Komission kertomus budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä - tilanne 30. kesäkuuta 2001 /* KOM/2002/0237 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä - tilanne 30. kesäkuuta 2001 SISÄLLYSLUETTELO Ensimmäinen osa: Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 31.12.2000 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Kyseisten rahoitusjärjestelyjen luonne 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 2. Tapahtumat 31.12.2000 annetun kertomuksen jälkeen 3. Riskitilanne 3.1. Lainakanta 30.6.2001 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 30.6.2001 mennessä nostetut lainat 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit 4. Talousarviotakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista 4.2. Maksaminen takuurahastosta 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 30.6.2001 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi 6. Takuurahaston tilanne 30.6.2001 7. Suhteellinen vakaus Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto 2. Jäsenyyteen valmistautuvat maat 2.1. Bulgaria 2.2. Liettua 2.3. Romania 3. Länsi-balkan 3.1. Bosnia ja Hertsegovina 3.2. Entinen Jugoslavian Tasavalta Makedonia (EJTM) 4. Uudet itsenäiset valtiot 4.1. Armenia 4.2. Valko-Venäjä 4.3. Georgia 4.4. Moldova 4.5. Tadzikistan 4.6. Ukraina 5. Muut eu: imlpîpmoset maat 5.1. Algeria Lyhenteet Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) 1.1.2. Lainakanta (taulukko 1) 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet taulukkoina 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista 1.4. Talousarviotakuun maksaminen 1.4.1. Varainhankinta ja lainananto 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osittaisen takuun tapauksessa 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti 3. Selittävät huomautukset maakohtaisista riski-indikaattoreista (+ taulukot) Ensimmäinen osa: Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 31.12.2000 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Kyseisten rahoitusjärjestelyjen luonne Yhteisön talousarviosta katettavat riskit ovat peräisin useista luotonanto- ja takuutoimenpiteistä, jotka voidaan jakaa kahteen luokkaan: makrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot ja mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot. 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Näihin rahoitusjärjestelyihin kuuluvat ensinnäkin jäsenvaltioiden tai yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut luotot, joihin liittyy tiukkoja taloudellisia ehtoja ja sitoumuksia. 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Nämä luotot on tarkoitettu hankkeiden rahoittamiseen, ja ne on maksettava takaisin pitkällä aikavälillä tuotoilla, joita hankkeista odotetaan; niitä myönnetään tavallisesti yrityksille, rahoituslaitoksille tai yhteisön ulkopuolisille maille, ja ne katetaan yhteisön takuun lisäksi tavanomaisilla pankkialalla vaadittavilla takuilla. Tähän luokkaan sisältyvät Euratom- ja NCI-luotot (NCI = yhteisön uusi rahoitusväline) jäsenvaltioille sekä Euratomin ja EIP:n lainat yhteisön ulkopuolelle (Välimeren alueen maat, Keski- ja Itä-Eurooppa, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat, Etelä-Afrikan tasavalta). 2. Tapahtumat 31.12.2000 annetun kertomuksen jälkeen Vuoden 2001 alkupuoliskolla ei ollut ilmoitettavia tapahtumia. 3. Riskitilanne Yhteisön talousarviota rasittavat riskit voidaan arvioida seuraavilla kahdella perusteella: - kyseisiin rahoitusjärjestelyihin liittyvä lainakanta tiettynä päivänä; tätä käytetään pankkialalla usein (tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 1), - yhteisöä kunkin varainhoitovuoden osalta rasittavat takaisinmaksuun liittyvät enimmäisriskit; tämä peruste liittyy suoremmin talousarvioon. Jälkimmäistä perustetta voidaan edelleen arvioida kahdella tavalla: - ainoastaan kertomuksen antamispäivään mennessä nostettujen lainojen perusteella, jos ennenaikaista takaisinmaksua ei tapahdu (katso jäljempänä taulukko 2, jossa on esitetty vähimmäisriski yhteisön talousarviolle) - tekemällä ennakkoarvio kaikista komission ehdottamista tai neuvoston päättämistä rahoitusjärjestelyistä, jotta voitaisiin arvioida niiden vaikutukset tuleviin talousarvioihin, olettaen että komission ehdotukset hyväksytään (katso taulukko 3, jossa on esitetty vähimmäisriski yhteisön talousarviolle). Jälkimmäisen toimintamallin avulla voidaan määrittää esitettyihin ehdotuksiin liittyvien riskien suuruusluokka. On kuitenkin tehtävä oletuksia maksupäivistä, takaisinmaksua koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka esitetään yksityiskohtaisesti liitteessä, sekä korkokannasta [1] ja vaihtokursseista [2]. [1] EIP:n lainojen keskimääräisen korkoprosentin oletetaan olevan 8. Varainhankinnan ja luotonannon keskimääräisen korkoprosentin oletetaan olevan 4,4. Uusiin rahoitusjärjestelyihin on sovellettu 4,89 prosentin korkokantaa taulukossa 3. [2] Muissa valuutoissa kuin euroissa oleviin lainoihin sovelletaan 30.6.2001 voimassa olleita valuuttakursseja. Tulokset esitetään taulukoissa 1-3, joissa riskit arvioidaan erikseen sen mukaan, koskevatko ne yhteisön jäsenvaltioita vai sen ulkopuolisia maita. Taulukoissa mainitut kokonaismäärät kattavat erilaisia riskejä: esimerkiksi makrotaloudellisissa tukitoimissa luotot kohdistuvat yhteen maahan ja yhteisön uudessa rahoitusvälineessä (NCI) tai EIP:n toimissa lainanottajien takaamiin hankkeisiin. Seuraavassa analyysissä eritellään kokonaisriski, jäsenvaltioiden lainoihin liittyvä riski ja yhteisön ulkopuolisten maiden lainoihin liittyvä riski. 3.1. Lainakanta 30.6.2001 Tilanne kuvataan taulukossa 1. Kokonaisriski 30.6.2001 oli 15 041 miljoonaa euroa, kun se 31.12.2000 oli 13 808 miljoonaa euroa, eli kasvua oli 8,9 prosenttia [3]. [3] Osa viimeisten kuuden kuukauden aikaisesta muutoksesta johtuu muissa valuutoissa kuin euroissa olevien lainojen valuuttakurssieroista. Seuraavassa taulukossa esitetään rahoitusjärjestelyt, jotka ovat vaikuttaneet lainakannan kehitykseen edellisen kertomuksen jälkeen. >TAULUKON PAIKKA> Jäsenvaltioiden rahoitusjärjestelyihin liittyvä lainakanta 30.6.2001 oli 127 miljoonaa euroa, mikä on 4,5 prosenttia vähemmän kuin 31.12.2000. Yhteisön ulkopuolisten maiden lainakanta 30.6.2001 oli 14 914 miljoonaa euroa, mikä on 9 prosenttia enemmän kuin 31.12.2000. 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 30.6.2001 mennessä nostetut lainat Tilanne kuvataan taulukossa 2. Vuoden 2001 jälkipuoliskolla kokonaisriski on 1 050 miljoonaa euroa. - Jäsenvaltioiden lainoja koskeva riski on 81 miljoonaa euroa. - Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskeva riski on 969 miljoonaa euroa. Riski yhteisön ulkopuolisten maiden osalta on keskimäärin 1 390 miljoonaa euroa vuosina 2001-2009. 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit Tilanne kuvataan taulukossa 3 Tämä riski on 1 598 miljoonaa euroa vuonna 2001. Vuodesta 2002 riski kasvaa niin, että se on 4 662 miljoonaa euroa vuonna 2009. - Jäsenvaltioiden lainoja koskeva enimmäisriski kehittyy taulukon 2 mukaisesti. - Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskevat riski on 1 508 miljoonaa euroa vuonna 2001. Vuodesta 2002 riski kasvaa niin, että se on 4 662 miljoonaa euroa vuonna 2009 >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 4. Talousarviotakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista Komissio käyttää yhteisön kassavaroja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen (EY, Euratom) N:o 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tällä menettelyllä vältetään komission maksujen myöhästyminen ja siitä aiheutuvat varainhankinnan kustannukset silloin, kun velallisen maksu myöhästyy. 4.2. Maksaminen takuurahastosta Lokakuun 31 päivänä 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) 2728/94 säädetään takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille. Kun yhteisön myöntämän lainansaajan erääntyvät maksut myöhästyvät, takuurahastoa voidaan vaatia kattamaan maksuhäiriön kolmen kuukauden kuluessa erääntymispäivästä. Jos yhteisön talousarviosta taattu EIP:n myöntämä laina jää maksamatta, yhteisön on toimittava kolmen kuukauden kuluessa saatuaan EIP:n kirjeen, jossa takausta vaaditaan maksettavaksi. Komissio valtuuttaa silloin EIP:n nostamaan maksamatonta lainaa vastaavan osuuden takuurahastosta. Viivästyskorkokassa varojen käyttöönsaattamispäivän ja rahaston suorituspäivän väliseltä ajalta nostetaan takuurahastosta palautettavaksi kassavaroihin. Viimeisten kuuden kuukauden aikana rahasto on maksanut takauksia seuraavien velallismaiden osalta: euroa >TAULUKON PAIKKA> 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 30.6.2001 [4] [4] Tadzikistanin maksamatta olevat erääntyneet velat 1 250 miljoonan euron lainasta, jonka Euroopan yhteisö myönsi entiselle Neuvostoliitolle ja sen tasavalloille, sekä maksamatta olevat erääntyneet velat EIP:n lainasta, joka myönnettiin entiselle Jugoslavialle Välimeren alueen maita koskevien pöytäkirjojen perusteella. Talousarvion kattamat laiminlyödyt maksut ovat mukana luvuissa. Yhteisön ulkopuolisten maiden maksamatta olevat erääntyneet velat euroa >TAULUKON PAIKKA> 1) Maksamatta olevien lainojen jakautuminen entisen Jugoslavian tasavaltojen kesken esitetään suuntaa-antavasti. 2) EIP:n lainatoimenpiteitä koskevien takuumaksujen määrät sisältävät määräpäivään mennessä maksamattomat määrät ja yhteisön takauksen voimassaoloajalta kertyneet viivästyskorot. 3) Kirjapitoon viedyt viivästyskorot yhteisön takuun käyttöönottopäivän ja kertomuksen antamisen välisenä aikana. Entisen Jugoslavien tasavaltojen osalta ilmoitettu määrä on kokonaismäärä. 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi Takuurahasto- ja takuuvarausmekanismi rajoittaa käytännössä yhteisön laina- tai takauskapasiteettia yhteisön ulkopuolisille maille, sillä rahoitusnäkymissä takuuvaraukseen sisältyvä määrä [5] rajoittaa rahaston täydentämiseksi uuden lainapäätöksen yhteydessä käytettävissä olevia määrärahoja (tai vuosierää monivuotisten rahoitusjärjestelyjen takuiden osalta). [5] Vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymiin kirjattu määrä on 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Lainakapasiteetti vastaa tiettynä aikana takuuvarauksessa jäljellä olevaa marginaalia. Tämä marginaali on yhtä suuri kuin erotus varauksen ja jo päätettyjen ja valmisteilla olevien rahoitusjärjestelyjen yhteydessä takuurahaston täydentämiseksi tarvittavan arvioidun määrän välillä. Taulukossa 4 esitetään takuurahastomekanismin mukainen arvio yhteisön lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille kaudella 2001-2004. Laskentamenetelmä ja säädösviittaukset esitetään yksityiskohtaisesti tämän kertomuksen liitteessä. Neuvoston tekemien sekä ehdotettujen ja valmisteilla olevien päätösten perusteella (katso taulukko 4) takuuvarauksesta arvioidaan käytettävän 34,82 miljoonaa euroa vuoden 2001 jälkipuoliskolla; tällöin vuoden lopussa olisi käytettävissä 8,02 miljoonaa euroa. Kun otetaan huomioon aiemmin päätettyjä lainoja ja vuotta 2001 varten ehdotettuja ja valmisteilla olevia lainoja koskevien rahaston maksujen vaikutus takuuvaraukseen, käytettävissä oleva vuotuinen lainakapasiteetti on seuraava: - 89,10 miljoonaa euroa kokonaisuudessaan yhteisön talousarviosta taattaviin lainoihin, tai - 137,08 miljoonaa euroa 65-prosenttisesti taattaviin lainoihin (neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemän päätöksen N:o 2000/24/EY mukaisesti). Kuten taulukosta 4 ilmenee, takuurahaston varauksia koskevien nykyarvioiden perusteella näyttää siltä, että jäljellä oleva lainakapasiteetti on hyvin rajoitettu vuonna 2001. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen ja lainatakausten kokonaismäärä, johon lisätään erääntyneet, maksamattomat korot, oli 30.6.2001 yhteensä 15 116,73 miljoonaa euroa. miljoonaa euroa // Tilanne 30.6.2001 1. Lainakanta: varainhankinta ja luotonanto // 1 641,00 2. Lainakanta EIP:n osalta // 13 271,00 3. Lainakanta: maksamattomat velat // 60,34 4. Viivästyskorot // 41,50 - Erääntyneet, maksamattomat korot [6] [6] Maksamattomat, erääntyneet korot kuten määritelty takuurahaston perustamisesta annetussa asetuksessa. - // 101,89 YHTEENSÄ // 15 116,73 Takuurahaston varojen ja asetuksessa määritellyn jäljellä olevien pääomasitoumusten määrän suhde on 10,17 prosenttia eli siis suurempi kuin 9 prosentin tavoitesumma, joka mainitaan asetuksessa N:o 1149/99 takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen N:o 2728/94 muuttamisesta. Asetuksessa säädetään, että "jos tavoitesumma ylitetään vuoden lopussa, palautetaan jäännös Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion tulotaulukon erityiseen budjettikohtaan". Vuoden 2001 jälkipuoliskolla talousarvioon palautetaan varainhoitovuoden 2000 päättyessä todettu 165,360 miljoonan euron ylijäämä. 6. Takuurahaston tilanne 30.6.2001 Takuurahastossa oli 30.6.2001 yhteensä 1 540 miljoonaa euroa. Rahasto kehittyi vuoden 2001 alkupuoliskolla seuraavasti: - rahastosta maksettiin uusia maksulaiminlyöntejä 5,1 miljoonaa euroa - Tadzikistan maksoi myöhässä 78,9 miljoonaa euroa maksamatta olevia velkoja - rahaston varojen sijoitustuotot olivat noin 34,3 miljoonaa euroa. Takuurahaston varat voivat varainhoitovuoden 2001 lopussa olla noin 1 898 miljoonaa euroa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: - vuoden 2001 takuuvarauksesta maksetaan 169,1 miljoonaa euroa - rahaston 169,36 miljoonan euron ylijäämä 31.12.2000 palautetaan talousarvioon - rahaston toimia edellyttäviä uusia maksulaiminlyöntejä ei tapahdu huhtikuussa 2001 esitetyn 4,5 miljoonan euron maksukehotuksen lisäksi - Jugoslavian liittotasavalta maksaa myöhässä 204 miljoonaa euroa pääomaa ja maksamattomia korkoja sekä viivästyskorkoja - rahaston varojen sijoitustuotot ovat noin 36,9 miljoonaa euroa. 7. Suhteellinen vakaus Takuurahaston varojen 30.6.2001 (1 540 miljoonaa euroa) ja yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen vuosittaisten enimmäisriskien välinen suhde, joka on esitetty vuodelta 2001 taulukossa 3 (1 508 miljoonaa euroa) on 102 prosenttia. >VIITTAUS KAAVIOON> Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto Ensimmäisessä osassa esitetyt numerotiedot kuvastavat yleisestä talousarviosta katettavien riskien määrällistä puolta. Nämä tiedot on kuitenkin suhteutettava riskin laatuun, joka riippuu lainatoimen lajista ja lainan saajan tilanteesta. Jäljempänä selvitellään niitä viimeaikaisia tapahtumia, jotka voivat vaikuttaa maariskiyhdistelmään. Tässä toisessa osassa esitettävä maariskiarvio sisältää riski-indikaattoreiden taulukon (katso liitteet) kaikkien niiden EU:n ulkopuolisten maiden osalta, jotka ovat saaneet EY:n makrotaloudellista rahoitusapua ja joilla edelleen on velkoja maksettavana EU:lle Tekstissä analysoidaan niitä maita, joista on saatu riskiarvioon vaikuttavaa merkittävää uutta tietoa edellisen, vuoden 2000 viimeiset kuusi kuukautta kattaneen kertomuksen laatimisen jälkeen. Tässä osassa esitettävä arvio koskee vain edellä mainittuja maita lähinnä siksi, että yhteisön rahoitusriskit muualla (erityisesti EIP:n myöntämien lainojen takauksina) ovat vain murto-osa kokonaisrahoitusriskeistä ja ne myös on hajautettu useisiin maihin. 2. Jäsenyyteen valmistautuvat maat 2.1. Bulgaria Vuonna 2000 talouskasvu kiihtyi Bulgariassa 2,4 prosentista 5,8 prosenttiin suotuisan sisäisen ja ulkoisen kehityksen ansiosta. Inflaatio kiihtyi yli 12 prosenttiin, koska energian hinnat olivat korkeat ja sato tuotti pettymyksen. Inflaatio hidastui kuitenkin tuntuvasti vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla (toukokuussa 9,7 prosenttia verrattuna toukokuuhun 2000). Valuuttakatejärjestelmää (DM 1 = BGN 1 tai EUR 1 = BGN 1,96) on tarkastelukaudella jatkettu. Työttömyys on edelleen korkea: se laski hitaasti vuonna 2000, mutta kasvoi jälleen vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla ja oli kesäkuussa 19,5 prosenttia. Nämä työpaikkojen menetykset kuvastavat rakenneuudistuksiin liittynyttä työllisyyden laskua, jota työpaikkojen perustaminen ei ole vielä korvannut, koska liiketoimintaympäristö on ollut epäedullinen eikä työttömien ammattitaito aina vastaa vaatimuksia. Tämän seurauksena osallistumisaste laskee ja pitkäaikaistyöttömyys on edelleen suuri (lähes 60 % kokonaistyöttömyydestä). Bulgarian julkinen talous on pysynyt terveenä. Julkisen talouden alijäämä oli 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000 ja viranomaiset ennustavat sen kasvavan 1,4 prosenttiin vuonna 2001. Valtion velka vähenee nopeasti: vuonna 1997 se oli selvästi yli 100 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta vuoden 2001 lopussa sen odotetaan olevan 69,1 prosenttia. 2.2. Liettua Vuonna 2000 kokonaistuotanto kasvoi 3,3 prosenttia, ja vuoden 2001 alkupuoliskolla sen arvioidaan kasvaneen vuositasolla 5,1 prosenttia. Elpymisen päätekijä on ollut vahva vienti. Kuluttajahintainflaatio on ollut viime aikoina erityisen vaimeaa, koska kotimainen kysyntä on ollut heikkoa ja liti on ollut vahva suhteessa euroon. Vuonna 2000 kuluttajahintaindeksi nousi 1,0 prosenttia edellisestä vuodesta. Vaikka hintojen vapautuminen ja hyödykkeiden maailmanmarkkinahintojen nousu kiihdyttävät hieman inflaatiota, sen uskotaan pysyvän suhteellisen hitaana lähitulevaisuudessa. Kesäkuussa 2001 inflaatio oli vuositasolla 1,5 prosenttia. Virallinen työttömyys kasvoi 3,1 prosenttiyksikköä ja oli vuonna 2000 keskimäärin 11,5 prosenttia. Työttömyys on lisääntynyt edelleen, vaikka vuoden 2001 toisella neljänneksellä havaittiinkin pientä laskua; vuosineljänneksen lopulla työttömyysaste oli 12,4 prosenttia. Julkinen talous kohentui vuonna 2000 huomattavasti marraskuun 1999 "kriisintorjuntaohjelman" toteuttamisen ansiosta. Ohjelma merkitsi tuntuvaa finanssipolitiikan kiristämistä julkisen talouden ja ulkoisen epätasapainon korjaamiseksi. Maaliskuussa 2000 allekirjoitettiin IMF:n kanssa valmiusluottojärjestely, jotta vältettäisiin mahdollinen maksuvalmiuden vaarantuminen. Julkisen talouden vakauttaminen on nyt suurelta osin oikeassa kurssissaan, ja vuonna 2000 alijäämä supistui 2,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Julkisen talouden alijäämäksi vuonna 2001 on ennakoitu 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Viennin kasvun kiihtymisen ja kotimaisen kysynnän heikkouden ansiosta vaihtotaseen alijäämä supistui: vuonna 1999 se oli 11,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuonna 2000 6 prosenttia. Vaihtotaseen alijäämä on supistunut edelleen vuonna 2001 ja oli ensimmäisellä neljänneksellä 5,4 prosenttia suhteessa BKT:hen (5,7 % samalla neljänneksellä vuonna 2000). Ulkomaiset suorat sijoitukset eivät ole talouskasvun hidastumisesta juurikaan kärsineet, ja niiden avulla on rahoitettu osa vaihtotaseen alijäämästä. Rakenneuudistuksissa edistyttiin vuonna 2000. Yksityistäminen jatkui tyydyttävästi vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla ja uudet konkurssi- ja yrityssaneerauslait annettiin kesäkuussa, mutta eläkeuudistuksen hyväksyminen on viivästynyt. 2.3. Romania Supistuttuaan kolmen vuoden ajan bruttokansantuote kasvoi jo vuonna 2000 hieman, mutta vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla kasvu oli 4,9 prosenttia, kun yksityinen kulutus kasvoi 7,6 prosenttia ja investoinnit 6,7 prosenttia. Vastavalitun hallituksen politiikka oli keskeistä elpymisen voimistamisessa. Varsinkin sosiaalisten tulonsiirtojen kasvu, energian hintojen jäädyttäminen ja julkisten yritysten palkankorotukset lisäsivät kotitalouksien reaalituloja ja kulutusmenoja. Kun niihin lisätään tilapäistekijöitä, kuten viime vuoden kuivuuden vaikutus elintarvikkeiden tuontitarpeeseen, kotimaisen kysynnän kasvu oli tärkeä tekijä vaihtotaseen jyrkässä heikkenemisessä vuoden 2001 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana, jolloin kumulatiivinen alijäämä kasvoi 3,5 prosenttiin suhteessa ennustettuun BKT:hen (kun se oli koko vuonna 2000 yhteensä 3,7 % BKT:stä). Tästä huolimatta Romanian ulkoisista riskeistä ei ole välitöntä huolta. Päin vastoin, useimmat ulkoista haavoittuvuutta osoittavat indikaattorit ovat parantuneet: velanhoito on sujunut suotuisammin, vienti on kasvanut ja kansainvälisiä rahoituslähteitä on jälleen käytettävissä. Kesäkuun loppuun mennessä keskuspankin kokonaisvaranto kasvoi 3,6 miljardiin Yhdysvaltain dollariin, mikä vastaa 3,1 kuukauden tuontia, kun se vuoden 2000 lopulla oli 2,5 miljardia dollaria ja vastasi 2,5 kuukauden tuontia. Kun kansainväliset pääomamarkkinat lisäksi olivat jälleen käytettävissä vuoden 2000 lopulla, Romania pystyi lisäksi laskemaan liikkeeseen 600 miljoonan euron joukkovelkakirjat entistä paremmin ehdoin kesäkuussa 2001, jolloin Standard and Poor's nosti Romanian pitkäaikaisten valuuttaluottojen luottokelpoisuusluokitusta. Kansainvälisessä vertailussa Romanian ulkomaanvelka on edelleen melko pieni, mutta se on kasvanut viime kuukausina nopeasti, mikä viittaa tarpeeseen pysäyttää nykyinen vaihtotaseen heikkeneminen. Banca Agricolan yksityistämistä lukuun ottamatta ei rakenneuudistuksissa ole vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla tapahtunut merkittävää edistystä. Julkisten yritysten palkat nousivat suunniteltua enemmän ja yritysten väliset maksurästit kasvoivat jälleen, yli 7 prosenttiin suhteessa ennustettuun BKT:hen. 3. Länsi-balkan 3.1. Bosnia ja Hertsegovina Marraskuussa 2000 pidettiin parlamenttivaalit, mutta Bosnia ja Hertsegovinan federaation, serbitasavallan ja koko valtion hallitukset muodostettiin vasta maaliskuussa 2001 pitkittyneiden neuvottelujen ja korkean edustajan viraston asiaanpuuttumisen jälkeen. Vaikka nämä viivästykset hidastivat talousuudistusta ja johtivat pitkittyneeseen lainsäädäntötyön pysähtymiseen, uudet hallitukset vaikuttavat uudistushaluisilta ja innokkailta pistämään asioihin jälleen vauhtia. BKT:n kasvu hidastui vuoden 1999 10 prosentista arviolta 5 prosenttiin vuonna 2000, mutta vuonna 2001 sen odotetaan kiihtyvän noin 8 prosenttiin. Työttömyys on edelleen korkea: työttömänä oli 40,1 prosenttia työvoimasta vuonna 2000, ja työttömyysasteen odotetaan pysyvän suunnilleen ennallaan vuonna 2001. Ulkoisen rahoituksen prosenttisuhde BKT:hen vuonna 2000 (44 %) merkitsi, että talous oli edelleen hyvin riippuvainen ulkomaisesta avusta - pääasiassa rahansiirroista ja lainoista - mikä epäilemättä kiihdytti BKT:n kasvua. Vuotta 2001 koskevissa alustavissa arvioissa ulkomaisen rahoituksen odotetaan kuitenkin vähenevän jyrkästi, 23 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Valuuttakatejärjestelmä, jossa Konvertible Marka (KM) on kiinnitetty Saksan markkaan suhteessa 1:1, on auttanut inflaatiopaineiden lievittämisessä: keskimääräinen inflaatio oli koko maassa 5,5 prosenttia vuonna 2000, joskin yhteisöjen välillä oli huomattava ero (federaatiossa inflaatio oli 2 %, serbitasavallassa 14,5 %). Keskimääräisen inflaation ei odoteta muuttuvan vuonna 2001. Julkisen talouden kurin lipsuminen ja menojen puutteellinen hillintä ovat edelleenkin makrotalousriskin suurin syy, mikä todettiin äskettäin yhteisöjen julkisen talouden erityistilintarkastuksesta, jonka korkean edustajan toimisto ja ETYJ toteuttivat. Julkisen talouden menot ovat edelleen hyvin suuret, noin 56 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000, ja niiden odotetaan pysyvän samalla tasolla vuonna 2001. Viennin vuonna 2000 (osittain Jugoslavian markkinoiden uudelleenavautumisen vuoksi) alkanut elpyminen ja tuonnin supistuminen (joka johtui pääasiassa jälleenrakennukseen suuntautuvan avustusrahoituksen vähenemisestä) jatkuivat vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla. Siten vaihtotaseen alijäämä (ilman rahansiirtoja) kaventunee 20,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2001, kun se vuonna 2000 oli 22,2 prosenttia. Ulkomainen velka pysyy suurena (vaikka suuntaus onkin laskeva) osittain entiseltä Jugoslavian sosialistiselta liittotasavallalta periytyneen velkataakan vuoksi. Velanhoitokustannusten suhde vientiin on kuitenkin suhteellisen alhainen, mikä kuvastaa sitä, että suuri osa lainoista on saatu hyvin edullisin ehdoin ja velanhoidolle on sovittu uudet aikataulut Lontoon ja Pariisin klubin kanssa. Vuonna 2000 ja vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla Bosnia ja Hertsegovina täytti edelleen velanhoitovelvoitteensa. Toukokuussa 2001 IMF sai päätökseen toukokuussa 1998 allekirjoitetun valmiusjärjestelyn lopulliset tarkastukset. Neuvotteluja uudesta valmiusjärjestelystä käydään Bosnia ja Hertsegovinan viranomaisten kanssa ja ne saataneen päätökseen ennen vuoden loppua. Vaikka ulkomainen velka onkin pienenemään päin, viimeaikainen makrotalouden kehitys on voinut kasvattaa Bosnia ja Hertsegovinan maariskiä. Mikään riskiluokituslaitos ei kuitenkaan esitä sitä koskevia riski-indikaattoreita. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin siirtymätalousmaiden indikaattoreilla, jotka kuvastavat uudistuksen edistymistä Keski- ja Itä-Euroopan maissa, BiH sijoittui vuonna 2000 asteikon loppupäähän. Epäsuotuisa liiketoimintaympäristö selittää myös, miksi BiH houkuttelee niin vähän kovin tarpeellisia ulkomaisia sijoituksia, joiden osalta sen tilanne on Keski- ja Itä-Euroopan maiden heikoimpia. 3.2. Entinen Jugoslavian Tasavalta Makedonia (EJTM) EJTM:lle myönnetyistä lainoista yhteisön talousarviolle aiheutuva riski kasvoi vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla, kun yhteenotot albaanikapinallisten ja turvallisuusjoukkojen välillä puhkesivat ja talouden tila ja rahoitustilanne heikkenivät. Kokonaistuotannon arvioidaan vuoden ensimmäisellä neljänneksellä supistuneen vuositasolla 3,8 prosenttia. Useat kotimaiset ja ulkomaiset investoinnit keskeytettiin, mikä pienensi kotimaista kokonaiskysyntää. Jonkinlainen makrotalouden vakaus kuitenkin säilyi. KHI-inflaatio pysyi vuositasolla noin 4 prosenttina, ja keskuspankki onnistui yleisesti ottaen säilyttämään valuutan arvon vakaana suhteessa Saksan markkaan (euroon). Keskuspankki teki useita interventioita, ja virallinen varanto, joka oli kasvanut vuoden vaihteessa erityisesti siksi, että televiestintäyhtiön osakkeiden myynnistä ulkomaiselle sijoittajalle saatiin huomattavat ulkomaiset valuuttatulot, pysyi tyydyttävällä tasolla ja selvästi suositettua vähimmäismäärää, kolmen kuukauden tuontia, suurempana. Koska rajanylityspaikat suljettiin ja maan tilanteesta vallitsi yleinen epävarmuus, ulkomaankauppa keskeytyi. Vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla tuonti supistui voimakkaammin kuin vienti, joten kauppataseen alijäämä pieneni. Poliittiset, rahoitukselliset ja taloudelliset suhteet EU:hun, joka on edelleen suurin kauppakumppani, vahvistuivat huhtikuussa, jolloin allekirjoitettiin vakautus- ja assosiaatiosopimus, joka vähitellen johtaa vapaakauppa-alueen syntyyn EJTM:n ja EU:n kesken. Ulkoinen velka suhteessa BKT:hen on kasvanut viime vuosina huomattavasti ennen kaikkea valuuttakurssien kehityksen vuoksi (huomattava osa ulkomaanvelasta on Yhdysvaltain dollareina). Velan suhteessa BKT:hen odotetaan edelleen kasvavan hieman vuonna 2001, ja viennin väheneminen voi aiheuttaa velanhoitosuhteen kasvun nykytasostaan, joka on noin 13 prosenttia viennistä. Heikentynyt talous- ja rahoitustilanne johtaa todennäköisesti siihen, että IMF:n kanssa sovittua talousohjelmaa on muutettava. Viranomaiset eivät ole pystyneet täyttämään kaikkia ohjelman makrotalouskriteerejä eivätkä rakenneuudistusta koskevia vaatimuksia EFF/PRGF-ohjelman ensimmäisen vuoden aikana. 4. Uudet itsenäiset valtiot 4.1. Armenia Bruttokansantuotteen kasvu pysähtyi vuoden 2000 alkukuukausina, mutta jatkui jälleen vuoden mittaan. Vuonna 2000 BKT:n kokonaiskasvu oli 6 prosenttia, ja tämä myönteinen suuntaus jatkui vuoden 2001 alkukuukausina. Julkisen talouden tulot jäivät vuonna 2000 edelleen alle ennakoidun tason, mikä johti menojen leikkaukseen ja maksuviivästysten nopean kasvuun (yli 5 prosenttiin suhteessa BKT:hen). Julkisen talouden alijäämä oli 4,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, suunnilleen sama kuin vuonna 1999. Vuoden 2001 ensimmäisinä kuukausina nähtiin kuitenkin ensimmäiset merkit siitä, että verohallinnon uudistaminen alkoi kantaa hedelmää, kun julkisen talouden tulot kasvoivat huomattavasti. Inflaatio pysähtyi vuonna 2000, jolloin kuluttajahinnat nousivat vain 0,4 prosenttia, vaikka energian hinnat nousivat tuntuvasti. Inflaatio kiihtyi kuitenkin uudelleen vuonna 2001, noin 5 prosentin vuositasoon. Armenian valuutta heikkeni nimellisesti noin 6 prosenttia suhteessa Yhdysvaltain dollariin vuoden 2000 aikana, mutta on vakautunut myöhemmin. Vuonna 2000 kauppavaihto kasvoi 13 prosenttia (vuodesta 1999) ja oli 740 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Vienti kasvoi 25 prosenttia ja tuonti 9,6 prosenttia. Kauppa- ja vaihtotaseen alijäämien odotetaan pysyvän hyvin suurina (yli 15 prosenttina suhteessa BKT:hen) lähivuosina, niin kauan kuin Vuoristo-Karabahin ratkaisemattoman konfliktin aiheuttama kauppasaarto pysyy voimassa. Ulkomaisten suorien sijoitusten kokonaismäärä kasvoi huomattavasti vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla, mikä kuvastaa jo maassa olevien ulkomaisten sijoittajien suuria sijoituksia ja Venäjältä tulevien sijoitusten elpymistä. Bruttomääräinen valuuttavaranto vastasi vuoden 2000 lopulla 3,5 kuukauden tuontia. Ulkomaista velkaa oli vuoden 2000 lopussa 858,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 44,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, eikä se ole muuttunut merkittävästi vuonna 2001. Ulkomainen velkataakka on raskas, kun velkakantaa ja hoitomenoja verrataan vientiin, mutta maahan uskotaan tehtävän merkittäviä rahansiirtoja ja sijoituksia ulkomailta. Velka on kohtuullinen, kun velkakantaa ja velanhoitomenoja verrataan julkisen talouden tuloihin. 4.2. Valko-Venäjä Presidentti Lukashenkon tultua valituksi uudelleen syyskuun vaaleissa talous- ja finanssipolitiikassa ei odoteta suuria muutoksia. Lukashenkon itsevaltainen johtamistapa ja haluttomuus vapauttaa taloutta ovat vaikeuttaneet suhteita kansainvälisiin rahoituslaitoksiin ja rahoittajamaihin. IMF on syyskuun lopussa päättyneen erityisseurantaohjelmansa yhteydessä esittänyt viime kuukausina myönteisiä näkemyksiä Valko-Venäjän valuuttakurssin vakaudesta ja inflaation pysähtymisestä mutta toisaalta ilmaissut huolestumista vaihtokaupan jatkumisesta, varastojen kasvusta ja hallituksen liiallisesta puuttumisesta teollisuuteen. Vaikka Valko-Venäjän hallinto toivoo seurantaohjelman raivaavan tietä monenväliselle rahoitukselle, tämä vaikuttaa epätodennäköiseltä niin kauan kuin hallitus vastustaa paineita talouden rakenneuudistuksen käynnistämiseen. Kokonaistuotanto kasvoi vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla 3 prosenttia. Kasvua edistivät Valko-Venäjän teollisuustuotteiden ulkomaisen kysynnän jatkuminen ja reaalitulojen edelleen voimakas kasvu. Investoinnit kiinteään pääomaan supistuivat kuitenkin edelleen jyrkästi. Kuukausi-inflaatio on vuositasolla hyvin hidas, ja valuutan nimellisarvon heikkeneminen on hidastunut. Tuontimenojen pieneneminen edellisestä vuodesta, mikä on koskenut erityisesti tuontia muualta kuin entisen Neuvostoliiton maista, on kompensoinut reilusti vientitulojen kasvun hitauden, jota on ilmennyt vuoden 2001 alkupuoliskolla, ja kauppatase on ylijäämäinen. Vaihtotase oli ylijäämäinen ensimmäisellä vuosineljänneksellä, kuten sitä edeltäneelläkin neljänneksellä (vaihtotase oli ylijäämäinen ensimmäistä kertaa kahtena vuosineljänneksenä peräkkäin). Ulkomainen velka vähenee edelleen, mikä johtuu siitä, että ulkoista rahoitusta on käytettävissä vain hyvin rajoitetusti. 4.3. Georgia Georgian makrotalouden tila heikkeni vuonna 2000, kun BKT:n kasvu hidastui tuntuvasti 1,9 prosenttiin vuositasolla, mikä on hitain kasvu vuoden 1995 jälkeen. Tämä johtui pahasta kuivuudesta, joka aiheutti maataloustuotannon merkittävän supistumisen. Vuonna 2001 BKT:n kasvun odotetaan piristyvän hieman. Vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana julkisen talouden tulot olivat jälleen tavoitetta pienemmät, mikä johtui pääasiassa heikosta hallinnosta, korruptiosta ja tulojen (erityisesti tullien) keruun vaikeudesta tässä jaetussa maassa, jossa myös harmaa talous on merkittävä. Tulojen keruu tehostui kuitenkin vuoden toisella puoliskolla. Vuoden lopulla inflaatio oli 4,6 prosenttia, puolet hitaampi kuin vuoden 1999 lopulla. Inflaatiopaineiden odotetaan kuitenkin kasvavan yleishyödyllisten laitosten hyödykkeiden säänneltyjen hintojen nousun ja vuoden 2000 kuivuudesta johtuvan elintarvikkeiden hintojen nousun vuoksi. Vuoden 2001 alussa larin kurssi oli vakaa, ja 2 laria vastasi noin 1 Yhdysvaltain dollaria. Georgian vaihtotaseen alijäämä vuonna 2000 oli edelleen suuri, 13,7 prosenttia suhteessa BKT:hen (ilman virallisia siirtoja). Ulkomaankauppa kärsi pahan kuivuuden aiheuttamasta maataloustuotannon laskusta. Vuoden 2001 ensimmäisinä kuukausina ulkomaankauppa heikkeni edelleen Turkin (Georgian tärkein vientialue) talouskriisin seurauksena ja Georgian oman voimakkaamman kulutuskysynnän ja investointimenojen kasvun vuoksi. Valuuttavaranto oli huhtikuussa 2000 edelleen pieni (vastaten vähän yli kuukauden tuontia), mutta sen odotetaan kasvavan hieman, 1,5 kuukauden tuontiin, vuoden 2001 loppuun mennessä. Ulkomainen velka oli vuoden 2000 lopulla 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria eli noin 59 prosenttia suhteessa BKT:hen (48 % vuonna 1998), ja sen hoitokustannukset vastasivat noin 25:ttä prosenttia julkisen talouden menoista. Ulkoinen velka on melko suuri, kun velkakantaa ja velanhoitomenoja verrataan vientiin, ja erittäin raskas, kun niitä verrataan julkisen talouden tuloihin. Pariisin klubin kanssa sovittiin maaliskuussa 2001 uusi aikataulu velan takaisinmaksulle. Sopimuksen mukaisesti vuonna 2001 takaisinmaksettavaa määrää pienennettiin 88 miljoonasta 33 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin. 4.4. Moldova Helmikuussa 2001 Moldovan kommunistipuolue sai enemmistön parlamentissa. Aluksi uuden hallituksen ilmeinen aikomus lisätä valtion puuttumista talouteen huononsi suhteita IMF:ään ja muihin rahoittajiin ja sai IMF:n lykkäämään Moldovan köyhyydenvähentämis- ja kasvuohjelmaa toukokuussa 2001. Myöhemmin hallitus ponnisteli kovasti käynnistääkseen uudelleen yhteistyön IMF:n kanssa ja osoitti halukkuutta jatkaa yksityistämistä. Tämän seurauksena IMF:n johtokunnan odotetaan päättävän lainanannon jatkamisesta lokakuussa 2001. Päätös on ratkaisevan tärkeä Moldovan talouden ja julkisen talouden tulevaisuudelle. Komissio aikoo lähettää edustajiaan Moldovaan lokakuussa aloittaman uudelleen neuvottelut makrotaloudellisesta apupaketista, jonka kokonaismäärä on 15 miljoonaa euroa. Talouskasvu on nopeutunut merkittävästi vuonna 2001. Vuoden ensimmäisellä puoliskolla BKT kasvoi vuositasolla 4 prosenttia, kun se vuonna 2000 oli kasvanut 1,9 prosenttia ja vuonna 1999 supistunut 3,4 prosenttia. Kasvun nopeutuminen levisi koko talouteen. Teollisuustuotanto kasvoi vuositasolla 12 prosenttia ja maataloustuotanto, joka viime vuosina on hidastanut talouskasvua, kasvoi 15 prosenttia. Rahan tarjonnan rajoitettu kasvu ja valuutan suhteellinen vakaus vuoden 2001 kuutena ensimmäisenä kuukautena edistivät keskimääräisen kuluttajahintainflaation pysymistä vuodenaikaan nähden hitaana (0,6 %) ja inflaation hidastumista elokuussa vuositasolla alle 9 prosenttiin, hitaimmaksi vuoden 1998 jälkeen. Julkisen talouden alijäämä supistui: vuonna 1999 se oli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuonna 2000 vain 1 prosentti. Tänä vuonna finanssipolitiikkaa on kevennetty hieman, ja alijäämän ennustetaan vuonna 2001 olevan hieman alle 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tuonnin jyrkkä kasvu aiheutti kauppataseen alijäämän kaksinkertaistumisen suhteessa BKT:hen vuonna 2000, erittäin korkeaan 24 prosentin tasoon. Vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla vienti kasvoi vuositasolla noin 30 prosenttia, ja tuonnin kasvu jatkui, joskin hitaampana. Koska viennin kasvu kuitenkin lähti suhteellisen alhaiselta tasolta, kaupan alijäämä kasvoi hieman. Ulkomainen velka oli vuoden 2000 lopussa 120 prosenttia suhteessa BKT:hen. 4.5. Tadzikistan Vuonna 1999 BKT kasvoi 3,7 prosenttia, ja kasvu kiihtyi 8,3 prosenttiin vuonna 2000 ja vuoden 2001 ensimmäisinä kuukausina. Tämä nopea kasvu toteutui, vaikka ankara kuivuus vaikeutti sähköntuotantoa, johti erittäin heikkoon viljasatoon (vain 50 % vuoden 1999 sadosta) ja pysäytti alueellisen kaupan. Vuonna 2000 julkista taloutta pystyttiin vakauttamaan tulojen keruun parannuttua. Vuoden 2001 alussa julkinen talous tuotti perusylijäämää. Inflaatio kiihtyi vuoden 2000 toisella puoliskolla lähinnä liikaa kevennetyn rahapolitiikan ja 30. lokakuuta käyttöön otettuun uuteen valuuttaan liittyneen epävarmuuden sekä energian hintojen korkeuden vuoksi. Inflaatio on kuitenkin hidastunut viime aikoina, ja kuluttajahintojen nousu oli 9 prosenttia vuoden 2001 ensimmäisten viiden kuukauden aikana (vuoden 2000 viimeisellä neljänneksellä nousu oli 17 prosenttia). Vaihtotase heikkeni vuonna 2000, ja sen alijäämä oli 6,4 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kotimainen sähköntuotanto laski kuivuuden vuoksi, minkä vuoksi sähkön huomattava nettotuonti oli tarpeen. Myös öljyn hintojen nousu lisäsi maksutaseeseen kohdistuvaa painetta. Koska pääomantuonti kasvoi erityisesti puuvilla-alalle suoritettujen ennakkomaksujen ansiosta, bruttomääräinen valuuttavaranto kasvoi vuoden 2000 lopulla 87,2 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin, mikä vastasi 2,4 kuukauden tuontia. Vuoden 2001 alkupuolella vaihtotaseen alijäämä oli samaa suuruusluokkaa. Tadzikistanin ulkomainen velka oli vuoden 2000 lopulla 129 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä kasvu johtui kokonaan valuutan arvon laskusta (velkakanta muuttui hyvin vähän). Ulkoinen velka on kohtuullinen, kun velkakanta ja velanhoitomenot suhteutetaan vientiin, mutta erittäin suuri, kun ne suhteutetaan julkisen talouden tuloihin. Velkaongelma on köyhyyden vähentämisen ja kasvustrategian perusrajoite. Tulevina 4-5 vuotena (velan maksuun liittyvä) varojen nettosiirto ulkomaille on peräti 5 prosenttia suhteessa BKT:hen. 4.6. Ukraina Kokonaistuotanto kasvoi 5,8 prosenttia vuonna 2000, joka oli ensimmäinen kasvuvuosi Ukrainan itsenäistymisen jälkeen, ja sen arvioidaan kasvaneen vuositasolla 9,1 prosenttia vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla. Kasvua tukevat niin vienti kuin kotimainen kulutuskin. Talouden toimeliaisuuden vahvistumisesta huolimatta inflaatio on hidastunut. Kuluttajahintaindeksi nousi vain 5,3 prosenttia vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla, kun se vuonna 2000 nousi samana aikana 18,7 prosenttia. Vuoden 2001 lopussa vuosi-inflaation odotetaan olevan noin 14 prosenttia (jyrkkä lasku joulukuusta 2000, jolloin se oli 25,8 prosenttia). Inflaation hidastuminen kuvastaa useita tekijöitä: grivnan vakautta maaliskuusta 2000 lähtien, varovaista finanssipolitiikkaa ja entistä kohtuullisempia öljyn maailmanmarkkinahintoja. Yksityistämistulojen odotetaan vuonna 2001 olevan paljon budjetoitua pienemmät, mikä vaikuttaa julkiseen talouteen. Tämän korvaamiseksi hallitus on sopinut IMF:n kanssa, että se pienentää julkisen talouden alijäämätavoitetta (ilman yksityistämistuloja) alkuperäisen talousarvion mukaisesta 3 prosentista suhteessa BKT:hen 1,75 prosenttiin BKT:stä. Tähän on tarkoitus päästä menojen leikkauksilla ja veronkannon myönteisellä kehityksellä, joka johtuu odotettua vahvemmasta talouden toimeliaisuudesta, jonka pitäisi korvata parlamentin vuoden 2001 alussa myöntämän verorästien anteeksiannosta johtuva tuloken väheneminen. Edistyminen rakenneuudistuksissa hidastui tuntuvasti vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla, mikä kuvasti osittain sitä poliittista umpikujaa, joka liittyi pääministeri Jusenkon luopumiseen tehtävistään toukokuussa 2001. Joitakin lupaavia askelia on kuitenkin otettu, kuten Banka Ukrainan (maksukyvytön valtion omistama pankki) pankkitoimintaluvan peruuttaminen ja maksujen keräämisen tehostuminen energia-alalla. Vaihtotaseen ylijäämän ennustetaan supistuvan 4,7 prosentista suhteessa BKT:hen (2000) noin 2 prosenttiin vuonna 2001. Tämä on osoitus sekä tuonnin nopeammasta kasvusta, joka johtuu kotimaisen kysynnän voimakkuudesta, ja viennin kasvun hidastumisesta vuoden 2000 huippuvauhdistaan, minkä on aiheuttanut ulkomaisen kysynnän väheneminen ja valuutan reaalikurssin nousu. Vaikka vaihtotase on edelleen ylijäämäinen, maksutase on haavoittuva. Venäjän kriisin jälkimainingeissa vuonna 1998 menetettiin mahdollisuudet käyttää kansainvälisiä joukkovelkamarkkinoita, ja ulkomaisten suorien sijoitusten määrä on edelleen ollut pettymys. Tästä johtuen virallinen valuuttavaranto on edelleen pieni (noin 2 mrd. USD, mikä vastasi 5,2 viikon tuontia kesäkuun lopussa 2001), vaikka se on kasvanut hieman maaliskuusta 2000 lähtien. Pariisin klubin kanssa heinäkuussa 2001 sovittu velkojen uusi aikataulu ja IMF:n sekä EFF:n järjestelyn syksyksi 2001 odotettava uudelleenaktivointi tehnevät kuitenkin tietä huomattaville virallisille rahoitusvirroille ja lopulta Ukrainan paluulle kansainvälisille pääomamarkkinoille. Ukrainan ulkoinen velkakanta oli vuoden 2000 lopussa 36 prosenttia suhteessa BKT:hen. 5. Muut eu: imlpîpmoset maat 5.1. Algeria Öljyn ja kaasun korkeat hinnat ovat vaikuttaneet myönteisesti Algerian talouteen ja maariskiin, sillä näiden alojen osuus Algerian viennistä on yli 90 prosenttia ja bruttokansantuotteesta noin 30 prosenttia. Vuonna 2000 vaihtotaseen ylijäämä oli noin 17 prosenttia suhteessa BKT:hen. Nykyisten oletusten perusteella öljyn keskihinta on 20 USD barrelilta, jolloin maksutase pysyy vahvana vuonna 2001 (vaihtotaseen ylijäämäksi ennustetaan 12 % BKT:stä). Virallinen valuuttavaranto vastasi vuoden 2000 lopussa yli yhden vuoden tuontia (11,9 mrd. USD). Suuntaus jatkui vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla ja virallinen varanto kasvoi 15,2 miljardiin dollariin kesäkuun lopussa 2001. Öljyn hinnan korkeus edisti myös julkisen talouden rahoitusaseman paranemista. Öljy- ja kaasutulojen kasvu johti ylijäämään, joka oli lähes 10 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000 (-0,4 % BKT:stä vuonna 1999). Öljyn korkea hinta ei kuitenkaan riittänyt ruokkimaan talouskasvua, joka vuonna 2000 oli vain 2,4 prosenttia suhteessa BKT:hen (3,3 % BKT:stä vuonna 1999). Tämä vaatimaton tulos voidaan selittää erityisesti maatalouden heikolla tuotannolla ja pienellä teollisuustuotannolla, joka supistui edelleen vuoden 2001 ensimmäisellä neljänneksellä. BKT:n kasvuksi vuonna 2001 ennustetaan 3,8 prosenttia. OPECin kiintiöiden pienentämisestä johtuvan öljyn tuotannon supistumisen vaikutusten odotetaan tasoittuvan kysynnän elpymisen ja maataloustuotannon kasvun avulla. Elintarvikkeiden hinnat laskivat vuonna 2000 (keskimäärin 0,8 %), mikä rajoitti kuluttajahintaindeksin nousun 0,3 prosenttiin. Pohjainflaatio (muut kuin elintarvikkeiden hinnat) kiihtyi yli 3 prosenttiin vuoden 2001 ensimmäisellä neljänneksellä. Ulkoisen velan indikaattorit paranivat vuonna 2000 merkittävästi. Keskipitkän ja pitkän ajan ulkomainen velka väheni 28,3 miljardista (59,1 % BKT:stä) Yhdysvaltain dollarista (vuoden 1999 loppu) 25,5 miljardiin dollariin (47,9 % BKT:stä) vuoden 2000 lopulla ja sen ennustetaan vähenevän edelleen 23,3 miljardiin dollariin (40,7 % BKT:stä) vuoden 2001 loppuun mennessä. Velanhoitokustannukset ovat myös laskeneet jyrkästi: vuonna 1999 ne olivat 39,6 prosenttia viennistä, vuonna 2000 20,9 prosenttia viennistä ja vuonna 2001 niiden odotetaan asettuvan 21,6 prosenttiin viennistä. Lyhenteet BKT // Bruttokansantuote DM // Deutsche Mark EFF // Laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility) EIP // Euroopan investointipankki EU // Euroopan Unioni EUR // Euro EY // Euroopan yhteisö FDI // Suorat ulkomaiset sijoitukset (Foreign Direct Investment) IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto (International Monetary Fund) SBA // Valmiusluottojärjestely (Stand-By Arrangement) USD // Yhdysvaltain dollari // Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 Taulukoiden 1-3 tarkoituksena on esittää pääomaan ja korkoihin liittyvien takausten ja vuosittaisten takaisinmaksujen määrä sellaisten varainhankinta- ja luotonantotoimintojen osalta, joiden riski katetaan yhteisön talousarviosta. Luvut esittävät näiden rahoitusjärjestelyjen suurimman mahdollisen riskin yhteisölle, joten niitä ei pidä tulkita siten, että niiden esittämät määrät tosiaankin katettaisiin talousarviosta. Etenkään taulukon 3 osalta ei ole varmaa, että kaikki mainitut toimenpiteet tosiasiassa toteutetaan. 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä määritellään jokaiseen neuvoston päättämään rahoitusjärjestelyyn myönnetyn pääoman enimmäismäärien summana (yläraja). Yhteisön talousarviosta katettavien riskien määrittämiseksi on otettava huomioon seuraavat tekijät, jotka vaikuttavat laskelmiin: - Riskiä lisäävät tekijät: lainojen pääoman enimmäismäärään on lisättävä lainoista perittävä korko, - Riskiä pienentävät tekijät: * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 75 prosenttiin Välimeren alueen maiden kanssa allekirjoitettavien lainojen osalta, * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 70 prosenttiin neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 1997 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 65 prosenttiin neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, * takaisinmaksetut lainat, koska kyseessä ovat maksutaseluottoja lukuun ottamatta (jäsenvaltioille) myönnettyjen luottojen enimmäismäärät eivätkä hyväksytyt, jäljellä olevat luotot, * myönnettyjä määriä ei välttämättä käytetä kokonaan. 1.1.2. Lainakanta (taulukko 1) Kyseessä on lainansaajan nostamista lainoista tiettynä päivämääränä jäljellä oleva, takaisinmaksettava lainapääoma. Toisin kuin edellisessä ryhmässä, tähän eivät sisälly nostamattomat lainat eivätkä nostettujen lainojen takaisinmaksetut osuudet. Se kuvaa tiettynä päivämääränä olemassa olevia lainoja. 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) Määrä saadaan arvioimalla kunakin varainhoitovuotena erääntyvien pääomien ja korkojen määrä. Määrä lasketaan: a) joko ainoastaan nostettujen lainojen osalta (taulukko 2), jolloin takaisinmaksettava pääoma vastaa lainakantaa, b) tai nostettujen lainojen, päätettyjen mutta nostamattomien lainojen ja komission ehdottamien, päätöstä odottavien lainojen osalta (taulukko 3). Tässä tapauksessa takaisinmaksettava pääoma vastaa myönnettyjen lainojen enimmäismäärää, johon on tarvittaessa lisättävä ne komission ehdottamat rahoitustoimenpiteet, joista ei vielä ole tehty päätöstä. 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet taulukkoina Taulukot 5a,5b(1),5b(2) ja 6. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista EIP on itse toimittanut luvut, joita on käytetty taulukon 3 laadinnassa tarvittavien oletusten laskemiseksi ja jotka koskevat EIP:n omista varoistaan yhteisön ulkopuolisille maille myöntämiä lainoja. Arvio lainojen allekirjoittamisesta Allekirjoitettavien lainojen määrä 30.6.2001 oli 204 miljoonaa euroa, ja se jakautuu seuraavasti: Välimeren alueen maat: aiemmat valtuudet (4. Syyriaa koskeva pöytäkirja) // 0 miljoonaa euroa Keski- ja Itä-Euroopan maat (1) // 75 miljoonaa euroa Aasia ja Latinalainen Amerikka (ALA) // 129 miljoonaa euroa Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 0 miljoonaa euroa Bosnia // 0 miljoonaa euroa (1) Loput KIE-maiden allekirjoittamatta olevat 14. huhtikuuta 1997 tehdyn päätöksen mukaiset lainat. Neuvosto päätti 22. joulukuuta 1999 uudistaa EIP:n luotonantovaltuudet (vuosiksi 2000-2007); lainojen allekirjoittamisen alustava aikataulu käy ilmi komission ehdotukseen liitetystä rahoitusselvityksestä. Arvio lainojen nostoista Allekirjoittamatta olevien lainojen nostojen arvioidaan jakautuvan seuraavasti: allekirjoitusvuosi: 0 %, 2. vuosi: 10 %, 3.-5. vuosi: 25 % vuodessa, 6. vuosi: 15 %. Jo allekirjoitetuista lainoista oli 30.6.2001 nostamatta vielä 7 315 miljoonaa euroa. Määrä jakautuu seuraavasti [7]: [7] Oletuksena on, että lainoista nostetaan 25 prosenttia vuodessa neljän vuoden aikana ja että lainat annetaan keskimäärin 15 vuodeksi, joista kolmena maksetaan ainoastaan korkoja. Välimeren alueen maat // 2 816 miljoonaa euroa KIE-maat // 3 195 miljoonaa euroa Aasia ja Latinalainen Amerikka (ALA) // 946 miljoonaa euroa Etelä-Afrikka // 161 miljoonaa euroa Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 97 miljoonaa euroa Bosnia // 100 miljoonaa euroa Myös uusien valtuuksien osalta (vuodet 2000-2007) nostojen arvioidaan jakautuvan edellä mainitulla tavalla. 1.4. Talousarviotakuun maksaminen 1.4.1. Varainhankinta ja lainananto Euroopan yhteisö ottaa rahoitusmarkkinoilta lainaa varainhankinta- ja luotonantotoimintaansa varten siirtääkseen lainan tuoton samoin korko- ja aikaehdoin jäsenvaltioiden (maksutaselainat), yhteisön ulkopuolisten maiden (keskipitkän aikavälin rahoitusapu) tai yritysten (NCI, Euratom) käyttöön. Lainojen takaisinmaksulla on katettava yhteisön liikkeeseen laskemien lainojen erääntyminen. Jos lainansaaja myöhästyy takaisinmaksussa, komission on maksettava ottamansa laina takaisin määräpäivänä omista varoistaan. Jos yhteisön myöntämän lainan saajan maksu viivästyy, budjettitakauksen maksamiseksi tarvittavat varat otetaan käyttöön seuraavilla tavoilla: a) kassavarojen väliaikaisella käytöllä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen (EY, Euratom) N:o 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tämä menetelmä otetaan käyttöön, jotta yhteisö voisi suorittaa lainan takaisinmaksun välittömästi määräpäivänä silloin kun lainansaajan maksu viivästyy. b) jos maksu viivästyy enemmän kuin kolme kuukautta sen erääntymisestä, komissio pyytää takuurahastoa suorittamaan laiminlyödyn maksun. Komission tavoitteena on tällöin saada korvaus kassavaroistaan suorittamilleen maksuille. c) määrärahasiirtomenettelyllä, jonka avulla takauksia koskevaan budjettikohtaan saadaan laiminlyödyn maksun suorittamiseksi tarvittavat määrärahat. Ne otetaan ensisijaisesti takuuvarauksessa käytettävissä olevasta marginaalista. Määrärahasiirtoa käytetään, kun takuurahaston käytettävissä olevat varat eivät riitä, ja siihen tarvitaan budjettivallan käyttäjältä ennakkoon hankittava valtuutus. d) käyttämällä uudelleen määriä, jotka on peritty takaisinmaksun aiemmin laiminlyöneiltä lainanottajilta, joiden puolesta yhteisön talousarviosta on maksettu takauksia. Tämä keino mahdollistaa maksun lyhyen määräajan kuluessa sillä varauksella, että perityt määrärahat ovat käytettävissä. 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset Kolmansille osapuolille annettavissa takauksissa yhteisö on rahoituslaitosten, kuten Euroopan investointipankin (EIP) antamien lainojen takaajana. EIP:n huomatessa, että lainansaaja ei maksa takaisin sovitussa määräajassa sellaista lainaa, jolla on takaus, se kehottaa yhteisöä takaussopimusten mukaisesti maksamaan maksunsa laiminlyöneen velallisen erääntyneet suoritukset. Takaus on maksettava viimeistään kolme kuukautta sen jälkeen kun yhteisö on vastaanottanut EIP:n maksukehotuksen. EIP hoitaa lainaa hyvän pankkitavan vaatimalla huolella, ja se on velvollinen vaatimaan erääntyneitä maksuja sen jälkeen kun takaus on vaadittu maksettavaksi. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annetun asetuksen voimaantulosta lähtien rahaston hallinnosta tehdyssä yhteisön ja EIP:n välisessä sopimuksessa määrätään, että EIP:n vaatiessa takauksen maksamista takaisinmaksun laiminlyönnin vuoksi komissio antaa pankille valtuudet nostaa laiminlyöntejä vastaavat määrät takuurahaston tililtä kolmen kuukauden kuluessa. Jos rahaston varat eivät riitä takauksen maksamiseen, sovelletaan varainhankinta- ja luotonantotoimien takaustoimenpiteille säädettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä. Yhteisön ja EIP:n välillä tehtiin 20. ja 22. tammikuuta 1999 täytäntöönpanoa koskeva sopimus, jolla säädellään EIP:lle myönnettyjen yhteisön takausten maksu- ja takaisinmaksumenettelyjä. 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa määrätään Eurooppa-neuvoston Edinburghin kokouksen päätelmien mukaisesti, että Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon tehdään varaus yhteisön ulkopuolisten maiden lainojen takuita varten. Varauksen tarkoituksena on kattaa takuurahaston rahoitustarpeet ja tarvittaessa ne takausvaatimukset, joiden määrä ylittää rahastossa käytettävissä olevat varat ja jotka voidaan näin rahoittaa talousarviosta. Takuuvarauksen määrä on sama kuin vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymissä, eli 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Varaus oli määrältään 203 miljoonaa euroa vuonna 2000, ja se on määrältään 208 miljoonaa euroa vuonna 2001. Edellytykset varauksen varojen käyttöön ottamiseksi, käyttämiseksi ja rahoittamiseksi määritellään seuraavissa säädöksissä: * neuvoston päätös 94/729/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta * neuvoston asetus (EHTY, EY, Euratom) N:o 2730/94, annettu 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta * neuvoston päätös 94/728/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen omista varoista. 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste Rahastoon suoritettavat määrät lasketaan käyttämällä voimassa olevia takausprosentteja, jotka ovat 65, 70, 75 tai 100 prosenttia: - neuvoston hyväksymiin lainatakauksiin sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainatakuisiin rahoitusselvityksissä esitettyjen allekirjoitettujen laina-arvioiden perusteella (EIP:n lainat, Euratomin lainat), - neuvoston hyväksymiin lainoihin (rahoitusapuna annetut lainat) sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainoihin. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 31 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2728/94 liitteessä, jossa esitetään takuurahastolle suoritettavia maksuja koskevat yksityiskohtaiset säännöt, säädetään, että varainhankinta- ja/tai luotonantotoimenpiteissä tai annettaessa takauksia rahoituslaitoksille osana usealle vuodelle jakautuvaa runkojärjestelmää, jonka tavoite on liiketaloudellinen ja rakenteellinen, maksut rahastoon suoritetaan vuotuisina erinä komission ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä esitettyjen vuosittaisten määrien perusteella, jotka tarvittaessa mukautetaan neuvoston päätöksen perusteella. Yhteisön muiden varainhankinta- tai luotoantotoimenpiteiden osalta (esim. yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen annetut lainat), jotka maksetaan yhdessä tai useammassa erässä, rahastoon suoritettava määrä lasketaan neuvoston päättämien toimien kokonaismäärän perusteella. Takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen liitteessä säädetään, että (usealle vuodelle jakautuvissa toimenpiteissä) toisesta vuodesta alkaen korjataan rahastoon maksettavia määriä edellisen vuoden joulukuun 31. päivänä todetulla edellisen maksun perustana olleen arvion ja saman vuoden kuluessa toteutuneiden allekirjoitettujen lainojen määrän erotuksella. Mahdollinen erotus edelliseen vuoteen maksetaan seuraavana vuonna. Liitteessä säädetään edelleen, että aloittaessaan maksumenettelyn komissio tarkistaa, missä määrin aiemmin rahoitettuja toimenpiteitä on toteutettu ja jos sitoumusten alun perin vahvistettuja määräaikoja ei ole noudatettu, ehdottaa, että tämä otetaan huomioon laskettaessa ensimmäistä seuraavan varainhoitovuoden alussa suoritettavaa maksua jo vireillä olevan toiminnan osalta. Vuoden 2000 jälkipuoliskolla budjettivallan käyttäjä hyväksyi kaksi määrärahasiirtoa: - määrärahasiirron 69/2000, jonka tarkoituksena oli suorittaa takuurahaston osuus yhteisön ulkopuolisille maille myönnetyistä makrotalouslainoista (Tadzikistan, Moldova) sekä suorittaa vuotuista erää vastaava maksu, siten kuin Kroatiassa toteutettuihin hankkeisiin myönnettyjen EIP-lainojen rahoitusselvityksessä edellytetään - määrärahasiirron 74/2000, jonka tarkoituksena oli suorittaa vuotuista erää vastaava maksu, siten kuin yhteisön ja Turkin välisen tulliliiton vahvistamiseen ja tehostamiseen myönnettyjen EIP-lainojen rahoitusselvityksessä edellytetään. 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osittaisen takuun tapauksessa EIP:n lainoissa, joissa takaus on 75 prosenttia lainan kokonaismäärästä, varat rahastoon suoritetaan 75 prosentin perusteella hyväksyttyjen toimenpiteiden kokonaismäärästä. Neuvoston 14. huhtikuuta 1997, 19. toukokuuta 1998 ja 14. joulukuuta 1998 myöntämien EIP:n lainojen takuun enimmäismäärä on 70 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 70 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. Neuvoston 29. marraskuuta 1999 ja 22. joulukuuta 1999 myöntämien EIP:n lainojen takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 65 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät Takuurahastoon suoritettavien maksujen määrät saadaan soveltamalla edellä määritellyin laskentaperustein suoritettavia osuuksia eli 14:ää prosenttia. Takuurahastosta annetun asetuksen 2 ja 4 artiklassa säädetään, että rahastoa rahoitetaan Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta suoritetuilla maksuilla, jotka ovat 14 prosenttia toimenpiteiden pääoma-arvosta kunnes rahasto saavuttaa tavoitesumman. Koska tavoitesumma saavutettiin 31. joulukuuta 1997, komissio on asetusten mukaisesti tehnyt ehdotuksia, joissa suoritettavaa määrää tarkastellaan uudelleen. Nämä ehdotukset esitetään komission takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen 3 artiklan mukaisesti antamassa kokonaiskertomuksessa takuurahaston toiminnasta (KOM(98) 168 lopullinen, 18.3.1998). Toukokuun 25. päivänä 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 1149/99 muutettiin takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annettua asetusta N:o 2728/94. Sen mukaan rahastoon suoritettavan määrän ja tavoitesumman osuus on 9 prosenttia 1. tammikuuta 2000 alkaen. 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali määritetään varauksen ja takuurahaston rahoittamista koskevan budjettikohdan välisen erotuksen perusteella. 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti Jäljellä oleva lainakapasiteetti merkitsee lainoja, jotka vastaavat varauksessa jäljellä olevaa lainamarginaalia, voimassa olevat takausprosentit huomioon ottaen. 3. Selittävät huomautukset maakohtaisista riski-indikaattoreista (+ taulukot) // // // Vakioalaviitteet // // (1) // Sisältää ainoastaan EY:n ja EIP:n lainat (erääntyneet maksut) KIE-, UIV- ja MED-maille. (2) // Mitä suurempi järjestysnumero on, sitä alhaisempi on maan luottokelpoisuus. Euromoney ei julkaissut sijajärjestystä maaliskuussa 1998. (3) // Maat luokitellaan asteikolla 0-100, jossa 100 tarkoittaa pienintä luottoriskiä. Vaikka maa parantaa riskiluokitustaan, sen sijoitus voi pudota, jos kaikkien luokiteltujen maiden keskimääräinen luokitus paranee. // Lyhenteet ja taulukoissa käytetyt englanninkieliset termit // // S&P // Standard and Poor's // CCFF= // Compensatory and Contingency Financing Facility (kompensoiva ja vararahoitusjärjestely) EFF= // Extended Financing Facility (laajennettu rahoitusjärjestely) SBA = // Stand-By Arrangement (valmiusluottojärjestely) STF= // Systemic Transformation Facility (järjestelmänmuutosjärjestely) Est. = Estimates (arvio) n.a. = Non-applicable (ei saatavissa) prelim = Preliminary (alustava tieto) >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON>