Ranskan viranomaiset arvioivat katastrofin aiheuttamien välittömien vahinkojen kokonaismääräksi 1 956,241 miljoonaa euroa. Hakemus esitettiin solidaarisuusrahastoasetuksen 2 artiklan 3 kohdassa säädettyjen alueellista luonnonkatastrofia koskevien perusteiden nojalla. Hakemus koski yhtä NUTS 2 ‑aluetta, johon Saint-Martin ja Guadeloupe kuuluvat. Koska alue on yksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuista syrjäisimmistä alueista, siihen sovellettiin alempaa kynnysarvoa, joka on 1 prosentti alueellisesta BKT:sta. Vaikka ilmoitettuja välittömiä vahinkoja ei luokiteltu suurkatastrofiksi, niiden osuus alueen bruttokansantuotteesta (BKT) oli 21,9 prosenttia ja ylitti selvästi solidaarisuusrahastoasetuksessa syrjäisimmille alueille säädetyn 1 prosentin kynnysarvon. Ranskalle voitiin näin ollen myöntää sen hakemuksen perusteella tukea solidaarisuusrahastosta.

Sen johdosta Doñanan luonnonsuojelualueella syttyi 24. kesäkuuta 2017 tulipalo, joka kesti 8. heinäkuuta 2017 saakka. Tuli tuhosi yli 10 000 hehtaaria ekologisesti herkkää ja arvokasta metsämaata muun muassa Doñanan kansallispuiston keskiosassa, jossa on paljon erilaisia ekosysteemejä ja jossa eläviin luonnonvaraisiin eläimiin kuuluu monia muuttolintuja ja uhanalaisia lajeja. Alue on Unescon maailmanperintökohde. Näin ollen katastrofi vaaransi myös paikallisen talouden peruspilareita, jotka perustuvat maa- ja metsätalouteen sekä matkailuun.

Espanjan viranomaiset arvioivat katastrofin aiheuttamien välittömien vahinkojen kokonaismääräksi 129,147 miljoonaa euroa. Määrä alitti selvästi Espanjaan vuonna 2017 sovelletun suurkatastrofin kynnysarvon, joka oli 3 378,5 miljoonaa euroa (eli kolme miljardia euroa vuoden 2011 hintoina). Se jäi myös alle alueellisen katastrofin kynnysarvon, joka on 1,5 prosenttia alueellisesta BKT:sta eli Galician osalta 808 miljoonaa euroa. Katastrofia ei näin ollen voitu luokitella solidaarisuusrahastoasetuksen mukaisesti suureksi luonnonkatastrofiksi eikä alueelliseksi luonnonkatastrofiksi. Espanja kärsi kuitenkin samoista sääoloista, jotka aiheuttivat Portugalin suurkatastrofin. Sen vuoksi Espanjan viranomaiset viittasivat hakemuksessaan asetuksen 2 artiklan 4 kohdassa säädettyyn naapurivaltiosäännökseen, jonka nojalla solidaarisuusrahastosta voidaan myöntää tukea myös sellaiselle tukikelpoiselle valtiolle, joka on kärsinyt samasta tukikelpoisessa naapurivaltiossa tapahtuneesta suureksi luonnonkatastrofiksi luokitellusta katastrofista. Espanjalle voitiin näin ollen myöntää sen hakemuksen perusteella 3 228 675 euroa tukea solidaarisuusrahastosta.

Näin ollen suurkatastrofeihin sovelletaan asteittaista kaksivaiheista järjestelmää, jossa maa saa kynnysarvon alittavan vahingon osalta pienempää tukea, joka on 2,5 prosenttia välittömien vahinkojen kokonaismäärästä, ja kynnysarvon ylittävän vahingon osalta korkeampaa tukea, joka on kuusi prosenttia. Nämä kaksi tukea lasketaan yhteen. Alueellisissa katastrofeissa ja naapurimaahan liittyvissä katastrofeissa maksetaan 2,5 prosenttia välittömien vahinkojen kokonaismäärästä.

5.Päätelmät

Vuodet 2017 ja 2018 osoittivat jälleen, että luonnonkatastrofien määrää, luonnetta ja vakavuutta ei voida ennakoida. Vaikka tulvakatastrofien osuus kaikista solidaarisuusrahaston hakemuksista on noin kaksi kolmasosaa, raportointikaudelle tyypillisiä olivat huomattavat myrskyt, metsäpalot ja maanjäristykset.

Yksi tapahtuma – Keski-Apenniinien maanjäristys – oli erityisen merkillepantava, sillä se ylitti selvästi kaikki solidaarisuusrahaston historian aikana saadut kokemukset vahinkojen ja käyttöön otetun tuen osalta. Rahaston määrärahoja ei useimpina vuosina käytetä kokonaisuudessaan, mutta tässä tapauksessa tarvittiin määrä, joka on suurempi kuin kahden vuoden määrärahat yhteensä. Tapauksen käsittely onnistui kahdesta syystä. Monivuotisessa rahoituskehyksessä säädetään ensinnäkin joustavuudesta, jonka ansiosta käyttämättä jääneitä määriä voidaan siirtää seuraavalle vuodelle. Lisäksi solidaarisuusrahastoasetuksessa säädetään mahdollisuudesta käyttää osa seuraavan vuoden määrärahoista etupainotteisesti, ja tätä mahdollisuutta hyödynnettiin nyt ensimmäistä kertaa. Molemmilla osoittautui olevan merkittävä vaikutus solidaarisuusrahaston hallinnointiin.

Merkillepantavaa on, että kaikki jäsenvaltiot eivät pyytäneet ennakkomaksua. Komissiolla ei ole tietoa yksittäisten tapausten perusteista, mutta syynä voi olla odotettavissa olevien määrien pienuus. Monissa tapauksissa solidaarisuusrahaston rahoitusosuudet ovat alle kymmenen miljoonaa euroa, joten kymmenen prosentin ennakkomaksu olisi vain muutama satatuhatta euroa. Toisaalta jotkin hakemukset eivät alustavan arvioinnin perusteella olleet riittävän vakuuttavia, jotta pyydetty ennakkomaksu olisi voitu hyväksyä.

Kuivuus haluttiin nimenomaisesti ottaa mukaan asetuksen soveltamisalaan, kun asetusta tarkistettiin vuonna 2014. Tästä huolimatta kuivuuden arviointi on edelleen vaikeaa. On ensinnäkin odotettua vaikeampaa määrittää selvästi kuivuuden vaikutuksia koskevan ensimmäisen julkisen toimen ajankohta, joka on kuitenkin välttämätön hakemuksen jättämisen määräajan asettamiseksi. Toisaalta kuivuuden aiheuttamat vahingot, erityisesti maataloudessa, voidaan usein määrittää kokonaisuudessaan vasta kuukausien kuluttua hakemuksen jättämisestä, minkä vuoksi hakijoiden on vaikea toimittaa tarvittavat tiedot ajoissa.