FI Euroopan unionin virallinen lehti C 86/1

Koulutus 2010 -työohjelman täytäntöönpanon edistymistä koskeva neuvoston ja komission yhteinen raportti vuonna 2008 — ”Tietoa, luovuutta ja innovointia elinikäisen oppimisen ansiosta”

(2008/C 86/01)

1. JOHDANTO

Koulutus on olennaisen tärkeää talouden ja yhteiskunnan muutoksia ajatellen. Jotta voitaisiin luoda enemmän ja parempia työpaikkoja, tarvitaan joustoa ja turvaa. Niiden edellytyksenä on puolestaan se, että voidaan taata kaikkien kansalaisten hankkivan avaintaidot ja pitävän taitojaan yllä koko elinikänsä (1). Elinikäisellä oppimisella kannustetaan luovuuteen ja innovointiin ja annetaan mahdollisuudet osallistua täysipainoisesti talouden ja yhteiskunnan toimintaan.

Tämän vuoksi neuvosto asetti itselleen kunnianhimoiset tavoitteet Koulutus 2010 -työohjelmassa. Näillä tavoitteilla puolestaan edistetään kasvua ja työllisyyttä koskevien Lissabonin suuntaviivojen toteuttamista. Tavoitteisiin voidaan kuitenkin päästä vain pitkäjänteisillä toimilla, ja edistys tulee väistämättä olemaan epätasaista. Neuvosto ja komissio laativat yhteisen raportin joka toinen vuosi selvittääkseen, miten asiassa on edetty, ja suunnatakseen toimintaa hankaliksi osoittautuneille aloille.

Tämä tiedonanto on apuna kolmannen yhteisen raportin (2) laadinnassa, ja siinä tuodaan esiin koulutusuudistuksiin liittyvät merkittävät edistysaskelet samoin kuin haasteet. Seuraavat toiminta-alat kaipaavat erityispanostusta:

— Osaamistason nostaminen. Ihmiset, joiden osaamistaso on matala, ovat vaarassa joutua taloudellisesti ja sosiaalisesti syrjään. Monissa maissa ollaan huolestuneita siitä, että koulunkäynnin varhain lopettaneiden määrät pysyvät jatkuvasti korkealla tasolla, iäkkäämpien ja matalan taitotason työntekijöiden osallistuminen elinikäiseen oppimiseen on vähäistä ja maahanmuuttajien osaaminen on heikkoa. Lisäksi tulevaisuuden työmarkkinat osaamistaloudessa edellyttävät yhä korkeampaa osaamistasoa supistuvalta työvoimalta. Heikosta osaamisesta tulee yhä suurempi haaste.

— Elinikäisen oppimisen strategiat. Useimmat maat ovat onnistuneet paremmin määrittelemään yhtenäisiä ja kattavia strategioita. Tällaisissa puitteissa edistystä on selvästi tapahtunut esiasteen koulutuksessa, tutkintojen viitekehyksissä samoin kuin epävirallisen oppimisen ja arkioppimisen validoinnissa. Monissa maissa ei kuitenkaan ole onnistuttu toteuttamaan innovatiivisia oppimiskumppanuuksia eikä turvaamaan kestävää rahoitusta korkealaatuisille, tehokkaille ja tasapuolisille koulutusjärjestelmille (3) varsinkin, kun investointien kasvu näyttää hidastuneen. Erityistä huomiota on kiinnitettävä myös elinikäiseen ohjaukseen. Uudistusten tehokkaan toteuttamisen varmistamisessa on haastetta kaikille.

— Osaamiskolmio (koulutus, tutkimus ja innovointi). Osaamiskolmio on keskeisessä asemassa työpaikkojen ja kasvun edistämisessä. Näin ollen on tärkeää lisätä uudistusvauhtia, edistää huippuosaamista korkea-asteen koulutuksessa ja korkeakoulujen ja yritysten välisiä kumppanuuksia sekä varmistaa, että kaikki koulutussektorit edistävät täysipainoisesti luovuutta ja innovointia.

2. USEILLA ALOILLA ON EDISTYTTY

Edistystä on Euroopassa tapahtunut useilla aloilla. Tämä ei kuitenkaan merkitse, että edistyminen olisi ollut yhtenäistä tai että ponnisteluja voisi hellittää. Uudistustahti on edelleen merkittävä haaste. Useimmat maat ovat kuitenkin seuraavilla aloilla tehneet tai tekemässä uudistuksia.

2.1 Elinikäisen oppimisen strategiat ja tutkintojärjestelmät

Useimmat maat ovat kehittäneet konkreettisia elinikäisen oppimisen strategioita (4), joissa esitetään kansallisen politiikan painopisteet ja eri sektorien suhteet toisiinsa (5).

Useimpiin niistä sisältyy kaikki koulutustyypit ja -tasot kattava kokonaisvaltainen visio elinikäisestä oppimisesta. Joissakin kuitenkin keskitytään virallisiin koulutusjärjestelmiin tai elinikäisen oppimisen muodostaman jatkumon eri vaiheiden kehittämiseen.

On olemassa merkkejä siitä, että koulutuspolitiikan tietopohja on vahventumassa (6). Tämä on välttämätöntä järjestelmien yleisen johdonmukaisuuden varmistamiseksi ja resurssien jakamiseksi parhaalla mahdollisella tavalla. Johdonmukaisuutta lisää myös se, että joissakin maissa joustavien koulutusväylien edistäminen ja siirtymämahdollisuudet järjestelmän eri osien välillä on asetettu etusijalle.

Tutkintojen viitekehykset ja epävirallisen ja arkioppimisen validoiminen

Useimmissa maissa kehitellään kansallisia tutkintojen viitekehyksiä, jotka liittyvät elinikäisen oppimisen edistämiseen tähtäävän eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen (7) perustamiseen (5). Näiden viitekehysten myötä oppimistulokset saavat erityistä huomiota.

Myös epävirallisen ja arkioppimisen validoinnin järjestelmiä ollaan ottamassa käyttöön, vaikkakin hitaampaan tahtiin (5). Haasteena on nyt siirtyä kansallisissa tutkintojärjestelmissä kokeiluasteelta järjestelmien täysipainoiseen soveltamiseen — myös korkeakoulutukseen pääsyn parantamisessa — sekä koulutusta koskevien pätevyyksien saatavuuden mahdollistamisessa ikääntyville ja matalan taitotason työntekijöille tai työttömille työntekijöille.

Portugaliin perustettiin vuonna 2000 koko maan laajuinen osaamisen tunnustamis-, validointi- ja sertifiointikeskusten verkosto. Tätä nykyä lähes 250 000 aikuista osallistuu validointiprosessiin. Keskukset arvioivat ja validoivat tiettyihin pätevyyksiin liittyvää osaamista. Sertifiointiprosessiin kuuluu ulkopuolisen lautakunnan tekemä kuulustelu sekä tarvittaessa täydentävää koulutusta.

2.2 Esiasteen koulutus

Esiasteen koulutuksen merkitys tunnustetaan yhä paremmin kaikkialla Euroopassa. Uusien toimintamallien ja -linjojen kehittelyssä on otettu huomioon se, että esiasteen koulutuksella voidaan edistää sekä tehokkuus- että tasapuolisuustavoitteiden saavuttamista. Konkreettisina esimerkkeinä voidaan mainita opetuksen sisällön tarkistaminen (8), opettajien valmiuksien kehittäminen (9), oppivelvollisuuden laajentaminen koskemaan osaa esiasteen koulutuksesta (10), laadun arvioinnit (11) sekä investointien lisääminen muun muassa lisäämällä henkilöstön määrää esiasteen kouluissa (12).

Useissa maissa on toteutettu menestyksekkäitä pilottihankkeita ja -järjestelyjä. Haasteena on nyt siirtyä kokeilutoimista toimien yleisempään toteuttamiseen, jota tuetaan investoinneilla, erityisesti pätevään henkilöstöön.

Nelivuotiaiden osallistuminen koulutukseen kasvoi EU-27:ssä vuosien 2000 ja 2005 välillä noin kolmella prosenttiyksiköllä yli 85 prosenttiin (13).

2.3 Korkea-asteen koulutus: selkeä asema Lissabonin strategiassa

Korkea-asteen koulutuksen nykyaikaistaminen on olennaisen tärkeää osaamiskolmion ja Lissabonin strategian kannalta. Hallintotapa, rahoitus ja houkuttelevuus ovat saaneet entistä enemmän huomiota sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla. Nämä näkökohdat täydentävät Bolognan uudistuksia.

Korkeakoulujen autonomian lisäämisessä on edistytty huomattavasti. Tähän kuuluvat mm. aiempaa suurempi taloudellinen riippumattomuus ja uudet vastuujärjestelyt. Uudentyyppisiä sidosryhmien osallistumistapoja testataan lähinnä korkea-asteen oppilaitosten hallinnon osalta mutta myös opetussuunnitelmien kehittämisen (14) tai oppimistulosten määrittelyn (15) suhteen.

Korkea-asteen koulutusta käsittelevä ryhmittymä kehittelee parhaillaan päättäjien ja laajemman yleisön tiedoksi koostetta korkeakoulujen nykyaikaistamiseen liittyvistä parhaista käytännöistä.

2.4 Koulutus osana laajempaa EU:n politiikkaa

Suurin osa jäsenvaltioista pitää vuosia 2005–2008 koskevissa, Lissabonin strategiaan liittyvissä kansallisissa uudistusohjelmissaan koulutuksen ja osaamisen kehittämistä erittäin tärkeinä. Tämä kuvastaa koulutuksen ja osaamisen kehittämisen merkitystä kasvun ja työllisyyden yhdennettyjen suuntaviivojen täytäntöönpanossa.

Rakennerahastoihin kuuluvien toimenpideohjelmien yhdistämisessä Koulutus 2010 -työohjelman ensisijaisiin tavoitteisiin on edistytty laajalti. Tämä on ollut erityisen ilmeistä niiden alojen osalta, joille on sovittu indikaattorit ja vertailuarvot.

Lisäksi uudistuksia tukevien eurooppalaisten vertailuvälineiden kehittämisessä on edistytty hyvin. Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat vuosina 2006 ja 2007 suosituksia avaintaidoista, liikkuvuuden laadusta sekä korkea-asteen koulutuksen laadunvarmistuksesta ja ovat nyt päässeet sopimukseen eurooppalaisesta tutkintojen viitekehyksestä.

Yleisesti ottaen komissio ja jäsenvaltiot ovat edistyneet merkittävällä tavalla myös vuosiksi 2004–2006 tehdyn kieliä koskevan toimintasuunnitelman mukaisten toimien täytäntöönpanossa (16).

3. ALAT, JOILLA EI OLE VIELÄ EDISTYTTY RIITTÄVÄSTI

3.1 Elinikäisen oppimisen täytäntöönpano

Elinikäisen oppimisen strategioiden suurimpana haasteena on edelleen niiden täytäntöönpano. Onnistuminen edellyttää laitosten vankkaa sitoutumista sekä kaikkien oleellisten sidosryhmien välistä koordinointia ja kumppanuustoimintaa. Pitkäjänteisillä ponnisteluilla aikomukset voidaan muuntaa toimintalinjoiksi, jotka puolestaan poikivat tuloksia. Asianmukaiset tiedotusjärjestelyt ja investointien parantaminen ovat olennaisen tärkeitä. Paljon on vielä tehtävää.

Julkisten koulutusmenojen myönteinen kehityssuuntaus vuosien 2000 ja 2003 välillä näyttää pysähtyneen vuonna 2004.

Julkisten koulutusmenojen osuus bruttokansantuotteesta kasvoi EU:ssa vuodesta 2000 (4,7 prosenttia) vuoteen 2003 (5,2 prosenttia) mutta laski sitten 5,1 prosenttiin vuonna 2004. Eri maiden välillä on edelleen suuria eroja (Romaniassa koulutusmenojen osuus BKT:stä on 3,3 prosenttia ja Tanskassa 8,5 prosenttia). Yksityissektorin oppilaitoksiin tekemien investointien osuus BKT:stä on kasvanut hieman vuodesta 2000, mutta kasvu on hidastunut vuonna 2004 (13).

Vaikka EU:n vertailuarvot näkyvät jossakin määrin kansallisissa tavoitteissa, läheskään kaikki maat eivät ole asettaneet tällaisia tavoitteita (5).

3.2 Perustaidot kaikille

Koulunkäynnin päättäminen varhain, toisen asteen koulutuksen suorittaminen sekä avaintaidot ovat edelleen merkittäviä ongelma-alueita. Edistystä ei ole tapahtunut tarpeeksi vuodesta 2000, jotta EU:n vertailuarvot saavutettaisiin vuoteen 2010 mennessä. Joissakin maissa tilanne on itse asiassa huonontunut vuosien 2000 ja 2006 välillä. Useissa maissa koulunkäynnin varhain lopettaneiden osuus oli vuonna 2006 edelleen hyvin korkea, yli 20 prosenttia. Heikon tuloksen lukutaitotestissä saaneiden tulokset ovat parantumisen sijasta huonontuneet.

Aivan liian monet eurooppalaiset nuoret lähtevät koulusta ilman niitä taitoja, joita he tarvitsevat voidakseen osallistua osaamisyhteiskuntaan ja siirtyä kitkattomasti työelämään (17). Heitä uhkaa sosiaalinen syrjäytyminen. Lisäksi he jäävät jo varhaisessa vaiheessa elinikäisten oppimismahdollisuuksien ulkopuolelle.

Koulunkäynnin varhaisessa vaiheessa lopettavat: joka kuudes 18–24-vuotias nuori (15,3 prosenttia) 27 jäsenvaltion EU:ssa lopettaa edelleen koulunkäynnin ylempään perusasteeseen eikä osallistu minkäänlaiseen koulutukseen tämän jälkeen. Jotta tämä prosenttiosuus saataisiin EU:ssa putoamaan tavoitteena olevalle 10 prosentin tasolle vuoteen 2010 mennessä, tarvitaan ripeämpiä toimia.

Toisen asteen koulutuksen suorittamisessa on edistytty hitaasti mutta vakaasti. Vauhti on kiihtynyt hieman viime vuosina mutta ei tarpeeksi, jotta voitaisiin päästä vuodeksi 2010 asetettuun tavoitteeseen (vähintään 85 prosenttia 22-vuotiaista olisi suorittanut ainakin toisen asteen koulutuksen).

EU:n tavoitteena on heikon tuloksen lukutaitotestissä saavien 15-vuotiaiden osuuden vähentäminen 20 prosentilla vuoteen 2010 mennessä vuoden 2000 tasosta. Osuus on kuitenkin tosiasiassa noussut vuosien 2000 ja 2006 välisenä aikana (13).

Maahanmuuttajat ja epäsuotuisassa asemassa olevat ryhmät, joilla on erilainen kulttuuritausta, suoriutuvat vertailuarvojen osalta muita heikommin useimmissa maissa (18). He tarvitsevat erityistä huomiota. Jos heidät saataisiin integroitua esiasteen koulutukseen, voitaisiin parantaa kielenoppimista ja lisätä heidän mahdollisuuksiaan menestyä koulussa.

Koulunkäynnin varhaista päättämistä ja sosioekonomisesti epäedullista asemaa koskevia aloitteita on täydennettävä. Näissä pyrkimyksissä auttaisivat koulun ulkopuolinen toiminta (esimerkiksi kulttuurin ja urheilun alalla), paikalliset kumppanuudet, vanhempien täysipainoisempi osallistuminen toimintaan, vanhempien oppimistarpeiden huomioiminen sekä oppilaiden ja opettajien kouluhyvinvoinnin parantaminen.

3.3 Opettajien koulutus

Mikään muu koulun sisäinen näkökohta ei vaikuta oppilaiden suoriutumiseen yhtä paljon kuin opettajankoulutuksen laatu (19).

Opettajilla ja kouluttajilla on paljon haasteita — luokat muuttuvat yhä heterogeenisemmiksi, opettajilta vaaditaan uusia taitoja ja yksilölliset oppimistarpeet on otettava tarkasti huomioon. Koulujen itsenäisempi asema tuo mukanaan uusia tehtäviä.

Lähitulevaisuudessa joudutaan ikääntyvien opettajien tilalle etsimään uusia opettajia. Ammatista on tehtävä houkuttelevampi.

Opettajat eivät kuitenkaan nykyisissä opettajankoulutusjärjestelmissä useinkaan saa tarvitsemaansa koulutusta. Tämä koskee erityisesti opettajien täydennyskoulutusta ja ammattitaidon kehittämistä. Opettajien täydennyskoulutus on pakollista yhdessätoista jäsenvaltiossa.

3.4 Korkea-asteen koulutus: huippuosaaminen, kumppanuus ja rahoitus

Maat kiinnittävät enemmän huomiota korkeakoulujen aseman vahvistamiseen tutkimuksessa ja innovaatiotoiminnassa, ja korkeakoulujen ja yritysten kumppanuussuhteet ovat yhä yleisempiä. Monilla mailla on kuitenkin vielä paljon välimatkaa kurottavana (20).

Toimenpiteissä, joilla edistetään huippuosaamista korkea-asteen oppilaitoksissa, olisi keskityttävä yhtä paljon koulutukseen, tutkimukseen ja tiedon siirtoon. Nykyisin opettamista korostetaan harvemmin. Ehdotettu Euroopan teknologia- ja innovaatioinstituutti (21) kannustaa koulutus- ja tutkimuslaitoksia muutoksiin tarjoamalla mallin siitä, miten koulutus, tutkimus ja innovaatiotoiminta voidaan yhdistää.

Saksassa liittovaltion ja osavaltioiden hallitukset ovat käynnistäneet huippuosaamisaloitteen, jolla myönnetään vuosina 2006–2011 ylimääräiset 1,9 miljardia EUR huippututkimuksen edistämiseen kilpailun kautta valituissa korkeakouluissa. Aloitteeseen kuuluu kolme toimintalinjaa: tutkijakoulut; klusterit, joilla korkeakouluissa suoritettava tutkimus, korkeakoulujen ulkopuolinen tutkimus ja yritykset liitetään toisiinsa; sekä kokonaisvaltaiset strategiat huippututkimusta harjoittaville korkeakouluille.

Investointien lisääminen — myös yksityisistä lähteistä — on edelleen haasteellista. Samalla on varmistettava tasavertaiset mahdollisuudet päästä erilaisiin opinto- ja tutkimusohjelmiin. Useilla hallituksilla on käytössään yksityisten investointien edistämiseen tähtääviä välineitä, joista esimerkkeinä mainittakoon verokannustimet (22), julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet tai sponsorointijärjestelyt (23). Jotkin maat ovat ottaneet käyttöön lukukausi- tai kirjoittautumismaksun tai nostaneet sen määrää (24).

Korkea-asteen julkisten koulutusmenojen — koulutus ja tutkimus mukaan luettuina — osuus BKT:stä oli EU-27:ssä 1,1 prosenttia vuonna 2004. Osuus vaihteli Maltan 0,6 prosentista Tanskan 2,5 prosenttiin. Kokonaismenot ovat kuitenkin kaukana Yhdysvaltojen tasosta. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että yksityisen rahoituksen määrä on Yhdysvalloissa yli seitsemän kertaa niin suuri kuin EU:ssa. Yhtä korkeakouluopiskelijaa kohden käytetään Yhdysvalloissa EU:n keskiarvoon verrattuna yli kaksinkertainen määrä varoja (25).

Korkeakoulujen riippumattomuuden ja vastuuvelvollisuuden lisäämisessä on edistytty, mutta korkeakoulujen henkilöstö ja johto näyttäisivät saavan vain vähän tukea tästä haasteesta selviytymiseksi.

3.5 Aikuisten osallistuminen elinikäiseen oppimiseen

Mitä tulee aikuisten osallistumiseen elinikäiseen oppimiseen, EU:n vertailuarvoon ei voida enää päästä. Lisäponnisteluja kaivataan edelleen, jotta voidaan nostaa väestön osaamistasoa ja päästä työmarkkinoiden kaikilla osa-alueilla joustavuuteen ja turvallisuuteen.

EU:n vertailuarvoksi asetetun 12,5 prosentin saavuttamisessa oltiin vuoteen 2005 saakka suurin piirtein aikataulussa (26). Vuonna 2006 kuitenkin keskimäärin 9,6 prosenttia 25–64-vuotiaista eurooppalaisista osallistui koulutukseen, mikä oli hieman vähemmän kuin vuonna 2005. Kokonaisluvut kätkevät merkittävän epäsuhdan: korkeasti koulutetut aikuiset käyttävät matalan osaamistason aikuisiin verrattuna yli kuusi kertaa todennäköisemmin hyväkseen mahdollisuutta elinikäiseen oppimiseen.

Ikääntyneiden ja matalan osaamistason työntekijöiden vähäinen osallistuminen elinikäiseen oppimiseen on ongelma erityisesti silloin, kun osallistumisasteet koko väestön osalta ovat alhaiset (27). Lisäksi heikko osaamistaso on erityisen yleistä maahanmuuttajien keskuudessa. Väestö- ja työmarkkinasuuntaukset johtavat ammattitaitoisen työvoiman kysynnän kasvuun. Heikon taitotason omaaville puolestaan jää vähemmän mahdollisuuksia. Näiden ryhmien kouluttamiseen on kiinnitettävä enemmän huomiota.

3.6 Ammatillisen koulutuksen houkuttelevuus, laatu ja merkityksellisyys

Ammatillisen koulutuksen laatua ja houkuttelevuutta on pyrittävä lisäämään. Tämä on Kööpenhaminan prosessin keskeisiä tavoitteita (28).

Jotkin maat ovat kehittäneet edistyneitä ja kattavia laadunvarmistusjärjestelmiä (29), kun taas toiset ovat vielä kehittelyvaiheessa (30).

Oppimistuloksiin perustuvien toimintamallien laajempi käyttö koulutusohjelmissa ja tutkinnoissa saa ammatillisen koulutuksen vastaamaan paremmin työmarkkinoiden tarpeita. Lisäplussaa tuo se, että oppisopimuskoulutusta, koulujen ja yritysten yhteistyötä ja työssä tapahtuvaa oppimista on jälleen alettu painottaa. Osaamiseen ja tutkintoihin liittyvien tarpeiden ennustamisessa on kuitenkin edistytty vain vähän.

Ammatillinen koulutus kärsii toisinaan siitä, että se on heikosti nivottu osaksi muuta koulutusjärjestelmää. Tällaisen koulutuksen avulla voidaan saada mahdolliset keskeyttäjät pysymään opintojen parissa. Oppilaathan ovat alemmilla koulutustasoilla saaneet ne avaintaidot, joita he tarvitsevat ammatilliseen koulutukseen pääsemiseksi. Vaikka muutamat jäsenvaltiot (31) ovat ottaneet elinikäisen ohjauksen keskeiseksi poliittiseksi painopisteekseen, aikuisten ohjauksen tehostamiseen on silti vielä kiinnitettävä erityistä huomiota. Lisätoimia tarvitaan myös, jotta helpotettaisiin siirtymistä ammatillisesta koulutuksesta täydennys- tai korkeakoulutukseen.

3.7 Kansainvälinen liikkuvuus

Europass-järjestelmän täytäntöönpanossa ja käytössä on edistytty hyvin (32). Opiskelijoiden kansainvälinen liikkuvuus hoituu kuitenkin edelleen enimmäkseen EU:n ohjelmien turvin. Useimmat kansalliset toimenpiteet koskevat korkea-asteen koulutusta. Liikkuvuus on erityisen hankalaa ammatillisen koulutuksen alalla.

Liikkuvuus on pakollista Luxemburgin yliopistossa. Kaikkien alempaa korkeakoulututkintoa suorittavien on suoritettava osa opinnoistaan ulkomailla.

4. TÄSTÄ ETEENPÄIN

4.1 Elinikäisen oppimisen täytäntöönpano tehokkuus- ja tasapuolisuustavoitteisiin pääsemiseksi

Elinikäisen oppimisen strategioiden yhtenäisyydessä ja kattavuudessa on edelleen merkittäviä puutteita. Haasteena on nyt täytäntöönpano. Monissa tapauksissa se on vasta nyt alkanut. Jotta strategiat olisivat uskottavia, ne on kytkettävä poliittisiin toimenpiteisiin. Strategioiden uskottavuus riippuu myös viranomaisten kyvystä kohdentaa resursseja ja saada kansalliset laitokset ja sidosryhmät kaikilla tasoilla mukaan oppimiskumppanuuksien avulla.

Tietämyspohjan parantaminen

On parannettava tietämystä koulutuspolitiikan taloudellisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista (33). Tehokkuus- ja tasapuolisuusvaatimukset olisi pidettävä mielessä kehitettäessä eurooppalaista ja kansallista tutkimuspohjaa koulutuspolitiikasta ja -käytännöstä.

Vertaisoppiminen ja päättäjien ja sidosryhmien välinen kokemustenvaihto ovat tärkeä taitotiedon lähde, ja niitä olisi tuettava. Elinikäisen oppimisen strategioiden kehityksen ja täytäntöönpanon seurantaa olisi jatkettava ja edistystä olisi arvioitava vuoden 2010 yhteisessä raportissa.

Kestävä rahoitus

Rahoituksen määrä, teho ja kestävyys ovat edelleen keskeisiä näkökohtia. Useat maat tekevät kokeiluja uusilla välineillä ja yksityisiin investointeihin tähtäävillä kannustimilla. Toimintaa kohdennetaan yksityishenkilöihin, kotitalouksiin ja työnantajiin. Näitä toimia on vahvistettava.

Osaamistason nostaminen

Tehokkuutta ja tasapuolisuutta voidaan parhaiten lisätä investoimalla enemmän varhaiskasvatukseen (34). Avaintaitojen hankkiminen varhaisessa vaiheessa on tehokas tapa luoda perusta myöhemmälle oppimiselle, ja se auttaa lisäämään tulosten tasapuolisuutta ja yleistä osaamistasoa. Siirtyminen työmarkkinoille helpottuu ja osaamisvajeet vältetään.

Insinöörejä ja luonnontieteellisen tutkinnon suorittaneita tarvitaan jatkuvasti. Sen vuoksi huomiota on edelleen kiinnitettävä siihen, että luonnontieteen ja teknisen alan opintoihin järjestetään enemmän paikkoja.

Ammatillisen koulutuksen imagoa ja asemaa on kuitenkin vahvistettava ja sen houkuttelevuutta lisättävä. Jotta voitaisiin helpottaa pääsyä ammatilliseen peruskoulutukseen samoin kuin liikkuvuutta ja paluuta koulutusjärjestelmään, olisi kehitettävä joustavia moduulirakenteita. Kaikkien kansalaisten olisi voitava hyötyä integroiduista elinikäisistä ohjaus- ja neuvontajärjestelyistä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä aikuiskoulutukseen.

Sosioekonomisiin haittoihin puuttuminen

Koulutus saattaa auttaa poistamaan sosioekonomisia haittoja. Koulutus voi kuitenkin myös pahentaa sosioekonomista epätasa-arvoa. Koulutukseen liittyvästä eriarvoisuudesta koituu suunnattomat kustannukset. Nämä kustannukset ovat usein piilokustannuksia mutta silti todellisia. Tämän vuoksi on edelleen tärkeää varmistaa tasapuolisuus koulutukseen pääsyssä, osallistumisessa, kohtelussa ja tuloksissa.

Maahanmuuttajien potentiaalin hyödyntäminen

Eurooppalaisten yhteiskuntien monimuotoisuuden lisääntyminen tuo uusia haasteita opetuksen järjestämisen kannalta. Maahanmuuttajien koulumenestys, osallistuminen ja tulokset ovat tyypillisesti keskivertoa heikommat. Vaikka sosioekonomisen taustan ja kielen kaltaiset tekijät selittävät eroja jonkin verran, on olemassa näyttöä, että koulutuspolitiikka ja -järjestelmät eivät vastaa näihin haasteisiin ja saattavat itsessään pahentaa tätä ongelmaa (35). Tilanne kaipaa erityishuomiota, jotta edistettäisiin maahanmuuttajien taloudellista ja sosiaalista osallisuutta sekä kulttuurien välistä vuoropuhelua.

Korkealuokkainen opetus

Opettajat tarvitsevat parempaa ammatillista valmentautumista ja jatkuvaa ammattitaidon kehittämistä. Näin voidaan parantaa koulutuksen tuloksia. Opettajat on lisäksi tärkeää saada mukaan innovaatioihin ja uudistuksiin. Komissio on esittänyt asiaa koskevat haasteet (36). Lisäksi komissio on toteuttamassa kouluja koskevaa julkista kuulemista (37). Työohjelma tarjoaa sopivat puitteet näihin haasteisiin vastaamiseksi.

4.2 Innovointi ja luovuus: koulutus keskeisenä tekijänä osaamiskolmiossa

Koulutus on olennaisen tärkeää osaamiskolmion samoin kuin työpaikkojen ja kasvun edistämisen kannalta. Korkeakoulut ovat tämän kolmion ytimessä. Huippuosaamisen keskukset, jotka keskittyvät opettamiseen, tutkimukseen ja tiedon siirtämiseen, ovat elintärkeitä. Vielä on paljon tehtävää, jotta korkea-asteen oppilaitokset ja yritykset voivat toimia yhteistyökumppaneina.

Tutkimus ja innovointi edellyttävät väestöltä laajaa osaamispohjaa. Huippuosaamista sekä keskeisiä, erityisesti yrittäjyyteen liittyviä avaintaitoja, luovuutta ja oppimaan oppimista on kehitettävä kaikissa koulutusjärjestelmissä kaikilla tasoilla. Niin koulut kuin ammatilliset oppilaitokset voivat merkittävästi edistää innovointia. Esimerkiksi korkealuokkaisella ammatillisella koulutuksella voidaan edistää innovointia työpaikoilla.

4.3 Parempi ohjaus: Koulutus 2010 -työohjelman tulosten optimaalinen hyödyntäminen

Työohjelmasta syntyy tuloksia sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla. Jäsenvaltiot käyttävät uudistuksissaan hyväksi eurooppalaisten vertailuvälineiden kehittämistä samoin kuin klustereista ja vertaisoppimisesta saatuja tuloksia. Koulutuksen haasteet ja henkilöresurssien kehittäminen ovat useimmissa jäsenvaltioissa näkyvästi esillä Lissabonin strategiaan liittyvissä kansallisissa uudistusohjelmissa. Koulutuksen avoimen koordinointimenetelmän tehokkuutta ja vaikutuksia samoin kuin poliittista sitoutumista siihen voidaan kuitenkin vielä vahvistaa. Kansallisella ja eurooppalaisella tasolla olisi kiinnitettävä erityistä huomiota seuraaviin näkökohtiin:

— Luodaan yhtenäinen koulutuspolitiikka elinikäisen oppimisen näkökulmasta siten, että strategisia painopisteitä asetetaan koko järjestelmän laajuudelta.

— Parannetaan liittymiä koulutuksen kannalta merkityksellisiin politiikan osa-alueisiin, kuten esimerkiksi innovaatio-, työllisyys- ja sosiaali-, yritys- sekä tutkimuspolitiikkaan samoin kuin rakennerahoitukseen.

— Yhdistetään korkea-asteen koulutuksen, ammatillisen koulutuksen ja aikuiskoulutuksen kehityskulut yleiseen työohjelmaan.

— Luodaan vahvat yhteydet Lissabonin strategiaan liittyvien yhdennettyjen suuntaviivojen ja Koulutus 2010 -työohjelman täytäntöönpanon ja kehittämisen välille sekä parannetaan elinikäisen oppimisen näkyvyyttä Lissabonin strategiassa.

— Valvotaan keskinäisesti kehitystä vapaaehtoisuuden pohjalta yksittäisten maiden kesken vertaisoppimisen tai vertaisarvioinnin keinoin.

— Varmistetaan, että vertaisoppimisesta saadut tulokset tulevat päättäjien ja ministereiden tietoon.

— Aktivoidaan kansalaisyhteiskuntaa.

— Kehitetään edelleen indikaattoreita ja vertailuarvoja neuvoston toukokuussa 2007 esittämien päätelmien mukaisesti.

— Hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla yhteisön rahastoja ja ohjelmia ja erityisesti uutta elinikäisen oppimisen ohjelmaa vuosiksi 2007–2013 sekä EU:n koheesiopolitiikan välineitä.

Vuoden 2006 yhteisessä raportissa yksilöityjä erityistoimia olisi jatkettava, jotta varmistetaan, että Koulutus 2010 -työohjelman yhteisesti sovitut painopisteet otetaan kaikilta osin huomioon jäsenvaltioiden päätöksenteossa.

Olisi varmistettava järjestelyt Koulutus 2010 -työohjelman ja elinikäisen oppimisen strategioiden panemiseksi täytäntöön. Toimia on koordinoitava tiiviisti niiden tahojen kanssa, jotka vastaavat laajemmin sosioekonomisesta politiikasta ja erityisesti Lissabonin uudistuksista ja sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevista kansallisista strategioista.

Kansallisia tavoitteita ja indikaattoreita olisi kehitettävä lisää. Kehitystyössä olisi otettava huomioon Euroopan tason tavoitteet ja vertailuarvot. Toimintaohjelmien ja käytännön toimien olisi tukeuduttava tietoon ja arviointeihin. Euroopan tasolla sovitut yhteiset periaatteet, suuntaviivat ja suositukset tarjoavat kansallisten uudistusten suunnittelulle vertailukohdan.

4.4 Vuoden 2010 jälkeen

Koulutus 2010 -työohjelma tarjoaa käytännön tukea jäsenvaltioiden koulutusuudistuksille. Edistystä on tapahtunut huomattavasti sitten ohjelman käynnistämisen vuonna 2002. Tarvitaan kuitenkin aikaa, jotta koulutusuudistukset tuottaisivat hedelmää. Merkittäviä haasteita on edelleen selvittämättä, ja uusiakin on ilmaantunut. Tätä työtä, johon kuuluu myös yhteistyö Bolognan ja Kööpenhaminan prosessien puitteissa, on jatkettava ja tehostettava. Tämän vuoksi olisi jo nyt alettava pohtia ajanmukaistettuja strategisia puitteita eurooppalaiselle koulutusalan yhteistyölle. Koska koulutuksella on niin suuri merkitys työllisyys- ja kasvustrategian kannalta, se on nivottava tiiviisti yhteen Lissabonin prosessin tulevan kehityksen kanssa.

(1) Komission tiedonanto ”Päämääränä yhteiset joustoturvaperiaatteet: Uusia ja parempia työpaikkoja jouston ja turvan avulla”, KOM(2007) 359.

(2) Tämä raportti perustuu ensisijaisesti kansallisten raporttien ja sen analysointiin, miten tiettyihin indikaattoreihin ja vertailuarvoihin nähden on suoriuduttu. Ks. liite 2 ja SEC(2007) 1284 ”Progress towards the Lisbon objectives in education and training Indicators and Benchmarks 2007” (Edistyminen Lissabonin koulutustavoitteissa ja niiden indikaattorit ja vertailuarvot vuonna 2007). Siinä otetaan lisäksi huomioon avoin koordinointimenetelmä koulutusalalla ja eritoten EU:n vertailuvälineiden käyttö ja vertaisoppiminen, jolla tuetaan jäsenvaltioiden uudistuksia, sekä samantyyppinen osana Kööpenhaminan ja Bolognan prosesseja toteutettu vaihtotoiminta. Ensimmäisen yhteisen raportin osalta ks. neuvoston asiakirja 6905/04 EDUC 43; toisen raportin osalta EUVL C 79, 1.4.2006, s. 1.

(3) Komission tiedonanto ”Eurooppalaisten koulutusjärjestelmien tehokkuus ja tasapuolisuus”, KOM(2006) 481.

(4) Neuvosto sopi, että jäsenvaltioilla olisi oltava johdonmukaiset ja kattavat elinikäisen oppimisen strategiat käytössä vuoteen 2006 mennessä (neuvoston kesäkuussa 2002 antama päätöslauselma elinikäisestä oppimisesta, vuoden 2004 yhteinen raportti ja vuoden 2005 kevään Eurooppa-neuvosto).

(5) Ks. liite 1.

(6) Flanderi, Saksa, Viro, Kreikka, Unkari, Yhdistynyt kuningaskunta, Bulgaria, Kypros, Espanja, Irlanti ja Turkki esittävät sen strategioidensa edellytyksenä. Ks. myös SEC(2007) 1098 ”Towards more knowledge-based policy and practice in education and training” (Tavoitteena enemmän tietoon perustuva politiikka ja käytäntö koulutusalalla).

(7) KOM(2006) 479.

(8) Saksa, Tanska, Kreikka.

(9) Tšekin tasavalta.

(10) Kypros, Tanska, Kreikka, Puola.

(11) Espanja, Liettua, Kroatia, Norja.

(12) Itävalta, Flanderi, Kypros, Saksa, Tanska, Kreikka, Espanja, Unkari, Malta, Alankomaat, Puola, Ruotsi, Slovakia, Yhdistynyt kuningaskunta, Kroatia, Islanti, Norja.

(13) Ks. liite 2.

(14) Kypros.

(15) Bulgaria, Luxemburg, Ruotsi, Turkki.

(16) Komission valmisteluasiakirja Kertomus kielten oppimisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistämistä koskevan toimintasuunnitelman (2004–2006) täytäntöönpanosta KOM(2007) 554 lopullinen/2.

(17) Komission tiedonanto ”Nuorten saaminen täysipainoisemmin mukaan koulutukseen, työelämään ja yhteiskunnan toimintaan”, KOM(2007) 498.

(18) SEC(2007) 1284, s. 50, 75.

(19) Komission tiedonanto ”Opettajankoulutuksen laadun parantaminen”, KOM(2007) 392.

(20) Pohjoismaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytännöt ovat kehittyneitä.

(21) KOM(2006) 604 lopullinen, s. 2.

(22) Espanja, Ruotsi, Slovenia, Slovakia, Turkki.

(23) Itävalta, Ranska, Unkari, Irlanti, Luxemburg, Latvia, Yhdistynyt kuningaskunta.

(24) Itävalta, Saksa, Irlanti, Alankomaat, Slovenia, Yhdistynyt kuningaskunta, Kroatia.

(25) SEC(2007) 1284, s. 67.

(26) Tavoitteen saavuttamisessa oltiin suurin piirtein aikataulussa kuitenkin vain sen vuoksi, että (…) tutkimusmenetelmissä oli useissa maissa (…) muutoksia, mikä liioitteli edistymistä. Ks. liite 2.

(27) SEC(2007) 1284, s. 81.

(28) Neuvoston päätelmät ammatillista koulutusta koskevan tehostetun eurooppalaisen yhteistyön tulevista painopisteistä. Neuvoston asiakirja 14474/06, 30. lokakuuta 2006.

(29) Itävalta, Saksa, Tanska, Suomi, Irlanti, Ruotsi, Norja.

(30) Bulgaria, Tšekin tasavalta, Espanja, Ranska, Luxemburg, Malta, Slovenia.

(31) Ranska, Italia.

(32) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2241/2004/EY, tehty 15. joulukuuta 2004, EUVL L 390, 31.12.2004, s. 6.

(33) Ks. SEC(2007) 1098.

(34) KOM(2006) 481, s. 5.

(35) SEC(2007) 1284, s. 51.

(36) Komission tiedonanto ”Opettajankoulutuksen laadun parantaminen”, KOM(2007) 392.

(37) SEC(2007) 1009 ”Schools for the 21st century” (2000-luvun koulut).

LIITE 1 Maakohtainen tilanne sen osalta, onko maa ottanut käyttöön konkreettisen elinikäisen oppimisen strategian, tutkintojen viitekehyksen, epävirallisen oppimisen/arkioppimisen validointijärjestelmän sekä kansalliset tavoitteet alueilla, joille on määritetty vertailuarvot. Y = Maalla on käytössä strategia, viitekehys, validointijärjestelmä tai kansalliset tavoitteet. D = Maa on kehittämässä strategiaa, viitekehystä tai validointijärjestelmää. N = Maalla ei ole viitekehystä, validointijärjestelmää eikä kansallisia tavoitteita. P = Maalla on elinikäistä oppimista koskevia toimintalinjoja muttei konkreettista strategiaa. Maa Konkreettinen kansallinen elinikäisen oppimisen strategia Kansallinen tutkintojen viitekehys Epävirallisen ja arkioppimisen validointi-järjestelmä Kansalliset tavoitteet kaikilla tai joillakin niillä aloilla, joille on määritetty EU:n vertailuarvo AT Y D D N BE fr Y D Y Y BE nl Y D Y Y BG D D D N CY Y N D Y CZ Y D D N DE Y D N N DK Y D Y Y EE Y D D Y EL Y N D Y ES Y D D Y FI Y D Y Y FR P Y Y Y HR Y D N Y HU Y D N Y IE D Y Y Y IS P N D N IT P D D N LI P N N N LT Y D D Y LU P D D N LV Y D D Y MT D Y N Y NL P D Y Y NO Y N Y N PL D D D Y PT P D Y Y RO D D D Y SE Y N D N SI D D Y Y SK Y D D Y TR D D N N UK Y Y D Y