Euroopan parlamentin päätöslauselma aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisesta neuvoston viidennestä vuosikertomuksesta (2004/2103(INI))



Virallinen lehti nro 201 E , 18/08/2005 s. 0071 - 0077



P6_TA(2004)0058 Aseiden vienti Euroopan parlamentin päätöslauselma aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisesta neuvoston viidennestä vuosikertomuksesta (2004/2103(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisen neuvoston viidennen vuosikertomuksen [1], - ottaa huomioon Euroopan unionin aseidenviennin käytännesääntöjen käyttäjän oppaan, joka hyväksyttiin 28. lokakuuta 2003 tavanomaisten aseiden vientiä käsittelevässä työryhmässä (14283/03), - ottaa huomioon neuvoston 23. kesäkuuta 2003 esittämän yhteisen kannan 2003/468/YUTP aseiden välityksen valvonnasta [2], - ottaa huomioon neuvoston 12. joulukuuta 2003 hyväksymän Euroopan unionin turvallisuusstrategian, - ottaa huomioon neuvoston 12. joulukuuta 2003 hyväksymän EU:n strategian joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseksi, jolla pyritään muun muassa vahvistamaan viennin valvontapolitiikkaa ja siihen liittyviä käytäntöjä, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan, - ottaa huomioon aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisen neuvoston neljännen vuosikertomuksen [3] ja siitä 25. syyskuuta 2003 antamansa päätöslauselman [4], - ottaa huomioon 20. marraskuuta 2003 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Euroopan puolustus — teollisuus- ja markkinanäkökohtia — tavoitteena EU:n puolustustarvikepolitiikka" [5], - ottaa huomioon 22. huhtikuuta 2004 antamansa päätöslauselman ihmisoikeuksista maailmassa vuonna 2003 ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta [6], - ottaa huomioon 18. joulukuuta 2003 antamansa päätöslauselman, joka koski aseiden myyntiä Kiinan kansantasavaltaan koskevan EU:n kauppasaarron poistamista [7], - ottaa huomioon aiemmin 6. heinäkuuta 2000 antamansa päätöslauselman Herran vastarinta-armeijan (LRA) sieppaamista lapsista [8] ja 3. heinäkuuta 2003 antamansa päätöslauselman lapsikaupasta ja lapsisotilaista [9], - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön sekä kansainvälisen kaupan valiokunnan lausunnon (A6-0022/2004), A. katsoo, että etenkin kylmän sodan jälkeisessä turvallisuustilanteessa, jota sävyttävät suuri alueellinen epävakaus, hajoavat valtiot, valtioiden ulkopuoliset lapsisotilaita käyttävät tahot, terroristiverkot ja järjestäytynyt rikollisuus, aseviennin tiukka valvonta on erittäin tärkeää, B. toteaa neuvoston pitävän joitain näitä kylmän sodan jälkeisen turvallisuustilanteen piirteitä suurimpina uhkina edellä mainitussa Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa, C. toteaa, että järjestäytynyt rikollisuus ja kansainväliset aseiden salakuljettajat ovat laajentaneet laittoman toimintansa käsiaseisiin, joiden vapaa ja kontrolloimaton saatavuus on vaikuttanut merkittävästi konfliktien lisääntymiseen, ja että ne käyttävät asekaupassa reittejä, jotka kulkevat paitsi laajentuneen EU:n alueen myös hiljattain laajentuneen EU:n naapurimaiden sekä läntisen Balkanin alueen kautta, D. ottaa huomioon, että noin puoli miljoonaa henkeä kuolee vuosittain käsiaseisiin liittyvään väkivaltaan sekä aseellisissa yhteenotoissa että rikollisen toiminnan yhteydessä, E. ottaa huomioon, että viime vuosikymmenen aikana yksityisten turvallisuusyritysten ja sotilaallisten yritysten käyttö on lisääntynyt huomattavasti, minkä vuoksi käyttöön olisi otettava lainsäädäntö, jonka avulla yksityisten sotilaallisten, poliisi- ja turvapalveluiden tarjoajien toimia voidaan valvoa ja seurata, F. katsoo, että EU:n tulisi täyttää rauhaan ja turvallisuuteen Euroopassa ja koko maailmassa liittyvät entistä laajemmat velvollisuutensa tekemällä uusia aseiden rajoittamista ja aseistariisuntaa koskevia aloitteita, G. katsoo, että suurin mahdollinen asiaa koskeva avoimuus, kuten perusteellisten vuosikertomusten laatiminen, on välttämätön edellytys demokraattiselle vastuulle, jonka avulla voidaan parhaiten taata rauha ja vakaus, H. katsoo, että Euroopan unionin aseviennin käytännesääntöjen käyttäjän opas on tärkeä askel eteenpäin, jonka avulla selvennetään käytännesääntöjen epäämisilmoitusta ja neuvonpitoa koskevia määräyksiä ja pyritään estämään niiden erilaiset tulkinnat eri jäsenvaltioissa, I. katsoo, että asekaupan valvontaa koskeva neuvoston yhteinen kanta on ensiaskel laittoman asekaupan valvonnassa, mutta eräitä puutteita on vielä korjattava, jotta sen tehokkuus ei kärsisi, J. katsoo, että saavutetusta edistyksestä huolimatta vaikuttaa siltä, että EU:n aseita, niiden osia, EU:n lisenssejä muualla tapahtuvaan aseiden tuotantoon, EU:n yksityisiä sotilaallisia ja turvallisuuteen liittyviä palveluita, EU:n sotilaallista henkilöstöä, ammattitaitoa ja koulutusta sekä kuolemanrangaistuksissa, kidutuksessa ja muussa julmassa, epäinhimillisessä ja halventavassa kohtelussa käytettäviä välineitä toimitetaan yhä maailmassa alueille, joilla käytännesäännöillä määritettyjä normeja selvästi halveksitaan, K. katsoo, että laittoman asekaupan vastustaminen sekä sen tehokas estäminen, että aseet päätyvät väärille loppukäyttäjille, edellyttää, että asetoimituksia, vietävien aseiden sekä muiden sotilaallisten ja turvallisuuteen liittyvien välineiden loppukäyttäjiä sekä luvallista tuotantoa ja asekauppaa valvotaan nykyistä tarkemmin, L. katsoo, että EU:n aseviennin valvontapolitiikkaa on yhdenmukaistettava nykyisestään erityisesti Euroopan aseteollisuuden sekä yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisen yhteydessä, M. katsoo, että edellä mainitussa 20. marraskuuta 2003 annetussa parlamentin päätöslauselmassa korostetaan, että sotilaallisten markkinoiden sisäisen avaamisen yhteydessä tulisi soveltaa tiukkaa viennin valvontaa EU:n ulkorajoilla, N. toteaa, että EU:n osuus kansainvälisestä asekaupasta yleensä ja erityisesti sen osuus käsiaseiden ja kevyiden aseiden viennistä on kasvanut kymmenen uuden jäsenvaltion liityttyä unioniin 1. toukokuuta 2004 ja että jotkut niistä tuottavat huomattavasti aseita ja vievät niitä maasta; ottaa huomioon, että joillain uusilla jäsenvaltioilla ei ole vieläkään tarvittavaa kapasiteettia noudattaa välittömästi käytännesääntöjen nykyisiä vaatimuksia ja että ne tarvitsevat siksi apua niiden toteuttamisessa, O. toteaa, että noin 80 prosenttia EU:n aseviennistä vuosina 1999—2003 suuntautui Euroopan ulkopuolisiin maihin, P. toteaa, että käytännesääntöjen hyväksyminen kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa on lisännyt niiden alaisuuteen kuuluvan aseviennin osuutta, Q. katsoo, että EU:n laajentuessa tulevaisuudessa entisestään on erityisen tärkeää, että myös ehdokasvaltiot Kroatia, Bulgaria, Romania ja Turkki laativat vuosittaisia kertomuksia asevientipolitiikastaan, että ne parantavat asevientinsä valvontaa ja että ne takaavat sitä koskevien perusnormien noudattamisen; on vakuuttunut siitä, että jäsenvaltioiden on paitsi aktiivisesti tuettava tätä prosessia myös oltava positiivisena esimerkkinä käytännesääntöjen tiukassa soveltamisessa, ja niiden on esitettävä perusteelliset asevientiä koskevat vuosikertomuksensa, R. on vakuuttunut siitä, että jäsenvaltioiden asevientipolitiikan yhtenäistäminen entisestään olisi tärkeä panos Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisessä ja että se auttaisi myös vahvistamaan jäsenvaltioiden yhteistä ulkopolitiikkaa, S. on vakuuttunut siitä, että EU:n aseviennin valvontapolitiikan pitää olla sellaista, että sen avulla voidaan taata yhteisön ulkopoliittisen toiminnan yhdenmukaisuus, mikä kattaa yhteisön tavoitteet kriisinhallinnassa, köyhyyden vastustamisessa, demokratian vahvistamisessa sekä ihmisoikeuksien edistämisessä, T. on vakuuttunut siitä, että vain kansainväliset asekauppaa koskevat säännöt, jotka pohjautuvat valtioiden nykyisiin kansainvälisen oikeuden mukaisiin velvollisuuksiin perustuvaan kansainväliseen asekauppasopimukseen, olisivat todella tehokas maailmanlaajuinen keino; 1. katsoo, että yhteinen selkeä ja tehokas aseviennin valvontapolitiikka on hyvin keskeinen tekijä kansainvälisen terrorismin vastaisessa taistelussa sekä konfliktien ehkäisemisessä, alueellisessa vakauttamisessa ja ihmisoikeuksien kunnioittamisessa; 2. pitää siksi myönteisenä viidennessä vuosikertomuksessa todettua edistystä käytännesääntöjen toteutuksessa ja etenkin liitteessä I julkaistun jäsenvaltioiden sovittujen käytäntöjen kokoelman jatkamista sekä liitteen II taulukkoa, joka sisältää tietoja myönnettyjen asevientilupien määrästä ja arvosta sekä tietoja aseviennin arvosta; 3. pitää erityisen myönteisenä sitä, että sekä vanhat että uudet jäsenvaltiot antavat entistä paremmin tietoja aseviennistään; on kuitenkin huolissaan joidenkin saatujen tietojen arvosta; 4. pitää tietojen avoimuuden takaamisen kannalta olennaisen tärkeänä, että kaikki jäsenvaltiot antavat täydelliset tiedot ajallaan yhtenäisessä muodossa; 5. on tyytyväinen, että raportointimenettelyjen yhdenmukaistamisprosessia on jatkettu ja että tilastotietojen saattamisessa täysin vertailukelpoisiksi on edistytty; 6. toivoo siksi, että huolimatta tilastollisten tietojen yhtenäisyyden paranemisesta kukin jäsenvaltio antaisi tietoja myytyjen aseiden tyypistä ja määrästä sekä viennin kokonaisarvosta ja evätyistä luvista ilmoittaen samalla syyt epäämiseen sekä tarkemmat tiedot määrämaista sekä loppukäyttäjien luokittelusta, jotta avoimuutta voitaisiin parantaa tällaisten entistä kattavampien ja yhtenäisempien tietojen avulla; 7. pitää tässä suhteessa myönteisenä epäämisilmoitusten keskustietokannan perustamista neuvoston sihteeristöön Brysseliin; kehottaa laajentamaan tätä tietokantaa myöhemmin siten, että siihen sisällytetään tiedot käytännesääntöjen mukaisesta neuvonpidosta sekä loppukäyttäjistä, joiden tiedetään tai epäillään syyllistyneen aseiden tai muiden valvottujen tuotteiden jälleenvientiin, välittämiseen tai väärinkäyttöön; 8. toivoo lisäksi, että kansallisiin asevientiä koskeviin kertomuksiin sisällytettäisiin tiedot aseviennin epävirallisesta epäämisestä ennen virallisen lupahakemuksen esittämistä; 9. korostaa, että kyseinen epäämisilmoituksia koskeva keskustietokanta on hyödyllinen, sillä kaikki jäsenvaltiot saavat siitä välittömästi tietoja tiettyjen epäämisten tutkimiseksi; 10. pitää myönteisenä EU:n yhteisen puolustustarvikeluettelon uutta ja päivitettyä versiota ja sen julkaisemista virallisessa lehdessä; kehottaa jäsenvaltioita laatimaan kaksikäyttöisten tuotteiden vientiä koskevat raportit yksityiskohtaisemmin ja avoimemmin, koska näitä tuotteita on usein käytetty ihmisoikeusrikkomuksissa; 11. katsoo, että käytännesääntöjen sanamuoto johtaa eriäviin tulkintoihin eri jäsenvaltioissa, ja pitää siksi myönteisenä käytännesääntöjen käyttäjän opasta, jossa määritetään ja selvennetään käytännesääntöihin sisältyvät toimintaohjeet; kehottaa jäsenvaltioita tarkistamaan vientiperusteita niiden selkeyden ja ymmärrettävyyden parantamiseksi ja varmistamaan, että ne vastaavat täysin valtioiden nykyisiä kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteita; 12. pitää myönteisenä perusteen 8 (aseviennin yhteensopivuus vastaanottajamaan teknisen ja taloudellisen kapasiteetin kanssa) soveltamista koskevan tutkimuksen aloittamista, sillä se on merkittävä panos kriisinhallintaan ja kestävään kehitykseen sosiaalisesti vähemmän kehittyneissä maissa, ja kehottaa jäsenvaltioita toimimaan samalla tavoin myös seitsemän muun perusteen soveltamisen suhteen; 13. pitää asekauppaa koskevia EU:n yhteisiä sääntöjä olennaisen tärkeinä; pitää myönteisenä vuonna 2003 annettua Euroopan unionin asekaupan valvontaa koskevaa yhteistä kantaa, mutta katsoo, että jäsenvaltioilta puuttuvat toimintaohjeet erityisesti Euroopan unionin kansalaisten ja alueella laillisesti asuvien harjoittaman aseiden välityksen, kuljetuksen ja rahoittamisen valvonnan suhteen, kun tällainen toiminta ja siihen liittyvät asetoimitukset suoritetaan kolmansien maiden kautta; 14. pitää erityisen myönteisinä Itävallan, Belgian, Suomen, Ranskan, Saksan, Alankomaiden, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan toimia perinteisten aseiden välittämisen valvonnassa ja kehottaa muita jäsenvaltioita nopeuttamaan aseiden välityksen valvontaa koskevassa neuvoston yhteisessä kannassa vahvistettujen välityksen kansallisten valvontatoimien täytäntöönpanoa; 15. toteaa uudestaan, että asevälitystoimille olisi otettava käyttöön pakollinen rekisteröinti- ja lupajärjestelmä, jota sovellettaisiin myös EU:n alueen ulkopuolella oleviin EU:n kansalaisiin ja yhtiöihin Yhdysvaltain lainsäädännön tavoin; 16. kehottaa jäsenvaltioita sisällyttämään aseiden kuljetukseen ja rahoitukseen liittyvät palvelut asekauppaa koskevaan lainsäädäntöönsä; 17. kehottaa jäsenvaltioita kieltämään sellaisten välineiden kaupan, joita käytetään kuolemanrangaistuksessa, kidutuksessa ja muussa epäinhimillisessä ja halventavassa kohtelussa, ja kriminalisoimaan missä tahansa tehdyt YK:n, EU:n ja Etyjin aseiden vientikieltoja sekä asianomaisen EU:n jäsenvaltion kansallisia aseiden vientikieltoja koskevat rikkomukset, joihin EU:n kansalaiset ja EU:ssa rekisteröidyt välittäjät ja yritykset syyllistyvät; 18. pitää myönteisenä sitä, että loppukäyttäjätodistuksen vähimmäistietoihin sisällytettiin "tarvikkeiden loppukäyttöä koskeva ilmoitus", ja pyytää samalla sellaisen epäasianmukaisen käytön kieltävän lausekkeen sisällyttämistä, jolla osoitetaan, että tuotetta ei käytetä kiellettyyn tarkoitukseen; toistaa kuitenkin vaatimuksensa siirron varmennuksesta ja sellaisen viennin jälkeisen valvonnan käyttöönotosta, johon sisältyisivät jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten tekemät järjestelmälliset konkreettiset tarkistukset siirto- ja varastointipisteissä, sekä mahdollisuudesta määrätä sakkoja; 19. kehottaa siksi uudelleen jäsenvaltioita tarkastelemaan mahdollisuutta perustaa yhteinen valvontajärjestelmä EU:n tasolla ja suosittelee, että huomioon otetaan EU:n asevientiä valvovan viraston mahdollisuus; 20. kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita jatkamaan Kiinan kansantasavaltaa koskevaa EU:n asevientikieltoa ja suosittaa, että tällaista asekauppaa koskevia tämänhetkisiä kansallisia rajoituksia ei heikennettäsi; katsoo, että vientikielto olisi säilytettävä siihen saakka kunnes EU on hyväksynyt laillisesti sitovat aseiden vientiä koskevat käytännesäännöt ja Kiinan kansantasavalta on ryhtynyt konkreettisiin toimiin ihmisoikeustilanteen parantamiseksi maassa mm. ratifioimalla YK:n kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen ja kunnioittamalla täysin vähemmistöjen oikeuksia; 21. pyytää neuvostoa varmistamaan, että Euroopan unionilla on johdonmukainen lähestymistapa, kun se asettaa asevientikieltoja vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin syyllistyville hallituksille; 22. kehottaa ehdokasvaltioita — Kroatiaa, Bulgariaa, Romaniaa ja Turkkia — tiukentamaan kansallista lainsäädäntöään ja etenkin käytäntöjään asevientiin liittyvillä aloilla käytännesääntöjen pohjalta ja kehottaa niitä antamaan tietoja tästä viidennen vuosikertomuksen liitteiden I ja II mukaisesti; suosittaa, että komissio seuraa kehitystä tarkasti liittymisneuvotteluissa, ja kehottaa kaikkia nykyisiä jäsenvaltioita kokoamaan ja julkaisemaan kansalliset vuotuiset kertomukset vuodelta 2004 ja sen jälkeen vuosittain; 23. katsoo, että laajentuneen EU:n uusia naapurimaita sekä maita, joiden kanssa EU on tehnyt tai aikoo tehdä vakaus- ja kasvusopimuksen, pitäisi myös kehottaa noudattamaan käytännesääntöjä; katsoo, että olisi erityisesti otettava huomioon Kaliningrad, joka on ollut aikaisemmin laittomille loppukäyttäjille tarkoitettujen sotatarvikkeiden ja muualta Venäjältä peräisin olevien aseiden kauttakulkupaikka; pyytää neuvostoa ja komissiota priorisoimaan Venäjän federaation kanssa käymässään yhteistyössä toimia laittoman kaupankäynnin torjumiseksi mukaan lukien säännöllinen tietojenvaihto viennin ja kauttakuljetuksen valvonnasta ja luvista; 24. kehottaa jäsenvaltioita antamaan koordinoidulla tavalla riittävää apua kaikille valtioille, joilla ei ole tarvittavia keinoja käytännesääntöjen asianmukaiseen toimeenpanoon; 25. pitää tässä yhteydessä myönteisenä sitä, että Puolan ja Ruotsin hallitukset panivat alulle viisi epävirallista vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välistä COARM-kokousta aseviennin valvonnasta, ja suosittaa, että tätä COARM-kokousten järjestelmää pidetään yllä, sitä kehitetään edustuksellisemmaksi ja kokouksia pidetään säännöllisemmin, ja pitää myönteisinä Alankomaiden hallituksen pyrkimyksiä saada ehdokasvaltiot ja muut asiasta kiinnostuneet valtiot soveltamaan käytännesääntöjä konkreettisesti; 26. kehottaa jälleen antamaan oikeudellisesti sitovia sääntöjä ja yhdenmukaistamaan täysin jäsenvaltioiden aseviennin valvontapolitiikkaa lyhyen aikavälin tavoitteena ja kehottaa jäsenvaltioita etenemään tähän suuntaan ja rankaisemaan kaikista EU:hun rekisteröityneiden yritysten rikkomuksista, jotka koskevat YK:n, EU:n Etyjin tai minkä tahansa jäsenvaltion asevientikieltoa; 27. suosittelee, että sitä ennen toteutetaan seuraavat toimet: a) jäsenvaltioiden täydellinen etukäteiskuuleminen myytäessä aseita alueille, joilla kriisien todennäköisyys on suuri, ja lisäksi sellaisen ennalta varoittavien osoittimien eurooppalaisen tarkastusluettelon laatiminen, joka ilmoittaisi asevientilupiin mahdollisesti vaikuttavista, tiettyjä loppukäyttäjiä koskevista vakavista ongelmista; b) täydellinen monenkeskinen menettely kuulemisprosessissa liittyen päätökseen lupien myöntämisestä tai epäämisestä ja sen ensimmäisenä askeleena jäsenvaltioiden sitoumus välittää kaikille muille jäsenvaltioille kuulemisten tiedot ja tulokset kaikista kuulemisista, joihin ne osallistuvat etenkin tilanteissa, joissa jokin jäsenvaltio suostuu myöntämään luvan, vaikka jokin toinen jäsenvaltio onkin aiemmin evännyt sen; c) kehottaa sisällyttämään kansalliseen lainsäädäntöön kaikki käytännesääntöjen periaatteet, kriteerit ja toimintaohjeet niin, että tämä ei kuitenkaan vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa tiukempaa kansallista politiikkaa; d) kaikki EU:n tulevat vientikiellot koskevat sellaisia EU:n yhteiseen puolustustarvikeluetteloon tai neuvoston asetuksen (EY) N:o 1334/2000 [10] liitteisiin (kaksikäyttöisiä tarvikkeita koskeva asetus) sisältyviä tarvikeryhmiä, joihin sovelletaan vientikieltoa; 28. kehottaa yhteisten eurooppalaisten asemarkkinoiden luomiseen liittyen poistamaan aseiden liikkumista Euroopan unionissa koskevan valvonnan asteittain aseviennin valvontaa koskevan yhteisen eurooppalaisen politiikan yhteydessä esimerkiksi sopimalla Euroopan unionin käytännesääntöjen yhteydessä määräyksestä, jolla luvan myöntäminen estetään silloin, kun toinen jäsenvaltio on jo evännyt sen; 29. suosittelee ponnekkaasti ehdotusta kauppaa koskevaksi neuvoston asetukseksi, jossa säädetään vientikielto kaikille kuolemantuomioon, kidutukseen tai muuhun halventavaan tai epäinhimilliseen kohteluun käytettäville välineille, kielletään tietynlaiset aseet, kuten jalkaväkimiinat, ja jossa asetetaan tiukka valvonta välineille, joita voidaan käyttää sisäisiin tukahduttamistoimiin; 30. kehottaa kolmansiin maihin suuntautuvan viennin valvontaan liittyen kiinnittämään erityistä huomiota tuotteisiin, joita voidaan käyttää sekä siviili- että sotilaallisiin tarkoituksiin, kuten valvontateknologiaan, sekä varaosiin ja tuotteisiin, joita voidaan käyttää kybersodankäynnissä tai ei-kuolettavissa ihmisoikeusloukkauksissa; 31. jakaa COARMin huolenaiheen säänneltyjen tuotteiden viennin sallimisesta humanitaariseen tarkoitukseen silloin, kun vientilupa normaalisti evättäisiin; hyväksyy sen, että tietynlaiset säännellyt tuotteet voivat edistää konfliktialueiden siviiliväestön turvallisuutta ja hyvinvointia, mutta korostaa, että tätä on tarkasteltava erittäin tiukasti tapauskohtaisesti ja että jäsenvaltiolla on oltava riittävät takeet väärinkäytösten torjumisesta; 32. kehottaa jäsenvaltiota tunnustamaan, että käytännesääntöjä sovelletaan myös sellaisia tuotteita koskeviin lupiin, joita tuojamaa käyttää kolmansiin maihin vietävissä asejärjestelmien osissa tai valmiissa asejärjestelmissä; 33. kehottaa jäsenvaltioita hyväksymään lainsäädännön, joka edellyttää lupaa EU:n sallimien aseiden (tai niiden osien) tuotannolle kolmansissa maissa; 34. kehottaa jäsenvaltioita tunnustamaan, että käytännesääntöjä sovelletaan myös kaikenlaiseen hallitusten väliseen kauppaan ja etenkin ylijäämäaseiden kauppaan; toistaa, että ylijäämäaseiden vienti tai välitys valtioihin, joissa niitä käytetään ihmisoikeusrikkomuksiin, kansainvälisen humanitaarisen lain tai kansainvälisen oikeuden loukkaamiseen, rikkoo käytännesääntöjä; 35. kehottaa jäsenvaltioita tunnustamaan, että käytännesääntöjä sovelletaan myös sotilas-, turvallisuus- ja poliisihenkilöstön sekä ammattitaidon ja koulutuksen siirtoon samoin kuin yksityisiin sotilaallisiin sekä turvallisuusalan palveluihin; 36. kehottaa jäsenvaltioita sopimaan YK:n turvallisuusneuvoston asevientikieltoja valvovien mekanismien raportteihin ja suosituksiin perustuvasta sellaisten aseellisiin konflikteihin osallistuvien maiden luettelosta, joihin aseiden vienti olisi periaatteessa kiellettävä; 37. pitää tärkeänä tutkimusta, jolla pyritään takamaan sellaisten tietojen, tietokoneohjelmien ja tekniikan sähköisen siirtämisen oikeudellinen valvonta ja seuranta, jotka mahdollisesti liittyvät vientilupaa edellyttäviä tuotteita koskevassa yhteisön luettelossa oleviin tuotteisiin; 38. kehottaa myös EU:n ulkopuolisia aseita vieviä maita tukemaan käytännesääntöjen periaatteita ja kriteerejä, jotta niiden avulla voitaisiin tosiasiallisesti tukea aseviennin valvontaa, konfliktien ehkäisemistä ja rauhan edistämistä kaikkialla maailmassa; 39. katsoo, että aseviennin tehokas maailmanlaajuinen valvonta voidaan toteuttaa vain asekaupan kansainvälisen valvontajärjestelmän avulla, ja kehottaa siksi jäsenvaltioita edistämään asevientiä koskevia tiukkoja kansainvälisiä sääntöjä vuonna 2006 pidettävän YK:n pienaseita koskevan arviointikonferenssin edellä; kehottaa pyrkimään oikeudellisesti sitovaan kansainväliseen asekauppasopimukseen, johon sisältyvät myös sotilastarvikkeita tuottavien yritysten konversiota ja rakenneuudistusta koskevat toimet; 40. kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita valvomaan tiukasti loppukäyttäjätodistusten noudattamista ja erityisesti ilmoituksia lopullisesta määrämaasta, uudelleenvientikieltoa ja vakuutusta siitä, että tuotteita käytetään ainoastaan ilmoitettuun tarkoitukseen; 41. kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia suorittamaan käytännesääntöjen perinpohjaisen tarkastelun ottaen huomioon edellä mainitut vaatimukset ja suositukset ja kuullen eri osapuolia, kuten parlamentteja ja kansalaisjärjestöjä; 42. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden ja sellaisten kolmansien maiden parlamenteille ja hallituksille, jotka ovat suostuneet noudattamaan käytännesääntöjen periaatteita. [1] EUVL C 320, 31.12.2003, s. 1. [2] EUVL L 156, 25.6.2003, s. 79. [3] EYVL C 319, 19.12.2002, s. 1. [4] EUVL C 77 E, 26.3.2004, s. 414. [5] EUVL C 87 E, 7.4.2004, s. 518. [6] Hyväksytyt tekstit, P5_TA(2004)0376. [7] Hyväksytyt tekstit, P5_TA(2003)0599. [8] EYVL C 121, 24.4.2001, s. 401. [9] EUVL C 74 E, 24.3.2004, s. 854. [10] EYVL L 159, 30.6.2000, s. 1. --------------------------------------------------