A4-0285/98

Päätöslauselma komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille unionin lahjonnantorjuntapolitiikasta (KOM(97)0192 - C4-0273/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(97)0192 - C4-0273/97),

- ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen B ja F artiklan, K.1 artiklan 5, 7, 8 ja 9 kohdan, K.3 artiklan 2 kohdan ja K.6 artiklan,

- ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksen, joka allekirjoitettiin 2. lokakuuta 1997, ja erityisesti sillä muutetun Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 (ent. B art.), 6 (ent. F art.) ja 29 (ent. K.1 art.) artiklan,

- ottaa huomioon järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevän korkean tason ryhmän kertomuksen ((EYVL C 251, 15.8.1997, s. 1.)), jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi Amsterdamin kokouksessa 16. ja 17. kesäkuuta 1997, ja erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaan toimintasuunnitelmaan sisältyvän suosituksen nro 6, joka koskee kokonaisvaltaisen lahjonnan vastaisen politiikan kehittämistä,

- ottaa huomioon sopimuksen Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta ((EYVL C 316, 27.11.1995, s. 48.)), sen pöytäkirjat, jotka neuvosto hyväksyi 27. syyskuuta 1996 ((EYVL C 313, 23.10.1996, s. 2.)), 29. marraskuuta 1996 ((EYVL C 151, 20.5.1997, s. 1.)) ja 19. kesäkuuta 1997 ((EYVL C 221, 19.7.1997, s. 11.)), ja sopimuksen Euroopan yhteisöjen tai Euroopan unionin jäsenmaiden virkamiesten lahjonnan torjunnasta, jonka neuvosto hyväksyi 26. toukokuuta 1997 ((EYVL C 195, 25.6.1997, s. 1.)),

- ottaa huomioon 6. lokakuuta 1997 päivätyn yhteisen kannan, jonka neuvosto määritteli Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella ja joka koskee Euroopan neuvoston ja OECD:n neuvotteluja lahjontaan liittyvistä kysymyksistä ((EYVL L 279, 13.10.1997, s. 1.)), ja 13. marraskuuta 1997 päivätyn toisen yhteisen kannan, jonka neuvosto määritteli Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella ja joka koskee Euroopan neuvoston ja OECD:n neuvotteluja lahjonnantorjuntaan liittyvistä toimenpiteistä ((EYVL L 320, 21.11.1997, s. 1.)) sekä 25. toukokuuta 1998 päivätyn yhteisen kannan, jonka neuvosto määritteli Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.2 artiklan perusteella ja joka koskee ihmisoikeuksia, kansanvallan ja oikeusvaltion periaatetta ja hyvää hallintotapaa Afrikassa ((EYVL L 158, 2.6.1998, s. 1. )),

- ottaa huomioon lukuisat päätöslauselmansa ja lausuntonsa lahjonnantorjuntaa koskevista kysymyksistä, erityisesti seuraavat:

. 15. joulukuuta 1995 annettu päätöslauselma korruption vastaisista toimista Euroopassa ((EYVL C 17, 22.1.1996, s. 443.)),

. 15. marraskuuta 1996 annettu päätöslauselma neuvoston ehdotuksesta sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskevan yleissopimuksen tekemistä koskevaksi säädökseksi ((EYVL C 362, 2.12.1996, s. 321.)),

. 20. marraskuuta 1997 annettu päätöslauselma toimintasuunnitelmasta järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan ((EYVL C 371, 8.12.1997, s. 183.)),

. 20. marraskuuta 1997 annettu lausunto yhteisestä toimintasuunnitelmasta, joka koskee yksityisen sektorin lahjonnan tekemistä rangaistavaksi ja jonka neuvosto hyväksyi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella ((EYVL C 371, 8.12.1997, s. 193.)),

. 17. helmikuuta 1998 annettu päätöslauselma komission toimista matkailusektoriin mahdollisesti liittyvien petosten ja sääntöjenvastaisuuksien suhteen ((EYVL C 80, 16.3.1998, s. 36.)) ja päätöslauselma matkailupolitiikkaa ja matkailun edistämistä koskevasta tilintarkastustuomioistuimen erikoisraportista nro 3/96, sekä komission vastaukset ((EYVL C 80, 16.3.1998, s. 38.)),

- ottaa huomioon Euroopan neuvoston valtion ja hallitusten päämiesten toisen huippukokouksen päätteeksi lokakuussa 1997 annetun julkilausuman, Euroopan neuvoston ministerikomitean antamassaan päätöslauselmassa 24/97 hyväksymät 20 johtavaa periaatetta lahjonnantorjunnasta sekä päätöslauselman 7/98, jolla hyväksyttiin yksipuolisen sopimuksen laatiminen lahjonnan kieltävien valtioiden ryhmän GRECOn perustamiseksi,

- ottaa huomioon 17. joulukuuta 1997 tehdyn OECD-sopimuksen ulkomaiden virkamiesten lahjonnan torjumisesta kansainvälisessä liiketoiminnassa,

- ottaa huomioon komission antaman tiedonannon julkisista hankinnoista Euroopan unionissa (KOM(98)0143),

- ottaa huomioon 14. ja 15. huhtikuuta 1998 pidetyn konferenssin «Achieving a Corruption-free Commercial Environment - EU¨s Contribution» loppupäätelmät; konferenssin järjestäjinä EU:n puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta, Euroopan parlamentti ja komissio,

- ottaa huomioon neuvoston päätöksen N:o 98/344/EY, tehty 27 päivänä huhtikuuta 1998, neljännen AKT*EY-yleissopimuksen muuttamista koskevan, Mauritiuksella 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetun sopimuksen tekemisestä ((EYVL L 156, 29.5.1998, s. 1.)),

- ottaa huomioon 15. ja 16. kesäkuuta 1998 kokoontuneen Cardiffin Eurooppa-neuvoston päätelmät, joissa kehotetaan neuvostoa hyväksymään yksityisellä sektorilla tapahtuvaa lahjontaa koskeva yhteinen toiminta joulukuuhun 1998 mennessä,

- ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan, talousarvion valvontavaliokunnan ja kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunnot (A4-0285/98),

A. katsoo, että kaikessa toiminnassa, niin julkisella kuin yksityiselläkin sektorilla, on edellytettävä yhtä ehdotonta rehellisyyttä,

B. on vakuuttunut siitä, että julkisen sektorin lahjonta vaarantaa demokraattisen järjestelmän toiminnan ja kansalaisten luottamuksen demokraattisen oikeusvaltion koskemattomuuteen,

C. on lisäksi vakuuttunut siitä, että myös yksityisen sektorin lahjonta voi vaikuttaa heikentävästi vapaan kilpailun periaatteisiin, yritysten uskottavuuteen ja varojenkäyttöön,

D. tiedostaa, että lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden välillä on lukuisia yhteyksiä, jotka voivat vaarantaa demokraattisen oikeusvaltion ja markkinatalouden järjestelmiä erityisesti silloin, kun järjestäytyneen rikollisuuden onnistuu tunkeutua lahjonnan avulla julkishallinnon tai laillisen talouden alueille, koska se näin pääsee käsiksi tärkeisiin tietoihin ja lisää mahdollisuuksiaan käyttää laillisia rakenteita laittomiin tarkoituksiin,

E. tiedostaa, että lahjonnassa on kyse maailmanlaajuisesta ongelmasta, jonka ehkäisemiseen ja ratkaisuun tarvitaan laajoja ja monitasoisia toimenpiteitä; nämä toimenpiteet on toteutettava kansainvälisellä, eurooppalaisella, kansallisella, alueellisella, paikallisella tasolla kattavaa, yhdenmukaista ja joustavaa menettelyä noudattaen,

F. ottaa huomioon, että lahjonnasta on tullut viime vuosina kansainvälisen oikeuspoliittisen keskustelun keskeinen teema ja että jo vuosia on vaadittu tehokkaita kansainvälisiä toimenpiteitä lahjonnan torjumiseksi; näitä vaatimuksia ovat esittäneet * vaikkakin erilaisin painotuksin - OECD, Euroopan neuvosto, Maailmanpankki ja Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi (UNCTAD), mutta myös yksityissektorin etujärjestöt, kuten kansainvälinen kauppakamari, ja kansalaisjärjestöt kuten 'Transparency International',

G. katsoo - komission näkemystä tukien - että EU:lle on elintärkeää kehittää yhtenäinen strategia lahjonnan torjumiseksi rajojensa sisä- ja ulkopuolella ja ulottaa strategia myös kansainvälisen kaupan ja kilpailun sekä rahoitus- ja teknisen avun alalle,

H. tiedostaa, että yhtenäinen eurooppalainen lahjonnantorjuntastrategia on välttämätön myös siksi, että vaikka jokaisella EU:n jäsenvaltiolla on käytössään omat lahjonnan vastaiset menetelmänsä, niin niiden oikeudellinen sääntely, soveltamisala ja käytännön soveltaminen ovat hyvin erilaisia, ja näin ollen Euroopassa on kaiken kaikkiaan epäyhtenäinen ja puutteellinen lahjonnantorjunnan järjestelmä,

I. katsoo, että - myös julkisten toimialueiden lisääntyvän yksityistämisen ja yhä vahvemman taloudellisen verkottumisen vuoksi - lahjonnan vastaiset toimenpiteet eivät saa rajoittua enää kansalliseen julkiseen sektoriin, vaan jokaisen EU:n jäsenvaltion on ehdottomasti yksinkertaistettava sääntelyä ja kevennettävä hallintoa sekä sovitettava seuraamusjärjestelmänsä muuttuneisiin olosuhteisiin, mikä tarkoittaa mm. sitä, että oikeudenvastainen vaikuttaminen julkisen tai yksityisen sektorin päätöksentekoon sekä kotimaassa että ulkomailla tehdään rangaistavaksi, jos se tapahtuu tarjoamalla taloudellista etua (aktiivinen lahjonta) tai ottamalla vastaan taloudellista etua (passiivinen lahjonta, lahjottavuus),

J. tiedostaa, että tehokkaammassa lahjonnantorjunnassa on käytettävä rikosoikeudellisten seuraamusten ohella myös hallinnollisia, siviilioikeudellisia ja kurinpidollisia toimenpiteitä,

K. on vakuuttunut siitä, että kaikkien tärkeiden päätösprosessien avoimuuden toteuttaminen yksinkertaistamalla sääntelyä ja keventämällä hallintoa ja tehokkaiden valvontamekanismien käyttöönottaminen yleisenä demokraattisena periaatteena voi vaikuttaa olennaisesti lahjonnantorjunnan onnistumiseen, koska tällä tavoin lahjonnan leviämiselle otollisten olosuhteiden syntyminen estyy ja lahjonnan ilmitulon ja seuraamusten todennäköisyys kasvaa,

L. ottaa huomioon, että lahjontakäytännöt vähentävät merkittävästi avun tehokkuutta, koska ne ohjaavat rahoituksen vääriin kohteisiin ja edistävät paikallisiin olosuhteisiin soveltumattomien hankkeiden valintaa sekä sellaisten sopimusosapuolten valintaa, jotka eivät ehkä pysty takaamaan riittävän hyvin yhteistyön tavoitteiden toteutumista; katsoo siksi, että yhtenäistä eurooppalaista lahjonnantorjuntastrategiaa on sovellettava myös suhteissa kolmansien maiden kanssa, eli kaikkien kolmansien maiden kanssa tehtävien avustus-, yhteistyö- ja kehityssopimusten yhteydessä on vaadittava, että oikeuslaitoksen avoimuuden ja riippumattomuuden yleisten periaatteiden ohella noudatetaan hyvän hallinnon (good governance) lauseketta, jonka on yhdessä ihmisoikeuksien, kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteiden kanssa muodostettava kaikkien vastedes tehtävien sopimusten olennainen osa; näiden periaatteiden noudattamista on vaadittava myös kauppasuhteissa kolmansien maiden kanssa, jotta EU:n tekemät lahjonnan vastaiset toimenpiteet eivät kariudu ja menetä merkitystään yksityisten yritysten toimien vuoksi,

M. korostaa sitä, että kolmansissa maissa olevilla edustustoilla on hyvin tärkeä tehtävä lahjonnanvastaisen politiikan tehokkaan toteuttamisen kannalta ja niiden on toimittava yhdessä komission kehitysavusta vastaaville pääosastoille luotavien erityisyksikköjen sekä komission petostenvastaisen toiminnan koordinointiyksikön (UCLAF) kanssa,

N. pahoittelee suuresti sitä tosiseikkaa, että voimakkaasta kansainvälisestä kritiikistä huolimatta useat EU:n jäsenvaltiot antavat yhä mahdollisuuden lahjontaan yksityisessä liiketoiminnassa, ei pelkästään katsomalla sitä läpi sormien vaan jopa tukemalla sitä välillisesti verovähennysjärjestelmän avulla; katsoo, että joidenkin jäsenvaltioiden oikeudelliset ja verotusta koskevat määräykset, jotka antavat mahdollisuuden kolmansissa maissa maksettujen lahjusten verovähennykseen, ovat täysin perustamissopimuksen ja erityisesti niiden määräysten vastaisia, jotka koskevat valtioiden myöntämiä tukia, koska ne vääristävät tai uhkaavat kilpailutilannetta suosimalla tiettyjä yrityksiä tai tuotteita; toteaa, että lahjusten verovähennysmahdollisuus voi osoittautua neuvoston 1. joulukuuta 1997 hyväksymässä yritysten verotusta koskevassa toimintaohjeessa ((EYVL C 2, 6.1.1998, s. 2.)) ilmoitettujen tavoitteiden vastaiseksi, ja pyytää neuvostoa kiinnittämään huomiota tähän erityiseen ongelmaan kehittäessään edellä mainittua toimintaohjetta tulevaisuudessa,

O. tiedostaa, että useat kansainvälistä toimintaa harjoittavat yritykset ja niiden etujärjestöt, erityisesti kansainvälinen kauppakamari, vaativat Euroopan laajuista, kattavaa ja yhtenäistä lahjonnantorjuntastrategiaa yksityissektorilla täydentääkseen yritysten omia määräyksiä (Corporate Codes of Conduct) ja varmistaakseen niiden toimivuuden,

P. ottaa huomioon, että on erityisen kiireellistä aloittaa poliittisella tasolla lahjonnan vastaiset toimet, jotka takaavat yksityisen puoluerahoituksen avoimuuden ja estävät tällä tavoin poliitikkojen ja puolueiden lahjonnan,

Q. toteaa, että eräissä jäsenvaltioissa poliittisille puolueille on ryhdytty myöntämään valtion tukea nimenomaan lahjonnan torjumiseksi,

R. ottaa huomioon, että tähänastinen Euroopan yhteisöjen toimielinten sisäinen sääntely on ollut riittämätöntä takamaan päätöksentekoprosessien avoimuuden, erityisesti rahoituskysymysten ja liiketoimien osalta,

S. katsoo, että erityisesti komissio tarvitsee yhtenäisen järjestelmän lahjonnan järjestelmälliseksi torjumiseksi, ottaen huomioon lukuisten komission toiminnan alojen alttiuden lahjonnalle,

T. on vakuuttunut siitä, että tehokkaat toimenpiteet lahjonnan estämiseksi ja torjumiseksi hyödyttävät - paitsi vapaata kilpailua - myös ennen kaikkea tavallisia kansalaisia, jotka usein joutuvat kantamaan ylihinnoiteltujen, ala-arvoisten tai jopa tarpeettomien tuotteiden kustannukset ja jotka kärsivät viranomaisten toiminnan ja hallinnon huononemisesta ja joutuvat epävakaiden demokraattisten rakenteiden vuoksi henkilökohtaisiin riskitilanteisiin, jotka usein johtavat perusvapauksien kaventumiseen,

U. viittaa siihen, että Amsterdamin sopimuksella muutetun EU-sopimuksen 29 artiklan (ent. K.1 art.) mukaan lahjonnan ja lahjusten vastaanottamisen estäminen ja torjunta on olennainen edellytys «vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen» luomiselle;

1. Tukee ehdottomasti komission tiedonannossaan esittämää vaatimusta, jonka mukaan EU:ssa on kehitettävä yhteisen suunnitelman pohjalta konkreettisia ja yhteensovitettuja lahjonnan vastaisia toimenpiteitä, ja kehottaa komissiota tekemään mahdollisimman pikaisesti toimivaltansa mukaiset ehdotukset;

2. Suhtautuu myönteisesti komission ehdotuksiin, jotka sisältyvät edellä mainitun tiedonantoon (KOM(98)0143) ja koskevat parannuksia julkisiin hankintoihin Euroopan unionissa, sillä asianmukaisin, avoimin ja syrjimättömin tarjouskilpailumenettelyin estetään lahjontaa ja muita julkisten varojen väärinkäytön muotoja; kehottaa komissiota tekemään lainsäädäntöehdotuksia niiden ehtojen selventämiseksi, jotka koskevat tarjousten tekijöiden osallistumista julkisiin hankintamenettelyihin tarkoituksena estää lahjontaan syyllistyneiden henkilöiden osallistuminen;

3. Kehottaa komissiota kehittämään konkreettisia toimenpiteitä, joilla voidaan estää lahjonta myös muilla sen kohteeksi helposti joutuvilla aloilla (esimerkiksi kirjanpitoa koskeva direktiivi); vaatii komissiota ehkäisemään «lahjontaan taipuvaisen kulttuurin» syntyminen suuntaamalla lahjonnalle alttiissa asemassa oleville henkilöille koulutusohjelmia tai toteuttamalla laajoja kansalaisten tiedotuskampanjoita; pyytää komissiota - Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen - hyödyntämään välittömästi aloiteoikeuttaan poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön osalta rikosasioissa, jotta lahjonnantorjuntatoimia voitaisiin välittömästi parantaa Euroopassa, etenkin käyttämällä muita oikeudellisia keinoja kuin yleissopimuksia;

4. Kehottaa komissiota lahjonnantorjuntapolitiikkansa yhteydessä esittämään erityisiä ehdotuksia EU:n toimielinten sisällä esiintyvän lahjonnan torjumiseksi tehokkaammin - ottaen samalla huomioon päätöksenteon avoimuuden, sääntelyn yksinkertaistamisen, hallinnon keventämisen, tehokkaan sisäisen valvonnan sekä selvät ja rikos-, siviili- ja hallinto-oikeudelliselle tutkinnalle avoimet vastuualueet - ja kiinnittämään huomiota erityisesti seuraaviin seikkoihin:

a) sisäistä korruptiota koskevien väitteiden tutkinnasta vastaavien EU:n toimielinten sisäisten organisaatioiden asema,

b) mahdollisuus ryhtyä rikosoikeudellisiin toimenpiteisiin lahjonnasta epäiltyjä EU-virkamiehiä vastaan,

c) EU:n toimielinten ja kansallisten tutkinta- ja oikeusviranomaisten yhteistyö tapauksissa, joissa epäillään lahjontaa,

d) periaatteet virkamiesten koskemattomuudesta ja keinot koskemattomuuden kumoamiseksi,

e) tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan parlamentin valvova rooli,

5. Kehottaa komissiota soveltamaan hyvän hallinnon keskeistä periaatetta kolmansien maiden kanssa harjoitettavassa yhteistyöpolitiikassa sisällyttämällä nimenomaiset lahjonnan kieltävät lausekkeet sopimuksiin yleisesti, ottamalla käyttöön rikosoikeudellisista seuraamuksista poikkeavia peloteseuraamuksia (sopimusten ja rahoituksen jäädyttäminen tai kumoaminen, keskitetyt rekisterit) sekä vahvistamalla valvonta- ja arviointimekanismeja komissiossa;

6. Kehottaa komissiota nimeämään ne jäsenvaltiot, joissa ulkomaisten virkamiesten lahjonta on verovähennyskelpoista; kehottaa komissiota ryhtymään asianmukaisiin toimiin - ja tarvittaessa esittämään lainsäädäntöehdotuksia - ulkomaisille virkamiehille maksettujen lahjusten verovähennyskelpoisuuden lakkauttamiseksi;

7. Pyytää komissiota laatimaan aikataulun, jossa ilmoitetaan kunkin toimenpiteen osalta ajankohta, jolloin toimenpide on toteutettava; pyytää komissiota niin ikään esittämään tämän aikataulun Euroopan parlamentille pikaisesti, kuitenkin viimeistään vuoden 1999 loppuun mennessä;

8. Kehottaa jäsenvaltioita taistelemaan päättäväisesti lahjontaa vastaan kansainvälisellä tasolla ja ottamaan uskottavalla tavalla johtavan roolin kansainvälisten velvoitteiden määrittelyssä ja toimeenpanossa; näihin tavoitteisiin kuuluu mm. se, että jäsenvaltiot

- poistavat oikeusjärjestelmästään ja verotuskäytännöstään välittömästi, kuitenkin viimeistään 1. tammikuuta 1999 mennessä, ja täysin kaikki lahjusten verovähennykset mahdollistavat kohdat, sitomatta tällaisesta käytännöstä luopumista siihen, että lahjuksen antaja ja lahjuksen saaja on tuomittu jossakin tuomioistuimessa, kuten joissakin jäsenvaltioissa tehdään,

- kiirehtivät Euroopan neuvoston neuvotteluja lahjonnantorjuntaa koskevasta sopimuksesta, jotta sopimus voidaan allekirjoittaa jo vuoden 1998 aikana,

- ratifioivat seuraavat sopimukset jo vuoden 1998 aikana:

- 26. heinäkuuta 1995 tehty sopimus EY:n taloudellisten etujen suojaamisesta sekä pöytäkirjat (27. syyskuuta 1996, 29. marraskuuta 1996 ja 19. kesäkuuta 1997),

- 26. toukokuuta 1997 tehty sopimus toimista sellaista lahjontaa vastaan, jossa on osallisena EY:n tai EU:n jäsenvaltioiden virkamiehiä,

- 17. joulukuuta 1997 tehty OECD-sopimus ulkomaiden viranomaisten lahjonnan torjumisesta kansainvälisessä liiketoiminnassa;

9. Kehottaa neuvostoa välittömästi * kuitenkin viimeistään vuoden 1998 loppuun mennessä - ottamaan huomioon lahjonnantorjuntaa koskevat tavoitteet, jotka sisältyvät Eurooppa-neuvoston Amsterdamissa 17. kesäkuuta 1997 hyväksymään toimintasuunnitelmaan järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta toiminnasta; neuvoston on päätettävä myös yksityisen sektorin lahjonnan rangaistusperusteita koskevista yhteisistä toimista ja ottamaan sen mukaisesti huomioon Euroopan parlamentin näkemykset asiasta, sellaisina kuin ne on esitetty edellä mainitussa 20. marraskuuta 1997 annetussa lausunnossa;

10. Kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenmaita asettamaan lahjonnan vastaisessa toiminnassaan etusijalle seuraavat alueet ja huolehtimaan toimenpiteiden yhteensovittamisesta:

- lahjonnan estäminen seuraavin keinoin: kaikkien tärkeiden hallinnollisten päätösten ja tilintarkastusten avoimuus, yksinkertaistaminen ja keventäminen, julkishallinnon ja yksityistalouden menettelysäännöt, joilla poistetaan hallintomenettelyt mahdollisimman laajalti, ministereiden, kansanedustajien ja lahjonnalle alttiissa hallinnollisessa asemassa olevien henkilöiden omistussuhteiden avoimuus,

- lahjonnan seuraamukset sen kaikissa muodoissa (lahjusten antaminen ja vastaanottaminen, julkisen ja yksityisen sektorin lahjonta, lahjonta kotimaassa ja ulkomailla, luonnollisten ja juridisten henkilöiden suorittama lahjonta, lahjusrahojen pesu); rikosoikeudellisten rangaistusten ohella on otettava huomioon myös hallinto- ja siviilioikeudelliset sekä kurinpidolliset seuraamusmahdollisuudet, eritoten säätämällä valtion talousarvioon aiheutetun vahingon korvaamisesta,

- «vastuullista valtionhallintoa», «avoimuutta» ja «oikeuslaitoksen riippumattomuutta» koskevien periaatteiden asettaminen edellytykseksi EU:n ja kolmansien maiden välisille kauppasopimuksille sekä avustus-, yhteistyö- ja kehityssopimuksille;

11. Vetoaa kaikkiin poliittisiin puolueisiin paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla, että niiden varojenkäyttö - erityisesti puoluelahjoitusten osalta * olisi avointa, jotta ne voisivat välttää lahjontaan liittyvät epäilyt; vaatii lisäksi kaikkia poliittisia instituutioita huolehtimaan siitä, etteivät poliitikot ja muut päätöksentekijät voi käyttää ammatillista koskemattomuuttaan suojakilpenä lahjontaa koskevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä, perusteltujen epäilyjen vallitessa;

12. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden sekä jäsenyyttä hakeneiden valtioiden hallituksille ja parlamenteille.