Viidestoista vuosikertomus yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1997) /* KOM/98/0317 lopull. */



Virallinen lehti nro C 250 , 10/08/1998 s. 0001



VIIDESTOISTA VUOSIKERTOMUS yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta - 1997 - (98/C 250/01) KOM(1998) 317 lopull. (Komission esittämä 27 päivänä toukokuuta 1998) SISÄLLYS Sivu ESIPUHE .......... 8 ALUE ILMAN SISÄRAJOJA 1. Johdanto .......... 12 2. Tilanne eri aloilla .......... 14 2.1. Fyysisten rajojen poistaminen .......... 14 2.1.1. Tulliasiat .......... 14 2.1.1.1. Tulliasioita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 14 2.1.2. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus .......... 14 2.2. Teknisten rajojen poistaminen .......... 15 2.2.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus .......... 15 2.2.1.1. EY:n perustamissopimuksen 30 artikla ja sitä seuraavat artiklat .......... 15 2.2.1.2. Direktiivin 83/189/ETY säännökset .......... 18 2.2.2. Yhteenveto tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien direktiivien soveltamisesta eri aloilla .......... 18 2.2.2.1. Elintarvikkeet .......... 18 2.2.2.2. Elintarvikkeita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 19 2.2.2.3. Lääkevalmisteet .......... 19 2.2.2.4. Lääkevalmisteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 19 2.2.2.5. Kemianteollisuuden tuotteet .......... 19 2.2.2.6. Kemianteollisuuden tuotteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 20 2.2.2.7. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät .......... 20 2.2.2.8. Moottoriajoneuvoja, traktoreita ja moottoripyöriä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 20 2.2.2.9. Rakennusalan tuotteet .......... 21 2.2.2.10. Kestokulutushyödykkeet (koneenrakennus, henkilökohtaiset suojavarusteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, sähkötekniikka ja lääkintäalan laitteet) .......... 21 2.2.2.11. Kestokulutushyödykkeitä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen (koneenrakennus, sähkötekniikka, henkilönsuojaimet, kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet, yksinkertaiset paineastiat, valmispakkaukset, mittalaitteet, lääkintälaitteet, huviveneet) .......... 22 2.2.2.12. Kosmeettiset valmisteet .......... 22 2.2.2.13. Kosmeettisia valmisteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 22 2.2.2.14. Tekstiilituotteet .......... 22 2.2.2.15. Tekstiilituotteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 23 2.2.2.16. Vastuu viallisista tuotteista .......... 23 2.2.3. Henkilöiden vapaa liikkuvuus, sijoittautumisoikeus, äänioikeus .......... 23 2.2.3.1. Syrjintäkielto .......... 23 2.2.3.2. Maahantulo ja oleskelu .......... 23 2.2.3.3. Oleskeluoikeutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 24 2.2.3.4. Äänioikeus ja vaalikelpoisuus .......... 24 2.2.3.5. Tutkintotodistusten tunnustaminen .......... 24 2.2.3.6. Tutkintotodistusten tunnustamista koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 25 2.2.3.7. Itsenäiset kauppaedustajat .......... 26 2.2.4. Palvelujen vapaa tarjoaminen .......... 26 2.2.4.1. Perustamissopimuksen 59 artikla ja sitä seuraavat artiklat .......... 26 2.2.4.2. Audiovisuaaliala/joukkoviestimet .......... 26 2.2.4.3. Televiestintä .......... 27 2.2.4.4. Televiestintäalaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 28 2.2.4.5. Rahoituspalvelut .......... 28 2.2.4.6. Rahoituspalveluja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 31 2.2.4.7. Kaupallinen viestintä .......... 31 2.2.5. Pääomien vapaa liikkuvuus .......... 31 2.2.6. Yhtiöoikeus .......... 31 2.2.6.1. Yhtiöoikeutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 32 2.2.7. Henkinen ja teollinen omaisuus .......... 32 2.2.7.1. Henkistä ja teollista omaisuutta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 33 2.2.8. Julkiset hankinnat .......... 33 2.2.8.1. Julkisia hankintoja koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 34 2.3. Verorajojen poistaminen .......... 34 2.3.1. Välitön verotus .......... 34 2.3.1.1. Välitöntä verotusta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 35 2.3.2. Välillinen verotus .......... 35 2.3.2.1. Välillistä verotusta koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 37 KULUTTAJAPOLITIIKKA JA KULUTTAJIEN TERVEYDEN SUOJELU 3. Johdanto .......... 37 4. Tilanne eri aloilla .......... 37 4.1. Turvallisuus ja terveys .......... 37 4.2. Kuluttajien taloudellisten etujen suojaaminen .......... 38 4.3. Kuluttajapolitiikan ja kuluttajien terveyden suojelua koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 38 KILPAILU 5. Johdanto .......... 39 6. Tilanne eri aloilla .......... 39 6.1. Julkiset yritykset .......... 39 6.2. Monopolit .......... 40 6.3. Kilpailupolitiikkaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 41 SOSIAALIPOLITIIKKA 7. Johdanto .......... 41 8. Tilanne eri aloilla .......... 41 8.1. Työntekijöiden vapaa liikkuvuus .......... 41 8.1.1. Syrjinnän kieltäminen .......... 41 8.1.2. Pääsy valtion virkoihin .......... 42 8.1.3. Sosiaaliturva .......... 42 8.2. Miesten ja naisten tasavertainen kohtelu .......... 43 8.3. Työskentelyolosuhteet .......... 43 8.4. Työterveys ja -turvallisuus .......... 43 8.5. Kansanterveys .......... 44 8.6. Sosiaalipolitiikkaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 44 KOULUTUS .......... 44 MAATALOUS 9. Tilanne eri aloilla .......... 44 9.1. Markkinat .......... 44 9.2. Yhdenmukaistaminen .......... 45 9.3. Maatalousalaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 48 KALASTUS 10. Johdanto .......... 48 11. Tilanne eri aloilla .......... 48 11.1. Markkinat .......... 48 11.2. Varat .......... 48 11.3. Lipun myöntämistä koskevien kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaisuus yhteisön oikeuden kanssa .......... 49 YMPÄRISTÖ 12. Johdanto .......... 49 12.1. Yleinen tilanne .......... 49 12.2. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 51 12.3. Kansallisten täytäntöönpanotoimien säännöstenmukaisuus .......... 52 12.4. Direktiivien moitteeton soveltaminen .......... 53 12.5. Tiedon saannin vapaus .......... 54 12.6. Ympäristövaikutusten arviointi .......... 55 12.7. Toteutettavat toimet .......... 56 13. Tilanne eri aloilla .......... 57 13.1. Ilma .......... 57 13.2. Kemianteollisuus ja bioteknologia .......... 58 13.3. Vesi .......... 60 13.4. Melu .......... 63 13.5. Jätteet .......... 64 13.6. Luonto .......... 67 13.7. Säteilysuojelu .......... 70 13.8. Ympäristöalalla sovellettavien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittaminen .......... 70 LIIKENNE 14. Johdanto .......... 71 15. Tilanne eri aloilla .......... 71 15.1. Maantieliikenne .......... 71 15.2. Yhdistetyt kuljetukset .......... 72 15.3. Sisävesiliikenne .......... 72 15.4. Rautatieliikenne .......... 73 15.5. Meriliikenne .......... 73 15.6. Lentoliikenne .......... 74 15.7. Kesäaika .......... 75 15.8. Liikennettä koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 75 ENERGIA 16. Johdanto .......... 75 17. Tilanne eri aloilla .......... 75 17.1. Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat .......... 75 17.2. Energiatehokkuus .......... 75 17.3. Hiilivedyt .......... 76 17.4. Energia-alaa koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen .......... 76 RAKENNERAHASTOT JA YHTEISÖN OIKEUS .......... 76 TALOUSARVIOASIAT .......... 78 YHTEISÖJEN HENKILÖSTÖ .......... 78 TILASTOINTI .......... 79 LIITTEET Liite I: Oletetut rikkomiset 1993-1997 .......... 80 Liite II: Todetut rikkomiset 1993-1997 .......... 87 Liite III: Perustamissopimusten, asetusten ja päätösten rikkominen .......... 95 Liite IV: Direktiivien soveltamistilanne .......... 110 Liite V: 31. joulukuuta 1997 mennessä annetut yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, joita ei ole pantu täytäntöön .......... 190 Liite VI: Katsaus: yhteisön oikeuden soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa .......... 195 ESIPUHE Vuoden 1997 merkittävimpiä tapahtumia yhteisön oikeuden valvonnan soveltamisen kannalta olivat seuraavat: - jäsenvaltioille lähetettyjen virallisten ilmoitusten määrä nousi tilastojen mukaan huomattavasti, mikä johtuu monesta eri tekijästä - direktiivien täytäntöönpanoaste kohosi kaikkien jäsenvaltioiden osalta, ja eräät jäsenvaltiot saavuttivat tässä suhteessa huomattavaa edistystä - menettelyjen osalta komissio ehdotti ensimmäisen kerran, että yhteisöjen tuomioistuin toteaisi jäsenvaltion laiminlyöneen jäsenyysvelvoitteensa ja määräisi sille päivittäisen uhkasakon, joka olisi voimassa laiminlyönnin korjaamiseen asti. Tähän mennessä tällainen ehdotus on tehty kahdeksassa tapauksessa, joista kaksi on jo edennyt tuomioistuimeen asti - oikeusasiamiehen aloitteesta tehdyn, rikkomisesta johtuvia menettelyjä koskevan selvityksen perusteella komissio päätti lisätä kantelijalle suunnattua tiedotusta kyseisten menettelyjen yhteydessä - Amsterdamissa 16.-17. kesäkuuta 1997 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien seuranta ja 18 päivänä marraskuuta 1997 tehty ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä (1) - parlamenttikysymysten ja parlamentin vetoomusten merkitys rikkomistapausten havaitsemisessa on suuri, sillä niiden perusteella aloitetaan vuosittain useita menettelyjä - komissio teki ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi toimintaohjelman laatimisesta lakimiesten yhteisön oikeuden tuntemuksen parantamiseksi (Robert Schuman -ohjelma). Tämä kehitys osoittaa, että yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on tullut yksi komission toiminnan painopisteistä, kuten puheenjohtaja Jacques Santer virkaanastujaispuheessaan lupasi. Tilastoanalyysi: vuoden 1996 menettelytapauudistuksen ensimmäiset vaikutukset: virallisten ilmoitusten ja päätettyjen menettelyjen lukumäärän huomattava kasvu. Vuonna 1997 uusia kanteluita tehtiin 957, kun niitä edellisenä vuonna oli 819 (kasvu 17 %). Aiempien vuosien laskeva suuntaus on siis kääntynyt nousuksi. Komission yksiköt sen sijaan havaitsivat suunnilleen saman verran tapauksia kuin ennenkin: 261. Jäsenvaltioille lähetettyjen virallisten ilmoitusten kokonaismäärä on niin ikään lisääntymässä (1 460 vuonna 1997, kun niitä vuonna 1996 oli 1 168, eli kasvua on 23 %). Eniten on noussut niiden virallisten ilmoitusten määrä, jotka lähetetään direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi (+ 47 %). Vain perusteltujen lausuntojen määrä on laskenut: 436 vuonna 1996, 343 vuonna 1997 eli - 21 %. Perusteltuja lausuntoja koskevien päätösten voimakas lisääntyminen on heinäkuussa 1996 tehdyn menettelyjen uudistamista koskevan päätöksen ensimmäinen tulos. Komission sisäistä yhden vuoden määräaikaa peruspäätöksen tekemiseksi on noudatettu entistä tunnollisemmin, ja kun vielä virallisen huomautuksen vakavuutta on pyritty lieventämään tekemällä siitä pikemminkin pyyntö toimittaa lisähuomioita, on voitu huomattavasti lyhentää aikaa, joka kuluu kantelun kirjaamisesta tai komission yksiköiden viran puolesta havaitseman tapauksen paljastumisesta ensimmäisen asiaa koskevan päätöksen tekemiseen. Tässä yhteydessä on syytä panna merkille, että menettelyjä myös lopetetaan entistä enemmän - niiden määrä on noussut 1 765:stä 2 151:een eli kasvua on 22 % - ja että vireillä olevien menettelyjen kokonaismäärä on sekin laskenut. Direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittaminen vuonna 1997 Seuraavaan taulukkoon on koottu yleiskatsaus kaikkien vuoden 1997 lopussa sovellettavien direktiivien kansallista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen tilanteeseen. >TAULUKON PAIKKA> Vuoden 1997 loppuun mennessä jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet keskimäärin 94 % kansallisista täytäntöönpanotoimista, jotka ovat tarpeen kaikkien yhteisön direktiivien soveltamiseksi. Luku on korkeampi kuin vuonna 1996 (93 %). Tilanne kuitenkin vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Ruotsin tilanne on kohentunut selvästi: täytäntöönpanotoimista ilmoittamista koskeva luku on noussut kolmella prosenttiyksiköllä vuoteen 1996 verrattuna, mikä siirtää sen viidenneltä tilalta ensimmäiselle. Yhtä hyviin tuloksiin on yltänyt Suomi, jonka ilmoittamisaste on kohonnut 81 prosentista 96,3 prosenttiin, kun direktiivien täytäntöönpanoa Ahvenanmaalla (erityisesti maatalouden alalla) koskevat ongelmat on saatu selvitetyksi; niitä käsiteltiin neljännessätoista vuosikertomuksessa. Korkeaa täytäntöönpanoastetta ilmaisevien lukujen takana todellisuus on kuitenkin varsin kirjava. Tämän kertomuksen liitteen IV lopussa oleva taulukko antaa jäsenvaltioittain ja aloittain yksityiskohtaisen kuvan vuonna 1997 toteutetun täytäntöönpanon asteesta. Täytäntöönpanon laadusta (kansallisten täytäntöönpanotoimien yhdenmukaisuus yhteisön direktiivien kanssa ja niiden asianmukainen soveltaminen) annetaan yksityiskohtainen kuvaus jäljempänä seuraavissa alakohtaisissa analyyseissa. EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan täytäntöönpano Vuonna 1997 komissio käytti ensimmäisen kerran oikeutta, joka sille määrätään perustamissopimuksen 171 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa, siinä muodossa kuin se on Maastrichtin sopimuksella muutettuna ja jonka mukaan. Jos jäsenvaltio, jota asia koskee, ei toteuta yhteisön tuomioistuimen (jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnin vuoksi antaman) tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavia toimenpiteitä komission asettamassa määräajassa, komissio voi saattaa asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi. Komissio yksilöi samalla sen kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon määrän, joka asianomaisen jäsenvaltion tulisi sen käsityksen mukaan olosuhteet huomioon ottaen suorittaa. Jos yhteisön tuomioistuin toteaa, että jäsenvaltio, jota asia koskee, ei ole noudattanut sen tuomiota, se voi määrätä jäsenvaltion suorittamaan kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon. Pyytäessään tuomioistuinta määräämään jäsenvaltioille sakon, jos ne eivät noudata tuomioistuimen antamaa ensimmäistä tuomiota, komissio pyrkii luomaan menettelyn, jonka avulla yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa voitaisiin huomattavasti parantaa. Tammikuun 28. päivänä ja joulukuun 10. päivänä 1997 komissio päätti nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen kahdeksan toiseen vireillepanoon edenneen rikkomisesta johtuvan menettelyn osalta ja pyysi tuomioistuinta määräämään kyseisille jäsenvaltioille uhkasakon. Uhkasakon vaikutus osoittautui tehokkaaksi, sillä kaksi menettelyä voitiin lopettaa hyvin pian ja myös kaksi muuta on pian järjestyksessä. Kahden menettelyn osalta kanne ja uhkasakko ovat edelleen voimassa, ja asia on vireillä tuomioistuimessa: kyseessä ovat Saksan pintaveden laatuvaatimuksia koskevat asiat (direktiivien 75/440/ETY ja 79/869/ETY soveltaminen). Oikeusasiamiehen tutkimus rikkomisesta johtuvista menettelyistä Mm. Newburyn ohitustietä koskevien tutkimusten ja monien muiden rikkomisesta johtuvia menettelyjä koskevien kanteluiden vuoksi oikeusasiamies on tehnyt sen johtopäätöksen, että on aiheellista tutkia yleisemmin yksittäisten kantelijoiden prosessuaalista asemaa artiklan 169 mukaisessa menettelyssä (2). Oikeusasiamies päättikin ryhtyä tutkimaan asiaa omana aloitteenaan. Tutkimuksen yhteydessä oikeusasiamies kehotti komissiota kuulemaan kantelijaa ennen lopullisen päätöksen tekemistä. Tämä antaisi kansalaisille mahdollisuuden osallistua enemmän rikkomisesta johtuvan menettelyn kulkuun (komission päätös kantelun käsittelyn päättämisestä on lopullinen) ja lisäisi komission toiminnan avoimuutta. Komissio on vahvistanut tämän suosituksen. Komission puolesta antamassaan vastauksessa oikeusasiamiehelle komission pääsihteeri totesi 24. heinäkuuta 1997 seuraavaa: "Käytäntöä, jonka mukaan komissio ilmoittaa kantelijalle etukäteen aikoessaan hylätä kantelun, sovelletaan jo useissa tapauksissa osana menettelyä, jossa komissio toimii yhteistyössä kantelijan kanssa tämän tekemää kantelua tutkiessaan. Komissio on valmis laajentamaan käytäntöä. Lukuun ottamatta tapauksia, joissa kantelu on selvästi aiheeton tai joissa kantelija lakkaa pitämästä yhteyttä komissioon, komissio ilmoittaa kantelijalle aikomuksestaan lopettaa menettely". Oikeusasiamies ilmoitti komissiolle 13. lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellään ottaneensa huomioon edellä kuvatun sitoumuksen ja lopettavansa asiaa koskevan tutkimuksen todeten, että kantelijan prosessuaalisia oikeuksia rikkomisesta johtuvan menettelyn tutkintavaiheessa on parannettu ja että epäily, jonka mukaan komissio olisi syyllistynyt epätyydyttävään hallintomenettelyyn, on aiheeton. Amsterdamin Eurooppa-neuvoston seuranta: uudet oikeudelliset keinot tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseksi Amsterdamissa 16.-17. kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toteaa päätelmissään: "Eurooppa-neuvosto pitää ratkaisevan tärkeänä kaiken hyväksytyn lainsäädännön nopeaa ja asianmukaista saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, kaiken tarpeellisen yhteismarkkinoita koskevan tiedon antamista kansalaisille ja liike-elämälle, yhteisön lainsäädännön tehokasta täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa sekä nopeampien ja tehokkaampien ongelmanratkaisumenettelyjen, myös neuvoston tasolla käytävien neuvottelujen käyttöönottamista toistuvien ongelmien ratkaisemisessa. Lisäksi Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota tutkimaan tapoja ja keinoja, joilla voitaisiin tehokkaasti varmistaa tavaroiden vapaa liikkuvuus, mukaan lukien mahdollisuus määrätä seuraamuksia jäsenvaltioille. Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota esittämään asiaa koskevat ehdotukset ennen Eurooppa-neuvoston seuraavaa, joulukuussa 1997 pidettävää kokousta". Komissio vastasi päätelmissä esitettyyn kehotukseen hyväksymällä 18. marraskuuta 1997 ehdotuksen neuvoston asetukseksi tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä (3). Tämän järjestelmän ansiosta komissiolla oli mahdollisuus päättää pakottavista oikeudellisista toimista, kun se havaitsi erityisen vakavan tavaroiden vapaata liikkuvuutta haittaavan esteen (4). Haittaa kokeneet yksityishenkilöt voivat vedota tähän päätökseen kansallisissa tuomioistuimissa mm. väliaikaisten toimenpiteiden säätämiseksi tai saadakseen vahingonkorvauksia. Jos jäsenvaltio ei noudata komission antamaa päätöstä säädetyssä lyhyessä määräajassa, komissio voi aloittaa 169 artiklan mukaisen menettelyn, jonka mukaan asia voidaan viedä yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi hyvin lyhyessä ajassa. Parlamenttikysymysten ja vetoomusten merkitys uusien rikkomisesta johtuvien menettelyjen aloittamisessa Vuonna 1997 parlamenttikysymysten ja vetoomusten perusteella aloitettiin 17 uutta rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Menettelyt koskivat lähinnä kansallisuuden perusteella tapahtuvaa syrjintää sekä ympäristöasioita. Robert Schuman -ohjelma: yhteisön oikeuden tuntemuksen lisääminen tuomarien ja asianajajien keskuudessa Julistuksessa N:o 19 yhteisön oikeuden soveltamisesta, joka on liitetty Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan ja jonka jäsenvaltioiden edustajien konferenssi hyväksyi 7. helmikuuta 1992, korostetaan että "yhteisön moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on erittäin tärkeää, että eri jäsenvaltioissa toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksesta yhteisön oikeutta sovellettaisiin näissä valtioissa yhtä tehokkaasti ja ehdottomasti kuin kansallista lainsäädäntöä". Komissio on tehnyt tämän julistuksen mukaisesti ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi toimintaohjelman laatimisesta lakimiesten yhteisön oikeuden tuntemuksen parantamiseksi (Robert Schuman -ohjelma) (5). Komissio huomauttaa perusteluissaan, että "kansalaiset, kuluttajat ja yrittäjät voivat hyötyä niiden oikeuksien kokonaisuudesta, joita niillä on yhteisön oikeusjärjestyksen perusteella kaikissa unionin kansallisissa tuomioistuimissa, ainoastaan, jos oikeushallintoon osallistuvilla alan ammattilaisilla, siis tuomareilla, yleisillä syyttäjillä ja asianajajilla, on riittävästi koulutusta ja tietoa" (6). Komissio laajensi parlamentin tarkistusten mukaisesti toimintaohjelmaa siten, että se koskee kaikkia oikeushallintoon osallistuvia oikeusalan ammattilaisia. Ohjelmaa toteutetaan yhtäältä järjestämällä perus- tai jatkokoulutustoimintaa ja toisaalta tukemalla yhteisön oikeutta koskevan tiedonvälityksen keinoja. Ohjelman täytäntöönpanoa koskeva arviointikertomus on esitettävä vuoden 1999 loppuun mennessä. Edellä esitetyt esimerkit osoittavat, että komission toiminta "perustamissopimusten valvojana" ei voi rajoittua pelkästään virallisten ilmoitusten tai perusteltujen lausuntojen lähettämiseen. Sen lisäksi komissio tekee tärkeää työtä myös yhteisön oikeuteen kohdistuvien rikkomisten ehkäisemiseksi. Tätä työtä tehdään paitsi lainsäädäntöehdotusten valmisteluvaiheessa myös 169 artiklaan perustuvien menettelyjen alussa, jotta varsinaisen rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittaminen voitaisiin välttää. Kuten komissio äskettäin totesi, ". . . lainsäädäntöä voidaan parantaa myös hyväksymällä sellaisia säädöksiä, jotka on helppo panna täytäntöön ja siirtää osaksi kansallista lainsäädäntöä" (7). Tämä yleiskatsaus komission toimintaan jäisi vaillinaiseksi, ellei siinä mainittaisi Euroopan parlamenttia, joka päätöslauselmillaan yhteisön oikeuden soveltamista koskevasta vuosikertomuksesta on osaltaan vaikuttanut sen kehittämiseen. Lopuksi komissio haluaa korostaa eräiden tähän kertomukseen sisältyvien lukujen merkitystä: kantelujen ja rikkomisesta johtuvien menettelyjen määrä lisääntyi vuonna 1997 huomattavasti. Komission näkemyksen mukaan tämä kertoo yhtäältä siitä, että unionin kansalaiset haluavat entistä voimakkaammin nähdä oikeuksiaan sovellettavan asianmukaisesti, ja toisaalta siitä, että komissio on hoitanut hyvin tehtävänsä yhteisten pelisääntöjen valvojana. Mutta komissio ei voi toimia tässä asiassa yksin: sääntöjen asianmukainen soveltaminen, mikä on Euroopan yhdentymispolitiikan perustavoite, edellyttää sekä jäsenvaltioiden että muiden toimielinten yhteistyötä. ALUE ILMAN SISÄRAJOJA 1. JOHDANTO Komissio antoi 26. marraskuuta 1996 parlamentille ja neuvostolle yhtenäismarkkinoiden vaikutusta ja tehokkuutta koskevan tiedonannon (8), jossa se ensi kerran arvioi sisämarkkinoiden toimintaa, niiden vaikutusta talouselämään ja niihin liittyviä tulevaisuuden haasteita. Vaikka arvio on kokonaisuutena selvästi myönteinen, siinä tuodaan esiin useita puutteita, jotka haittaavat yhtenäismarkkinoiden täysipainoista toimintaa. Euroopassa tarvitaan nyt laajoja, entistä tehokkaampia markkinoita kasvun, innovaation ja työllisyyden tukemiseksi. Tätä varten komissio ilmoitti joulukuussa 1996 kokoontuneelle Dublinin Eurooppa-neuvostolle aikeestaan laatia yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelma, jonka avulla toimintaa voitaisiin parantaa jo lähitulevaisuudessa. Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa (9) esitetään neljä tavoitetta, joiden avulla voidaan selkeästi ja strategisesti määritellä välittömästi toteutettavissa olevat toimet: - lainsäädäntöä on tehostettava yhtäältä parantamalla yhteisten sääntöjen soveltamista ja niiden sisällyttämistä kansallisiin lainsäädäntöihin ja toisaalta yksinkertaistamalla lainsäädäntöä sekä yhteisön tasolla että jäsenvaltioissa - on poistettava markkinoita pahiten haittaavat vääristymät kuten veroesteet ja kilpailunvastaiset menettelytavat - on poistettava markkinoiden yhdentymistä haittaavat alakohtaiset esteet mm. täyttämällä yhtenäismarkkinoita koskevan lainsäädännön aukot - on luotava kaikkia kansalaisia palvelevat yhtenäismarkkinat varmistamalla, että kansalaiset voivat hyödyntää oikeuksiaan täysipainoisesti, ja kehittämällä yhtenäismarkkinoiden sosiaalista ulottuvuutta. Eurooppa-neuvosto ilmaisi Amsterdamissa 16.-17. kesäkuuta 1997 tukevansa edelleen toimintasuunnitelmassa määriteltyjä painopistealueita ja korosti erityisesti tarvetta käynnistää viipymättä toimet ensimmäisen strategisen tavoitteen toteuttamiseksi eli yhteisön sääntöjen tehokkuuden lisäämiseksi parantamalla niiden täytäntöönpanoa ja tehostamalla yhtenäismarkkinoihin liittyvien sääntöjen soveltamista. Tätä varten jäsenvaltioita kehotetaan esittämään lainsäädäntönsä mukauttamista koskeva yksityiskohtainen aikataulu ja ilmoittamaan komissiolle, kun ne ovat perustaneet koordinointikeskukset, joiden tarkoituksena on helpottaa kansallisten hallintojen keskinäistä tietojenvaihtoa, sekä yhteyspisteet, joiden puoleen yritykset ja yksityishenkilöt voivat kääntyä yhtenäismarkkinoita koskevissa asioissa. Vuonna 1993 toteutettiin osana hallinnollista yhteistyötä jäsenvaltioiden virkamiesvaihtoa koskeva Karolus-ohjelma (10), jonka avulla pyritään yhdenmukaistamaan yhteisön lainsäädännön tulkintaa ja soveltamista etenkin sisämarkkinoita koskevissa kysymyksissä. Tällä hetkellä kaikki jäsenvaltiot ovat osallistuneet ohjelmaan lähettämällä ja/tai ottamalla vastaan kansallisia hallintovirkamiehiä. Vaihtoon oli osallistunut vuoden 1997 loppuun mennessä 417 virkamiestä. Vaihtojaksot käsittävät koulutusseminaarin, noin kaksi kuukautta kestävän oleskelun toisen jäsenvaltion vastaavassa hallintoelimessä sekä vaihtoa koskevan arviointiseminaarin. Viisivuotinen ohjelma päättyi vuoden 1997 lopussa. Toimielimissä on parhaillaan tutkittavana ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi ohjelman jatkamisesta kahdella vuodella ja sen laajentamisesta assosioituneisiin KIE-maihin, ETA:an kuuluviin EFTA-maihin sekä Kyprokseen. Neuvosto saavutti poliittisen yksimielisyyden tästä ehdotuksesta ensimmäisessä käsittelyssä 27. marraskuuta 1997. Voidaan odottaa, että toisessa käsittelyssä asiasta voidaan päättää nopeasti. Muita samankaltaisia ohjelmia ovat vuonna 1991 tullialan virkamiesvaihdon edistämiseksi perustettu Matthaeus (11) sekä vuonna 1993 käynnistetty Vero-Matthaeus (12), joka koskee virkamiesvaihtoa verotuksen alalla. Lisäksi neuvosto hyväksyi vuonna 1996 kaksi yhteistä toimintaa, joista toinen on oikeusalan toimijoille tarkoitettu tuki- ja vaihto-ohjelma (Grotius) (13) ja toinen henkilötodistusalan koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelma (Sherlock) (14). Perustamissopimusten valvojana komissio valvoo jatkuvasti sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoa ja sen tehokasta soveltamista kansallisella tasolla. Hyväksyessään yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelman komissio sitoutui julkaisemaan eräänlaisen "tulostaulun", jossa tarkastellaan tämän lainsäädännön soveltamista ja toimintasuunnitelman toteutumista. Ensimmäinen raportti esitettiin sisämarkkina-asioita käsittelevässä ministerineuvoston kokouksessa marraskuussa 1997, ja siinä käsitellään paitsi sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanoa jäsenvaltioittain ja aloittain myös rikkomisten lukumäärää sekä toimintasuunnitelman toteutumista. Yhteisön oikeuden saattamista osaksi kansallista oikeusjärjestystä tarkastellaan säännöllisesti myös jokaisessa sisämarkkina-asioita käsittelevän ministerineuvoston kokouksessa yksityiskohtaisen kertomuksen avulla. Kertomuksessa esitetään katsaus yhtenäismarkkinoiden toteutumisen kannalta olennaisten direktiivien saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Vuoden 1998 alussa jäsenvaltiot olivat ilmoittaneet toteuttaneensa 93 prosenttia 1 374:n voimassa olevan sisämarkkinadirektiivin edellyttämistä lainsäädäntötoimenpiteistä. Suhteellisen korkeasta prosenttiluvusta huolimatta täytäntöönpanotoimissa ollaan huomattavasti jäljessä eräillä tärkeillä aloilla kuten julkisten hankintojen, rahoituspalvelujen sekä henkisen ja teollisen omaisuuden alalla. Viivästyminen johtuu usein kansalliseen päätöksentekoprosessiin liittyvistä vaikeuksista tai siitä, että yhteisön lainsäädäntö on teknisesti monimutkaista, jolloin kansalliset täytäntöönpanotoimet toteutetaan toisinaan vain osittain. Komissio kiinnittää huomiota myös tapaan, jolla yhteisön lainsäädäntö saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sillä jos se tapahtuu puutteellisesti tai virheellisesti, jäsenvaltiot voivat joutua keskenään eriarvoiseen asemaan ja vapaalle liikkuvuudelle voi aiheutua juuri sellaisia esteitä, joita yhtenäismarkkinoilla pyritään poistamaan. Toinen tavoite on saada valmiiksi yhtenäismarkkinoiden lainsäädäntökehys. Yhteisön lainsäädännössä esiintyy puutteita mm. yhtiöoikeuteen liittyvissä kysymyksissä, mikä vaikeuttaa eurooppalaisten yritysten liikkuvuutta. Jäsenvaltioiden on päästävä sopimukseen eurooppalaisen yrityksen asemasta, ja tämänsuuntaisia hankkeita onkin käynnistetty Étienne Davignonin johtaman työryhmän esitettyä raporttinsa. Nykyiset välilliseen verotukseen liittyvät ongelmat voidaan ratkaista ainoastaan perustamalla lopullinen verotusjärjestelmä. Toisaalta ihmiset eivät voi liikkua Euroopassa vapaasti, ellei heidän turvallisuutensa hyväksi toteuteta merkittäviä toimenpiteitä. Lisäksi yhtenäismarkkinoiden on pystyttävä vastaamaan tekniikan uusiin haasteisiin. Tämä edellyttää tietoyhteiskunnan toteuttamista ja Euroopan laajuisten verkkojen perustamista ensisijaisten hankkeiden täytäntöönpanon avulla. Lainsäädäntökehyksen täydentäminen ei kuitenkaan vielä riitä. Jos halutaan perustaa todellinen yhtenäisalue ilman sisärajoja, on lainsäädäntöä myös yksinkertaistettava. Komissio aloittikin vuonna 1996 SLIM-pilottihankkeen (Simpler Legislation for the Single Market) (15), jonka tavoitteena on lainsäädäntöä ja hallintoa yksinkertaistamalla tutkia keinoja vähentää rajoituksia ja keventää yrityksiä rasittavia muodollisuuksia, jotka johtuvat lakien ja asetusten monimutkaisuudesta. Hankkeen toinen vaihe, joka koskee pankkilainsäädäntöä, ulkomaankaupan yhdistettyä nimikkeistöä, alv-velvoitteita ja lannoitteita, käynnistyi toukokuussa 1997. Näitä asioita käsittelevien työryhmien suosituksista on laadittu tiedonanto 27. marraskuuta 1997 kokoontuneelle sisämarkkina-asiain neuvostolle. Sisämarkkinoiden tehokkuus riippuu myös siitä, millä tavoin ja miten laajalti niitä koskevia sääntöjä sovelletaan unionin jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksessä. Robert Schuman -toimen tavoitteena on parantaa yhteisön oikeuden soveltamista tuomareille ja asianajajille suunnatun koulutuksen ja tiedottamisen avulla. Lisäämällä oikeusalan ammateissa toimivien tietoja yhteisön oikeuteen liittyvistä näkökohdista Robert Schuman -toimi edistää sisämarkkinoihin sisältyvien mahdollisuuksien toteutumista, mistä on etua kansalaisille, kuluttajille ja yrityksille. Toimen avulla järjestetään yhteistyöhankkeita tuomareiden ja asianajajien koulutuksesta vastaavien oppilaitosten kesken; ne voivat hakea rahoitustukea yhteisön oikeutta koskeville koulutus- ja tiedotushankkeille. Vuonna 1997 järjestetyssä pilottivaiheessa rahoitustukea myönnettiin yli 40:lle paikallistason hankkeelle. Yhtenäismarkkinoiden onnistuminen edellyttää lopulta myös sitä, että kansalaiset tuntevat oikeutensa ja osaavat harjoittaa niitä käytännössä. Euroopan unionin kansalaisille takaamat oikeudet - miesten ja naisten tasavertainen kohtelu, kuluttajansuoja, tavaroiden ja palvelujen hankkiminen muissa jäsenvaltioissa ja matkustaminen Euroopan unionin sisällä - ovat keskeisellä sijalla komission vuonna 1997 käynnistämän "Kansalaisena Euroopassa" -hankkeen toisessa vaiheessa. Siinä noudatetaan jo ensimmäisessä vaiheessa (marraskuussa 1996; työnteko, asuminen ja opiskelu toisessa jäsenvaltiossa) menestyksellisesti toteutettua strategiaa antamalla mahdollisimman suurelle yleisölle selkeää, konkreettista tietoa Euroopan unionin kansalaisilleen tarjoamista oikeuksista ja mahdollisuuksista sekä siitä, miten on toimittava, jos tuntee näitä oikeuksia loukatun. 2. TILANNE ERI ALOILLA 2.1. Fyysisten rajojen poistaminen 2.1.1. Tulliasiat Komissio aloitti menettelyn Ranskaa vastaan yhteisön tullikoodeksiin perustuvien velvoitteiden laiminlyömisen vuoksi. Komissio katsoo, että Ranskan lainsäädäntö ei noudata yhteisön tullikoodeksia, jossa nimenomaan säädetään, että varaamaton edustus on vapaa. Ranskan lainsäädännössä sen sijaan tullikäytäntöön liittyvien asiakirjojen ja muodollisuuksien hoitamista koskeva edustus on varattu laivakaupanvälittäjille ja oikeus tehdä tulli-ilmoituksia sekä suoran että epäsuoran edustuksen osalta valtuutetuille tullitoimitsijoille ja tulliselvitysluvan haltijoille. Komissio lähetti vuonna 1995 Italialle EY:n perustamissopimuksen 171 artiklaan perustuvan virallisen ilmoituksen, koska maa ei ollut pannut täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen antamaa tuomiota (16). Tuomiossa todettiin yhteisön sääntöjen vastaiseksi yhtäältä Italian kansallisten viranomaisten ylläpitämä italialaisten tullihuolitsijoiden edustusmonopoli, jonka vuoksi kenelläkään muulla ei ollut mahdollisuutta tehdä tulli-ilmoituksia omissa tai muiden nimissä, ja toisaalta se, että tulliselvityksen tekemiseen valtuutetuille henkilöille oli asetettu yhtäläiset pätevyysvaatimukset riippumatta siitä, olivatko he itsenäisiä ammatinharjoittajia vai jonkin yrityksen palveluksessa. Menettely on voitu lopettaa, koska Italia on sittemmin sallinut molemmat edustustyypit edellä mainitun tuomion mukaisesti. Myös toinen Italiaa vastaan aloitettu menettely, joka johtui yhteisön passitusmenettelyä koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisestä, on niin ikään voitu lopettaa, kun Italia on uudella kiertokirjeellä saattanut kansalliset säännöksensä yhdenmukaisiksi asiaa koskevien tullialan säännösten kanssa (asetukset (ETY) N:o 2913/92 ja 2454/93) (17). Italia ei siis enää käytä menettelyn aloittamiseen johtaneissa tilanteissa ulkoista passitusta, koska sitä voidaan soveltaa yhteisötavaroihin ainoastaan harvoissa tapauksissa, jolloin viennin yhteydessä tarvitaan yhteisön toimia. 2.1.1.1. >TAULUKON PAIKKA> 2.1.2. Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus yhtenäismarkkinoilla on yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja yhteisten markkinajärjestelyjen kulmakivi. Yhteisöjen tuomioistuin on useaan otteeseen muistuttanut, että EY:n perustamissopimuksen 30 ja 34 artikla ovat erottamaton osa yhteisiä markkinajärjestelyjä, vaikka niitä ei olekaan vuoden 1970 alusta alkaen asetuksissa erikseen mainittu. Komissio seuraa jatkuvasti tilannetta poistaakseen nopeasti yhteisön alueella esiintyvät maataloustuotteiden kaupan esteet. Maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden perinteiset esteet, kuten tuonnin järjestelmällinen tarkastaminen ja todistusten vaatiminen, alkoivat vähetä jo viime vuonna, ja suuntaus on tänä vuonna jatkunut. Yhteisöjen tuomioistuimessa on edelleen vireillä Saksaa vastaan nostettu kanne, joka koskee Tanskasta tuotua tuoretta porsaanlihaa (18). Valencian seudun viranomaisten vaatimus käyttää muista jäsenvaltioista tuotujen omenoiden pakkausmerkinnöissä ainoastaan espanjaa johti perusteltuun lausuntoon, koska EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan ja yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1035/72 nojalla kansallisessa lainsäädännössä ei saa vaatia määrätynkielisiä elintarvikemerkintöjä elintarvikkeiden tukkukaupassa (tasolla, joka ei koske espanjalaista kuluttajaa, vaan ainoastaan alan ammattilaisia). Menettely on lopetettu, koska Espanjan viranomaiset asettuivat asiassa samalle kannalle kuin komissio. Mitä tulee muihin, vähemmän perinteisiin esteisiin, kuten yksityishenkilöiden Ranskassa toteuttamiin kampanjoihin muista jäsenvaltioista, erityisesti Espanjasta, peräisin olevia hedelmiä ja vihanneksia kohtaan ja julkisviranomaisten pidättäytymiseen tällaisten tekojen torjumisesta, komissio toteaa tyytyväisenä yhteisöjen tuomioistuimen lausuvan asiassa C-265/95 antamassaan tuomiossa, että "Ranskan tasavalta ei ollut noudattanut maataloustuotealan yhteisistä markkinajärjestelyistä ja EY:n perustamissopimuksen 30 artiklasta sekä 5 artiklasta johtuvia velvoitteitaan, koska se ei ollut toteuttanut kaikkia tarvittavia ja oikeasuhtaisia toimenpiteitä estääkseen yksityisiä rajoittamasta rikollisilla teoillaan maataloustuotteiden vapaata liikkuvuutta". 2.2. Teknisten rajojen poistaminen 2.2.1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus 2.2.1.1. EY:n perustamissopimuksen 30 artikla ja sitä seuraavat artiklat Koska tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaate on sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta oleellinen, komissio kiinnittää erityistä huomiota EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan soveltamiseen. Jäsenvaltiot toteuttavat edelleen runsaasti sellaisia toimia, jotka saattavat muodostua kaupan esteiksi. Vuonna 1997 komissio kirjasi 143 tätä aihetta koskevaa uutta kantelua. Vuoden lopussa oli edelleen vireillä 444 rikkomisesta johtuvaa menettelyä. Myös vuonna 1997 on jäsenvaltioissa järjestettyjen ns. pakettikokousten avulla voitu ratkaista suuri määrä kaupan esteitä koskevia tapauksia (ks. jäljempänä mainitut esimerkit). Näiden pakettikokousten avulla on jo vuosia laadittu sopuratkaisuja tapauksissa, jotka koskevat 30 artiklan soveltamista, ja kokoukset ovatkin osoittautuneet hyödylliseksi foorumiksi, jolla komission yksiköt ja kansalliset hallintoelimet voivat vaihtaa näkemyksiä ja tehdä hallinnollista yhteistyötä. Kokousten tehostamiseksi perustettiin vuoden 1997 alussa verkosto, jonka muodostavat "pakettikokousmaista" vastaavat puheenjohtajat. Aloite syntyi, kun näiden puheenjohtajien Brysselissä pitämän kokouksen jälkeen todettiin, että sekä jäsenvaltioille että komissiolle olisi hyötyä tällaisesta verkostosta, jonka kautta voitaisiin vaihtaa kokemuksia riita-asioiden hallinnasta yhteistyön avulla. Verkoston pitäisi helpottaa myös tietojenvaihtoa ja yhden jäsenvaltion kanssa löydettyjen ratkaisujen hyödyntämistä muissa jäsenvaltioissa. Vuonna 1997 pakettikokouksia järjestettiin Saksan, Itävallan, Tanskan, Espanjan, Suomen, Kreikan, Italian, Alankomaiden, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ruotsin ja Irlannin kanssa. Jäljempänä esitetään esimerkkejä Euroopan talouselämän eri aloilla todetuista rikkomistapauksista, jotka on voitu ratkaista näissä kokouksissa. Televiestinnän alalla Espanjaa vastaan aloitettu nopeutettu rikkomisesta johtuva menettely sai Espanjan viranomaiset muuttamaan satelliitin kautta välitettävien digitaalisten televisiosignaalien purkulaitteita koskevaa lainsäädäntöä siten, että siinä sallitaan erilaisia käytettävissä olevia tekniikoita hyödyntävien purkulaitteiden pääsy markkinoille. Samalla alalla ovat Kreikan ja Italian viranomaiset hyväksyneet komission toimien ansiosta säädökset, joilla varmistetaan muiden jäsenvaltioiden valtuutettujen laitosten radioliikennelaitteille myöntämien testaustodistusten vastavuoroinen tunnustaminen. Elintarvikkeiden alalta mainittakoon esimerkkinä anniskelupaikkojen vuokraamista koskevan lainsäädännön muuttaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Uuden lainsäädännön mukaan vuokraaja saa myydä vuokraamassaan anniskelupaikassa myös muita kuin paikan omistajan valmistamia oluita. Poikkeusta, joka koski aiemmin ainoastaan tynnyrioluita, on siis laajennettu koskemaan kaikkia perinteisiä pullotettuja oluita. Tämän ansiosta Yhdistyneen kuningaskunnan anniskelupaikoissa on nyt mahdollista myydä myös muista jäsenvaltioista peräisin olevia oluita. Lääketeollisuuden alalla Italian viranomaiset ovat komission pyynnöstä hyväksyneet rinnakkaistuonnin sallimista koskevan periaatteen vuoksi säädöksen, jolla luodaan yksinkertaistettu menettely rinnakkain tuotavien lääketuotteiden hyväksymistä varten. Edistystä on tapahtunut myös moottoriajoneuvoalalla, jolta tulee suuri osa komissiolle osoitetuista kanteluista. Mm. Suomen viranomaiset ovat muuttaneet käytettyjen autojen käyttöönottoa koskevaa lainsäädäntöä jarruja sekä saaste- ja melupäästöjä koskevien vaatimusten osalta. Vaatimukset olivat yhtäältä syrjiviä, koska niitä sovellettiin ainoastaan tuontiautoihin, ja toisaalta suhteettomia, koska ne ylittivät turvallisuuden ja ympäristön suojelun kannalta tarvittavan tason. Uudessa lainsäädännössä ei tehdä eroa autojen alkuperän suhteen, mutta varmistetaan silti ympäristön ja turvallisuuden suojelu tavaroiden vapaata liikkuvuutta estämättä. Julkisia hankintoja koskeva kansallinen lainsäädäntö voi olla perustamissopimuksen 30 artiklan vastaista, jos julkiset hankinnat keskitetään sen perusteella oman maan teollisuudelle. Esimerkiksi Italian lainsäädännön mukaan kunnille myönnettiin linja-autojen, raitiovaunujen ja johdinautojen hankintaan julkista tukea vain jos kyseiset ajoneuvot täyttivät Italiassa voimassa olevat tekniset vaatimukset. Tällainen lainsäädäntö syrji tuontiajoneuvoja, koska muiden jäsenvaltioiden teknisten vaatimusten mukaan valmistettujen tai muissa jäsenvaltioissa kaupan pidettyjen ajoneuvojen hankkiminen oli hankalampaa ja kalliimpaa kuin italialaisten ajoneuvojen hankkiminen. Sen jälkeen kun komission yksiköt olivat olleet yhteydessä Italian viranomaisiin, nämä hyväksyivät asetuksen, jolla syrjivät säännökset poistettiin. Jalometallituotteiden alalla komissio on lopettanut rikkomisesta johtuneet menettelyt Espanjaa ja Tanskaa vastaan maiden muutettua lainsäädäntöään. Menettelyjen aloittaminen johtui säännöksistä, joissa rajoitettiin sallittujen pitoisuuksien lukumäärää eikä tunnustettu muissa jäsenvaltioissa tehtyjä merkintöjä, mikä muodosti suhteettoman suojan Espanjan ja Tanskan markkinoille. Kun Espanjan ja Tanskan viranomaisten lisäsivät sallittujen pitoisuuksien lukumäärää ja tunnustivat myös muiden jäsenvaltioiden valtuutettujen laitosten merkinnät, maiden lainsäädäntö vapautui kyseiseltä osin. Tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyviä rikkomisia esiintyy edelleen runsaasti, vaikka yhteisön sisärajat avattiin jo neljä vuotta sitten. Komissio kiinnittikin Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden huomion näihin vaikeuksiin tiedonannossa, jonka se esitti neuvostolle ja Euroopan parlamentille syyskuussa 1996. Amsterdamissa 16.-17. kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vastasi tähän pyytämällä komissiota tutkimaan keinoja tehostaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja kehottamalla sitä laatimaan ehdotuksia toimenpiteistä ja mahdollisista rangaistuksista Luxemburgissa joulukuussa pidettävää kokousta varten. Täyttääkseen tämän tehtävän komissio hyväksyi 18. marraskuuta 1997 ehdotuksen neuvoston asetukseksi tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta väliintulojärjestelmästä (KOM(97) 619, 18. marraskuuta 1997). Vuoden 1997 alusta on ollut käytössä uusi väline, jonka tarkoituksena on mahdollistaa asioiden käsitteleminen nopeasti ja ilman kiistaa avoimuuden ja molemminpuolisen luottamuksen hengessä. Päätöksellä N:o 3052/95 perustetun tietojenvaihtomenettelyn mukaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteeseen tehtävät poikkeukset järjestetään avoimuuden pohjalta velvoittamalla jäsenvaltiot ilmoittamaan komissiolle toimenpiteistä, joilla estetään jonkin tuotteen vapaa liikkuvuus, vaikka se on laillisesti valmistettu ja saatettu markkinoille jossakin jäsenvaltiossa. Vuonna 1997 ilmoitettiin kansallisista täytäntöönpanotoimista 35 tapauksessa. Komissio päätti saattaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi tavaroiden vapaan liikkuvuuden estämistä koskevan tapauksen, joka liittyy jalometalleja koskevaan Italian lainsäädäntöön. Kyseinen lainsäädäntö sisältää tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan yhteisön säännöstön vastaisia säännöksiä. Ensinnäkin siinä rajoitetaan Italiassa kaupan pidettävien pitoisuuksien lukumäärää sekä velvoitetaan ulkomaiset valmistajat toimimaan Italiassa edustajan välityksellä ja tekemään tuotteisiinsa lisämerkintä sen sijaan, että hyväksyttäisiin tuodun tuotteen alkuperäiset merkinnät. Kun Italian viranomaiset eivät useiden yhteydenottojen jälkeenkään vastanneet perustellun lausunnon lähettämiseen, komissio päätti jatkaa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa määrättyä menettelyä ja saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti jälleen 13. maaliskuuta 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-358/95, Morellato), että tuotteen koostumusta koskeva kansallinen lainsäädäntö - tässä tapauksessa Italian lainsäädäntö, jossa kiellettiin leivän pitäminen kaupan sen kosteus- sekä tuhka- ja lesepitoisuuden perusteella - muodostaa sellaisen EY:n perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitetun, vaikutuksiltaan määrällistä rajoitusta vastaavan toimenpiteen, jota ei voida perustella tarpeella suojella kansanterveyttä. Maaliskuun 20 päivänä 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-352/95, Phytheron International) yhteisöjen tuomioistuin täsmensi rinnakkaistuontiin sovellettavia sääntöjä esittämällä käsityksensä jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21. joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/104/ETY 7 artiklan tulkinnasta. Tuomioistuin muistutti ensinnäkin, että koska kyseisessä säädöksessä säädetään kattavasti yhteisössä markkinoille saatettujen tuotteiden tavaramerkkiin kuuluvista oikeuksista, kaikkia kansallisia toimenpiteitä on arvioitava tämän säännöksen eikä perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan perusteella. Tuomioistuin kuitenkin korosti, että edellä mainitun 7 artiklan muotoilu vastaa perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklaa edeltävässä lainsäädännössä käytettyä terminologiaa, jossa tuomioistuin määrittelee oikeuksien sammumisen periaatteen. Näin ollen tuomioistuin vahvisti tulkintansa, jonka mukaan jonkin jäsenvaltion lainsäädännön suojaaman tavaramerkin haltija ei voi vedota kyseiseen lainsäädäntöön estääkseen sellaisen tuotteen tuonnin, joka on saatettu markkinoille jossakin toisessa jäsenvaltiossa joko saman tavaramerkin haltijan toimesta tai hänen suostumuksellaan. Niin ikään 20. maaliskuuta 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-13/96, Bic Benelux) tuomioistuin täsmensi "teknisen eritelmän" määritelmää, joka esitetään teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY 1 artiklan 1 kohdassa. Tuomion aiheena olevan toimenpiteen mukaan ympäristöveron alaisissa tuotteissa on oltava selkeä tunnusmerkki, josta käy ilmi ympäristöveron määrä; tämän vuoksi tuomioistuin päätteli, että kyseessä on direktiivissä tarkoitettu tekninen eritelmä (eikä verotukseen liittyvä jatkotoimenpide), josta on tehtävä ilmoitus komissiolle, jotta tämä voi arvioida eritelmän yhteensopivuuden perustamissopimuksen ja erityisesti sen 30 artiklan määräysten kanssa. Toukokuun 7 päivänä 1997 antamassaan tuomiossa (yhdistetyt asiat C-321/94, C-322/94 ja C-324/94, Pistre), jotka koskivat tuotteita, joiden pakkausmerkinnöissä käytetään ilmaisua "vuoristo-", tuomioistuin vahvisti jälleen, että tuotteiden nimiä koskevaa kansallista lainsäädäntöä ei pidä käyttää esteenä yhteisön sisäisessä kaupassa. Tällaisia nimityksiä ei pidä sekoittaa tuotteen alkuperää koskeviin ilmauksiin, jotka voidaan suojata teollista ja kaupallista omaisuutta koskevan lainsäädännön nojalla. Tämän asian yhteydessä tuomioistuin mm. torjui Ranskan hallituksen väitteen, jonka mukaan oikeudenkäyntiasian aihe - Ranskan kansalaisia vastaan nostetut kanteet ranskalaisten tuotteiden kaupan pitämisestä Ranskassa - ei kuulu perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan soveltamisalaan. Tältä osin tuomioistuin täsmensi, että tällaisessa tapauksessa kyseinen kansallinen toimenpide, joka suosii kansallisten tuotteiden pitämistä kaupan tuontitavaroiden kustannuksella, luo jo itsessään ja pitää yllä syrjivää kohtelua, joka ainakin periaatteessa voi muodostaa esteen yhteisön sisäisessä kaupassa. Kesäkuun 5 päivänä 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-105/94, Celestini) tuomioistuin katsoi, että jäsenvaltio voi EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklasta huolimatta soveltaa toisessa jäsenvaltiossa tuotettuun viiniin tarvittavia valvontatoimia tutkiakseen sen yhdenmukaisuuden yhteisön säännöstön kanssa, vaikka viinin mukana toimitettaisiinkin alkuperämaan valtuutettujen laboratorioiden antama todistus asianmukaisista analyyseistä; valvonta on kuitenkin toteutettava syrjintää harjoittamatta, suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja alkuperävaltiossa jo suoritetut toimenpiteet huomioon ottaen. Kesäkuun 26 päivänä 1997 (asia C-368/95, Vereinigte Familiapress) annetun tuomion yhteydessä tuomioistuin selvensi "myyntijärjestely"-käsitteen laajuutta; käsite on ollut esillä aiemminkin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (Keck-tuomio 24. marraskuuta 1993, asiat C-267/92 ja C-268/91). Nyt puheena oleva tapaus koski aikakauslehtiä, jotka sisältävät sellaisia kilpatehtäviä ja/tai pelejä, joista voi voittaa palkinnon: tällaisten lehtien myyminen Itävallassa on maan lainsäädännön mukaan kiellettyä, vaikka niiden julkaiseminen ja kaupan pitäminen olisikin sallittu toisessa jäsenvaltiossa. Itävallan hallitus väitti, että kyseinen kielto ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan soveltamisalaan sen vuoksi, että se koskee myynnin edistämistä ja siten Keck-tuomiossa tarkoitettua myyntijärjestelyä. Tuomioistuin torjui väitteen ilmoittaen, että "vaikka kyseinen kansallinen lainsäädäntö koskisikin myynninedistämiskeinoa", se kohdistuu tässä tapauksessa tuotteen varsinaiseen sisältöön, koska kyseiset kilpailut ovat olennainen osa lehteä, jossa ne julkaistaan. Joka tapauksessa kielto vaarantaa kyseisen tuotteen pääsyn tuontijäsenvaltion markkinoille ja rajoittaa siten tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Tuomioistuin totesi niiden perustelujen osalta, jotka Itävallan hallitus esitti oikeudenkäyntiasian aiheena olevan asian puolustukseksi, että lehdistön moniarvoisuuden säilyttäminen voi olla sellainen pakottava vaatimus, jonka vuoksi tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoittaminen voi olla perusteltua. Tällaisen vaatimuksen perusteella toteutetuilta kansallisilta toimenpiteiltä edellytetään kuitenkin, että ne ovat asianmukaisessa suhteessa asetettuun tavoitteeseen ja että tavoitetta ei ole mahdollista saavuttaa toimenpiteillä, jotka rajoittavat sekä jäsenvaltioiden välistä kauppaa että sananvapautta vähemmän kuin tehty toimenpide. 2.2.1.2. Direktiivin 83/189/ETY säännökset (19) Direktiivissä 83/189/ETY säädetty ilmoittamismenettely on perussäädös kaupan esteiden ehkäisemisessä ja keskinäisessä tiedonvaihdossa. Sillä velvoitetaan jäsenvaltiot alistamaan teknisiä määräyksiä koskevat lainsäädäntöluonnoksensa ilmoittamismenettelyllä ennakkotarkastukseen ennen niiden vahvistamista. Menettely ei koske mm. teknisiä määräyksiä, jotka on laadittu yhteisön säädöksiin perustuvien velvoitteiden noudattamiseksi. Vuonna 1997 komission yksiköt tutkivat 900 (20) teknisiä määräyksiä koskevaa luonnosta. Vuonna 1995 vastaava luku oli 439 (21) ja vuonna 1996 523 (22). Luvut osoittavat, että vaikka sisämarkkinoiden toteuttaminen saatettiin loppuun jo vuonna 1992, jäsenvaltiot vahvistavat edelleen runsaasti teknisiä määräyksiä. Vuonna 1997 käsiteltävien luonnosten suuri määrä johtuu myös siitä, että Alankomaiden viranomaiset toimittivat komissiolle takautuvasti 230 tekstiä, jotka ne olivat hyväksyneet ilmoitusmenettelyä noudattamatta. Tässä yhteydessä voitiin korjata useita näistä teksteistä, jotka sisälsivät yhteisön oikeuden vastaisia säännöksiä. Komissio laati vuonna 1997 saamansa 900 ilmoituksen perusteella 102 (23) yksityiskohtaista lausuntoa, joissa edellytetään suunnitellun toimen muuttamista siten, että rikkomisesta mahdollisesti aiheutuvat tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet poistuvat. Jäsenvaltiot puolestaan ovat antaneet 113 (24) yksityiskohtaista lausuntoa. Komissio on pyytänyt siirtämään kansallisen toimenpiteen vahvistamista vuodella yhden (25) ilmoituksen osalta ilmoittaen aikomuksestaan ehdottaa yhteisön yhdenmukaistamissäädöksiä; samoin kahta (26) ilmoitusta on lykätty vuodella sen vuoksi, että ne kuuluivat neuvostolle jätetyn direktiivi- tai asetusesityksen piiriin. Komissio on vuodesta 1989 varmistanut ilmoittamisvelvollisuuden noudattamisen seuraamalla järjestelmällisesti kaikkien jäsenvaltioiden virallisia julkaisuja. Direktiivin 83/189/ETY rikkominen johtaa EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen rikkomisesta johtuvan menettelyn aloittamiseen. Vuoden 1997 lopussa oli tutkittavana noin 70 tällaista menettelyä. 2.2.2. Yhteenveto tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien direktiivien soveltamisesta eri aloilla 2.2.2.1. Elintarvikkeet Yleisesti voidaan todeta, että jäsenvaltiot hyväksyvät elintarvikkeita koskevien direktiivien kansalliset täytäntöönpanotoimet noudattamatta kuitenkaan tiukasti direktiiveissä annettuja määräaikoja. Vuonna 1997 komissio päätti lähettää virallisen ilmoituksen kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamatta jättämisen vuoksi 62 tapauksessa. Lisäksi komissio lähetti jäsenvaltioille 19 perusteltua lausuntoa. Vuonna 1997 voitiin lopettaa 71 tapausta. Useat jäsenvaltiot ovat siirtäneet mm. elintarvikehygieniasta annetun direktiivin 93/43/ETY osaksi kansallista lainsäädäntöään vasta määräajan päätyttyä, joka tämän vuonna 1993 yksimielisesti hyväksytyn direktiivin osalta oli joulukuu 1995. Tammikuussa 1997 direktiivi oli edelleen panematta täytäntöön 7 jäsenvaltiossa. Perustellun lausunnon lähettämisen jälkeen 3 jäsenvaltiota on vihdoin vahvistanut direktiivin kansalliset täytäntöönpanotoimet. Elintarvikealan direktiivien ja asetusten puutteellisen soveltamisen vuoksi komissio on päättänyt saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi yhdessä tapauksessa. Lisäksi komissio on päättänyt lähettää yhden perustellun lausunnon ja yhden virallisen ilmoituksen. Lisäksi jätettiin kymmenkunta kantelua, joista monet on voitu ratkaista komission yksiköiden ja kansallisten viranomaisten välisellä kirjeenvaihdolla. 2.2.2.2. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.3. Lääkevalmisteet Vuonna 1997 komissio sai tällä alalla runsaasti ilmoituksia kansallisista täytäntöönpanotoimista. Eräissä tapauksissa ilmoitukset saatiin vasta sen jälkeen, kun komissio oli aloittanut asianomaisia jäsenvaltioita vastaan 169 artiklan mukaisen menettelyn. Viidestätoista jäsenvaltiosta yhdeksän on tähän mennessä siirtänyt kaikki lääkevalmisteita koskevat direktiivit osaksi kansallista oikeusjärjestystään. Homeopatiasta annettujen direktiivien (92/73/ETY ja 92/74/ETY) ja lääkkeiden markkinoille saattamisen keskinäisestä tunnustamisjärjestelmästä annettujen direktiivien (93/39/ETY ja 93/40/ETY) kansallisesta täytäntöönpanosta ilmoittamisen tilanne on olennaisesti parantunut ja useita rikkomisesta johtuneita menettelyjä on voitu lopettaa jäsenvaltioiden ilmoitettua kyseisten direktiivien (viivästyneistä) täytäntöönpanotoimista. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä jatketaan muissa tapauksissa, joissa täytäntöönpano on edelleen suorittamatta, ja komissio seuraa tilannetta tiiviisti. Lääkevalmisteista annettujen direktiivien tulkintaan ja soveltamiseen liittyy jäsenvaltioissa eräitä yleisiä ongelmia: pääasiassa on kyse käsitteen "lääke" erilaisista tulkinnoista (mikä johtaa toisinaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin) sekä kanteluista, joiden mukaan kansalliset viranomaiset ovat rikkoneet määräaikoja tai muita menettelylle asetettuja vaatimuksia. Myös direktiivin 65/65/ETY 4 artiklan 8 kohdan a alakohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen luetelmakohdan täytäntöönpanosta ja soveltamisesta jäsenvaltioissa on hiljattain tehty useita kanteluita. Komissio tutkii tarkkaan näitä ongelmia ja kanteluita, mutta ei suunnittele uusia sääntelytoimia. Lääkkeitä (sekä ihmisille että eläimille tarkoitettuja) koskevien säädösten kodifiointihanke on jo edennyt pitkälle. Kodifiointi selkeyttää lainsäädäntöä ja tehostaa sen täytäntöönpanoa. 2.2.2.4. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.5. Kemianteollisuuden tuotteet Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi on aloitettu eri tuotteiden ja direktiivien osalta seuraavat rikkomisesta johtuvat menettelyt: Vaarallisista valmisteista annetun direktiivin (93/18/ETY) osalta on osoitettu perusteltu lausunto Italialle, ja Portugalin pitäisi saada direktiivin täytäntöönpano päätökseen lähikuukausina. Belgia, Irlanti, Italia ja Portugali eivät ole vielä panneet täytäntöön vaarallisten valmisteiden kaupan pitämisen ja käytön rajoittamisesta annettua direktiiviä (94/60/EY). Lannoitteista annetun direktiivin 93/69/ETY täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi on osoitettu perusteltu lausunto Belgialle, Kreikalle ja Ranskalle; viimeksi mainitun odotetaan toteuttavan tarvittavat toimet lähiaikoina. Luxemburgin on niin ikään pantava täytäntöön direktiivi 95/8/EY. Belgia, Saksa, Kreikka, Ranska, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta ja Ruotsi eivät ole saattaneet direktiiviä 96/28/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio ei ole saanut uusia, EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohtaan perustuvia poikkeushakemuksia, joiden perusteella jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia vaatimuksia kuin kemian alan direktiiveissä säädetään. Komission yksiköt tutkivat edelleen neljää aiemmin tehtyä poikkeushakemusta, jotka koskevat direktiivin 94/60/EY soveltamisalaan kuuluvaa kreosoottia. 2.2.2.6. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.7. Moottoriajoneuvot, traktorit ja moottoripyörät Yhteisön tyyppiluokitusmenettely tuli vuoden 1996 alusta pakolliseksi M1-luokan ajoneuvojen osalta, mikä merkitsee sitä, että myös alan yksittäiset direktiivit muuttuivat sitoviksi. Yhdenmukaistamisen kannalta keskeinen direktiivien kansallinen täytäntöönpano eteni myös vuonna 1997 vaikeuksitta toimivaltaisille kansallisille viranomaisille kertyneen kokemuksen ansiosta. Koska tätä alaa koskevat säännökset ovat hyvin teknisiä ja yksityiskohtaisia, useat jäsenvaltiot siirtävät direktiivit kansalliseen lainsäädäntöönsä sellaisinaan, mikä helpottaa ja nopeuttaa paitsi täytäntöönpanoa myös kansallisen lainsäädännön ja yhteisön oikeuden yhdenmukaisuuden tarkastamista. Kansallinen täytäntöönpano on harvoin viivästynyt enemmän kuin muutaman kuukauden, mikä sekin johtuu yleensä direktiivin täytäntöönpanolle annetun määräajan lyhyydestä. 2.2.2.8. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.9. Rakennusalan tuotteet Komissio on nostanut yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgiaa vastaan, koska maa ei ole ilmoittanut direktiivin 89/106/ETY kansallisista täytäntöönpanotoimista. Ongelmia on myös Itävallan kanssa, joka ei ole saattanut direktiiviä asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio tutkii nyt kaupan esteitä koskevia kanteluita edellä mainitussa direktiivissä säädetyn järjestelyn nojalla ja tarkastaa, ovatko eräät käytännöt yhteisön oikeuden mukaisia. Aiemmin tällaisia tapauksia tarkasteltiin vain EY:n perustamissopimuksen 30-36 artiklan perusteella. 2.2.2.10. Kestokulutushyödykkeet (koneenrakennus, henkilökohtaiset suojavarusteet, valmispakkaukset, mittalaitteet, sähkötekniikka ja lääkintäalan laitteet) Kestokulutushyödykkeiden alaa (koneenrakennus, sähkötekniikka, henkilönsuojaimet, kaasu, paine, valmispakkaukset, mittalaitteet, lääkinnälliset laitteet ja huviveneet) koskeva yhteisön lainsäädäntö käsittää 97 direktiiviä, joiden kansalliselle täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi vuoden 1997 lopussa. Jäsenvaltiot ovat hoitaneet kansallisen täytäntöönpanon tyydyttävästi, kun otetaan huomioon direktiivien tekninen monimutkaisuus (direktiivit ovat pääasiallisesti uuden lähestymistavan mukaisia). Tavaroiden vapaa liikkuvuus toteutuu niissäkin tapauksissa, joissa direktiivin täytäntöönpano on viivästynyt tai se on tehty puutteellisesti. Täytäntöönpanon viivästyminen johtuu useimmiten jäsenvaltioiden sisäisistä järjestelmistä (valtioneuvoston lausunnon saamisen hitaus, eri ministeriöiden toimivallan rajojen epäselvyys, yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon hankaluus uudessa jäsenvaltiossa, lainsäädäntöprosessin raskaus jne.). Esiin on tullut eräitä direktiivien tulkintaongelmia esimerkiksi siirtymäkausien päättyessä markkinoille saatettavien tuotteiden osalta. Tällaisissa tapauksissa komission yksiköt toimivat sekä virallisella (169 artiklan mukaisten menettelyjen aloittaminen) että epävirallisella tasolla (asiantuntijaryhmien kokoukset, tulkintaselvitykset jne), minkä ansiosta onkin voitu estää tai ratkaista monta erimielisyyttä aiheuttavaa tapausta. Lisäksi toimivaltaiset viranomaiset ovat tutkineet eräillä aloilla useita jäsenvaltioiden ilmoittamia suojalausekkeita, jotka liittyvät markkinoiden valvontaan erityisesti koneiden, kaasulaitteiden ja yksinkertaisten paineastioiden osalta. Komissio antoi näiden ilmoitusten perusteella lausuntonsa rajoittavien kansallisten toimenpiteiden aiheellisuudesta. Jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevien merkintöjen (direktiivi 94/11/EY) osalta oli aloitettu neljä menettelyä kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi, mutta Belgiaa, Ranskaa ja Irlantia koskevat menettelyt on voitu lopettaa. Sen sijaan Luxemburgille on päätetty toimittaa perusteltu lausunto. Direktiivillä 93/68/ETY muutetaan seuraavia direktiivejä: 87/404/ETY (yksinkertaiset paineastiat), 88/378/ETY (lelujen turvallisuus), 89/106/ETY (rakennusalan tuotteet), 89/336/ETY (sähkömagneettinen yhteensopivuus), 89/392/ETY (koneet), 89/686/ETY (henkilönsuojaimet), 90/384/ETY (muut kuin itsetoimivat vaa'at), 90/385/ETY (aktiiviset implantoitavat lääkinnälliset laitteet), 90/396/ETY (kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet), 91/263/ETY (telepäätelaitteet), 92/42/ETY (uudet nestemäisiä tai kaasumaisia polttoaineita käyttävät kuumavesikattilat) ja 73/23/ETY (tietyllä jännitealueella toimivat sähkölaitteet). Yhdistynyt kuningaskunta, Espanja, Portugali, Kreikka, Tanska ja Ruotsi ovat siirtäneet kaikki nämä direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ranska, Saksa ja Suomi ovat siirtäneet osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiiviä 92/42/ETY. Alankomaat on siirtänyt osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiiviä 91/263/ETY. Belgia on siirtänyt osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiivejä 89/106/ETY ja 90/385/ETY. Luxemburg on siirtänyt osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiivejä 91/263/ETY ja 92/42/ETY. Italia on siirtänyt osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiivejä 89/106/ETY, 90/396/ETY, 92/42/ETY ja 73/23/ETY. Irlanti on siirtänyt osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiivejä 89/106/ETY, 89/336/ETY, 90/385/ETY, 91/263/ETY ja 92/42/ETY. Itävalta on siirtänyt osaksi kansallista lainsäädäntöään kaikki direktiivit lukuun ottamatta direktiivejä 88/378/ETY, 89/106/ETY, 89/392/ETY, 89/686/ETY, 90/385/ETY, 90/396/ETY ja 92/42/ETY. 2.2.2.11. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.12. Kosmeettiset valmisteet Komissiolle on tänä vuonna ilmoitettu muutamista kosmeettisia valmisteita koskevien direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimista; täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia esiintyy kuitenkin edelleen erityisesti direktiivin 93/35/ETY osalta, jolla direktiiviä 76/768/ETY muutetaan kuudennen kerran. Jäsenvaltioille oli annettu lisäaikaa direktiivin täytäntöönpanemiseksi kunnes komissio saisi julkaistua direktiivin 5 a artiklassa mainitun luettelon. Luettelo julkaistiin 1. kesäkuuta 1996 (päätös 96/335/ETY); mitään direktiivin 93/35/ETY täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä ei kuitenkaan käynnistetty uudelleen. Pääosasto III, jonka vastuulla kosmeettiset valmisteet ovat heinäkuusta 1997 alkaen, lähettää näin ollen pikimmiten perustellut lausunnot niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole siirtäneet tätä direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään. 2.2.2.13. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.14. Tekstiilituotteet Vuonna 1997 tulivat voimaan kahden tekstiilikuitulajin sekoitteisiin sovellettavista tietyistä kvantitatiivisista analyysimenetelmistä 16. joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/73/EY ja tekstiilien nimityksistä 16. joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/74/EY. Direktiivillä 96/73/EY koonnetaan ja kumotaan direktiivit 72/276/ETY, 79/76/ETY, 81/75/ETY ja 87/184/ETY ja direktiivillä 96/74/EY koonnetaan ja kumotaan direktiivit 71/307/ETY, 75/36/ETY, 83/623/ETY ja 87/140/ETY. 2.2.2.15. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2.16. Vastuu viallisista tuotteista Yhteisöjen tuomioistuin on hylännyt kanteen, jonka komissio nosti vuonna 1995 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan perustamissopimuksen 169 artiklan perusteella (asia C-300/95) (27). Komissio ei hyväksynyt tapaa, jolla Yhdistynyt kuningaskunta on toteuttanut kansallisessa lainsäädännössään tuotevastuusta annetun direktiivin 85/374/ETY 7 e artiklassa säädetyn tuottajan vastuuta koskevan vapautuksen syyn (kehitysriski). Tuomioistuin perusteli päätöstään sillä, ettei laiminlyönnistä ollut riittävää näyttöä. Teknisen ja tieteellisen tietämyksen astetta koskevaa käsitettä selvennettiin kuitenkin komission ehdottamaan suuntaan. 2.2.3. Henkilöiden vapaa liikkuvuus, sijoittautumisoikeus, äänioikeus 2.2.3.1. Syrjintäkielto Siviili- ja muutoksenhakuoikeutta koskevissa kysymyksissä komissio valvoo, että kansalliset viranomaiset noudattavat yhteisöjen tuomioistuimen omaksumaa oikeuskäytäntöä, jonka se on tuonut esiin asioissa C-43/95 (Data Delecta) (28), C-323/95 (Hayes) (29) ja C-122/96 (Saldanha) (30): asiat koskevat syrjivän "cautio iudicatum solvi" (vakuus oikeudenkäyntikulujen maksamisesta) -menettelyn kieltämistä (ainoastaan yhteisön kansalaisina olevia kantajia koskeva velvoite, jonka mukaisesti heidän on maksettava oikeudenkäyntikuluja vastaava vakuus muun kuin alkuperäisen jäsenvaltion tuomioistuimissa). Kaikkien kansallisten oikeussääntöjen on oltava yhdenmukaisia yhteisön oikeuden kanssa huolimatta siitä, mitä alaa ne koskevat. Yhteisön oikeus on siis tarvittaessa etusijalla yksityisoikeuteen kuuluviin kansallisiin oikeussääntöihin nähden (31). 2.2.3.2. Maahantulo ja oleskelu Kaikki jäsenvaltiot (viimeisenä Saksa) ovat tällä hetkellä saattaneet opiskelijoiden oleskeluoikeutta koskevan direktiivin (93/96/ETY), ammattitoimintansa lopettaneita työntekijöitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia koskevan direktiivin (90/365/ETY) sekä muuta kuin aktiiviväestöä koskevan direktiivin (90/364/ETY) osaksi kansallista lainsäädäntöään. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi kuitenkin 20. maaliskuuta 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-96/95) Saksan laiminlyöneen jäsenyysvelvoitteensa, kun se ei ollut antanut säädetyssä määräajassa niitä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka ovat edellytyksenä direktiivien 90/364/ETY ja 90/365/ETY saattamiselle osaksi Saksan kansallista lainsäädäntöä. Tuomioistuin päätyi tähän kantaan huomauttaen, että Saksan uusien osavaltioiden toimivaltaisille viranomaisille osoitetuissa kiertokirjeissä oleva tieto ei vastaa direktiivien säätelemien oikeudellisten asemien julkisuuden, selkeyden ja luotettavuuden vaatimuksia. Saksa ryhtyi tuomion edellyttämiin toimiin ja antoi 17. heinäkuuta 1997 asetuksen, jolla direktiivit 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY saatetaan osaksi sen kansallista lainsäädäntöä. Edellä mainittujen kolmen direktiivin virheellisen täytäntöönpanon perusteella aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt jatkuvat edelleen. Komissio päätti saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi asiat, jotka koskevat ilmoituksesta opiskelijan varoista annetun direktiivin (Espanja, Ranska, Italia), eläkeläisten ja muun kuin aktiiviväestön varoista annetun direktiivin (Ranska, Italia) sekä opiskelijoiden, eläkeläisten ja muun kuin aktiiviväestön sairausvakuutuksesta annetun direktiivin (Ranska, Italia) eläkeläisten ja muun kuin aktiiviväestön oleskeluluvan kestoa koskevan direktiivin (Espanja, Portugali) säännösten täytäntöönpanemiseksi. Kyseisten kolmen direktiivin virheellisen täytäntöönpanon vuoksi aloitetuissa muissa menettelyissä ei ole edistytty näin paljon. Monet direktiivien virheellisen täytäntöönpanon vuoksi aloitetut menettelyt on kuitenkin voitu lopettaa asianomaisten jäsenvaltioiden muutettua kansallista lainsäädäntöään (Tanska, Irlanti, Luxemburg, Alankomaat). Komissio päätti myös nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Kreikkaa vastaan. Kanteen aiheena on Kreikan viranomaisten käytäntö laskuttaa Euroopan unionin kansalaisten perheenjäseninä olevien yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten oleskeluluvista korkeampi hinta kuin EU:n kansalaisten oleskeluluvista. Komissio katsoo, että tämä eriarvoinen kohtelu on oleskeluoikeudesta annettujen direktiivien vastainen. 2.2.3.3. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.4. Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Direktiivin 94/80/EY tultua voimaan 1. tammikuuta 1996 unionin kansalaiset ovat voineet osallistua kunnallisvaaleihin siinä jäsenvaltiossa, jossa asuvat, vaikka eivät olisikaan sen kansalaisia. Tällaisia vaaleja järjestettiin vuonna 1997 Saksassa (Hampuri ja Hessen), Itävallassa (Burgenland, Kärntern ja Oberösterreich), Italiassa, Tanskassa, Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Perustamissopimusten valvojana komissio jatkoi vuonna 1997 menettelyjä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin 94/80/EY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio lopettikin Kreikkaa, Suomea, Ruotsia ja Espanjaa vastaan aloittamansa rikkomisesta johtuvat menettelyt sen jälkeen kun kyseiset maat olivat antaneet asianmukaiset kansalliset täytäntöönpanosäädöksensä. Toisaalta komissio päätti 26. kesäkuuta nostaa Belgiaa vastaan kanteen siitä, että tämä oli jättänyt ilmoittamatta kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistään (asia C-323/97). Komissio hyväksyi 7. tammikuuta 1998 kertomuksen direktiivin 93/109/ETY soveltamisesta; direktiivi koskee niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä (KOM(97) 371). Kertomuksessa ei ehdoteta direktiivin säännösten muuttamista, mutta siinä esitetään kuitenkin säännöksiä, joita soveltamalla direktiiviä voidaan parantaa. 2.2.3.5. Tutkintotodistusten tunnustaminen Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan nojalla tuomioistuimen tuomion noudattamatta jättämisen vuoksi aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä voidaan mainita seuraavat: Belgiaa vastaan aloitettu, 16. toukokuuta 1991 annetun tuomion (asia C-167/90) noudattamatta jättämistä koskeva menettely, jonka perusteena oli proviisoreja koskevien direktiivien 85/432/ETY ja 85/433/ETY täytäntöönpanotoimenpiteiden yhteensoveltumattomuus yhteisön oikeuden kanssa, voitiin lopettaa Belgian annettua asiasta uusia säädöksiä. Asiassa Frontistiria (Kreikan yksityiskoulut) yhteisöjen tuomioistuin totesi aluksi asiassa C-147/86 (komissio vastaan Kreikka) antamallaan tuomiolla Kreikan rikkovan EY:n perustamissopimuksen 48, 52 ja 59 artiklaa kieltäessään muiden jäsenvaltioiden kansalaisia perustamasta frontistiria-kouluja sekä yksityisiä musiikki- ja tanssikouluja. Asiassa C-328/90 30. tammikuuta 1992 annetussa tuomiossa Kreikka tuomittiin toistamiseen, jonka jälkeen se muutti lainsäädäntöään. Tämän jälkeen asian käsittely on voitu lopettaa. Italiaa ja Ranskaa vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt, jotka koskevat matkaoppaiden palvelujen vapaata tarjoamista (tuomio 26. helmikuuta 1991) ovat yhä ratkaisematta. Ranska on ilmoittanut laatineensa asiasta säädösehdotuksen ja Italia säätäneensä asiasta uuden lain. Muista yhteisöjen tuomioistuimen tuomioista, joihin ei vielä ole mukauduttu, mainittakoon seuraavat: Tuomioistuimen annettua tuomion 22. maaliskuuta 1994 Espanjaa vastaan asiassa C-375/92 matkaoppaiden palvelujen vapaasta tarjoamisesta otettiin eräillä Espanjan autonomisilla alueilla käyttöön kyseisen ammatin harjoittamista koskevia uusia säädöksiä. Komission annettua säädöksistä huomautuksia Espanja ilmoitti antaneensa niiden perusteella jälleen uusia säädöksiä, joita tutkitaan parhaillaan. Kreikka on ilmoittanut toteuttaneensa toimenpiteitä saattaakseen lainsäädäntönsä 26. helmikuuta 1991 annetun, matkaoppaiden palvelujen vapaata tarjoamista koskevan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion mukaiseksi. Tutkittuaan kyseiset toimenpiteet komissio päätti lopettaa menettelyn. Kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet Kreikka ei vieläkään ole noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen 23. maaliskuuta 1995 asiassa C-365/93 antamaa tuomiota, joka koskee direktiivin 89/48/ETY (ensimmäinen yleinen järjestelmä) täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamatta jättämistä. Kreikalle lähetettiinkin asiasta EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan mukainen perusteltu lausunto. Belgiaa vastaan aloitettu menettely lopetettiin sen jälkeen kun maan viranomaiset ilmoittivat toteuttaneensa kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet. Kreikkaa vastaan aloitettiin myös perustamissopimuksen 169 mukainen menettely, joka liittyy direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä, ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettuun neuvoston direktiiviin 92/51/ETY. Useita jäsenvaltioita vastaan on myöskin vireillä menettelyjä liittyen direktiiviin 94/38/EY, jolla muutetaan direktiiviä 92/51/ETY tiettyjen tutkintojen tason osalta. Direktiivien yhteensoveltumattomuus ja puutteellinen soveltaminen Komissio sai vuonna 1997 käsiteltäväksi viitisenkymmentä kantelua ETY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan sekä ammatillisten tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi annettujen direktiivien vastaisista rajoituksista. Joidenkin perusteella on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä, toiset taas on lopetettu perusteettomina. Komissio jatkoi eräitä jäsenvaltioita vastaan direktiivien puutteellisen täytäntöönpanon tai puutteellisen soveltamisen vuoksi vireillä olevia menettelyjä. Esimerkkeinä mainittakoon "ensimmäistä yleistä järjestelmää" koskevan direktiivin 89/48/ETY täytäntöönpano opettajan ammatin osalta Saksassa. Edelleen on vireillä myös Saksaa vastaan aloitettu menettely, joka koskee hammaslääkärin ammattiin pääsyä (hammaslääkäreistä annettujen direktiivien vastaiset vaatimukset sellaisten hammaslääkäreiden hyväksymiseksi sosiaaliturvan piiriin, jotka ovat suorittaneet direktiivien mukaisen tutkintonsa muualla kuin Saksassa). Komissio päätti antaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Espanjaa vastaan aloitetun menettelyn. Maa tunnustaa Latinalaisen Amerikan maissa suoritettujen, direktiivien vaatimustasoa selvästi alhaisempien tutkintojen pätevyyden alueellaan. Komissio jatkoi Espanjaa vastaan aloitettua menettelyä. Espanjassa on arkkitehdeistä annettujen direktiivien täytäntöönpanemista koskevia lakeja, joilla kuitenkin rajoitetaan palvelujen tarjoamisen pisintä sallittua kestoa maassa. 2.2.3.6. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.3.7. Itsenäiset kauppaedustajat Komissio lopetti 169 artiklan nojalla Irlantia vastaan aloitetun menettelyn tämän toteutettua lisätoimenpiteitä jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta annetun direktiivin 86/653/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio oli aiemmin lähettänyt Irlannille perustellun lausunnon direktiivin puutteellisesta täytäntöönpanosta. Komissio lopetti myös Portugalia vastaan aloitetun menettelyn saatuaan Portugalin viranomaisilta tyydyttävän vastauksen näille lähetettyyn viralliseen ilmoitukseen. Komissio päätti myös lähettää Italian viranomaisille perustellun lausunnon direktiivin puutteellisesta täytäntöönpanosta. 2.2.4. Palvelujen vapaa tarjoaminen 2.2.4.1. Perustamissopimuksen 59 artikla ja sitä seuraavat artiklat Perustamissopimuksen 59 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa määritellään palvelujen vapaan tarjoamisen periaate, jonka mukaan luonteeltaan tilapäisiä palveluja voidaan vaihtaa vapaasti rajojen yli. Koska periaatetta sovelletaan suoraan ja ehdottomasti siirtymäkauden päätyttyä, komissio valvoo, että sitä noudatetaan moitteettomasti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön valossa. Syrjinnän ohella tuomioistuin on tuominnut myös rajoitukset silloinkin, kun niitä asetetaan tulkitsemalla kansallista säädöstä epämääräisesti. Niiden palvelujen osalta, joita ei voida perustella yhteisön oikeudessa, komissio valvoo, että korjataan ne syrjintä- ja rajoitustapaukset, jotka eivät ole perusteltuja merkittävän yhteisen edun nojalla. Komissio onkin lähettänyt Italian viranomaisille perustellun lausunnon 25. tammikuuta 1994 annetusta laista N:o 25, jolla säädellään siivouspalvelujen kirjaamista kahteen viralliseen rekisteriin. Tässä tapauksessa on kyse perusteettomasta esteestä, joka johtaa palvelujen vapaan tarjoamisen kieltämiseen. Belgian viranomaisten kieltäytyminen myöntämästä lentolupia niille elinkeinonharjoittajille, jotka haluavat harjoittaa ilmakuvausta mutta joilla ei ole käytössään Belgiaan rekisteröityjä lentokoneita, on myös perusteeton rajoitus. Komissio onkin lähettänyt Belgian viranomaisille asiasta perustellun lausunnon. Turvallisuuspalvelujen osalta (yksityisetsivät, arvopapereiden kuljetus, hälytyslaitteiden asentaminen ja huolto) komissio aloitti rikkomisesta johtuvat menettelyt kolmea jäsenvaltiota vastaan. Maaliskuussa 1997 komissio antoi tuomioistuimen käsiteltäväksi Espanjan lainsäädännössä olevat kansallisuuteen perustuvat syrjivät rajoitukset, koska se katsoi etteivät ne olleet yhdenmukaisia esimerkiksi perustamissopimuksen 59 artiklan kanssa. Kesäkuussa 1997 komissio lähetti samasta asiasta perustellun lausunnon Portugalille ja Belgialle. Syrjintä voi perustua sijoittautumispaikkaan, kuten silloin kun on kyse EU:n jäsenvaltion ja yhteisön ulkopuolisen maan kahdenvälisen alihankintasopimuksen soveltamisesta. Esimerkiksi Saksan viranomaiset antavat ainoastaan Saksaan sijoittautuneiden yritysten tilata palveluja alihankintana puolalaisilta yrityksiltä ja siirtää puolalaista työvoimaa Saksan alueelle alihankintaa varten. Johonkin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet yritykset eivät näin voi tehdä. Komissio katsoo, että tilanne on 59 artiklan vastainen ja lähetti Saksalle asiasta perustellun lausunnon lokakuussa 1997. 2.2.4.2. Audiovisuaaliala/joukkoviestimet Viestintävälineiden osalta komissio aloitti oletetusta rikkomisesta johtuvan menettelyn, joka perustuu 52 ja 59 artiklan rikkomiseen. Menettely aloitettiin komissiolle tehtyjen kanteluiden perusteella. Menettelyssä on nyt lähetetty perusteltu lausunto, ja asianomainen jäsenvaltio onkin muuttanut lainsäädäntönsä yhteisön lainsäädännön mukaiseksi. Tässä tapauksessa oli kyse eräistä Portugalin lainsäädännössä olevista säännöksistä, jotka koskevat televisiolähetystoiminnan harjoittamista. Kyseisten säännösten mukaan ulkomainen osakkuus televisiolähetystoiminnan harjoittajan osakepääomasta voi olla enintään 15 prosenttia. Tämän lisäksi lupia televisiolähetystoiminnan harjoittamiseen myönnettiin ainoastaan Portugaliin sijoittautuneille yrityksille. Audiovisuaalialan osalta voidaan korostaa sitä, että kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet saattaneensa rajattomasta televisiolähetystoiminnasta annetun direktiivin 89/552/ETY osaksi kansallista lainsäädäntöään. Belgiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt ollaan saamassa päätökseen yhteisöjen tuomioistuimen annettua niistä tuomiot 10. syyskuuta 1996. Nämä kaksi merkittävää asiaa koskevat pääasiassa direktiivin keskeistä säännöstä, eli sen 2 artiklaa (lähetysten vastaanottamisen ja edelleenlähettämisen vapaus, sovellettava oikeus). Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi ensinnäkin komission näkemysten mukaisesti, että toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevia lähetyksiä koskeva ennakkolupajärjestelmä on direktiivissä tarkoitetun televisiolähetysten vapaan edelleenlähettämisen ja vastaanottamisen periaatteen vastainen. Toisessa tuomiossa tuomioistuin piti direktiivin vastaisena sitä, etteivät maat noudata niiden kriteerien järjestystä, joilla määritellään jäsenvaltion toimivalta. Se piti direktiivin vastaisena myös sitä, että maat olivat perustaneet kaksoisjärjestelmän, jota sovelletaan televisiolähetystoiminnan harjoittajiin kohderyhmän mukaan. Myös Suomea, Ranskaa, Kreikkaa ja Italiaa vastaan aloitettiin rikkomisesta johtuvat menettelyt. Uusi "televisio ilman rajoja" -direktiivi tuli voimaan 30. heinäkuuta 1997 (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/36/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, EYVL L 202, 30.7.1997, s. 60). Kyseisellä direktiivillä muutetaan televisiotoiminnan harjoittamisen säätelemisestä vuonna 1989 annettua direktiiviä ja sen tavoitteena on saattaa vuoden 1989 direktiivi ajan tasalle sekä selkeyttää sen säännöksiä. Tärkeimmillä muutoksilla pyritään selkeyttämään eräitä määritelmiä, kuten "televisiomainontaa", "teleostoslähetyksiä", "eurooppalaisia teoksia" ja "yhteiskunnallisesti erityisen merkittävien tapahtumien" lähettämistä. Niillä pyritään myös lisäämään vanhaan direktiiviin teleostoslähetyksiä ja yksinomaan omaan myynninedistämistoimintaan varattuja kanavia koskevia säännöksiä, tehostamaan alaikäisten suojelua etenkin määräämällä pakolliseksi, että koodaamattomassa muodossa olevista ja alaikäisiä mahdollisesti vahingoittavista ohjelmista annetaan etukäteen varoitus ja kehottamalla komissiota tutkimaan "v-chip"-laitteen (väkivaltasuodattimen) kaltaisten ohjelmien suodatinjärjestelmien tehokkuutta. Uudella direktiivillä pyritään myös perustamaan jäsenvaltioiden ja komission välinen neuvottelufoorumi, jossa käsiteltäisiin televisiolähetyspalvelujen sääntelytoimenpiteitä koskevaa tilannetta ja kehitystä ja otettaisiin huomioon alan tekninen kehitys. Komissio valvoo lähinnä alaisuudessaan toimivan yhteyskomitean välityksellä, että direktiivi 97/36/EY saatetaan asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä säädetyssä määräajassa, eli 30. joulukuuta 1998 mennessä. 2.2.4.3. Televiestintä Euroopan yhteisön televiestinnän sääntelypaketin muodostavissa direktiiveissä asetetaan määräpäivä 1. tammikuuta 1998, johon mennessä on toteutettava vapautetut ja yhdenmukaistetut eurooppalaiset televiestintämarkkinat. Käytännöllisesti katsoen kaikki direktiivit on nyt annettu, ja ne on periaatteessa siirrettävä osaksi kunkin jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä viimeistään vuoden 1998 alussa. Sääntelypaketin toteuttamisen suunnaton merkitys tunnustetaan kaikkialla unionissa, ja varsinkin markkinoilla kilpailevat ymmärtävät sen. Vapautetut yhtenäiset televiestintämarkkinat ovat olennainen edellytys tietoyhteiskunnan syntymiselle Euroopassa sekä kasvulle, työllisyydelle ja elintason nousulle, joita tietoyhteiskunta merkitsee. Lisäksi yhteisön sitoumus avata markkinansa Maailman kauppajärjestön WTO:n televiestinnän peruspalveluita koskevan sopimuksen mukaisesti lisää asetetun määräpäivän merkitystä. Komissio antoi 29. toukokuuta 1997 ensimmäisen tiedonannon (32) neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle sääntelypaketin täytäntöönpanon edistymisestä. Tiedonannon tarkoituksena oli tarkastella koko direktiivipaketin tilannetta - myös niiden direktiivien, jotka eivät olleet vielä voimassa. Lisäksi oli tarkoitus määrittää, miten komissio aikoo toimia varmistaessaan, että direktiivit siirretään osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä ja lainsäädäntö todella pannaan täytäntöön. Lainsäädännön täytäntöönpanossa korostetaan epävirallisten toimien käyttöä sen lisäksi, että rikkomisesta johtuvaa menettelyä sovelletaan täysipainoisesti. Tiedonannossa oli erityisesti tarkoitus tarkastella joitakin keskeisiä säännöksiä, joita voidaan pitää osoituksena siitä, että lainsäädännön täytäntöönpano saadaan valmiiksi markkinoiden täyden vapauttamisen määräpäivään mennessä. Neuvosto tarkasteli 27. kesäkuuta 1997 pitämässään kokouksessa tiedonantoa ja pyysi komissiota keskustelemaan jäsenvaltioiden kanssa pikaisesti ja tiedottamaan edistymisestä seuraavissa neuvoston kokouksissa. Komissio hyväksyi tämän ensimmäisen tiedonannon ajantasaistuksen 8. lokakuuta 1997 (33). Yhteenvetona komissio pitää rohkaisevana sitä, että yhteisön sääntelypaketin siirtäminen jäsenvaltioiden lainsäädäntöön on edennyt huomattavasti. Joissakin harvoissa jäsenvaltioissa tarvitaan kuitenkin paljon enemmän työtä kuin tähän asti on tehty. Joissakin muissa jäsenvaltioissa tehtävää on vielä tietyillä aloilla. Komissio aikoo jatkaa kahdenvälisiä tapaamisiaan jäsenvaltioiden kanssa ja antaa vuoden 1998 alussa näiden tapaamisten perusteella ajantasaistetun kertomuksen. Tässä vaiheessa on suunniteltu, että kertomuksessa käsitellään sääntelypaketin siirtämistä jäsenvaltioiden lainsäädäntöön laajemmin kuin on mahdollista joitakin avainsäännöksiä tarkastelemalla. Kertomuksessa aiotaan erityisesti ehdottaa mittareita, joilla voidaan tutkia kansalliseen lainsäädäntöön siirrettyjen toimien todellista ja todenmukaista täytäntöönpanoa. Lisäksi kertomuksessa aiotaan antaa asiaan vaikuttavien taloudellisten mittareiden perusteella alustava arvio Euroopan televiestintämarkkinoiden toiminnasta. Eri direktiivit ja päätökset on siirretty osaksi kansallista lainsäädäntöä seuraavasti: Kaikki jäsenvaltiot ovat siirtäneet osaksi kansallista lainsäädäntöään puitedirektiivin 90/387/ETY, joka koskee telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamista saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen. Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle direktiivin 92/44/ETY (kiinteät johdot) kansallisista täytäntöönpanotoimista, mutta Kreikassa ja Luxemburgissa kyseiset toimenpiteet ovat olleet puutteellisia. Luxemburgille on lähetetty vuonna 1997 EY:n perustamissopimuksen 171 artiklaan perustuva virallinen ilmoitus. Komissio jatkaa direktiivin täytäntöönpanon tutkimista Belgiassa ja Portugalissa. Itävaltaa vastaan vuonna 1997 aloitettu menettely on lopetettu jäsenvaltion ilmoitettua direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä. Kaikki jäsenvaltiot Kreikkaa lukuun ottamatta ovat ilmoittaneet avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta pientaajuuspuheviestitykseen annetun direktiivin 95/62/EY kansallisista täytäntöönpanotoimista, joskin nämä toimet ovat sekä Belgiassa että Luxemburgissa puutteelliset. Kansallisista täytäntöönpanotoimista ilmoittamisen vuoksi voitiin vuonna 1997 lopettaa Ranskaa, Irlantia, Italiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt. Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät vuonna 1997 kolme direktiiviä, jotka oli määrä siirtää osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoden loppuun mennessä. Kyseessä ovat direktiivit 97/51/EY (puitedirektiivin ja kiinteitä johtoja koskevan direktiivin muuttaminen), 97/13/EY (toimiluvat) ja 97/33/EY (televiestinnän yhteenliittäminen). Osa jäsenvaltioista on jo ilmoittanut kansallisista täytäntöönpanotoimistaan (ks. liite 4), mutta kansallista täytäntöönpanoastetta tarkastellaan vasta seuraavassa vuosikertomuksessa. Kaikki jäsenvaltiot ovat siirtäneet osaksi kansallista lainsäädäntöään telepäätelaitteita koskevan direktiivin 91/263/ETY. Alankomaat, jolle lähetettiin vuonna 1997 virallinen huomautus, ilmoitti kansallisista täytäntöönpanotoimista joulukuussa 1997. Rikkomisesta johtuvat menettelyt niitä neljää jäsenvaltiota kohtaan, joiden osalta yhteisöjen tuomioistuin totesi jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnin vuonna 1995 (Belgia ja Kreikka) ja vuonna 1996 (Irlanti ja Luxemburg), on lopetettu kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden hyväksymisen jälkeen. Kymmenen jäsenvaltiota (Tanska, Saksa, Espanja, Ranska, Italia, Alankomaat, Portugali, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) on ilmoittanut siirtäneensä osaksi kansallista lainsäädäntöään direktiivin 93/97/ETY, jolla laajennetaan direktiivin 91/263/ETY soveltamisalaa satelliittimaa-asemalaitteisiin. Niille jäsenvaltioille, jotka eivät olleet ilmoittaneet kansallisista täytäntöönpanotoimista, lähetettiin vuonna 1997 viisi perusteltua lausuntoa (Belgia, Kreikka, Irlanti, Luxemburg ja Alankomaat) ja yksi virallinen huomautus (Itävalta). Samoin kuin direktiivin 91/263/ETY osalta, Alankomaat ilmoitti tämän direktiivin kansallisista täytäntöönpanotoimista joulukuussa 1997. Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet siirtäneensä osaksi kansallista lainsäädäntöään kolme taajuusalueita koskevaa direktiiviä eli direktiivit 87/372/ETY (GSM), 90/544/ETY (Ermes) ja 91/287/ETY (DECT). Komissio tarkistaa direktiivin 90/544/ETY täytäntöönpanon tilannetta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kaikki jäsenvaltiot Kreikkaa lukuun ottamatta ovat toteuttaneet yhtenäisen hätänumeron ("112") käyttöönottoa Euroopassa koskevassa päätöksessä vaaditut toimenpiteet. Espanja ja Portugali toteuttivat toimenpiteet vuonna 1997, ja niitä vastaan aloitetut rikkomisesta johtuvat menettelyt on voitu lopettaa. Lisäksi kaikki jäsenvaltiot ovat siirtäneet osaksi kansallista lainsäädäntöään päätöksen 92/264/ETY, joka koskee kansainväliseen puhelinverkkoon pääsyyn tarvittavan yhteisen tunnuksen ("00") käyttöönottoa yhteisössä. Viisi jäsenvaltiota (Tanska, Espanja, Luxemburg, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta) on ilmoittanut televisiosignaalien lähetystä koskevien standardien käytöstä annetun direktiivin 95/47/EY kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä. Muita jäsenvaltioita vastaan aloitettiin vuonna 1997 rikkomisesta johtuvat menettelyt. 2.2.4.4. >TAULUKON PAIKKA> 2.2.4.5. Rahoituspalvelut Lujittaakseen hallinnollista yhteistyötä ja löytääkseen ratkaisuja havaittuihin ongelmiin komissio oli vuonna 1997 säännöllisesti yhteydessä kansallisiin viranomaisiin niin institutionaalisissa komiteoissa (pankkialan neuvoa-antava komitea, vakuutuskomitea, arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamista käsittelevä yhteyskomitea) kuin tilapäisissä tulkintaryhmissä (pankkidirektiivien soveltamiseksi perustetussa teknisessä tulkintaryhmässä, vakuutusalan direktiivien tulkintaa käsittelevässä työryhmässä sekä omien varojen riittävyydestä annetun direktiivin tulkintaa käsittelevässä ryhmässä) ja korkean tason työryhmissä (High Level Security Superiors Committee arvopaperialalla). EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan ja direktiivien rikkominen johti vakuutusalalla vuonna 1997 neljään uuteen oletetusta rikkomisesta johtuvaan menettelyyn. Komissio aloitti menettelyt perustamissopimuksen 169 artiklan perusteella. Kaikki tapaukset oli havaittu komission omien tutkimusten perusteella. Vuonna 1996 vireille pannuista menettelyistä lopetettiin yksi, koska kyseinen jäsenvaltio mukautui yhteisön oikeuden vaatimuksiin. Pankkialalla komissio aloitti kaksi uutta menettelyä vuonna 1997. Toinen aloitettiin kantelun perusteella ja toinen havaittiin omien tutkimusten perusteella. Todettujen rikkomisten osalta lukuisissa rikkomisesta johtuvissa menettelyissä oli edetty vuonna 1997 perusteltujen lausuntojen vaiheeseen. Vakuutusalalla voidaan havaita yhteensoveltumattomuuden tai puutteellisen soveltamisen perusteella vuonna 1997 virallisesti aloitettujen menettelyjen määrän kasvaneen huomattavasti vuoteen 1996 verrattuna. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten kanssa vuonna 1996 käynnistetyistä menettelyistä aloitetuissa neuvotteluissa ei ole vielä päästy toivottuihin tuloksiin vakuutusalan monimutkaisuuden vuoksi. Pankkialalla direktiivin 95/26/ETY ("BCCI:n romahduksen jälkeinen direktiivi") täytäntöönpanon laiminlyöminen sai komission lähettämään perustellut lausunnot kahdeksalle jäsenvaltiolle. Pankkialalla lopetettiin Italiaa vastaan aloitettu rikkomisesta johtuva menettely, joka oli aloitettu maan osoitettua verosyrjintää Italian ulkopuolelle sijoittautuneiden pankkien kiinnitysluottojen osalta (ks. 13. vuosikertomus). Menettely lopetettiin sen jälkeen kun Italia oli muuttanut käytäntöään komission perustellun lausunnon mukaisesti. Arvopaperialalla komissio päätti nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksaa vastaan EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan rikkomisesta brittiläisten "investment trustien" osalta. Näitä on syrjitty Saksassa toisaalta niiden Saksassa pidettävien osakeantien ja toisaalta verotuksen osalta. Pankkialalla päätettiin lähettää perustellut lausunnot direktiivin 95/26/ETY (nk. BCCI:n romahduksen jälkeinen direktiivi) osalta Saksalle, Espanjalle, Italialle, Luxemburgille, Belgialle, Irlannille, Ranskalle ja Kreikalle. Saksaa vastaan aloitettu menettely direktiivin 94/19/EY (talletusten vakuusjärjestelmä) ja direktiivin 93/6/ETY (sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyys) täytäntöönpanon laiminlyömisestä päätettiin antaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Arvopapereiden osalta komissio päätti lähettää perustellun lausunnon direktiivin 93/22/ETY (sijoituspalvelut arvopaperimarkkinoilla) täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi Kreikalle, Espanjalle, Portugalille, Luxemburgille ja täytäntöönpanotoimenpiteiden puutteellisuuden vuoksi Saksalle. Sittemmin komissio on päättänyt nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjaa, Luxemburgia ja Saksaa vastaan. Direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) ja direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) osalta pyydettiin yhteisöjen tuomioistuimessa Kreikkaa vastaan nostetun kanteen peruuttamista. Kanne oli nostettu Kreikan jätettyä ilmoittamatta kyseisten direktiivien kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä. Sen sijaan tuomioistuin on antanut Espanjalle tuomion direktiiviä 92/49/ETY koskevassa asiassa. Vaikka suurin osa jäsenvaltioista onkin jo ilmoittanut näiden direktiivien täytäntöönpanotoimenpiteistä, direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tai niiden soveltaminen aiheuttaa edelleen ongelmia. Täytäntöönpano on ollut useissa tapauksissa puutteellinen tai se on tapahtunut direktiivin säännösten vastaisesti. Komissio keskeytti direktiivin 92/96/ETY kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamatta jättämisen vuoksi Espanjaa vastaan nostetun kanteen käsittelyn yhteisöjen tuomioistuimessa, koska se halusi odottaa tuomiota direktiiviä 92/49/ETY koskevassa asiassa. Espanjalle on myös lähetetty perusteltu lausunto, joka koskee vakuutusyhtiöiden ja -konsernien tilinpäätöksistä annetun direktiivin 91/674/ETY täytäntöönpanoa. Päättyneistä menettelyistä mainittakoon direktiivin 91/674/ETY täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi Italiaa vastaan aloitettu menettely, moottoriajoneuvojen vastuuvakuutusta koskevan direktiivin 90/618/ETY ja toisen henkivakuutusdirektiivin 90/619/ETY täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi Espanjaa vastaan aloitettu menettely sekä sijoituspalveluja arvopaperimarkkinoilla koskevan direktiivin 93/22/ETY täytäntöönpanon laiminlyönnin vuoksi Kreikkaa ja Portugalia vastaan aloitettu menettely. Pankkialalla päätettiin antaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Itävaltaa koskeva asia, sillä nimettömien pankkitilien olemassaolo sen alueella on yhteensoveltumaton rahanpesua koskevan direktiivin 91/308/ETY 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvän velvoitteen kanssa, joka koskee asiakkaan henkilöllisyyden selvittämistä tilin avaamisen yhteydessä. Vakuutusalalla komissio päätti lähettää Ranskalle perustellun lausunnon direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY puutteellisen täytäntöönpanon perusteella, koska Ranska ei ole tähän mennessä ilmoittanut mistään toimenpiteistä, joilla vakuutusyhtiöitä koskeva laki olisi saatettu yhdenmukaiseksi kolmansien vakuutusdirektiivien kanssa. Myös Belgialle päätettiin lähettää perusteltu lausunto, koska vakuutusyhtiöiden valvontaa koskeva Belgian lainsäädäntö estää direktiivin 92/49/ETY soveltamisen työtapaturmavakuutuksiin. Komissio katsoo, että direktiivi kattaa nämä vakuutukset silloin kun ne kuuluvat yksityisten vakuutusyhtiöiden toimintaan. Myös Suomen todettiin rikkoneen kyseistä direktiiviä, ja sille lähetettiin asiasta virallinen ilmoitus vuonna 1996. Komissio ei ole vielä lähettänyt Saksalle perusteltua lausuntoa direktiivin 92/49/ETY puutteellisen soveltamisen perusteella, vaikka asiasta tehtiin päätös vuonna 1996. Saksa on muodollisesti poistanut kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin mukaisesti (jossa poistetaan mahdollisuus kieltää vakuutusten yhdistäminen) tämän direktiivin täytäntöönpanolainsäädännöstä kiellon, joka koski sairausvakuutuksen yhdistämistä muiden vakuutustyyppien kanssa niiden ei-saksalaisten yritysten osalta, jotka aikoivat perustaa sivukonttorin Saksan alueelle tai toimia siellä palvelujen tarjoajina. Sosiaalilainsäädäntöön on kuitenkin lisätty uusi säädös, jonka mukaan työntekijä saa hyväkseen työnantajan maksamat maksut ainoastaan, jos vakuutusyhtiö kotipaikastaan riippumatta noudattaa periaatetta, jonka mukaan edellä mainittua yhdistämistä ei suoriteta. Kyseessä on direktiivin 92/49/ETY välillinen rikkominen. Komissio päätti lisäksi lähettää Espanjalle perustellun lausunnon sen vuoksi, että maan lainsäädännössä, jolla kyseinen direktiivi pannaan täytäntöön, ei ole säädetty direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa esitetystä velvoitteesta, jonka mukaan jäsenvaltioon perustettu elin, jonka tehtävänä on korvata tuntemattomien ajoneuvojen aiheuttamat vahingot, on velvollinen antamaan vahingonkärsijälle perustellun päätöksen korvausten maksamisesta. Komissio päätti myös lähettää perustellun lausunnon Ranskalle, koska tämä velvoitti vakuutusyhtiöt täyttämään "markkinointilomakkeen" ennen uusien vakuutussopimusten markkinoille saattamista. Tämä on direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY vastaista, sillä niissä jäsenvaltioita kielletään antamasta säädöksiä, joissa vaaditaan vakuutussopimusten yleisten ja erityisehtojen ennakkohyväksyntää tai järjestelmällistä ilmoittamista. Ennakkoratkaisujen osalta yhteisöjen tuomioistuin teki 9. heinäkuuta 1997 ratkaisun asiassa C-222/95, joka koskee jäsenvaltion mahdollisuutta vaatia ennen toisen pankkidirektiivin (89/646/ETY) voimaantuloa alkuperämaassaan jo toimiluvan omaavalta yhteisön luottolaitokselta uutta toimilupaa, jotta laitos voisi käyttää hyväkseen palvelujen tarjoamisen vapautta kyseisen jäsenvaltion alueella. Tuomioistuin katsoi, että vaatimus uudesta toimiluvasta on yhteisön oikeuden vastainen, paitsi jos siihen ei liity syrjintää ja jos se on perusteltua yhteiseen etuun liittyvistä syistä sekä objektiivisesti välttämätön ja suhteellinen. Yhteisöjen tuomioistuin ei sitä vastoin ole vielä antanut tuomiota ennakkotapausasiassa C-410/96 (Procureur de la République/André Ambry), joka koskee yhdessä jäsenvaltiossa myönnetyn rahoitustakuun tunnustamista toisessa jäsenvaltiossa. Yhteisöjen tuomioistuin kumosi lisäksi 20. maaliskuuta 1997 antamassaan tuomiossa (asia C-57/95) eläkerahastojen sisämarkkinoista annetun komission tiedonannon 94/C 360/08 Ranskan komissiota vastaan nostaman kanteen perusteella. Tuomioistuin katsoi, että tiedonannossa ei rajoituttu selkeyttämään perustamissopimuksen määräysten oikeaa soveltamista vaan että sen tarkoituksena oli saada aikaan perustamissopimuksessa määrätyistä oikeusvaikutuksista erillisiä oikeusvaikutuksia. Yhteisöjen tuomioistuin ei vielä ole tehnyt ratkaisua ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen viedyssä asiassa, jossa Syndicat départemental de défense de droit des agriculteurs (maanviljelijöiden oikeuksien puolustamisen alueellinen yhteenliittymä) nosti komissiota vastaan asiassa C-47/96 laiminlyöntikanteen sillä perusteella, että vastoin kantajien vaatimuksia komissio ei ole nostanut Ranskaa vastaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta direktiivien 92/49/ETY ja 92/96/ETY virheellisestä täytäntöönpanosta. Ranska on säilyttänyt sosiaaliturvalaitosten monopolin niissä sairausvakuutuksissa, jotka kuuluvat lakisääteisten sosiaaliturvajärjestelmien piiriin. Kreikka pani täytäntöön tuomiot, jotka annettiin direktiivien 90/618/ETY (moottoriajoneuvojen vastuuvakuutuksia ja palvelujen tarjoamista koskeva direktiivi), 90/619/ETY (toinen henkivakuutusdirektiivi) ja 88/357/ETY (toinen vahinkovakuutusdirektiivi) täytäntöönpanon laiminlyönnin perusteella (yhdistetyt asiat C-109/94, C-209/94 ja C-225/94, tuomio 29. kesäkuuta 1995). Komissio pyysi lisäksi keskeyttämään Kreikkaa vastaan nostettujen kanteiden käsittelyn, sillä maa on saattanut direktiivit 92/49/ETY (asia C-111/96), 92/96/ETY (asia C-112/96), 91/674/ETY (asia C-110/96) ja 91/371/ETY (asia C-109/96) osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sen sijaan tuomioistuimessa käsitellään yhä Irlantia vastaan direktiivin 91/371/ETY (asia C-394/95) täytäntöönpanon laiminlyömisen vuoksi nostettua kannetta sekä Espanjaa vastaan direktiivien 92/49/ETY (asia C-361/95) ja 91/371/ETY (asia C-360/95