FI Euroopan unionin virallinen lehti C 106/27

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden rekisteröimisestä aidoiksi perinteisiksi tuotteiksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 509/2006 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2009/C 106/10

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 509/2006 (1) 9 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

AITOA PERINTEISTÄ TUOTETTA KOSKEVA REKISTERÖINTIHAKEMUS

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 509/2006

”SKILANDIS”

EY-nro: LT-TSG-0007-0032-15.6.2005

1. Hakijaryhmittymän Nimi Ja Osoite:

Ryhmittymän tai järjestön nimi (tapauksen mukaan) : Lietuvos mėsos perdirbėjų asociacija. Osoite : A. Vienuolio g. 8 LT-01104 Vilnius LIETUVA/LITHUANIA Puhelin : +370 52126814 Faksi : +370 52126814 Sähköposti : lmpa@takas.lt

2. Jäsenvaltio Tai Kolmas Maa:

Liettua

3. Tuote-Eritelmä:

3.1 Rekisteröitävä nimi/rekisteröitävät nimet (komission asetuksen (EY) N:o 1216/2007 2 artikla):

”Skilandis”

3.2 Nimi on:

itsessään erityinen  maataloustuotteen tai elintarvikkeen erityisluonnetta ilmaiseva

Rumšiškėn kansallistieteellisen museon viitemateriaalin mukaan skilandis-sana mainitaan Liettuan suurherttuakunnan eri alueilta kerätyissä 1500–1700-lukujen kirjallisissa tallenteissa. Nimi esiintyy Theodor Lepnerin muinaispreussi-liettua-sanakirjassa vuodelta 1680 sekä Philipp Ruhigin (1747), Christian Moeleken (1800) ja Friedrich Kurschatin (1883) liettua-saksa-sanakirjoissa. Tuotteesta käytetään tätä nimeä kaikkialla Liettuassa. Tuotteen nimi on ainutlaatuinen, säilynyt aikojen saatossa muuttumana ja edelleen käytössä.

3.3 Asetuksen (EY) N:o 509/2006 13 artiklan 2 kohdan mukainen nimen varaaminen:

 Rekisteröintiin liittyy nimen varaaminen Rekisteröintiin ei liity nimen varaamista

3.4 Tuotelaji [liitteen II mukaisesti]:

Luokka 1.2: Lihavalmisteet (kuumennetut, suolatut, savustetut jne.)

3.5 Sen maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, johon 3.1 kohdan mukaista nimeä sovelletaan (komission asetuksen (EY) N:o 1216/2007 3 artiklan 1 kohta):

Skilandis on karheapintainen, pisaran tai pienen kesäkurpitsan muotoinen narulla sidottu kiinteä lihavalmiste luonnonkuoressa. Sen läpimitta on vähintään 80 mm ja sen paino voi vaihdella. Entisaikaan skilandisin kuorena käytettiin sian mahalaukkua, mutta 1900-luvun alusta kuorena on käytetty useimmiten sian rakkoa tai naudan umpisuolta. Kotitekoinen skilandis valmistetaan yleensä vain sianlihasta, kun taas lihajalostamoissa sen valmistukseen käytetään sian- ja naudanlihaa.

Skilandisille on ominaista hapahko, mausteinen, kirpeä ja suolainen maku, kypsytyksen ja kuivatuksen aikana kehittynyt erityinen maku ja tuoksu sekä halkaistuna punertavasta tummanpunaiseen vaihteleva väri, joka voi olla voimakkaampi reunoilla. Siinä on havaittavissa mausteinen ja hieman savuinen aromi. Sen koostumus on kiinteä. Vähärasvaisessa lihassa on hajanaisesti enintään 20 mm:n suuruisia silavapaloja.

Skilandisin ominaispiirteiden fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet:

— tuotteen enimmäisvesipitoisuus: 40 %,

— lihaproteiinin vähimmäispitoisuus (ilman kollageenia): 16 %,

— ruokasuolaa enintään 5 %,

— enimmäisrasvapitoisuus 35 %,

— pH:n on oltava vähintään 5,0;

— tuotteen paino: 0,4–2,0 kg,

Skilandis voidaan panna esille myös puolikkaina tai paloina vakuumi- tai tyhjiöpakkauksissa.

3.6 Sen maataloustuotteen tai elintarvikkeen tuotantomenetelmän kuvaus, johon 3.1 kohdan mukaista nimeä sovelletaan (komission asetuksen (EY) N:o 1216/2007 3 artiklan 2 kohta):

Raaka-aineet:

— Vähärasvainen sianliha, jossa on näkyvää lihaskudosten välistä rasvaa enintään 5 %. Seuraavia ruhonosia voidaan käyttää: kinkku, potka ja ulkofilee. Vähärasvainen sianliha muodostaa noin puolet skilandisista.

— Enintään 60 % vähärasvaisesta sianlihasta voidaan korvata samalla määrällä vähärasvaista naudanlihaa, jossa on näkyvää lihaskudosten välistä rasvaa ja pieniä jänteitä enintään 5 %. Seuraavia ruhonosia voidaan käyttää: sisäpaisti, ulkopaisti, kulmapaisti, ulkofilee, paahtopaisti, kylki, lapa ja rinta.

— Keskirasvainen sianliha, jossa on lihaskudosten välistä ja nahanalaista rasvaa enintään 30 %. Seuraavia ruhonosia voidaan käyttää: etuselkä, lapa ja kaula;

— Rasvainen sianliha (ilman kamaraa), jossa on rasvaa enintään 55 %. Keskirasvainen ja rasvainen sianliha muodostavat yhdessä noin neljäsosan skilandisista.

— Sian selkärasva ilman kamaraa. Selkärasva muodostaa noin neljäsosan skilandisista.

— Ruokasuolaa 26–30 g/1 kg lihaa;

— Mausteita, kuten musta-, valko- ja maustepippuria 2–3 g/1 kg lihaa. Pippuri voi olla jauheena tai rouheena;

— Valkosipulia 2–3 g/1 kg lihaa;

— Sokeria 2–5 g/1 kg lihaa;

— Säilöntäainetta E 250 (natriumnitriitti) 50–180 mg/1 kg lihaa;

— Hapettumisenestoaineita E 300 (askorbiinihappo) ja E 301 (natriumaskorbaatti) 0,5–1 g/1 kg lihaa;

— Kuminaa, jauhettuja laakerinlehtiä ja jauhettua muskottia voidaan lisätä enintään 3 g /1 kg lihaa.

Tuotantomenetelmä:

Skilandis valmistetaan perinteisellä menetelmällä. Valmistukseen suositellaan käytettävän täysikasvuisten eläinten lihaa.

Jäähdytetty sianliha leikataan käsin tai koneella 10–30 mm:n kokoisiksi paloiksi ja silava leikataan 5–20 mm:n kokoisiksi paloiksi. Jäähdytetty naudanliha jauhetaan lihamyllyssä, jonka terän reikäkoko on 2–5 mm.

Jauhetun lihan joukkoon lisätään sekoittimessa tai myllyssä ruokasuola ja nitraattisuola, sokeri, mausteet ja lisäaineet. Sekoitetaan vähintään 10 minuuttia. Tuloksena saatavan täytteen annetaan seistä vähintään kuusi tuntia enintään + 4 °C:n lämpötilassa. Liha lisätään täyttökoneella sian rakosta tai naudan umpisuolesta tehtyyn luonnonkuoreen, jonka läpimitta on suurempi kuin kuoren, jota yleensä käytetään kylmäsavustetun makkaran valmistuksessa. Lihatäytteen rakkoon tai suoleen täyttämisessä on erittäin tärkeää, ettei täytteeseen jää ilmaa. Seuraavassa valmistusvaiheessa skilandisin sisäosan kuivumisprosessi on hidas ja käymisprosessi voimakas, minkä ansiosta valmiste saa sille tyypilliset aistinvaraiset ominaisuutensa. Täyte lisätään rakkoon tai suoleen vähitellen voimakkaasti painaen. Täytteeseen jäävä ilma poistetaan puristamalla kuorta. Kuori on täytettävä niin tiukasti, ettei savustuksen ja kuivatuksen aikana tuotteen pinnan ja kuoren väliin muodostu tyhjää tilaa täytteen kutistumisen vuoksi.

Täytetty rakko tai suoli sidotaan paksulla luonnonlangalla tai -narulla. Tuote sidotaan käsin narulla pituussuunnassa siten, että se jakautuu neljään osaan. Umpisuoleen täytetty tuote sidotaan lisäksi poikittaissuunnassa 4–5 cm:n välein.

Sidotut skilandisit ripustetaan telineeseen siten, etteivät ne kosketa toisiaan, ja niitä kypsytetään enintään + 4 °C:n lämpötilassa vähintään kolmen päivän ajan. Kypsytyksen aikana kuoressa oleva lihatäyte muuttuu kiinteämmäksi, tuotteen väri stabiloituu ja tapahtuu selektiivistä mikro-organismien kehittymistä, joka osaltaan edistää tuotteen erityisen maun ja aromin syntymistä.

Kypsytyksen jälkeen skilandis savustetaan 18–30 °C:sessa savussa, joka saadaan polttamalla lehtipuiden (leppä, haapa, koivu, pyökki, poppeli, tammi) sahajauhoa. Alkuvaiheen kypsytys ja savustus voidaan tehdä kypsytyslaitteistossa tai erilaisissa kuivureissa. Tuotetta savustetaan jaksoittain, ja sinä aikana skilandis kuivuu 18–30 °C:n lämpötilassa. Savustusprosessin kesto (taukoineen) vaihtelee savustuslaitteiston ja skilandisin koon mukaan kahdesta viiteentoista päivään. Savustuksen kesto vaikuttaa skilandisin värin voimakkuuteen, ja prosessin loppuvaiheessa tuote saa sille ominaisen savuaromin.

Savustettu skilandis kuivatetaan 8–18 °C:n lämpötilassa ja keskimäärin 90–75 %:n ilmankosteudessa. Kuivatuksen aikana mikro-organismien kehittyminen ja kudosten fermentointiprosessi johtavat biokemiallisiin prosesseihin, joiden ansiosta syntyy skilandisille ominainen erityismaku ja -aromi. Skilandisia kuivatetaan vähintään 30 päivän ajan, jolloin tuotteelta vaadittava vesipitoisuus ja sen aistinvaraiset ominaisuudet kehittyvät.

Skilandis jätetään ripustettuna sisätiloihin 0–15 °C:n lämpötilaan.

3.7 Maataloustuotteen tai elintarvikkeen erityisluonne (komission asetuksen (EY) N:o 1216/2007 3 artiklan 3 kohta):

Skilandisin erityisluonteen määrittelevät tärkeimmät tekijät ovat seuraavat:

Ulkonäkö: skilandis on karheapintainen, pisaran tai pienen kesäkurpitsan muotoinen narulla sidottu savustettu kiinteä lihavalmiste sian rakosta tai naudan umpisuolesta tehdyssä luonnonkuoressa. Sen läpimitta on vähintään 80 mm ja sen paino vaihtelee 0,4 kg:n ja 2 kg:n välillä.

Ulkonäkö halkaistuna: siivun väri vaihtelee punaruskeasta tummanpunaiseen ja voi olla voimakkaampi reunoilla. Vähärasvaisessa lihassa on hajanaisesti enintään 20 mm:n suuruisia silavapaloja. Myös lisätyt mausteet ovat nähtävissä.

Tuotantomenetelmä: sian- ja naudanliha pilkotaan käsin tai jauhetaan lihamyllyssä karkeaksi seokseksi, sekoitetaan joukkoon perinteiset mausteet, ja saatu seos lisätään sian rakosta tai naudan umpisuolesta tehtyyn luonnonsuoleen. Kuivatettu tuote savustetaan useaan kertaan lehtipuusta peräisin olevalla savulla, ja savustuksen jälkeen tuotetta kuivatetaan vähintään 30 päivän ajan.

Maku ja tuoksu: skilandisille on ominaista hapahko, mausteinen, kirpeä ja suolainen maku sekä kypsytyksen ja kuivatuksen aikana kehittynyt erityinen maku ja tuoksu. Siinä on havaittavissa mausteinen ja hieman savuinen aromi. Kyseinen fermentointiprosessi perustuu ensisijaisesti reseptin aineksiin, joita on yleisesti saatavilla Liettuan ilmastovyöhykkeellä.

Perinteinen käyttötapa: tarjoillaan useimmiten juhla-aterioilla, erityistilaisuuksissa, kokoontumisissa ja maaseudun sadonkorjuujuhlien aikaan. Leikataan ohuiksi siivuiksi ja syödään tumman leivän kanssa.

3.8 Maataloustuotteen tai elintarvikkeen perinteinen luonne (komission asetuksen (EY) N:o 1216/2007 3 artiklan 4 kohta):

Skilandisia pidetään Liettuassa kansallisena tuotteena. B. Imbrasienėn kirjassa ”Lietuvos kulinarijos paveldas” (Liettuan kulinaarinen perintö) (Baltos lankos, 2008) skilandis mainitaan ensimmäisenä perinteisten lihatuotteiden joukossa. Entisistä ajoista lähtien sitä on Liettuan maaseudulla pantu syrjään kesän korjuujuhlia (heinätekoa ja rukiinkorjuuta) ja vieraita varten. Liettualainen kirjailija Simonas Daukantas totesi vuonna 1845 painetussa Liettuan eri alueiden väestöryhmiä käsittelevässä kirjassaan ”Būdas senovės lietuvių, kalnėnų ir žemaičių”, että skilandis oli ennen muinoin Liettuassa vieraille varattua syötävää. Skilandis mainitaan myös useaan otteeseen liettualaisen kirjallisuuden klassikoissa 1800- ja 1900-luvuilta. Skilandis-sanan levinneisyyttä kuvaava Liettuan kielen atlaksen (Vilna, 1977) kartta osoittaa, että kyseisen lihavalmisteen nimi tunnettiin kaikkialla Liettuassa lukuun ottamatta maan koillisosaa.

Entisaikaan skilandisin kuorena käytettiin sian mahalaukkua, mutta 1900-luvun alusta kuorena on käytetty useimmiten sian rakkoa tai naudan umpisuolta. Kotitekoinen skilandis valmistetaan yleensä vain sianlihasta, kun taas lihajalostamoissa sen valmistukseen käytetään myös naudanlihaa.

Liettuan kielen ensyklopediassa (Vilna, 1983) skilandis määritellään seuraavasti: Karkeaksi pilkotusta lihasta valmistettu raaka tai savustettu makkara. Valmistetaan keskirasvaisesta sianlihasta (≈ 85 %) ja naudanlihasta (≈ 15 %). Liha paloitellaan 2–3 cm:n pituisiksi ja 1–1,5 cm:n paksuisiksi paloiksi. Lisätään suolaa (≈ 3,5 % lihamäärästä), natriumnitraattia, sokeria, musta- ja maustepippuria sekä valkosipulia. Täyte lisätään kuoreen, joka on sian mahalaukkua tai rakkoa tai naudan perä- tai umpisuolta. Yleensä savustetaan. Valmistetaan lihajalostamoissa ja kotona.

3.9 Erityisluonnetta koskevat vähimmäisvaatimukset ja tarkastusmenettelyt (komission asetuksen (EY) N:o 1216/2007 4 artikla):

Tarkastuksen kohteina ovat:

— raaka-aineiden vaatimustenmukaisuus

— tekniseen prosessiin kuuluvien toimenpiteiden järjestys

— tuotantoprosessin parametrien noudattaminen

— tuotteen kuivatusaika

— lopputuotteen aistinvaraiset ominaisuudet (ulkonäkö, maku, tuoksu, väri ja koostumus)

— lopputuotteen fysikaaliset ja kemialliset indikaattorit (vesipitoisuus, proteiinipitoisuus (ilman kollageenia), ruokasuolan määrä, pH ja rasvapitoisuus).

— lopputuotteen varastointi; ilman lämpötila ja kosteus tarkastetaan varastoinnin aikana.

Tarkastuselin toteuttaa tarvittavat tarkastukset, joita on tehtävä vähintään kerran vuodessa. Valvontaelin tarkastaa valmistuksen tarkastusjärjestelmän, kriittiset valvontapisteet ja valmistajan asiakirjat.

4. Tuote-Eritelmän Noudattamisen Tarkastamisesta Vastaavat Viranomaiset Tai Elimet:

4.1 Nimi ja osoite:

Nimi : Lietuvos Respublikos valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba Osoite : Siesikų g. 19 LT-07170 Vilna LIETUVA/LITHUANIA Puhelin : +370 52404361 Sähköposti : vvt@vet.lt

Julkishallinnollinen  Yksityinen

4.2 Viranomaisen tai elimen erityistehtävät:

Kohdassa 4.1 tarkoitettu valvontaelin on vastuussa kaikkien eritelmään liittyvien edellytysten valvonnasta.

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.