Alueiden komitean lausunto aiheesta ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön pelastuspalvelun toimintaohjelman perustamisesta CdR 300/95



Virallinen lehti nro C 100 , 02/04/1996 s. 0111



Alueiden komitean lausunto aiheesta ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön pelastuspalvelun toimintaohjelman perustamisesta () (96/C 100/22) Alueiden komitea päätti 8. heinäkuuta 1995 laatia EU:n perustamissopimuksen 198 c artiklan mukaisesti lausunnon edella mainitusta ehdotuksesta. Aiheen valmistelu annettiin taajama-alueita koskevia asioita käsittelevän valiokunnan tehtäväksi. Esittelijänä toimi Heiner Berger. Komitea hyväksyi 20. 21. syyskuuta 1995 pidetyssä täysistunnossaan (syyskuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto Alueiden komitea on seurannut kiinnostuneena neuvoston tähänastisia päätöksiä yhteisön laajuisesta pelastuspalvelualan yhteistyöstä. Pelastuspalvelua koskevat toimet ovat tarpeen, jotta voidaan tukea alueellisten ja paikallisten viranomaisten taloudellisesti rasittavia ja suurta henkilöstöä vaativia ponnisteluja luonnonkatastrofeista, teollisuuden suurriskeistä tai muista vakavista onnettomuuksista aiheutuvien vaarojen torjumiseksi. 2. Yleistä 2.1. Komitea on tyytyväinen komission aloitteeseen esittää ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön pelastuspalvelun toimintaohjelman perustamisesta. 2.2. Komitea ottaa huomioon, että ehdotus perustuu erityisen oikeusperustan puuttuessa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 235 artiklaan. Komitea korostaa erityisesti, ettei ehdotettu toimintaohjelma saa sisältää ennakolta vuonna 1996 pidettävälle hallitustenväliselle konferenssille kuuluvia ja jäsenvaltioiden ratifioitaviksi tulevia päätöksiä. 2.3. Komitea tukee erityisesti alustavan luonnoksen perustelujen 4 kohdassa mainittuja päämääriä, joihin ehdotetun toimintaohjelman avulla on määrä pyrkiä. Perustelujen mukaan ohjelman tulee erityisesti tukea ja seurata kansallisia, alueellisia ja paikallisia aloitteita pelastuspalvelun parantamiseksi ja luoda puitteet, jotka mahdollistavat tarvittaessa tehokkaan ja nopean yhteistyön jäsenvaltioiden pelastuspalveluorganisaatioiden välillä. 2.4. Tämä kansallisten, alueellisten ja paikallisten toimintojen samanarvoisuus tehokkaassa vaaratilanteen torjunnassa ei kuitenkaan käy ilmi ehdotetusta toimintaohjelmasta. Tämä selittyy sillä, että käsite "pelastuspalvelu" ei ilmaise riittävän selvästi tätä moninkertaista vastuuta. 2.5. On tarpeen ulottaa paikallistason organisaatiossa tehty erottelu "vaaratilanteen ennaltaehkäisyn" ja "vaaratilanteen torjunnan" välillä koskemaan myös suurempia vaaratilanteita. Siten on eroteltava "katastrofitilanteen ennaltaehkäisy" ja "katastrofitilanteen torjunta". Kun katastrofitilanteen ennaltaehkäisyä voidaan kansallisella tasolla pitkälti toteuttaa hallinnollisesti lakien, vastuualueiden jaon ja kansalaisten suojaksi annettujen puitesäännösten avulla, on yleensä paikallisella (alueellisella) tasolla organisoidun katastrofitilanteen torjunnan tähdättävä pikemminkin ongelmien ratkaisuun, eli miten voidaan käytännössä reagoida mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti äkillisesti ilmaantuvaan vaaratilanteeseen (hätäapu). Kokemus osoittaa, että nopeaan vaaratilanteen torjuntaan soveltuvat parhaiten yksiköt, jotka kantavat päivittäin vastuun vaaratilanteiden torjunnasta tulipaloissa, sairaanhoitoa vaativissa tilanteissa ja teknisistä syistä tai luonnonoloista johtuvissa vaaratilanteissa. Edelleen on kuitenkin erotettava vaaratilanteet, joissa tarvitaan joko: a) paikallista ja alueellista apua tai b) paikallista, alueellista ja alueen ulkopuolelta tulevaa apua. Yleensä katastrofeihin ei lueta vaaratilanteita, joiden torjumiseen osallistuu ainoastaan paikallisia ja alueellisia yksikköjä. Esimerkiksi Maastrichtin alueen taannoiset tulvat osoittivat kuitenkin vaikuttavasti, että tällaisilla vaaratilanteilla voi olla myös Euroopan laajuista merkitystä. Tällöin alueelliset tahot antoivat tehokkaasti apua toiselle jäsenvaltiolle, mikä osoitti tulvan uhkaamille kansalaisille eurooppalaisen yhteistyön hengessä toisen jäsenvaltion alueelle ulotettujen avustustoimien arvon. Toisena esimerkkinä voi mainita Ateenan ympäristön äskettäiset metsäpalot, joiden sammutuksessa oli käytettävä lukuisia sammutuslentokoneita ja -helikoptereita. Tarvittiin siis lyhyellä varoitusajalla nopeasti ulkopuolista apua esim. Saksasta. Tässä tapauksessa ei tarvittu tyypillistä pelastuspalveluhenkilöstöä, vaan erityistekniikkaa ja erikoiskoulutettua henkilökuntaa. 2.6. Komitea pitää näiden kokemusten vuoksi välttämättömänä luoda toimintaohjelmasta laajempi, jotta se: "suojelee vaaratilanteilta, joissa paikallisen pelastuspalvelun torjuntamahdollisuudet eivät riitä ja jotka voidaan torjua ainoastaan alueellisen ja alueen ulkopuolisen henkilöstön avulla." 2.7. Komitea pitää edelleen tärkeänä, että toimintaohjelmassa edistetään samanarvoisesti sekä jäsenvaltioiden välistä alueellista pelastuspalveluorganisaatioiden yhteistyötä, esim. Maas-Rein alueen yhteistyö, että alueen ulkopuolisten, nopeasti toimintavalmiiden erikoisyksiköiden laajentamista ja yhteistyötä. 2.8. Alueiden ja Euroopan yhteisön rajat ylittävän (kolmannet maat) toiminnan rahoittamiseksi tulisi Euroopan unioniin perustaa rahasto. 2.9. Komitea suosittaa erityisesti toimintaohjelman painopisteen asettamista käytännön asioihin. Kansallisten pelastuspalvelujärjestelmien erilaisuuden vuoksi ja läheisyysperiaate huomioon ottaen ei pelastuspalvelun hallintoon voi kovinkaan paljon vaikuttaa, joten teoreettiset keskustelut eivät liene hyödyllisiä. Katastrofit ovat yhteisössä harvinaisia poikkeustapauksia. Sitä tärkeämpää on koulutus suurvahinkojen varalta. Näin saadut tiedot olisivat erittäin hyödyllisiä katastrofitilanteen torjunnassa yhteisön tasolla. Käytännön hyötyä on erityisesti siitä, että: a) yksinkertaistetaan samalta alueelta olevien, mutta eri kansallisuutta edustavien apujoukkojen kutsumismenettelyä; b) parannetaan pelastuspalvelujoukkojen välistä kommunikaatiota, jolloin keskeisessä asemassa on oltava sekä käytettävissä olevan tekniikan yhteensovittaminen että kieliesteiden voittaminen älykkäiden järjestelmien avulla; c) kehitetään johdon kykyä sopeuttaa kansallinen johto-organisaatio muiden jäsenvaltioiden johto-organisaatioon. 2.10. Järjestöpohjalta toimivien tai paikallisten pelastuspalveluorganisaatioiden kokemukset ovat hyvin tärkeitä erityisesti alueellisen pelastuspalvelun organisoimiselle. Komitea toivoo, että komissio käyttää näiden organisaatioiden kokemuksia hyväkseen suunnitellessaan ja toteuttaessaan ehdotettuja toimia, koska näin taattaisiin mahdollisimman laaja yhteys käytäntöön. 3. Erityistä Edellä mainitut syyt huomioon ottaen komitea suosittaa muotoiltavaksi 1, 3 ja 4 artiklat sekä liitteen A. ja B. kohdat seuraavasti: "1 artikla Perustetaan yhteisön pelastuspalvelun toimintaohjelma vaaratilanteita varten, joiden torjumiseen paikallisen pelastuspalveluorganisaation torjuntamahdollisuudet eivät riitä ja jotka voidaan torjua vain paikallisten pelastuspalveluorganisaatioiden tai alueellisen tai alueen ulkopuolisen pelastuspalveluhenkilöstön avulla (suuronnettomuudet). 3 artikla 1. Jokaisen toimintaohjelman yhteydessä toteutetun yksittäisen toimen on pyrittävä tukemaan, mukailemaan ja täydentämään jäsenvaltioissa pelastuspalvelun hyväksi tehtyä työtä. 2. Mainittujen yksittäisten toimien valinta tapahtuu erityisesti seuraavin perustein: a) osallistuminen pelastustoimintaan liittyvän suunnittelun ja jäsenvaltioissa pelastuspalvelualalla toimivien valmiustason parantamiseen heidän toimintakykynsä hyödyntämiseksi; b) osallistuminen pilottihankkeiden toimintatekniikoiden ja -tapojen kehittämiseen; c) osallistuminen kansalaisten valistamiseen ja kasvatukseen ja heidän tietoisuutensa edistämiseen erityisesti heidän itsesuojelutasonsa nostamiseksi. 3. Kaikki yksittäiset toimet toteutetaan läheisessä yhteistyössä kansallisten, alueellisten tai paikallisten viranomaisten sekä jäsenvaltioiden pelastuspalvelualalla toimivien järjestöjen ja yhdistysten kanssa. 4. Kaikissa toimissa otetaan huomioon yhteisön ja kansallisen asiaankuuluvien alojen tutkimustyön tulokset. 5. Komissio ja jäsenvaltiot rohkaisevat tämän ohjelman ja Euroopan yhteisön ammattikoulutuspolitiikan toteuttamisen toimintaohjelman keskinäistä toiminnallista täydentämistä. 4 artikla Komissiota avustaa ohjelman täytäntöönpanossa neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden ja alueiden komitean edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. Komissio hyödyntää toteutettavien toimenpiteiden valmistelussa järjestöpohjalta toimivien tai paikallisten pelastuspalveluorganisaatioiden kokemuksia. Komission edustaja alistaa komitealle luonnoksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa luonnoksesta tarvittaessa äänestämällä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa kyseisen tapauksen kiireellisyyden mukaan. Lausunto kirjataan pöytäkirjaan; lisäksi kullakin jäsenvaltiolla on oikeus vaatia, että sen kanta kirjataan pöytäkirjaan. Komissio ottaa mahdollisimman tarkasti huomioon komitean antaman lausunnon. Se ilmoittaa komitealle tavasta, jolla se ottaa lausunnon huomioon. Lisäksi komissio voi antaa pelastuspalvelun neuvoa-antavan komitean tutkittavaksi mitä tahansa muita pelastuspalveluun liittyviä kysymyksiä. >TAULUKON PAIKKA> " 4. Päätelmät Lopuksi komitea ilmaisee vielä kerran hyväksyvänsä kyseisen ehdotuksen ja odottaa, että erityisesti jäsenvaltioiden vaaratilanteiden torjumisesta päivittäin vastuussa olevien pelastuspalveluorganisaatioiden osallistuminen toimintaohjelmaan parantaisi selvästi jäsenvaltioiden välisen avunannon mahdollisuuksia. Bryssel, 20. syyskuuta 1995. Alueiden komitean puheenjohtaja Jacques BLANC () EYVL N:o C 142, 8. 6. 1995, s. 19.