FI Euroopan unionin virallinen lehti C 57/19

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2013/C 57/09

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu (1)

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”PRÉS-SALÉS DU MONT-SAINT-MICHEL”

EY-N:o: FR-PDO-0005-0813-25.06.2010

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi:

”Prés-salés du Mont-Saint-Michel”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.1 – Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Liha, josta käytetään nimitystä ”Prés-salés du Mont-Saint-Michel”, saadaan alle 12 kuukauden ikäisistä karitsoista, joiden ominaisuudet johtuvat marskimaalla laiduntamisesta. Karitsat ovat Suffolk-, Roussin-, Rouge de l’Ouest-, Vendéen-, Cotentin-, Avranchin- tai Charollais-rotujen pässien jälkeläisiä tai sellaisten pässien jälkeläisiä, joiden emä tulee tilalta, jolla on laiduntamislupa marskimaalla. Siitosuuhet ovat syntyneet sellaisilla tiloilla kasvatetuista uuhista, joilla on laiduntamislupa marskimaalla ja jotka on kasvatettu maantietellisellä alueella.

Ruhojen ominaisuudet ovat seuraavat:

— paino vähintään 14 kilogrammaa,

— rakenne varsin hoikka, suoraviivainen tai hieman kupera, lihakset keskinkertaisesti tai voimakkaasti kehittyneet (EUROP-asteikon mukainen luokitus U, R, O),

— rasvaisuusluokka: ruhot ovat pinnaltaan vahamaisia tai rasvaisia (EUROP-asteikon mukainen luokitus 2 tai 3),

— ulkoinen ja sisäinen rasva on kiinteää ja väriltään valkoisesta kermanvaaleaan sekä tasaisesti jakautunutta.

Liha tarjotaan myyntiin jäähdytettynä. On kiellettyä tarjota jäädytettyä lihaa jäähdytettynä.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Karitsat ja uuhet saavat pääasiallisen ravintonsa marskimaan laitumilta. Karitsojen kasvatuksessa on eri vaiheita: varhaisvaihe, marskimaalaidunnusvaihe ja vapaaehtoinen loppuruokintavaihe.

— Varhaisvaihe kestää vähintään 45 ja enintään 105 päivää karitsan syntymästä. Sen aikana karitsa saa pääasiassa emonmaitoa, ja täydennyksenä voidaan antaa maitojauhetta, rehua tai väkirehua.

— Marskimaalaidunnusvaihe kestää vähintään 70 päivää, joiden aikana karitsat laiduntavat itsenäisesti marskimaan yksilöidyissä osissa; tulva-aikoina käytössä olevat lepoalueet. Ne syövät yksinomaan tai pääasiassa ruohoa (lisäksi voidaan antaa iltaisin enintään 400 g väkirehua päivässä).

— Yksinomaan ruohoa laidunkaudella syöneiden karitsojen vapaaehtoinen loppuruokintavaihe kestää enintään 30–40 päivää vuodenajasta riippuen. Tällöin karitsaa ruokitaan rehulla ja väkirehulla, eikä se enää laidunna marskimaalla.

Karitsat viettävät aina vähintään puolet elämästään marskimaalla laiduntaen, mukaan lukien laidunnus lepoalueilla silloin kun nousuvesi peittää marskimaan.

Karitsojen eri kasvatusvaiheissa syömä rehu on peräisin maantieteelliseltä alueelta ja koostuu laitumelta saadusta tuoreesta, heinäksi kuivatusta tai osittain lakastuneesta paalatusta ruohosta, jonka kuiva-ainepitoisuus on yli 50 %, juurista, sekä juurimukuloista ja vihanneksista.

Säilörehumaissin antaminen on kiellettyä 1. kesäkuuta 2013 alkaen.

Uuhille ja karitsoille eri kasvatusvaiheissa annettava väkirehu koostuu seuraavista:

— viljanjyvät sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: ohra, maissi, vehnä, ruisvehnä, kaura,

— öljykasvien siemenet sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: soija-, auringonkukansiemen-, rypsi- ja pellavakakut, soijapavut, soijapavun kuoret,

— valkuaiskasvit: herne, lupiini, härkäpapu,

— juurimukulat ja juurekset sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: juurikasleike,

— rehu: sinimailanen, olki,

— melassi: ruokosokerimelassi,

— lisäaineet,

— kivennäisaineet, vitamiinit.

Rehu tulee 100-prosenttisesti ja väkirehu 50-prosenttisesti maantieteelliseltä alueelta.

Tilan lampaille voidaan antaa ravinnoksi vain ei-muuntogeenisistä tuotteista saatuja kasveja, sivutuotteita ja rehuja. Prés-salés-karitsoille ei saa antaa mitään eläinperäisiä tuotteita maitotuotteita lukuun ottamatta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Syntymä, kasvatus ja teurastus

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Alkuperänimityksellä ”Prés-salés du Mont-Saint-Michel” suojattu liha tunnistetaan ja merkitään tekemällä jäähdytetyn ruhon lapaan, kylkiin ja viuluun lähtemättömällä musteella maininta ”Prés-salés MSM”.

Ruhon ja siitä peräisin olevien palojen mukana on oltava lopulliseen myyjään saakka merkitä, josta ilmenevät ainakin seuraavat tiedot:

— nimitys

— maininta ”AOP” tai ”appellation d'origine protégée”

— Euroopan unionin SAN-tunnus

— kasvattajan nimi

— kasvatusnumero

— karitsan kansallinen tunnistenumero

— teurastuspäivä

— teurastuspaikka ja -numero

— maininta, jonka mukaan lihaa on raakakypsytetty luullisena karitsan teurastuksen ja loppukuluttajalle tapahtuvan vähittäismyynnin välisenä aikana vähintään 4 kokonaista päivää.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Maantieteellinen alue, jolla karitsat syntyvät ja jolla ne kasvatetaan ja teurastetaan, koostuu 42 kantonista, joista kuusi sijaitsee osittain Manchen ja Ille et Vilainen departementeissa:

Manchen departementti: Seuraavien kantoneiden kunnat kokonaisuudessaan: Avranches, Barneville-Carteret, Beaumont-Hague, Bréhal, Bricquebec, Cherbourg-Octeville, Cherbourg-Octeville-Sud-Ouest, Coutances, Ducey, Equeurdreville-Hainneville, Granville, la Haye-Pesnel, Isigny-le-Buat, Jullouville, Lessay, Montmartin-sur-Mer, Les Pieux, Pontorson, Saint-Hilaire-du-Harcouët, Saint-James, Saint-Malo-de-la-Lande, Saint-Ovin, Saint-Sauveur-le-Vicomte, Sartilly, Tourlaville, Valognes, Vesly. Haye-du-Puits’n kantonin kunnat lukuun ottamatta seuraavia kuntia: Appeville, Coigny, Cretteville, Houtteville, Prétot-Sainte-Suzanne, Vindefontaine. Saint-Sauveur-Lendelinin kantonissa seuraavat kunnat: Muneville-le-Bingard, La Ronde-Haye.

Ille et Vilainen departementti: Seuraavien kantoneiden kunnat kokonaisuudessaan: Antrain, Dol-de-Bretagne, Fougères-Nord, Fougères-Sud, Louvigné-du-Désert, Pleine-Fougère, Saint-Aubin-du-Cormier, Saint-Brice-en-Coglès. Cancalen kantonissa seuraavat kunnat: La Fresnaie, Hirel, Saint-Benoit-des-Ondes. Saint-Aubin d’Aubignén kantonissa seuraavat kunnat: Andouillé-Neuville, Gahard, Romazy, Saint-Aubin-d’Aubigné, Sens-de-Bretagne ja Vieux-Vy-sur-Couesnon. Vitré-estin ja Vitré-ouestin kantoneissa seuraavat kunnat: Balazé, Châtillon-en-Vendelais, Montautour, Princé, Saint-M'Hervé, Vitré.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Yhteyden kannalta merkitykselliset luontoon liittyvät tekijät

Maantieteellinen alue sijaitsee Saint-Malon lahden reunoilla ja ulottuu Manchen ja Ille-et-Vilainen departementtien rannikkoalueille. Alueella on paljon rannikkoa, ja meri- ja valtameri vaikuttavat suuresti sen ilmastoon. Alueen keskellä on meren säännöllisesti peittämiä niittyjä eli marskimaita, joilta eläimet saavat pääasiallisen ravintonsa. Marskimaat muodostavat nousuvesivyöhykkeen yläosan. Ne ovat muodostuneet Mont-Saint-Michelin lahdelman ja Cotentinin niemimaan länsipuolen suiston perukoille, jonne kerääntyy hienoisesti sedimenttiä mainingeilta ja vahvoilta virtauksilta suojassa. Marskimaa koostuu tanguesta eli meren liejusta ja hienosta kalkkipitoisesta hiekasta. Marskimaata halkovat syvät väylät, jotka jakautuvat sekundäärisiksi väyliksi ja muodostavat näin hyvin tiiviin verkoston, joka jakaa marskimaat useiksi toimintayksiköiksi ja luovat esteitä lampaiden liikkumiselle.

Kasvillisuus on mukautunut maaperän suolaisuuteen ja tulviin eli koostuu suolakkokasveista. Monet niistä, kuten merisorsimo (Puccinellia maritima), merisuolake (Triglochin maritima) ja marskimaltsa (Halimione portulacoïdes) ovat erityisesti pakkasenpuremina Prés-salés du Mont-Saint-Michel -karitsojen herkkua ja pääasiallista ravintoa.

Yhteyden kannalta merkitykselliset inhimilliset tekijät

Todisteita karitsojen kasvatuksesta Mont-Saint-Michelin lahdelmassa on jo 900-luvulta, jolloin Montin munkeilla oli brebiage-oikeus. Lessayn luostarin perustamisasiakirjasta käy ilmi, että lampaita kasvatettiin samoihin aikoihin myös Cotentinin luonnonsatamissa, sillä luostarille lahjoitettiin kaksi lampolaa. Myöhemmin, vuonna 1181, kaksi kolmasosaa luostarin veromaksusta koostui lampaanvillasta (Henrik II Plantagenet’n asiakirja).

1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle asti – lukuun ottamatta Mont-Saint-Michelin poldereita, joilla paimenet kaitsivat marskimailla varsin suuria katraita – karitsat sidottiin 2–4 lampaan ryhmiksi. Erikoistuneempia tiloja lampoloineen alkoi ilmaantua 1900-luvun puolivälin jälkeen.

Karitsankasvattajat ovat aina ympäristön fyysisten rajoitteiden takia valinneet siitoseläimet sen perusteella, millaiset ovat naaraiden emo-ominaisuudet, miten eläimet osaavat liikkua epävakaalla maaperällä ja miten karitsojen kasvu mukautuu marskimaan kasvien kasvukauteen. Sen vuoksi naaraat ovat peräisin omasta katraasta ja urokset ostetaan ulkopuolelta; urokset ovat rotua, joka on mukautunut marskimaiden elinoloihin ja jonka lihaskasvu on varsin hidasta.

Prés-salés-karitsoiden kasvatus on kehittynyt myös lampoloiden perustamisen ja marskimaiden läheisyydessä sijaitsevien niittyjen ansiosta. Ne ovat ehdottoman tarpeellisia uuhien karitsoinnin kannalta ja myös lepopaikkoina nousuveden vallatessa marskimaan.

Koska saman katraan eläimet kasvavat hyvin eri tahtiin ja ilmasto-olot ovat vaihtelevat, lampaankasvattajat ovat kehittäneet aluekohtaisia strategioita lisäravinnon antamiseksi. Silloin kun eläinsuojat ovat lähellä rannikkoa, eläimille voidaan antaa lisäravintoa iltaisin laiduntamisen päätyttyä. Silloin kun eläinsuojat sijaitsevat kauempana, lisäravintoa voidaan antaa vain loppuvaiheessa ennen teurastusta. Lisäravinto on pääosin tuotettu samalla alueella, mutta osa siitä – erityisesti typpipitoinen rehu – voi tulla alueen ulkopuolelta.

Tämän erityisen kasvatustavan ympärille syntyneet kasvattajien, lihakauppiaiden ja teurastajien väliset paikalliset yhteydet mahdollistavat sen, että on aina mahdollista valita lähiteurastamo, jossa on saatavilla lampaiden teurastamiseen liittyvää taitotietoa ja osaamista. Se ilmenee erityisesti siinä, että aika teurastamolle saapumisesta varsinaiseen teurastukseen on lyhyt ja kuluu mahdollisimman helpoissa olosuhteissa ja että teurastus, ruhojen paloittelu ja sisälmysten poistaminen tehdään erityisen huolellisesti siten, että pintarasva säilyy ja ruhon likaantuminen estetään. Myös jäähdyttäminen ja raakakypsytys tapahtuvat valvotusti. Kaikkien näiden toimenpiteiden jälkeen arvioidaan ruhojen sääntöjenmukaisuus erityisesti rasvan laadun ja ulkonäön osalta.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Ruhojen rasva on valkoista, kiinteää ja tasaisesti jakautunutta. Ruhot ovat pinnalta vahamaisia tai rasvaisia, rakenne on varsin hoikka ja viulut ovat pitkänomaisia. Liha erottuu voimakkaan vaaleanpunaisen värinsä ansiosta; se on pitkäsyistä ja marmoroitua (lihaksen sisäistä rasvaa sisältävää). Kypsennettynä se on erittäin mehevää ja pureskeltaessa kiinteää. Voimakas aromi viipyy suussa pitkään, eikä siinä maistu villa.

Tämä lihan erikoisominaisuudet on tunnustettu jo pitkään. Esimerkiksi Rouenista kotoisin oleva tiedemies ja kirjailija Pierre Thomas du Fosse kirjoitti kesällä 1691 Pontorsonissa rannikon ruohon olevan kangasajuruohon kaltaista ja antavan karitsanlihalle niin hienostuneen ja herkullisen maun, että sen vuoksi voisi luopua peltopyistä ja fasaaneista.

Vakiintunut maine sai vahvistusta, kun Caenin muutoksenhakutuomioistuin totesi 24 päivänä tammikuuta 1986, että nousuveden valtaan ajoittain jäävillä laitumilla osittain kasvatettuja karitsoita kutsutaan yleisesti prés-salés-karitsoiksi ja että näin kasvatettujen eläinten lihaa pidetään erityislaatuisena.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen määrätty laatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Prés-salés du Mont-Saint-Michel -lihan ja sen tuotantoalueen välinen yhteys syntyy, kun lampaat syövät marskimaiden erityistä kasvillisuutta ja joutuvat ponnistelemaan päästäkseen sen luo. Tämä fyysinen ponnistelu on tärkeä osatekijä yhteydessä maantieteelliseen alueeseen erityisesti Mont-Saint-Michelin lahdelmassa, jossa on laajat ruoholakeudet, mutta myös Cotentinin niemimaan luonnonsatamissa, vaikka siellä laitumet ovatkin pienemmät. Marskimaiden rehuarvo on varsin vähäinen, ja lampaiden suosiman ruohon harvinaisuus pakottaa ne liikkumaan laajasti ruoan perässä. Näin ruhoista muodostuu varsin hoikkia ja lihasta voimakkaan väristä.

Lihan ominaisuuksia voimistavat myös muut syvien väylien verkoston halkoman ja ankarille sääoloille altistuvan maaperän rajoitteet. Karujen olojen vuoksi karitsoita ei voida viedä marskimaalle liian nuorina, mutta niiden on pysyttävä siellä tarpeeksi kauan, jotta liha saa kaiken mahdollisen hyödyn tästä erikoisravinnosta.

Näiden kasvatusolojen ansiosta karitsat ovat varsin hoikkia, ja rasva on kiinteää, ohutta ja maukasta, vailla villan makua.

Ominaisuudet säilyvät, kun eläimet teurastetaan lähellä kasvatuspaikkaa. Näin kuljetusajat ovat lyhyet eivätkä eläimet altistu stressille, joka saattaa heikentää lihan ominaisuuksia, eli kasvatuksen avulla saavutetut aistinvaraiset ominaisuudet säilyvät muuttumattomina. Lisäksi tällainen lampaankasvatus on mahdollistanut sen, että maantieteellisen alueen teurastamoissa on kehittynyt ja säilynyt erityisosaamista, joka ottaa huomioon raaka-aineen laadun, kuten pintarasvan säilyttäminen ja ruhojen pesemisen kieltäminen. Samalla se helpottaa ruhojen sääntöjenmukaisuuden valvontaa.

Prés-salés-karitsojen maine on yli satavuotinen herkkusuiden arvostaman lihan maukkauden ansiosta, ja lihan hinta on 50–100 prosenttia tavallisen karitsanlihan hintaa korkeampi.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta) (2)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPresSalesMontSaintMichel.pdf

(1) Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(2) Katso alaviite 1.