Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "EY:n investointitukivälineet yhteisön ulkopuolisissa maissa"



Virallinen lehti nro C 284 , 14/09/1998 s. 0082



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "EY:n investointitukivälineet yhteisön ulkopuolisissa maissa" (98/C 284/14) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. tammikuuta 1998 pitämässään täysistunnossa laatia työjärjestyksen 23 artiklan 3 kohdan nojalla lausunnon aiheesta "EY:n investointitukivälineet yhteisön ulkopuolisissa maissa". Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 11. kesäkuuta 1998. Esittelijä oli Henri Malosse. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. 2. heinäkuuta 1998 pitämässään 356. täysistunnossa (heinäkuun 1. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. Suositukset I. Todeten, että 1. yhteisöllä on käytössään useita ulkopuolisille maille tarkoitettuja investointituen välineitä, 2. nämä välineet ja unionin asettamat painopisteet eivät näytä vastaavan toisiaan, 3. näiden välineiden käyttösäännöt ovat mitä moninaisimmat, ja II. ottaen huomioon 1. talous- ja sosiaalikomitean oma-aloitteisen lausunnon "Suoriin investointeihin sovellettavien sääntöjen maailmanlaajuinen yhdenmukaistaminen" (CES 260/96), 2. Euroopan unionin uudet ulkosuhdevelvollisuudet Maastrichtin ja Amsterdamin sopimusten tultua voimaan, 3. suorien ulkomaisten sijoitusten merkityksen silloin, kun ne palvelevat kestävän taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämistä, 4. yhteisön tavoitteen edistää kaikkein korkeimpia sosiaali- ja ympäristöstandardeja, 5. tarpeen edistää pienten ja keskisuurten eurooppalaisten yritysten kehittymistä, sillä ne ovat vaurauden ja työpaikkojen syntymisen ensisijaisia lähteitä, 6. investoinneista käytävät monenkeskiset neuvottelut, 7. tavoitteen yksinkertaistaa yhteisön menettelytapoja siten, että EY:n rahoitusvälineet ovat nykyistä paremmin kaikkien toimijoiden saatavilla, III. talous- ja sosiaalikomitea ehdottaa oma-aloitteisessa lausunnossaan seuraavaa: 1. Euroopan komission on koottava yhteisön ulkopuolisiin maihin suunnattavat investointitukivälineet yhtenäiseksi strategiaksi, joka sisältää sekä laajat yhteistyöperiaatteet, sosiaali- ja ympäristöstandardit että yhteisön omat oikeutetut edut erityisesti vastavuoroisuuden, työllisyyden ja kilpailukyvyn osalta. 2. Komission on annettava strategiasta poliittinen tiedonanto ja päätettävä sen yhteydessä erityistoimenpiteistä avoimuuden, yhtenäisyyden ja koordinoinnin takaamiseksi. 3. Tässä tarkoituksessa komitea ehdottaa, että tehdään ero täsmävälineiden, joilla on yksinkertaiset ja yksiselitteiset käyttösäännöt, sekä aluekohtaisesti mukautettavien ohjelmien välillä. 4. Komitea ehdottaa, että tätä strategiaa vahvistetaan sekä Keski- ja Itä-Euroopan maissa että Välimeren alueen maissa etusijalle asetettavilla yhteistyö- ja kumppanuusalueilla. 5. Komitea tähdentää yhteisövälineiden ja jäsenvaltioiden toimien keskinäistä täydentävyyttä sekä tekee tämänsuuntaisia toimintaehdotuksia. 6. Komitea suosittelee hallinnointisääntöjen yksinkertaistamista erityisesti komission kyseisiä palveluita ryhmittelemällä sekä vahvistamalla niin valvonta- kuin arviointimenetelmiä. Taloudellisten ja yhteiskunnallisten vaikutusten tarkkailukeskuksen perustamista ehdotetaan niin ikään. Keskuksen toimintaan osallistuisivat työmarkkinajärjestöt ja talousja sosiaalikomitea. 1. Johdanto 1.1. Euroopan komissio on kehittänyt jo yli 20 vuoden ajan välineitä, joiden tarkoituksena on helpottaa tiettyihin yhteisön ulkopuolisiin maihin esimerkiksi yhteisyrityksille suunnattavan tuen muodossa tehtäviä eurooppalaisia investointeja. Näitä välineitä käytetään tällä hetkellä lähes kaikkialla maailmassa. Ne ovat keskenään hyvin erilaisia, sillä ne on käynnistetty alunperin hyvin erilaisissa poliittisissa tilanteissa: Afrikan, Karibian ja Tyynen meren maiden kanssa solmittu Lomén sopimus, yhteistyö Latinalaisen Amerikan ja Aasian kanssa, Välimeren politiikka, Keski- ja Itä-Euroopan maiden avautuminen. Ne muodostavat nykyisin joukon eurooppalaisille toimijoille yhä tutummiksi käyviä välineitä. Toimijat tapaavat kilpailuttaa niitä perinteisempien kansallisten investointi- ja vientitukitoimien kanssa. 1.2. Komitea pyrkii oma-aloitteisessa lausunnossaan arvioimaan näiden välineiden levinneisyyttä, selvittämään erityisesti niiden taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia sekä antamaan selkeitä ja yksinkertaisia suosituksia niin välineiden ensisijaisesta käytöstä kuin niiden hallinnoinnista ja käyttösovellutuksista. 1.3. Tavoite on entistäkin ajankohtaisempi nyt, kun unioni on sitoutunut yhtenäisvaluutan ympärille rakentuvan Euroopan talous- ja rahaliiton syventämiseen sekä käynnistänyt laajenemisprosessin kymmeneen Keski- ja Itä-Euroopan maahan ja Kyprokselle. Näillä perustavilla kehityskuluilla on vääjäämättä vaikutuksensa Euroopan unionin ulkopolitiikkaan, johon myös investoinnit liittyvät. 1.4. Tavoite kytkeytyy myös talous- ja kauppasuhteiden maailmanlaajuistumisen haasteisiin. Kyseessä on ilmiö, joka liittyy investointien osalta erityisesti OECD:n ehdottamasta MAI-sopimuksesta (Monenkeskinen investointisopimus) käytävään keskusteluun sekä ympäristö- ja sosiaalialaa koskevien kysymysten yleistymiseen investointien ja kaupan aloilla. 2. Yhteisövälineet 2.1. Teollisuuden kehittämiskeskus ja Lomén sopimus Lomén sopimuksessa mainittu Teollisuuden kehittämiskeskus (CDI) on EU:n ja AKT-maiden yhteiselin, joka tarjoaa sekä taloudellista että teknistä apua AKT-maissa toteutettavien teollistamishankkeiden urakoitsijoille, jotka voivat olla joko EU:sta tai AKT-maista. CDI tarjoaa AKT-maiden ja EU:n yrityksille neljänlaista tukea. Sitä voidaan antaa kumppaneiden löytämiseksi, avustuksena valmistelutöihin, konsulttipalveluina hankkeen suunnittelussa (talous- ja oikeuskysymyksissä) sekä aloitusvaiheessa. Tämän lisäksi EU voi Lomén sopimuksen rajoissa myöntää investointihankkeille rahoitusta (lainoja, korkotukea, riskipääomaa). 2.1.1. Lausunnossaan "Vihreä kirja Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä suhteista 2000-luvun alussa Uuden kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet" (CES 775/97) komitea suosittaa, että keskusta uudistetaan perusteellisesti, ja sen toiminta laajennetaan kattamaan paikallisyritykset AKT-maissa tuotannon laadun ja tuotteiden markkinoinnin kehittämiseksi, ja että siitä tulisi tällöin käyttää nimeä Yritysten kehittämiskeskus. Komitea on myös ehdottanut, että EU:n kanssa yhteistyössä toteutettavien investointien ja teollisuusyhteistyön rahoitusneuvontaa vahvistetaan. 2.2. ECIP-ohjelma Komission jäsenen Claude Cheyssonin aloitteesta vuonna 1988 perustetun ECIP-ohjelman (European Community Investment Partner) tärkein tavoite on helpottaa yhteisön investointeja Aasiaan, Välimeren alueen kolmansiin maihin sekä Latinalaiseen Amerikkaan. Ohjelmaan on myönnetty vuosittain 50 miljoonaa ecua ajanjaksona 1996 1999. Sen käytettävissä on viisi tukimuotoa: Tukimuoto 1: Projektien määritystutkimusten sekä EU:n yritysten ja ECIP-ohjelman ehdot täyttävien maiden yritysten keskinäisten tutustumisseminaarien rahoitus. Tukimuoto 2: EU:n ja jonkin ECIP-ehdot täyttävän maan yhteisyrityksen perustamistutkimuksiin myönnettävä koroton laina. Tukimuoto 3: Uusien yhteisyritysten, laajenevien vanhojen yritysten sekä EU-maiden yritysten lisenssillä toimivien paikallisyritysten uusien investointien rahoitus yritysosakkuuksin tai pääomalainoin. Tukimuoto 4: Yhteisyritysten ammattikoulutustoimintaan ja tekniseen avustamiseen myönnettävä koroton laina. Tukimuoto 1B: Uusi tukimuoto, jonka tarkoituksena on rahoittaa perusrakenne- ja ympäristöalan yritysten yksityistämisen valmistelua tukiehdot täyttävissä maissa. Komitea toteaa, että tämä tukimuoto poikkeaa ECIP-ohjelman aikaisemmista tavoitteista, koska siinä ei nykyisellään edellytetä minkään eurooppalaisen yrityksen suoranaista osallistumista. 2.3. JOPP-ohjelma (Phare ja Tacis) EU:n ja KIE-maiden yhteistyön kehittyessä komissio perusti vuonna 1991 ECIP:n mallin mukaan Phare- ja Tacis-maille (Keski- ja Itä-Eurooppa sekä entinen NL) tarkoitetun JOPP-rahoitusvälineen. Se tarjoaa tukea yhteisössä toimiville yrityksille, jotka pyrkivät EU:n rahoitusrakenteita käyttämällä perustamaan yhteisyrityksiä Phare- ja Tacis-maiden yritysten kanssa. Tukimuotoja on neljä: Tukimuoto 1: Mahdollisten kumppaneiden yhteensaattaminen. Tukimuoto 2: EU- sekä Phare- ja Tacis-maiden yhteisyritysten toteutettavuustutkimusten yhteisrahoitukseen osallistuminen. On huomattava, että tällöin kyseessä on laina, joka muutetaan avustukseksi hankkeen onnistuessa. Tukimuoto 3: Yhteisyritysten pääomatarpeiden rahoitus osakkuuden tai pitkäaikaislainan muodossa. (Tämä tukimuoto poistettaneen käytöstä.) Tukimuoto 4: Perustettujen yhteisyritysten ammattikoulutustoiminnan ja teknisen avun yhteisrahoitus korottomin lainoin. 2.4. AL-Invest -ohjelma Euroopan unioni on perustanut AL-Invest-rahoitusvälineen, jonka tarkoituksena on EU:n ja Latinalaisen Amerikan teollisuusyhteistyön edistäminen. Tukea myönnetään yritysvierailuihin, erityisiin alihankintoja koskeviin tapaamisiin, yritysten yhteistyökeskusten perustamiseen Latinalaisessa Amerikassa, tietoliikenteen käyttöön yritysten yhteistyössä ja LA-Partnershiptapaamisiin. Unioni on päätti myöntää ohjelmaan 41 miljoonaa ecua ajanjaksoksi 1996 2000. 2.5. Asia-Invest Unioni otti käyttöön vuonna 1997 AL-Investin mallin mukaan perustetun Asia-Invest-rahoitusohjelman, jonka talousarvioksi ajanjaksona 1997 2002 on arvioitu 45 miljoonaa ecua. Ohjelmassa on kolme tukimuotoa: Business Priming Fund, jonka pääasiallinen tarkoitus on rahoittaa 50 %:iin asti useiden jäsenvaltioiden kauppakamarien tai ammattialajärjestöjen yhteisesti toteuttamia markkinatutkimuksia Aasiassa. Business Priming Fund tukee myös koulutusohjelmia, joiden tarkoituksena on eurooppalaisten yrittäjien perehdyttäminen aasialaisiin kieliin ja kulttuureihin. Näiden lisäksi tuetaan eurooppalaista taitotietoa hyödyntäviä alakohtaisia teknisen avun matkoja Aasian vähiten kehittyneisiin maihin. yritystapaamiset (Asia-Enterprise tai Asia-Partnership). Asia Investment Facility: maittain ja teollisuusaloittain laadittujen alakohtaisten tutkimusten rahoittaminen, tarkoituksena tunnistaa, arvioida ja edistää Euroopan unionin yritysten konkreettisia sijoitushankkeita Aasiassa. 2.5.1. Voidaan myös mainita vuonna 1997 aloitettu ohjelma Asia-Ecobest, jonka tarkoituksena on kohentaa Aasian ympäristöoloja suosimalla eurooppalaisten toimijoiden sijoituksia ja taitotietoa. 2.6. Meda-ohjelma Välimeren alueen osalta komitea toteaa, että sen jälkeen kun Med-Invest-ohjelma "jäädytettiin" vuonna 1996 mittavien hallinnollisten ongelmien sekä Meda-ohjelman myöhästymisen vuoksi, alueelle erityisesti suunnattujen rahoitusvälineiden luonteesta on vallinnut epätietoisuus, sillä maat täyttävät ECIP-tukiehdot ja Euroopan investointipankin lainaehdot sekä eräiden Med-Enterprisen ja Med-Partnershipin tapaisten yrityskumppanuustoimintojen ehdot. 2.6.1. Toukokuun 20. ja 21. päivänä 1996 pidettiin ensimmäinen Eurooppa-Välimeri teollisuuskonferenssi, jonka päätteeksi hyväksyttiin julistus teollisuusyhteistyöstä. Tähän perustuen hyväksyttiin toimintasuunnitelma, johon kuului myös kahden työryhmän perustaminen. Niille annettiin nimeksi "teollisuus- ja yrittäjäverkoston kehittäminen" ja "oikeudellinen ja hallinnollinen kehys". Toimintasuunnitelma mahdollistaa erityisesti kyseiselle alueelle tarkoitetut toimenpiteet, esimerkiksi teollisuusalueiden kehittämiseksi suunnatun toiminnan (parhaiden käytänteiden opaskirja, koulutusja liikkeenjohto-ohjelmat jne.). Välimeren kummankin rannan toimijat odottavat kuitenkin oikeutetusti, kuten komitea hyvin ymmärtää, Asia-Investin tai AL-Investin tapaista ohjelmaa, sillä Välimeri on Unionin tärkeimpiä painopistealueita. 2.7. Muut monen maan välineet Luettelo ei ole tyhjentävä. Mutta jotta ymmärretään yhteisön rahoitusvälineiden monimuotoisuus ja -lukuisuus, mainittakoon täydennykseksi: 2.7.1. Euroopan investointipankki, jonka merkitys kasvaa unionin kumppanuusmaissa (Keski- ja Itä-Eurooppa, AKT-maat, Latinalainen Amerikka ja Aasia). Se tukee rahoituksellaan kyseisten maiden perusrakenteiden ja teollisuuden kehittämistä ja asettaa tällöin etusijalle kumppanuuden unionin toimijoiden kanssa. 2.7.2. Bosnia-Herzegovinaan perustettu Teollisuusyhteistyön keskus (Centre de coopération industrielle), Aasian EBIC-keskukset (European Business Information Center), Latinalaisen Amerikan Eurocentros-keskukset, Tacis-maiden Business Cooperation Centerit sekä EU:n ja Japanin yhteistyökeskus. 2.7.3. Yhteisön tutkimus- ja kehitysohjelmien sovellukset kansainvälisessä yhteistyössä. 3. Talous- ja sosiaalikomitean esittämät kysymykset 3.1. Yhteisön rahoitusvälineiden moninaisuus Rahoitusvälineiden moninaisuus, lukuisat säännöt ja kirjavat soveltamisohjeet tuntuvat liioittelulta paitsi tavallisten kansalaisten, myös talouden toimijoiden mielestä. Näin on silloinkin, kun ymmärretään erilaisten ongelmien ja poliittistaloudellisten tilanteiden vaativan eriytettyjä toimintamalleja. Tästä syystä komitea puhuukin selkeyttämisen (käsikirja) ja todellisen rationalisoinnin puolesta. Komitea toteaa myös, että tietyille alueille (esim. Aasiaan) suunnataan samanaikaisesti rinnakkaisia ohjelmia, jotka saattavat joillain aloilla näyttää keskenään kilpailevilta (esim. Asia-Invest ja ECIP). Myös menettelyiden kirjavuus hämmästyttää, sillä Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Välimeren alueella yhteisyritysten toteutettavuustutkimusten rahoitus on lainamuotoista, kun taas Phare- ja Tacis-maissa vastaavien tutkimusten lainoitus muutetaan tueksi hankkeen toteutuessa (JOPP/JVP:n tukimuoto N:o 2). 3.2. Pk-yritysten kelpoisuusehdot Vaikka suurin osa yhteisön rahoitusvälineistä näyttää olevan tarkoitettu pienille ja keskisuurille yrityksille yhteisön tarkoittamassa merkityksessä, rahoitusvälineistä koskevasta selvityksestä käy ilmi, että liikkumavaraa on. Myös tätä seikkaa on selvennettävä. Lisäksi on pohdittava yhteisötoiminnan painopistealoja. 3.3. Rahoitustukivälineiden tavoitteet Komitea pohtii rahoitusvälineiden perimmäisten tavoitteiden luonnetta: onko tarkoituksena kumppanuusmaiden taloudellisen kehityksen tukeminen, eurooppalaisten investointien edistäminen ko. maissa, eurooppalaisten yritysten sijoittumisen ja toiminnan edistäminen, teollisen, teknisen ja tieteellisen yhteistyön kehittäminen vai eurooppalaisen taitotiedon viennin edistäminen? Vastatessaan näihin kysymyksiin ja asettaessaan asiat tärkeysjärjestykseen unionin on saatettava rahoitusvälineet palvelemaan kokonaisvaltaista strategiaa ja otettava samanaikaisesti huomioon omat tavoitteensa, kansainväliset yhteistyö- ja kehitysapusitoumuksensa ja etunsa niin poliittiselta kuin taloudelliselta kannalta. 3.4. Yhdensuuntaisuus muiden yhteisöpolitiikkojen kanssa Puheena olevat rahoitusvälineet ovat syntyneet hyvin erilaisissa tilanteissa. Niinpä onkin kysyttävä, ovatko ne yhdenmukaisia yhteisön poliittisten peruslinjausten kanssa nimenomaan kauppapolitiikassa, yhteisissä työllisyyden edistämistoimissa, kestävään talous- ja sosiaalipolitiikkaan tähtäävässä toiminnassa, yhteisessä maatalouspolitiikassa, Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn edistämisessä jne. 3.4.1. Kauppapolitiikka Vaikka yhteisön kauppapolitiikka kuuluukin ensisijaisesti vain yhteisön toimivaltaan, vienninedistämistoimet kuuluvat edelleen läheisyysperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden viranomaisten toimivaltaan. Yhteisön tällä saralla toteuttamat harvat toimet (Exprom-ohjelma, Japaniin suunnattu toiminta) ovat aina olleet silmiinpistävän vaatimattomia. Viime hallitustenvälisessä konferenssissa tehty yritys liittää vienninedistämistoimet perustamissopimukseen epäonnistui. On siis mahdollista, että syntyy houkutus tarjota tai käyttää rahoitusvälineitä yhteisön ainoina kauppapoliittisina edistämiskeinoina. Niinpä kyseiset rahoitusvälineet on nähtävä joko kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa oleviin maihin suunnattavina kehityskeinoina tai markkinapenetraation kannustimina pyrittäessä eurooppalaisille vaikeasti avautuviin maihin. 3.4.1.1. Komitea arvioi, että uusille markkinoille pyrittäessä on syytä ryhtyä läheiseen yhteistyöhön jäsenvaltioiden asianomaisten viranomaisten kanssa, sillä niillä on vienninedistämispalveluita ja kaupallisia paikallistoimistoja ulkomailla. Komission tulisi keskittää tukensa koko Euroopan laajuisiin aloitteisiin ja erityisesti niihin, joita eurooppalaiset alakohtaiset järjestöt ehdottavat. Tämän lisäksi unionin tulisi tehostaa jäsenvaltioiden käynnistämien vienninedistämistoimien koordinointia esimerkiksi tiedottamalla Euroopan laajuisesti jäsenvaltioiden kaupallisten toimipisteiden havaitsemista markkina- ja investointimahdollisuuksista. Kuvattu kaksitahoinen menettely on uskottava ja järkevä vaihtoehto sille, että perustetaan komission tuella ulkomaille jäsenvaltioiden kauppakamareiden ja kaupallisten palveluiden kanssa kilpailevia eurooppalaisia järjestelmiä. 3.4.1.2. Kauppapolitiikkansa ja omien sijoitustensa avulla unionin on pidettävä tarkoin huoli tasapuolisten kauppatapojen edistämisestä. Investointituen rahoitusvälineisiin tulisi ehdottomasti liittää tiedotustoiminta eurooppalaisten rahoittajien huomion kiinnittämiseksi väärennösten ongelmaan, teollisuussuojan ja henkisen omaisuuden suojajärjestelmiin, polkumyynnin torjuntaan, alkuperäsäännöksiin jne. 3.4.2. Kauppapolitiikka ja kestävä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys Kauppapolitiikassa Euroopan unionin on tuettava kansainvälisen työjärjestön (ILO) sosiaalisia yleissopimuksia sekä ympäristönsuojelua. Euroopan unionin perustamissopimuksessa on määrätty kehitysyhteistyöpolitiikan (130 u artikla) tavoitteeksi taloudellinen ja sosiaalinen kehitys. Näin ollen onkin tähdellistä, että Euroopan unioni huolehtii siitä, että se paitsi kunnioittaa näitä periaatteita myös edistää niiden yleistymistä. Tällä tarkoitetaan erityisesti ympäristökysymyksiä (esim. monenkeskiset ympäristösopimukset, Rion sekä Tokion kokousten sitoumukset) sekä sosiaalikysymyksiä, erityisesti ILO:n yleissopimusten määrätietoinen soveltaminen (mainittakoon ennen kaikkea ammattiyhdistysvapaus, taistelu pakkotyötä ja lapsityövoiman käyttöä vastaan). Komitea otti asiaan kantaa jo lausunnossaan "Suoriin sijoituksiin sovellettavien sääntöjen yhdenmukaistaminen maailmanlaajuisesti" (CES 260/96) todeten: " on torjuttava yritykset houkutella suoria ulkomaisia sijoituksia työlainsäädännön suppeudella, jota ei pidä käsittää laaduttomuudeksi." 3.4.3. Työllisyysvaikutukset Yhteisön rahoitusvälineiden työllisyysvaikutuksia korostetaan harvoin (paitsi JOPP-ohjelmassa). Komitea myöntää, että kysymys nostaa esiin monia vaikeita ongelmia: suorat ja epäsuorat seuraukset, suorat ja epäsuorat työllisyysvaikutukset, lyhyt- ja pitkäaikaisvaikutukset jne. Kysymystä ei kuitenkaan voida sivuuttaa. On tärkeää tietää, missä määrin rahoitusvälineet todella edistävät kumppanuusmaiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä ja mikä vaikutus niillä on unionin jäsenvaltioiden työllisyyteen. Näyttää siltä, että yhteisön liikeyrityksen toiminnan kehittäminen yhteisön ulkopuolisessa maassa voi vaikuttaa myönteisesti Euroopan unionin työllisyyteen syntyvän lisäarvon, palveluiden ja huollon, välineiden ja kasvumahdollisuuksien ansiosta. Monissa investoinneissa on kuitenkin kyse pelkästään tuotannon uudelleensijoittamisesta edullisempien veroja sosiaalimaksuehtojen saavuttamiseksi, jolloin vaikutukset Euroopan työllisyyteen ovat hyvin kielteiset. Esitettyjen ohjelmien tulisi sisältää vaikutusten arviointimalleja ja hankkeista jälkikäteen tehtävissä arvioinneissa tulisi huomioida määrälliset ja työllisyyden kannalta merkittävät tekijät. Näin ollen komitea ehdottaa komissiolle tehtäväksi tutkimusta vaikutuksista painopistealueilla ja -aloilla, jotta edellä mainitut tulokset voidaan tarvittaessa vahvistaa ja asettaa hankkeille ensisijaisuuteen perustuen nykyistä tarkempia valintakriteerejä. 3.4.4. Euroopan kilpailukyky Euroopan teollisuuden kansainvälinen kilpailukyky on merkittävä tekijä ja siksi se on otettava huomioon talouskasvun takaamiseksi ja työllisyystilanteen kohentamiseksi, erityisesti kun kaupan rajoitteita puretaan. Mutta kilpailukyvyn arvioinnissa on otettava huomioon Euroopan unionin vahvuudet, joihin kuuluu ennen kaikkea hyvin koulutettu henkilöstö. On siis täysin perusteltua kysyä, tulisiko kehitysyhteistyövälineiden tavoitteita arvioida suhteessa vaikutukseen, joka niillä on eurooppalaisten yritysten kilpailukykyyn. Sijoitukset ja kehitysyhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa voivat hyödyttää kasvua ja työllisyyttä Euroopassa tietyissä tilanteissa, erityisesti offensiivisessa toiminnassa (markkinoiden valtaus) tai suunniteltaessa alakohtaisia strategioita lähialueille, jolloin syntyy toisiaan täydentävää yritystoimintaa. Lausunnossaan "Toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi" (CES 1479/97) komitea suositteleekin tietyin varauksin tehtäviä sijoituksia Keski- ja Itä-Eurooppaan sekä Välimeren alueelle. Sijoitusten on noudatettava Unionin sisäistä rakennepolitiikkaa, etenkin EAKR:n sijoitustuen periaatteita, jottei seurauksena olisi liikatuotantoa joillakin teollisuustuotannon aloilla. 3.5. Jäsenvaltioiden ja yhteisön toimien yhdensuuntaisuus ja rahoitusvaikutukset Komitea toteaa, että eurooppalaiset toimijat käyttävät yhä enenevässä määrin yhteisön rahoitusvälineitä myös edistääkseen Euroopan etuja yhteisön ulkopuolella. Tilanne on omiaan synnyttämään epäselvyyksiä tai toimien päällekkäisyyttä, varsinkin koska vienninedistäminen kuuluu periaatteessa edelleen jäsenvaltioiden viranomaisille. 3.5.1. Komitea ehdottaa uutta metodia yhtenäisyyden, täydentävyyden ja avoimuuden lisäämiseksi. Metodin tulisi sopia eurooppalaisille rakenteille myös yhteisön ulkopuolisissa maissa, sillä niissä voidaan havaita kilpailua maan omien organisaatioiden (kauppakamarit) ja unionin hankkeiden välillä. Yhdensuuntaisuuteen tulisi pyrkiä myös suhteissa kansainvälisiin järjestöihin kuten UNIDO (YK:n teollistamisjärjestö), UNCTAD ja Maailmanpankki. Näissä järjestöissä unionin jäsenvaltioilla on joko enemmistö (UNIDO) tai hallitseva asema (35 % Maailmanpankin pääomasta, USA:lla vain 15 %). 3.5.2. Aina ei ole helppoa osoittaa, mitkä varat EU on varannut kyseisiin rahoitusvälineisiin. Se voi johtua lainojen osalta toiminnan luonteesta tai siitä, että jotkin rahoitusvälineet ovat kiinteä osa jotain suurempaa kokonaisuutta. Esimerkkinä tästä on Meda. On syytä selkiyttää yhteisön tukitoimintaa ja sen mahdollisuuksia täydentää jäsenvaltiotason toimintaa. Tähän voidaan päästä osoittamalla "valvontataululla" EY:n ja jäsenvaltioiden rahoitusvälineet sekä niihin suuralueittain osoitettavat varat. 4. Integraatio- ja koordinaatiokehys Näitä kysymyksiä eriteltyään ja Euroopan komission tärkeimpiä asiaan perehtyneitä yksiköitä kuultuaan komitea katsoo, että on luotava erityinen integraatio- ja koordinaatiokehys. 4.1. Ensisijaisia tavoitteita Jotta voidaan taata rahoitusvälineiden vastaavuus yhteisön tärkeimpien painopistealojen ja toimintalinjojen kanssa, on panostettava yhdentämiseen. Yhdentymiskehitys konkretisoituu kokonaisstrategiana, jossa voidaan erottaa kyseisen alueen, sen kehitystason ja Euroopan unioniin nähden vallitsevan poliittisen läheisyyden perusteella mukautettavia tai vahvistettavia tavoitteita. Niitä voisivat olla: 4.1.1. Suositaan kestävää kasvua ottamalla huomioon kussakin kehitysmaassa vallitseva yhteiskuntakehityksen ja ympäristönsuojelun tilanne sekä investointi-ilmaston suotuisuus (poliittinen, oikeudellinen ja taloudellinen vakaus). Etusijalle asetetaan Euroopan unioniin läheisiä suhteita ylläpitävät maat (erityisesti AKT-maat). 4.1.2. Suositaan siirtymistä valtiotaloudesta markkinatalouteen sekä lisätään KIE-maissa ja Välimeren alueella teollisuusyhteistyötä erityisin kumppanuusratkaisuin tai yhdentymisen keinoja käyttäen. 4.1.3. Suositaan eurooppalaisia investointeja puheena olevilla nousevilla tai lupaavilla markkinoilla, joille suunnattu mittava yhteisötasoinen panostus voi olla eurooppalaisten yritysten toiminnan tarvitsema "piristysruiske". 4.2. Tavoitteiden liittäminen maailmanlaajuiseen strategiaan Tämä strategia tulisi liittää kansainvälisestä investointisopimuksesta käytävään keskusteluun. Komitea voi tukea tämänsuuntaista hanketta vain, mikäli sopimuksessa otetaan huomioon periaatteet ja ehdot, jotka sisältyvät Euroopan parlamentin jäsenen Kreissl-Dorfler esittämään ja Euroopan parlamentin 11. maaliskuuta 1998 hyväksymään päätöslauselmaan MAI-sopimuksesta. Komitea katsoo vielä, että tällaisella sopimuksella "on pyrittävä kurinalaisuuteen suoria ulkomaisia sijoituksia houkuttelevien verokannustimien ja muiden välittömien yllykkeiden käytössä, sillä ne vaikuttavat vastaanottajamaiden rahoitustilanteeseen (lausunto aiheesta" Suoriin sijoituksiin sovellettavien sääntöjen kansainvälinen yhdenmukaistaminen). Erityisesti on vältettävä vapaakauppa-alueiden muodostumista, sillä ne aiheuttavat paikallisten yritysten syrjintää, niiden luonteeseen kuuluu kaikkien perustasonkin sosiaalisten ja ympäristönsuojelullisten sääntöjen väheksyminen. 4.3. Periaatteet, joilla yhdentäminen taataan Tämän kokonaisvaltaisen strategian tueksi komitea suosittelee, että yhteisön rahoitusvälineitä selkiytetään ja uudistetaan seuraavien periaatteiden mukaan: 4.3.1. Erotetaan toisistaan makrotaloudelliset toimet, jotka koskevat toisaalta investointien, toisaalta kauppakamareiden ja kehitystoimistojen kaltaisille väliportaan organisaatioille myönnettävän tuen verotusta ja turvallisuutta, ja investointeihin suoraan kohdistettavat tukitoimet. 4.3.2. Sisällytetään unionin poliittiset tavoitteet hankkeiden ensisijaisiin hyväksymisehtoihin erityisesti seuraavin tavoin: otetaan sosiaali- ja ympäristöstandardit huomioon investointihankkeissa; tutkitaan työllisyysvaikutuksia Euroopan unionissa, avataan kehitysmaiden ohjelmat toisten kehitysmaiden ja niiden lähialueiden sijoittajille (esimerkiksi Saharan etelänpuolisen Afrikan sijoittajille, jotka sijoittavat Välimeren kumppanuusmaihin), mutta varataan mahdollisuus päästä Latinalaisen Amerikan ja Aasian nousevien talouksien tukiohjelmiin ainoastaan unionin toimijoille. 4.3.3. Komitea ehdottaa, että laaditaan todellinen teollisuuden kumppanuusstrategia yhteisön jäsenyyttä hakeneiden maiden, toisten Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Välimeren maiden kanssa ja myönnetään Meda-, Phare- ja Tacis -ohjelmien talousarvioiden puitteissa lisävaroja tämän politiikan vahvistamiseen. 4.3.4. Komitea ehdottaa, että yhdenmukaistetaan eri välineiden käyttösäännöt: osallistumissäännöt (kelpoisuusehdot, pk-yrityksen määritelmä, jne.), taloudelliset ehdot (myöntämismekanismit, mahdolliset takaisinmaksut ym.), komission kyseisten palveluiden ryhmittely, arviointi- ja valvontamekanismit, joiden tulisi olla kaikille yhteiset. Uudistukset on tehtävä yksinkertaistamisen hengessä, jotta EU:n toimijoiden ja erityisesti pk-yritysten pääsy ohjelmiin helpottuu ja oikenee. Toimintasääntöjen on oltava selkeät ja täsmälliset, ja niiden tulee sisältyä kaikkia menettelyjä ja kaikkia maita koskevaan toimijan käsikirjaan. 4.3.5. Komitea ehdottaa, että kehitetään toisiaan todella täydentäviä uusia työmenetelmiä kartoittamalla ensisijaisesti sellaiset hankkeet, joita voidaan tukea koordinoidusti useilla erilaisilla yhteisövälineillä. Uusia menetelmiä käyttämällä voidaan erottaa toisistaan makrotaloudelliset toimet, jotka koskevat toisaalta investointien, toisaalta kauppakamareiden, ammattialajärjestöjen ja kehitystoimistojen kaltaisille väliportaan organisaatioille myönnettävän tuen verotusta ja turvallisuutta, sekä suoraan investointeihin kohdistettavat tukitoimet. 4.3.6. Komitea suosittelee, että investointitukien välineet muutetaan muiden tukien tapaan harkinnanvaraisiksi lähinnä poliittisin, taloudellisin ja sosiaalisin perustein. 5. Konkreettisia ehdotuksia yhtenäiseksi toimintakehykseksi Komitea ehdottaa, että käytössä olevia välineitä rationalisoidaan tekemällä selkeä ero teknisten välineiden ja tietyille alueille suunnattujen toimintaohjelmien välillä. Tällainen erottelu mahdollistaisi ennen kaikkea teknisten välineiden käytön mukauttamisen unionin muissa politiikoissa ja yleisstrategiassa määriteltyihin painopisteisiin. 5.1. Yhtenäisiä teknisiä välineitä Kyseessä on tällä hetkellä hyvin hajanaisen teknisen välinevalikoiman uudistaminen välineistöksi, jonka osat olisivat toimintasäännöiltään yhtenäiset, toisiaan täydentävät sekä paikallisiin tilanteisiin ja toimijoiden tarpeisiin soveltuvat. Komitean mielestä sellaisia olisivat: 5.1.1. makrotalouden tekniset tukiohjelmat (kehitysmaat, Eurooppa Välimeri-alue) väliportaan rakenteiden tukimekanismit EU:n vastaavien elinten kanssa käynnistettävien, lähinnä koulutusta koskevien kumppanuusohjelmien muodossa, joiden tarkoituksena yritysten tukipalveluiden ja teollisuuden yhteistyökeskuksien kehittäminen. Yritysten suorat tukivälineet, toisin sanoen: eurooppalaisten yritysjohtajien perehdyttäminen kumppanuusmaiden kulttuuriin (erityisesti kehittyneissä maissa); Europartnership ja Enterprise -tyyppiset yritystapaamiset, joiden osallistujat valitaan ammatillisin perustein huolellisesti kummaltakin puolelta; laajojen markkinatutkimusten sekä alakohtaisten tutkimusten tuki, ensisijaisena nousevien talouksien tutkimus; sijoitushankkeiden sekä yhteisyritysten toteutettavuustutkimusten rahoitus yhtenäisin säännöin kaikilla alueilla; teknisen avun keskusten toiminta sijoitustoiminnan edistämiseksi hankalimmissa kohdemaissa; yhteisön ulkopuolisissa maissa työskentelevien koulutus- ja pätevöittämistoimet; naisjohtajuuden edistämisohjelmat (koulutus, lainansaanti jne.); EU:n rahoitusvälineiden (EIP, mutta myös Euroopan investointirahasto EIR) ja pankkiverkostojen hyödyntäminen "maariskin" mukaan muokattujen rahoitusteknisten mekanismien ohella (riskipääoma, takuurahastot, korkohyvitykset) KIE-maihin ja Välimeren maihin suuntautuvan investointitoiminnan kannustamiseksi; pankkiverkostojen on itse toteutettava tällaiset tukiohjelmat tiedotusjärjestelyineen ja hankittava projekteja koskevat luotettavat tiedot väliportaan järjestöiltä kuten CDI:ltä, teollisuusyhteistyökeskuksilta, kauppakamareilta ja ammattialajärjestöiltä. 5.2. Alueelliset toimintaohjelmat Komitea ehdottaa, että näiden erilaisten välineiden käyttö sovitetaan kunkin alueen tarpeisiin samalla varmistaen niiden yhdensuuntaisuus. Tässä suhteessa Asia-Invest näyttää parhaalta esimerkiltä, sillä siihen sisällytetyt välineet on valmiiksi yhtenäistetty. Komitea ehdottaa näin ollen seuraavaa ohjelmakokonaisuutta: 5.2.1. Laajennettu AL-Invest-ohjelma Latinalaiselle Amerikalle. Siihen kuuluisivat ECIP-väline, uusia perehdyttämisohjelmia Latinalaisen Amerikan kulttuureihin, alueen kehitysmaihin suunnattavia teknisen avun toimia, tukitoimia Business Priming Fund ja Investment Facility -tyyppisille yleisille ja alakohtaisille markkinatutkimuksille, jollaisia on kehitetty Asia-Investin yhteydessä. 5.2.2. Asia-Investin lähentäminen ECIP-välineeseen (päällekkäisyyksien välttämiseksi) sekä kehitysmaiden teknisen avun toimiin. 5.2.3. KIE- ja Tacis-maihin suunnattu erityinen East-Invest-ohjelma, johon sisällytettäisiin erityisvälineitä Euroopan yhteisöön integroitumiseksi, väliportaan rakenteiden vahvistamiseksi, pk-yritysten keskinäisen yhteistyön edistämiseksi, eurooppalaisten sijoitusten vauhdittamiseksi strategisilla aloilla (puu, energialähteet, lentokoneteollisuus jne.) EIP:n, EIR:n ja pankkiverkostojen myöntämän tuen avulla yhteisön antaessa rahoitusneuvontaa. Edelleen ohjelmaan nivellettäisiin toteutettavuustutkimuksia koskeva JOPP-rahoitusväline sekä paikallisten väliportaan elinten ja EU:n yhteisesti johtamat EU KIE teollisuusyhteistyökeskukset. 5.2.4. ACP-Invest-ohjelma, johon kuuluisivat ECIP-rahoitusväline (tällä hetkellä syyttä suotta käyttökelvoton AKT-maille), teknisten uudistusten tuki, väliportaan paikallisten, alueellisten ja ammatillisten rakenteiden vahvistus, perusteellisesti uudistettu ja "yritysten kehittämiskeskukseksi" (CDE) muutettu CDI AKT-maiden yritysten auttamiseksi kansainväliseen kauppaan, Europartnership ja Enterprise -rahoitusvälineet, EIP:n, EIR:n ja pankkiverkostojen tuet sekä koko väliporrasverkon kattava apu- ja seurantajärjestelmä. 5.2.5. Uusi Meda-Invest-ohjelma, joka kattaa ECIP-rahoitusvälineen lisäksi Europartnership ja Enterprise -välineet, teknisten uudistusten tuen, väliportaan paikallisrakenteiden vahvistamisen koulutuksen keinoin, eurooppalaisten investointien edistämisen strategisilla aloilla (energia, matkailu jne.) EIP:n, EIR:n ja pankkiverkostojen tuella rahoitusneuvontoineen sekä CDI-tyyppisen keskuksen tekniset apujärjestelmät paikallisyrityksille. 5.2.6. US-Invest ja Japan-Invest-ohjelmat, joiden tarkoituksena on yksinomaan perehdyttäminen näiden maiden kulttuuriin sekä Europartnership sekä Enterprise -ohjelmien käyttöön. 5.3. Hallinnon, seurannan ja valvonnan säännöt 5.3.1. Komitea suosittaa, että näille rahoitusvälineille perustetaan yhteinen, usein ja säännöllisesti käynnistettävä valvonta- ja arviointijärjestelmä. Arviointiin on sisällytettävä tuensaajia koskeva pakollinen ja pitkäjännitteinen kyselyjärjestelmä, jonka nojalla hankkeiden urakoitsijat ovat velvollisia antamaan tietoja ainakin kymmenen vuoden ajan. Arvioinnissa on otettava huomioon sekä taloudelliset että sosiaaliset vaikutukset, erityisesti vaikutus työllisyyteen EU:ssa ja sen ulkopuolella, kestävään kehitykseen, kilpailukykyyn sekä EU:n kaupallisiin etuihin pitkällä aikavälillä. 5.3.2. Tämän lisäksi komitea suosittaa, että välineiden ja ohjelmien kesken toteutetaan parhaiden käytänteiden valiovertailu (benchmarking), jonka avulla tutkitaan etenkin saavutettuja tuloksia, tavoitteiden yhteneväisyyttä sekä yhteisöpolitiikkojen toteutumista. Euroopan komission tärkeimpien kyseeseen tulevien osastojen toiminnallinen uudelleenjärjestely voisi edistää yhdentymiskehitystä sekä hyvien käytänteiden leviämistä. 5.3.3. On aiheellista vahvistaa myös petosten ehkäisymenetelmiä sekä yleistää Euroopan parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen budjettivalvonta koko yhteisön tasolla. 5.3.4. Arviointi, valvonta ja petosten ehkäisy on toteutettava liiallista byrokratiaa välttäen ja menettelyjä jatkuvasti yksinkertaistaen. Parhaat tulokset voidaan saavuttaa jakamalla mahdollisimman paljon vastuuta toimijoille (tavoitekohtainen arviointi, jälkikäteiset tarkastukset). 5.3.5. Komitea ehdottaa niin ikään, että perustetaan tukivälineiden yhteiskunnallis-taloudellisten vaikutusten tarkkailukeskus, jonka työhön osallistuisivat työmarkkinajärjestöt sekä talous- ja sosiaalikomitea. Tarkkailukeskuksen ensisijaisena tehtävänä olisi arvioida Euroopan unioniin kohdistuvia työllisyysvaikutuksia sekä sosiaali- ja ympäristöstandardien leviämistä ja kestävää kehitystä tuensaajamaissa. 5.4. Rahoituslähteet ja täydentävyys jäsenvaltioiden toimintaan nähden 5.4.1. Jäsenvaltioiden ja yhteisön toimien yhdensuuntaistamiseksi komitea esittää, että jäsenvaltioiden kyseiset viranomaiset ja toimijaryhmät (kauppakamarit ja ammattialajärjestöt) kytketään kiinteästi ohjelmien seurantaan ja valvontaan omassa maassaan. Komitea ehdottaa, että tätä varten suunnitellaan valvontataulu, joka ilmaisee jäsenvaltio- ja yhteisötason toimet alueittain. 5.4.2. Komitea suosittaa, että erityisesti Euroopassa ja Välimeren alueella merkittävä osa kehitysyhteistyöohjelmien käyttämättömistä varoista keskitetään rahoitusvälineisiin. Talousarvion puutteiden täyttämiseksi ja jäsenvaltiotason rahoituksen täydentämiseksi voitaisiin integroitumista vauhdittaa kasvattamalla EU:n ja kunkin jäsenvaltion yhteisrahoitusta (muissa jäsenvaltioissa olevien toimijoiden osallistuminen toteutuisi yhteisön osallistumisen kautta). Bryssel, 1. heinäkuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS