista varten. Tilintarkastustuomioistuimen kolmena viime vuonna tekemät tarkastusviranomaisten tarkastukset täydentävät näitä tuloksia. Etenkin on syytä korostaa, että jos komissio epäilee kansallisten tarkastusviranomaisten ilmoittamien virhetasojen oikeellisuutta ja luotettavuutta, se ilmoittaa vuotuisessa toimintakertomuksessa ilmoitetut virhetasot, jotka lasketaan uudelleen, jos käytettävissä on riittävästi tietoja, tai jotka korvataan kiinteämääräisillä tasoilla, jos niitä pidetään epäluotettavina. Ensimmäinen luetelmakohta: Kahdessa tapauksessa komissio toteaa, että otantaan liittyvässä lähestymistavassa oli joitakin puutteita, millä ei komission mielestä kuitenkaan ollut merkittävää vaikutusta. Kolmessa tapauksessa komissio havaitsi samanlaisia puutteita kuin tilintarkastustuomioistuin ja toteuttanut asianmukaiset toimet. Yhdessä tilintarkastustuomioistuimen vuonna 2013 ilmoittamassa tapauksessa jatkotoimet ovat edelleen käynnissä. Toinen luetelmakohta: Kuudessa tapauksessa komissio katsoo, että tarkastusviranomaiset toteuttavat toimia koskevat tarkastukset tehokkaasti. Kuudessa muussa tapauksessa komissio ryhtyi toimiin tilintarkastustuomioistuimen havaitsemien puutteiden korjaamiseksi. Kolmas luetelmakohta: Kahdessa tapauksessa komissio on yhtä mieltä siitä, että tarkastusviranomaisen menettelyissä oli joitakin puutteita, ja se varmisti jatkotoimet. Komission tekemä arvio ilmoitetuista virhetasoista ja vuotuisista valvontakertomuksista johti kuitenkin asianmukaisiin päätelmiin, kun otetaan huomioon myös lisätarkastukset, joita valvontaviranomainen on tarvittaessa komission pyynnöstä suorittanut. Kolmessa muussa tapauksessa komissio oli havainnut samanlaisia puutteita kuin tilintarkastustuomioistuin ja toteuttanut asianmukaiset toimet muun muassa keskeyttämällä maksut, kunnes asianomainen tarkastusviranomainen toteutti korjaavat toimet. Todettujen puutteiden korjaamisen ansiosta komissiolla on tällä hetkellä kohtuullinen varmuus siitä, että yhtä lukuun ottamatta kaikki tilintarkastustuomioistuimen tutkimat EAKR:sta/koheesiorahastosta ja ESR:sta vastaavat tarkastusviranomaiset ovat tehokkaita. Komission ja tilintarkastustuomioistuimen tehottomaksi toteaman tarkastusviranomaisen osalta korjaavat toimet ovat edelleen kesken joissakin EAKR:n/koheesiorahaston ja ESR:n ohjelmissa. Viisi tarkastusviranomaista on ilmoittanut EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmien osalta liian vähäiset virhetasot joko vuonna 2010, 2011 tai 2012. Niiden osalta tilanne on seuraava: – Yhdessä tapauksessa liian alhaisiksi ilmoitetut virhetasot eivät vaikuttaneet komission arvioon, koska tarkastusviranomaisen lausunto sisälsi huomautuksia ja vuotta 2010 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessa on esitetty varauma. – Toisessa tapauksessa kumulatiivinen jäännösriski oli alle 2 prosenttia. – Kolmessa tapauksessa komissio piti ilmoitettuja virhetasoja epäluotettavina ja käytti varmistusprosessissaan kiinteämääräisiä tasoja. Asianomaisissa vuotuisissa toimintakertomuksissa esitettiin varaumia ja kyseisissä ohjelmissa maksut keskeytettiin. Lisäksi komissio työskentelee kyseisten tarkastusviranomaisten kanssa ennakoivasti parantaakseen ilmoitettujen virhetasojen luotettavuutta. 31. Komissio keskeyttää maksut heti, kun on näyttöä ongelmista, tarkastusviranomaisen toiminta mukaan luettuna. Lisäksi komission tarkastuksessa saatu merkittävä näyttö puutteista tarkastusviranomaisen toiminnassa johtaa aina maksujen lykkäämismenettelyn aloittamiseen siihen saakka, kunnes kyseinen jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat korjaavat toimenpiteet. Korjaavia toimenpiteitä on edelleen tehostettu ohjelmakautta 2014–2020 koskevissa asetusehdotuksissa, joissa säädetään nettorahoitusoikaisuista, jos vuotuisten tilinpäätösten toimittamisen jälkeen todetaan vakavia sääntöjenvastaisuuksia, joita ohjelman valvontaviranomainen ei ole aiemmin havainnut/ilmoittanut. Yhteinen vastaus 32 ja 33 kohtaan: Komissio on kehittänyt vankan menetelmän, jolla tarkastusviranomaisten ilmoittamat virhetasot todennetaan ja validoidaan. Vuotuisissa valvontakertomuksissa ilmoitettujen virhetasojen oikeellisuutta ja luotettavuutta koskevista asiakirjatarkastuksista tehdyt komission päätelmät perustuvat myös varmistukseen, joka on saatu tarkastusviranomaisen työn arviointia koskevasta laajamittaisesta tarkastusselvityksestä (katso vastaus 9 kohtaan). Asiakirjatarkastusprosessin avulla komissio voi hälventää ilmoitettujen virhetasojen oikeellisuutta ja/tai luotettavuutta koskevat mahdolliset epäilykset. Tarvittaessa komissio hankkii yksityiskohtaiset tarkastustulokset virhetasoa koskevan laskelman tueksi kirjallisena tai jäsenvaltioihin tehtyjen selvitysmatkojen aikana. Vuonna 2013 komission yksiköt tekivät 12 selvitysmatkaa, jotka kattoivat 64 EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmaa 11 jäsenvaltiossa, ja 15 matkaa, jotka kattoivat 23 ESR-ohjelmaa kymmenessä jäsenvaltiossa. Kerättyjen tietojen perusteella komissio mukautti ilmoitettuja virhetasoja 21 prosentissa EAKR/koheesiorahaston ohjelmia ja 15 prosentissa ESR:n ohjelmia. Komissio katsoi, että 11 prosentissa kaikista ohjelmista ilmoitettu virhetaso oli epäluotettava, jolloin se korvattiin kiinteämääräisellä tasolla. Lisäksi komissio haluaa ESR:n 51 ohjelmasta mainittujen kahden toimenpideohjelman osalta painottaa tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuotta 2012 koskevan vuosikertomuksen 6.34 kohtaa, jossa tilintarkastustuomioistuin toteaa, että puutteet tarkastusviranomaisten ilmoittamissa virhetasoissa ”eivät kuitenkaan aseta kyseenalaiseksi työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuoden 2012 osalta esittämien varaumien lukumäärää ja vaikutusta”. EAKR:n/koheesiorahaston 44 muun ohjelman osalta komissio toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen ilmoittamat vähäiset eroavuudet eivät aseta kyseenalaiseksi alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuoden 2012 osalta esittämien varaumien lukumäärää ja vaikutusta. Katso myös komission vastaukset 34 ja 35 kohtaan. 34. Työllisyyden pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa esitetty komission oma arvio virhetasosta on kolmen vuoden ajan peräkkäin ollut yhdenmukainen tilintarkastustuomioistuimen esittämän todennäköisimmän virhetason kanssa. Komissio katsoo, että tämä seikka vahvistaa komission lähestymistavan pätevyyden ja luotettavuuden. Työllisyyden pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa arvioidut virhetasot olivat 2,0–2,5 prosenttia vuonna 2011 (katso vuotta 2011 koskevan vuotuisen toimintakertomuksen s. 43) ja 2,3–3,2 prosenttia vuonna 2012 (katso vuotta 2012 koskevan vuotuisen toimintakertomuksen s. 37). Tilintarkastustuomioistuimen kyseisille vuosille esittämät virhetasot olivat vastaavasti 2,2 ja 3,2 prosenttia. Siten komissio katsoo, että työllisyyden pääosaston vuotta 2010 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessaan käyttämä virhetaso, joka vastaa tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumassa esitettyjä tuloksia, on luotettava. Tilintarkastustuomioistuin vahvistaa vuosikertomuksessaan varainhoitovuodelta 2012 myös EAKR:n ja koheesiorahaston ohjelmien osalta, että riskinalaisia määriä vuonna 2012 koskeva alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston arvio, joka perustuu tarkastusviranomaisten vuoden 2011 menoista ilmoittamiin virhetasoihin, on yhdensuuntainen tilintarkastustuomioistuimen arvion kanssa (varainhoitovuotta 2012 koskevan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen 5.55 kohta). Ensimmäinen luetelmakohta: Komissio toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen mainitsemat 51 ohjelmaa ovat yhdeksän tarkastusviranomaisen vastuulla, kun EAKR:n, ESR:n ja koheesiorahaston ohjelmista huolehtii kaikkiaan 112 tarkastusviranomaista. Komissio toteaa, että tekninen ongelma, joka yhteen otantaan koottujen 31 ohjelman tapauksessa on otettu esiin, ei muuta tarkastusviranomaisen eikä komission arvioita. Komissio katsoo, että muissa tapauksissa tietoja oli riittävästi käytettävissä, jotta tarkastusviranomaisten ilmoittamista virhetasoista oli mahdollista tehdä asianmukaiset päätelmät. Katso myös komission vastaus 32 kohtaan. Toinen luetelmakohta: Komissio on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin on tehnyt samat päätelmät arvioiduista 138 tapauksesta viittä lukuun ottamatta. Kyseiset viisi tapausta koskevat kahta tarkastusviranomaista, ja komissio vahvistaa vuotta 2012 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessa esitetyn arvionsa, joka on tehty sen jälkeen, kun kyseisten tarkastusviranomaisten antamat selitykset oli perusteellisesti analysoitu, ja jonka mukaan varaumiin ei ollut tarvetta. Neljässä ohjelmassa, jotka on ryhmitelty uudelleen samaan otantaan, virhe oikaistiin vuonna 2012, ja siksi komissio katsoo, että sitä ei ollut tarpeen ottaa huomioon ennakoidun virhetason laskennassa. Komissio katsoo, että viidennessä ohjelmassa tarkastettavasta perusjoukosta pois jätettyjen menojen osan huomioon ottamisella olisi ollut erittäin vähäinen vaikutus virhetasoon. Katso myös komission vastaus varainhoitovuotta 2012 koskevan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen 5.52 kohdan neljänteen luetelmakohtaan ja 5.57 kohtaan. Siksi komissio katsoo, että se on hoitanut oikein tarkastusviranomaisten ilmoittamia virhetasoja koskevan valvontatehtävänsä. 35. Validoidut virhetasot olivat yksi vuotta 2010 koskevaa vuotuista toimintakertomusta varten käytetyn menetelmän tekijöistä, joita alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto käytti ohjelmia koskevassa lopullisessa arviossaan. Validoituja virhetasoja ei käytetty riskinalaisten maksujen vähimmäis- ja enimmäismäärien arvioinnissa, joka perustui edellisinä vuosina käytettyyn menetelmään. Kuten alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto vuotta 2010 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessaan nimenomaan ilmoitti (s. 69), se arvioi riskinalaisten määrien tason vuoden 2010 maksuissaan olevan 0,8–1,7 prosenttia. Pääosasto katsoi toimintakertomuksessaan, että vuoden 2009 ilmoitettuihin menoihin liittyviä, kansallisten tarkastusviranomaisten ilmoittamia virhetasoja on tulkittava varovasti, kun arvioidaan järjestelmien toimintaa vuonna 2010 (s. 31). Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto arvioi ja validoi vuonna 2011 ja sitä seuraavina vuosina kaikki ilmoitetut virhetasot, myös tarkistamalla niitä ylöspäin, tai käytti kiinteämääräistä tasoa yli puolessa tapauksista. Joissakin tapauksissa tarkastusviranomaiset ovat vuonna 2011 tai 2012 ilmoittaneet luotettavat, tarkistetut virhetasot. Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto on vuoden 2011 jälkeen tarkistanut menetelmäänsä, minkä ansiosta riskinalaisista määristä saadaan tarkempi arvio, joka perustuu tarkastusviranomaisten ilmoittamiin ja komission yksiköiden validoimiin virhetasoihin. Samaan aikaan alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto on ottanut käyttöön kumulatiivista jäännösriskiä koskevan laskelman, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden toteuttamat rahoitusoikaisut. Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto käyttää tässä laskelmassa validoituja virhetasoja, myös virhetasoja, joita tarkastusviranomaiset ovat sittemmin tarkistaneet, uudelleen laskettuja virhetasoja ja kiinteämääräisiä tasoja kaikille vuosille ohjelmakauden alusta. Siitä syystä mainituilla rajoituksilla, jotka koskivat virhetasoja niiden ilmoittamisaikaan vuonna 2010, ei ole vaikutusta kumulatiivista riskiä vuonna 2012 koskevaan komission laskelmaan. Tilintarkastustuomioistuin on vahvistanut vuosikertomuksessaan varainhoitovuodelta 2012, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston arvio riskinalaisista määristä vuonna 2012 on yhdensuuntainen tilintarkastustuomioistuimen arvion kanssa (varainhoitovuotta 2012 koskevan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen 5.55 kohta). Työllisyyden pääosaston osalta komissio viittaa 34 kohtaan antamaansa vastaukseen. 36. Komissio on huhtikuussa 2013 antamassaan ajantasaistetussa otantaa koskevassa ohjeistuksessa aktiivisesti edistänyt tilastollisen otannan käyttöä vuosina 2012 ja 2013, myös silloin kun toimien perusjoukot ovat pieniä, jotta yhä useammasta ohjelmasta saadaan edustavat tulokset. Lisäksi olisi huomattava, että virhetaso voi olla edustava myös, kun käytetään virallisen lähestymistavan mukaista ei-tilastollista otantaa tai kun tarkastetulla otannalla katetaan suuri osa menoista. Toimien pienten perusjoukkojen ei-tilastollinen otanta on kuitenkin asetuksen mukainen ja sen avulla saadaan paras mahdollinen arvio asianomaisten ohjelmien kokonaisriskistä. Tällaisissa tapauksissa komissio ottaa huomioon myös perusjoukon ominaisuudet ja tarkastuksen kattavuuden. Komission on käytettävä näitä indikaattoreita varmistusprosessissaan ja kumulatiivisen jäännösriskin laskemisessa. Komissio käyttää joka tapauksessa aina kiinteämääräisiä tasoja, jos se pitää ilmoitettua virhetasoa epäluotettavana. 37. Komissio on yhtä mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että rahoitusoikaisujen huomioon ottaminen on monimutkainen tehtävä, koska jäsenvaltioiden ilmoitusten ja komission vuotuisten toimintakertomusten määräajat poikkeavat toisistaan ja rahoitusoikaisujen täytäntöönpanoon osallistuu monia eri toimijoita. Jotta ohjelmien täytäntöönpanon monivuotinen luonne voidaan ottaa huomioon – myös rahoitusoikaisujen osalta – komissio laskee kumulatiivisen jäännösriskin, joka osoittaa, kuinka ohjelman oikaisukapasiteetti kehittyy vuosi vuodelta. Komissio pyrkii varmistamaan, että jäännösvirhetaso on olennaisuusrajan alapuolella ohjelmakauden lopulla ottamalla huomioon kaikki ohjelman elinkaaren aikana tehnyt rahoitusoikaisut. 38. Komission on sääntelyvaatimusten mukaan käytettävä tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet kunkin vuoden maaliskuun loppuun mennessä ja jotka ovat koheesiopolitiikan monivuotisen järjestelmän mukaisesti käytettävissä. Ensimmäinen luetelmakohta: Komission on laskettava kumulatiivinen jäännösriski sellaisena kuin se on vuotuisessa toimintakertomuksessa käsiteltävän arviointivuoden lopulla. Kumulatiivinen jäännösriski on osoitus ohjelman oikaisukapasiteetista usean vuoden ajalta, ja siinä on otettu huomioon laskelman tekoajankohtana käytettävissä olevat tiedot sekä riskien että tehtyjen rahoitusoikaisujen osalta. Komissiolla on vuotuista toimintakertomusta laatiessaan käytettävissään jäsenvaltioiden edellisenä vuonna tekemät ilmoitukset rahoitusoikaisuista ja joissakin ohjelmissa kuluvalta vuodelta ilmoitetut tiedot. Komissio voi arvioida tietoja, koska useimmat oikaisut tehdään komission aloitteesta. Lisäksi komissio on tehnyt erityistä riskipohjaista tarkastustyötä kolmen viime vuoden aikana 68 toimenpideohjelmassa varmistaakseen, että jäsenvaltioiden ilmoittamat oikaisut on pantu tehokkaasti täytäntöön. Epävarmoissa tapauksissa tai kun näyttöä ei ole riittävästi, komissio vähentää kyseiset määrät huomioon otetuista kumulatiivisista rahoitusoikaisuista jäännösvirhetason laskemiseksi. Toinen luetelmakohta: Kuten vuotuisessa valvontakertomuksessa esiin tuotujen virheiden käsittelyä koskevassa ohjeessa (COCOF_11-0041-01-EN, 7. joulukuuta 2011) todetaan, tarkastusviranomaisten on ennakoitava virhetaso kaikkien tarkastuksessa esiin tulleiden seikkojen perusteella eikä sellaisia rahoitusoikaisuja pidä ottaa huomioon, jotka on toteutettu ennakoidun virhetason laskemista varten tehtyjen tarkastusten tuloksena. Ne voivat ottaa tarkastuslausuntoa laatiessaan huomioon myöhemmät tapahtumat siltä osin kuin ne koskevat tarkastusten päättymisen jälkeen tehtyjä rahoitusoikaisuja. Jos oikaisut ovat riittävän suuria pienentääkseen ennakoitua virhetasoa, tarkastusviranomainen voi päättää antaa huomautuksia sisältämättömän tarkastuslausunnon, mutta ennakoitu virhetaso on silti ilmoitettava laskelmien mukaisena. Komissio muistuttaa tarkastusviranomaisia tästä säännöstä. Kolmas luetelmakohta: Perimättä olevat määrät perustuvat jäsenvaltioiden antamiin perintämääräyksiin, jotka on määrä panna toimeen. Niitä edellytetään asetuksessa, ja tällaisten korjaavien toimien huomioon ottaminen on perusteltua. Neljäs luetelmakohta: Jäsenvaltioiden on asetuksen mukaan ilmoitettava edellisen vuoden maksuvaatimukseen sisältyvien menojen peruuntumisista. Kuten ohjeessa [alaviite: Viite COCOF 10/0002/02, päivätty 17.3.2010.] on selvennetty, peruutukset ovat lopullisia eikä määriä voida esittää uudelleen seuraavissa maksuvaatimuksissa, ellei sääntöjenvastaisia määriä ole myöhemmin todettu sääntöjenmukaisiksi ja tukikelpoisiksi. Tällaisissa tapauksissa todentamisviranomaisen olisi oikaistava kertomustaan. Komissio muistuttaa todentamisviranomaisia tästä säännöstä. 39. Mahdolliset negatiiviset jäännösvirhetasot on mukautettu vähimmäismäärään eli nollaan (0) vuodesta 2011, jota koskevat vuotuiset toimintakertomukset julkaistiin maaliskuussa 2012. Mukautus kuuluu komission menettelyihin, joilla vältetään kumulatiivisen kokonaisjäännösriskin aliarviointi. Kumulatiivinen jäännösriski kuvastaa ohjelman kokonaisoikaisukapasiteettia, koska siinä otetaan huomioon paras arvio riskistä, validoitu virhetaso ja tiedot kaikista tehdyistä oikaisuista riippumatta havainnon lähteestä (hallinto-, todentamis- tai tarkastusviranomainen). Siten ääritapauksissa, joissa kumulatiivinen jäännösriski on nolla, se osoittaa, että ilmoitetut kokonaisoikaisut, jotka liittyvät komissiolle aiemmin esitettyihin maksuvaatimuksiin sisältyviin menoihin, olivat laskentahetkellä suurempia kuin ohjelman arvioitu kumulatiivinen riski. 40. Varaumat perustuvat ensisijaisesti hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnan arviointiin ja ennakoituun virhetasoon. Kumulatiivinen jäännösriski on toinen kriteeri, jonka avulla päätetään lisävaraumien tarpeesta. Sen avulla voidaan erityisesti mutta ei yksinomaan päättää, olisiko esitettävä lisävaraumia, jos validoitu virhetaso on 2–5 prosenttia. Se ei ole vuotuisessa toimintakertomuksessa esitettävien varaumien tärkein lähde vaan täydentävä tekijä. Tätä lähestymistapaa on noudatettu 65:ssä niistä EAKR:n/koheesiorahaston 67 ohjelmasta, jotka tilintarkastustuomioistuin mainitsee. Kuten tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen liitteessä III todetaan, jäljelle jäävissä kahdessa ohjelmassa on tehty vuotuisessa toimintakertomuksessa noudatettavan menetelmän mukaisia poikkeuksia, koska kaikki tarvittavat rahoitusoikaisut oli varmistusprosessin ajankohtana tehty. Poikkeukset on ilmoitettu vuotuisessa toimintakertomuksessa (vertaa alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuotta 2012 koskeva vuotuinen toimintakertomus, s. 35). Niissä ESR:n neljässä toimenpideohjelmassa, joiden ennakoitu virhetaso oli yli 5 prosenttia, tarvittavat rahoitusoikaisut oli jo tehty siinä vaiheessa, kun työllisyyden pääosaston vuotta 2012 koskeva vuotuinen toimintakertomus annettiin. Siten kyseisten toimenpideohjelmien kumulatiivinen virhetaso oli alle 2 prosenttia. Komission pysyvä ohje vuotta 2012 koskevaa vuotuista toimintakertomusta varten oli, että kvantifioitu varauma on esitettävä vain, jos kumulatiivinen taloudellinen riski on yli 2 prosenttia. Kyseisissä neljässä ohjelmassa oli myös tehty asianmukaiset toimintasuunnitelmat, joiden avulla ongelmien uusiutuminen estetään. Lisäksi komissio toteaa tilintarkastustuomioistuimen ilmoittavan varainhoitovuotta 2012 koskevan vuosikertomuksensa 6.34 kohdassa, että tarkastusviranomaisten ilmoittamissa virhetasoissa todetut puutteet eivät ”aseta kyseenalaiseksi työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuoden 2012 osalta esittämien varaumien lukumäärää ja vaikutusta”. 43. Nämä kaksi prosessia olisi pidettävä selkeästi erillisinä: toisaalta virallinen luottamus tarkastusviranomaisen työhön asetuksen 73 artiklan mukaisin edellytyksin ja toisaalta se seikka, että komissio voi vuotuisessa varmistusprosessissaan validoida ilmoitetut tarkastustulokset ja siten luottaa niihin arvioituaan yksityiskohtaisesti vuotuista valvontakertomusta ja ottamalla huomioon paikalla uudelleen toimittamansa tarkastukset. Tilintarkastustuomioistuimen esittämät luvut kuvastavat komission noudattamaa varovaista lähestymistapaa, kuten 47 kohdassa mainitaan. Tähän kuuluu kaksi edellytystä, joiden on molempien täytyttävä: sen lisäksi, että tarkastusviranomaisen työhön ja ilmoitettuihin virhetasoihin on voitava luottaa, vaaditaan, että asianomaisen ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmän kaikki osat toimivat täysin tehokkaasti (katso myös vastaus 16 kohtaan). Näiden ehtojen täyttäminen ei myöskään automaattisesti johda komission päätökseen myöntää 73 artiklan mukainen asema. Komissio käyttää ammatillista harkintaa punnitakseen kaikkia muita asiaankuuluvia tekijöitä, myös muun muassa kunkin toimenpideohjelman olennaisuutta ja ratkaisevaa merkitystä koko rahaston kannalta. Yhteinen vastaus 44–46 kohtaan: Komissio voi ilmoittaa 73 artiklan mukaisesta päätöksestä vasta, kun riittävästi tarkastustyötä on tehty kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti ja tarkastusviranomaisesta voidaan tehdä myönteinen arvio. Päätöksiä 73 artiklan mukaisen aseman myöntämisestä tehtiin kauden 2007–2013 kuudentena vuonna, mutta ohjelmien täytäntöönpano jatkuu kentällä vuoteen 2015, ja ne päätetään jopa vasta vuonna 2017. Lisäksi yhtenäisen tarkastusmallin toteuttaminen voi vaikuttaa seuraavan ohjelmakauden hallinto- ja valvontajärjestelmien rakenteeseen, sillä malli pidetään voimassa ja sillä on myönteinen vaikutus vuoteen 2023 asti. Vuoden 2010 etenemissuunnitelmassa todettiin varovasti, että ensimmäinen tarkastusviranomaisten ryhmä saattaa jo voida hyötyä tai hyötyy jo yhtenäisen tarkastusmallin periaatteesta joissakin ohjelmissa/järjestelmissä, ja komissio luottaa ensisijaisesti tarkastusviranomaisen lausuntoon. Komissio ei siten voinut ennakoida tarkkaa aikarajaa, ennen kuin se oli suorittanut oman arviointinsa. Asetuksessa ja tilintarkastusstandardeissa edellytetään, että komission on saatava vankat tarkastustulokset vastavuoroisten menettelyjen jälkeen, ennen kuin se voi päättää 73 artiklan mukaisen aseman täytäntöönpanosta tietyssä ohjelmassa. Tämä oli mahdollista vasta, kun komissio oli toimittanut tarkastuksia uudelleen paikan päällä osana tarkastusviranomaisten työn arviointia koskevaa tarkastusselvitystä, jota oli tehty vuodesta 2009. Komissio on siis omaksunut varovaisen lähestymistavan, koska ensimmäinen 73 artiklan mukainen asema myönnettiin vasta sen jälkeen, kun vuosien 2010 ja 2011 vuotuiset valvontakertomukset oli saatu, sillä ne olivat ensimmäiset, joissa virhetasot ilmoitettiin. Samalla ajanjaksolla komissio antoi ohjeistusta, joka koskee esimerkiksi mainittujen kertomusten laatimista, virheiden käsittelyä ja otantaa, varmistaakseen saatavien tietojen luotettavuuden ja johdonmukaisuuden. Katso myös vastaus 30 kohtaan. 47. Komission tarkoituksena on saada ”kohtuullinen varmuus siitä, että hallinto- ja valvontajärjestelmät toimivat tehokkaasti” arvioimalla kunkin ohjelman osalta yksityiskohtaisia ydinvaatimuksia ja ‑toimintoja. Arvio perustuu komission ja jäsenvaltion kaikkien tarkastustulosten synteesiin ja on kattavampi kuin pelkkään kumulatiivisen jäännösriskin indikaattoriin perustuva arvio. Komissio saattoi etenemissuunnitelmansa virallisesti ajan tasalle syyskuussa 2013 myös selkeyttämällä edelleen kriteerejä, joita se noudattaa 73 artiklan mukaisen aseman myöntämisessä. Näihin kriteereihin kuuluvat seuraavat: tarkastusstrategian ja vaatimustenmukaisuuden arvioinnin hyväksyntä; kohtuullinen varmuus siitä, että hallinto- ja valvontajärjestelmät toimivat tehokkaasti ja että niihin liittyy rajoitetusti riskejä; kohtuullinen varmuus siitä, että tarkastusviranomainen työskentelee hyvin ja että tarvitaan vain joitakin tai vähäisiä parannuksia, kun otetaan huomioon komissiolle kertynyt tarkastustieto ja kokemus asianomaisesta viranomaisesta. Komissio ottaa huomioon myös tilintarkastustuomioistuimen tarkastustulokset. 48. Oman arvionsa perusteella komissio katsoo, että vaatimukset on kaikkien 61 ohjelman osalta täytetty vuoden 2013 loppuun mennessä. Komissio nojautuu arviossaan tarkastusviranomaisten luotettavuuden todentamiseksi vuonna 2009 aloitettujen laajojen tarkastusselvitysten tuloksiin. Lisäksi se ottaa huomioon kaikki säännökset, myös ei-tilastollisen otannan käytön joissakin tapauksissa parhaan arvion saamiseksi riskistä ja hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkuudesta, samoin kuin jokaista ohjelmaa tai ohjelmaryhmää varten vuodesta 2012 lasketun kumulatiivisen jäännösriskin, kuten edellä todetaan. Lisäksi komissio toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen laatikossa 6 tarkoittamien ohjelmien osuus EAKR:n/koheesiorahaston kokonaisvaroista on 5 prosenttia ja ESR:n kokonaisvaroista alle 1 prosentti. Laatikko 6 – Yhteenveto 73 artiklan myöntämisehtojen täyttymistä koskevan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen tuloksista (tilanne vuonna 2012) a) Ensimmäinen luetelmakohta: Kun yhteiseen hallinto- ja valvontajärjestelmään kuuluvat ohjelmat kootaan yhteen tilastollista otantaa varten asetuksen mukaisella tavalla, komissio ei voi laskea kumulatiivista jäännösriskiä ohjelmakohtaisesti, koska tarkastusviranomaiset ilmoittavat yhden ainoan virhetason, joka koskee koko ohjelmaryhmää. Tällaista lähestymistapaa noudatetaan kaikissa tapauksissa kaikissa jäsenvaltioissa, jos tarkastusviranomaiset kokoavat ohjelmat yhteen yhdeksi ainoaksi edustavaksi otokseksi. Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemat kuusi ohjelmaa ovat osa kahdeksan ohjelman kokonaisuudesta, jolla on yhteinen hallinto- ja valvontajärjestelmä. Ohjelmaryhmälle ilmoitettu ja validoitu virhetaso vuonna 2011 oli 2,64 prosenttia. Vastaava kumulatiivinen jäännösriski koko kahdeksan ohjelman ryhmälle yhteensä oli alle 2 prosenttia sen jälkeen, kun asianomainen todentamisviranomainen oli tehnyt oikaisut. Siitä syystä komissio katsoi, että järjestelmät toimivat tehokkaasti kaikissa kahdeksassa ohjelmassa. Toinen luetelmakohta: Kaikki edellytykset 73 artiklan mukaisen aseman myöntämiselle täyttyivät tämän ohjelman osalta jo vuoden 2012 alussa. Komissio päätti kuitenkin noudattaa varovaista lähestymistapaa ja puuttua järjestelmällisen virheen riskiin ohjelman tietyssä toimenpiteessä. Siitä syystä komissio esitti vuotuisessa toimintakertomuksessa osittaisen varauman tämän riskin kattamiseksi. Kyseinen jäsenvaltio vahvisti myöhemmin, että koko tähän toimenpiteeseen liittyvä meno oli ennaltaehkäisevästi peruutettu jo marraskuussa 2011 ja että vuonna 2012 toteutettiin toimintaohjelma sen varmistamiseksi, ettei mikään tämän toimenpiteen meno ollut tosiasiallisesti riskinalainen. Osittainen varauma poistettiin tämän päätelmän perusteella marraskuussa 2012. Ohjelmalle myönnettiin 73 artiklan mukainen asema kahden paikalle tehdyn tarkastusmatkan jälkeen. Vuotta 2012 koskevassa vuotuisessa valvontakertomuksessa ilmoitetut myönteiset tulokset vahvistivat tämän arvion, kun validoitu virhetaso oli alle 2 prosenttia, ja komissio antoi huomautuksia sisältämättömän lausunnon vuotta 2012 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessaan. b) Ensimmäinen luetelmakohta: · Kahdessa ESR:a ja yhdessä EAKR:a koskevassa tilintarkastustuomioistuimen mainitsemassa tapauksessa komissio vahvistaa, että asianomaiset tarkastusviranomaiset ovat asianmukaisesti noudattaneet otantaa koskevaa komission ohjetta, kun otetaan huomioon perusjoukon pieni koko. Komissio toteaa, että ei-tilastolliseen otantaan perustuvan otoksen virhetason käyttö on asetuksen mukaista, jos toimien perusjoukko on pieni. Nämä ovat ainoat käytettävissä olevat indikaattorit, joiden avulla voidaan arvioida asianomaisten ohjelmien kokonaisriskiä, ja siitä syystä komissio käyttää niitä varmistusprosessissaan. Tällaisissa tapauksissa komissio ottaa huomioon myös perusjoukon ominaisuudet ja tarkastuksen kattavuuden. Kahdessa ESR:n tapauksessa vähimmäiskattavuus (10 prosenttia) saavutettiin, koska perusjoukon koko oli pieni. EAKR:n ohjelmassa arvoltaan merkittävät erät ja yli 10 prosenttia menoista kattavan satunnaisotannan käyttö oli vuonna 2011 riittävää. · Komissio perusti arvionsa vuotuisissa valvontakertomuksissa ilmoitettujen virhetasojen lisäksi muihin tarkastustyönsä osatekijöihin, joita olivat muun muassa useiden tarkastusviranomaisen jo tarkastamien toimien tarkastaminen uudelleen ja asianomaisten järjestelmien toimivuudesta kertynyt tietämys. · Koska mainitut tekijät olivat myönteisiä, komissio päätteli, että sillä oli riittävästi perusteita 73 artiklan mukaisen aseman myöntämiselle kyseisille kolmelle ohjelmalle. · Vuoden 2013 otannassa molemmat tarkastusviranomaiset valitsivat tilastollisen otantamenetelmän, koska perusjoukon koko oli kasvanut ja komission huhtikuussa 2013 antamassa tarkistetussa otantaohjeessa oli esitetty aiempaa alhaisempi alaraja tilastollisen otannan käytölle. Katso myös vastaus 36 kohtaan. Kolmas luetelmakohta: Kyseisille kahdelle ohjelmalle myönnettiin 73 artiklan mukainen asema kesäkuussa 2012, kun oli päätelty, että kaikki komission etenemissuunnitelmassa määrätyt ehdot oli täytetty. Komissio oli tuolloin arvioinut otantamenetelmän, jota tarkastusviranomainen oli käyttänyt vuodesta 2008 neljässä peräkkäisessä vuotuisessa valvontakertomuksessa, ja todennut sen vaatimustenmukaiseksi. Tieto otantamenetelmän muutoksesta annettiin joulukuussa 2012 uudessa vuotuisessa valvontakertomuksessa, joka arvioitiin välittömästi. Arvion perusteella komissio totesi, että menojen jättäminen pois otannan kohteena olevasta perusjoukosta ei ollut sääntöjen mukaista. Komissio totesi kuitenkin, ettei menetelmän muutos vaikuttanut ilmoitettuihin virhetasoihin ja että tarkastusviranomainen oli valinnut menetelmän kustannustehokkuussyistä, koska asianomaiset edunsaajat oli jo tarkastettu edellisinä vuosina eikä kyseisissä tarkastuksissa ollut ilmennyt virheitä. Komissio toteaa, että menetelmän muutos lisäsi tarkastuksen kattavuutta 5 prosentista 20 prosenttiin edellisiin vuosiin verrattuna. Neljäs luetelmakohta: Tilintarkastustuomioistuimen tarkoittama toimenpideohjelma on ESR:n toimenpideohjelmista neljänneksi pienin. Vuotuiset maksut olivat kaudella 2010–2012 keskimäärin 1,5 miljoonaa euroa. Pienestä koosta huolimatta 74 artiklaa, jossa säädetään pieniä toimenpideohjelmia koskevista suhteutetuista valvontajärjestelyistä, ei voitu soveltaa, koska toimenpideohjelman yhteisrahoituksen osuus on yli 40 prosenttia. Lisäksi komissio vahvistaa, että sillä oli riittävät perusteet myöntää tälle ohjelmalle 73 artiklan mukainen asema, jolloin tilanne vastaa 74 artiklan mukaista tilannetta, koska ESR:n valvontaviranomainen oli asianmukaisesti noudattanut otantaa koskevia komission ohjeita, kun otetaan huomioon perusjoukon erittäin pieni koko. Se oli merkittävästi tilintarkastustuomioistuimen alaviitteessä 9 mainitseman tilastollisen otannan käyttöä edellyttävän alarajan alapuolella (alle 20 hanketta vuosina 2011 ja 2012). Tästä syystä kyseiseen perusjoukkoon ei voitu soveltaa tilastollista otantaa. Otantaohjeessa edellytetty vähintään 10 prosentin kattavuus kuitenkin saavutettiin. Lisäksi kyseisen toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmä on arvioitu tehokkaaksi ja hallintoviranomaisen ilmoittama ja komission validoima virhetaso on jatkuvasti ollut alle 2 prosenttia. c) Komissio katsoo, että se on myöntänyt 73 artiklan mukaisen aseman näille kahdelle ohjelmalle vankkojen, johdonmukaisten ja avointen kriteerien perusteella, ja se on ottanut huomioon tilintarkastustuomioistuimen havainnot. Toisessa tilintarkastustuomioistuimen mainitsemasta kahdesta tapauksesta hallinto- ja valvontajärjestelmä on arvioitu tehokkaaksi ja hallintoviranomaisen ilmoittama ja komission validoima virhetaso oli kaudella 2010–2012 jatkuvasti alle 2 prosenttia. Toisessa tapauksessa tilintarkastustuomioistuimen havainnot eivät liity tarkastusviranomaisen toimintaan vaan muihin hallinto- ja valvontajärjestelmän osiin, ja niitä tutkitaan. Komissio katsoo, että hallinto- ja valvontajärjestelmässä vuonna 2013 todetut puutteet eivät välttämättä vaikuta tarkastusviranomaisen työn luotettavuuteen. d) Kahdelle asianomaiselle tarkastusviranomaiselle myönnettiin 73 artiklan mukainen asema kesä- ja syyskuussa 2012. Tilintarkastustuomioistuimen havainnot liittyvät vuonna 2013 esiin tulleisiin seikkoihin. Arvioituaan tilintarkastustuomioistuimen havainnot perusteellisesti komissio vahvistaa joka tapauksessa, että kyseiset tarkastusviranomaiset täyttävät 73 artiklan vaatimukset. Komissio seuraa äskettäin aloitetussa 73 artiklan seurantaa koskevassa yhteisessä tarkastusselvityksessä tiiviisti, että vaatimukset täytetään jatkuvasti (katso vastaus 54 kohtaan). Yhteinen vastaus 49 ja 50 kohtaan: Kuten syyskuussa 2013 hyväksytyissä ajantasaistetussa etenemissuunnitelmassa ja yhteisessä tarkastusselvityksessä määrätään, 73 artiklan riittävä seuranta toteutetaan analysoimalla kansallisen järjestelmän tarkastuskertomuksia ja vuotuisia valvontakertomuksia (ja tekemällä tarvittaessa selvitysmatkoja), tekemällä paikalla asiakirja-arviointeja ja toimittamalla uudelleen tarkastusviranomaisen tarkastuksia sekä järjestämällä kahdenvälisiä koordinointikokouksia. Kaikki tämä vastaa komission yksiköiden tarkastusstrategiaa. Katso myös vastaus 32 kohtaan. Yhteinen vastaus 51–53 kohtaan: Etenemissuunnitelma on laadittu seurantatarkoituksiin ja strategiseksi asiakirjaksi, jossa esitetään 73 artiklan mukaisen aseman myöntämisedellytykset. Se ei ole menetelmäasiakirja. Sen jälkeen, kun ensimmäinen 73 artiklan mukaisten päätösten erä annettiin vuoden 2012 alkupuoliskolla, komission yksiköt ovat kehittäneet menetelmän seurantakäyntejä varten. Uusi selvitys on viimeistelty kahdesta vuonna 2012 toteutetusta pilottiluonteisesta matkasta saatujen kokemusten perusteella. Pilottimatkoihin kuului myös uudelleen tarkastusta ja työpaperien tarkistamista. Ajantasaistetun etenemissuunnitelman, yhteisen tarkastusselvityksen ja tarkastusstrategian mukaisesti seurantakäynti tehdään periaatteessa joka toinen vuosi jokaisen sellaisen tarkastusviranomaisen osalta, jolla on 73 artiklan mukainen asema. Seurantakäynneillä tehdään myös uudelleen tarkastusta ja tarkistetaan työpapereita kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti. Yhteinen vastaus 54 ja 55 kohtaan: Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto ilmoitti vuotta 2012 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessaan, että ohjelmien seurannan perusteella yhtenäiseen tarkastusmalliin oikeuttavan aseman saaneet tarkastusviranomaiset täyttivät edelleen asemaan oikeuttavat edellytykset, koska tarkastusviranomaiset olivat asianmukaisesti ilmoittaneet uusista puutteista joissakin asianomaisista ohjelmista. Kyseiset tarkastusviranomaiset toimivat näin ollen edelleen asianmukaisesti. Komissio on syyskuussa 2013 saattanut alkuperäisen etenemissuunnitelmansa virallisesti ajan tasalle ja hyväksynyt tarkastusselvityksen, jossa esitetään menetelmä ja prosessi yhtenäiseen tarkastusmalliin oikeuttavan aseman seurantaa varten. Ajantasaistetun etenemissuunnitelman liitteessä I on yleiskatsaus toimiin / korjaaviin toimenpiteisiin siinä tapauksessa, että yksi tai useampi yhtenäisen tarkastusmallin periaatteen soveltamisen alkuperäinen edellytys ei enää täyty. Komissio seuraa kaikkia asianomaisia ohjelmia myös toimittamalla tarkastuksia uudelleen. Vuoden 2013 lopulla komission seuranta kattaa 19 toimenpideohjelmaa, joilla on 73 artiklan mukainen asema, ja seitsemän tarkastusviranomaista komission tarkastusmenetelmän mukaisesti. Erityisiä korjaavia toimenpiteitä pannaan täytäntöön neljän tarkastusviranomaisen osalta. Työllisyyden pääosasto ei vuotta 2012 koskevassa vuotuisessa toimintakertomuksessaan yksilöinyt mitään ongelmia, jotka edellyttäisivät uudelleen harkintaa niiden toimenpideohjelmien osalta, jotka olivat saaneet 73 artiklan mukaisen aseman vuonna 2012. Tästä syystä yhdenkään vuonna 2012 myönnetyn yhtenäiseen tarkastusmalliin oikeuttavan aseman peruuttamiseksi tai lykkäämiseksi ei ole tarvinnut aloittaa korjaavia toimenpiteitä. Lisäksi komissio on aloittanut kyseisiä toimenpideohjelmia koskevat seurantakäynnit vuoden 2013 loppupuolella. 56. Ohjelmakauden päättäminen perustuu ohjelmakaudella suoritettuun laajaan tarkastus- ja seurantatyöhön, erityisesti kumulatiivisen jäännösriskin vuotuiseen ohjelmakohtaiseen arviointiin. Katso myös 49–53 kohtaan annettu vastaus, joka koskee ajantasaistettua etenemissuunnitelmaa ja seurannan tarkastusselvitystä. Komissio huomauttaa myös, että yhtenäisen tarkastusmallin täytäntöönpano jatkuu myös ohjelmakaudella 2014–2020, kuten yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen 140 artiklan 3 kohdassa säädetään [alaviite: ”Kun komissio toimenpideohjelman tapauksessa toteaa voivansa luottaa tarkastusviranomaisen lausuntoon, se voi sopia tarkastusviranomaisen kanssa, että se rajaa komission omat paikan päällä tehtävät tarkastukset tarkastusviranomaisen työn tarkastamiseen, jollei tarkastusviranomaisen työtä koskevista puutteista ole osoituksia tilivuodelta, jonka osalta komissio on hyväksynyt tilit.”]. 60. Komissio on ensimmäisten täytäntöönpanovuosien aikana antanut tarkastusviranomaisten työn kannalta olennaista ohjeistusta (esimerkiksi vaatimustenmukaisuuden arviointi, tarkastusstrategia, hallinto- ja valvontajärjestelmien arviointi, otantamenetelmät). Ohjeasiakirjat on annettu hyvissä ajoin ohjelmakauden alussa (katso 62 kohta). Yhteinen vastaus 61 kohtaan ja laatikkoon 8: Ohjeet, jotka koskevat tilintarkastustuomioistuimen mainitsemia monimutkaisia kysymyksiä, perustuvat väistämättä ensimmäisten täytäntöönpanovuosien aikana tunnistettuihin hyviin ja huonoihin käytäntöihin. Ohjeluonnoksista keskustellaan tarkastusviranomaisten kanssa erilaisissa teknisissä kokouksissa ennen kuin ne viimeistellään COCOFin kokouksessa. Tämä koskee erityisesti virheiden käsittelystä annettuja ohjeita, josta keskusteltiin tarkastusviranomaisten kanssa laajamittaisesti ennen kuin se annettiin virallisesti tiedoksi. 66. Ensimmäinen luetelmakohta: Komissio on yhtä mieltä siitä, että näitä pakollisia tietoja voitaisiin täydentää toimien tuloksia koskevilla lisäohjeilla. Komissio aikoo antaa tältä osin tarkastusviranomaisille kirjallisesti lisäselvennyksiä vuoden 2013 loppuun mennessä. Toinen luetelmakohta: Komissio hankkii tarvittaessa oman riskinarviointinsa perusteella lisätietoja toimien tarkastusten tuloksista joko kirjallisessa muodossa tai jäsenvaltioihin tehtyjen selvitysmatkojen kautta (katso vastaus 32 kohtaan). Komissio harkitsee mahdollisuutta selventää asiaa kirjallisesti. Kolmas luetelmakohta: Ohjelmakauden päättyessä tarkastusviranomaisilta edellytetään jo monivuotista arviointia hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnasta sekä oikaisukapasiteetista ohjelmakauden päättyessä (katso vuonna 2013 annettu ohjelmakauden päättämistä koskeva ohje). Neljäs luetelmakohta: Tarkastuslausunnon antamisen jälkeisten tapahtumien vaikutuksista kyseiseen lausuntoon voidaan todeta, että ne on positiivisten tapahtumien osalta jo osittain katettu joulukuussa 2011 annetussa virheiden käsittelyä koskevassa ohjeessa. Komissio harkitsee mahdollisuutta selventää asiaa kirjallisesti. Komissio on tehnyt kaikkia edellä mainittuja seikkoja koskevia ehdotuksia ohjelmakautta 2014–2020 koskevissa delegoiduissa säädöksissä ja täytäntöönpanosäädöksissä, jotta täytäntöönpanoa voitaisiin edelleen yhdenmukaistaa. 67. Asetuksessa ja sen takia myös komission antamissa ohjeissa otetaan huomioon kansainväliset tilintarkastusstandardit, mutta asetuksen ja ohjeiden on vastattava koheesiopolitiikan erityispiirteitä ja siinä käytettyä termistöä. Yhteinen vastaus 68 ja 69 kohtaan: Vuodesta 2009 tehtyyn laajamittaiseen tarkastustyöhön tarkastusviranomaisten työn arvioimiseksi kuului myös asianomaisten tarkastusviranomaisten valmiuksien kattava kehittäminen. Tämä mahdollisti vuorostaan hyvien käytäntöjen vaihdon kaikkien tarkastusviranomaisten kanssa lisäohjeiden ja teknisten kokousten avulla. 72. Komissio antaa edelleen koulutusta tarkastusviranomaisille erityisesti otantatekniikoista, ohjelmakauden 2007–2013 päättämiseen liittyvästä tarkastustyöstä sekä uuden ohjelmakauden tarkastustoiminnasta. 73. Komissio toteaa, että 73 artiklan mukaisen aseman myöntäminen joillekin ohjelmille ei vähennä komission valvontatyötä. Komission kannalta sen tärkein etu ei ole kokonaisvalvontatyön väheneminen, vaan mahdollisuus keskittää rajalliset tarkastusresurssit suuremman riskin ohjelmiin ja viranomaisiin. Sitä paitsi yhtenäinen tarkastus ei tarkoita tarkastuksen lopettamista. Seurantakäynnit ovat edelleen tarpeellisia sen varmistamiseksi, että kansallisten tarkastusviranomaisten tarkastustyö on jatkuvasti luotettavaa. Yhteinen vastaus 74–76 kohtaan: Komissio korostaa, että vuosien 2007–2013 sääntelykehyksen ansiosta se voi saavuttaa huomattavasti suuremman varmuuden erityisesti, koska varmuutta voidaan arvioida kunkin toimenpideohjelman osalta joka vuosi täytäntöönpanon alusta asti. Tästä syystä valvonnan kustannuksia olisi arvioitava pikemminkin kustannustehokkuuden näkökulmasta kuin absoluuttisesti. Komissio toteaa, että teknisen tuen kautta rahastot voivat rahoittaa ohjelmien toimia, jotka liittyvät valmisteluun, hallinnointiin, seurantaan, arviointiin, tiedotukseen ja valvontaan. 77. Kaudella 2000–2006 virhetaso oli korkea, joten komissio päätti ehdottaa kaudeksi 2007–2013 tehostettuja hallinto- ja valvontasäännöksiä sekä tilastollista otantaa. Ehdotukset on otettu laajasti huomioon voimassa olevassa säädöskehyksessä. Komissio toteaa, että nykyisellä ohjelmakaudella virhetasot ovat merkittävästi alhaisempia. 78. Komissio ennakoi valvontakustannusten pysyvän vakaina ohjelmakaudella 2014–2020. Koska asetuksella on tarkoitus yksinkertaistaa tarkastusta eri tavoin, hallinnollisen rasitteen keveneminen (esimerkiksi raportointivaatimusten väheneminen ja yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen laaja käyttö) tai ajantasaistetun otantaohjeen käyttö voi johtaa merkittäviin hyötyihin tarkastustyön kannalta. Hyödyt kompensoisivat paremmin kuin hyvin tilien tarkastamisesta ja hallinnollisen vahvistuslausuman arvioinnista aiheutuvan lisätyön. Yhteinen vastaus 79 ja 80 kohtaan: Komissio on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen päätelmään. Komissio katsoo myös, että jäsenvaltiot ja komissio ovat vahvistaneet sisäisen valvonnan kehystä ohjelmakaudella 2007–2013 edellisiin ohjelmakausiin verrattuna. Komissio katsoo, että tämä auttaa varmistamaan vankan tarkastuskapasiteetin koko unionissa. 83. Komissiolla on tilintarkastustuomioistuimen yksilöimiin riskeihin seuraava kanta: Ensimmäinen luetelmakohta: Komissio on vuodesta 2009 alkaen tehnyt laajoja tarkastuksia paikalla arvioidakseen tarkastusviranomaisten työtä. Se on tehnyt 269 tarkastusmatkaa ja arvioinut EAKR:n osalta 47 ja ESR:n osalta 84 tarkastusviranomaista. Tämä kattaa vastaavasti noin 96 ja 99 prosenttia näiden rahastojen kokonaisvaroista. Arviointien ansiosta komissio on pystynyt antamaan neuvoja, edistämään valmiuksien kehittämistä ja laskemaan virhetasoja uudelleen tai korvaamaan epäluotettavina pitämänsä virhetasot kiinteämääräisillä tasoilla. Komission prosessi tarkastusviranomaisten ilmoittamien virhetasojen todentamiseksi on kaikkiaan perinpohjainen, ja tarvittaessa virhetasoja tarkistetaan. Se, että työllisyyden pääosaston ja alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuotuisissa toimintakertomuksissa ilmoitetut virhetasot ovat yhdensuuntaisia tilintarkastustuomioistuimen vahvistaman virhetason kanssa, vahvistaa valvonta- ja raportointijärjestelmän luotettavuuden. Toinen luetelmakohta: Komissio on myös ottanut käyttöön vankan menetelmän tarkastusviranomaisten ilmoittamien virhetasojen todentamiseksi ja validoimiseksi. Se voi tarvittaessa esimerkiksi pyytää lisätietoja ja/tai tehdä selvitysmatkoja jäsenvaltioihin (vuonna 2013 tämä koski EAKR:n/koheesiorahaston 64:ää toimenpideohjelmaa 11 jäsenvaltiossa ja ESR:n 23:a toimenpideohjelmaa kymmenessä jäsenvaltiossa). Laajassa tarkastusselvityksessä on saatu hyvät tiedot suuresta joukosta tarkastusviranomaisia ja niiden toiminnasta, mikä on osoittautunut erittäin hyödylliseksi komission arvioidessa ilmoitettuja virhetasoja. Kolmas luetelmakohta: Komissio katsoo, että kumulatiivinen jäännösriski, jossa otetaan huomioon virhetasot ja rahoitusoikaisut koko ohjelmakaudella, on osoitus ohjelmien kokonaisoikaisukapasiteetista, jota komissio arvioi vuosittain vuotuisissa toimintakertomuksissa. Kumulatiivinen jäännösriski perustuu kaikkiin käytettävissä oleviin, edellisinä vuosina ilmoitettuihin tietoihin ja parhaaseen arvioon arviointivuodesta. Se auttaa komissiota puuttumaan erityisesti mutta ei yksinomaan niiden ohjelmien tilanteeseen, joiden validoitu vuotuinen virhetaso on 2–5 prosenttia. Tällaisista ohjelmista ei aiemmin esitetty varaumia, mutta nyt näin voidaan tehdä, ja tämä voi myöhemmin johtaa oikeudelliseen menettelyyn (keskeytys, lykkäys tai rahoitusoikaisu). Kumulatiivisen jäännösriskin käytön ansiosta varaumia esitetään aiempaa useammista ohjelmista. Näin vähennetään tilintarkastustuomioistuimen havaitsemaa riskiä siitä, että kyseisten ohjelmien riskit aliarvioidaan. Lisäksi komissio on tehnyt erityistä riskipohjaista tarkastustyötä kolmen viime vuoden aikana 68 toimenpideohjelmassa sen varmistamiseksi, että niissä ilmoitetut oikaisut on pantu tehokkaasti täytäntöön. Epävarmoissa tapauksissa tai kun näyttöä ei ole riittävästi, se vähentää kyseiset määrät huomioon otetuista kumulatiivisista rahoitusoikaisuista jäännösvirhetason laskemiseksi. Komissio pyrkii aina varmistamaan, että vastuuvapauden myöntämisestä vastaavalle viranomaiselle annettavissa kertomuksissa esitetään EU:n talousarvioon kohdistuvasta riskistä oikeudenmukainen ja luotettava kuva kunkin jäsenvaltion osalta ottamalla myös huomioon monivuotinen oikaisukapasiteetti. Komission yksiköt antavat vuotuisissa toimintakertomuksissaan kaikki käytettävissään olevat tiedot täysin avoimesti. Komissio arvioi jokaisena vuonna tarkastusviranomaisten ilmoittamat virhetasot yksityiskohtaisesti. Todentamisprosessin sekä tarkastusselvityksistä saatujen laajojen tulosten ansiosta komissio pystyy esittämään vuotuisissa toimintakertomuksissa täydelliset ja luotettavat, validoidut virhetasot ja tarvittaessa tekemään asianmukaiset varaumat. Tämän havainnollistamiseksi komissio toteaa, että työllisyyden pääosasto on kolme vuotta peräkkäin ja alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto kaksi vuotta peräkkäin ilmoittanut vuotuisessa toimintakertomuksessaan virhetasot, jotka ovat olleet yhdensuuntaisia tilintarkastustuomioistuimen vahvistaman virhetason kanssa, mikä komission mielestä vahvistaa komission lähestymistavan pätevyyden ja luotettavuuden. Suositus nro 1 Komissio katsoo, että tämä suositus on jo pantu täytäntöön. Komissiolla on käytössään perusteellinen todentamisprosessi, johon kuuluvat myös jäsenvaltioihin tehtävät selvitysmatkat, jotta se voisi varmistaa tarkastusviranomaisten ilmoittamien virhetasojen oikeellisuuden ja luotettavuuden. Vaihtoehtoisesti komissio käyttää kiinteämääräisiä tasoja, jos se katsoo, että virhetasot ovat epäluotettavia. Tätä prosessia täydentää komission vuodesta 2009 alkaen toteuttama tarkastusselvitys, jossa on voitu 269 tarkastusmatkalla arvioida tarkastusviranomaisten työtä muun muassa toimittamalla tarkastuksia uudelleen ja joka kattaa noin 90 prosenttia rahastojen varoista. Komissio tekee myös riskipohjaisia tarkastuksia todentaakseen ilmoitettujen rahoitusoikaisujen oikeellisuuden. Komissio aikoo edelleen valvoa tiukasti ilmoitettuja virhetasoja, seurata ja arvioida tarkastusviranomaisten työtä ja tehdä kohdennettuja tarkastuksia, joiden tavoitteena on taata rahoitusoikaisujen kirjaamiseen ja ilmoittamiseen liittyvien todentamisviranomaisten menettelyjen laatu. Suositus nro 2 Komissio esittää vuosien 2014–2020 yhteisiä säännöksiä koskevassa asetusehdotuksessa, että nettorahoitusoikaisuja olisi mahdollista tehdä, jos vuotuisten tilinpäätösten toimittamisen jälkeen todetaan vakavia sääntöjenvastaisuuksia, joita tarkastusviranomainen ei ole aiemmin havainnut ja/tai ilmoittanut. Lainsäätäjä on myöntynyt tähän. Komissio aikoo myös ehdottaa sekundäärilainsäädännössä, että kiinteämääräisiä oikaisuja voidaan kasvattaa, jos samoja puutteita koskevia rikkomuksia esiintyy toistuvasti eivätkä jäsenvaltiot ole toteuttaneet korjaavia toimenpiteitä järjestelmän siinä osassa, jota asia koskee ja johon on aiemmin kohdistettu oikaisuja 84. Tilintarkastustuomioimen esittämät luvut johtuvat asetuksen tiukoista edellytyksistä, joissa vaaditaan komissiolta ja jäsenvaltioilta kattavaa tarkastustyötä, myös tarkastusten uudelleen toimittamista kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti, ennen kuin koko hallinto- ja valvontajärjestelmän toimintaa voidaan arvioida. Täytäntöönpanon hitaan alun vuoksi komissio joutui myös useimmissa tapauksissa odottamaan virhetasojen saamista vuoteen 2010 tai jopa vuoteen 2011. Voidakseen arvioida hallinto- ja valvontajärjestelmien täytäntöönpanon tehokkuutta komission oli arvioitava huolellisesti kyseiset virhetasot ja tulokset, joita se sai ensimmäisistä toimittamistaan tarkastusviranomaisten työn uudelleen tarkastuksista. 85. Oman arvionsa perusteella komissio on vahvasti eri mieltä kaikista laatikossa 6 mainituista 15 tapauksesta ja katsoo, että vaatimukset on vuoden 2013 lopussa täytetty kaikissa 61 ohjelmassa. Komissio nojautuu arviossaan tarkastusviranomaisten luotettavuuden todentamiseksi vuonna 2009 aloitettujen laajojen tarkastusselvitysten tuloksiin. Lisäksi se ottaa huomioon kaikki säännökset, myös ei-tilastollisen otannan käytön tapauksissa, joissa se tuottaa parhaan arvion riskistä ja hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkuudesta, samoin kuin jokaista ohjelmaa tai ohjelmaryhmää varten vuodesta 2012 lasketun kumulatiivisen jäännösriskin, kuten edellä todetaan. Esitetyt huomautukset ovat lisäksi erityisen huonosti sovellettavissa pieniin toimenpideohjelmiin. Lisäksi komissio toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen laatikossa 6 tarkoittamien ohjelmien osuus EAKR:n/koheesiorahaston kokonaisvaroista on 5 prosenttia ja ESR:n kokonaisvaroista alle 1 prosentti. 86. Asianomaiset komission pääosastot ovat tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen jälkeen kehittäneet ja hyväksyneet syyskuussa 2013 tarkastusselvityksen, jonka avulla seurataan vuonna 2012 ensimmäisen kerran annettuja 73 artiklan mukaisia päätöksiä. Ne myös antoivat syyskuussa 2013 yhteisen päätöksen, jolla 73 artiklan etenemissuunnitelma ja seurantaprosessit saatettiin ajan tasalle. Katso jäljempänä vastaus suositukseen nro 4. Suositus nro 3 Komissio katsoo, että yhtenäiseen tarkastusmalliin oikeuttava asema on myönnetty vankkojen, johdonmukaisten ja avointen kriteerien perusteella. Lisäksi komissio katsoo, että kaikki vaatimukset täyttyvät kyseisissä ohjelmissa vuoden 2013 loppuun mennessä. Komissio noudattaa jatkossakin vakaata lähestymistapaa, jota selkeyttää edelleen syyskuussa 2013 ajantasaistetun, 73 artiklaa koskevan komission etenemissuunnitelman täytäntöönpano. Suositus nro 4 Komissio katsoo, että tämä suositus pannaan täytäntöön syyskuussa 2013 hyväksytyissä 73 artiklan etenemissuunnitelmassa ja 73 artiklan seurantaa koskevassa tarkastusselvityksessä. Sen jälkeen, kun ensimmäinen 73 artiklan mukaisten päätösten erä annettiin vuoden 2012 alkupuoliskolla, komission yksiköt ovat pilottiluonteisten matkojen perusteella kehittäneet tarkastusmenetelmän seurantakäyntejä varten. Siihen kuuluu tarkastusten uudelleen toimittamista ja työpaperien tarkistamista kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti. 87. Komissio on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen arvioon ja jatkaa läheistä yhteistyötä tarkastusviranomaisten kanssa parantaakseen antamiaan ohjeita ja tukea jatkuvasti. Komissio on tarkistanut otantaa koskevat ohjeensa huhtikuussa 2013 ja edistää aktiivisesti niiden täytäntöönpanoa järjestämällä seminaareja useissa jäsenvaltioissa, joissa on hajautettu järjestelmä, sen varmistamiseksi, että kaikki asianomaiset tarkastusviranomaiset kyseisissä jäsenvaltioissa saavat riittävästi tietoa. Komissio on aloittanut tarkastusviranomaisten kanssa vuoropuhelun valmistellakseen riittävällä tavalla ohjelmakauden 2014–2020 aloittamista ja parantaakseen sekundäärilainsäädäntöä asioissa, jotka liittyvät tarkastusviranomaisten työhön. Suositus nro 5 Komissio on suosituksesta samaa mieltä ja toteuttaa toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että sekundäärilainsäädäntöä parannetaan ja että tarkastusviranomaisten työtä varten annetaan ajoissa lisää ohjeistusta vakaassa menetelmäkehyksessä. Työ perustuu ohjelmakaudella 2007–2013 kertyneeseen kokemukseen. Komissio selkeyttää edelleen nykyisiä ohjeita joiltakin osin antamalla kirjallisia lisäselvennyksiä vuoden 2013 loppuun mennessä. Lisäksi komissiolla on ohjelmakautta 2014–2020 koskevan asetuksen mukaisesti valtuudet antaa delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä. Niissä on tarkoitus esittää tarkastusviranomaisten tarkastustyötä varten sitovia malleja ja/tai vaatimuksia, jotka pohjautuvat ohjelmakaudella 2007–2013 saatuihin kokemuksiin ja tuolloin luotuihin hyviin käytäntöihin. 89. Vastuun jakautuminen on selkeästi vahvistettu perussopimuksessa, varainhoitoasetuksessa ja alakohtaisissa erityisasetuksissa. Jäsenvaltiot saavat Euroopan rakenne- ja koheesiorahastoista merkittävästi määrärahoja teknistä tukea varten. Jäsenvaltiot päättävät, kuinka määrärahat käytetään. Katso myös komission vastaus suositukseen nro 6. Suositus nro 6 Komissio katsoo, että tämä suositus on jo toteutettu vuoden 2011 vaikutusten arvioinnissa (katso alaviite 71). Komissio toteaa myös, että yhteishallinnoinnissa päätöksen teknisen tuen jakamisesta eri menoluokkiin tekevät toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot. Lisäksi komissio on vuosia 2014–2020 koskevassa asetuksessa vahvistanut koheesioalan kustannustehokasta lähestymistapaa. Näin ollen uusissa suunnitelmissa rahastojen täytäntöönpanojärjestelyiksi on myös valvonnan osalta ”noudatettava suhteellisuusperiaatetta kohdennettavan tuen määrän suhteen ja otettava huomioon yleistavoite, jonka mukaan on vähennettävä ohjelmien hallinnointiin ja valvontaan osallistuvien elinten hallinnollista rasitusta.”