EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 11.06.1996 
KOM(96) 217 lopull. 
YHDISTYNEIDEN KANSAKUNTIEN ILMASTONMUUTOSTA KOSKEVAAN 
PUITESOPIMUKSEEN LIITTYVÄ KOMISSION TIEDONANTO 
4 artiklan 2 kohdan b, c ja d alakohta ja 12 artikla 

SISÄLTÖ 
TIIVISTELMÄ 
1. JOHDANTO 
2. OLOSUHTEET EUROOPAN YHTEISÖN ALUEELLA 
2.1. Johdanto 
2.2. Maantieteelliset olosuhteet 
2.3. Ilmasto 
2.4. Yhteiskunnalliset ominaispiirteet 
2.5. Talouselämä 
2.6. Energian tuotanto ja kulutus 
3. EY:N PÄÄSTÖT 
3.1. Johdanto 
3.2. Selvitysmenetelmät 
3.3. Raaka-aineet 
3.4. Ulkomaanliikenteen päästöt 
3.5. Epävarmuustekijät 
4. OHJELMAT, POLITIIKKA JA TOIMENPITEET 
4.1. Johdanto 
4.2. Yhteisön strategia hiilidioksidipäästöjen 
vähentämiseksi ja energiatehokkuuden 
parantamiseksi 
4.3. Yhteisön ohjelmat ja aloitteet 
4.4. Ehdotus energia-/hiiliveroksi 
4.5. Seurantajärjestelmä 
4.6. Toimialakohtaiset ohjelmat 
4.7. Komission valmisteluasiakirja EU:n 
ilmastonmuutosstrategiasta: vaihtoehtoja 
4.8. Yhteenveto 
5. JÄSENVALTIOIDEN KANSALLISET KERTOMUKSET 
5.1 Johdanto 
5.2 Jäsenvaltioiden kansalliset kertomukset 
kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamisesta 
5.3 Yhteenveto 
6. HIILIDIOKSIDIPÄÄSTÖT VUONNA 2000 
6.1 Johdanto 
6.2 Mallinnustekniikat ja skenaariot 
6.3 Hiilidioksidipäästöjen kehityssuunta 
7. VAIKUTUSALTTIUDEN ARVIOINTI JA SOPEUTTAMISTOIMENPITEET 
7.1 Johdanto 
7.2 Ilmastonmuutoksen mahdolliset vaikutukset Euroopan 
yhteisössä 
7.3 Sopeuttamistoimet 
8. RAHOITUS JA KANSAINVÄLINEN YHTEISTYÖ 
8.1 Johdanto 
8.2 Yhteistyö kolmansien maiden kanssa 
8.3 Yhteistyö kehitysmaiden kanssa 
8.4 Yhteistyö Keski-ja Itä-Euroopan maiden sekä 
entisen Neuvostoliiton alueen maiden kanssa 
8.5 Yhteenveto 
9. TUTKIMUS JA KEHITYS 
9.1 Johdanto 
9.2 Toinen tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma 
9.3 Kolmas tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma 
9.4 Neljäs tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma 
9.5 Yhteenveto 
10. OPETUS, KOULUTUS JA YLEINEN VALISTUS 
10.1 Johdanto 
10.2 Tiedotus-, opetus-ja koulutusohjelmat 
10.3 Tutkimustuloksista tiedottaminen 
10.4 Opetukseen, koulutukseen ja yleiseen valistukseen 
liittyvä tutkimustoiminta 
KIRJALLISUUSLUETTELO 
LYHENTEET 
LIITE 1. Kansalliset selvitykset kasvihuonekaasupäästöistä 
LIITE 2. Skenaariot 
TIIVISTELMÄ 
1. Johdanto 
1.1. Euroopan yhteisö1 allekirjoitti ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien 
puitesopimuksen (UN FCCC) Rio de Janeirossa vuonna 1992 pidetyssä YK:n 
ympäristö-ja kehityskonferenssissa ja ratifioi sen 21 päivänä joulukuuta 1993. 
1.2. Ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen sopimuspuolena Euroopan yhteisö on 
hyväksynyt sitoumuksen toteuttaa ohjelmia ja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on 
palauttaa kasvihuonekaasupäästöt joko maittain tai yhteisesti vuoden 1990 tasolle 
vuoteen 2000 mennessä. Hiilidioksidipäästöjen osalta Euroopan yhteisö on asettanut 
tavoitteekseen vakiinnuttaa päästöt vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä 
neuvostossa lokakuussa 1990 kokoontuneiden energia-ja ympäristöministerien sopimin 
ehdoin. 
1.3. Tässä YK:nilmastonmuutospuitesopimusta(UN FCCC) koskevassa Euroopan yhteisön 
tiedonannossa esitellään erityisesti ilmastonmuutokseen liittyvät toimenpiteet, joita 
toteutetaan tai aiotaan toteuttaa yhteisön tasolla elokuusta 1990 elokuuhun 1995. 
Tiedonanto sisältää myös Euroopan yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995 liittyneitä 
Itävaltaa, Suomea ja Ruotsia koskevat tiedot. Euroopan yhteisön sitoumukset on 
tarkoitus täyttää toisiaan täydentävien yhteisön ja kansallisten ohjelmien avulla. 
Kansalliset ohjelmat esitellään yksityiskohtaisesti jäsenvaltioiden YK:n 
ilmastonmuutospuiteohjelmaa koskevissa kansallisissa tiedonannoissa, joten tässä 
tiedonannossa on niistä vain tiivistelmät. 
2. Erityisolosuhteet Euroopan yhteisön alueella 
2.1. Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden koko, väestömäärä, maantiede ja talous ovat hyvin 
erilaisia. Euroopan yhteisöön kuuluivat 1 päivään tammikuuta 1995 saakka seuraavat 
jäsenvaltiot: Belgia, Tanska, Saksa, Ranska, Kreikka, Irlanti, Italia, Luxemburg, 
Alankomaat, Portugali, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta. Itävalta, Suomi ja 
Ruotsi liittyivät Euroopan yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995. 
2.2. Euroopan yhteisön pinta-ala on suhteellisen pieni (3 240 153 km2). Euroopan yhteisön 
yhteenlaskettu asukasluku on 370 miljoonaa asukasta, eli keskimääräinen asukastiheys 
on 114 asukasta/ km2. Euroopan yhteisön alue koostuu hyvin erilaisista maa-alueista: 
noin neljännes on viljeltyä (28 prosenttia), noin kolmannes metsämaata (35 prosenttia) 
ja huomattava osa ruohikkoa (18 prosenttia). 
Tekstissä käytetään termiä "Euroopan yhteisö", sillä se on Yhdistyneille Kansakunnille vuonna 1994 
ilmoitettu virallinen nimi. "Euroopan yhteisöjen komissio" puolestaan on Euroopan komission virallinen 
nimi. 
5>^ 
2.3. Kansallisten talouksien kehitystaso vaihtelee suuresti eri jäsenvaltioissa. Useimpien 
jäsenvaltioiden BKT asukasta kohti on 11 500 - 16 500 ecua (vuotta 1992 koskevat 
luvut vuoden 1985 hintojen ja vaihtokurssien mukaan). Palveluala on Euroopan 
yhteisön tärkein ja teollisuus toiseksi tärkein sektori. Liikenteen hiilidioksidipäästöt 
ovat viime vuosina kasvaneet keskimääräistä enemmän Euroopan yhteisössä, ja 
liikenne on yksi hiilidioksidipäästöjen merkittävimpiä lähteitä (Vihreä kirja liikenteestä 
ja ympäristöstä, KOM(92) 46 lopullinen, 20.2.1992). Energiansaannissa EY on 
suurelta osin riippuvainen tuonnista. 
3. EY:n päästöt 
3.1. Selvitys Euroopan yhteisön päästöistä vuonna 1990 perustuu 15 jäsenvaltion 
kansallisiin selvityksiin. Taulukossa E.l. esitetään yhteenveto arvioiduista 
kasvinhuonekaasupäästöistä vuonna 1990. Koko EY:n kasvihuonepäästöjen 
arvioimiseksi jäsenvaltioiden kokonaispäästöt on laskettu yhteen. Arviot 
jäsenvaltioiden päästöistä on saatu pääosin YK:n ilmastonmuutospuitesopimuksen 
yhteydessä laadituista kansallisista raporteista. Jos kansallisia arvioita ei ollut 
käytettävissä, käytettiin yhteisön C02-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen 
valvontajärjestelmästä tehdyn neuvoston päätöksen soveltamisalaan kuuluvien 
kansallisten raporttien tietoja. Kansallisissa raporteissa oli yleensä noudatettu 
hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) kansallisten 
kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevia ohjeita. Jos kansallisia arvioita ei 
ollut käytettävissä, käytettiin CORINAIRin ja/tai Eurostatin tietoja. 
3.2. Kansallisia selvityksiä ei ollut käytettävissä kaikista EY:n jäsenvaltioista eikä 
CORINAIR sisällä hiilidioksidin poistumia, joten EY:n vuoden 1990 selvitykseen ei 
ole otettu mukaan hiilidioksidipäästöjä ja/tai -poistumia maankäytön muutosten osalta. 
3.3. Taulukossa E.l. esitetyt päästöarviot on ryhmitelty IPCC :n kasvihuonekaasupäästöjen 
selvittämistä koskevien ohjeiden mukaisesti. Yhtenäisyyden vuoksi raaka-aineista 
aiheutuvien päästöjen laskennassa on käytetty Eurostatin kutakin jäsenvaltiota koskevia 
tietoja. Ne on ilmoitettu erikseen kohdassa "muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC)\ 
3*-
Taulukko E.l. Selvitys EY:n kasvinhuonekaasuista 1990 (Gg). Yhteenvetotaulukko. Alustavat arviot1. Aryiot 
kasvihuonekaasupäästöistä Euroopan yhteisössä (EUR-15) - 1990 (Gg). 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
Ib Polttoaineiden 
karkauspäästöt 
2 Teolliset prosessit 
3 Liuottimien käyttö 
4 Maatalous 
5 Maankäytön muutos 
6 Jätteet —enr 
3153200 
3145700 
7700 
148300 
300 
500 
NE2 
25850 "TH7 
5587 
793 
4795 
42 
0 
10349 
8681 TCÖT 
157 
157 
1 
353 
6 
385 
20 NOx 
13332 
13243 
88 
154 
0 
50 
71 ~UÖ NMVOC 
46184 
46092 
92 
2811 
0 
2763 
327 8422 
7697 
726 
1077 
4043 
738 
93 
Kokonaispäästö f 3328350 24660 922 13606 52085 14374 
Ulkomaan meriliikenteen 
päästöt 113600 
Ulkomaan lentoliikenteen 
päästöt 56500 
FNEC3 243600 
(FNEC = muu kuin energian loppukulutus) 
NE = ei arvioitu 
Huomautuksia: 
1 Arviot kasvihuonekaasujen päästöistä Euroopan yhteisössä perustuvat jäsenvaltioiden päästöarvioihin, 
jotka on ajantasaistettu kesäkuuhun 1995 saakka. 
2 Monista maista ei tiedetä maankäytön muutoksista aiheutuvia hiilidioksidipäästöjä ja/tai -poistumia, joten 
niitä ei ole otettu mukaan taulukkoon. Muidenkaan kasvihuonekaasujen maankäytön muutoksista 
aiheutuvia päästöjä ei ole arvioitu. 
3 Muusta kuin energian loppukulutuksesta (mukaan lukien raaka-aine ista) aiheutuvia päästöj ä ei ole laskettu 
mukaan kokonaispäästöihin. Kokonaispäästöt on siten IPCC:n menetelmään verrattuna aliarvioitu. Muusta 
kuin energian loppukulutuksesta aiheutuvat päästöt (FNEC) on arvioitu tuotteisiin sisältyvän 
kokonaishiilimäärän mukaan. Energiasta johtuvien päästöjen ja muiden kuin energian loppukulutuksen 
päästöjen yhteen laskeminen aiheuttaisi siten yliarvioinnin verrattuna IPCC:n menetelmään. 
3.4. Ilmastonmuutospuitesopimuksen hallitustenvälisen neuvottelukomitean (INC-9) 
yhdeksännessä kokouksessa tekemien päätösten mukaisesti ulkomaan liikenteen 
päästöt eivät sisälly yhteenvetotaulukkoon E.l. Vain muutamat jäsenvaltiot 
ilmoittivat arvion ulkomaan liikenteen päästöistä, joten ulkomaan meriliikenteen 
päästöarvio perustuu Eurostatin tietoihin. Ulkomaan lentoliikenteen päästöt on 
arvioitu vertaamalla Eurostatin muuhun kuin maantieliikenteeseen liittyviä lukuja 
CORINAIRin tietoihin ja/tai maaraportteihin. 
3.5. Päästöarvioiden epävarmuustekijöiden tilastollista arviointia ei ole tehty, sillä 
tällaisen arvion tulokset olisivat erittäin epäluotettavia. Arviot polttoaineiden poltosta 
aiheutuvista hiilidioksidipäästöistä (energiataseen perusteella) ovat melko luotettavia 
ja niiden epävarmuus on pienintä { + 1-3 %). Päästöarvioiden epävarmuus kasvaa 
seuraavassa järjestyksessä useita kokoluokkia kerrallaan (useita satoja prosentteja): 
CO < NOx < CH4 < NMVOC < N20. 
3 c 
4. Ohjelmat, politiikka ja toimenpiteet 
4.1. Komissio esitteli kokonaisstrategiansa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi ja 
energiatehokkuuden parantam iseksi lokakuussa 1991. Sen tavoitteena on vakiinnuttaa 
Euroopan yhteisön hiilidioksidipäästöt vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä. 
Kokonaisstrategian neljä kulmakiveä ovat: 
Energiansäästöön ja energiatekniikkaan liittyvät EY:n ohjelmat 
THERMIE I -ohjelman (1990-1994) tavoitteena oli esitellä ja levittää entistä 
puhtaampaa ja tehokkaampaa energiatekniikkaa. JOULE II -ohjelma (1991-
1995) liittyy saman alan T&K-toimintaan. Se sisältää myös TTK-strategian 
kehittämisen ja koskee ilmastonmuutoskysymyksen energiaan, talouteen ja 
ympäristöön liittyviä näkökohtia. SAVE-ohjelma (1991-1995) liittyy 
energiatehokkuutta koskevaan lainsäädäntöön ja rahoitusavun myöntämiseen 
energiatehokkuuden infrastruktuurien perustamiseksi jäsenvaltioissa. 
ALTENER-ohjelma (1993-1997) antaa rahoitustukea uusiutuvien 
energialähteiden soveltamista edistäville toimille ja sen tarkoituksena on luoda 
uusiutuvaan energiaan liittyvien laitteiden standardointimenetelmä. 
Verotukselliset ohjauskeinot 
Komissio antoi kesäkuussa 1992 ehdotuksen direktiiviksi fossiilisten 
polttoaineiden verosta. Verosta 50 prosenttia perustuisi polttoaineen 
energiasisältöön ja 50 prosenttia hiilipitoisuuteen. Joulukuussa 1994 neuvosto 
katsoi tarpeelliseksi panna täytäntöön yhteisön sääntelyn jäsenvaltioissa 
kansallisen hiilidioksidi/energiaveron soveltamiseksi. Komissio on antanut 
muutetun ehdotuksen 10.5.1996. Pääasiallinen muutos ehdotuksessa on se, että 
yhdenmukaistetun veron täytäntöönpanoa edeltää siirtymäkausi, jonka aikana 
jäsenvaltiot voivat noudattaen yhdenmukaistetun veron rakennetta vahvistaa 
veron määrän tuotekohtaisesti. Edellytyksenä on se, että sovellettavissa veroissa 
otetaan täysin huomioon yhteisön tavoitteet, jotka koskevathiilidioksidipäästöjen 
rajoittamista energiatehokkuutta parantamalla ja suosimalla polttoaineiden 
vaihtamista vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttaviin polttoaineisiin. 
Seurantajärjestelmä 
Seurantajärjestelmän avulla valvotaan yhteisön ja jäsenvaltioiden toimia, joiden 
tarkoituksena on saavuttaa yhteisön hiilidioksidipäästöjen vakiinnuttamistavoite 
vuoteen 2000 mennessä. Komissio arvioi näitä ohjelmia sen määrittämiseksi, 
onko yhteisössä saavutettu edistyminen sellaisenaan riittävää 
hiilidioksidipäästöjen vakiinnuttamiseksi vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 
tasolle. Tuloksista tiedotetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 
Kansalliset ohjelmat 
Yhteisön strategia edellyttää jäsenvaltioiden tasolla toimeenpantavia, 
kasvihuonekaasupäästöjä rajoittavia ohjelmia, jotka täydentävät yhteisön tason 
toimenpiteitä. 
THERMIE-ohjelma on jatkunut 1 päivästä tammikuuta 1995 muuta kuin 
ydinenergiaa koskevana ohjelmana, joka tunnetaan paremmin JOULE-THERMIE-
ohjelmana. Tämä uusi ohjelma (1995-1998) yhdistää JOULE-ohjelman tutkimus-ja 
kehitystoiminnan ja THERM IE-ohjelman esittely- ja edistämisaloitteet. 
i 
Komissio on antanut ehdotuksen uudesta SÀVE-ohjelmasta (SAVE II) 31 päivänä 
toukokuuta 1995. SAVE II -ohjelmaan sisällytetään kaksi muuta ohjelmaa, joilla on 
samanlaiset tavoitteet ja toimet kuin SAVE-ohjelmalla. Nämä kaksi ohjelmaa ovat 
sähkönkäytön tehokkuutta parantava PACE-ohjelma ja vuosittainen ohjelma alueiden 
ja kaupunkien tukemiseksi. SAVE II -ohjelman on määrä alkaa 1 päivänä 
tammikuuta 1996 ja päättyä 21 päivänä joulukuuta 2000. Ohjelman ehdotettu 
talousarvio on 150 miljoonaa ecua. 
4.2. Yhteisön strategian osana toteutettavien ohjelmien ja toimenpiteiden lisäksi myös 
muutamat toimialakohtaiset ohjelmat edistävät kasvihuonekaasujen rajoittamista. 
Yhteinen maatalouspolitiikka (CAP) uudistettiin vuonna 1992. Uudistettuja 
toimenpiteitä ovat esimerkiksi maataloustuotteiden tukihintojen aleneminen ja 
pellonvarausjärjestelmä, joista molemmat alentavat kasvihuonekaasupäästöjä. 
Uudistuksen yhteydessä osana liitännäistoimenpiteitä otettiin käyttöön joukko 
maatalouden ympäristötoimenpiteitä, jotka omalta osaltaan rajoittavat 
kasvihuonekaasupäästöjä. 
EY:n metsäohjelmat, kuten esimerkiksi taloudellinen tuki metsittämiselle ja 
ympäristön huomioonottavan metsien tuottavuuden edistäminen sääntelyllä, 
lisäävät hiilidioksidin sitoutumista. 
Liikenne on merkittävä ja jatkuvasti kasvava kasvihuonekaasupäästöjen lähde 
yhteisössä. Vuosina 1991-1994 on annettu useita neuvoston direktiivejä, joissa 
säädetään erityyppisille ajoneuvoille hiilidioksidien, hiilivetyjen ja typen 
oksidien päästörajat. Verotukselliset ohjauskeinot, esimerkiksi valmisteverojen 
määrääminen polttoaineille, yhdenmukaistavat vähimmäisveroja ja niiden 
tarkoituksena on suurentaa asteittain tällaisia veroja. 
Direktiivi pakkauksista ja pakkausjätteistä (94/62/ETY) ja direktiivi 
kaatopaikoista annettiin 20 päivänä joulukuuta 1994. Pakkausjätteen tuottamisen 
estäminen, pakkausten uudelleenkäyttö, kierrätys ja jätteen loppusijoituksen 
vähentäminen vähentävät hiilidioksidi- ja metaanipäästöjä. 
4.3. Ennen YK:n ilmastonmuutospuitesopimuksen sopimuspuolten ensimmäistä 
konferenssia komissio antoi neuvoston pyynnöstä 1 päivänä maaliskuuta 1995 
komission valmisteluasiakirjan EU:n ilmastonmuutosstrategiaksi: vaihtoehdot (SEC 
95/288/lopullinen). Asiakirjassa esitetään alustava analyysi ohjelmavaihtoehdoista 
hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi vuosina 2005-2010. Asiakirjassa osoitetaan 
muun muassa, että on teknisesti mahdollista vähentää hiilidioksidipäästöjä 10 % 
vuoteen 2010 mennessä joko ilman kustannuksia tai vähäisin kustannuksin verrattuna 
vuoden 1990 tasoon, jos käytetään hyväksi ilmastonmuutospolitiikan ja useiden 
muiden yhteisön politiikkojen myönteistä yhteisvaikutusta. Komissio tekee 
myöhemmin vielä yksityiskohtaisemman analyysin asiasta. 
4.4. Taulukossa E.2. esitetään yleiskatsaus neuvoston hyväksymiin ohjelmiin ja 
toimenpiteisiin. 
3^-
Taulukko E.2. Neuvoston hyväksymät ohjelmat ja toimenpiteet 
Nimi Täytäntöönpano-ai Budjetti 
ka Kuvaus 
C^ 
^ THERMIE I 
SAVE-ohjelma 
SAVE-lainsäädäntö 
Energianhallinta alueellisella 
tasolla ja kaupungeissa 
ALTENER-ohjelma 
Vapaaehtoinen sopimus 
Seurantajärjestelmä 
Yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistus, hintojen alentaminen 
Yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistus, 
pellonvarausjärjestelmä 
Yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistus, naudanlihan tuotanto 1990 - 1994 
1991 - 1995 
1992 - ... 
1992 - ... 
1994 - ... 
1990 - 1995 
1993 - 1997 
1993 - 2000 
1992 - ... 
1992 - ... 
1992 - ... 700 milj. 
ecua 
35 milj. 
ecua 
20 milj. 
ecua 
40 milj. 
ecua Puhtaan energiateknologian rahoitustuki 
Energiatehokkuutta edistävien hankkeiden rahoitustuki 
Energiatehokkuusnormit uusille kuumavesivaraajille 
Energiamerkintä tärkeimmille kotitalouskoneille, puitedirektiivi 
Energiamerkintä jääkaapeille ja pakastimille 
Energian käytön järkeistäminen alueellisella tasolla ja kaupungeissa 
Rahoitustuki uusiutuvien energiamuotojen käytölle 
CEN/CENELEC valmistelee standardit aurinkolämpöjärjestelmille, fotojännitelaitteille 
ja tuuliturbiineille 
C02-päästöjen vakiinnuttamistavoitteen saavuttamisen seurantamenetelmät 
Maataloustuotteiden hintojen aleneminen tekee mineraalilannoitteiden käytöstä 
vähemmän kannattavaa, ja se on yksi syy mineraalilannoitteiden käytön (ja siten N20-
päästöjen) vähenemiselle viime vuosina 
Pakollinen pellonvarausjärjestelmä edistää biopolttoaineiden käyttöä 
Lisähinnan liittäminen suurimpaan sallittuun karjamäärään vähentää 
märehtijöiden hehtaarikohtaisia CH4-päästöjä 
Taulukko E.2. Neuvoston hyväksymät ohjelmat ja toimenpiteet (jatkuu). 
Nimi Täytäntöönpano- Budjetti Kuvaus 
aika 
Maatalouden 
ympäristötoimenpiteet 
Metsittäminen 1993 - 1997 
1993 - 1997 
Metsien suojeleminen saasteilta 1992 - 1996 
Metsien suojeleminen 
metsäpaloilta 
Raskaiden ajoneuvojen 
päästörajat 
Kevyiden ajoneuvojen 
päästörajat 1992 - 1996 
1993 - ... 
1993 - ... 
Henkilöautojen päästörajat 1997 - ... 
Liikennepolttoaineita koskevat 1992 - ... 
verotukselliset ohjauskeinot 
Kaatopaikka-direktiivi 1994 - ... 
CH4-päästöjen rajoittaminen 3670 
milj. 
ecua 
1260 
milj. 
ecua 
29,4 
milj. 
ecua 
70 milj. 
ecua Rahoitustuki vyöhykekohtaisille ohjelmille, myös ympäristötoimenpiteille 
Rahoitustuki metsittämiselle 
Toimenpiteet metsien primaarisen nettotuottavuuden ja siten C02:n 
sitomiskyvyn parantamiseksi 
Toimenpiteet C02:n sitomiskyvyn parantamiseksi 
Rajat CO.n, hiilivetyjen ja NOx:n päästöille 
Rajat CO:n, hiilivetyjen ja NOx:n päästöille 
Rajat CO:n, hiilivetyjen ja NOx:n päästöille 
Vähimmäisvalmisteverot bensiinille ja dieselöljylle 
Jätteiden kaatopaikkasijoitusta koskevat ympäristöstandardit vähentävät 
CH4-päästöjä 
5. Jäsenvaltioiden kansalliset ohjelmat 
5.1. Jäsenvaltioiden hyväksymät kansalliset ohjelmat ovat yksi kulmakivi Euroopan 
yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamisstrategiassa. Kaikki jäsenvaltiot 
Belgiaa lukuun ottamatta ovat toimittaneet kertomuksen ohjelmistaan 
ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (FCCC) 
mukaisesti. Belgia on toimittanut kertomuksen EY:n hiilidioksidin ja muiden 
kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmän mukaisista kansallisista ohjelmistaan. 
5.2 Kaikkiin kansallisiin kertomuksiin sisältyy tiedot vuoden 1990 päästöistä, luettelo 
kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiseksi hyväksytyistä ohjelmista, politiikoista ja 
toimenpiteistä sekä kasvihuonekaasupäästöjen ennusteet vuodelle 2000. Koska 
kansallisten kertomusten ennusteiden tekemisessä on käytetty erilaisia 
mallinnustyökaluja ja lähtöoletuksia, niitä ei voi laskea yhteen siten, että saataisiin 
ennuste Euroopan yhteisölle. 
5.3 Kahdeksan jäsenvaltiota arvioi hiilidioksidipäästöjensä lisääntyvän vuoteen 2000 
mennessä vuoden 1990 määrään verrattuna. Nämä valtiot ovat Espanja, Irlanti, 
Italia, Itävalta, Kreikka, Portugali, Ranska ja Suomi. Ruotsi2, arvioi kykenevänsä 
vakiinnuttamaan hiilidioksidipäästönsä vuoden 1990 tasolle. Viisi valtiota, 
Alankomaat3, Belgia, Luxemburg, Tanska4 ja Yhdistynyt kuningaskunta, arvioi 
hiilidioksidipäästöjensä vähenevän vuoteen 2000 mennessä. Saksa on esittänyt 
arvion hiilidioksidipäästöistä vuonna 2005 ja arvioi päästöjen vähenevän siihen 
mennessä. 
Yksitoista jäsenvaltiota on esittänyt arvionsa metaani- ja typpioksiduulipäästöistä 
vuonna 2000. Kaksi jäsenvaltiota (Irlanti ja Luxemburg) arvioi metaanipäästöjen 
lisääntyvän, kaksi (Itävalta ja Ranska) arvioi päästöjen vakiintuvan. Loput 
seitsemän jäsenvaltiota (Alankomaat, Italia, Kreikka, Ruotsi, Suomi, Tanska ja 
Yhdistynyt kuningaskunta) arvioivat metaanipäästöjen vähenevän. Kuusi 
jäsenvaltiota arvioi typpioksiduulipäästöjensä lisääntyvän (Alankomaat, Irlanti, 
Kreikka, Luxemburg, Suomi ja Tanska), kaksi vakiintuvan (Italia ja Itävalta) ja 
kolme vähenevän (Ranska, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta). Saksa on esittänyt 
arvion vuodelle 2005 ja odottaa sekä metaani- että typpioksiduulipäästöjen 
vähenevän. 
2 
4 Arvio perustuu lämpötilakorjattuun C02-päästöjen määrään vuonna 1990. Jos ennustetta verrataan 
vuoden 1990 todellisiin C02-päästöihin, päästöjen arvioidaan lisääntyvän 4 prosenttia. 
Arvio perustuu lämpötilakorjattuun C02-päästöjen määrään vuonna 1990. Jos ennustetta verrataan 
vuoden 1990 todellisiin C02-päästöihin, päästöjen arvioidaan vakiintuvan. 
Arvio perustuu vuoden 1990 C02-päästöihin, jotka on korjattu sähkön tuonnin vaihteluiden mukaan. 
Jos ennustetta verrataan vuoden 1990 todellisiin C02-päästöihin, päästöjen arvioidaan lisääntyvän 3 
prosenttia. 
3& 
6. Hiilidioksidipäästöennusteet vuonna 2000 
6.1 Ensimmäisenä keinona kasvihuonekaasupäästöjen arvioimiseksi E Y :ssä on käytetty 
kattavaa energiajärjestelmien suunnittelun ja ennustamisen mallia nimeltä MIDAS 
(Model Integrating Demand and Supply). MIDASissa yhdistyvät ekonometrinen 
ylhäältä alas-tarkastelu ja mikrotaloudellinen lähestymistapa. M allissa on sovellettu 
useita skenaarioita. MIDAS-malli ja sovelletut skenaariot eroavat ulkosyntyisten 
muuttujien osalta rakenteeltaan ja oletuksiltaan niistä malleista ja ennusteista, joita 
jäsenvaltiot ovat käyttäneet laatiessaan omia ennusteitaan hiilidioksidipäästöistä. 
Tulokset eivät siten ole vertailukelpoisia. 
On kuitenkin syytä huomauttaa, että tässä kertomuksessa kuvatut simulaatiot eivät 
ole virallisia arvioita ilmastonmuutospolitiikan vaikutuksista E Y :ssä. Simulaatioiden 
tulokset ovat ensimmäinen arvio EY:n tulevista kasvihuonekaasupäästöistä. Työtä 
tarkempien mallinnustyökalujen ja skenaarioiden kehittämiseksi jatketaan. 
6.2. Taulukossa E.3 on esitetty energiaan liittyvien C02-päästöjen kehitys EU:n 15 
jäsenmaassa 
Taulukko E.3: Energiaan liittyvien C02-päästöjen kehitys EU:ssa (15 
jäsenvaltiota). (1000 Gg); alustavat tulokset. 
199Ö 2000 2070 2Ö2Ö" 
Vallitseva käsitys 3 155 3 326 3 557 3~648 
Taistelutanner 3 155 3 357 3 428 3 368 
Forum 3 155 3 089 2 986 2 855 
Hypermarket 3 155 3 325 3 597 3 686 
6.3 Vallitsevan käsityksen skenaario kuvaa maailmaa, jossa kehitys kulkee nykyiseen 
tapaansa, ja se edustaa vallitsevaa käsitystä kaikkein todennäköisimmästä 
tapahtumien kulusta. Sen mukaan EY:n hiilidioksidipäästöt kasvavat 5 prosenttia 
vuoteen 2000, 13 prosenttia vuoteen 2010 ja 16 prosenttia vuoteen 2020 mennessä 
(verrattuna vuoden 1990 määrään). Hypermarket-skenaario, jota hallitsevat 
markkinavoimat, liberalismija vapaakauppa, osoittaa samanlaista kasvua; vastaavat 
kasvulukemat ovat 5, 14 ja 17 prosenttia. Taistelutanner-skenaariossa, jossa muun 
muassa maailma palaa eristäytyneisyyden, valtaryhmittymien ja protektionismin 
aikaan, hiilidioksidipäästöjen kasvu hidastuu siten, että päästöt kasvavat vuoteen 
2000 mennessä 6, vuoteen 2010 mennessä 9 ja vuoteen 2020 mennessä 7 
prosenttia. Forum-skenaariossa muun muassa kehitys kulkee kohti konsensusta ja 
kansainvälistä yhteistyötä ja julkisen hallinnon asema ja mahdollisuus puuttua 
asioihin on merkittävä. Sen mukaan hiilidioksidipäästöt vähenevät 2 prosenttia 
vuoteen 2000, 5 prosenttia vuoteen 2010 ja 10 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. 
3 
7. Sopeuttaminen ja vaikutusalttius 
7.1. Koska maasto ja ilmasto vaihtelevat huomattavasti Euroopan yhteisön eri alueiden 
välillä, ilmastonmuutoksen mahdolliset vaikutukset voivat olla hyvin erilaisia 
paikallisten ja alueellisten olojen mukaan. 
7.2. Jos oletetaan, että ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kaksinkertaistuu, talven 
keskilämpötila voi nousta 2-5 celsius-astetta Pohjois-Euroopassa, kun taas Keski-
ja Etelä-Euroopassa talvet voivat olla 1-3 celsius-astetta lämpimämpiä. Kesän 
keskilämpötilat koko Euroopassa noussevat 1-4°C. Lämpötilan ja sademäärän 
muutos vaikuttaa maatalouteen erittäin merkittävästi, ja alueesta riippuen 
vaikutukset voivat olla joko myönteisiä tai kielteisiä. Vaikka osa vaikutuksista onkin 
myönteisiä, kielteiset vaikutukset ovat hallitsevia maatalouden kannalta. 
Merenpinnan kohoaminen on potentiaalinen uhka Euroopan yhteisön laajalle 
rannikkoalueelle (rantaviivaa on noin 89 000 km, kun pienten saarten rannat 
jätetään pois laskuista), varsinkin matalille alueille. Suurten myrskyjen vaikutusalue 
laajenee, kun merenpinta kohoaa. Myrskyjen vaikutukset etenkin Pohjanmerellä ja 
Välimerellä ovat erityiset huolestuttavat. Taloudellisten vaikutusten arviointi 
osoittaa, että ilmaston lämpeneminen aiheuttaa EY :lle rahanmenoa, vaikkakin jotkin 
alat ja alueet voivat hyötyä lämpenemisestä. 
7.3. Yksi viidennen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" päätavoitteista on 
rannikkoalueiden yhtenäinen suunnittelu. Komissio valmistelee parhaillaan 
tiedonantoa rannikkoalueiden yhtenäisestä suunnittelusta. Toiminnalle todettiin 
olevan edellytykset, mutta niitä on käytettävä paremmin. Tavoitteeseen uskotaan 
päästävän koordinoinnin avulla. Kolmivuotista esittelyohjelmaa ehdotetaan 
koordinoinnin edellytysten tutkimiseksi ja esittelemiseksi toisaalta horisontaalisesti 
eri toiminta-alojen kesken (yhdentymisperiaate) ja toisaalta vertikaalisesti 
toimivallan eri tasojen välillä (toissijaisuusperiaate). Tutkimus-ja kehitystoiminta 
tarjoaa rannikkoalueiden terveelle ekologiselle hallinnalle tieteellisen pohjan. 
7.4. Euroopan yhteisö allekirjoitti kesäkuussa 1994 julkilausuman pitkäaikaisstrategioista 
Euroopan metsien sopeuttamiseksi ilmastonmuutokseen. Euroopassa tehtävää 
tutkimusta ilmastonmuutoksen ja metsäekosysteemien välisistä yhteyksistä lisätään. 
8. Rahoitus ja kansainvälinen yhteistyö 
8.1. Sen jälkeen, kun viides toimintaohjelma "Kohti kestävää kehitystä" hyväksyttiin, 
ympäristövaatimusten yhdentämisessä kehity smaiden ja siirtymätalousmaiden kanssa 
tehtävään yhteistyöhön on edistytty. Ympäristökysymykset heijastuvat nykyisin 
useimpiin yhteisön ja sen kumppanien kesken solmittuihin kahdenvälisiin 
yhteistyösopimuksiin. 
8.2. Euroopan yhteisön ulkopuolisten maiden eli ns. "kolmansien maiden" kanssa 
tehtävä mm. ilmastonmuutokseen liittyvä yhteistyö tapahtuu SYNERGIA-aloitteen 
ja Euroopan energiaperuskirjan yhteydessä. Kaikista yhteistyöhankkeista, jotka 
voivat vaikuttaa ympäristöön, vaaditaan tehtäväksi ympäristövaikutusten arviointi. 
Komissio on ehdottanut SYNERGIA-aloitteen muuttamista ohjelmaksi. 
à 
SYNERGIA-aloitteen tarkoitus on parantaa pysyvästi maailman energiatilannetta 
ja samalla turvata yhteisön energiansaanti auttamalla muita maita tekemään toimivia 
energiapoliittisia päätöksiä. SYNERGIA vähentää osaltaan kasvihuonekaasupäästöjä 
kannustamalla energiasuunnitteluun ja energian järkiperäiseen käyttöön sekä 
järjestämällä neuvontaa ja koulutusta. Ohjelma on viisivuotinen, ja sen budjetti on 
50 miljoonaa ecua. Euroopan energiaperuskirja allekirjoitettiin joulukuussa 1994. 
Peruskirjaan kuuluu poliittinen julistus, joka sitoo allekirjoittajavaltiot yhteistyöhön 
kaupankäyntiin, investointeihin ja muihin energiapolitiikan alueisiin liittyvissä 
kysymyksissä. Tämän toivotaan johtavan todellisten, koko Euroopan kattavien 
energiamarkkinoiden syntyyn. Perustamissopimusten ja peruskirjaan liittyvien 
pöytäkirjojen esiin nostamat ympäristönsuojelulliset näkökohdat ja entistä 
tehokkaampi energiankäyttö rajoittavat osaltaan hiilidioksidin ja muiden 
kasvihuonekaasujen päästöjä erityisesti vaikuttamalla markkinahintoihin ja 
kannustamalla sitä kautta energian entistä tehokkaampaan käyttöön. 
8.3. Kehitysmaiden kanssa tehdään yhteistyötä sekä yleisten että erityisten 
yhteistyöohjelmien kautta. Erityisohjelmiin sisältyy tutkimusyhteistyötä sekä 
energiaan ja metsätalouteen liittyviä aiheita. Tutkimusyhteistyöhön on pyritty 
kehitysmaiden biotiede- ja -tekniikkaohjelman avulla aloilla, jotka ovat olennaisia 
maailman ilmastonmuutoksen kannalta ja erityisesti niillä aloilla, jotka ovat 
olennaisia ekosysteemien käytön ja hallinnan kannalta. Energian ja metsänhoidon 
yhteistyö on mahdollistanut uusiutuviin energianlähteisiin liittyvien hankkeiden 
rahoittamisen Aasian ja Latinalaisen Amerikan ALA-maissa ja trooppisten ja 
subtrooppisten metsien suojeluun ja kestävään hoitoon liittyvien hankkeiden 
rahoittamisen Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren AKT-maissa. 
Kaikista kehitysmaiden kanssa tehdyistä yleissopimuksista kattavimmat ovat AKT-
maiden kanssa tehdyt ns. Lomén sopimukset. Lomé IV-sopimuksessa (1990-1995) 
ympäristöstä on tullut yksi tärkeimmistä yhteistyön aloista. Ympäristönsuojeluun 
ja luonnon tasapainon säilyttämiseen kohdistuvalla yhteistyöllä pyritään tukemaan 
uusiutuvien ja uusiutumattomien luonnonvarojen suojeluhankkeita, ekosysteemien 
suojelua sekä kuivuuden, aavikoitumisen ja metsätuhojen hallintaa. Toinen 
yhteistyön painopistealue on energia-alan kehittäminen, erityisesti 
energiatehokkuuden sekä uusien ja uusiutuvien energianlähteiden edistäminen. 
Yhteisö on harjoittanut vuodesta 1976 rahoituksellista, teknistä ja viime aikoina 
myös taloudellista yhteistyötä ALA-kehitysmaiden kanssa. ALA-maiden kanssa 
tehtävää yhteistyötä koskevien yhteisön uusien ohjeiden mukaan ympäristön ja 
luonnonvarojen suojelu sekä kestävä kehitys ovat ensisijaisia pitkän aikavälin 
tavoitteita. 10 prosenttia vuosien 1991-1995 kokonaisbudjetista on varattu erityisesti 
ympäristönsuojeluun ja etenkin trooppisten metsien suojeluun tähtääviin hankkeisiin. 
8.4. EY:n yhteistyö Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja entisen Neuvostoliiton kanssa 
perustuu pääasiassa Phare-ohjelmaan (tukitoimet Puolan ja Unkarin 
rakennemuutokselle) ja Tacis-ohjelmaan (Itsenäisten valtioiden yhteisölle annettavan 
teknisen avun ohjelma). Phare-ohjelma on EY:n aloite, joka tukee Keski- ja Itä-
Euroopan maiden poliittista ja taloudellista kehitystä. Ilmastonmuutoksen kannalta 
olennaista on erityisesti energiaan liittyvä toiminta. 
3& 
Tacis-ohjelman kokonaistavoite on auttaa entisen Neuvostoliiton itsenäisten 
valtioiden siirtymistä kohti markkinataloutta. Vuodesta 1993 Tacis-asetukseen on 
kuulunut erityinen viittaus ympäristöön. Energia mainitaan yhdeksi Tacis-ohjelman 
ensisijaisista aloista. On tärkeää huomata, että jokaisessa energia-alan hankkeessa 
on energiansäästöosuus. 
9. Tutkimus, kehitys ja esittely 
9.1. Ilmastonmuutosta koskeva tutkimus kuuluu EY:n tutkimuksen ja kehityksen 
puiteohjelmiin. Puiteohjelmissa ympäristön, muun energian kuin ydinenergian ja 
merentutkimuksen erityisohjelmat ovat erityisen tärkeitä ilmastonmuutoksen 
kannalta. Kaikilla näillä aloilla tutkimusbudjettia on lisätty huomattavasti viime 
vuosina. 
9.2. Toisessa tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmassa (1987-1991) eurooppalainen 
ilmastoa ja luonnononnettomuuksia tutkiva EPOCH-ohjelma oli lähimmin 
yhteydessä ilmastonmuutoskysymykseen. Tutkimuksessa keskityttiin historiallisiin 
ilmasto-oloihin ja ilmastonmuutokseen, ilmastoprosesseihin ja -malleihin, ilmaston 
vaikutuksiin ja ilmastoon liittyviin vaaroihin sekä seismisiin vaaroihin. 
9.3. Kolmannessa tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmassa (1990-1994) 
ympäristötutkimuksen osuus kasvoi. Ympäristöohjelmaan kuuluivat seuraavat 
tutkimusalat: osallistuminen maailmanlaajuisten muutosten ohjelmiin, 
ympäristötekniikka ja -rakentaminen, ympäristökysymysten taloudellisten ja 
sosiaalisten näkökohtien tutkimus sekä tekniset ja luonnolliset riskit. 
9.4. Neljänteen tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmaan (1994-1998) kuuluu erityinen 
ympäristö- ja ilmasto-ohjelma. Ohjelma kattaa neljä osa-aluetta: luonnollinen 
ympäristö, ympäristön laatu ja maailmanlaajuinen muutos; ympäristötekniikka; 
avaruustekniikan käyttö ympäristön seurantaan ja tutkimukseen sekä ympäristön 
muutosten inhimilliset ulottuvuudet. Myös Yhteinen tutkimuskeskus YTK osallistuu 
oman toimintaohjelmansa kautta yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen ympäristö-ja 
ilmasto-ohjelman koskemilla aloilla. 
9.5. Yhteisö on perustanut kaksi peräkkäistä, uutta energiateknologiaa käsittelevää 
ohjelmaa: JOULE I:n (1989-1992) ja JOULE II:n (1990-1994). Kummassakin 
ohjelmassa käsiteltiin puhtaan ja tehokkaan energiateknologian kehittämistä 
seuraavilla kolmella alalla: energian järkiperäinen käyttö (teollisuudessa, 
liikenteessä ja rakentamisessa), fossiilisten polttoaineiden kehittyneet tekniikat ja 
uusiutuvat energianlähteet. Myös energian, talouden ja ympäristön 
vuorovaikutuksen mallintamisessa on aloitettu laajamittainen työ, jossa on keskitytty 
erityisesti hiilidioksidistrategiaan. Ympäristöulottuvuus oli erottamaton osa JOULE 
I-ohjelmaa, ja sen osuutta on vahvistettu JOULE II:ssa. 
9.6. Neljännen puiteohjelman sisällä jatkuu muun energian kuin ydinenergian 
erityisohjelma nimeltä JOULE-THERMIE. Tässä ohjelmassa yhdennetään ensi 
kerran T&K- ja esittelytoiminta. Tutkimuksessa ja kehityksessä painotetaan 
enemmän uusiutuvia energianlähteitä ja liikennettä, ja esittelytoiminnassa tuetaan 
3Ê. 
energian järkiperäisempää käyttöä, fossiilisten polttoaineiden tekniikkaa ja 
tekniikoiden käytön levittämistä. TTK-strategialle annetaan tuntuvaa tukea, ja se 
keskitetään ilmastonmuutoksen teknologiastrategiaan ja energian ympäristölle 
aiheuttamien kustannusten sisällyttämiseen hintoihin. 
9.7. Euroopan yhteisön meritieteen ja -tekniikan (M AST) ohjelmien tavoitteena on antaa 
useille meneillään oleville jäsenvaltioiden tutkimustoimille yhteisöllinen ulottuvuus. 
MAST.ssa aiotaan osallistua tieteellisen ja teknisen perustan luomiseen Euroopan 
rannikkovesien ja EY :n jäsenvaltioita ympäröivien merien tutkimukselle, käytölle, 
hallinnalle ja suojelulle ja siten tasapainottaa EY.n eri alueiden 
meritiedepotentiaalia. 
10. Opetus, koulutus ja yleinen valistus 
10.1. Ilmastonmuutosta koskevan politiikan ja toimenpiteiden onnistuminen riippuu 
paljolti suuren yleisön päätöksistä ja toimista. EY:n tasolla ilmastonmuutosta ja 
energiankäyttöä koskevat tiedotus-, opetus- ja koulutusohjelmat toteutetaan usein 
osana (alakohtaisia) toimenpideohjelmia, jotka koskevat esimerkiksi 
energianjakelua, liikennettä, kaupunkisuunnittelua tai maataloutta. 
10.2. Laajalle yleisölle suunnatun tiedon tuottaminen on yksi SAVE-, ALTENER- ja 
THERMIE-ohjelmien sekä alueellisen ja kaupunkitason energianhallintatoimen 
kulmakivistä. THERMIE.n levittämistoimiin kuuluu noin 40:n energiateknologiaa 
edistävän organisaation (OPET) verkko, jossa jaetaan ja edistetään uutta luovaa 
energiatekniikkaa Euroopassa, myös Keski- ja Itä-Euroopan maissa ja entisessä 
Neuvostoliitossa. 
10.3. EY tukee yleiseurooppalaisia, paikallisten viranomaisten järjestämiä paikalliseen 
kestävään kehitykseen tähtääviä tai maailmanlaajuisen kestävän kehityksen kannalta 
merkittäviä ympäristökampanjoita, kuten Kestävä kehitys kylissä ja kaupungeissa 
(Sustainable Cities and Towns), Autottomien kaupunkien klubi (Car Free Cities 
Club) sekä Kaupungit ilmansuojelun puolesta (Cities for Climate Protection). 
10.4. Koulutus ja opetus kuuluvat EY:n tutkimusohjelmien liitännäistoimiin. Esimerkki 
näistä ovat Euroopan ilmastontutkimus- ja luonnononnettomuuskoulun (European 
School of Climatology and Natural Hazards) järjestämät kurssit. 
3 
1. JOHDANTO 
Euroopan yhteisön (EY) perustamissopimus tuli voimaan vuonna 1958. Sitä on myöhemmin 
muutettu useaan otteeseen uusien jäsenvaltioiden liittymisen sekä tavoitteiden vahvistamisen 
ja laajentamisen takia. Tärkeimmät alkuperäistä sopimusta muuttavat tekstit ovat vuonna 1987 
voimaan tullut yhtenäisasiakirja ja sopimus Euroopan unionista eli Maastrichtin sopimus, joka 
tuli voimaan 1 päivänä marraskuuta 1993. Tammikuun 1 päivään 1995 saakka EY:n 
jäsenvaltiot olivat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Kreikka, Luxemburg, 
Portugali, Ranska, Saksa, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta. Vuoden 1995 alussa Euroopan 
yhteisöön liittyivät myös Itävalta, Ruotsi ja Suomi. Tämä tiedonanto käsittelee pääasiassa 
ajanjaksoa 1990 - 1994, mutta myös uusia jäsenvaltioita koskevia tietoja on otettu mukaan. 
Tiedonannossa käsitellään myös yhteisössä ja jäsenvaltioissa 1 päivänä tammikuuta 1995 
jälkeen tapahtunutta ilmastonmuutoksen torjuntaan liittyvää kehitystä. 
Euroopan yhteisön perustavoitteena on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklan 
mukaan "edistää taloudellisen toiminnan sopusointuista ja tasapainoista kehitystä koko 
yhteisössä, ympäristöä arvossa pitävää kestävää kasvua, joka ei edistä rahan arvon alenemista, 
talouden suorituskyvyn korkeaa lähentymisastetta, työllisyyden ja sosiaalisen suojelun korkeaa 
tasoa, elintason ja elämän laadun nousua sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja 
yhteisvastuullisuutta jäsenvaltioiden välillä"1. Sopimus Euroopan unionista asetti yhdeksi 
päätavoitteeksi pyrkimyksen edistää ympäristöä kunnioittavaa ja inflaatiota ehkäisevää kasvua. 
Sopimuksen mukaan ympäristönsuojelun vaatimukseton otettava huomioon yhteisön ohjelmien 
määrittelyssä ja täytäntöönpanossa. Yhteisön ympäristöpolitiikan yhtenä tavoitteena on 
kansainvälisellä tasolla edistää toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on torjua alueellisia tai 
maailmanlaajuisia ympäristöongelmia. 
Yhteisön ympäristöpolitiikkaa eteenpäin vievä prosessi on viides ympäristöä koskeva 
toimintaohjelma "Kohti kestävää kehitystä", jonka komissio käynnisti vuonna 1992 ja jonka 
perusstrategian neuvosto hyväksyi vuonna 1993 (EYVL N:o C 138/5, 17.5.1993). Ohjelmassa 
muotoillaan strategia, jonka avulla taloudellinen kehitys voidaan sovittaa yhteen 
ympäristönsuojelun kanssa (kestävä kehitys). Tässä ohjelmassa tunnustetaan ensimmäistä 
kertaa, että ympäristökysymyksiä on lähestyttävä kattavasti ja kohdennetusti yhteisön tasolla. 
Ohjelman lähtökohtana on, että kestävän kehityksen saavuttamiseksi kaikki asianomaiset 
yhteiskunnan "toimijat" on saatava mukaan toimintaan yhteisvastuun hengessä. Ohjelma 
keskittyy viiteen avainalueeseen - teollisuuteen, maatalouteen, energiatalouteen, liikenteeseen 
ja matkailuun - joilla ympäristöongelmat ovat suurimmat, ja joilla toiminta voi eniten 
hyödyttää ympäristöä kokonaisuutena. Ohjelmassa myönnetään, että lait ja sääntely eivät yksin 
riitä, ja suositellaan ohjauskeinovalikoiman laajentamista siten, että mukaan tulisivat 
taloudelliset ja rahoitukselliset keinot, taloudelliset tukijärjestelmät sekä laaja-alaiset keinot 
kuten tiedotus, koulutus, tutkimus-ja kehitystoiminta sekä tiedonkeruu. 
Euroopan yhteisölle uskottuja tehtäviä hoitavat seuraavat toimielimet: vaaleilla valittu 
Euroopan parlamentti; neuvosto, johon kuuluu ministeritason edustaja kustakin jäsenvaltiosta; 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan unionista tehdyn sopimuksen G.l ja 
G.2 artiklalla. 
komissio, joka koostuu riippumattomista jäsenistä; sekä tuomioistuin, joka vastaa 
perustamissopimuksen tulkinnasta ja soveltamisesta. 
Tehtäviensä suorittamiseksi komissio ja neuvosto voivat yhdessä tai yhteistyössä Euroopan 
parlamentin kanssa laatia asetuksia, antaa direktiivejä, tehdä päätöksiä sekä antaa suosituksia 
ja lausuntoja. Asetukset ovat yleispäteviä. Ne ovat sellaisenaan sitovia, ja niitä sovelletaan 
kaikissa jäsenvaltioissa. Direktiivit ovat sitovia saavutettavan lopputuloksen osalta, mutta 
jättävät keinojen valinnan jäsenvaltioiden päätettäväksi. Tämä tarkoittaa sitä, että direktiivit 
on sisällytettävä kansalliseen lainsäädäntöön tietyn, direktiivissä määrätyn ajan 
kuluessa.Päätökset sitovat sellaisenaan niitä, joihin ne kohdistuvat. Suositukset ja lausunnot 
eivät ole oikeudellisesti sitovia. 
Tavanomaisessa tilanteessa yhteisölakien säätämiseksi tarvitaan komission ehdotus. Tämän 
ehdotuksen pohjalta perustamissopimuksen mukaiset lainsäädäntöelimet (neuvosto ja jossakin 
määrin parlamentti) laativat lopulliset lakitekstit tiettyjen neuvoa-antavien elinten avustamina. 
Ympäristökysymyksiä koskevien yhteisön toimien on noudatettava muun muassa 
toissijaisuusperiaatetta. Toissijaisuusperiaatteen mukaan yhteisö toteuttaa toimenpiteitä vain 
siinä tapauksessa, että jäsenvaltion ei katsota kykenevän yksin saavuttamaan ehdotettujen 
toimien tavoitteita riittävän hyvin, vaan ehdotetun toimen suuruusluokan ja vaikutusten vuoksi 
tavoitteisiin päästään paremmin yhteisön toimenpiteillä. 
Euroopan yhteisö2 allekirjoitti ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien 
puitesopimuksen (FCCC) Rio de Janeirossa vuonna 1992. Puitesopimuksen jatkoksi komissio 
teki joulukuussa 1992 ehdotuksen ilmastosopimuksen tekemistä koskevaksi neuvoston 
päätökseksi. Ehdotus perustui muun muassa ilmastosopimuksen 22 artiklaan, jonka mukaan 
sopimuksen voivat vahvistaa ja hyväksyä valtiot sekä alueelliset taloudellisen yhdentymisen 
järjestöt. Neuvoston päätösehdotuksessa todettiin, että "koska yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla 
on yhteistä toimivaltaa ilmastosopimuksessa tarkoitetuilla alueilla, on sopimuksessa asetettujen 
velvoitteiden täyttämiseksi välttämätöntä, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat sopimuspuolia". 
Tarkemmin sanoen katsottiin välttämättömäksi, että yhteisö ryhtyy ilmastosopimuksen 
sopimuspuoleksi ja omaksuu siitä aiheutuvat velvoitteet, jotta ilmastosopimuksen päästöjen 
vakiinnuttamista koskeva tavoite voidaan saavuttaa, sillä kaikki jäsenvaltiot eivät olleet 
valmiita täyttämään tavoitteita erikseen. 
Joulukuussa 1993 neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen neuvoston päätökseksi "tunnustaen, 
että yhteisön on tärkeätä ratifioida ilmastosopimus ennen sen voimaantuloa ja samanaikaisesti 
jäsenvaltioiden kanssa, jotta hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseen liittyvät velvoitteet voitaisiin 
täyttää koko yhteisön alueella yhteisön ja sen jäsenvaltioiden toimin ja niiden toimivallan 
alalla". Tämän johdosta Euroopan yhteisö ratifioi ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden 
kansakuntien puitesopimuksen 21 päivänä joulukuuta 1993. Samana päivänä saavutettiin 50 
ratifioinnin kynnys, ja ilmastosopimus tuli voimaan 21 päivänä maaliskuuta 1994. 
2 Tekstissä käytetään kautta linjan käsitettä 'Euroopan yhteisö", sillä Euroopan talousyhteisö muutettiin Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksella. Tässä tiedonannossa termillfi 'Euroopan yhteisö" tarkoitetaan joko 12 jäsenvaltiota (EUR-12) tai 15 jäsenvaltiota 
(EUR-15). "Euroopan yhteisöjen Komissio" on Euroopan komission entinen nimi. 
Ilmastosopimuksen osapuolena Euroopan yhteisö hyväksyy muun muassa velvoitteen panna 
täytäntöön ohjelmia ja toimenpiteitä, joiden avulla kasvihuonekaasujen päästöt voidaan joko 
maittain tai yhteisesti palauttaa vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä. 
Hiilidioksidipäästöjen osalta Euroopan yhteisö on asettanut tavoitteekseen vakiinnuttaa päästöt 
vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 tasolle ministerineuvoston 29 päivänä lokakuuta 1990 
sopimin ehdoin. 
Tässä YK:n ilmastosopimusta koskevassa Euroopan yhteisön tiedonannossa kuvaillaan 
käynnissä olevat ja tulevat yhteisötason ohjelmat, joiden tarkoituksena on ilmastonmuutoksen 
torjuminen. Euroopan yhteisön sitoumukset voidaan kuitenkin täyttää vain yhteisön ja 
jäsenvaltioiden toisiaan täydentävin toimin. Hyvän yleiskuvan saamiseksi Euroopan yhteisön 
alueella tapahtuvasta toiminnasta esitetään lyhyt yhteenveto kansallisista tiedonannoista tai 
ohjelmista. 
C 
2. OLOSUHTEET EUROOPAN YHTEISÖN ALUEELLA 
2.1 Johdanto 
Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat kooltaan, väestömäärältään ja maantieteelliseltä ja 
taloudelliselta olemukseltaan hyvin erilaisia. Tässä luvussa annetaan tämän tiedonannon 
kannalta tarpeellisia taustatietoja sisältävä yleiskuvaus alueesta. Kustakin jäsenvaltiosta 
kerrotaan maantieteellisiä, ilmastollisia, yhteiskunnallisia, taloudellisia ja energiankäyttöön 
liittyviä perustietoja. 
2.2. Maantieteelliset olosuhteet 
Maantieteellisenä kokonaisuutena Euroopan yhteisö on suhteellisen pienikokoinen, mutta 
pienestä koostaan, sijainnistaan ja edullisista luonnonolosuhteistaan johtuen se on hyvin tiheään 
asutettu maapallon kolkka. 
Kooltaan verrattain pieni Euroopan manner on maastonmuodoiltaan hyvin vaihteleva. Se 
voidaan jakaa seuraaviin neljään päävyöhykkeeseen: 
Pohjois-Euroopan tasanko, jolla sijaitsevat monet suuret kaupungit sekä hedelmälliset 
viljelysmaat; 
- Keski-ja Etelä-Euroopan ylänkö, johon kuuluvat Sierra Nevada, Pyreneiden vuoristo 
ja Alpit; 
- vanha Fennoskandian kilpi ja Skotlannin vuorijono, joihin kuuluvat Skandinavian 
ylänkö sekä Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan pohjois- ja länsiosat; 
- Välimeren rannikkovyöhyke. 
Euroopan yhteisön rannikkoalueet muodostavat ainutlaatuisen ympäristöperinnön, joka tarjoaa 
merkittäviä ekologisia, kulttuurisia ja taloudellisia voimavaroja. Suuruusluokkaa kuvaa se, että 
Euroopan yhteisön rannikkolinjan kokonaispituus, pienet saaret ja sisämeret pois lukien, on 
noin 89 000 kilometriä (CEC, 1993). 
Euroopan yhteisön alue koostuu hyvin erilaisista maa-alueista: noin neljännes on viljeltyä 
(27 prosenttia), noin kolmannes metsämaata (35 prosenttia) ja huomattava osa ruohikkoa 
(18 prosenttia). Taulukossa 2.1 esitetään yleiskatsaus jäsenvaltioiden maankäyttöön, ja kuvassa 
2.1 koko Euroopan yhteisön maankäyttö. 
Metsät ovat jakautuneet epätasaisesti ja niiden osuus jäsenvaltioiden pinta-alasta vaihtelee. 
Suhteellisesti eniten metsiä on Suomessa (69 prosenttia) ja Ruotsissa (62 prosenttia); Irlannissa 
(5 prosenttia) ja Alankomaissa (8 prosenttia) puolestaan on metsiä selvästi yhteisön keskiarvoa 
(20 prosenttia) vähemmän. Irlannissa on suhteellisesti eniten maatalousmaata, peräti 
80 prosenttia kokonaispinta-alasta. 
^ ^ Legenda 
/\raDie lana ana permanent crops 
Permanent meadows and pastures 
Wooded area 
Other land 
Taulukko 2.1. Maatalousmaan, metsän ja muiden maa-alueiden pinta-alat 
(km2) jäsenvaltioissa (tiedot vuodelta 1991). 
Maatalousmaa Metsämaa Muut maa- Kokonaispin 
alueet ta-ala 
Viljelysmaa1 Niitty2 
Alankomaat 
Belgia 
Espanja 
Irlanti 
Italia 
Itävalta 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Ranska 
Ruotsi 
Saksa 
Suomi 
Tanska 
Yhdistynyt 
kuningaskun 
ta 
Euroopan 
yhteisö 9 220 
8 270 
199 460 
9 230 
119 700 
15 060 
39 050 
560 
31 730 
192 500 
27 680 
119 100 
25 130 
25 480 
65 910 
888 080 10 640 
5 280 
102 600 
46 900 
48 750 
19 860 
52 550 
696 
8 380 
111 040 
5 520 
52 430 
1 200 
2 080 
111 090 
579 010 3 500 
6 170 
159 150 
3 200 
67 680 
32 100 
26 200 
890 
33 000 
148 720 
280 200 
104 120 
232 220 
4 450 
24 250 
1 125 930 18 120 
10 798 
43 585 
10 955 
65 181 
16 700 
14 157 
446 
18 876 
96 826 
136 560 
81 297 
79 600 
11 083 
42 880 
647 133 41 480 
30 518 
504 759 
70 285 
301 311 
83 860 
131 957 
2 586 
91 986 
549 096 
449 960 
356 947 
338 150 
43 093 
244 138 
3 240 153 
Pysyvästi viljelty maa 
2 Pysyvät niityt ja laitumet 
Lähde: Eurostat. 
Kuva 2.1. Maankäyttö Euroopan yhteisössä. 
Lähde: Eurostat 
2.3 Ilmasto 
Tämä osa käsittelee EUR-12 maita, sillä kolmesta uudesta jäsenvaltiosta ei ollut tietoja 
käytettävissä. 
Euroopan yhteisön alueella vallitsee neljä pääilmastotyyppiä, jotka ovat 
- Euroopan mantereen länsilaidalla vallitseva meri-ilmasto, jossa talvet ovat leutoja, 
kesät viileitä ja kosteus on tasainen, 
- Euroopan yhteisön itäosissa vallitseva puolimannerilmasto, jossa talvet ovat kylmiä ja 
kuivia ja kesät lämpimiä ja myrskyisiä, 
- Välimeren rannikkoalueilla vallitseva välimerellinen ilmasto, jossa talvet ovat leutoja 
ja kosteita, kesät kuivia ja lämpimiä, ja jossa sataa harvakseltaan mutta rankasti, 
- vuoristoalueiden ilmasto, joka vaihtelee korkeuden sekä auringonpaisteen, tuulen ja 
sateen esiintymisen mukaan. 
Keskilämpötila ja sademäärä vaihtelevat huomattavasti maittain. Niistä on yhteenveto 
taulukossa 2.2. Kylmin maa on Belgia, jossa keskilämpötilat ovat 7,2 °C (alin^ja 9,7 °C 
(ylin). Lämpimin maa on Kreikka, jossa vastaavat luvut ovat 14,1 °C (alin) ja 18,2 °C (ylin). 
Sademäärä vaihtelee eniten Espanjassa, jossa alin vuotuinen sademäärä on 218 mm ja ylin 
1702 mm. 
Taulukko 2.2. 
Pitkäaikaiset keskiarvot. Alin ja ylin keskilämpötila ja sademäärä EUR-12-maissa. 
Vuoden keskilämpötila °C 
Alin Ylin Sademäärä (mm H20) 
Alin Ylin 
Alankomaat 
Belgia 
Espanja 
Irlanti 
Italia 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Ranska 
Saksa 
Tanska 
Yhdistynyt 
kuningaskun 
ta 8,5 
7,2 
11,0 
9,0 
11,5 
14,1 
8,4 
13,2 
9,5 
7,8 
7,5 
8,4 9,7 
9,7 
18,5 
10,6 
18,4 
18,2 
17,2 
14,9 
10,6 
8,1 
10,9 562 
824 
218 
781 
424 
422 
856 
527 
493 
560 
551 
496 777 
1191 
1702 
1502 
1142 
1044 
1064 
1236 
979 
874 
967 
Lähde: Eurostat 
Rakennusten lämmitystarpeen mittarina käytetään astepäivälukua, joka kuvaa kylmyyden 
määrää tietyn ajan kuluessa. Astepäiväluku on (18 °C - Tm) x d, jos Tm on alempi tai yhtä 
suuri kuin 15 °C (lämmitysraja), ja nolla, jos Tm on suurempi kuin 15 °C, kun Tm on 
keskilämpötila ja d päivien lukumäärä. Kuvassa 2.2. on yhteenveto astepäiväluvuista 
jäsenvaltioissa. Kuvasta käy ilmi, että useimmissa jäsenvaltioissa lämmitystarve on melko 
suuri. Vastaavaa tietoa ilmastoinnin tarpeesta jäsenvaltioissa ei ole käytettävissä. 
Degree-days •^noo 
i 
e» OK O QR IS ' 
f= lf=«l_ Î • ! 
' ' 
', '1 
','i' 
l_ IVIl_ F> 'f 
,,,,. 
, ' 
1 '' 
• t^i,' 
.,' 
«.JK 
Kuva 2.2. 
Lähde: Eurostat Astepäiväluvut1 EUR-15-maissa (tiedot vuodelta 1991). 
1 Astepäiväluku on 
(18 °C - Tm) x d, jos Tm on alempi tai yhtä suuri kuin 15 °C (lämmitysraja) ja 
nolla, jos Tm on suurempi kuin 15 °C, 
kun Tm on keskilämpötila ja d päivien lukumäärä. 
10 
2.4. Yhteiskunnalliset ominaispiirteet 
Vuonna 1993 Euroopan yhteisön 15 jäsenvaltion yhteenlaskettu asukasluku oli 370 miljoonaa. 
Tämä oli 6,5 prosenttia koko maailman väestöstä. Vuonna 1960 vastaava osuus maailman 
väestöstä oli 9,8 prosenttia, ja vuonna 2020 sen odotetaan olevan 4,2 prosenttia. Osuuden 
pieneneminen johtuu suhteellisen pienestä väestön kasvusta verrattuna koko maailman väestön 
lisääntymiseen. 
Keskimääräinen asukastiheys Euroopan yhteisön alueella on 114 asukasta neliökilometrillä. 
Tiheimmin asutuilla alueilla luku on 350 asukasta neliökilometrillä. Tiheään asutut alueet 
keskittyvät vinosti kulkevalle vyöhykkeelle, joka alkaa Luoteis-Englannista ja ulottuu Belgian, 
Alankomaiden ja Saksan Ruhrin teollisuusalueen kautta Pohjois-Italiaan. 
Asukasluku, asukastiheys ja väestönkasvu vaihtelevat tuntuvasti eri jäsenvaltioissa. Taulukossa 
2.3. on yhteenveto väestötilastoista. Euroopan yhteisön tiheimmin asuttu valtio on Alankomaat 
(401 asukasta neliökilometrillä), ja siellä myös väestön kasvu on ollut suurinta (33 prosenttia 
vuosien 1960 ja 1990 välillä). Euroopan yhteisön väestö on lisääntynyt vuodesta 1960 vuoteen 
1990 keskimäärin 17 prosentilla. 
Kotitalouksien kokonaismäärä Euroopan yhteisössä vuonna 1990 oli 137 miljoonaa ja 
talouksien keskimääräinen koko 2,7 henkilöä. 
Taulukko 2.3. Jäsenvaltioiden väestörakenne. 
Jäsenvaltio Kokonaispinta-
ala 
(km2) Asukasluku 
(1000) 
1993 Asukastiheys 
1993 Väestönkasvu 
% 
1960-1993 
Alankomaat 
Belgia 
Espanja 
Irlanti 
Italia 
Itävalta 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Ranska 
Ruotsi 
Saksa 
Suomi 
Tanska 
Yhdistynyt 
kuningaskunta 41 480 
30 518 
504 795 
70 285 
301 311 
83 860 
131 957 
2 586 
91 986 
549 086 
449 960 
356 947 
338 150 
43 093 
244 138 15 290 
10 084 
39 083 
3 563 
57 049 
7 991 
10 380 
398 
9 876 
57 655 
8 719 
81 179 
5 066 
5 189 
58 191 369 
330 
77 
51 
189 
95 
79 
154 
107 
105 
19 
227 
15 
120 
238 33 
11 
28 
26 
14 
13 
25 
26 
11 
26 
16 
12 
14 
13 
11 
EUR-15 3 240 153 369 715 114 17 
Lähde: Eurostat 
11 
2.5. Talouselämä 
Euroopan yhteisön bruttokansantuote (BKT) vuonna 1993 oli vuoden 1985 hintatason mukaan 
ilmaistuna 4 400 miljardia ecua. EY on taloudellisesti melko epäyhtenäinen kokonaisuus, 
johon kuuluu muutama suuri talous sekä joitakin keskikokoisia ja pieniä. Taulukossa 2.4 on 
esitetty jäsenvaltioiden BKT ja sen vuotuinen kasvu. Neljä suurimman BKT:n maata eli Saksa, 
Ranska, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta tuottavat 75 prosenttia koko EY:n 
bruttokansantuotteesta ja ovat siten yhteisön talouselämän vetureita. 
Kansallisten talouksien kehitystaso vaihtelee suuresti eri jäsenvaltioissa. Kuvassa 2.3 on 
esitetty jäsenvaltioiden BKT asukasta kohti vuonna 1993. Useimpien jäsenvaltioiden BKT 
asukasta kohden on välillä 11 500 - 16 500 ecua (vuoden 1985 hintojen ja vaihtokurssien 
mukaan). Neljän jäsenvaltion BKT asukasta kohden on huomattavasti EY.n keskiarvon 
alapuolella eli 4200 - 10 500 ecua. BKT:n kasvuluvut osoittavat kuitenkin, että näissä maissa 
kasvuvauhti on nopeinta ja ne saavuttavat siten muita EY-maita koko ajan. 
Taulukko 2.4. Bruttokansantuote Euroopan yhteisössä markkinahinnoin 
(vuoden 1985 hintojen ja vaihtokurssien mukaan). 
Jäsenvaltio BKT 1993 
(miljardia ecua) Vuotuinen muutos % 
1970-1993 
Alankomaat 
Belgia 
Espanja 
Irlanti 
Italia 
Itävalta 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Ranska 
Ruotsi 
Saksa 
Suomi 
Tanska 
Yhdistynyt kuningaskunta 
EUR-15 204,7 
125,3 
276,9 
37,2 
658,5 
104,6 
59,3 
7,7 
41,2 
808,0 
141,3 
1049,6 
73,3 
85,1 
708,7 
4381,2 2,3 
2,3 
2,9 
4,4 
2,6 
2,7 
2,8 
4,0 
3,5 
2,4 
1,5 
2,5 
2,3 
2,0 
2,0 
2,4 
Lähde: Eurostat 
12 
soooo 
1 5000 
1 oooo 
sooo 
DK fsIL 1= S1.J S UK ECJ 
Kuva 2.3. BKT asukasta kohden Euroopan yhteisössä vuonna 1993 
(ecuina vuoden 1985 hintojen ja vaihtokurssien mukaan). 
Lähde: Eurostat 
Palveluala (sekä kaupalliset että julkiset palvelut) on Euroopan yhteisön tärkein talouden ala. 
Sen suhteellinen osuus taloudellisesta toiminnasta kasvaa yhä. Toiseksi tärkein ala on 
teollisuus. Maatalouden merkitys puolestaan vähenee. Taulukossa 2.5 esitetään eri talouden 
alojen bruttojalostusarvot. 
13 
Taulukko 2.5. Alakohtaiset bruttojalostusarvot Euroopan yhteisössä (ecuina 
nykyisten hintojen ja vaihtokurssien mukaan); EUR-12 
Ala Bruttojalostusarvo 1992 
(miljoonaa ecua) Bruttojalostusarvo 1992 
(% kokonaisbrutto-
jalostusarvosta) Bruttojalostusarvon 
vuotuinen muutos 
1980-1992 (%) 
Maa- ja metsätalous 
Energiatalous 
Teollisuus 
Rakentaminen 
Kaupalliset palvelut 
Julkiset palvelut 
Kaikki alat yhteensä 131 832 
241 028 
1 139 325 
312 820 
2 520 722 
753 758 
5 099 491 2,6 
4,7 
22,3 
6,1 
49,4 
14,8 
100,0 3,8 
6,1 
5,9 
6,0 
8,8 
7,4 
7,4 
Lähde: Eurostat 
Liikenne 
Liikenteen merkitys Euroopan yhteisön talouskasvulle on ollut suuri. Se on mahdollistanut 
mittakaavaetujen hyödyntämisen tuotannossa ja lisännyt kilpailua. Liikenteen osuus EY:n 
BKT:stä on 7 - 8 prosenttia ja se työllistää 4 - 5 prosenttia palkatusta työvoimasta. Liikenne 
kasvaa EY:ssä voimakkaasti. Vuodesta 1970 lähtien sisäisen liikenteen vuosittainen kasvu on 
ollut 3,1 prosenttia matkustajaliikenteen ja 2,3 prosenttia tavarankuljetusten osalta. 
Lentomatkustajaliikenteen kasvu on vuoden 1980 jälkeen ollut keskimäärin 6,2 prosenttia 
vuodessa (CEC, 1993). 
Liikenne on huomattava kasvihuonekaasupäästöjen lähde yhteisössä. Liikenteen 
hiilidioksidipäästöistä 85 prosenttia ja metaanipäästöistä 90 prosenttia on lähtöisin 
maantieliikenteestä. Henkilöautojen osuus on 45 prosenttia ja tavaraliikenteen 32 prosenttia 
(vihreä kirja liikenteestä ja ympäristöstä; KOM (92), 46 lopullinen, 20.2.92). Vuonna 1993 
keskimääräinen automäärä EY:ssä 1000 asukasta kohden oli 420. Seuraavaksi tärkein 
hiilidioksidilähde on lentoliikenne, jonka osuus on 11 prosenttia. Raideliikenne tuottaa 3 
prosenttia ja sisävesiliikenne 1 prosentin päästöistä. 
2.6. Energian tuotanto ja kulutus 
Energian loppukysynnässä tapahtuneen kehityksen ja sähköntuotantoon tehtyjen panustusten 
tuloksena energian sisäinen bruttokulutus EY:ssä oli vuonna 1990 1239 Mtoe, eli 17,7% 
enemmän kuin vuonna 1974. On kuitenkin huomattava, että kehitys ei ole ollut tasaista, 
vaan seitsemänkymmentäluvun puolivälin ja kahdeksankymmentäluvun alun öljykriisit 
aiheuttivat lukuihin suuria heilahteluita. EY:n bruttokulutus on esitetty taulukossa 2.6. 
14 
Taulukko 2.6 Energian bruttokulutus EY:ssä (Mtoe). 
1974 1986 1990 1993 Keski­
määräinen 
vuosikasvu 
Kiinteät polttoaineet 
öljy 
Maakaasu 
Muut 235 
626 
137 
56 243 
515 
193 
219 245 
532 
216 
247 247 
561 
252 
271 0,3 % 
0,6 % 
3,3 % 
8,6 % 
Yhteensä 1053 1169 1239 1331 1,2 % 
Lähde: Kansainvälinen energiajärjestö ja Eurostat 
Vuoden 1993 tietoihin sisältyvät uudet osavaltiot ja DDR 
Kasvu johtuu kokonaan ei-fossiilisten polttoaineiden, etenkin ydinvoiman käytöstä. Vuonna 
1990 fossiilisten polttoaineiden käyttö oli samalla tasolla kuin vuonna 1974 (lähde 
EUROSTAT). 
Energiantuotannossaan EY on riippuvainen tuonnista. Omavaraisuusaste, eli oma 
kokonaistuotanto jaettuna sisäisellä bruttokulutuksella, lisääntyi vuoden 1974 37 prosentista 
57 prosenttiin vuoteen 1986 mennessä ja laski jälleen 52 prosenttiin vuonna 1992. 
Oman energiantuotannon jakautuma esitetään taulukossa 2.7. 
Taulukko 2.7. Primaarienergian tuotanto EY:ssä (Mtoe). 
1974 1986 1990 1993 Keskimää­
räinen 
vuosikasvu 
Kiinteät polttoaineet 
öljy 
Maakaasu 
Ydinvoima 
Vesi- ja tuulivoima 
Geoterminen energia 
Muut 189 
15 
130 
22 
21 
2 
10 176 
150 
126 
155 
23 
2 
42 155 
115 
131 
180 
23 
2 
42 156 
125 
158 
198 
25 
3 
46 -1,0 % 
11,9 % 
1,1 % 
12,3 % 
0,8 % 
1,6 % 
8,3 % 
Yhteensä 389 675 647 709 3,2 % 
Lähde: Kansainvälinen energiajärjestö ja Eurostat 
Vuoden 1993 tietoihin sisältyvät uudet osavaltiot ja DDR 
15 
Taulukossa 2.8 esitetään energiavaltaisuuden muutos mitattuna sisäisen bruttokulutuksen ja 
bruttokansantuotteen (BKT) suhteena. Lisäksi esitetään bruttokulutuksen muutos asukasta 
kohden. 
Taulukko 2.8. Mittarit. 
1974 Ï986 Î99Ô" 1993* 
Bruttokulutus/BKT (toe/1985 358 3Ï2 294 3ÖT 
miljoonaa ecua) 
Bruttokulutus/asukas (kgoe/asukas) 3027 3253 3401 3600 
Lähde: Kansainvälinen energiajärjestö ja Eurostat 
Vuoden 1993 tietoihin sisältyvät uudet osavaltiot ja DDR 
Vuosina 1974 - 1993 EY :n jäsenvaltioiden kokonais-BKT kasvoi keskimäärin 2,1 prosenttia 
vuodessa. Energiavaltaisuus laski vuosittain keskimäärin 0,9 prosenttia. Sisäinen bruttokulutus 
asukasta kohti kasvoi keskimäärin 0,9 prosenttia vuodessa. 
Energian loppukulutuksen muutos aloittain vuodesta 1974 vuoteen 1993 on esitetty taulukossa 
2.9. 
Taulukko 2.9. Energian loppukulutus aloittain (Mtoe). 
Ï974 1981 Ï99Ô 1993* 
Teollisuus 3Ô4 233 251 253 
Liikenne 150 208 247 271 
Kotitaloudet ja palvelut 281 332 320 367 
Yhteensä T36 773 8Î7 89Ö~ 
Lähde: Kansainvälinen energiajärjestö ja Eurostat 
* Vuoden 1993 tietoihin sisältyvät uudet osavaltiot ja DDR 
Teollisuuden energiavaltaisuus (energian loppukulutus/tuotanto) laski 40 prosenttia 
vuodesta 1974 vuoteen 1992. Teollisuustuotanto lisääntyi 28 prosenttia, kun taas energian 
loppukulutus väheni. Liikenteessä energian kysyntä on kasvanut nopeammin kuin 
taloudellinen toiminta yleensä. 
16 
3. EY:N PÄÄSTÖT 
3.1 Johdanto 
Tässä luvussa esitetään yhteenveto EY:n vuoden 1990 kasvihuonekaasupäästöjä koskeneesta 
selvityksestä. Selvitys koskee seuraavia kaasuja: hiilidioksidi (C02) metaani (CH4), 
typpioksiduuli (N20), hiilimonoksidi (CO), typen oksidit (NOx) ja haihtuvat hiilivedyt 
(NMVOC). Päästöarviot on laskettu 15 jäsenvaltion kansallisten selvitysten pohjalta ja 
käyttäen hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC.n 
kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevaa ohjetta. Kohdassa 3.2 on 
tarkempi kuvaus siitä, miten EY:n päästölukemat on saatu. Kunkin 15 jäsenvaltion 
päästömäärät on esitetty liitteessä 1. Yksityiskohtaisia tietoja toiminnasta ja päästökertoimista 
ei ole otettu tähän tiedonantoon, sillä ne sisältyvät kansallisiin raportteihin tai Euroopan 
yhteisön tilastokeskuksen Eurostatin ja/tai CORINAIRin tietokantoihin. Liitteessä 1 viitataan 
näihin tietolähteisiin. 
3.2 Selvitysmenetelmät 
Euroopan yhteisön kasvihuonekaasupäästöt vuonna 1990 on esitetty taulukossa 3.1. 
Selvitys Euroopan yhteisön päästöistä vuonna 1990 perustuu 15 jäsenvaltion kansallisiin 
selvityksiin. Yksittäisten jäsenvaltioiden päästöselvitysten laadinnassa on käytetty seuraavia 
lähteitä: 
- Ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimukseen liittyvät 
kansalliset tiedonannot ja/tai hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen 
seurantajärjestelmää koskevaan EY :n päätökseen liittyvät kansalliset ohjelmat. Yleisesti ottaen 
kansalliset raportit noudattivat IPCC.n kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä 
koskevia ohjeita. 
- CORINAIR-selvitysohjelma. Käytössä olivat jäsenvaltioiden Euroopan 
ympäristövirastolle toimittamat vuoden 1990 tiedot. 
- Euroopan yhteisön tilastokeskus Eurostat. Arviot hiilidioksidipäästöistä on saatu 
Eurostatin energiataseiden ja yhdenmukaistettujen päästökertoimien mukaan. Jälkimmäiset 
Eurostat on johtanut jäsenvaltioiden vuonna 1990 käyttämistä päästökertoimista. 
Koko EY:n kasvihuonepäästöjen arvioimiseksi laskettiin yhteen jäsenvaltioiden 
kokonaispäästöt . Arviot jäsenvaltioiden päästöistä on pääosin saatu kansallisista raporteista. 
Milloin kansallisia arvioita ei ole ollut käytettävissä, on käytetty CORINAIR in lukuja. 
Kansallisissa raporteissa ja/tai CORINAIRin tiedoissa esitettyjä tietoja polttoaineiden poltosta 
aiheutuneista päästöistä verrattiin Eurostatin vastaaviin lukuihin. Kansallisen raportin lukuja 
(ei CORINAIRin) käytettiin, mikäli ne olivat käytettävissä ja yhtäpitäviä Eurostatin lukujen 
kanssa. Jos kansalliset arviot kuitenkin olivat huomattavasti Eurostatin vastaavia alhaisemmat, 
käytettiin Eurostatin lukuja olettaen, että kansalliset arvot olivat epätäydellisiä. Jos kansallisia 
1 
Taulukossa 3.1 esitetyt arviot ovat alustavia lukuja, jotka perustuvat kesäkuun 
1995 tilanteeseen. 
17 
arvioita ei ollut käytettävissä, verrattiin CORINAIRin lukuja samalla tavalla Eurostatin 
tietoihin. 
On kuitenkin huomioitava, että kansalliset raportit ja/tai CORINAIRin tiedot eivät ole 
täydellisiä, ja että kunkin jäsenvaltion päästöselvitykset eivät aina kata kaikkia IPCC:n 
kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevissa ohjeissa mainittuja 
lähdeluokkia. Sen vuoksi taulukossa 3.1 esitetyt eri luokkien kokonaispäästömäärät eivät 
vastaa alaluokkien yhteenlaskettuja arvoja. Tämä epäjohdonmukaisuus saadaan poistettua vasta 
kun kaikkien jäsenvaltioiden tiedot ovat käytettävissä. 
Koska kansallisia selvityksiä ei ollut käytettävissä kaikista jäsenvaltioista, ja koska CORIN AIR 
ei sisällä hiilidioksidin poistumia, ei EY:n selvitykseen ole otettu mukaan hiilidioksidipäästöjä 
ja/tai poistumia luokassa maankäytön muutokset. 
18 
Taulukko 3.1. EY:n kasvihuonekaasupäästöt 1990 (Gg). Alustavat arviot. 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä Euroopan yhteisössä (EUR-15) - 1990 (Gg) 
co, CH4 N,O NO, CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
lal Energian tuotanto ja muunto 
la2 Teollisuus 
la3 Liikenne 
la4 Kaupallinen/julkinen ala 
la5 Asunnot 
la6 Maa- ja metsätalous 
la7 Muut 
la8 Biomassa 
Ib Polttoaineiden karkauspftästöt 
lbl öljy ja kaasu 
lb2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teolliset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Liuottimien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 JStteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 33142840 
3134740 
1173200 
606600 
704900 
325000 
265900 
34500 
25400 
13200 
8100 
7800 
0 
130730 
4300 
4800 
8700 
2600 
102400 
20000 
300 
100 
50 
50 
100 
500 
500 
0 
0 
0 
0 
0 
11050 
5400 
0 
5650 5599 
794 
49 
60 
206 
84 
286 
27 
6 
87 
4806 
1485 
2817 
40 
9 
0 
6 
5 
2 
3 
0 
0 
0 
o 
o 
10361 
6267 
2571 
98 
299 
141 
0 
8669 
7912 
233 
90 156 
156 
66 
29 
36 
12 
12 
0 
2 
1 
1 
0 
0 
351 
0 
2 
90 
234 
0 
0 
6 
0 
0 
0 
6 
393 
0 
15 
1 
277 
64 
0 
20 
0 
9 
11 13290 
13202 
2947 
1412 
7883 
231 
263 
268 
191 
29 
88 
88 
0 
151 
12 
1 
60 
0 
14 
14 
0 
0 
o 
o 
o 
50 
0 
o 
o 
o 
43 
0 
48 
5 
0 
21 46229 
46137 
1215 
3191 
33718 
2164 
4037 
1048 
227 
1711 
92 
59 
0 
2811 
1563 
398 
6 
14 
0 
224 
0 
0 
o 
o 
o 
2763 
0 
0 
0 
0 
2362 
0 
125 
58 
0 
51 8422 
7697 
105 
99 
6529 
342 
464 
155 
61 
111 
849 
792 
0 
1060 
21 
0 
31 
584 
0 
260 
4045 
1399 
352 
470 
1327 
739 
0 
381 
0 
178 
131 
0 
109 
67 
0 
13 
Kokonaispäästöt 3285620 24671 928 13546 52006 14397 
Ulkomaan meriliikenteen päästät 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 113600 
56500 
243600 
Huomautuksia: 
- Arviot kasvihuonekaasujen päästöistä Euroopan yhteisössä perustuvat 15 jäsenvaltion 
päästöarvioihin, jotka ulottuvat kesäkuuhun 1995 saakka. 
- Alauokkien (esim. lbl ja lb2) kokonaismäärät eivät kaikissa tapauksissa vastaa 
pääluokan (esim Ib) kokonaispäästöjä. Tämä johtuu siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden 
päästöselvitykset eivät kata kaikkia IPCC:n kansallisia kasvihuonepäästöjä koskevassa 
ohjeluonnoksessa mainittuja luokkia. 
- Muusta kuin energian loppukulutuksesta (mukaan lukien raaka-aineista) aiheutuvia 
päästöjä ei ole laskettu mukaan kokonaispäästöihin. Kokonaispäästöt on siten IPCC:n 
19 
menetelmään verrattuna aliarvioitu. M uusta kuin energian loppukulutuksesta aiheutuvat päästöt 
on arvioitu tuotteisiin sisältyvän kokonaishiilimäärän mukaan. Kokonaispäästöjen ja muiden 
kuin energian loppukulutuksen päästöjen laskeminen yhteen aiheuttaisi siten yliarvioinnin 
verrattuna IPCC :n menetelmään. Monista maista ei tiedetä maankäytön muutoksista aiheutuvia 
hiilidioksidipäästöjä eikä -poistumia, eikä niitä siksi ole otettu mukaan taulukkoon. 
Muidenkaan kasvihuonekaasujen maankäytön muutoksista aiheutuvia päästöjä ei ole arvioitu. 
3.3. Raaka-aineet 
Taulukossa 3.1 esitetyt päästöarviot on ryhmitelty IPCC:n kansallisten 
kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevan ohjeen mukaisesti. Taulukkoon lisättiin 
kuitenkin luokka "muu kuin energian loppukulutus (FNEC)", koska IPCC:n energiaan 
liittyvienhiilidioksidipäästöjen yksityiskohtaisten laskentaohjeiden ja raportointiohjeiden välillä 
on epäjohdonmukaisuuksia. Jäsenvaltioiden kansallisissa raporteissa ei yleensä selkeästi 
kerrota miten päästöt raaka-aineista on laskettu. Yhtenäisyyden vuoksi raaka-aineista 
aiheutuvien päästöjen laskennnassa on käytetty Eurostatin tietoja kustakin jäsenvaltiosta. Nämä 
on ilmoitettu erikseen kohdassa "muu kuin energiaan liittyvä loppukulutus (FNEC)". 
On huomattava, että tämä käsittelytapa antaa tulokseksi alhaisemmat hiilidioksidipäästöt kuin 
IPCC:n ohjeiden noudattaminen. Ohjeissa raaka-aineiden käytöstä aiheutuneet hiilipäästöt 
lasketaan mukaan energialähteiden hiilidioksidipäästöjen kokonaismäärään, kun taas tässä ne 
on erotettu kokonaispäästöistä. Kohdassa "muu kuin energian loppukulutus" ilmoitetut päästöt 
on katsottava raaka-aineista ja muusta energiaan liittymättömästä käytöstä aiheutuneiksi. Tähän 
luokkaan kuuluu myös hiili, joka on sitoutunut itse tuotteisiin eikä ole joutunut ilmakehään. 
Näin ollen taulukossa 3.1 esitetyt hiilidioksidipäästöt on aliarvioitu verrattuna IPCC:n 
menetelmiin, mutta päästöjen kokonaismäärän ja kohdan "muu kuin energian loppukulutus" 
laskeminen yhteen aiheuttaisi yliarvioinnin. 
3.4. Ulkomaanliikenteen päästöt 
Yhdeksännen hallitustenvälisen neuvottelukomitean (INC) päätöksen mukaisesti 
ulkomaanliikenteen päästöjä ei ole otettu mukaan yhteenvetotaulukon 3.1 kokonaispäästöihin. 
Ulkomaan meriliikenteen hiilidioksidipäästöjen kokonaismäärä EY:ssä vuonna 1990 oli 
113 600 Gg ja lentoliikenteen 59 100 Gg. Koska vain harvat jäsenvaltiot esittivät arvionsa 
ulkomaanliikenteen päästöistä, perustuvat ulkomaan meriliikenteen päästöarviot Eurostatin 
lukuihin. Ulkomaan lentoliikenteen päästöt on arvioitu vertaamalla Eurostatin muuhun kuin 
maantieliikenteeseen liittyviä lukuja CORINAIRin tietoihin ja/tai valtioiden raportteihin. 
Liitteessä 1 on esitetty kunkin jäsenvaltion päästöarviot. 
3.5. Epävarmuustekijät 
Päästöarvioiden määrällisiä epävarmuustekijöitä ei ole määritelty, sillä arviot olisivat hyvin 
epäluotettavia. Päästöarvioiden epävarmuustekijöiden tilastollinen arviointi ei alla mainituista 
syistä tässä vaiheessa antaisi luotettavia tuloksia. 
Arviot polttoaineiden poltosta aiheutuvista hiilidioksidipäästöistä (energiataseen perusteella) 
ovat melko luotettavia ja niiden epävarmuus on pienintä (+/- 3 prosentin rajoissa). 
20 
M uiden kasvihuonekaasujen kuin hiilidioksidin päästöarviot ovat huomattavasti epävarmempia, 
koska kaikkia päästölähteitä ei tunneta eikä sopivia päästö kertoimia ole olemassa. Koska on 
todennäköistä, että on olemassa vielä tuntemattomia näiden kaasujen lähteitä, ovat niiden 
päästöarviot todennäköisesti aliarvioituja. Päästöarvioiden epävarmuus kasvaa seuraavassa 
järjestyksessä useita kokoluokkia (useita satoja prosentteja): CO < NOx < CH4 < NMVOC 
< N20. 
21 
4. OHJELMAT, POLITIIKKA JA TOIMENPITEET 
4.1. Johdanto 
Tässä luvussa selostetaan ohjelmia ja toimenpiteitä, joilla Euroopan yhteisö pyrkii 
vähentämään kasvihuonekaasujen päästöjä. Jaksot 4.2 - 4.5 kuvaavat ohjelmia, joiden 
tarkoituksena on nimenomaan ja ensisijassa kasvihuonekaasupäästöjen rajoittaminen. Jaksossa 
4.6 kuvataan sellaisia toimialakohtaisia ohjelmia, joihin kuuluu tiettyjä ympäristötoimenpiteitä, 
taijoilla on vaikutusta kasvihuonekaasupäästöihin. Tällaisia ohjelmia ovat EY:n maatalous-, 
metsätalous-, liikenne ja jätehuoltopolitiikka. Mahdollisuuksien mukaan esitetään arvioita 
ohjelmien vaikutuksesta kasvihuonekaasupäästöihin. Jakso 4.7 on yhteenveto luvussa 
kuvatuista ohjelmista ja toimenpiteistä, ja siinä tehdään ero neuvoston hyväksymien, komission 
ehdottamien ja komission valmisteltavana olevien ohjelmien ja toimenpiteiden välillä. 
4.2. Yhteisön strategia hiilidioksidipäästöjen 
vähentämiseksi ja energiatehokkuuden parantamiseksi 
Komissio esitteli kokonaisstrategiansa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi ja 
energiatehokkuuden parantamiseksi lokakuussa 1991. Sen tavoitteena on vakiinnuttaa 
Euroopan yhteisön hiilidioksidipäästöt vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä 
(SEC(91)1744 lopullinen). Strategian tavoitteena on saada hyödynnettyä kaikkien talouden 
alojen ilmaiset tai vähän kustannuksia aiheuttavat mahdollisuudet rajoittaa hiilidioksidipäästöjä 
ja edistää ilman saasteiden vähentämistä sekä parantaa energian toimitusvarmuutta, 
kilpailukykyä ja työllisyyttä. 
Kesäkuussa 1992 ehdotettiin neuvostolle toisiaan vahvistavista toimenpiteistä ja ohjelmista 
koostuvaa pakettia (KOM(92)246 lopullinen), jonka neljä kulmakiveä ovat: 
- Energiatekniikkaan liittyvät EY:n ohjelmat ja eurooppalaiset verkostot. 
Olemassaolevia yhteisön ohjelmia THERMIE ja SAVE on tehostettu. Vuoden 1990 jälkeen 
on käynnistetty uusi ALTENER-ohjelma sekä toimintaohjelma, jonka tarkoituksena on 
energiankäytön järkeistäminen alueellisella tasolla ja kaupungeissa. THERMIE on 
energiatekniikan levittämiseen tähtäävä ohjelma. SAVE ja ALTENER tarjoavat taloudellista 
tukea energiatehokkuuteen ja uusiutuvien energiavarojen käyttöön liittyville toimille, ja 
ohjelmiin sisältyy myös sääntelytoimien valmistelua EY:n tasolla. "Energianhallinta 
alueellisella tasolla ja kaupungeissa" sekä eurooppalaisten verkostojen kehittäminen edistävät 
myös osaltaan hiilidioksidipäästöjen rajoittaniistavoitteen saavuttamista (jakso 4.3). 
- Verotukselliset ohjauskeinot. 
Kesäkuussa 1992 komissio jätti luonnoksen neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioissa 
toteutettavasta, yhdenmukaistetusta hiilidioksidipäästöjä ja energian käyttöä koskevasta verosta, 
mutta neuvosto ei ole vielä antanut direktiiviä (jakso 4.4). 
- Täydentävät kansalliset ohjelmat. 
Yhteisön strategia edellyttää jäsenvaltioiden tasolla toimeenpantavia, kasvihuonekaasupäästöjä 
rajoittavia ohjelmia, jotka täydentävät yhteisön tason toimenpiteitä. Jäsenvaltioiden kansallisia 
ohjelmia kuvataan luvussa 5. 
- EY:n päätös hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasujen päästöjen 
seurantajärjestelmästä. 
22 
Yhteisön strategiaan kuuluu seurantajärjestelmä, jonka avulla seurataan voidaanko 
hiilidioksidipäästöjen vakiinnuttamistavoite saavuttaa. Seurantajärjestelmän puitteissa 
jäsenvaltioiden on toimitettava kansalliset ohjelmansa komissiolle arvioitavaksi. Kesäkuussa 
1993 annettiin päätös seurantajärjestelmän perustamisesta (jakso 4.5), ja jäsenvaltiot ovat 
toimittaneet YK:n ilmastosopimuksen mukaiset kansalliset ohjelmansa ja/tai tiedonantonsa 
komissiolle. Ensimmäinen arviointi suoritettiin komission vuonna 1993 saamien kansallisten 
ohjelmien perusteella. Toinen arviointi päivitettyjen kansallisten ohjelmien ja/tai tiedonantojen 
perusteella tehdään syksyllä 1995. 
Näiden neljän kulmakiven varaan lähdetään rakentamaan hiilidioksidipäästöjen 
vähentämisohjelmaa. Strategian laatiminen käynnistää prosessin, jossa jatkuvasti arvioidaan 
sovellettavia toimenpiteitä ja muokataan uutta politiikkaa ja toimenpiteitä, joiden avulla 
saavutetaan yhteisön sopivat hiilidioksiditavoitteet. 
4.3. Yhteisön ohjelmat ja aloitteet 
Tässä jaksossa kuvataan yhteisön ohjelmia, joiden tarkoituksena on tukea energiateknologian 
kehittämistä (THERMIE), parantaa energiatehokkuutta (SAVE) ja edistää uusiutuvien 
energialähteiden käyttöä (ALTENER) sekä uutta aloitetta energianhallinnasta alueellisella 
tasolla ja kaupungeissa. Lisäksi kuvataan lyhyesti uutta eurooppalaisia verkostoja koskevaa 
aloitetta ja vapaaehtoisuuteen perustuvia suunnitelmia. 
THERMIE (energiateknologian tukiohjelma) 
Ympäristövaikutusten torjunta energiatehokkuuden parantamisen kautta ja uusiutuvien 
energiamuotojen tai fossiilisten polttoaineiden entistä puhtaampien käyttötapojen käyttöönotto 
riippuu viime kädessä entistä paremman energiateknologian toteuttamisesta. THERMIE-
ohjelma (neuvoston asetus (ETY) N:o 2008/90) koski entistä puhtaamman ja tehokkaamman 
energiatekniikan esittelemistä ja levittämistä, jotta uudet menetelmät pääsisivät paremmin 
markkinoille. THERMIE koski myös muita yhteisön tavoitteita, kuten energiahuollon 
varmuutta, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, kilpailukyvyn ja työllisyyden 
parantamista, yhteismarkkinoita ja yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja IVY:n 
(Itsenäisten valtioiden yhteisön) kanssa. 
Alkuperäinen THERMIE-ohjelma päättyi vuonna 1994, mutta vuosina 1990 - 1994 tuettuja 
2 hankkeita seurataan ja edistetään vieläkin. Ohjelman kokonaisbudjetti oli 700 mecua r eli 
140 mecua vuodessa (0,2 prosenttia EY:n budjetista). Suurin osa THERMIE-ohjelman 
budjettivaroista (85 prosenttia) kohdistettiin uusiin, innovatiivisiin tekniikoihin ja hankkeisiin, 
jotka ovat jo läpäisseet T & K -vaiheen, mutta joita ei vielä ole toteutettu laajassa mitassa 
teknisten ja taloudellisten riskien takia. Loput varoista (noin 15 prosenttia) käytettiin erilaisiin 
edistämistoimiin, kuten markkinatutkimuksiin, seurantaan, dokumentointiin, tietokantoihin, 
työpajoihin, kokouksiin ja koulutukseen. Laajan toimenpidevalikoiman panemiseksi täytäntöön 
komissio loi vuonna 1991 energiateknologiaa edistävien organisaatioiden verkoston 
(Organisations for the Promotion of Energy Technologies, OPET), johon kuuluu 49 julkista 
1 mecu on miljoona ecua. 
23 
ja yksityistä organisaatiota eri jäsenvaltioista. Nämä organisaatiot avustavat uuden 
energiatekniikan levittämisessä. 
Vuosina 1990 - 1994 tuettiin 726 THERMIE-hanketta. Vuosina 1990 - 1993 tuettujen 
THERMIE-hankkeiden kustannus-hyötyanalyysin mukaan hankkeet saisivat aikaan 42 
miljoonan tonnin (oletettuine kerrannaisvaikutuksineen 625 miljoonan tonnin) vähennyksen 
hiilidioksidipäästöissä yhteisön alueella, sekä auttaisivat vähentämään myös muiden saasteiden 
kuten happosadekaasujen, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja hiilimonoksidin päästöjä. 
Komission energiapääosaston arvion mukaan jokainen ohjelmaan sijoitettu ecu tuottaa 
keskimäärin 1 617 kilon vähennyksen hiilidioksidipäästöihin verrattuna "normaaliin", 
fossiilisten polttoaineiden käyttöön. Tähän arvioon liittyvät kuitenkin seuraavat 
epävarmuustekijät: 
- tuettuja hankkeita ei ehkä ole toteutettu suunnitelmien mukaan 
- arviossa on otettu huomioon kerrannaisvaikutus eli THERMIEn kautta tuetuissa 
hankkeissa sovelletun tekniikan kertautuminen muissa hankkeissa. 
Kerrannaisvaikutuksen arvioidaan olevan 15-kertainen verrattuna tuettujen hankkeiden suoriin 
vaikutuksiin. 
Tammikuun 1 päivästä 1995 lähtien ohjelmaa on jatkettu muuta kuin ydinenergiaa koskevana 
JOULE-THERMIE-ohjelmana osana Euroopan yhteisön neljättä tutkimuksen ja teknologisen 
kehityksen puiteohjelmaa, joka sisältää myös havainnollistamishankkeet. Tämä ohjelma 
yhdistää JOULE-ohjelman tutkimus- ja kehitystoiminnan ja THERM IE-ohjelman 
havainnollistamis- ja edistämistoimet. 
Nykyisiin energiahaasteisiin vastattaessa tällä ohjelmalla on EY:n strategiassa avainasema. 
Aikaisemman menestyksen pohjalle rakentuva JO ULE-TH ERM IE-ohjelma auttaa vähentämään 
energian tuotantoon ja kulutukseen liittyviä haitallisia ympäristövaikutuksia, varmistamaan 
kestävän ja luotettavan energiansaannin kohtuullisin kustannuksin ja vahvistamaan Euroopan 
teollisuuden teknologista perustaa. 
SAVE (Erityistoimintaohjelma energiatehokkuuden parantamiseksi) 
SAVE-ohjelma annettiin lokakuussa 1991 (neuvoston direktiivi 91/565/ETY). Sen voimassaolo 
päättyy vuoden 1995 lopussa. Ohjelman tavoitteena on sitovista energiatehokkuusnormeista 
säädettävien lakien, laatumerkintöjen standardisoinnin, infrastruktuurien rakentamisen, 
koehankkeiden sekä koulutuksen ja tiedon levittämisen avulla vähentää hiilidioksidipäästöjä. 
SAVE luo yhteisöä koskevat puitteet ja antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden ottaa käyttöön 
energiatehokkuutta parantavia kansallisia toimenpiteitä. Ohjelman budjetti ajanjaksolle 
1.1.1991 - 31.12.1995 on 35 miljoonaa ecua. 
SAVE-ohjelmassa on kolme osaa: 
1. Energiatehokkuuteen liittyvää lainsäädäntöä koskeva ohjelma, jonka tarkoituksena on 
poistaa energiatehokkuuden parantamiseen tarkoitetuilta investoinneilta institutionaalisia ja 
hallinnollisia esteitä, ja luoda standardeja energialaitteita varten. 
Tähän liittyen on annettu seuraavia aiheita koskevat direktiivit: 
- neuvoston direktiivi uusien nestemäisiä tai kaasumaisia polttoaineita käyttävien 
kuumavesikattiloiden hyötysuhdevaatimuksista (92/42/ETY) 
24 
- neuvoston direktiivi kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen 
kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin (92/75/ETY), ja 
sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt kotitalouksien sähkökäyttöisten 
jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien energiankulutuksen osoittamisen osalta 
(94/2/ETY) 
- neuvoston direktiivi jossa säädetään rakennusten energialuokittelusta, 
veloittamisesta todellisen kulutuksen mukaan, kolmansien osapuolien rahoittamista 
investoinneista, uusien rakennusten lämpöeristyksestä, lämmityskattiloiden 
tarkastuksesta ja energianhallinnasta (93/76/ETY). 
2. Taloudellinen tuki jäsenvaltioille energiatehokkuutta parantavan perusrakenteen 
luomiseen. 
Ohjelmaan kuuluu hankkeita esimerkiksi seuraavilla alueilla: koulutus, yhtenäinen 
resurssisuunnittelu, kolmansien osapuolien rahoitus, sähkön ja lämmön yhteistuotanto, 
seuranta ja kohdentaminen, liikenteen ja rakennusteollisuuden energiatehokkuus sekä 
yhteisölainsäädännön käyttöönotto jäsenvaltioissa. Taloudellisen tukiohjelman budjetti vuosille 
1991 - 1995 on 35 miljoonaa ecua. Tuen enimmäismäärä on 50 prosenttia hankkeen 
kokonaiskustannuksista. Tukea on annettu 204 hankkeelle yhteensä 21 miljoonan ecun arvosta. 
3. Tiedonvälitysverkosto. 
Verkosto muodostuu energiatehokkuuteen liittyviä toimenpiteitä koskevasta tietokannasta sekä 
edistämistoimista, kuten kokouksista, symposiumeista ja työpajoista. 
Energiatehokkuuteen liittyvää lainsäädäntöä koskevan ohjelman yhteydessä on valmisteilla 
seuraavia direktiivejä: 
- Direktiivit laitteiden energiatehokkuusnormeista 
Neuvoston päätöksellä (EYVL N:o L 157) on perustettu PACE, sähkönkäytön tehokkuuden 
parantamista koskeva yhteisön toimintaohjelma. Sen piirissä valmistellaan direktiivejä 
tehokkuusnormeista jääkaapeille, sähkömoottoreille, toimistolaitteille ja kaupalliselle 
valaistukselle. 
- Direktiivi yhtenäisestä resurssisuunnittelusta 
Yhtenäistä resurssisuunnittelua sähkö- ja kaasualoille tuetaan energian sisämarkkinoiden 
etenemisen puitteissa. Laitosten olisi sen tähden tutkittava tarjonnan ja kysynnän 
halllintavaihtoehtoja (kuluttajatasolla energiatehokkuutta ja uusiutuvien energiamuotojen 
käyttöä) samoista lähtökohdasta. Tämä edellyttää, että laitosten olisi voitava saada voittoa 
paitsi sähkön tai kaasun myynnistä, myös tuottamistaan energiapalveluista, esimerkiksi 
energiatehokkuutta parantavista investoinneista loppukäytiesektoreille. 
- Direktiivit pesukoneiden, astianpesukoneiden ja hehkulamppujen energiamerkinnöistä. 
Käytettävissä ei ole arvioita SAVE-ohjelman vaikutuksista hiilidioksidin tai muiden 
kasvihuonekaasujen päästöjen vähenemiseen. 
Ensimmäinen SAVE-ohjelma päättyy vuoden 1995 lopussa, mutta energiatehokkuus pysyy 
avainalueena ympäristökysymysten ja toimitusvarmuuden takia sekä siksi, että sen edistäminen 
liittyy tärkeisiin yhteismarkkinoita ja kilpailukykyä sekä yhteenkuuluvuutta koskeviin 
tavoitteisiin. Uutta SAVE-ohjelmaa, SAVE-II:ta (KOM(95) 225), koskevassa ehdotuksessaan 
komissio ehdottaa sähkön loppukäyttöä koskevan PACE-ohjelman ja alueellista ja kaupunkien 
energianhallintaa koskevan aloitteen yhdistämistä. Kaikilla näillä toimilla on toisiaan 
25 
täydentävät tavoitteet, ja SAVE-II-ohjelma tarjoaa näille toisiinsa liittyville toiminnoille 
yhdenmukaiset puitteet. 
Uuden ohjelman avulla ehdotetaan rahoitettavaksi seuraaviin yhdeksään luokkaan kuuluvia 
toimintoja: 
- tutkimukset ja toimenpiteet, jotka edistävät energiatehokkuutta koskevien yhteisön 
lakien ja suorituskykynormien täytäntöönpanoa ja täydentämistä; 
- alakohtaiset kokeiluhankkeet, joiden tarkoituksena on lisätä investointeja 
energiatehokkuuteen ja/tai parantaa energian käyttäjien kulutustottumuksia, ja jotka on 
ensisijassa tarkoitettu yhteisönlaajuisten verkostojen toteutettaviksi; 
- kohdennetut alakohtaiset kokeiluhankkeet, joiden tarkoituksena on lisätä investointeja 
energiatehokkuuteen ja/tai parantaa käyttäjien kulutustottumuksia, ja jotka on ensisijassa 
tarkoitettu julkisten ja yksityisten yritysten toteutettaviksi; 
- komission tai kolmansien osapuolten ehdottamat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on 
edistää tietojen ja kokemusten vaihtoa ennen muuta sellaisten tietoverkostojen kautta, joiden 
tarkoituksena on parantaa yhteisön sekä kansainvälisten, kansallisten, alueellisten ja 
paikallisten toimien koordinointia sopivien tiedonvaihtokanavien kautta; 
- toimenpiteet, joiden avulla voidaan alakohtaisesti tarkasti seurata energiatehokkuuden 
kehittymistä yhteisössä ja yksittäisissä jäsenvaltioissa SAVE-ohjelma mukaan lukien; 
- toimet jotka lisäävät jäsenvaltioiden ja alueiden yhteenkuuluvuutta tukemalla 
energiatehokkuutta parantavan perusrakenteen luomista alueilla, joilla energiatehokkuuteen ei 
vielä kiinnitetä riittävästi huomiota; 
- energianhallintaa alueellisella tasolla ja kaupungeissa tukevat erityistoimet; 
- energiatehokkuuteen liittyviä aloitteita tukevat tutkimukset ja muut toimet, joiden 
tarkoituksena on vakiinnuttaa energiatehokkuus yhdeksi EY:n strategisten ohjelmien 
kriteeriksi; 
- suoritettujen toimien arviointi ja seuranta. 
SAVE-II:n on tarkoitus käynistyä 1 päivänä tammikuuta 1996 ja päättyä 31 päivänä joulukuuta 
2000. Ehdotettu budjetti on 150 miljoonaa ecua. 
ALTENER (Uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisohjelma) 
Neuvosto antoi ALTENER-ohjelman syyskuussa 1993 (neuvoston päätös 93/500/ETY). Sen 
yleisenä tavoiteena on luoda puitteet toiminnalle, jonka avulla voidaan lisätä uusiutuvien 
energialähteiden (pienten vesivoimalaitosten, tuulivoiman, aurinkoenergian, biomassan, 
biopolttoaineiden ja biokaasun sekä geotermisen energian) markkinaosuutta. Ohjelma on 
käynnissä vuodesta 1993 vuoteen 1997 ja sen budjetti on 40 miljoonaa ecua. Tähän mennessä 
on tuettu 114:ää kokeiluhanketta 11 miljoonalla eculla. 
ALTENER-ohjelmassa asetetut tavoitteet uusiutuvien energialähteiden kehittämiselle 
jäsenvaltioissa ovat seuraavat: 
- uusiutuvien energialähteiden markkinaosuuden kasvattaminen vuoden 1991 4 
prosentista 8 prosenttiin vuoteen 2005 mennessä 
- uusiutuvalla energialla tuotettavan sähkön määrän kolminkertaistaminen 
- biopolttoaineiden markkinaosuuden nostaminen 5 prosenttiin moottoriajoneuvojen 
kulutuksesta. 
26 
SAVE-ohjelman tapaan ALTENER koostuu useista osista: 
- Valmisteltavana olevat lainsäädäntö- ja standardisoimistoimenpiteet. 
Standardisoinnin tavoitteena on varmistaa uusiutuvaan energiaan liittyvien laitteiden vapaa 
pääsy kaikille markkinoille. Tuuligeneraattoreiden turvallisuusstandardien yhdenmukaistaminen 
ja teknisten määrittelyiden laatiminen moottoripolttoaineena käytettävälle biodieseliUe ovat 
valmisteilla. 
- Taloudellinen tukiohjelma, jonka tarkoituksena on kehittää teknisiä standardeja ja 
määrittelyjä, koulutus- ja tiedotustoimintaa, alakohtaisia kokeiluhankkeita, biopolttoaineita, 
yhtenäistä resurssisuunnittelua ja kysynnän hallintaa, kolmansien osapuolten rahoitusta, takuita 
taloudellisten riskien varalta, paikallisia kehityssuunnitelmia ja kannattavuusselvityksiä. 
Vuosina 1993 ja 1994 on tuettu yhteensä 114:ää hanketta. 
- Tiedonvälitysverkosto. 
Tiedotus- ja edistämistoimenpiteitä ovat kansallisten, yhteisön ja kansainvälisten toimintojen 
koordinointi sekä kokoukset, symposiumit, työpajat ja tietokantojen ylläpito. 
Käytettävissä ei ole arvioita ALTENER-ohjelman vaikutuksista hiilidioksidin tai muiden 
kasvihuonekaasujen päästöjen vähenemiseen. 
Energianhallinta alueellisella tasolla ja kaupungeissa 
Tämä vuonna 1990 tehty aloite edistää energiasuunnitelmien määrittelyyn ja toteutukseen 
liittyviä tutkimuksia. Lisäksi tavoitteena on levittää ja siirtää alan asiantuntemusta koko 
unionin alueelle. Aloitteen puitteissa toteutettujen paikallisten ja alueellisten hankkeiden 
perustavoitteena on suojella ympäristöä kehittämällä energianhallintaa, parantamalla 
energiatehokkuutta ja tarjoamalla vaihtoehtoisia tapoja energian tuottamiseen. Aloitteen 
kokonaisbudjetti on 20 miljoonaa ecua, ja se yhdistetään SAVE-II-ohjelmaan. 
Valmisteluvaiheessa: Eurooppalaiset verkostot 
Siirtymällä puhtaaseen, vähän hiiltä sisältävään polttoaineeseen voidaan saavuttaa energia- ja 
ympäristöetuja erityisesti alueilla, joilla infrastruktuurin rajoituksista johtuen ei ole 
aikaisemmin voitu käyttää polttoaineena esimerkiksi maakaasua. Eurooppalaiset verkostot 
tuovat entistä puhtaampia polttoaineita myös syrjäseutujen ulottuville ja parantavat Euroopan 
kaasunjakelujärjestelmän joustavuutta. Mitä tehokkaammin ja joustavammin näitä verkostoja 
voidaan käyttää, sen luottavaisemmin voidaan suhtautua toimitusvarmuuteen siinä tapauksessa, 
että joudutaan nopeasti siirtymään maakaasun käyttöön. Sama pätee eurooppalaisiin 
sähkönsiirtoverkostoihin, jotka tukevat vähän tai ei lainkaan hiiltä sisältävistä raaka-aineista 
tuotetun sähkön käyttöä kaikkialla yhteisön alueella. 
Vapaaehtoisuuteen perustuvat ohjelmat 
Hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasujen päästöjen rajoittaminen vaatii kaikkien 
taloudellisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden aktiivista osallistumista ja yhteistyötä. 
Vapaaehtoisilla toimilla ja itsesäätelyllä voi olla suuri merkitys tulevaisuudessa. Komissio 
antoi hiljan CEN/CENELECille (kansainvälinen sähköalan standardisoimisjärjestö) 
toimeksiannon laatia eurooppalaiset standardit aurinkolämpöjärjestelmille ja niiden osille. 
Standardeja valmistellaan myös fotojännitekomponenteille ja tuuliturbiineille. 
Kustannustehokkaiden minimistandardien levittäminen on hyödyllistä sekä energiatalouden että 
ympäristön kannalta. Komission osastot ovat myös tehneet yhteistyötä Euroopan 
sähköntuottajien kanssa löytääkseen kustannustehokkaita tapoja rajoittaa hiilidioksidipäästöjä 
27 
sähkön tarjontaan ja kysyntään liittyvien vaihtoehtojen avulla. Lisäksi on käynnissä 
neuvotteluja tietokoneiden ja toimistolaitteiden vapaaehtoista energiamerkintää koskevasta 
ohjelmasta. Tämä vapaaehtoinen ohjelma, johon mahdollisesti saadaan mukaan valmistajia 
myös Yhdysvalloistaja Japanista, tarjoaisi melkeinpä maailmanlaajuisen merkintäjärjestelmän. 
4.4. Ehdotus energia/hiiliveroksi 
Kesäkuussa 1992 komissio teki ehdotuksen direktiiviksi (KOM(92)226 lopullinen) kaikkia 
paitsi uusiutuvia energiatuotteita koskevan veron käyttöönottamiseksi siten, että 50 prosenttia 
verosta perustuisi polttoaineen energiasisältöön ja 50 prosenttia hiilipitoisuuteen. Tavoitteena 
oli parantaa energiatehokkuutta ja suosia polttoaineiden vaihtamista sellaisiin, jotka aiheuttavat 
vähän tai ei lainkaan hiilidioksidipäästöjä. 
Tarkoituksena oli ottaa vero käyttöön asteittain siten, että ensimmäisenä vuonna se olisi ollut 
0,21 ecu/GJ ja 2,81 ecu/t C02(3 Yhdysvaltain dollaria öljy tynnyriltä). Seuraavina seitsemänä 
vuotena veroa olisi nostettu kolmanneksella ensimmäisen vuoden verosta. Viimeisenä vuonna 
vero olisi siten ollut 0,7 ecu/GJ ja 9,4 ecu/t C02, eli 10 Yhdysvaltain dollaria tynnyriltä. 
Sähkön osalta voimaloiden polttoaineita verotettaisiin niiden hiilipitoisuuden mukaan. 
Energiaosuus määriteltäisiin ecuina tuotettua megawattituntia kohti. Raaka-aineina käytettyjä 
energialähteitä ei verotettaisi. 
Porrastettuja alennuksia ja vapautuksia tietyin ehdoin oli tarkoitus soveltaa energiavaltaisiin 
yrityksiin. Alennukset olisivat määräytyneet sen mukaan, kuinka suuri energiakustannusten 
osuus on energialla tuotettujen tuotteiden kokonaisjalostusarvosta. Täydellinen vapautus 
myönnettäisiin sellaisille yrityksille, jotka käyttävät energiavaltaisia tuotantoprosesseja ja ovat 
hyvin riippuvaisia EY:n ulkopuolisesta kaupasta. 
Ehdotetun veron on laskettu vähentävän hiilidioksidipäästöjä 3,8 prosenttia vuoden 1990 
määrästä vuoteen 2000 mennessä. 
Ehdotuksen nykytilanne 
Verotuksellisten toimenpiteiden käyttöönottamiseksi tarvitaan neuvoston yksimielinen päätös. 
Essenin kokouksessaan 9 päivänä joulukuuta 1994 neuvosto kirjasi muistiin komission aikeen 
esittää ohjeet yhteisiksi muuttujiksi niille jäsenvaltioille, jotka ovat halukkaita ottamaan 
käyttöön hiilidioksidi/energiaveron. Näiden johtopäätösten jatkona komissio päätti 10 päivänä 
toukokuuta 1995 muuttaa alkuperäistä ehdotustaan poistaakseen esteet, jotka ovat tulleet esille 
neuvoston aikaisemmissa keskusteluissa (KOM (95) 172). 
Tärkein ehdotettu muutos on se, että yhdenmukaistetun veron täytäntöönpanoa edeltäisi 
siirtymäkausi, jonka aikana jäsenvaltiot voisivat yhdenmukaisella tavalla vapaasti määritellä 
veroasteet tuotteittain sillä edellytyksellä, että sovellettavan veroasteen rakenteessa 
huomioidaan täysin yhteisön tavoitteet rajoittaa hiilidioksidipäästöjä parantamalla 
energiatehokkuutta ja siirtymällä käyttämään vähän tai ei lainkaan hiiltä sisältäviä 
polttoaineita. 
28 
Lisäksi alkuperäisen ehdotuksen vähimmäisveroastetta (3 Yhdysvaltain dollaria/tynnyri) 
nostetaan (10 dollariin), ja tästä tulee tavoiteaste, johon jäsenvaltiot pyrkivät keskipitkällä 
aikavälillä. 
Komission mielestä on yksinkertaisuuden vuoksi ja hallinnollisten kulujen vähentämiseksi 
myös suotavaa viitata mahdollisimman laajasti olemassaolevien valmisteverodirektiivien 
säännöksiin. Näin tehdään tarpeettomiksi tietyt turvalausekkeet (ehdot ja veron väliaikainen 
lykkääminen), jotka poistetaan. Yhteisön yritysten kilpailukyvyn turvaamiseksi jäsenvaltioita 
kehotetaan käyttämään verosta saatavia tuloja alentaakseen syrjiviä, erityisesti työvoimaan 
kohdistuvia, maksuja. 
4.5. Seurantajärjestelmä 
Neuvoston 24 päivänä kesäkuuta 1993 tekemällä päätöksellä (93/389/EEC) luotiin 
seurantajärjestelmä jäsenvaltioiden sellaisia ihmisen toiminnasta aiheutuvia hiilidioksidin ja 
muiden kasvihuonekaasujen päästöjä varten, jotka eivät kuulu Montrealin pöytäkirjan piiriin. 
Neuvoston päätöksen mukaan jäsenvaltioiden on laadittava, julkaistava ja toteutettava 
kansalliset ohjelmat ihmisen toiminnasta aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi. 
Ohjelmat on uudistettava säännöllisesti. Komissio arvioi ohjelmia vuosittain nähdäkseen 
riittääkö kehitys koko yhteisön alueella vakiinnuttamistavoitteen saavuttamiseen. Vuodet 
1994 - 1995 kattava toinen arviointiraportti on parhaillaan valmisteltavana. Valmis raportti 
lähetetään neuvostolle ja Euroopan parlamentille. 
Neuvoston päätöksen mukaan kansallisten ohjelmien täytyy sisältää seuraavat tiedot: päästöt 
vertailuvuonna 1990; päästöjen määrät lähteittäin ja poistuma nieluittain; tietoja kansallisesta 
politiikasta ja toimenpiteistä, joilla pyritään rajoittamaan ja vähentämään hiilidioksidipäästöjä; 
ennusteetkansallisista päästöistä aikavälillä 1994 - 2000; toteutetut tai suunnitellut toimenpiteet 
asiaankuuluvan yhteisön lainsäädännön ja ohjelmien täytäntöön panemiseksi; sekä arvio 
mainittujen toimenpiteiden taloudellisista vaikutuksista. Päästöjen ja nieluittaisten poistumien 
määrittelymenetelmien on oltava yhteensopivia IPCC:n kehittämien menetelmien kanssa. 
Menetelmissä on huomioitava Y K: n ilmastosopimuksen aikaansaama muutos. 
Muiden kasvihuonekaasujen osalta jäsenvaltioiden tulee toimittaa komissiolle tiedot päästöistä 
sekä kuvaus toteutetuista ja suunnitelluista päästöjen rajoittamiseen tähtäävistä toimenpiteistä. 
Päätöksen mukaisesti on perustettu jäsenvaltioiden edustajista koostuva seurantakomitea, jonka 
puheenjohtajana toimii komission edustaja. Vuoden 1995 puoliväliin mennessä komitea on 
pitänyt viisi kokousta. Se on hyväksynyt kaksi asiakirjaa (vuosittaisten päästöselvitysten 
sisällöstä ja muodosta sekä edistymisen ja kansallisten ohjelmien sisällön 
arviointimenetelmistä). 
29 
4.6. Toimialakohtaiset ohjelmat 
Tässä jaksossa käsitellään sellaisia alakohtaisia ohjelmia, joihin liittyy määriteltyjä 
ympäristötoimenpiteitä tai jotka edistävät kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamista. 
Liikennepolitiikkaa lukuun ottamatta ohjelmien määrällisiä vaikutuksia 
kasvihuonekaasupäästöihin ei ole arvioitu. 
M aatalouspolitiikka 
EY:n maatalouspolitiikan virstanpylväs 90-luvulla oli yhteisen maatalouspolitiikan (CAP) 
uudistus vuonna 1992. Joillakin uudistuksen toimenpiteillä on vaikutusta myös 
kasvihuonekaasupäästöihin, vaikkakin uudistus perustui ennen muuta taloudellisiin ja 
sosiaalisiin näkökohtiin. Uudistuksen jälkeen on otettu käyttöön joukko maatalouden 
ympäristötoimenpiteitä osana niin kutsuttuja rinnakkaistoimenpiteitä. 
Ennen maatalouspolitiikan uudistamista annettiin direktiivi vesistöjen suojelusta maataloudesta 
peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta saastumiselta (ETY 676/91) ja yhteisön 
juomavesidirektiivi (ETY/778/80), joiden tavoitteena oli alentaa juomaveden 
nitraattipitoisuutta. Yhdessä nämä kaksi direktiiviä vaikuttavat nitraattilannoitteiden käyttöön 
ja voivat siten vähentää typpioksiduulipäästöjä. Juomavesidirektiivi toteutettiin kuitenkin jo 
ennen vuotta 1990, joten sen vaikutukset ovat jo enimmäkseen näkyvissä. Ennen 
maatalouspolitiikan uudistusta perustettiin myös Euroopan maatalousrahasto EAGGF 
(neuvoston asetus ETY 2328/91), joka tarjoaa varoja muun muassa 
ympäristönsuojelutoimenpiteisiin. 
Eräs suoraan yhteisen maatalouspolitiikan uudistukseen liittyvä seikka on maataloustuotteiden 
hintojen aleneminen. Hintojen aleneminen on tehnyt väkilannoitteiden käytön entistä 
kannattamattomammaksijajohtanutniiden kulutuksen alenemiseen noin kolmanneksella. Tämä 
alentaa nitraatti- ja ammoniumlannoitteiden aiheuttamien typpioksiduulipäästöjen 
kokonaismäärää. Lisäksi pakollinen pellonvarausjärjestelmä (ETY 1765/92) vähentää 
3 . . 
viljelykierron tehokkuutta . Lisäksi mahdollisuus kasvattaa viljelystä poistetulla maalla 
muita kuin ravintokasveja auttaa vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä, ja edistää fossiilisten 
polttoaineiden korvaamista biopolttoaineilla. 
Asetus ETY (2066/92) pyrkii vaikuttamaan naudanlihan tuotantoon rajoittamalla lisämaksujen 
maksamisen suurimpaan sallittuun karjamäärään. Suurin sallittu määrä on nyt 3 karjayksikköä 
rehuntuotantohehtaaria kohti, ja se laskee 2 karjayksikköön vuonna 1996. Tämä vähentää 
3 Viljely tehostuu jäljelle jäävällä 
maa-alueella vain jos markkinahinnat 
nousevat kokonaistuotannon vähenemisen 
vuoksi. Tällaista hintavaikutusta tuskin on 
odotettavissa, sillä maatalousmarkkinat 
ovat yhä säädellyt ja reagoivat siten 
muutoksiin vain rajoitetusti. 
30 
märehtijöiden aiheuttamia metaanipäästöjä hehtaaria kohti. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 
naudanlihan lisämaksujen maksamisen vain niille tuottajille, jotka noudattavat tiettyjä 
ympäristösääntöjä (ETY/3611/93). 
Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen rinnakkaistoimenpiteenä muutettiin maatalousrahastoa 
koskevia säännöksiä maatalouden ympäristötoimenpiteiden (ETY 2078/92) ja metsittämisen 
edistämisen (ETY 2080/92) osalta. 
Maatalouden ympäristötoimenpiteet toteutetaan jäsenvaltioiden toimeenpanemien 
vyöhykekohtaisten ohjelmien avulla. Nämä ohjelmat edistävät 
- laajapohjaisia ja ympäristöystävällisiä tuotantomenetelmiä 
- viljelymaan muuttamista nurmeksi 
- karjatiheyden alentamista 
- hylätyn maatalousmaan ylläpitoa 
- viljelyn lopettamista 20 vuodeksi ekologisista syistä 
- oikeutta kulkea maatalousmailla 
- geneettisen monimuotoisuuden säilyttämistä 
- kokeiluhankkeita ja viljelijöiden koulutusta. 
Maatalousrahasto osallistuu maatalouden ympäristötoimenpiteiden rahoitukseen 75 prosentin 
osuudella alikehittyneillä alueilla ja 50 prosentin osuudella muilla alueilla. Vuosille 
1993 - 1997 on budjetoitu 3 670 miljoonaa ecua. Komissio arvioi parhaillaan 214 
vyöhykekohtaista ohjelmaa, joista tähän mennessä on hyväksytty 59. 
Metsäpolitiikka 1 
Monet EY:n asetukset edistävät metsitystä jäsenvaltioissa ja painottavat metsien asemaa 
ympäristön parantamisessa. EY:n asetus 1610/89 metsien kehittämisestä maaseudulla antaa 
mahdollisuuden myöntää yhteisön rahoitusta muun muassa seuraaville toimenpiteille: 
- metsittäminen ja metsänparannus 
- taimitarhojen perustaminen 
- kulojen vahingoittamien metsien elvyttäminen 
- metsätalouden tiedotuskampanjat. 
Toimenpiteet rajoittuvat alikehittyneille alueille ja ne on toteutettava komission hyväksymien 
jäsenvaltioiden alueellisten kehittämisohjelmien puitteissa. Yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistukseen liittyvä toimenpide on metsittämisen edistäminen (ETY 2080/92). Toimenpide 
parantaa ympäristötasetta luomalla metsiä maatalousmaille ja lisäämällä hiilidioksidin 
sitoutumista. 
Taloudellista apua annetaan sopimusten perusteella 
- maatalousmaan metsittämiseen 
- maatalouden tulonmenetysten korvaamiseen (20 vuotta) 
- metsitetyn maan hoitoon (5 vuotta) 
- metsänparannusinvestointeihin (palosuojaus). 
31 
Maatalousrahasto osallistuu maatalouden ympäristötoimenpiteiden rahoitukseen 75 prosentin 
osuudella alikehittyneillä alueilla ja 50 prosentin osuudella muilla alueilla. Vuosille 
1993 - 1997 on budjetoitu 1 260 miljoonaa ecua. 
Epäsuorasti myös toimenpiteet, joiden tarkoituksena on suojella metsiä ilmakehän saasteilta, 
lisäävät puiden primaarista netto tuottavuutta ja siten kykyä sitoa hiilidioksidia (ETY 3528/86 
ja 2157/92). Toimenpiteisiin kuuluu säännöllisiä metsien tilan selvityksiä ja koehankkeita, 
joiden avulla pyritään lisäämään tietoa ilmansaasteiden vaikutuksista metsiin. Lisäksi asetus 
ETY 2158/92 pyrkii suojelemaan metsiä kuloilta. Toimenpidekokonaisuuteen kuuluu 
- suunnitelmien laatiminen jäsenvaltioissa metsien suojelemiseksi metsäpaloilta 
- yhteisön metsäpaloja koskeva tietojärjestelmä 
- yhteisön tuki metsäpaloja ehkäisevälle toiminnalle. 
Liikennepolitiikka 
Liikenne on tärkeä kasvihuonekaasupäästöjen lähde yhteisössä. Sähköntuotannon jälkeen se 
on suurin hiilidioksidipäästöjen lähde ennen kotitalouksia, palvelualaa ja teollisuutta. 
Liikenteen osuus hiilidioksidin kokonaispäästöistä yhteisössä on noin neljännes. Vallitsevan 
kehityksen skenaarion mukaan liikenteen hiilidioksidipäästöt kasvavat huomattavasti vuosina 
1990 - 2000. Tämän vuoksi liikenne on avainasemassa kaikissa ilmastonmuutoksen 
torjumiseen tähtäävissä strategioissa. 
EY:n liikenne kasvaa voimakkaasti. Maantieliikenteen kilometrisuoritteiden odotetaaan 
kasvavan vuoden 1990 tasosta vuoteen 2000 mennessä henkilöautojen osalta 17 prosenttia, 
kevyiden ajoneuvojen osalta 26 prosenttia ja kaksipyöräisten osalta 13 prosenttia. 
Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön arvion mukaan lentoliikenne Euroopassa (vasta 
itsenäistyneet valtiot pois luettuina) kasvaa 5,2 prosenttia vuodessa vuoteen 2003 saakka. 
Yhteisöllä on käytettävissään kahdentyyppisiä ohjauskeinoja, joilla voidaan vaikuttaa liikenteen 
kasvihuonekaasupäästöihin : 
- Sääntelykeinoja, joilla voidaan esimerkiksi asettaa päästönormeja tai muita teknisiä 
normeja autoille, lentokoneille ja muille ajoneuvoille. 
Komission direktiivi 93/226/E Y määrittelee henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen mittaustavan, 
mutta normeja ei ole asetettu. Komissio aikoo antaa aiheesta tiedonannon syksyllä 1995. 
Yhteisö on edistynyt merkittävästi muiden liikenteen kasvihuonekaasupäästöjen 
vähentämisessä. Aikaisemman lainsäädännön pohjalta on vuosina 1990 - 1994 tiukennettu 
yhteisön normeja maantiekulkuneuvojen typen oksidien, hiilimonoksidin ja haihtuvien 
orgaanisten yhdisteiden päästöjen osalta. Normit ovat jäsenvaltioita juridisesti sitovia. Alla 
mainitut päivämäärät osoittavat milloin normeja on viimeistään alettava soveltaa kaikkiin 
uusiin ajoneuvoihin yhteisössä. 
* Raskaat ajoneuvot: 1 päivänä lokakuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 
91/542 ETY alentaa hiilimonoksidin, hiilivetyjen ja typen oksidien päästörajoja 
kahdessa vaiheessa 1 päivänä lokakuuta 1993 ja 1 päivänä lokakuuta 1996 alkaen. 
* Kevyet ajoneuvot: 28 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 
93/59 ETY alentaa hiilimonoksidin, hiilivetyjen ja typen oksidien päästörajoja vuodest° 
1994 lähtien. 
32 
* Henkilöautot: 23 päivänä maaliskuuta 1994 annettu Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivi 94/12 EY alentaa hiilimonoksidin, hiilivetyjen ja typen oksidien 
päästörajoja vuodesta 1997 lähtien. 
* Direktiivi 92/6 ETY edellyttää, että kuorma-autoihin (85 km/h) ja linja-autoihin 
(100 km/h) asennetaan nopeudenrajoittimet osittain taannehtivasti. Tämän direktiivin 
arvioidaan alentavan näiden ajoneuvojen energiankulutusta ja siten hiilidioksidipäästöjä 
ainakin 5 prosenttia. 
* Katsastuksia koskevan yhteisön lainsäädännön puitteissa direktiivi 92/55/ETY 
asettaa vähimmäisvaatimukset ja kriteerit kaikkien ajoneuvojen päästö tarkastuksille. 
Koska tiedetään, että suuri osa päästöistä aiheutuu ajoneuvojen huonosta hoidosta, on 
tällä direktiivillä todennäköisesti huomattava vaikutus. 
- Verotukselliset toimenpiteet, joilla voidaan vaikuttaa liikenteen kysyntään, 
liikennemuotojen valintaan ja polttoaineiden ympäristöominaisuuksiin. 
Autojen päästöistä saadut kokemukset ovat osoittaneet verotuksellisten ohjauskeinojen 
mahdollisuudet ympäristötavoitteiden edistämisessä. Monet jäsenvaltiot ovat käyttäneet 
verokeinoja edistääkseen yhteisön uudet määräykset täyttävien autojen käyttöönottoa jo ennen 
kuin määräykset tulevat pakollisiksi. Neuvoston direktiivi 92/458/ETY pienten autojen 
päästöistä asettaa puitteet tällaisille verotuksellisille keinoille. Valmisteverojen määrääminen 
liikenteen polttoaineille nostaa kuljetusten hintaa ja voi siten vähentää polttoaineiden käyttöä 
ja rajoittaa osaltaan kasvihuonekaasupäästöjä. Neuvoston direktiivi 92/82 ETY asettaa 
4 
seuraavat valmisteverojen vähimmäismäärät bensiini- ja dieselpolttoaineille ! 
- lyijyllinen bensiini, 337 ecua/1000 litraa 
- lyijytön bensiini, 287 ecua/1000 litraa 
- polttoaineena käytetttävä kaasuöljy, 245 ecua/1000 litraa 
- polttoaineena käytettävä nestekaasu ja metaani, 100 ecua/1000 kiloa 
- polttoaineena käytettävä kerosiini, 245 ecua/1000 litraa. 
Toistaiseksi tätä ohjauskeinoa ei ole käytetty nimenomaan hiilidioksidin ja muiden 
myrkyllisten aineiden päästöjen alentamiseen, sillä yhteisön tasoiset vähimmäisvalmisteverot 
liittyvät ensi sijassa jäsenvaltioiden kansalliseen veropolitiikkaan ja sisämarkkinoiden 
asettamiin vaatimuksiin. Vuosia 1993 - 1994 koskevassa raportissaan mineraaliöljyjen 
vähimmäisvalmisteveron tarkistuksesta komissio kuitenkin mainitsi ympäristöpolitiikan ja 
hiilidioksidipäästöt teemoiksi, jotka tulisi ottaa huomioon veropolitiikkaa kehitettäessä. 
Komissio tutkii parhaillaan liikenteen ulkoisia kustannuksia ja pohtii, kuinka ne voitaisiin ottaa 
huomioon. Komission aikeena on julkaista aiheesta vihreä kirja lähitulevaisuudessa. 
Tarkoituksenaan edistää uusiutuvan energian käyttöä liikenteessä komissio on tehnyt 
ehdotuksen direktiiviksi maatalousperäisten moottoripolttoaineiden (biopolttoaineiden) 
valmisteveroista. Ehdotettu direktiivi mahdollistaa biopolttoaineiden alemman verotuksen 
verrattuna tavanomaisiin polttoaineisiin (bensiiniin ja dieselöljyyn). 
Poikkeukselliset (alemmat) verot ovat 
voimassa Luxemburgissa. 
33 
Jos ehdotus hiili/energiaverosta (katso jakso 4.4) hyväksytään, on sillä vaikutusta liikenteen 
kasvihuonekaasupäästöihin. 
Vallitsevan kehityksen skenaarion mukaan hiilidioksidin kokonaispäästöt lisääntyvät 24,5 
prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2000 mennessä (Pääosasto XVII, (Energia): 
"Ehdotetun hiili/energiaveron vaikutukset", 23.10.1992). 
Muiden kasvihuonekaasupäästöjen osalta ennusteet ovat seuraavat: 
päästöt vuonna 2000 
verrattuna vuoteen 1990 
CH4 - 41,3 % 
N20 + 237,6 % 
CO - 53,3 % 
NOx - 37,1 % 
NMVOC - 52,9 % 
Jätepolitiikka 
Neuvosto ja Euroopan parlamentti esittivät yhteisen kantansa pakkausjätteistä direktiivissä 
(94/62/ETY), jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa pakkausten ja pakkausjätteen hallintaa 
koskevia kansallisia toimenpiteitä ja varmistaa ympäristönsuojelun korkea taso. 
Toimenpiteiden tavoitteena on ennen muuta estää pakkausjätteen syntymistä ja lisäksi edistää 
pakkausten uudelleenkäyttöä kierrättämällä ja muutoin keräämällä pakkausjätettä sen 
loppusijoitustarpeen vähentämiseksi. Tämä johtaa hiilidioksidin ja metaanin päästöjen 
vähenemiseen. Toimenpide muun muassa velvoittaa jäsenvaltiot viiden vuoden kuluessa 
5 direktiivin täytäntöönpanosta saavuttamaan pakkausjätteen talteenotossa 50 prosentin tason . 
Kierrätysasteen on oltava 25 ja 45 prosentin välillä. Neuvosto asettaa uudet tavoitteet toiselle 
viisivuotiskaudelle. Lisäksi direktiivissä on säännöksiä merkintä- ja tunnistusjärjestelmistä, 
standardisoinnista, suurimmista sallituista raskasmetallipitoisuuksista, tietojärjestelmistä 
jäsenvaltioiden pakkausjätteen hallintajärjestelmien yhdenmukaistamista varten, pakkausten 
käyttäjille kohdistetusta tiedotuksesta sekä jäsenvaltioiden raportointivelvoitteista. 
Neuvosto sopi 8 ja 9 päivänä kesäkuuta 1994 pidetyssä kokouksessaan yhteisen kantansa 
neuvoston direktiiviksi jätteiden kaatopaikkasijoituksesta. Muutetussa direktiivissä on velvoite 
lupamenettelystä ja vaatimukset seuranta- ja valvontamenettelyille. Luvan on sisällöltään 
täytettävä "kaikentyyppisiä kaatopaikkoja koskevat yleiset vaatimukset", joihin kuuluu 
tarvittaviin toimenpiteisiin ryhtyminen kaatopaikkakaasujen kerääntymisen ja kulkeutumisen 
valvomiseksi. Kaatopaikkakaasut on otettava talteen, käsiteltävä ja käytettävä ellei 
toimivaltainen viranomainen ympäristöarvioinnin jälkeen muuta määrää. Tämä johtaa 
kaatopaikkojen tehokkaampaan hoitoon ja sitä kautta metaanipäästöjen vähenemiseen. 
5 Poikkeuksia on myönnetty Kreikalle, 
Irlannille ja Portugalille. 
34 
4.7. Komission valm isteluasiakirja EU : n ilmaston muu tosstrategiasta: vaihtoehtoja 
Selvitysten mukaan energian hintoja ja taloudellista kasvua koskevin nykyisin odotuksin 
yhteisö jää 5-8 prosenttia jälkeen hiilidioksidipäästöjen vakiinnuttamissitoumuksestaan. 
Tämän vuoksi katsottiin tarvittavan yhteisön ja jäsenvaltioiden nykyisten toimenpiteiden 
tehokkaampaa täytäntöönpanoa. Neuvoston pyynnöstä komissio laati 1 päivänä maaliskuuta 
1995 alustavan selvityksen niistä hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseen liittyvistä vaihtoehdoista, 
joita neuvoston olisi syytä punnita aikaväliä 2005 - 2010 silmällä pitäen (CEC 
95/288/lopullinen). 
Jo alustava selvitys osoittaa, että merkittäviä teknisiä mahdollisuuksia hiilidioksidipäästöjen 
rajoittamiseksi ja vähentämiseksi vuoden 2000 jälkeen on olemassa. Näiden mahdollisuuksien 
hyödyntämiseksi on ryhdyttävä huomattaviin toimenpiteisiin: energiatehokkuutta on 
parannettava ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä lisättävä, energian sisämarkkinat on 
saatava valmiiksi, uusia liikennemuotoja on otettava käyttöön, energiaveroja on korotettava, 
T & K -politiikkaan on panostettava ja yhteistyötä kolmansien maiden kanssa on tehostettava. 
Komissio korosti lisäksi, että monet näistä toimenpiteistä voidaan panna täytäntöön niin, että 
niistä on hyötyä myös muilla aloilla, esimerkiksi energia-, T & K-ja liikennepolitiikassa sekä 
kasvu-, kilpailukyky-ja työllisyyspolitiikassa, kuten komission valkoisessa kirjassa joulukuulta 
1993 todetaan. 
Komissio valmistelee parhaillaan yksityiskohtaisempaa selvitystä, joka pohjautuu 
valmisteluasiakirjan käsittelyyn neuvostossa ja YK:n ilmastosopimuksen osapuolten 
ensimmäisen konferenssin päätökseen. 
4.8. Yhteenveto 
Seuraavissa taulukoissa on yhteenveto tässä luvussa kuvailluista ohjelmista ja toimenpiteistä. 
Taulukoissa erotellaan ohjelmat ja toimenpiteet, jotka ovat neuvoston hyväksymiä (lueteltu 
taulukossa 4.1), komission ehdottamia (lueteltu taulukossa 4.2) tai komission valmisteltavina 
(lueteltu taulukossa 4.3). 
35 
Taulukko 4.1. Neuvoston hyväksymät ohjelmat ja toimenpiteet 
Nimi Täytäntöönpano- Budjetti 
aika Kuvaus 
THERMIE I 1990 - 1994 700 mecu 
SAVE-ohjelma 1991-1995 35 mecu Puhtaan energiateknologian rahoitus 
Energiatehokkuutta edistävien hankkeiden 
rahoitus 
SAVE-lainsäädäntö 1992-.. 
1992 - .. 
Energianhallinta 
alueellisella tasolla 
ja kaupungeissa 
ALTENER-
ohjelma 
Vapaaehtoinen 
sopimus 
Seuranta­
järjestelmä 1994 - ... 
1990 - 1995 
1993 - 1997 
1993 - 2000 Energiatehokkuusnormit uusille 
kuumavesivaraajille 
Energiamerkintä tärkeimmille 
kotitalouskoneille, puitedirektiivi 
Energiamerkintä jääkaapeille ja pakastimille 
20 mecu Energiasuunnitelmien tukeminen alueellisella 
tasolla ja kaupungeissa 
40 mecu Taloudellinen tuki uusiutuvien 
energiamuotojen käytölle 
CEN/CENELEC valmistelee standardit 
aurinkolämpöjärjestelmille, fotojännitelaitteille 
ja tuuliturbiineille 
Menettelyt C02-päästöjen 
vakiinnuttamistavoitteen saavuttamisen 
seuraamiseksi 
Matalouspolitiikan 1992 
uudistus, hintojen 
aleneminen 
Maatalouspolitii­
kan uudistus, 
pellonvaraus­
järjestelmä 
Maatalouspolitii­
kan uudistus, 
naudanlihan 
tuotanto 1992 
1992 -Maataloustuotteiden hintojen aleneminen 
vähentää lannoitteiden käyttöä ja siten N20-
päästöjä 
Pakollinen pellonvarausjärjestelmä edistää 
biopolttoaineiden käyttöä 
Lisähinnan liittäminen suurimpaan sallittuun 
karjamäärään vähentää märehtijöiden CH4-
päästöjä 
36 
Taulukko 4.1. Neuvoston hyväksymät ohjelmat ja toimenpiteet (jatkuu). 
Nimi Täytäntöönpano- Budjetti 
aika Kuvaus 
Maatalouden 
ympäristötoimen­
piteet 
Metsittäminen 
Metsien 
suojeleminen 
saasteilta 
Metsien 
suojeleminen 
metsäpaloilta 
Raskaiden 
ajoneuvojen 
päästörajat 
Kevyiden 
ajoneuvojen 
päästörajat 
Henkilöautojen 
päästörajat 
Liikennepoltto-
aineita koskevat 
verotukselliset 
ohjauskeinot 
Kaatopaikka­
direktiivi 1993 - 1997 
1993 - 1997 
1992 - 1996. 
1992-1996 
1993 
1993 - ... 
1997 -... 
1992 
1994 3670 mecu Taloudellinen tuki vyöhykekohtaisille 
ohjelmille, mukaan lukien 
ympäristötoimenpiteet 
1260 mecu Taloudellinen tuki metsittämiselle 
29,4 mecu Toimenpiteet metsien primaarisen 
nettotuottavuuden ja siten C02:n sitomiskyvyn 
parantamiseksi 
70 mecu Toimenpiteet C02:n sitomiskyvyn 
parantamiseksi 
Rajat CO:n, hiilivetyjen ja NOx:n päästöille 
Rajat CO.n, hiilivetyjen ja NOx:n päästöille 
Rajat CO:n, hiilivetyjen ja NOx:n päästöille 
Vähimmäisvalmisteverot bensiinille ja 
dieselöljylle 
Jätteiden kaatopaikkasijoitusta koskevat 
ympäristöstandardit vähentävät CH4-päästöjä 
37 
Taulukko 4.2. Komission ehdottamat ohjelmat ja toimenpiteet. 
Nimi Täytäntöönpano­
aika Kuvaus 
THERMIE II 
Energia/hiilivero 
Pakkausjätedirektiivi 1994- 1998 Saasteettoman energiateknologian rahoitus 
Fossiilisille polttoaineille asetettava vero, joka perustuu 
puoleksi energiasisältöön ja puoleksi hiilipitoisuuteen 
Pakkausjätettä koskevien kansallisten toimenpiteiden 
yhdenmukaistaminen vaatimuksena 50 prosentin 
talteenottoaste ja 25 - 45 prosentin kierrätysaste 
Taulukko 4.3. Komission valmisteltavana olevat ohjelmat ja toimenpiteet. 
Nimi Kuvaus 
SAVE-lainsäädäntö 
ALTENER-lainsäädäntö 
Eurooppalaiset verkostot 
Vapaaehtoiset sopimukset Energiatehokkuusnormien soveltaminen jääkaappeihin, 
sähkömoottoreihin, toimistolaitteisiin ja kaupalliseen valaistukseen 
Direktiivi yhtenäisestä resurssisuunnittelusta 
Direktiivit pesukoneiden, astianpesukoneiden ja hehkulamppujen 
merkinnöistä 
Tuuligeneraattoreiden turvallisuusnormien yhdenmukaistaminen ja 
biodieselin tekniset määrittelyt 
Infrastruktuurin luominen kaasun ja sähkön siirtoa varten 
Tietokoneiden ja toimistolaitteiden vapaaehtoinen 
energiatehokkuusmerkintä 
COj-päästörajat henkilöautoille Henkilöautojen uudet päästömääräykset sisältävät C02-päästöt 
Liikenteen verotukselliset 
ohjauskeinot Polttoaineiden vähimmäisvalmisteverojen korotukset, bensiini- ja 
dieselpolttoaineiden vähimmäisvalmisteverojen yhdenvertaistaminen, 
mineraaliöljyjen valmisteverojen asteittaisen korottamisen tavoiterajat 
38 
5. JÄSENVALTIOIDEN KANSALLISET RAPORTIT 
5.1. Johdanto 
Jäsenvaltioiden kansalliset ohjelmat ovat yksi kulmakivi Euroopan yhteisön 
kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamisstrategiassa. Tässä luvussa esitetään lyhyt yhteenveto 
jäsenvaltioiden kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamista koskevista kansallisista raporteista. 
Kaikki jäsenvaltiot Belgiaa lukuunottamatta ovat jättäneet tiedonantonsa ilmastonmuutosta 
koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (FCCC) mukaisesti. Tämä luku on 
yhteenveto näiden kansallisten tiedonantojen tiedoista. Koska Belgia ei vielä ole vahvistanut 
YK:n ilmastosopimusta, kuvataan tässä lyhyesti EY:n hiilidioksidin ja muiden 
kasvihuonekaasujen päästöjen seurantajärjestelmään kuuluvaa Belgian kansallista ohjelmaa. 
Kunkin jäsenvaltion kansallisen raportin yhteenvedossa annetaan yleiskuvaus raportin 
kasvihuonekaasupäästöjä koskevista arvioista. Arviot hiilidioksidipäästöistä vastaavat 
hiilidioksidin kokonaispäästöjä. Hiilidioksidin poistumaa nielujen kautta ei ole vähennetty 
näistä kokonaisluvuista. Tässä luvussa esitetyt arviot kasvihuonekaasupäästöistä eivät 
välttämättä vastaa 3 luvun "EY:n päästöt" liitteessä esitettyjä lukuja, jotka on vertailun 
helpottamiseksi yhdenmukaistettu 
IPC C :n kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevan ohjeluonnoksen mukaan. 
Vuoden 1990 kasvihuonekaasupäästöjen arvioiden lisäksi esitetään ennusteet vuodelle 2000. 
Lisäksi kuvaillaan lyhyesti kunkin jäsenvaltion kansallisessa raportissa selostettuja ohjelmia 
ja toimenpiteitä. 
5.2. Jäsen valtioiden kansalliset raportit kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamisesta 
Alankomaat 
Alankomaat jätti kansallisen tiedonantonsa YK:n ilmastosopimuksen sihteeristölle 21 päivänä 
syyskuuta 1994 . Alankomaiden kansallisena tavoitteena on vakiinnuttaa hiilidioksidipäästöt 
vuosiin 1994 - 1995 mennessä ja vähentää niitä 3 - 5 prosenttia vuoteen 2000 mennessä 
vuosien 1989 - 1990 määriin verrattuna. Metaanipäästöjä aiotaan vähentää 10 prosenttia 
vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 määrään verrattuna, ja typpioksiduulipäästöt pyritään 
vakiinnuttamaan vuoden 1990 tasolle. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.1 on esitetty Alankomaiden hiilidioksidi-, metaani- ja typpioksiduulipäästöt 
vuosina 1990 ja 2000 IPCC:n kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevan 
ohjeluonnoksen mukaisesti. Kansallinen hiilidioksiditavoite perustuu erilaiseen 
selvitysmenetelmään. Näin ollen vuotta 2000 koskevaa hiilidioksidipäästöennustetta, joka on 
laskettu IPCC:n menetelmällä, ei voida verrata kansalliseen hiilidioksiditavoitteeseen. 
Kansallisen ennusteen (perustuu IPCC:n menetelmään) mukaan Alankomaat saavuttanee 
6 
Alankomaiden kansallinen tiedonanto ilmastonmuutospolitiikasta. Laadittu 
ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen sopimuspuolten konferenssille. Alankomaat, 
elokuu 1994. 
39 
kansallisen hiilidioksidi- ja metaanitavoitteensa. Hiilidioksidipäästöjen odotetaan vähenevän 
vuoden 1990 määrästä noin 4 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. Arvio perustuu 
lämpötilakorjattuihin vuoden 1990 hiilidioksidipäästölukuihin. Vuoden 1990 todellisiin 
hiilidioksidipäästöihin verrattuna päästöjen arvioidaan vakiintuvan vuoteen 2000 mennessä. 
Metaanipäästöjen odotetaan vähenevän 25 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. 
Typpioksiduulipäästöjen vakiinnuttamistavoitetta ei todennäköisesti saavuteta, vaan päästöjen 
arvioidaan lisääntyvän 5 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. 
Taulukko 5.1. Alankomaiden C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 
2000 (Gg). 
1990 2000 
__ 174 0001 167 600 
CH4 1 067 786 
N20 59,6 62,2 
1 C02-päästöt korjattuna lämpötilavaikutuksilla. Todelliset päästöt vuonna 1990 olivat 
167 600 Gg. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Alankomaiden ohjelma ilmastonmuutoksen torjumiseksi on muotoiltu lukuisissa muistioissa 
ja suunnitelmissa (joita ovat esimerkiksi kansallinen ympäristöpoliittinen suunnitelma 2 ja 
toinen energiansäästöä koskeva muistio), ja parlamentti on sen hyväksynyt. Ohjelma sisältää 
useita erilaisia toimenpiteitä, jotka koskevat eri aloja, ennen muuta energiahuoltoa, liikennettä 
ja jätehuoltoa. 
C02 
Hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen tähtäävä ohjelmakokonaisuus keskittyy suurelta osin 
energiansäästöön. Kokonaisuuteen kuuluu vapaaehtoisia sopimuksia (joita on tehty erityisesti 
teollisuuden, energian tuotanto- ja muuntoalan sekä jakelualan kanssa), normeja (varsinkin 
asuinkiinteistöjen energiankäyttöä ja rakennuksia koskevia), investointeja liikenteen 
perusrakenteisiin, taloudellista tukea uusiutuvien energiamuotojen käy töllejä energiansäästölle, 
sekä jätteen kaatopaikkasijoittamisen vähentämistä ja sen sisältämän energian talteenottoa. 
Keinoja valittaessa asetetaan etusijalle "itsesäätelyn" tukeminen, eli vapaaehtoiset sopimukset. 
Tämä tapahtuu yleensä solmimalla pitkäaikaisia sopimuksia hallituksen ja 
välittäjäorganisaatioiden, kuten eri alojen keskusjärjestöjen välillä. Pääsyynä vapaaehtoisuuden 
korostamiseen on se, että siten kaikki osapuolet voivat hyväksyä toimenpiteet. 
CH4 
Metaanipäästöihin kohdistuviin suoriin toimenpiteisiin kuuluu jätehuoltoa koskevia määräyksiä 
ja kaasun jakeluverkkojen parantamista. Maatalouden ympäristöohjelmat ja Euroopan yhteisön 
yhteinen maatalouspolitiikka johtavat karjan määrän ja siten lannan tuotannon vähenemiseen. 
N20 
Erityisohjelmia typpioksiduulipäästöjen vähentämiseksi tutkitaan. Kaikki 
typpioksiduulipäästöjen vähennykset ovat muiden kuin ilmastonmuutokseen liittyvien 
ohjelmien, kuten happamoitumisen torjunnan, tulosta. 
40 
Belgia 
Belgia ei ole vielä vahvistanut YK.n ilmastosopimusta. Belgian ministerineuvosto sitoutui (6 
päivänä kesäkuuta 1991) vähentämään hiilidioksidipäästöjä 5 prosenttia vuoden 1990 määrästä 
vuoteen 2000 mennessä. Belgia toimitti EY:n seurantajärjestelmän mukaisen kansallisen 
7 ohjelmansa kesäkuussa 1994. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Belgian hiilidioksidipäästöt vuonna 1990 olivat 114 410 Gg. Määrä perustuu CORINAIRin 
menetelmään, joka mukautettiin IPCC:n kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä 
koskevan ohjeluonnoksen mukaiseksi. Jos koko (ehdotettu) ohjelma- ja toimenpidepaketti 
toteutetaan, Belgian hiilidioksidipäästöjen odotetaan vähenevän 8 - 9 prosenttia vuoden 1990 
määrästä vuoteen 2000 mennessä. Arvio perustuu oletuksille, että eurooppalainen 
hiili/energiavero otetaan käyttöön, ja että lämpötila vuonna 2000 on sama kuin vuonna 1990. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Belgian kansallinen ohjelma sisältää lukuisia toimenpiteitä ja ohjelmia, joilla pyritään 
torjumaan ilmastonmuutosta. Siihen kuuluu sekä hallituksen jo hyväksymiä että vasta 
ehdotettuja toimenpiteitä. Energian osalta toimenpiteisiin kuuluu viranomaisten, liike-elämän 
ja energiayhtiöiden yhteistyön aikaansaaminen, sähköntuotannon tehostaminen, uudistuvien 
energiamuotojen käytön kannustaminen, maakaasun käytön lisääminen ja investoiminen 
energian ja sähkön kysynnän vähentämiseen. Rauta- ja terästeollisuudessa tehdään 
rakenteellisia muutoksia energiankäytön vähentämiseksi. Verotusjärjestelmää muutetaan 
energiansäästöä kannustavaksi. Belgian hallitus otti 1 päivänä elokuuta 1993 käyttöön 
energiaveron, joka perustuu eurooppalaisiin energia/hiilidioksidiveroa koskeviin ehdotuksiin. 
Muita toimenpiteitä ovat maanteiden ja moottoriteiden nopeusrajoitukset, yritysten henkilöstön 
matkustussuunnitelmat, julkisen liikenteen edistäminen, tiedotus- ja valistustoiminta sekä 
tutkimuksen edistäminen. Belgia osallistuu myös THERMIE-, SAVE-, PACE-ja ALTENER-
ohjelmiin. 
Espanja 
p 
Espanja jätti YK.n ilmastosopimukseen liittyvän kansallisen tiedonantonsa syyskuussa 1994 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.2 on esitetty Espanjan hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990 ja 2000. Ennuste vuoden 2000 hiilidioksidipäästöistä koskee vain energian tuotannosta 
ja kulutuksesta johtuvia päästöjä. 
Belgian kansallinen hiilidioksidipäästöjen vähentämisohjelma. Noudattaa neuvoston 
päätöstä hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasujen päästöjen seurantajärjestelmästä 
EY:ssä. Kesäkuu 1994. 
Espanjan raportti ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen 
mukaisesti. Alustava versio. Kansallinen ilmastokomitea. Espanja. 
41 
Polttoaineiden poltosta aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen arvioidaan lisääntyvän 24 prosenttia 
vuoden 1990 määrästä vuoteen 2000 mennessä. Espanjan kansallisessa tiedonannossa ei esitetä 
arvioita metaani-ja typpioksiduulipäästöistä. 
Taulukko 5.2. Espanjan C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
(Gg). 
1990 2000 
CCL 260 6551 276 5042 '2 
CH4 2 129,8 
N20 86,5 
1 Kokonaishiilidioksidipäästöt. Espanjan kansallisessa tiedonannossa esitettiin arvio 
kokonaisnettopäästöistä, jotka olisivat 256 476 Gg, mukaan lukien maankäytön 
muutoksista ja metsätaloudesta johtuvat C02:n poistumat. 
2 Energiaan liittyvät C02-päästöt. Energiaan liittyvät C02-päästöt vuonna 1990 olivat 
222 908 Gg. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Espanjan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävän kansallisen ohjelman keskeisin 
osa on vuoden 1991 kansallinen energiasuunnitelma. Myös teollisuutta, liikennettä sekä maa-
ja metsätaloutta koskevia toimenpiteitä on vireillä. 
Energia 
Vuoden 1991 kansallisen energiasuunnitelman tärkein osa kasvihuoneilmiön torjumisen 
kannalta on energiansäästöä ja energiatehokkuuden parantamista koskeva ohjelma. Se koostuu 
neljästä toimenpidekokonaisuudesta, jotka ovat 
- energiansäästöohjelma, jonka tavoitteena on vähentää energian loppukulutusta 
taloudellista toimintaa haittaamatta; 
- energian korvausohjelma, jonka tarkoituksena on lisätä maakaasun käyttöä öljyä ja 
hiiltä korvaavana polttoaineena teollisuudessa ja kaupassa sekä asuntojen lämmityksessä; 
- yhteistuotanto-ohjelma, jonka tarkoituksena on edistää lämmön ja sähkön 
yhteistuotantoa erityisesti energiavaltaisessa teollisuudessa (kuten jalostamoissa ja kemian 
teollisuudessa) sekä hotelli- ja majoitusalalla; 
- uusiutuvien energiamuotojen käyttöä koskeva ohjelma, jonka tavoitteena on lisätä 
uusiutuvien energialähteiden käyttöä sähköntuotannossa ja loppukulutuksessa. 
Vuoden 1991 kansalliseen energiasuunnitelmaan sisältyy myös energian tuotantoa ja jakelua 
koskevia toimenpiteitä. Tärkeimpiä näistä toimenpiteistä ovat polttoaineen korvaaminen 
maakaasulla ja puhtaan hiilenpolttotekniikan edistäminen. 
Teollisuus 
Teollinen ja tekninen ympäristöohjelma kannustaa teollisuutta noudattamaan yhä kiristyviä 
ympäristönormeja. 
Liikenne 
Valtio tukee julkista liikennettä. Suurkaupunkien liikennesuunnitelma 1990 - 1993 tähtää 
julkisen liikenteen uudenaikaistamiseen. Rautateitse tapahtuvia rahtikuljetuksia suositaan. 
42 
Maatalous 
Kasvihuonekaasupäästöjen kannalta olennaisia maatalouden toimenpiteitä ovat energiansäästö, 
biomassan käyttö energialähteenä, sekä tiedottaminen hyvistä maanviljelystavoista 
karjanlannan säilytyksessä ja lannoitteiden käytössä. 
Metsätalous 
Espanjan hallituksen ja autonomisten alueiden välillä solmittiin vuosina 1990 - 1993 
yhteistyösopimuksia, jotka ovat jo johtaneet 63 700 metsähehtaarin uudistamiseen. Lisäksi 
pyritään ehkäisemään metsäpaloja ja suojelemaan ekosysteemeitä tuholaisilta ja ilmansaasteilta. 
Irlanti 
.... ... 9 
Irlanti jätti YK:n ilmastosopimuksen mukaisen kansallisen tiedonantonsa lokakuussa 1994 . 
EU:n jäsenenä Irlanti osallistuu koko unionia koskevan päästöjen vakiinnuttamistavoitteen 
(vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä) toteuttamiseen. Irlannin kansallisena tavoitteena 
on rajoittaa hiilidioksidipäästöjä siten, että ne eivät ylitä 36 988 Gg:aa vuonna 2000. Tämä 
merkitsisi vuoteen 1990 verrattuna 20 prosentin kasvua; jos hiilinielujen lisääntyminen 
huomioidaan, kasvu olisi 11 prosenttia. Irlannin tiedonannon mukaan kansallinen tavoite 
perustuu EU :n politiikkaan, joka sallii joillekin jäsenvaltioille, kuten Irlannille, välttämättömän 
talouskasvun mahdollistavat tavoitteet ja toimenpiteet. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.3 on esitetty Irlannin hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990 ja 2000. Hiilidioksidipäästöjen odotetaan lisääntyvän 20 prosenttia vuoden 1990 määrästä 
vuoteen 2000 mennessä. Metaanipäästöjen arvioidaan lisääntyvän hiukan, ja 
typpioksiduulipäästöjen 3 prosenttia. 
(Gg), Taulukko 5.3. Irlannin C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
1990 2000 
C02 30 719 36 988 
CH4 795,9 798,6 
N20 42,3 43,7 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Irlannin kansallinen ohjelma sisältää energiaan, liikenteeseen, jätehuoltoon ja metsätalouteen 
liittyviä toimenpiteitä. 
Energia 
Irlannissa on meneillään useita energiaan liittyviä ohjelmia, joihin kuuluu 
- kotitalouksien, teollisuuden ja kaupan energiankulutuksen tehostaminen esimerkiksi 
huolto- ja käyttönormien avulla 
- uusien rakennusten eristysnormit 
9 
Irlanti. Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukainen 
tiedonanto. Laadittu sopimusosapuolten konferenssille sopimuksen 12 artiklan mukaisesti. 
Ympäristöministeriö, Irlanti. Lokakuu 1994. 
43 
- uuden energia-asioita käsittelevän elimen, Irlannin energiakeskuksen, perustaminen 
tehostetun energiansäästöohjelman toimeenpanijaksi 
- EU:n SAVE- ja ALTENER-ohjelmiin liittyvät aloitteet 
- maakaasun ja uusiutuvien energiamuotojen käytön edistäminen. 
Liikenne 
Kansallisen kehitysohjelman 1994 - 1999 ja liikenteen toimintaohjelman puitteissa tehdään 
merkittäviä sijoituksia julkisen liikenteen parantamiseen ja liikenteenhallintaan. 
Jätteet 
Hiljattain on julkaistu jätteen kierrätysstrategia. Mahdollisuuksia CH4:n talteenottoon 
kaatopaikoilta tutkitaan. 
Metsätalous 
Irlannin vuosittainen istutustavoite (metsitys ja metsien uudistaminen) on 30 000 hehtaaria. 
Italia 
Italia jätti kansallisen tiedonantonsa YK.n ilmastosopimuksen sihteeristölle 16 päivänä 
tammikuuta 1995 . Italia noudattaa EY:n 29 päivänä lokakuuta 1992 tekemää päätöstä 
vakiinnuttaa hiilidioksidipäästöt vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.4 on esitetty Italian hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuonna 1990 
ja ennusteet vuodelle 2000. Hiilidioksidipäästöjen odotetaan lisääntyvän 11 prosenttia, 
metaanipäästöjen vähenevän 15 prosenttia ja typpioksiduulipäästöjen pysyvän suunnilleen 
ennallaan. 
Taulukko 5.4. Italian C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02 392 213 435 710 
CH4 3 901 3 300 
N20 120 119,4 
1 Perustuu vallitsevan kehityksen skenaarioon 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Italian strategiaan kasvihuonekaasupäästöjen pienentämiseksi kuuluu energiaan, liikenteeseen, 
jätehuoltoon, metsätalouteen ja maatalouteen liittyviä ohjelmia ja toimenpiteitä. 
Energia 
Kansallinen ohjelma koostuu toimenpidepaketeista, jotka kohdistuvat sähkölaitoksiin ja 
yksityiseen tuotantoon. Lämpövoimalaitosten maakaasun käyttöä pyritään lisäämään. 
Energiatehokkuutta pyritään parantamaan lisäämällä lämmön ja sähkön yhteistuotantoa 
10 
Italian ensimmäinen Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan 
puitesopimuksen mukainen kansallinen tiedonanto. Ympäristöministeriö, tammikuu 1995. 
44 
teollisuuden yksityisessä sähköntuotannossa. Italia on antanut asetuksia, joiden tavoitteena on 
energian kysynnän vähentäminen asuin-ja liikerakennuksissa. Teollisuuden ympäristönhoidon 
parantamiseksi on perustettu vapaaehtoinen järjestelmä. 
Liikenne 
Parhaillaan ollaan toteuttamassa investointisuunnitelmaa, jonka tarkoituksena on 
rautatieverkoston ja kaupunkien metroverkostojen laajentaminen. Käynnissä on ohjelma, jonka 
tavoitteena on vaihtoehtoisten polttoaineiden käytön lisääminen kaupunkiliikenteessä. 
Vaihtoehtoisille polttoaineille myönnetään verovapauksia. 
Jätehuolto 
Jätteiden lajittelua ja jätteenkäsittelypaikkojen rakentamista tuetaan taloudellisesti. 
Käsittelypaikkojen biokaasun talteenottoa edistetään. 
Maa- ja metsätalous 
Italia otti käyttöön kansallisen metsäohjelman vuonna 1987. Ohjelma edistää metsien 
uudistamista, metsänhoidon kehittämistä sekä puunjalostusteollisuuden tutkimus- ja 
myynninedistämistoimintaa. Italia on ottanut käyttöön useita EU:n asetuksia, jotka vähentävät 
typpilannoitteiden käyttöä. 
Itävalta 
Itävalta toimitti kansallisen tiedonantonsa YK:n ilmastosopimuksen sihteeristölle 21 päivänä 
11 syyskuuta 1994 . Itävallan tavoitteena o 
vuoden 1988 tasosta vuoteen 2005 mennessä. 11 . 
syyskuuta 1994 . Itävallan tavoitteena on vähentää hiilidioksidipäästöjä 20 prosenttia 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.5 on eritelty Itävallan hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990 ja 2000. Jo vuonna 1991 tehdyn arvion (vertailuskenaario) mukaan hiilidioksidipäästöjen 
odotetaan vuoden 1990 määrään verrattuna lisääntyvän 10 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. 
Tässä skenaariossa ei kuitenkaan ole otettu huomioon kaikkia ohjelmia tai toimenpiteitä, jotka 
on toteutettu tai joihin on sitouduttu. Niiden vaikutuksia ei ole tarkoin määritelty, ja niiden 
avulla Itävalta saattaa kyetä vakiinnuttamaan hiilidioksidipäästönsä vuosien 2000 - 2005 
tietämillä. Metaani- ja typpioksiduulipäästöjen odotetaan pysyvän suunnilleen vuoden 1990 
tasolla. 
11 ... 
Itävallan liittohallituksen kansallinen ilmastoraportti Yhdistyneiden kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen 4 artiklan 2 kohdan ja 12 artiklan mukaisesti 
(Liittovaltion virallinen lehti N:o 414/1994). Liittovaltion ympäristö-, nuoriso- ja 
perheasian ministeriö, elokuu 1994 • 
45 
Taulukko 5.5 Itävallan C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
(Gg). 
1990 2000 
__ 59 2001 63 7002 
CH4 602,8 600 
N20 4J 4J;2 
1 Mukaan lukien prosessipäästöt (2 100 Gg) 
2 Ei sisällä prosessipäästöjä 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Itävalta on perustanut tehokkaan ilmansuojelustrategian kehittämiseksi kaksi komiteaa, 
Itävallan hiilidioksiditoimikunnan ja ministeriöidenvälisen koordinointikomitean maailman 
ilmaston suojelutoimenpiteitä varten (IMC Climate). Koordinointikomitean viimeisen 
väliraportin yhteydessä Itävalta otti käyttöön kattavan toimenpideluettelon. Tämän strategian 
painopistealueet ovat seuraavat: 
C02 
Sähkön tuotanto ja jakelu 
- Polttoaineen vaihto lämpövoimalaitoksissa (esimerkiksi kaasuun) 
Rakennusten ja käyttöveden lämmitys 
- Useita toimenpiteitä, kuten rakennussäännösten ja 
-normien tiukentaminen, energiakertoimen käyttöönotto, asuntotuotannon tukien 
tiukentaminen, energian siirtoverkostojen laajentamisen koordinointi, kaukolämmön 
suosiminen 
Uusiutuvat energiamuodot 
- Uusiutuvilla polttoaineilla tuotetun energian mahdollisuuksien täysimittainen 
hyödyntäminen (tuuli, biokaasu, jätevesikaasu, kaatopaikkakaasu, biomassa, aurinko) 
Lämmön ja sähkön yhteistuotanto 
- Lämmön hyväksikäyttöön soveltumattomien lämpövoimalaitosten laajamittainen 
korvaaminen yhteistuotanto laitoksilla 
Liikenne 
- Kattava toimenpideluettelo (perusrakenteen kehittäminen yhdistelmäkuljetuksia varten, 
liikenteen organisointi, T & K, kaluston polttoaineenkulutus, määräykset) 
Taloudelliset ohjauskeinot 
- Kattavan energia- ja hiilidioksidiveron käyttöönotto siten, että kansainvälinen 
kilpailukyky säilyy. 
CH4 
- Kaatopaikkakaasujen energiakäytön edistämiseksi on laadittu määräysluonnos 
Biokaasun taloudellisesti kannattavia käyttömahdollisuuksia tutkitaan. 
46 
N20 
- Biologiseen viljelyyn kannustetaan. Määräyksillä lisätään lannoitteiden täsmäkäyttöä, 
mikä edistää typpioksiduulipäästöjen vähentämistä. 
Kreikka 
.... . 12 
Kreikka julkaisi kansallisen tiedonantonsa helmikuussa 1995 • Kreikan ministerineuvosto 
on hyväksynyt Euroopan yhteisön päästöjen vakiinnuttamistavoitteen, joka perustuu vastuun 
ja taakan oikeudenmukaiseen jakoon. Kreikan hallitus pitää realistisena kansallisena 
tavoitteena rajoittaa hiilidioksidipäästöjen kokonaiskasvu 15 prosenttiin (12 400 Gg:aan) 
vuoden 1990 tasosta vuoteen 2000 mennessä. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.6 on esitetty Kreikan hiilidioksidi-, metaani- ja typpioksiduulipäästöt vuonna 
1990 ja ennusteet vuodelle 2000. Kreikka uskoo, että jos toimintaohjelma voidaan toteuttaa 
menestyksekkäästi, hiilidioksidipäästöjen lisääntyminen voidaan vuoteen 2000 mennessä 
rajoittaa 9 800 Gg:aan, eli päästöt kasvaisivat vain 12 prosenttia vuoden 1990 määrästä. 
Metaanin kokonaispäästöjen arvioidaan vuonna 2000 olevan alhaisemmat kuin 1990, kun taas 
typpioksiduulipäästöjen odotetaan lisääntyvän. Kreikan kansallisessa tiedonannossa ei anneta 
arviota metaanin eikä typpioksiduulin tulevista päästöistä. 
Taulukko 5.6. Kreikan C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
(Gg). 
1990 2000 
C02 82 000 91 800 
CH4 343 ei arviota 
N20 13,7 ei arviota 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Kreikan kansallisen ohjelman painopistealueet ovat energia-alan uudistaminen sekä liikenne-, 
jäte- ja metsäpolitiikka. 
C02 
Energia-alalla toteutettavien toimenpiteiden tavoitteena on energiansäästö ja fossiilisten 
polttoaineiden korvaaminen. Energian tuotantoa koskevia toimenpiteitä ovat maakaasun ja 
uusiutuvien energialähteiden (tuuli, aurinko, biomassa, vesivoima ja geoterminen energia) 
käytön lisääminen, voimalaitosten tehon parantaminen, yhdistetyn sähkön- ja 
lämmöntuotannon edistäminen sekä entistä puhtaamman tekniikan käyttö ruskohiilen poltossa. 
Kulutukseen kohdistuviin toimenpiteisiin kuuluu olemassa olevien rakennusnormien arviointi 
sekä maakaasun, uusiutuvien energiamuotojen ja sähkön ja lämmön yhteistuotannon 
edistäminen olemassaolevissa rakennuksissa, ja valaistukseen liittyvät toimet. Liikennettä 
koskevia toimenpiteitä ovat vanhojen ajoneuvojen uusiminen, julkisen liikenteen kehittäminen 
ja tarkastusten ja normien käyttöönotto. Metsätaloudessa on meneillään metsien 
uudistamisohjelmia. 
12 
Ilmastonmuutos. Kreikan toimintasuunnitelma hiilidioksidin ja muiden 
kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämiseksi. Helmikuu 1995. 
47 
CH4 ja N20 
Kreikka on ottanut käyttöön seuraavat toimenpiteet metaani- ja typpioksiduulipäästöjen 
vähentämiseksi: 
- biokaasun käytön edistäminen valvotuilla jätteidenkäsittelypaikoilla 
- kiinteän jätteen määrän vähentäminen kierrätysohjelmien avulla 
- maakaasun jakelujärjestelmän parantaminen vuotojen estämiseksi 
- vesien suojeluun tähtäävän hyvän maanviljelystavan ohjeiston käyttöönotto esimerkiksi 
lannankäsittelyn parantamiseksi ja lannoitteiden käytön järkeistämiseksi 
- ekologisen maanviljelyksen tukeminen. 
Luxemburg 
Luxemburg jätti kansallisen tiedonantonsa YK :n ilmastosopimuksen sihteeristölle maaliskuussa 
13 1995 • Luxemburg on asettanut kansalliseksi tavoitteekseen vähentää hiilidioksidipäästöjä 
20 prosentilla vuoden 1990 määrästä vuoteen 2005 mennessä. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.7 on esitetty Luxemburgin hiilidioksidi-, metaani- ja typpioksiduulipäästöt 
vuosina 1990 ja 2000. Hiilidioksidipäästöjen odotetaan vähenevän 33 prosenttia. 
Metaanipäästöjen ennustetaan lisääntyvän 5 prosenttia ja typpioksiduulipäästöjen 3 prosenttia. 
2000 (Gg). Taulukko 5.7. Luxemburgin C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 
1990 2000 
CO, 11 2441 7556 
CH4 24,62 26,1 
N20 0,6913 0,693 
1 Mukaan luettuna 105 Gg luonnon päästöjä. 
2 Mukaan luettuna 0,802 Gg luonnon päästöjä. 
3 Mukaan luettuna 0,091 Gg luonnon päästöjä. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Energiansäästö ja uusiutuvien energiamuotojen käytön edistäminen ovat tärkeällä sijalla 
Luxemburgin kansallisessa ohjelmassa. Vuonna 1993 säädettiin laki energian järkiperäisestä 
käytöstä. Lain tarkoituksena on edistää energian säästämistä ja järkevää käyttöä kaikilla 
talouselämän aloilla, sekä kannustaa vaihtoehtoisten energiamuotojen käyttöön. Toistaiseksi 
on annettu määräyksiä uusiutuvien energialähteiden käytöstä ja sähkön ja lämmön 
yhteistuotannosta. Vuonna 1991 perustettiin energiatoimisto edistämään uusiutuvien 
energialähteiden hyödyntämiseen liittyviä uudistus- ja kokeiluhankkeita sekä energian 
järkiperäistä käyttöä. Rauta-ja terästeollisuuden siirtyminen valokaariuunien käyttöön auttaa 
huomattavassa määrin rajoittamaan hiilidioksidipäästöjä. Luxemburgin kansalliseen ohjelmaan 
sisältyy muun muassa seuraavia toimenpiteitä, jotka on hyväksytty tai pantu täytäntöön: 
13 
Rapport National du Luxembourg en vue de la Ie Conférence de Parties de la Convention-
Cadres des Nationes-Unies sue les Changements Climatiques. Ministère de l'Environnement, 
Mars 1995. 
48 
Energia 
- yhdistettyjen lämpöä ja sähköä tuottavien voimalaitosten rakentaminen 
- taloudellinen tuki energiansäästöä edistävien investointien kannustamiseksi 
Liikenne 
- julkisen liikenteen ja rautatieyhteyksien parantaminen 
- yhdistelmäkuljetusten kehittäminen rahtiliikenteessä 
- Ranskan ja Saksan kanssa yhteinen kanavahanke vesikuljetusten kehittämiseksi 
- entistä saasteettomampien vaihtoehtojen suosiminen linja-autoissa käytettävässä 
tekniikassa 
Teollisuus 
- uusille yrityksille annettavissa toimiluvissa asetetaan velvoite käyttää "parasta 
mahdollista tekniikkaa"; olemassa olevien yritysten on siirryttävä käyttämään parasta 
mahdollista tekniikkaa tulevaisuudessa 
Kotitaloudet 
- tukien myöntäminen talojen lämmöneristystä varten 
- energiansäästöä ja uusiutuvien energiamuotojen käyttöä koskevat tutkimukset 
Portugali 
Portugali jätti kansallisen tiedonantonsa YK:n ilmastosopimuksen sihteeristölle vuoden 1994 
14 ... 
lopulla . Portugalin strategia ilmastonmuutoksen lieventämiseksi "perustuu maan 
velvoitteisiin Euroopan unionin jäsenvaltiona yhteisen mutta erilaisen vastuun periaatteen 
mukaisesti." Portugali on asettanut kansalliseksi tavoitteekseen etteivät hiilidioksidipäästöt 
kasvaa vuoden 1990 tasosta enempää kuin 40 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.8 on esitetty Portugalin hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuonna 
1990 ja ennusteet vuodelle 2000. Fossiilisista polttoaineista aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen 
odotetaan lisääntyvän 29 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. Portugalin kansallisessa 
tiedonannossa ei esitetä arvioita tulevista metaani- ja typpioksiduulipäästöistä. 
Taulukko 5.8. Portugalin C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
(Gg). 
1990 2000 
42 148 54 2741 '2 
CH4 227 
N20 10,6 
1 Koskee C02-päästöjä fossiilisten polttoaineiden poltosta. Vuonna 1990 fossiilisten 
polttoaineiden poltosta aiheutuvat C02-päästöt olivat 38 686 Gg. 
14 Portugalin raportti Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan 
puitesopimuksen 12 artiklan mukaisesti. Ympäristö- ja luonnonvaraministeriö, Lissabon, 
1994. 
49 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Portugalin strategia kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi sisältää ohjelmia ja 
toimenpiteitä, jotka koskevat energiahuoltoa, teollisuutta, liikennettä ja maataloutta. 
Energia 
Tärkeimmät Portugalin energiahuoltoa koskevat ohjelmat ovat sopusoinnussa 
ympäristönsuojelullisten tavoitteiden kanssa, ja niiden tavoitteena on lisätä energiavaihtoehtoja 
ja energiatehokkuutta sekä puhtaan tekniikan ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä. 
Ohjelmiin ja toimenpiteisiin kuuluu 
- maakaasun käyttö sähköntuotannossa ja loppukulutuksessa (1997 alkaen) 
- lämmön ja sähkön yhteistuotannon edistäminen eri teollisuudenaloilla 
- uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen energiantuotannossa 
- lämpövoimalaitosten hyötysuhteen parantaminen 
- järkevän energiankäytön edistäminen kaikissa loppukäyttäjäryhmissä. 
Teollisuus 
Teollisuuden ympäristönsuojelun tukemiseksi käytetään taloudellisia ohjauskeinoja, 
lainsäädäntöä ja tiedotuskampanjoita. 
Liikenne 
Liikennettä koskevat toimenpiteet keskittyvät raideliikenteen kilpailukyvyn parantamiseen. 
Huomattavia investointeja on tehty sekä maantie- että rautatieverkostoon. 
Maa- ja metsätalous 
Maataloutta koskevat ohjelmat ja toimenpiteet liittyvät EY:n yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistukseen, jonka tarkoituksena on maataloustuotannon vähentäminen. Maatalouspolitiikan 
uudistukseen liittyvät tukitoimet vähentävät lannoitteiden käyttöä ja karjan määrää, ja alentavat 
siten metaani- ja typpioksiduulipäästöjä. Metsätaloudessa toimenpiteiden tarkoituksena on 
suosia metsien hoitoa, lisäämistä ja suojelua. 
Ranska 
15 Ranska julkaisi kansallisen tiedonantonsa helmikuussa 1995 . YK:n ilmastosopimuksen 
kehittyneille maille asettamien velvoitteiden ja Euroopan hiilidioksidipäästöjen 
vakiinnuttamisstrategian (vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä) mukaisesti Ranska on 
ilmoittanut sitoutuvansa pitämään hiilidioksidipäästöt alle 2 tonnissa hiiltä asukasta kohti 
vuodessa (7,33 tonnia C02:a). 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.9 esitetään Ranskan hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 1990 
ja 2000. Energian tuotantoon ja kulutukseen liittyvien hiilidioksidipäästöjen odotetaan 
lisääntyvän 9 prosenttia vuoden 1990 määrästä vuoteen 2000 mennessä. Vuotuisten 
hiilidioksidipäästöjen asukasta kohti ei uskota ylittävän 2 hiilitonnia vastaavaa määrää. 
15 
Programme National de Prevention du changement de climat. Republique Française, 
Février 1995. 
50 
Hiilidioksidin nettopäästöjen suhteellisen kasvun odotetaan vuoteen 2000 mennessä olevan 
7,5 prosenttia verrattuna vuoden 1990 määrään. Suhteellinen kasvu on 4,4 prosenttia, jos 
arviot korjataan säätilan vaihteluja vastaavasti. Metaanipäästöjen odotetaan olevan suunnilleen 
vuoden 1990 tasolla. Typpioksiduulipäästöjen arvioidaan vähenevän 47 prosenttia vuoden 1990 
tasosta. 
Taulukko 5.9. Ranskan C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
(Gg) 
1990 2000 
__ 367 000 382 0001 
CH4 2 900 2 900 
N20 177 93 
1 Energiaan liittyvät C02-päästöt. Vuonna 1990 energiaan liittyvät päästöt olivat 
350 000 Gg. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Ranskan kansallisessa ohjelmassa korostetaan liikenteen merkitystä, sillä tällä alueella 
odotetaan päästöjen lisääntyvän voimakkaasti. Muilla aloilla päästöjen vähentäminen on 
vaikeampaa, sillä päästöjä on 1980-luvulla jo vähennetty huomattavasti (26,5 prosenttia). 
Vähennys tapahtui suurelta osin energiantuotannon ydinvoimaohjelman ansiosta. 
Sähköntuotanto aiheuttaa nyt vain noin 10 prosenttia kokonaispäästöistä, mikä on paljon 
vähemmän kuin muissa EY:n jäsenvaltioissa. 
C02 - energia 
Sähkön kysynnän rakennetta muuttava hinnoittelu mahdollistaa ydinenergian käytön 
lisäämisen. Yleisenä periaatteena on suosia ydinenergialla tuotetun sähkön käyttöä fossiilisilla 
polttoaineilla tuotetun sijasta. Syrjäisiä seutuja varten pyritään kehittämään itsenäisiä, 
uusiutuviin energialähteisiin perustuvia järjestelmiä vaihtoehdoksi kalliille sähköverkkoon 
liittymiselle. Asunto-ja rakennusalalla edistetään energiatehokkuuden parantamista normein, 
merkinnöin ja tiedottamalla. Biopolttoaineet on vapautettu verosta, ja alan teknologian 
tutkimusta kannustetaan luototuksen avulla. 
C02 - liikenne 
Liikenneohjelmien tavoitteena on energiatehokkuuden lisääminen, ympäristöystävällisten 
liikennemuotojen käytön suosiminen (julkinen liikenne, yhdistelmäkuljetukset maanteillä, 
sähköautot), liikenneverkon parantaminen (uudet keinot ruuhkien välttämiseksi sekä maantie-, 
rautatie-ja vesikuljetusten koordinoinnin parantaminen), maantiekuljetuksiin liittyvät keinot 
(nopeudenrajoittimet, suurinta sallittua ajoaikaa koskevien säännösten toimeenpanon 
tehostaminen) sekä ajoneuvojen tehokkuuden parantaminen teknisin toimenpitein. 
C02 - teollisuus 
Kaikkein energiavaltaisimmilla teollisuudenaloilla neuvotellaan yhtiöiden kanssa 
vapaaehtoisista sopimuksista ("contrats de branch"). Joitakin tukitoimia on jo toteutettu: 
teollisuustilojen pakolliset energiakatselmukset, taloudellinen apu ja T & K -toiminnan 
tukeminen sekä verotukselliset keinot. 
51 
Metsätalous 
Metsäpolitiikan tavoitteena on 30 000 hehtaarin metsittäminen vuosittain. 
CH4 
Ranskan jätepolitiikka edistää jätteiden polttamista, kompostointia ja kierrätystä 
metaanipäästöjen rajoittamiseksi. Kotitalouksien jäteveroa korotetaan. Verkostojen 
kaasuvuotoja pyritään ehkäisemään teknisin toimin. 
N20 
Sääntelytoimet, standardisointi ja parhaan mahdollisen teknologian käyttö alentavat adipiini-, 
typpi-ja glyoksaalihappojen valmistuksesta aiheutuvia typpioksiduulipäästöjä. Maatalouden 
typpioksiduulipäästöjen torjuntastrategia on valmisteilla. 
Ruotsi 
Ruotsin hallitus hyväksyi kansallisen tiedonannon 15 päivänä syyskuuta 1994 . Vuodesta 
1970 lähtien hiilidioksidipäästöjä on vähennetty noin 40 prosenttia. Ruotsin kansallisena 
tavoitteena on YK.n ilmastosopimuksen mukaisesti vakiinnuttaa fossiilisten polttoaineiden 
poltosta aiheutuvat hiilidioksidipäästöt vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 tasolle, ja sen 
jälkeen vähentää päästöjä. Kaatopaikkojen metaanipäästöjä aiotaan vähentää 30 prosenttia 
vuosina 1990 - 2000. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.10 on esitetty Ruotsin hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990 ja 2000. Ruotsi painottaa, että vuoden 1990 päästöarviot perustuvat todellisiin päästöihin, 
ja että arvioita ei ole korjattu lämpötilavaikutuksilla. Jos luvut korjataan keskimääräisten 
sääolojen mukaan, ovat hiilidioksidipäästöt vuonna 2000 samalla tasolla kuin vuonna 1990. 
Verrattuna vuoden 1990 todellisiin päästöihin hiilidioksidipäästöjen arvioidaan lisääntyvän 4 
prosenttia vuoteen 2000 mennessä. Metaanipäästöjen arvioidaan vähenevän 10 ja 
typpioksiduulipäästöjen 15 prosenttia vuoteen 2000 mennessä. 
Taulukko 5.10. Ruotsin C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000 
(Gg). 
1990 2000 
~CÖ~2 61 2561 63 800 
CH4 329 300 
N20 15,2 13 
1 Todelliset C02-päästöt. Lämpötilavaikutuksilla korjatut päästöt ovat 64 000 Gg. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Ruotsin ilmastopolitiikan strategia on muotoiltu ilmastonmuutoksen ehkäisemistoimia 
koskevassa hallituksen esityksessä vuodelta 1993. Strategia keskittyy rajoittamaan fossiilisten 
polttoaineiden kysyntää ja lisäämään uusiutuvien energiamuotojen osuutta sekä parantamaan 
16 .... 
Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen liittyvä 
Ruotsin kansallinen raportti. Ympäristö- ja luonnonvaraministeriö, syyskuu 1994. 
52 
energianhallintaa ja tehostamaan energian käyttöä. Keskeinen keino hiilidioksidipäästöjen 
rajoittamiseksi on fossiilisten polttoaineiden verottaminen. 
Energia ja liikenne 
Energiatehokkuuden parantamisen menetelmiä ovat tekniikan uudistaminen ja 
energiatehokkaiden tuotteiden, prosessien ja järjestelmien havainnollistaminen kodeissa, 
muissa kiinteistöissä ja teollisuudessa. Vuonna 1991 otettiin käyttöön hiilidioksidivero osana 
laajaa verouudistusta, jonka tarkoituksena oli alentaa tulo- ja pääomaveroa ja korottaa 
ympäristöveroja. Meneillään on useita ohjelmia, joiden tarkoituksena on edistää 
energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä. Tällainen on esimerkiksi 
energianhallintaa ja biopolttoaineiden sekä tuuli-ja aurinkoenergian käyttöä koskeva ohjelma. 
Liikenteen osalta on käynnistetty useita tutkimus- ja kehitysohjelmia, jotka koskevat 
vaihtoehtoisia polttoaineita ja hybridi-ja sähköajoneuvoja. Ruotsin sähköstä vain 5 prosenttia 
tuotetaan fossiilisilla polttoaineilla, joten mahdollisuudet vähentää sähköntuotannon 
kasvihuonekaasupäästöjä ovat varsin rajalliset. 
Maa- ja metsätalous 
Ruotsi on ottanut käyttöön lukuisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on vähentää hiilen 
vapautumista maaperästä esimerkiksi rajoittamalla metsämaan muokkausta ja ojittamista. 
Muutamat vuonna 1990 hyväksyttyyn uuteen maatalouspolitiikkaan liittyvät ohjelmat 
vaikuttavat epäsuorasti kasvihuonekaasupäästöihin. Näitä ovat typen käytön tehostuminen, 
viljelymaan muuttaminen laitumeksi tai metsäksi ja lisääntyvä maan pitäminen kasvipeitteisenä 
yli talven. 
Saksa 
17 Saksa jätti YK:n ilmastosopimuksen mukaisen kansallisen selvityksensä syyskuussa 1994 
Saksan liittohallitus päätti pyrkiä vähentämään Saksan hiilidioksidipäästöjä 25 - 30 prosenttia 
vuoden 1987 tasosta vuoteen 2005 mennessä. vuoden 1987 tasosta vuoteen 2005 mennessä. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.11 on esitetty Saksan hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990 ja 2005. Saksan kansallisessa tiedonannossa ei ollut arvioita vuoden 2000 päästöistä. 
Metaanipäästöjen odotetaan vähenevän 48 prosenttia, typpioksiduulipäästöjen 25 prosenttia ja 
hiilidioksidipäästöjen 3 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2005 mennessä. Saksan 
tiedonannossa ei kuitenkaan mainita mitä toimenpiteitä ennusteessa on otettu huomioon. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Saksan kansallisessa tiedonannossa luetellaan useita toimenpiteitä. Siinä erotellaan jo 
hyväksytyt ja täytäntöönpannut, sekä virellä olevat ja vielä hyväksyttämisasteella olevat 
toimenpiteet. Jäljempänä esitetään yhteenveto tärkeimmistä jo hyväksytyistä toimenpiteistä. 
17 
Ympäristöpolitiikka. Ilmaston suojelu Saksassa. Saksan liittotasavallan ensimmäinen 
Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen liittyvä raportti. 
Liittovaltion ympäristöministeriön tiedonanto. Syyskuu, 1994. 
53 
Taulukko 5.11. Saksan C02-, CH4-ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 20051 
(Gg). 
1990 2005 
C02 1 012 000 
CH4 6 218 3 2333 
N20 223 1674 
1 Saksan kansallisessa tiedonannossa ei anneta arvioita kasvihuonekaasupäästöistä 
vuonna 2000. 
2 Saksan kansallisessa tiedonannossa arvioidaan C02-päästöjen vuonna 2005 olevan 
980 000 Gg (taulukko 6.15), mutta siinä ei mainita mitä toimenpiteitä on otettu 
huomioon. 
3 Saksan kansallisessa tiedonannossa ei ole tätä arviota, mutta siinä sanotaan, että CH4-
päästöjen odotetaan vähenevän 48 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2005 
mennessä. 
4 Saksan kansallisessa tiedonannossa ei ole tätä arviota, mutta siinä sanotaan, että N20-
päästöjen odotetaan vähenevän 25 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2005 
mennessä. 
Energiahuolto 
- energiansäästöohjelmat ja sähkön säästön suosiminen 
- kannustimet uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseksi 
- tukiohjelma (johon kuuluu verohelpotuksia) lämmön ja sähkön yhteistuotannon 
lisäämiseksi ja entisen Saksan demokraattisen tasavallan kaukolämpöverkoston 
nykyaikaistamiseksi 
Liikenne ja kuljetus 
- mineraaliöljyn veron korottaminen 
- investoinnit kansalliseen liikenneinfrastruktuuriin kuten moottoriteiden rakentamiseen, 
rautatieverkkoon ja kansallisiin vesireitteihin 
- tiedon levittäminen energiansäästöstä ja ympäristön kannalta edullisista ajotottumuksista 
Rakennukset ja rakenteet 
- lämmöneristystä ja lämmitysjärjestelmiä koskevien määräysten uudistaminen 
- uusiutuvien energiamuotojen käyttöön kohdistuvat verohelpotukset 
- taloudellinen tuki lämmitysjärjestelmien ja lämmöneristyksen ajanmukaistamiselle 
entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueella 
Uusi teknologia 
- tutkimusohjelmat ympäristöystävällisen tekniikan kehittämiseksi etenkin energia-alalla 
Maa- ja metsätalous 
- eläinten ruuansulatuksen tehokkuuden parantaminen 
- olemassaolevien metsien suojelu ja metsittämisen tukeminen 
54 
Jätehuolto 
- lait ja määräykset, joiden tarkoituksena on vähentää jätteen määrää, lisätä raaka-
aineiden kierrätystä ja parantaa jätehuoltoa 
Suomi 
18 
Suomi jätti kansallisen tiedonantonsa YK:n ilmastosopimuksen sihteeristölle tammikuussa 
1995. Eduskunnalle antamassaan energiapoliittisessa selonteossa Suomen hallitus asetti 
kansalliseksi tavoitteeksi energian tuotannosta ja kulutuksesta aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen 
kasvun pysäyttämisen 1990-luvun lopulla. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.12 on eritelty Suomen hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990 ja 2000. Hiilidioksidipäästöjen odotetaan kasvavan 30 prosenttia vuoteen 2000 mennessä 
verrattuna vuoden 1990 tasoon. Arvio perustuu oletukseen, että kaikki vuonna 2000 
kulutettava sähkö tuotetaan Suomessa. Vuonna 1990 Suomen sähkön kulutuksesta 17 
prosenttia oli tuontisähköä, mikä vastaa 11 000 Gg:n hiilidioksidipäästöjä. Metaanipäästöjen 
odotetaan vähenevän noin 10 prosenttia vuoteen 2000 mennessä, mutta typpioksiduulipäästöjen 
arvioidaan lisääntyvän noin 20 prosenttia. 
Taulukko 5.12. Suomen C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990 ja 2000. __ __ 
_p 54 200 70 2002 '2 
CHd 252 204 L4 
N20 23 28 
1 C02-päästöt fossiilisista polttoaineista, turpeesta ja teollisista prosesseista 
2 Vuoden 2000 C02-päästöarviossa oletetaan, että kaikki Suomessa kulutettava sähkö 
myös tuotetaan Suomessa. Verrattaessa lukuja vuoden 1990 lukuihin on otettava 
huomioon, että silloin Suomi toi 17 prosenttia tarvitsemastaan sähköstä, mikä vastaa 
11 000 Gg:n C02-päästöjä. 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Suomen ilmastostrategian päätavoite on tehostaa jo olemassa olevia kasvihuonekaasupäästöjen 
vähentämiseen tähtääviä ohjelmia, joiden tarkoituksena on esimerkiksi parantaa energian 
tuotanto-ja kulutusjärjestelmien tehokkuutta, ja ottaa käyttöön energia-ja hiiliveroja. Suomen 
toimintaohjelman tavoitteena on myös hiilen varastojen ja nielujen lisääminen. 
Energia 
Suomi otti käyttöön hiilidioksidiveron vuonna 1990. Vero suosii vähäpäästöisiä energialähteitä, 
edistää energiansäästöä ja kannustaa käyttämään uusiutuvia polttoaineita, kuten biomassaa, 
fossiilisten asemesta. Vuonna 1992 Suomen hallitus hyväksyi energiansäästöohjelman, jonka 
tavoitteena on energian loppukäytön järkeistäminen eri aloilla. Suomi on asettanut seuraavat 
18 
Suomen raportti Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevalle 
puitesopimukselle. Ympäristöministeriö, tammikuu 1995. 
55 
tavoitteet energian säästölle (verrattuna vuoden 1990 tasoon): rakennusten lämmitys 10, 
kotitalouksien kulutus 15, palvelut 15 ja teollisuus 10 prosenttia. 
Toimenpiteitä biopolttoaineiden käytön edistämiseksi ollaan käynnistämässä. Tavoitteena on 
niiden käytön lisääminen 25 prosentilla vuoteen 2005 mennessä. Energiansäästöön liittyvää 
tutkimusta jatketaan, ja uusia energiateknologian kehittämisohjelmia on käynnistetty. 
Liikenne 
Katalysaattorilla varustetuille autoille on myönnetty veronalennus. Suhteellisen korkea 
autovero on hidastanut autokannan kasvua. Muita toimenpiteitä ovat julkisen liikenteen tuki, 
investoinnitrautatieverkostoon, työmatkakulujen verovähennyskelpoisuudenleikkaaminensekä 
kehitysalueiden teollisuudelle myönnettävien kuljetustukien vähentäminen. 
Metsätalous 
Suomen metsä-ja puuvarat kasvavat yhä selvästi. Metsätalouden ympäristöohjelman mukaan 
metsävarat lisääntyvät ympäristönsuojelutavoitteiden, kuten luonnon monimuotoisuuden 
suojelun, ansiosta 5-10 miljoonaa kuutiometriä vuodessa kaupallisesta käytöstä huolimatta. 
Vuonna 1990 metsien hiilidioksidinielun arvioidaan olleen noin 31 000 Gg. 
Muut alat 
Vuonna 1992 hyväksytty maaseudun ympäristöohjelma ja maatalouden ympäristötukiohjelma 
sisältävät kumpikin toimia, joiden tavoitteena on maatalouden ja kasvihuoneviljelyn 
aiheuttamien kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen. Jätehuollon kehittämisohjelma tähtää 
kaatopaikkojen määrän huomattavaan vähentämiseen. Tällä pyritään kaatopaikkojen hoidon 
parantamiseen ja sitä kautta metaanipäästöjen vähentämiseen. 
Tanska 
19 ... . 
Tanskan kansallinen tiedonanto jätettiin YK:n ilmastosopimuksen sihteeristölle elokuussa 
1994. Tanskan kansallinen hiilidioksiditavoite on vähentää energian käytöstä aiheutuvia 
päästöjä 20 prosenttia vuoden 1988 tasolta vuoteen 2005 mennessä. Alakohtaisia 
hiilidioksiditavoitteita on asetettu energialle ja liikenteelle. Kansallisten tavoitteidensa lisäksi 
Tanska on ilmastosopimuksen mukaisesti sitoutunut vakiinnuttamaan päästöt vuoden 1990 
tasolle vuoteen 2000 mennessä, sekä vähentämään hiilidioksidipäästöjä 5 prosenttia osana 
tavoitetta vakiinnuttaa koko yhteisön hiilidioksidipäästöt vuoteen 2000 mennessä. 
Päästöt vuosina 1990, 2000 ja 2005 
Taulukossa 5.13 on eritelty Tanskan hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöt vuosina 
1990, 2000 ja 2005. Tanska arvioi saavuttavansa vuoden 2000 kansallisen 
hiilidioksiditavoitteensa ja vähentävänsä hiilidioksidipäästöjä noin 8 prosenttia vuoteen 2000 
mennessä. Arvio perustuu siihen, että sähköä ei tuoda maahan lainkaan tavoitevuonna eikä 
vertailuvuonna. Arvio hiilidioksidipäästöistä perustuu siten vuoden 1990 lukuihin, jotka on 
korjattu sähkön tuonnin vaihtelun mukaan. Jos tuontia ei ole lainkaan tai sähköä aletaan viedä 
(kuten tapahtuu Skandinavian kuivina vuosina), päästöt voivat kasvaa vuoden 1990 tasosta 3 
19 .... 
Ilmaston suojelu Tanskassa. Ympäristöministeriö. Tanskan ympäristönsuojeluvirasto. 
Tanska, 1994. 
56 
prosenttia tai enemmän. Metaanipäästöjen odotetaan vähenevän noin 13 prosenttia vuoteen 
2000 mennessä. Typpioksiduulipäästöjen odotetaan sen sijaan kasvavan 10 prosenttia. 
Taulukko 5.13. Tanskan C02-, CH4- ja N20-päästöt vuosina 1990, 2000 ja 
2005 (Gg). 
1990 2000 2005 
C02 58 353' 53 753 52 051 
CH4 406,32 354,2 353,5 
N20 10,53 11,5 12,1 
1 C02-päästöt korjattuna sähkön tuonnilla. Todelliset päästöt 52 053 Gg 
2 CH4-päästöt korjattuna sähkön tuonnilla. Todelliset päästöt 406,2 Gg 
3 N20-päästöt korjattuna sähkön tuonnilla. Todelliset päästöt 10,3 Gg 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Kasvihuonekaasujen ja erityisesti hiilidioksidin päästöjen rajoittaminen mainitaan 
erityistavoitteena energiatoimmtasuunnitelmassa ja liikennetoimmtasuunnitelmassa, jotka 
otettiin käyttöön vuonna 1990. Marraskuussa 1993 julkaistu "Energia 2000 -jatko-ohjelma" 
käynnisti joukon toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on edelleen vähentää 
kasvihuonekaasupäästöjä. Tanskan jätepolitiikan tavoitteet kuvataan Tanskan hallituksen 
jätteitä ja kierrätystä koskevassa toimintaohjelmassa vuosille 1993 - 1997 (1992). 
Energia 
Energiatoimintaohjelmassa ("Energia 2000") korostetaan seuraavia seikkoja: energian 
(varsinkin sähkön) loppukäytön sekä tuotannon tehokkuuden parantaminen (erityisesti 
lisäämällä yhdistettyä sähkön ja lämmön tuotantoa); saasteettomien polttoaineiden käyttöönotto 
(biomassa ja tuuli); sekä energiaa koskevan T & K -toiminnan lisääminen. Tärkeimpiä 
aloitteita ovat 
- kaukolämmön ja maakaasun markkinaosuuksien jatkuvan kasvun turvaaminen 
- paikallisten kaukolämpölaitosten muuttaminen yhdistetyiksi sähkön- ja 
lämmöntuotantolaitoksiksi, jotka käyttävät maakaasua tai biomassaa 
- uusiutuvien energialähteiden käytön lisääminen 
- sähkön ja polttoaineiden verotuksen muuttaminen yhdenmukaiseksi energia- ja 
hiilidioksidiveroksi 
- tehokkuusnormien käyttöönotto 
- teollisuuden energiansäästöä ja huoneistokohtaisten kulutusmittareiden asentamista 
edistävä taloudellinen tuki. 
Liikenne 
Liikenteen toimintaohjelma edistää tehokkaan liikennejärjestelmän luomista. Vaihtoehtoisia 
julkisia liikennepalveluja koskevia kokeiluja tuetaan. 
Jätteet 
Tanskan jätepolitiikan tavoitteena on kierrättää noin 50 prosenttia vuonna 2000 syntyvästä 
jätteestä. Loput tulisi ensisijassa polttaa, ja mahdollisimman vähän jätettä sijoittaa 
kaatopaikoille. Poltettavan jätteen energiasisältö käytetään korvaamaan fossiilisia polttoaineita. 
57 
Jätetavoitteet saavutetaan käyttämällä erilaisia ohjauskeinoja, kuten sopimuksia teollisuuden 
ja paikallisten viranomaisten kanssa, jätemaksujen korottamista ja eriyttämistä sekä 
lainsäädäntöä. 
Metsätalous 
Tanskan parlamentti on päättänyt, että metsän yhden kasvukierron aikana, eli 80-100 vuoden 
kuluessa, metsäpinta-alan tulisi kaksinkertaistua. Tämä sitoisi noin 5 prosenttia vuotuisista 
hiilidioksidipäästöistä niiden ollessa korkeimmillaan. 
Yhdistynyt kuningaskunta 
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallinen tiedonanto julkaistiin tammikuussa 1994 ja esitettiin 
20 hallitustenvälisen neuvottelukomitean (INC) yhdeksännelle kokoukselle . Yhteenveto ja 
minimitaulukot kasvihuonekaasupäästöistä liitteen I maiden ensimmäisiä tiedonantoja 
koskevien ohjeiden mukaisesti (päätös 9/2, INC/FCCC, 1994) jätettiin elokuussa 1994. 
Yhdistyneen kuningaskunnan hiilidioksidiohjelmaa tarkistetaan parhaillaan uusien, 
maaliskuussa 1995 julkaistujen energiaennusteiden ja ohjelman julkaisemisen jälkeen 
tapahtuneen kehityksen mukaan. Päivitykset ovat käytettävissä syksyllä 1995. Tässä 
asiakirjassa esitetyt hiilidioksidipäästöjen määrät perustuvat tulossa olevaan uuteen versioon. 
Yhdistynyt kuningaskunta hyväksyy YK:n ilmastosopimuksen asettamat velvoitteet ryhtyä 
toimenpiteisiin kasvihuonekaasupäästöjen palauttamiseksi vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 
mennessä. 
Päästöt vuosina 1990 ja 2000 
Taulukossa 5.14 on esitetty Yhdistyneen kuningaskunnan hiilidioksidi-, metaani- ja 
typpioksiduulipäästöt vuonna 1990 ja vuodelle 2000 tehdyt ennusteet, joissa otetaan huomioon 
kansallisessa ohjelmassa määritellyt toimenpiteet. Ohjelman arvioidaan saavan aikaan pienen 
vähennyksen hiilidioksidipäästöissä, 10 prosentin vähennyksen metaanipäästöissä ja 75 
prosentin vähennyksen typpioksiduulipäästöissä. 
Taulukko 5.14. Yhdistyneen kuningaskunnan C02-, CH4-ja N20-päästöt 
vuosina 1990 ja 2000 (Gg). 
Ï99Ô 2ÏÏOÔ 
~CÖ~2 580 268 551 283 
CH4 4 844 4 400 
N20 109 30 
Ohjelmat ja toimenpiteet 
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisessa tiedonannossa "Ilmastonmuutos, Yhdistyneen 
kuningaskunnan ohjelma" määritellään toimenpiteet, joiden tarkoituksena on palauttaa 
tärkeimpien kasvihuonekaasujen päästöt vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä. 
20 
Ilmastonmuutos. Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen 
liittyvä Yhdistyneen kuningaskunnan raportti. Tammikuu 1994. 
58 
co2 
Hiilidioksidiohjelma perustuu laajan julkisen neuvonpidon jälkeen määriteltyyn periaatteeseen 
kansallisesta yhteistyöstä, jossa ovat mukana liike-elämä sekä vapaaehtoisryhmiä, 
ympäristöjärjestöjä ja muita eturyhmiä. Toimenpiteet koskevat kaikkia alueita: 
- Kotitalouksien energiankulutukseen pyritään vaikuttamaan esimerkiksi polttoaineiden 
ja sähkön verotuksen kautta ja uuden energiansäästörahaston kautta 
- Yritysten energiankulutusta pyritään ohjaamaan energiatehokkuutta koskevan 
neuvonnan ja tiedotuksen avulla 
- Julkisen sektorin energiankulutusta hillitään keskushallinnolle ja paikallishallinnolle 
sekä julkisen sektorin elimille asetettavien tavoitteiden avulla 
- Liikenteen kulutusta vähennetään korottamalla maantieliikenteen polttoaineiden maksuja 
ja sitoutumalla vähintään 5 prosentin reaalisiin korotuksiin tulevissa talousarvioissa 
CH4 
Metaaniin liittyvien aloitteiden tarkoituksena on edistää metaanin käyttöä energiantuotannossa 
ja pienentää hiilentuotannon aiheuttamia päästöjä. Uusia ohjeita päästöjen rajoittamiseksi 
useilla teollisuudenaloilla on myös tekeillä. 
N20 
Päästöjen arvioidaan vähenevän 75 prosenttia vuoden 1990 määrästä vuoteen 2000 mennessä. 
Tämä saavutetaan pääasiassa nailontuotannon typpioksiduulipäästöjä vähentämällä. 
5.3. Yhteenveto 
Kaikki jäsenvaltiot Belgiaa lukuun ottamatta ovat vahvistaneet ilmastonmuutosta koskevan 
Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (FCCC) ja jättäneet kansalliset tiedonantonsa 
sopimuksen sihteeristölle. Ilmastosopimuksen velvoitteiden lisäksi useimmat jäsenvaltiot ovat 
asettaneet kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi kansallisia tavoitteita, joiden päämäärät 
ja aikataulut vaihtelevat. Kaikki jäsenvaltiot Belgiaa lukuun ottamatta ovat antaneet selvityksen 
hiilidioksidi-, metaani-ja typpioksiduulipäästöistään vuonna 1990. Belgia on esittänyt arvion 
vuoden 1990 hiilidioksidipäästöistään. Kansallisten raporttien arviot vuoden 1990 
hiilidioksidipäästöistä eivät ole aina vertailukelpoisia. Yleensä on käytetty IPCC :n kansallisten 
kasvihuonekaasupäästöjen selvittämistä koskevaa ohjeluonnonnosta, mutta joidenkin maiden 
arviot perustuvat CORINAIRin tietoihin. Muutamat valtiot ovat käyttäneet korjauskertoimia 
lämpötilavaikutusten ja sähkön tuonnin tai viennin huomioon ottamiseksi. 
Useimmat jäsenvaltiot ovat antaneet arvionsa hiilidioksidi-, metaani- ja 
typpioksiduulipäästöistään vuonna 2000. On tärkeätä huomata, että kansallisissa raporteissa 
esitetyt arviot kasvihuonekaasupäästöistä eivät ole vertailukelpoisia eikä niitä voi laskea 
yhteen. Kansallisten raporttien arviot on saatu käyttämällä erilaisia mallinnustyökaluja, 
lähtöoletuksia, päästölähteitä ja tapoja ottaa huomioon toimenpiteet ja ohjelmat. Jotkut 
jäsenvaltiot ovat esittäneen arviot vain polttoaineiden poltosta aiheutuvista päästöistä vuonna 
2000; yksi jäsenvaltio arvioi päästönsä vuonna 2005 vuoden 2000 sijasta. Lisäksi joissakin 
arvioissa on otettu huomioon myös ehdotetut toimenpiteet, joissakin vain hyväksytyt. 
Kahdeksan jäsenvaltiota arvioi hiilidioksidipäästöjensä lisääntyvän vuoteen 2000 mennessä 
vuoden 1990 määrään nähden. Nämä valtiot ovat Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, 
59 
21 Portugali, Ranska ja Suomi. Yksi jäsenvaltio, Ruotsi , arvioi kykenevänsä 
• • 22 
vakiinnuttamaan hiilidioksidipäästönsä vuoden 1990 tasolle, ja viisi valtiota, Alankomaat , 23 Belgia, Luxemburg, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta, arvioi hiilidioksidipäästöjensä 
vähenevän vuoteen 2000 mennessä. Saksa on esittänyt arvion hiilidioksidipäästöistä vuonna 
2005 ja arvioi päästöjen vähenevän siihen mennessä. 
Y ksitoista jäsenvaltiota on esittänyt arvionsa metaani- ja typpioksiduulipäästöistä vuonna 2000. 
Kaksi (Irlanti ja Luxemburg) arvioi metaanipäästöjen lisääntyvän, kaksi (Itävalta ja Ranska) 
arvioi päästöjen vakiintuvan. Loput seitsemän (Alankomaat, Italia, Kreikka, Ruotsi, Suomi, 
Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta) arvioivat metaanipäästöjen vähenevän. 
Kuusi jäsenvaltiota arvioi typpioksiduulipäästöjensä lisääntyvän (Alankomaat, Irlanti, Kreikka, 
Luxemburg, Suomi ja Tanska), kaksi vakiintuvan (Italia ja Itävalta), ja kolme vähenevän 
(Ranska, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta). Saksa on esittänyt arvion vuodelle 2005 ja 
odottaa metaani-ja typpioksiduulipäästöjen vähenevän. 
21 
Mikäli arvio perustuu lämpötilakorjattuun C02-päästöjen määrään vuonna 1990. Jos 
ennustetta verrataan vuoden 1990 todellisiin C02-päästöihin, arvioidaan päästöjen 
lisääntyvän 4 prosenttia. 
22 ... 
Mikäli arvio perustuu lämpötilakorjattuun C02-päästöjen määrään vuonna 1990. Jos 
ennustetta verrataan vuoden 1990 todellisiin COz-päästöihin, arvioidaan päästöjen 
vakiintuvan. 
23 
Mikäli arvio perustuu vuoden 1990 C02-päästöihm, jotka on korjattu sähkön tuonnin 
vaihteluiden mukaan. Jos ennustetta verrataan vuoden 1990 todellisiin C02-päästöihin, 
arvioidaan päästöjen lisääntyvän 3 prosenttia. 
60 
6. HIILIDIOKSIDIPÄÄSTÖT VUONNA 2000 
6.1 Johdanto 
Tässä luvussa esitetään ensimmäiset arviot Euroopan yhteisön tulevista 
kasvihuonekaasupäästöistä. Ensimmäisenä keinona kasvihuonekaasupäästöjen arvioimiseksion 
laadittu useita skenaarioita. Nämä ja käytetyt mallinnustekniikat kuvataan jaksossa 6.2. 
Jaksossa 6.3 esitetään arviot hiilidioksidipäästöistä vuosille 1990, 2000 ja 2020. Tässä luvussa 
esitetyt vuoden 1990 luvut eroavat 3 luvussa annetusta EY:n päästöselvityksestä vuodelta 
1990, koska ne on arvioitu samalla menetelmällä kuin vuosien 2000, 2010 ja 2020 luvut. 
Vuoden 1990 luvut ovat tässä vain osoittamassa hiilidioksidipäästöjen kehityssuuntaa Euroopan 
yhteisössä. 
On tarpeen huomauttaa, että tässä luvussa kuvatut simulaatiot eivät ole virallisia arvioita 
ilmastonmuutospolitiikan vaikutuksista EY :ssä. Simulaatioiden tulokset esitetään ensimmäisenä 
arviona EY:n tulevista kasvihuonekaasupäästöistä. Työtä tarkempien mallinnustyökalujen ja 
skenaarioiden kehittämiseksi jatketaan. 
Tulevien EY:n päästöjen arvioimiseksi käytetyt mallit ja skenaariot eroavat ulkosyntyisten 
muuttujien osalta rakenteeltaan ja oletuksiltaan niistä malleista ja ennusteista, joita jäsenvaltiot 
ovat käyttäneet laatiessaan omia ennusteitaan hiilidioksidipäästöistä (katso luku 5). Tulokset 
eivät siten ole vertailukelpoisia. 
Käytettävissä olevat arviot ohjelmien ja toimenpiteiden vaikutuksista 
kasvihuonekaasupäästöihin on esitetty luvussa 4. 
6.2. Mallinnustekniikat ja skenaariot 
Tässä luvussa esitettävät arviot EY:n tulevista kasvihuonekaasupäästöistä perustuvat EY:n 
MIDAS-malliin, joka kuvaa energian kysyntää ja tarjontaa, sekä eri skenaarioihin, jotka 
eroavat toisistaan ulkosyntyisiä muuttujia koskevien oletusten osalta. Jäljempänä esitetään 
lyhyt kuvaus MIDAS-mallista ja eri skenaarioista. Liitteessä 2 on yksityiskohtaisempi kuvaus 
sovelletuista skenaarioista. 
M IDAS (energian kysynnän ja tarjonnan yhteisin alli) 
M IDAS (Model Integrating Demand and Supply) on EY:n JOULE-ohjelman rahoituksella 
energiajärjestelmien suunnittelua ja ennustamista varten kehitetty kattava malli. MIDASin 
avulla voidaan tehdä energiajärjestelmästä dynaaminen simulaatio, joka esitetään yhdistämällä 
tekninen prosessianalyysi ja ekonometriset formuloinnit. Mallia käytetään skenaarioiden 
analysointiin ja ennusteiden laatimiseen. Siinä yhdistyvät ekonometrinen ylhäältä alas 
-tarkastelu ja mikrotaloudellinen lähestymistapa. 
MIDAS kuvaa koko energiajärjestelmän: energian kysynnän aloittain ja polttoaineittain, 
sähköntuotannon, öljynjalostamot, maakaasun, kiinteiden polttoaineiden tuotannon, 
maahantuonnin sekä energian markkinahinnat. Mallin avulla voidaan yhdenmukaisesti ja 
samanaikaisesti arvioida vuosittainen energian kysyntä, tarjonta, hinnoittelu ja 
kustannuslaskenta niin, että järjestelmä on määrällisesti ja hinnallisesti tasapainossa. 
61 
Tuontihintojen ulkoisten arvioiden, makrotaloudellisten indikaattoreiden ja energiavarojen 
saatavuuden perusteella M ID AS ennustaa energian kysyntää ja laskee eri energiamuotojen 
tuotantokapasiteettiin kaivattavan lisäyksen, sen kuinka tuottajat voivat vastata kysyntään sekä 
sen miten ne vaihtavat energiaa keskenään. Malli arvioi energian tuotantokustannukset 
aloittain ja polttoaineittain, ja määrittelee kuluttajahinnat ottaen huomioon kansainväliset 
energian hinnat, kansallisen hinnoittelupolitiikan ja hallituksen veropolitiikan. Kuluttajahintoja 
käytetään syötteenä kysynnän osamallissa, joka säätää kysyntäennusteita ja vaikuttaa siten 
tarjontaan. Näin muodostuu suljettu iterointisilmukka, joka yhtyy vuositasolla ja tuottaa 
yhdenmukaisen simulaation energian kysynnästä, tarjonnasta ja hinnoista. Malli sisältää myös 
päästötekijät laitosta ja polttoainetta kohti päästöjen laskemiseksi. 
Vallitsevan käsityksen skenaario 
Vallitsevan käsityksen skenaario kuvaa maailmaa, jossa kehitys kulkee nykyiseen tapaansa. 
Se edustaa vallitsevaa käsitystä kaikkein todennäköisimmästä tapahtumien kulusta. 
Talouskasvu heikkenee vähitellen pitkällä aikavälillä. BKT:n kasvun EY:ssä arvioidaan 
laskevan vuosien 1995 - 2000 2,9 prosentista 1,8 prosenttiin vuosina 2015 - 2020. 
Energiapolitiikka pysyy hajanaisena kilpailukyvyn, ympäristön, toimitusvarmuuden ja 
erilaisten kansallisten tavoitteiden asettamien vaatimusten yhteensovittamattomuuden takia. 
Sekä kuluttajat että tuottajat ottavat käyttöön jonkin verran uutta, tehokkaampaa tekniikkaa. 
Nykyisten kysyntään kohdistuvien toimien odotetaan jatkuvan, ja jonkin verran huomiota 
tultaneen kiinnittämään tehokkuuden lisäämiseen. Energian hinnat nousevat tasaisesti. Kaasun 
hinta on suhteellisen alhainen öljyyn verrattuna sääntelyn purkamisesta ja verkostojen 
laajenemisesta johtuen. Energian hintojen kehitys on kuvattu taulukossa 6.1. 
Taulukko 6.1. Primäärienergian hinnat (vuoden 1993 kiintein hinnoin ja 
vaihtokurssein). Vallitsevan käsityksen skenaario. 
Raakaöljy 
(ecu/toe) Maakaasu 
Pohjois-
Eurooppa 
(ecu/toe) Maakaasu 
Etelä-Eurooppa 
(ecu/toe) Höyryhiili 
(ecu/toe) 
1990 
1995 
2000 
2005 
2010 
2015 
2020 188,1 
128,5 
153,3 
182,5 
211,7 
219,0 
226,3 101,5 
91,5 
123,6 
139,9 
158,3 
161,8 
167,2 111,6 
100,6 
133,5 
148,2 
164,6 
164,9 
167,2 65,0 
54,8 
60,0 
63,0 
64,0 
68,0 
75,0 
Taistelutanner-skenaario 
Taistelutanner-skenaariossa maailma palaa eristäytyneisyyden, valtaryhmittymien ja 
protektionismin aikaan. Maailmanlaajuiset ristiriidat ja epävakaus tekevät taloudellisen 
yhdentymisen hyvin vaikeaksi. Globalisoitumista pidetään liian kunnianhimoisena tavoitteena. 
Geopoliittinen järjestelmä pirstoutuu blokeiksi, joiden välillä ja sisällä esiintyy kitkaa. BKT:n 
kasvun EY :ssä odotetaan laskevan vuosien 1995 - 2000 3,1 prosentista 1,3 prosenttiin vuosina 
2015 - 2020. Energiapolitiikan tavoitteena on tuontiriippuvuuden vähentäminen. Tarjontaa 
kohdistuvat toimet ovat todennäköisesti tehokkaampia kuin kysyntään kohdistuvat. Vaikka 
62 
vaihtoehtoisia polttoaineita pyritään ottamaan käyttöön, jännitteet ja konfliktit estävät 
tehokkuuden parantamisen. Lisääntyvä riippuvuus harvoista, suurista toimittajista johtaa öljyn 
hinnan jyrkkään nousuun. Jonkin verran uutta, tehokkaampaa tekniikkaa otetaan käyttöön sekä 
tuotannossa että kulutuksessa osittain julkisten normien ja osittain teollisuuden kilpailun 
ansiosta. 
Forum-skenaario 
Forum-skenaariossa kehitys kulkee kohti konsensusta ja kansainvälistä yhteistyötä, ja julkisen 
hallinnon asema ja mahdollisuus puuttua asioihin on merkittävä. Maailmanlaajuinen 
yhdentymisprosessi tuottaa uusia vaatimuksia yhteiselle, julkiselle toiminnalle. Kansallisia, 
eurooppalaisia ja kansainvälisiä instituutioita uudistetaan vähitellen siten, että ne kykenevät 
tehokkaammin käsittelemään entistä laajempia ja monimutkaisempia yhteisiä ongelmia ja etuja. 
BKT:n kasvu EY:ssä kiihtyy vuosien 1995 - 2000 2,3 prosentista 2,6 prosenttiin vuosina 
2010 - 2015 ja hidastuu sitten jonkin verran. Energiapolitiikkaa leimaa huoli ympäristön 
tilasta. Energiapolitiikassa tapahtuu ympäristönäkökohtien voimistumisen myötä huomattavia 
muutoksia, jotka rajoittavat energian kysynnän kasvua. Energian hintojen odotetaan pysyvän 
vakaina. Sekä kuluttajat että tuottajat ottavat käyttöön uutta, tehokasta tekniikka, ja tähän 
liittyy vilkas teknologian siirtotoiminta. 
Hypermarket-skenaario 
Hypermarket-skenaarion hallitsevat tekijät ovat markkinavoimat, liberalismija vapaakauppa; 
hallitusten ja julkisen vallan puuttuminen asioiden kulkuun on erittäin vähäistä. 
Maailmanlaajuinen taloudellinen yhdentyminen vahvistuu ja jatkuu. Tämän skenaarion 
käyttövoimana on markkinamekanismi, jota pidetään parhaana tapana tuottaa vaurautta ja 
käsitellä monimutkaisia ja epävarmoja asioita. Vapautumisen ja yksityistämisen tuloksena 
markkinoille tulee uusia yrittäjiä, ja kysyntä kasvaa. BKT:n kasvun EY :ssä odotetaan laskevan 
vuosien 1995 - 2000 3,2 prosentista 1,9 prosenttiin vuosina 2015 - 2020. Energiapolitiikkaa 
leimaa halu minimoida hallituksen valvonta ja maksimoida vapaiden markkinoiden toiminta, 
mutta kuitenkin siten, että halutut normit täytetään. Energian kysynnän odotetaan kasvavan 
voimakkaasti. Uuden, entistä tehokkaamman tekniikan käyttöönotto tuotannossa ja 
kulutuksessa riippuu markkinavoimista ja kansainvälisestä kilpailusta. Energian hinnat 
kohoavat tasaisesti. 
6.3. Hiilidioksidipäästöjen kehityssuunta 
Taulukossa 6.2 esitetään arviot energian tuotantoon ja kulutukseen liittyvistä 
hiilidioksidipäästöistä vuosina 2000, 2010 ja 2020. On syytä huomata, että nämä ovat 
ensimmäiset arviot EY:n tulevista kasvihuonekaasupäästöistä. Vertailun vuoksi annetaan 
samalla menetelmällä laskettu arvio hiilidioksidipäästöistä myös vuonna 1990. Erilaisesta 
laskentamenetelmästä johtuen tässä esitettyjä arvioita vuoden 1990 päästöistä ei voi verrata 
3 luvussa olevaan EY:n päästöselvitykseen. 
Vallitsevan käsityksen skenaarion mukaan EY:n hiilidioksidipäästöt kasvavat 5 prosenttia 
vuoteen 2000, 13 prosenttia vuoteen 2010 ja 16 prosenttia vuoteen 2020 mennessä (verrattuna 
vuoden 1990 määrään). Hypermarket-skenaario osoittaa samanlaista kasvua; vastaavat 
kasvulukemat ovat 5, 14 ja 17 prosenttia. Taistelutanner-skenaarion mukaan 
hiilidioksidipäästöjen kasvu hidastuu siten, että päästöt kasvavat vuoteen 2000 mennessä 6, 
63 
vuoteen 2010 mennessä 9 ja vuoteen 2020 mennessä 7 prosenttia. Forum-skenaariossa 
hiilidioksidipäästöt vähenevät 2 prosenttia vuoteen 2000, 5 prosenttia vuoteen 2010 ja 10 
prosenttia vuoteen 2020 mennessä. 
Taulukko 6.2. Energiaan liittyvien C02-päästöjen kehitys EUR-15-maissa 
(1000 Gg). 
Î99Ô 2ÖÖ1J 2010 2Ö2Ö 
Vallitseva käsitys 3 155 3 326 3 557 3~648 
Taistelutanner 3 155 3 357 3 428 3 368 
Forum 3 155 3 089 2 986 2 855 
Hypermarket 3 155 3 325 3 597 3 686 
64 
7. VAIKUTUSALTTIUDEN ARVIOINTI JA SOPEUTTAMISTOIMENPITEET 
7.1. Johdanto 
Tässä luvussa käsitellään ilmastonmuutoksen mahdollisia vaikutuksia Euroopan yhteisöön 
ja yhteisön tasolla toteutettuja sopeuttamistoimenpiteitä. Tutkimuksen ja kehityksen toinen, 
kolmas ja neljäs puiteohjelma sisältävät erityisohjelmia, jotka on laadittu 
ilmastonmuutoksen vaikutusten arviointiin ympäristön eri osa-alueilla. Merenpinnan 
kohoamisen vaikutuksia Euroopan rannikkoalueiden luonnonvaroihin ja ilmastonmuutoksen 
vaikutuksia Euroopan maa-alueisiin (maa- ja metsätalouteen) käsittelevät tutkimukset 
kuuluvat ilmastonmuutosta koskevien ohjelmien piiriin. Tutkimusohjelmiin on sisällytetty 
myös tutkimus "Aavikoituminen Välimeren alueella", sekä ilmastonmuutoksen 
aiheuttamien ääriolojen sosio-ekonomisiin vaikutuksiin ja niiden aiheuttamiin poliittisiin 
toimenpiteisiin kohdistuva tutkimus. Jaksossa 7.2 annetaan lyhyt katsaus 
ilmastonmuutoksen mahdollisiin vaikutuksiin Euroopan yhteisön alueella. 
Ilmastonmuutoksia käsittelevien tutkimusohjelmien yksityiskohtia ei käsitellä tässä 
jaksossa, vaan tiedot löytyvät luvusta 9 otsikolla "Tutkimus ja kehitys". Jaksossa 7.3 
käsitellään lyhyesti yhteisön tasolla toteutetut sopeuttamistoimet. 
7.2. Ilmastonmuutoksen mahdolliset vaikutukset Euroopan yhteisössä 
Lämpötilan kohoaminen 
Kiihtyvästä kasvihuoneilmiöstä aiheutuvan lämpötilan mahdollisen kohoamisen ajoittaminen 
ja määrällinen arviointi on varsinkin paikallisella tai alueellisella tasolla erittäin 
epävarmaa. Vaikka lämmönnousua ennustavista malleista saatuja tuloksia voidaan pitää 
vain karkeina arvioina, selvää on, että lämpötilan kohoaminen on voimakkaampaa 
napaseudulla kuin päiväntasaajan tienoilla. Siksi oletetaankin, että lämpötila kohoaa 
Pohjois-Euroopassa voimakkaammin kuin Välimeren alueella. Jos oletetaan, että 
ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kaksinkertaistuu, kehitysarviotutkimuksista voidaan 
päätellä, että talven keskilämpötila pohjoisimmissa maissa voi nousta kahdesta viiteen 
astetta, kun taas alueen keski- ja eteläosissa talvet voivat olla yhdestä kolmeen astetta 
lämpimämpiä. Kesän keskilämpötilat koko Euroopassa noussevat 3-4 °C (Thimbal et. ai., 
1995; Cabasch et. ai., 1995). Ilmakehään päässeet aerosolit aiheuttavat negatiivisen 
nettosäteilypakotteen. Aerosoleista johtuvaa negatiivista säteilypakotetta ei voida 
kuitenkaan pitää suorana seurauksena kasvihuonekaasujen vaikutuksesta, sillä 
säteilypakotteen alueellinen muodostuminen vaihtelee (IPCC, 1994). 
Sademäärä 
Ilmastonmuutoksen vaikutuksesta sademäärään ei voida sanoa juuri mitään varmaa. Kesät 
muuttuvat todennäköisesti kuivemmiksi. Se johtuu osittain siitä, että lumi sulaa 
aikaisemmin, mikä vaikuttaa maaperän vuodenajoittain vaihteleviin kosteusvarastoihin, ja 
osittain siitä että korkeammat lämpötilat voivat lisätä haihtumista ja kokonaishaihduntaa 
(Warrick et ai., 1990). 
Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin, IPCC.n vallitsevan kehityksen kehitysarviossa 
(Houghton et. ai., 1992) arvioidaan, että kasvihuoneilmiö voi vähentää maaperän kosteutta 
Välimeren maissa kesäisin viidestätoista kahteenkymmeneen prosenttia. Koska nämä maat 
jo ennestään ovat erittäin riippuvaisia kastelusta, ilmiöllä voi olla suuria vaikutuksia 
maiden maatalouteen. Lisääntyvä kuivuus voi aiheuttaa myös vakavaa maanpinnan 
eroosiota, joka johtuu orgaanisen aineksen hajoamisesta, suolan kiteytymisestä ja 
65 
rapautumien syntymisestä. Siten maatalouteen kohdistuvat vaikutukset voivat olla vieläkin 
ankarampia. 
Vesivarat 
Ilmastonmuutos on voi vaikuttaa huomattavasti myös vesivarantojen ajalliseen ja 
paikalliseen jakautumiseen, vesimassojen hydrologiseen kiertoon, veden laatuun ja 
vedentoimitusjärjestelmiin sekä vesivarannoille eri alueilla asetettaviin vaatimuksiin. Tämä 
voi johtaa mutkikkaisiin luonnonvaroihin ja inhimillisiin toimiin kohdistuviin vaikutuksiin 
etenkin veden varastoinnin ja jakelun sekä maatalouden ja sähköenergian tuotannon alalla. 
Vesivarannoiltaan vaikutusaltteimpia alueita Euroopan yhteisössä on Välimeren alue. 
Merenpinnan kohoaminen ja luonnonmullistukset 
Maapallon ilmaston lämpenemisen päävaikutuksia on meriveden lämpölaajenemisesta, 
vuoristojäätiköiden ja sisämaan jääpeitteen sulamisesta, sekä Antarktiksen jääpeitteessä 
tapahtuvista muutoksista johtuva merenpinnan kohoaminen. Merenpinnan kohoaminen 
aiheuttaa muun muassa jatkuvia tulvia alaville maille, tulvien tihentymistä, muutoksia 
rantojen, rantakallioiden ja dyynien eroosiossa, suolojen rikastumista eli salinisaatiota ja 
muutoksia jokien hydrologiassa. Merenpinnan tason muutokset vaikuttavat todennäköisesti 
myös vuorovesiin muuttamalla meren altaiden resonanssia. 
Viimeisin vallitsevan kehityksen skenaario, jonka mukaan merenpinta kohoaisi 
kasvihuonekaasujen vaikutuksesta 45 senttimetriä vuoteen 2100 mennessä, tarjoaa vain 
yleiset suuntaviivat merenpinnan suhteellisille korkeudenvaihteluille Euroopan rannikoilla. 
Ilmastonmuutos vaikuttaa suuresti luonnonmullistusten esiintymiseen ja laajuuteen. 
Inhimillisen aikakäsityksen puitteissa kovien myrskyjen nostattamat tulvat ovat 
todennäköisesti paljon merkityksellisempiä kuin merenpinnan kohoamisen aiheuttamat 
vaikutukset. Tietoa myrskyjen tyypistä ja esiintymistiheydestä Euroopan rannikkoalueilla 
on vain muutamilta Luoteis-Euroopan alueilta ja osasta Välimeren aluetta. Kovien 
myrskyjen vaikutusalue kasvaa, kun merenpinta kohoaa. Etenkin Pohjanmerellä ja 
Välimerellä myrskyjen vaikutukset ovat todellinen käytännön ongelma. Parhaillaan EY :llä 
on useita sopimuksia, jotka koskevat tiettyjen Euroopan rannikkoalueiden tulvariskin 
arviointia ja tarjoavat pohjan Euroopan rannikoiden muutosten ja niiden vaikutusten 
seuraamiselle ja kartoittamiselle. 
Maatalous 
Vaikka tutkimustuloksia ei ole vielä täysin varmistettu, näyttää siltä, että korkeammat 
lämpötilat lyhentävät yksivuotisten satokasvien kasvukautta (Harrison ja Parry, 1993). 
Tämä aiheuttaa satojen pienentymistä, vaikka lisääntyneen hiilidioksidipitoisuuden suora 
lannoitusvaikutus voijoillain kasvilajeilla korvata menetyksen. Etelä-Euroopassa olosuhteet 
muuttuvat kuumemmiksi ja mahdollisesti kuivemmiksi, mikä vaikuttaa satoja heikentävästi. 
Eräät Länsi-Euroopan alueet (esim. Pohjois-Ranska ja Saksa) saattavat hyötyä olosuhteiden 
muutoksesta, mikäli sademäärien keskiarvo nousee. Korkeammat lämpötilat ja mahdolliset 
kuivat kaudet voivat aiheuttaa maatalousalalla muutoksia esimerkiksi kylvöajankohtiin, 
kasteluun ja jalostuslajikkeiden valintaan. 
Nurmiviljelyn odotetaan lisääntyvän kaikkialla Euroopassa (Jones et. al., 1993) 
Hiilidioksidin suora lannoitusvaikutus ja lämpötilan kohoaminen kiihdyttävät tuotantoa. Jos 
oletetaan, että ilmakehän hiilidioksidimäärä esiteolliseen aikaan verrattuna 
kaksinkertaistuu, Euroopan lauhkeilla alueilla tapahtuvan nurmiviljelyn tuotto kasvaa 
66 
suoran lannoitusvaikutuksen ansiosta 10-15 prosenttia ja ennakoidun lämpötilan 
kohoamisen vuoksi vielä 18 prosenttia. 
Metsätalous 
Sadanta- ja lämpötilamalleissa tapahtuvat muutokset todennäköisesti muuttavat metsien 
koostumusta, jakautumista ja kasvumallia. Jotta korjaamattomilta vahingoilta ja metsien 
häviämiseltä vältyttäisiin, toteutetaan tutkimusohjelmia, joilla voidaan määrällisesti ilmaista 
ilmastonmuutoksen vaikutukset metsätaloussektorilla. Tutkimusten perusteella voidaan 
päätellä, että reaktiot eivät vaihtele vain lajien välillä, vaan myös nuorten ja vanhojen 
solukoiden välillä. Myös ravinnetilanne vaikuttaa suuresti siihen miten kasvi reagoi 
kohonneeseen hiilidioksidipitoisuuteen. 
Ilmastonmuutoksen kasvillisuusvyöhykkeisiin kohdistuvista alueellisista vaikutuksista on 
saatavissa vain ohjeellisia arvoja. Malleista voisi kuitenkin päätellä, että eurooppalaiset 
kasvillisuusvyöhykkeet ovat siirtymässä pohjois-koillissuunnassa (Bengtsson, 1994). 
Vaikutusten rahallinen arviointi 
Vaikka ilmastonmuutoksen vaikutusten laajuudesta ja laadusta vallitseekin suuri 
epävarmuus, asiantuntijat ja poliitikot ovat yhtä mieltä siitä, että seuraavan vuosisadan 
aikana maapallon ilmasto lämpenee. Ilmastonmuutos vaikuttanee melkein kaikkiin 
talouselämän alueisiin. EUR-12-maita (ERM, 1992a) koskeva taloudellisten vaikutusten 
analyysi osoittaa, että vaikka maapallon ilmaston lämpenemisestä todennäköisimmin 
aiheutuu EY:lle nettokustannuksia, alueellista ja alakohtaista vaihtelua esiintyy. On 
esimerkiksi todennäköistä, että koko ETAn maataloustuotannon tulot lisääntyvät, mutta 
vain siksi, että Pohjois-Euroopan tuotannon lisäys ylittää Etelä-Euroopan tulonmenetykset. 
Muille EY.n taloudenaloille koitunee kustannuksia, vaikka tietyt alat joillakin alueilla 
kannattaisivatkin, esimerkiksi Belgiassa turismi, Luxemburgissa tehdastuotanto ja 
Yhdistyneissä kuningaskunnissa palvelualat. Kustannuksista 90 prosenttia kasaantunee ensi 
vuosisadan jälkimmäiselle puoliskolle. 
Rahalliset vaikutusarvot on arvioitu vaikutusindikaattorin ja maan perusteella (ERM, 
1992b). Vuotuiset kustannukset on arvioitu olettaen että lämpötila kohoaa 1 °C ja 4 °C. 
Jos oletetaan, että päästöjen rajoittamiseksi ei ryhdytä mihinkään toimenpiteisiin, 
lämpötilan kohoaminen voisi vaihdella suunnilleen 0,5:stä 1 °C:een vuonna 2020 ja 
l,75:stä 4 °C:een vuonna 2100. Rahalliset vaikutusarvot liittyvät pikemminkin ilmaston 
lämpenemisen tasoon kuin tiettyihin vuosiin. Oletetun arvon toteutumisvuosi riippuu siitä, 
mikä päästöjen rajoitusmalli on toteutettu. Sen tähden arviot on annettu vuosittaisina 
arvoina, eikä niitä ole diskontattu. Koska rahalliset vaikutusarvot eivät ole sidoksissa 
aikaan, laskennassa ei ole otettu huomioon minkäänlaista ennustettua talouskasvua. 
Kansantulon on oletettu pysyvän ennallaan. 
Taulukossa 7.1 esitetään EUR-12:lle annetut rahalliset vaikutusarvot, mikäli ilmasto 
lämpenee 1 °C tai 4 °C. Taulukko osoittaa, että taloudellisten vahinkojen kustannukset 
voivat olla merkittävät, kun ne lasketaan osuutena bruttokansantuotteesta. Vaikka 
maatalouden tuottoa, mukavuuskynnystä sekä lämmitys-ja jäähdytysastepäiviä osoittavat 
indikaattorit ovat positiivisia, kokonaissumma on negatiivinen. Se johtuu merenpinnan 
kohoamisesta aiheutuvista suurista kustannuksista. 
67 
Taulukko 7.1 Rahalliset vaikutusarvot EUR-12:lle vaikutusindikaattori/vuosi (miljardia 
ecua1 1989) ja prosentteina vuoden 1989 kansantulosta. 
Ilmaston 1,0 
lämpeneminen 
Merenpinnan -67,6 
kohoaminen 
Valunta -5,7 
Mukavuuskynnys2 4,7 
Lämmitys-ja 13,4 
jäähdytys-
astepäivät 
Maatalouden sato 3,2 miljardia 1989 ecua 
4,0 
-272,2 
-18,4 
27,1 
35,5 
12,2 % kansantulosta 
1,0 
-1,9 
-0,2 
0,1 
0,4 
0,1 4,0 
-7,6 
-0,5 
0,8 
1,0 
0,3 
1. Miljardia ecua, 1989 kurssi. 
2. Lämpötilaan, sademäärään ja auringonpaisteeseen perustuva indikaattori, jolla mitataan 
turistikohteen houkuttelevuutta. 
Lähde: ERM, 1992b. 
Taulukossa 7.2 esitetään EUR-12:een kuuluvien jäsenvaltioiden rahalliset vaikutusarvot. 
Maiden välillä on merkittäviä eroja. Eteläisissä EY-maissa rahalliset vaikutusarvot ovat 
enimmäkseen negatiivisia: jäähdytysvaatimukset kasvavat ja turistikohteen houkuttelevuus 
vähenee merenpinnan kohoamisen kielteisten vaikutusten ja vesipulan takia. Poikkeuksena 
on maatalouden satoindikaattori, joka on positiivinen tai nolla kaikissa jäsenvaltioissa. On 
kuitenkin huomattava, että maatalouden positiivinen satoindikaattori ei merkitse sitä, että 
koko maatalousalalle koituu taloudellista hyötyä. Muut tekijät, kuten käytettävissä olevan 
maatalousmaan määrä, ovat myös tärkeitä. 
Taulukko 7.2. Rahalliset vaikutusarvot vaikutusindikaattoreittain kaikille jäsenvaltioille 
(miljardia 19891), lämpötilan nousu 4 °C 
Alankomaat 
Belgia 
Eipanja 
Irlanti 
italia 
Kreikka 
Luxemburg 
Portugali 
Ranska 
Sakia 
Tanska 
Yhdistyneet 
kuningas­
kunnat Merenpinnan 
kohoaminen 
-10,7 
-2,1 
-18,4 
-13.0 
-37,2 
-3,4 
0,0 
-1,5 
-78,2 
-43,9 
-37,1 
-26,6 Valunta 
0,0 
0,3 
-5,4 
0,0 
-5,4 
-0,6 
0,0 
-1,5 
-1.7 
-3.7 
0,0 
0.0 Mukavuus-
kynnys2 
1.4 
4.0 
2.8 
0,0 
-2,9 
-2.1 
0,2 
0.7 
6,0 
15,4 
1.0 
0,6 Lämmitys- ja 
jäähdytys-
astepfiivät 
2,9 
2,4 
-0,4 
0.7 
0,6 
-0,5 
2,3 
-0,1 
4,1 
11,0 
1.1 
11,4 Maatalouden 
sato 
1.8 
0,8 
0.9 
0,5 
0,8 
0,0 
0.0 
0.1 
2.2 
3.0 
1,1 
1.1 Yhteensä 
-4,6 
4,8 
-20,5 
-11,8 
-44,1 
-6,6 
2,5 
-2,3 
-67,6 
-18,2 
-33,9 
-13.5 
1. Miljardia ecua, 1989 kurssi. 
2. Lämpötilaan, sademäärään ja auringonpaisteeseen perustuva indikaattori, jolla mitataan turistikohteen houkuttelevuutta. 
Lähde: ERM, 1992b. 
68 
7.3. Sopeuttamistoimet 
Rannikkovyöhykkeet 
EY:n kohti kestävää kehitystä -ohjelman (CEC, 1993) viidennen toimintaohjelman 
päätavoitteisiin kuuluu rannikkoalueiden yhtenäinen hoito. Ministerineuvoston 
(ympäristöministerit) 25 päivänä helmikuuta 1992 annetussa päätöslauselmassa esittämästä 
pyynnöstä komissio valmistelee parhaillaan rannikkoalueiden yhtenäisestä hoidosta 
tiedonantoa, jossa pyritään laatimaan johdonmukaiset ympäristönsuojelulliset puitteet 
yhtenäiselle ja kestävälle kehitykselle. Tiedonannossa käsitellään kaikki EY:n 
rannikkoseudut, mukaan lukien vuorovesijättömaat, rannikkovedet ja jokisuistot sekä 
rannikoiden maa-alueet niin pitkälle kuin meren tai rannikon vaikutus ulottuu. Tutkimus-
ja kehitysohjelmat, esimerkiksi ympäristö ja ilmasto-ohjelma ja MAST-ohjelmat (katso 
luku 8) tarjoavat näiden alueiden terveelle ekologiselle hoidolle tieteelliset perusteet. 
Sopivissa tapauksissa olemassaolevista rahastoista voidaan myöntää taloudellista tukea 
silloin, kun määräyksetja kriteerit oikeuttaisivat mahdolliset osakkaat/osapuolet ryhtymään 
tiedonannon mukaisiin hankkeisiin. 
Tiedonanto, jossa ehdotetaan kolmivuotista koeohjelmaa, jonka avulla tutkittaisiin ja 
havainnollistettaisiin koordinoinnin edellytyksiä laaja-alaisesti eri toiminta-alojen välillä 
(yhtenäistämisperiaate) ja alakohtaisesti alueellisten toimivaltatasojen välillä 
(läheisyysperiaate), odottaa komission hyväksyntää lokakuussa 1995. Ohjelman pitäisi 
osoittaa - rannikkoalueiden toimiessa esimerkkinä - kuinka viidennen ympäristönsuojelun 
toimenpideohjelman tärkeimmät periaatteet parhaiten toteutetaan käytännössä. 
Eri tasoilla (paikallisella, alueellisella, kansallisella, eurooppalaisella) toimivien 
osakkaiden/osapuolten olisi suoritettava seuraavat tehtävät: 
Kuvailu 
- ympäristön tila 
- käytössä olevat toimenpiteet 
- suunnitellut parannukset 
Analyysi 
- nykyisten ympäristöongelmien syyt 
- suunniteltujen parannusten mahdolliset vaikutukset 
- maailmanlaajuisen ympäristöarvioinnin mahdolliset vaikutukset 
- hoitovaihtoehtojen määrittely 
Yhteistyö 
- uusien koordinointijärjestelmien luominen tai vanhojen muokkaaminen 
- hoitovaihtoehtojen arviointi 
- suunnitelmista/ohjelmista sopiminen: rannikkoalueille laadittava kestävän kehityksen 
toimenpidesuunnitelma 
Komission on varmistettava, että ohjelma laaditaan ja että sen tuloksista keskustellaan ja 
tiedotetaan, jotta saavutettaisiin käytännön tuloksia ja sitä kautta päästäisiin nopeammin 
rannikkoalueiden kestävään kehitykseen. Ohjelmassa pitäisi myös määritellä 
lisätoimenpiteiden tarve sekä Euroopan tasolla että muilla tasoilla. 
69 
Metsät 
Kesäkuussa 1993 Helsingissä järjestetyssä Euroopan metsien suojelua käsittelevässä 
m inisterikokouksessa EY allekirjoitti päätöslauselman, jossa esitetään pitkäaikaisstrategioita 
Euroopan metsien sopeuttamiseksi ilmastonmuutokseen. Euroopan yhteisö osallistuu 
aktiivisesti konferenssin ja sen päätösten seurantatoimenpiteisiin. Ilmastonmuutosta 
koskevan päätöslauselman tavoitteena on muun muassa tehostaa eurooppalaista tutkimusta 
ja kansainvälistä tutkimusyhteistyötä, jonka avulla selvitetään ilmastonmuutoksen 
vaikutusta metsäekosysteemeihin sekä ekosysteemin vaikutuksia ilmastoon. Tutkimuksen 
pitäisi auttaa muokkaamaan eurooppalaisia metsänhoitojärjestelmiä siten, että metsät 
kyettäisiin sopeuttamaan ilmastonmuutokseen parhaalla mahdollisella tavalla. 
Päätöslauselman toisena tavoitteena on olemassaolevien metsän tarkkailujärjestelmien 
muokkaaminen siten, että niillä voidaan arvioida metsissä tapahtuvia, mahdollisesti 
ilmastonmuutoksista johtuvia muutoksia. 
70 
8. RAHOITUS JA KANSAINVÄLINEN YHTEISTYÖ 
8.1. Johdanto 
YK.n ilmastosopimuksen liitteessä II mainittuna osapuolena EY on velvollinen 
tiedottamaan yksityiskohtaisesti suorittamistaan 4 artiklan 3, 4 ja 5 kohtien mukaisista 
toimenpiteistä. 
Tässä luvussa kuvaillaan monenkeskistä ja kahdenkeskistä yhteistyötä EY:n ja 
kehitysmaiden, sekä EY:n ja siirtymätalouden maiden välillä. Viidennen 
toimenpideohjelman tuloksena on kyetty jossain määrin yhdenmukaistamaan EY:n 
ulkopuolisten maiden (eli niin kutsuttujen kolmansien maiden) kanssa tehtävän yhteistyön 
ympäristövaatimuksia. Ympäristökysymyksiin viitataan nykyisin useimmissa yhteisön ja 
sen yhteistyökumppanien kesken solmituissa kahdenvälisissä yhteistyösopimuksissa (CEC, 
1994d). 
Useimmissa tässä luvussa mainituissa yhteistyöohjelmissa ja rakenteissa on 
ilmastonmuutokseen liittyviä elementtejä, vaikka ne eivät ole keskittyneet nimenomaisesti 
sille alalle. Muutamat ohjelmista on suunnattu kaikkiin EY:n ulkopuolisiin maihin, eikä 
yksinomaan kehitysmaihin tai siirtymätalouden maihin. 
YK :n ilmastosopimuksen osapuolten ensimmäisessä konferenssissa päätettiin muun muassa, 
että uudelleen järjestetty M aapallon ympäristörahasto (GEF) säilyttää toistaiseksi asemansa 
sopimuksen taloudellisia järjestelyitä hoitavana kansainvälisenä elimenä. Konferenssissa 
päätettiin myös tarkastaa taloustoimet neljän vuoden kuluttua ja ryhtyä tarvittaviin 
toimenpiteisiin, joihin kuuluu GEF:n täsmällisen aseman määrittely sopimuksen puitteissa. 
(Päätös 9/CP.l). 
Euroopan parlamentti on ilmoittanut Maapallon ympäristörahastoa koskevassa 
päätöslauselmassa (EP:n päätöslauselma, raportti A3-0378/93, 18.1. 1994) kannattavansa 
EY:n osallistumista Maapallon ympäristörahaston toimintaan, sillä se mahdollistaisi EY:n 
aseman kansainvälisten ympäristöasioiden koordinaattorina. Maapallon ympäristörahastoa 
pyydettiin 15 päivänä kesäkuuta 1995 kutsumaan EY tarkkailijaksi tuleviin GEF:n 
neuvoston kokouksiin. Euroopan parlamentissa neuvotellaan parhaillaan kuinka EY:n 
Maapallon ympäristörahaston toimintaan osallistumiseen varatut 3 miljoonaa ecua jaetaan. 
8.2. Yhteistyö kolmansien maiden kanssa 
Ilmastonmuutosta koskevaa yhteistyötä kolmansien maiden kanssa on tehty vuodesta 1980 
alkaen SYNERGY-nimisen aloitteen, vuodesta 1992 lähtien LIFE-ohjelman ja vuodesta 
1994 lähtien Euroopan energiaperussopimuksen (KOM (95) 440) puitteissa. 
SYNERGY 
Komissio on 23 päivänä toukokuuta 1995 ehdottanut, että neuvosto jatkaisi SYNERGY-
aloitetta ja muuttaisi sen ohjelmaksi (KOM (95) 197 lopullinen). 
SYNERGYn tavoitteena on pitkällä tähtäimellä parantaa maailman energiatilannetta ja 
samalla turvata yhteisön energiansaanti auttamalla muita maita tekemään tehokkaita 
energiapoliittisia päätöksiä. Energiasuunnitte luun ja järkevään energiankäyttöön kannustava 
sekä neuvontaa ja koulutusta järjestävä SYNERGY auttaa omalta osaltaan myös 
71 
vähentämään kasvihuonekaasujen päästöjä. Aloitteen rahoittamiseen on käytetty vuosittain 
8 miljoonaa ecua. 
Ohjelman puitteissa on mahdollista tehdä yhteistyötä kaikkien kolmansien maiden kanssa, 
mikä on etu verrattuna EY :n muihin yhteistyöohjelmiin, joilla kaikilla on maantieteellisesti 
rajoittunut soveltamisalue. 
SYNERGY-aloitteen yhteydessä EY on tukenut alueellisia suunnittelututkimuksia 
tarjoamalla niille rahoitusta ja asiantuntija-apua. Tutkimuksissa on aina otettu huomioon 
energiankulutuksen vaikutukset ilmastonmuutokseen. EY on tukenut seuraavia 
suunnittelututkimuksia: 
- Rio Grande do Sulin osavaltion energiasuunnitelma Brasiliassa 
- kysynnän ennustamiskeinojen kehittämistä käsittelevä tutkimus Brasiliassa 
- Buenos Airesin läänin energiatutkimus Argentiinassa 
- Etelä-Amerikan energianäkymät 
- Bydgoszczin ja Gliwicen kaupunkialueita koskevat energiasuunnitelmat Puolassa 
- Miskolcin kaupunkialuetta koskeva energiasuunnitelma Unkarissa 
- Kiinan energiapolitiikka käsitteleviä tutkimuksia 
- Maghreb-maiden energiasuunnittelu 
- Ankaran kaupunkialueen energiasuunnitelma Turkissa 
- kansallinen energiasuunnitelma Kyproksella. 
Energiankäytön järkeistämiseen tähtäävät keinot SYNERGY-aloitteen puitteissa ovat 
energian järkevään käyttöä edistävän teknologian ja keinojen siirto, mahdolliset 
energiansäästöt useilla aloilla tai useissa maissa, sekä sähkön ja lämmön yhteistuotannon 
edistäminen. EY on tukenut seuraavia hankkeita: 
- rakennusten energiankulutuksen optimointi Brasiliassa 
- energiatehokkuus Brasilian maantiekuljetuksissa ja teollisuudessa 
- sähkön ja lämmön yhteistuotantomenetelmät Brasiliassa 
- yhteistuotannon kannustaminen Chilessä, Perussa ja Meksikossa 
- energiatehokkuus Argentiinan myllyteollisuudessa 
- energia-arvioinnin seminaari Tunisiassa 
- järkevään energiankäyttöön tähtäävä suunnitelma Marokon teollisuudelle, 
kuljetuksille ja rakennuksille 
- järkevään energiankäyttöön kannustaminen Israelissa 
- energiansäästö rakennuksissa Välimeren maissa 
- teollisuuden energiatehokkuuden arviointi Unkarissa 
Toiminnan vakiinnuttaminen on SYNERGY-aloitteelle erittäin tärkeää. Tähän pyritään 
perustamalla Itä-Euroopan maihin ja kehitysmaihin energiakeskuksia. Keskukset tarjoavat 
eurooppalaiselle energiateollisuudelle ja asiantuntijoille pysyvän edustuston, ja niiden 
kautta pyritään levittämään tehokkaita energiankäyttömenetelmiä ja autetaan luomaan 
tehokkaita energiaperusrakenteita (CEC, 1994c). Tähän mennessä energiakeskuksia on 
perustettu Sloveniaan, Unkariin, Albaniaan ja Romaniaan. Lähitulevaisuudessa 
energiakeskuksia on suunniteltu perustettavaksi Kiinaan, Indonesiaan, Senegaliin ja 
Argentiinaan. 
Komissio on ehdottanut ohjelman kestoksi viittä vuotta ja budjetiksi 50 miljoonaa ecua. 
72 
LIFE 
21 päivänä toukokuuta 1992 Euroopan yhteisö teki päätöksen LIFE-ohjelmasta 
(Ympäristöluototusjärjestelmä) (1092/73/ETY). Sen kautta EY osallistuu 
ympäristönsuojelualan havainnollistamistoimenpiteiden, valistuskampanjoiden ja teknisten 
avustusohjelmien rahoittamiseen. Rahoitus on jaettu useisiin osiin. Suurin osa rahoituksesta 
kohdistetaan luonnonsuojeluun, pienemmällä osalla parannetaan ympäristön laatua. 
Euroopan energiaperussopimus 
Euroopan energiaperussopimus ja energia tehokkuuspöytäkirja allekirjoitettiin Lissabonissa 
17 päivänä joulukuuta 1994, sen jälkeen kun noin 50 valtion väliset neuvottelut oli saatu 
onnistuneeseen päätökseen kesäkuussa 1994. Euroopan energiaperussopimus on poliittinen 
julistus, joka sitoo allekirjoittajavaltiot yhteistyöhön kaupankäyntiin, investointeihin ja 
muihin energiapolitiikan alueisiin liittyvissä kysymyksissä. Tämän toivotaan johtavan 
todellisten, koko Euroopan kattavien energiamarkkinoiden syntyyn. Perustamissopimuksen 
puitteissa tehtyjen sopimusten ja pöytäkirjojen esiin nostamat ympäristönsuojelulliset 
näkökohdat ja entistä tehokkaampi energiankäyttö vähentävät osaltaan hiilidioksidin ja 
muiden kasvihuonekaasujen päästöjä vaikuttamalla markkinahintoihin ja kannustamalla sitä 
kautta energian entistä tehokkaampaan käyttöön. 
8.3. Yhteistyö kehitysmaiden kanssa 
Kehitysmaiden kanssa tehdään yhteistyötä sekä yleisissä puitteissa että erityisten 
yhteistyöohjelmien kautta. Erityisohjelmiin sisältyy tutkimusyhteistyötä sekä energiaan ja 
metsätalouteen liittyviä aiheita. 
Tutkim usyhteistyö 
Vuodesta 1982 alkaen Euroopan yhteisö on rahoittanut kehitysmaiden kanssa tehtävää 
tieteellistä yhteistyötä. Kehitysmaiden kanssa tehtävän tieteelliseen yhteistyöhön tähtäävä 
ohjelma oli kehitysmaille suunnattu tieteen ja tekniikan Life-ohjelma. Ohjelmaa toteutettiin 
kolmannen tutkimusta ja kehitystä käsittelevän puiteohjelman (1990-1994) kautta. 
Neljäs tutkimusta ja kehitystä käsittelevä puiteohjelma (1994-1998) kattaa erityisesti 
kansainväliseen tieteelliseen yhteistyöhön tähtääviä hankkeita. Tähän tarkoitukseen on 
budjetoitu 540 miljoonaa ecua (eli noin 5 % neljännen puiteohjelman kokonaisbudjetista). 
Suurin osa budjetoiduista varoista käytetään Itä- ja Keski-Euroopan maiden, entisen 
Neuvostoliiton alueella olevien itsenäisten valtioiden ja kehitysmaiden kanssa tehtävään 
yhteistyöhön. 
Tuleva kehitysmaiden kanssa tehtävä tutkimusyhteistyö kattaa aiheita, joiden katsotaan 
olevan yhteisiä kaikille kehitysmaille ja ensisijaisen tärkeitä niiden taloudelliselle ja 
sosiaaliselle kehitykselle. Uusi ohjelma avaa uusia tutkimusalueita, korostaa kestävän 
kehityksen käsitettä ja kannustaa poikkitieteelliseen lähestymistapaan. Ohjelma keskittyy 
kolmelle alueelle, jotka ovat 
- uusiutuvien luonnonvarojen kestävä hoito 
- maataloustuotannon ja maatalouselinkeinojen kehittäminen 
- kehitystä tukevat terveystutkimukset. 
Maailmanlaajuisten ympäristönmuutosprosessien kannalta olennaisten osa-alueiden 
tutkimukseen kuuluu ekosysteemien (esimerkiksi metsien, rannikkoseutujen, kosteikkojen, 
73 
kuivien alueiden, merten, vuoristojen ja ylänköjen) käytön ja hoidon tutkiminen. 
Tutkimuksissa huomioidaan myös ekosysteemien käytön ja hoidon muutosten takana 
piilevät inhimilliset ohjaustoimet, esimerkiksi vaihteleva maankäyttöpolitiikka. Vaikka 
maataloustuotanto ja maatalouselinkeinot ovat kehitysmaissa erittäin tärkeitä, myös sosio­
ekonomiset ja ympäristönsuojelulliset seikat huomioon ottava, kestäviä tuotantomenetelmiä 
koskeva tutkimus on tarpeen. Esimerkistä käy eläintuotannon ja sadon käsittelyn ja käytön 
parantamiseen tähtäävien menetelmien tutkimus. M uitakin molempia osapuolia kiinnostavia 
tieteenaloja voidaan käsitellä. 
Kehitysmaiden kanssa tehtävää yhteistyötä toteutetaan yhdessä muiden yhteistyömuotojen, 
kuten Lomén sopimuksen, uuden Välimeren maiden politiikan ja Aasian ja Latinalaisen 
Amerikan kehitysmaiden kaupallista ja teknistä avustamista sekä niiden kanssa tehtävää 
taloudellista yhteistyötä koskevan asetuksen kanssa. 
Yhteistyö energiaan liittyvissä asioissa 
Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa toteutettavat energiahankkeet rahoitetaan 
talousyhteistyön puiteohjelmasta, talousarvion momentilta B7-3013. Vuoden 1990 jälkeen 
momentilta on rahoitettu kahdeksaa välittömästi ilmastonmuutosasioita koskevaa hanketta. 
Näihin hankkeisiin on budjetoitu noin 15 miljoonaa ecua. 
Vuoden 1992 jälkeen energiahankkeilla ei ole ollut erityistä omaa talousarviomomenttia, 
vaan ne on rahoitettu taloudellisen yhteistyön tai rahallisen ja teknisen yhteistyön 
puitteissa. Esimerkiksi vuoden 1995 puolivälissä Aasiassa oli käynnissä kuusitoista 
energiahanketta, joihin oli varattu yhteensä 56 miljoonaa ecua. 
Yhteistyö metsätalousasioissa 
Metsätalouden yhteydessä kannattaa mainita yhteisön uuden talousarviomomentin 
"Toimenpiteet trooppisissa metsissä" (Momentti B7-5041) perustaminen. Tältä momentilta 
on määrä rahoittaa trooppisten ja subtrooppisten metsien suojeluun ja kestävään hoitoon 
liittyviä hankkeita. Momentti perustettiin vuonna 1990, ja vuonna 1991 sen tuloksena 
myönnettiin trooppisille metsäprojekteille 2 miljoonaa ecua. Seuraavina vuosina summa 
nostettiin 50 miljoonaan ecuun. Suunnilleen kolmasosa momentista on varattu Afrikan, 
Karibian ja Tyynenmeren valtioissa toteutettaville hankkeille, kaksi kolmasosaa 
aasialaisille ja latinalaisamerikkalaisille hankkeille. Neuvostolle on tehty esitys asetukseksi, 
jolla luotaisiin talousarviomomentille lakiin perustuva asema. 
Seuraavassa kuvataan muutamia trooppisten metsien momentilta rahoitettuja tai parhaillaan 
valmisteilla olevia suuria hankkeita. 
Kokeiluhanke Brasilian trooppisten metsien suojelemiseksi: EY myönsi ensimmäisen 
avustuksensa sademetsärahastolle vuonna 1992, ja alkoi osallistua toimenpiteiden 
rahoitukseen vuonna 1993 tukemalla erikoistutkimuksen osa-aluetta 11,9 miljoonalla 
eculla. Vuonna 1994 annettiin neljän miljoonan ecun avustus havainnollistamishankkeisiin, 
joista tuetaan kunta- ja kansalaisjärjestötasolla toteutettavia metsänhoitoa ja kestävää 
kehitystä edistäviä toimia, ja viiden miljoonan ecun lisäavustus luonnonkumin kerääjille 
ja muille perinteisiä metsänkäyttötapoja hyödyntäville tuottajille. Vuodelle 1995 o" 
myönnetty 16,7 miljoonan ecun avustus luonnonvarainhoito-ohjelmalle. 
Kolumbiassa on rahoituksen avulla jo saatu aikaan kestävää kehitystä tukeva Amazonin 
rahasto, jonka tarkoituksena on ohjata varoja pienimuotoisiin, metsävaroja kestävästi 
74 
hyödyntäviin paikallisiin hankkeisiin. Avustusta on myönnetty myös Venezuelassa 
sijaitsevan Aito Orionocon biosfäärmsuojelualueen toteuttamiseen, ja rahoitusta harkitaan 
myös Perussa sijaitsevalle Manun biosfäärin suojelualueelle. Vuonna 1995 aloitetaan uusia 
hankkeita mahdollisesti Paraguayssa ja Meksikossa. 
Yhteisö tukee Amazonin liiton maita niiden Limassa sijaitsevan väliaikaisen sihteeristön 
kautta. Liiton institutionaaliseen lujittamiseen, alueella olevien suojelualueiden suunnittelua 
ja hoitoa koskevien alueellisten hankkeiden edistämiseen sekä kotoperäisten alueiden 
vahvistamiseen tähtääviä ohjelmia on jo aloitettu. Toinen tärkeä, metsien häviämisen 
perimmäisiä syitä selvittelevä alueellinen hanke koskee myös Väli-Amerikan 
maatalousvyöhykkeen laajentumisen säätelyä. 
Yhteisön metsätalouden tukiohjelman puitteissa on Indonesiassa käynnistetty useita 
aloitteita, ja Berauhun, Itä-Kalimantaniin tehtiin vuonna 1994 kestävään kehityksen 
tähtäävä metsänhoitosuunnitelma. Malesian kanssa on sovittu 
paikkatietojärjestelmähankkeesta (GIS) ja Filippiinien kanssa kansallispuisto-ohjelmasta. 
Indonesiassa trooppisten metsien suojeluun tähtäävät projektit ovat vuosina 1993-1995 
muodostaneet suorastaan EY:n kehitysyhteistyön selkärangan; käynnissä on neljä ja 
suunnitteilla kaksi hanketta (900 miljoonaa ecua). Muihin EY:n metsätalousalan 
avustusohjelmien kohdemaihin (talousarviomomentti B7-3000) kuuluvat muun muassa 
Bangladesh, Intia, Bhutan, Laos, Vietnam, Malesia ja Filippiinit. Afrikan, Karibian ja 
Tyynenmeren alueen valtioissa toteutettaviin tärkeisiin hankkeisiin kuuluvat Keski-Afrikan 
metsänseurantaohjelma (3,5 miljoonaa ecua), Korupin kansallispuisto Kamerunissa (7,3 
miljoonaa ecua) sekä merkittävät hankkeet Nigeriassa, Tansaniassa, Norsunluurannikolla, 
Guineassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. 
Tukea ovat saaneet myös useat pienimuotoiset eurooppalaisten, kansainvälisten tai 
paikallisten kansalaisjärjestöjen sekä yhteisöryhmien tai alkuperäiskansojen järjestöjen 
toteuttamat hankkeet. Metsänsuojelun inhimillisiin näkökohtiin on kiinnitetty erityistä 
huomiota tukemalla kestävään kehitykseen tähtääviä paikallisen tason aktiviteetteja. 
Suojellut biosfäärit ovat tarjonneet hyödylliset puitteet luonnonvarojen kestävän käytön ja 
metsien suojelun yhdistämiselle, ja tukea on jo myönnetty tai sen myöntämistä harkitaan 
noin kymmenelle suojelualueelle. 
Rahoitusta on myönnetty tai sen myöntämistä harkitaan useille moneen valtioon 
kohdistuville tai laaja-alaisille toimenpidekokonaisuuksille, etenkin sellaisille, joilla 
edistetään puutavaran sertifiointijärjestelmien perustamista, kestävää paperin tuotantoa, 
metsien tilan seurantaa, trooppisia metsiä ja biologista monimuotoisuutta koskevien 
tietolähteiden hoitoa sekä kumppanuussopimusten solmimista Euroopan kansallispuistojen 
liiton ja Latinalaisen Amerikan ja Aasian suojelualueiden välillä. 
Muu kahdenvälinen yhteistoiminta 
Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen valtiot (AKT) 
Yhteisön ja kehitysmaiden välillä solmituista alueellisista sopimuksista kattavimpia ovat 
Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden kanssa solmitut, niin kutsutut Lomé-
sopimukset. Neljäs sopimus allekirjoitettiin Loméssa 15 päivänä joulukuuta 1989 (Lomé 
IV), ja se on voimassa vuodesta 1990 vuoteen 1995. Sopimuksen tärkein tavoite on AKT-
75 
maiden ja EY :n välinen yhteistyö, jolla pyritään edistämään ja vauhdittamaan AKT-maiden 
taloudellista, kulttuurista ja yhteiskunnallista kehitystä sekä monipuolistamaan maiden 
välisiä suhteita yhteistoiminnnan ja yhteisen edun hengessä (sopimuksen 1 artikla). 
Lomé IV -sopimuksen mukaan ympäristö kuuluu yhteistoiminnan painopistealueisiin. 
Ympäristönsuojeluun ja luonnon tasapainon säilyttämiseen kohdistuvalla yhteistyöllä 
pyritään tukemaan uusiutuvien ja uusiutumattomien luonnonvarojen suojeluhankkeita, 
ekosysteemien suojelua, sekä kuivuuden, aavikoitumisen ja metsätuhojen hallintaa. 
M uitakin tiettyihin teemoihin keskittyviä toimenpidekokonaisuuksia ollaan käynnistämässä, 
etenkin heinäsirkkojen torjuntaa, vesivarojen suojelua ja hyväksikäyttöä, trooppisten 
metsien ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä, kaupunkialueiden ja 
maaseutualueiden tasapainoisempaa suhdetta ja kaupunkiympäristön suojelua koskevia 
hankkeita (sopimuksen 14 artikla). 
Toinen yhteistyön painopistealue on energiamuotojen kehittäminen. Useimpien AKT-
maiden öljytuotteiden tuontiriippuvuudesta ja polttopuun vähäisyydestä johtuvan hankalan 
energiatilanteen sekä fossiilisten polttoaineiden käytön ilmastovaikutusten takia AKT-maat 
ja EY ovat sopineet yhteistyöstä (sopimuksen 105 artikla). Yhteistyössä painotetaan 
etenkin energiaohjelmia, energian säästöä ja tehokasta käyttöä edistäviä toimia, 
potentiaalisten energialähteiden tunnistamista sekä uusien ja uusiutuvien energialähteiden 
taloudellisesti ja teknisesti tarkoituksenmukaista suosimista. 
Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaat (ALA) 
Vuodesta 1976 lähtien yhteisö on harjoittanut rahoituksellista, teknistä ja viime aikoina 
myös taloudellista yhteistyötä Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaiden (ALA) 
kanssa. Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaiden kanssa tehtävää yhteistyötä 
koskevien yhteisön uusien ohjeiden mukaan (asetus 443/92) ympäristön ja luonnonvarojen 
suojelu sekä kestävä kehitys ovat ensisijaisia pitkän aikavälin tavoitteita. 10 prosenttia 
2 750 miljoonan ecun kokonaisbudjetista vuosille 1991-1995 on varattu erityisesti 
ympäristönsuojeluun ja etenkin trooppisten metsien suojeluun tähtääviin hankkeisiin 
(asetuksen 5 artikla). 
Ympäristövaikutusten arviointi on täysimittaisesti integroitu EY:n kehitysmaiden kanssa 
tekemään yhteistyöhön. 
Kestävää kehitystä tukevaan kehitysyhteistyöhön suunnatut kokonaisvarat ovat kasvaneet 
vuodesta 1990 lähtien, ja vuonna 1993 summa oli jo 770 miljoonaa ecua, jotka käytettiin 
ALA-ja AKT-maissa sekä Välimeren maissa Agenda 21-toimintaohjelman ja muiden Rion 
sopimuksen yhteydessä tehtyjen sopimusten kannalta olennaisilla alueilla toteutettaviin 
toimenpiteisiin, esimerkiksi energiaan, luonnon monimuotoisuuteen, metsiin, 
maaseutuympäristöön ja aavikoitumiseen, veteen ja kaupunkiympäristöön kohdistuviin 
toimiin. 
Vaikka suurin osa näistä kuluista kanavoituu kahdenvälisiin (tai alueellisiin) ohjelmiin, 
kehitysmaiden ympäristönhoidolle ja trooppisille metsille on varattu kaksi omaa 
talousarviomomenttia. 
Toista (B7-5040), kehitysmaiden ympäristönsuojeluun kohdistettua momenttia (13,2 
miljoonaa ecua vuonna 1995) käytetään pienimuotoisiin, konkreettisiin toimiin luonnon ja 
76 
kaupunkiympäristön hoitamiseksi (ilmansuojelu mukaan lukien). Merkittävä osuus näistä 
varoista käytetään parantamaan kehitysmaiden järjestelmällisiä mahdollisuuksia käsitellä 
ympäristökysymyksiä. Talousarvion tässä momentissa mainitaan ympäristönhoidon 
koulutusohjelmat, paikalliset kestävän kehityksen suunnitelmat sekä paikallisten yhteisöjen 
kanssa yhteistyössä toteutettavat hankkeet. 
Toinen talousarvion momentti (B7-5041) keskittyy metsien suojeluun, johon on viitattu 
aikaisemmissa luvuissa. 
8.4. Yhteistyö Keski- ja Itä-Euroopan maiden sekä entisen Neuvostoliiton 
alueen maiden kanssa 
Yhteistyö Keski-ja Itä-Euroopan maiden ja entisen Neuvostoliiton alueen kanssa perustuu 
lähinnä PHARE-(Puolan ja Unkarin talouden uudelleenorganisoinnin avustusohjelma) ja 
TACIS-ohjelmiin (IVY-maiden tekninen avustusohjelma). PHARE-ohjelma perustettiin 
vuonna 1989, ja sen tärkein tavoite oli tarjota välitöntä apua Puolalle ja Unkarille. 
Sittemmin ohjelma on laajentunut kattamaan muitakin Keski-ja Itä-Euroopan maita. IVY-
maihin suunnattu TACIS-ohjelma perustettiin virallisesti ministerineuvoston heinäkuussa 
1991 hyväksymällä asetuksella (ETY/Euratom, N:o 2157/91). Uusi, korjattu asetus 
hyväksyttiin 1993 (ETY/Euratom, N:o 2053/93). PHARE-ja TACIS-ohjelmien puitteissa 
tehdään jatkuvasti tiivistä yhteistyötä. 
PHARE 
PHARE-ohjelma on EY:n aloite, joka tukee Keski- ja Itä-Euroopan maiden poliittista ja 
taloudellista kehitystä. PHARE tukee taloudellista muutosta ja uusia demokraattisia 
yhteiskuntajärjestelmiä vahvistavaa toimintaa. PHARE myöntää apurahoja, joiden avulla 
Eurooppa-sopimuksen solmineet maat voivat integroitua Euroopan yhteisöön. PHARE-
ohjelman osallistujamaat päättävät rahojen käytöstä yhteistuumin, EY.ssä sovitun 
puiteohjelman mukaisesti. 
Alunperin PHARE-ohjelmassa tuettiin ympäristöalan kiireellisiä hankkeita, kuten ilman 
ja vesien saastumista mittaavien laitteiden hankintoja, erityisongelmia käsitteleviä 
tutkimuksia sekä normien ja lakien laatimista. Sittemmin on valittu järjestelmällisempi 
lähestymistapa ja siirrytty kehittämään toimintatapoja ja toimintaohjelmia eri osa-alueille, 
esimerkiksi jätteenkäsittelyyn. 
PHARE-rahoituksen pääperiaatteet ovat kaikissa maissa samat, vaikka siirtymätalous on 
joka maassa eri vaiheessa. Avainalueita ovat valtionyritysten ja maatalouden 
uudelleenjärjestely, yksityisen sektorin kehittäminen, julkishallinnon ja laitosten 
uudistaminen, sosiaalipalveluiden ja työllisyys-, koulutus- ja terveydenhoito-olojen 
uudistaminen, energia-, kuljetus-ja tietoliikenneverkkojen kehittäminen, sekä ympäristön 
ja ydinturvallisuuden parantaminen. Ensimmäisen viisivuotiskauden lopussa vuonna 1994 
Euroopan yhteisön ylläpitämän PH ARE-ohjelman kautta oli annettu 4 284 miljoonaa ecua 
yhdelletoista osallistujamaalle (CEC, 1994b). 
Ilmastonmuutoksen kannalta olennaisia toimenpiteitä ovat erityisesti avainalueilla 
'ympäristön ja ydinturvallisuuden parantaminen' ja 'energiamuotojen kehittäminen' 
toteutetut toimenpiteet. Energiasektorille suunnattua apua täydentävät yhteisön muut 
ohjelmat, esimerkiksi THERMIE (jakso 4.3.) ja SYNERGY (jakso 8.2). Euroopan 
77 
energiaperussopimuksessa huomioidaan kaikkien Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja koko 
EY:n energiasektorin yhteinen etu. 
Ympäristöalan tukea myönnetään joko vuotuisten kansallisten tai alueellisten ympäristöalan 
ohjelmien tai yleisten teknisten avustustoimien ympäristönsuojelullisten osa-alueiden 
kautta. 
Vuonna 1991 energia-alan tekniset avustusohjelmat käynnistettiin Puolassa, Tsekin ja 
Slovakian liittovaltiossa, Unkarissa ja Baltian maissa. Vuosina 1992 ja 1993 PHARE-
ohjelman toiminta laajeni muiden osallistujamaiden ja useiden maiden välisiin energia-alan 
hankkeisiin. Useiden maiden välisen PHARE-energiaohjelman tarkoituksena on 
mahdollistaa kaikkien PHARE-maiden välinen yhteistyö. Alueelliset hankkeet kattavat 
seuraavat alueet: 
- energiaverkkojen väliset liitynnät 
- yhteistyö- ja koulutusohjelmat 
- energia ja ympäristö. 
Energiaan ja ympäristöön liittyen on valmisteilla tärkeä ohjelma, nimittäin hiilen 
puhtaaseen ja järkevään käyttöön ohjaavan koordinoidun suunnitelman laatiminen Keski-
ja Itä-Euroopan maille (CEC, 1994b). 
TACIS 
TACIS-ohjelman yleinen tarkoitus on auttaa entisen Neuvostoliiton alueella olevia maita 
siirtymään markkinatalouteen. Vuoden 1994 lopussa TACIS-ohjelman piiriin kuului 13 
osallistujamaata: Armenia, Azerbaidzhan, Valko-Venäjä, Georgia, Kazakstan, Kirgisia, 
Moldova, Mongolia, Venäjä, Tadzhikistan, Turkmenistan, Ukraina ja Uzbekistan. TACIS-
ohjelmasta myönnetään apurahoja kaikilla yhteiskunnan tasoilla toimiville tietojen ja 
asiantuntemuksen vaihtoa ylläpitäville kumppanuussuhteille, yhteyksille ja verkostoille. 
TACIS aloitettiin vuonna 1991 400 miljoonan ecun vuosibudjetilla, joka nostettiin 510 
miljoonaan ecuun vuonna 1994 (CEC, 1994a). 
Euroopan yhteisö ja sen kumppanivaltiot tekevät tiivistä yhteistyötä arvioidakseen 
uudistustavoitteet sekä taloudelliseen tilanteeseen ja muutoksen vaiheeseen perustuvan 
TACIS-tuen tarpeen. Keskeisimmät TACISin tukemat painopistealueet tällä hetkellä ovat 
- inhimillisten voimavarojen kehittäminen 
- yritysten uudelleenorganisointi ja kehittäminen 
- perusrakenteet 
- energia, ydinturvallisuus mukaan lukien 
- ruoan tuotanto, jalostus ja jakelu. 
Vaikka ensimmäisessä TACIS-asetuksessa ei nostettu ympäristöä painopistealueiden 
joukkoon, ympäristökysymykset ovat olleet tärkeitä TACIS-ohjelman toiminnassa alusta 
pitäen. Komissio on päättänyt integroida ympäristökysymykset kaikille aloille sen sijaan, 
että keskittyisi yksinomaan ympäristöä käsitteleviin hankkeisiin. Ympäristövaikutusten 
arviointi ja ympäristötarkastus kuului olennaisena osana tai esitutkimuksen osana kaikkiir 
mittaviin hankkeisiin. Uuteen TACIS-asetukseen (1993-1995) on kuitenkin sisällytetty 
erillinen viittaus ympäristöön. Asetuksen 4 artiklan 3 kohdassa todetaan, että 'ohjelmia 
suunniteltaessa ja toteutettaessa on kiinnitettävä asianmukaista huomiota 
ympäristökysymyksiin. ' 
78 
Vuoden 1995 alussa Euroopan yhteisö on erillisellä ympäristötukiohjelmalla vahvistanut 
vastuullisen suhtautumisensa entisen Neuvostoliiton alueen ympäristökysymyksiin. 
Hankkeen päätarkoitus on tarjota puitteet alueen ekologisesti terveelle talouskasvulle ja 
auttaa korjaamaan vakavien ympäristötuhojen vuoksi vaurioituneita alueita. Se auttaa 
teollisuutta, hallituksia ja kansalaisjärjestöjä suunnittelemaan ja toteuttamaan 
ympäristöhankkeita. 
Energia on määritelty erääksi TACIS-ohjelman tärkeimmistä alueista. On tärkeätä 
huomata, että kaikkiin energia-alan hankkeisiin on sisällytetty energiansäästönäkökohtia. 
Ohjelmassa annetaan myös neuvoja mahdollisten uusiutuvien luonnonvarojen, lähinnä 
vesivoiman mutta myös aurinkoenergian, tuulivoiman ja geotermisen energian 
arvioimiseksi. 
TACIS-ohjelmasta on rahoitettu muun muassa useita energiakeskuksia, jotka on perustettu 
THERMIE-ohjelman puitteissa (CEC, 1994a). Energiakeskuksissa kehitellään 
energiansäästö tapoja, kannustetaan kaupalliseen yhteistyöhön ja järjestetään kansainvälisten 
energia-alan asiantuntijoiden välistä vuoropuhelua. Energiaa säästävän teknologian 
esittelemiseksi on teollisuuslaitoksille tehty energiakatselmuksia. Teknisellä avulla pyritään 
vähentämään teollisuuden ja kaupan eri alojen energiavaltaisuutta. 
Havainnollistamishankkeiden avulla sitä tarjotaan suoraan tietyille, paljon energiaa 
kuluttaville yrityksille. Viime aikoina on järjestetty energiakatselmuksia muun muassa 
alumiini-, teräs-, sementti-ja paperiteollisuudessa (CEC, 1994d). Tulevina vuosina TACIS 
tarjoaa energiansäästöneuvontaa olemassaoleville, energianjakeluun osallistuville 
laitoksille. 
8.5. Yhteenveto 
Taulukossa 8.1 esitetään summat, jotka on käytetty tai varattu kansainväliseen 
yhteistyöhön. On kuitenkin syytä korostaa, että kansainvälisten yhteistyöohjelmien piiriin 
kuuluu paljon erilaisia toimenpiteitä. Ympäristönsuojelun tai energiankulutuksen 
näkökulmaa on hankala erottaa monista integroiduista kehityshankkeista. Taulukkoa 
tutkittaessa on otettava huomioon asiayhteys. Ilmastonmuutokseen liittyviin hankkeisiin on 
käytetty vain murto-osa kokonaisbudjetista. 
Taulukko 8.1. Yhteenveto EY:n ja kolmansien maiden, etenkin kehitysmaiden ja 
siirtymätalouden maiden välisten yhteistyöohjelmien kuluista. 
Yhteistyöohjelma Ajanjakso Kokonaisbudjetti (miljoonaa 
ecua) 
Kaikki kolmannet maat: 
SYNERGY 1990-1994 
LIFE 1991-1995 
Kehitysmaat: 
Tutkimusyhteistyö 1990-1994 
Energiayhteistyö (B7-3013) 1990-1994 
Metsätalousyhteistyö (B7-5041) 1990-1994 
AKT-maat 1990-1995 
ALA-maat 1991-1995 
Siirtymätalouden maat: 
PHARE 1990-1994 
TACIS 1991-1994 400 
2 750 
4 284 
1 870 
79 
9. TUTKIMUS JA KEHITYS 
9.1. Johdanto 
Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan g alakohdan, 5 artiklan ja 12 artiklan 1 kohdan b 
alakohdan mukaisesti tässä luvussa valotetaan maapallon laajuisen ilmastonmuutoksen 
fyysisiin ja inhimillisiin vaikutuksiin keskittyvää tutkimusta poliittisen päätöksenteon 
tueksi. Tutkimuspyrkimyksiä kuvaillaan yhteisön toisen, kolmannen ja neljännen 
tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelman valossa (jaksot 9.2. - 9.4). Erityisen tärkeitä 
ilmastonmuutoksen kannalta näiden puiteohjelmien piirissä ovat ympäristöön, energiaan 
ja merentutkimukseen erikoistuneet tutkimusohjelmat (jaksossa 8.3 esitellään toinen tärkeä 
ilmastonmuutokseen ja kehitysmaihin liittyvä hanke, joka kuuluu kolmansien maiden 
kanssa tehtävän tutkimuksen ja teknisen kehitysyhteistyön piiriin). 
Puiteohjelmissa on korostettu ympäristökysymysten vähittäistä integroimista EY:n 
toimintaan. Ympäristönsuojelu ja elämän laadun parantaminen olivat jo kolmannen 
puiteohjelman tärkeiden tavoitteiden joukossa. Neljännessä puiteohjelmassa näitä tavoitteita 
on entisestään vahvistettu siten, että ohjelmassa on sitouduttu edistämään yleistä kestävää 
kehitystä ja merkittävästi lisätty ympäristöasioihin ohjattuja varoja (CEC 1994d). 
9.2. Toinen tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma 
Toisen tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelman aikana (1987-1991) ilmastonmuutokseen 
liittyvät tutkimusohjelmat sisällytettiin eurooppalaiseen ilmastoa ja luonnollisia vaaroja 
tutkivaan EPOCH-ohjelmaan, ympäristönsuojelutiedettä ja -tekniikkaa tutkivaan STEP-
ohjelmaan sekä yhteisen tutkimuskeskuksen kaukokartoitus ohjelmaan. 
Mainituista kolmesta ohjelmasta EPOCH liittyi ilmastonmuutosasioihin kaikkein 
läheisimmin. Ohjelma koostui seuraavista tutkimusalueista: 
- historialliset ilmasto-olot ja ilmastonmuutos 
- ilmastoprosessit ja -mallit 
- ilmastovaikutukset ja ilmastoon liittyvät vaarat 
- seismiset vaarat. 
Menneisyyden ilmasto-oloja ja ilmastonmuutosta koskevat tutkimukset keskittyivät 
ilmastojärjestelmän (ilmakehä, meret, biosfääri, jääkehä) toimintaan ottamatta huomioon 
ihmisen aiheuttamia muutoksia. Ilmastojärjestelmää ja -malleja koskevan tutkimuksen 
päätavoite oli oppia ymmärtämään ilmastojärjestelmää ohjailevia tekijöitä ja niiden välisiä 
vaikutuksia, jotta kyettäisiin parantamaan ilmastomallien fyysistä muotoilua ja parametrien 
määrittelyä ja sitä kautta kykyä ennustaa ilmastonmuutosta. 
Ilmastovaikutusten ja ilmastoon liittyvien vaarojen tutkimuksella pyrittiin saamaan käsitys 
ilmastonmuutoksen vaikutuksista Euroopan ympäristön eri osa-alueisiin, kuten 
maatalouteen. Seismisten vaarojen tutkimuksen tarkoitus oli kehittää ja parantaa keinoja, 
joilla ennustetaan, estetään ja pienennetään maanjäristysriskiä Euroopassa. 
EPOCH kattoi myös suuren osan kansaivälisen geosfääri-biosfääriohjelman (IGBP), 
maailman ilmastontutkimusohjelman (WCRP) ja maailman ilmastovaikutusohjelman 
(WCIP) tutkimusaiheista. 
80 
9.3. Kolmas tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma 
Kolmas tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma (1990-1994) on järjestetty 15 
erityisohjelman ympärille. Näistä kolme on ilmastonmuutoksen kannalta olennaisia, 
nimittäin ympäristöön, energiateknologiaan sekä merentutkimukseen ja 
merentutkimustekniikkaan liittyvät ohjelmat. 
Ympäristö 
Tutkimuksen ja kehityksen kolmas puiteohjelma on pannut lisää painoa 
ympäristötutkimukselle: ympäristötutkimusohjelmaan on varattu 261 miljoonaa ecua. 
Yhteinen tutkimuskeskus(YTK) ohjasi omasta ohjelmastaan 257 miljoonaa ecua 
ympäristötutkimusohjelmaan. 
Tässä ohjelmassa kiinnitettiin ensi kertaa huomiota sosio-ekonomiseen 
ympäristöntutkimukseen. Ympäristöohjelmaan kuuluu neljä tutkimusaluetta: 
- osallistuminen maailmanlaajuisten muutosten ohjelmiin 
- ympäristötekniikka ja -rakentaminen 
- ympäristökysymysten taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien tutkimus 
- tekniset ja luonnolliset riskit. 
Merkittävä osa ympäristöohjelmasta keskittyy maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen 
kannalta oleellisiin tutkimuksiin. Ohjelman ilmastotiedettä ja luonnollisia vaaroja 
koskevaan osaan sisältyvät seuraavat tutkimusaiheet: 
- luonnollinen ilmastonmuutos 
- ihmisen aiheuttama ilmastonmuutos 
- ilmastonmuutoksen vaikutukset 
- Välimeren alueen aavikoituminen 
- luonnolliset riskit. 
Luonnollisen ilmastonmuutoksen tutkimus keskittyi pääasiassa menneisyyden ilmastojen 
ja historiallisten ilmasto-olojen rekonstruointiin. Tutkimuksen päätarkoituksena oli saada 
parempi näkemys maailman ilmastojärjestelmästä jäljittelemällä ja analysoimalla 
historiallisia ilmastoja ja ilmastonmuutosta, sekä auttaa kehittämään ja todenmukaistamaan 
ilmastomalleja tarjoamalla koe-ja lähdemateriaaliksi korkealaatuisia rekonstruktioita. 
Ihmisen aiheuttaman ilmastonmuutoksen tutkimuksessa pääpaino pantiin nykyisten ilmasto-
olojen ymmärtämiselle ja ilmastonmuutoksen ennustamiselle. Enimmäkseen keskityttiin 
kehittämään ilmastomalleja ja soveltamaan niitä tulevaisuuden ilmaston ennustamiseen. 
Ilmastonmuutoksen vaikutusten tutkimus perustui ilmastonmuutoksen seurausten 
ennustamiseen ja määrälliseen arvioimiseen, mukaan lukien ensisijaiset fyysiset vaikutukset 
sekä toissijaiset, tärkeisiin sosio-ekonomisiin alueisiin kohdistuvat vaikutukset. 
Tutkimusaiheet keskittyivät lähinnä merenpinnan korkeuden vaihtelun seurauksiin sekä 
vesivaroihin, metsiin ja Euroopan maatalouteen kohdistuviin, ilmastonmuutoksesta 
johtuviin vaikutuksiin. 
Ympäristöohjelmaan kuului muun muassa ECOCRAFT-hanke, joka käynnistettiin 
EPOCH-ohjelman puitteissa vuonna 1991. ECOCRAFT on lyhenne hiilidioksidin 
vaikutusta metsiin ja puihin tutkivan eurooppalaisen yhteistyöohjelman englanninkielisestä 
nimestä. Hankkeessa selvitettiin hiilidioksidin ja lämmön lisääntymisen vaikutusta puiden 
kasvuun ja sitä, miten mallien perusteella voitaisiin arvioida metsiin kymmenien vuosien 
81 
kuluessa kohdistuvat vaikutukset. Lisäksi tutkittiin virtausmittausten käyttöä mallien 
testaamiseen ja Euroopan metsien sitoman hiilen määrän mittaamiseen. 
Välimeren alueen aavikoitumisen tutkimus tähtäsi aavikoitumisilmiön sekä sen synnyn ja 
kehityksen perusteelliseen ymmärtämiseen, ja tutkimustulosten perusteella pyrittiin 
laatimaan hoito-, suojelu- ja kunnostusohjeet aavikoitumisalttiille alueille. 
Luonnollisten riskien tutkimus jakaantui kahtia: ensiksi meteorologiseen ja telluuriseen ja 
toiseksi metsäpalojen tutkimukseen. Meteorologinen ja telluurinen tutkimus suuntautui 
luonnonmullistusten, eli myrskyjen, tulvien, maanvyörymien, maanjäristysten ja 
tulivuorenpurkausten fyysisten syiden, tiheyden, ankaruuden sekä ehkäisykeinojen ja 
haittojen vähentämisen tutkimukseen. Yhtenä päätarkoituksena oli tutkia Euroopan alttiutta 
mainituille luonnonkatastrofeille ja kehittää vahinkojen vähentämiselle tieteellistä perustaa. 
Metsäpalojen tutkimus suuntautui luonnollisten ja inhimillisten, metsäpaloja suosivien tai 
estävien tekijöiden tutkimukseen, joka auttaisi kehittämään sopivia ennustus-, ehkäisy-ja 
kriisinhallintakeinoja. 
Koordinoidun tutkimuksen edistämiseksi ja mahdollistamiseksi sekä tutkimuksen 
hyödyntämiseksi Euroopan yhteisön eri toimenpiteissä komissio on perustanut 
eurooppalaisen, maailmanlaajuiseen muutokseen keskittyvän tutkimusverkon (ENRICH). 
ENRICHin tärkein rooli on tukea yhteisön politiikan tavoitteita toimimalla tietojen vaihdon 
keskuksena, joka tukee tutkimusyhteistyötä ja yhteisten voimavarojen kehittämistä. Länsi-
Euroopan sisäisen yhteistyön-edistämisen lisäksi ENRICH osaltaan parantaa kehitysmaiden 
omia tutkimusmahdollisuuksia, pääasiassa mutta ei yksinomaan Afrikassa ja Välimeren 
alueella, ja tukee tarkoituksenmukaisia tutkimuksia Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä 
entisen Neuvostoliiton alueella. Verkon toimintaa toteuttamaan on perustettu oma 
neuvosto, toimisto, yhteistyötoimistoja sekä osastojen välinen ryhmä. 
Energiateknologia 
Yhteisö on käynnistänyt kaksi uutta energiateknologiaa koskevaa ohjelmaa, JOULE I:n 
(1989-1992) ja JOULE II:n (1990-1994). Molemmat ohjelmat käsittelevät puhtaan ja 
tehokkaan uuden energiateknologian kehittämistä seuraavilla alueilla: energian järkevä 
käyttö (teollisuudessa, liikenteessä ja rakennustoiminnassa), edistyneen tekniikan käyttö 
fossiilisten polttoaineiden poltossa ja uusiutuvat energialähteet. Ohjelmiin kuului myös 
muuta energiaympäristömallien parantamiseen ja tutkimuksen sekä teknisen kehityksen 
strategioiden analysointiin liittyvää toimintaa; esimerkiksi mittavan, eri vaihtoehtojen 
kustannustehokkuutta ja verotuksen taloudellisia vaikutuksia pohtineen "C02-teho-
ohjelman" avulla on saatu taustatietoa yhteisön hiilidioksidistrategiaa varten. Yleisesti 
ottaen energiateemaa, joka oli vahva jo JOULE I:ssä, on entisestään vahvistettu JOULE 
ILssa. Joihinkin JOULE II:n tutkimusprojekteihin on lisäksi otettu mukaan 
itäeurooppalaisia tutkijaryhmiä. JOULE-ohjelmien budjetit olivat 122 ja 258 miljoonaa 
ecua. 
SESAME on tekstimuotoinen tietokanta, joka sisältää tietoa yli kuudesta tuhannesta 
yhteisön hankkeesta ja yli seitsemästä tuhannesta jäsenvaltioiden ja Norjan hallinnoimasta 
energiahankkeesta. SES A M E-tieto kannassa on hallinnollista ja teknistä tietoa tutkimukseen 
ja tekniseen kehitykseen liittyvistä hankkeista seuraavilta aloilta: 
-energiansäästö rakennuksissa, teollisuudessa, liikenteessä ja energiateollisuudessa 
- kiinteät polttoaineet 
- biomassa ja jätteistä tuotettu energia 
82 
- geoterminen energia 
- pienet vesisähkövoimalat 
- aurinkoenergia (fotojännitediodit ja lämpö) 
- tuulivoima 
- hiilivety teknologia (öljy ja kaasu). 
Merentutkimus ja merentutkimustekniikka 
Euroopan yhteisön merentutkimukseen ja merentutkimustekniikkaan keskittyvä ohjelma 
(MAST) pyrkii sisällyttämään yhteisön ulottuvuuden eri jäsenvaltioissa jo käynnissä oleviin 
tutkimustoimintoihin. MASTin tavoitteena on auttaa luomaan tieteellinen ja teknillinen 
perusta Euroopan rannikkovesien ja EY :n jäsenvaltioita ympäröivien merien tutkimukselle, 
hyötykäytölle, hoidolle ja suojelulle, ja siten tasapainottaa merentutkimusmahdollisuuksia 
yhteisön eri alueilla. 
MAST II (1991-1994)) on korvannut ensimmäisen MAST-koeohjelman (1989-1992). 
MAST II:n maantieteellinen alue on laajentunut, ja ohjelma kattaa nyt myös Pohjois-
Atlantin ja subpolaariset arktiset merialueet. MAST II:een on budjetoitu suunnilleen 100 
miljoonaa ecua, joilla on tarkoitus tukea yhteisiä tutkimusprojekteja ja kehittää 
eurooppalaista merentutkimusta. MAST II:n perimmäinen tarkoitus on lisätä tietoa 
merellisestä ympäristöstä ja sen vaihtelevuudesta, jotta sen hoitoa ja suojelua kyettäisiin 
kehittämään ja muutoksia ennustamaan. 
MAST II on jaettu viiteen osa-alueeseen: 
- merentutkimus 
- rannikkoalueiden tutkimus ja rakentaminen 
- meriteknologia 
- tukialoitteet 
- mittavat erityisprojektit. 
9.4. Neljäs tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma 
Neljäs tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma (1994-1998) on laadittu yhdeksäntoista 
erityisohjelman ympärille. Kolme näistä ohjelmista liittyy suoraan ilmastonmuutokseen, 
nimittäin ympäristö ja ilmasto, puhdas ja tehokas energiateknologia sekä merentutkimus 
ja merentutkimusteknologia. Maataloutta ja kalanviljelyä, liikennettä, yhteistä 
tutkimuskeskusta ja kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä sekä kansainvälisiä 
järjestöjä käsittelevät ohjelmat liittyvät ilmastonmuutokseen vain epäsuorasti. 
Ympäristö ja ilmasto 
Neljännessä puiteohjelmassa on ympäristöä ja ilmastoa koskeva tutkimuksen ja teknisen 
kehityksen ohjelma (1994-1998). Ohjelmaan on varattu 532 miljoonaa ecua. Se kattaa 
neljä osa-aluetta: 
- luonnollinen ympäristö, ympäristön laatu ja maailmanlaajuinen muutos 
- ympäristötekniikka 
- avaruustekniikan käyttö ympäristön seurantaan ja tutkimukseen 
- ympäristön muutosten inhimilliset ulottuvuudet. 
Ilmasto- ja ympäristöohjelman ensimmäinen tavoite on oppia ymmärtämään etenkin 
ilmastojärjestelmään ja ilmakehään, meriin, maanpintaan, mannerjäätiköihin ja biosfääriin 
liittyvien ympäristömuutosten perimmäisiä mekanismeja. Luonnollisten mekanismien 
83 
tutkimuksen rinnalla tehdään yksityiskohtaista selvitystä inhimillisestä ja sosiaalisesta 
käyttäytymisestä sekä ympäristöön haitallisesti vaikuttavasta taloudellisesta kehityksestä. 
Toinen tavoite on kehittää ilmastonmuutoksen ja muiden ympäristömuutosten seurausten 
arviointia. Seurauksia pohditaan luonnon ja yhteiskunnan, ekosysteemien, sosiaalisten ja 
taloudellisten toimintojen, energiankysynnän ja -kulutuksen sekä etenkin vesi-, maatalous-, 
metsä- ja rannikkoalueiden tarjoamien luonnonvarojen käytön ja hoidon kannalta. 
Kolmas tavoite on kehittää ympäristön seurannassa, tarkkailussa ja tutkimuksessa 
tarvittavaa tekniikkaa, jota tarvitaan muun muassa luonnollisten vaarojen seuranta-, 
varoitus- ja hallintajärjestelmissä. Erityistä huomiota kiinnitetään sovellettuun 
avaruusteknologiaan. 
Yhteinen tutkimuskeskus (YTK) edistää oman suoran toiminnan ohjelmansa kautta 
tutkimukseen ja tekniseen kehittämiseen liittyvien yhteisön tavoitteiden saavuttamista 
ympäristö- ja ilmasto-ohjelman kattamilla osa-alueilla. Tämän lisäksi yhteinen 
tutkimuskeskus tarjoaa merkittävää tukea Maapallon tarkkailukeskuksen (CEO) 
toiminnalle. 
Euroopan yhteisö aloittaa EN RICH-ohjelman toteuttamisen neljännen puiteohjelman 
piirissä. ENRICH on se perusmekanismi, jonka avulla voidaan koordinoida EY:n 
maailmanlaajuista muutosta tutkivia ohjelmia, etenkin sellaisia jotka koskevat ympäristöä 
ja ilmastoa, merentutkimusta ja merentutkimusteknologiaa sekä kolmansien maiden kanssa 
tehtävää yhteistyötä sekä kansainvälisiä järjestöjä. Kansainvälisesti ENRICH tähtää 
yhteistyöhön useiden maailmanlaajuisen muutoksen tutkimuksessa mukana olevien 
kansainvälisten yhteisöjen kanssa. Tämän alan kansainvälinen tutkimus edellyttää 
yhdenmukaista sitoutumista rahoitukseen. 
Saasteeton ja tehokas energiateknologia 
Neljännen puiteohjelman alaisuudessa jatketaan muuhun kuin ydinenergiaan keskittyvää 
energiaohjelmaa. Ohjelmassa, jonka nimi on "Saasteeton ja tehokas energiateknologia" 
(CEET), yhdistyvät ensi kertaa sekä tutkimus ja kehitys että havainnollistamishankkeet 
(sen tähden ohjelmaa nimitetään myös JOULE-THERMIE-ohjelmaksi aikaisempien 
ohjelmien mukaan). Uutta ohjelmaa tukevat tutkimuksen ja teknisen kehittämisen (TTK) 
strategiat pyrkivät turvaamaan energiahuollon kaikkein laajimmassa merkityksessään, eli 
takaamaan luotettavat energiapalvelut kohtuulliseen hintaan ja kohtuullisin ehdoin. 
Teknisen muutoksen kimmokkeena ovat energian tuotannosta ja käytöstä aiheutuvat 
ympäristövaikutukset (etenkin C02-kysymykset). Lisäksi TTK-politiikkaanon sisällytettävä 
alueellinen ulottuvuus ja sen perusteiden on sovittava yhteen yhteisön muun politiikan, 
myös kansainvälisen yhteistyön kanssa. 
CE ET-ohjelmaan on vuosiksi 1994-1998 budjetoitu 967 miljoonaa ecua. Ohjelman 
pääasiallinen painotus on JOULE- ja THERMIE-ohjelmissakin mainituilla alueilla 
tapahtuva tekninen kehitys. Tutkimus ja kehitys keskittyy uusiutuvan energian 
käyttöönottoon (myös kolmansissa maissa), kun taas havainnollistamishankkeet tukevat 
eritoten energian järkevää käyttöä ja fossiilisiin polttoaineisiin liittyvää teknologiaa. TTK:P 
puitteissa tehdään esimerkiksi koko maapallon kattavia analyyseja sekä sosio-ekonomisia 
tutkimuksia, ja laaditaan energia-, ympäristö-ja talousmalleja. Nämä hankkeet keskittyvät 
ennen kaikkea ilmastonmuutokseen sekä ilmastonmuutoksen, teknisen kehityksen ja 
kestävän kehityksen keskinäiseen vuorovaikutukseen. Toimintaan kuuluu myös yhteistyö 
84 
kolmansien maiden kanssa; tietoja vaihdetaan ja toimintakeinoista ja tutkimustuloksista 
tiedotetaan. 
Merentutkimus ja merentutkimustekniikka 
MAST III -ohjelma (1994-1998) laajentaa, kehittää ja täsmentää kahden ensimmäisen 
MAST-ohjelman (esiohjelma 1989-1992 ja MAST II 1990-1994) toimintoja. Kyseisenä 
ajanjaksona MAST III -ohjelma on ollut askel kohti pitkän tähtäyksen strategiaa, jonka 
avulla myös eurooppalainen asiantuntemus saadaan täysimääräisesti hyödynnettyä 
meritietoudessa ja merien hoidossa. Yleinen tavoite on parantaa merien luonnontieteellistä 
tuntemusta ja teknistä kehitystä, joka auttaa ymmärtämään meren altaiden ekosysteemien 
toimintaa, jotta meren kestävän käytön valmistelussa voidaan huomioida merellisen 
ympäristön laadun säilyttäminen ja määritellä merien asema maapallon laajuisessa 
muutoksessa. 
Ohjelmassa on neljä toiminta-aluetta: 
- merentutkimus 
- strateginen merentutkimus 
- meriteknologia 
- tukialoitteet. 
Tutkimustoiminnassa voidaan, soveltuvin osin, tehdä yhteistyötä muiden kansainvälisten 
ohjelmien, kuten IGBP:n, WCRP:n ja HDP:n sekä Maailmanlaajuisen merien 
seurantajärjestelmän (GO O S) tiettyjen osa-alueiden kanssa. 
ETERNE 
Vuonna 1991 EY aloitti yhdessä Yhdysvaltain energiaviranomaisten kanssa yhteisen 
tutkimusprojektin, jossa arvioidaan polttoainekierron ulkoisia kustannuksia. Euroopassa 
hankkeen rahoitukseen osallistuu JOULE-ohjelma. Hanke tunnetaan nimellä ExternE. 
Ensimmäisessä vaiheessa tutkimusryhmät päättivät millainen teoreettinen lähestymistapa 
ja metodologia valitaan, sekä julkistivat aiempia tutkimustuloksiaan, jotka auttoivat 
soveltamaan tutkimusmenetelmää monenlaisiin polttoainekiertoihin. 
EY rahoitti JOULE II -ohjelman puitteissa myös hankkeen toista vaihetta. Toinen vaihe 
aloitettiin 1993 ja valmistui 1995. Päätavoitteena oli soveltaa metodologiaa fossiilisilla 
polttoaineilla tuotetun energian, ydinenergian sekä uusiutuvan energian polttoainekiertoon 
sähköntuotannossa ja erilaisiin energiansäästövaihtoehtoihin. Lisäksi yleisen metodologian 
ja tarkastusohjeiston käyttöä laajennettiin niin, että energiankäyttöön liittyviä ulkoisia 
tekijöitä voitiin arvioida myös liikenteessä ja kotitalouksissa. 
Hankkeen neljäs vaihe on aloitettu EY:n neljännen puiteohjelman alaisuudessa, ja se 
keskittyy tuloksista tiedottamiseen ja tarkastusohjeiston soveltamiseen tukipoliittissa 
kysymyksissä ja päätöksenteossa. 
9.5. Yhteenveto 
Taulukossa 9.1. on yleiskatsaus ilmastonmuutoksen ja energian (ydinenergia pois lukien) 
tutkimukseen sekä merentutkimukseen käytetyistä tai varatuista rahoista. Taulukosta 
näkyy, että kaikilla kolmella alueella tutkimusmäärärahat ovat kasvaneet voimakkaasti 
viime vuosina. Pääasiallisesti ilmastonmuutosta tutkivien hankkeiden kulut on taulukossa 
sisällytetty kokonaisbudjettiin; saatavissa olevien tietojen perusteella kuluja ei voida 
eritellä. 
85 
Taulukko 9.1. 
yhteenveto Ilmastonmuutokseen liittyvien EY.n tutkimusohjelmien kulujen 
Tutkimusohjelma Aika Kokonaisbudjetti (miljoonaa 
ecua) 
Ympäristö ja ilmasto: 
STEP 
EPOCH 
Ympäristö 
Ympäristö ja ilmasto 
Yhteinen tutkimuskeskus 1989-1992 
1989-1992 
1991-1994 
1994-1998 
1991-1994 
1994-1998 75 
40 
261 
532 
150 
320 
Muu kuin ydinenergia: 
JOULE I 
JOULE II 
CEET 1989-1992 
1990-1994 
1994-1998 122 
258 
967 
Merentutkimus: 
MAST I 
MAST II 
MAST III 1989-1992 
1991-1994 
1994-1998 50 
118 
228 
86 
10. OPETUS, KOULUTUS JA YLEINEN VALISTUS 
10.1. Johdanto 
Ilmastonmuutosta koskevien periaatteiden ja toimenpiteiden onnistuminen riippuu paljolti 
suuren yleisön päätöksistä ja toimista. Opetuksen, koulutuksen ja tiedotuskampanjoiden 
avulla lisääntyvä yleinen tietoisuus ovat tärkeitä tekijöitä muokattaessa kuluttajien asenteita 
ja valintoja. EY:n viidennessä, "Kohti kestävää kehitystä" -nimisessä toimintaohjelmassa 
korostetaan, että on olennaisen tärkeää tarjota suurelle yleisölle (esimerkiksi 
valistuskampanjoiden) avulla tietoa yksityisen ihmisen toimien vaikutuksesta ympäristön 
saastumiseen, sekä esitellä yleisölle vaihtoehtoja, joiden avulla saastumista voidaan 
vähentää. Viidennessä toimintaohjelmassa annetaan suuri arvo myös kansalaisjärjestöjen, 
ammattiyhdistysten ja ammatillisten järjestöjen toiminnalle. 
Voimassa olevan, ympäristötiedon vapaata saatavuutta koskevan yhteisön lainsäädännön 
(90/313/ETY) perusteella paikalliset ja alueelliset viranomaiset voivat lisätä kansalaisten 
osallistumista ympäristönsuojeluun. Direktiivin tavoitteena on varmistaa viranomaisten 
hallussa olevan ympäristötiedon vapaa saatavuus ja levittäminen, sekä määritellä 
perusehdot ja -edellytykset, joiden mukaisesti tiedon olisi oltava käytettävissä (direktiivin 
1 artikla). 
Tässä luvussa käsitellään tiedotus-, opetus- ja koulutusohjelmia (jakso 10.2.), 
tutkimustulosten levittämistä (jakso 10.3.) sekä opetukseen, koulutukseen ja yleiseen 
valistukseen liittyvää tutkimustoimintaa (jakso 10.4.). 
10.2. Tiedotus-, opetus- ja koulutusohjelmat 
EY:n tasolla ilmastonmuutosta ja energiankäyttöä koskevat tiedotus-, opetus-, ja 
koulutusohjelmat toteutetaan usein osana (alakohtaisia) toimenpideohjelmia, jotka koskevat 
esimerkiksi energianjakelua, liikennettä, kaupunkikehitystä tai maataloutta. 
Energianjakelu 
Laajalle yleisölle suunnatun tiedon tuottaminen on SAVE-, ALTENER- ja 
THERMIE/JOULE-ohjelmien perusta. Ohjelmista on kerrottu laajemmin luvussa 4. Tässä 
jaksossa keskitytään vain tiedon tuottamisen kannalta olennaisiin seikkoihin. SAVE-
ohjelmassa on luotu EY:n kaikille tasoille suunnattu, energiatehokkuuteen keskittyvä 
tiedonvaihtoverkosto, jonka tavoitteena on saada kaikki EY-kansalaiset lopulta 
tiedostamaan, että energiatehokkuudesta koituu taloudellisen hyödyn lisäksi myös 
ympäristöarvoihin liittyvää hyötyä. Myös ALTENER-ohjelman puitteissa on rakennettu 
tiedonvaihtoverkko ja aloitettu vuonna 1994 laaja tiedotusohjelma, jossa painotetaan 
uusiutuvan energian mittavampaa käyttöä EY:n energiavalikoimassa, sekä siitä koituvaa 
ympäristönsuojelullista hyötyä etenkin C02-päästöjen osalta. THERMIE-ohjelman 
tiedotustoimintaan kuuluu energiateknologiaa edistävien organisaatioiden (OPET) yli 
neljäkymmentä jäsentä käsittävä verkosto, joka keskittyy innovatiivisten 
energiatekniikoiden levittämiseen ja edistämiseen koko Euroopassa, Keski-ja Itä-Euroopan 
ja entisen Neuvostoliiton alueen maat mukaan lukien. 
87 
SYNERGY-aloite keskittyy pääasiassa ilmastonmuutosongelmiin ja 
kasvihuonekaasupäästöihin liittyvään koulutustoimintaan (katso myös jakso 8.2.). Tässä 
yhteydessä voidaan mainita seuraavat toimenpiteet: 
- Intiassa pidettävät kurssit 
- Kiinassa järjestettävät, esimerkiksi saasteetonta hiilen polttotekniikkaa käsittelevät 
kurssit 
- energiaa ja ympäristöä käsittelevä seminaari Shanghaissa 
- energiasuunnittelua ja energian säästöä käsittelevät kurssit Latinalaisessa 
Amerikassa 
- energiansäästöä käsittelevät kurssit Virossa. 
Liikenne 
Euroopan yhteisön kehittelyasteella olevaa, liikennettä koskevaa strategiaa on viimeksi 
selvitetty yhteisen liikennepoliitiikan tulevaisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa otsikolla 
"Maailmanlaajuiset puitteet liikenteen kestävälle kehitykselle." Tavoitteena on järkeistää 
yksityisautojen käyttöä ja muuttaa ajosääntöjä ja -tapoja ympäristöystävällisemmiksi. 
Kaupunkikehitys 
EY tukee yleiseurooppalaisia, paikallisten viranomaisten järjestämiä paikalliseen kestävään 
kehitykseen tähtääviä tai maailmanlaajuisen kestävän kehityksen kannalta merkittäviä 
paikallisia kampanjoita, kuten "Kestävä kehitys kylissä ja kaupungeissa" (Sustainable 
Cities and Towns), "Autottomien kaupunkien klubi" (Car Free Cities Club) sekä 
"Kaupungit ilmansuojelun puolesta" (Cities for Climate Protection). 
Vuosille 1993-1995 ajoitetun kestävä kehitys kaupungeissa 
-hankkeen käynnisti kaupunkiympäristöön keskittynyt asiantuntijaryhmä. Asiantuntijaryhmä 
perustettiin Euroopan komission toimesta vuonna 1991 kaupunkiympäristöä käsittelevän 
vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen. Kestävä kehitys kaupungeissa -hankkeen 
päätavoitteena on edistää kestävän kehityksen huomioonottamista eurooppalaisessa 
kaupunkiympäristössä, kannustaa laajaan tietojen vaihtoon, tiedottaa kestävän kehityksen 
kannalta parhaista toimintatavoista paikallistasolla, ja pitkällä tähtäyksellä muotoilla 
suosituksia, jotka vaikuttavat päätöksentekoon sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla että 
alueellisella ja paikallisella tasolla, niin kuin neuvoston päätöksessä vuodelta 1991 (Fudge 
& Mills, 1994) edellytetään. 
Kestävä kehitys kaupungeissa -projektin tuloksena odotetaan saatavan toimenpideraportti, 
hyvän käytännön ohjekirja sekä tietokanta asiaan liittyvästä toimista. Kokemusten ja 
tietojen vaihtoon rohkaistaan lisäksi eurooppalaisella kestävä kehitys kylissä ja 
kaupungeissa -kampanjalla, joka käynnistettiin toukokuussa 1994 Aalborgissa, Tanskassa 
järjestetyn ensimmäisen kestävää kehitystä kylissä ja kaupungeissa käsittelevän 
eurooppalaisen konferenssin yhteydessä. Konferenssissa kampanjaan liittyi 80 
eurooppalaista viranomaistahoa ja 253 kansainvälisten järjestöjen, hallitusten ja tieteellisten 
instituuttien edustajaa, konsulttia tai yksityishenkilöä, jotka allekirjoittivat Aalborgin 
sopimuksen. Sopimuksen mukaan allekirjoittajat ottavat vastuun maapallon ilmastosta. 
Sopimuksessa todetaan, että ilmaston lämpenemisen luonnolliselle ja rakennetulle 
ympäristölle sekä ihmiskunnan tulevaisuudelle aiheuttamat huomattavat riskit edellyttävät 
riittäviä toimenpiteitä, joilla saadaan mahdollisimman nopeasti ensin vakautettua ja sitten 
vähennettyä kasvihuonekaasujen päästöjä ilmakehään. Uusiutuvat energialähteet mainitaan 
ainoina kestävinä vaihtoehtoina nykyisille energiamuodoille. 
88 
Toinen eurooppalainen konferenssi kaupunkien ja kylien kestävästä kehityksestä 
suunnitellaan pidettäväksi vuonna 1996 Lissabonissa, Portugalissa. Konferenssissa 
arvioidaan kestävän kehityksen edistymistä, julkistetaan asiantuntijaryhmän laatima toinen 
toimenpideraportti ja varmistetaan kestävä kehitys kylissä ja kaupungeissa 
-kampanjan jatkuminen (Fudge & Mills, 1994). 
Kesäkuussa 1992 ympäristökomissaari ehdotti autottomien kaupunkien verkoston (Car Free 
Cities) perustamista ja aihetta käsittelevän konferenssin järjestämistä. Ehdotuksen 
pääasiallinen tarkoitus oli herättää keskustelu kaupunkiliikenteen päivittäisistä ongelmista, 
tarjota foorumi kokemusten vaihdolle ja etsiä ratkaisuja, joilla parannetaan 
kaupunkiympäristöä. Euroopan komissio hyväksyi ehdotuksen. Autottomia kaupunkeja 
käsittelevä konferenssi pidettiin lopulta 24 ja 25 päivänä maaliskuuta 1994 Amsterdamissa. 
Konferenssin tuloksena laadittiin peruskirja, jonka allekirjoittivat 40:n eurooppalaisen 
kaupungin edustajat. Eräs peruskirjassa määritellyistä erityistavoitteista on lisätä energian 
tehokasta käyttöä ja pienentää liikenteen päästöjä, jotka osaltaaan aiheuttavat otsoni- ja 
kasvihuonekaasuongelmia (Autottomien kaupunkien klubi, 1994). Yksityisautojen käyttöä 
olisi syytä vähentää ja vähemmän saastuttavien kuljetusmuotojen käyttöä lisätä. 
EY:n komission ja YK:n ympäristöohjelman (UNEP) suojeluksessa ja paikallisia 
ympäristöaloitteita hoitavan kansainvälisen neuvoston eurooppalaisen sihteeristön (ICLEI) 
toimesta järjestettiin vuonna 1993 ilmastonmuutosta käsittelevä kokous Euroopan 
kunnallisille johtohenkilöille. Kokouksen tuloksena käynnistettiin eurooppalaisten 
kaupunkien ilmansuojelu kampanja. Yhteisen energiansäästöön ja hiilidioksidipäästöjen 
pienentämiseen tähtäävän kampanjan tavoitteena on auttaa eri maita pääsemään Rion 
huippukokouksessa asetettuihin tavoitteisiin mahdollisimman nopeasti, sekä tukea kuntia 
niiden pyrkimyksissä taistella ilmastonmuutoksen syitä vastaan. 
ICLEI, jota rahoittaa muun muassa Euroopan komissio, järjesti myös toisen Euroopan 
kunnallisille johtohenkilöille suunnatun ilmastonmuutosta käsittelevän kokouksen, joka 
järjestettiin heti YK:n ilmastosopimuksen osapuolten ensimmäisen konferenssin jälkeen. 
Tässä ilmastonmuutosta käsittelevässä huippukokouksessa päästiin vaihtamaan kokemuksia 
uusista, paikallisista toimintatavoista ja käytännöistä, sekä punnittiin tulevia 
strategiamahdollisuuksia. Kokous, johon osallistui 159 kunnallista johtohenkilöä, antoi 29 
päivänä maaliskuuta 1995 julkilausuman, jossa muun muassa haastetaan paikallistason 
viranomaiset laatimaan paikallisia toimintasuunnitelmia, joiden avulla hiilidioksidipäästöjä 
voidaan vähentää 20 prosenttia vuoteen 2005 mennessä. 
"Energiahuolto alueellisella tasolla ja kaupungeissa" -aloitteen puitteissa komissio on 
rohkaissut perustamaan ENERGY-CITES-verkkoa, jonka tavoitteena on energian kestävän 
käytön soveltaminen kaupunkialueilla. Kaupunkien energiatoimistojen perustamisen 
toivotaan johtavan siihen, että luottamustoimiin valitut henkilöt kunnolla huomioisivat 
hyvän energiahuollon tarjoamat haasteet ja mahdollisuudet. Tämän pitäisi osaltaan auttaa 
vähentämään energiankulutusta kaupungeissa sekä edistää paikallisen ja uuden energian 
käyttöä, minkä puolestaan pitäisi vaikuttaa ympäristön laatuun sekä kaupunkien että 
maapallon tasolla ja myös parantaa elämisen laatua kaupunkiympäristössä. Tätä 
näkökulmaa tullaan vahvistamaan SAVE II-ohjelmassa. 
Maatalous 
Vuodesta 1992 alkaen on maatalousmaaperän "yhdenmukaistettua hallintaa" pyritty 
edistämään etenkin koulutuksen avulla siten, että saavutettaisiin tasapaino ravinteiden 
89 
lisäämisen ja kasvien ja maaperän absorptiokyvyn välillä. Näin saadaan vähennettyä 
lannoitteiden käytöstä johtuvia typpioksiduulipäästöjä. 
10.3. Tutkimustuloksista tiedottaminen 
Koulutuksella ja opetuksella on tärkeä osuus Euroopan yhteisön tutkimusohjelmien 
rinnakkaistoimenpiteinä. EPOCHiin, ympäristöohjelmaan sekä ympäristö ja ilmasto 
-ohjelmaan liittyviä toimien toteutuskeinoja ovat 
- vuosittain tai joka toinen vuosi alan tärkeistä aiheista pidetyt kurssit, jotka 
järjestää Eurooppalainen ilmastotiede- ja luonnonkatastrofikoulu yhteistyössä useiden 
eurooppalaisten tutkimuslaitosten kanssa; 
- alakohtaiset apurahat, joita myönnetään ilmastotieteisiin ja luonnonkatastrofeihin 
liittyviin tutkimushankkeisiin eurooppalaisille opiskelijoille ja jatko-opiskelijoille. 
ohjelman tutkimusalaan liittyvien, tärkeitä aiheita käsittelevien ja 
asiantuntijayleisön moninaisia tarpeita palvelevien kirjasarjojen ja yksittäisten teosten 
julkaiseminen. 
Eurooppalainen ilmastotiede-ja luonnonkatastrofikoulu toimii järjestämällä ilmastotieteen 
ja luonnonkatastrofien alueella ajankohtaisiin tutkimusaiheisiin liittyviä kursseja. Kurssit, 
jotka järjestetään yhteistyössä johtavien eurooppalaisten tutkimuslaitosten kanssa, ovat 
avoimia opintojensa loppuvaiheessa oleville tai jatkotutkintoa suorittaville soveltuvien 
alojen opiskelijoille. 
Eurooppalaisen ilmastotiede-ja luonnonkatastrofikoulun järjestämiä ilmastonmuutokseen 
liittyviä kursseja: 
Ilmastonmuutos ja sen vaikutukset: Johdanto, 11-18 päivänä syyskuuta 1988; 
- Ilmasto ja maailmanlaajuinen muutos, 4-12 päivänä huhtikuuta 1990; 
- Metsäpalovaara ja metsäpalojen hallinta, 27 päivänä toukokuuta - 4 päivänä kesäkuuta 
1992; 
- Aavikoituminen eurooppalaisesta näkökulmasta. Fyysisiä ja sosio-ekonomisia 
näkökohtia, 6-13 päivänä lokakuuta 1993; 
- Tilastollinen ilmastonvaihteluanalyysi, 30 päivänä lokakuuta - 6 päivänä marraskuuta 
1993; 
- suunniteltu vuodelle 1995: Ilmastonmuutoksen vaikutuksia maatalouteen, metsiin ja 
vesivaroihin. 
10.4. Opetukseen, koulutukseen ja yleiseen valistukseen liittyvää 
tutkiin ustoim intaa 
Euroopan yhteisön komission ympäristöasioista, ydinturvallisuudesta ja väestönsuojelusta 
vastaava pääosasto (PO XI) on tilannut tutkimuksen, jossa selvitetään ilmastonmuutosta 
koskevan parannetun opetuksen, koulutuksen ja yleistä valistusta edistävien toimien 
laajuutta (CEC, 1992). Eri jäsenvaltioissa käynnissä olevien toimenpiteiden selvityksistä 
tehtiin seuraavat johtopäätökset: 
- Monet EY-maat eivät hiilidioksidipäästöjen vähentämisohjelmissaan pane 
riittävästi painoa koulutus- ja tukitoimille, joilla tuettaisiin lakisääteisiä toimenpiteitä; 
- eri maiden energiakasvatuksen tasossa on suuria eroja; 
- kaikissa EY-maissa on teollisuuden, kaupan ja koululaitoksen piirissä havaittu tarve 
energiakoulutukseen. 
90 
Tutkimus osoitti, että yhtenäinen, hallituksen toimittama energiansäästöpaketti, jonka 
houkuttimena on taloudellinen etu ja tukena lainsäädäntö, on tehokkain tapa saada aikaan 
asennemuutosta. 
91 
KIRGALLISUUSLUETTELO 
Bengtsson, L. (1994). Climate of the 21st century. 1994. Agricultural and Forest 
Meteorology 72 (1994) 3-29. 
Car Free Cities Club (1994). Car Free Cities Charter. Brussels. 
Commission of the European Communities (1992). Policy Measures in the Field of 
Education, Training, Public Information and Public Relations to contribute to the 
limitation of C02 emissions. DG XI, Contract No B91/B - 3046/9493. Brussels, 
March 1992. 
Commission of the European Communities (1993). Towards Sustainability: A European 
Community programme of policy and action in relation to the environment and 
sustainable development, Brussels, 1 February 1993. 
Commission of the European Communities (1994a). What is TACIS? Partnerships and 
cooperation with the New Independent States. DG I, TACIS Information Office, 
Brussels, May 1994. 
Commission of the European Communities (1994b). What is PHARE? A European 
Union initiative for economic integration with central and eastern European 
countries. DG I, PHARE Information Office. Brussels, September 1994. 
Commission of the European Communities (1994c). Evaluation of progress on integration 
of the environment into other areas of Commission policy and action. Detailed note. 
Brussels, 20 October 1994, XVII/A/2/MD. 
Commission of the European Communities (1994d). Interim review of implementation of 
the European Community programme of policy and action in relation to the 
environment and sustainable development "Towards Sustainability". COM (94) 453 
final. Brussels, 30 November 1994. 
Cubasch, U., J. Waszkewitz, G.C. Hegerl, J.Perlwitz (1995). Regional climate changes as 
simulated in time-slice experiments. Max-Planck-Institut fur Météorologie. Hamburg. 
ERM (1992a). Development of a Framework for the Evaluation of Policy Options to deal 
with the Greenhouse Effect. Summary report: Assessment of strategic options. A 
report for the Commission of European Communities, Directorate General for 
Environment, Nuclear Safety and Civil Protection. Climate Research Unit and 
Environmental Resources Limited. 
ERM (1992b). Development of a Framework for the Evaluation of Policy Options to 
deal with the Greenhouse Effect. Economic valuation of impacts and adaptive 
measures in the European community. A report for the Commission of European 
Communities, Directorate General for Environment, Nuclear Safety and Civil 
Protection. Climate Research Unit and Environmental Resources Limited. 
0)AOL 
Fudge, C. and L. Mills (1994). European Sustainable Cities. First report EU Expert 
Group on the Urban Environment. Sustainable Cities Project. XI/822/94-EN. 
Brussels, October 1994. 
Harrison, P.A., and ML. Parry (1993). The effect of climate change on agricultural and 
horticultural potential in Europe. Environmental Change Unit. University of Oxford. 
Paper presented at EC Symposium on Climate Change and Climate Change Impacts, 
Copenhagen, 6-10 September 1993. 
Houghton, J.T., B.A. Callander, S.K. Varney (eds.) (1992). Climate Change 1992 - The 
IPCC Supplementary Report on the IPCC Scientific Assessment. Cambridge 
University Press, Cambridge. 
IPCC (1994). Radiative forcing of climate change. The 1994 Report of the Scientific 
Assessment Working Group of IPCC. Summary for Policy Makers. 
Intergovernmental Panel on Climate Change. 
Jones, M.B., T. Ashenden, A.J. Parsons, H. Payer, A. Raschi, J.H.M. Thornley (1993). 
The effects of rising C02 and changing climate on grassland communities in Europe. 
Paper presented at EC Symposium on Climate Change and Climate Change Impacts, 
Copenhagen, 6-10 September 1993. 
Thimbal, B. et al (1995). Sensitivity to prescribed changes in sea-surface temperature and 
sea-ice in doubled carbon dioxide experiments. Meteo-France, no. 42. 
Warrick, R.A., E.M. Barrow, T.M.L.Wigley (1990). The greenhouse effect and its 
implications for the European Community. Report for the Commission of the 
European Communities. Contract No: EV4C-0098-UK. Climatic Research Unit, 
University of East Anglia, Norwich. 
°>A &-
KIRJALLISUUSLUETTELO 
LYHENTEET 
ALTENER 
CAP 
CEEC 
CEET 
CEO 
CIS 
CORINAIR 
EAGGF 
EC 
ECOCRAFT 
ECU 
ENRICH 
EUROSTAT 
EPOCH 
FEC 
FNEC 
GCOS 
GDP 
GIC 
GOOS Uusiutuvien energialähteiden käytön 
edistämisohjelma 
Yhteinen maatalouspolitiikka (Common 
Agricultural Policy) 
Keski- ja Itä-Euroopan maat (Central and 
Eastern European Countries) 
Saasteeton ja tehokas energiateknologia-ohjelma 
(Clean and Efficient Energy Technologies) 
Maapallon havainnointikeskus (Centre for Earth 
Observation) 
Itsenäisten valtioiden yhteisö (IVY) 
CORINE AIR -päästöinventaario 
Maatalousrahasto (European Agriculture 
Guidance and Guarantee Fund) 
Euroopan yhteisö 
Hiilidioksidin vaikutusta metsiin ja puihin tutkiva 
eurooppalainen yhteistyöohjelma ( Project on 
European Collaboration on C02 Responses 
Applied to Forests and Trees) 
EU-maiden raha-ja laskentayksikkö (European 
Currency Unit) 
Maailmanlaajuista muutosta tutkiva 
eurooppalainen tutkimusverkko (European 
Network for Research In global Change) 
EU:n tilastokeskus 
Eurooppalainen ilmaston ja luonnollisten 
vaarojen tutkimusohjelma (European Programme 
On Climatology and natural Hazards) 
Energian loppukulutus (Final Energy 
Consumption) 
Muun kuin energian loppukulutus (Final Non 
Energy Consumption) 
Maailmanlaajuinen ilmastontarkkailujärjestelmä 
(Global Climate Observing System) 
Bruttokansantuote (Gross Domestic Product) 
Bruttokulutus (Gross Inland Consumption) 
Maailmanlaajuinen merentarkkailujärjestelmä 
(Global Ocean Observing System) 
92 
GTOS 
GVA 
HDP 
IGBP 
INC 
IPCC 
JOULE 
JRC 
OECD 
OPET 
PACE 
PERU 
PHARE 
R&D 
RTD 
SAVE 
STEP 
SYNERGY 
TACIS 
THERMIE M aailmanlaajuinen maan tarkkailujärjestelmä 
(Global Terrestrial Observing System) 
Bruttojalostusarvo (Gross Value Added) 
Maailmanlaajuisen ympäristömuutosohjelman 
inhimillinen ulottuvuus (Human Dimension of 
global environmental change Programme) 
Kansainvälinen geosfääri-biosfääriohjelma 
(International Geosphere-Biosphere Programme) 
Hallitustenvälinen neuvottelukomitea 
(Intergovernmental Negotiation Committee) 
Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli 
(Intergovernmental Panel on Climate Change) 
Uusien tai pitkäaikaisten energialähteiden 
yhteisten mahdollisuuksien ohjelma (Programme 
on Joint Opportunities for Unconventional or 
Longer-term Energies) 
Yhteinen tutkimuskeskus YTK (Joint Research 
Centre) 
Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö 
(Organization for Economic Cooperation and 
Development) 
Energiateknologiaa edistävien organisaatioiden 
verkosto (Network of Organizations for the 
Promotion of Energy Technologies) 
Energiankäytön tehokkuutta parantava 
toimintaohjelma 
Energiasuunnittelu alueellisella ja kaupunkien 
tasolla (Planning of Energy at Regional and 
Urban level) 
Avustusohjelma Puolan ja Unkarin talouden 
uudistamiseksi (Programme on Poland and 
Hungary Assistance to the Restructuring of 
Economy) 
Tutkimus ja kehitys, T & K (Research and 
Development) 
Tutkimus ja tekninen kehitys, TTK (Research 
Technological development and Demonstration 
Development) 
Erityistoimintaohjelma hiilidioksidipäästöjen 
rajoittamiseksi energiatehokkuutta parantamalla 
(Programme on Specific Actions for Vigorous 
Energy efficiency) 
Ympäristönsuojelu tiede ja -tekniikkaohjelma 
(Programme on Science and Technology for 
Environmental Protection) 
Kaikkien EU:n ulkopuolisten maiden kanssa 
toteutettava energiayhteistyöohjelma 
IV Y-maiden tekninen avustusohjelma 
Energiateknologian tukiohjelma 
93 
UN FCCC 
UNO 
WCIP 
WCRP Ilmastonmuutosta koskeva Yhdistyneiden 
kansakuntien puitesopimus, ilmastosopimus 
(United Nations' Convention on Climate 
Change) 
YK:n järjestöt (United Nations' Organizations) 
Maailman ilmastovaikutusohjelma (World 
Climate Impact Programme) 
Maailman ilmaston tutkimusohjelma (World 
Climate Research Programme) 
Kemialliset kaavat ja viitteet 
CO 
co2 
co4 
NMVOC 
N20 
ND. Hiilimonoksidi 
Hiilidioksidi 
Metaani 
Haihtuvat hiilivedyt, muut kuin metaani 
Typpioksiduuli eli dityppioksidi 
Typen oksidit 
Gg 
toe Gigagramma (1 Gg = 1 kilotonni) 
öljytonniekvivalentti 
94 
LIITE 1 
KANSALLISET SELVITYKSET KASVIHUONEKAASUPÄÄSTÖISTÄ 
95 
Alankomaiden kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
ALANKOMAAT CO, CH« N,0 NO» CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
]«, Polttoaineen poltto 
1a1 Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
1b Polttoaneiden karkauspäastöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikahrostoiminta 
2 Teolrat prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Liuottimen käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 14900 
14900 • 
51400 
33400 
26900 
9500 
19200 
8600 
1900 
700 
800 
400 
0 
900 
900 177 
28 
149 
149 
508 
402 
106 
382 
377 
5 6 
6 c 
<1 
<1 
5 
<1 
SM 
SM 
16 
22 
22 
15 
4 
11 d 570 
670 
92 
86 
337 
31 
SM 
24 800 
800 
6 
10 
716 
68 
SM 
SM 
229 231 
231 
19 
1 
195 
16 
SM 
SM 
77 
0 145 
Kokoneiaplistöt 151800 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 35900 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 4500 
Muu kuin energian loppukulutus 28600 b 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
//käytetty CORINAIRin lukuja 1067 5» S76 1029 459 
96 
Lähteet: 
-Alankomaiden kansallinen tiedonanto ilmastonmuutospolitiikasta. 
Laadittu ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen sopimuspuolten 
konferenssille. Alankomaat, elokuu 1994. 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta raportista ellei 
toisin mainita. 
Viitteet: 
aAlankomaiden kansallisessa tiedonannossa annetaan arviot raaka-
aineista aiheutuvista todellisista päästöistä (14 800 Gg) ja tilastollisista 
eroista (1000 Gg). Yhdenmukaisuuden vuoksi näitä ei ole otettu huomioon. 
Alankomaat on myös soveltanut lämpötilavaikutusten korjausta. Tämä 
korjaus on jätetty ottamatta huomioon vertailukelpoisuuden vuoksi. 
bAlankomaiden kansallisessa tiedonannossa arvioidaan, että mahdolliset 
C02-päästöt raaka-aineista ovat 28 600 Gg. Jotta vertailukelpoisuus muiden 
maiden päästöselvityksiin säilyisi, nämä päästöt lasketaan luokkaan "muu 
kuin energian loppukulutus". 
cAlankomaiden kansallisessa tiedonannossa arvioidaan päästöt 
saastuneista sisä-ja rannikkovesistä. Näitä päästöjä ei ole otettu huomioon 
tässä, koska niitä ei mainita IPCC.n kansallisten kasvihuonekaasupäästöjen 
selvittämistä koskevassa ohjeluonnoksessa, eivätkä muut maat ole antaneet 
vastaavia arvioita. 
dN20-päästöt saastuneista sisä-ja rannikkovesistä. 
97 
Belgian kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
BELGIA CO, CH, N,O NO, CO NMVOC 
1 
1a 
1a1 
1a2 
1a3 
1a4 
1a5 
1a6 
1a7 
1a8 
Ib 
lbl 
1b2 
2 
2a 
2b 
2c 
2d 
2e 
2f 
3 
3a 
3b 
3c 
3d 
4 
4a 
4b 
4c 
4d 
4e 
4f 
6 
6a 
6b 
6c Energia yhteenaä 
Polttoaineen poltto 
Energian tuotanto ja muunto 
Teollisuus 
Liikenne 
Kaupallinen/julkinen ala 
Asunnot 
Maa- ja metsätalous 
Muut 
Biomassa 
Polttoaineiden karkauspäästöt 
Öljy ja kaasu 
Hiilikaivostoiminta 
TeoKset prosessit 
Rauta ja teräs 
Muut kuin rautametallit 
Epäorgaaniset kemikaalit 
Orgaaniset kemikaalit 
Epämetalliset mineraalit 
Muut 
Luottimm käyttö 
Maalaus 
Rasvanpoisto ja kuivapesu 
Kemian tuotteiden valmistus 
Muut 
Maatalous 
Suolistokäyminen 
Eläinperäiset jätteet 
Riisinviljely 
Maatalousmaa 
Maatalousjätteen poltto 
Savannin poltto 
Jätteet 106400 
106400 
33800 
25500 
20600 
26500 
SM 
SM 
7200 
2600 
4600 
Jätevesi 
Muut 900 
900 71 # 
25 
<1 
5 
14 
6 
SM 
SM 
46 8 » 
8 
2 
3 
1 
2 
SM 
SM 330 # 
330 
56 
67 
195 
12 
SM 
SM 
14 
270 1085 # 
1085 
2 
110 
918 
55 
SM 
SM 
108 216 # 
203 
<1 
6 
291 
7 
SM 
SM 
13 
54 
0 90 
3 16 
Kokonaispäästöt 114500 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 13300 * 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 2000 *#a 
Muu kuin energian loppukulutus 10200 * 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 359 22 338 1219 361 
98 
Lähteet: 
•Belgian kansallinen hiilidioksidipäästöjen vähentämisohjelma. Noudattaa neuvoston päätöstä hiilidioksidin ja 
muiden kasvihuonekaasujen päästöjen seurantajärjestelmästä EY:ssä. Kesäkuu 1994. 
•Eurostat (merkitty 'merkillä) 
•CORINAIR (merkitty #merkillä) 
Arviot hiilidioksidipäästöistä on otettu kansallisesta raportista ellei toisin mainita. Muiden kaasujen luvut ovat 
CORINAIRin arvioita. 
Viitteet: 
aLuku sovitettu CORINAIRin ja Eurostatin liikennepäästöjä koskevien arvioiden mukaan 
99 
Espanjan kasviiuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
ESPANJA CO2 CH4 N20 N0X CO NMVOC 
"Î Energia yhteensi 222900 758 21 ÎTÉÏI 4032 634~~ 
1a Polttoaineen poltto 222900 74 21 1158 4032 568 
1a1 Energian tuotanto ja muunto 78400 11 11 270 20 11 
1a2 Teollisuus 52300 6 5 144 401 9 
1a3 Liikenne 63300 14 2 723 2721 489 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 28900 44 3 21 890 59 
1a5 Asunnot SM SM SM SM SM SM 
1a6 Maa- ja metsätalous SM SM SM SM SM SM 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaheiden karkauspäästöt 0 684 0 0 0 66 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teokset prosessit 35300 4 10 15 248 70 
2a Rauta ja teräs 3 0 2 188 4 
2b Muut kuin rautametallit 900 < 1 0 0 60 < 1 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 600 <1 10 8 0 3 
2d Orgaaniset kemikaalit 0 0 0 0 16 
2e Epämetalliset mineraalit 15100 0 0 0 0 0 
2f Muut 18600 <1 0 5 <1 48 
3 Liiotttnien käyttö 0 0 0 0 0 302 
3a Maalaus 87 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 38 
3c Kemian tuotteiden valmistus 38 
3d Muut 138 
4 Maatalous 0 875 55 6 397 95 
4a Suolistokäyminen 346 
4b Eläinperäiset jätteet 426 
4c Riisinviljely 11 
4d Maatalousmaa 70 74 
4e Maataiousjätteen poltto 22 55 6 397 22 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 2500 494 0 29 272 10 
6a Kaatopaikat 1800 a 470 28 261 2 
6b Jätevesi < 1 
6c Muut 700 23 1 12 7 
Kokonaispäästöt \ 227300 4531 94 1189 4721 1120 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 12200 
•b 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 4100 *c 
Muu kuin energian loppukulutus 18800 * 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
* käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 
100 
Lähteet: 
-Espanjan raportti Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukaisesti. 
Alustava versio. Kansallinen ilmastokomitea. Espanja. 
-Eurostat (merkitty *-merkillä) 
-CORINAIR (merkitty l-merkillä) 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta raportista ellei toisin mainita. 
Viitteet: 
aEspanjan antama arvio C02-päästöistä oli 1 800 Gg. Tässä oletetaan, että nämä päästöt ovat lähtöisin 
epäorgaanisesta tai kierrätyskelvottomasta aineesta. 
bEspanjan kansallisessa raportissa ei ole arvioita ulkomaanliikenteen päästöistä. 
cArvo on sovitettu Eurostatin ja Espanjan kansallisen raportin arvioiden mukaan. 
101 
Iriannh kasviiuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
IRLANTI CO, CH4 
"TT 
5 
0 
<1 
1 
<1 
3 
<1 
10 
10 
<1 
o N20 NOv CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
lal Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaineiden karkauspaastöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teoiset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Luottrnien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 29100 
29100 
10900 
5400 
4900 
1400 
5800 
700 
1600 
50 
50 644 
551 
52 
39 
2 
136 
136 2 
2 
1 
<1 
<1 
<1 
1 
<1 
40 
40 111 
111 
46 
11 
45 
1 
5 
3 390 
390 
3 
1 
305 
4 
76 
1 
38 
38 
1 74 
71 
<1 
<1 
63 
<1 
8 
<1 
21 
6 
5 
5 
5 
83 
78 
4 
<1 
Kokonaispäästöt 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
"käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 30720 796 42 114 429 197 
0 *a 
1100 
1500 * 100 160 5345 2178 364 
102 
Lähteet: 
-Irlanti. Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukainen tiedonanto. 
Laadittu sopimusosapuoKen konferenssille sopimuksen 12 artiklan mukaisesti. Ympäristöministeriö, Irlanti. 
Lokakuu 1994. 
•Eurostat (merkitty *-merkillä) 
•CORINAIR (merkitty ^merkillä) 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta raportista ellei toisin mainita. 
Viitteet: 
alrlannin kansallisessa tiedonannossa ei esitetä ulkomaan meriliikenteen päästöjä. 
Muut huomautukset: 
Irlannin kansallisessa tiedonannossa esitetään maankäytön muutosten ja metsätalouden aiheuttamat 
haihtuvien hiilivetyjen päästöt. Koska hyvin harvojen valtioiden raporteissa mainitaan maankäytön muutoksista 
ja metsätaloudesta aiheutuvat päästöt tai poistumat, ei tätä luokkaa ole otettu lainkaan mukaan EU:n 
päästöselvitykseen. 
103 
Kakan kasviiuonekaasupäästöt -1990 (Gg) 
ITALIA CO, CH4 N20 NOv CO NMVOC 
1 Energia yhteensl 401400 413 
1a Polttoaineen poltto 401400 66 
1a1 Energian tuotanto ja muunto 138400 8 
1a2 Teollisuus 91300 10 
1a3 Liikenne 95600 27 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 26300 2 
1a5 Asunnot 41200 5 
1a6 Maa- ja metsätalous 8100 3 
1a7 Muut 500 
1a8 Biomassa 10 
Ib Polttoaneiden karkauspäästöt 0 347 
lbl Öljy ja kaasu 337 
1b2 Hiilikaivostoiminta 10 
2 Teoiset prosessit 27600 4 
2a Rauta ja teräs 400 2 
2b Muut kuin rautametallit 1500 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 2300 2 
2d Orgaaniset kemikaalit 0 
2e Epämetalliset mineraalit 23000 
2f Muut 400 
3 Luottmien käyttö 0 0 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 0 1860 
4a Suolistokäyminen 654 
4b Eläinperäiset jätteet 887 
4c Riisinviljely * 64 
4d Maatalousmaa 158 
4e Maatalousjätteen poltto 97 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 7300 1611 
6a Kaatopaikat 5100 1526 
6b Jätevesi 34 
6c Muut 2200 51 42 
42 
20 
10 
4 
3 
5 
<1 
15 
15 
59 
1 
57 
1 
<1 1981 
1981 
462 
377 
967 
22 
34 
109 
8 
2 
0 
<1 
32 
32 
14 7165 
7155 
41 
656 
5645 
27 
55 
535 
3 
193 
0 
371 
173 
182 
2 
14 
20 
0 
1704 
1704 
29 
29 1276 
1137 
27 
19 
996 
2 
8 
69 
1 
15 
140 
140 
73 
3 
<1 
9 
41 
538 
238 
49 
64 
187 
492 
381 
14 
97 
22 
22 
<1 
Kokonaispiistöt 436300 3889 116 2034 9268 2401 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
•käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 8600» 
4800 *a 
30200 * 
104 
Lähteet : 
-Italian ensimmäinen Yhdistyneiden kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukainen 
kansallinen tiedonanto. Ympäristöministeriö, tammikuu 1995 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Italian kansallinen ohjelma ei anna päästöarvioita IPCC:n 
edellyttämässä muodossa. Kansalliset taulukot on laadittu 
polttoaineen ja loppukäytön mukaan. Sen vuoksi tässä on 
käytetty CORINAIRin ja Eurostatin lukuja C02-päästöistä ja 
CORINAIRin arvioita muiden kaasujen päästöistä. 
Viitteet: 
aLuku sovitettu Eurostatin ja CORINAIRin 
liikennepäästöjä koskevien arvioiden mukaan. 
105 
Itävallan kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
ITÄVALTA CO, CH4 N20 N0V CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
lal Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaneiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teobet prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Luottmien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 57100 
57100 
16500 
12300 
16200 
12100 
SM 
SM 
SM 
2100 116 
24 
<1 
1 
15 
8 
SM 
SM 
SM 
92 
259 
230 
28 
228 1.4 
1 
<1 
1 
<1 
<1 
SM 
SM 
SM 
1 
20 216 
216 
12 
47 
145 
12 
SM 
SM 
SM 1391 
1391 
6 
27 
582 
776 
SM 
SM 
SM 
241 
60 
<1 269 
253 
<1 
24 
130 
99 
SM 
SM 
SM 
16 
130 
12 
26 
Kokonaispäästöt 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 59200 603 222 1692 445 
0# 
1200 a 
4600 * 
106 
Lähteet: 
-Itävallan liittohallituksen kansallinen 
ilmastoraportti Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta 
koskevan puitesopimuksen 4 artiklan 2 kohdan ja 12 artiklan 
mukaisesti (Liittovaltion virallinen lehti N:o 414/1994). 
Wien, 1994. 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta 
raportista ellei toisin mainita. 
Viitteet: 
aLuku sovitettu Eurostatin ja CORINAIRin liikenteen 
päästöarvioiden mukaan. 
107 
Kreikan kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
KREIKKA C02 CH4 N20 N0V CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 77400 
la Polttoatraen poltto 77400 
lal Energian tuotanto ja muunto 43800 a 
1«2 Teollisuus 9700 a 
1a3 Liikenne 15600 
•b 
i »4 Kaupallinen/julkinen ala 8300 *b 
1a5 Asunnot SM 
1a6 Maa- ja metsätalous SM 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaineiden karkauspäästöt 0 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikarvostoiminta 
2 Teolliset prosessit 8100 # 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Liuottmien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous O 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 600 ff 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 600 5900 
O 369 # 
6 
i 
<1 
5 
<1 
SM 
SM 
364 
202 8# 
8 
7 
<1 
1 
<1 
SM 
SM 
363 13 502 # 
502 
111 
3 
386 
1 
SM 
SM 777 # 
777 
6 
<1 
770 
1 
SM 
SM 
25 189 # 
185 
1 
<1 
184 
<1 
SM 
SM 
22 
0 82 
341 32 
Kokonaispäästöt 86100 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 8200 * 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 2000 "c 
Muu kuin energian loppukulutus 1800 * 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 936 24 543 1143 325 
108 
Lähteet: 
-Ilmastonmuutos. Kreikan toimintasuunnitelma 
hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasujen päästöjen 
vähentämiseksi. Helmikuu 1995. 
-Eurostat (merkitty *-merkillä) 
-CORINAIR (merkitty #-merkillä) 
Arviot C02-päästöistä on otettu kansallisesta raportista 
ellei toisin mainita. Muiden kaasujen päästöarviot ovat 
CORINAIRin. 
Viitteet: 
aOtettu C02-päästötaulukoista vuoden 1992 raportin 
ajantasaistamiseksi 
bKreikan raportin C02-päästöt ovat suuremmat kuin 
Eurostatin/CORINAIRin luvut. Raportissa sanotaan energian 
tuotantoa ja muuntoa koskevien arvioiden olevat korkeammat 
siksi, että ruskohiilelle on käytetty suurempaa 
päästökerrointa. Siinä ei kuitenkaan mainita miksi muiden 
polttoluokkien arviot ovat korkeammat. Tästä syystä on 
käytetty Eurostatin lukuja. 
cLuku sovitettu Eurostatin ja kansallisen raportin 
ulkomaanliikenteen päästöarvioiden mukaan. 
109 
Luxemburgin kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
LUXEMBURG CO, CH< - N20 N0X • CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 12600 2 <1 23 154 14 
la Polttoaineen portto 12600 0 23 154 12 
lal Energian tuotanto ja muunto 1900 0 <1 <1 
1a2 Teollisuus 6600 11 98 <1 
1a3 Liikenne 2900 11 48 11 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 300 0 1 
1a5 Asunnot 800 15 1 
1a6 Maa- ja metsätalous 100 1 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
1b Polttoatieiden karkauspäästöt 0 2 0 0 0 2 
lbl Öljy ja kaasu 2 2 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teoiset prosessit 600 0 0 0 17 1 
2a Rauta ja teräs 600 17 1 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 1 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Lanttinien käyttö 0 0 0 0 0 4 
3a Maalaus 1 
3b Rasvaripoisto ja kuivapesu < 1 
3c Kemian tuotteiden valmistus 1 
3d Muut 2 
4 Maatalous 0 18 <1 0 0 <1 
4a Suolistokäyminen 16 
4b Eläinperäiset jätteet 2 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 100 4 0 <1 0 0 
6a Kaatopaikat <1 4 
6b Jätevesi <1 
6c Muut 100 1 
Kokonaispäästöt 13300 • 24 <~ï 23" T7Ï ÏT" 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt Ö"5 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 300 b 
Muu kuin energian loppukulutus 0 * 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
"käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 
110 
Lähteet: 
-Rapport National du Luxembourg en vue de la Ie 
Conférence de Parties de la Convention-Cadres des Nationes-
Unies sue les Changements Climatiques. Ministère de 
l'Environnement, Mars 1995. 
-Eurostat 
-CORINAIR (CORINAIR 1990 - Luxemburg, loppuraportti) 
Arviot C02-päästöistä on otettu kansallisesta raportista 
ellei toisin mainita. Muiden kaasujen arvot ovat CORINAIRin 
arvioita. 
Viitteet: 
aLuxemburgin kansallinen raportti antaa arvion 
luonnosta peräisin olevista päästöistä. Näitä ei ole otettu 
mukaan hiilidioksidin kokonaispäästöihin. 
bArvo sovitettu Eurostatin ja CORINAIRin liikenteen 
päästöjä koskevien arvioiden mukaan. 
111 
Portugalin kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
PORTUGALI CO, CH4 N,0 NO* CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
lal Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaneiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teokset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Luottrnien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 38700 
38700 
19400 
6100 
9900 H 
1000 
900 
1300 
EA 
3400 
<100 
<100 
300 
3100 
<100 
0 
400 » 
400 13 
11 
2 
2 
1 
3 
3 
5 
2 
2 
<1 
176 
105 
58 
13 
35 
33 
2 210 
210 
60 
18 
108 
2 
1 
21 
8 
0 1072 
1072 
68 
264 
614 
63 
54 
9 
436 
0 
11 
11 117 
109 
11 
3 
81 
6 
5 
3 
13 
8 
8 
15 
<1 
1 
5 
9 
67 
26 
2 
6 
32 
0 
Kokonaispäästöt 42500 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 2100 * 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 1800 b 
Muu kuin energian loppukulutus 6600 * 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
•käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 227 11 214 1083 199 
112 
Lähteet: 
-Portugalin raportti Yhdistyneiden kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen 12 artiklan 
mukaisesti. Ympäristö- ja luonnonvaraministeriö, Lissabon, 
1994. 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Arviot C02-päästöistä ovat Portugalin vastaus 
ministerineuvoston kyselyyn ellei toisin mainita. Muiden 
kaasujen luvut ovat CORINAIRin arvioita. 
Viitteet: 
aKansallinen arvio liikenteen C02-päästöistä on 
8 700 Gg, kun taas Eurostatin arvio on 10 200 Gg ja 
CORINAIRin 9 800 Gg. Kansallinen arvio ei todennäköisesti 
sisällä kaikkia liikenteen päästölähteitä, joten tässä on 
käytetty CORINAIRin arvioita. 
bArvo sovitettu Eurostatin ja kansallisten arvioiden 
mukaan. 
113 
Ranskan kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
RANSKA CO, CH4 N20 N0V CO NMVOC 
J Energia yhteenai 
1a Polttoaineen poltto 
1(>1 Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaneiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teokset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Liuottmien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
8 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 349800 
349700 
60800 
71100 
128100 
23700 
58200 
7800 
200 
18700 
600 
500 
2500 
12700 
500 
0 
8000 
1800 a 
6200 495 
184 
5 
6 
23 
3 
126 
21 
311 
106 
204 
3 
1640 
1444 
159 
10 
19 
8 
748 
716 
15 
18 12 
12 
2 
2 
4 
1 
3 
0 
103 
47 
55 
61 
61 1676 
1671 
163 
154 
1 194 
18 
68 
74 
4 
4 
23 
3 
20 
4 
20 
20 10047 
10047 
29 
596 
7062 
18 
1895 
447 
668 
623 
43 
2 
223 
223 
9 
9 1667 
1630 
6 
8 
1 199 
1 
250 
67 
137 
137 
86 
3 
18 
27 
39 
640 
253 
72 
74 
240 
18 
10 
8 
13 
5 
Kokonaispiiatöt 366600 2896 176 1722 10947 2424 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
* käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 8100 "b 
9000 *c 
39800 
114 
Lähteet: 
-Programme National de Prevention du changement de 
climat. Republique Française, Février 1995. 
-Eurostat (merkitty ^-merkillä) 
-CORINAIR (merkitty #-merkillä) 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta 
raportista ellei toisin mainita. 
Viitteet: 
aKaatopaikkoja koskevan 1 800 Gg:n arvion oletetaan 
tarkoittavan päästöjä epäorgaanisista ja 
kierrätyskelvottomista aineista. 
bRanskan kansallisessa raportissa ei esitetä arvioita 
ulkomaanliikenteen päästöistä. 
cLuku sovitettu CORINAIRin ja Eurostatin 
liikennepäästöarvioiden mukaan 
115 
Ruotsin kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
RUOTSI CO, CH4 N20 N0y CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
lal Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
1b Polttoaineiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teokset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Luottmien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 55200 
55100 
7000 
13400 
23100 
11500 
SM 
SM 
SM 
<100 
<100 
0 
5000 
1600 
700 
2500 
200 
300 
100 
50 
50 
100 
500 
500 
SM 
300 
300 33 
33 
1 
4 
17 
10 
SM 
SM 
SM 
196 
188 
8 
100 
100 4 
4 
1 
2 
1 
SM 
SM 
SM 362 
362 
20 
39 
285 
19 
SM 
SM 
SM 
11 
1 
1 
2 1606 
1606 
8 
6 
1503 
69 
SM 
SM 
SM 375 
375 
4 
11 
201 
141 
SM 
SM 
SM 
18 
18 
67 
2 
59 
98 
40 
15 
7 
36 
0 
Kokonaispäästöt 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
Ikäytetty CORINAIRin lukuja 61300 329 15 373 1612 540 
4200 
SM 
5700 * 
116 
Lähteet: 
-Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevaan 
puitesopimukseen liittyvä Ruotsin kansallinen raportti. 
Ympäristö- ja luonnonvaraministeriö, syyskuu 1994. 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta 
raportista ellei toisin mainita. 
117 
Saksan kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
SAKSA C02 CH4 N,0 N0y CO NMVOC 
\ Energia yhteensi 
1a Polttoaineen poltto 
1a1 Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teolliauua 
1a3 Liikenne 
1 a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Aaunnot 
1a6 Maa- ja metaätaloua 
1a7 Muut 
1a8 Biomaaaa 
1b Polttoaineiden karkauapiiatöt 
1b1 öljy ja kaaau 
1b2 Hiilikaivoatoiminta 
2 Teolliset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Liuottinien käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 984000 
983000 
436000 
169000 
159000 
65000 a 
129000 
5000 
21000 
1000 
1000 
29000 
1000 
3000 
25000 
O 
SM 
SMb 1767 
228 
12 
16 
69 
5 
91 
1 
3 
31 
1539 
317 
1222 
11 
6 
2043 
1420 
623 
2397 
2318 
79 
SM 33 
33 
15 
4 
9 
2 
3 
O 
O 
O 
O 
O 
O 
100 
14 
86 
6 
80 
11 
69 
4 
SM 2923 
2921 
672 
217 
1732 
35 
73 
2 
183 
7 
2 
2 
O 
21 
3 
13 
5 
O 
SM 
SM 10104 
10078 
921 
899 
5990 
183 
1483 
35 
224 
234 
26 
26 
O 
664 
549 
113 
2 
SM 
SM 1679 
1474 
1 1 
15 
1252 
10 
96 
2 
60 
28 
205 
205 
O 
129 
9 
59 
61 
1170 
480 
110 
200 
380 
O 
SM 
SM 
Kokonaispäästöt 101300 
O 6218 223 2944 10768 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
•käytetty Eurostatin lukuja 2978 
8000 
11000 
68400 EA 
EA 155 
50 37 
58 16 
9 
118 
Lähteet: 
-Ympäristöpolitiikka. Ilmaston suojelu Saksassa. Saksan 
liittotasavallan ensimmäinen Yhdistyneiden kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen liittyvä 
raportti. Syyskuu, 1994 
-Eurostat (merkitty *-merkillä) 
Arviot on otettu kansallisesta raportista ellei toisin 
mainita. 
Viitteet: 
aSaksan raportissa luokka on nimeltään 
"pienkuluttajat". 
bSaksa ilmoitti kansallisessa raportissaan, että 
jätteiden poltosta aiheutuvat C02-päästöt on laskettu mukaan 
energiaan liittyviin päästöihin. 
cSaksan kansallisessa raportissa ei mainita muusta kuin 
energian loppukulutuksesta (FNEC) aiheutuvia päästöjä, joten 
tässä on käytetty Eurostatin lukuja. 
119 
Suomen kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
SUOMI CO, CH4 N20 NOv CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Porttoaneen poltto 
lal Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaineiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teofeet prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 LiuottiniBn käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 52600 
52600 
19500 
13700 
11500 
SM 
5800 
2100 
100 
1200 
100 
1100 
o 19 
19 
1 
2 
8 
SM 
6 
2 
94 
83 
11 
139 
105 
34 7 
7 
1 
1 
5 
SM 
12 291 
291 
64 
41 
160 
SM 
8 
18 484 
484 
9 
32 
368 
SM 
61 
14 156 
142 
0 
0 
79 
SM 
51 
12 
14 
15 
1 
12 
2 
48 
Kokonaispäästöt 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
* käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 53900 252 22 295 487 219 
2800 
1400 a 
6000* 
120 
Lähteet: 
-Suomen raportti Yhdistyneiden kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukaisesti. 
Ympäristöministeriö, tammikuu 1995. 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta 
raportista ellei toisin mainita. 
Viiteet: 
aLuku sovitettu Eurostatin ja CORINAIRin liikenteen 
päästöarvioiden mukaan. 
121 
Tanskan kasvihuonekaasupäästöt - 1990 (Gg) 
TANSKA CO, CH4 N20 N0V CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
la Polttoaineen poltto 
1a1 Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1a4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
Ib Polttoaineiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikaivostoiminta 
2 Teofeet prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 LiuottiniBn käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 50900 
50200 a 
25700 
6000 
11200 
1500 
5000 
800 
700 #b 
700 
1200 
1200 
0 23 
12 c 
2 
1 
3 
0 
6 
0 
11 
8 
3 
0 
262 
137 
125 
122 
120 
2 2 
2c 
1 
<1 
1 
0 
<1 
0 269 
269 c 
96 
17 
138 
1 
5 
13 770 
737 c 
39 
6 
547 
1 
139 
5 
33 129 
119 c 
2 
1 
106 
0 
8 
2 
10 
34 
26 
2 
7 
2 
Kokonaispäästöt 52100 406 11 270 770 165 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 3ÖÖÖ Ö Ö" 5 i <T 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 1900 <1 <1 66 17 3 
Muu kuin energian loppukulutus 1000 * 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
EAei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
^käytetty CORINAIRin lukuja 
122 
Lähteet: 
-Ilmaston suojelu Tanskassa. Ympäristöministeriö. 
Tanskan ympäristönsuojeluvirasto. Tanska, 1994. (YK:n 
ilmastosopimukseen liittyvä kansallinen tiedonanto). 
-Eurostat (merkitty *-merkillä) 
-CORINAIR (merkitty #-merkillä) 
Arviot kasvihuonekaasupäästöistä on otettu kansallisesta 
raportista ellei toisin mainita. 
Viitteet: 
aTanska on laskenut arvioonsa mukaan C02-päästöt öljyn 
ja kaasun tuotannosta (soihdutus mukaan lukien). Nämä 
päästöt on vähennetty CORINAIRin lukujen mukaisesti. Tanska 
on korjannut polttoaineiden poltosta aiheutuvat päästöt 
sähkön tuonnilla/viennillä. Tämä korjaus (6 300 Gg C02) on 
vertailukelpoisuuden vuoksi jätetty ottamatta huomioon. 
bTanska on laskenut luokan la arvioonsa mukaan 
C02-päästöt öljyn ja kaasun tuotannosta (soihdutus mukaan 
lukien). Sen vuoksi tässä on käytetty CORINAIRin arvioita. 
cSähkön tuontia/vientiä vastaava korjaus on jätetty 
ottamatta huomioon vertailukelpoisuuden vuoksi ja jotta 
luvut olisivat yhdenmukaiset muiden jäsenvaltioiden kanssa. 
123 
Yhdistyneen kuningaskunnan kasvihuonekaasupäästöt - 1990 
(Gg) 
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA CO, CH4 N,0 NOv CO NMVOC 
1 Energia yhteensä 
1a Polttoaineen poltto 
1a1 Energian tuotanto ja muunto 
1a2 Teollisuus 
1a3 Liikenne 
1»4 Kaupallinen/julkinen ala 
1a5 Asunnot 
1a6 Maa- ja metsätalous 
1a7 Muut 
1a8 Biomassa 
1b Polttoaineiden karkauspäästöt 
lbl Öljy ja kaasu 
1b2 Hiilikarvostoiminta 
2 Teoiset prosessit 
2a Rauta ja teräs 
2b Muut kuin rautametallit 
2c Epäorgaaniset kemikaalit 
2d Orgaaniset kemikaalit 
2e Epämetalliset mineraalit 
2f Muut 
3 Liuottimen käyttö 
3a Maalaus 
3b Rasvanpoisto ja kuivapesu 
3c Kemian tuotteiden valmistus 
3d Muut 
4 Maatalous 
4a Suolistokäyminen 
4b Eläinperäiset jätteet 
4c Riisinviljely 
4d Maatalousmaa 
4e Maatalousjätteen poltto 
4f Savannin poltto 
6 Jätteet 
6a Kaatopaikat 
6b Jätevesi 
6c Muut 666000 
560400 
231300 
96700 
120600 
30200 
78900 
2700 
5700 
5700 
7400 
7400 
O 
4800 b 
2800 
2200 c 1316 
78 
5 
7 
11 
2 
46 
<1 
3 
4 
1238 
482 
756 
5 
1141 
1004 
125 
12 
2078 
2007 
71 3 
0 
93 
13 
80 
11 
4 
7 2710 
2628 
823 
180 
1498 
56 
68 
4 
82 
82 
21 
12 
0 6317 
6284 
57 
65 
5884 
8 
269 
1 
33 
33 
220 
220 
0 1396 
1306 
13 
2 
115 
1 
37 
90 
90 
455 
417 
38 
674 
237 
61 
72 
304 
0 
19 
19 
Kokonaispäästöt 677000 4631 108 2740 
Ulkomaan meriliikenteen päästöt 
Ulkomaan lentoliikenteen päästöt 
Muu kuin energian loppukulutus 
(FNEC) 
SMsisältyy muihin lukuihin 
E A ei arviota 
'käytetty Eurostatin lukuja 
//käytetty CORINAIRin lukuja 6682 2640 f 
7200 d 
1400 e 
36700 * 
124 
Lähteet: 
-Ilmastonmuutos. Yhdistyneiden kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen liittyvä 
Yhdistyneen kuningaskunnan raportti. Tammikuu 1994. 
Johdonmukaisuuden vuoksi luvut on päivitetty 17. 
ympäristönsuojelua ja vesitilastoja koskevan yhteenvedon 
päästöselvityksen mukaisiksi. 
-Eurostat 
-CORINAIR 
Ellei toisin mainita, arviot kasvihuonekaasupäästöistä on 
otettu Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisesta raportista, 
jota ympäristöministeriö on päivittänyt niin, että se vastaa 
17. ympäristönsuojelua ja vesitilastoja koskevan, yhteenvedon 
päästöselvityksiä. 
Viitteet: 
aEi sisälly kokonaispäästöihin. 
bPerustuu kansalliseen arvioon, jonka mukaan päästöt 
kaatopaikoilta ovat 2 500 Gg ja jätteen poltosta 6 051 Gg. 
Yhdistyneen kuningaskunnan raportissa jälkimmäinen sisältyy 
luokkaan 2f. 
cC02-päästöt poltosta. 
dKansallinen arvio ulkomaan meriliikenteen päästöistä. 
eKansallinen arvio ulkomaan lentoliikenteen päästöistä. 
fMaankäytön muutoksista aiheutuvat haihtuvien 
hiilivetyjen päästöt (80 Gg) eivät ole mukana 
kokonaismäärässä. 
125 
LIITE 2. Skenaariot 
/) 2 5 X,is* 
Vallitsevan käsityksen skenaario: energiaindikaattorit 
| SKENAARIO | VALLITSEVA KÄSITYS S====ï 
Yleiskuvaus Skenaario kuvaa vallitsevaa käsitystä kaikkein 
todennäköisimmästä tapahtumien kulusta. Taloudellinen 
kasvu hidastuu vähitellen pitkällä aikavälillä. Jonkin verran 
edistystä tapahtuu, mutta maailman monet rakenteelliset, 
sosiaaliset ja taloudelliset ongelmat säilyvät. Energiapolitiikka 
pysyy hajanaisena, sillä kilpailukyvyn, ympäristönsuojelun ja 
toimitusvarmuuden ristiriitaisia tavoitteita ja erilaisia kansallisia 
pyrkimyksiä ei kyetä sovittamaan yhteen. 
Makrotalous EU:n BKT.n kasvu on 2,9 % vuosina 1995 - 2000 ja sen 
jälkeen 2,4 % vuoteen 2005, 2,2 % vuoteen 2010, 1,9 % 
vuoteen 2015 ja 1,8 % vuoteen 2020 saakka. Reaalinen 
diskonttokorko on 8 % . 
Verotus Ei uudistusta. Jo valmiiksi korkeat veroasteet eivät anna 
paljonkaan mahdollisuuksia korotuksiin julkisen vajeen 
hillitsemiseksi. Ulkoisia kustannuksia ei oteta huomioon. 
Ympäristö Vaikka ympäristökysymykset ovat EU:n ohjelmassa 
etusijalla, niiden huomioon ottamista rajoittavat ristiriitaiset 
taloudelliset tavoitteet. Edistystä tapahtuu useilla alueilla, 
erityisesti S02:n ja NOx:n sekä muiden päästöjen 
rajoittamisessa. Toimenpiteitä maailman ilmaston lämpenemisen 
ehkäisemiseksi jatketaan vain varautumisperiaatteella. 
Energian hinta Kohoaa tasaisesti. 
Raakaöljy (USD, Kohoaa reaalisesti, koska maailman tarpeen tyydyttävät 
1993) enenevässä määrin Lähi-Idän tuottajat. Hinta tynnyriltä on 
17,6 dollaria vuonna 1995, 21 dollaria vuonna 2000, 
29 dollaria vuonna 2010 ja 31 dollaria vuonna 2020. 
Hinta suhteessa öljyyn alenee vuoden 2000 jälkeen 
markkinoiden vapautumisen ja verkoston laajenemisen ansiosta 
Kaasu ja kaasun hintakilpailun kiihtyessä. 
Kansainvälinen käyttö lisääntyy hieman pitkän aikavälin 
alhaisten tuotantokustannusten ansiosta. Hinnat pysyvät vakaina 
halvan tuonnin korvatessa kallista omaa tuotantoa. 
Hiili 
Teknologia Energian tuottajat ja kuluttajat ottavat käyttöön jonkin 
verran uutta, entistä tehokkaampaa tekniikkaa osittain 
julkisten normien ja osittain kilpailukykyä parantamaan 
pyrkivän teollisuuden ansiosta. 
126 
Energian kysyntä Nykyinen toiminta jatkuu; jossakin määrin pyritään 
tehokkuuden lisäämiseen. Bruttokulutus kasvaa jonkin 
verran, mutta kasvu hidastuu koko ajan. 
öljy Kasvu on hyvin vähäistä, ja käyttö rajoittuu yhä enemmän 
liikenteeseen. Öljy säilyy kuitenkin yleisesti tärkeimpänä 
polttoaineena. 
Kaasun kulutus lisääntyy primaaripolttoaineista nopeimmin, ja 
Kaasu sen markkinaosuus kasvaa kaikissa loppukäyttäjäluokissa, 
erityisesti sähköntuotannossa. Kasvu voi hidastua vuoden 2000 
jälkeen, kun hiilen käyttö sähköntuotannossa tulee entistä 
kannattavammaksi. 
Markkinaosuus laskee vuoteen 2000 saakka, sillä hiili joutuu 
sähköntuotantoalalla kilpailemaan kaasun kanssa. 
Hintakilpailukyvyn paraneminen voi myöhemmin jälleen lisätä 
Hiili markkinaosuutta. 
Sähkön markkinaosuuden odotetaan kasvavan kotitalouksien, 
kaupan ja teollisuuden osalta keskipitkällä aikavälillä, mutta 
markkinoiden kyllästymisaste ja tehokkuuden paraneminen 
voivat hidastaa kasvua 2020-luvulle tultaessa. 
Sähkö 
Energian tarjonta Riippuvuus tuonnista lisääntyy nykyisestä 50 prosentista 
mahdollisesti kahteen kolmannekseen tai ylikin vuoteen 2020 
mennessä. 
öljy Oma tuotanto ei vähene merkittävästi ennen vuotta 2010. 
Tuontiriippuvuus pysyy lähellä nykyistä tasoa. 
Oman tuotanto säilynee entisellään, mutta kysynnän voimakas 
Kaasu kasvu pakottaa lisäämään tuontia nopeasti. Markkinoiden 
vapautuminen ja infrastruktuurin parantaminen ovat 
edellytyksenä kaasun markkinaosuuden lisääntymiselle 
Euroopassa. 
Markkinoiden vapautuminen ja tukien väheneminen aiheuttavat 
EU:n oman antrasiitintuotannon merkittävää vähenemistä ja 
Hiili tuonnin lisääntymistä. 
Ydinvoimaa tai fossiilisten polttoaineiden 
tuontitoimitusvarmuutta koskevaa julkista ohjelmaa ei ole. 
Primaarienergialähteiden käyttöä ei rajoiteta. 
Sähkö Tarjonta voi lisääntyä huomattavasti, mutta hyvin alhaiselta 
lähtötasolta. Uusiutuvien energiamuotojen kokonaispanos jäänee 
pieneksi. 
Uusiutuvat 
energiamuodot 
127 
Taistelutannerskenaario: energiaindikaattorit 
| SKENAARIO | TAISTELUTANNER 1 
Yleiskuvaus Maailmanlaajuiset ristiriidat ja epävakaus tekevät taloudellisen 
yhdentymisen vaikeaksi. Globalisoitumista pidetään liian 
kunnianhimoisena tavoitteena. Geopoliittinen Järjestelmä 
pirstoutuu blokeiksi, joiden välillä ja sisälläkin esiintyy 
jännitteitä ja kitkaa. Tuloksena on "Eurooppa à la carte". 
Energiapolitiikan tavoitteena on vähentää riippuvuutta tuonnista. 
Tarjontaan kohdistuvat toimet kuten oman energiantuotannon 
suojelu ovat todennäköisesti tehokkaampia kuin kysyntään 
vaikuttavat toimenpiteet. 
Makrotalous EU:n BKT:n vuosikasvu on 3,1 % vuosina 1995 - 2000 ja sen 
jälkeen 1,1 % vuoteen 2005, -1,8 % vuoteen 2010, 1,4 % 
vuoteen 2015 ja 1,3 % vuoteen 2020 saakka. Reaalinen 
diskonttokorko on 7 %. 
Verotus Ei verouudistusta: ALV:n ja valmisteverojen 
yhdenmukaistaminen nykyisellä tasolla, eri polttoaineita 
kohdellaan eri tavoin, ulkoisia kustannuksia otetaan huomioon 
jonkin verran (liikenteen osalta), verot määritellään edelleen 
valtion tulotarpeiden mukaan. 
Ympäristö Hiilidioksidipäästöjä pyritään torjumaan 
varautumisperiaatteella vuoteen 2005 saakka, mutta sen 
jälkeen hiilidioksidin osuus ilmaston lämpiämisen 
osatekijänä varmistuu. Ympäristönsuojelua pidetään kuitenkin 
tekosyynä protektionismille ja sen tehokkuuden kustannuksella 
tehdään usein myönnytyksiä. 
Energian hinta Lisääntyvä riippuvuus muutamasta suuresta toimittajasta 
johtaa öljyn hinnan voimakkaaseen nousuun. 
Tynnyrihinta nousee vuoden 1995 16 dollarista 24 dollariin 
Raakaöljy (USD, vuoteen 2004 mennessä. Hintapiikki vuonna 2005 on 
1993) 40 dollaria tynnyriltä. Sen jälkeen hinta laskee 18 dollariin 
vuonna 2009 ja nousee taas 28 dollariin vuonna 2020. 
Seuraa öljyn hintaa ja heijastaa hintapiikkiä, mutta 
viivästyneesti. 
Kansainväliset hinnat pysyvät vakaina vuoden 2005 hintapiikkiin 
Kaasu saakka ja laskevat sitten piikkiä edeltäneelle tasolle. Euroopan 
hinnat seuraavat maailmanmarkkinahintoja, mutta pysyvät 
Hiili korkeampina oman tuotannon ylläpidon takia. 
Teknologia Kuten vallitsevan käsityksen skenaariossa. Kuluttajat ja 
tuottajat ottavat käyttöön jonkin verran uutta, entistä 
tehokkaampaa tekniikkaa osittain julkisten normien ja 
osittain kilpailukykyä parantamaan pyrkivän teollisuuden 
ansiosta. 
128 
Energian kysyntä Vaihtoehtoisia polttoaineita yritetään ottaa käyttöön, mutta 
jännitteet ja ristiriidat ehkäisevät tehokkuuden 
parantamista. Energian kysyntä lisääntyy aluksi ja vähenee 
sitten hintapiikin ja sitä seuraavan taloudellisen laman 
takia, mutta lisääntyy myöhemmin uudelleen. 
Hintapiikin vaikutukset ovat huomattavat etenkin aloilla, joilla 
Öljy öljy voidaan korvata. Liikenteen kasvu todennäköisesti 
pysähtyy, mutta voi jatkua myöhemmin; sosiaaliset ja 
ympäristöön liittyvät kysymykset rajoittavat kasvua 
lisääntyvässä määrin. 
Kysyntä lisääntyy voimakkaasti mutta tasaantuu hintapiikin 
takia. 
Hiiltä aletaan pitää entistä vakaampana ja varmempana 
Kaasu energialähteenä, ja se kilpailee menestyksekkäästi kaasun kanssa 
vuoden 2000 jälkeen varsinkin sähköntuotannossa. 
Hiili Energian tuottajat ja kuluttajat ottavat käyttöön jonkin verran 
uutta, entistä tehokkaampaa tekniikkaa osittain julkisten 
normien ja osittain kilpailukykyä parantamaan pyrkivän 
teollisuuden ansiosta. 
Sähkö 
Energian tarjonta Energiapolitiikkaa leimaa kilpailukyvyn, 
ympäristökysymysten ja geopoliittisten näkökohtien 
öljy yhteensovittamattomuus. 
Euroopan tuotanto pyritään pitämään mahdollisimman suurena 
toimitusvarmuuden turvaamiseksi. Samaan suuntaan vaikuttaa 
reaalihintojen nousu. 
Kaasu Samoin kuin öljyn kohdalla, omaa tuotantoa pyritään suosimaan 
tuonnin minimoimiseksi esimerkiksi tuotantoportaan lempeän 
verokohtelun avulla. 
Tuotanto vähenee tasaisesti, mutta valtion tuki hidastaa 
Hiili vähenemistä. 
Euroopan ydinvoimakapasiteetti pyritään pitämään nykyisellä 
Sähkö tasolla. Kunkin primaarienergialähteen (öljyn, hiilen ja kaasun) 
käytölle asetetaan rajoituksia toimitusvarmuuden takaamiseksi. 
Julkiset yritykset lisätä uusiutuvien energiamuotojen käyttöä 
eivät juuri tuota tulosta. 
Uusiutuvat 
energiamuodot 
129 
Forum-skenaario: energiaindikaattorit 
| SKENAARIO | FORUM | 
Yleiskuvaus Maailmanlaajuinen taloudellinen yhdentyminen asettaa uusia 
vaatimuksia yhteiselle julkiselle toiminnalle. Kansallisia, 
eurooppalaisia ja kansainvälisiä elimiä uudistetaan vähitellen, 
jotta ne voisivat paremmin käsitellä yhä laajempia ja 
monimutkaisempia yhteisiä ongelmia ja etuja. 
Energiapolitiikkaa leimaa eritoten huoli ympäristön tilasta. 
Yhteiset globaaliset tavoitteet tekevät mahdolliseksi koko 
energiakenttää koskevan ympäristön suojelua edistävän 
toiminnan. 
Makrotalous EU:n BKT:n vuosikasvu on 2,3 % vuosina 1995 - 2000 ja sen 
jälkeen 2,5 % vuoteen 2005, -2,5 % vuoteen 2010, 2,6 % 
vuoteen 2015 ja 2,4 % vuoteen 2020 saakka. Reaalinen 
diskonttokorko on 5 % . 
Verotus Yleinen verouudistus: ALV ja valmisteverot 
yhdenmukaistetaan, ja eri polttoaineita kohdellaan tasavertaisesti 
energiasisällön mukaan. Ulkoiset kustannukset otetaan 
huomioon "varautumisperiaatteella" vuoteen 2005 saakka, 
minkä jälkeen hiilidioksidi tulee määrääväksi tekijäksi, mikä 
johtaa yleiseen, reaaliseen polttoaineverojen nousuun. 
Ympäristö Ekologinen skenaario. Hiilidioksidin vahingollisuuden 
varmistuminen vuoden 2005 jälkeen vahvistaa 
ympäristönäkökohtien vaikutusta koko yhteiskunnassa ja johtaa 
suuriin energiapoliittisiin muutoksiin. 
Energian hinta Säilyy vakaana. 
Raakaöljy Hinta on vakaa, se vaihtelee 10 ja 20 dollarin välillä, ja on 
(USD, 1993) vuonna 2020 keskimäärin 16 dollaria tynnyriltä. Heikko kysyntä 
estää tuottajia ohjaamasta markkinoita. Kuluttajamaiden 
hallitukset ottavat suuren osan taloudellisesta hyödystä. 
Hinta nousee suhteessa öljyyn, sillä ympäristönäkökohtien takia 
suositaan puhtaita polttoaineita. 
Kaasu Maailmanmarkkinahinnat pysyvät reaalisesti vakaina 
ympäristöpaineiden heikentäessä kysyntää. EU.ssa keskihinta 
laskee huomattavasti, kun kallista omaa tuotantoa vähennetään. 
Hiili 
Teknologia Uusi, entistä tehokkaampi tekniikka valtaa nopeasti 
markkinoita sekä energian kulutuksessa että tuotannossa 
pääasiassa maailmanlaajuisesti sovellettavien julkisten 
normien ansiosta. Teknologian siirto on vilkasta. 
130 
Energian kysyntä Energiapolitiikan radikaalit muutokset ja teknologian 
kehittyminen rajoittavat energian kysynnän kasvua 
Öljy Kysyntää pyritään vähentämään nopeasti, joskin se on vaikeata 
liikenteen osalta. Tavoitteena on ensin liikennepolttoaineiden 
kysynnän tasaantuminen 2000-luvun alussa, ja sitten 
väheneminen, siten että tehokkaamman dieselöljyn kysyntä 
hieman kasvaa, bensiinin vähenee ja ei-öljypohjaisten puhtaiden 
polttoaineiden osuus kasvaa 2020-luvulle tultaessa. 
Ympäristöedut lisäävät markkinaosuutta, mutta yleinen 
energiantarpeen väheneminen voi rajoittaa määrällistä kasvua. 
Epäedullisuus ympäristön kannalta rajoittaa kysyntää, mutta 
Kaasu tutkimus ja teknologian kehitys auttaa tyydyttämään 
ympäristövaatimuksia. 
Julkiset säästöohjelmat ja kysyntään kohdistuvat toimenpiteet 
Hiili vaikuttavat voimakkaasti kysyntään. 
Sähkö 
Energian tarjonta Energiapolitiikan suuret muutokset ja tutkimuksen ja 
teknologian ripeä kehitys edistävät varsinkin hiilidioksidin 
päästöjen rajoittamista. 
Öljy Entistä parempi talteenottotekniikka varmistaa sen, että 
öljyvarat riittävät hyvin kattamaan alentuneen kysynnän, mutta 
alhaiset hinnat estävät hyödyntämiskustannuksiltaan kalliiden 
lähteiden käytön. 
Oma tuotanto on voimakasta teknologian kehityksen ansiosta. 
Kaasun muuntaminen vedyksi uutta energiateknologiaa varten 
Kaasu tulee mahdolliseksi ennen vuotta 2020. 
Oma tuotanto loppuu nopeasti. 
Ydinvoimasta ei luovuta ja se otetaan uudelleen käyttöön 
joissakin maissa (Ranska, Japani, äskettäin teollistuneet maat). 
Uuden tekniikan soveltamismahdollisuuksia edistetään. 
Hiili Uusiutuvien energiamuotojen osuus kasvaa voimakkaasti 
Sähkö kiihtyen jakson loppua kohti, jolloin uusi tekniikka valtaa alaa 
ja maatalouspolitiikkaa muutetaan merkittävästi. 
Uusiutuvat 
energiamuodot 
131 
Hypermarket-skenaario: energiaindikaattorit 
| SKENAARIO | HYPERMARKET I 
Yleiskuvaus Maailmanlaajuinen taloudellinen yhdentyminen ruokkii itse 
itseään ja jatkuu. Tämän skenaarion käyttövoimana on 
markkinamekanismien jatkuva soveltaminen, jota pidetään 
parhaana keinona luoda vaurautta ja käsitellä monimutkaisia 
ja epävarmoja tekijöitä. Markkinoiden vapautumisen ja 
yksityistämisen tuloksena markkinoille tulee uusia yrittäjiä ja 
kysyntä kasvaa. Vakaa usko vapaiden markkinoiden 
periaatteisiin johtaa energiapolitiikkaan, jolle on tunnusomaista 
halu minimoida valtion valvonta ja maksimoida vapaiden 
markkinoiden tehokas toiminta niin että kuitenkin pysytään 
haluttujen normien puitteissa. 
Makrotalous EU:n BKT:n vuosikasvu on 3,2 % vuosina 1995 - 2000 ja sen 
jälkeen 2,8 % vuoteen 2005, 2,3 % vuoteen 2010, 2,1 % 
vuoteen 2015 ja 1,9 % vuoteen 2020 saakka. Reaalinen 
diskonttokorko on 10 %. 
Verotus Jonkinasteinen verouudistus: ALV :n ja valmisteverojen 
yhdenmukaistaminen nykyisten rajojen mukaan, ei 
yhdenmukaista käsittelyä kaikille polttoaineille; ulkoisia 
kustannuksia ei oteta huomioon. 
Ympäristö Hiilidioksidipäästöjä pyritään torjumaan 
varautumisperiaatteella vuoteen 2005 saakka, mutta sen 
jälkeen niiden haitallisuus varmistuu. Hallitukset eivät voi 
olla välinpitämättömiä ympäristöongelmien suhteen, mutta ne 
pitävät markkinavoimien kehittämiä ratkaisuja ensisijaisina ja 
julkisia toimia vasta toissijaisina. Yleinen huoli ympäristöstä 
vahvistaa tarvetta luoda markkinoita ympäristönsuojelulle. 
Energian hinta Nousee tasaisesti. 
Raakaöljy (USD, Hinta nousee reaalisesti, sillä Lähi-Idän tuottajat täyttävät yhä 
1993) suuremman osan maailman tarpeesta. Tynnyrihinta on 
17,6 dollaria vuonna 1995, 21 dollaria vuonna 2000, 29 
dollaria vuonna 2010 ja 31 dollaria vuonna 2020. 
Markkinoiden vapautuminen ja verkoston laajeneminen 
alentavat hintaa suhteessa öljyyn, ja tätä kehitystä vahvistaa 
Kaasu kaasuntoimittajien keskinäinen kilpailu. 
Maailmanmarkkinahinta nousee hieman pitkän aikavälin 
tuotantokustannusten nousuodotusten takia. Kotimainen hinta 
pysyy vakaana, sillä halpa tuonti korvaa kallista omaa 
Hiili tuotantoa. 
Teknologia Uuden, entistä tehokkaamman tekniikan leviäminen 
energian kuluttajien ja tuottajien käyttöön riippuu ennen 
muuta markkinavoimista ja kansainvälisestä kilpailusta; 
valtio ei juuri puutu asioihin. 
132 
Energian kysyntä Nopea talouskasvu ja vapaat kädet antava julkinen 
politiikka johtavat siihen, että tehokkuus paranee vain 
kilpailusyistä; energian kysyntä lisääntynee voimakkaasti. 
öljy öljy joutuu kilpailemaan kiivaasti halvan kaasun ja tuontihiilen 
kanssa, mutta liikenteen kulutusta rajoittaa vain markkinoiden 
kyllästyin isaste. 
Kaasun kysyntä lisääntyy jyrkästi, mutta Vuoden 2000 jälkeen 
Kaasu kilpailu halvan tuontihiilen kanssa kiihtyy. 
Kysyntä vähenee jyrkästi lähitulevaisuudessa, mutta 
kilpailukykyinen hinta voi elvyttää kysyntää myöhemmin 
Hiili sähköntuotantosektorilla. 
Julkisen vallan ympäristönsuojelupolitiikka vaikuttaa vain 
vähän. 
Sähkö 
Energian tarjonta Toimitusvarmuuteen ei kiinnitetä erityistä huomiota. Oma 
energiantuotanto kehittyy vain, jos se on kansainvälisesti 
kannattavaa ilman valtion tukea. 
Öljy Tuonti lisääntyy, mutta tuottajamaiden investoinnit 
jakeluportaaseen vähentävät huolta toimitusvarmuudesta. 
Kotimainen tuotanto lisääntyy hintojen noustessa. 
Riippuvuus tuonnista lisääntyy, mutta tuottajien ja kuluttajien 
Kaasu yhteiset kaupalliset edut vähentävät toimitusvarmuuden 
heikkenemisen riskiä. 
Tukien poistuminen ja markkinoiden vapautuminen lopettavat 
kotimaisen tuotannon. 
Hiili Ei julkista ydinvoimapolitiikkaa. Minkään 
primaarienergialähteen käyttöä ei rajoiteta. 
Julkinen rahoitus ja tuki tutkimus- ja kehitystoiminnalle on 
Sähkö vähäistä, joten uusiutuvien energiamuotojen käyttö lisääntyy 
vain jos se on kaupallisesti kannattavaa. 
Uusiutuvat 
energiamuodot 
133 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 217 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI i4 
Luettelonumero : CB-CO-96-228-FI-C 
ISBN 92-78-04181-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
31