/* KOM/2011/0104 lopull. */ KOMISSION KERTOMUS Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen varainhoitovuodelta 2009 SEK(2011) 262 lopullinen





[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 28.2.2011 KOM(2011) 104 lopullinen KOMISSION KERTOMUS Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen varainhoitovuodelta 2009 SEK(2011) 262 lopullinen SISÄLLYSLUETTELO 1. Kertomuksen tarkoitus 3 2. Vuoden 2009 tarkastuslausuman havainnot 3 2.1 Tilintarkastustuomioistuimen tarkastusmenetelmät 3 2.2 Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen uusi esitystapa 4 2.3 Virheettömät tilit ja maksujen todennäköisimmän virheprosentin laskusuuntaus 4 3. Jäsenvaltioiden toimet 7 4. Jäsenvaltioiden vastaukset kyselylomakkeeseen tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta varainhoitovuodelta 2009 9 4.1 Ylimmät tarkastuselimet 9 4.2 Maatalous ja luonnonvarat 10 4.3 Koheesio 10 5. Päätelmät 12 KOMISSION KERTOMUS Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen varainhoitovuodelta 2009 1. Kertomuksen tarkoitus Euroopan unionin ulkoinen tarkastaja, Euroopan tilintarkastustuomioistuin, jäljempänä ’tilintarkastustuomioistuin’, antaa perussopimuksen[1] sääntöjen mukaisesti vuosikertomuksessaan lausuman tilien luotettavuudesta, jäljempänä ’tarkastuslausuma’. Tarkastuslausuma koskee tilien luotettavuutta ja tilien perustana olevien toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta, ja se annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Varainhoitoasetuksessa säädetään, että komissio antaa heti tilintarkastustuomioistuimen toimitettua vuosikertomuksen asianomaisille jäsenvaltioille tiedoksi tämän kertomuksen sellaiset varojen hallinnointia koskevat osat, joihin nähden jäsenvaltioilla on toimivaltaa asiaan sovellettavan lainsäädännön nojalla. Jäsenvaltioiden on vastattava komissiolle 60 päivän kuluessa, ja komissio toimittaa vastauksista yhteenvedon tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle ennen helmikuun 28. päivää[2]. Kun vuosikertomus oli julkaistu 9. marraskuuta 2010, komissio tiedotti kertomuksesta asianmukaisesti jäsenvaltioille kirjeellä, jossa oli kolme liitettä: kyselylomake kertomuksen kohdista, jotka koskevat jäsenvaltioita (liite I); kyselylomake asianomaista jäsenvaltiota koskevista tarkastushavainnoista (liite II); kyselylomake yleisistä havainnoista, jotka koskevat vuoden 2009 tarkastuslausumassa yhteistä hallinnointia (liite III). Tässä kertomuksessa käsitellään jäsenvaltioiden vastauksia. Sen yhteydessä toimitetaan valmisteluasiakirja, jossa esitetään tiivistelmä havainnoista ja vastauksista liitteiden I ja III kyselyihin. 2. V UODEN 2009 TARKASTUSLAUSUMAN HAVAINNOT 2.1 TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN TARKASTUSMENETELMÄT Tilintarkastustuomioistuimen lähestymistapa ja menetelmät toimien sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseksi perustuvat tapahtumatarkastuksiin ja valvontajärjestelmien vaikuttavuuden arviointiin. Näitä täydennetään analyysillä johdon antamista tiedoista ja muiden tarkastajien todentavalla aineistolla. Tilintarkastustuomioistuin valitsee tapahtumista tilastollisesti edustavan otoksen kustakin toimintalohkoryhmästä ja tarkastaa sen yksityiskohtaisesti. Tilintarkastustuomioistuin luokittelee tarkastustyönsä arvioimiseksi virheet kvantitatiivisesti ilmaistaviksi ja ei-kvantitatiivisesti ilmaistaviksi. Ainoastaan kvantitatiivisesti ilmaistavat virheet lasketaan mukaan virheprosenttiin. Tämän kertomuksen lopussa olevassa taulukossa 1 eritellään kaikki kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevat ja ei-kvantitatiivisesti ilmaistavat virheet, joita tilintarkastustuomioistuin on käyttänyt ekstrapoloinnin ja tarkastustyönsä perustana. Virheet luokitellaan edelleen niiden luonteen perusteella: tukikelpoisuuteen liittyvä virhe (maksu ei täytä tukikelpoisuussääntöjä), tosiasiallisuuteen liittyvä virhe (korvattujen kulujen aiheutumisesta ei saada näyttöä) tai oikeellisuuteen liittyvä virhe (maksu on laskettu virheellisesti). Tilintarkastustuomioistuin tarkastelee myös virheiden suhteellista määrää ilmoittamalla, miten suuri osuus otoksen tapahtumista on sellaisia, joihin liittyy kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevia ja/tai ei-kvantitatiivisesti ilmaistavia virheitä. Virheiden osuus antaa viitteen siitä, miten yleisiä virheet todennäköisesti ovat tietyssä toimintalohkoryhmässä[3]. Tilintarkastustuomioistuin määrittää myös todennäköisimmän virhetason arvioimalla kvantitatiivisesti ilmaistavien virheiden taloudellisen kokonaisvaikutuksen. Todennäköisin virhetaso on luokiteltu kolmeen haarukkaan: alle 2 prosenttia, 2–5 prosenttia ja yli 5 prosenttia. Tilintarkastustuomioistuin arvioi myös valvontajärjestelmiä tarkastelemalla niiden vaikuttavuutta sääntöjenmukaisuuden varmistamisessa. 2.2 Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen uusi esitystapa Vuoden 2009 kertomuksen rakenne poikkeaa aikaisemmasta. Tilintarkastustuomioistuin on sisällyttänyt tarkastuslausumalukuun ja toimintalohkoryhmiä koskeviin lukuihin havainnot, jotka liittyvät sisäisen valvonnan järjestelmiin, johdon antamiin tietoihin sekä talousarvion täytäntöönpanoon. Tarkastuslausumaa koskevaan lukuun sisältyy liite tarkastuksen lähestymistavasta ja tarkastusmenetelmistä. Tämän uuden esitystavan vuoksi lukujen määrä väheni yhdestätoista yhdeksään ja toimintalohkoryhmiä koskevien lukujen numerointi muuttui. 2.3 Virheettömät tilit ja maksujen todennäköisimmän virheprosentin laskusuuntaus Vuoden 2009 tarkastuslausumaan liittyvissä havainnoissa tilintarkastustuomioistuin totesi, että Euroopan unionin tilit tarjoavat oikean ja riittävän kuvan sen taloudellisesta asemasta sekä toimien ja rahavirtojen tuloksista. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin totesi komission parantaneen lopullisen tilinpäätöksen liitetiedoissa antamiaan yksityiskohtaisia tietoja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä ja muista oikaisuista. Vuoden 2009 toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta tilintarkastustuomioistuin totesi, että tulopuolen maksuissa ei ollut olennaisia virheitä ja valvontajärjestelmät olivat vaikuttavia. Myöskään sitoumuksissa ei ollut olennaisia virheitä. Talousarviosta suoritetuissa maksuissa oli kuitenkin edelleen olennaisia virheitä lukuun ottamatta kahta menoalaa (hallintomenot ja talous- ja rahoitusasiat). Valvontajärjestelmistä tilintarkastustuomioistuin toteaa, että kaikissa muissa toimintalohkoryhmissä paitsi tulojen ja hallintomenojen ryhmissä kaikki järjestelmät olivat osittain vaikuttavia. Maatalouden ja luonnonvarojen toimintalohkoryhmän todennäköisin virhetaso on kasvanut vuoteen 2008 verrattuna. Kyseisen luvun todennäköisin virhetaso oli arviolta 2–5 prosenttia, ja suurin osa tilintarkastustuomioistuimen havaitsemista kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevista virheistä oli oikeellisuuteen liittyviä virheitä. Valvontajärjestelmistä IACS[4], joka on toimien sääntöjenmukaisuuden varmistamiseen pääasiallisesti käytetty valvontajärjestelmä, on kyllä hyvin suunniteltu, mutta sen toimivuutta haittasivat syötettyjen tietojen oikeellisuuteen liittyvät puutteet ja järjestelmän tietokannoissa tehtyjen ristiintarkastusten laatu. Koheesiopolitiikan aloja koskevassa luvussa tilintarkastustuomioistuin korosti todennäköisimmän virhetason merkittävää alenemista. Sen arvioitiin olevan yli 5 prosenttia. Yleisin kvantitatiivisesti ilmaistavissa oleva virhetyyppi oli tukikelpoisuuteen liittyvät virheet. Vuosien 2007–2013 täytäntöönpanokautta koskevissa järjestelmissä tilintarkastustuomioistuin havaitsi puutteita, jotka liittyivät hallintoviranomaisten suorittamiin tarkastuksiin ja/tai tarkastusviranomaisten toimittamiin järjestelmätarkastuksiin. Järjestelmät, joilla komissiolle ilmoitettiin vuosien 2000–2006 oikaisuista, olivat myös osittain puutteellisia. Tämän vuoksi tilintarkastustuomioistuin arvioi valvontajärjestelmät osittain vaikuttaviksi. Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään tiivistelmä tilintarkastustuomioistuimen havaintoihin sisältyvistä tiedoista toimintalohkoryhmittäin[5]. [pic] 3. JÄSENVALTIOIDEN TOIMET Kuten alussa on mainittu, komissio toimitti jokaiselle jäsenvaltiolle kirjeensä ohessa kolme liitettä: kyselylomakkeen kertomuksen kohdista, jotka koskevat jäsenvaltioita (liite I); kyselylomakkeen asianomaista jäsenvaltiota koskevista tarkastushavainnoista (liite II); kyselylomakkeen yleisistä havainnoista, jotka koskevat vuoden 2009 tarkastuslausumassa yhteistä hallinnointia (liite III). Jäsenvaltioita pyydettiin liitteissä I ja II ilmoittamaan, mitä toimia ne olivat toteuttaneet mahdollisten virheiden korjaamiseksi, sekä antamaan tiedot näiden toimien aikataulusta, sisällöstä ja odotettavissa olevista tuloksista. Jäsenvaltioiden vastaukset liitteen I kyselyyn olivat yleensä laajoja[6]. Vaikka tilintarkastustuomioistuin toi esiin kaikkiin toimintalohkoihin liittyviä kohtia, jäsenvaltioiden vastaukset koskivat pääasiassa tulojen, maatalouden ja luonnonvarojen sekä koheesiopolitiikan alojen toimintalohkoihin liittyviä kohtia. Tulojen toimintalohkon osalta tilintarkastustuomioistuin esimerkiksi käsitteli Kreikan julkisen talouden alijäämää ja velkatilastoja ja kyseenalaisti Kreikan makrotalouden ja kansantalouden tilinpidon tilastojen laadun[7]. Kreikan vastauksessa korostettiin, että tehokkaita toimenpiteitä oli toteutettu, sekä todettiin seuraavaa: ”Kansantalouden tilinpidon laadun parantamiseksi ohjausryhmä sopi lokakuussa 2010 tilastoinnin yhteisen toimintasuunnitelman saattamisesta ajan tasalle siten, että vuonna 2011 keskitytään toimiin, joilla pyritään parantamaan sektoritilien, kotitalouksien säästöjä koskevan tilinpidon, neljännesvuositilinpidon ja määrä- ja hintamittausten laatua, sekä kansantalouden tilinpidon tarkistamiseen.” [8] Maatalouden ja luonnonvarojen toimintalohkoryhmässä korostui myös tilintarkastustuomioistuimen tarkastustyö, jonka kohteena oli järjestelmien vaikuttavuus, sekä se, että maatalouden pääosaston pääjohtajan toimintakertomuksessa vuodelta 2009 esitetään varauma, joka koskee yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän piiriin kuuluvia menoja Bulgariassa ja Romaniassa[9]. Kummatkin valtiot vastasivat selkeästi, että tehokkaita toimia on toteutettu ja on vireillä. Bulgaria totesi seuraavaa: ”Suoria tukia varten hyväksyttiin vuonna 2009 konsolidoitu toimintasuunnitelma yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän toimivuuden parantamiseksi. Bulgaria on siitä lähtien pyrkinyt toteuttamaan suunnitelmassa esitettyjä suosituksia ja toimenpiteitä. Komissiolle toimitetaan kolmen kuukauden välein tarkat selonteot konsolidoidun suunnitelman toteutuksen edistymisestä. ”[10] : Romanian mukaan ”viraston johtaja kiinnitti erityistä huomiota varainhoitovuoteen 2010 ja varmisti, että yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän toimivuuden parantamiseksi toteutettiin tehokkaita toimenpiteitä. Todentamisviranomaisen vuoden 2009 kertomuksessa esittämien varaumien suhteen APIA[11] on saavuttanut merkittävää edistystä yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää koskevassa toimintasuunnitelmassa esitettyjen toimenpiteiden toteuttamisessa ja todentamisviranomaisen suositusten täytäntöönpanossa.” [12] Useimmat jäsenvaltiot antoivat tarkkoja vastauksia liitteen II kyselyyn niitä koskevista tarkastushavainnoista. Nämä havainnot liittyivät pääasiassa maatalouden ja luonnonvarojen sekä koheesiopolitiikan alojen toimintalohkoryhmiin, ja tilintarkastustuomioistuin oli toimittanut ne aiemmin jäsenvaltioille alustavina tarkastushavaintoina. Alustavat tarkastushavainnot ovat havaintoja, joita tilintarkastustuomioistuin on tehnyt tarkastuksen kuluessa ja jotka toimitetaan tarkastuskohteelle. Jäsenvaltioiden vastauksissaan toimittamia tietoja voidaankin pitää jatkotoimina toimenpiteille, joita ne ovat toteuttaneet saatuaan alustavat tarkastushavainnot. Vuoden 2009 tarkastuslausumaa varten tarkastettiin yhteensä 24 jäsenvaltiota. Jäsenvaltioita, joista tehtiin paljon havaintoja (yli kymmenen), olivat muun muassa Espanja, Kreikka, Ranska ja Saksa. Alle viidellä havainnolla pääsivät muun muassa Alankomaat ja Tanska. Jäsenvaltiot yleisesti ottaen hyväksyivät kvantitatiivisesti ilmaistavia virheitä koskevat havainnot ja ilmoittivat tehneensä tarvittavat korjaukset. Yli 50 prosentissa jäsenvaltioiden vastauksista havaintoihin todettiin, että toimenpiteitä oli jo toteutettu tai niitä oltiin toteuttamassa. Esimerkiksi Portugali antoi kattavat vastaukset kaikkiin havaintoihin. Suurin osa havainnoista koski vakavia kvantitatiivisesti ilmaistavia virheitä, ja Portugali ilmoitti tehneensä kaikissa tapauksissa tarvittavat maksujen mukautukset tai oikaisut. Useimmissa tapauksissa, joissa toimia ei ollut toteutettu, toimitettiin perustelut ja niitä tukevat asiakirjat. Näin toimi esimerkiksi Espanja, joka toteutti toimia havaintojen perusteella noin 50 prosentissa tapauksista. Havainnot koskivat pääasiassa maataloutta ja luonnonvaroja. Toimenpiteisiin ei ryhdytty 18 havainnon osalta, mikä johtui osittain siitä, että Espanja odotti vielä lisätietoja komissiolta, ja osittain havainnon luonnetta tai vakavuutta koskevasta erimielisyydestä. Vastauksiin oli liitetty niitä tukevat asiakirjat. Vastaava tilanne oli myös Kyproksella. Se vastasi kaikkiin tilintarkastustuomioistuimen 14 havaintoon, jotka kaikki liittyivät maatalouden ja luonnonvarojen toimintalohkoryhmän järjestelmätarkastuksiin. Toimia toteutettiin 11 havainnon osalta, ja kolmessa tapauksessa, joista Kypros oli eri mieltä, toimitettiin perustelut. 4. Jäsenvaltioiden vastaukset kyselylomakkeeseen tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta varainhoitovuodelta 2009 4.1 Ylimmät tarkastuselimet Tietoja, joita jäsenvaltiot toimittivat vastauksena tilintarkastustuomioistuimen havaintoihin, täydennetään jäsenvaltioiden vastauksissa kyselylomakkeeseen vuoden 2009 tarkastuslausuman pääkohdista. Vuoden 2009 kertomukseen liittyneet kysymykset osoitettiin vuoden 2008 kysymysten tapaan ylimmille tarkastuselimille. Ensimmäinen kysymys koski tilintarkastustuomioistuimen yhtenäisestä tarkastusmallista antamassa lausunnossa 2/2004 määriteltyä yhtenäisen tarkastusmallin periaatetta ja sitä, pitivätkö ylimmät tarkastuselimet sitä hyödyllisenä. Noin puolet jäsenvaltioiden ylimmistä tarkastuselimistä korosti, että periaatteesta voi olla hyötyä. Latvian ylin tarkastuselin totesi, että yhtenäisen tarkastusmallin periaatetta voidaan pitää ” tehokkaana välineenä EU:n varojen hallinnoinnissa, sillä se voi parantaa tarkastusten laatua heikentämättä kyseisten tarkastuselinten riippumattomuutta ”. Ranskan ylin tarkastuselin mainitsi useita seikkoja, jotka puoltavat periaatetta. Näitä olivat muun muassa tarkastusten yhdenmukaistuminen ja kustannussäästöt sekä se, että tarkastusviranomainen saa tarkastuksen tuloksista kokonaisvaltaisemman käsityksen[13]. Suomen ylin tarkastuselin huomautti, että sen tulkinta kansainvälisistä tarkastusstandardeista poikkeaa tilintarkastustuomioistuimen käytännöistä, ja tämän vuoksi ylimmät tarkastuselimet eivät voi suoraan soveltaa toisensa tarkastusten tuloksia vaan mukautuksia tarvitaan.[14] Osa ylimmistä tarkastuselimistä oli kuitenkin huolestunut siitä, että periaate saattaa heikentää tarkastuselinten riippumattomuutta. Selkeänä osoituksena tästä oli Belgian ylimmän tarkastuselimen (ranskankielisen osaston) virallinen ilmoitus siitä, ettei se aio vastata yhteenkään suoraan ylimmille tarkastuselimille osoitettuun kysymykseen. Kyseinen elin perusteli kantaansa sillä, että elimellä on riippumaton asema ulkoisesta tarkastuksesta vastaavana kansallisena elimenä, ja sillä, että kaikilla ylimmillä tarkastuselimillä on valtuudet olla tarkkailijoina tilintarkastustuomioistuimen toimittamissa tarkastuksissa. Jäsenvaltioiden ylimmät tarkastuselimet korostivat yleisesti ottaen varovaisuutta ja huomauttivat, että pyramidin jokaisella tasolla on saatava riittävä varmuus, jotta periaate toimii. Ylimmiltä tarkastuselimiltä kysyttiin myös, mitä olennaisuusrajaa ne sovelsivat. Useimmat vastasivat soveltavansa 0,5–2 prosentin rajaa mahdollisin mukautuksin. Saksa toi esiin, että liittovaltion ylin tarkastuselin ei kyennyt antamaan tietoa siitä, miten eri osavaltioiden tilintarkastustuomioistuimet sovelsivat olennaisuusrajaa[15]. Kolmas ylimmille tarkastuselimille osoitettu kysymys koski komission maksuraporttien käyttöä. Ne ovat olleet jäsenvaltioiden saatavilla vuodesta 2006. Yleisesti ottaen ylimmät tarkastuselimet pitivät komission näissä raporteissa antamia tietoja työlleen hyödyllisinä. 4.2 Maatalous ja luonnonvarat Kyselylomakkeeseen sisältyi myös kysymys yksinkertaistamisesta maaseudun kehittämisen osa-alueella. Yli puolet jäsenvaltioista totesi, että ne kannattivat yksinkertaistamista ja että ne olivat tehneet yksinkertaistamista koskevia aloitteita esimerkiksi kansallisten sääntöjen ja menettelyjen selkeyttämiseksi ja yhdenmukaistamiseksi tai vähentäneet tuensaajien tiedonantovelvoitteita. Monia näistä aloitteista oltiin toteuttamassa. Esimerkiksi Ranska korosti maatalousministeriönsä[16] toteuttamia toimia, joilla yksinkertaistettiin maaseudun kehittämistä koskevia sääntöjä erityisesti sähköisen ilmoituksen[17] avulla. Liettua korosti, että ” yleiseen lainsäädäntöön oli tehty muutoksia, jotta vuosiksi 2007–2013 laaditussa Liettuan maaseudun kehittämisohjelmassa noudatettavia hallinnollisia ja tukien myöntämisen menettelyjä oli voitu yksinkertaistaa ”[18]. Slovenia viitasi monimutkaisiin raportointijärjestelmiin, joita se oli yksinkertaistanut vuodesta 2010 alkaen sekä ” (liian ankaraan) rikkomus- ja seuraamusjärjestelmään ”, jota se oli kehittänyt varmistaakseen, että ” mahdolliset rikkomukset määritellään selkeämmin ja seuraamukset ovat tehokkaampia, varoittavampia ja oikeassa suhteessa rikkomuksen vakavuuteen ”. Jäsenvaltiot toivat myös esiin keskinäistä yhteistyötään ja komission kanssa käynnissä olevaa vuoropuhelua yksinkertaistamisen määrittelystä ja toteuttamisesta. Espanja korosti alueidensa välistä vuoropuhelua sekä osallistumistaan ” yhteisen maatalouspolitiikan yksinkertaistamiseen liittyviin eurooppalaisiin kokouksiin ja foorumeihin ”[19]. 4.3 Koheesio Koheesiopolitiikan aloja koskevassa luvussa tuotiin esiin kolme asiaa: tukikelpoisuusehdot, hankinnat ja tehokkaat hallinnolliset tarkastukset. Tiukempien tukikelpoisuusehtojen osalta jäsenvaltiot korostivat, että asia vaikutti kahdella tasolla: EU:n/kansallisella tasolla sekä ohjelman tasolla. Jotkin jäsenvaltiot olivat sitä mieltä, että tiukempia sääntöjä tarvitaan oikeudellisista syistä. Ranska ja Suomi kiinnittivät huomiota siihen, että ohjelmakautta 2007–2013 koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 56 artiklassa säädetään, että menojen tukikelpoisuutta koskevat säännöt on vahvistettava kansallisella tasolla[20]. Tämän vuoksi Suomi totesi, että ” itse asetuksessa edellytetään, että kansalliset tukikelpoisuussäännöt ovat tarkempia kuin yhteisön tason säännöt. Jäsenvaltioilla oli siis paitsi mahdollisuus asettaa tukikelpoisuusedellytyksiä myös velvollisuus määrittää asetuksessa säädettyjä yhteisön tason vaatimuksia tarkemmat tukikelpoisuusedellytykset.”[21]. Jotkin jäsenvaltiot taas totesivat, että EU:n tason tukikelpoisuussäännöt eivät ole riittäviä ohjelmien kannalta, vaan tarvittaisiin enemmän ohjelmakohtaisia sääntöjä. Puola tiivisti asian toteamalla, että ” yhteisön oikeuden yleiset säännökset on mukautettava toimintaohjelman erityispiirteisiin. Niiden on tämän vuoksi oltava tarkempia, jotta edunsaajalle ei synny väärinkäsityksiä”[22]. Hankintojen osalta lähes kaikki jäsenvaltiot suhtautuivat myönteisesti siihen, että komissio tarjoaisi lisäkoulutusta kansallisten ja alueellisten viranomaisten henkilöstölle sekä edunsaajille. Monet jäsenvaltiot korostivat sääntöjen monimutkaisuutta. Useat jäsenvaltiot katsoivat myös, että komission olisi annettava selkeämmät ohjeet. Jäljempänä olevassa taulukossa 1 esitetään tiivistetysti kysymykset ja jäsenvaltioiden vastaukset hankintoja koskevista säännöistä. [pic] Hallinnollisten tarkastusten tehostamisesta noin puolet jäsenvaltioista katsoo, että tarkempia tukikelpoisuussääntöjä tarvitaan sekä EU:n että kansallisella tasolla. Ne jäsenvaltiot, jotka olivat tästä eri mieltä, yleensä totesivat, että parempiakin ratkaisuja on. Yhdistynyt kuningaskunta totesi, että ”komissio on jo tuntuvasti lujittanut valvojan rooliaan koheesiorahastojen yhteisessä hallinnoinnissa. Jos sitä vielä lisätään, se rajoittaa jäsenvaltioiden toimivaltaa.” Malta totesi, että ” sääntöjen tarkentaminen saattaisi haitata rahastojen hallinnoissa välttämättömiä joustavuutta ja yksinkertaistamista. ” Taulukossa 2 esitetään tiivistelmä hallintoviranomaisten suorittamia tarkastuksia koskevista kysymyksistä ja jäsenvaltioiden vastauksista. [pic] 5. PÄÄTELMÄT Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2009 osoittaa, että kaikkien EU:n varojen hallinnointiin osallistuvien toiminta on parantunut entisestään. On syytä panna merkille, että tilintarkastustuomioistuimen arvion mukaan virheet ovat koko talousarvion tasolla viime vuosina vähentyneet, tilit on jo kolmannen kerran peräkkäin todettu moitteettomiksi ja koheesiopolitiikan alojen virhetaso on laskenut huomattavasti. Selvää kuitenkin on, että parannuksia tarvitaan edelleen etenkin niiden EU:n varojen osalta, joita komissio hallinnoi yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Jäsenvaltioiden vastauksissa suhtauduttiin myönteisesti siihen, että tilintarkastustuomioistuin oli havainnut parannukset, ja etenkin todennäköisimmän virhetason merkittävään alenemiseen koheesiopolitiikan aloilla. Jäsenvaltiot toivoivat kuitenkin vielä tiiviimpää yhteistyötä komission kanssa. Esimerkiksi monimutkaisiin sääntöihin perustuvalla hankintojen alalla pidettiin tärkeänä, että tarjolla on jatkuvasti opastusta ja tukea koulutusohjelmien ja täsmällisten ohjeiden muodossa. Komissio on määrätietoisesti sitoutunut EU:n varainhoidon parantamiseen. Komission tämänhetkisessä ehdotuksessa varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimiseksi on käsitelty sekä tilintarkastustuomioistuimen että jäsenvaltioiden vastauksissa esitettyjä seikkoja. Tämä koskee erityisesti komission ehdotuksia vahvistaa varainhoitoasetuksessa jäsenvaltioiden valvonta- ja tilintarkastusvelvoitteet[23] sekä yksinkertaistaa ja rationalisoida edelleen EU:n varoihin ja ohjelmiin sovellettavia sääntöjä. Näitä kahta sitoumusta pidetään tärkeänä keinona, jolla voidaan merkittävästi parantaa varainkäytön laatua. Komissio kiinnittää samalla huomiota siihen, että ohjelmien rakenteiden ja hallintojärjestelmien yksinkertaistaminen edunsaajan tasolla ei heikennä tehokkaasta valvonnasta saatavaa varmuutta. Komissio keskittyy pitämään yllä moitteettoman varainhoidon alalla saavutettua myönteistä kehitystä. Tämän vuoksi on erityisen tärkeää, että komissio ja jäsenvaltiot tekevät entistä läheisempää yhteistyötä korjatakseen tilintarkastustuomioistuimen havainnoissa esitetyt puutteet. Taulukko I OIKEELLISUUS | TUKIKELPOISUUS | TOSIASIALLISUUS | MUUT SÄÄNNÖSTENMUKAISUUSTEKIJÄT | Jäsenvaltio | AGRI | COH |REV |Yht. | AGRI |COH |REV |Yht. | AGRI |COH |REV |Yht. | AGRI |COH |REV |Yht. | T. AGRI |T. COH |T. REV | | Itävalta |3 |0 |0 |3 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |4 |0 |0 | |Belgia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Bulgaria |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 | |Tšekki |4 |1 |0 |5 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |4 |1 |0 | |Kypros |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Tanska |1 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |1 |0 | |Viro |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |5 |0 |6 |0 | |Suomi |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Ranska |6 |1 |0 |7 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |1 |5 |0 |6 |7 |8 |0 | |Saksa |4 |0 |0 |4 |1 |1 |0 |2 |0 |0 |1 |1 |1 |15 |0 |16 |6 |16 |1 | |Kreikka |3 |0 |0 |3 |1 |1 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |7 |1 |0 |8 |11 |2 |0 | |Unkari |1 |0 |0 |1 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |1 |4 |0 |5 |2 |6 |0 | |Irlanti |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 | |Italia |1 |0 |1 |2 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |0 |5 |8 |0 |1 | |Latvia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Liettua |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |4 |0 |4 |0 |4 |0 | |Luxemburg |1 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |5 |1 |6 |0 | |Malta |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Alankomaat |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |2 |0 |0 | |Puola |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |2 |0 |3 |0 | |Portugali |1 |2 |0 |3 |0 |5 |0 |5 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |2 |7 |0 | |Romania |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |8 |0 |0 |8 |9 |0 |0 | |Slovakia |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |4 |0 |5 |2 |4 |0 | |Slovenia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Espanja |1 |0 |0 |1 |0 |9 |0 |9 |0 |0 |0 |0 |1 |3 |0 |4 |2 |12 |0 | |Ruotsi |0 |2 |0 |2 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |4 |0 | |Yhdistynyt kuningaskunta |6 |0 |0 |6 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 |2 |10 |0 |0 | | YHTEENSÄ | | | | 43 | | | |32 | | | |2 | | | |79 | | | | | [1] EY:n perustamissopimuksen 248 artikla (Lissabonin sopimuksen 287 artikla). [2] EUVL L 390, 31.12.2006. Varainhoitoasetuksen 143 artiklan 6 kohta. [3] Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2009, liite 1.1. [4] Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä. [5] Taulukko on peräisin tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta: Taulukko 1.2., s. 22, Yhteenveto tilien perustana olevien tapahtumien sääntöjenmukaisuuteen liittyvistä havainnoista varainhoitovuodelta 2009. [6] Ks. liitteenä oleva valmisteluasiakirja. [7] Tilintarkastustuomioistuimen kertomus, 2.27 kohta. [8] Valmisteluasiakirja, s. 15. [9] Tilintarkastustuomioistuimen kertomus, 3.68 kohta. [10] Valmisteluasiakirja, s. 50. [11] Agentia de Plati si Interventie Pentru Agricultura [12] Valmisteluasiakirja, s. 51. [13] Valmisteluasiakirja, s. 73. [14] Valmisteluasiakirja, s. 69. [15] Valmisteluasiakirja, s. 75. [16] Ministère de l'Agriculture de l'Alimentation, de la Pêche, de la Ruralité et de l'Aménagement du Territoire [17] Maanviljelijöiden hakemukset käsitellään täysin sähköisesti ilman paperiasiakirjoja. [18] Valmisteluasiakirja, s. 81. [19] Valmisteluasiakirja, s. 94. [20] 56 artiklan 4 kohta: Menojen tukikelpoisuussäännöt säädetään kansallisella tasolla, ottaen huomioon kustakin rahastosta annetussa asetuksessa säädetyt poikkeukset. Niitä sovelletaan kaikkiin toimenpideohjelman osana ilmoitettuihin menoihin. [21] Valmisteluasiakirja, s. 71. [22] Valmisteluasiakirja, s. 88. [23] Kuten määrätään Lissabonin sopimuksen 317 artiklassa.