EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA (EU, EURATOM) 2018/1314

annettu 18 päivänä huhtikuuta 2018

joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöksiä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2016, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot

EUROOPAN PARLAMENTTI, JOKA

— ottaa huomioon päätöksensä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2016, pääluokka III – Komissio,

— ottaa huomioon päätöksensä vastuuvapauden myöntämisestä toimeenpanovirastojen talousarvioiden toteuttamisesta varainhoitovuonna 2016,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 93 artiklan ja liitteen IV,

— ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A8-0137/2018),

A. ottaa huomioon, että unionin menot ovat merkittävä väline politiikkatavoitteiden saavuttamiseksi ja että niiden osuus jäsenvaltioiden yleisistä julkisista menoista on keskimäärin 1,9 prosenttia;

B. toteaa, että kun parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden, se tarkistaa onko varat käytetty oikein ja onko politiikkatavoitteet saavutettu;

C. korostaa vastuuvapauden myöntävänä viranomaisena vastuuvapausmenettelyn yhteydessä, että unionin toimielinten demokraattista legitimiteettiä on erityisen tärkeää vahvistaa edelleen lisäämällä avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta sekä soveltamalla tulosbudjetoinnin käsitettä ja noudattamalla henkilöresursseja koskevaa hyvää hallintotapaa;

D. ottaa huomioon, että yhtenäisyyden, talousarvion totuudenmukaisuuden, vuotuisuuden, tasapainon, yleiskatteisuuden, erittelyn, moitteettoman varainhoidon ja avoimuuden periaatteita on noudatettava unionin talousarvion toteuttamisessa;

E. ottaa huomioon, että unionin talousarvioon sisältyvillä menoilla pyritään parantamaan kansalaisten elinolosuhteita ja elämänlaatua ja että niitä on siksi käytettävä sen sosiaalipolitiikoissa olevien puutteiden korjaamiseen;

F. ottaa huomioon, että unionin talousarviossa on huomioitava sosiaalisen pilarin täytäntöönpano;

G. ottaa huomioon, että koheesiopolitiikka on julkisten investointien lähde, jonka on tarkoitus tuoda selkeää lisäarvoa ja parantaa unionin kansalaisten elämänlaatua;

Poliittiset painopisteet

1. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita mukauttamaan unionin politiikkatavoitteet ja rahoituskaudet sekä parlamentin vaalikaudet ja komission toimikaudet toisiinsa;

2. kehottaa komissiota toimittamaan parlamentille nykyisen rahoituskauden väliarvioinnin ja edellisten kausien arvioinnin, jotta voidaan määrittää ohjelmat, jotka eivät näytä tuottaneen selvää lisäarvoa, ja tarkastella sen jälkeen menopuolta uudelleen;

3. muistuttaa, että ehdotuksissaan uudeksi monivuotiseksi rahoituskehykseksi komission olisi otettava huomioon, että joillakin politiikan aloilla, kuten koheesio- tai tutkimuspolitiikassa, tarvitaan usein pidemmän aikavälin suunnittelua ja enemmän aikaa politiikkatavoitteiden saavuttamiseksi kuin muilla politiikan aloilla; katsoo, että hätätilanteissa olisi kuitenkin tarjottava riittävästi joustoa;

4. katsoo ehdottomasti, että ”tuloksiin keskittyvä EU:n talousarvio” -aloitteen johdosta unionin talousarvio on esitettävä monivuotista rahoituskehystä koskevien unionin politiikkatavoitteiden mukaisesti; muistuttaa samoin vuoden 2020 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen huomioon ottaen, että unionin talousarvion olisi oltava todellinen eurooppalaisen lisäarvon talousarvio, jonka päämääränä ovat sellaiset koko unionin yhteiset kestävää talous- ja sosiaalista kehitystä edistävät tavoitteet, joita yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi yksinään saavuttaa, minkä vuoksi asiaa ei pitäisi nähdä yksinomaan yksittäisten jäsenvaltioiden nettotaseen tai -hyödyn näkökulmasta;

5. katsoo, että olisi perustettava riippumaton ilmoitus-, neuvonta- ja käsittelyelin, jotta voidaan auttaa väärinkäytösten paljastajia käyttämään oikeita kanavia mahdollisia väärinkäytöksiä koskevien tietojen paljastamiseen ja samalla varjella luottamuksellisuutta ja tarjota tarvittavaa tukea ja neuvontaa;

6. kehottaa komissiota sitoutumaan siihen, että nuoria viljelijöitä ja viherryttämistä koskevia järjestelmiä tarkistetaan perusteellisesti seuraavaa monivuotista rahoituskehystä varten tilintarkastustuomioistuimen huomautusten valossa;

7. kehottaa komissiota sisällyttämään tuloksellisuuskertomuksiinsa käytettyjen tietojen laadunarvioinnit ja lausunnon tuloksellisuustietojen laadusta;

8. kehottaa komissiota toimittamaan parlamentille ja tilintarkastustuomioistuimelle tasapainoisempaa raportointia sisällyttämällä tuloksellisuuskertomuksiinsa avointa tietoa haasteista, ongelmista ja epäonnistumisista;

9. kehottaa komissiota nopeuttamaan koheesiopolitiikan ohjelmien toteuttamista ja niihin liittyviä maksuja, jotta toteutuskauden kesto voidaan alustavasti lyhentää vuoteen n+2;

10. kehottaa komissiota täyttämään alkuperäisen tavoitteen 20 prosentin meno-osuuden soveltamisesta ilmastotoimien integroimiseen unionin eri meno-ohjelmiin;

11. vaatii, että komissio antaa lopultakin kaikille pääosastoilleen ohjeen julkaista vuotuisissa toimintakertomuksissaan ehdotuksensa maakohtaisiksi suosituksiksi parlamentin kehotuksen mukaisesti;

12. kehottaa komissiota lisäämään muuttoliikepolitiikan rahoituksen avoimuutta, kuten tilintarkastustuomioistuin suositteli vuosikertomuksessaan 2016, ja seuraamaan aktiivisesti hätätilanteissa toteutettavia hankintamenettelyjä;

13. pyytää komissiota myös parantamaan tutkimus- ja maaseudun kehittämispolitiikkojen avoimuutta, jotta voidaan tunnistaa syyt huomattavan korkeisiin ja sitkeisiin virhetasoihin, joihin tilintarkastustuomioistuin on vuosikertomuksissaan kiinnittänyt huomiota, ja puuttua niihin;

14. kehottaa komissiota lisäämään erityisrahastojen sekä ulkoisen avun hallinnointia koskevien kertomusten avoimuutta toimittamalla säännöllisesti kaikki sen saatavilla olevat tiedot;

15. pyytää komissiota neuvottelemaan niiden maksujen alentamisesta, joita Euroopan investointipankki perii rahoitusvälineiden luomisesta ja hallinnoinnista, ja esittämään säännöllisesti tiedot näiden välineiden edunsaajista ja niiden avulla saavutetuista tuloksista;

16. kehottaa komissiota nopeuttamaan unionin tilinpäätöksen laatimista, varmistamaan, että jäsenvaltioilta saadaan oikea-aikaisemmin luotettavat tiedot yhteisen hallinnoinnin piiriin kuuluvista menoista, ja esittämään johdon näkemyksen unionin menoista varhaisemmassa vaiheessa yhdessä tilien kanssa, jotta päätös vastuuvapauden myöntämisestä voidaan hyväksyä vuonna n+1, sekä varmistamaan samalla tietojen korkean laadun sekä moitteettoman varainhoidon;

Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuma

17. pitää myönteisenä, että tilintarkastustuomioistuin on antanut puhtaan lausuman tilien luotettavuudesta vuodelta 2016, kuten se on tehnyt vuodesta 2007 lähtien, ja että tilintarkastustuomioistuin totesi, että tulojen virhetaso ei ollut olennainen vuonna 2016; on tyytyväinen siihen, että 31. joulukuuta 2016 päättyneen varainhoitovuoden tilien perustana olevat sitoumukset olivat kaikilta olennaisilta osiltaan lailliset ja sääntöjenmukaiset;

18. suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen ilmoittaman todennäköisimmän virhetason positiiviseen kehityssuuntaan viime vuosiin verrattuna, sillä vuoden 2016 maksujen virhetaso on todennäköisimmin 3,1 prosenttia; palauttaa mieliin, että maksujen todennäköisimmäksi virhetasoksi arvioitiin 3,8 prosenttia varainhoitovuonna 2015, 4,4 prosenttia vuonna 2014, 4,7 prosenttia vuonna 2013, 4,8 prosenttia vuonna 2012, 3,9 prosenttia vuonna 2011, 3,7 prosenttia vuonna 2010, 3,3 prosenttia vuonna 2009, 5,2 prosenttia vuonna 2008 ja 6,9 prosenttia vuonna 2007; pitää tärkeänä, että komission jäännösvirhetaso otetaan huomioon arvioitaessa unionin rahoituksen tehokkuutta, koska tilintarkastustuomioistuimen arvioima virhetaso ei ole lopullinen;

19. tähdentää, että koheesioalan arvioituun virhetasoon ei ole sen laskennan edellyttämän erilaisen menetelmän vuoksi sisällytetty rahoitusvälineille vuonna 2016 suoritettujen maksujen kvantifiointia, ja toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan 2,5 miljardin euron maksut suoritettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 ( 1 ) 56 artiklan 1 kohdassa määritellyn tukikelpoisuuskauden ulkopuolella; toteaa, että jos tilintarkastustuomioistuin olisi kvantifioinut tämän sääntöjenvastaisuuden, todennäköisin virhetaso olisi ollut huomattavasti korkeampi; pitää valitettavana komission yksipuolista päätöstä hyväksyä menoja 31. maaliskuuta 2017 asti; huomauttaa, että komission olisi pitänyt laatia tarvittava lainsäädäntöehdotus tämän sääntöjenvastaisuuden lopettamiseksi;

20. pitää valitettavana, että rahoitusvälineiden lisääntynyt käyttö unionin talousarvion supistamiseksi aiheuttaa vastuuvelvollisuuteen ja unionin politiikkojen ja toimien koordinointiin liittyviä lisäriskejä;

21. huomauttaa, että saatavilla ei ole tarpeeksi tietoa, jotta olisi mahdollista arvioida asianmukaisesti rahoitusvälineitä ja etenkin niiden sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia; korostaa, että rahoitusvälineillä voidaan täydentää avustuksia mutta avustuksia ei pitäisi korvata niillä;

22. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin antoi ensimmäisen kerran 23 vuoteen varauman sisältävän lausunnon (ei siis kielteistä lausuntoa) tilien perustana olevien maksujen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta, mikä merkitsee, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan unionin varainhoito on parantunut merkittävästi ja että olennainen virhetaso rajoittui pääasiassa kulujen korvaamiseen perustuviin menoihin, joita on noin puolet tarkastetuista maksuista;

23. pitää valitettavana, että maksujen virhetaso on 23 vuotta peräkkäin ollut olennainen, koska hallinto- ja valvontajärjestelmillä on kyetty varmistamaan moitteeton varainhoito ja maksujen oikea-aikaisuus vain osittain;

24. panee huolestuneena merkille, että jos jäsenvaltioiden ja komission toteuttamia korjaavia toimenpiteitä ei olisi sovellettu tilintarkastustuomioistuimen tarkastamiin maksuihin, arvioitu kokonaisvirhetaso olisi ollut 4,3 eikä 3,1 prosenttia (eli sama kuin vuonna 2015, ks. tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 1.34 kohta);

25. panee merkille, että hallinnointitavalla on vähäinen vaikutus virhetasoon, sillä tilintarkastustuomioistuin päätyi samaan arvioituun virhetasoon – 3,3 prosenttia – jäsenvaltioiden kanssa harjoitettavan jaetun hallinnoinnin ja kaikkien muiden, komission suoraan hallinnoimien toimintamenojen yhteydessä;

26. huomauttaa, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi korkeimmat arvioidut virhetasot maaseudun kehittämiseen, ympäristöön, ilmastotoimiin ja kalastukseen liittyvissä menoissa (4,9 prosenttia), taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvissä menoissa (4,8 prosenttia) sekä kasvua ja työllisyyttä edistävään kilpailukykyyn liittyvissä menoissa (4,1 prosenttia), kun taas hallinnollisten menojen arvioitu virhetaso oli alhaisin (0,2 prosenttia);

27. toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen havaintojen mukaan korvauksiin perustuvan ja tukioikeuksiin perustuvan järjestelmän erilaisilla riskimalleilla on ollut huomattava vaikutus eri menoalojen virhetasoon; panee merkille, että kun unioni korvasi tukikelpoisista toimista aiheutuneita tukikelpoisia kuluja edunsaajien kuluilmoitusten perusteella, virhetaso oli 4,8 prosenttia (5,2 prosenttia vuonna 2015), mutta kun maksut perustuivat kulujen korvaamisen sijaan ehtojen täyttämiseen, virhetaso oli 1,3 prosenttia (1,9 prosenttia vuonna 2015);

Vuotuinen hallinto- ja tuloksellisuuskertomus (2): hallintosaavutukset

28. panee merkille komission ja tilintarkastustuomioistuimen yhteneväiset johtopäätökset mutta toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessaan esittämä lausuma ja komission vuoden 2016 vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessaan esittämä analyysi poikkeavat osaksi toisistaan;

29. panee etenkin merkille, että komissio toteaa vuoden 2016 vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessaan, että pääjohtajien vuotuisissa toimintakertomuksissaan esittämät varaumat ovat kasvaneet 35,3 miljardiin, mikä vastaa 26:ta prosenttia maksuista (29,8 miljardia euroa eli 21 prosenttia maksuista vuonna 2015);

30. toteaa, että komission mukaan todellinen taloudellinen vaikutus ilmaistuna riskinalaisena määränä raportointihetkellä vuonna 2016 oli myös noussut 1,6 miljardiin euroon (vuonna 2015 se oli 1,3 miljardia euroa);

31. ottaa huomioon, että komissio on vuoden 2016 vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessaan pannut merkille vuotuisissa toimintakertomuksissa esitettyinä varaumina ilmaistujen varainhoidon indikaattorien heikkenemisen ja selittänyt sitä uusien ja vaativampien ohjelmien, erityisesti viherryttämisen, käyttöönotolla ( 3 ) , kun taas tilintarkastustuomioistuin on havainnut tällä nimenomaisella politiikan alalla selvää parannusta;

32. panee erityisesti merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan maataloustukirahaston virhetaso ei ollut olennainen (1,7 prosenttia), mikä on selkeä parannus vuoteen 2015 verrattuna, jolloin virhetaso oli 2,2 prosenttia, ja että tilintarkastustuomioistuin arvioi tukioikeuksiin perustuvien menojen virhetasoksi 1,3 prosenttia; toteaa, että näihin menoihin kuuluu suurin osa YMP:n ensimmäisestä pilarista;

33. panee merkille tilintarkastustuomioistuimen toteamuksen, että menojen virhetaso ei ole laajalle ulottuva (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 1.8 kohta); kehottaa komissiota ja tilintarkastustuomioistuinta ennen seuraavan vuosikertomuksen tai vuotuisen toimintakertomuksen julkaisemista yhdenmukaistamaan menetelmiään käyttämällä kansainvälisiä tilintarkastusstandardeja;

34. korostaa, että komissio katsoo vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessaan vuodelta 2016 menojen virhetason olevan olennainen, koska komission keskimääräiseksi kokonaisvirhetasoksi on arvioitu 2,1–2,6 prosenttia (2,3–3,1 prosenttia vuonna 2015) asianomaisten menojen kokonaismäärästä ja siihen liittyvä arvioitu riskinalainen kokonaismäärä maksamishetkellä oli 2,9–3,6 miljardia euroa (3,3–4,5 miljardia euroa vuonna 2015);

35. toteaa, että tämä virhetason lasku johtui komission mukaan lähinnä siitä, että koheesiopolitiikalle ominainen virheriski on nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen ohjelmien tapauksessa aiempaa alhaisempi; on yllättynyt tästä selityksestä, sillä talousarvion toteutusaste oli kyseisellä alalla hyvin alhainen; kehottaa komissiota selvittämään asiaa edelleen;

36. toteaa tämä alhainen toteutusaste voi selittyä sillä, että komissiolle vuonna 2016 toimitetuissa vuotuisissa tilinpäätöksissä ei ollut todennettu lainkaan menoja koheesioalalla eikä komissio määrännyt rahoitusoikaisuja tarkastustoimintansa perusteella ( 4 )

37. panee merkille komission arvion, että tulevina vuosina se havaitsee ja korjaa virheitä 2,0–2,1 miljardin euron arvosta eli 1,5–1,6 prosentin verran;

38. jakaa tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen, jonka mukaan komissio on parantanut viime vuosina menetelmiään riskinalaisten määrien arvioimiseksi mutta yksittäisten pääosastojen arviot sääntöjenvastaisista menoista eivät perustu johdonmukaiseen menetelmään; kehottaa komissiota käyttämään samaa menetelmää riskinalaisten määrien arvioimiseksi kaikilla pääosastoilla ja pitämään vastuuvapauden myöntävän viranomaisen ajan tasalla edistymisestä;

39. toteaa, että parannuksista huolimatta komissio ei ole poistanut sitä riskiä, että korjaavien toimenpiteiden vaikutusta yliarvioidaan;

40. kiinnittää erityistä huomiota siihen, että yli kolmessa neljäsosassa vuoden 2016 menoista komission pääosastot perustivat arvionsa riskinalaisesta määrästä kansallisten viranomaisten toimittamiin tietoihin mutta asianomaisten komission pääosastojen (etenkin maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto ja alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto) vuotuisista toimintakertomuksista – valitettavasti – ilmenee, että vaikka jäsenvaltioiden tarkastuskertomuksissa on otettu huomioon jäsenvaltion havaitsema virhe, joidenkin hallinto- ja valvontajärjestelmien luotettavuus on edelleen haasteellinen; painottaa jäsenvaltioiden tietojen luotettavuuden tärkeyttä;

41. huomauttaa, että monivuotisen ohjelmatyön erityisluonteen vuoksi ja koska virheitä voidaan korjata yli kymmenen vuotta niiden tekemisen jälkeen, on riittämätöntä ja keinotekoista määrittää tulevien oikaisujen arvioitu vaikutus viimeisten kuuden vuoden aikana kirjattujen oikaisujen perusteella;

42. huomauttaa, että tilinpäätöstä koskevassa katsauksessa ja analyysissä komissio ilmoittaa toteutettujen rahoitusoikaisujen ja takaisinperintöjen kokonaismääräksi 3,4 miljardia euroa (3,9 miljardia euroa vuonna 2015) ja että noin 0,6 miljardin euron (1,2 miljardia euroa vuonna 2015) arvosta oikaisuja ja takaisinperintätoimia tehtiin ”alkulähteellä”, eli ennen kuin komissio hyväksyi menot, ja että jäljelle jäävästä 2,8 miljardista eurosta noin 0,6 miljardia euroa koski jäsenvaltioiden perumia kuluilmoituksia, jotka liittyvät tukeen oikeuttamattomien määrien korvaamiseen uusilla koheesiohankkeilla menojen hyväksymisen jälkeen;

43. muistuttaa jälleen kerran painokkaasti komissiota ja jäsenvaltioita kehotuksestaan ottaa käyttöön perusteelliset menettelyt, jotta voidaan vahvistaa korjaavien toimenpiteiden ajoitus, alkuperä ja määrä, sekä esittää tietoja, joiden avulla voitaisiin mahdollisuuksien mukaan täsmentää, minä vuonna maksu suoritettiin, minä vuonna siihen liittyvä virhe havaittiin ja minä vuonna asianomainen takaisinperintä tai rahoitusoikaisu sisällytettiin tilinpäätöksen liitetietoihin;

Komission sisäisen hallinnon välineet

44. palauttaa mieliin tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 27/2016 ilmaiseman kannan, jonka mukaan Kinnockin ja Prodin toteuttamalla uudistuksella käyttöön otettu ”komission jäsenten poliittisen vastuun” pitäminen erillään pääjohtajien operatiivisesta vastuusta on saanut aikaan sen, että ei aina ole ollut selvää, kattaako ”poliittinen vastuu” vastuun pääosastojen talousarvioiden toteuttamisesta vai onko kyse erillisestä vastuusta;

45. huomauttaa, että komission jäsenten kollegio ei laadi parhaan käytännön ja jäsenvaltioiden yleisen käytännön mukaisesti vuotuista selvitystä hallinto- ja ohjausjärjestelmästä; kehottaa komissiota laatimaan vuotuisen selvityksen hallinto- ja ohjausjärjestelmästä kollegion avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi;

46. pyytää komissiota toteuttamaan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 27/2016 suosituksen nro 2 ja lisäksi liittämään tilinpäätökseensä hallinto- ja ohjausjärjestelmää ja sisäistä valvontaa koskevan vuotuisen selvityksen, johon kuuluu etenkin: a) kuvaus komission sisäisen hallinnon välineistä, b) arvio vuoden aikana toteutetuista operatiivisiin ja strategisiin riskeihin liittyvistä toimista sekä lausunto julkisen talouden keskipitkän ja pitkän aikavälin kestävyydestä;

Poliittiset varaumat

47. hyväksyy alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston, työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston, meri- ja kalastusasioiden pääosaston, muuttoliike- ja sisäasioiden pääosaston, kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosaston sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtajien vuotuisissa toimintakertomuksissaan esittämät varaumat; katsoo näiden varaumien osoittavan, että komission ja jäsenvaltioiden käyttöön ottamat valvontamenettelyt pystyvät antamaan tarvittavat takeet tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta näillä politiikan aloilla, mikäli tarvittavat oikaisumenettelyt pannaan onnistuneesti täytäntöön;

Talousarvio- ja varainhallinto

48. toteaa, että ohjelmien täytäntöönpanossa nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen kolmen ensimmäisen vuoden aikana tapahtuneet viivästykset aiheutuivat vuosien 2014–2020 monivuotisen rahoituskehyksen myöhäisestä hyväksymisestä sekä kaudelle 2014–2020 tehdyistä merkittävistä uudistuksista ja niiden yksinkertaistamistoimenpiteistä huolimatta aiheuttamista hallinnollisista vaikeuksista, ja huomauttaa, että näiden viivästysten vuoksi maksusitoumusmäärärahoja siirrettiin vuodelta 2014 eteenpäin, pääasiassa vuosille 2015 ja 2016, ja maksujen määrä oli alhainen vuonna 2016 (ja unionin talousarvion toteutus siten 7 prosenttia nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen vuosina 2014–2016); huomauttaa kuitenkin, että 2017 oli ensimmäinen vuosi, jolloin Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastojen) ohjelmien täytäntöönpano nopeutui; odottaa tämän kehityksen jatkuvan vuosina 2018 ja 2019; katsoo täytäntöönpanon mutkattoman etenemisen edellyttävän tasoltaan riittäviä maksu- ja maksusitoumusmäärärahoja;

49. panee huolestuneena merkille, että unionin talousarviossa ja siihen liittyen on tehty monimutkaisia järjestelyjä, jotka hankaloittavat unionin talousarvioon ja siihen liittyviin taloudellisiin järjestelyihin sovellettavaa vastuuvelvollisuutta ja avoimuutta sekä unionin talousarvion ja kyseisten järjestelyjen julkista ja demokraattista valvontaa; pitää tässä yhteydessä valitettavana yhtenäisyyden puutetta unionin talousarviossa ja jakaa täysin unionin talousarvion monimutkaisuuteen liittyvän tilintarkastustuomioistuimen huolen;

50. pelkää, että erityisvälineiden (hätäapuvaraus, Euroopan unionin solidaarisuusrahasto, Euroopan globalisaatiorahasto ja joustoväline) ja liikkumavarojen laajamittaisesta käytöstä huolimatta jäljellä olevat määrät eivät ehkä riitä rahoittamaan odottamattomia tapahtumia, joita voi vielä ilmetä ennen vuotta 2020;

51. on huolestunut siitä, että maksattamatta olevien sitoumusten määrä on noussut ennätykselliselle tasolle ja oli vuoden 2016 lopussa kaikkien aikojen korkein, 238 miljardia euroa; toteaa tämän määrän olevan 72 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2007 ja vastaavan 2,9 vuoden maksuja (2,2 vuoden maksut vuonna 2007); katsoo tämän lisänneen unionin velkaa ja siten myös unionin talousarvioon liittyvää taloudellista riskiä;

52. pitää valitettavana, että unionin talousarvioon liittyvä taloudellinen riski on kaikkiaan kasvanut merkittävien pitkäaikaisten velkojen, takausten ja oikeudellisten velvoitteiden myötä, ja toteaa tämän merkitsevän, että tulevaisuudessa tarvitaan huolellista hallinnointia;

53. muistuttaa, että unioni käyttää rahoitusvälineitä yhä enemmän ja että ESIR-rahaston perustaminen luo uusia hallinto- ja ohjausrakenteita, joihin liittyvä julkinen valvonta ei ole edelleenkään tyydyttävällä tasolla, joten parlamentin on valvottava toimintaa tarkemmin; korostaa, että mahdollisten lainsäädäntöehdotusten olisi parannettava merkittävästi ESIR-rahaston maantieteellistä kattavuutta; muistuttaa, että ESIR-rahaston olisi oltava edelleen lisäväline, jolla vauhditetaan investointeja, sillä koheesiopolitiikan olisi säilyttävä unionin investointipolitiikkana; panee kuitenkin merkille onnistuneen täytäntöönpanon ja merkittävän määrän yksityistä pääomaa, jonka rahasto on onnistunut saamaan liikkeelle, sekä sen avoimuuteen liittyvät lisäparannukset, joista sovittiin neuvotteluissa ESIR-rahaston voimassaolon jatkamisesta, ns. ESIR 2.0:sta; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta vahvistamaan ERI-rahastojen suunnittelu- ja menovaiheisiin liittyvää tarkasteluaan;

54. palauttaa mieliin, että varainhoitoasetuksen tarkistus on tässä mielessä suuri edistysaskel, sillä parlamentin panoksen ansiosta siinä ehdotetaan rahoitusvälineiden esittämistä tehokkaammin ja esitetään ensi kertaa näissä puitteissa talousarviotakuita ja rahoitusapua;

55. huomauttaa, että koheesiopolitiikan periaatteiden mukaisesti unionin varat muodostavat merkittävän osan joidenkin jäsenvaltioiden menoista ja että etenkin yhdeksässä jäsenvaltiossa (Liettua, Bulgaria, Latvia, Romania, Unkari, Puola, Kroatia, Viro, Slovakia) maksattamatta olevat ERI-rahastoihin liittyvät sitoumukset vastasivat rahoitustukea, jonka määrä on yli 15 prosenttia julkisen talouden menoista; kehottaa komissiota myös valmistelemaan positiivisen mainoskampanjan, jonka tarkoituksena on informoida näiden valtioiden kansalaisia yksityiskohtaisemmin jäsenyyden suorista eduista;

56. pelkää, että jäsenvaltioiden, joissa Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) varat edustavat merkittävää prosentuaalista osuutta julkisen talouden menoista, saattaa olla haastavaa löytää riittävästi laadukkaita hankkeita, joihin saatavilla olevat unionin varat voidaan käyttää tai joita voidaan osarahoittaa; kehottaa komissiota ja tilintarkastustuomioistuinta kiinnittämään enemmän huomiota ehdotettujen investointihankkeiden kestävyysnäkökohtaan ja arvioimaan kriittisesti niiden asianmukaisuutta;

57. ilmaisee huolensa syistä siihen, että kun ohjelmakauden 2014–2020 alkamisesta oli kulunut kolme vuotta, jäsenvaltiot olivat nimenneet vain 77 prosenttia ERI-rahastojen täytäntöönpanosta vastaavista ohjelmaviranomaisista; on kuitenkin tyytyväinen siihen, että tällä hetkellä osuus on 99 prosenttia; kyseenalaistaa siksi tarpeen muuttaa menettelytapoja jokaisen ohjelmakauden alussa; kehottaa komissiota analysoimaan tarkasti, miksi joillakin alueilla varojen käyttöaste on edelleen alhainen, sekä toteuttamaan erityistoimia rakenteellisten ongelmien ratkaisemiseksi;

58. korostaa, että unionin varojen määrällä ja niiden saamisen ajoituksella voi olla huomattava makrotaloudellinen vaikutus esimerkiksi investointeihin, kasvuun ja työpaikkoihin;

59. korostaa, että julkiset investoinnit ovat tarpeen investointivajeen paikkaamiseksi, työpaikkojen ja kasvun lisäämiseksi ja sosiaalisten normien varmistamiseksi unionin sisällä;

60. ottaa huomioon, että komissio on ottanut käyttöön erilaisia resursseja pakolais- ja muuttoliikekriisin hoitoon, mutta pitää valitettavana, että se ei ole luonut raportointijärjestelmää, jotta se olisi voinut raportoida perusteellisesti varojen käytöstä; pitää valitettavana, että tällä hetkellä on mahdotonta tietää, kuinka paljon rahaa kutakin maahanmuuttajaa tai pakolaista kohden käytetään;

61. toteaa koheesiopolitiikan rahoitusvälineiden osalta, että lopullisille edunsaajille suoritettujen maksujen ilmoitettiin olleen 15 192,18 miljoonaa euroa toimenpideohjelmien päättämisajankohtana (31. maaliskuuta 2017) ja että tästä määrästä 10 124,68 miljoonaa euroa oli rakennerahastovaroja, joten rahoitusjärjestelyvälineisiin maksetuista toimenpideohjelmien määristä lopullisille edunsaajille suoritettujen maksujen maksatusaste oli lähes 93 prosenttia eli se nousi 20 prosenttia vuoden 2015 lopussa raportoituun tilanteeseen nähden;

62. panee merkille, että lopullisille edunsaajille suoritettujen maksujen raportoidut maksatusasteet vaihtelivat huomattavasti rahoitusjärjestelyvälineestä toiseen ja vaihtelua oli sekä jäsenvaltioiden välillä (60 prosentista 99 prosenttiin) että toiminta-alojen välillä;

63. pelkää, että nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen loppuvaiheessa ja seuraavan rahoituskehyksen ensimmäisinä vuosina saattaa kehittyä maksusuma; katsoo, että uuden monivuotisen rahoituskehyksen rahoittaminen edellyttää realistisella tasolla olevia talousarviomäärärahoja, joilla katetaan ennakoidut maksattamatta olevat sitoumukset;

Toteutettavat toimenpiteet

64. kehottaa komissiota a) ottamaan seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen maksumäärärahaennusteessaan huomioon maksattamatta olevien sitoumusten määrän kasvun, jotta maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välillä voidaan varmistaa asianmukainen tasapaino; b) antamaan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia, joiden avulla voidaan varmistaa johdonmukainen suhtautumistapa siihen, sisällytetäänkö erityisvälineet monivuotisen rahoituskehyksen maksumäärärahoja koskeviin enimmäismääriin; c) kehittämään hallinnointia ja raportointia varten unionin talousarviomenojen kirjaamiseksi keinon, joka mahdollistaa raportoinnin kaikesta pakolais- ja muuttoliikekriisiin liittyvästä rahoituksesta; d) antamaan parlamentille vastuuvapauden myöntämismenettelyn yhteydessä kattavan kertomuksen EIP-ryhmän (Euroopan investointipankin (EIP) ja Euroopan investointirahaston (EIR)) välillisesti hallinnoimista ja täytäntöönpanemista unionin talousarviovaroista lukuun ottamatta sen ulkoisia lainanantovaltuuksia alkaen varainhoitovuodesta 2017; e) pohtimaan Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun yhteydessä, kuinka unionin talousarviojärjestelmää voitaisiin uudistaa siten, että voidaan tarjota riittävä talousarvio suunniteltujen politiikkojen rahoituksen varmistamiseksi ja saadaan parempi tasapaino ennustettavuuden ja reagointivalmiuden välille, ja kuinka voitaisiin parhaiten varmistaa, etteivät rahoitusjärjestelyt kokonaisuudessaan olisi monimutkaisempia kuin on tarpeen unionin politiikkatavoitteiden saavuttamiseksi ja tilivelvollisuuden takaamiseksi; f) harkitsemaan myös sitä mahdollisuutta, että hallinto-, todentamis- ja tarkastustehtäviä kaudella 2014–2020 hoitamaan nimetyille tai akkreditoiduille viranomaisille, jotka on todettu hyviksi, annetaan mahdollisuus jatkaa näitä tehtäviä seuraavalla ohjelmakaudella ilman keskeytystä tai viivytystä; g) laatimaan vuosittain kassatilannetta koskevan ajantasaistetun pitkän aikavälin ennusteen, joka ulottuu 7–10 vuoden päähän ja kattaa talousarvion enimmäismäärät, maksutarpeet, kapasiteettirajoitteet ja mahdolliset sitoumusten vapauttamiset, jotta maksutarpeet ja käytettävissä olevat varat voidaan sovittaa entistä paremmin yhteen; h) auttamaan ennakoivasti jäsenvaltioita, joilla on ongelmia saatavilla olevan unionin rahoituksen oikea-aikaisessa ja mutkattomassa hyödyntämisessä, käyttämällä tekniseen apuun käytettävissä olevia resursseja komission aloitteesta;

Unionin talousarviosta rahoitetun toiminnan tuloksellisuus

65. ottaa huolestuneena huomioon, että komissio mittaa yksiköidensä ja meno-ohjelmien tuloksellisuutta kahdella eri tavoite- ja indikaattorisarjalla siten, ettei niissä juuri ole ristiviittauksia, mikä hankaloittaa erityyppisten tuloksellisuutta koskevien asiakirjojen vertailtavuutta; pitää valitettavana sellaisten käyttökelpoisten ja tehokkaiden vaikutus- ja tulosindikaattoreiden lähes täydellistä puuttumista, joilla voidaan mitata unionin yleisen talousarvion tuloksellisuutta ja levittää tietoa siitä;

66. huomauttaa, että pääjohtajien vuotuisissa toimintakertomuksissa raportoidaan pääosastojen vuotuisista maksuista toiminnan tai meno-ohjelman tyypin mukaan, kun taas tuloksellisuudesta raportoidaan yleisten ja erityisten tavoitteiden saavuttamisen perusteella vastaavia menoja mainitsematta; on eri mieltä komission selityksestä, jonka mukaan on mahdotonta arvioida, miten paljon varoja on käytetty asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen; kehottaa komissiota panemaan tulosbudjetoinnin periaatteen täysimääräisesti täytäntöön talousarvion suunnittelu-, täytäntöönpano- ja raportointivaiheissa, mikä mahdollistaa jälkiraportoinnin siitä, miten paljon varoja on käytetty asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen;

67. palauttaa mieliin, että OECD toteutti vuonna 2016 tulosbudjetointikyselyn OECD-maissa ja komissiossa; panee tässä yhteydessä tyytyväisenä merkille, että OECD antoi tunnustusta talousarviotietojen laadulle ja unionin talousarvion toteutukselle; palauttaa mieliin, että OECD:n mukaan komission tuloskehys oli laajin ja osasyynä tähän pidettiin unionin lakisääteisten vaatimusten määrää;

68. toteaa OECD:n kaavion osoittavan, että kehyksen suurempi yksityiskohtaisuus ei näy kehyksen käytössä eikä sen päätöksentekoon vaikuttavissa seurauksissa (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 3.21 kohta);

69. panee merkille, että esitykseen unionin vuoden 2017 yleiseksi talousarvioksi liittyviin ohjelmaselvityksiin kuului 294 tavoitetta ja 709 indikaattoria, jotka keskittyivät erityisen tiiviisti monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeisiin 1 a, 3 ja 4, ja että komissio tarkastelee parhaillaan uudelleen indikaattoreitaan ”tuloksiin keskittyvä EU:n talousarvio” -aloitteessa, jotta saadaan uusia ajatuksia seuraavan sukupolven meno-ohjelmia varten; korostaa, että komission olisi käytettävä pääasiassa sellaisia tulosindikaattoreita, joilla on tuloksellisuuden kannalta asianmukaiset arvot;

70. korostaa, että tulosindikaattoreiden vahvistamisesta on tehtävä avointa ja demokraattista siten, että mukaan otetaan kaikki asianomaiset unionin toimielimet, kumppanit ja sidosryhmät, jotta indikaattoreista tulee sopivia unionin talousarvion toteuttamisen mittaamiseen ja jotta vastataan unionin kansalaisten odotuksiin;

71. kehottaa komissiota kuulemaan tutkijoita oikeiden tulosindikaattoreiden määrittämisessä ”tuloksiin keskittyvä EU:n talousarvio” -aloitteen mukaisissa mittauksissa ja julkisiin hyödykkeisiin kohdistuvien investointien priorisoinnissa kansalaisten huolenaiheisiin vastaamiseksi;

72. pitää valitettavana, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastamat komission pääjohtajien vuotuiset toimintakertomukset sisälsivät vain vähän tietoa pääosastojen tavoitteisiin liittyvistä puutteista ja haasteista (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 3.26 kohta);

73. pitää valitettavana, ettei vuosien 2015 ja 2016 vuotuisissa toimintakertomuksissa käsitelty tuloksellisuutta perusteellisesti ja että niissä annettiin liian myönteinen kuva, sillä ainoina puutteina mainittiin täytäntöönpanoviipeet; pitää valitettavana myös sitä, että a) kertomuksissa annettiin vain rajallinen kuva Eurooppa 2020 -strategian tuloksista, vaikka parlamentti oli sitä pyytänyt vuoden 2014 vastuuvapauspäätöksessään b) kertomuksissa ei aina selitetty selkeästi ulkoisten tekijöiden vaikutusta tuloksiin c) kertomukset julkaistiin niin myöhään, ettei niitä voitu arvioida tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa;

74. hyväksyy tilintarkastustuomioistuimen esittämän näkemyksen (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 3.38 kohta), jonka mukaan arvioijien olisi esitettävä komission harkittavaksi suosituksia sekä toimintasuunnitelmia puutteiden korjaamiseksi;

75. pitää valitettavana, ettei komissio ole tehnyt tai teettänyt tutkimusta arviointitulosten käytöstään vuoden 2005 jälkeen;

76. huomauttaa, ettei komissiolla ole dokumentoitua institutionaalista järjestelmää arviointien säännöllistä seurantaa varten;

77. kiinnittää erityistä huomiota siihen, että käytännössä vuoden 2016 pääosastojen hallintosuunnitelmat eivät muodostaneet perustaa arvioinnin jatkotoimien seurannalle;

78. pitää valitettavana myös sitä, ettei komissio ole laatinut yleiskatsausta arviointeihinsa perustuvista johtopäätöksistä, suosituksista tai toimintasuunnitelmista eikä se ole ottanut selville niiden täytäntöönpanotilannetta toimielintasolla tai pääosastojen tasolla, joten se ei voi tiedottaa sidosryhmille arviointien myönteisestä vaikutuksesta;

79. pitää valitettavana, että vuotuisissa toimintakertomuksissa ei esitetä lausuntoa raportoitujen tuloksellisuustietojen laadusta, joten vuotuista hallinto- ja tuloksellisuuskertomusta hyväksyessään komission jäsenten kollegio kantaa poliittisen kokonaisvastuun unionin talousarvion hallinnoinnista mutta ei tuloksellisuutta ja tuloksia koskevista tiedoista;

80. panee tyytyväisenä merkille ja ottaa huolellisesti huomioon tilintarkastustuomioistuimen huomiot tuloskehyksistä ja unionin sekä sen ulkopuolisten yhteisöjen raportoinnista etenkin tuloksellisuustietojen laatuun ja laatua koskeviin lausuntoihin liittyen;

81. ottaa huomioon, että komissiolla ei ole tuloksellisuussivustoa, johon olisi keskitetty kaikkien komission osastojen tiedot kaikilta unionin talousarvion aloilta;

82. on tilintarkastustuomioistuimen kanssa samaa mieltä siitä, että komission käyttämä tulosraportointikehys voisi hyötyä kansainvälisten hyvien käytäntöjen noudattamisesta;

Toteutettavat toimenpiteet

83. pyytää komissiota a) järkeistämään tulosraportointia — vähentämällä edelleen erilaisissa tuloksellisuutta koskevissa kertomuksissa käyttämiensä tavoitteiden ja indikaattoreiden määrää ja keskittymällä unionin talousarvion tuloksellisuutta parhaiten mittaaviin tavoitteisiin ja indikaattoreihin; komission olisi ehdotettava seuraavaa monivuotista rahoituskehystä laatiessaan vähemmän ja asianmukaisempia tulos- ja vaikutusindikaattoreita seuraavan ohjelmasukupolven lainsäädäntökehystä varten; sen olisi tässä yhteydessä myös harkittava, miten tarkoituksenmukaisia ovat indikaattorit, joita varten tiedot voidaan saada vasta usean vuoden kuluttua; — esittämällä taloudelliset tiedot siten, että niitä voidaan verrata tuloksellisuustietoihin, jotta menojen ja tuloksellisuuden välinen yhteys on selvä; — selittämällä, että ohjelmia ja pääosastoja varten on käytössä kaksi eri tavoite- ja indikaattorisarjaa, ja parantamalla niiden välistä yleistä johdonmukaisuutta; b) tasapainottamaan tulosraportointia antamalla selkeästi tietoa jäljellä olevista keskeisistä haasteista; c) osoittamaan paremmin, että arviointituloksia käytetään hyvin, vaatimalla etenkin, että arvioinneissa esitetään aina johtopäätöksiä tai suosituksia, joiden perusteella komission pitäisi toteuttaa jatkotoimia; d) kantamaan vuotuisessa hallinto- ja tuloksellisuuskertomuksessa poliittisen kokonaisvastuun tuloksellisuutta ja tuloksia koskevista tiedoista ja ilmoittamaan parhaan tietonsa mukaan, onko annettujen tuloksellisuustietojen laatu riittävä; e) asettamaan tuloksellisuustiedot helpommin saataville kehittämällä tähän tarkoitukseen suunnitellun verkkoportaalin ja hakukoneen;

Unionin talousarvion esitystapa

84. toteaa, että unionin talousarvio esitetään pääluokkina, jotka vastaavat toimielinten toimintaa (toimintoperusteinen budjetointi); katsoo, että tällä esitystavalla ei kyetä varmistamaan, että tavoitteet tulevat selkeästi ja nopeasti ymmärretyiksi; toteaa, että sen sijaan monivuotinen rahoituskehys esitetään politiikan aloja vastaavien otsakkeiden mukaan jaoteltuna;

85. panee merkille, että talousarvioesitykseen liittyvät toimenpideohjelmat luovat yhteyden kunkin budjettikohdan ja politiikkatavoitteiden välille;

86. pyytää komissiota esittämään unionin talousarvion monivuotisen rahoituskehyksen politiikkatavoitteiden mukaisesti;

Tulot

87. pitää myönteisenä, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastusevidenssi osoittaa kokonaisuutena tarkasteltuna, ettei tulojen virhetaso ollut olennainen ja että tarkastetut järjestelmät olivat kaiken kaikkiaan vaikuttavia tuloihin liittyvien järjestelmien osalta; panee kuitenkin merkille perinteisten omien varojen osalta, että tietyissä tilintarkastustuomioistuimen vierailun kohteena olleissa jäsenvaltioissa keskeiset sisäiset tarkastukset olivat vain osittain vaikuttavia;

88. panee huolestuneena merkille, että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) suoritti vuoden 2017 alussa tutkinnan Yhdistyneessä kuningaskunnassa tapahtuneesta petostapauksesta, joka on saattanut aiheuttaa unionin talousarvioon 1 987 miljardin euron tappion Kiinasta Yhdistyneen kuningaskunnan kautta tuoduista tekstiileistä ja kengistä perittävien tullimaksujen menetyksinä vuosina 2013–2016; huomauttaa, että tutkinnassa paljastui myös huomattava arvonlisäveronkierto, joka liittyi Yhdistyneen kuningaskunnan kautta harjoitettavaan tuontiin ja jossa käytettiin väärin vapautusta alv-maksuista (tullimenettely 42);

89. panee huolestuneena merkille vuoden 2016 tulojen osalta, että budjettipääosaston pääjohtaja antoi perinteisiin omiin varoihin perustuvia tuloja koskevan varauman Yhdistyneen kuningaskunnan tullimaksuihin liittyvän OLAFin käsittelemän petostapauksen vuoksi;

90. huomauttaa, että kvantifioidun varauman kohteena olevien tulojen määrä oli vuonna 2016 noin 517 miljoonaa euroa, kun perinteisten omien varojen kokonaismäärä oli 20,1 miljardia euroa, eli kyseisten tulojen määrä oli 2,5 prosenttia perinteisistä omista varoista ja 0,38 prosenttia kaikista varoista; kehottaa komissiota antamaan tarkat tiedot tästä petostapauksesta, joka saattaa myös vaikuttaa epäsuorasti joidenkin jäsenvaltioiden arvonlisäveroon perustuvien omien varojen määräytymisperusteisiin ja näin ollen myös arvonlisäveroon perustuviin omiin varoihin sekä talousarvion tasapainottamiseen käytettäviin bruttokansantuloon perustuviin omiin varoihin ( 5 )

91. pitää valitettavina komission havaintoja, että lokakuuhun 2017 mennessä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät olleet käynnistäneet korjaavia toimenpiteitä omiin varoihin jatkuvasti kohdistuvien tappioiden estämiseksi; panee merkille, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat 12. lokakuuta 2017 alkaen alkaneet soveltaa tiettyihin toimijoihin väliaikaisesti kynnysarvoja selvityksen yhteydessä (ns. Customs Operation Swift Arrow), minkä välittömänä seurauksena Yhdistyneessä kuningaskunnassa ilmenneiden perinteisiin omiin varoihin kohdistuneiden tappioiden määrä väheni merkittävästi;

92. pitää tullivalvonnan tasossa eri maiden välillä havaittuja eroja valitettavina; korostaa, että on tärkeää yhdenmukaistaa tarkastukset kaikissa rajanylityspaikoissa, joissa tulliliiton alueelle tuodaan tuotteita, ja kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan rajajärjestelmän koordinoidun, yhdenmukaisen ja tehokkaan täytäntöönpanon, joka on omiaan vähentämään jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavia käytäntöjä, jotta vähennetään tullivalvontajärjestelmien nykyisiä puutteita; kehottaa komissiota tältä osin tarkastelemaan unionissa vallitsevia erilaisia tullivalvontakäytäntöjä ja niiden vaikutusta kaupan vääristymiseen ja keskittymään tässä erityisesti unionin tullikäytäntöihin ulkorajoilla sekä kehittämään vertailuanalyysejä ja tietoja jäsenvaltioiden tullitoimista ja menettelyistä;

93. kehottaa komissiota laatimaan toimintasuunnitelman, jolla varmistetaan alv-säännösten täydellinen ja oikea-aikainen täytäntöönpano jokaisessa jäsenvaltiossa unionin omien varojen lähteen turvaamiseksi;

94. palauttaa mieliin, että unionin omien varojen järjestelmää koskevassa uudessa päätöksessä ( 6 ) , joka tuli voimaan 1. lokakuuta 2016 ja jota sovelletaan takautuvasti 1. tammikuuta 2014 alkaen, säädetään, että tarkasteltaessa BKTL-tietoja omia varoja varten olisi käytettävä Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmän (EKT 2010) tilinpitokehystä, jonka mukaan tutkimus- ja kehitysmenot olisi katsottava investoinneiksi (eikä juokseviksi menoiksi edellisen EKT 1995 -järjestelmän mukaisesti); toteaa, että muiden unionille runsaasti lisäarvoa tuottavien ohjelmien, kuten Verkkojen Eurooppa -välineen, kohdalla olisi sovellettava samaa näkökohtaa;

95. panee merkille, että Irlannin ilmoitettu BKTL kasvoi erittäin merkittävästi vuonna 2015, sillä monikansalliset yritykset siirsivät tutkimus- ja kehitysvarojaan sinne;

96. huomauttaa, että komission on tehtävä lisätyötä saadakseen varmuuden siitä, miten monikansallinen toiminta mahdollisesti vaikuttaa kansantalouden tilinpitoon sekä menetelmien että varmennusprosessin osalta, ja että tämä voisi johtaa jäsenvaltioiden BKTL-perusteisten maksuosuuksien mukautuksiin;

97. toteaa perinteisten omien varojen hallinnoinnin osalta, että tilintarkastustuomioistuin ja komissio havaitsivat tehottomuutta saamisten hallinnoinnissa (niin kutsuttu B-kirjanpito) joissakin jäsenvaltioissa;

98. korostaa, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että Belgiassa jälkitarkastukset valittiin yksittäisten tapahtumien ominaisuuksien perusteella eikä yritysten riskiprofiilien mukaan ja että yleensä jälkitarkastuksia ei suoritettu (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 4.18 kohta);

99. pitää valitettavana komission havaintoa, että kuusi jäsenvaltiota – Belgia, Viro, Italia, Portugali, Romania ja Slovenia – ei joko ollut suorittanut yhtään jälkitarkastusta tai ei ollut toimittanut mitään tietoja kyseisistä tarkastuksista;

Toteutettavat toimenpiteet

100. pyytää, että komissio a) toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että unionin omat varat, joita Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät keränneet Kiinasta tuoduista tekstiiliteollisuuden tuotteista ja kengistä, voidaan periä takaisin ja että alv-petokset loppuvat; b) harkitsee oikea-aikaisen rikkomusmenettelyn käynnistämistä Yhdistyneen kuningaskunnan tullimaksuja koskevaa petostapausta varten; c) analysoi yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kaikki mahdolliset monikansallisten toimien vaikutukset BKTL-arvioihin ja opastaa jäsenvaltioita käsittelemään näitä toimia kansantalouden tilinpäätöksiä tehtäessä; d) varmistaa BKTL-tarkastussyklin aikana, että T&K-hyödykkeet on viety oikein jäsenvaltioiden kansantalouden tilinpitoon kiinnittäen erityistä huomiota T&K-hyödykkeiden arvostukseen ja kotipaikkaa koskeviin edellytyksiin monikansallisten toimien siirtojen kohdalla; e) esittää uusia omia varoja koskevia ehdotuksia unionin talousarvion vakauden varmistamiseksi;

Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky

Tilintarkastustuomioistuimen havainnot

101. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin antoi ensimmäisen kerran varauman sisältävän lausunnon tilien perustana olevien maksujen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta; korostaa, että korvauksiin perustuvat järjestelmät ovat alttiimpia virheille kuin tukioikeuksiin perustuvat järjestelmät; huomauttaa kuitenkin, että otsakkeen ”Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky” tiedot eivät muuttuneet oleellisesti edellisiin vuosiin verrattuna;

102. palauttaa mieliin, että tutkimuksen ja innovoinnin osuus menoista on 59 prosenttia ja ne toteutetaan ohjelmakautta 2007–2013 koskevan seitsemännen tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelman (tutkimuksen seitsemäs puiteohjelma) avulla ja ohjelmakautta 2014–2020 koskevan tutkimuksen ja innovoinnin Horisontti 2020 -puiteohjelman (Horisontti 2020 -puiteohjelma) avulla;

103. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin arvioi virhetasoksi 4,1 prosenttia; panee merkille, että tukeen oikeuttamattomien välittömien henkilöstökulujen osuus oli 44 prosenttia, tukeen oikeuttamattomien muiden välittömien kulujen osuus oli 12 prosenttia, välillisten kustannusten osuus oli 16 prosenttia ja tukeen oikeuttamattomien hankkeiden tai tukeen oikeuttamattomien edunsaajien osuus olivat molemmat 16 prosenttia; huomauttaa kuitenkin, että kaikkiaan 19 tapauksessa, joissa edunsaajat olivat tehneet kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevia virheitä, komissiolla tai riippumattomilla tarkastajilla oli käytettävissään riittävästi tietoa, jonka avulla ne olisivat kyenneet estämään tai havaitsemaan ja korjaamaan virheet ennen menoerän hyväksymistä;

104. huomauttaa, että jos komissio tai riippumattomat tarkastajat olisivat käyttäneet kaikkea käytettävissään olevaa tietoa asianmukaisesti, arvioitu virhetaso tässä luvussa olisi ollut 1,2 prosenttiyksikköä alhaisempi;

105. arvostaa komission merkittäviä toimia, joilla hallintoa on pelkistetty yksinkertaistamalla sitä muun muassa määrittelemällä tutkijoiden lisäkorvaus uudelleen, virtaviivaistamalla vuosia 2018–2020 koskevaa Horisontti 2020 -työohjelmaa, tarjoamalla kohdennettua tukea startup-yrityksille ja innovoijille ja laajentamalla yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käyttöä; toteaa kuitenkin, että tilintarkastustuomioistuin näkee sekä mahdollisuuksia että riskejä siinä, että oikeudellista kehystä yksinkertaistettaisiin edelleen;

106. toteaa, että tilintarkastustuomioistuin tarkasteli tutkimus- ja innovointihankkeiden tuloksellisuusongelmia; katsoo kuitenkin, että tuotoksiin, kustannuksiin ja jakamiseen liittyviä tuloksia olisi pidettävä alustavina;

Tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston vuotuinen toimintakertomus

107. toteaa, että Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto pyrki vuosien 2016–2020 strategisen suunnitelman avulla seuraaviin neljään tavoitteeseen: a) uutta pontta työllisyyteen, kasvuun ja investointeihin b) yhdennetyt digitaaliset sisämarkkinat c) joustava energiaunioni ja tulevaisuuteen suuntautuva ilmastonmuutospolitiikka sekä d) vahvempi maailmanlaajuinen toimija;

108. panee tyytyväisenä merkille komission jäsenen Moedasin esittämät näihin tavoitteisiin liittyvät kolme prioriteettia, jotka ovat ”avoin innovointi”, ”avoin tiede” ja ”avoin kansainvälinen yhteistyö”;

109. toteaa, että mitatakseen edistymistä asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto käytti viittä keskeistä tulosindikaattoria: a) pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset) kohdennetun rahoituksen osuus Horisontti 2020 -puiteohjelmassa yhteiskunnallisten haasteiden ja mahdollistavien ja teollisuusteknologioiden edistämiseksi sekä pk-yrityksille kohdennetun välineen kautta myönnetyn unionin rahoitusosuuden osuus; b) uusien tulokkaiden osuus hyväksyttyjen hakijoiden joukossa Horisontti 2020 -puiteohjelmassa; c) ilmastoon ja kestävyyteen liittyvät menot Horisontti 2020 -puiteohjelmassa; d) kolmansien maiden osallistumisosuus Horisontti 2020 -ohjelmaan; e) niiden allekirjoitettujen avustusten osuus, joiden käsittelyaika oli enintään 245 päivää;

110. panee merkille, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto esitti vastauksissaan kirjallisiin kysymyksiin luettelon maista, joihin sovelletaan pääosaston laatimia maakohtaisia suosituksia; kehottaa tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa esittämään pääosaston ehdotukset maakohtaisiksi suosituksiksi suoraan vuotuisessa toimintakertomuksessaan parlamentin toistuvien pyyntöjen mukaisesti;

111. palauttaa mieliin, että seitsemännen puiteohjelman arviointi käsiteltiin edellisessä vastuuvapauspäätöslauselmassa ( 7 )

112. panee tyytyväisenä merkille edistyksen pääosaston yleisten keskeisten tulosindikaattorien saavuttamisessa Horisontti 2020:n osalta: a) 23,9 prosenttia unionin rahoitusosuudesta meni pk-yrityksille (vuoden 2020 tavoite on 20 prosenttia); b) 55 prosenttia hyväksytyistä hakijoista oli uusia (vuoden 2020 tavoite on 70 prosenttia); c) 26 prosenttia unionin rahoitusosuuksista liittyi ilmastotoimiin (vuoden 2020 tavoite on 25 prosenttia); d) 54,9 prosenttia unionin rahoitusosuuksista liittyi kestävyyteen (vuoden 2020 tavoite on 60 prosenttia); e) kolmannet maat osallistuivat 3,6 prosenttiin Horisontti 2020 -hankkeista (vuoden 2020 tavoite on 4,73 prosenttia); f) 91 prosentissa tapauksista tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto noudatti 245 päivän käsittelyaikaa (vuoden 2020 tavoite on 100 prosenttia);

113. tuo esiin, että Horisontti 2020 -puiteohjelman alueellinen jakautuminen on hälyttävän suppea, sillä 72,5 prosenttia (12 121 miljoonaa euroa) Horisontti 2020 -puiteohjelman rahoituksesta osoitettiin Saksalle (3 464 miljoonaa euroa), Yhdistyneelle kuningaskunnalle (3 083 miljoonaa euroa), Ranskalle (2 097 miljoonaa euroa), Espanjalle (1 813 miljoonaa euroa) ja Italialle (1 664 miljoonaa euroa);

114. panee merkille, että vuonna 2016 allekirjoitettiin Horisontti 2020 -puiteohjelmaan liittyen 183 avustussopimusta, joiden osapuolet olivat kolmansista maista; toteaa, että vuonna 2016 allekirjoitetuissa avustussopimuksissa sidottiin 299,5 miljoonaa euroa Sveitsistä oleville osapuolille, kun taas Sveitsin Horisontti 2020 -puiteohjelmaan maksama osuus on 180,9 miljoonaa euroa; kieltäytyy myöntämästä nettosaajan asemaa yhdelle maailman vauraimmista valtioista; kehottaa komissiota tekemään ehdotuksen säännöksistä, joilla kompensoidaan tätä epätasapainoa;

115. on tyytyväinen yhteisen tukikeskuksen toimintaan ja sen panokseen pyrittäessä edistämään yksinkertaistamista ja antamaan oikeudellista ja teknistä neuvontaa; pyytää tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa ilmoittamaan, mitä yksinkertaistamistoimia se aikoo ehdottaa vuoden 2020 jälkeiselle kaudelle;

116. panee merkille tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston maksumäärärahat vuonna 2016;

Tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston maksumäärärahat, EFTA-rahoitusosuus mukaan luettuna

Hallinnointitapa Toteutus miljoonaa euroa prosenttiosuus Muille pääosastoille yhdessä siirretyt tai edelleen siirretyt 161,20 5,34 Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto suoraan 1 878,28 62,17 Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto 185 artiklan elimille 86,40 2,86 Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto EIP:lle 312,72 10,35 Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto yhteisyrityksille 582,37 19,28 Yhteensä 3 020,97 100 %

117. korostaa, että 14,39 prosenttia lähes 444 miljoonan euron kokonaisbudjetista pantiin täytäntöön rahoitusvälineiden kautta;

118. korostaa myös, että 39,36 prosenttia (vuonna 2015: 28,14 prosenttia) tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston talousarviosta annettiin komission ulkopuolisten tahojen hallinnoitavaksi ja useimmiten kyse oli puiteohjelmien osien toteuttamisesta avustusten (välillisessä) hallinnoinnissa ja rahoitusvälineiden valvontajärjestelmien toteuttamisesta;

119. pitää kiinnostavana tietona sitä, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto on laatinut valvontastrategian rahoitusvälineitä varten, ja haluaisi näin ollen saada tietää, miten tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto määrittää, onko rahoitukseen ja tutkimukseen liittyvät tavoitteet saavutettu;

120. panee merkille, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto arvioi yleisesti havaitun virhetason olevan 4,42 prosenttia ja jäännösvirhetason 3,03 prosenttia;

121. korostaa, että komissio arvioi, että päätösvaiheen riskinalainen kokonaismäärä olisi 73,5–104 miljoonaa euroa;

122. panee tyytyväisenä merkille, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto tarkasteli välittömien ja välillisten avustusten hallinnoinnin kustannustehokkuutta;

123. pitää valitettavana, että tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto esitti jälleen horisontaalisen varauman, joka koski tutkimuksen seitsemännen puiteohjelman kuluilmoitusten jäännösvirhetasoa sen itsensä suoraan toteuttamissa toimissa;

124. palauttaa mieliin komission vastuuvapautta vuonna 2015 koskevan päätöslauselman 76 kohdassa ilmaisemansa kannan, jossa se kehotti komissiota ”kehittämään vihdoin mielekkäämmän riskiperusteisen toimintatavan ja käyttämään tarpeen mukaan erityisiä varaumia”;

Toteutettavat toimenpiteet

125. kehottaa tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa esittämään vuotuisessa toimintakertomuksessaan pääosaston ehdotukset maakohtaisiksi suosituksiksi;

126. kehottaa tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa noudattamaan sisäisen tarkastuksen suosituksia ja toteaa, että sisäisessä tarkastuksessa löydettiin heikkouksia hankkeiden kestävän jälkiseurannan varmistamisessa kaikkien Horisontti 2020 -puiteohjelman täytäntöönpanoelinten kohdalla;

127. pyytää tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa raportoimaan yhteisen tarkastustoiminnon edistymisestä sisäisten prosessiensa kypsyysasteen nostamisessa;

128. pyytää tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa raportoimaan parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle rahoitusvälineiden valvontastrategiastaan ja siitä, miten pääosasto määrittää, onko rahoitukseen ja tutkimukseen liittyvät tavoitteet saavutettu;

129. pyytää tutkimuksen ja innovoinnin pääosastoa selittämään parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle, mitä toimia se on toteuttanut, jotta kuluilmoitusten yhteydessä vältettäisiin jäännösvirhetasoa koskevat horisontaaliset varaumat;

130. toteaa, että tutkimus- ja innovointihankkeissa sekä koordinointi- ja tukitoimissa standardit ja standardointi tukevat tutkimustulosten vaikutusta teknologisen valmiuden eri tasoihin, sillä ne lisäävät innovatiivisten tuotteiden ja ratkaisujen markkinoitavuutta ja siirrettävyyttä; panee lisäksi merkille, että standardit ja niihin liittyvät toimet lisäävät Horisontti 2020 -hankkeiden tulosten leviämistä, sillä niiden avulla tieto levittyy vielä hankkeen päättymisen jälkeenkin, kun se on asetettu julkisesti saataville; kehottaa komissiota edistämään standardoinnin käyttöä tulevissa ehdotuspyynnöissä ja kehittämään keskeisiä tulosindikaattoreita, joissa standardointitoimet otetaan huomioon;

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio

Johdanto

131. ymmärtää taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevästä seitsemännestä kertomuksesta (COM(2017) 583), että lähentyminen on hauras prosessi, joka voi talouskriisien takia pysähtyä ja kääntyä toiseen suuntaan helposti, mutta toisaalta julkiset investoinnit voivat lievittää kriisien vaikutusta;

132. on tyytyväinen siihen, että työllisyysaste nousi vuonna 2016 jälleen vuoden 2008 kriisiä edeltäneelle tasolle eli 71 prosenttiin, mutta toteaa, että tilanne vaihtelee huomattavasti eri puolilla unionia ja työllisyysaste on selvästi Eurooppa 2020 -strategiassa asetetun 75 prosentin tavoitteen alapuolella; panee huolestuneena merkille, että työttömyysaste on yhä liian korkea etenkin nuorten ja pitkäaikaistyöttömien keskuudessa;

133. pitää myönteisenä, että alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto vastasi parlamentin kysymyksiin yksilöimällä maakohtaiset suosituksensa;

134. on tietoinen siitä, että jotkin tarkistetun varainhoitoasetuksen koheesiopolitiikkaa koskevat säännökset on tarkoitus saattaa voimaan taannehtivasti;

135. on huolissaan siitä, että tällaiset muutokset voivat johtaa uusiin virheisiin, sillä ohjelmat ja hankkeet valittiin 1. tammikuuta 2014 voimaantulleiden asetusten perusteella;

Tilintarkastustuomioistuimen havainnot

136. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin antoi ensimmäisen kerran varauman sisältävän lausunnon tilien perustana olevien maksujen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta; korostaa, että korvauksiin perustuvat järjestelmät ovat alttiimpia virheille kuin tukioikeuksiin perustuvat järjestelmät; huomauttaa kuitenkin, että otsakkeen ”Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio” tiedot eivät muuttuneet oleellisesti edelliseen vuoteen verrattuna;

137. palauttaa mieliin, että vuonna 2016 otsakkeessa ”Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” oli käytettävissä 51,25 miljardia euroa, joka vastasi 33:a prosenttia unionin talousarviosta;

138. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin arvioi virhetasoksi tällä politiikan alalla 4,8 prosenttia; toteaa myös, että tilintarkastustuomioistuin katsoi, että koheesioalan arvioituun virhetasoon ei ole sisällytetty rahoitusvälineille vuonna 2016 suoritettujen maksujen kvantifiointia, yhteensä 2,5 miljardin euron maksuja, jotka suoritettiin tilintarkastustuomioistuimen mukaan asetuksen (EY) N:o 1083/2006 56 artiklan 1 kohdassa määritellyn tukikelpoisuuskauden ulkopuolella (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, kohdat 6.20 ja 6.21); huomauttaa, että näiden maksujen arvioitu virhetaso olisi vaikuttanut unionin kokonaismenojen virhetasoon 2,0 prosentin verran (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, laatikko 1.2, alaviite 1);

139. korostaa, että koheesiopolitiikan virheiden osuus oli 43 prosenttia arvioidusta kokonaisvirhetasosta, joka oli 3,1 prosenttia; panee merkille, että yksi korkean virhetason syy on unionin ja jäsenvaltioiden säännösten monimutkaisuus;

140. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastamaan otokseen sisältyi 180 tapahtumaa, jotka liittyivät 54:ään ohjelmakauden 2007–2013 välimaksuun ja koskivat 92:ta Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) hanketta, 36:ta koheesiorahaston hanketta, 40:tä Euroopan sosiaalirahaston (ESR) hanketta, 11:ta EAKR: n rahoitusvälinettä ja yhtä ESR: n rahoitusvälinettä;

141. kehottaa komissiota ottamaan asianmukaisesti huomioon tilintarkastustuomioistuimen huomautukset, joiden mukaan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa 2016 tarkastelluista 12:sta ESIR-rahaston ja ESR:n rahoitusvälineestä ainakin neljän tuloksellisuusanalyysissä havaittiin epätarkkuuksia; yhtyy tilintarkastustuomioistuimen huoleen siitä, että näiden virheiden vaikutuksesta tuloksellisuus näyttää todellista paremmalta ja jos virheitä ei oikaista, päättämisvaiheessa tukikelpoisina pidettävien ilmoitettujen menojen määrä saattaa nousta keinotekoisesti etenkin takuurahastojen tapauksessa;

142. toteaa myös, että 42 prosenttia virheistä aiheutui tukeen oikeuttamattomien kulujen sisällyttämisestä menoilmoituksiin, 30 prosenttia julkisia hankintoja koskevien sääntöjen vakavista rikkomuksista ja 28 prosenttia tukeen oikeuttamattomista hankkeista, toimista tai edunsaajista;

143. pitää valitettavana, että taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiota koskevan otsakkeen kokonaismenoihin liittyvien virheiden yhtenä pääasiallisena lähteenä on edelleen julkisia hankintoja koskevien sääntöjen rikkominen; muistuttaa, että julkisia hankintoja koskevien sääntöjen vakavat rikkomiset ovat koskeneet esimerkiksi lisäsopimusten, -urakoiden tai -palvelujen suoraa myöntämistä perusteettomasti, tarjoajien laitonta poissulkemista sekä eturistiriitatapauksia ja syrjiviä valintakriteereitä; pitää virheiden ja sääntöihin liittyvien väärinkäytösten torjumisessa keskeisenä täydellisen avoimuuden noudattamista urakoitsijoiden ja aliurakoitsijoiden tietojen suhteen;

144. panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen korostavan, että hankkeet, joissa käytetään yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja, ovat vähemmän virhealttiita kuin todellisten kustannusten korvaamiseen perustuvat hankkeet;

145. on huolissaan siitä, että otokseen kuului kolme suurhanketta, jotka edellyttivät komission hyväksyntää ja joihin tarvittavia hakemuksia jäsenvaltioiden viranomaiset eivät olleet toimittaneet määräaikaan 31. maaliskuuta 2017 mennessä; panee merkille, että komission olisi näin ollen perittävä myönnetyt varat takaisin;

146. on tyytymätön siihen, että aikaisempien vuosien tapaan virhetaso olisi voinut olla 3,7 prosenttiyksikköä alhaisempi, eli 1,1 prosenttia, jos jäsenvaltiot olisivat käyttäneet niiden saatavilla olleita tietoja estääkseen tai havaitakseen ja korjatakseen virheet perustason tarkastuksissa ennen kuin menoista ilmoitettiin komissiolle;

147. on huolissaan siitä, että vuosia ohjelmakauden 2014–2020 käynnistymisen jälkeen jäsenvaltiot olivat nimenneet vain 77 prosenttia koheesiopolitiikan rahastoista vastaavista kansallisista viranomaisista; toteaa, että komissio oli saanut 1. maaliskuuta 2017 mennessä lopulliset tilinpäätökset, joihin sisältyvät menot vastasivat vain 0,7:ää prosenttia koko ohjelmakaudelle myönnetyistä määrärahoista; toteaa, että talousarvion toteuttamisessa ilmenneet viiveet olivat vuoden 2017 puoliväliin mennessä suurempia kuin vastaavassa vaiheessa ohjelmakaudella 2007–2013; toteaa, että tästä syystä maksattamatta olevat sitoumukset nykyisen rahoituskauden päättyessä voivat olla jopa korkeammat kuin edellisen rahoituskauden päättyessä;

148. pitää myönteisenä, että lukuun ”Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio” sisältyy myös hankkeiden tuloksellisuutta koskeva osa; pitää kuitenkin valitettavana, että tässä osassa keskitytään lähinnä määrällisiin tietoihin, ts. käytössä olevien tuloksellisuuden mittausjärjestelmien määrään;

Rahoitusjärjestelyvälineet

149. palauttaa mieliin, että yhteenveto tiedoista, jotka koskevat edistymistä rahoitusjärjestelyvälineiden rahoituksessa ja täytäntöönpanossa vuonna 2016, julkistettiin vasta 20. syyskuuta 2017 ja tilintarkastustuomioistuin ei näin ollen voinut kommentoida asiakirjaa;

150. toteaa, että vuotta 2016 koskevat olennaiset numerotiedot ovat seuraavat: a) rahoitusjärjestelyvälineitä käytti 25 jäsenvaltiota, joista kaikki käyttivät niitä yritystukeen, 11 kaupunkialueiden kehitykseen ja 9 energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden edistämiseen; b) unionissa oli käytössä 1 058 rahoitusjärjestelyvälinettä, joihin kuului 77 holdingrahastoa ja 981 erityisrahastoa; c) 89 prosentilla näistä rahoitusjärjestelyvälineistä tuettiin yrityksiä, 7 prosentilla kaupunkien kehitystä ja 4 prosentilla energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden edistämistä; d) rahoitusjärjestelyvälineisiin suoritettiin maksuja 16,4 miljardia euroa, mukaan lukien rakennerahastojen 11,3 miljardia euroa; e) lopullisille edunsaajille maksettiin yhteensä 15,2 miljardia euroa, mukaan lukien rakennerahastojen 10,1 miljardia euroa, eli 93 prosenttia kaikista rahoitusjärjestelyvälineisiin suoritetuista maksuista; f) 81 prosenttia rahoitusjärjestelyvälineistä toimitti tietoja hallinnointikustannuksista ja -maksuista, ja saatujen tietojen perusteella ne olivat yhteensä 0,9 miljardia euroa eli 6,7 prosenttia kaikista rahoitusjärjestelyvälineisiin suoritetuista maksuista; g) 8,5 miljardia euroa varoista palautettiin; h) tukea annettiin 314 000 lopulliselle edunsaajalle;

151. korostaa, että vuosien mittaan ja rahoituskausien vaihtuessa rahoitusjärjestelyvälineiden käyttö on lisääntynyt tuntuvasti, mikä tekee rakennerahastojen rahoituksesta monimutkaisempaa ja vaarantaa näin ollen demokraattisen vastuuvelvollisuuden; panee merkille, että rahoitusvälineiden kautta odotetaan 20,1 miljardin euron maksuja EAKR:stä ja koheesiorahastosta vuoden 2020 loppuun mennessä;

152. on tässä yhteydessä huolissaan, että kansallisten tarkastusviranomaisten tarkastukset eivät kattaneet riittävässä määrin rahoitusjärjestelyvälineiden täytäntöönpanoa;

153. toteaa, että 63 prosenttia (675) rahoitusjärjestelyvälineistä otettiin käyttöön Puolassa (247), Ranskassa (152), Unkarissa (139) ja Italiassa (137);

154. pitää valitettavana että 6,7 prosenttia kaikista asianomaisiin rahoitusjärjestelyvälineisiin suoritetuista maksuista (900 miljoonaa euroa) käytettiin hallinnointikustannuksiin ja -maksuihin; katsoo tämän määrän olevan liian suuri;

155. toteaa, että tietojen raportoinnissa on edelleen virheitä ja ristiriitaisuuksia; toteaa, että tämä koskee myös määrällisesti vähäisiä mutta tärkeitä toimenpideohjelman varoja, joihin oli sitouduttu rahoitussopimuksissa mutta joita ei ollut maksettu rahoitusjärjestelyvälineisiin ohjelmien päättyessä, osaan rahoitusjärjestelyvälineitä 31. joulukuuta 2015 jälkeen tehtyä lisäystä sidottuja määriä koskeviin maksuihin ja joissakin tapauksissa sitä, että lopullisille edunsaajille maksettiin suurempi määrä kuin suoritettiin rahoitusjärjestelyvälineisiin ( 8 )

Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vuotuinen toimintakertomus

156. panee merkille, että EAKR:n ja koheesiorahaston jälkiarviointi osoittaa, että vaikka alueellinen lähentyminen ohjelmakaudella 2007–2013 oli riittämätöntä, ilman koheesiopolitiikkaa eroavaisuuksia olisi ollut enemmän, koska vuosien 2007–2008 talouskriisin takia ilmapiiri ei ollut suotuisa investointien ja lähentymisen kannalta;

157. tähdentää, että tuloksellisuudesta voi edelleen tehdä päätelmiä vain rajallisesti, sillä tämä edellyttäisi kattavampaa katsausta vuosien 2007–2013 ohjelmien tuloksellisuustietoihin, joista oli määrä saada lopullista tietoa vasta elokuuhun 2017 mennessä; kehottaa komissiota tiedottamaan talousarvion valvontavaliokunnalle katsauksen tuloksista;

158. panee merkille komission ilmoittaneen, että rahoituskaudella 2014–2020 valittiin yli 50 000 hanketta, joihin investoitiin yhteensä 64,1 miljardia euroa, luotiin 45 000 yritysten ja tutkimuslaitosten välistä yhteistyöhanketta ja myönnettiin koheesiorahoitusta yli 380 000 pk-yritykselle ja näin luotiin yli 1 000 000 työpaikkaa;

159. panee merkille, että komissio raportoi myös, että samalla rahoituskaudella yli 75 miljardia euroa EAKR:n ja koheesiorahaston tuesta kohdennettiin energiaunionin tavoitteisiin ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseen; toteaa lisäksi, että yli 5 000 hanketta valittiin sillä perusteella, että niillä tuettiin vähähiilistä taloutta;

160. toteaa, että seuraavassa taulukossa esitetään vuonna 2016 hyväksyttyjen maksusitoumus- ja maksumäärärahojen kokonaismäärä:

2016, miljoonaa euroa Hyväksytyt maksusitoumusmäärärahat Hyväksytyt maksumäärärahat Alue- ja kaupunkipolitiikan toimintalohkon hallintomenot 16,75 24,52 Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) ja muut alueelliset toimet 27 163,16 22 911,83 Koheesiorahasto 8 775,98 7 456,71 Liittymistä valmisteleva väline – Aluekehitys ja alueellinen yhteistyö 54,14 522,95 Solidaarisuusrahasto 81,48 68,48 Yhteensä 36 091,51 30 984,47

161. huomauttaa kuitenkin, että nämä tilastotiedot kuvaavat niukasti näiden hankkeiden kestävyyttä ja tuloksellisuutta;

162. muistuttaa, että ennakkoehtoja pidetään erittäin tärkeinä sellaisten alakohtaisten ja horisontaalisten ehtojen asettamiseksi, joilla varmistetaan ERI-rahastojen menojen tehokkuus; katsoo, että kun ennakkoehdot täytetään ja maksuihin sovelletaan 10 prosentin pidätystä voimassa olevan tarkistetun asetuksen mukaisesti, hankkeiden toteuttamisen pitäisi helpottua ja virhealttiuden vähentyä; panee kuitenkin merkille, että tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 15/2017 katsotaan olevan epäselvää, missä määrin tämä on johtanut muutoksiin käytännön tasolla;

163. pitää valitettavana, että vain 87 prosenttia todentamisviranomaisista (181 viranomaista 209:stä) oli nimetty vuoden 2016 loppuun mennessä ja että 28:lle pääohjelmista ei ollut nimetty viranomaista (Itävallassa viranomainen oli nimetty vain yhteen ohjelmaan, Belgiassa vain kahteen, Saksassa vain kahdeksaan, Suomessa vain yhteen, Ranskassa vain kahteen, Irlannissa vain kahteen, Italiassa vain kuuteen, Romaniassa vain neljään, Slovakiassa vain yhteen ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa vain yhteen);

164. toteaa yllättyneensä siitä, että nimeämisprosessin suurimmat vaikeudet liittyivät sellaisten tietoteknisten järjestelmien käyttöönottoon, joilla otettaisiin huomioon uudet osatekijät kaudella 2014–2020 raportoinnin sekä sellaisten menettelyjen suunnittelemisen osalta, joilla varmistettaisiin, että hallintoviranomaiset valvovat tiukasti välittäviä elimiä;

165. pitää lisäksi valitettavana, että yleisesti ottaen vuoden 2016 loppuun mennessä hankkeista oli valittu vain 26,1 prosenttia ja vain 3,7 prosenttia käytettävissä olevista rakennerahastojen varoista oli käytetty, ja toteaa, että valintamenettely nopeutui vuonna 2017; katsoo, että hidas käynnistyminen saattaa johtaa maksattamatta olevien sitoumusten suureen määrään nykyisen rahoituskauden päättyessä; kehottaa komissiota varmistamaan lisätoimien toteuttamisen kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten hallinnollisten valmiuksien vahvistamiseksi;

166. korostaa, että hankkeiden valinta oli erityisen hidasta Espanjassa, Kyproksessa, Romaniassa, Itävallassa, Tšekissä, Kroatiassa ja Slovakiassa;

167. toteaa, että tämän seurauksena useimmissa toimenpideohjelmissa (247 ohjelmassa 295:stä) mitään menoja ei ollut todennettu tileissä (”nollatilit”), koska 31. heinäkuuta 2016 mennessä yhtään menoilmoitusta ei ollut jätetty;

168. on tyytyväinen, että komissio ei havainnut saatuja varmuutta koskevia asiakirjakokonaisuuksia koskevien alustavien tarkastuslausuntojen perusteella olennaisia ristiriitaisuuksia;

169. on kuitenkin huolissaan siitä, että komission suuririskisiin toimenpideohjelmiin tai aloihin kohdistamista yhdeksästä tarkastuksesta seitsemässä paljastui merkittäviä puutteita (Unkarissa liikenne, sähköinen hallinto ja toimenpideohjelmien täytäntöönpano, Italiassa Reti e mobilità , istruzione -prioriteetti 3 ja teknisen avun toimenpideohjelmat, Romaniassa kilpailukyky ja ympäristöön liittyvät toimenpideohjelmat);

170. panee merkille, että 278 hallinto- ja valvontajärjestelmää yhteensä 322 järjestelmästä sai vakiomuotoisen lausunnon tai vaikutukseltaan lievän varauman sisältävän lausunnon; ottaa huomioon, että 40 tapauksessa komissio antoi vaikutukseltaan merkittävän varauman sisältävän lausunnon;

171. panee merkille, että komission laskelmien mukaan riskinalainen kokonaismäärä maksamishetkellä oli 644,7 miljoonasta eurosta 1 257,3 miljoonaan euroon ja että komissio teki valvontatehtäväänsä hoitaessaan rahoitusoikaisuja 481 miljoonan euron verran vuonna 2016;

172. panee merkille, että komissio arvioi kaudella 2007–2013 EAKR:n/koheesiorahaston ohjelmien vuotta 2016 koskevien maksujen keskimääräiseksi kokonaisvirhetasoksi 2,2–4,2 prosenttia ja jäännösvirhetasoksi ohjelmien päättyessä 0,4 prosenttia; painottaa, että koheesiopolitiikka oli jälleen kerran merkittävin vuoden 2016 arvioituun virhetasoon vaikuttanut ala ja että seuraavaksi eniten virhetasoon vaikuttivat luonnonvarojen, kilpailukyvyn ja globaalin Euroopan alat; kehottaa komissiota tekemään jatkossakin yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa niiden hallinto- ja valvontajärjestelmien parantamiseksi sekä jatkamaan saatavilla olevien oikeudellisten valvontavälineiden käyttöä sen varmistamiseksi, että kaikki olennaiset virheet korjataan;

173. toteaa, että komissio kirjasi 68 varaumaa aiemmalle ja 2 varaumaa nykyiselle rahoituskaudelle;

Erityiskysymykset

Kreikka

174. on tyytyväinen alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston pyrkimyksiin edetä ensisijaisten hankkeiden luetteloa Kreikassa koskevassa asiassa;

175. pitää tässä yhteydessä myönteisenä a) neljää moottoritietoimilupaa (Ateena–Thessaloniki, Korinthos–Tripoli–Kalamata, Korinthos–Patras, Patras–Ioannina), jotka kattoivat yli 1 000 tiekilometriä; tiet ovat nyt käytössä ja käyttäjät ovat hyvin tyytyväisiä; b) kotitalouksien energiansäästöohjelmaa (yhdistelmä rahoitusjärjestelyvälineitä ja avustuksia), jolla parannettiin energiatehokkuutta 46 000 kotitaloudessa ja luotiin 6 000 työpaikkaa; kysyntä oli niin suurta, että ohjelma sai heti jatkoa vuosiksi 2014–2020; c) rahoitusvälineitä, etenkin JEREMIEtä, joiden avulla on voitu luoda tai turvata yli 20 000 työpaikkaa; d) sähköisiä lääkemääräyksiä koskevaa hanketta; hankkeessa hallinnoidaan joka kuukausi yli 5,5:tä miljoonaa sähköistä lääkemääräystä ja 2,4:ää miljoonaa lähetettä, siinä on mukana 13 000 apteekkia ja 50 000 lääkäriä ja sen ansiosta Kreikan julkisen terveydenhuollon menoissa on saatu aikaan huomattavia kustannussäästöjä;

176. pitää toisaalta valitettavana, että a) Ateenan (metrolinja 3:n ulottaminen Pireukseen) ja Thessalonikin (peruslinja) metrohankkeet viivästyivät niin paljon, että niiden toteuttamista oli lykättävä osittain ohjelmakaudelle 2014–2020; b) jotkut keskeiset rautatiealan, digitaalialan ja energia-alan hankkeet peruuntuivat tai viivästyivät ja niiden rahoitus siirrettiin näin ollen osittain tai kokonaan ohjelmakaudelle 2014–2020; c) suuri osa jäteveden ja kiinteän jätteen huoltoinfrastruktuureista on edelleen keskeneräisiä;

177. panee tyytyväisenä merkille, että OLAF on saattanut päätökseen Tšekin ns. haikaranpesähanketta koskevan hallinnollisen tutkinnan; panee merkille, että OLAFin asiakirja-aineisto on julkaistu Tšekin tiedotusvälineissä; pitää valitettavina OLAFin havaitsemia vakavia sääntöjenvastaisuuksia;

178. kehottaa alue- ja kaupunkipolitiikan pääosastoa perimään takaisin unionin antaman osarahoituksen eli 1,67 miljoonaa euroa sekä soveltamaan tarvittavia seuraamuksia;

179. panee merkille, että Tšekki veti ns. haikaranpesähankkeen pois unionin rahoituksen piiristä 25. tammikuuta 2018 alkaen ja että hanke on jo toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tuomioistuinvalvonnan kohteena Tšekissä;

180. on huolestunut komission havainnosta, että niiden hankintasopimusten osuus, jotka on tehty yhden ainoan tarjouksen perusteella, on Unkarissa 36 prosenttia; toteaa, että unionin keskiarvo on 17 prosenttia; kehottaa komissiota edistämään kilpailua tarjouskilpailumenettelyissä;

181. on tyytyväinen myönteiseen arvioon Bulgariaa ja Romaniaa koskevan yhteistyö- ja seurantamekanismin kymmenen vuoden toiminnasta ( 9 ) ; on huolestunut hiljattaisesta askeleesta taaksepäin korkean tason korruption torjunnassa Bulgariassa ja Romaniassa; kehottaa komissiota tukemaan ja kannustamaan lainvalvontaviranomaisia ja korruptiota torjunnasta vastaavia viranomaisia molemmissa jäsenvaltioissa; painottaa Romanian korruptionvastaisen viraston vaikuttavia saavutuksia keskitason ja korkean tason korruptiotapausten selvittämisessä; painottaa, että tämä toiminta on äärimmäisen tärkeää korruption torjunnan vahvistamiseksi;

182. tuomitsee slovakialaiseen toimittajaan äskettäin kohdistuneen rikoksen, joka saattaa liittyä hänen tutkintatyöhönsä; kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille unionin maatalousvarojen tilanteesta Slovakiassa;

183. panee merkille, että OLAF on myös saattanut päätökseen hallinnollisen tutkimuksen Euroopan investointipankin (EIP) Volkswagen-konsernille myöntämästä lainasta;

184. panee merkille EIP:n pääjohtajan Werner Hoyerin lausunnon, jossa tämä totesi, ettei EIP voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että yksi sen lainoista, 400 miljoonan euron laina ”Volkswagen Antrieb RDI”, liittyi päästövähennystekniikoihin, joita kehitettiin esto-ohjelmien suunnittelun ja käytön aikana, että EIP tutkii nyt OLAFin päätelmät ja harkitsee kaikkia käytettävissä olevia ja asianmukaisia toimia ja että EIP on hyvin pettynyt siihen, että Volkswagen johti EIP:tä harhaan esto-ohjelmistojen käytössä, mikä kävi ilmi OLAFin tutkimuksesta;

Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuotuinen toimintakertomus

185. panee merkille, että työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto korostaa panostaan unionin 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseksi seuraavasti: a) 20–64-vuotiaiden työllisyysaste unionissa oli 71,2 prosenttia vuoden 2016 kolmannella neljänneksellä; aste on nyt ensimmäisen kerran suurempi kuin vuonna 2008 (70,3 prosenttia) ja Eurooppa 2020 -strategian tavoite voidaan saavuttaa, jos suuntaus jatkuu; b) kokonaistyöttömyysaste jatkaa laskuaan ja on nyt alle 10 prosenttia sekä unionissa että euroalueella; toteaa, että nuorisotyöttömyys ja pitkäaikaistyöttömyys ovat kuitenkin edelleen unionin suurimpia haasteita, vaikka laskua on havaittu: joulukuussa 2015 osuus oli 19,5 prosenttia, joulukuussa 2016 se oli 18,6 prosenttia, ja vuoden 2015 kolmannella vuosineljänneksen osuus oli 4,3 prosenttia ja vuoden 2016 kolmannella neljänneksellä 3,8 prosenttia; c) vuonna 2013 alkaneeseen talouden elpymiseen on liittynyt myös köyhyyden jatkuva mutta riittämätön väheneminen: köyhyysvaarassa olevien ihmisten osuus on laskenut vuodesta 2012, jolloin se oli 24,7 prosenttia, 23,7 prosenttiin vuonna 2015, mutta elpyminen ei kuitenkaan ole vielä saavuttanut kaikkia yhteiskunnan osia ja vuonna 2016 köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa oli 118 miljoonaa henkilöä (1,7 miljoonaa enemmän kuin vuonna 2008), mikä on kaukana Eurooppa 2020 -strategian köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä koskevasta tavoitteesta; d) investoinnit maantieteellisen ja ammatillisen liikkuvuuden edellytysten parantamiseen ja samalla puuttuminen vääristymien ja väärinkäytösten riskeihin ovat nostaneet vaiheittain liikkuvuusastetta unionissa; vuonna 2015 se oli 3,6 prosenttia väestöstä;

186. pitää kuitenkin valitettavana, että tulonjaon eriarvoisuus nousi vuodesta 2013 vuoteen 2014, ja vaikka se on sen jälkeen pysynyt samalla tasolla, on joissakin tapauksissa eriarvoisuus edelleen kasvanut; on huolestunut siitä, että rikkaimman 20 prosentin väestöosuuden käytettävissä olevat tulot olivat vuonna 2016 noin viisi kertaa suuremmat kuin köyhimmän 20 prosentin ja että eroavuudet olivat suuria valtioiden välillä (ja eriarvoisuus oli lisääntynyt joissakin niistä);

187. on tyytyväinen ohjelmakautta 2007–2013 koskeneeseen ESR:n jälkiarviointiin, joka saatettiin päätökseen 12. joulukuuta 2016; toteaa siitä käyneen ilmi, että vuoden 2014 loppuun mennessä ESR:n tuella ainakin 9,4 miljoonaa eurooppalaista oli saanut työpaikan, 8,7 miljoonaa eurooppalaista oli hankkinut ammattipätevyyden tai tutkintotodistuksen ja 13,7 miljoonaa eurooppalaista oli saavuttanut muita myönteisiä tuloksia, kuten osaamistason paranemista; panee myös merkille ESR:n myönteisen vaikutuksen bruttokansantuotteeseen (BKT) 28 jäsenvaltiossa (0,25 prosentin kasvu) ja tuottavuuteen makrotaloudellisten simulaatioiden perusteella;

188. toteaa, että tällaiset määrälliset tiedot todellakin osoittavat positiivista suuntausta mutta eivät kerro paljoakaan toimenpiteiden tuloksellisuudesta ja kestävyydestä;

189. arvostelee voimakkaasti työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosastoa siitä, ettei se ole julkistanut ehdotuksiaan maakohtaisiksi suosituksiksi, vaikka parlamentti on toistuvasti sitä pyytänyt;

190. toteaa, että seuraavassa taulukossa esitetään vuonna 2016 hyväksyttyjen maksusitoumus- ja maksumäärärahojen kokonaismäärä:

2016, miljoonaa euroa Hyväksytyt maksusitoumusmäärärahat Hyväksytyt maksumäärärahat Euroopan sosiaalirahasto (ESR) ja nuorisotyöllisyysaloite 12 438,2 8 132 Vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto 534,7 278 Euroopan globalisaatiorahasto 27,6 27,6 Liittymistä valmisteleva tukiväline (IPA) – Henkilövoimavarojen kehittäminen 0 82,3 Suora hallinnointi (työllisyyttä ja sosiaalista innovointia koskeva Euroopan unionin ohjelma, perusoikeus-, tasa-arvo- ja kansalaisuusohjelma ja Erasmus+) ja virastot 289 275 Yhteensä 13 290 8 795

191. panee tyytyväisenä merkille työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston kehittämän menetelmän, jolla se arvioi vuosittain ohjelmien tuloksellisuutta, mutta epäilee sellaisten kriteerien, kuten ”hyvä”, ”hyväksyttävä” tai ”huono”, tietoarvoa;

192. on huolissaan siitä, että maaliskuuhun 2017 mennessä oli nimetty vain 87 prosenttia todentamisviranomaisista;

193. panee tyytyväisenä merkille, että työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosastolle toimitettiin 15. helmikuuta 2017 mennessä varmuutta koskeva kattava asiakirjakokonaisuus, johon sisältyi tilinpäätös, vuotuinen tarkastuskertomus ja tilinpäätösten tarkastuslausumat, hallinto- ja valvontajärjestelmät ja tilien perustana olevien toimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus sekä tarkastuslausuma ja vuotuinen yhteenveto kaikista ohjelmista; panee merkille, että yleisesti työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto teki vain vähäisiä huomautuksia ja hyväksyi vuotuisen tilinpäätöksen;

194. panee myös tyytyväisenä merkille, että vuoden 2016 loppuun mennessä työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto oli saattanut päätökseen monivuotisen tarkastussuunnitelmansa, jonka tuloksena tarkastettiin 89 tarkastusviranomaista 92 tarkastusviranomaisesta ja tarkastus kattoi 115 toimenpideohjelmaa 118 toimenpideohjelmasta;

195. panee merkille, että työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuonna 2016 toteuttamien rahoitusoikaisujen kokonaismäärä oli 255,8 miljoonaa euroa; toteaa, että rahoitusoikaisujen kumulatiivinen hyväksytty tai päätetty kokonaismäärä ohjelmakaudella 2007–2013 oli vuoden 2016 lopussa 1 454 miljoonaa euroa; toteaa, että samalla kaudella jäsenvaltiot ilmoittivat rahoitusoikaisuja 2 253,8 miljoonan euron arvosta;

196. pitää valitettavana, että työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto säilytti tai antoi seuraavat varaumat, jotka koskivat: a) yhden Italiassa toteutetun ESR-toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmiä ohjelmakaudella 2000–2006 (maineeseen liittyvä varauma); b) ESR:n 23 erityisen toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmiä ohjelmakaudella 2007–2013 sekä c) ESR:n tai nuorisotyöllisyysaloitteen kolmen toimenpideohjelman ja yhden FEAD-toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmiä ohjelmakaudella 2014–2020;

197. panee merkille, että arvioitu riskinalainen kokonaismäärä vuotta 2016 koskevissa menoissa oli 279 miljoonaa euroa;

Erityiskysymyksiä

Nuorisotyöllisyysaloite

198. panee merkille nuorisotyöllisyysaloitteen täytäntöönpanoa koskevan selvityksen ensimmäiset havainnot, joiden mukaan a) vuoden 2016 loppuun mennessä nuorisotyöllisyysaloitteesta tuettuihin hankkeisiin osallistuneiden työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevia nuorten (NEET) määrä oli kolminkertaistunut vuoden 2015 lopusta, jolloin se oli 0,5 miljoonaa nuorta, 1,3 miljoonaan nuoreen; hankkeiden tarkoituksena oli parantaa nuorten osaamista tai tarjota heille työkokemusta; b) näistä 712 000 työtöntä ja työmarkkinoiden, työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevaa osallistujaa suoritti nuorisotyöllisyysaloitteesta rahoitetun toimenpiteen loppuun; yli puolet näistä (noin 346 000 työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevaa) saavutti myönteisen tuloksen koulutuspaikan, pätevyyden tai työpaikan muodossa (myös itsenäisinä ammatinharjoittajina) toimenpiteen jälkeen; c) Italiassa vastakohta-analyysi osoitti, että nuorisotyöllisyysaloitteesta laajalti tuetut uudet innovatiiviset toimintalinjat lisäsivät nuorten työmahdollisuuksia 7,8 prosentilla, vaikka alueiden välillä oli merkittäviä eroja, mikä osoittaa, että suurimpia vaikeuksia on niillä alueilla, joilla nuorisotyöttömyysaste on korkein;

199. panee lisäksi merkille, että a) Italiassa ja Espanjassa nuorisotyöllisyysaloitteen toimien avulla aktivoitiin suuri määrä NEET-nuoria, vaikka nuorisotyöttömyys on näissä maissa edelleen korkea; b) Slovakiassa painopiste on siirtynyt nuoriin kohdistetuista julkisista työllistämisohjelmista tehokkaampiin toimiin, kuten ammatillisen koulutuksen tarjonnan lisäämiseen; c) Italiassa vastakohta-analyysi osoitti, että nuorisotyöllisyysaloitteesta laajalti tuetut uudet innovatiiviset toimintalinjat lisäsivät nuorten työmahdollisuuksia 7,8 prosentilla, vaikka alueiden välillä oli merkittäviä eroja; d) Portugalissa nuorisotyöllisyysaloitteesta osarahoitetut yrittäjyysohjelmat osoittautuivat menestyksekkäämmiksi kuin korkeamman asteen koulutustoimet; e) Kreikka on todennut, että sen on uudistettava nuorten työllisyyttä ja koulutusta koskevaa palvelusetelijärjestelmäänsä; f) Puolassa 62 prosenttia nuorisotyöllisyysaloitteeseen osallistujista sai työtarjouksen tai koulutuspaikan ja osallistujat olivat kaiken kaikkiaan hyvin tyytyväisiä;

200. pitää kuitenkin valitettavana, että hädin tuskin 30 prosenttia käytettävissä olevista varoista oli käytetty, mikä heijastaa alkuperäistä ennakkorahoitusta ja välimaksuja;

201. panee tyytyväisenä merkille, että lokakuuhun 2017 mennessä kaikki jäsenvaltiot, joihin sovellettiin romaneja koskevaa ennakkoehtoa (Itävalta, Belgia, Bulgaria, Tšekki, Ranska, Saksa, Kreikka, Unkari, Liettua, Puola, Portugali, Romania, Slovakia ja Espanja) olivat täyttäneet ehdon ja niillä oli siten kansallinen romanien integrointistrategia;

202. toteaa, että ohjelmakaudella 2014–2020 kaksi ESR-investointiprioriteettia kohdistui suoraan syrjimättömyyteen ja romanien integraatioon (ks. jäljempänä oleva taulukko);

Investointiprioriteetti Investointiprioriteetin valinneet jäsenvaltiot Määrärahat (miljoonaa euroa) Kaikenlaisen syrjinnän torjuminen ja yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen 11 jäsenvaltiota (BE, CY, CZ, DE, ES, FR, GR, IE, PL, PT ja SK). 447 Syrjäytyneiden yhteisöjen, kuten romanien, sosioekonominen integrointi 12 jäsenvaltiota (AT, BE, BG, CZ, ES, FR, GR, HU, IT, PL, RO ja SK). 1 600 Suurin osa rahoituksesta (1,2 miljoonaa euroa) kohdennettiin seuraaville maille: BG, CZ, HU ja RO

203. panee merkille, että vaikka Euroopan globalisaatiorahaston määrärahojen vuotuinen enimmäismäärä on 150 miljoonaa euroa, sen vuoden 2016 varauksesta otettiin käyttöön vain 28 miljoonan euron maksusitoumusmäärärahat kahdeksalle jäsenvaltiolle;

Toteutettavat toimenpiteet

204. kehottaa siksi jäsenvaltioita ja komissiota kiinnittämään entistä enemmän huomiota vuoden 2020 jälkeisellä rahoituskaudella seuraaviin seikkoihin: a) unionin tason lisäarvon luominen koheesiopolitiikan avulla; b) koordinoinnin vahvistaminen koheesiopolitiikan, talouden ohjausjärjestelmän ja eurooppalaisen ohjausjakson välillä ottaen huomioon muun muassa myönteiset kannustimet perussopimuksissa esitettyjen koheesiopolitiikan tavoitteiden saavuttamisen vahvistamiseksi, jotta voidaan puuttua eroavuuksiin ja eriarvoisuuteen koheesiopolitiikan kolmella ulottuvuudella – taloudellisella, sosiaalisella ja alueellisella ulottuvuudella; c) sellaisen järjestelmän luominen, jolla koheesiorahoitusta voidaan keskittää sitä eniten tarvitseville alueille; d) strategisen hallinnollisen tuen tarjoaminen alueille, joilla on vaikeuksia käyttää varoja; e) yhtenäisten sääntöjen laatiminen rakennerahastoille; f) yhtenäisen tarkastusmallin periaatteen edistäminen; g) ohjelmien ja hankkeiden täytäntöönpanon nopeuttaminen seitsenvuotisen rahoituskauden noudattamiseksi (ei n+3); h) kansallisten tarkastusviranomaisten valtuuttaminen tarkastamaan unionin talousarvioon kuuluvat rahoitusvälineet, rahoitusvälineiden lukumäärän vähentäminen sekä tiukempien sääntöjen käyttöönotto rahastonhoitajien raportointia varten, myös EIP-ryhmän ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tuloksellisuuden ja saavutettujen tulosten osalta, mikä lisää avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta; i) nykyiseltä kaudelta saatujen kokemusten sekä yksinkertaistamistarpeen huomioon ottaminen sellaisen tasapainoisen järjestelmän luomiseksi, jolla varmistetaan tulosten saavuttaminen ja moitteeton varainhoito ilman kohtuutonta hallinnollista taakkaa, joka lannistaisi mahdollisia edunsaajia ja aiheuttaisi lisää virheitä; j) maantieteellinen ja yhteiskunnallinen tasapaino sen varmistamiseksi, että investointeja tehdään siellä, missä niitä eniten tarvitaan;

205. kehottaa painokkaasti alue- ja kaupunkipolitiikan pääosastoa sekä työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosastoa esittämään ehdotuksensa maakohtaisiksi suosituksiksi vuotuisissa toimintakertomuksissaan, kuten parlamentti on toistuvasti pyytänyt;

206. kehottaa alue- ja kaupunkipolitiikan pääosastoa a) raportoimaan asiasta vastaavalle parlamentin valiokunnalle käsitteillä olevista eri OLAF-tapauksista, kun niihin liittyvät oikeuskäsittelyt on saatu päätökseen; b) raportoimaan asiasta vastaavalle parlamentin valiokunnalle komissiota koskevan vuoden 2016 vastuuvapausmenettelyn seurannan yhteydessä kaikkien edellä mainittujen hankkeiden edistymisestä;

207. kehottaa EIP:tä tutustumaan kiireellisesti OLAFin havaintoihin ja tekemään tarvittavat johtopäätökset; kehottaa EIP:tä tiedottamaan parlamentille päätelmistään ja toteuttamistaan toimenpiteistä;

208. kehottaa komissiota edistämään varainhoitoasetuksen tarkistuksella käyttöön otettujen yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käyttämistä;

209. kehottaa työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosastoa noudattamaan sisäisen tarkastuksen suositusta käynnistää nopeasti Euroopan rakenne- ja investointirahastojen valvontastrategian täytäntöönpano ja tiedottamaan parlamentille sen toteuttamisesta;

210. kehottaa komissiota yksinkertaistamaan sääntöjä entisestään ja vähentämään hallinnollista taakkaa, jotta virhetasoa voidaan alentaa entistä enemmän;

Luonnonvarat

Keskeiset tulosindikaattorit ja oikeudenmukainen YMP

211. toteaa, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston vuotuisen toimintakertomuksen (s. 15, keskeinen tulosindikaattori 1: maatalouden tuotannontekijätulo kokopäivätoimista työntekijää kohden) mukaan alan lisäarvo ja tuottavuus laskivat jälleen hieman vuonna 2016 ja on vaikeaa määrittää todellista syytä tuotannontekijätulon yleiseen laskuun vuodesta 2013 lähtien;

212. palauttaa mieliin, että maaseudun kehittymiseen liittyvää työllisyysastetta kuvaava keskeinen tulosindikaattori 4 ei ole merkityksellinen, koska maaseudun kehittymisen työllisyysasteeseen eivät vaikuta pelkästään YMP-toimenpiteet;

213. pitää valitettavana, että komissio ei noudattanut suosituksia, jotka parlamentti esitti päätöslauselmassaan vastuuvapauden myöntämisestä varainhoitovuodelta 2015, määritelläkseen uudelleen ”maaseutualueiden työllisyyteen liittyvän keskeisen tulosindikaattorin 4, jotta korostetaan YMP-toimenpiteiden erityistä vaikutusta noiden alueiden työllisyyteen”;

214. korostaa, että 51 prosentille edunsaajista maksettiin vuonna 2016 suoraa tukea, jonka arvo jäi alle 1 250 euron, ja tämä muodosti 4 prosenttia kaikista suorista tuista ( 10 )

215. palauttaa mieliin huomautuksensa ( 11 ) YMP:n menojen kestämättömästä rakenteesta: 44,7 prosenttia kaikista unionin maatiloista ansaitsi alle 4 000 euroa vuodessa, ja vuonna 2016 keskimäärin yli 10 prosenttia YMP:n suorien tukien edunsaajista sai noin 60 prosenttia maksuista ( 12 ) ; toteaa, että suorien tukien jakautuminen ilmentää paljolti maanomistuksen keskittymistä, koska 20 prosenttia maanviljelijöistä omistaa 80 prosenttia maasta; (vastaus kirjalliseen kysymykseen nro 17 komission jäsenen Hoganin kuulemistilaisuudessa talousarvion valvontavaliokunnassa 28. marraskuuta 2017); on huolestunut edunsaajien voimakkaasta keskittymisestä ja painottaa, että on päästävä parempaan tasapainoon pienten ja suurten edunsaajien välillä;

216. panee merkille, että noin 72 prosenttia tuesta maksetaan 5–250 hehtaarin tiloille, jotka ovat yleensä perhetiloja;

217. pyytää maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosastoa määrittelemään tavoitteita ja niihin liittyviä indikaattoreita maatilojen tuloerojen vähentämiseksi seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä;

218. toistaa kantansa, jonka mukaan suorat tuet eivät ehkä täytä täysin tehtäväänsä maataloustuloja vakauttavana turvaverkkona etenkään pienten tilojen kohdalla, koska maksut eivät jakaudu tasaisesti;

219. katsoo, että suuremmat tilat eivät hintavaihteluista aiheutuvassa kriisissä välttämättä tarvitse samaa tulotukitasoa vakauttamaan maataloudesta saatavia tuloja kuin pienet tilat, koska ne voivat hyötyä suurtuotannon eduista, jotka todennäköisesti tekevät niistä kestävämpiä, ja suosittelee, että komissio ottaa käyttöön liukuvan asteikon tämän epätasapainon korjaamiseksi siten, että tuet vähenevät tilakoon kasvaessa;

220. kehottaa komissiota yksinkertaistamaan aidosti menettelyä, myös vaadittavien asiakirjojen osalta, rahoituksen saannin helpottamiseksi valvonta- ja seurantaperiaatteita laiminlyömättä; kehottaa kiinnittämään erityistä huomiota hallinnolliseen tukeen pientuottajille, joille rahoitus on ehdoton edellytys toiminnan jatkumisen kannalta;

Virhetaso

221. toteaa, että tilintarkastustuomioistuin arvioi luonnonvaroja koskevan luvun kokonaisvirhetason olevan 2,5 prosenttia (2,9 prosenttia vuonna 2015 ja 3,6 prosenttia vuonna 2014); panee tyytyväisenä merkille virhetason myönteisen kehityksen, mutta toteaa, että vuoden 2016 taso on olennaisuusrajan yläpuolella;

222. panee tyytyväisenä merkille, että arvioidessaan Euroopan maatalouden tukirahastoa tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että markkinatoimenpiteiden ja suorien tukien maksujen virhetaso ei ollut olennainen vuonna 2016, ja arvioi todennäköisimmäksi virhetasoksi 1,7 prosenttia (2,2 prosenttia vuonna 2015);

223. korostaa, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi vähemmän virheitä, joissa oli kyse viljelijän liian suurena ilmoittamasta tai tukeen oikeuttamattomasta maa-alasta, mikä johtui siitä, että otettiin käyttöön uusi, joustavampi pysyvän nurmen määritelmä, laadittiin toimintasuunnitelmia viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiin (LPIS) sisältyvien tietojen luotettavuuden parantamiseksi ja kehitettiin uusi paikkatietoanalyysiin perustuva sähköinen tukihakemuslomake;

224. toteaa, että viherryttämistuet ovat aiheuttaneet virheitä, joiden osuus on 17 prosenttia tilintarkastustuomioistuimen arvioimasta virhetasosta, ja useimmissa havaituista virheistä oli kyse ekologista alaa koskevien vaatimusten noudattamisesta, joskin Euroopan maatalouden tukirahaston virhetaso oli olennaisuusrajan alapuolella; on näin ollen tyytyväinen, että Euroopan maataloustukirahaston virhetaso laski 1,7 prosenttiin;

225. tähdentää, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi heikkouksia myös pysyvän nurmen suojelussa: Tšekissä ja Puolassa ei ollut tietoja aiemmasta maankäytöstä, jotta olisi voitu tarkistaa, onko noudatettu velvoitetta pitää viljelysmaa pois viljelykierrosta viiden peräkkäisen vuoden ajan, ja Saksa, Ranska, Italia, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät olleet luokitelleet pysyvää nurmea täysin luotettavalla tavalla;

226. painottaa tilintarkastustuomioistuimen ilmoittamien virhetasojen positiivista kehityssuuntausta huolimatta maaseudun kehittämisen pääosaston vuotuisissa toimintakertomuksissaan raportoimasta riskinalaisten määrien kehityksestä: vuonna 2015 se oli 1,38 prosenttia, mutta vuonna 2016 se oli 1,996 prosenttia (tähän ei ole laskettu markkinatoimenpiteitä, joiden virhetaso on 2,85 prosenttia) ja maaseudun kehittämisen osalta molempina vuosina 4 prosenttia; katsoo, että tämä ei osoita tilastollisesti merkittäviä poikkeamia;

227. pitää valitettavana, että maaseudun kehittämisen, ympäristön, ilmastotoimien ja kalastuksen maksujen virhetaso oli olennainen vuonna 2016 ja että arvioitu todennäköisin virhetaso oli 4,9 prosenttia (5,3 prosenttia vuonna 2015); toteaa, että jos kaikkia kansallisten viranomaisten hallussa olevia tietoja olisi käytetty virheiden korjaamiseksi, arvioitu virhetaso olisi ollut 1,5 prosenttiyksikköä alhaisempi;

228. panee merkille, että maaseudun kehittämisen alalla suurimmista tukikelpoisuusvirheistä kolme liittyi edunsaajiin, jotka eivät olleet ilmoittaneet yhteyksiään sidosyrityksiin, joiden valvonnassa ne olivat tai joiden kanssa ne olivat tehneet yhteisen hakemuksen tai joilta ne tekivät hankintoja, mikä on vastoin unionin sääntöjä tai kansallisia sääntöjä (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus 2016, 7.26 kohta);

Hallinto- ja valvontajärjestelmät

229. tähdentää, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtaja esitti pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa 18 maksajaviraston 12 jäsenvaltiossa suorittamiin suoriin maksuihin liittyvän varauman, joka koskee perusteellisempaan tarkasteluun otettua maksajavirastojen hallinnoimaa 13 618,6 miljoonan euron määrää, ja toteaa, että varauman kohteena olleisiin menoihin sisältyvä todellinen riskinalainen määrä oli 541,2 miljoonaa euroa;

230. korostaa, että puutteita havaittiin erityisesti Unkarin hallinto- ja valvontajärjestelmässä (maksajavirasto esitti johdon vahvistuslausuman myöhässä ja viherryttämistuissa oli puutteita), Bulgariassa (viherryttäminen ja luomuviljelijöiden asema), Puolassa (viherryttämistuet) ja Italiassa (puutteet maa-alan ja yhden aktiiviviljelijän tukikelpoisuuden asianmukaisessa määrittämisessä);

231. pitää valitettavina viimeaikaisia maksajavirastoihin liittyviä petostapauksia Italiassa; kehottaa komissiota seuraamaan tilannetta aktiivisesti ja esittämään parlamentille asiaa koskevat yksityiskohdat vastuuvapausmenettelyn seurannan yhteydessä;

232. kehottaa komissiota nopeuttamaan 8. tammikuuta 2016 käynnistettyä sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyä, jotta saadaan selkeitä ja täsmällisiä tietoja Tšekin maatalousinterventiorahastoon liittyvästä eturistiriitojen riskistä; toteaa, että eturistiriidan ratkaisematta jättäminen voi viime kädessä johtaa siihen, että toimivaltainen viranomainen peruuttaa maksajavirastolle myönnetyn hyväksynnän tai että komissio määrää rahoitusoikaisuja; kehottaa komissiota ilmoittamaan parlamentille viipymättä, jos sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn päättyessä OLAF lähettää maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosastolle mahdollisiin petoksiin, korruptioon tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan laittomaan toimintaan liittyviä tietoja;

Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen luotettavuus

233. huomauttaa, että koska joidenkin jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä on puutteita, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto mukauttaa raportoituja valvontatilastoja pääasiassa komission ja tilintarkastustuomioistuimen kolmen viime vuoden aikana tekemien tarkastusten sekä kyseistä varainhoitovuotta koskevan todentamisviranomaisen lausunnon perusteella;

234. huomauttaa, että siitä huolimatta, että vuodesta 2015 lähtien jäsenvaltioiden todentamisviranomaisten velvollisuutena on ollut tarkistaa tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuus, a) maatalouden ja maaseudun pääosasto teki markkinatoimenpiteitä koskevia mukautuksia yhteensä 32 järjestelmään (ts. alle 20 prosenttiin kaikista järjestelmistä, joista vuonna 2016 tehtiin menoilmoitus); b) suoria maksuja koskevia mukautuksia tehtiin 52 tapauksessa (yhteensä 69:stä), ja useimmat mukautuksista olivat alle 1 prosenttia, seitsemän niistä oli 1–2 prosenttia ja yhdeksän yli 2 prosenttia; c) maaseudun kehittämiseen liittyviä täydennyksiä tehtiin 39 maksajaviraston kohdalla 72:sta, ja mukautuksista 21 oli yli 1 prosenttia ja 16 yli 2 prosenttia;

Maaseudun kehittämisen tuloksellisuuteen liittyviä kysymyksiä

235. panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin tarkasteli maaseudun kehittämiseen liittyvän tapahtumaotoksen tuloksellisuutta kolmen viime vuoden ajalta; panee tyytyväisenä merkille, että 95 prosenttia tarkastukseen mennessä toteutetuista hankkeista oli toteutettu suunnitellusti, mutta pitää valitettavana, että kulujen kohtuullisuudesta ei ollut riittävästi näyttöä;

236. korostaa, että lähes kaikissa tilintarkastustuomioistuimen tarkastamissa hankkeissa käytettiin järjestelmää, joka perustui aiheutuneiden kulujen korvaamiseen, ja panee merkille, että ohjelmakaudella 2014–2020 jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti käyttää yksinkertaistettujen kustannusvai