On kuitenkin tarpeen tehostaa toimia vuodelle 2020 asetetun energiatehokkuustavoitteen saavuttamiseksi. Kaikkein tuorein analyysi osoittaa, että vuosien 2007 ja 2014 välillä tapahtuneen asteittaisen vähentymisen jälkeen energiankulutus on alkanut kasvaa viime vuosina ja on nyt hieman vuoden 2020 tavoitteiden lineaarisen kehityspolun yläpuolella. Tämä johtuu sääoloista, erityisesti arvioitua kylmemmistä vuosista 2015 ja 2016, mutta myös lisääntyneestä talouden toimeliaisuudesta ja alhaisista öljyn hinnoista. Teollisuuden energiaintensiteetti on jatkanut paranemistaan, ja vuosina 2005–2017 parannusta oli 22 prosenttia. Energiasäästöjen avulla on pystytty kompensoimaan joitakin tämän kasvun vaikutuksia. Tämä ei kuitenkaan ole riittänyt pitämään kokonaiskulutusta laskusuunnassa. Vuoden 2020 energiatehokkuustavoite on edelleen saavutettavissa, mutta energian kulutuksen jatkuva kasvu saattaisi vaarantaa sen. Sen vuoksi Euroopan komissio on perustanut jäsenvaltioiden kanssa työryhmän, jonka tehtävänä on mobilisoida toimia ja hyödyntää täysin energiatehokkuuspotentiaalia.

Päästöt ovat vähentyneet vuodesta 1990 kaikilla talouden aloilla kuljetusta lukuun ottamatta. Suurin vähentyminen on johtunut energiantuotannosta peräisin olevista päästöistä (kuva 2). Talouskasvu on vähemmän riippuvainen energiankulutuksesta (kuva 3). Sekä energian tuottavuus että energiankulutuksen kasvihuonekaasuintensiteetti ovat parantuneet jatkuvasti EU:ssa pääasiassa jäsenvaltioiden energiatehokkuustoimenpiteiden ansiosta.

Kasvihuonekaasupäästöt ja energiankulutus ovat yhä useammin erillään talouskasvusta. Siirtyminen nykyaikaiseen, vähähiiliseen ja energiatehokkaaseen talouteen on saatu hyvin käyntiin, ja Eurooppa on uskottavalla kehityspolulla kohti Pariisin sopimuksen mukaisten sitoumustensa täyttämistä. EU on hyvää vauhtia saavuttamassa vuodelle 2020 asetetun tavoitteen kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä (päästöjä vähentäminen 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä verrattuna vuoden 1990 tasoon). Jäsenvaltioiden ilmoittamien alustavien tietojen mukaan (kuva 1) EU:n talous kasvoi 58 prosenttia ja päästöt vähenivät 22 prosenttia vuosina 1990–2017.

Energia- ja ilmastopolitiikan lisäksi energiaunionin tavoitteena on Euroopan talouden rakenteiden nykyaikaistaminen. Se edistää energian ja luonnonvarojen käytön rakenneuudistusta kaikilla keskeisillä aloilla. Näitä ovat energia, joka on keskeisessä asemassa, rakennukset, kuljetus, teollisuus, maatalous ja maankäyttö yleisemmin. Energiaunioni on myös investointistrategia, jolla on myönteisiä vaikutuksia talouteen ja työllisyyteen ja jossa otetaan huomioon sen vaikutus haavoittuviin alueisiin ja väestöön. Se vahvistaa EU:n asemaa maailmanmarkkinoilla, koska se lisää tehokkuutta ja omia energiavaroja.

Ilmasto- ja energiapolitiikan nykyaikainen hallintokehys on nyt vakaasti toiminnassa Euroopan tasolla, ja jäsenvaltiot pyrkivät nyt integroimaan ja päivittämään kansallista politiikkaansa. Energiaunionilla varmistetaan, että kaikki jäsenvaltiot etenevät yhdessä, sillä ne ovat sopineet viimeistelevänsä kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmansa vuoden 2019 loppuun mennessä. Suunnitelmat perustuvat kansallisiin julkisiin kuulemisiin ja Euroopan komission alustavista luonnoksista antamaan palautteeseen. Kaikki jäsenvaltiot ovat nyt virallisesti toimittaneet kyseiset luonnokset. Yhteisellä kehyksellä edistetään vastavuoroista oppimista ja maksimoidaan alueellisen yhteistyön mahdollisuudet. Sen puitteissa käynnistetään myös tekemällä oppiminen, sillä energiaunionissa on tarkoitus ottaa käyttöön säännölliset ”tarkastuspisteet”, joilla politiikkaa voidaan arvioida ja parantaa yhteistyössä. Tämän monivaiheisen vuoropuhelun hallinnointi on keskeinen haaste vuodelle 2019 ja olennainen osa sen varmistamista, että energiaunionista saadaan kaikki sen tarjoamat edut.

Lisäksi energiaunionin ansiosta EU voi puhua yhdellä äänellä kansainvälisissä yhteyksissä. EU on pystynyt osoittamaan tehokkaalla tavalla ilmastojohtajuutta olemalla merkittävä toimija Pariisin sopimuksessa, varmistamalla, että sopimus tuli voimaan ennätysajassa ja panemalla sopimuksen täytäntöön joulukuussa 2018 hyväksytyn Katowicen sääntökirjan kautta. EU:n uskottavuutta tässä prosessissa korostavat konkreettiset toimet ja Pariisin sopimuksen mukaisen vuotta 2030 koskevan sitoumuksen täyttämiseen tarvittavan koko lainsäädäntöpaketin hyväksyminen. EU on sitoutunut vakaasti monenvälisyyteen, ja sen vuoksi EU:n yhtenäisyys ja päättäväisyys ovat olleet keskeisessä asemassa, jotta kansainvälinen luottamus ilmastojärjestelyyn voidaan säilyttää. Vuoden 2017 jälkeen järjestelyn johdossa on ollut tyhjiö Yhdysvaltain erottua siitä. Eurooppa on jatkanut tiivistä kansainvälistä yhteistyötä ilmasto- ja energiapolitiikan alalla. Se on esimerkiksi tehnyt yhteistyötä Kiinan kanssa maan päästökauppajärjestelmän käynnistämisessä vuonna 2017.

Viidenneksi Euroopan komissio on ottanut samaan aikaan sääntelyjärjestelmän kanssa käyttöön toimintakehyksen, jonka puitteissa toteutetaan tukitoimenpiteitä sosiaalisten, teollisuuteen liittyvien ja muiden kysymysten käsittelemiseksi. Toimenpiteillä pyritään antamaan kansalaisille, yrityksille, kaupungeille ja innovoijille mahdollisuus osallistua aktiivisesti energiasiirtymään. Euroopan komissio on ottanut käyttöön uusia lähestymistapoja, jotka ovat osoittautuneet tehokkaiksi erityisesti siksi, että ne ovat auttaneet kehittämään eurooppalaista akkuteollisuutta, tukeneet siirtymävaiheessa olevia hiilialueita tai antaneet kaupungeille keinot ja motivaation laajentaa ilmasto- ja energiatoimiaan. Toimintakehys on ratkaisevan tärkeä, jotta saadaan liikkeelle ne investoinnit, jotka ovat tarpeen energiakäänteen hyödyntämiseksi täysimääräisesti, ja sen varmistamiseksi, että siirtymä on oikeudenmukainen ja sosiaalisesti hyväksyttävä kaikkien kannalta. Muutosten sosiaalisten vaikutusten on oltava osa poliittista prosessia alusta alkaen eikä pelkästään sivuhuomio.

Neljänneksi energiaunionin ytimessä on sisämarkkinoiden syventäminen. Se on keskeisessä asemassa, jotta kaikille kansalaisille voidaan tarjota varmaa, kestävää, kilpailukykyistä ja kohtuuhintaista energiaa. Investoinnit älykkääseen infrastruktuuriin, mukaan lukien rajatylittäviin yhteenliitäntöihin, ja yhteiset järjestelyt mahdollisten häiriöiden estämiseksi ja niiden käsittelemiseksi ovat lisänneet energian toimitusvarmuutta ja parantaneet EU:n energiajärjestelmän häiriönsietokykyä ulkoisten energiahäiriöiden varalta. Kyseisillä investoinneilla on myös valmisteltu EU:n verkkoa energiajärjestelmän muutokseen. Samaan aikaan sähkömarkkinoiden rakenteen viimeaikaisilla muutoksilla parannetaan näiden markkinoiden kilpailukykyä, varmistetaan uusiutuvien energialähteiden kustannustehokas integrointi ja tuotetaan enemmän vastinetta kuluttajille, jotka pystyvät tarjoamaan tuotantoaan ja joustoa markkinoille.

Toiseksi tämä energiaunionia koskeva kokonaisvaltainen lähestymistapa on antanut EU:lle mahdollisuuden asettaa vuodelle 2030 selkeät ja kunnianhimoiset tavoitteet uusiutuvan energian ja energiatehokkuuden aloilla. Se on antanut EU:lle mahdollisuuden toteuttaa yhtä kunnianhimoista politiikkaa puhtaassa liikkuvuudessa esimerkiksi uusien autojen, pakettiautojen ja kuorma-autojen päästöjen osalta. Se on myös tarjonnut vankan perustan pyrittäessä kohti nykyaikaista ja vaurasta ilmastoneutraalia taloutta vuoteen 2050 mennessä. Euroopan komission vuoteen 2050 ulottuvassa visiossa esitetään tuleva ilmasto- ja energiapoliittinen kehys, joka ohjaa Eurooppaa kohti ilmastoneutraaliutta ja tarjoaa huomattavia etuja talouden ja väestön elämänlaadun kannalta.

Ensinnäkin se on johtanut kattavaan ja oikeudellisesti sitovaan kehykseen Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi ja edistänyt samalla Euroopan talouden ja sen teollisuuden nykyaikaistamista. Energiaunioniin sisältyy hallintokehys, jonka avulla jäsenvaltiot ja Euroopan komissio voivat toimia yhdessä sellaisten politiikkojen ja toimenpiteiden kehittämiseksi, joita tarvitaan ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttamiseksi. Se on myös nivottu tiukasti EU:n painopisteiden laajempaan kehykseen. Energiaunionilla edistetään kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista ja kiertotalouden ja ilmanlaatusuunnitelmien täytäntöönpanoa. Se liittyy läheisesti Euroopan pääomamarkkinaunionia, digitaalisia sisämarkkinoita, Euroopan uutta osaamisohjelmaa, Euroopan investointiohjelmaa ja turvallisuusunionia koskeviin politiikkoihin.

Junckerin komission energiaunionihanketta perustettaessa tavoitteena oli antaa EU:n kuluttajille varmaa, kestävää, kilpailukykyistä ja kohtuuhintaista energiaa Euroopan energia- ja ilmastopolitiikkojen uudistuksen kautta. Komissio sitoutui myös tekemään EU:sta johtavan toimijan uusiutuvan energian alalla, asettamaan energiatehokkuuden etusijalle ja jatkamaan maailmanlaajuisten ponnistelujen johtamista ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Nyt neljä vuotta myöhemmin energiaunioni on todellisuutta. Energiaunioni on tehnyt Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden ja sidosryhmien vahvalla tuella Euroopasta kestävämmän ja modernisoinut perusteellisesti eurooppalaista energia- ja ilmastopolitiikkaa useilla merkittävillä tavoilla.

Julkiset investoinnit (kansallisella ja EU:n tasolla) energiaunionin tutkimuksen ja innovoinnin päätavoitteisiin säilyivät suhteellisen vakaina vuosina 2014–2017. Julkiset investoinnin kyseisiin päätavoitteisiin tänä aikana olivat keskimäärin 5,3 miljardia euroa vuodessa (kuva 8) . EU:n Horisontti 2020 -tutkimusohjelmasta ja koheesiopolitiikan varoista myönnettävä kansallinen rahoitus oli keskimäärin 4,1 miljardia euroa vuodessa . Näin ollen ne olivat keskeisessä asemassa pyrittäessä pitämään tutkimus- ja innovointi-investoinnit vakaina viimeisten neljän vuoden aikana. Euroopan komissio aikoo investoida vuonna 2020 melkein 2 miljardia euroa puhtaaseen energiaan liittyvään tutkimukseen ja innovointiin. Näin se täyttää sitoumuksensa kaksinkertaistaa julkiset tutkimus- ja innovointi-investointinsa tällä alalla vuodesta 2015 lähtien osana Mission Innovation -aloitteen jäsenyyttä. Yksityinen sektori on kuitenkin edelleen kyseisten investointien pääasiallinen tarjoaja, ja sen osuus puhtaan energian tutkimukseen ja innovointiin suunnatuista EU:n investoinneista on jatkuvasti yli 75 prosenttia. Osuus on kasvanut noin 10 miljardista eurosta yli 16 miljardiin euroon kymmenen vuoden aikana. Julkisella rahoituksella on jatkossakin keskeinen rooli tutkimuksen koordinoinnissa ja yksityisten investointien ohjaamisessa painopisteisiin, jotka ovat yhteensopivia pitkän aikavälin strategisen vision kanssa myös älykkään erikoistumisen kautta. Tällä tavoin edistetään tutkimuksen ja kaupallisen hyödyntämisen välistä yhteyttä ja houkutellaan yksityisiä investointeja vähentämällä teknologiaan liittyviä riskejä. Vahva politiikka ja ennustettavissa olevat hintasignaalit ovat välttämättömiä edellytyksiä puhtaan energian ekosysteemissä tapahtuvan innovoinnin edistämiseksi. Näin vauhditetaan viime kädessä tutkimusinvestointeja puhtaan energian teknologioihin.

EU:n päästökauppajärjestelmä on entistä vahvempi. Markkinavakausvarannon toiminta käynnistyi tammikuussa 2019 ja vuoden 2020 jälkeisen päästökauppajärjestelmän uudistus hyväksyttiin vuoden 2018 alussa. Nämä seikat nostivat huomattavasti hiilen hintaa (kuva 7). Markkinavakausvarannolla korjataan nykyinen päästöoikeuksien ylijäämä, joka on 1,65 miljardia, ja parannetaan järjestelmän kykyä sietää suuria häiriöitä tulevaisuudessa mukauttamalla huutokaupattavien oikeuksien tarjontaa. Vahvempi hiilen hinta lisää jo luottamusta vähähiilisten teknologioiden laajempaan kehittämiseen ja käyttöönottoon. Markkina-analyytikkojen mukaan markkinavakausvarannon vaikutus hiilimarkkinoihin säilyy seuraavan vuosikymmenen aikana, ja hiilen hinta pysyy samalla tasolla tai nousee. Tähän yhdistetään konkreettisia toimenpiteitä, joilla vältetään hiilivuoto ja suojellaan Euroopan teollisuuden kilpailukykyä.

Ilmanlaatu on parantunut, mutta lisäparannukset ovat edelleen tarpeen. EU:n ja jäsenvaltioiden yhteisten toimien ansiosta ilmansaasteiden päästöt ovat vähentyneet EU:ssa viime vuosikymmeninä ammoniakkia lukuun ottamatta (kuva 6). Tämä suuntaus on parantanut ilmanlaatua. Sen on ansiosta myös niiden ilmanlaatualueiden määrä, joissa hiukkaspäästöjä koskevat EU:n raja-arvot ylittyvät, on vähentynyt. Myös ilmansaasteiden aiheuttamien ennenaikaisten kuolemantapausten määrä on vähentynyt viimeisten arvioiden mukaan noin 400 000:een . Ilmansaasteiden ennustetaan edelleen vähenevän EU:ssa, koska jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä täyttääkseen kansalliset sitoumuksensa vähentää saastepäästöjä vuoteen 2020 mennessä ja vuodesta 2030 alkaen . Useiden energiaunionipolitiikkojen täytäntöönpanon ansiosta nämä päästövähennykset ovat helpompia ja edullisempia toteuttaa. Esimerkkeinä voidaan mainita hiilenkäytön väheneminen, energiatehokkuustoimenpiteet tehottomien lämmityslaitteiden korvaamiseksi ja kestävämpien liikennevälineiden kehittäminen .

Nykyistä laajemmin yhdentyneiden eurooppalaisten energiamarkkinoiden luomisessa on edistytty hyvin. Energiakauppaa käydään nyt vapaammin rajojen yli (vaikka ei kuitenkaan riittävän vapaasti) . Kauppa perustuu sähkö- ja kaasumarkkinadirektiiveihin sekä kilpailusääntöjen täytäntöönpanoon . Kilpailunrajoituksiin liittyvät päätökset ovat antaneet Keski- ja Itä-Euroopassa toimiville asiakkaille tehokkaan välineen varmistaa, että niiden maksama kaasun hinta on kilpailukykyisempi. Sähkön osalta sähkön tukkuhinnat laskivat merkittävästi 6,4 prosenttia vuosina 2010–2017, mikä vaikutti siihen, että kotitalouksien energiakustannukset laskivat 6 prosenttia ja teollisuuden energiakustannukset 30 prosenttia. Verkkomaksujen sekä verojen ja maksujen nousu johti kuitenkin siihen, että kotitalouksien lopulliset kuluttajahinnat nousivat keskimäärin 19,3 prosenttia ja teollisuusasiakkaiden 8,7 prosenttia koko EU:ssa samalla ajanjaksolla (ks. kuva 5). Energiaan liittyvien verojen ja maksujen osuus on enintään 40 prosenttia kotitalouksien energian vähittäishinnoista.

Jotta jäsenvaltiot voivat saavuttaa vuoden 2020 uusiutuvaa energiaa koskevat tavoitteet ja ylläpitää kyseiset tasot lähtötasona vuodesta 2021 alkaen, niiden on edelleen lisättävä toimiaan sekä uusiutuvien energialähteiden käyttöönottamiseksi että energiankulutuksen vähentämiseksi. Lisäksi kaikkien jäsenvaltioiden olisi harkittava mahdollisuutta käyttää uusiutuvia energianlähteitä koskevassa direktiivissä säädettyjä tilastollisia siirtoja joko sen varmistamiseksi, että ne saavuttavat tavoitteen, kun on kyse vajeesta, tai mahdollisen ylijäämän myymiseksi toisiin jäsenvaltioihin. Komissio on valmis tukemaan jäsenvaltioita tässä.

Kasvu jatkui voimakkaana uusiutuvan energian alalla, mutta käyttöönotto oli epätasaista. Vuodesta 2014 lähtien uusiutuvan energian osuus EU:n energialähteistä on kasvanut merkittävästi, ja vuonna 2017 se oli 17,5 prosenttia. Investoinnit uusiutuvaan energiaan perustuvat yhä useammin markkinapäätöksiin, ja jäsenvaltiot myöntävät yhä enemmän tukea uusiutuvalle energialle tarjouskilpailujen kautta ja varmistavat, että uusiutuvaa energiaa tuottavat laitokset integroidaan sähkömarkkinoille, kuten valtiontukisäännöissä edellytetään. Tämä on vähentänyt merkittävästi uusiutuvan energian käyttöönoton kustannuksia. Uusiutuvan energian osuus vaihtelee kuitenkin aloittain. Sen osuus on 30,8 prosenttia sähköalalla, mutta vain 19,5 prosenttia lämmitys- ja jäähdytysalalla ja 7,6 prosenttia kuljetusalalla. Uusiutuvan energian osuuden kasvu on myös hidastunut vuodesta 2014. Vaikka EU on saavuttamassa uusiutuvaa energiaa koskevat vuoden 2020 tavoitteensa, toimia olisi lisättävä vuoden 2030 tavoitteiden saavuttamiseksi (kuva 4).

Euroopan komissio on viiden viime vuoden aikana lainsäädäntöjärjestelmän lujittamisen lisäksi luonut toimintakehyksen energia- ja ilmastosiirtymän tueksi. Kehyksen tavoitteena on luoda jäsenvaltioille ja kaikille sidosryhmille edellytykset EU:n tavoitteiden täyttämiseen.

Euroopan komission strategia osoittaa, että talouden muuttaminen tällä tavalla on sekä mahdollista että hyödyllistä. Se on investointi EU:n talouden nykyaikaistamiseen, jotta tuleviin haasteisiin voidaan vastata paremmin. Jotta siirtymä voidaan toteuttaa, EU:n on edistyttävä seitsemän strategisen elementin osalta. Kyseiset elementit perustuvat energiaunionin viiteen ulottuvuuteen. Ne määrittävät myös EU:n ilmasto- ja energiapolitiikan suunnan Pariisin sopimuksen mukaisten lämpötilatavoitteiden saavuttamiseksi.

Tiettyjä aloja koskeva sääntelykehys on myös saatettu ajan tasalle. Tarkoituksena on saada rakennuksista ”älykkäämpiä” ja energiatehokkaampia , asettaa rajat autojen, pakettiautojen ja kuorma-autojen hiilidioksidipäästöille, päivittää maankäyttöä, maankäytön muutosta ja metsätaloutta koskevat säännöt ja päivittää energiaa käyttävien tuotteiden ekologista suunnittelua koskevat säännöt . Näin varmistetaan, että kaikki alat osallistuvat energia- ja ilmastosiirtymään, jossa otetaan huomioon niiden erityistarpeet.

Myös kaasumarkkinoilla on edistytty erityisesti kaasudirektiivin tarkistamisesta aikaan saadun yhteisymmärryksen myötä. Direktiivin mukaan eurooppalaisille kaasun sisämarkkinoille tulevien tai sieltä lähtevien kaasuputkien on oltava EU:n sääntöjen mukaisia. Lisäksi Euroopan komissio voi nyt varmistaa, että jäsenvaltioiden sopimukset EU:n ulkopuolisten maiden kanssa ovat EU:n lainsäädännön mukaisia, ennen kuin ne tehdään. Nämä saavutukset auttavat parantamaan sisämarkkinoiden ennustettavuutta sijoittajien kannalta.

Myös sähkömarkkinoiden rakenteen parantamisessa on tapahtunut huomattavaa edistystä. Nykyisin on olemassa yhdennetympiä sähkömarkkinoiden rakennetta koskevia sääntöjä . Säännöillä parannetaan sähkömarkkinoiden tehokkuutta hintojen lähentymisen ja rajat ylittävän kaupan kautta. Niillä asetetaan myös yhteiset puitteet kapasiteettimekanismeille sen varmistamiseksi, että ne ovat sekä sisämarkkinoiden että hiilestä irtautumista koskevien EU:n tavoitteiden mukaisia. Valtiontukialalla on tehty perusteellinen kapasiteettimekanismeja koskeva selvitys , ja valtion tukien valvontaa ja kilpailunrajoituksia koskevat säännöt auttavat varmistamaan, että kunnianhimoiset energia- ja ilmastotavoitteet saavutetaan mahdollisimman alhaisin kustannuksin ja ilman kohtuutonta kilpailun vääristymistä. Euroopan komission toimilla mahdollistetaan sähkön siirtäminen vapaasti sinne, missä sitä eniten tarvitaan, ja helpotetaan uusiutuvan energian, kulutuksen jouston ja säilytystilojen integrointia markkinoille mahdollisimman pienin kustannuksin. Näin edistetään myös digitalisointia koko alalla ja lisätään kuluttajien vaikutusmahdollisuuksia.

EU on parantanut energiavarmuuttaan. Kaasun toimitusvarmuuteen ja sähköriskeihin varautumista koskevat uudet säännöt on hyväksytty, jotta voidaan järjestää operatiivista rajat ylittävää alueellista yhteistyötä estämään ja hallinnoimaan kaasuhäiriöiden, sähköpulan tai sähkökatkosten riskiä.

Päivitetyssä lainsäädäntökehyksessä esitetään määrälliset tavoitteet ja selkeä kulkusuunta vuoteen 2030, ja se tarjoaa vakaan ja ennustettavan ympäristön suunnittelua ja investointeja varten. EU on erityisesti asettanut uudet tavoitteet vuodelle 2030. Nämä ovat kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen jäsenvaltioissa vähintään 40 prosentilla vuoden 1990 tasoista, uusiutuvien energialähteiden osuuden lisääminen vähintään 32 prosenttiin , ja energiatehokkuuden lisääminen vähintään 32,5 prosentilla . Sähköverkkojen yhteenliitäntätavoite, jolla pyritään parantamaan tarjonnan turvallisuutta, asetettiin kussakin jäsenvaltiossa 15 prosenttiin, joka on määrä saavuttaa vuoteen 2030 mennessä. Vuodelle 2030 asetettiin myös sitovat tavoitteet hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi autojen osalta 37,5 prosentilla vuoden 2021 tasoista , pakettiautojen osalta 31 prosentilla vuoden 2021 tasoista ja kuorma-autojen osalta 30 prosentilla vuoden 2019 tasoista.

Euroopassa on yksi maailman kattavimpia ja luotettavimpia sähkö- ja kaasuverkkoja. Euroopan komission tärkeimpänä tavoitteena on ollut tämän verkon vahvistaminen tarpeen mukaan, jotta voitaisiin puuttua jäljellä oleviin energian toimitusvarmuuteen liittyviin ongelmiin, yhdistää energiasaarekkeet ja ratkaista vähähiiliseen talouteen siirtymisestä johtuvat haasteet.

Tärkeimpiä energianunionin tavoitteita on ollut energiaeristyneisyyden lopettaminen syrjäisillä alueilla. Baltian maissa on edistytty merkittävästi. Ne olivat aikoinaan energian suhteen ”saaria” EU:ssa, mutta nyt ne on liitetty hyvin yhteen muun EU:n kanssa, ja niiden siirtoverkoista 23,7 prosenttia on rajatylittäviä. Tämän ovat mahdollistaneet uudet rajayhdysjohdot Ruotsin, Suomen ja Puolan kanssa. Nyt keskitytään Baltian maiden energiajärjestelmän synkronointiin Manner-Euroopan verkon kanssa viimeistään vuonna 2025. Myös Iberian niemimaan tiiviimpi liittäminen EU:n verkkoihin etenee Euroopan komission INELFE-hankkeelle ja Biskajanlahden ylittävälle voimajohdolle osoittamalla tuella. Näillä toimilla kaksinkertaistetaan Ranskan ja Espanjan välinen siirtokapasiteetti viimeistään vuonna 2025. Näin edetään kohti Espanjan 10 prosentin yhteenliitäntätavoitteen saavuttamista, ja koko Iberian niemimaa saadaan vähitellen mukaan sähkön sisämarkkinoille. Euroopan komissio myös tukee toimia, joilla Iberian niemimaan kaasumarkkinat yhdistetään muuhun Eurooppaan. Nämä toimet osoittavat Euroopan solidaarisuuden ja alueellisen yhtenäisyyden arvon. Niistä on keskusteltu säännöllisissä Espanjan, Portugalin ja Ranskan sekä Euroopan komission välisissä ylimmän tason kokouksissa.

Myös Euroopan komission toimet kaasun toimituslähteiden monipuolistamiseksi tuottavat konkreettisia tuloksia. Näillä toimilla lopetetaan tiettyjen jäsenvaltioiden riippuvuus vain yhdestä toimittajasta, lisätään jäsenvaltioiden energiajärjestelmien häiriönsietokykyä, lisätään kilpailua ja alennetaan hintoja. Niiden tuloksena kaikilla jäsenvaltioilla yhtä lukuun ottamatta on mahdollisuus käyttää kahta riippumatonta kaasulähdettä, ja jos kaikki hankkeet toteutetaan aikataulussa, kaikki jäsenvaltiot (paitsi Malta ja Kypros) voivat käyttää kolmea kaasulähdettä viimeistään vuonna 2022. Jäsenvaltioista 23:lla on lisäksi pääsy nesteytetyn maakaasun maailmanmarkkinoille. Meneillään olevat monipuolistamishankkeet, joiden perustana ovat nesteytetty maakaasu ja eteläinen kaasukäytävä, ovat erityisen tärkeitä itäisen Itämeren alueelle ja keskiselle Kaakkois-Euroopalle. Nämä alueet ovat perinteisesti olleet riippuvaisia yhdestä kaasuntoimittajasta. Jos tarvittavat sitoumukset toteutuvat eikä tärkeimpien hankkeiden toteuttamisessa ole viiveitä, Euroopan on määrä saada aikaan hyvin yhteenliitetty ja täysin häiriöitä kestävä kaasuverkko viimeistään vuonna 2020 tai pian sen jälkeen.

Euroopan komissio on tukenut myös hankkeita, joilla parannetaan EU:n sähköverkkoa ja lisätään uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa. Edistyksestä huolimatta sähköverkkoja (sekä siirto- että jakeluverkkoja) varten tarvitaan paljon laajamittaisempia investointeja. Sähkön siirtoon suunnattaviin investointeihin arvioidaan tarvittavan yli 150 miljardia euroa vuosina 2021–2030. Nämä uudet investoinnit olisi yhdistettävä verkkojen digitalisointiin ja ”älyllistämiseen” sekä uusien varastojen käyttöönottoon.

EU:n Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskeva politiikka on ollut EU:n infrastruktuurin päivittämisen kannalta keskeisen tärkeä. Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevassa politiikassa keskityttiin sellaisten yhteistä etua koskevien hankkeiden (PCI-hankkeiden) kartoittamiseen ja toteuttamiseen, jotka ovat hyvin yhteenliitettyjen verkkojen kannalta kriittisen tärkeitä eri puolilla Eurooppaa. Tähän mennessä on toteutettu yli 30 PCI-hanketta, ja vuoteen 2022 mennessä niitä on määrä olla käynnissä 75. Euroopan komission alaisuuteen perustetut neljä korkean tason työryhmää ovat osaltaan nopeuttaneet PCI-hankkeiden toteuttamista. PCI-hankkeille on myös annettu EU:n taloudellista tukea, mikä on helpottanut yksityisen rahoituksen saamista. Vuodesta 2014 kaikkiaan 91 PCI-hankkeelle on annettu tukea 3,2 miljardia euroa Verkkojen Eurooppa -välineestä ja 1,3 miljardia euroa Euroopan strategisten investointien rahastosta. Niillä on saatu aikaan yhteensä noin 50 miljardin euron investoinnit. Lisäksi EU:n koheesiopolitiikalla on osallistuttu vuoden 2018 lopussa valittujen maakaasu- ja sähköinfrastruktuurihankkeiden rahoitukseen 2,8 miljardilla eurolla.

Rahoitus aloittain Verkkojen Eurooppa-välineestä

Vahvempien ja paremmin yhteenliitettyjen verkkojen ansiosta jäsenvaltiot ovat voineet soveltaa energian sisämarkkinoiden sääntöjä aiempaa tehokkaammin. Tämä on johtanut kilpailukyvyn paranemiseen, kustannusten vähenemiseen ja turvallisuuden lisääntymiseen. Tähän mennessä 26 maata – joiden osuus Euroopan energiankulutuksesta on 90 prosenttia ja joissa asuu yli 400 miljoonaa ihmistä – ovat yhdistäneet sähkön vuorokausimarkkinansa. Seitsemän viime vuoden aikana pelkästään vuorokausimarkkinoiden yhteenkytkennän ansiosta Euroopan kuluttajat ovat säästäneet noin miljardi euroa vuodessa. Myös päivänsisäisten markkinoiden integroinnista ja rajatylittävien markkinoiden tasapainottamisesta on saatu merkittävää hyvinvointihyötyä ja useiden miljardien eurojen säästöt vuodessa. Markkinoiden yhteenkytkeminen on viime vuosina myös edistänyt hintojen lähentymistä useilla alueilla (esim. 80 prosenttia Itämeren alueella ja 41 prosenttia Keski- ja Länsi-Euroopassa). Lisäksi Euroopan komissio on tukenut alueellisten yhteistyökeskusten perustamista edistääkseen rajatylittävän sähkönsiirron ja säätövoiman integroimista Euroopan energiajärjestelmiin. Energiainfrastruktuurin digitalisointi edellyttää lisähuomiota kyberturvallisuuden parantamiseen ja kriittisen infrastruktuurin suojaamiseen.

Alojen integroitumiseen on tehty investointeja. Lisätyötä kuitenkin tarvitaan sähköntuotannon ja loppukäytön alojen saattamiseksi yhteen. Tämä on tarpeen, jotta vaihtelevan uusiutuvan energian kasvava osuus, lämmitys ja jäähdytys sekä sähköajoneuvot voidaan huomioida energiajärjestelmässä. Vuoden 2016 lopun jälkeen Verkkojen Eurooppa -välineestä on osoitettu yli 50 hankkeelle miltei 400 miljoonaa euroa vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöönottoa varten. Investointeja on saatu aikaan yhteensä yli 3 miljardia euroa. Tavoitteena on, että vuonna 2019 Verkkojen Eurooppa -välineen rahoitusta yhdistävän välineen kautta saataville tulee vielä 350 miljoonaa euroa. Tähän kiinnitetään tulevaisuudessa paljon huomiota. Sähköajoneuvojen tuleva kysyntä vaihtelee EU:n eri alueilla. Se riippuu monista tekijöistä, esimerkiksi vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin kehittämisestä. Lisäksi EU:n koheesiopolitiikan kautta annetaan merkittävästi EU:n osarahoitusta puhtaiden liikennejärjestelmien käyttöönotolle. Esimerkiksi kestävää kaupunkiliikennettä on tarkoitus rahoittaa noin 12 miljardilla eurolla.

2.Pilottitoimet siirtymän sosiaalisen oikeudenmukaisuuden varmistamiseksi

Energia- ja ilmastosiirtymä tuottavat jo nyt hyötyä taloudelle ja synnyttävät työpaikkoja – ja potentiaalia on enempäänkin Työllisyysaste talouden ympäristöaloilla kasvoi 2000–2014 merkittävästi nopeammin (+49 %) kuin taloudessa yleensä (+6 %) . EU:ssa on nyt 4 miljoonaa ”vihreää” työpaikkaa. Näistä 1,4 miljoonaa liittyy uusiutuvien energialähteiden teknologiaan ja 900 000 energiatehokkuustoimiin energia-alalla. Näiden määrien odotetaan kasvavan uusien energia- ja ilmastotoimien myötä, kun Euroopassa tehtävät investoinnit korvaavat fossiilisten polttoaineiden tuonnin, Euroopan toimialat saavat kilpailuetua edelläkävijän asemansa ansiosta ja sopeutumalla ilmastonmuutokseen suojataan työpaikkoja ja -mahdollisuuksia.

Vaikka tämä siirtymä hyödyttää ylivoimaisesti suurinta osaa kansalaisista ja alueista, se aiheuttaa joissakin tapauksissa myös sosiaalisia haasteita. Esimerkiksi sääntely- ja verotoimenpiteillä voi olla tahattomia regressiivisiä vaikutuksia, jotka voivat pahentaa energiaköyhyyttä. Vaarana on myös, että siirtymän edut jakautuvat epätasaisesti. Useimmat alat, alueet ja väestöryhmät hyötyvät merkittävästä kasvusta siirtymän seurauksena, mutta toiset saattavat tarvita tukea mukautuakseen tilanteeseen. Vaikka energiaköyhyys on vähenemässä kriisiä edeltäneelle tasolle, jäsenvaltioiden välillä on edelleen merkittäviä eroja. Näihin haasteisiin vastataan kansallisella tasolla monilla toimilla, erityisesti koulutuksella sekä sosiaali- ja finanssipoliittisilla keinoilla. Merkittävät ja jatkuvat investoinnit inhimilliseen pääomaan ovat keskeisen tärkeitä, jotta tulevat sukupolvet oppisivat muuttuvan talouden edellyttämiä taitoja.

Kivihiilestä ja hiilestä riippuvaisille alueille suunnattu aloite auttaa keventämään vähähiilisyyteen siirtymisen sosiaalisia seurauksia. Tällä hetkellä 12:ssa jäsenvaltiossa on 41 kivihiilialuetta, joilla on yhteensä 185 000 työpaikkaa kivihiilen louhinnan alalla. Euroopan komissio auttaa näitä alueita laatimaan vähähiilisyyteen siirtymistä koskevat strategiat, joilla puututaan mahdollisesti kielteisiin sosioekonomisiin vaikutuksiin kahdella tavoin.

1.Ensinnäkin Euroopan komissio on perustanut kaikille asianomaisille sidosryhmille (kansallisille, alueellisille ja paikallisille hallituksille, yrityksille, kansalaisyhteiskunnan edustajille ym.) avoimen foorumin, jolla vaihdetaan parhaita käytäntöjä, edistetään vertaisoppimista ja saadaan tietoa saatavilla olevista EU:n tukivälineistä.

2.Toiseksi Euroopan komissio tarjoaa räätälöityä tukea joko operatiivisten maatiimien tai komission asiantuntijoiden kanssa käytävien kahdenvälisten keskustelujen kautta. Tämä tuki voi auttaa kansallisia ja alueellisia viranomaisia löytämään tapoja aloittaa siirtymä ja johtaa sitä. Tämän lisäksi tukea annetaan olemassa olevista EU:n rahastoista, rahoitusvälineistä ja ohjelmista. Tällä hetkellä 18 aluetta kahdeksassa jäsenvaltiossa saa tällaista tukea. Alustavat kokemukset osoittavat, että alueellinen siirtymä on suunniteltava kaikkien sidosryhmien laajalla tuella. Niiden mukaan myös Euroopan tason toimet ovat tehokkaita sidosryhmien liikkeelle saamisessa ja sellaisten investointiväylien löytämisessä, joita ei ehkä muutoin harkittaisi.

EU:n saarten puhdasta energiaa koskevalla aloitteella pyritään nopeuttamaan siirtymistä puhtaaseen energiaan Euroopan yli 1 000:lla asutulla saarella. Tavoitteena on auttaa näitä saaria hyödyntämään paikallisesti käytettävissä olevia uusiutuvan energian lähteitä, energiatehokkuuspotentiaalia ja innovatiivista varastointi- ja kuljetusteknologiaa sekä tulemaan energian suhteen omavaraisiksi, jolloin kustannukset ja ympäristön pilaantuminen vähenevät ja alueet ovat vähemmän riippuvaisia raskaasta polttoöljystä energian tuottamisessa. Samalla luodaan kasvua ja paikallisia työpaikkoja.

Tarvitaan lisätoimia nujertamaan energiaköyhyys, joka vaikuttaa yhä miltei 50 miljoonaan ihmiseen eri puolilla EU:ta. Tärkein toimintatapa on edistää kotitalouksien energiatehokkuutta parantavia investointeja. Näin parannetaan elinolosuhteita ja vähennetään energiamenoja. Vuosina 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastoista osoitettiin miltei 5 miljardia euroa noin 840 000 kodin remontointiin. Lisäksi jäsenvaltiot tekevät kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmiaan varten arvion energiaköyhien kotitalouksien määrästä. Jos tällaisia kotitalouksia on merkittävän paljon, jäsenvaltiot laativat toimintalinjoja ja toimia energiaköyhyyden helpottamiseksi. Euroopan komissio perusti näitä prosesseja varten Euroopan energiaköyhyyden seurantakeskuksen , jonka tehtävänä on kerätä tietoa, tarjota ohjausta ja levittää parhaita käytäntöjä.

Euroopan komissio perusti vuonna 2016 Euroopan solidaarisuusjoukot. Niiden kautta tarjotaan nuorille mahdollisuuksia olla mukana vapaaehtoistyössä, toimia harjoittelijana tai tehdä työtä monenlaisissa hankkeissa, esimerkiksi ilmasto- ja energiahankkeissa, jotka ovat hyödyksi yhteisöille ympäri Eurooppaa. Solidaarisuusjoukkoihin on tähän mennessä ilmoittautunut 120 000 nuorta, ja toteutetuissa hankkeissa on ollut tai on parhaillaan mukana yli 13 000 nuorta.

Euroopan komissio tukenut myös koko maailman tasolla työvoiman oikeudenmukaista siirtymää. Näin luodaan ihmisarvoista työtä ja laadukkaita työpaikkoja, mikä on yksi keskeisiä maailmanlaajuisia haasteita ilmastonmuutoksen suhteen .

3.Kaupunkien ja paikallisyhteisöjen vaikutusmahdollisuuksien lisääminen