Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle Euroopan laajuiset verkot – Vuosikertomus 1999 Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 2236/95 16 artiklan mukainen"



Virallinen lehti nro C 253 , 12/09/2001 s. 0004 - 0008



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle Euroopan laajuiset verkot - Vuosikertomus 1999 Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 2236/95 16 artiklan mukainen" (2001/C 253/02) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission kertomuksen neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle "Euroopan laajuiset verkot - Vuosikertomus 1999", joka on laadittu Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 2236/95 16 artiklan mukaisesti (KOM(2000) 591 lopullinen), ottaa huomioon komission 22. syyskuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää siltä lausunto aiheesta, ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. kesäkuuta 2000 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Euroopan laajuiset verkot, liikenne, tietoyhteiskunta" tehtäväksi, ottaa huomioon 11. maaliskuuta 1999 komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Intermodaalisuus ja intermodaaliset tavarakuljetukset Euroopan unionissa - Järjestelmäpohjainen lähestymistapa tavarakuljetuksiin - Strategiat ja toimet tehokkuuden, palvelujen ja kestävän kehityksen edistämiseksi" antamansa lausunnon (KOM(97) 243 lopull. - CdR398/98 fin)(1), ottaa huomioon 3. kesäkuuta 1999 komission kertomuksesta Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle "Euroopan laajuiset liikenneverkot - 1998 vuosikertomus suuntaviivojen toteuttamisesta ja tulevista painotuksista" (perustuu päätöksen N:o 1692/96/EY 18 artiklaan) antamansa lausunnon (CdR 60/1999 fin)(2), ottaa huomioon sopimuksen Euroopan unionista sekä erityisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen XV osaston "Euroopan laajuiset verkot" sekä XVII osaston "Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus", ottaa huomioon syyskuun 18. päivänä 1995 annetun asetuksen (EY) N:o 2236/95 Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä, ottaa huomioon heinäkuun 19. päivänä 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 1655/99 Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta, ottaa huomioon heinäkuun 23. päivänä 1996 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1692/96/EY yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi, ottaa huomioon Euroopan parlamentin kertomuksen N:o A5-0076/2000 ja parlamentin toukokuun 4. päivänä 2000 antaman päätöslauselman Euroopan laajuisista liikenneverkoista(3), ottaa huomioon valiokunta 3:n helmikuun 7. päivänä 2001 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 408/2000 rev., jonka esittelijä oli Michel Lebrun (B/PPE), katsoo, että Euroopan laajuisia verkkoja koskevalla politiikalla on ratkaisevia vaikutuksia sekä yhteisöön että alueellisiin yksiköihin kilpailukyvyn, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden sekä kestävän liikkumisen kannalta, hyväksyi 4. ja 5. huhtikuuta 2001 pitämässään 38. täysistunnossa (4. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. ALUEIDEN KOMITEAN NÄKEMYKSET JA SUOSITUKSET 1. Yleishuomiot ja alakohtainen erittely 1.1. On myönteistä, että komissio tutustuu alueiden komitean lausunnon välityksellä alue- ja paikallisyhteisöjen ehdotuksiin ja intresseihin Euroopan laajuisten verkkojen alalla. 1.2. Näin ollen tässä lausunnossa ei voida rajoittua Euroopan laajuisten verkkojen vuoden 1999 tilanteen yksityiskohtaiseen analysointiin. Alueiden komitea aikookin esittää uudelleen kannanottonsa aiheesta erityisesti komission tulevaa, Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivojen tarkistusta koskevaa kertomusta varten. 1.3. Käsiteltävänä olevassa kertomuksessa keskitytään pääasiassa liikennesektoriin energia- ja televiestintäverkkojen jäädessä taka-alalle. Tämä epäsuhta selittyy sillä, että kahdella viimeksi mainitulla alalla on tapahtunut enemmän yksityistämistä, joten niiden julkisen rahoituksen tarve on pienempi. 1.4. Komissio ei voi kuitenkaan kieltää, että Euroopan laajuisten verkkojen (TEN-verkot) kehittämisellä on merkittäviä haasteita myös näillä kahdella alalla. Erityisesti olisi suositeltavaa lisätä yhteisön osallistumista energianjakelun ja televiestinnän verkkojen rahoittamiseen unionin maaseutualueilla, etenkin syrjäisillä ja ulkoalueilla sekä yleisesti kehityksestä jälkeen jääneillä alueilla. 1.5. Komitealle on epäilyksiä energiakomitean tehokkuudesta. Kyseinen komitea ei kokoontunut kertaakaan vuonna 1999. 2. Erityishankkeiden edistyminen 2.1. Suurin osa yleishyödyllisistä hankkeista edistyy edelleenkin tyydyttävästi. Erityisesti on edetty Essenin Eurooppa-neuvoston määrittelemissä liikennealan 14 erityishankkeessa. Tämä perustuu siihen, että liikenteen TEN-verkkojen yhteisörahoituksessa vuonna 1999 toteutettavuustutkimusten osuus on vähentynyt suhteessa suoraan tukeen (monissa hankkeissa on päästy toteuttamisvaiheeseen). 2.2. Toteutettavuustutkimusten osuus oli 28 prosenttia vuonna 1999, joten Euroopan parlamentin viime vuonna antama suositus on tuottanut tuloksia (parlamentti kehotti supistamaan osuutta asteittain 30 prosenttiin). 2.3. Sen sijaan komissio on keskittänyt edelleenkin vuonna 1999 suurimman osan liikenteen TEN-verkoille varatuista varoista Essenissä vahvistetuille 14 erityishankkeelle (58 prosenttia), vaikka Euroopan parlamentin suosituksen mukaan näiden hankkeiden maksusitoumusmäärärahojen ei tulisi ylittää 50:tä prosenttia. 3. TEN-verkkojen rahoitus 3.1. TEN-verkkojen rahoituksessa oli vuonna 1999 kaksi erittäin myönteistä tekijää: - huomattava lisäys budjettiin kaudella 2000-2006 (4,6 miljardia euroa eli kauden 1995-1999 budjetti kaksinkertaisena), - rahoitusasetuksen N:o 2236/95 tarkistus, joka mahdollistaa muun muassa monivuotisten tavoiteohjelmien laatimisen sekä riskipääomarahastoihin investoimisen. Muutokset ovat hyödyllisiä yksityisen sektorin osallistumisen vahvistamisen, julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeiden kehittämisen sekä pitkäaikaisen rahoituksen kannalta. Näiden uusien toimien tehoa tulee arvioida seuraavissa vuosikertomuksissa. Arviointiin tulee sisällyttää myös käynnissä olevat monivuotiset ohjelmat, kuten uuden rahoitusasetuksen muutetussa 16 artiklassa säädetään. Monivuotisten ohjelmien tulisi parantaa huomattavasti TEN-verkkojen rahoitusta. On tärkeää, että komissio kiinnittää huomiota siihen, miten alue- ja paikallisviranomaisia kuullaan prosessin aikana. 3.2. Muistettakoon, että Euroopan unionin budjettivarat eivät lähimainkaan vastaa liikenteen TEN-verkkojen toteuttamisen asettamia tarpeita ja haasteita (ne kattavat keskimäärin 3 prosenttia kaikista investointikustannuksista). Onkin valitettavaa, ettei vuosikertomuksessa 1999 käsitellä yhteisön ulkopuolisia rahoituslähteitä, joihin kuuluvat jäsenvaltioiden, alueiden ja paikallistason julkiset elimet sekä yksityinen sektori. Tämän puutteen korjaamiseksi olisi aiheellista julkistaa yksityiskohtaiset rahoitussuunnitelmat aloittaen Essenissä määritellyistä 14 ensisijaisesta hankkeesta. 3.3. Rahoitusasetuksen tarkistuksen yhteydessä on kiinnitetty huomiota satelliittinavigointihankkeisiin (yhteisön tuen taso on nostettu 10 prosentista 20 prosenttiin) ja erityisesti Galileo-hankkeeseen. Alueiden komitea ehdottaa tälle toimelle jatkoksi, että TEN-hankkeille myönnetään lisää varoja silloin, kun ne edistävät huomattavalla tavalla TEN-verkkojen alkuperäisiä tavoitteita (kasvu, kilpailukyky, työllisyys, koheesio ja kestävä liikkuvuus). Tukitason nostaminen 20 prosenttiin kaikista investointikustannuksista vaikuttaa perustellulta tapauksissa, joissa unionilla on erityisiä intressejä (esimerkiksi verkon "puuttuvat lenkit" tai "ylikäytetyt osiot"). Liikenneyhteydet ehdokasvaltioihin tulisi ottaa tässä yhteydessä ensisijaiseksi huomion kohteeksi. 4. Liikenteen TEN-verkkojen rahoituksen jakautuminen eri liikennemuotojen välillä: kohti kestävää liikennepolitiikkaa 4.1. Kestävän liikennepolitiikan tulee perustua ympäristöystävällisiin ja kansalaisten elämänlaatua parantaviin liikennemuotoihin. Suurin osa yhteisön rahoituksesta on kuitenkin suunnattu rautatieliikenteeseen (64 prosenttia) ja maantieliikenteeseen (17 prosenttia). Tämä näkyy myös koheesiorahastojen tasolla. Sen sijaan vesiliikenteen osuus liikenteen TEN-verkkojen budjetista on edelleenkin marginaalinen (4 prosenttia sisävesiliikenteelle ja 1 prosentti meriliikenteelle ja satamille). Jokiliikenne on kuitenkin siellä, missä sitä voidaan hyödyntää, varsin mielenkiintoinen vaihtoehto sekä kustannusten että ympäristön kannalta. 4.2. Alueiden komitea kehottaakin jäsenvaltioita kiinnittämään entistä enemmän huomiota kyseiseen liikennemuotoon ja edistämään vesiliikenteen laadukkaita hankkeita verkkojen erityisesti puuttuvien lenkkien ja itsenäisten satamien osalta. Kestävän liikkumisen kannalta on tärkeää ottaa ympäristökulut huomioon laskettaessa eri liikennemuotojen kannattavuutta (ulkoisten kustannusten sisällyttäminen hintoihin), jolloin vähiten saastuttavista liikennemuodoista tulee kilpailukykyisempiä. Alueiden komitea esittääkin, että moottoritiemaksuista saatavia tuloja sallitaan käytettäväksi sellaisten toimien rahoittamiseen, joilla pyritään liikenteen alalla ympäristön laadun parantamiseen (poikittaisrahoitus). 5. Intermodaaliset liikenneketjut 5.1. Vuosikertomuksessa 1999 käsitellään vain ohimennen intermodaalisiin liikenneketjuihin liittyviä ongelmia ja toimia. Liikenteen TEN-verkkojen tulee kuitenkin ehdottomasti perustua yhdennettyyn multimodaaliseen näkemykseen (eikä vain eri liikennemuotojen erillisten verkkojen rinnakkainasetteluun). 5.2. Toisin sanoen jäsenvaltioiden tasolla - ja mikäli niiden voimavarat eivät riitä - yhteisön tasolla - eri verkkojen kehittämisessä on varmistettava todellinen koordinointi Euroopan aluekehityssuunnitelmassa määriteltyjen yhdennettyjen multimodaalisten suunnitelmien puitteissa - on laadittava hierarkia (ensisijaiset käytävät) sekä määriteltävä verkon ja kaikkien sen osien toimivuus (yhteydet, liitäntäpisteet ja käytävät) - on kehitettävä asianmukaisia intermodaalisia yhteyksiä. Tämä edellyttää, että lastin siirtoon ja lastaukseen tarkoitettuja pisteitä on tarjolla joka puolella Eurooppaa - on toteutettava edelleenkin yhteentoimivuutta edistäviä toimia; komissio ja jäsenvaltiot tässä saaneet aikaan huomattavaa edistystä. 6. Kilpailukyvyn ja yhteyksien välinen tasapaino (taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta tukevana perustekijänä) sekä alueita pienempien yksiköiden erityisongelmat 6.1. Liikenteen TEN-verkkojen tulisi olla lähempänä Euroopan unionin perustamissopimuksen tavoitteita (perussopimuksen mukaan verkkojen tulisi olla sekä kilpailukykyä että koheesiota palvelevia välineitä). Näin ollen verkkojen tulee toisaalta taata riittävät yhteydet yhteisön kaikkiin osiin, myös eristyksissä ja syrjässä oleville saarialueille, ja toisaalta tarjota riittävästi kapasiteettia siellä, missä kysyntä on keskittynyt tiiviimmin. Tämä pätee erityisesti vilkkaasta kauttakulkuliikenteestä kärsiviin alueisiin. 6.2. Jotta tavoitteeseen päästäisiin, perustaksi tulee ottaa eristyksissä olevien ja syrjäisten saarialueiden erityispiirteet ja perustaa satamia ja liittää ne pitkän matkan rautatielinjoihin. On myös aiheellista laatia alueiden välisten yhteyksien kartta, jonka avulla voitaisiin supistaa alueiden välisiä eroja esittämällä yhteyksille kaikkialla unionissa voimassa olevat vähimmäisvaatimukset (jotka perustuvat aikaa ja kustannuksia koskeviin objektiivisiin indikaattoreihin). 6.3. Yleisesti tulee ottaa huomioon erilaisten alueita pienempien yksiköiden erityispiirteet suhteessa tavoiteltuun kilpailukyvyn ja yhteyksien väliseen tasapainoon. 6.4. Vaihtoehto, jossa nykyiset perusrakenteet asetetaan etusijalle, saattaa olla ennenaikainen ja syrjivä sellaisten syrjäisten alueiden kannalta, joilla on merkittäviä perusrakennepuutteita. 7. TEN-verkkoja koskevien toimien arviointi ja suunnittelu 7.1. TEN-verkkojen suuntaviivoista on hyötyä vain silloin, jos niillä voidaan todellakin vahvistaa kilpailukykyä, koheesiota ja työllisyyttä. Näin ollen on tärkeää arvioida konkreettisesti niiden vaikutukset. Alueiden komitea ehdottaakin, että indikaattoreiden ja arviointimenetelmien suunnittelua ja laatimista kehitetään horisontaalisten tutkimus- ja kehittämistoimien avulla. 7.2. Uuden rahoitusasetuksen 16 artiklan mukaan vuosikertomukseen tulee sisältyä arvio tuloksista, jotka on saavutettu yhteisön väliintulolla asetuksen eri soveltamisalueille suhteessa lähtötavoitteisiin. 7.3. Kertomuksessa onkin arviointia koskeva luku, mutta se koostuu pääasiassa asiakirjaluettelosta, jossa ei tarkenneta kyseisten asiakirjojen sisältöä. 7.4. Lisäksi on aiheellista varmistaa TEN-toimien suunnittelun jatkuvuus (10-15 vuoden jaksot). Näin ollen ei voida ajatella suuntaviivojen hyväksymistä vain neljäksi vuodeksi (alustavan suunnitelman mukaan 2006-2010). Jatkuvuuden tavoite on kuitenkin saavutettu monivuotisten tavoiteohjelmien yhteydessä. 7.5. Täsmälliseen ja avoimeen suunnitteluun kuuluu ennalta määriteltyihin, kaikkien tiedossa oleviin sääntöihin perustuva painopistealojen määrittely. 8. Laajentuminen ja ulkosuhteet 8.1. Yhteydet yhteisön ulkopuolisiin maihin ovat ratkaisevia sekä unionin laajentumisen uusia vaiheita mahdollisesti haittaavien esteiden vähentämiseksi että unionin verkkojen liittämiseksi mahdollisimman hyvin maailmanlaajuisiin liikennejärjestelmiin. 8.2. Liittymistä valmistelevan rakennepolitiikan välineen (ISPA) perustamisen tulisi ilman muuta palvella tätä tavoitetta. Välineellä on tarkoitus rahoittaa unionin jäsenyyttä hakeneiden maiden liikenteen suuria infrastruktuurihankkeita. Sen budjetti on 520 miljoonaa euroa vuodessa eli yli 3,6 miljardia euroa kaudella 2000-2006. Tämä on noin 75 prosenttia yhteisön sisäisiin TEN-toimiin varatusta summasta (4,6 miljardia). 8.3. Summa vaikuttaa sopivalta, kun otetaan huomioon unionin jäsenyyttä hakeneiden maiden TEN-verkkojen kehittämisen haasteet, jotka eriteltiin lokakuussa 1999 julkaistussa liikenteen infrastruktuurin arviointiohjelman (TINA) loppukertomuksessa (kertomuksen mukaan verkon rakennuskustannukset olisivat arviolta 92 miljardia euroa). Huomattakoon, että kertomuksessa asetetaan verkon rautatie- ja tieosuuksien kehittämisen yhteydessä etusijalle Helsingissä määritellyt yleiseurooppalaiset käytävät. 8.4. Myöntäessään nykyisille jäsenvaltioille tukea Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamiseen Euroopan yhteisön on lisäksi ehdottomasti otettava huomioon unionin laajentumiseen liittyvät erityistarpeet eri alueilla. 9. Päätelmät ja alueiden komitean suositukset Alueiden komitea 9.1. kannustaa komissiota jatkamaan TEN-politiikkaa koskevia toimia liikenteen ja energian ja ennen kaikkea televiestinnän alalla sekä ottamaan erityisesti huomioon Lissabonin huippukokouksessa esille tulleet huolen aiheet. 9.2. tähdentää, että yhteisön rahoitus on kasvanut huomattavasti TEN-verkkojen alalla (sekä unionissa että unionin jäsenyyttä hakeneissa maissa). Tämän pitäisi nopeuttaa hankkeiden toteuttamista. Myöntäessään nykyisille jäsenvaltioille tukea Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamiseen Euroopan yhteisön on komitean mielestä lisäksi ehdottomasti otettava huomioon unionin laajentumiseen liittyvät erityistarpeet eri alueilla. 9.3. kannattaa rahoitusasetuksen N:o 2236/95 tarkistamista ja kehottaa komissiota kiinnittämään tarkkaavaisesti huomiota rakenne- ja koheesiorahastojen seuraavaan tarkistukseen ja siihen, miten tarkistus vaikuttaa yhteisön nykyisiin TEN-tukimuotoihin. 9.4. on edelleen sitä mieltä, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaukset tulisi tarkistaa. Komitea ehdottaa ensimmäiseksi, että alan yhteisestä politiikasta laadittaisiin entistä tarkempi määritelmä. 9.5. katsoo erityisesti, että liikenteen TEN-verkkojen tulisi vastata kestävän liikkuvuuden tavoitteita. Tämä edellyttää, että etusijalle asetetaan ympäristöä säästävät liikennemuodot, erityisesti vesiliikenne, ja että perustana pidetään yhdennettyä multimodaalista näkemystä. 9.6. katsoo myös, että liikenteen TEN-verkkojen tulee olla lähempänä perustamissopimuksen tavoitteita, kun otetaan huomioon kilpailukyvyn ja yhteyksien välinen tasapaino. Komitea kehottaa komissiota lisäämään tuleviin vuosikertomuksiin arvion, jossa keskitytään erityisesti näihin kysymyksiin. 9.7. muistuttaa, että liikenteen TEN-verkkojen osatekijät tulee arvioida tarkkaan ja ne tulee suunnitella ajoissa. Bryssel 4. huhtikuuta 2001. Alueiden komitean puheenjohtaja Jos Chabert (1) EYVL C 198, 14.7.1999, s. 21. (2) EYVL C 293, 13.10.1999, s. 9. (3) EYVL C 41, 7.2.2001, s. 27.