FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 14.7.2004 
KOM(2004) 486 lopullinen 
2004/0155 (COD) 
2004/0159 (COD)  Osa I 
  
Ehdotus: 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVEIKSI 
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 
2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY ja 
sijoituspalveluyritysten ja luottolaitos ten omien varojen riittävyydestä 15 päivänä 
maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direk tiivin 93/6/ETY uude lleenlaatimisesta 
(komission esittämä) 
 
{SEC(2004) 921} 
FI 2   FI PERUSTELUT  
1. YLEISET  PERUSTELUT 
EU:n rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen on keskeinen tekijä Euroopan talouden 
kilpailukyvyn edistämisessä, sillä se alentaa yritysten pääomakustannuksia. 
Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman mukaan luottolaitosten ja si joituspalveluyritysten 
omien varojen riittävyyttä koskevat uudet säännöt on tarkoitus antaa vuonna 2004, jotta 
voidaan seurata G-10 -maiden taso lla Baselin pankkivalvontakomiteassa1 tapahtuvaa 
kehitystä. 
G-10 -maiden Baselin pankkivalvontakomitean  vuonna 1988 tekemä ns. Baselin sopimus 
(Basel I) johti vähimmäispääomavaa timusten antamiseen yli 100 maassa2. Samoihin aikoihin 
annettiin myös tärkeimmät EU:n direktiivit (direktiivi 89/299/ETY, annettu 17 päivänä 
huhtikuuta 1989, luottolaitosten omista varoista; direktiivi 89/647/ETY,  annettu 18 päivänä 
joulukuuta 1989, luottolaitost en vakavaraisuussuhteesta ; nämä direktiivit on kodifioitu on 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktii villä 2000/12/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 
2000, luottolaitosten liiketoiminnan al oittamisesta ja harjoittamisesta ). 
Näissä direktiiveissä säädetään antolainauks een liittyvistä luottolaitosten riskeistä. 
Sijoituspalveluyritysten ja luottolaitos ten omien varojen riittävyydestä 15 päivänä 
maaliskuuta 1993 annetulla direktiivillä 93/6/ETY l uotto- ja markkinariskiä koskevat säännöt 
laajennettiin kattamaan sijoituspalveluyritykset.  
1) Eurooppalaisten sääntöjen parantaminen on tarpeellista 
Nykyiset säännöt ovat edistäneet merkittävästi yhtenäismarkkinoiden toimintaa ja tiukkojen 
valvontastandardien käyttöä. Monia er ilaisia puutteita on kuitenkin havaittu. 
1. Summittaisten luottoriskiestimaattien käyttäminen johtaa erittäin summittaiseen riskien 
mittaamiseen eikä vaikuta suositeltavalta. 
2. Mahdollisuus pääoma-arbitraasiin : markkinainnovaatioiden m yötä rahoituslaitokset ovat 
voineet peittää sen, että ne ei vät kata riskejä vähimmäispääoma vaatimukset täyttävällä tavalla.  
3. Tehokkaita riskien vähentäm istekniikoita ei hyväksytä : nykyisten direktiivien nojalla 
riskien vähentämistekniikoita ei  hyväksytä riittävällä tasolla.  
4. Nykyisten direktiivien nojalla katetaan vain osa riskeistä . Moniin riskeihin kuten 
operatiiviseen riskiin ei sovelle ta lainkaan pääomavaatimusta.  
                                                 
1 Baselin pankkivalvontakomitean (Basel Committee on Banking Supervision) perustivat kymmenen 
teollisuusmaan muodostaman ryhmän (G-10) keskuspankkien pääjohtajat. Sen jäseninä ovat pankkien 
vakavaraisuusvalvonnasta seuraavissa maissa va staavien viranomaisten edustajat: Belgia, Kanada, 
Ranska, Saksa, Italia, Japani, Luxemburg, Alankomaat, Espanja, Ruotsi, Sveitsi, Yhdistynyt 
kuningaskunta ja Yhdysvallat. Eu roopan komissio ja Euroopan ke skuspankki osallistuvat komiteaan 
tarkkailijoina. 
2 Vaikka teollisuusmaiden muodostaman G-10 –ryhmän viranomaiset sopivat virallisesti vuoden 1988 
sopimuksen soveltamisesta kansainvälisellä tasolla toimiviin pankkeihin, sopimusta on käytännössä 
sovellettu kaikkialla maailmassa kaiken kokoisiin ja muotoisiin pankkeihin. 
FI 3   FI 5. Valvontaviranomaisilta ei vaadita luottolait oksen todellisen riskiprofiilin arvioimista sen 
varmistamiseksi, että pääomataso on riittävä riskiprofiiliin nähden. 
6. Valvontayhteistyötä ei vaadita : rajatylittävän toiminnan lisääntyessä markkinoilla 
viranomaisten on valvottava tehokkaassa yhte istyössä rajatylittäv iä konserneja, jotta 
sääntelytaakkaa voidaan vähentää. 
7. Asianmukaisen tiedonant ovelvollisuuden puuttuminen : nykyisissä direktiiveissä ei edistetä 
tehokasta markkinakuria, jonka perusteella mar kkinaosapuolille annetaan  luotettavia tietoja, 
jotta nämä voivat tehdä perusteltuja arvioita. 
8. Sääntelyn joustavuuden puute : EU:n nykyinen järjestelmä ei ol e riittävän joustava, jotta se 
pystyisi seuraamaan rahoitusmarkkinoiden ja riskienhallintakäytäntöjen nopeaa kehitystä sekä sääntely- ja valvontaväl ineiden parantumista. 
Mitä tapahtuisi, jos toimintalinjaa ei muutettaisi? Useimmat pitävät nykytilanteen jatkumista ma hdottomana. Pääomavaatimukset eivät olisi 
jatkossakaan suhteutettuja risk eihin. Tämä johtaisi vakava raisuussääntöjen puutteelliseen 
tehokkuuteen ja lisäisi kuluttajille ja rahoitusala n vakaudelle aiheutuvia riskejä. Edelleenkään 
ei otettaisi huomioon eräiden ra hoituslaitosten ottamien ri skien koko laajuutta. Lisäksi 
uusimpia ja tehokkaimpia riskienhallintatekniikoita ei edistettäisi aktiivises ti tai tunnu stettaisi. 
Useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa toim ivat rahoituspalvelukonsernit kärsisivät 
edelleen suhteettomasta rasituksesta, joka aiheutuu moninkertaise sta sääntelystä ja 
valvonnasta. EU ei myöskään pystyisi hyötymään  asianmukaisesti tuleva sta kehitystä, sillä 
EU:n nykyisten sääntelypuitteide n nopea ajantasaistaminen on ha nkalaa. Kun ehdotettua uutta 
Baselin sopimusta aletaan soveltaa maailmanlaaj uisella tasolla, EU:n rahoituspalvelujen ala 
jäisi huomattavasti heikompaan  asemaan kansainvälisiin k ilpailijoihinsa verrattuna. 
2) Direktiivin lähestymistapa 
Komission vuonna 1998 laatimassa rahoituspalvelujen toimintas uunnitelmassa todettiin, että 
EU:ssa tarvitaan täsmälliset, kansainvälisesti yhdenmukaiset ja ajantasaiset 
vakavaraisuusvaatimukset. Vaatimukset olis i suhteutettava ottamaan huomioon riskien 
väheneminen vastuiden muodostumistilanteen pe rusteella, ja varsinki n kuluttajille ja pk-
yrityksille suuntautuvan an tolainauksen osalta. Sääntöjä olisi sovellettava sekä  luottolaitoksiin 
että sijoituspalveluyrityksiin (tasapuoliset kilpailuedellytykset), mutta niiden pitäisi olla oikeasuhteisia ja otta a täysin huomioon EU:ssa toimivien rahoituslaitosten  moninaisuus.  
2. K
UULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI  
a) Sidosryhmien ja asianoma isten osapuolten kuuleminen 
Komissio aloitti eri tahojen konsultoinnit ma rraskuussa 1999. Lausuntokierrosten perusteella 
on julkaistu kolme keskusteluasiaki rjaa (22.11.1999, 5.2.2001 ja 1.7. 2003). Sidosryhmien 
kanssa keskusteltiin laajasti 18. marraskuuta 2002 pidetyssä tilaisuudessa.  Tietyistä teknisistä 
kysymyksistä on myös julkaistu tausta-asiakirjoja (kiinteistöt ja katetut joukkolainat, 7.4.2003; odotetut ja odottamattomat tappiot, 26.11.2003; yhteissijoitusyritykset, 3.2.2004). 
Huomautusten esittäjät ovat yleisesti ottaen antaneet tukensa hankkeen päätavoitteille. 
Rahoitusalan vakautta lisääv ää riskiherkkyyden tehostamista kannatetaan. Sääntöjen 
ajantasaistaminen on nyt erittäin tarpeellista,  jotta voidaan vastata riskien mittaamis- ja 
FI 4   FI hallintatekniikoiden merkittävään kehitykseen ra hoitusalalla ja kehittää entisestään sääntelyä 
ja valvontaa. Komission lähestymistapa on saan ut laajan kannatuksen . Sen mukaan EU:ssa 
sovellettavia vakavaraisuusvaatimuksia olisi ta rkistettava siten, että ne ovat linjassa uusien 
kansainvälisten sääntöjen kanssa, mutta poikkeavat niistä tarvittaessa EU:n erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. 
Rakenteeltaan yksinkertaisemmat laitokset
 
Eri tahot kannattavat laaj asti uusien sääntöjen s oveltamista Euroopassa. Sä äntöjä haluttaisiin 
soveltaa kaikkiin luottolaitoksiin ja sijoituspalvelujen tarjoajiin niiden oikeudellisesta muodosta ja organisaatiorakenteesta riippuma tta. Näin voitaisiin välttää ”kakkosluokan” 
laitosten syntyminen, mikä olisi todennäköistä,  jos osa laitoksista jätettäisiin sääntöjen 
ulkopuolelle. Ehdotetut uudet säänn ökset on suunniteltu  siten, että laaja-alainen soveltaminen 
on mahdollista.  
Uuden direktiivin joustavuus
 
Laajaa kannatusta on saanut lähestymista pa, jolla pyritään varmistamaan, että uusi 
lainsäädäntö pystyy reagoimaan nopeasti mar kkina- ja valvontainnovaa tioihin. Näin EU:n 
rahoituspalvelujen ala voidaan pitää mahdo llisimman tehokkaana ja kilpailukykyisenä. 
Sidosryhmät kannattavat lähestymistapaa, jossa  artiklaosassa vahvistet aan pysyvät periaatteet 
ja tavoitteet sekä säädetään mahdollis uudesta muuttaa liitt eisiin sisältyviä 
yksityiskohtaisempia ja teknisiä säännöksiä. Lii tteiden muuttamista kos kevassa menettelyssä 
on varmistettava asianomaisten osapuolten täysimääräinen ja tehokas konsultointi. 
Sijoituspalveluyritykset  
Merkittäviä muutoksia on tehty, ja niil lä pyritään ratkaisemaan joidenkin 
sijoituspalveluyritysten alan edustajien esittämä huoli siitä, että alaan sovelletaan pääomavaatimuksia, jotka soveltuisivat paremmin luottolaitoksille. 
Monimutkaisuus
 
Eräät kommentoijat toivoivat yks inkertaistamista ja säännöste n vähentämistä. Komissio on 
selventänyt tekstiä ja tehnyt si itä käyttäjäystävällisemmän. Ra kenne on suunniteltu siten, että 
laitosten on helppo löytää yksinkertaiset säännö t sovellettavaksi, ja ne voivat halutessaan 
edetä vähitellen monimutkaisempiin vakavara isuussääntöihin. Ehdotetut uudet säännökset 
sisältävät monia vaihtoehtoja ja monimu tkaisuudeltaan vaihtelevia menetelmiä.  
Vuodesta 1999 on järjestetty useita kuulemis tilaisuuksia myös yksityiskohtaisista 
kysymyksistä. Tässä ehdotuksessa on otettu huomioon eri tahojen, erityisesti pankki- ja 
sijoituspalvelualan edustajien, esittämät yksityiskohtaiset ja hyödylliset näkemykset.  
b) Vaikutusten arviointi 
Komission yksiköt ovat toteuttaneet laajenne tun vaikutusten arvioinnin, jotta voidaan 
selvittää, onko toimenpiteiden  toteuttaminen EU:n tasolla tarpeen ja jos on, millaisia 
toimenpiteiden pitäisi olla. 
Baselin pankkivalvontakomitea ju lkaisi määrällisiä vaikutuksi a koskevan selvityksen (QIS3). 
Selvitykseen osallistui l uottolaitoksia 40 maasta, ja ne arvioivat pankkien 
vähimmäispääomavaatimuksia koskevien uusie n Baselin ehdotusten vaikutusta. Komissio 
avusti selvitystä laajentamalla sen niihin EU-maihin, jotka eivät ole edustettuina Baselin pankkivalvontakomiteassa. Tärkeimmät päätelmät o livat, että uudet säännöt supistavat EU:ssa 
toimivien luottolaitosten pääo mavaatimuksia yleensä noin 5 prosenttia nykytasoon verrattuna. 
FI 5   FI Lisäksi eri menetelmiä soveltamalla saadut tulo kset ovat tavoitteiden mukaisia – ne yhdistävät 
pääoman neutraliteetin asianm ukaisiin kannustimiin laitoksille,  jotta nämä siirtyisivät 
soveltamaan kehittyneempiä menetelmiä. Pienempi ä kotimaassa toimivia luottolaitoksia, jotka 
soveltavat yksinkertaisempaa menetelmää, kos kevat hieman alennetut pääomavaatimukset. 
Suurempia kansainvälisesti to imivia luottolaitoksia, jotka soveltavat edistyneempää 
menetelmää, koskevat pääosin muuttumattomat pääomavaatimukset. Pienemmät mutta erikoistuneet EU:ssa toimivat luottolaitokset, jotka valitsevat edistyneemmän menetelmän, voivat hyötyä huomattavasti nykyistä al haisemmista pääomavaatimuksista. 
Pääomavaatimuksia on pääasiassa alennettu ”vähittäissalkun” osalta, joka useimmiten 
koostuu alle miljoonan euron lainoista pk-yrit yksille ja asuinkiinteistövakuudellisista 
lainoista. Uusi operatiivista riskiä koskeva pääomavaatimus on pääasiallinen syy siihen, että luottolaitosten pääomavaatimukset eivät alene. 
Komission on teettänyt Barcelonassa kok oontuneen Eurooppa-neuvoston pyynnöstä 
selvityksen ehdotettujen uusien pääomavaatim usten vaikutuksista luottolaitoksiin ja 
sijoituspalveluyrityksiin EU:ssa
3. PricewaterhouseCoopersin laatimassa loppuraportissa 
vaikutuksiin suhtaudutaan myönteise sti (kritiikkiä esitetään vain sijoit uspalveluyritysten ja 
pääomasijoittamisen aloilla, mutta komissio on ottanut nämä ongelmat huomioon ehdotuksissaan)
4. Tärkeimmät päätelmät ovat, että uudella vakavaraisuuskehikolla on 
todennäköisesti myönteinen vaikutus EU:hun ja toiminnan vakauden valvonnan sääntelyyn 
EU:ssa. EU:ssa toimivien luottolaitosten pääo mavaatimukset alenisivat noin 5 prosenttia 
(90 miljardia euroa), ja vuosittaiset voitot kasvaisivat noin 10–12 miljardia euroa. Pienemmille luottolaitoksille ei aiheudu haittaa, ei kä ole viitteitä siitä, että uusi järjestelmä 
johtaisi fuusioihin tai konsoli dointeihin. Päätös sisällyttää kai kki luottolaitokset direktiivin 
soveltamisalaan ei aiheuta EU:ssa toimivil le yrityksille kilpailuhaittoja. Myöskään 
Yhdysvaltojen päätöksellä sovelt aa ainoastaan edistyneempiä menetelmiä noin 20 suureen 
luottolaitokseen ei ole varsinaista merkitystä k ilpailulle. EU:n luottolaitoksille aiheutuvat 
täytäntöönpanokulut eivä t johdu pelkästään Base l II -sopimuksesta, vaan monet näistä 
investoinneista (ehkä jopa 80 prosenttia) olis i tehty joka tapauksessa  vaikkakin pidemmällä 
aikavälillä. Merkittävää on, että  pk-yritysten rahoituksen saat avuudelle ja kustannuksille ei 
useimmissa EU:n jäsenvaltioi ssa aiheudu kielteisiä vaikutuks ia (myötäsykliset vaikutukset 
ovat nykysääntöjä vähäisempiä ja vähemmän haitall isia). Pk-yritysten huolet johtuvat siitä, 
että niillä ei ole riittävästi tietoa Ba sel II –sopimuksesta. Basel II –sopimuksen 
makrotaloudelliset vaikutukset EU:n talout een ovat vähäisiä. Lähinnä tarjontapuolella 
saatetaan nähdä suotuisa vaik utus, joka supistaa yrityste n pääomakustannuksia. Tämä voi 
johtaa 0,07 prosentin kasvuun EU:n brutt okansantuotteessa. Yl eisesti ottaen uudet 
vakavaraisuussäännökset vakauttavat pankkijärjeste lmää, sillä riskit tiedostetaan paremmin ja 
riskienhallinta paranee. Pääoman tehokkaammalla kohdentamisella odotetaan olevan 
myönteisiä pitkän aikavälin va ikutuksia EU:n talouteen.  
3. 
OIKEUSPERUSTA  
Ehdotukset perustuvat EY:n perustamissopimu ksen 47 artiklan 2 kohtaan, joka muodostaa 
oikeusperustan rahoituspalvelu jen sisämarkkinoiden toteu ttamiseen tähtääville yhteisön 
toimenpiteille. Säädösinstrumentiksi on valitt u direktiivi. Se  sopii parhaiten tavoitteiden 
saavuttamiseen, ja sillä muutetaan nykyisiä dire ktiivejä, joiden soveltamisala kattaa samat 
                                                 
3 EYVL S 167, 29.8.2002. 
4 Ks. komission verkkosivusto: http://europa.eu.int/comm/internal_market/regcapital/index_en.htm . 
FI 6   FI tekniset kysymykset. Sen säännökset eivät ylitä sitä, mikä on tavoitteiden saavuttamiseksi 
tarpeen. 
4. A RTIKLAKOHTAISET PERUSTELUT  
Ehdotuksissa sovelletaan uudelleenlaadintate kniikkaa (toimielinte n sopimus 2002/C 77/01), 
jonka avulla voidaan muuttaa voimassa ol evaan lainsäädännön sisä ltöä ilman erillistä 
muutosdirektiiviä. Se johtaa yksinkertai sempaan lopputulokseen ja tekee EU:n 
lainsäädännöstä helpommin lähe styttävää ja ymmärrettävää. 
Moniin säännöksiin on tehty pieniä muotoa koskevia muutoksia dire ktiivien rakenteen, 
muotoilun ja luettavuuden parantamiseksi. 
A. D IREKTIIVI 2000/12/EY 
4 artikla: Määritelmät 
Direktiivin 4 artikla sisältää uusia määritelmiä  tärkeimmistä käsitteistä. Pyrkimyksenä on 
selventää niiden merkitystä ja helpottaa ymmärtämistä. 
22 artikla: 
Nykyistä sanamuotoa on muutettu, jotta void aan selventää ja kehittää luottolaitosten 
velvollisuutta ottaa käyttöön te hokkaat sisäiset riskienhallinta järjestelmät. Soveltamisalaan 
kuuluvien luottolaitosten moninaisuuden  vuoksi vaatimukset on täytettävä 
suhteellisuusperiaatteen mukais esti. Asiaa koskevat tekniset säännökset on esite tty liitteessä 
V. 
56–67 artikla: 
Näihin artikloihin on tehty joitakin pieniä muutoksia. ’Omien varoje n’ määritelmää ei ole 
tarkoitus uudistaa, mutta joitakin pien iä muutoksia on tehtävä Baselin 
pankkivalvontakomitean muutettua lähestymis tapaansa ’odotettuun tappioon’ (Madridissa 
tehty päätös).  
68–75 artikla: 
Luottolaitoksilla on oltava jatkuvasti riittävät omat varat, ja niiden on ilmoitettava omien 
varojen vähimmäistaso. Säännöksissä täsmennet ään, miten vaatimukset olisi täytettävä, jos 
luottolaitos kuuluu ryhmään (jäsenvaltioid en viranomaisten nykyinen mahdollisuus luopua 
eräistä vaatimuksista on säilytetty, mutta sitä on täsmennetty). Vaatimusten laskutapaa on selvennetty kansainvälisistä til inpäätösstandardeista annetun asetuksen (EY) N:o 1606/2002 
perusteella. 
76–101 artikla: 
Nämä säännökset korvaavat nykyiset vakava raisuussuhdetta koskevat vaatimukset 
luottoriskin osalta. Ne sisältävät kaksi mene telmää riskipainotettujen saamisten yhteismäärän 
laskemiseksi. 
FI 7   FI Standardimenetelmä (78–83 artikla) perustuu  nykyisiin säännöksiin, joihin on lisätty 
riskipainot, jotka määrit etään jakamalla omaisuuserät ja ta seen ulkopuoliset erät tiettyihin 
riskiluokkiin. Riskiherkkyyttä on tehostettu lisä ämällä vastuuryhmien ja riskiluokkien määrää 
(79 artikla). Vähittäismarkkinoilla myönnettävien muiden kuin kiinnelainojen (75 prosenttia) 
ja asuinkiinteistövakuudellisten lainojen (35 prosenttia) riskipaino on alhaisempi. 
Omaisuuserien, joiden eräänty misestä on kulunut 90 päiv ää, riskipainoksi ehdotetaan 
150:tä prosenttia (100:aa prosenttia asui nkiinteistövakuudellis ille lainoille). 
Luottoluokituslaitosten antamien luottoluokitust en käyttäminen riskipainojen määrittämiseksi 
(ulkoiset luottoluokitukset) on sa llittua, kun luokituksia on s aatavilla (81–83 artikla). Asiaa 
koskevat tekniset säännökset  on esitetty liitteessä VI. 
Sisäisten luottoluokitusten menetelmä (IRB-mene telmä, 84–89 artikla) an taa luottolaitoksille 
mahdollisuuden käyttää omia estimaattejaan eri luottoriskiparametreista. Nämä parametrit otetaan huomioon kuvailluissa laskentamall eissa, jotka on suunniteltu varmistamaan 
vakavaraisuusvaatimusten täyttymisen 99,9 pros entin luottettavuustasolla. Perusmenetelmä 
antaa luottolaitoksille mahdollisuuden käyttä ä omia estimaattejaan maksukyvyttömyyden 
todennäköisyydestä (PD) samalla, kun muihin riskitek ijöihin sovelletaan säännösten mukaisia 
perusteita. Edistyneemmässä menetelmässä luottolaitokset voivat käyttää omia estimaattejaan maksukyvyttömyyden todennäköisyydestä ja omasta vastuustaan maksukyvyttömyyshetkellä (EAD). Luottolaitokset voivat käyttää ryhmiteltyjä tietoja riskiparametrien arvioinnissa. Tämä 
antaa pienemmille luottolaitoksille mahdollis uuden soveltaa riskeihin herkemmin reagoivaa 
menetelmää pääomavaatimusten laskemiseen. 
Sisäisten luottoluokitusten menetelmän vaiheitt aista käyttöönottoa koske vat ehdotetut säännöt 
(85 artikla) antavat rahoituslaitoksille joustova raa, jotta ne voivat kohtuullisen ajan kuluessa 
siirtyä soveltamaan perusmenetelmää tai edis tyneempää IRB-menetelmää eri liiketoiminta-
alueisiin ja vastuuryhmiin. ”Osittainen” s oveltaminen on sallittua vähemmän merkittävien 
vastuuryhmien ja liiketoiminta-alueiden os alta (pääomavaatimukset voidaan laskea 
standardimenetelmän mukaisesti, vaikka rahoituslaitos käyttäisi IRB-menetelmää muihin 
vastuuryhmiin). Ehdotetussa EU:n kehyksessä t unnustetaan, että pienii n rahoituslaitoksiin 
kohdistettu vaatimus luok itusjärjestelmän luomisesta joitakin vastapuolia varten saattaa olla 
varsin raskas. Jatkuvaa osittaista soveltamist a mainittuihin vastuuryhmiin ehdotetaan myös 
tapauksissa, joissa luottolaitosten kyseisiin  vastapuoliin liittyvät riskit ovat merkittäviä 
(89 artikla). 
IRB-menetelmää koskevat tekniset sää nnökset on esitetty liitteessä VI. 
90–93 artikla: 
Säännöissä yksilöidään riskien vähe ntämistekniikoiden yhteiset piir teet ja käsitellään yhteisiä 
suojattavia riskejä tai taloude llisia vaikutuksia johdonmukai sesti. Niihin kuuluu nykyisiä 
säännöksiä huomattavasti useammanlaisten va kuuksien, takauksien ja  luottojohdannaisten 
tarjoajien tunnustaminen. IRB-perusmenetelmässä  hyväksytään rahoitussaamiset ja fyysiset 
vakuudet vakavaraisuuden kannalta asianmukais ella tasolla. Luottolaitosten käyttöön 
annetaan vaihtoehtoisia menettelytapoja, ja ne voivat valita yksinkertaisemman tai monimutkaisemman menetelmän (yksinkert ainen menetelmä perustuu helppokäyttöiseen 
riskipainotusten tasoi ttamiseen; tai kattava menetelmä, jonka perustella saadun vakuuden 
arvoon tehdään volatiliteettikorjauksia). Vola tiliteettikorjausten la skemiseen on myös 
käytettävissä monimutkaisia ja vähemmä n monimutkaisia menetelmiä (selkeä 
”valvontajohtoinen” lähestymistapa, jossa vert ailukohdan vaihteluja va staavat mukautukset 
FI 8   FI esitetään taulukkona; tai riskei hin herkemmin reagoiva ”omiin estimaatteihin” perustuva 
menetelmä). Asiaa koskevat tekniset s äännökset on esitetty liitteessä VIII. 
94–101 artikla: 
Näissä artikloissa esitetään ensimmäistä  kertaa yhdenmukaistettu sääntökokonaisuus 
arvopaperistamista ja sijoitustoimintaa koske ville pääomavaatimuksille. Tämä parantaa 
pääomavaatimuskehystä tuntuvasti. Luottola itokset voivat hyödyntää rahoitusta, taseen 
hallintaa ja muita etuja, joita  tämäntyyppiset transaktiot voivat antaa. Säännökset vähentävät 
myös mahdollisuuksia käyttää arvopaperistamis ta pääoma-arbitraasin välineenä. Asiaa 
koskevat tekniset säännökset  on esitetty liitteessä IX. 
102–105 artikla: 
Näissä säännöksissä asetaan luottolaitosten operatiiviseen riskiin liittyviä vaatimuksia. 
Käytettävissä on kolme erilaista menetelmää.  Yksinkertainen menetelmä (103 artikla) 
perustuu yhteen tuottoja kuvaavaan indikaa ttoriin (perusmenetelmä – Basic Indicator 
Approach, BIA). Tämä menetelmä tarjoaa pääomapuskurin operatiivisilta riskeiltä 
suojautumista varten, eikä se edellytä luotto laitoksilta pitkälle kehitettyjä ja kalliita 
tietojärjestelmiä riskien mittaamiseksi. Tätä tarkempi laskentamenetelmä perustuu eri liiketoiminta-alueisiin (standardimenetelmä – Standardised Approach, STA). Menetelmässä 
otetaan riskit tarkemmin huomi oon, sillä operatiivis een riskiin liittyvät pääomavaatimukset 
eriytetään vastaamaan eri liiketoiminta-alueiden  suhteellista riskialttiutta. Menetelmä sopinee 
monille pienehköille ja suhteellisen yksi nkertaisille laitoksille. Edistyneemmissä 
menetelmissä (kehittynyt menetelmä – Advan ced Measurement Approach, AMA, 105 artikla) 
pystytään tuottamaan itse omat operatiivis en riskin estimaatit ja täyttämään muita 
vaativammat riskienhallintanormit. Suurten ka nsainvälisesti toimivien luottolaitosten ja 
pienempien erikoistuneiden luottolaitosten, joi lla on kehittyneet riskie nseurantajärjestelmät 
päätoimintaansa varten, odotetaan siirtyvän vä hitellen soveltamaan AMA-menetelmiä. Asiaa 
koskevat tekniset säännökset  on esitetty liitteessä X. 
106–119 artikla: 
Tehdyt pienet muutokset lisäävät  pääomavaatimusten ja suuria  riskikeskittymiä koskevien 
sääntöjen välistä johdonmukaisuutta. Ne  merkitsevät erit yisesti riskien 
vähentämistekniikoiden laajempaa tunnustamista. 
123 ja 124 artikla: 
Nämä artiklat liittyvät Baselin pankkivalvonta komitean vakavaraisuussopimuksen toiseen 
pilariin. Sopimuksen 51 A artiklassa edellytetään, että luottolaitoksilla on oltava sisäiset menettelyt mitata ja hallita riskejä sekä s itä oman pääoman määrää, jonka ne katsovat 
riittävän kattamaan nämä riskit. Toimivaltaisten viranomaisten edellytetään (124 artikla) varmistavan, että luottolaitokset noudattavat erilaisia oikeudellisia velvoitteitaan, jotka 
koskevat niiden organisaatiota ja riskienhallintaa, ja arvioivan luottolaitosten ottamat riskit. Valvontaviranomaiset käyttävät tätä pääomanha llintaprosessin arviointia sen määrittämiseen, 
liittyykö valvontaan ja pääomaan  heikkoja kohtia. Asiaa koskevat  tekniset säännökset on 
esitetty liitteessä XIII. 
125–143 artikla: 
EU:ssa harjoitetaan yhä enemmän rajatyl ittävää liiketoimintaa, ja suuntauksena on 
riskienhallinnan keskittäminen rajatylittävissä  konserneissa. Tämä edellyttää, että EU:n 
FI 9   FI kansalliset valvontaviranomaiset kehittävät keskinäistä koordinointia ja yhteistyötä. 
Konsolidointiryhmän valvonnasta vastaavan vi ranomaisen nykyistä vakiintunutta asemaa on 
tämän vuoksi kehitetty. Direktiivin 136 artik lassa säädetään valvontaviranomaisille 
myönnettävistä yhdenmukaistetuista vähimmäisval vontavaltuuksista, joiden  nojalla ne voivat 
vaatia luottolaitosta korjaamaan tilanteen, jos direktiivin vaatimuksia ei noudateta 
asianmukaisesti.  
144 artikla: 
Jäsenvaltioiden viranomaisille on asettu  vähimmäistiedonantovelvollisuus, jotta 
täytäntöönpanon johdonmuka isuutta ja läpinäkyvyyttä voidaan lisätä. 
145–149 artikla: 
Nämä säännökset liittyvät Baselin pankkivalvontakomitean uuden vakavaraisuussopimuksen 
kolmanteen pilariin. Luottolaitosten ti edonantoa markkinaosapuolille koskevat 
julkistamisvaatimukset edistävät rahoitusmar kkinoiden vakautta ja vahvuutta, pitävät 
kilpailuolosuhteet tasapuolisina ja niissä otetaan huomioon tiettyj en tietojen arkaluontoisuus. 
Direktiivin 147 artiklassa edellytetään, että useimmat luottolaitokset julkistavat tietoja 
vähintään vuosittain. Tätä useimmin tapahtuva julk istaminen voi olla tarpeen erityisten syiden 
vuoksi. Asiaa koskevat tekniset säännöks et on esitetty li itteessä XII. 
150 artikla: 
Direktiivin on pystyttävä seur aamaan markkinoiden kehitystä. Tarvittava joustavuus 
varmistetaan erottamalla toisis taan keskeiset periaa tteet ja tekniset s äännöt (erityisesti 
direktiivin liitteissä), jotka voivat edellyttää mukautuksia lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Direktiivin 150 artiklassa lisätään uusia teknis iä seikkoja verrattuna direktiiviin 2000/12/EY 
(alkuperäinen vuodelta 1989) ja eh dotetaan, että uudet tekniset li itteet olisi voitava muuttaa 
samaa nopeaa menettelyä noudattaen. 
B. S
IJOITUSPALVELUYRITYSTEN JA LU OTTOLAITOSTEN OMIEN VAROJEN 
RIITTÄVYYDESTÄ ANNETTU DIREKTIIVI 93/6/ETY 
2 artikla: Soveltamisala 
Direktiivin 2 artiklassa täsmennetään, miten vaatimuksia sovelletaan yksittäisiin 
sijoituspalveluyrityksiin, sijoituspalveluyrit ysten ryhmiin ja monialaisiin ryhmiin. 
3 artikla: Määritelmät 
Direktiivi sisältää joitakin uusia ja muutettuja määritelmiä olennaisista käsitteistä. 
Pyrkimyksenä on selventää niiden merkitys tä ja helpottaa niiden ymmärtämistä. 
11 artikla: Kaupankäyntivaraston käsittely 
‘Kaupankäyntivaraston’ määritelmää on kehitetty, jotta sovellettavien pääomavaatimusten 
varmuutta voidaan lisätä ja mahdollista arbitraasia ’muun rahoitustoiminnan’ ja ’kaupankäyntivaraston’ välillä voidaan rajoi ttaa. Asiaa koskevat te kniset säännökset on 
esitetty liitteessä VII. 
FI 10   FI 18 ja 20 artikla: 
Direktiivin 18 artiklassa kuv aillaan luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten 
vähimmäispääomavaatimukset markkinariskin osalta. Yhteissijoitusyrityksissä olevien osuuksien ja luottojohdannaisten käsittelyä  koskeva osa sekä eräät muut muutokset 
riskiherkkyyden parantamiseksi ovat uusia. As iaa koskevat tekniset sä ännökset on esitetty 
liitteissä I–VII. Di rektiivin 20 artiklassa ulotetaan direkt iivin 2000/12 mukaiset luottoriskin ja 
operatiivisen riskin pääomavaatimuksia koske vat säännöt sijoituspa lveluyrityksiin. Uuteen 
luottoriskikehykseen kuul uvat luottojohdannais ten käsittelyä koskevat säännökset ja muutettu 
vastuun mittaustapa takaisinostotrasaktioiden  ja arvopaperi/hyödykerahoitustransaktioiden 
osalta. Operatiivisen riskin osalta on tehty merkittäviä muutoksia sijoituspalveluyritysten 
erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Mah dollisuutena on jatkaa ”kiinteiden kulujen 
perusteella laskettavan pääomavaateen” sovelt amista sijoituspalveluyrityksiin, jotka kuuluvat 
alhaisen, keskimääräisen ja keskim ääräisen/korkean riskin luokkiin. 
28 jakso - Suuret riskikeskittymät 
Ehdotuksessa jatketaan nykyistä käytäntöä, jossa luottolaitoksiin ja s ijoituspalveluyrityksiin 
sovelletaan samoja sääntöjä, mutta kaupankäyntivaraston suurten riskikeskittymien käsittelyä on muutettu. Uutuutena on muutettu vastuun m ittaustapa takaisinostotrasaktioiden ja 
arvopaperi/hyödykerahoitustransaktio iden osalta. Asiaa koskev at tekniset s äännökset on 
esitetty liitteessä VI. 
33 artikla: Positioiden arvos taminen raportointia varten 
Vakavaraisuuden parantamiseksi säädetään ka upankäyntivaraston positioiden arvostamista 
koskevista tehostetuista vaatimuksista. Säännöt on tarkoite ttu sovellettaviksi 
kaupankäyntivaraston positioihin, joille on päivit täin määritettävä hinta. Asiaa koskevat 
tekniset säännökset on es itetty liitteessä VII. 
22 artikla: Konsolidoidun tason vaatimukset 
Toimivaltaisten viranomaisten nykyinen mahdollis uus jättää soveltamatta konsolidoidun tason 
vaatimuksia sijoituspalvelu yritysten muodostamaan ryhmään on säilytetty, mutta 
vakavaraisuusvaatimuksia on tehostettu. 
34 artikla: Riskienhallinta ja pääomanhallintaprosessi 
Ehdotuksen 34 artiklassa sijoituspalveluyrityks et velvoitetaan luo ttolaitosten tapaan 
(direktiivin 2000/12 17 ar tikla) ottamaan käy ttöön tehokkaat sisäiset 
riskienhallintajärjestelmät. Soveltamisalaan kuuluvien la itosten moninaisuuden vuoksi 
vaatimuksissa noudatetaan suht eellisuusperiaatetta . Myös direktiivin 2000/12 51 artiklan 
mukaista vaatimusta sovelletaan sijoituspalve luyrityksiin. Niiltä edellytetään sisäisiä 
mittaamis- ja hallintamenettelyjä riskeille, joille ne altistuvat, ja pääomalle (omalle 
pääomalle), jonka ne katsovat riittävä n kattamaan kyseiset riskit. Nykyisiin 
riskienhallintavaatimuksiin lisätään direk tiivissä 2004/39/EY sijoituspalveluyrityksille 
asetetut vaatimukset. 
37 artikla: Valvonta 
Tässä artiklassa sovelletaan di rektiivin 2000/12 sääntöjä sijo ituspalveluyrityksiin soveltuvin 
osin.  
FI 11   FI 42 artikla 
Kuten direktiivin 2000/12 osalta todettiin, myös direktiivin 93/6 vaatimukset on voitava pitää 
markkinakehityksen tasalla. Tarvittavaan joustavuuteen pääs tään erottamalla toisistaan 
pääperiaatteet ja tekniset säännöt (liitteet ), jotka edellyttävät muutoksia lyhyellä ja 
keskipitkällä aikavälillä. Tekni siä liitteitä olisi voitava muuttaa nopeassa menettelyssä. Koska 
valvontakäytäntöjen odotetaan kehittyvän edelleen merkittävästi tulevina vuosina, 
ehdotukseen on lisätty tarkis tuslauseke vastapuoliri skin käsittelyä varten. 
 
FI 12   FI  
Ð 2000/12/EY 
2004/0155 (COD) 
Ehdotus: 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoitt amisesta (uudelleenlaadittu) 
 
Ø uusi 
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi muksen ja erityisesti sen 47 artiklan 
2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan talous - ja sosiaalikomitean lausunnon
5, 
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä6, 
sekä katsovat seuraavaa: 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 1 
kappale (mukautettu) 
(1) Itsenäistä toimi ntaa harjoittavia pankkeja ja mu ita rahoituslaitoksia koskevien, 
sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarj oamisen vapauden rajoitusten poistamisesta 
28 päivänä kesäkuuta 1973 annettua neuvoston direktiiviä 73/183/ETY7, 
luottolaitosten liiketoiminnan aloitt amiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, 
asetusten ja hallinno llisten määräysten yhteensovitt amisesta 12 päivänä joulukuuta 
1977 annettua ensimmäistä neuvoston direktiiviä 77/780/ETY8, luottolaitosten omista 
                                                 
5 EYVL  EUVL  C 157, 25.5.1998, s. 13  ⌦ […] ⌫. 
6 Euroopan parlamentin lausunto, annettu 18. tammikuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä)  
⌦ […] ⌫ ja neuvoston päätös, tehty 13. maaliskuuta 20 00 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä)  
⌦ […] ⌫. 
7 EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
8 EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
 
FI 13   FI varoista 17 päivänä huhtikuuta 1989 annettu a neuvoston direktiiviä 89/299/ETY9, 
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, 
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETY 
muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annettua  toista neuvoston direktiiviä 
89/646/ETY10, luottolaitosten vakavaraisuuss uhteesta 18 päivänä joulukuuta 1989 
annettua neuvoston direktiiviä 89/647/ETY11, luottolaitosten konsolidoidusta 
valvonnasta 6 päivänä huhtikuuta 1992 a nnettua neuvoston direktiiviä 92 /30/ETY12, 
luottolaitosten suurten risk ikeskittymien valvonnasta ja tarkastamisesta 21 päivänä 
joulukuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/121/ETY13 on muutettu useita 
kertoja ja huomattavilta osin, sen vuoksi ol isi selkeyden ja järkeistämisen takia 
kodifioitava mainitut direktiivit saattamalla ne yhtenäiseksi tekstiksi.  
⌦Luottolaitosten liiketoimi nnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä 
maaliskuuta 2000 annettua Euroopan parl amentin ja neuvoston direktiiviä 
2000/12/EY14 on muutettu useita kertoja merki ttävällä tavalla. Koska muutoksia on 
tehtävä lisää, asetus olisi se lvyyden vuoksi laadittava uudelleen. ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 2 
kappale (mukautettu) 
Perustamissopimuksen mukaisesti kielletään palvelutoiminnan aloittamiseen ja palvelujen 
tarjoamiseen liittyvä syrjivä kohtelu joko k ansallisuuden perusteella ta i sen perusteella, ettei 
yritys ole sijoittautunut jäsenval tioon, jossa palveluja tarjotaan.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 3 
kappale 
(2) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisen ja sen harjoittamisen helpottamiseksi on 
tarpeen poistaa jäsenvaltioiden väliltä vaik eimpina esteinä olevat näitä laitoksia 
koskevien lainsäädäntö jen väliset erot.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 4 
kappale (mukautettu) 
(3) Tämän direktiivin tarkoituksena on ol la keskeinen keino sisämarkkinoiden 
toteuttamiseksi sekä sijoittautumisvapauden että palvelujen tarjoamisen vapauden suhteen luottolaitosten osalta, josta on päät etty Euroopan yhtenäisasiakirjalla ja jonka 
aikataulu on määritelty ko mission valkoisessa kirjassa .  
                                                 
9 EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
10 EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
11 EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
12 EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
13 EYVL L 126, 26.5 .2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 
liittymisasiakirjalla.  
14 EYVL L 126, 26.5.2000. s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 
2004/xx/EY (EUVL L […]). 
 
FI 14   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 5 
kappale (mukautettu) 
(4) Talletuksien suojaamiseksi ja tasavertaisten kilpailuolojen luomiseksi luottolaitosten 
kesken yhteensovittamistoimien on koskettav a kaikkia luottolaitoksia. Tarvittaessa  on 
otettava  kuitenkin huomioon k Kansalliseen lainsäädäntöön perustuvat objektiiviset, 
niiden  luottolaitosten  yhtiöjärjestyksessä ja toiminnan tarkoituksessa ilmenevät erot 
⌦ olisi kuitenkin ⌫ otettava huomioon .  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 6 
kappale (mukautettu) 
(5) Näitä yhteensovittamistoimia olisi sen vuoksi sovellettava mahdollisimman laajalla 
alalla, joka käsittää kaikki laitokset, joiden toimintaan  kuuluu vastaanottaa yleisöltä 
takaisin maksettavia varoja joko talletuks ina tai muussa muodossa kuten laskemalla 
jatkuvasti liikkeeseen joukkove lkakirjoja tai muita vast aavia arvopapereita sekä 
myöntämällä luottoja omaan lukuunsa. On  ⌦ Olisi ⌫ säädettävä poikkeuksista 
tiettyjen luottolaitosten osalta, joihin tätä direktiiviä ei voida soveltaa. Tämän direktiivin säännösten eivät rajoita
 ⌦ ei pitäisi rajoittaa ⌫ sellaisen kansallisen 
lainsäädännön soveltamista, jossa säädetään, että edellytyksenä on erityinen lisätoimilupa luottolaitosten erityisten liiketoiminnanen
 harjoittamiselle tai 
tietyntyyppisten liiketapahtu mien toteuttamiselle.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 7 
kappale (mukautettu) 
(6) Omaksutun lähtökohdan mukaisesti tarkoituksena on  ⌦ Olisi aiheellista toteuttaa ⌫ 
saada aikaan sellainen  olennainen yhdenmukaistaminen, j oka on tarpeellinen ja riittävä 
varmistamaan toimilupien ja toim innan vakavaraisuuteen kohdistuvien 
valvontajärjestelmien vasta vuoroisen tunnustamisen toimilupien myöntämiseksi siten, 
että on mahdollista myöntää yksi koko yhteis ön alueella hyväksytty toimilupa ja 
soveltaa kotijäsenvaltion valvonnan periaate tta. Vaatimusta toimintasuunnitelman 
laatimisesta tulisi sen vuoksi pitää ainoast aan keinona tarkempien ja objektiivisiin 
perusteisiin pohjautuvien tietojen saamiseksi  toimivaltaisten viranomaisten päätösten 
perusteeksi. Tietty joustavuus voi  ⌦ Tietyn joustavuuden pitäisi ⌫ kuitenkin olla 
mahdollista luottolaitosten oikeudellista  muotoa koskevien vaatimusten ja 
pankkinimien suojelun  osalta ⌦ pankkinimien suojelemiseksi ⌫.  
 
Ø uusi 
(7) Koska tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne 
voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten ta kia toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, 
yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun 
toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa määritellyn 
suhteellisuusperiaatteen m ukaisesti direktiivi rajo ittuu kyseisen tavoitteen 
saavuttamiseksi tarvittaviin vähimmäistoim iin eikä ylitä sitä, mikä on sitä varten 
tarpeen. 
 
FI 15   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 8 
kappale 
(8) Luottolaitoksia koskevat samankaltaiset taloudelliset vaatimukset ovat tarpeen 
samanlaisen säästäjien suojan takaamiseksi Luottolaitoksia koskevat samankaltaiset taloudelliset vaatimukset ovat tarpeen samanlaisen säästäjie n suojan takaamiseksi ja 
tasapuolisten kilpailun edellytysten varmistamiseksi toisiinsa verrattavissa olevien luottolaitosryhmien kesken. Kunnes yhteensov ittamista on jatkettu, olisi määritettävä 
rakenteelliset suhdeluvut, jo iden avulla kansallisten viranomaisten yhteistyönä on 
mahdollista vakiomenetelmin tehdä havaintoja toisiinsa verrattavissa olevien luottolaitostyyppien asemasta. Tällä mene ttelyllä tulisi edis tää jäsenvaltioiden 
määrittelemien ja soveltamien kerroinjärjestelmien asteittaista lähentämistä. On kuitenkin tarpeen erottaa toisistaan sellaise t kertoimet, joiden tarkoituksena on taata 
luottolaitosten järkevä hallinto, ja ne, jotk a on luotu talous- ja rahapolitiikkaa varten. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 9 
kappale (mukautettu) 
Ö uusi 
(9) Vastavuoroisen tunnustamisen ja kotijäsenva ltion valvonnan periaatte et edellyttävät, 
että minkään jäsenvaltion toimivaltaiset vi ranomaiset eivät myönnä toimilupaa tai että 
toimivaltaiset viranomaiset peruuttavat toimiluvan, jos esimerkiksi toimintasuunnitelman, toiminnan alueellisen sijoittamisen tai tosiasiassa harjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että  luottolaitos on vali nnut yhden jäsenvaltion 
oikeusjärjestelmän kiertääkseen ankaramm at vaatimukset, jotka ovat voimassa siinä 
jäsenvaltiossa, jossa se p ääasiallisesti harjoittaa tai ai koo harjoittaa toimintaansa. 
Luottolaitoksella, joka on oikeushenkilö, on
 oltava  ⌦ pitäisi olla ⌫ sen jäsenvaltion 
myöntämä  toimilupa, jossa sillä on sääntömääräinen kotipaikka. Sellaisen 
luottolaitoksen, joka ei ole oikeushenkilö , hallinnollisen keskustoimipaikan on oltava  
⌦ pitäisi olla ⌫ siinä jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt sille toimiluvan. Lisäksi 
jäsenvaltioiden on  ⌦ olisi ⌫ vaadittava, että luottolaitoksen hallinnollinen 
keskustoimipaikka sijaitsee ai na sen kotijäsenvaltiossa ja että se tosiasiassa toimii 
siellä.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 10 
kappale (mukautettu) 
(10) Toimivaltaisten viranomaisten ei tulisi myöntää eikä pi tää voimassa luottolaitoksen 
toimilupaa, jos tuon  kyseisen  yrityksen ja muiden luonnollisten henkilöiden tai 
oikeushenkilöiden väliset läheiset sidokset ova t laadultaan sellaisia, että ne estävät 
viranomaisia suorittamasta valvontatehtäv äänsä tehokkaasti. Toim iluvan jo saaneiden 
luottolaitosten on myös  oltava  ⌦ pitäisi myös täyttää ⌫ toimivaltaisten 
viranomaisten kannalta tässä suhteessa  vaatimukset tässä suhteessa  täyttäviä . Tässä 
direktiivissä oleva "läheisten sidosten"  määritelmä muodostaa vähimmäisvaatimukset 
eikä se estä jäsenvaltioita soveltamasta sitä muihinkin kuin määritelmässä 
tarkoitettuihin t ilanteisiin. Huomattavan osuuden hankkimi sta yhtiön pääomasta ei 
sellaisenaan pidetä "läheisten sidosten" määritelmän mukaisena omistusyhteytenä, jos 
tuo omistusyhteys on hankittu ainoastaan väli aikaisena sijoituksena, jonka perusteella 
ei ole mahdollista vaikuttaa yrityksen rakentees een tai rahoituspolitiikkaan.   
 
FI 16   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 11 
kappale (mukautettu) 
(11) Viittauksella valvontaviranomaisten val vontatehtävien tehokkaaseen hoitamiseen 
tarkoitetaan myös l uottolaitoksen konsolidoitua valvontaa , jota on harjoi tettava silloin, 
kun yhteisön oikeudessa niin s äädetään. Tässä tapauksessa n iiden viranomaisten, joilta 
toimilupaa haetaan, on  ⌦ olisi ⌫ pystyttävä nimeämään kyseisen luottolaitoksen 
konsolidoitua valvontaa varten to imivaltaiset viranomaiset.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 12 
kappale (mukautettu) 
Kotijäsenvaltio voi lisäksi antaa 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa 
sekä 7, 16, 30, 51 ja 65 artiklass a säädettyjä ankarampia säännöksiä sellaisten luottolaitosten 
osalta, joille sen toimivaltainen viranomainen on myöntänyt toimiluvan.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 13 
kappale (mukautettu) 
Yhteisössä toimivien luottolaitosten sivukonttoreita koskevan toimilupavaatimuks en 
poistamisen seurauksena tulee välttämä ttömäksi poistaa vaatimus sivukonttorin 
perustamispääomasta.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 14 
kappale (mukautettu) 
(12) Vastavuoroisen tunnustamisen ansios ta noudatettu lähestymistapa antaa 
mahdollisuuden sal lia kKotijäsenvaltiossaan toimiluvan saaneille luottolaitoksille 
⌦ olisi annettava mahdollisuus ⌫ harjoittaa kaikkia tai joit ain liitteessä I lueteltuja 
toimia koko yhteisössä perustamalla sivukonttori n tai tarjoamalla palveluja. Sellaisen 
toiminnan harjoittamiseen, jota ei ole lueteltu liitteessä, sovelletaan 
perustamissopimuksen yleisiä sijoittautum isvapautta ja palvelujen tarjoamisen 
vapautta koskevia määräyksiä.   
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 15 
kappale (mukautettu) 
(13) On kuitenkin  suotavaa ulottaa vastavuoroinen tunnustaminen koskemaan liitteessä 
lueteltuja toimia, kun niitä harjoittaa rahoitu slaitos, joka on luottolaitoksen tytäryhtiö , 
⌦ tytäyritys ⌫ edellyttäen, että kyseinen tytäryhtiö  ⌦ tytäyritys ⌫ kuuluu 
emoyhtiönsä  ⌦ emoyrityksensä ⌫ konsolidoidun valvonnan piir iin ja täyttää tietyt 
tiukat edellytykset.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 16 
kappale (mukautettu) 
(14) Vastaanottavan jäsenvaltion voi  ⌦ olisi voitava ⌫ vaatia, että käytettäessä 
sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta laitokset, joille ei ole 
 
FI 17   FI myönnetty toimilupaa toimia luottolaitoks ena niiden kotijäsenva ltiossa, noudattavat 
tiettyjä vastaanottavan jäsenvaltion kansalliste n lakien ja asetusten erityisiä säännöksiä 
sellaisen toiminnan suhteen, jota ei ole lueteltu liitteessä I , edellyttäen, että kyseiset 
säännökset toisaalta ovat yhteisön lainsäädännön  mukaisia ja niiden  tarkoituksena on 
yleisen edun suojeleminen, ja toisaalta, et tei laitoksiin tai toimintaan sovelleta 
kyseisen laitoksen kotijäsenvaltion vast aavanlaisia lakeja tai asetuksia.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 17 
kappale  
(15) Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava, ettei ole esteitä harjoittaa vastavuoroisesti 
tunnustettua toimintaa vastaanottavassa  jäsenvaltiossa samalla tavoin kuin 
kotijäsenvaltiossa, sikäli  kuin toiminta ei ole ristiriida ssa yleisen edun suojelemiseksi 
vastaanottavassa jäsenvaltiossa annett ujen lakien säännösten kanssa.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 18 
kappale (mukautettu) 
Tämän direktiivin tavoitteilla ja yhteisön muulla lainsäädännöllä toteutettavalla 
pääoma nliikkeiden vapauttamisella on välttämät ön keskinäinen yhteys. Pankkipalvelujen 
vapauttamista koskevien toimenpiteiden on  joka tapauksessa oltava yhdenmukaisia 
pääomanliikkeiden vapauttamista ko skevien toimenpiteiden kanssa.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 19 
kappale (mukautettu) 
(16) Säännöksien, jotka koskevat sellaisten lu ottolaitosten sivukont toreita, joiden 
kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, tulisi olla  yhdenmukaiset kaikissa jäsenvaltioissa. 
On tärkeää huolehtia, ette ivät nämä säännökset saa olla edullisempia kuin 
jäsenvaltioista olevie n laitosten sivukonttoreita koskeva t säännökset. Tulisi erityisesti 
täsmentää, että  yYhteisön voi  ⌦ olisi voitava ⌫ tehdä kolmansien maiden kanssa 
sopimuksia sellaisten säännösten sove ltamisesta, joilla taataan tällaisten 
sivukonttoreiden samanlainen kohtelu kaik kialla sen alueella ottaen huomioon 
vastavuoroisuuden periaate . ⌦ Yhteisön ulkopuolella toimiluvan saaneiden ⌫ 
lLuottolaitoksen sivukonttoreilla,  joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella,  koskee  
⌦ pitäisi olla ⌫ perustamissopimuksen 49 artikla n 2 kohdassa tarkoitettu vapaus 
tarjota palveluja ja sijoittautumisvapaus ainoa staan niissä jäsenvaltioissa, joihin ne jo 
ovat sijoittautuneet. Kolmannen maan oike uden alaisen yrityksen hakemuksen, joka 
koskee toimiluvan myöntämistä tytäryhtiölle  tai luvan saamista omistusyhteyden 
hanki ntaan, sovelletaan kuitenkin menettelyä, jolla pyritään varmistamaan, että 
yhteisön luottolaitokset saav at vastavuoroisen kohtelun kys eisissä kolmansissa maissa.   
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 20 
kappale (mukautettu) 
Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen luo ttolaitokselle tämän direktiivin mukaisesti 
myöntämä toimilupa koskee koko yhteisöä eikä enää ainoastaan yhtä valtiota eikä olemassa 
olevilla vastavuoroisuuslaus ekkeilla siten vastedes ole vaikutusta. Sen vuoksi joustava 
menettely vastavuoroisuuden arvioimiseksi koko yhteisössä on tarpeen. Tämän menettelyn 
 
FI 18   FI tavoitteena ei ole sulkea yhteisön rahoitusmar kkinoita ulkopuolisilta vaan, koska yhteisön 
tarkoituksena on p itää rahoitusmarkkinansa muulle maailmalle avoimina, ennemminkin 
edistää maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoide n vapautumista muissa kolmansissa maissa. 
Tässä direktiivissä säädetään neuvottelumenettelyistä kolmansien maiden kanssa ja - 
viimeisenä keinona - mahdollisuudesta toteuttaa toimenpiteet, joihin kuuluu uusien 
toimilupahakemusten lykkääminen tai uusien toimilupien rajoittaminen.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 21 
kappale (mukautettu) 
(17) On aiheellista, että  Yhteisön ja kolmansien maiden väliset sopimukset olisi tehtävä  
vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti solm itaan yhteisön ja kolmansien maiden 
väliset sopimukset , jotta konsolidoitua valvontaa voi taisiin käytännössä toteuttaa 
maantieteellisesti mahdollisimman laajasti.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 22 
kappale (mukautettu) 
(18) ⌦ Luottolaitoksen kotijäsenvaltion olisi oltava vastuussa ⌫ Vastuu  luottolaitoksen 
talouden vakauden valvonnasta ja erityi sesti sen vakavaraisuuden valvonnasta on  
luottolaitoksen kotij äsenvaltion  toimivaltaisella viranomaisella . Vastuu 
maksuvalmiuden ja rahapolitiikan valvonnasta säilyy  vVastaanottavan jäsenvaltion 
toimivaltaisten viranomaisten ⌦ olisi oltava vastuussa sivukonttorien ⌫ 
maksuvalmiuden ja raha politiikan valvonnasta.  Markkinariskiä  tulee  kKotijäsenvaltion 
ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten valvoa  ⌦ olisi ⌫ 
valvottava markkinariskiä  läheisessä yhteistyössä.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 23 ja 
24 kappale (mukautettu) 
Ö uusi 
(19) Sisäisten pankkimarkkinoiden  Pankkialan sisämarkkinoiden  häiriöttömän toiminnan 
edellytyksenä on lainsäädä nnön lisäksi, että  jäsenvaltioiden toimivaltaiset 
viranomaiset harjoittav at tiivistä ja s äännöllistä yhteistyötä Ö ja lähentävät tuntuvasti 
sääntely- ja valvontakäytäntöjään . ⌦ Erityisesti tämän vuoksi ⌫ Yyksittäisten 
luottolaitosten ongelmien tarkastelun Ö ja vastavuoroisen tietojenvaihdon olisi 
tapahduttava  on tarkoituksenmukaisinta suor ittaa pankkivalvontaviranomaisten 
välille Ö komission päätöksellä 2004/5/EY15  perustetussa yhteysryhmässä (groupe 
de contact) Ö Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komiteassa . Mainittu ryhmä 
on sopiva toimielin 28 artiklassa tarkoi tettuun keskinäiseen tietojen vaihtoon.  
Keskinäisen tiedotusmenettely  tietojenvaihdon  ei missään tapauksessa korvaa 28 
artiklassa säädettyä  ⌦ pitäisi korvata ⌫ kahdenvälistä yhteis työtä. Vastaanottavan 
jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi  ⌦ Vastaanottavien jäsenvaltioiden 
toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava ⌫, joko  kiireellisessä tapauksessa omasta 
aloitteestaan tai kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen aloitteesta,  edelleenkin  
tarkastaa, että sen  ⌦ niiden ⌫ alueella olevien luottolaitosten toiminnassa 
noudatetaan lakeja sekä hyvien hallinto- ja ki rjanpitomenetelmien ja riittävän sisäisen 
                                                 
15 EUVL L 3, 7.1.2004, s. 28. 
 
FI 19   FI tarkastuksen periaatteita, edellä sanot un kuitenkaan rajoittamatta viranomaisen 
varsinaisen valvontavallan käyttämistä.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 25 
kappale (mukautettu) 
(20) Olisi säädettävä tietojen vaihdosta toimivaltaisten vi ranomaisten ja sellaisten 
viranomaisten tai toimielinten kesken, joiden tehtävänä on tehostaa rahoitusjärjestelmän toiminnan vakautta. To imitettavien tietojen luottamuksellisuuden 
säilyttämiseksi tietojen vastaanottajien määrän on
 ⌦ olisi ⌫ pysyttävä erittäin 
rajoitettuna.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 26 ja 
27 kappale (mukautettu) 
(21) Tietynlainen vilpillinen käyttäytyminen, es imerkiksi petos ja sisäpiiririkkomukset,  
saattavat vaikuttaa rahoitusjä rjestelmän vakauteen ja sen eheyteen silloinkin, kun ne 
koskevat muita yrityksiä kuin luottolaitoksia . On tarpeen säätää, millä edellytyksillä 
annetaan valtuudet edellä mainittujen  tietojen vaihtamiseen ⌦ tällaisissa 
tilanteissa ⌫. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 28 
kappale (mukautettu) 
(22) Silloin kun on säädetty, että tie toja saa antaa ainoastaan toimivaltaisten viranomaisten 
erityisellä luvalla, viranomaisten voivat  ⌦ olisi voitava ⌫ tarvittaessa asettaa 
suostumukselleen tiukkoja rajoituksia.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 29 
kappale 
(23) Olisi myös annettava valtuudet tietojen va ihtamiseen toisaalt a toimivaltaisten 
viranomaisten ja toisaalta keskuspankki en ja rahapoliittisina viranomaisina 
samanlaisen tehtävän omaavien muiden elin ten ja tarvittaessa maksujärjestelmien 
valvonnasta vastuussa olevien viranomaisten kesken.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 30 
kappale (mukautettu) 
(24) Luottolaitosten toiminnan vakauden val vonnan tehostamiseksi ja luottolaitosten 
asiakkaiden suojaamiseksi o lisi säädettävä siitä, että  tilintarkastaja on velvollinen  
⌦ tilintarkastajan pitäisi ⌫ viipymättä ilmoittamaan  ⌦ ilmoittaa ⌫ toimivaltaisille 
viranomaisille, kun hän tässä dire ktiivissä säädetyllä tavalla  saa tehtäväänsä 
suorittaessaan tietoonsa sei kkoja, joilla saattaa olla va kava vaikutus rahoitusalan 
yrityksen  rahoitustilanteeseen  ⌦ luottolaitoksen taloudelliseen asemaan ⌫ tai sen 
hallinnon ja kirja npidon järjestelmää n hallinto- ja kirjanpitojärjestelmään . Tavoitellun 
päämäärän kannalta  ⌦ Samasta syystä ⌫ jäsenvaltioiden olisi ⌦ myös ⌫ 
säädettävä, että tämä velvollisuus koskee ka ikkia tapauksia, joissa tilintarkastaja saa 
tietoonsa tällaisia seikkoja suorittaessaan tehtäväänsä yrityksessä, jolla on läheiset 
 
FI 20   FI sidokset luottolaitokseen. Tilintarkasta jien velvollisuuden ilmoittaa tarvittaessa 
toimivaltaisille viranomaisille luottolaitosta  koskevista seikoista ja päätöksistä, jotka 
tulevat heidän tietoonsa heidän suorittaes saan tehtäviään muussa yrityksessä kuin 
luottolaitoksessa, ei sinänsä vaikuta  ⌦ pitäisi vaikuttaa ⌫ heidän tehtäviensä 
luonteeseen tuossa  kyseisessä  yrityksessä eikä tapaan, jolla heidän on tehtävänsä 
hoidettava tällaisessa yrityksessä.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 31–
35 kappale (mukautettu) 
Pankkialan s isämarkkinoita luotaessa keskeisenä tekijänä ovat luottolaitosten omille varoille 
asetettavat yhteiset perussäännöt, sen vuoksi, että  omilla varoilla voidaan taata luottolaitosten 
toiminnan jatkuvuus ja suojata säästöt.  Tämä yhdenmukaistaminen vahvistaa lu ottolaitosten 
valvontaa ja edistää yhtee nsovittamista pankkialalla.  
Tällaisia sääntöjä on sovellettava kaikkiin yht eisössä toimiluvan saaneisiin luottolaitoksiin.  
Luottolaitoksen omilla varoilla voidaan kattaa tappioita, joiden kattamiseksi voittojen määrä  
ei ole riittävä. Viranomaisille omat varat ovat m yös tärkeä peruste, erityisesti luottolaitosten 
vakavaraisuuden arvioimisessa ja  valvontaan muutoin liittyen.  
Luottolaitokset kilpailevat suoraan toistensa kanssa sisäisillä pankkimarkkinoilla, ja sen 
vuoks i omiin varoihin liittyvien määritelmien ja sääntöjen on oltava yhteneviä. Siksi omien 
varojen koostumusta koskevien perusteiden määrittelemisen ei tule jäädä yksinomaan 
jäsenvaltioiden tehtäväksi. Yhteisten pe russääntöjen hyväksyminen on yhteisön edun 
mukaista, koska siten estetään kilpailun vääristymistä ja vahvistetaan yhteisön 
pankkijärjestelmää.  
Tämän direktiivin määritelmässä asetetaan erien enimmäis - ja vähimmäismäärät siten, että 
kunkin jäsenvaltion harkittavaksi jää,  käyttävätkö ne kaikkia tai joit akin eriä vai 
hyväksyvätkö ne erien määr ille alemmat ylärajat.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 36 
kappale (mukautettu) 
(25) Tässä direktiivissä täsmennetään ⌦ , että ⌫ perusteet tiettyjen omien varojen erien 
⌦ hyväksymiseksi olisi määriteltävä siten ⌫ määrittelemiseksi ni in, että 
jäsenvaltioilla säilyy oikeus soveltaa a nkarampia säännöksiä ja määräyksiä.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 37 
kappale (mukautettu) 
Alkuvaiheessa yhteiset perussäännöt määritellään väljästi, jotta ne kä sittäisivät kaikki 
yhteisön eri va ltioissa omiin varoihin kuuluvat erät.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 38 
kappale (mukautettu) 
(26) Omiin varoihin kuuluvien erien laadun mukaan tässä direktiiv issä erotetaan toisistaan 
toisaalta ne erät, joista muodostuu peruspääoma  ⌦ ensisijaiset omat varat 
 
FI 21   FI muodostuvat ⌫, ja toisaalta ne erät, joista muodostuu lisäpääoma  ⌦ toissijaiset omat 
varat muodostuvat ⌫.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 39 
kappale (mukautettu) 
(27) Sen osoittamiseksi, että ne er ät, joista lisäpääoma muodostuu  ⌦ toissijaiset omat 
varat muodostuvat ⌫, eivät ole samanlaatuisia kuin ne erät, joista peruspääoma 
muodostuu  ⌦ ensisijaiset omat varat muodostuvat ⌫, on ⌦ olisi ⌫ suotavaa, ettei 
omiin varoihin sisältyvä ien lisäpääoman  ⌦ toissijaisten omien varojen ⌫ määrä ylitä 
100 prosentilla  peruspääomaa  ⌦ ensisijaisia omia varoja ⌫. Lisäksi eivät  tietyt 
omiin varoihin sisältyvät lisäpääoman  ⌦ toissijaiset omat varat ⌫ erät saa  ⌦ eivät 
saisi⌫ olla suurempia kuin 50 prosenttia peruspääomasta  ⌦ ensisijaisista omista 
varoista ⌫.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 39 
kappale (mukautettu) 
(28) Kilpailun vääristymisen välttämiseksi julkiset luottolaitokset eivät saa  ⌦ saisi ⌫ 
sisällyttää omiin varoihinsa jäsenvaltioiden tai niiden alue- tai paikallishallintoviranomaisten niille myöntämiä takauksia.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 40 
kappale (mukautettu) 
(29) Aina kun valvonnan yhteydessä  on tarpeen määrittääätä  luottolaitosten ryhmän 
konsolidoitu omien varojen määrä, tämä laskelma on  ⌦ olisi ⌫ tehtävä tämän 
direktiivin mukaisesti.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 41 
kappale (mukautettu) 
Ö uusi 
(30) Täsmällisessä laskentatekniikassa, jota käytetään laskettaessa  Oomia varoja ja 
vakavaraisuussuhdel uvun  Ö niiden riittävyyttä kattamaan riskit, joille luottolaitos 
altistuu,  laskemisessa  sekä arvioitaessa riskien  ⌦ vastuiden ⌫ keskittymistä 
arvioimisessa käytettävässä täsmällisessä laskentateknii kassa  ⌦ , olisi ⌫ on otettava 
huomioon pankkien ja muiden rahoituslaitost en tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta 
tilinpäätöksestä 8 päivän ä joulukuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/635/ETY16, 
johon sisältyy tiettyjä muut oksia perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan 
g alakohdan nojalla konsoli doiduista tilinpäätöksistä 13 päivänä kesäkuuta 1983 
annettuun neuvoston direktiiviin 83/349/ETY ⌦ 17 ⌫ Ö , tai kansainvälisten 
tilinpäätösstandardien soveltamisesta 19 pä ivänä heinäkuuta 2002 annettu Euroopan 
                                                 
16 EYVL L 372, 31.12.1986, s. 1. 
17 EYVL L 193, 18.7.1983, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 
⌦ 2003/51/EY (EUVL L 178, 17.7.2003, s. 16). ⌫ 
 
FI 22   FI parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1606/200218 riippuen siitä, kumpaa 
sovelletaan kansallisen lainsäädännön mukaan luottolaitosten tilinpäätöksiin . 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 42–
47 kappale (mukautettu) 
Tämä direktiivi on osa laajemp aa kansainvälistä pyrkimystä lä hentää toisiinsa tärkeimmissä 
maissa voimassa olevia omien varojen rii ttävyyttä koskevia säännöksiä ja määräyksiä.  
Luottolaitosten edellytetään kil pailevan välittömästi keskenään sisäisillä pankkimarkkinoilla. 
Hyväksymällä yhteiset vakavaraisuutta koskeva t standardit vakavarais uussuhteelle asetetun 
vähimmäissuhdeluvun muodossa estetään kilpa ilun vääristymiä ja vahvistetaan yhteisön 
pankkijärjestelmää . 
Komissio laatii kertomuksen ja tarkastelee määräajoin omia varoja koskevia säännöksiä 
niiden tiukentamiseksi ja siten selkeäm min yhdenmukaisen yhteisen omien varojen 
määritelmän saavuttamiseksi. Sellainen yhdenmukaistaminen antaa mahdollisuuden omien 
varojen riittävyyden parantamiselle.  
Vakavaraisuussuhdetta koskevat säännöt ovat tulos neuvoa -antavan pankkikomitean työstä; 
komitean tehtävänä on tehdä ehdo tuksia komissiolle jäsenvaltioissa sovellettavien kertoimien 
yhteensovittamisesta.  
Luottolaitosten val vonnassa sopivan vakavaraisuussuht een määrittämisellä on keskeinen 
merkitys.  
Sellainen suhdeluku, jossa varoja ja taseen ul kopuolisia eriä painotetaan niihin sisältyvän 
luottoriskin mukaisesti, on erityisen hyödyllinen vakavaraisuuden mitta.  
 
Ø uusi 
(31) Vähimmäispääomavaatimuksilla on keskeine n asema luottolaitosten valvonnassa ja 
valvontatekniikoiden vasta vuoroisessa tunnustamisessa. 
Vähimmäispääomavaatimuksia koskevia sääntöjä olisi tässä suhteessa tarkasteltava 
yhdessä muiden erityissääntöjen kanssa, jo illa yhdenmukaistetaan luottolaitosten 
valvonnan perustekniikoita. 
(32) Kilpailun vääristymisen välttämiseksi ja pankkijärjestelmän vahvistamiseksi 
sisämarkkinoilla olisi aiheellista säät ää yhteiset vähimmäispääomavaatimukset. 
(33) Jotta voidaan varmistaa riittävä vaka varaisuus, on tärkeää säätää sellaiset 
vähimmäispääomavaatimukset, joissa varoja ja taseen ulkopuolisia eriä painotetaan 
niiden riskialttiuden perusteella.  
                                                 
18 EYVL L 243, 11.9.2002, s. 1. 
 
FI 23   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 48–
51 kappale (mukautettu) 
Tämän vuoksi yhteisten standardien kehittäm inen ilmaisemaan omien varojen suhdetta 
luottoriskille alttiisi in varoihin ja taseen  ulkopuolisiin eriin on olennainen osa sitä 
yhdenmukaistamista, joka on vä lttämätöntä valvontamenetelmien vastavuoroiseksi 
tunnustamiseksi ja siten pankkialan sisämarkkinoiden aikaansaamiseksi.  
Tässä suhteessa vakavaraisuussuhdetta koskevi a sääntöjä on tarkasteltava yhdessä muiden, 
luottolaitosten valvonnan perusmenetelmien yhde nmukaistamisessa käytettävien 
erityisasiakirjojen kanssa.  
Luottolaitosten edellytetään kilpailevan väl ittömästi keskenään sisäisillä pankkimarkkinoilla. 
Hyväksymällä yhteiset vakavaraisuutta koskeva t standardit vakavarais uussuhteelle asetetun 
vähimmäissuhd eluvun muodossa estetään kilpailun v ääristymiä ja vahvistetaan yhteisön 
pankkijärjestelmää.  
Tässä direktiivissä säädetään erilaisia painotuksia erilaisten rahoituslaitosten myöntämille 
takauksille. Sen vuoksi komissio sit outuu selvittämää n, vääristetäänkö tällä direktiivillä 
huomattavasti luottolaitosten ja vakuutusyritysten välistä kilpailua kokonaisuudessaan, ja 
harkitsemaan mainitun selvityksen perusteella , onko aihetta toteuttaa toimenpiteitä asian 
korjaamiseksi.  
 
Ø uusi 
(34) On olennaista ottaa huomioon yhteisössä to imivien luottolaitosten moninaisuus ja 
ottaa luottoriskin vähimmäispääomavaatimus ten laskemiseksi käyt töön vaihtoehtoisia 
menetelmiä, joiden riskiherkkyystasossa ja ke hittyneisyysasteessa on eroja. Ulkoisten 
luottoluokitusten ja luottolaitosten omien estimaattien käyttö yksittäisten 
luottoriskiparametrien osalta merkitsee huomattavaa parannusta luottoriskisääntöjen 
riskiherkkyyteen ja varovaisuus tasoon. Luottolaitoks ille olisi tarjotta va asianmukaisia 
kannustimia, jotta ne siirtyisivät sove ltamaan riskiherkempiä mennetelmiä. 
(35) Vähimmäispääomavaatimukset olisi suhteutett ava katettaviin riskeihin. Vaatimuksissa 
olisi otettava erityisesti huomioon riskitason aleneminen, jos laitoksella on paljon 
suhteellisen pieniä vastuita. 
(36) Luottoriskin vähentämistekniikat olisi hyvä ksyttävä laajemmin osana sääntökehystä, 
jolla varmistetaan, ettei vakavaraisuutta vaaranneta perusteettomalla hyväksymisellä. 
(37) Jotta varmistetaan, että luottolaitosten arvopaperistamis- ja sijoitustoiminnasta 
aiheutuvat riskit ja riskien vähent äminen otetaan asianmukaisesti huomioon 
luottolaitosten vähimmäispääomavaatimuksissa, olisi tarpeen antaa sääntöjä, jotka 
edellyttävät riskiherkän ja erityisen varovaisen käsittelyn soveltamista tällaiseen 
toimintaan ja sijoituksiin.  
 
FI 24   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 52 
kappale (mukautettu) 
Liitteessä III määritetään, miten taseen ulkopuolisia eriä on käsiteltävä luottolaitosten 
pääomavaatimuksia laskettaessa. Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eri tyisesti 
tasapuolisten kilpailuedellytysten varmistamiseksi jäsenvaltioiden on pyrittävä siihen, että 
niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät yhdenmukaisin perustein sopimusnettoutukset. 
Liite III on erään toisen kahdenvälisen nettoutuksen hyväksymis tä rahoitusvalvonnan toimesta 
käsittelevän rahoitusvalvonnan ka nsainvälisen foorumin työn tulo sten mukainen erityisesti 
siinä, että tiettyjen toimien kohdalla on ma hdollista laskea vaadittavat omat varat 
nettosumman eikä bruttosumman perusteella edellyttäe n, että on olemassa laillisesti sitovia 
sopimuksia, joilla varmistetaan luottorisk in rajoittuminen nettosummaan. Kansainvälisesti 
toimivia, yhteisön luottolaitosten kanssa monissa kolmansissa maissa kilpailevia 
luottolaitoksia ja luottolaitosryhmiä koskeva t, laajemmalla kansainvälisellä tasolla hyväksytyt 
säännöt johtavat pörssi en ulkopuolisten (OTC -) johdannaissopimusten tarkempaan 
valvontaan. Näistä tarkennuksista seuraa en tistä tarkoituksenmukaisemmat vaatimukset 
vähimmäispääomasta, joissa otetaan huomio on valvojien hyväksymie n nettoutussopimusten 
riskejä alentavat vaikutukset mahdollisiin tulevaisuuden luottoriskeihin. Keskitettynä 
vastapuolena toimivien selvitysyhteisöjen suorittamalla OTC -johdannaissopimusten 
selvityksellä on keskeinen asema tietyissä jäsenvaltioissa. On asianmukaista tunnustaa 
tällaisen selvityksen edut luottoriskin ja siihen  liittyvän järjestelmäriskin alenemisen kannalta 
laskettaessa luottoriskiin liittyvää vakavaraisuusvaatimusta; on tarpeen, että selvitettävänä 
olevista OTC -johdann aissopimuksista aiheutuvalle nykyhetken ja mahdolliselle tulevaisuuden 
luottoriskille on täysi vakuus ja että riski selvitysyhteisön risk ien kasvamisesta yli asetetun 
vakuuden markkina -arvon poistetaan, jotta selvitettävänä olevia OTC -johdannaisia käsitell ään 
siirtymäkautena vakavaraisuuslaskennassa samalla  tavalla kuin johdannai sia, joilla käydään 
kauppaa pörssissä. Toimivaltaisten viranomaist en on oltava vakuuttuneita siitä, että 
alkuperäisten vakuusvaatimusten ja lisäv akuusvaatimusten taso sekä asetetun vakuuden 
antaman suojan laatu ja taso ovat riittävät.  Liite III antaa niille luottolaitoksille, jotka 
sijaitsevat jossakin jäsenvaltiossa, sama n mahdollisuuden saada viranomaishyväksyntä 
kahdenväliselle nettoutukselle ja näin antaa niille samat kilpailuede llytykset. Sääntöjen on 
oltava tasapainoisia ja omi aan edelleen tehostamaan toiminnan varovaisen valvonnan 
soveltamista luottolaitosalalla. Jäsenvaltio iden toimivaltaisten viranomaisten olisi 
varmistettava, että korjaustekijö iden laskenta perustuu tosiasia llisiin eikä nimellisiin määriin.  
 
Ø uusi 
(38) Operatiivinen riski on luottolaitoksiin liittyvä merkittävä riski, joka on katettava omin 
varoin. On olennaista ottaa huomioon yhteisö ssä toimivien luottolaitosten moninaisuus 
ja sallia operatiivisen riskin vakavaraisuu svaatimuksen laskemiseksi vaihtoehtoiset 
menetelmät, joiden riskiherkkyystasossa ja kehittyneisyysasteessa on eroja. 
Luottolaitoksille olisi tarjo ttava asianmukaisia kannustimi a, jotta ne siirtyisivät 
soveltamaan riskiherkempiä menetelmiä. Jotta voidaan ottaa huomioon operatiivisen 
riskin mittaamis- ja hallintamenetelmien kehitys, sääntöjä olisi tarkistettava ja 
ajantasaistettava tarpeen mukaan, myös  eri liiketoiminta-alueita koskevien 
vaatimusten sekä riskien vähentämistekniikoiden hyväksymisen osalta. 
(39) Jotta voidaan varmistaa ryhmään kuuluvien lu ottolaitosten riittä vä vakavaraisuus, on 
olennaista, että vähimmäispääomavaatim uksia sovelletaan ryhmän konsolidoidun 
 
FI 25   FI taloudellisen aseman perustee lla. Jotta voidaan varmistaa, että omat varat jakautuvat 
asianmukaisesti ryhmän sisällä ja ovat ta rvittaessa käytettävissä talletusten 
suojaamiseen, vähimmäispääomavaatimuksia olisi sovellettava ryhmän yksittäisiin 
luottolaitoksiin, elle i tätä tavoitetta voida muut en tehokkaasti saavuttaa.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 53 
kappale (mukautettu) 
Tässä direktiivissä säädetty vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärä nostaa yhteisön 
luottolaitosten omien varojen tasoa. On hyvä ksytty kahdeksan prosentin taso vuoden 1988 
alussa voimassa olleita pääomavaat imuksia koskevan tilastoselvityksen perusteella.   
 
Ð 2000/12/ EY johdanto-osan 54 
kappale 
(40) On suotavaa, että luottolaitosten suur ten riskikeskittymien seurantaa koskevat 
keskeiset säännöt yhdenmukaistetaan. On tä rkeää jättää jäsenvaltioille mahdollisuus 
antaa tiukempia säännöksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 55 
kappale (mukautettu) 
(41) Luottolaitosten suurten riskikeskittymien  ⌦ vastuiden ⌫ valvonnan ja tarkastamisen 
on ⌦ pitäisi olla ⌫ olennainen osa niiden valvontaa. ⌦ Tämän vuoksi vastuiden ⌫ 
Riskien  liiallinen keskittyminen yhteen asiakkaaseen tai keskenään sidossuhteessa 
oleviin asiakkaisiin voi johtaa sellaisten tappioiden mahdollisuuteen, joita ei voida 
hyväksyä. Tällaisen tilanteen voidaan katsoa olevan ha itallinen luottolaitoksen 
vakavaraisuudelle. 
 
Ð 2000/12/ EY johdanto-osan 56 
kappale (mukautettu) 
(42) ⌦ Koska sisämarkkinoilla toimivat ⌫ Lluottolaitokset kilpailevat itse asiassa  
suoraan keskenään sisäisillä pankkimarkkinoilla , ja sen vuoksi  sovellettavien 
valvontavelvoitteiden on  ⌦ olisi ⌫ oltava samanlaisia koko yhteisössä. Sen vuoksi 
niistä perusteista, joita sovelletaan suurte n riskikeskittymien määrittelemiseksi, olisi 
oltava o ikeudellisesti sitovia määräyksiä yhteis össä eikä niitä voida jättää täysin 
jäsenvaltioiden harkintavaltaan. Yhteisten säännösten antaminen edistää paremmin 
yhteisön etuja, koska siten estetään eroavuuks ia kilpailun edellyt yksissä ja samalla 
vahvistetaan y hteisön pankkijärjestelmää.  
 
Ð 2000/12/ EY johdanto-osan 57 
kappale (mukautettu) 
Ö uusi 
(43) Luottolaitosten vakavarais uussuhdetta koskevissa säännöksissä on luettelo 
luottolaitosten luottoriskeistä.  Sen vuoksi on suotavaa, että tätä  luetteloa käytetään 
riskien määrittelemiseksi, jotta suuria  riskikeskittymiä voidaan rajoittaa. Ö Vaikka on 
aiheellista, että suurten riskikeskittymien rajoittamiseksi sovellettu vastuiden 
 
FI 26   FI määritelmä perustuu luottoriskin vähimmäispääomavaatimusta varten laadittuun 
vastuiden määritelmään,  Eei ole kuitenkaan suotavaa viita ta periaatteessa kyseisissä 
säännöksissä vahvistettuihin painotuksiin tai riskiryhmiin. Nämä painotukset ja 
riskiryhmät on tarkoitettu ylei sen vakavaraisuuden vaatimuk sen toteuttamiseksi, jotta 
katettaisiin luottolaitosten luottoriski. Suuria riskikeskittymi ä koskevan sääntelyn 
tavoitteena on rajoittaa  ⌦ Jotta rajoitetaan ⌫ luottolaitokselle yhde stä asiakkaasta tai 
keskenään sidossuhteessa ol evista asiakkaista aiheut uvaa riskiä, joka aiheutuu  tappion 
enimmäismääräästä ., Sen vuoksi  on tarpeen päättää  varovaisesta  menettelystä, jossa 
pääsääntöisesti otetaan huomioon ri skien nimellisarvo soveltamatta  ⌦ laatia sellaiset 
säännöt suurten riskikeskittymien määrittämiseksi, jotka ottavat huomioon vastuun nimellisarvon ilman ⌫ painotuksia tai riskiryhmiä. 
 
Ø uusi 
(44) Vaikka laskentavaatimusten rajoittamiseksi onkin toivotta vaa hyväksyä luottoriskin 
vähentämistekniikan vaikutukset  vastaavalla tavalla kuin 
vähimmäispääomavaatimusten osalta, kunne s suuria riskikeskittymiä koskevat 
säännökset on tarkistettu, luottoriskin vähentämistekniikoita koskevat säännöt 
suunniteltiin tilanteisiin, jo issa yleinen hajautunut l uottoriski johtuu lukuisiin 
vastapuoliin liittyvistä vastuista. Hyväksytt äessä siis sellaisten vähentämistekniikoiden 
vaikutukset suurten riskikeski ttymien rajoittamiseksi, jotk a on suunniteltu rajoittamaan 
enimmäistappiota, joka voi aiheutua yks ittäisestä asiakkaasta tai keskenään 
sidossuhteessa olevista asia kkaista, olisi varmistettava  vakavaraisuusvaatimuksen 
täyttyminen. 
 
Ð 2000/12/ EY johdanto-osan 58 
kappale (mukautettu) 
(45) On noudatettava erityistä varovais uutta, kun luottolaitos ottaa o man emoyhtiön  
⌦ luottolaitokseen liitt yy vastuu emoyrityksen ⌫ tai muiden tämän emoyhtiön 
tytäryhtiöiden  ⌦ emoyrityksen tytäryritysten ⌫ osalta riskin . Luottolaitoksen 
ottamien riskien  ⌦ vastuiden ⌫ hallinta on  ⌦ olisi ⌫ suoritettava täysin 
itsenäisesti noudattaen vakaan pankkijohtamisen periaatte ita kiinnittämättä huomiota 
mihinkään muihin tämän periaatteen ulkopuolisiin  seikkoihin. Tässä direktiivissä 
säädetään tapauksist a, joissa  ⌦ Jos ⌫ henkilöllä suoraan tai välillisesti 
määräosuuden välityksellä oleva määräämisvalta  ⌦ määräysvalta ⌫ 
luottolaitoksessa on omiaan aiheuttamaan haittaa laitoksen järkevälle ja vakaalle 
hoidolle, jolloin  toimivaltaisten viranomaisten on  ⌦ olisi ⌫ toteutettava tilanteen 
lopettamiseksi aiheelliset toimenpiteet. S uurten riskikeskittymien ollessa kyseessä on 
myös  tarpeen antaa luottolaitoksen omassa ryhmässään otta mia riskejä  ⌦ omaan 
ryhmään liittyviä vastuita ⌫ koskevia erityisiä säännöksiä ja asettaa tällaisissa 
tapauksissa erityisesti  tiukempia rajoituksia kuin muille riskeille . Tätä tiukkaa 
rajoitusta  ⌦ Tällaisia säännöksiä ⌫ ei kuitenkaan pidä soveltaa silloin, kun 
emoyhtiö  ⌦ emoyritys ⌫ on rahoitushallintayhtiö  ⌦ rahoitusalan holdingyhtiö ⌫ 
tai luottolaitos,  ja kun muut tytäryhtiöt  ⌦ tytäryritykset ⌫ ovat luottolaitoksia, 
rahoituslaitoksia tai pankkitoimintaa  avustavia palveluja tarjoavia yrityksiä sikäli, että 
kaikki nämä yritykset ovat luottolait oksen konsolidoidun valvonnan kohteena. Tässä 
tapauksessa näin muodostetun kok onaisuuden konsolidoitu va lvonta itse asiassa 
mahdollistaa riittävän tehokkaan ja sellais en valvonnan, ettei se vaadi tiukempia 
riskien rajoitusta koskevia säädöksiä, Samalla tavoin kannustetaan pankkiryhmittymiä 
 
FI 27   FI järjestämään rakenteensa siten, että konsol idoitu valvonta voidaan toteuttaa, mikä on 
toivottavaa, koska siten on mahdollist a saada aikaan kattavampi valvonta.  
 
Ø uusi 
(46) Luottolaitosten olisi varmistettava, että ni iden pääoma riittää määränsä, laatunsa ja 
jakautumisensa puolesta kattamaan riskit, jo ille luottolaitokset altistuvat tai voivat 
altistua. Luottolaitoksilla pitä isi tämän vuoksi olla käytössään strategioita ja prosesseja 
pääomansa riittävän tason arvioimiseksi ja ylläpitämiseksi. 
(47) Toimivaltaisten viranomaisten vastuulla on varmistaa, että luottolaitoksilla on 
asianmukainen organisaatiorakenne ja r iittävät omat varat, kun otetaan huomioon 
riskit, joille luottolaitokset altistuvat tai voivat altistua. 
(48) Jotta pankkialan sisämarkkinat voivat toimia tehokkaasti, Euroopan 
pankkivalvontaviranomaisten komitean ol isi edistettävä tämän direktiivin 
johdonmukaista soveltamista ja valvontakäy täntöjen yhdenmukaistamista yhteisössä. 
(49) Samasta syystä ja sen varmistamiseksi, että useammassa jäsenvaltiossa toimiville 
yhteisön luottolaitoksille ei aiheudu suhteetonta rasitusta to imilupien myöntämisestä ja 
valvonnasta kussakin jäsenvaltiossa vast aavien toimivaltaisten viranomaisten 
jatkuvista velvoitteista, on olennaista te hostaa tuntuvasti toimiva ltaisten viranomaisten 
välistä yhteistyötä. Tässä yht eydessä olisi vahvistettava konsolidointiryhmän valvojan 
asemaa. Euroopan pankkivalvontaviranomaisten  komitean olisi tuettava ja edistettävä 
tällaista yhteistyötä.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 65 
kappale (mukautettu) 
(50) Luottolaitosten konsolidoidun valvonnan tavoitteena on nimenomaan näiden laitosten  
⌦ luottolaitosten ⌫ tallettajien etujen suojelu ja  rahoitusjärjestelmän vakauden 
varmistaminen. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 59 
kappale (mukautettu) 
(51) Konsolidoitua valvontaa, jott a se olisi tehokas, on voitava  ⌦ Jotta konsolidoitu 
valvonta olisi tehokasta, sitä pitäisi voida ⌫ soveltaa kaikkiin pankkiryhmiin, 
mukaan lukien emoyritys kset, jot ka eivät  ole luottolaitos ksia. Toimivaltaisilla 
viranomaisilla on ⌦ olisi ⌫ oltava tarpeelliset oikeudelliset keinot tällaisen 
valvonnan toteuttamiseksi. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 60 
kappale (mukautettu) 
(52) Niiden ryhmien osalta, jotka toimivat usealla  alalla ja joiden emoyrityksellä on ainakin 
yhdessä luottolaitoksena to imivassa tytäryhtiössä  ⌦ tytäryrityksessä ⌫ 
määräysvalta, toimivaltaisten viranomaisten on  ⌦ olisi ⌫ kyettävä arvioimaan 
luottolaitoksen ta loudellinen tila  ⌦ asema ⌫ tällaisessa ryhmässä. Jäsenvaltiot 
voivat siihen asti, kunnes myöhempi yhtee nsovittaminen on toteutettu, päättää 
 
FI 28   FI aiheellisista konsolidointimenetelmistä tämän direktiivin tavoitteen toteuttamiseksi.  
Toimivaltaisilla viranomaisilla on  ⌦ olisi ⌫ ainakin oltava käyt ettävissään keinot, 
jotka tekevät mahdolliseksi saada tehtävän hoitamiseksi tarpeelliset tiedot kaikista ryhmän yrityksistä. On 
Olisi järjestettävä eri rahoitu salojen valvonnasta vastuussa 
olevien viranomaisten välinen yhteistoim inta niiden yritysryhmien osalta, jotka 
harjoittavat monia rahoitustoiminnan muotoja. ⌦ Siihen asti kunnes myöhempi 
yhteensovittaminen on toteutettu, jäsenvaltio iden olisi voitava päättää aiheellisista 
konsolidointimenetelmistä tämän direktiivin tavoitteen toteuttamiseksi. ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 61 
kappale (mukautettu) 
(53) Jäsenvaltioiden voivat myös  ⌦ olisi voitava ⌫ kieltäytyä myöntämästä 
pankkitoimilupaa tai peruuttaa myöntämänsä pankkitoimilupavan , kun on kyse 
rakenteeltaan tietynlaisista ryhmistä, jotka ne arvioivat sopimattomiksi pankkitoiminnan harjoittamiseen nimenomaan , koska sellaisia ra kenteita ei voida 
valvoa tyydyttävästi. Tältä osin toimivaltaisilla viranomaisilla on
 ⌦ pitäisi olla 
tarvittava ⌫ tämän direktiivin 7 artiklan 1 kohdan ensimmäise ssä alakohdassa ja 2 
kohdassa, 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 16 artiklassa mainittu  toimivalta, jotta 
taataan luottolaitosten järkevä ja vakaa hoito. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 62–
64 kappale (mukautettu) 
Jäsenvaltiot voivat myös järj estää soveltuvin menette lyin niiden ryhmien valvonnan, joiden 
rakennetta tämä direktiivi ei koske. On aiheel lista huolehtia tämän direktiivin säännösten 
täydentämisestä, jotta voitaisin kattaa tällaiset rakenteet sikäli kuin ne yleistyvät.  
Konsolidoidun va lvonnan on katettava kaikki liittee ssä I määritellyt liiketoimet. Sen vuoksi 
kaikki yritykset, jotka harjoittavat pääasiallises ti näitä toimia, on sisällytettävä konsolidoituun 
valvontaan. Sen vuoksi rahoituslaitoksen m ääritelmän on katettava kaikki nämä l iiketoimet.  
Direktiivissä 86/635/ETY sekä  direktiivissä 83/349/ETY säädetään luottolaitosten 
konsolidoitujen tilinpäätösten julkaisemista koskevista konsolidoin tisäännöksistä. Sen vuoksi 
on mahdollista määritellä tarkemmin toiminnan vakauden konsolidoiduss a valvonnassa 
käytettävät menetelmät.  
 
Ø uusi 
(54) Jotta pankkialan sisämarkkinat toimisivat  yhä tehokkaammin ja yhteisön kansalaiset 
voisivat hyötyä asianmukaisest a läpinäkyvyydestä, toimivalta isten viranomaisten olisi 
julkistettava riittävän verta ilukelpoisesti tapa, jota noudatt aen tämä direktiivi pannaan 
täytäntöön. 
(55) Jotta vahvistetaan markkinakuria ja ka nnustetaan luottolaitoksia parantamaan 
markkinastrategiaansa, riskienvalvontaansa ja  sisäistä hallinto-organisaatiotaan, olisi 
säädettävä luottolaitosten asianmuka isesta tiedonantovelvollisuudesta.  
 
FI 29   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 66 
kappale (mukautettu) 
(56) Tämän direktiivin alaan sekä muiden luottolaitoksia koskevien direktiivien alaan 
kuuluvien ongelmien tutkiminen edellyttää to imivaltaisten viranomaisten ja komission 
yhteistyötä neuvoa -antavassa komiteass a etenkin pyrittäessä tiiviimpään 
yhteensovittamiseen. Jäsenva ltioiden toimivaltaisten viranomaisten neuvoa -antavan 
komitean perustaminen ei estä luottolaito sten liiketoiminnan aloittamista ja sen 
harjoittamista valvovien viranomaisten muunlaista yhteistyö tä eikä etenkään 
yhteistyötä yhteysryhmässä (gr oupe de contact), joka on perustettu pankkitoimintaa 
valvovien viranomaisten välille.   
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 67 
kappale (mukautettu) 
(57) Tämän direktiivin teknisiin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi määräajoin olla tarpeen 
pankkialan uusien kehityspiirteiden huomi oon ottamiseksi tehdä teknisiä muutoksia. 
Komissio tekee sille perustamissopi muksen mukaan siirre tyn täytäntöönpanovallan 
nojalla tällaiset tarpeelliset muutokset kuultuaan neuvoa -antavaa pankkikomiteaa. 
Tämän direktiivin täytäntöönpanon edellytt ämät toimenpiteet olisi vahvistettava 
menettelystä komissiolle siirrettyä täyt äntöönpanovaltaa käytet täessä 28 päivänä 
kesäkuuta 1999 tehdyn neuvost on päätöksen 1999/468/EY ⌦ 19 ⌫ mukaisesti, .  
 
Ø uusi 
(58) Jotta vältetään markkinahäiriöt ja va rmistetaan omien varojen kokonaistason 
jatkuvuus, olisi aiheellista säätää erityisiä siirtymäjärjestelyitä. 
(59) Vähimmäispääomavaatimuksia koskevien sääntöjen riskiherkkyyden vuoksi olisi 
toivottavaa seurata, onko niillä tuntuvia vaikutuksia suhdannekiertoon. Komission 
olisi otettava huomioon Eur oopan keskuspankin näkemykset ja raportoitava näistä 
kysymyksistä Euroopan parlamentille ja neuvostolle.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 68 
kappale (mukautettu) 
Tämän direktiivin 36 artiklan 1 kohdan mukaan sallitaan osuuskunta - tai rahastomuotoisten 
luottolaitosten käsitellä lainanottajien yhtei svastuullisia sitoumuksia, 34 artiklan 2 kohdan 7 
alakohdassa tarkoitettu ina omina varoina. Tanskan hallitus on ilmaissut olevansa erittäin 
kiinnostunut siitä, että sen muutamat osuuskunta - tai rahastomuotoiset kiinnitysluottolaitokset 
muunnettaisiin julkisik si osakeyhtiöiksi. Tämän muut oksen helpottamiseksi tai sen 
mahdollista miseksi on välttämätöntä säätää tilapäises ti poikkeuksesta, jolla sallitaan niiden 
sisällyttää osan yhteisvastuullisista sitoum uksista omiin varoihin. Tällä tilapäisellä 
poikkeuksella ei saisi olla ha itallisia vaikutuksia luottolaitosten väliseen kilpailuu n.  
                                                 
19 ⌦EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. ⌫ 
 
FI 30   FI  
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 69–
71 kappale 
(69) Luottolaitosten asunto -obligaatioiden omistuksen paino ttaminen 20 prosentilla saattaa 
aiheuttaa häiriöitä sellaisilla kansallisilla raho itusmarkkinoilla, joilla nämä sijoitusvälineet 
ovat keskeisiä. Siinä tapa uksessa toteutetaan väliaikaiset toimenpiteet 10 prosentin 
riskipainotuksen soveltamise ksi. Arvopaperistamismarkkinat kehittyvät nopeasti. Sen vuoksi 
on toivottavaa, että komissio tarkastelee jäsenvaltioiden kanssa esinevakuudellisten 
arvopapereiden vakava raisuusvalvonnan kannalta asianmukais ta kohtelua ja esittää ennen 22 
päivää kesäkuuta 1999 ehdotuksia, joiden tar koituksena on mukauttaa olemassa oleva 
lainsäädäntö vakavaraisuusvalvonnan kannalta asianmukaisen kohtelun määrittämiseksi 
esinevakuudellisille  arvopapereille. Toimivaltaiset vira nomaiset voivat sallia 50 prosentin 
painotuksen sellaisten va rojen osalta, joiden vakuut ena on kiinnitys toimisto - tai 
monitoimiliiketiloihin 31 päivään joulukuuta 2006 saakka. Kiinnitetty omaisuus on arvioitava 
erittäin  tiukkoja perusteita noudattaen ja arviointi on uusittava säännöllisesti 
liiketilamarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi. Omaisuuden on oltava omistajan 
käytössä tai tämän vuokralle antama. Tämä 50 prosentin painotus ei koske 
kiinteistönjalostukseen annettuja lainoja.  
(70) Suuria riskikeskittymiä koskevien säännösten sopusointuisen täytäntöönpanon 
varmistamiseksi on suotavaa, että jäsenvaltio ille sallitaan säätää kaksivaiheisesti uusien 
rajoituksien soveltamisesta. Piente n luottolaitoste n osalta pidem pi siirtymäkausi voi olla 
perusteltu siltä osin kuin 25 prosentin säännön liian pika inen soveltaminen voi vähentää 
niiden luotonantotoimintaa liian nopeasti.  
(71) Myös luottolaitosten uude lleenorganisoinnin ja  toiminnan lopettam isen edellytysten 
yhdenmukai staminen jatkuu.  
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 72 
kappale (mukautettu) 
(60) On ⌦ Olisi ⌫ myös yhdenmukaistettava tarpeel liset välineet luottolaitosten 
maksuvalmiusriskien valvomiseksi. 
 
Ð 2000/12/EY johdanto-osan 73 
kappale (mukautettu) 
Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioita velv oittaviin määräaikoihin, jo iden kuluessa niiden 
on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntö ä liitteessä V olevassa B osassa tarkoitetut 
direktiivit,  
 
Ø uusi 
(61) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin 
perusoikeuskirjan periaatteita  yhteisön lainsäädännön ylei sinä oikeusperiaatteina. 
(62) Velvoite saattaa tämä direktiivi osaksi kans allista lainsäädäntöä olisi rajattava niihin 
säännöksiin, joiden sisältö on muuttunut aiem piin direktiiveihin verrattuna. Velvoite 
 
FI 31   FI saattaa osaksi kansallista lain säädäntöä ne säänn ökset, joiden sisältö ei ole muuttunut, 
on voimassa aiempien direktiivien nojalla. 
(63) Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa 
niiden on saatettava liitteessä XIII oleva ssa B osassa mainitut direktiivit osaksi 
kansallista lainsäädäntöä,  
 
Ð 2000/12/EY 
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
 
Ø uusi 
SISÄLLYSLUETTELO 
I OSASTO  KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT  
II OSASTO  LUOTTOLAITOSTEN TOIMINNAN ALOITTAMISTA JA 
HARJOITTAMISTA KOSKEVAT EDELLYTYKSET  
III OSASTO  SÄÄNNÖKSET SIJOITTAUTUMISOIKEUDESTA JA PALVELUJEN 
TARJOAMISEN VAPAUDESTA  
1 jakso  Luottolaitokset  
2 jakso  Rahoituslaitokset  
3 jakso  Sijoittautumisoikeuden käyttö  
4 jakso  Palvelujen tarjoamisen vapauden käyttö  
5 jakso  Vastaanottavan jäsenvaltion toim ivaltaisten viranomaisten 
toimivalta  
IV OSASTO  SUHTEET KOLMANSIIN MAIHIN  
1 jakso  Kolmansien maiden yrityksistä ilmoittaminen ja näiden maiden 
markkinoille pääsyn edellytykset  
2 jakso  Konsolidoitua valvontaa koskeva yhteistyö kolmansien maiden 
toimivaltaisten viranomaisten kanssa  
V OSASTO  VAKAVARAISUUSVALVONNAN JA 
TIEDONANTOVELVOLLISUUDEN PERIAATTEET JA TEKNISET 
VÄLINEET  
1 luku  Vakavaraisuusvalvonnan periaatteet  
1 jakso  Kotijäsenvaltion ja vastaanotta van jäsenvaltion toimivalta  
2 jakso  Tietojenvaihto ja salassapitovelvollisuus  
 
FI 32   FI 3 jakso  Tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteisestä 
tarkastuksesta vastuussa olevien henkilöiden velvollisuudet  
4 jakso  Oikeus määrätä seuraamuksia ja muutoksenhakuoikeus  
2 luku  Vakavaraisuusvalvonnan tekniset välineet  
1 jakso  Omat varat  
2 jakso  Riskeiltä suojautuminen  
1 alajakso  Soveltamistaso  
2 alajakso  Vaatimusten laskeminen  
3 alajakso  Omien varojen vähimmäistaso  
3 jakso  Luottoriskin vähimmäispääomavaatimukset  
1 alajakso  Standardimenetelmä  
2 alajakso  Sisäisten luottoluokitusten menetelmä  
3 alajakso  Luottoriskien vähentäminen  
4 alajakso  Arvopaperistaminen  
4 jakso  Operatiivisen riskin vähimmäispääomavaatimukset  
5 jakso  Suuret riskikeskittymät  
6 jakso  Määräosuus muissa yrityksissä kuin  luotto- tai rahoituslaitoksissa  
3 luku  Luottolaitosten pääomanhallintaprosessi  
4 luku  Toimivaltaisten viranomaisten  suorittama valvonta ja 
tiedonantovelvollisuus  
1 jakso  Valvonta  
2 jakso  Toimivaltaisten viranomai sten tiedonantovelvollisuus  
5 luku  Luottolaitosten tiedonantovelvollisuus  
VI OSASTO  TÄYTÄNTÖÖNPANOVALTA  
VII OSASTO  SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET  
1 luku  Siirtymäsäännökset  
2 luku  Loppusäännökset  
 
FI 33   FI LIITE I  Luettelo vastavuoroisesti tunnustetuista liiketoimista  
LIITE II  Taseen ulkopuolisten erien luokitus  
LIITE III  Johdannaissopimusten käsittely  
LIITE IV  Johdannaissopimusten lajit  
LIITE V  Riskien luokittelun ja käs ittelyn tekniset kriteerit  
LIITE VI  Standardimenetelmä  
LIITE VI - 1 osa  Riskipainot  
LIITE VI - 2 osa  Luottoluokituslaitosten hyväksymin en ja niiden luottoluokitusten 
kuvaus  
LIITE VI - 3 osa  Luottoluokituslaitosten antamien luokitusten käyttö riskipainojen 
määrityksessä  
LIITE VII  Sisäisten luottoluokitusten menetelmä (IRB-menetelmä, IRBA)  
LIITE VII – 1 osa  Riskipainotettujen saamisten ja odotettujen tappioiden yhteismäärä  
LIITE VII – 2 osa  PD, LGD ja juoksuaika  
LIITE VII – 3 osa  Vastuuarvo  
LIITE VII – 4 osa  IRB-menetelmän soveltamisen vähimmäisvaatimukset  
LIITE VIII  Luottoriskin vähentäminen  
LIITE VIII – 1 osa  Hyväksyttävyys  
LIITE VIII – 2 osa  Vähimmäisvaatimukset  
LIITE VIII – 3 osa  Luottoriskin vähentämisen  vaikutusten laskeminen  
LIITE VIII – 4 osa  Maturiteettierot  
LIITE VIII – 5 osa  Luottoriskin vähentämismenetelmien yhdistelmät 
standardimenetelmässä 
LIITE VIII – 6 osa  Saamisten koriin sovellettavat luot toriskin vähentämismenetelmät 
LIITE IX  Arvopaperistaminen  
LIITE IX – 1 osa  Liitteessä X käytettävät määritelmät 
LIITE IX – 2 osa  Vähimmäisvaatimukset, jotka kosk evat merkittävän luottoriskin 
siirron sekä arvopaperistetui lle vastuille laskettavan 
riskipainotettujen saamisten ja odo tettujen tappioiden yhteismäärän 
 
FI 34   FI hyväksymistä 
LIITE IX – 3 osa  Ulkoiset luottoluokitukset 
LIITE IX – 4 osa  Laskenta 
LIITE X  Operatiivinen riski  
LIITE X – I osa  Perusmenetelmä 
LIITE X – 2 osa  Standardimenetelmä 
LIITE X – 3 osa  Kehittynyt menetelmä 
LIITE X – 4 osa  Eri menetelmien yhdistelmät 
LIITE X – 5 osa  Tappiotyyppien luokittelu 
LIITE XI  Toimivaltaisten viranomaisten suor ittaman tarkastelun ja arvioinnin 
tekniset kriteerit 
LIITE XII  Tietojen julkistamisen tekniset kriteerit 
LIITE XII – 1 osa  Yleiset kriteerit 
LIITE XII – 2 osa  Yleiset vaatimukset 
LIITE XII – 3 osa  Ehdot yksittäisten välineiden tai menetelmien käytölle 
LIITE XIII – A osa  Kumotut direktiivit ja niiden muutokset (joita tarkoitetaan 
158 artiklassa)  
LIITE XIII – B osa  Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle (joita 
tarkoitetaan 157 artiklassa)  
LIITE XIV  Vastaavuustaulukko  
 
FI 35   FI  
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
I OSASTO 
⌦KOHDE,  SOVELTAMISALA  JA ⌫ MÄÄRITELMÄT  JA 
SOVELTAMISALA   
 
Ð 2000/12/EY 2 artiklan 1 ja 2 
kohta (mukautettu) 1 artikla 
1. Tässä direktiivissä sovelletaan  ⌦ vahvistetaan säännöt, jotka koskevat ⌫ 
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamista ja sen harjoittamista ⌦ sekä 
luottolaitosten vakavaraisuuden valvontaa ⌫. Sitä sovelletaan kaikkiin 
luottolaitoksiin.  
2. Rahoitushallintayht iöihin ja monialan hallintayhtiöihin  ⌦ Rahoitusalan 
holdingyhtiöihin ja monial an holdingyhtiöihin ⌫, joiden kotipaikka on yhteisössä, 
sovelletaan myös 25 ja 52 –56 ⌦ 39 ⌫ artiklaa ⌦ ja V osaston 4 luvun 
1 jaksoa ⌫. 
3. Laitoksia, jotka ovat 3 kohdan  ⌦ 5 artiklan ⌫ nojalla pysyvästi poissuljettuja 
laitoksia, lukuun ottamatta kuitenkaan jä senvaltioiden keskuspankkeja, pidetään 
rahoituslaitoksina 25 ja  52–56 ⌦ 39 ⌫ artiklaa ⌦ ja V osaston 4 luvun 
1 jaksoa ⌫ sovellettaessa. 
 
Ð 2000/12/EY 2 artiklan 3 kohta 
(mukautettu) 
2 artikla 
Tätä direktiiviä ei sovelleta ⌦ seuraaviin ⌫: 
– jäsenvaltioiden keskuspankkeihin, 
– postisiirtoa hoitaviin laitoksiin, 
– Belgiassa seuraavaan laitokseen: "Institu t de Réescompte et de Garantie / 
Herdiscontering- en Waarborginstituut", 
– Tanskassa seuraaviin laitoksiin: "Dansk  Eksportfinansieringsfond", "Danmarks 
Skibskreditfond" ja "Dansk Landbrugs Realkreditfond", 
– Saksassa seuraavaan laitokseen: "Kreditans talt für Wiederaufbau", yrityksiin, joita 
"Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz"-lain nojalla pidetään osana valtion asuntopolitiikkaa ja jotka eivät pääasiall isesti harjoita pankkitoimintaa, sekä 
 
FI 36   FI yrityksiin, joita kyseisen lain nojalla pidetään voittoa tavoittelemattomina asuntoalan 
yrityksinä, 
– Kreikassa seuraaviin laitoksiin: ” Ελληνική  Τράπεζα  Βιομηχανικής  Αναπτύξεως ,” 
(Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), ” Ταμείο  Παρακαταθηκών  και 
Δανείων ” (Tamio Parakatathikon kai Danion) ja ” Ταχυδρομικό  Ταμιευτήριο ” 
(Tachidromiko Tamieftirio), 
– Espanjassa seuraavaan laitokseen: "Instituto de Crédito Oficial", 
– Ranskassa seuraavaan laitokseen: "Cai sse des dépôts et consignations", 
– Irlannissa "credit unions"- ja "fri endly societes" -luotto-osuuskuntiin, 
– Italiassa seuraavaan laitokseen: "Cassa Depositi e Prestiti", 
– Alankomaissa seuraaviin laitoksiin : "Nederlandse Investeringsbank voor 
Ontwikkelingslanden NV", "NV Noordeli jke Ontwikkelingsmaatschappij", "NV 
Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering", sekä 
"Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV", 
– Itävallassa yrityksiin, joit a pidetään voittoa tavoittel emattomina rakennusalan 
yrityksinä, sekä "Österreichisc he Kontrollbank AG" -pankkiin, 
– Portugalissa "Caixas Económicas" -laitoks iin, jotka ovat olemassa 1 päivänä 
tammikuuta 1986 ja jotka eivät ole osakey htiömuotoisia, ja "Caixa Económica 
Montepio Geral" -laitokseen, 
– Suomessa seuraaviin laitoks iin: "Teollisen yhteistyön rahasto Oy / Fonden för 
industriellt samarbete Ab" ja  "Kera Oy / Kera Ab", 
– Ruotsissa seuraavaan laitokseen: "Svenska Skeppshypotekskassan", 
– Yhdistyneessä kuningaskunnassa seuraaviin laitoksiin: "National Savings Bank", 
"Commonwealth Development Finance Co mpany Ltd", "Agricultural Mortgage 
Corporation Ltd", "Scottish Ag ricultural Securities Corporation Ltd", "Crown Agents 
for Overseas Governments and Administrations", luotto-osuuskuntiin sekä 
kunnallisiin pankkeihin.  
 
ÐVuoden 2003 liittymisasiakirja 
– Latviassa ”kr ājaizdevu sabiedr ības” -laitoksiin, joita ”kri ājaizdevu sabiedr ību 
likums” -lain nojalla pidetään rahoituspal veluja ainoastaan jäse nilleen tarjoavina 
osuustoiminnallisina yrityksinä, 
– Liettuassa ”kredito unijos” -l aitoksiin, muihin kuin ”Centrin ė kredito unija”, 
– Unkarissa seuraaviin laitoks iin: ”Magyar Fejles ztési Bank Rt.” ja ”Magyar Export-
Import Bank Rt.”, 
– Puolassa seuraaviin laitoksiin: ”Spó łdzielcze Kasy Oszczdno.c iowo - Kredytowe” ja 
”Bank Gospodarstwa Krajowego”.  
 
FI 37   FI  
ÐDirektiivi 2004/xx/ EY 3 artiklan 
1 kohta (mukautettu) 
4. Komissio päättää 60 artiklan 2 kohdassa sä ädetyn menettelyn mukaisesti kaikista 3 
kohdan luetteloon tehtävistä muutoksista."  
 
Ð 2000/12/EY 2 artiklan 5 ja 
6 kohta (mukautettu) 
3 artikla 
1. Luottolaitokset, jotka  ⌦ Yksi tai useampi luottolaitos, joka ⌫ 15 päivänä joulukuuta 
1977 sijaitsi samassa jäsenvaltiossa ja joka mainittuna päivänä kuului pysyvästi niitä valvovaan ja samaan jäsenvaltioon sijoittaut uneeseen keskuslaitokseen, voidaan vapauttaa 6
 
⌦ 7 artiklan ja 11 ⌫ artiklan 1 kohdan se kä 8 ja 59 artiklan  edellytyksistä, jos viimeistään 
15 päivänä joulukuuta 1979 kansallisessa lainsäädännössä on säädetty, että: 
a) keskuslaitoksen ja siihen kuuluvien laitost en sitoumukset ovat yhteisvastuullisia tai 
keskuslaitos takaa siihen kuuluvien laitosten sitoumukset kokonaisuudessaan, 
b) keskuslaitoksen ja kai kkien siihen kuuluvien laito sten vakavaraisuutta ja 
maksuvalmiutta valvotaan kokonaisuudess aan konsolidoitujen tilinpäätösten 
perusteella, 
c) keskuslaitoksen johdolla on valtuudet an taa ohjeita siihen kuuluvien laitosten 
johdolle. 
Ensimmäisessä kohdassa  ⌦ alakohdassa ⌫ säädetty koskee myös paikallisesti toimivia 
luottolaitoksia, jotka on 15 päivän  joulukuuta 1977 jälkeen liitetty ⌦ pysyvästi ⌫ 
ensimmäisessä kohdassa  ⌦ alakohdassa ⌫ tarkoitettuun keskuslaitokseen, jos ne 
muodostavat tavanomaisen osan keskuslaitokseen kuuluvaa verkkoa. 
 
ÐDirektiivi 2004/xx/ EY 3 artiklan 
2 kohta (mukautettu) 
Muita kuin hiljattain mereltä vallatuille aluei lle perustettuja luottolaitoksia tai olemassa 
olevista, keskuslaitoksesta riippuvista tai toiminnastaan  sille vastuussa olevista 
luottolaitoksista sulautumalla tai jakautumalla muodostuneita lu ottolaitoksia varten komissio 
voi 60 artiklan 2 kohdassa  ⌦ 150 artiklassa ⌫ säädetyn menettelyn mukaisesti antaa 
lisäsäännöksiä toisen kohdan sove ltamisesta, mukaan lukien vapauttamista koskevien 
ensimmäisen kohdan säännösten kumoaminen, jos se  katsoo, että sellaisten uusien laitosten 
liittämisellä, joita toisessa kohda ssa säädetyt järjeste lyt koskevat, saattais i olla kielteinen 
vaikutus kilpailuun. 
 
Ð 2000/12/EY 2 artiklan 5 ja 6 
kohta (mukautettu) 
2. Luottolaitos, joka 5 kohdan ensimmä isen kohdan määritelmän mukaisesti on 
sidoksissa samassa jä senvaltiossa sijaits evaan keskuselimeen,  ⌦ Edellä 1 kohdan 
 
FI 38   FI ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu luottolaitos ⌫ voidaan vapauttaa 5  ⌦ 9 ja 10 ⌫ 
artiklan sekä 40 -51 ja 65 artiklan  ⌦ V osaston 2 luvun 2, 3, 4, 5 ja 6 jakson sekä 3 luvun ⌫ 
soveltamisesta sillä edellytyksellä ja ra joittamatta kyseisten säännösten soveltamista 
keskuslaitokseen, että keskuslaitoksen ja s iihen sidoksissa olevien laitosten muodostama 
kokonaisuus on  ⌦ kuuluu ⌫ konsolidoinnin perusteella edellä mainittujen  ⌦ kyseisten ⌫ 
säännösten alainen  ⌦ soveltamisalaan ⌫. 
Vapautuksen ollessa kyseessä sovelletaan ⌦ 16, 23, 24, 25 artiklaa, 26  artiklan 1–3 kohtaa, 
28 artiklaa ja 29–37 artiklaa ⌫ 13, 18, 19 artiklaa, 20 artiklan 1 -6 kohtaa, 21 ja 22 artiklaa  
kokonaisuuteen, jonka muodostavat keskus elin ⌦ keskuslaitos ⌫ ja siihen liittyvät 
laitokset. 
 
Ð2000/12/EY 1 artikla 
(mukautettu) 
4 artikla 
Määritelmät   
Tässä direktiivissä tarkoitetaan  ⌦ sovelletaan seuraavia määritelmiä ⌫: 
 
Ð2000/28/EY 1 artiklan 1–5 kohta 
(mukautettu) 
(1) ’luottolaitoksella’ tarkoitetaan: 
a) yritystä, jonka liiketoimintanaan vastaanottaa yleisöltä talletuksia tai muita 
takaisinmaksettavia varoja ja m yöntää luottoja omaan lukuunsa; tai  
b) 18 päivänä syyskuuta 2000 annetussa  Euroopan parlamentin ja neuvoston 
direktiivissä 2000/46/EY tarkoitettua sähköisen rahan liikkeeseenlaskijaa20. 
 Luottolaitoksena pidetään konsolidoi nnin perusteella tapahtuvan valvonnan 
soveltamisessa 1 alakohdan mukaista luottolaitosta tai jokaista julkista tai yksityistä yritystä, 
joka vastaa 1 alakohdan määrit elmää ja joka on saanut toimiluvan kolmannessa maassa.  
 Luottolaitoksena pidetään suurten riskien valvonnassa ja tarkas tamisessa 1 alakohdan 
mukaista luottolaitosta, mukaan lukien tälla isen luottolaitoksen sivukonttorit kolmansissa 
maissa, ja jokaista yksi tyistä tai julkista yritystä, mukaan lukien sen sivukonttorit, joka vastaa 
1 alakohdan määritelmää ja joka on s aanut toimiluvan kolmannessa maassa;  
(2) ’toimiluvalla’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ viranomaisten missä tahansa muodossa antamaa 
asiakirjaa, jolla luottolaitokselle annet aan lupa harjoittaa liiketoimintaansa; 
(3) ’sivukonttorilla’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ liiketoimipaikkaa, joka on luottolaitoksesta 
oikeudellisesti riippuvainen osa ja jossa ha rjoitetaan suoraan kaikkia tai joitain 
luottolaitosten liiketoimintaan olennaisesti kuuluvia toimia; yhteen jäsenvaltioon 
                                                 
20 EYVL L 275, 27.10.2000, s. 39. 
 
FI 39   FI luottolaitoksen perustamia useita liik etoimipaikkoja pidetään yhtenä sivukonttori na 
niiden lukumäärästä rippumatta silloin, kun luottolaitoksen kotipaikka on toisessa 
jäsenvaltiossa;  
(4) ’toimivaltaisilla viranomaisilla’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ kansallisia toimivaltaisia 
viranomaisia, joilla on toimivalta lain  tai muun säädöksen perusteella valvoa 
luottolaitoksia; 
(5) ’rahoituslaitoksella’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ muuta yritystä kuin luottolaitosta, jonka 
pääasiallisena toimintana on hankkia omistus yhteyksiä  ⌦ omistusosuuksia ⌫ tai 
harjoittaa yhtä tai useampaa liitteessä I olevassa 2–12 kohda ssa lueteltua toimintaa; 
 
Ø uusi 
(6) ’laitoksella’ tarkoitetaan V osaston 2 l uvun 2 ja 3 jaksossa [neuvoston direktiivin 
96/3/ETY21 2 artiklan 3 kohdassa] määriteltyjä laitoksia; 
 
Ð2000/12/EY 1 artiklan 6–8 kohta 
(mukautettu) 
(7) ’kotijäsenvaltiolla’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ jäsenvaltiota, jossa luottolaitokselle on 4 -11 
⌦ 6–9 ja 11–14 ⌫ artiklan mukaisesti myönnetty toimilupa; 
(8) ’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ jäsenvaltiota, jossa 
luottolaitoksella on sivukonttori ta i jossa se tarjoaa palveluja; 
(9) ’määräämisvallalla’  ⌦ määräysvallalla’ tarkoitetaan ⌫ direktiivin 83/349/ETY 
1 artiklan määritelmän mukaista suhdetta emoyrityksen ja tytäryhtiön  
⌦ tytäryrityksen ⌫ välillä tai samanluonteista suhd etta minkä tahansa luonnollisen 
henkilön tai oikeushenkil ön ja yrityksen välillä; 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 1 
kohdan a alakohta (mukautettu) 
Ö uusi 
(10) ’omistusyhteydellä’ konsolidoinn in perusteella tapahtuvan valvo nnan soveltamisessa 
ja 34 ⌦ 57 ⌫ artiklan 2 kohdan  15 ja 16  ⌦ o ja p alakohdan, 71–73 artiklan ja 
V osaston 4 luvun ⌫ soveltamiseksi ⌦ tarkoitetaan neuvoston ⌫ direktiivin 
78/660/ETY ⌦ 22 ⌫ 17 artiklan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettua 
omistusyhteyttä tai vähintään 20 prosenti n suoraa tai välillistä omistusosuutta 
yrityksen äänioikeudesta tai pääomasta; 
                                                 
21 EYVL L 141, 11.6.1993, s. 1. 
22 EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11. 
 
FI 40   FI  
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 10–13 
kohta (mukautettu) 
(11) ’määräosuudella’ sitä, että om istaa yrityksen äänioikeudest a tai pääomasta suoraan tai 
välillisesti  ⌦ tarkoitetaan suoraa tai välillistä omistusosuutta yrityksessä, kun tämä 
osuus on ⌫ vähintään 10 prosenttia taikka jonka  ⌦ pääomasta tai äänioikeuksista tai 
kun sen  ⌫ nojalla on mahdollista vaikuttaa huomattavasti sen  ⌦ kyseisen ⌫ 
yrityksen johtamiseen, jossa omistusyhteys on.  ⌦ ; ⌫ 
(12) "perustamispääomalla" 34 artiklan 2 kohdan 1 ja 2 alakohdan mukaista pääomaa;  
(12) ’emoyrityksellä’ ⌦ tarkoitetaan: ⌫ 
a) direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artikla n määritelmän mukaista emoyritystä; 
b) Konsolidoinnin perusteel la tapahtuvan valvonnan soveltamisessa  ja suurten 
riskien valvonnassa  pidetään  emoyrityksenä:  ⌦71–73 artiklan, V osaston 
2 luvun 5 jakson ja 4 luvun soveltamiseksi ⌫ direktiivin 83/349/ETY 
1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua emoyr itystä sekä kaikkia muita yrityksiä, 
joilla on toimivaltaisten viranomaisten mukaan tosiasiassa määräävä vaikutusvalta toiseen yritykseen; 
(13) ’tytäryhtiöllä’
 ⌦ tytäryrityksellä’ tarkoitetaan: ⌫ 
a) direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan määritelmän mukaista  tytäryritystä; 
b) Konsolidoinnin perusteella tapa htuvan valvonnan soveltamisessa  ja suurten 
riskien valvonnassa  pidetään  emoyrityksenä:  ⌦ 71–73 artiklan V osaston 
2 luvun 5 jakson ja 4 luvun soveltamiseksi ⌫ direktiivin 83/349/ETY 
1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tytäry ritystä sekä kaikkia muita yrityksiä, 
joihin emoyritys toimivaltaisten viranomaisten mukaan käyttää määräävää vaikutusvaltaa; 
jokaisen tytäryrityksen ty täryritys katsotaan kuuluvan emoyritykseen, joka on näiden 
tytäryritysten johdossa; 
 
Ø uusi 
(14) ’jäsenvaltiossa emoyrityksenä toimivalla luot tolaitoksella’ tarkoitetaan luottolaitosta, 
jolla on tytäryrityksenä luottolaitos tai rahoituslaitos tai jolla on omistusyhteys 
tällaiseen laitokseen ja joka ei ole itse toisen samassa jäsenvaltiossa toimiluvan 
saaneen luottolaitoksen tytäryritys tai sama ssa jäsenvaltiossa peru stetun rahoitusalan 
holdingyhtiön tytäryritys ja johon millään to isella samassa jäsenvaltiossa toimiluvan 
saaneella luottolaitoksella ei ole omistusyhteyttä;  
(15) ’jäsenvaltiossa emoyrityksenä toimivalla rahoitusalan ho ldingyhtiöllä’ ta rkoitetaan 
rahoitusalan holdingyhtiötä, joka ei ol e itse minkään samassa jäsenvaltiossa 
toimiluvan saaneen luottolaitoksen tytäryritys tai samassa jäsenvaltiossa perustetun 
rahoitusalan holdingyhtiön tytäryritys;  
 
FI 41   FI (16) ’Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva lla luottolaitoksella’ tarkoitetaan 
jäsenvaltiossa emoyrityksenä toimivaa luotto laitosta, joka ei ole minkään toisen 
jossakin jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen lu ottolaitoksen tytäryritys eikä minkään 
jossakin jäsenvaltiossa perustetun rahoitu salan holdingyhtiön tytäryritys ja johon 
millään muulla jossakin jäsenvaltiossa toim iluvan saaneella luottolaitoksella ei ole 
omistusyhteyttä; 
(17) ’Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiv alla rahoitusalan holdingyhtiöllä’ 
tarkoitetaan jäsenvalt iossa emoyrityksenä toimivaa rahoitu salan holdingyhtiötä, joka ei 
ole minkään jossakin jäsenvaltiossa toimiluva n saaneen luottolaitoksen tytäryritys; 
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 14–
18 kohta (mukautettu) 
(14) "A alueella" kaikkia jäsenvaltioita ja kaikkia muita maita, jotka ovat Taloudellisen 
yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tä ysjäseniä, sekä maita, jotka ovat solmineet 
erityisiä lainanantosopimuksia Kan sainvälisen valuuttarahaston (IMF) kanssa 
valuuttarahaston ns. yleisten lain ajärjestelyjen (GAB) puitteissa.  Kuitenkin jokainen maa, 
joka järjestelee uudelleen ulkomaanvelk ansa aikaa, poistetaan "A alue" -luokituksesta viiden 
vuoden ajaksi;  
(15) "B alueell a" kaikkia maita, jotka eivät kuulu A alueeseen;  
(16) "A alueen luottolaitoksella" kaikkia jäse nvaltioissa toimiluvan saaneita luottolaitoksia 4 
artiklan mukaisesti, mukaan luki en niiden kolmansissa maissa ol evat sivukonttorit, ja kaikkia 
1 kohdan 1 alakoh dan määäritelmän mukaisia yksityisiä ja julkisia yrityksiä, joilla on 
toimilupa muissa A alueen maissa niiden sivukonttorit mukaan lukien;  
(17) "B alueen luottolait oksilla" kaikkia 1 kohdan 1 ala kohdan määritelmän mukaisia 
yksityisiä ja julkisia A alueen u lkopuolella toimiluvan saaneita yr ityksiä mukaan lukien niiden 
yhteisössä olevat sivukonttorit;  
(18) "muulla kuin pankkialalla" kaikkia mu ita lainanottajia kuin 16 ja 17 kohdassa 
määriteltyjä luottola itoksia, keskuspankkeja ja ke skushallintoa, aluehallinto a ja kunnallisia 
viranomaisia, Euroopan yhteisöjä, Euroopan investointipankkia (EIP) ja 19 alakohdassa 
määriteltyjä monenkeskis iä kehityspankkeja;  
 
Ð 2004/69/EY 1 artikla 
(mukautettu) 
"monenkeskisillä kehityspankeilla" Kansainvä listä jäeenrakennuspankkia, Kansainvälistä 
rahoitusyhtiötä, Latinalaisen Amerikan kehity spankkia, Aasian kehityspankkia, Afrikan 
kehityspankkia, Euroopan neuvoston asutusrahas toa, Pohjoismaiden Investointipankkia ja 
Karibian alueen kehityspa nkkia; Euroopan jälleenrakennus - ja kehityspankkia, Euroopan 
investointirahastoa, Keski -Amerikan rahoitusyhtiötä ja Monenkeskistä 
investointitakuulaitosta;  
 
FI 42   FI  
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 20 kohta 
(20) "korkean riskin, keskimääräi sen riskin, keskimääräisen/alhaisen riskin tai alhaisen riskin" 
sisältävillä taseen ulkopuolisilla  erillä 43 artiklan 2 kohdassa ta rkoitettuja ja liitteessä II 
lueteltuja eriä;  
 
Ø uusi 
(18) ’julkisyhteisöillä ja julkisoi keudellisilla laitoksilla’ tarkoitetaan yleishyödyllisiä 
hallintoyksiköitä, jotka vastaav at toiminnastaan keskushal linnolle, aluehallinnolle ja 
paikallisviranomaisille, tai viranomaisia, jotka toimivaltaisten viranomaisten mukaan 
hoitavat samoja tehtäviä kuin alue- ja paikallisviranomaiset; 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 
1 kohdan b alakohta (mukautettu) 
(19) 'rahoitusalan holdingyhtiöllä' ⌦ tarkoitetaan ⌫ rahoituslaitosta, jonka tytäryhtiöt  
⌦ tytäryritykset ⌫ ovat yksinomaan tai pääasiallisesti luotto- tai rahoituslaitoksia, ja 
tällaisista tytäryrityksistä vähintään yksi on luottolaitos, ja joka ei ole 
finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja 
sijoituspalveluyritysten lisävalvonna sta 16 päivänä joul ukuuta 2002 annetussa  
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/87/EY23 tarkoitettu rahoitusalan 
sekaholdingyhtiö; 
(20) 'monialan holdingyhtiöllä' ⌦ tarkoitetaan ⌫ emoyritystä, joka on muu kuin 
rahoitusholdingyhtiö  ⌦ rahoitusalan holdingyhtiö ⌫ tai luottolaitos tai direktiivissä 
2002/87/EY tarkoitettu rahoitusalan sekahol dingyhtiö ja jonka tytäryrityksistä 
vähintään yksi on luottolaitos; 
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 23 kohta 
(mukautettu) 
(21) ’pankkitoimintaa  avustavia palveluja t uottavalla yrityksellä’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ 
yritystä, jonka pääasiallisessa liiketoiminna ssa on kyse kiinteistöjen hallinnasta tai 
hoidosta, tietopalvelujen hoidosta  tai kaikesta muusta vast aavasta toiminnasta, jonka 
ominaispiirteenä on, että se on yhden ta i useamman luottolaitoksen toimintaa 
avustavaa, 
 
Ø uusi 
(22) ’operatiivisella riskil lä’ tarkoitetaan riittämättömistä tai epäonnistunei sta sisäisistä 
prosesseista, henkilöstöstä ja järjestelmistä tai ulkoisista tapahtumista aiheutuvan 
tappion riskiä, mukaan luki en oikeudellinen riski; 
                                                 
23 EUVL 35, 11.2.2003, s. 1. 
 
FI 43   FI  
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 24 kohta 
(mukautettu) 
”riskillä” sovellettaessa 48, 49 ja 50 artiklaa 43 artiklassa ja liit teessä II ja IV  tarkoitettuja 
varoja ja taseen ulkopuolisia eriä kuitenkaan soveltamatta nä issä säännöksissä säädettyjä 
painotuksia tai riskiryhmiä; kyseisessä liitteessä IV tarkoitetut r iskit lasketaan liitteessä III 
esitetyn jonkin menetelmän mukaisesti kuitenkaan soveltamatta vastapuolta varten säädettyjä 
painotuksia; toimivaltaisten viranomaisten kanssa voidaan sopia, että laskettaessa kaikki erät, 
jotka omat varat kattavat kokonaan ed ellyttäen, että sellaisia omia varoja ei käytetä 
vakavaraisuussuhdetta ja muita valvontaa kosk evia suhdelukuja laskettaessa, joista on 
säädetty tässä direktiivissä ja muissa yhteisön säädöksissä , voidaan olla ottamatta lukuun 
riskiä määriteltäessä; riskeih in ei saa sisältyä:  
– kun on kyse valuuttakauppaan l iittyvistä tapahtumista riskit, jotka esiintyvät 
tavallisesti maksuselvittelyn aikana  48 tunnin kuluessa maksusta, tai  
– kun on kyse arvopapereiden ostoa tai m yyntiä koskevista maksutapahtumista 
riskit, jotka  esiintyvät tavallisesti maksusel vittelyn aikana viiden työpäivän 
kuluessa maksusta tai arvopapereiden  luovuttamisesta, jos tämä on 
aikaisemmin;   
 
Ø uusi 
(23) ’keskuspankeilla’ tarkoitetaan myös Eur oopan keskuspankkia, e llei toisin todeta; 
(24) ’laimentumisriskillä’ tarkoitetaan riskiä siit ä, että saamisen määrä supistuu velalliselle 
myönnettävien käteisluottojen tai mu iden kuin käteisluottojen kautta; 
(25) ’maksukyvyttömyyden todennäköisyydell ä’ tarkoitetaan  vastapuolen 
maksukyvyttömyyden todennäköisyyttä vuoden aikana; 
(26) ’tappiolla’ tarkoitetaan taloudellista tappiota, mukaan lukien olennaiset 
diskonttausvaikutukset, ja olen naisia suoria ja välillisiä menoja, jotka liittyvät maksun 
perintään rahoitusvälineestä;  
(27) ’tappio-osuudella (LGD)’ ta rkoitetaan vastapuolen maksukyvyttömyydestä johtuvan 
vastuun aiheuttaman tappion suhdetta odotetta vissa olevaan vastuun määrään hetkellä, 
jolloin vastapuoli todetaan maksukyvyttömäksi; 
(28) ’luottovasta-arvokertoimella (CF)’ tarkoite taan laskentahetkellä nostamattomasta 
luottolimiitistä maksukyvyttömyyshetkeen mennessä tehtyjen lisänostojen suhdetta 
nostamattomaan limiittiin; 
(29) ’odotetulla tappiolla (EL)’ tarkoitetaan sen määrän, j oka odotetaan menetettäväksi 
laimentumisen tai vastapuolen mahdollis en maksukyvyttömyyden johdosta vuoden 
aikana, ja maksukyvyttömyyshetkellä jäljel lä olevan määrän välistä suhdetta; 
(30) ’luottoriskin vähentämisellä’ tarkoitetaan luottolaitoksen soveltamaa tekniikkaa, jota 
soveltamalla luottolaitos vähentää vastuusta tai vastuista sille ai heutuvaa luottoriskiä; 
 
FI 44   FI (31) ’vastikkeellisella luottosuojal la’ tarkoitetaan luottoriskin vähentämistekniikkaa, jossa 
luottolaitokselle olevasta vastuusta joht uvan luottoriskin vähentäminen perustuu 
luottolaitoksen oikeuteen – vasta puolen maksukyvyttömyyden tai muiden 
vastapuoleen liittyvien er ityisten luottotapahtumien vuoksi – realisoida, saada 
luovutuksena tai siirtona tai pitää hallussaan tiettyjä om aisuuseriä tai määriä, tai 
vähentää vastuuta määrään tai korvata se m äärällä, joka saadaan luottolaitokselle 
olevan vastuun ja luottolaitosta koskevan vaateen määrän välisestä erotuksesta; 
(32) ’takauksen luonteisella luotto suojalla’ tarkoitetaan riskin  vähentämistekniikkaa, jossa 
luottolaitokselle olevasta vastuusta joht uvan luottoriskin vähentäminen perustuu 
kolmannen sitoumukseen maksaa määrä luotonsaajan maksukyvyttömyyden 
tapauksessa tai muissa erityisissä tilanteissa; 
(33) ’takaisinostosopimuksella’ tarkoitetaan  kaikkia transaktioita, jotka kuuluvat 
[direktiivin 93/6/ETY 3 artiklan m kohdassa] määritellyllä ’takaisinostosopimuksella’ 
tai ’takaisinmyyntisopimuksella’ tarkoitettujen sopimusten soveltamisalaan;  
(34) ’arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi antamisella tai lainaksi ottamisella’ 
tarkoitetaan kaikkia transa ktioita, jotka kuuluvat [direk tiivin 93/6/ETY 3 artiklan 
n kohdan] mukaisten ’arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi antamisen’ tai 
’arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi ot tamisen’ määritelmien soveltamisalaan; 
(35) ’käteiseen verrattavalla rahoi tusvälineellä’ tarkoitetaan talletustodistusta tai muuta 
vastaavaa luottoa myöntävän l uottolaitoksen liikkeeseen laskemaa rahoitusvälinettä; 
(36) ’arvopaperistamisella’ tarkoitetaan transak tiota tai järjestelmää,  jolla vastuuseen tai 
vastuuryhmään liittyvä luotto riski jaetaan etuoikeusluokk iin ja jolla on seuraavat 
ominaisuudet: 
a) transaktion tai järjes telmän maksut riippuvat vastuun tai vastuuryhmän 
suorituskyvystä; 
b) etuoikeusluokkien järjestys määrittää tappioiden jakautumisen transaktion tai 
järjestelmän voimassaoloaikana; 
(37) ’perinteisellä arvopaperistamisella’ tarkoi tetaan arvopaperistamista, jossa vastuut 
luovutetaan arvopaperistamista varten perustet ulle erillisyhtiölle (SSPE), joka laskee 
liikkeeseen arvopapereita. Tämä toteutetaan siten,  että alullepaneva luottolaitos siirtää 
arvopaperistettujen saamisten omistusoikeude n, tai osittaisen omis tusyhteyden kautta. 
Liikkeeseenlasketut arvopaperit eivät ai heuta maksuvelvoitteita alullepanevalle 
luottolaitokselle; 
(38) ’synteettisellä arvopaperistamisella’ ta rkoitetaan arvopaperistamista, jossa 
etuoikeusluokkiin jakaminen tapahtuu käyttämällä luottojohdannaisia tai takauksia ja 
jossa saamisten ryhmät säilyvät alullepanevan luottolaitoksen taseessa; 
(39) ’etuoikeusluokalla’ tarkoite taan sopimusperusteisesti muodostettua, yhteen tai 
useampaan vastuuseen liittyvää luottori skisegmenttiä, kun positioon segmentissä 
liittyy suurempi tai pienempi luottotappi oriski kuin samansuuruiseen positioon 
kussakin muussa segmentissä, lukuun ottamatta  suojaa luottorisk iltä, jonka kolmas 
 
FI 45   FI osapuoli tarjoaa suoraan position haltijoille kyseisessä segmentissä tai muissa 
segmenteissä; 
(40) ’arvopaperistetulla omaisuuserällä’ tark oitetaan arvopaperistamisesta johtuvaa 
vastuuta; 
(41) ’alullepanijalla’ tarkoitetaan seuraavia: 
a) yksikköä, joka on osallist unut joko itse tai kka suoraan tai vä lillisesti siihen 
etuyhteydessä olevien yksiköiden kautta  alkuperäiseen sopimukseen, jonka 
perusteella velallisen tai mahdollisen velallisen sellaiset velvoitteet tai 
mahdolliset velvoitteet, joihin liitt yvä saaminen arvopaperistetaan, ovat 
syntyneet; 
b) yksikköä, joka hankkii kolmannen os apuolen saamiset taseeseensa ja 
arvopaperistaa ne; 
(42) ’järjestäjällä’ tarkoitetaan sellaista muuta luottolaitosta kuin alulle panevaa 
luottolaitosta, joka järjest ää omaisuusvakuudellisen yritys todistusohjelman tai muun 
arvopaperistamisjärjestelmän, jonka kautta kolmansilta yksiköiltä hankitaan saamisia, 
ja hoitaa sitä; 
(43) ’erillisellä takauksella’ tarkoitetaan sopimusjärjestelyä, jolla parannetaan 
arvopaperistettavan position luottoluokitust a verrattuna tilantees een ilman erillistä 
takausta, mukaan lukien takaukset, joi ssa etuoikeusasemaltaan alempia luokkia 
käytetään suojaamaan korkeamman luottori skiluokituksen arvopa pereita, ja muut 
luottosuojan muodot;  
(44) ’arvopaperistamista varten perustetulla eril lisyhtiöllä (SSPE)’ tar koitetaan tr ustia tai 
muuntyyppistä yhteisöä kuin luottolaitosta, jo ka on perustettu arvopaperistamisen tai 
arvopaperistamisten toteuttamiseksi, jonka  toiminta on rajattu tämän tavoitteen 
saavuttamisen edellyttämiin tehtäviin, j onka rakenteen tarkoituksena on erottaa 
SSPE:n velvoitteet alulle panevan luotto laitoksen velvoitteista ja johon liittyvän 
etuyhteyden haltijoilla on rajo itukseton oikeus antaa vakuudek si tai luovuttaa kyseiset 
etuyhteydet;  
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 25–
27 kohta (mukautettu) 
(45) ’keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden ryhmillä’ ⌦ tarkoitetaan ⌫: 
a) kahta tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä, jotka muodostavat 
kokonaisuuden riskin osalta, jollei tois in osoiteta, kosk a yhdellä niistä on 
suoraan tai välillisesti määräysva lta toiseen tai toisiin nähden, tai ; 
b) kahta tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä, jotka eivät harjoita toisiinsa 
nähden mitään määräysvaltaa ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti, mutta joita on pidettävä riskin kannalta kokonais uutena sen vuoksi, että  niiden välillä 
on sellainen sidossuhde, että on todennä köistä, että jos yhdellä niistä on 
taloudellisia
 rahoitus ongelmia niin yhdellä tai kaikilla muilla on 
todennäköisesti maksuvaikeuksia; 
 
FI 46   FI (46) ’läheisillä sidoksilla’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ tilannetta, jossa kahden tai useamman 
luonnollisen henkilön tai oikeus henkilön välillä on sidossuhde  ⌦ jokin seuraavista 
sidossuhteista ⌫: 
a) omistusyhteys kautta, eli että yritykses tä suoraan tai välillisesti määräysvallan 
kautta pidetään hallussa  ⌦ , kun hallussa pidetään suoraan tai välillisesti 
määräysvallan kautta ⌫ vähintään 20 prosenttia yrityksen äänivalla sta 
⌦ äänioikeuksista ⌫ tai pääomasta; tai  
b) määräysvalta kautta, eli kaikissa direktiivin 83/349/ETY 1 artiklan 1 ja 2 
kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa em oyrityksen ja tytäryhtiön välisen 
sidoksen kautta taikka samanluontei sen minkä tahansa luonnollisen henkilön 
tai oikeushenkilön ja yrityksen välisen sidoksen kautta; myös tytäryrityksen 
tytäryritys katsotaan näiden yrityst en johdossa toimivan emoyrityksen 
tytäryritykseksi. ; 
c) Tilanteiden, joissa kaksi luonnollista henkilöä  tai oikeushenkilöä tai useampi 
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on  ⌦ molemmat tai kaikki ovat ⌫ 
määräysvallan kautta pysyvyästi sidoksissa yhteen ja samaan 
⌦ kolmanteen ⌫ henkilöön, katsotaan myös m uodostavan läheisen sidoksen 
tällaisten henkilöiden välille ; 
(47) ’virallisesti hyväks ytyillä pörsseillä’ ⌦ tarkoitetaan ⌫ toimivaltaisten viranomaisten 
hyväksymiä pörssejä, ⌦ jotka täyttävät seuraavat edellytykset: ⌫ 
a) jotka  ⌦ ne ⌫ toimivat säännöllisesti; 
b) joilla  ⌦ niillä ⌫ on pörssin kotimaan asianomai sten viranomaisten antamat 
tai hyväksymät säännöt, joissa määritel lään pörssin toiminnan edellytykset, 
pörssiin pääsyn edellytykset sekä ne  edellytykset, jotka sopimusten on 
täytettävä, jotta niillä voitaisiin tehokkaasti käydä kauppaa pörssissä; 
c) joilla  ⌦ niillä ⌫ on selvitysjärjestelmä, jossa vaaditaan  ⌦ jonka nojalla ⌫ 
liitteessä IV luetelluilla sopimuksilla osalta  ⌦ on ⌫ sellainen päivittäinen 
vakuusvaatimus, jonka toimivaltaiset vi ranomaiset katsovat antavan riittävän 
suojan.  
 
Ð 2000/12/EY 3 artikla 
(mukautettu) 
5 artikla 
Muita yrityksiä kuin luottola itoksia koskeva kielto vast aanottaa yleisöltä talletuksia tai 
muita takaisin ma ksettavia varoja  
Jäsenvaltioiden on kiellettävä henkilöitä tai yrityksiä, jotka eivät ole luottolaitoksia, 
harjoittamasta liiketoimintaa,  johon kuuluu talletusten tai mu iden takaisin maksettavien 
varojen vastaanottaminen yleisöltä.  
 
FI 47   FI ⌦ Ensimmäistä kohtaa ⌫ Tätä kieltoa  ei sovelleta talletusten tai muiden 
takaisinmaksettavien varojen vastaanottamiseen jäsenvaltiolta tai jäsenvaltion alueellisilta tai kunnallisilta
 ⌦ paikallisilta ⌫ viranomaisilta tai julkisilta ka nsainvälisiltä elimiltä, joissa 
yksi tai useampi jäsenvaltio on jäsenenä, ei kä kansallisessa tai yhteisön oikeudessa 
nimenomaisesti säänneltyihin tapauksiin, edellyttäen, että kyseiseen toimintaan sovelletaan tallettajien ja sijoittajien suojelemiseksi tarkoitettuja säännöksiä ja valvontaa ja että ne ovat sovellettavissa näihin tapauksiin. 
 
Ð 2000/12/EY 
II OSASTO 
LUOTTOLAITOSTEN  TOIMINNAN  ALOITTAMISTA  JA 
HARJOITTAMISTA  KOSKEVAT  EDELLYTYKSET 
 
Ð 2000/12/EY 4 artikla 
(mukautettu) 
Î1 Direktiivi 2004/xx/EY 3 
artikla (mukautettu) 
6 artikla 
Toimilupa  
Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luottolaito kset hankkivat toimiluvan ennen toimintansa 
aloittamista. Niiden on säädettävä toimiluvan edellytyksistä, jollei 5 –9 artiklasta muuta johdu,  
ja ilmoitettava ne Î1 komissiolle , ⌦ sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7–9, 11 ja 
12 artiklan soveltamista ⌫. 
 
Ð 2000/12/EY 8 artikla 
(mukautettu) 
7 artikla 
Toimintaohjelma ja organisaatiorakenne  
Jäsenvaltioiden on myös vaadittava, että toimil upahakemuksiin liitetään toimintasuunnitelma, 
josta ilmenee erityisesti minkä tyyppistä liiketoi mintaa on tarkoitus harjoittaa sekä kuvaus 
laitoksen organisa atiorakenteesta. 
 
FI 48   FI  
Ð 2000/12/EY 9 artikla 
(mukautettu) 
8 artikla 
Liiketoiminnan harjoittamisen taloudellinen tarkoit us 
Jäsenvaltiot eivät saa edellyttää, että toimilupahakemuksen käsittelyssä perusteena pidetään 
markkinoilla vallitsevia taloudellisia tarpeita. 
 
Ð 2000/12/EY 5 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
9 artikla 
Perustamispääoma  
1. Rajoittamatta kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen yleisten ehtojen soveltamista 
toimivaltainen viranomainen ei saa myöntää toimilupaa, jo s luottolaitoksella ei ole 
erillisiä omia varoja tai perustamisp ääoma on pienempi kuin 5 miljoonaa euroa. 
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 11 kohta 
(mukautettu) 
’Perustamispääoma’ ⌦ muodostuu 57 ⌫ 34 artiklan 2  kohdan  1 ja 2  ⌦ a ja b ⌫ 
alakohdassa mukaisesta  ⌦ tarkoitetusta ⌫ pääomasta ⌦ ja rahastoista ⌫. 
 
Ð 2000/12/EY 5 artiklan 1 ja 2 
kohta (mukautettu) 
Jäsenvaltiot voivat päättää, että luottolaitoks et, jotka eivät täytä erillisiä omia varoja 
koskevaa edellytystä ja jotka olivat olemassa 15 päivänä joulukuuta 1979, voivat 
jatkaa toimintaansa. Ne voivat vapauttaa tällaiset yritykset 6  ⌦ 11 ⌫ artiklan 
1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarko itetun vaatimuksen täyttämisestä. 
2. Jäsenvaltiot on kuitenkin oikeus  ⌦ voivat seuraavin edellytyksin ⌫ myöntää 
toimiluvan tietyille luottolaitosryhmille , joiden perustamispääoma on 1 kohdassa 
säädettyä  ⌦ täsmennettyä ⌫ pienempi. Sellaisissa tapauksissa : 
(a) perustamispääoman on oltava vähintään 1 miljoona euroa; (b) asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmo itettava komissiolle perusteet, joiden 
vuoksi ne käyttävät tä ssä kohdassa annettua
 ⌦ tätä ⌫ mahdollisuutta; 
(c) kun 11 artiklassa tarkoitettu  luettelo ju lkaistaan, o n kunkin sellaisen 
luottolaitoksen nimen yhteydessä  ⌦ toiminimi ⌫, jolla ei ole 1 kohdassa 
säädetyn  ⌦ määritellyn ⌫ suuruista vähimmäispääomaa, oltava tästä 
merkintä  ⌦ on merkittävä 14 artiklassa  tarkoitettuun luetteloon ⌫. 
 
FI 49   FI  
Ð 2000/12/EY 5 artiklan 3–7 
kohta (mukautettu) 
10 artikla 
1. Luottolaitoksen omat varat eivät saa o lla pienempiä kuin toim ilupaa myönnettäessä 1 
ja 2 kohdan perusteella  ⌦ 9 artiklan nojalla ⌫ vaadittu perustamispääoman määrä. 
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että luottolaitos, joka oli olemassa 1 päivänä tammikuuta 
1993 ja jonka omat varat eivät olleet 1 ja 2 kohdassa  ⌦ 9 artiklassa ⌫ säädetyn 
perustamispääoman tason  mukaisia, voi jatkaa toimintaansa. Siinä tapauksessa sen omat varat 
eivät saa olla vähemmän kuin suurin määrä, jonka ne ovat saavuttan eet 22 päivän joulukuuta 
1989 jälkeen. 
3. Jos määräysvalta 4  ⌦ 2 ⌫ kohdassa tarkoitettuun ryhmään kuuluvaan laitokseen  
⌦ luottolaitokseen ⌫ siirtyy muulle luonnolliselle henkilöll e tai oikeushenkilölle kuin sille, 
jolla se aikaisemmin oli, laitoksen  ⌦ luottolaitoksen ⌫ omien varojen on oltava määrältään 
vähintään 1 ja 2 kohdassa säädetyn  ⌦ 9 artiklassa täsmennetyn ⌫ perustamispääoman 
suuruiset. 
4. Tietyissä erityisolosuhteissa ja toimiva ltaisten viranomaisten suostumuksella kahden 
tai useamman 4  ⌦ 2 ⌫ kohdassa tarkoitettuun ryhm ään kuuluvan luottolaitoksen 
sulautumisesta syntyvän laitoksen  ⌦ luottolaitoksen ⌫ omat varat eivät saa olla vähemmän 
kuin sulautuneiden laitosten  ⌦ luottolaitosten ⌫ omien varojen yhteismäärä 
sulautumishetkellä, jos 1 ja 2 kohdan mukaisia  ⌦ 9 artiklassa täsmennettyjä ⌫ 
vähimmäismääriä ei ole saavutettu. 
5. Jos omat varat ovat pienentyneet 3, 4 ja 6  ⌦ 1, 2 ja 4 ⌫ kohdassa tarkoitetuissa 
tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset voivat,  jos se niissä olosuht eissa on perusteltua, 
myöntää laitokselle  ⌦ luottolaitokselle ⌫ määräajan tilanteen korj aamiseksi tai toimintansa 
lopettamiseksi. 
 
Ð 2000/12/EY 6 artikla 
(mukautettu) 
11 artikla 
Johdon vastuuhenkilöt ja luottolaitosten keskushallinnon sijainti  
1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myönt ää toimiluvan ainoastaan edellyttäen, että 
luottolaitoksen toimintaa hoitaa tosias iallisesti ainaki n kaksi henkilöä. 
Viranomaisten ei tule liioin  ⌦ Viranomaiset eivät saa ⌫ myöntää toimilupaa, jos 
kyseisten henkilöiden maine ei  ole riittävän hyvä tai heillä  ei ole riittävää kokemusta 
tällaisten tehtävien hoitamiseksi. 
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että: 
 
FI 50   FI a) luottolaitoksen, joka on oikeushenkilö ja  jolla siihen sovellettavan kansallisen 
lain mukaisesti on sääntömääräinen kotipaikka, hallinnollisen keskustoimipaikan on ⌦ oltava ⌫ samassa jäsenvaltiossa kuin sen 
sääntömääräinen kotipaikka, 
b)
 muun luottolaitoksen hallinnollisen keskustoimipaikan on ⌦ oltava ⌫ siinä 
jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt sen toimiluvan ja jossa se tosiasiassa 
harjoittaa toimintaansa. 
 
Ð 2000/12/EY 7 artikla 
(mukautettu) 
12 artikla 
Osakkeenomistajat ja jäsenet  
1. Toimivaltainen viranomainen ei saa myöntää toimilupaa luottolaitosten 
liiketoiminnan aloittamiseen ennen kuin sille on  ⌦ , ellei sille ole ⌫ ilmoitettu 
niiden suoraan tai välillisesti omistajina  tai jäseninä olevien luonnollisten tai 
oikeushenkilöiden nimiä, joilla on m ääräosuus luottolaitoksessa, ja näiden 
omistus yhteyksien  ⌦ omistusosuuksien ⌫ määriä. 
Tässä tarkoitettua määrä omistusyhteyden  ⌦ määräosuuden ⌫ määritelmää 
sovellettaessa otetaan huomioon ⌦ Euroopan parlamentin ja ⌫ neuvoston 
direktiivin 88/627/EY24 ⌦ 2001/34/EY25 92 ⌫ 7 artiklassa tarkoitetut 
äänioikeudet. 
2. Toimivaltaisen viranomaisen on evättävä  toimilupa, jos viranomainen ei, ottaen 
huomioon, että on tarpeen varmistaa luotto laitoksen järkevä ja vakaa hoito, ole 
vakuuttunut edellä tarkoitettujen  osakkeenomistajien tai jäsenten sopivuudesta 
luottolaitoksen omistajiksi. 
3. Jos luottolaitoksen ja muun luonnollisen he nkilön tai oikeushenkilön välillä vallitsee 
läheinen sidos, toimivaltaiset viranoma iset voivat myöntää toimiluvan ainoastaan, jos 
nuo sidokset eivät estä niitä hoitamasta tehokkaasti valvontaan lii ttyviä tehtäviään. 
Toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa myös, jos luottolaitokseen 
läheisesti sidoksissa olevaan yhteen tai useampaan luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön sovellettavan kolmannen maan  lait, asetukset tai hallinnolliset 
määräykset taikka niiden täytäntöönpa noon liittyvät vaikeudet estävät viranomaisia 
hoitamasta tehokkaasti valvont aan liittyviä tehtäviään. 
Toimivaltaisten viranomaisten on vaaditta va luottolaitoksia toimittamaan niille 
tiedot, jotka ne tarvitsevat valvoakseen, e ttä tässä kohdassa tarkoi tettuja edellytyksiä 
noudatetaan jatkuvasti. 
                                                
 
24 Neuvoston direktiivi 88/627/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1988, tiedoista, jotka on julkaistava, 
kun huomattava osuus pörssiyhtiöstä on hankittu ta i luovutettu. (EYVL L 348, 17.12.1988, s. 62).  
25 EYVL 184, 6.7.2001, s. 1. 
 
FI 51   FI  
Ð 2000/12/EY 8 ja 9 artikla 
(mukautettu) 
8 artikla  
Toimintaohjelma ja organisaatiorakenne  
Jäsenvaltioiden on myös vaadittava, että toimil upahakemuksiin liitetään toimintasuunnitelma, 
josta ilmenee erityisesti minkä t yyppistä liiketoimintaa on tarkoitus ha rjoittaa sekä kuvaus 
laitoksen organisa atiorakenteesta.  
9 artikla  
Liiketoiminnan harjoittamisen taloudellinen tarkoitus  
Jäsenvaltiot eivät saa edellyttää, että toimilupahakemuksen käsittelyssä perusteena pidetään 
markkinoilla vallitsevia taloudellisia tarp eita. 
 
Ð 2000/12/EY 10 artikla 
(mukautettu) 
13 artikla 
Toimiluvan hylkääminen  
⌦ Toimilupaa koskevan ⌫ Hhakemuksen hylkääminen on perusteltava ja hakijalle on 
annettava tämä tiedoksi kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta tai, jos 
hakemus on puutteellinen, kuuden kuukauden kulue ssa siitä kun hakija on lähettänyt päätöstä 
varten tarvittavat tiedot. Päätös on aina  tehtävä 12 kuukauden ku luessa hakemuksen 
vastaanottamisesta. 
 
Ð 2000/12/EY 11 artikla 
(mukautettu) 
14 artikla 
Toimiluvan tiedoksi antaminen komissiolle  
Jokainen toimilupa on annettava tiedoksi komissiolle.  
Kukin luottolaitos  ⌦ Kunkin toimiluvan saaneen luottolaitoksen toiminimi ⌫ merkitään 
luetteloon.  , jonka  kKomissio julkaisee ⌦ luettelon ⌫ Euroopan yhteisöjen  ⌦ unionin  ⌫ 
virallisessa lehdessä  ja jota se  pitää ⌦ sen ⌫ ajan tasalla. 
 
FI 52   FI  
Ð 2000/12/EY 12 artikla 
(mukautettu) 
15 artikla 
Muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiste n viranomaisten kuuleminen ennakolta  
1. ⌦ Ennen kuin toimivaltainen viranomainen  voi myöntää luottolaitokselle toimiluvan, 
sen on kuultava ⌫ Ttoisen jäsenvaltion toimivaltaisia  viranomaisia on kuultava ennalta 
luottolaitoksen toimiluvasta, kun  ⌦ seuraavissa tapauksissa ⌫: 
⌦ a) kyseinen ⌫ luottolaitos on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen 
luottolaitoksen tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫, tai 
⌦ b) kyseinen ⌫ luottolaitos on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen 
luottolaitoksen emoyrityksen tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫, taikka  
⌦ c) määräysvalta kyseisessä ⌫ luottolaitoksessa on samoilla luonnollisilla 
henkilöillä tai oikeushenkilöillä kuin toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneessa luottolaitoksessa. 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 2 kohta 
(mukautettu) 
2. ⌦ Ennen kuin toimivaltainen viranomainen  voi myöntää luottolaitokselle toimiluvan, 
sen on kuultava ⌫ Aasianomaisen jäsenvaltion vakuutusyrit ysten tai sijoituspalveluyritysten 
valvonnasta vastaavaa toimivaltaista viranomaista on kuulta va ennen kuin toimilupa 
myönnetään luo ttolaitokselle,  ⌦ seuraavissa tapauksissa: ⌫ 
a) ⌦ kyseessä oleva luottolaitos ⌫ joka  on yhteisössä toimiluvan saaneen 
vakuutusyrityksen tai sijoitusp alveluyrityksen tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫; tai  
b) ⌦ kyseessä oleva luottolaitos on ⌫ yhteisössä toimiluvan saaneen 
vakuutusyrityksen tai sijoituspalvel uyrityksen emoyhtiön tytäryhtiö  
⌦ emoyrityksen tytäryritys ⌫; tai 
c) jossa  määräysvalta ⌦ kyseessä olevassa luottolaitoksessa ⌫ on samalla 
luonnollisella henkilöllä tai oikeushe nkilöllä kuin yhteisössä toimiluvan 
saaneessa vakuutusyrityksessä ta i sijoituspalveluyrityksessä. 
3. Ensimmäisessä ja toisessa  ⌦ Edellä 1 ja 2 ⌫ kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten 
viranomaisten on kuultava toisiaan erityisesti arvioidessaan osakkeenomistajien sopivuutta 
sekä saman ryhmän toisen yrityksen johtamiseen osallistuvien johtajien mainetta ja kokemusta. Viranomaisten on ilmoitettava toisilleen
 ⌦ vaihdettava keskenään ⌫ kaikki 
osakkeenomistajien sopivuutta sekä johtajien mainetta ja kokemusta koskevat tiedot, jotka 
ovat merkityksellisiä muiden  toimiluvan myöntämisen osallistuvien toimivaltaisten 
viranomaisten  sekä toimintaehtojen noudattamise n jatkuvan arvioinnin kannalta. 
 
FI 53   FI  
Ð 2000/12/EY 13 artikla 
(mukautettu) 
16 artikla 
Toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan sa aneiden luottolaitosten sivukonttorit  
Vastaanottavat jäsenvaltiot eivät saa vaatia toimilupaa tai perustamispääomaa muussa 
jäsenvaltiossa toimiluvan jo  saaneen luottolaitoksen sivukonttorilta. Sellaisten 
sivukonttoreiden perustamiseen ja valvontaan  sovelletaan 17 ar tiklan, 20 artiklan 1 –6 kohdan 
sekä 22 ja 26 artiklan  ⌦ 22 ja 25 artiklan, 26 artikl an 1–3 kohdan, 29–37 ja 40 artiklan ⌫ 
säännöksiä. 
 
Ð 2000/12/EY 14 artikla 
(mukautettu) 
17 artikla 
Toimiluvan peruuttaminen  
1. Toimivaltainen viranomainen voi peruut taa luottolaitokselle myönnetyn toimiluvan, 
jos laitos: 
a) ei ryhdy käyttämään toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, nimenomaisesti 
luopuu toimiluvasta tai on lopettanut liiketoiminnan yli kuudeksi kuukaudeksi, jos kyseinen jäsenvaltio ei ole säätänyt  toimiluvan raukeamisesta tällaisissa 
tapauksissa, 
b) on saanut toimiluvan antamalla virheel lisiä tietoja tai muutoin säännösten 
vastaisella tavalla, 
c) ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä, 
d) ei enää omista riittäviä omia varoja, tai sen ei voida uskoa täyttävän 
velvoitteitaan velkojilleen, eikä se varsinkaan enää kykene turvaamaan sille 
uskottuja varoja, 
e) kuuluu johonkin niistä ⌦ muista ⌫ tapauksista, joissa kansallisen 
lainsäädännön mukaan toim ilupa voidaan peruuttaa. 
2. Toimiluvan peruuttaminen on perusteltava  ja siitä on ilmoitettava asianosaisille;
. 
Pperuuttaminen on annettav a tiedoksi komissiolle. 
 
FI 54   FI  
Ð 2000/12/EY 15 artikla 
(mukautettu) 
18 artikla 
Nimi  
Harjoittaessaan toimintaansa luottolaitokset voivat vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa 
olevista  nimitysten "pankki", "säästöpankki" tai muiden pankkinimien käyttöä koskevista 
⌦ vastaanottavan jäsenvaltion ⌫ säännöksistä riippumatta kä yttää kaikkialla yhteisön 
alueella samaa nimeä  ⌦ toiminimeä ⌫, jota ne käyttävät jäse nvaltiossa, jossa on niiden 
kotipaikka. Jos on sekaannuksen vaara, vastaa nottavat jäsenvaltiot vo ivat selvyyden vuoksi 
vaatia nimeen  ⌦ toiminimeen ⌫ liitettäväksi selittäviä osia. 
 
Ð 2000/12/EY 16 artiklan 1 kohta 
(mukautettu)  
19 artikla 
Määräosuus luottolaitoksessa  
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jokainen luonnollinen henkilö tai 
oikeushenkilö, joka suoraan tai väli llisesti aikoo hankkia omistukseensa 
määräosuuden luottolaitoksesta, ensin il moittaa toimivaltaisille viranomaisille 
hankittavaksi aiotun omistus yhteyden  ⌦ omistusosuuden ⌫ suuruuden.  
Samoin luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on ilmoitettava toimivaltaisille 
viranomaisille aikomuksestaan lisätä määräo suuttaan siten, että hänen osuutensa 
äänivallasta  ⌦ äänioikeuksista ⌫ tai pääomasta on 20 prosenttia, 33 prosenttia tai 
50 prosenttia tai suurempi taikka site n, että luottolaitoks esta tulee hänen  
tytäryhtiönsä  ⌦ kyseisen henkilön tytäryrityksen ⌫. 
Rajoittamatta 2 kohdan soveltamista, toimivaltaiset viranomaiset voivat kolmen 
kuukauden kuluessa 1 kohdassa  ⌦ ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa ⌫ 
säädetyn ilmoituksen tekemisestä vastustaa tällaista suunnitelmaa, jos toimivaltainen viranomainen, pyrkiessään varmistamaan, että  luottolaitosta hoidetaan järkevästi ja 
vakaasti, ei ole vakuuttunut ensi mmäisessä alakohdassa tarkoitetun
 ⌦ kyseisen ⌫ 
henkilön sopivuudesta. Toimivaltaiset virano maiset voivat, jos ne eivät vastusta 
suunnitelmaa, asettaa enimmäismääräajan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun  
suunnitelman toteuttamiselle. 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 3 kohta 
(mukautettu)  
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetun omistus yhteyden  hankkija  ⌦ omistusosuuden 
hankkimista ehdottava henkilö ⌫ on luottolaitos, vakuutusyritys tai 
sijoituspalveluyritys, jonka toimilupa on m yönnetty toisessa jäsenva ltiossa, tai se on 
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen  luottolaitoksen, vakuutusyrityksen tai 
 
FI 55   FI sijoituspalveluyrityksen emoyritys tai luonnol linen henkilö tai oikeushenkilö, jolla on 
määräysvalta toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneessa luottolaitoksessa, vakuutusyrityksessä tai sijoitus palveluyrityksessä, ja yrityks estä, josta hankkija aikoo 
hankkia omistus
yhteyden  ⌦ omistusosuuden ⌫, tulisi hankinnan myötä hankkijan 
tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫ tai hankkija saisi siinä määräysvallan, yritysostoa on 
arvioitava 12  ⌦ 15 ⌫ artiklassa tarkoitetu issa ennakkolausunnoissa. 
 
Ð 2000/12/EY 16 artiklan 3 kohta 
(mukautettu)  
20 artikla 
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että l uonnollinen henkilö tai oikeushenkilö ilmoittaa 
ennakolta toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaan luopua  suoraan tai välillisesti luopua  
määräosuudestaan luottolaitoksessa ja ilmoittaa samalla kyseessä olevan omistus yhteyden  
⌦ omistusosuuden ⌫ suuruuden. Tällaisen henkilön on myös  ilmoitettava toimivaltaisille 
viranomaisille aikomuksestaan vähentää määr äosuuttaan siten, että hänen osuutensa 
äänioikeudesta tai pääomasta on pienempi kuin 20 prosenttia, 33 prosenttia taikka 
50 prosenttia tai siten, että l uottolaitos lakkaa olemasta täll aisen luonnollisen henkilön tai 
oikeushenkilön tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫. 
 
Ð 2000/12/EY 16 artiklan 4–
6 kohta (mukautettu) 
21 artikla 
14. Luottolaitoksen on heti asiasta tiedon sa atuaan ilmoitettava toimivaltaisille 
viranomaisille sellaisista sen omaa pääomaa koskevista omistus osuuksien 
hankinnoista tai niistä luopumisista,  joiden vuoksi kyseinen omistus osuus muodostuu 
1 ja 3 kohdassa  ⌦ 19 artiklan 1 kohdassa ja 20 artiklassa ⌫ tarkoitettua rajoitusta 
suuremmaksi tai pienemmäksi. 
Vähintään kerran vuodessa luo ttolaitoksen on myös ilmo itettava toimivaltaiselle 
viranomaiselle määräosuuden omistavien osakkaiden ja jäsenten nimet sekä näillä olevien omistus
yhteyksien  ⌦ omistusosuuksien ⌫ suuruudet esimerkiksi sellaisina 
kuin nämä tiedot esitetään yhtiö- tai vuos ikokouksessa tai se llaisina kuin tiedot 
saadaan pörssiyhtiöitä koskevien määräysten mukaisesti. 
25. Niissä tapauksi ssa, joissa 1 kohdassa  ⌦ 19 artiklan 1 kohdassa ⌫ tarkoitettujen 
henkilöiden käyttämä vaikutusvalta on omiaan aiheuttamaan haittaa laitoksen järkevälle ja vakaalle hoidolle, jäsenvalti oiden on huolehdittava, että toimivaltaiset 
viranomaiset toteuttavat tilanteen lopettamiseksi aiheelliset toimenpiteet. Toimenpiteet voivat olla esimerkiksi
 kieltoja, johtokunnan jä senille ja johtajille 
asetettavia pakotteita tai kyseessä olevien osakkaiden tai jäsenten omistamiin osakkeisiin tai osuuksiin kuuluvan äänioike uden käyttöön kohdistuvia keskeytyksiä. 
Samanlaisia toimenpiteitä sovelletaan luonno llisiin henkilöihin ta i oikeushenkilöihin, 
jotka eivät noudata 1 kohdan mukaisesti
 ⌦ 19 artiklan 1 kohdassa ⌫ määrättyä 
velvoitetta antaa ennakkotietoja. Jos osuus  hankitaan toimivaltaisten viranomaisten 
 
FI 56   FI vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioide n on siitä riippumatta ryhdytäänkö muihin 
mahdollisiin pakotteisiin, joko määrättävä  keskeytettäväksi osuuksia vastaavan 
äänioikeuden käyttäminen tai määrättävä, että annetut äänet ovat mitättömiä taikka että ne voidaan mitätöidä. 
36
. Määräosuuden määritelmää sovellettaessa  ⌦ Määritettäessä määräosuutta ⌫ sekä 
muita tässä artiklassa tarkoitettuja om istusyhteyttä koskevia tasoja yhteydessä  
otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY  ⌦ 2001/34/EY 92 ⌫ 7 artiklassa 
tarkoitetut äänioikeudet. 
 
Ð 2000/12/EY 17 artikla 
(mukautettu) 
Ö uusi 
22 artikla 
Sisäisen tarkastuksen järjestelyt ja menetelmät  
1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomai sten on vaadittava, että jokaisessa 
luottolaitoksessa on järkevät hallinto - ja kirjanpitomenetelmät ja riittävät sisäisen 
tarkastuksen menetelmät.  Ö toimiva päätöksenteko-, ohjaus-  ja valvontajärjestelmä, 
joka muodostuu selkeästä organisaatiorakent eesta, jossa vastuua lueet on määritelty 
yksityiskohtaisesti, läpinäkyvästi ja kattavas ti, tehokkaista prose sseista sellaisten 
riskien tunnistamiseksi, hallinnoimiseksi, seuraamiseksi ja rapor toimiseksi, joille se 
on tai saattaa olla alttiina, sekä riittävistä sisäisen valvonnan menetelmistä, mukaan 
lukien luotettavat hallinto- ja laskentamenetelmät.  
2. Tällaisten 1 kohdassa tarkoitettujen järjes telmien, prosessien ja menetelmien on 
oltava kattavia ja suhteute ttuja luottolaitoksen toimi nnan luonteeseen, laajuuteen ja 
monitahoisuuteen. Liitteessä V määrite llyt tekniset vaatimukset on otettava 
huomioon.  
 
FI 57   FI  
Ð 2000/12/EY 
III OSASTO 
SÄÄNNÖKSET  SIJOITTAUTUMISOIKEUDESTA  JA PALVELUJEN  
TARJOAMISEN  VAPAUDESTA 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦ 1 JAKSO LUOTTOLAITOKSET  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY 18 artikla 
(mukautettu)  
23 artikla 
Luottolaitokset  
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toisessa jäsenvaltiossa to imivaltaiselta viranomaiselta 
toimiluvan saanut ja niiden valvoma luottolaitos  niiden alueella saa harjoittaa liitteessä I 
lueteltuja toimia 20 artiklan 1 -6 kohdan, 21 arti klan 1 ja 2 kohdan sekä 22 artiklan  
⌦ 25 artiklan, 26 artiklan 1–3 kohdan, 28 ar tiklan 1 ja 2 kohdan ja 29–37 artiklan ⌫ 
mukaisesti joko perustamalla si vukonttorin tai tarjoamalla suoraan  palveluja edellyttäen, että 
toimilupa käsittää nämä toimet. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦ 2 JAKSO RAHOITUSLAITOKSET  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY 19 artiklan 
ensimmäinen ja kolmas kohta 
(mukautettu)  
24 artikla 
Rahoituslaitokset  
1. Jäsenvaltioiden on myös  säädettävä, että toisen jäsenvaltion rahoituslaitos voi 
harjoittaa liitteessä I lueteltu ja liiketoimia niiden alueella sen mukaisesti, mitä 
säädetään 20 artiklan 1 -6 kohdassa, 21 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 22 artiklassa  
⌦ 25 artiklassa, 26 artiklan 1–3 kohdassa, 28 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 29–
37 artiklassa ⌫, joko perustamalla sivukonttorin ta i tarjoamalla palveluja taikka 
luottolaitoksen tytäryhtiön  ⌦ tytäryrityksen ⌫ tai kahden tai useamman 
 
FI 58   FI luottolaitoksen yhteisesti omistaman tytäryhtiön  ⌦ tytäryrityksen ⌫ välityksellä, 
jonka perustamisasiakirjan ja yhtiöjärj estyksen mukaan tällaisen toiminnan 
harjoittaminen on sallittua ja joka täyttää seuraavat edellytykset: 
a) emoyritys tai –yritykset ovat saaneet luottolaitostoimilupansa siinä 
jäsenvaltiossa, jonka laki a sovelletaan tytäryhtiöön,  ⌦ rahoituslaitokseen; ⌫ 
b) kyseessä olevaa liiketoimintaa harjoitet aan tosiasiallisesti saman jäsenvaltion 
alueella, ; 
c) emoyrityksellä tai -yrityksillä on vähintään 90 prosenttia tytäryhtiön  
⌦ rahoituslaitoksen ⌫ osuuksien tai osakkeiden t uottamasta äänioikeudesta, 
d) emoyritys tai -yritykset pystyvät osoittamaan toimivaltaisia viranomaisia 
tyydyttävällä tavalla, että tytäryhtiötä  ⌦ rahoituslaitosta ⌫ hoidetaan 
vakaasti, sekä esittämään asianomaisen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella ilmoituksen, että ne takaavat yhteisvastuullisesti tytäryhtiönsä
 ⌦ rahoituslaitoksen ⌫ velvoitteet, ; 
e) tytäryhtiö  ⌦ rahoituslaitos ⌫ kuuluu erityisesti kyseessä olevan toiminnan 
osalta tosiasiallisesti emoyrityksen  tai kunkin emoyrityksen konsolidoidun 
valvonnan piiriin 52 -56 artiklan  ⌦ V osaston 4 luvun 1 jakson ⌫ mukaisesti, 
erityisesti vakavaraisuussuhdeluvun lask emisen ja suurten riskikeskittymien 
valvonnan sekä 51  ⌦ 120 ⌫ artiklassa säädettyjen omistusyhteyksiä 
koskevien rajoitusten osalta. 
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranom aisten on todennettava, että nämä 
edellytykset on täytetty, sekä annettava siitä tytäryhtiölle  ⌦ rahoituslaitokselle ⌫ 
todistus, joka on liitettävä 20 artiklan 1 -6 kohdassa ja 21 artikl an 1 ja 2 kohdassa  
⌦ 25 ja 28 artiklassa ⌫ tarkoitettuihin ilmoituksiin. 
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranom aisten on huolehdittava tytäryhtiön  
⌦ rahoituslaitoksen ⌫ valvonnasta 5 artiklan 3 kohd an sekä 16, 17, 26, 28, 29, 30 
ja 32  ⌦ 10 artiklan 1 kohdan, 19–22, 40, 42–52 ja 54 ⌫ artiklan mukaisesti. 
 
Ð2000/12/EY 19 artikla (kuudes 
kohta) (mukautettu) 
2. Jos tämän kohdan vaatimukset täyttävä  ⌦ 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa 
tarkoitettu ⌫ rahoituslaitos ei enää täyttäisi  täytä  jotakin asetetuista edellytyksistä, 
kotivaltion on ilmoitettava siitä vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, ja mainitun laitoksen
 ⌦ rahoituslaitoksen ⌫ vastaanottavassa 
jäsenvaltiossa harjoittamaan toimintaan sovelletaan vastaanottavan jäsenvaltion 
lainsäädäntöä. 
 
Ð 2000/12/EY 19 artiklan neljäs 
kohta (mukautettu)  
3. Tässä artiklassa  ⌦ Edellä 1 ja 2 kohdassa ⌫ tarkoitettuja sää nnöksiä sovelletaan 
⌦ 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen rahoituslaitosten ⌫ 
tytäryhtiöihin  ⌦ tytäryrityksiin ⌫ soveltuvin osin tarvitta vien mukautusten avulla . 
 
FI 59   FI Erityisesti sanalla "luottolaitos" tarkoitetaan "rahoituslaitosta, joka täyttää 19 artiklan 
vaatimukset" ja sanalla "toimilupa" "perustamisasiakirjaa ja yhtiöjärjestystä".  
 
Ð 2000/12/EY 19 artiklan viides 
ja kuudes kohta (mukautettu) 
Direktiivin 20 artiklan 3 kohdan to inen alakohta kuuluu seuraavasti:  
"Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaist en on myös ilmoitettava rahoituslaitoksen 
tytäryhtiön omien varojen määrä ja  sen emoyrityksenä olevan luotto laitoksen konsolidoitu 
vakavaraisuussuhdeluku."  
Jos tämän artiklan vaatimukset täyttävä raho ituslaitos ei enää täyt ä jotakin asetetuista 
edellytyksistä, kotijäsenvaltion on ilmoitettava siitä vastaanottavan jäsenvaltion 
toimivaltaisille viranomaisille, ja mainitun laitoksen vastaanottavassa jäsenvaltiossa 
harjoittamaan toimintaan sovelletaan va staanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä.  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦3 JAKSO SIJOITTAUTUMISOIKEUDEN KÄYTTÖ ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY 20 artiklan 1, 2 ja 
3 kohdan ensimmäinen ja 
toinen alakohta (mukautettu)  
25 artikla 
Sijoittautumisoikeuden käyttö  
1. Luottolaitoksen, joka aikoo perustaa sivukon ttorin toisen jäsenva ltion alueelle, on 
ilmoitettava siitä kotivaltionsa  ⌦ kotijäsenvaltionsa ⌫ toimivaltaiselle 
viranomaiselle. 
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luo ttolaitos, joka aikoo perustaa sivukonttorin 
toiseen jäsenvaltioon, antaa seuraavat tiedot  1 kohdassa tarkoite tussa ilmoituksessa: 
a) jäsenvaltio, jonka alueelle sivukontto rin perustaminen on suunnitteilla, 
b) toimintasuunnitelma, josta ilmenee erityisesti, minkätyyppisestä 
liiketoiminnasta on kyse, ja sivukonttorin organisaatiorakenne, 
c) osoite vastaanottavassa jäsenvaltioss a, josta asiakirjat ovat saatavissa, 
d) niiden henkilöiden nimet, jotka ovat vastuussa sivukonttorin johtamisesta. 
3. Jollei kotijäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella ole perustetta epäillä 
luottolaitoksen hallinnollisten rakenteiden tai rahoitustilanteen riittävyyttä suunnitteilla olevaan toimintaan nähden, viranomaisen on kolmen kuukauden kuluessa 2 kohdassa tarkoitettujen tietoj en saamisesta vä litettävä tiedot 
 
FI 60   FI vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ja ilmoitettava tästä 
kyseessä olevalle luottolaitokselle. 
Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myös ilmoitettava luottolaitoksen 
omien varojen määrä ja vakavaraisuussuhde. 
 
Ð 2000/12/EY 19 artiklan viides 
kohta (mukautettu) 
⌦ Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, 24 artiklassa tarkoitetuissa 
tapauksissa ⌫ "K kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös 
ilmoitettava rahoituslaitoksen t ytäryhtiön  omien varojen määrä ja sen emoyrityksenä 
olevan luottolaitoksen konso lidoitu vakavaraisuussuhdeluku."  
 
Ð 2000/12/EY 20 artiklan 
3 kohdan kolmas alakohta 
4. Jos kotijäsenvaltion toimivaltainen vira nomainen kieltäytyy välittämästä 2 kohdassa 
tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, sen on ilmoitettava kieltäytymisen perusteet kys eessä olevalle luottolaitokselle kolmen 
kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut kaikki tiedot. 
Kieltäytyminen tai vastaamatta jättäminen on voitava saattaa kotijäsenvaltion 
tuomioistuimen käsiteltäväksi. 
 
Ð 2000/12/EY 20 artiklan 4–7 
kohta (mukautettu) 
26 artikla 
14. Ennen kuin luottolaitoksen sivukonttori  aloittaa toimintansa vastaanottavan 
jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on kahden kuuka uden kuluessa s iitä, kun se 
on saanut 3 kohdassa  ⌦ 25 artiklassa ⌫ tarkoitetut tiedot, järjestettävä 
luottolaitoksen valvonta 22 artiklan  ⌦ 5 jakson ⌫ mukaisesti ja tarvittaessa,  
ilmoitettava ne yleiseen etuun liittyvät edel lytykset, joiden mukaisesti toimintaa on 
harjoitettava vastaanotta vassa jäsenvaltiossa. 
25. Saatuaan tiedon vastaanotta van jäsenvaltion toimivaltais elta viranomaiselta, tai jos 
tietoa ei ole saatu viranomaiselta 4  ⌦ 1 ⌫ kohdassa säädetyn määräajan kuluessa, 
sivukonttori voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa. 
36. Siinä tapauksessa, että ⌦ 25 artiklan ⌫ 2 kohdan b, c tai d alakohdan mukainen 
tieto muuttuu, luottolaitoksen on ilmoite ttava kirjallises ti kyseinen muutos 
kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenva ltion toimivaltaisille viranomaisille 
vähintään kuukautta ennen muutoksen toteut tamista, jotta kotiva ltion toimivaltaiset 
viranomaiset voivat tehdä 3 kohdan  ⌦ 25 artiklan ⌫ mukaisen päätöksen ja 
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi muutoksen perusteella 
tehdä päätöksen ⌦ tämän artiklan 1 ⌫ 4 kohdan mukaisesti. 
 
FI 61   FI 47. Sivukonttoreiden, jotka ovat aloittaneet toimintansa vastaanottavan jäsenvaltion 
lainsäädännön mukaisesti ennen 1 päiv ää tammikuuta 1993, katsotaan olleen sen 
menettelyn mukaisia , josta säädetään ⌦ 25 artiklassa ja tämän artiklan 1 ja 2 ⌫ 1-5 
kohdassa. Mainitusta päivästä niihin sovelletaan 6  ⌦ tämän artiklan 3 ⌫ kohtaa 
sekä ⌦, 23 artiklaa, 2 ja 5 jaksoa sekä 43 ⌫ 18, 19, 22 ja 29  artiklaa. 
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 3 kohdan 
viimeinen virke 
27 artikla 
Luottolaitoksen  yhteen jäsenvaltioon luottolai toksen  perustamia useita liiketoimipaikkoja 
pidetään yhtenä sivukonttorina niiden lukumäär ästä riippumatta silloin, kun luottolaitoksen 
kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa; . 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦ 4 JAKSO PALVELUJEN TARJOAMISEN VAPAUDEN KÄYTTÖ  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY 21 artikla 
(mukautettu) 
28 artikla 
Palvelujen tarjoamisen vapauden käyttö  
1. Jokaisen luottolaitoksen, joka aikoo käy ttää vapautta tarjota palveluja ryhtymällä 
ensimmäistä kertaa harjoittamaan toimintaa toisen jäsenvaltion alueella, on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ne liitteessä I olevaan luetteloon sisältyvät liiketoime t, joita se aikoo harjoittaa. 
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranoma isen on annettava 1 kohdassa tarkoitettu 
ilmoitus vastaanottavan jäse nvaltion toimivaltaiselle  viranomaiselle kuukauden 
kuluessa sen tiedoksi saamisesta. 
3. Tämä artikla ei koske palv eluja tarjoavien lu ottolaitosten ennen 1 päivää tammikuuta 
1993 annettujen säännösten voimaantuloa saamia oikeuksia. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦ 5 JAKSO  VASTAANOTTAVAN JÄSENVALTION TOIMIVALTAISTEN 
VIRANOMAISTEN TOIMIVALTA  ⌫ 
 
FI 62   FI  
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
29 artikla 
Vastaan ottavan jäsenvaltion toimivalta isten viranomaisten toimivalta  
1. Tilastotarkoituksia varten vastaanottava jäse nvaltio voi vaatia, että  kaikki sen alueella 
sivukonttoreita pitävät luottolaitokset anta vat määräajoin kertomuksen vastaanottavan 
jäsenvaltion alueella suorittamistaan toimista tämän valtion toimivaltaisille viranomaisille. 
Täyttäessään 27  ⌦ 41 ⌫ artiklassa säädettyjä velvollisuuksia vastaanottava jäsenvaltio voi 
vaatia, että toisista jäsenvalt ioista olevien luottolaitosten sivukonttorit antavat samat tiedot, 
joita tässä tarkoituksessa vaadit aan kansallisilta luottolaitoksilta. 
 
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 2–
4 kohta (mukautettu) 
30 artikla 
12. Jos vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset  viranomaiset toteavat, että luottolaitos, 
jolla on sivukonttori sen aluee lla tai joka tarjoaa siellä  palveluja, ei noudata sen 
valtion tämän direktiivin mukaista lain säädäntöä, jonka mukaan vastaanottavan 
jäsenvaltion viranomaiset ovat toimiv altaisia, sen on vaadittava kyseistä 
⌦ luottolaitosta ⌫ laitosta  lopettamaan säännösten vastainen tilanne. 
23. Jos kyseessä oleva ⌦ luottolaitos ⌫ laitos  ei ryhdy tarpeellisi in toimenpiteisiin, 
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava siitä laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.  
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava mahdollisimman 
nopeasti aiheelliset toimenpiteet varmistaakseen, että kyseinen ⌦ luottolaitos ⌫ 
laitos
 lopettaa säännösten vastaisen toim innan. Toimenpiteistä on ilmoitettava 
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. 
34. Jos luottolaitos edelleen rikkoo 2  ⌦ 1 ⌫ kohdassa tarkoitettuja vastaanottavassa 
jäsenvaltiossa voimassa olevia säännöksiä  joko huolimatta kotivaltion suorittamista 
toimenpiteistä tai siksi, että sellaiset to imenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai 
niitä ei voi toteuttaa kyseessä olevassa jä senvaltiossa, vastaanottava jäsenvaltio voi, 
ilmoitettuaan siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet ehkäistäkseen uusia säännös ten vastaisia toimia tai 
rangaistakseen siitä ja tarvittaessa, estääkseen ⌦ luottolaitosta ⌫ laitosta
 
aloittamasta uusia toimia alueellaan. Jäse nvaltioiden on huolehdittava, että sen 
alueella voidaan antaa luottolaitoksiin  kohdistuvien toimenpiteiden kannalta 
tarpeellisia oikeudellisia asiakirjoja. 
 
FI 63   FI  
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 5 kohta 
(mukautettu) 
31 artikla 
5. Mitä 1 -4 kohdassa  ⌦ 29 ja 30 artiklassa ⌫ säädetään, ei vaikuta vastaanottavan 
jäsenvaltion oikeuteen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet ehkäistäkseen yleisen edun 
suojelemiseksi annettujen säännösten vastaist a toimintaa tai rangaistakseen siitä. Tähän 
kuuluu mahdollisuus estää rikkomuksen tehneitä  ⌦ rikkomiseen syyllistyneitä ⌫ 
luottolaitoksia aloittamasta uutta toimintaa jäsenvaltion alueella. 
 
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 6 kohta 
(mukautettu) 
32 artikla 
6. Toimenpiteen, joka on to teutettu 3, 4 ja 5 kohdan  ⌦ 30 artiklan 2 ja 3 kohdan tai 
31 artiklan ⌫ panemiseksi täytäntöön ja johon liit tyy palvelujen ta rjoamisen vapauden 
käyttämiseen kohdistuvia seuraamuk sia tai rajoituksia, on oltava as ianmukaisesti perusteltu ja 
siitä on ilmoitettava asianmukaisesti kyseiselle luottolaitokselle. Tällaiseen toimenpiteeseen on voitava hakea muutosta se n jäsenvaltion tuomioistuimessa, joka on toteuttanut 
toimenpiteen. 
 
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 7 kohta 
(mukautettu) 
33 artikla 
7. Ennen kuin vastaanottavan jäsenvaltion toimiv altaiset viranomaiset toteuttavat 2, 3 ja 4 
kohdassa  ⌦ 30 artiklassa ⌫ tarkoitetut toimenpiteet, ne voivat kiireellisessä tapauksessa 
toteuttaa tarpeelliset varotoimet suojellakseen tall ettajien, sijoittajien ja niiden muiden etuja, 
joille palveluja tarjotaan. Toimenpiteistä on ilmoitettava ensi tilassa komissiolle ja toimivaltaisille viranomaisille niissä jäsenvaltioissa, joita asia koskee. 
Komissio voi kuultuaan asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia päättää, 
että kyseisen jäsenvaltion on muutettava toimenpiteitä tai kumottava ne. 
 
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 8 kohta 
34 artikla 
8. Vastaanottava jäsenvaltio voi käyttää tä män direktiivin mukaista toimivaltaansa 
toteuttamalla aiheelliset toimenpiteet säännösten vastaisten toimien ehkäisemiseksi tai niistä 
rankaisemiseksi alueellaan. Tähän kuuluu mahdollis uus estää luottolaitosta aloittamasta uutta 
toimintaa jäsenvaltion alueella. 
 
FI 64   FI  
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 9 kohta 
35 artikla 
9. Toimiluvan peruuttamisesta on ilmoitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille 
viranomaisille, joiden on toteutettava aiheel liset toimenpiteet estääkseen kyseessä olevaa 
luottolaitosta ryhtymästä uusiin liiketoimiin alueellaan ja turvatakseen tallettajien edut. 
 
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 
10 kohta (mukautettu) 
36 artikla 
10. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka monissa ja minkälaisissa tapauksissa 
on tapahtunut 20 artiklan 1 -6 kohdan  ⌦ 25 ja 26 artiklan ⌫ mukainen kieltäytyminen ja ne 
tapaukset, joissa on toteutettu 4  ⌦ 30 artiklan 3 ⌫ kohdan mukaiset toimenpiteet. 
 
Ð 2000/12/EY 22 artiklan 
11 kohta (mukautettu) 
37 artikla 
11.Tämän artiklan  ⌦ jakson ⌫ estämättä luottolaitokset, joiden kotipaikka on toisessa 
jäsenvaltiossa, voivat ilmoittaa palveluistaa n kaikissa mahdollisiss a viestintävälineissä 
vastaanottavassa jäsenvaltiossa  noudattaen sellaisen ilmoitt elun muodoista ja sisällöstä 
yleisen edun suojelemisek si annettuja sääntöjä. 
 
Ð 2000/12/EY 
IV OSASTO 
SUHTEET  KOLMANSIIN  MAIHIN 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦ 1 JAKSO  KOLMANSIEN MAIDEN YRITYKSISTÄ ILMOITTAMINEN JA NÄIDEN 
MAIDEN MARKKINOILLE PÄÄSYN EDELLYTYKSET  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY 23 artikla 
(mukautettu) 
Kolmansien maiden yritysten tytäryrityksistä ilmoitt aminen ja näiden maiden markkinoille 
pääsyn edellytykset  
 
FI 65   FI 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten vira nomaisten on ilmoitettava komissiolle:  
a) toimiluvan myöntämisestä sellaisell e suoraan tai välilli sesti omistetulle 
tytäryhtiölle, jonka emoyrityks istä yhteen tai useampaan  sovelletaan kolmannen 
maan lakia.  
b) jos mainittu emoyritys hankkii sellaisen os uuden yhteisön luottolaitoksesta, että 
jälkimmäisestä tulee sen tytäryhtiö.  
Jos toimilupa myönnetään suoraan tai välillise sti omistetulle tytäryhtiölle, jonka 
emoyrityksistä yhteen tai useampaan s ovelletaan kolmannen maan lakia, 
yritysryhmän rakenne on eriteltävä ilmoit uksessa, joka toimival taisen viranomaisen 
on tehtävä komissiolle 11 artiklan mukaisesti.  
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yleisi stä, niiden luottolaitoksia 
sijoittautumisessa tai pankkitoiminnan harjoittamisessa kolmannessa maassa 
kohdanneista vaikeuksista.  
3. Komissio laatii määräajoin kertomuksen  yhteisön luottolaitosten kohtelusta 
kolmansissa ma issa 4 ja 5 kohdassa tark oitettujen seikkojen osal ta niiden aloittaessa 
tai harjoittaessa pankkitoimintaa sekä  hankkiessa osuuksia kolmannen maan 
luottolaitoksessa. Komissio toimittaa kertomukset ja tarvittaessa aiheelliset 
ehdotukset neuvostolle.  
4. Jos k omissio havaitsee 3 kohdassa tarkoitettuje n kertomusten tai muiden tietojen 
perusteella, että kolmas maa ei myönnä yhteisön luottolaitokse lle yhtä tehokasta 
markkinoille pääsyä kuin yhteisö on myöntänyt tämän kolmannen maan 
luottolaitoksille, komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksen valtuuksista aiheellisten 
neuvottelujen käymiseksi vertailukelpoisten kilpailumahdollisuuksien 
aikaansaamiseksi yhteisön luottola itoksille. Neuvosto päättää asiasta 
määräenemmistöllä.  
5. Jos komissio havaitsee 1 kohdassa tarkoi tetun kertomuksen tai muiden tietojen 
perusteella, että yhteisön luottolaitos ei saa kolmannessa maassa sellaista kansallista 
kohtelua, joka tarjoaisi samat kilpailumahdollisuudet kuin kotimaisilla 
luottolaitoksilla on, ja että tehokkaan markkinoille pääsy n edellytyksiä ei ole täytetty, 
komissio voi aloitt aa neuvottelut tilanteen korjaamiseksi.  
6. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa voidaan neuvottelujen 
aloittamisen ohella myös 60 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä noudattaen 
päättää, et tä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on rajoitettava tai 
lykättävä ratkaisun tekemistä sellaisista to imilupahakemuksista ja sellaisista suorien 
tai välillisten, kolmannen maan lain alais uuteen kuuluvien emoyrity sten suorittamista 
osuuksien hank innasta, jotka ovat vireillä päät öksen tekemisen ajankohtana tai 
tehdään sen jälkeen. Tässä tarkoitetut toimenpiteet voivat olla voimassa enintään 
kolme kuukautta.  
Neuvottelun tuloksista riippuen neuvosto voi, ennen kuin edellä mainittu kolmen 
kuukauden ai ka on kulunut, päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä 
toimenpiteiden jatkamisesta.  
 
FI 66   FI 6. Jos komissio havaitsee, että jokin 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu tilanne on olemassa, 
jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä ilmoitettava sille:  
(a) sellaisen suo raan tai välillisesti omistetun tytäryhtiön toimilupahakemuksesta, 
jonka yhteen tai useampaan emoyritykseen  sovelletaan kyseessä olevan kolmannen 
maan lakia,  
(b) jäsenvaltiolle 16 artiklan mukaisesti  ilmoitetusta tällaisen yrityksen 
suunnitelmasta hankkia sellaisen omistusyhteyden yhtei sön luottolaitoksesta, että 
jälkimmäisestä tulisi sen tytäryhtiö.  
Tämä ilmoittamisvelvollisuus lakkaa, kun 4 tai 5 kohdassa tarkoitetun kolmannen 
maan kanssa tehdään sopimus tai kun 5 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdass a 
tarkoitetut toimenpiteet lakkaavat olemasta voimassa.  
7. Tämän artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden on oltava niiden yhteisön 
velvoitteiden mukaisia, jotka johtuvat luot tolaitoksen liiketoiminnan aloittamista ja 
harjoittamista koskevista kahd en- tai monenvälisistä kansainvälisistä sopimuksista.  
 
ê 2000/12/EY 24  artikla 
(mukautettu)  
Î1 Direktiivi 2004/xx/EY 3 
artiklan 7 kohta  
38 artikla 
Yhteisön ulkopuolisten luottolaitosten sivukonttorit  
1. Jäsenvaltiot eivät saa sove ltaa niiden luottolaitosten, joilla on kotip aikka yhteisön 
ulkopuolella, sivukonttoreihin liik etoimintaa aloitettaessa tai harjoitettaessa säännöksiä, 
joiden johdosta ne saavat edullisemma n kohtelun kuin kotipaikan yhteisössä omaavien 
luottolaitosten sivukonttorit. 
2. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava tiedoksi komissiolle ja Î1 Euroopan 
pankkikomitealle  kaikki sellaisille luottolaitoksil le myönnetyt sivukonttoritoimiluvat, 
joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella. 
3. Rajoittamatta 1 kohdan soveltamista yhteisö voi perustamissopimuksen mukaisin,  
yhden tai useamman kolmannen maan kanssa tehdyin sopimuksin ryhtyä soveltamaan 
säännöksiä, joilla vastavuoroisuuden periaatteen mukaisesti  myönnetään sellaisten 
luottolaitosten sivukonttoreille,  joiden kotipaikka on yhteis ön ulkopuolella, samanlainen 
kohtelu koko yhteisön alueella. 
 
Ø uusi 
2 JAKSO  
KONSOLIDOITUA VALVONTAA KOSKEVA YHTEISTYÖ KOLMANSIEN MAIDEN 
TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN KANSSA  
 
FI 67   FI  
Ð 2000/12/EY 25 artikla 
(mukautettu)  
39 artikla 
1. Komissio voi tehdä neuvostolle joko jäse nvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan 
ehdotuksia neuvotteluista yhden tai useamman kolmannen maan kanssa 
sopimuksista, joiden tavoitteena on sopia yksityiskohtaisista säännöistä 
konsolidoidun valvonnan soveltamiseksi ⌦ seuraaviin ⌫: 
a) luottolaitoksiin, joiden emoyhtiöiden  ⌦ emoyritysten ⌫ kotipaikka on 
kolmannessa maassa, ja  
b) kolmansissa maissa sijaitseviin luottolaitoksiin tai  rahoitusyhtiöihin  ⌦ , joiden 
emoyrityksenä olevalla luottolaitok sella tai rahoitusalan holdingyhtiöllä ⌫, 
joka on emoyhtiö ja jolla  on kotipaikka yhteisössä. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla sopim uksilla pyritään erityisesti takaamaan 
mahdollisuus: 
(a) toisaalta  jäsenvaltioiden toimiv altaisille viranomaisille saada valvontaa varten 
tarvittavat tiedot konsolidoidun taloude llisen tilanteen  ⌦ aseman ⌫ 
perusteella sellaisesta yhteisössä sijaitsevasta luottolaitoksesta tai rahoitusyhtiöstä
 ⌦ rahoitusalan holdingyhtiöstä ⌫, jonka tytäryhtiö  
⌦ tytäryritys ⌫ on yhteisön ulkopuolella sijaits eva luotto- tai rahoituslaitos 
tai jolla on omistusyhteys näihin laitoksiin, 
(b) toisaalta  kolmansien maiden toimivaltaisi lle viranomaisille saada valvontaa 
varten tarvittavat tiedot voidakseen valvoa sellaisia emoyhtiöitä  
⌦ emoyrityksiä ⌫, joilla on kotipaikka niiden alueella ja joiden tytäryhtiö  
⌦ tytäryritys ⌫ on yhdessä tai useammassa jäse nvaltiossa sijaitseva luotto- 
tai rahoituslaitos tai joilla on omistu syhteyksiä tällaisissa laitoksissa. 
 
ÐDirektiivi 2004/xx/ EY 3 artiklan 
8 kohta  
3. Rajoittamatta Euroopan yhteisön perustam issopimuksen 300 artiklan 1 ja 2 kohdan 
soveltamista komissio tarkastelee Euroopa n pankkikomitean avustuksella 1 kohdassa 
tarkoitettujen neuvottelujen tulosta ja siitä johtuvaa tilannetta. 
 
FI 68   FI  
Ð 2000/12/EY 
V OSASTO 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Ö uusi 
TOIMINNAN VAKAUDEN  
⌦ VAKAVARAISUUSVALVONNAN ⌫ JA 
Ö TIEDONANTOVELVOLLISUUDEN  PERIAATTEET JA 
TEKNISET VÄLINEET 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
1 LUKU 
TOIMINNAN VAKAUDEN VALVONNAN  
⌦ VAKAVARAISUUSVALVONNAN ⌫ PERIAATTEET 
 
Ø uusi 
1 JAKSO  
KOTIJÄSENVALTION JA VASTAANOTTAVAN JÄSENVALTION TOIMIVALTA  
 
Ð 2000/12/EY 26 artikla 
(mukautettu) 
40 artikla 
Kotijäsenvaltion toimivalta valvonnassa  
1. Luottolaitoksen toiminnan vakauden  ⌦ vakavaraisuuden ⌫ valvonta, mukaan 
lukien sen 18 ja 19  ⌦ 23 ja 24 ⌫ artiklan mukaisten liiketoimintojen valvonta, on 
kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten vastuulla, jollei vastuu tämän direktiivin säännösten mukaisesti kuulu vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille. 
2. Edellä 1 kohta ei estä konsolidoitua valvontaa tämän direktiivin perusteella. 
 
FI 69   FI  
Ð 2000/12/EY 27 artikla 
(mukautettu) 
41 artikla 
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivalta  
⌦ Kunnes myöhempi yhteensov ittaminen on toteutettu, ⌫ Vvastaanottavalla jäsenvaltiolla 
säilyy vastuu luottolaitosten sivukonttoreiden  maksuvalmiuden valvonnasta yhteistyössä 
kotijäsenvaltion toimivaltais en viranomaisen kanssa kunn es myöhempi yhteensovittaminen on 
toteutettu .  
Rajoittamatta Euroopan valuutta järjestelmän vahvistamiseksi välttämättömiä toimenpiteitä 
vastaanottavalla jäsenvaltiolla  säilyy täysi vastuu rahapol itiikkansa toteuttamisesta 
aiheutuvista toimenpiteistä.  
Kyseisiin toimenpiteisiin ei saa sisältyä syrjivää tai rajoittavaa kohtelua s illä perusteella, että 
luottolaitoksen toimilupa on myönne tty toisessa jä senvaltiossa. 
 
Ð 2000/12/EY 28 artikla 
(mukautettu) 
42 artikla 
Yhteistoiminta valvonnassa  
Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaist en, joita asia koskee, on toimittava tiiviissä 
yhteistyössä voidakseen valvoa sellaisten luottolaitosten to imintaa, jotka harjoittavat 
liiketoimintaa erityisesti perustamalla si vukonttoreita, yhdessä ta i useammassa muussa 
jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa luottolaitoste n kotipaikka on. Viranomaisten on toimitettava 
toisilleen kaikki tällaisten luottolaitosten liik keenjohtoa ja omistusta koskevat tiedot, jotka 
ovat omiaan helpottamaan niiden valvontaa ja toimilupien myöntämistä koskevien 
edellytysten tutkimista sekä kyseisten luottola itosten tarkastusta, erityisesti maksuvalmiuden, 
vakavaraisuuden, talletusten vakuussuojan, suurte n riskikeskittymien rajoittamisen, hallinto- 
ja kirjanpitomenetelmien ja sisäisen tarkastuksen menetelmien suhteen. 
 
Ð 2000/12/EY 29 artikla 
(mukautettu) 
43 artikla 
Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden  sivukonttorien tarkastus paikalla  
1. Jos toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saanut luottolaitos harjoittaa toimintaansa 
sivukonttorin kautta, vastaanottavien jä senvaltioiden on huol ehdittava, että 
kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomais et voivat, ilmoitettuaan asiasta ensin 
vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, tark astaa paikalla joko 
 
FI 70   FI itse tai tarkoitusta varten nimittämillään henkilöillä 28  ⌦ 42 ⌫ artiklassa 
tarkoitetut tiedot. 
2. Sivukonttoreiden tarkastusta varten kotijä senvaltion toimivaltaiset viranomaiset 
voivat myös turvautua johonkin muuhun 141 artiklan 7 kohdassa  
⌦ 141 artiklassa ⌫ säädettyyn menettelyyn. 
3. Tämä artikla ei rajoita  ⌦ Edellä 1 ja 2 kohta ei rajoita ⌫ vastaanottavan 
jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen  oikeutta suorittaa itse alueelleen 
perustettujen sivukonttoreiden tarkastuksia paikalla täy ttäessään tämän direktiivin 
mukaisia velvollisuuksia. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦ 2 JAKSO  TIETOJENVAIHTO JA SALASSAPITOVELVOLLISUUS  ⌫ 
 
Ð2000/12/EY 30 artiklan 1–3 
kohta (mukautettu) 
44 artikla 
Tietojenvai hto ja salassapitovelvollisuus  
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sala ssapitovelvollisia ovat kaikki, jotka ovat tai 
ovat olleet toimivaltaisten viranomaiste n palveluksessa tai tilintarkastajina tai 
asiantuntijoina toimivaltaisten viranomaisten lukuun.  
Tällä tarkoitetaan, että  nNäissä tehtävissä saatuja luo ttamuksellisia tietoja ei saa 
ilmaista toiselle henkilölle eikä viranomaiselle muutoin kuin tiivistetysti tai kootusti siten, ettei siitä voida t unnistaa yksittäisiä laitoksia
 ⌦ luottolaitoksia ⌫, sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta  rikoslainsäädännön al aan kuuluvien säännösten 
noudattamista. 
Kuitenkin, jos luottolaitos on asetettu konkurssiin tai tuomioistuin on määrännyt sen 
lopettamaan toimintansa, voidaan siviil i- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä 
ilmaista luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske kyseessä olevan luottolaitoksen pelastamiseen pyrkiviä kolmansia. 
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden toimivaltaisia 
viranomaisia luovuttamasta toisilleen tiet oja tämän tai muiden luottolaitoksia 
koskevien direktiivien mukaisesti. Sella isia tietoja koskee 1 kohdan mukainen 
salassapitovelvollisuus. 
 
FI 71   FI  
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 4 kohta 
(mukautettu) 
45 artikla 
4. Toimivaltainen viranomainen, joka s aa luottamuksellisia tietoja 1 ja 2 kohdan  
⌦ 44 artiklan ⌫ mukaisesti, voi käyttää tietoja ainoastaan virkatoimiensa hoitamisessa 
⌦ ja ainoastaan seuraaviin tarkoituksiin ⌫: 
a) tutkiakseen, että luottolaitostoiminnan aloitt amista koskevat edellyt ykset on täytetty ja 
helpottaakseen sellaisen liiketoiminnan harjo ittamisen valvontaa joko yrityskohtaisesti tai 
konsolidoinnin perusteella  ⌦ alakonsolidointiryhmän tai konsolidointiryhmän tasolla ⌫, 
erityisesti maksuvalmiuden, vakavaraisuuden, s uurten riskikeskittymien  ja hallinto- ja 
kirjanpitomenetelmien sekä sisäisen tarkastuksen menetelmien osalta, tai ; 
b) määrätäkseen seuraamuksia, tai ; 
c) haettaessa muutosta toimivaltaisen viranomaisen päätöks een hallinnollisessa 
muutoksenhaussa, taikka ; 
d) tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 33  ⌦ 55 ⌫ artiklan tai tämän 
direktiivin sekä muiden luottolaitoksista annett ujen direktiivien erityissäännösten mukaisesti. 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 3 kohta 
(mukautettu) 
46 artikla 
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä 
näiden maiden 5 ja 6  ⌦ 47 artiklassa ja 48 artiklan 1 ⌫ kohdassa tarkoitettujen 
viranomaisten ja elinten kanssa tietojen vaih toa edellyttäviä yhteist yösopimuksia vain, jos 
luovutettujen tietojen salassa pito taataan vähintään tässä artikl assa esitetyllä tavalla. Tietojen 
vaihdon on tapahduttava mainittujen viranomaisten tai elinten valvontatehtävän 
suorittamiseksi. 
Jos tiedot ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista ilman niiden toimivaltaisten 
viranomaisten nimenomaista suostumusta, jotka ovat ne luovuttaneet, ei kä niitä saa luovuttaa 
muihin tarkoituksiin kuin mihin mainitut vi ranomaiset ovat antaneet suostumuksensa. 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 5 kohta 
(mukautettu) 
47 artikla 
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa  ⌦ 44 artiklan 1 kohdassa ja 45 artiklassa ⌫ säädetään, ei estä 
luovuttamasta tietoja jäsenvaltiossa, milloin samassa jäsenvaltiossa on useampia 
 
FI 72   FI toimivaltaisia viranomaisia eikä luovuttamasta tietoja jäsenvaltioiden kesken, jos osapuolina 
ovat jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja ⌦ seuraavat ⌫: 
a) muut rahoituslaitosten ja vakuutusyhtiöiden  julkisesta valvonnasta vastuussa olevat 
viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden val vonnasta vastuussa olev at viranomaiset, ; 
b) luottolaitosten selvitystilaan ja konkurssiin ja muihin vastaa viin menettelyihin liittyvät 
toimielimet, ; 
c) luottolaitosten ja muiden rahoituslai tosten lakisääteise n tilintarkastuksen 
suorittamisesta vastuussa olevat henkilöt, 
niiden valvontatehtävän toteuttamiseksi.  
eikä liioin ilmaisemasta  ⌦ Ne eivät saa estää ilmaisemasta ⌫ tietoja talletusten 
vakuusjärjestelmiä hoitaville toimielimille, milloin  tiedot ovat toiminnan kannalta tarpeellisia.  
Näin saatuja tietoja koskee ⌦ kummassakin tapauksessa 44 artiklan ⌫ 1 kohdan mukainen 
salassapitovelvollisuus. 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 6 ja 
7 kohta (mukautettu) 
48 artikla 
16. Sen estämättä, mitä 1 -4 kohdassa  ⌦ 44–46 artiklassa ⌫ säädetään, jäsenvaltiot 
voivat sallia tietojen vaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja 
a) sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa luottolaitosten purkamis- 
ja konkurssimenettelyyn sekä muuhun va staavaan menettelyyn osallisina 
olevien toimielinten valvonnasta, tai ; 
b) sellaisten viranomaisten kesken, jotka ovat vastuussa vakuutusyritysten, 
luottolaitosten, sijoituspalveluyritysten ja muiden rahoituslaitosten lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien  henkilöiden valvonnasta. 
Ensimmäisessä alakohdassa ol evia säännöksiä käyttävän jä
senvaltion  
⌦ Jäsenvaltioiden ⌫ on vaadittava ⌦ tällaisissa tapauksissa ⌫, että vähintään 
seuraavat edellytykset täytetään: 
a) tietoja käytetään  ⌦ on käytettävä ⌫ ensimmäisessä alakohdassa 
tarkoitettujen valvontateh tävien suorittamiseen, ; 
b) näin saatujen tietojen koskee ⌦ on kuuluttava 44 artiklan ⌫ 1 kohdassa 
säädetyn salassapitovelvollisuuden ⌦ soveltamisalaan ⌫,; 
c) jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenval tiosta, ne saa ilmaista ainoastaan tiedot 
antaneiden toimivaltaisten viranomaisten  nimenomaisella suostumuksella ja 
tarvittaessa ainoastaan niihin tarkoit uksiin, joita varten viranomaiset ovat 
antaneet suostumuksensa. 
 
FI 73   FI Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiol le ja muille jäsenvaltioille niiden 
viranomaisten nimet, joille tämän ko hdan nojalla voidaan  antaa tietoja. 
27. Sen estämättä, mitä 1 -4 kohdassa  ⌦ 44–46 artiklassa ⌫ säädetään, jäsenvaltiot 
voivat rahoitusjärjestelmän vakauden, mukaan lukien sen eheys, lujittamiseksi sallia 
tietojen vaihdon toimivaltais ten viranomaisten ja ni iden viranomaisten tai 
toimielinten kesken, jotka lainsäädännön mukaisesti ovat vastuussa yhtiöoikeuden 
noudattamisen seurannasta ja rikkomusten tutkimisesta. 
Ensimmäisessä alakohdassa olevia säännöksiä käyttävän jäsenvaltion  
⌦ Jäsenvaltioiden ⌫ on vaadittava ⌦ tällaisissa tapauksissa ⌫, että vähintään 
seuraavat edellytykset täytetään: 
a) tietoja käytetään ensimmäisessä alakohda ssa tarkoitetun tehtävän hoitamiseen, ; 
b) näin saatujen tietojen koskee ⌦ on kuuluttava 44 artiklan ⌫ 1 kohdassa 
säädetyn salassapitovelvollisuuden ⌦ soveltamisalaan ⌫,; 
c) jos tiedot ovat lähtöisin toisesta jäsenval tiosta, ne saa ilmaista ainoastaan tiedot 
antaneiden toimivaltaisten viranomaisten  nimenomaisella suostumuksella ja 
tarvittaessa ainoastaan niihin tarkoit uksiin, joita varten viranomaiset ovat 
antaneet suostumuksensa. 
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset tai elimet turvautuvat 
jäsenvaltiossa havainto- tai tutkintatehtävän sä suorittamisessa sellaisiin henkilöihin, 
jotka erityispätevyytensä vuoksi on nimetty  tähän tehtävään ja jotka eivät ole 
julkisessa tehtävässä, oikeus vaihtaa tietoja, josta säädetään ensimmäisessä 
alakohdassa, voidaan ulottaa näihin henk ilöihin toisessa alakohdassa säädetyin  
⌦ täsmennetyin ⌫ edellytyksin. 
Toisen alakohdan  kKolmannen luetelmakohdan  alakohdan  soveltamista varten 
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuj en viranomaisten tai toimielinten on 
ilmoitettava tiedot antaneille toimivaltaisille viranomaisille niiden henkilöiden nimet 
ja yksityiskohtaiset tehtävät, joille tiedot toimitetaan. 
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiol le ja muille jäsenvaltioille niiden 
viranomaisten ja toimielinten nimet, joille tämän kohdan  ⌦ artiklan ⌫ nojalla 
voidaan antaa tietoja. 
Komissio laatii ennen 31  päivää joulukuuta 2000  kertomuksen tämän kohdan  ⌦ artiklan ⌫ 
soveltamisesta. 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 8 kohta 
(mukautettu) 
49 artikla 
8. Tämä artikla  ⌦ jakso ⌫ ei estä toimivaltaista viranomaista toimittamasta ⌦ tietoja 
seuraaville tahoille niiden  tehtävien hoitamiseksi: ⌫ 
 
FI 74   FI a) keskuspankeille ja rahapoliittisina viranom aisina samanlaisen tehtävän omaaville 
muille toimielimille, ; 
b) tarvittaessa muille maksujärjestelmien va lvonnasta vastuussa oleville viranomaisille.  
niiden tehtävän hoitamiseksi tarkoitettuja tietoja, eikä se estä  ⌦ Se ei saa estää ⌫ näitä 
viranomaisia tai elimiä toimittamasta toimivaltais ille viranomaisille tietoja, joita ne saattavat 
tarvita 4 kohdassa  ⌦ 45 artiklassa ⌫ mainittuihin tarkoituksiin.  
Näin saatuja tietoja koskee tässä artiklassa säädetty  ⌦ 44 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ⌫ 
salassapitovelvollisuus. 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 
9 kohdan ensimmäinen ja toinen 
alakohta (mukautettu) 
50 artikla 
9. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, s Sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa  ⌦ 44 artiklan 1 kohdassa 
ja 45 artiklassa ⌫ säädetään, jäsenvaltiot voivat  antaa säädösten nojalla oikeuden ilmaista 
tietyt tiedot keskushallinnon muille viranomai sille ja laitoksille, jotka ovat vastuussa 
luottolaitosten, rahoituslaitoste n, sijoituspalvelujen ja vakuutus yhtiöiden valvontaa koskevasta 
lainsäädännöstä, sekä näiden viranomaisten ja  laitosten puolesta toim iville tarkastajille. 
Tietoja voidaan kuitenkin ilmaista vain, kun se on tarpeen toiminnan vakauden valvomiseksi. 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 
9 kohdan kolmas alakohta 
(mukautettu) 
51 artikla 
Jäsenvaltioiden on kuitenkin  huolehdittava ⌦ siitä ⌫, että 2 ja 5 kohdan  ⌦ 44 artiklan 
2 kohdan ja 47 artiklan ⌫ nojalla saatuja tietoja sekä tietoja, jotka on saatu 29  ⌦ 43 ⌫ 
artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetussa,  itse paikalla suoritetussa tarkastuksessa, ei saa  
milloinkaan tässä kohdassa  ⌦ artiklassa ⌫ tarkoitetuissa tapauksissa saa  ilmaista muutoin 
kuin jos siihen on nimenomainen suostumus  siltä toimivaltaiselta viranomaiselta, joka on 
ilmaissut tiedon,  tai sen jäsenvaltion toimivaltaiselta vi ranomaiselta, jossa itse paikalla tehtävä 
tarkastus on suoritettu, nimenomainen su ostumus . 
 
Ð 2000/12/EY 30 artiklan 
10 kohta (mukautettu) 
52 artikla 
10. Tämä artikla  ⌦ jakso ⌫ ei estä ⌦ jäsenvaltion ⌫ toimivaltaisia viranomaisia 
toimittamasta 1 -4 kohdassa  ⌦ 44–46 artiklassa ⌫ tarkoitettuja tietoja kansallisessa 
lainsäädännössä tunnustetulle selvitysyhteisöll e tai muulle samankaltaiselle toimielimelle, 
 
FI 75   FI jonka tarkoituksena on tarjota selvitys- ja maksupalveluja  ⌦ toimituspalveluja ⌫ 
jäsenvaltiossa toimiville markkinoille, jos ne kats ovat, että tietojen antaminen on tarpeellista, 
jotta nämä toimielimet voisivat toimia asia nmukaisesti markkinaosap uolten rikkomuksiin tai 
mahdollisiin rikkomuksiin nähden. Näin saatuja tietoja koskee ⌦ 44 artiklan ⌫ 1 kohdassa 
tarkoitettu salassapitovelvollisuus.  
Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava siitä, että ⌦ 44 artiklan ⌫ 2 kohdan nojalla 
saatuja tietoja ei saa ilmaista tässä kohdassa  ⌦ artiklassa ⌫ tarkoitetuissa tapauksissa ilman 
tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista suostumusta. 
 
Ø uusi 
3 JAKSO  
TILINPÄÄTÖKSEN JA KONSOLIDOIDUN TILINPÄÄTÖKSEN LAKISÄÄTEISESTÄ 
TARKASTUKSESTA VASTUUSSA OLEVIEN HENKILÖIDEN VELVOLLISUUDET  
 
Ð 2000/12/EY 31 artikla 
(mukautettu) 
53 artikla 
Lakisääteisen tilinpäätöksen ja konsolidoi dun tilinpäätöksen tarkastuksesta vastuussa 
olevien henkilöiden velvollisuudet  
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä vähimmäisvaatimuksena, että: a)  jokainen henkilö, 
joka on ⌦ kahdeksannen ⌫ neuvoston direktiivin 84/253/ETY26 mukaisesti 
valtuutettu ja joka suorittaa luottolaitoksessa ⌦ neljännen ⌫ neuvoston direktiivin 
78/660/ETY27 51 artiklassa, neuvoston direktiiv in 83/349/ETY 37 artiklassa tai 
neuvoston direktiivin 85/611/ETY28 31 artiklassa tarkoitettua tehtävää tai muuta 
lakisääteistä tehtävää, on velvollinen vi ipymättä ilmoittamaan toimivaltaisille 
viranomaisille kyseistä laitosta  ⌦ luottolaitosta ⌫ koskevista seikoista tai 
päätöksistä, jotka hän on saanut tietoonsa tehtäväänsä suoritta essaan ja jotka 
saattavat: 
a) olennaisesti rikkoa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joissa 
säädetään toimilupaa koskevista edellytyksistä tai jotka erityisesti koskevat luottolaitosten toiminnan harjoittamista, tai
; 
b) vaikuttaa luottolaitoksen jatkuvaan toimintaan, taikka ; 
c) johtaa tilien vahvistamatta jä ttämiseen tai varaumiensten  esittämiseen, . 
                                                 
26 EYVL 126, 12.5.1984, s. 20. 
27 EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 
1999/60/EY (EYVL L 62, 26.6.1999, s. 65). 
28 EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 
95/26/EY (EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7). 
 
FI 76   FI ⌦ Jäsenvaltioiden on säädettävä  vähimmäisvaatimuksena, että ⌫ b) tällainen 
henkilö on samoin velvollinen ilmoittamaan seikoista ja  ⌦ tai ⌫ päätöksistä, jotka 
hän saa tietoonsa suorittaessaan a  ⌦ ensimmäisessä ⌫ alakohdassa tarkoitettua 
tehtävää yrityksessä, jolla on määräämisvallasta  ⌦ määräysvallasta ⌫ johtuvat 
läheiset sidokset siihen luottolaitokseen, jossa hän suorittaa edellä mainittua  
⌦ kyseistä ⌫ tehtävää. 
2. Sopimuksessa taikka laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa määräyksessä olevan 
tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikko misena ei pidetä sitä, että direktiivin 
84/253/ETY mukaisesti valtuutettu henkilö  vilpittömässä mielessä ilmaisee 
1 kohdassa tarkoitetun tiedon tai päätöksen toim ivaltaiselle viranom aiselle, eikä tästä 
aiheudu kyseiselle henkilölle seuraamusvastuuta. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
⌦4 JAKSO VALTA MÄÄRÄTÄ SEURAAMUKSIA JA MUUTOKSENHAKUOIKEUS  ⌫ 
 
Ð 2000/12/EY 32 artikla 
(mukautettu) 
54 artikla 
Toimivaltaisten viranomaiste n valta määrätä seuraamuksia  
Rajoittamatta toimiluvan peruuttamista koskevia menettelyjä ja rikosoikeudellisten 
säännösten soveltamista jäsenvaltioiden on huolehdittava, että n iiden asianomaiset 
toimivaltaiset viranomaiset voiv at, jos luottolaitokset tai niid en liikkeenjohdosta vastaavat 
johtajat rikkovat luottolaitos ten toiminnan valvontaa tai ha rjoittamista koskevia lakeja, 
asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, ottaa käyttöön tai määrätä seuraamuksia tai 
toimenpiteitä, joilla nimenom aan pyritään havaittujen rikkomiu sten tai niiden syiden 
lopettamiseen. 
 
Ð 2000/12/EY 33 artikla 
(mukautettu) 
55 artikla 
Tuomioistuinkäsittely  
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että luottolaito ksia koskevat päätökset, jotka on tehty tämän 
direktiivin mukaisesti annettuja lakeja, aset uksia ja hallinnollisia määräyksiä noudattaen, 
voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäviksi;  sama mahdollisuus on oltava myös tapauksissa, 
joissa päätöstä toimilupahakemuksesta, joka  sisältää kaikki voima ssa olevien säännösten 
mukaiset tarvittavat tiedot, ei ole teht y kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus on 
tehty. 
 
FI 77   FI  
Ð 2000/28/EY 1 artiklan 2 kohta 
(mukautettu) 
33 a artikla  
Direktiivin 2000/46/EY 3 artiklaa sovelletaan luottolaitoksiin.  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
2 LUKU 
VAKAVARAISUUDEN  VALVONNAN  
⌦ VAKAVARAISUUSVALVONNAN ⌫ TEKNISET  VÄLINEET 
1 JAKSO  
OMAT VARAT  
 
Ð 2000/12/EY 34 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
56 artikla 
Yleiset periaatteet  
1. Kun jäsenvaltio lailla, asetuksella tai ha llinnollisella määräyksellä antaa yhteisön 
lainsäädännön soveltamiseksi to iminnassa olevan luottolaitoks en vakavaraisuuden valvontaa 
koskevan säännöksen, jossa käytetään ilmaisua "omat varat" tai viitataan omien varojen 
käsitteeseen, tämä ilmaisu tai käsite on saatet tava yhdenmukaiseksi tämä n artiklan 2, 3 ja 4 
kohdan sekä 35 -38 ⌦ 57–61 artiklassa ja 63–66 ⌫ artiklassa annetun määritelmän kanssa. 
 
Ð 2000/12/EY 34 artiklan 
2 kohdan ensimmäinen alakohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 
57 artikla 
Jollei 38  ⌦ 66 ⌫ artiklassa vahvistetuista rajoit uksista muuta johdu, luottolaitosten 
konsolidoimattomiin omiin varoihin kuuluvat seuraavat erät: 
 
FI 78   FI 1a) direktiivin 86/635/ETY 22 artiklan mukainen pääoma siinä määrin kuin se on 
maksettu, sekä ylikurssitilillä olev at varat lukuun ottamatta kuitenkaan 
kumulatiivisia etuoikeutettuja osakkeita; 
2b) direktiivin 86/635/ETY 23 artiklan mukais et rahastot ja edellisten tilikausien 
lopullisen tuloksen käsittelyn yh teydessä syntynyt voitto tai tappio. ; 
Jäsenvaltiot voivat sallia, että kesken tilikau den kertyneet voitot voidaan ottaa 
mukaan ennen niitä koskevaa muodollista päätöstä vain, jos tilintarkastuksesta 
vastaavat henkilöt ovat vahvistaneet nämä voitot, ja jos toimivaltaisten 
viranomaisten hyväksymällä tavalla on osoitettu, että niiden määrä on  
arvostettu direktiivin 86/635/ETY peri aatteiden mukaisesti ja niistä on 
vähennetty kaikki odotettavissa  olevat kulut tai osingot;  
3c) direktiivin 86/635/ETY 38 artiklan muka iset yleisten pankkiriskien rahastot; 
4d) direktiivin 78/660/ETY 33 artiklan mukaiset rahastot; 
5e) direktiivin 86/635/ETY 37 artiklan 2 kohdan mukaiset arvostusvaraukset  
⌦ arvonalentumiskirjaukset ⌫; 
6f) muut 35  ⌦ 63 ⌫ artiklan mukaiset erät; 
7g) osuuskunniksi perustettujen lu ottolaitosten jäsenten s itoumukset ja rahastoiksi 
järjestäytyneiden tiettyjen laitosten lainanottajien yhteisvastuulliset sitoumukset 36
 ⌦ 64 ⌫ artiklan 1 kohdan mukaisesti; 
8h) määräaikaiset kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja 36  ⌦ 64 ⌫ artiklan 3 
kohdassa tarkoitettu etuoikeusa semaltaan huonompi velkapääoma; . 
Seuraavat erät vähennetään 38  ⌦ 66 ⌫ artiklan mukaisesti: 
9i) luottolaitoksen omistamat omat osakkeet kirjanpitoarvostaan; 
10j) direktiivin 86/635/ETY 4 artiklassa ol evan kohdan "vastaavaa" 9 alakohdassan  
tarkoitetut  aineettomat oikeudet; 
k11) kuluvan tilivuoden  ⌦ tilikauden ⌫ aikana kertyneet merkittävät tappiot; 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 
4 kohdan a alakohta (mukautettu) 
l12) omistus yhteyde t ⌦ omistusosuudet ⌫ muissa luotto- ja rahoituslaitoksissa, 
joiden pääomasta se omista a enemmän kuin 10 prosenttia; 
m13) 35 ⌦ 63 ⌫ artiklassa ja 36  ⌦ 64 ⌫ artiklan 3 kohdassa tarkoitetut 
etuoikeudeltaan huonommassa asemassa ol evat saamiset ja välineet, joita 
luottolaitoksella on sellai sessa luotto- ja rahoituslai toksessa, jonka pääomasta 
se omistaa enemmän kuin 10 prosenttia; 
n14) omistusyhteydet  ⌦ omistusosuudet ⌫ muissa luotto- ja rahoituslaitoksissa, 
jotka ovat enintään 10 prosenttia niiden pääomasta, 35  ⌦ 63 ⌫ artiklassa ja 
36 ⌦ 64 ⌫ artiklan 3 kohdassa tarkoite tut etuoikeudeltaan huonommat 
 
FI 79   FI saamiset ja välineet, joita luottolait oksella on muussa kuin tässä alakohdan 12 
ja 13  alakohdassa tarkoitetuissa luotto- ja rahoituslaitoksissa, jos kyseisten 
omistus yhteyksien  ⌦ omistusosuuksien ⌫, etuoikeudeltaan huonommassa 
asemassa olevien saamisten ja väli neiden yhteismäärä on enemmän kuin 
10 prosenttia luottolaitoksen omista varoista ennen tämän alakohdan 12 -16 
⌦ l–p ⌫ alakohdan erien vähentämistä; 
o15) 1 ⌦ 4 ⌫ artiklan 9   10  kohdassa tarkoitetut omistusyhteydet, joita 
luottolaitoksella on:  
(i) ⌦ ensimmäisen neuvoston ⌫ direktiivin 73/239/ETY ⌦ 29 ⌫ 
6 artiklassa, ⌦ ensimmäisen neuvoston ⌫ direktiivin 79/267/ETY 
⌦ 30 ⌫ 6 artiklassa tai Euroopan parlam entin tai neuvoston direktiivin 
98/78/EY31 1 artiklan b kohdassa tarko itetussa vakuutusyrityksessä, ; 
(ii) direktiivin 98/78/EY 1 artiklan c kohdassa tarkoitetussa 
jälleenvakuutusyrityksessä, ; 
(iii) direktiivin 98/78/EY 1 artik lan i kohdassa tarkoitetussa 
vakuutusholdingyhtiössä; 
p16) kukin seuraavista luottolaitoksen osuuksista 15  ⌦ o ⌫ alakohdassa 
määritellyissä yrityksissä, joissa sillä on omistusyhteys: 
(i) direktiivin 73/239/ETY 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut välineet, ; 
(ii) direktiivin 79/267/ETY 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut välineet, . 
 
Ø uusi 
q) riskipainotettujen saamisten yhteis määrän 3 jakson 2 alajakson mukaan 
laskevien luottolaitosten osalta negatiiviset määrät, jotka on laskettu liitteessä 
VII olevan 1 osan 34 kohdan mukaan, ja odotetut tappiot, jotka on laskettu 
liitteessä VII olevan 1 osan 30 ja 31 kohdan mukaan;  
r) arvopaperistetut omaisuuserät, joiden riskipaino on 1 250 pros enttia liitteessä 
IX olevan 4 osan m ukaisesti laskettuina. 
 
Ð2000/12/EY 34 artiklan 2 
kohdan 2 alakohdan viimeinen 
virke (mukautettu) 
Ö uusi 
Jäsenvaltiot voivat sallia ⌦ b alakohtaa sovellettaessa ⌫, että kesken tilikauden 
kertyneet voitot voidaan ottaa mukaan e nnen niitä koskevaa muodollista päätöstä 
vain, jos tilintarkastuksesta vastaavat henkilöt ovat vahvist aneet nämä voitot, ja jos 
                                                 
29 ⌦EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3. ⌫ 
30 ⌦EYVL L 63, 13.3.1979, s. 1. ⌫ 
31 EYVL 330, 5.12.1998, s. 1. 
 
FI 80   FI toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä ta valla on osoitettu, että niiden määrä on 
arvostettu direktiivin 86/635/ETY periaattei den mukaisesti ja niistä on vähennetty 
kaikki odotettavissa olev at kulut tai osingot; . 
ÖKun kyseessä on arvopaperistamisen alulle  paneva luottolaitos, arvopaperistettujen 
omaisuuserien ennakoitujen nettotulojen aktivoinnista saadut sellaiset nettovoitot, 
jotka tarjoavat erillisen takauksen arvopa peristetuille omais uuserille, jätetään 
b alakohdassa määritettyjen erien ulkopuolelle.  
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 4 
kohdan b alakohta (mukautettu) 
58 artikla 
Jos toisen luotto- tai raho ituslaitoksen, vakuutus- tai jä lleenvakuutusyrityksen tai 
vakuutusholdingyhtiön osakkeet on saatu tilapä isesti haltuun taloudellisen auttamistoimen 
seurauksena, jossa on kyse tuon laitoksen  uudelleenjärjestelystä ja pelastamisesta, 
toimivaltainen viranomaine n voi myöntää poikkeuksia 12 -16 ⌦ l–p ⌫ alakohdassa 
tarkoitetuista vähentämistä koskevista säännöksistä. 
59 artikla 
Edellä 15 ja 16  ⌦ o–p ⌫ alakohdassa tarkoitetun omistus yhteyksien vähentämisen sijaan 
jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti sallia vakuutusyritystensä soveltavan direktiivin 2002/87/EY liitteessä I olevia  menetelmiä 1, 2 ja 3 soveltuvin osin. Menetelmää 1 
(tilinpäätösten konsolidointi) voi daan soveltaa vain, jos toimivaltainen viranomainen luottaa 
konsolidoinnin kohteeksi otettavien yksiköi den yhdennetyn hallinnoi nnin ja sisäisten 
tarkastusten tasoon. Valittua menetelmää sove lletaan eri aikoina j ohdonmukaisella tavalla. 
60 artikla 
Jäsenvaltiot voivat määrätä, että laskettaessa konsolidoimattomia
 omia varoja, joita ei ole 
konsolidoitu,  ei ⌦ sellaisten ⌫ luottolaitosten, jo ihin sovelletaan konsolidoitua valvontaa  
joita valvotaan konsolidoinnin perusteella  3 luvun  ⌦ 4 luvun 1 jakson ⌫ mukaisesti tai 
direktiivin 2002/87/EY mukaisen ta lisävalvontaanan  perusteella , ei tarvitse vähentää 12 -16 
⌦ l–p ⌫ alakohdassa tarkoitettu ja omistusyhteyksiään toisissa luotto- tai 
rahoituslaitoksissa, vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksissä ta ikka vakuutusholdingyhtiöissä, 
jotka kuuluvat konsolidoidun val vonnan tai lisävalvonnan alaan. 
Tätä säännöstä sovelletaan ka ikkiin yhteisön säännöksillä yhde nmukaistettuihin toiminnan 
vakautta koskeviin sääntöihin.  ⌦ Tämä säännös koskee kaikkia yhteisön säännöksin 
yhtenäistettyjä va kavaraisuussääntöjä . ⌫ 
 
FI 81   FI  
Ð 2000/12/EY 34 artiklan 3 kohta 
(mukautettu) 
61 artikla 
3.Edellä 2 kohdan 1 -8 alakohdassa  ⌦ 57 artiklan ensimmäisen kohdan a–h alakohdassa ⌫ 
määriteltyyn omien varojen käsitteeseen sisältyvä t kaikki sallitut erät ja näiden määrät. 
Näiden erien käyttäminen ja alempien yläraj ojen määrääminen sekä muiden kuin 2 kohdan 9 –
13 alakohdassa  ⌦ 57 artiklan ensimmäisen kohdan i–r alakohdassa ⌫ lueteltujen erien 
vähentäminen jää jäsenvaltioiden harkittavaksi. Jäsenvaltioilla on kuitenkin velvollisuus 
harkita suurempaa yhtenevyyttä omien varojen yhteisen määritelmän aikaansaamiseksi.  
Komissio esittää viimeistään 1 päivän ä tammikuuta 1996 kertomuksen Euroopan 
parlamentille ja neuvostolle tämän arti klan ja 35 -39 artiklan soveltamisesta sekä antaa 
tarvittaessa siinä yhteyd essä tarpeellisina pitämänsä muut osehdotukset. Viimeistään 1 päivänä 
tammikuuta 1998 Euroopan parlamentti ja neuvosto perustamissopimuksen 251 artiklassa 
tarkoitetun menettelyn mukai sesti ja kuultuaan talous - ja sosiaalikomiteaa, tarkistavat omien 
varojen määritelmän toteuttaakseen yhteisen  määritelmän yhdenmukaisen soveltamisen.  
 
Ð 2000/12/EY 34 artiklan 4 kohta 
(mukautettu) 
4 Edellä 2 kohdan 1 -5 ⌦ 57 artiklan ensimmäisen kohdan a–e ⌫ alakohdassa lueteltujen 
erien on oltava luottolaitoksen käytettävissä välittömästi ja rajoittamattomasti riskien tai 
tappioiden kattamiseksi heti ni iden synnyttyä. Niiden määr istä on oltava vähennetty 
laskentahetkellä odotettavissa olevat verot tai ne on mukautettava asianmukaisesti siinä määrin kuin verot pienentävät riskien tai tappi oiden kattamiseen käytettävissä olevaa määrää. 
 
Ø uusi 
62 artikla 
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle omia varoja koskevan yhteisen määritelmän 
aikaansaamisessa saavutetusta edistyksestä. Ta rvittaessa komissio esittä ä näiden kertomusten 
perusteella 1 päivään tammikuuta 2009 mennessä  Euroopan parlamentille ja neuvostolle 
ehdotuksen tämän artiklan ja 35–39 artiklan muuttamisesta.  
 
Ð 2000/12/EY 35 artikla 
(mukautettu) 
63 artikla 
Muut erät  
1. Jäsenvaltion käyttämä omien varojen käsite saa sisältää muita eriä edellyttäen, että 
niillä on riippumatta niiden oikeudellisista ja  kirjanpidollisista nimityksistä seuraavat 
ominaispiirteet: 
 
FI 82   FI (a) ne ovat luottolaitoksen vapaasti kä ytettävissä normaalie n pankkitoiminnasta 
syntyvien riskien kattamiseksi silloin kun tulojen tai pääoman menetyksiä ei 
vielä ole todettu; 
(b) niiden olemassaolo ilmenee sisäisestä kirjanpidosta; (c) niiden määrän vahvistaa luottolaitok sen johto, sen tarkistavat riippumattomat 
tilintarkastajat, siitä ilmoite taan toimivaltaisille viranomaisille ja se on viimeksi 
mainittujen valvonnassa. 
2.
 Muiksi eriksi voidaan hyväksyä myös m ääräämättömäksi ajaksi annetut arvopaperit, 
ja muut rahoitus välineet, jotka täyttävät seuraavat edellytykset: 
(a) niitä ei voida maksaa takaisin haltij an aloitteesta tai ilman toimivaltaisen 
viranomaisen antamaa ennakkolupaa, 
(b) velkasopimuksessa on annettava luottolaitokselle mahdollisuus lykätä velasta 
maksettavan koron maksua, 
(c) luotonantajan luottolaitoksel ta olevien saamisten on oltava 
etuoikeusasemaltaan kokonaan muiden velkojien saamisia huonommassa asemassa, 
(d) arvopapereiden liikkeeseenlaskua koskev issa asiakirjoissa on  määrättävä, että 
velka ja maksamaton korko ovat käytettä vissä tappioiden kattamiseen ilman 
että luottolaitoksen kaupankäynti keskeytyy, 
(e) vain tosiasiallisesti maksetut määrät otetaan huomioon. Näihin voidaan lisätä muut kumulatiiviset  etuoikeutetut osakkeet kuin ne, joita 
tarkoitetaan 34
 ⌦ 57 ⌫ artiklan 2 kohdan 8  ⌦ h ⌫ alakohdassa. 
 
Ø uusi 
3. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän  3 jakson 2 alajakson mukaan laskevien 
luottolaitosten osalta positiiviset määrät, jotk a on laskettu liitteessä VII olevan 1 osan 
34 kohdan mukaan, voidaan hyväksyä muiksi er iksi 0,6 prosenttiin asti 2 alajakson 
mukaan laskettujen riskipainotettujen  saamisten yhteismäärästä. Näiden 
luottolaitosten osalta sellaisia arvonalentu miskirjauksia ja varauksia, jotka on otettu 
huomioon liitteessä VII olev an 3 jakson 1 osan 34  kohdassa tarkoitetussa 
laskennassa, ja 57 artiklan ensimmäi sen kohdan e alakohdassa tarkoitettuihin 
vastuisiin liittyviä arvonalentumiskirjauksia ja varauksia ei saa sisällyttää muihin 
kuin tämän säännöksen mukaisiin omiin va roihin. Riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärä ei saa tällöin sisä ltää sellaisia eriä, jotka on laskettu 1 250 prosentin 
riskipainon mukaisiin arvopaperi stettuihin omaisuuseriin. 
 
FI 83   FI  
Ð 2000/12/EY 36 artikla 
(mukautettu) 
64 artikla 
Omia varoja koskevat muut säännökset  
1. Osuuskunniksi perustettujen luottolaitosten jäsenten 34  ⌦ 57 ⌫ artiklan 2 kohdan 
7 ⌦ g ⌫ alakohdassa tarkoitettuihin sitoum uksiin kuuluu näiden osuuskuntien 
maksamaton pääoma ja näiden osuuskuntie n jäsenten lailliset sitoumukset muiden 
kuin takaisinmaksettavien lisämaksujen suorittamiseksi luottolaitoksen mahdollisen tappion varalta, jolloin on oltava mahdollista vaatia maksun suorittamista välittömästi. 
Lainansaajien yhteisvastuullisia sitoumuks ia rahastomuotoisille luottolaitoksille 
pidetään edellä oleviin eriin rinnastettavina. 
Kaikki tällaiset erät voidaan sisällytt ää omiin varoihin, jo s ne kansallisessa 
lainsäädännössä luetaan tähän ryhmään kuuluvien laitosten omiksi varoiksi. 
2. Jäsenvaltiot eivät saa sisällyttää julkisten luottolaitosten omiin varoihin niiden tai 
niiden alue- tai paikallisvi ranomaisten sellaiselle yhtei sölle myöntämiä takauksia. 
3. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat sisällyttää omiin varoihin 34
 
⌦ 57 ⌫ artiklan 2 kohdan 8  ⌦ h ⌫ alakohdassa tarkoitetut määräaikaiset 
kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet ja samassa säännöksessä tarkoitetut 
etuoikeudeltaan huonommassa asemassa olevat velat, jos on tehty sitova sopimus, 
jonka mukaan ne sijoittuvat luottolaitoks en konkurssissa tai selvitystilassa kaikkien 
muiden velkojien saamisten jälkeen eikä ni itä saa maksaa takaisin ennen kuin kaikki 
muut tällöin maksamatta olevat velat on maksettu. 
Etuoikeudeltaan huonommassa asemassa  olevan lainapääoman on myös  täytettävä 
lisäksi  seuraavat perusteet: 
(a) vain tosiasiallisesti maksetut varat voidaan ottaa huomioon, (b) kysymyksessä olevien lainojen alkuperä isen laina-ajan on oltava vähintään 
viisi vuotta, minkä jälkeen ne voidaan maksaa takaisin; jos velan 
erääntymispäivästä ei ole sovittu, lainat ovat maksettavissa takaisin vain viiden 
vuoden irtisanomisajan jälkeen paitsi, jos lainoja ei enää pidetä omina varoina 
tai jos ennenaikaista takaisinma ksua varten nimenomaan vaadi taan virallisesti 
ennakkolupa toimivaltaiselta viranoma iselta. Toimivaltaiset viranomaiset 
voivat myöntää luvan tällaisten lainoj en ennenaikaiseen takaisinmaksuun 
edellyttäen, että pyynnön esittää liikkeesee n laskija ja että se ei vaikuta 
kysymyksessä olev an luottolaitoksen vakavaraisuuteen,  
(c) on vähennettävä asteittain sitä määrää , johon saakka niitä voidaan pitää omina 
varoina ainakin viimeisten viiden vu oden aikana ennen takaisinmaksupäivää, 
 
FI 84   FI (d) lainasopimukseen ei saa sisältyä mit ään sellaista määräystä, jonka mukaan 
laina lankeaisi maksettavaksi ennen s ovittua takaisinmaksupäivää jossain 
muissa tilanteissa kuin luottolaitoksen toiminnan loppuessa. 
 
Ð 2000/12/EY 36 artiklan 3 
kohdan b alakohta, pl. 
ensimmäinen virke 
Ö uusi 
Ö Sovellettaessa toisen alakohdan b alakohtaa ja  jos velan erääntymispäivästä ei 
ole sovittu, lainat ovat maksettavissa taka isin vain viiden vuoden irtisanomisajan 
jälkeen paitsi, jos lainoja ei enää pide tä omina varoina tai jos ennenaikaista 
takaisinmaksua varten nimenomaan vaaditaan virallisesti ennakkolupa toimivaltaiselta viranomaiselta. Toimiv altaiset viranomaiset voivat myöntää luvan 
tällaisten lainojen ennena ikaiseen takaisinmaksuun edel lyttäen, että pyynnön esittää 
liikkeeseenlaskija
 ja että se ei vaikuta kysym yksessä olevan luottolaitoksen 
vakavaraisuuteen, . 
 
Ø uusi 
4. Luottolaitokset eivät saa sisä llyttää omiin varoihin niitä käyvän arvon rahastoja, jotka 
liittyvät jaksotettuun hankint amenoon arvostettujen rahoitusv älineiden rahavirtojen 
suojauksista saatuihin voi ttoihin tai tappioihin ei kä niitä käypään arvoon 
arvostettuihin velkoihin liittyviä voittoja tai tappioita, jotka aiheutuvat 
luottolaitoksen oman luo ttoluokituksen muutoksesta. 
 
Ð 2000/12/EY 37 artikla 
(mukautettu) 
65 artikla 
Omien varojen laskutapa konsolidoinnin perusteella  
1. Kun laskelma tehdään konsolidoinni n pohjalta, 34 artiklan 2 kohdassa  
⌦ 57 artiklassa ⌫ lueteltuihin eriin liittyviä konsolidoituja määriä käytetään 52 -56 
artiklassa  ⌦ 4 luvun 1 jaksossa ⌫ säädetyllä tavalla. Lisäksi seuraavia eriä voidaan 
niiden ollessa kredit-eriä ("negatiivisia") pitää konsolidoituna va rantona laskettaessa 
omien varojen määrää: 
a) kaikkia direktiivin 83/349/ETY 21 artikl assa tarkoitettuja vähemmistöosuuksia, 
kun käytetään globaali-in tegraatiomenetelmää, 
b) direktiivin 83/349/ETY 19, 30 ja 31 ar tiklassa tarkoitettua ensimmäisen 
konsolidoinnin eroa, 
c) konsolidoituun varantoon sisältyviä m uuntoeroja direktii vin 86/635/ETY 39 
artiklan 6 kohdan mukaisesti, 
 
FI 85   FI d) tiettyjen omistusyhteyksien mukaanottamisesta johtuva erotus direktiivin 
83/349/ETY 33 artiklassa selost etun menetelmän mukaisesti. 
2. Jos edellä  ⌦ 1 kohdan a–d alakohdassa ⌫ mainitut erät ovat debet-eriä 
("positiivisia"), ne on vähennettävä lask ettaessa konsolidoituja omia varoja. 
 
Ð 2000/12/EY 38 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 66 artikla 
Vähennykset ja rajoitukset  
1. Edellä 34  ⌦ 57 ⌫ artiklan 2 kohdan 4 -8 ⌦ d–h ⌫ alakohdassa tarkoitettuihin eriin 
sovelletaan seuraavia rajoituksia: 
a) erien ⌦ d–h ⌫ 4-8 yhteismäärä ei saa olla suurempi kuin enintään 100 
prosenttia erien ⌦ a, b ja c ⌫ 1, 2 ja 3  yhteenlasketusta summasta, josta on 
vähennetty erät ⌦ i–k ⌫ 9, 10 ja 11  Ö ja 50 prosenttia erästä q ; 
b) erien ⌦ g–h ⌫ 7-8 yhteismäärä ei saa olla suurempi kuin enintään 
50 prosenttia erien ⌦ a, b ja c ⌫ 1, 2 ja 3  yhteenlasketusta summasta, josta 
on vähennetty erät ⌦ i–k ⌫ 9, 10 ja 11  Ö ja 50 prosenttia erästä q ; 
c) erien 12 ja 13  Ö l–q  yhteismäärä vähennetä än kaikkien erien 
yhteismäärästä. 
 
Ø uusi 
2. 57 artiklan ensimmäisen kohdan r alakohda ssa tarkoitetut erät on vähennettävä 
kyseisen artiklan ensimmäisen kohdan a –h alakohdassa tarkoitettujen erien 
yhteismäärästä, ellei luottolaitos sisällytä edellä mainittuja eriä 75 artiklaa 
sovellettaessa laskettuun riskipainotettuj en saamisten yhteismäärään liitteessä IX 
olevassa 4 osassa täsmennetyllä tavalla. 
 
Ð 2000/12/EY 38 artiklan 2 kohta 
23. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luottolaitoksille luvan ylittää 1 kohdassa 
mainitut rajoitukset poikkeuksellisissa olosuhteissa ja väliaikaisesti. 
 
Ð 2000/12/EY 39 artikla 
(mukautettu) 
67 artikla 
Toimivaltaisille viranomaisille ann ettava todistus  
Toimivaltaisille viranomaisille on osoitettava, että 34 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa sekä 35 -38 
artiklassa  ⌦ tässä jaksossa ⌫ olevia edellytyksiä noudatetaan  heitä tyydyttävällä tavalla. 
 
FI 86   FI  
Ø uusi 
2 JAKSO  
SUOJAUTUMINEN RISKEILTÄ  
1 ALAJAKSO – SOVELTAMISTASO  
68 artikla 
1. Jokaisen luottolaitoksen on noudatettava 22 ja 75 artiklassa sekä 5 jaksossa 
säädettyjä velvoitteita erillisenä yrityksenä. 
2. Jokaisen luottolaitoksen, joka ei ole tytäry ritys siinä jäsenvaltiossa, jossa se on saanut 
toimiluvan ja jossa sen toimintaa valvotaan, eikä emoyritys, ja jokaisen 
luottolaitoksen, jota ei ol e sisällytetty 73 artiklan m ukaiseen konsolidointiin, on 
noudatettava 120 ja 123 artiklassa säädettyjä  velvoitteita eril lisenä yrityksenä. 
3. Jokaisen luottolaitoksen, joka ei ole emoyritys eikä tytäryritys, ja jokaisen 
luottolaitoksen, jota ei ol e sisällytetty 73 artiklan m ukaiseen konsolidointiin, on 
noudatettava 5 jaksossa säädettyjä ve lvoitteita erillis enä yrityksenä. 
69 artikla 
1. Varmistaakseen, että omat varat jakaantuva t riittävästi emoyrityksen ja tytäryritysten 
välillä, jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 68 artikl an 1 kohtaa luottolaitoksen 
tytäryritykseen, kun sekä tytäryritys että l uottolaitos on saanut toimiluvan ja niiden 
toimintaa valvotaan kyseisessä jäsenvaltiossa, tytäryritys on sisällytetty 
emoyrityksenä toimivan luottolaitoksen  konsolidoituun val vontaan ja kaikki 
seuraavat edellytykset täyttyvät: 
(a) emoyrityksen nopealle omien varojen sii rrolle tai velkojen takaisinmaksulle ei 
ole tämänhetkisiä tai ennakoitavissa olevia aineellisia tai oikeudellisia esteitä; 
(b) sen emoyritys on sitoutunut ehdoitta,  erikseen ja peruuttamattomasti 
velvoitteeseen siirtää omat varat tytäryritykselle ja hoitaa velkansa tai 
tytäryrityksiin liittyvät riskit ovat merkitykseltään vähäisiä; 
(c) tytäryritys kuuluu emoyrityksen riskien arviointi-, mittaamis- ja 
valvontamenettelyjen piiriin; 
(d) emoyrityksellä on oikeus nimittää tai erottaa enemmistö ty täryrityksen johdon 
vastuuhenkilöistä. 
2. Jäsenvaltiot voivat sovelt aa 1 kohdassa tarkoitettua ma hdollisuutta, kun emoyritys on 
luottolaitoksen kanssa samassa jäsenvaltio ssa perustettu rahoitusalan holdingyhtiö 
 
FI 87   FI edellyttäen, että siihen sovelletaan sama nlaista valvontaa kuin luottolaitoksiin ja 
varsinkin 71 artiklan 1 kohda ssa vahvistettuja vaatimuksia. 
70 artikla 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat tapauskohtaise sti sallia, että jäse nvaltiossa emoyrityksenä 
toimiva luottolaitos sisällyttää 68 artiklan 1 kohdan mukaisen vaatimuksen laskemiseen 
yhteisössä toimivat tytäryrityksensä, jotka tä yttävät 69 artiklan 1 kohdan a, c ja d alakohdassa 
asetetut edellytykset ja joiden merkittävimmät vastuut tai velat ovat kyseiselle jäsenvaltiossa 
toimivalle luottolaitokselle. 
71 artikla 
1. Jäsenvaltiossa emoyrityksenä toimiv ien luottolaitosten on noudatettava 
konsolidoidun taloudellisen asemansa perusteella 75, 120 ja 123 artiklassa sekä 
5 jaksossa asetettuja velvoitteita 133 arti klassa tarkoitetussa laajuudessa ja siinä 
tarkoitetulla tavalla, sano tun kuitenkaan rajoittamatta  68–70 artiklan soveltamista. 
2. Jäsenvaltiossa emoyrityksenä toimivan rahoitusalan holdinyhtiön määräysvaltaan 
kuuluvien luottolaitosten on noudatettava kyseisen holdingyh tiön konsolidoidun 
taloudellisen aseman perustee lla 75, 120 ja 123 artiklassa se kä 5 jaksossa asetettuja 
velvoitteita 133 artiklassa tarkoitetussa laaj uudessa ja siinä tar koitetulla tavalla, 
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 68–70 artiklan soveltamista.  
Kun jäsenvaltiossa emoyrityksenä to imivan rahoitusalan holdingyhtiön 
määräysvaltaan kuuluu useampi kuin yksi luottolaitos, ensimmäistä alakohtaa 
sovelletaan ainoastaan luo ttolaitokseen, johon sovell etaan 125 ja 126 artiklan 
mukaisesti konsolidoitua valvontaa. 
72 artikla 
1. Euroopan unionissa emoyrityksenä toimivien luottolaitosten on noudatettava 
5 luvussa säädettyjä velvoitt eita konsolidoidun taloudellis en asemansa perusteella. 
Niiden on kuitenkin ilmoitetta va liitteessä XII olevan 1 osan 5 kohdassa täsmennetyt 
tiedot erikseen merkittävistä tytäryrit yksistä tai alakonsolidointiryhmistä. 
2. Euroopan unionissa emoyrityksenä to imivan rahoitusalan holdingyhtiön 
määräysvaltaan kuuluvien lu ottolaitosten on noudatettava 5 luvussa säädettyjä 
velvoitteita kyseisen rahoitu salan holdingyhtiön konsolidoidun taloudellisen aseman 
perusteella. 
Niiden on kuitenkin ilmoitetta va liitteessä XII olevan 1 osan 5 kohdassa täsmennetyt 
tiedot erikseen merkittävistä tytäryrit yksistä tai alakonsolidointiryhmistä. 
3. Jäljempänä 125–131 artiklan mukaisesti konsolidoidusta valvonnasta vastaavat 
toimivaltaiset viranomaiset vo ivat päättää, että ne eivä t sovella 1 ja 2 kohtaa tai 
niiden osia luottolaitoksiin, jotka sisä ltyvät kolmanteen maah an sijoittautuneen 
emoyrityksen konsolidoidun valvonnan mukaisesti ilmoittamiin vastaaviin tietoihin. 
 
FI 88   FI  
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 3 kohta 
(mukautettu) 
73 artikla 
61. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa 53  ⌦ 125–131 ⌫ 
artiklassa tarkoitetusta kons olidoidusta valvonnasta, vo ivat luopua yksittäisissä 
tapauksissa sellaisen luottolaitoksen, rahoituslaitoksen tai pankkipalveluja  avustavia 
palveluja tarjoavan yrityksen, joka on ty täryritys tai jossa on omistusyhteys, 
sisällyttämisestä konsolidointiin ⌦ seuraavissa tapauksissa ⌫: 
a) kun konsolidointiin sisällytettävä  ⌦ kyseessä oleva ⌫ yritys sijaitsee 
kolmannessa maassa, jossa on tarvittavan  tiedon siirtämiselle oikeudellisia 
esteitä, ; 
b) kun sisällytettävällä  ⌦ kyseessä olevalla ⌫ yrityksellä on toimivaltaisten 
viranomaisten mukaan vain vähäinen  merkitys luotto laitosten valvonnan 
tavoitteiden kannalta ja joka tapauksessa kun sisällytettävän  ⌦ kyseessä 
olevan ⌫ yrityksen taseen  ⌦ loppusumma on pienempi ⌫ on vähemmän  
kuin alempi määrä seuraavista määristä: 
i) 10 miljoonaa euroa 
ii) tai  1 prosentti emoyrityksen tai yrityksen, jolla on omistusyhteys, 
taseesta. 
Jos useampi yritys täyttää edellä mainitut vaatimukset, ne on kuite nkin sisällytettävä 
konsolidointiin sikäli kuin tällä yrityskokona isuudella on huomattava merkitys edellä 
mainittujen päämäärien suhteen tai  
(c) kun konsolidoitua valvontaa toteuttavien toimivaltaisten vira nomaisten mukaan 
konsolidointiin sisällytettävän  ⌦ kyseessä olevan ⌫ yrityksen konsolidoitu 
taloudellinen tila  ⌦ asema ⌫ ei ole luottolaitoksen  valvonnan tavoitteiden 
kannalta tarkoituksenmukainen tai se on harhaanjohtava. 
 
Ð2000/12/EY 52 artiklan 3 
kohdan 2 alakohdan viimeinen 
virke (mukautettu) 
Jos ⌦ ensimmäisen alakohdan b alakohdassa  tarkoitetuissa  tapauksissa ⌫ useampi 
yritys täyttää edellä mainitut  ⌦ tarkoitetut ⌫ vaatimukset, ne on kuitenkin 
sisällytettävä konsolidointiin sikäli kui n tällä yrityskokonaisuudella on huomattava 
merkitys edellä  mainittujen päämäärien suhteen tai . 
 
Ø uusi 
2. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että luottolaitosten tytäryritykset 
soveltavat 75, 120 ja 123 artiklassa sekä 5 jaksossa vahvistettuja vaatimuksia 
alakonsolidointiryhmän tasolla, jos kysei sillä luottolaitoksill a tai emoyrityksenä 
 
FI 89   FI toimivalla rahoitusalan holdingyhtiöllä on luot tolaitos, rahoituslai tos tai direktiivin 
2002/87/EY 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitett u omaisuudenhoitoyhtiö tytäryrityksenä 
kolmannessa maassa tai omistusyhteys tällaisessa yrityksessä. 
3. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava , että tämän direktiivin soveltamisalaan 
kuuluvat emoyritykset ja tytäryritykset täyt tävät 22 artiklassa asetetut velvoitteet 
konsolidoidulla tasolla tai alakonsolidointir yhmän tasolla sen varmistamiseksi, että 
niiden järjestelyt, prosessit ja menetelmät  ovat johdonmukaisia ja yhteensovitettuja ja 
kaikki valvonnan kannalta merkityks elliset tiedot voidaan esittää. 
2 ALAJAKSO – VAATIMUSTEN LASKEMINEN  
74 artikla 
1. Jollei toisin säädetä, omaisuuserät ja  taseen ulkopuoliset er ät arvostetaan sen 
tilinpitojärjestelmän mukaisesti, jota luot tolaitoksen on sovellettava asetuksen (EY) 
N:o 1606/2002 ja direktiivin 86/635/ETY nojalla. 
2. Sen estämättä, mitä 68–72 artiklassa edellytetään, toimivaltaisten viranomaisten on 
varmistettava, että laskelmat sen tarkasta miseksi, että luottolaitokset noudattavat 
75 artiklassa säädettyjä velvoitteita, tehdään vähint ään kaksi kertaa vuodessa. 
Luottolaitosten on joko itse tehtävä lask elmat, jolloin niiden on ilmoitettava 
laskelmien tulokset ja kaikki toimivaltaisten viranomaisten vaatimat yksittäiset 
tiedot, tai toimivaltaiset viranomaiset tekevät laskelmat luottolaitosten toimittamien 
tietojen perusteella. 
3 ALAJAKSO – OMIEN VAROJEN VÄHIMMÄISTASO  
75 artikla 
Rajoittamatta 136 artiklan soveltamista jäsenvaltio iden on vaadittava, että luottolaitosten 
omien varojen määrän on jatkuvasti oltava vähintään yhtä suuri kuin seuraavien 
pääomavaatimusten summa: 
(a) kaikkeen muuhun liiketoimintaan kuin kaupankäyntivarastoon ja  epälikvideihin 
varoihin, jos ne vähennetään omista varois ta [direktiivin 93/6/ETY 13 artiklan 2 kohdan 
d alakohdan] nojalla, liittyvän luottoriskin ja laimentumisriskin osalta 8 prosenttia 3 jakson 
mukaisesti lasketusta riskipainotettujen saamisten yhteismäärästä; 
(b) kaupankäyntivarastoon liittyvän positioriskin, selvitysriskin ja vastapuoliriskin osalta 
sekä, jos 111–117 artiklassa asetetut rajoitukset s aa ylittää, nämä rajoitukset ylittävien suurten 
riskikeskittymien osalta [dir ektiivin 93/6/ETY V luvun 4 jakson] mukaisesti määritetyt 
pääomavaatimukset; 
(c) kaikkeen liiketoimintaan li ittyvän valuuttariskin ja hyödyk eriskin osalta [direktiivin 
93/6/ETY 18 artiklan] mukaisesti  määritetyt pääomavaatimukset; 
 
FI 90   FI (d) kaikkeen liiketoimintaan liittyvän operatiivisen riskin osalta 4 jakson mukaisesti 
määritetyt pääomavaatimukset. 
 
Ð 2000/12/EY 
2 JAKSO  
VAKAVARAISUUSSUHDE  
40 artikla  
Yleiset  periaatteet  
1. Vakavaraisuussuhde ilmaisee 41 artiklan mukais ten omien varojen sekä taseen varojen ja 
42 artiklan mukaisen riskipainotetun ta seen ulkopuolisten erien välisen suhteen.  
2. Luottolaitosten, jotka eivät ole direktiivin 83/349/ETY 1 artiklan ta rkoittamia emoyrityksiä 
eivätkä sellaisten yritysten ty täryhtiöitä, vakavaraisuussuhde la sketaan kunkin osalta erikseen.  
3. Sellaisten luottolaitoste n, jotka ovat emoyrityksiä, va kavaraisuussuhde lasketaan 
konsolidoinnin perusteelta tässä direktiivissä ja direktiivissä 86/635/ETY määriteltyjen 
menetelmien mukaisesti.  
4. Emoyrityksenä olevan luottolaitoksen to imiluvan myöntämisestä ja sen toiminnan 
valvonnasta vastaavat toimivaltaiset viranomaise t voivat myös vaatia, e ttä kyseessä olevalle 
emoyritykselle ja sen tytäryhtiölle, jolle kyseessä olev a viranomainen myönt ää toimiluvan ja 
joka on sen valvonnan alainen, la sketaan osittain konsolidoitu tai konsolidoimaton suhdeluku. 
Jos pääoman tyydyttävää kohdentumista pankkir yhmän sisällä ei näin toteuteta, on 
toteut ettava muut toimenpiteet tämän päämäärän saavuttamiseksi.  
5. Rajoittamatta 2, 3 ja 4 kohdan ja 52 arti klan 8 ja 9 kohdan säännösten soveltamista 
luottolaitoksien osalta toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava, että 
vakavaraisuussuhdeluvut lasketaan vähintään kahdesti vuodessa, j oko siten, että suhdeluvun 
laskee luottolaitos itse ja toimittaa tulokset ja tarvittavat täydentävät tiedot toimivaltaisille 
viranomaisille tai, että suhde luvun laskee toimivaltainen viranomainen luottolaitosten 
toimittamien t ietojen perusteella.  
6. Varat ja taseen ulkopuoliset erät arvostetaan direktiivin 86/635/ETY mukaisesti.  
41 artikla  
Vakavaraisuussuhteen osoittaja: omat varat  
Tämän direktiivin määritelmän mukaiset om at varat muodostavat vakavaraisuussuhteen 
osoittajan.  
 
FI 91   FI 42 artikla  
Vakavaraisuussuhteen nimittäjä:  Varojen ja taseen ulkopuo listen erien riskipainotettu 
arvo  
1. Varojen erille annetaan pros enttipainotuksina ilmaistavat luo ttoriskiasteet 43 ja 44 artiklan 
mukaisesti ja poikkeuksellisesti 45, 62 ja 63 artiklan muka isesti. Sen jälkeen varojen kunkin 
erän tasearvo kerrotaan asianmukaisella pain otuksella, jolloin saadaa n sen riskipainotettu 
arvo.  
2. Liitteessä II lueteltuihin taseen ulkopuolis iin eriin sovelletaan 43 artiklan 2 kohdassa 
säädettyä kaksivaiheista laskent aa. 
3. Direktiivin 43 artiklan 3 kohd assa tarkoitettujen taseen  ulkopuolisten erien osalta 
mahdolliset sopimusten jälleenhankintakustan nukset vastapuolen rikkoessa sopimuksen 
lasketaan käyttäen jompaakumpaa liitteessä  III esitetyistä menetelmistä. Kyseessä  olevat 
kustannukset kerrotaan 43 artiklan 1 kohdan as ianomaisilla vasta puolen mukaisilla 
painotuksilla, paitsi että siinä säädetyt 100 prosentin painotukset korvataan 50 prosentin 
painotuksilla riskipainotettu jen arvojen aikaansaamiseksi  
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa mainittujen varojen ja taseen ul kopuolisten erien riskipainotettujen 
arvojen kokonaissumma on vakavaraisuussuhteen nimittäjä.  
Article 43  
Riskien painottaminen  
1. Seuraavia painotuksia sovelletaan varojen eri ryhmiin, vaikka toimivaltaiset viranoma iset 
voivat määrätä sopivina pitä miään suurempia painotuksia:  
(a) Nollapainotus  
(1) rahat ja vastaavat erät;  
(2) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen  keskushallinnolta ja keskuspankeilta;  
(3) varojen erät, jotka ovat s aamisia Euroopan yhteisöiltä;  
(4) varojen erät, jotka ovat A alueen kes kushallintojen ja keskuspankkien tai 
Euroopan yhteisöjen nimenomaisesti takaamia;  
(5) varojen erät, jotka ovat lainanottajien kansallisen valuutan määräisiä ja 
kansallisella valuutalla rahoi tettuja saamisia B alueen k eskushallinnoilta ja 
keskuspankeilta;  
(6) varojen erät, jotka ovat B alueen keskushallintojen ja keskuspankkien 
nimenomaisesti takaamia saamisia, jotka ovat takaajalle ja lainanottajalle 
yhteisen kansallisen valuutan määräi siä ja siinä valuutassa rahoitett uja; 
(7) varojen erät, joiden toimivaltaisen  viranomaisen hyväksymänä vakuutena on A 
alueen keskushallinnon tai keskuspanki n tai Euroopan yhteisöjen liikkeeseen 
 
FI 92   FI laskemia arvopapereita tai käteistall etuksia lainanantajalaitoksessa tai 
sijoitustodistuksia ta i vastaavanlaisia sijoitusvälineitä, jotka tämä on laskenut 
liikkeeseen ja jotka on talletettu tämän huostaan;  
(b) 20 prosentin painotus  
(1) varojen erät, jotka ovat saamisia EIP:lta;  
(2) varojen erät, jotka ovat saamisia monenkeskisiltä kehityspankeilta;  
(3) varojen erät, jotka ovat EIP:n nimenomaisesti takaamia saamisia;  
(4) varojen erät, jotka ovat monenkeskis ten kehityspankkien nimenomaisesti 
takaamia saamisia;  
(5) varojen erät, jotka ovat s aamisia A alueen aluehall innon tai paikallishallinnon 
viranomai silta, jos ei 44 arti klasta muuta johdu;  
(6) varojen erät, jotka ovat A alueen  aluehallinnon tai paikallishallinnon 
viranomaisten nimenomaisesti takaamia saamisia, jos ei 44 artiklasta muuta 
johdu;  
(7) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen luottolaito ksilta, mutta eivät kuulu 
näiden laitosten omiin varoihin;  
(8) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen luottolaitoksilta ja joiden 
erääntymisaika on enintään vuosi, lukuun ottamatta näiden laitosten 
liikkeeseen laskemia arvopapereita, jotka luetaan niid en omiin varoihin 
kuuluviksi;  
(9) varojen erät, jotka ovat A alueen luo ttolaitosten nimenomaisesti takaamia;  
(10) varojen erät, jotka ovat saamisia, jo illa on korkeintaan vuoden erääntymisaika 
ja jotka ovat B alueen luottolaitosten nimenomaisesti takaamia;  
(11) varojen erät, joiden toimivaltaisen  viranomaisen hyväksymänä vakuutena on 
Euroopan investointipankin (EIP) tai monenkeskisten kehityspankkien 
liikkeelle laskemia arvopapereita;  
(12) maksujenvälityksessä olevat käteiserät;  
(c) 50 prosentin painotus  
(1) lainat, joiden toimivaltaisen viranoma isen hyväksymänä täytenä vakuutena on 
kiinnitys asuinkiinteistöön, jossa lainanottaja asuu nyt tai vastaisuudessa tai 
jonka tämä on antanut tai antaa vuokralle  ja lainat, joiden  täydeksi vakuudeksi 
toimivaltaiset vir anomaiset ovat hyväksyneet se llaisen suomalaisen asunto -
osakeyhtiön osakkeita, joka toimii Suomen vuoden 1991 asunto -osakeyhtiölain 
tai vastaavan myöhemmän lainsäädä nnön mukaisesti, sellaisten asuntojen 
osalta, jotka ovat tai tulevat olemaan lainansaajan k äytössä tai vuokralle 
antamia;  
 
FI 93   FI  arvopaperit, joiden vakuutena on kiinnity s ja joita voidaan pitää ensimmäisessä 
alakohdassa tai 62 artiklan 1 kohdassa tarko itettuina lainoina, jos toimivaltaiset 
viranomaiset katsovat, että ne  ovat, kunkin jäsenvaltion voim assa oleva 
lainsäädäntö huomioon ottaen, vastaavia luottoriskin osalta . "Arvopapereihin, 
joiden vakuutena on kiinnitys", voi kuulua neuvoston direktiivin 93/22/ETY32 
liitteen B osan 1 kohdan a ja b ala kohdassa tarkoitettuja  välineitä, sanotun 
kuitenkaan raj oittamatta niitä arvopaperien lajeja, jotka voidaan sisällyttää 
tähän 1 kohtaan ja jotka tä yttävät tämän 1 kohdan ede llytykset. Toimivaltaisten 
viranomaisten on erityisesti varmistettava:  
(i) että kyseisten arvopaperien täytenä ja välittömänä vakuutena on joukko 
sellaisia kiinnityksiä, jotka ovat  luonteeltaan samanlaisia kuin 
ensimmäisessä alakohdassa tai 62  artiklan 1 kohdassa määritellyt 
kiinnitysvakuudet ja jotka ovat täysin kunno ssa silloin, kun nämä 
arvopaperit annetaan;  
(ii) että kiinnity svakuudellisi in arvopapereihin sijoitta villa joko suoraan tai 
heidän lukuunsa uskottuna miehenä tai toimeksisaaneena edustajana 
toimivilla on riittävän hyvä etuoikeu s asianomaisiin kiinnitettyihin 
varoihin heidän arvopaperiomistustensa mukaisessa suhteessa;  
(2) ennakko maksut ja siirtosaamiset; nämä varat painotetaan vastapuolella olevaa 
erää vastaavalla tavalla, jos luottolaitos kykenee sen määrittämään direktiivin 
86/635/ETY mukaisesti, jos se ei kykene  määrittämään vastapuolen erää, 
käytetään kiinteää 50 prosentin pai notusta;  
(d) 100 prosentin painotus  
(1) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen keskushallinnoilta ja 
keskuspankeilta, paitsi jos ne ovat lainanottajan kansallisen valuutan määräisiä 
ja siinä valuutassa rahoitettuja;  
(2) varojen erät, jotka ovat saamisi a B alueen aluehallinnon tai paikallishallinnon 
viranomaisilta;  
(3) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen luottolaitoksilta ja joiden 
erääntymisaika on pidempi kuin vuosi;  
(4) varojen erät, jotka ovat saamisia A alu een ja B alueen muulta alalta kuin 
pankkialalta;  
(5) aineelliset hyödykkeet direktiivin 86/ 635/ETY 4 artiklassa olevan kohdan 
"vastaavaa" 10 alakohdan varoje n määritelmän mukaisesti;  
(6) sijoitukset muiden luottolaitosten os akkeisiin, osuuksiin ja muihin omien 
varojen osiin, joita ei ole väh ennetty lainanantajalaitosten omista varoista;  
                                                 
32 Neuvoston direktiivi 93/22/ETY, annettu 10 päivänä toukokuuta 1993, sijoituspalveluista 
arvopaperimarkkinoilla annettu (EYVL L 141, 11.6.1 993, s. 27), direktiivi sellaisena kuin se on 
viimeksi muutettuna direktiivillä 97/9/EY (EYVL L 84, 26.3.1997, s. 22).  
 
FI 94   FI (7) kaikki muut varat omista varoista vähennettyjä eriä lukuun ottamatta.  
2. Muihin kuin 3 kohdassa tarkoitettuihin tas een ulkopuolisiin eriin sovelletaan seuraavaa 
käsittelytapaa. Ne ryhmitellään ensin liitte en II mukaisiin riskiryhmiin. Korkean riskin erät 
otetaan huomioon täydestä arvostaan, keskimääräi sen riskin erät painotetaan 50 prosentin 
painokertoimella ja keskimääräisen/alhaisen ri skin erät 20 prosenti n painokertoimella ja 
alhaisen riskin erien arvo m äärätään nollaksi.  Toisessa vaiheessa ta seen ulkopuolisten erien 
edellä kuvatun mukaisesti painotetut arvot kerrotaan asianomaisten vastapuolen erien 
kertoimilla 1 kohdassa ja 44 artiklassa varojen erille säädetyn käsittelytavan mukaisesti. 
Varojen myynti - ja takaisinostosopimukset ja term iiniostosopimukset painotetaan kauppaa 
vastapuolella koskevien erien sijast a kyseisten varojen mukaan. Euroopan 
investointirahastosta merkityn pääoman maks amatta olevaan osaan voidaan soveltaa 20 
prosentin painotusta.  
3. Liitteessä III esitettyjä menetelmiä sovelletaan lii tteessä IV lueteltuihin taseen ulkopuolisiin 
eriin, ei kuitenkaan  
– sopimuksiin, joilla käydään kauppaa virallisesti hyväksytyissä pörsseissä;  
– valuuttasopimuksiin (paitsi kultaa koskeviin sopimuksiin), joide n alkuperäinen 
juoksuaika on enintään ne ljätoista kalenteripäivää.  
Jäsenvaltioiden toimiv altaiset viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta 2006 saakka 
vapauttaa liitteessä III esitettyjen menetelmie n soveltamisesta sellaisen selvitysyhteisön 
selvitettävän ä olevat OTC -sopimukset, joka toimii sopimusten laillisena vastapuolena ja jossa 
kaikki osapuolet asettavat selv itysyhteisölle päivittä in sellaisen täyden vakuuden sopimuksista 
aiheutuville riskeille, joka kattaa sekä nykyhetken että mahdollisen tulevaisuu den luottoriskin. 
Toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava si itä, että asetettu vakuus antaa samantasoisen 
suojan kuin 1 kohdan a alakohdan 7 alako hdan mukainen vakuus ja poistaa riskin 
selvitysyhteisön riskien kasvamis esta yli asetetun vakuuden mark kina-arvon. Jäsenvaltioiden 
on ilmoitettava komissiolle, kuinka ne käyttävät tätä mahdollisuutta.  
4. Kun taseen ulkopuolisiin eriin liittyy nimenomais et takaukset, ne painotetaan niin kuin ne 
olisi annettu takaajan eikä vast apuolen puolesta. Kun taseen ulk opuolisista liiketoimista 
aiheutuvalle mahdolliselle riskille on toimivaltaiste n viranomaisten hyväksymä 
täysimääräinen ja täydellinen vakuus jossakin 1 kohdan a alakohdan 7 alakohdan tai b 
alakohdan 11 alakohdan mukaisessa va roja vastaavassa muodossa, sov elletaan nollapainotusta 
tai 20 prosentin painotusta kysee ssä olevasta va kuudesta riippuen.  
Jäsenvaltiot voivat soveltaa 50 prosentin pain otusta taseen ulkopuolisiin eriin, jotka ovat 
takuita tai takauksia, jotka ovat luonteeltaan luoton vastineita ja joid en täytenä vakuutena on 
toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä kii nnitys, joka täyttää 1 kohdan c alakohdan 1 
alakohdassa luetellut edellytykset, edellyttäen  että takaajalla on välitön oikeus tähän 
vakuuteen.  
5. Jos varoihin ja taseen ulkopuolisiin eriin sovelletaan alhaisempaa painotusta sen vuoksi, 
että niille on nimenomaiset takaukset tai to imivaltaisten viranomais ten hyväksymät vakuudet, 
alhaisempaa painotusta sovellet aan ainoastaan siihen osaan, jost a takaus on annettu tai jonka 
vakuus täysin kattaa.  
 
FI 95   FI 44 artikla  
Jäsenvaltioiden aluehallinnon ta i paikallishallinnon viranoma isilta olevien saatavien 
painottaminen  
1. Edellä 43 artiklan 1 kohdan b alakohdan v aatimusten estämättä jäsenvaltiot voivat 
vahvistaa nollapainotuksen omilta  aluehallinnon tai paikalli shallinnon viranomaisilta oleville 
saamisille, jos näiden ja maan keskushallinnol ta olevien saamisten kesken ei ole riskien 
suhteen eroa aluehallinnon ja paikal lishallinnon viranom aisten veronkanto -oikeuden ja 
erityisten aluehallinnon ja paikallishallinnon  viranomaisten maksujen laiminlyönnin 
mahdollisuutta vähentävien rakenteellisten jä rjestelyjen vuoksi. Näiden perusteiden 
mukaisesti määrättyä nollapainotusta sovelletaan  kyseisiltä aluehallinnon ja paikallishallinnon 
viranomaisilta oleviin saamisiin ja ni iden puolesta annettuihin tase en ulkopuolisiin eriin, sekä 
saamisiin kolmansilta ja kolmansien puolesta annettuihin taseen ulkopuolisiin eriin, jotka ovat 
kyseessä olevien aluehallinnon ja paikallishall innon viranomaisten takaamia tai joilla on 
asianomaist en toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät, näiden alue - tai paikallishallinnon 
viranomaisten liikkeeseen laskemien ar vopapereiden muodossa olevat vakuudet.  
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitetta va komissiolle, pitävätkö ne nollapainotusta perusteltuna 
ottaen h uomioon 1 kohdassa säädetyt arviointiperuste et. Komissio antaa tästä tiedon edelleen. 
Muut jäsenvaltiot voivat tarjota niiden toim ivaltaisten viranomaisten valvonnassa oleville 
luottolaitoksille mahdollisuuden soveltaa nollapainotusta silloin, kun ne avust avat kyseessä 
olevia aluehallinnon tai paikallishallinnon vira nomaisia liiketoiminna ssa tai kun niillä on 
jälkimmäisten takaamia saatavia, mukaan l ukien arvopapereiden muodossa olevat vakuudet.  
45 artikla  
Muut painotukset  
1. Jäsenvaltiot vo ivat soveltaa 20  prosentin painotusta sellaisiin varojen eriin, joiden 
asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymänä vakuutena on A alueen 
aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaist en liikkeeseen laskemien arvopapereiden tai 
talletus muissa A alueen luotto laitoksissa kuin lainanantajalaitoksessa olevan talletuksen tai 
näiden luottolaitosten liikkeeseen laskemien sijoitustodistusten taikka niihin verrattavien 
sijoitusvälineiden muodossa olevat vakuude t, sanotun rajoittamatta 44 artiklan 1 kohdan 
soveltamista . 
2. Jäsenvaltiot saavat soveltaa 10 prosentin painotusta saamisiin luottolaitoksilta, jotka ovat 
erikoistuneet kotivaltioidensa pankkien väli siin markkinoihin ja julkisen sektorin 
lainamarkkinoihin, ja ovat toimivaltaisten viranomaisten tiiviissä valvonna ssa, kun kyseisille 
varojen erille on täysimääräinen ja täydellinen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen 
hyväksymä ja riittävänä pitämä 43 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainittujen varojen 
erien yhdistelmän muodossa oleva vakuus.  
3. Jäsenval tioiden on ilmoitettava komissiolle ma hdolliset 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi 
annetut säännökset ja niiden antamisen perust eet. Komissio toimittaa kyseessä olevat tiedot 
jäsenvaltioille. Komissio tutkii määräajoin mainittujen säännösten soveltamisen vaikutu kset 
sen varmistamiseksi, että ne eivät johda kilpailun vääristymiseen.  
 
FI 96   FI 46 artikla  
Hallinnolliset toimielimet ja muut kuin kaupalliset yritykset  
Sen soveltamiseksi, mitä 43 artiklan 1 kohda n b alakohdassa säädet ään, toimivaltaiset 
viranomaiset voivat sisäl lyttää aluehallinnon ja paikallisha llinnon viranomaisten käsitteeseen 
muutoin kuin kaupallisesti toim ivia hallinnollisia viranomaisia tai laitoksia, jotka ovat 
vastuussa alue - tai paikallishallinnon viranomaisille, sekä sellaisia keskus - tai aluehallinnon,  
kunnallisten viranomaisten taikka viranomaisten  omistamia muita kuin kaupallisia yrityksiä, 
jotka toimivaltaisten viranomaisten käsityksen mukaan hoitavat samoja tehtäviä kuin 
alueelliset ja paikalliset viranomaiset.  
Toimivaltaiset viranomaiset voivat sis ällyttää aluehallinnon ja paikallishallinnon 
viranomaisten käsitteeseen myös kirkot ja usko nnolliset yhteisöt, jotka ovat julkisyhteisöjä, 
jos nämä lainsäädännössä niille myönnetyn vero tusoikeuden perusteella kantavat veroa.Tässä 
tapauksessa 44 artiklassa mainittu mahdollisuus ei kuitenkaan ole voimassa.  
47 artikla  
Vakavaraisuussuhteen taso  
1. Luottolaitoksia on vaadittava pitämään 40 artiklassa määritelty  vakavaraisuussuhde 
vähintään kahdeksan prosentin tasolla.  
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään,  toimivaltaiset viranomaiset voivat katsoessaan 
sen aiheelliseksi määrätä vä himmäissuhteen suuremmaksi.  
3. Jos suhde muodostuu pienemmäksi kuin kahdeksan prosenttia, toimivaltaisten 
viranomaisten on varmistettava, että kyseinen luottolaitos ryhtyy asianmuk aisiin 
toimenpiteisiin saattaakseen suhdeluvun sovitun vähimmäistason mukaiseksi mahdollisimman 
nopeasti.  
 
Ø uusi 
3 JAKSO 
LUOTTORISKIN VÄHIMMÄISPÄÄOMAVAATIMUKSET  
76 artikla 
Luottolaitosten on sovellettava riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskemiseen 
75 artiklan a alakohtaa sovelletta essa joko 78–83 artiklassa tar koitettua standardimenetelmää 
tai, jos toimivaltaiset viranomaiset sen 84 artiklan nojalla sall ivat, 84–89 artiklassa 
tarkoitettua sisäisten luokitusten menetelmää (IRB-menetelmä, IRBA). 
 
FI 97   FI 77 artikla 
Tässä jaksossa ’vastuulla’ tarkoitetaan omaisuuserää tai taseen ulkopuolista erää. 
1 ALAJAKSO – STANDARDIMENETELMÄ  
78 artikla 
1. Jollei 2 kohdasta muuta johdu, omaisuuserän vastuuarvo on sen tase-arvo ja liitteessä 
II lueteltujen tase en ulkopuolisten erien vastuuarvo on seuraava prosenttiosuus erän 
arvosta: 100 prosenttia, kun kyseessä on kor kean riskin erä; 50 prosenttia, kun 
kyseessä on keskimääräisen riskin erä; 20 prosenttia, kun kyseessä on 
keskimääräisen/alhaisen riskin erä ja 0 prosenttia, kun kyseessä on alhaisen riskin 
erä. Tämän kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut taseen ulkopuoliset erät on 
jaettava riskiluokkiin li itteen II mukaisesti. 
2. Liitteessä IV lueteltujen johdannaissopimu sten vastuuarvo määritetään soveltamalla 
toista liitteessä III kuvailluista menetelmis tä, ja uudistamissopimusten ja muiden 
nettoutusjärjestelyjen vai kutukset on otettava huomioon  sovellettaessa kyseisiä 
menetelmiä liitteen III mukaisesti.  
3. Kun vastuuseen liittyy vastikkeellinen lu ottosuoja, kyseiseen  erään sovellettavaa 
vastuuarvoa voidaan muuttaa 3 alajakson mukaisesti. 
4. Kun luottolaitos soveltaa liit teessä VIII olevan 3 osan mukaisesti rahoitusvakuuksia 
koskevaa kattavaa menetelmää ja kun vastuuna  on takaisinostosopimuksen taikka 
arvopapereiden tai hyödykkeiden lainaksi  antamisen tai lainaksi ottamisen 
perusteella myydyt, asetetut  tai lainatut ar vopaperit tai hyödykkeet, vastuuarvo on 
74 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetty  arvopapereiden tai hyödykkeiden arvo ja 
sitä korotetaan tällaisiin arvopaper eihin tai hyödykkeisiin sovellettavalla 
volatiliteettikorjauksella liitteessä VIII olevan 3 osan 35–60 kohdassa kuvatulla 
tavalla. 
79 artikla 
1. Kukin vastuu on luokiteltava johonk in seuraavista vastuuryhmistä: 
(a) saamiset tai ehdolliset saamis et valtioilta tai keskuspankeilta; 
(b) saamiset tai ehdolliset saamiset  alue- ja paikallisviranomaisilta; 
(c) saamiset tai ehdolliset saamiset hallint oelimiltä ja yleishyödyllisiltä yhteisöiltä; 
(d) saamiset tai ehdolliset saamiset  kansainvälisiltä kehityspankeilta; 
(e) saamiset tai ehdolliset ka nsainvälisiltä organisaatioilta; 
(f) saamiset tai ehdollise t saamiset laitoksilta; 
 
FI 98   FI (g) saamiset tai ehdolliset saamiset yrityksiltä; 
(h) vähittäissaamiset tai ehdolliset vähittäissaamiset; 
(i) kiinteistövakuudelliset saamiset tai e hdolliset kiinteistövakuudelliset saamiset; 
(j) erääntyneet saamiset; 
(k) erät, jotka viranomaisten määrityksen  mukaan sisältävät  korkean riskin; 
(l) katetut joukkolainat; 
(m) arvopaperistetut erät; 
(n) lyhytaikaiset saamiset laitoksilta ja yrityksiltä; 
(o) osuudet yhteissijoitusyrityksissä; 
(p) muut erät. 
2. Jotta vastuu voidaan lu okitella kuuluvaksi 1 kohdan h alakohdassa tarkoitettuun 
vähittäisvastuiden ryhmään, sen on tä ytettävä seuraavat edellytykset: 
(a) vastuun on liityttävä joko yksityishenkil öön tai –henkilöihin taikka pieneen tai 
keskisuureen yhteisöön; 
(b) vastuun on oltava yksi monista ominai spiirteiltään samantyyppisistä vastuista 
siten, että tämäntyyppisen antolainaustoimintaan liittyvät riskit vähenevät 
tuntuvasti; 
(c) määrä, jonka velallinen  asiakas tai keskenään sido ssuhteessa olevat asiakkaat 
ovat yhteensä velkaa luottolaitokselle tai emoyritykselle ja sen tytäryrityksille, 
mukaan lukien erääntyneet vastuut, ei saa luottolaitoksen hallussa olevien 
tietojen mukaan olla yli miljoona euro a. Luottolaitoksen on toteutettava 
kohtuulliset toimenpiteet näiden tietojen saamiseksi. 
Arvopapereita ei saa hyväksyä vähittäisvastuiden ryhmään. 
80 artikla 
1. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän  laskemiseksi kaikkiin vastuisiin 
sovelletaan riskipainoa liitte essä VI olevan 1 osan mukaisesti, lukuun ottamatta 
omista varoista vähennettäviä vastuita. Sovellettava riskipaino perustuu 
vastuuryhmään, johon vastuu on luokiteltu, ja vastuun luottoluokitukseen liitteessä 
VI olevassa 1 osassa täsmennetyssä laajuud essa. Luottokelpoisuus voidaan määritellä 
viittaamalla luottoluokituslaitosten an tamaan luokitukseen 81–83 artiklan säännösten 
mukaisesti tai vientitakuulaitosten luokit ukseen liitteessä VI olevan 1 osan 
mukaisesti. 
2. Sovellettaessa 1 kohdassa tarkoitettua ri skipainoa vastuuarvo kerrotaan tämän 
alajakson mukaisesti täsmennetyllä tai määritetyllä riskipainolla. 
 
FI 99   FI 3. Laskettaessa riskipainotettujen saamis ten yhteismäärää laitosvastuiden osalta 
toimivaltaisten viranomaisten on käytettä vä joko menetelmää, joka perustuu sen 
valtion luottoluokitukseen, jossa luottola itos on perustettu, tai menetelmää, joka 
perustuu vastapuolena olevan laitoksen luottoluokitukseen liitteen VI mukaisesti. 
4. Jos vastuuseen liittyvä luottoriski on suojattu, kys eiseen erään sovellettavaa 
riskipainoa voidaan muuttaa 3 alajakson mukaisesti sen estämättä, mitä 1 kohdassa 
säädetään. 
5. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä lasketaan arvopaperist ettujen vastuiden 
osalta 4 alajakson mukaisesti. 
6. Vastuisiin, joiden osalta riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskemisesta ei 
ole tässä alajaksossa muuta säädetty, sovelletaan 100 prosentin riskipainoa. 
7. Lukuun ottamatta vastuita, jotka johtav at 57 artiklan ensimmäisen kohdan a–
h alakohdassa tarkoitettujen erien muotoisiin velkoihin, toimivaltaiset viranomaiset 
voivat olla soveltamatta tämän artikla n 1 kohdan vaatimuksia luottolaitoksen 
vastuisiin, kun vastapuolena on sen emoyritys, tytä ryritys tai emoyrityksen 
tytäryritys ja kun seuraavat edellytykset täyttyvät: 
(a) vastapuoli on laitos tai rahoitu salan holdingyhtiö, rahoituslaitos, 
omaisuudenhoitoyhtiö tai avustavia palvel uja tuottava yritys , johon sovelletaan 
asianmukaisia vakavaraisuusvaatimuksia; 
(b) vastapuoli kuuluu kokonaisuudessaan samaan konsolidointiryhmään kuin 
luottolaitos; 
(c) vastapuoleen sovelletaan samoja  riskien arviointi-, mittaamis- ja 
valvontamenettelyjä kuin luottolaitokseen; 
(d) vastapuoli on sijoittautunut sam aan jäsenvaltioon kuin luottolaitos; 
(e) vastapuolen nopealle omien varojen siirrolle tai velkojen takaisinmaksulle 
luottolaitokselle ei ole tämänhetkisiä tai ennakoitavissa olevia aineellisia tai 
oikeudellisiä esteitä; 
Tällaisissa tapauksissa sovelletaan nollariskipainotusta. 
81 artikla 
1. Ulkoista luottoluokitusta voidaan käy ttää vastuun riskipainon määrittämiseksi 
80 artiklan mukaisesti vain silloin, kun toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet 
luokituksen antavan luottoluokituslait oksen käytön, jäljempänä ’hyväksytty 
luottoluokituslaitos’. 
2. Toimivaltaiset viranomai set voivat tunnustaa 80 artikl an soveltamista varten 
hyväksytyksi luottoluokituslaitokseksi aino astaan luottoluokitu slaitokset, joiden 
pääomanhallintaprosessi täyttää objekt iivisuutta, riippumattomuutta, jatkuvaa 
valvontaa ja läpinäkyvyyttä koskevat vaatim ukset ja joiden laatimat luokitukset 
täyttävät luotettavuut ta ja läpinäkyvyyttä koskevat vaatimukset. Tätä varten 
 
FI 100   FI toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon liitteessä VI olevassa 2 osassa 
asetetut tekniset vaatimukset. 
3. Jos jäsenvaltion toimivaltais et viranomaiset ovat hyväksyneet 
luottoluokituslaitoksen, muiden jäsenvaltio iden toimivaltaiset viranomaiset voivat 
hyväksyä kyseisen luottoluok ituslaitoksen soveltamatta omaa arviointimenettelyään. 
4. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava  yleisesti saataville selvitys noudatetusta 
hyväksymismenettelystä ja luettelo hyvä ksytyistä luottoluokituslaitoksista. 
82 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä liitteessä VI olevassa 2 osassa 
tarkoitettujen teknisten vaatimusten perust eella, mikä kyseisen liitteen 1 osassa 
tarkoitettu luottoluokka va staa kutakin hyväksytyn luotto luokituslaitoksen antamaa 
luokitusta. Määrielmien on oltava objektiivisia ja johdonmukaisia. 
2. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset vira nomaiset ovat laatineet 1 kohdan mukaiset 
määritelmät, toisten jäsenvaltioiden toim ivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä 
määritelmät soveltamatta omia määrittelymenettelyjään. 
83 artikla 
1. Luottoluokituslaitoksen antamaa luok itusta on käytettävä luottolaitoksen 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskemiseen johdon mukaisesti ja liitteessä 
VI olevaa 3 osaa noudattaen. Luokituksia ei saa käyttää valikoiden. 
2. Luottolaitosten on käytettävä pyynnöstä annettuja luottoluokituksia. Ne voivat 
kuitenkin käyttää muutoin a nnettuja luokituksia toimivaltaisen viranomaisen luvalla. 
2 ALAJAKSO – SISÄISTEN LUOKITUSTEN MENETELMÄ  
84 artikla 
1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia tämän alajakson nojalla, että luottolaitokset 
laskevat riskipainotettujen saamisten yhteismäärän sisäisten luokitusten menetelmää 
(IRB-menetelmä, IRBA) soveltaen. Kunkin luot tolaitoksen on saatava tähän erillinen 
lupa. 
2. Lupa annetaan ainoastaan silloin, kun toimivaltainen viranomainen katsoo, että 
luottolaitoksen järjestelmät luottoriskien hallitsemiseks i ja luokittelemiseksi ovat 
hyvin perustellut, niitä noudate taan johdonmukaisesti ja va rsinkin, että ne täyttävät 
seuraavat vaatimukset liitteessä VII olevan 4 osan mukaisesti: 
(a) luottolaitoksen luokitusjärjestelmä ta rjoaa soveltuvan arvion vastapuolten ja 
transaktioiden ominaispiirteistä, asianmukaisen riskien erottelun ja täsmälliset 
ja johdonmukaiset määrälliset riskiestimaatit; 
 
FI 101   FI (b) pääomavaatimusten laskemiseen käyt ettävillä sisäisillä luokituksilla ja 
maksukyvyttömyys- ja tappioestimaateilla sekä  tähän liittyvillä järjestelmillä ja 
prosesseilla on keskeine n merkitys luottolaitoksen riskienhallinta- ja 
päätöksentekoprosessin, luottojen hyväksymisen, pääoman sisäisen 
kohdentamisen sekä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän ( corporate governance ) 
kannalta;  
(c) luottolaitoksella on luottoriskin va lvontayksikkö, joka vastaa sen 
luokitusjärjestelmistä ja j oka on riittävän itsenäinen ja muiden vaikutusvallasta 
riippumaton; 
(d) luottolaitos kerää ja säilyttää kaikki  asianmukaiset tiedot, joilla voidaan tukea 
tehokkaasti luottoriskien mittaam is- ja hallintamenettelyjä; 
(e) luottolaitos laatii asiakirjoja luokitusjärjestelmistään ja niiden 
toimintaperiaatteista sekä validoi luokitusjärjestelmänsä. 
Jos Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva luottolaitos ja sen tytäryritykset tai 
Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva ra hoituslaitos ja sen tytäryritykset 
soveltavat IRB-menetelmää yhtenäisesti emoyritykseen ja sen tytäryrityksiin, 
toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, et tä emoyritys ja tytäryritykset täyttävät 
yhdessä tarkasteltuina l iitteessä VII olevan 4 osan mukaiset vähimmäisvaatimukset. 
3. Hakiessaan lupaa käyttää IRB-menetelmää l uottolaitoksen on osoitettava, että se on 
käyttänyt vähintään kolmen lupaa edeltävä n vuoden ajan kyseisten IRB-menetelmän 
vastuuryhmien osalta luokitusjärjestelmiä, jotka ovat pääosin liitteessä esitettyjen 
sisäistä riskien mittaamista ja hallintaa koskevien vähimmäisvaatimusten mukaisia. 
Tätä vaatimusta sovelletaan  31 päivästä joulukuuta 2010. 
4. Hakiessaan lupaa käyttää omia LGD- ja/tai CF-estimaattejaan luottolaitoksen on 
osoitettava, että se on vähintään kolmen l upaa edeltävän vuoden ajan laatinut omat 
LGD- ja/tai CF-estimaattinsa ja käyttänyt niit ä tavalla, joka vastaa pääosin liitteessä 
esitettyjä vähimmäisvaatimuksia, jotka koskevat omien estimaattien käyttöä näistä 
parametreista. Tätä vaatimusta s ovelletaan 31 päivästä joulukuuta 2010. 
5. Jos luottolaitos ei enää täytä tässä alaj aksossa säädettyjä v aatimuksia, sen on joko 
esitettävä toimivaltaiselle viranom aiselle suunnitelma nopeasta paluusta 
noudattamaan vaatimuksia, tai sen on osoite ttava, että noudattamatta jättämisen 
vaikutus on vähäinen. 
6. Kun Euroopan unionissa emoyrit yksenä toimivan luot tolaitoksen ja se n tytäryritysten 
tai Euroopan unionissa emoyr ityksenä toimivan rahoitu salan holdigyhtiön ja sen 
tytäryritysten tarkoituksena on käyttä ä IRB-menetelmää, eri oikeudellisten 
yksikköjen toimivaltaisten viranomaisten on toimittava läheisessä yhteistyössä 129–
132 artiklan mukaisesti. 
85 artikla 
1. Sen estämämättä, mitä 89 artiklassa s äädetään, luottolaitosten ja jokaisen 
emoyrityksen ja sen tytäryritysten on  käytettävä IRB-menetelmää kaikkiin 
vastuisiinsa. 
 
FI 102   FI Toimivaltaisten viranomaisten luvalla mene telmä voidaan ottaa kä yttöön vaiheittain 
86 artiklassa tarkoitetuissa eri vastuuryhm issä saman liiketoimintayksikön sisällä, eri 
liiketoimintayksiköissä saman ryhmän sisällä tai yritys-, luottolaitos-, valtio- ja 
keskuspankkivastuiden riskip ainojen laskemiseen sovellettavien omien LGD- tai CF-
estimaattien käyttämiseksi.  
Edellä 86 artiklassa tarkoitetun vähittäi svastuiden ryhmän osalta käyttöönotto 
voidaan toteuttaa vaiheittai n eri vastuuryhmissä, joihin sovelletaan liitteessä VII 
olevan 1 osan 9, 10 ja 11 kohdassa tarkoitettuja korrelaatiokaavoja. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu käytt öönotto on toteutettava kohtuullisessa 
aikataulussa, josta sovitaan toimivaltais ten viranomaisten kanssa. Käyttöönotto on 
toteutettava toimivaltaisten virano maisten määrittämiä tiukkoja vaatimuksia 
noudattaen. Vaatimukset on laadittava varmistamaan, että 1 kohdassa tarkoitettua 
joustomahdollisuutta ei käytetä valikoivasti alhaisempien 
vähimmäispääomavaatimusten aikaansaamis eksi IRB-menetelmän ulkopuolella vielä 
olevien vastuuryhmien tai liiketoimintayksikkö jen osalta tai käytettäessä omia LGD- 
ja CF-estimaatteja. 
3. Kun luottolaitos alkaa kä yttää IRB-menetelmää johonki n vastuuryhmäänsä, se on 
käytettävä IRB-menetelmää myös oman pääoman ehtoisista sijoituksista 
muodostuvaan vastuuryhmään. 
4. Jollei 1–3 kohdasta ja 89 artiklasta muuta johdu, IRB-menetelmän käyttöön 
84 artiklan nojalla luvan saaneet luotto laitokset saavat soveltaa 1 alajaksoa 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskemisessa ainoastaan perustelluista 
syistä ja toimivaltaisten viranomaisten luvalla. 
5. Jollei 1 ja 2 kohdasta ja 89 artiklasta muuta johdu, omien LGD- ja CF-estimaattien 
käyttöön 87 artiklan 9 kohdan nojalla luva n saaneet luottolaitoks et saavat käyttää 
87 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuja L GD-arvoja ja luottovasta-arvokertoimia 
ainoastaan perustelluista syistä ja toimivaltaisten viranomaisten luvalla. 
86 artikla 
1. Jokainen vastuu on luokiteltava j ohonkin seuraavista vastuuryhmistä: 
(a) saamiset tai ehdolliset saamis et valtioilta ja keskuspankeilta; 
(b) saamiset tai ehdolliset saamiset laitoksilta; 
(c) saamiset tai ehdolliset saamiset yrityksiltä; 
(d) vähittäissaamiset tai ehdolliset vähittäissaamiset; 
(e) oman pääoman ehtoiset sijoitukset; 
(f) arvopaperistetut erät; 
(g) muut luottovelvoitteisiin kuulumattomat erät. 
 
FI 103   FI 2. Seuraavat vastuut käsitellään valtio- ja keskuspankkivastuina: 
(a) saamiset alue- ja paikallisviranomaisilta, jotka käsitellään valtiovastuina 
1 alajakson nojalla; 
(b) saamiset kansainvälisiltä kehityspankeilta ja kansainvälisiltä organisaatioilta, 
joihin sovelletaan nollariskipainotusta 1 alajakson nojalla. 
3. Seuraavat vastuut käsi tellään laitosvastuina: 
(a) saamiset alue- ja paikallisviranomaisilta, joita ei käsitellä valtiovastuina 
1 alajakson nojalla; 
(b) saamiset julkisyhteisöiltä ja julkisoikeudellisilta laitoksilta, jotka käsitellään 
laitosvastuina 1 alajakson nojalla; 
(c) saamiset kansainvälisiltä keh ityspankeilta, joihin ei sovelleta 
nollariskipainotusta 1 alajakson nojalla.  
4. Jotta vastuut voidaan luokitella 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin 
vähittäisvastuisiin, niiden on täytettävä seuraavat ehdot: 
(a) vastapuolena on joko yksityishenkilö ta i –henkilöitä taikka pieni tai keskisuuri 
yhteisö edellyttäen jälkimmäisessä tapauks essa, että määrä, jonka velallinen 
asiakas tai keskenään sidossuhteessa ol evien asiakkaiden ryhmä on yhteensä 
velkaa luottolaitokselle tai emoyritykselle  ja sen tytäryrityksille, saa olla 
enintään miljoona euroa ja luottola itoksen edellytetä än toteuttaneen 
kohtuulliset toimenpiteet til anteen tarkistamiseksi; 
(b) luottolaitos käsittelee riskienhallinnassaan kyseisiä vastuita samalla tavoin 
pitkällä aikavälillä;  
(c) niitä ei hallinnoida yksilöidysti yritysvastuiden ka ltaisella tavalla; 
(d) kunkin vastuun kanssa samalla tavoin hall innoituja vastuita on suuri määrä. 
5. Seuraavat vastuut luokitellaan oman pääo man ehtoisista sijoit uksista muodostuvaan 
vastuuryhmään: 
(a) vastuut, jotka eivät ole velkains trumentteja, joihin liittyy huonompi 
etuoikeusasema ja joilla on oikeus li ikkeeseenlaskijan jäännösvaroihin tai 
-tuottoihin; 
(b) velkainstrumentit, joiden taloudellinen sisältö vastaa a alakohdassa tarkoitettuja 
vastuita. 
6. Yritysvastuiden ryhmässä luottolaitosten on erikseen eroteltava 
erityisrahoitusvastuiksi seuraavanlaiset vastuut: 
(a) vastapuoli on perustettu erityisesti ai neellisten omaisuuserien rahoitusta ja/tai 
hallinnointia varten; 
 
FI 104   FI (b) lainaajalla on sopimusjärjestelyistä johtuva merkittävä vaikutusvalta 
omaisuuseriin ja niiden tuottamaan tuloon; 
(c) velan takaisinmaksu perustuu pääasiassa rahoitettavien omaisuuserien 
tuottamaan tuloon eikä niinkään yrityksen laajemman liiketoiminnan 
tuottamaan tuloon.  
7. Kaikki luottovelvoitteet, joita ei ole luokiteltu 1 kohda n a, b, d, e ja f alakohdassa 
tarkoitettuihin vast uuryhmiin, on luokiteltava 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun 
vastuuryhmään. 
8. Edellä 1 kohdan g alakohdassa tarkoitett uun vastuuryhmään on sisällytettävä leasing-
omaisuuden jäännösarvo, jos tässä direkt iivissä ei muualla toisin säädetä. 
9. Luottolaitoksen on käytettävä eri vastuuryhm ien luokitteluun asianmukaisia ja pitkällä 
aikavälillä johdonmukaisia menetelmiä. 
87 artikla 
1. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä sellaisiin vastuisiin liittyvän luottoriskin 
osalta, jotka kuuluvat johonkin 86 artiklan 1 k ohdan a–e tai g alakohda ssa tarkoitetuista 
vastuuryhmistä, on laskettava liitteessä VII ol evan 1 osan 1–25 kohdan mukaan, ellei vastuita 
vähennetä omista varoista. 
2. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä ostettuihin saamisiin liittyvän 
laimentumisriskin osalta on laskettava liittee ssä VII olevan 1 osan 26 kohdan mukaisesti.  
3. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä luot toriskin ja laimentumisriskin osalta on 
laskettava kyseiseen vastuuseen liittyvien asianmukaisten parametrien perusteella. 
Parametreja ovat maksukyvyttömyyden tode nnäköisyys (PD), tappio-osuus (LGD), 
juoksuaika (M) ja riskiar vo. Maksukyvyttömyyden todennäköisy yttä ja tappio-osuutta 
voidaan käsitellä erikseen tai yhdessä li itteessä VII olevan 2 osan mukaisesti. 
4. Sen estämättä, mitä 3 kohdassa säädetää n, riskipainotettujen saamisten yhteismäärä 
86 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoi tettuun vastuuryhmään kuuluvien vastuiden 
luottoriskin osalta on lasket tava liitteessä VII olevan 1 osan 15–24 kohdan mukaisesti, jos 
toimivaltaiset viranomaiset antavat tähän luvan. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että 
luottolaitos käyttää liittee ssä VII olevan 1 osan 24 ja 25 kohdassa kuvailtua menetelmää 
ainoastaan silloin, kun luottolaitos täyttää liitteessä VII olevan 4 osan 114–122 kohdassa 
asetetut vähimmäisvaatimukset. 
5. Sen estämättä, mitä 3 kohdassa säädetään , riskipainotettujen saamisten yhteismäärä 
erityisrahoitusvastuiden luottoriskin osalta voidaan laskea liitteessä  VII olevan 1 osan 
5 kohdan mukaisesti. Toimivaltaisten viranoma isten on julkaistava ohjeita siitä, miten 
laitosten olisi riskipainotettav a erityisrahoitusvastuuns a liitteessä VII olevan 1 osan 5 kohdan 
nojalla, ja hyväksyttävä laitoste n soveltamat luokitusmenetelmät. 
6. Luottolaitosten on muodostettava 86 artiklan  1 kohdan a–d alakohda ssa tarkoitettuihin 
vastuuryhmiin kuuluvien vastuiden osalta omat PD-estimaattinsa 84 artiklan ja liitteessä VII 
olevan 4 osan mukaisesti. 
 
FI 105   FI 7. Luottolaitosten on muodostettava 86 ar tiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun 
vastuuryhmään kuuluvien vastuiden osalta omat LGD- ja CF-estimaattinsa 84 artiklan ja 
liitteessä VII olevan 4 osan mukaisesti. 
8. Luottolaitosten on sovellettava 86 artikla n 1 kohdan a–c alakohdassa tarkoitettuihin 
vastuuryhmiin kuuluvien vastuiden osalta liittee ssä VII olevan 2 osan 8 kohdassa lueteltuja 
LGD-arvoja ja liitteessä VII olevan 3 osan 11 kohdan a–c alakohdassa lueteltuja luottovasta-
arvokertoimia. 
9. Sen estämättä, mitä 8 kohdassa säädetään, to imivaltaiset viranomaiset voivat sallia, 
että luottolaitokset käyttä vät 86 artiklan 1 kohdan a–c alakohdassa tarkoitettuihin 
vastuuryhmiin kuuluvien vastuiden osalta omia LGD- ja CF-estimaattejaan 84 artiklan ja 
liitteessä VII olevan 4 osan mukaisesti. 
10. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä arvopaperistettujen vastuiden osalta ja 
86 artiklan 1 kohdan f alakohdassa  tarkoitettuun vastuuryhmään kuul uvien vastuiden osalta on 
laskettava 4 alajakson mukaisesti. 
11. Jos saamiset yhteissijoitusyritykseltä täy ttävät liitteessä VI ol evan 1 osan 74 ja 
75 kohdan vaatimukset ja luotto laitoksella on tiedot kaikista  yhteissijoitu syrityksen 
suojattavista vastuista, l uottolaitoksen on otettava nämä vastuut huomioon huomioon 
laskiessaan riskipainotettu jen saamisten yhteismäärää ja  odotetun tappion määrää tässä 
alajaksossa säädettyjen menetelmien mukaan.  
Jos luottolaitos ei täytä edellytyksiä tässä alajaksossa säädettyjen menetelmien soveltamiseksi, 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärä ja odo tetun tappion määrä on laskettava seuraavien 
menetelmien mukaan: 
a) 86 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuun vastuur yhmään kuuluviin 
vastuisiin sovelletaan liitteessä VII olevan 1 osan 17–19 kohdan mukaista 
menetelmää. Jos luottolaitos ei tätä varten pysty erottamaan 
pääomasijoituksiin, pörssissä noteerattuihin oman pääoman ehtoisiin 
sijoituksiin ja muihin oman pääoman ehtoisiin sijoituksiin liittyviä vastuita 
toisistaan, se on käsiteltävä kyseisiä vastuita kuten muita oman pääoman 
ehtoisia vastuita. 
b) kaikkien muiden suojattavien vast uiden osalta sovelletaan 1 alajaksossa 
säädettyä menetelmää seuraavin muutoksin: 
i) vastuut luokitellaan sopivaan va stuuryhmään ja niihin sovelletaan 
tavanomaista luottoluokkaa se uraavan ylemmän luottoluokan 
mukaista riskipainoa; 
ii) vastuisiin, jotka luokitellaan ylempiin luottoluokkiin, joissa sovelletaan 
tavallisesti 150 prosentin riskip ainoa, sovelletaan 200 prosentin 
riskipainoa. 
12. Jos saamiset yhteissijoitusyritykseltä eivä t täytä liitteessä VI olevan 1 osan 74 ja 
75 kohdassa esitettyjä vaatim uksia tai luottolaitos ei ole tietoinen kaikista 
yhteissijoitusyrityksen suojattavista vastuista,  luottolaitoksen on otettava nämä vastuut 
huomioon ja laskettava riskipainotettujen saam isten yhteismäärä ja odotetun tappion määrä 
 
FI 106   FI liitteessä VII olevan 1 osan 17–19 kohdassa tarkoitetun menetelm än mukaan. Jos luottolaitos 
ei tässä yhteydessä pysty erottamaan pääo masijoituksiin, pörssissä noteerattuihin oman 
pääoman ehtoisiin sijoituksiin ja muihin oman pä äoman ehtoisiin sijoituksiin liittyviä vastuita 
toisistaan, se on käsiteltävä kyseisiä vastuita kuten muita oman pääoman ehtoisia vastuita. 
Tätä varten muut kuin oman pääoman ehtoiset  vastuut luokitellaan j ohonkin muuhun liitteessä 
VII olevan 1 osan 17 kohdassa lueteltuun ryhmään (pääomasijo itukset, pörssissä noteeratut 
oman pääoman ehtoiset sijoitukset ja muut oman pääoman ehtoiset sijoitukset) ja 
tuntemattomat vastuut luokitellaan muihin oman  pääoman ehtoisiin sijoituksiin liittyvien 
vastuiden ryhmään.  
Edellä kuvaillun menetelmän vaihtoehtona luo ttolaitokset voivat antaa kolmannen tehtäväksi 
laskea ja ilmoittaa – edellyttäen, että laskelmien ja raportoinnin oikeellisuus on 
asianmukaisesti varmistettu – keskimääräisen riskipainotettujen saamisten yhteismäärän, joka 
perustuu yhteissijoitusyrityksen suojattaviin vastuisiin ja joka lasketaan seuraavan 
menetelmän mukaisesti: 
a) 86 artiklan 1 kohdan e alakohdassa ta rkoitettuun vastuuryhmään kuuluvien 
vastuiden osalta sovelletaan liitteessä VII olevan 1 osan 17–19 kohdan 
mukaista menetelmää. Jos luottolaitos ei tässä yhteydessä pysty erottamaan 
pääomasijoituksiin, pörssissä noteerattuihin oman pääoman ehtoisiin 
sijoituksiin ja muihin oman pääoman ehtoisiin sijoituksiin liittyviä vastuita 
toisistaan, se on käsiteltävä kyseisiä vastuita kuten muita oman pääoman 
ehtoisia vastuita. 
b) kaikkien muiden suojattavien vast uiden osalta sovelletaan 1 alajaksossa 
säädettyä menetelmää seuraavin muutoksin: 
i) vastuut luokitellaan sopivaan va stuuryhmään ja niihin sovelletaan 
tavallista luottoluokkaa seuraavan  ylemmän luottoluokan mukaista 
riskipainoa; 
ii) vastuisiin, jotka luokitellaan ylempiin luottoluokkiin, joissa sovelletaan 
tavallisesti 150 prosentin riskip ainoa, sovelletaan 200 prosentin 
riskipainoa. 
88 artikla 
1. Edellä 86 artiklan 1 kohdan a–e alakohdassa  tarkoitettuihin va stuuryhmiin kuuluviin 
vastuisiin liittyvä odotettu ta ppio on laskettava liitteessä  VII olevan 1 osan 27–33 kohdassa 
esitettyjen menetelmien mukaisesti. 
2. Laskettaessa odotetun tappion määrää liitteessä VII olevan 1 osan 27–33 kohdan 
mukaisesti kuhunkin vastuuseen on käytettävä  samaa PD-, LGD- ja vastuuarvoa kuin 
laskettaessa riskipainotettujen saamisten yhteismäärää 87 artiklan mukaisesti. 
3. Odotettu tappio lasketaan ar vopaperistettujen vastuiden osal ta 4 alajakson mukaisesti.  
4. Odotettu tappio on nolla 86 artikl an 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettuun 
vastuuryhmään kuuluvien vastuiden osalta. 
 
FI 107   FI 5. Odotettu tappio lasketaan ostettuihin saam isiin liittyvän laimentumisriskin osalta 
liitteessä VII olevan 1 osan 33 kohdan mukaisesti. 
6. Odotettu tappio lasketaan 87 artiklan 11 ja  12 kohdassa tarkoitettujen vastuiden osalta 
liitteessä VII olevan 1 osan 27–33 kohdassa esitettyjen menete lmien mukaisesti. 
89 artikla 
1. Luottolaitokset, jotka ovat saaneet luvan käyttää IRB-menetelmää riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärän ja odotetun tappion la skemiseen yhden tai useamman vastuuryhmän 
osalta, voivat soveltaa toimivaltaisten viranomaist en luvalla 1 alajaksoa seuraaviin vastuisiin: 
(a) 86 artiklan 1 kohdan a alakohda ssa tarkoitettuun vastuuryhmään, kun 
merkittävien vastapuolien määrä on vähäinen ja luottolaitoksen olisi 
kohtuuttoman työlästä soveltaa luokitu sjärjestelmää näih in vastapuoliin; 
(b) 86 artiklan 1 kohdan b alakohda ssa tarkoitettuun vastuuryhmään, kun 
merkittävien vastapuolien määrä on vähäinen ja luottolaitoksen olisi 
kohtuuttoman työlästä soveltaa luokitu sjärjestelmää näih in vastapuoliin; 
(c) vastuisiin merkitykseltään vähäis issä liiketoimintayksiköissä sekä 
vastuuryhmiin, jotka ovat me rkitykseltään vähäisiä kokons a ja riskiprofiilinsa 
vuoksi; 
(d) kotijäsenvaltion keskus-, alue- ja paikallishallintoon ja  hallintoelimiin liittyviin 
vastuisiin seuraavin edellytyksin: 
(i) saamisiin keskushallinnolta ja kyseisiin muihin saamisiin liittyvä riski on 
yhtä suuri erityisten hal lintojärjestelyjen vuoksi; 
(ii) saamiset keskushallinnolta kuuluvat 1 alajakson nojalla luottoluokkaan 1;  
(e) luottolaitoksen vastuisiin , joissa vastapuolena on se n emoyritys, sen tytäryritys 
tai sen emoyrityksen tytäryritys ede llyttäen, että vast apuoli on laitos, 
rahoitusalan holdingyhtiö, rahoituslaitos,  omaisuudenhoitoyhtiö tai avustavia 
palveluja tuottava yritys, j ohon sovelletaan asianmukaisia 
vakavaraisuusvaatimuksia;  
f) oman pääoman ehtoisiin sijoituksiin yhteisöihin, joiden luottovelvoitteisiin 
sovelletaan nollariskipai notusta 1 alajakson noj alla (mukaan lukien 
julkisrahoitteiset yhteisöt, joihin voidaan soveltaa nollariskipainotusta); 
g) oman pääoman ehtoisiin sijoituksiin, jo tka on laskettu liikkeeseen osana lailla 
säädettyä ohjelmaa, jolla pyritään edistä mään tiettyjen toimialojen taloudellista 
tilaa ja joka tuo merkittävää valtion apua luottolaitoksille sijoitusten 
tekemiseen ja jota jossain muodo ssa koskee valtion valvonta ja 
sijoitusrajoitukset. Tämä käsittely on rajattu 10 prosentin osuuteen 
ensisijaisista ja toissijaisista omista varoista. 
 
FI 108   FI Tämä kohta ei estä sitä, että  toisen jäsenvaltio n toimivaltaiset viranomaiset voivat 
antaa luvan soveltaa 1 alajakson säännöksiä  oman pääoman ehto isiin sijoituksiin, 
joita saa toisissa jäsenvaltioissa käsitellä tällä tavoin. 
2. Sovellettaessa c alakohtaa luottolaitoksen oman pääoman ehtoisten sijoitusten 
vastuuryhmä katsotaan merkittäväksi, jos niid en yhteenlaskettu arvo, josta on vähennetty 
g alakohdassa tarkoitettujen laki sääteisten ohjelmien nojalla tehdyt oman pääoman ehtoiset 
sijoitukset, on edeltävän vuoden aikana keskimäär in ylittänyt 10 prosen ttia luottolaitoksen 
omista varoista. Jos kyseiset oman pääoman eh toiset sijoitukset muodostuvat alle kymmenestä 
yksittäisestä omistusosuudesta, kyseinen raja-a rvo on 5 prosenttia luottolaitoksen omista 
varoista. 
3 ALAJAKSO – LUOTTORISKIEN VÄHENTÄMINEN  
90 artikla 
Tässä alajaksossa ’luottoa myöntäv ällä luottolaitoksella’ tarko itetaan luottola itosta, jolla 
kyseiset vastuut ovat, vaikka ne  eivät johtuisikaan lainasta. 
91 artikla 
Sellaiset luottolaitokset, jotka käyttävät st andardimenetelmää 78–83 artiklan mukaisesti tai 
jotka käyttävät sisäisten luokitusten menete lmää 84–89 artiklan mukaisesti mutta ilman 87–
88 artiklan mukaisia omia LGD- ja CF-es timaattejaan, voivat käyttää tämän alajakson 
mukaisia riskien vähentämistekniikoita lask iessaan 75 artiklan a alakohdassa tarkoitettua 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää ta i odotetun tappion yhteism äärää 57 artiklan 
ensimmäisen kohdan q alakohdassa tarkoitettua laskentaa ja 63 artiklan 3 kohtaa varten. 
92 artikla 
1. Sellaisen tekniikan, jota käytetään tarjoamaan luottosuojaa yhdessä luottoa 
myöntävän luottolaitoksen toteuttamien  toimenpiteiden, menettelyjen ja 
toimintalinjojen kanssa, on johdettava oi keudellisesti pätevi in ja kaikilla 
merkityksellisillä lainkäyttöalue illa täytäntöönpanokelpoisiin 
luottosuojajärjestelyihin. 
2. Luottoa myöntävän luottolaitoksen on to teutettava asianmukaiset toimenpiteet 
varmistaakseen luottosuojajärjestelyn tehokku uden ja hallitakseen siihen liittyvät 
riskit. 
3. Vastikkeellisen luottosuojan tapauksessa  vakuudeksi hyväksyttävien omaisuuserien 
on oltava riittävän likvidejä ja niiden arvon on oltava pi tkällä aikaväli llä riittävän 
vakaa, jotta ne tarjoavat asianmukai sen varmuuden luottosuojasta, kun otetaan 
huomioon riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskemiseen käytetty 
menetelmä ja vähentämistekniikoiden sallittu hyväksymisaste. Vakuudeksi saa 
hyväksyä ainoastaan liitteessä VIII oleva ssa 1 osassa luetellut omaisuuserät.  
4. Vastikkeellisen luottosuojan tapauksessa luottoa myöntävällä l uottolaitoksella on 
oltava oikeus realisoida tai ottaa halt uunsa kohtuullisessa aj assa luottosuojan 
tarjoavat omaisuuserät luotonsaajan tai va kuuden haltijana toimivan säilytysyhteisön 
 
FI 109   FI maksukyvyttömyys- tai konkurssitilanteessa – tai muussa transaktioasiakirjoissa 
mainitussa tilanteessa. Luottosuojana käyte ttävien omaisuuserien arvo ei saa olla 
olennaisesti riippuv ainen luotonsaajan luottokelpoisuudesta.   
5. Takauksen luonteisen luottosuojan tapauks essa sitoumuksen antajaksi hyväksyttävän 
osapuolen on oltava riittävän luotettava  ja luottosuojasopimuksen on oltava 
oikeudellisesti pätevä merkit yksellisillä lainkäyttöalue illa, jotta ne tarjoavat 
asianmukaisen varmuuden luottosuojasta , kun otetaan huomioon riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärän laskemiseen käytet ty menetelmä ja vähentämistekniikoiden 
sallittu hyväksymisaste. Vähentämistekniik oiden hyväksyntä on rajattava liitteessä 
VIII olevan 1 osan mukaisiin luottosuojan  tarjoajiin ja luottosuojasopimusten 
muotoihin. 
6. Liitteessä VIII olevan 2 osan mukais et vähimmäisvaatimukset on täytettävä. 
93 artikla 
1. Kun 92 artiklan vaatimukset täytetään, ri skipainotettujen saamisten yhteismäärää ja 
vastaavasti odotettujen tappioiden yhteism äärää voidaan muuttaa liitteessä VIII 
olevan 3–6 osan mukaisesti. 
2. Mikään vastuu, johon sovelletaan riskie n vähentämistekniikkaa, ei saa johtaa 
korkeampaan riskipainotettujen saamiste n yhteismäärään tai odotettujen tappioiden 
yhteismäärään kuin muuten samanlainen vastuu, johon ei sovelleta riskien 
vähentämistekniikkaa.  
3. Jos 78–83 artiklan tai vastaavasti 84–9 3 artiklan mukaisesti lasketuissa 
riskipainotettujen saamisten yhteismääri ssä on jo otettu huomioon luottosuoja, 
luottosuojan laskentaa ei saa enää suorittaa tämän alakohdan mukaisesti. 
4 ALAJAKSO – ARVOPAPERISTAMINEN  
94 artikla 
Kun luottolaitos käyttää 1 alajaksossa k uvailtua standardimenetelmää laskiessaan 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärän se n vastuuryhmän osalta, johon arvopaperistetut 
vastuut on luokiteltava 79 artikla n nojalla, sen on laskettava riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärä arvopaperistettujen omaisuuserien osal ta liitteessä IX olevan 4 osan 6–35 kohtaa 
noudattaen.  
Muissa tapauksissa sen on laskettava riskipainotettujen saamisten yhteismäärä liitteessä IX 
olevan 4 osan 36–74 kohtaa noudattaen. 
95 artikla 
1. Kun alulle paneva luottola itos on siirtänyt arvopaperistettuihin vastuisiin liittyvän 
merkittävän luottoriskin liitteessä IX olevan  2 osan mukaisesti, luottolaitos voi  
 
FI 110   FI (a) perinteisen arvopaperistamisen tapauksessa olla sisällyttämättä 
arvopaperistettuja vastuita riskipai notettujen saamisten yhteismäärään ja 
vastaavasti odotettujen tappi oiden yhteismäärään;  
(b) synteettisen arvopaperistamisen ta pauksessa laskea riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärän ja vastaavas ti odotettujen tappi oiden yhteismäärän 
arvopaperistettujen vastuide n osalta liitteessä IX ol evan 2 osan mukaisesti. 
2. Kun 1 kohtaa sovelletaan, alulle panevan luot tolaitoksen on laskettava liitteessä IX 
kuvailtu riskipainotettujen saamisten yhteis määrä positioiden os alta, jotka sillä on 
arvopaperistettavissa omaisuuserissä.  
Jos alulle paneva luottolaitos ei voi siirtää me rkittävää luottoriskiään 1 kohdan mukaisesti, sen 
ei tarvitse laskea riskipainotettujen saamisten yh teismäärää positioiden osalta, jotka sillä on 
arvopaperistettavissa  omaisuuserissä. 
96 artikla 
1. Kun riskipainotettujen saamisten yhtei smäärä lasketaan arvopaperistettujen 
omaisuuserien osalta, riskipainoa on sove llettava liitteen IX mukaisesti position 
luottoluokitukseen perustuvaan vastuuarvoon; luottoluokitus voidaan määrittää viittaamalla 
luottoluokituslaitoksen antamaan luokitukseen tai muutoin, kuten liitteessä IX todetaan. 
2. Kun vastuut liittyvät arvopaperistam isen eri etuoikeusluokkiin, kuhunkin 
etuoikeusluokkaan liittyvä va stuu katsotaan erilliseksi arvopa peristetuksi omaisuuseräksi. 
Arvopaperistetuille omaisuusserille luottosuojaa  tarjoavilla on katsottava olevan positioita 
arvopaperistetuissa omaisuusserissä. Arvopaperi stettujen omaisuuserien on sisällettävä 
vastuut, jotka liittyvät arvopaperistettuihin korkosopimuksiin tai valuuttajohdannaisiin. 
3. Kun arvopaperistettu omai suuserä on vastikkeellisen tai takauksen luonteisen 
luottosuojan kohteena, kyseiseen positioon so vellettavaa riskipainoa voidaan muuttaa 90–
93 artiklan ja liitteen IX säännös ten yhteisen tulkinnan mukaisesti. 
4. Jollei 57 artiklan ensimmäisen kohdan r ala kohdasta ja 66 artiklan 2 kohdasta muuta 
johdu, riskipainotettujen saamiste n yhteismäärä on sisällytettävä  luottolaitoksen kaikkien 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärään  sovellettaessa 75 artiklan a alakohtaa. 
97 artikla 
1. Luottoluokituslaitoksen antamaa luoki tusta voidaan käyttää määritettäessä 
arvopaperistettujen omaisuuserie n riskipainoa 96 artiklan m ukaisesti ainoastaan silloin, kun 
toimivaltaiset viranomaiset ova t hyväksyneet luottoluokituslait oksen käytön tätä varten, 
jäljempänä ’hyväksytty luottoluokituslaitos’.  
2. Toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat  luokituslaitoksen 1 kohdan mukaiseksi 
hyväksytyksi luottoluokitusl aitokseksi ainoastaan silloin, kun kyseinen luokituslaitos täyttää 
81 artiklassa asetetut vaatimukset  ja liitteessä VI olevan 2 os an tekniset vaatimukset ja kun se 
voi osoittaa toimintansa olevan yleises ti tunnettua arvopaperistamisen alalla. 
 
FI 111   FI 3. Jos jäsenvaltion toimivaltaiset viranomais et ovat hyväksyneet luottoluokituslaitoksen 
1 kohdan soveltamiseksi, muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä 
kyseisen luottoluokituslaitoksen tätä tarkoitusta varten soveltamatta omaa 
arviointimenettelyään. 
4. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava yleisesti saataville selvitys noudatetusta 
hyväksymismenettelystä ja luettelo hyvä ksytyistä luottoluokituslaitoksista.  
5. Jotta hyväksytyn luottoluokituslaitoksen an tamaa luottoluokitust a saa käyttää tähän 
tarkoitukseen, sen on noudatettava liitteessä IX olevassa 3 osa ssa tarkoitettuja luotettavuuden 
ja läpinäkyvyyden periaatteita.  
98 artikla 
1. Sovellettaessa riskipainoja arvopaperistettuihin omaisuuseriin toimivaltaisten 
viranomaisten on määriteltävä, mi kä liitteessä IX tarkoitettu luottoluokka vastaa kutakin 
hyväksytyn luottoluokituslaitoksen antamaa luokitu sta. Määrielmien on oltava objektiivisia ja 
johdonmukaisia. 
2. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranom aiset ovat laatineet 1 kohdan mukaiset 
määritelmät, toisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä määritelmät 
soveltamatta omia määrittelymenettelyjään. 
99 artikla 
Luottoluokituslaitoksen antamia luokituksia on käytettävä johdonmuka isesti luottolaitoksen 
96 artiklassa tarkoitettujen riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskemiseen ja liitteessä 
IX olevan 3 osan säännöksiä on noudatettava. Luottoluokituksia ei saa käyttää valikoivasti. 
100 artikla 
1. Jos ennenaikaisen kuoletuksen ehtojen piiriin kuuluvia uusiutuvia saamisia 
arvopaperistetaan, alulle panevan luottolaito ksen tai järjestävän luottolaitoksen on 
laskettava liitteen IX mukaisesti ylim ääräinen riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärä sen riskin varalta, että luottori skin taso, jolle se on alttiina, voi nousta 
ennenaikaisen kuoletuksen tapauksessa. 
2. Tällöin uusiutuvan saamisen on liityttävä vastuuseen, jossa asiakas voi ottaa 
käyttöönsä vaihtelevansuuruisia eriä sov itun limiitin puitteissa, ja ennenaikaista 
kuoletusta koskevien ehtojen on oltava sop imusehtoja, joissa edellytetään, että 
sijoittajan positioita lunastetaan tietyissä t ilanteissa ennen kuin liikkeeseenlaskettujen 
arvopapereiden alkuperäinen juoksuaika umpeutuu. 
3. Jos arvopaperistettavina ovat ennenaikai sen kuoletuksen ehto jen piiriin kuuluvat 
vähittäisvastuut, jotka ovat sitoumukse ttomia ja ennalta ilmoittamatta ehdoitta 
peruutettavissa, ja kun ennenaikaisen kuol etuksen perusteena on kvantitatiivinen 
arvo, joka liittyy johonkin muuhun kui n kolmen kuukauden keskimääräiseen 
hintaeroon, määrittääkseen kyseisen muuntoarv on toimivaltaiset viranomaiset voivat 
 
FI 112   FI soveltaa käsittelyä, joka va staa liitteessä IX olevan  4 osan 27–30 kohdassa kuvailtua 
menetelmää. 
4. Jos toimivaltainen viranomainen aikoo s oveltaa 3 kohdassa tarkoitettua käsittelyä 
johonkin tiettyyn arvopaperistamiseen, sen on ensin ilmoitettava asiasta kaikkien 
muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille  viranomaisille. Ennen kuin tällaisesta 
käsittelystä muodostuu osa toimivaltais en viranomaisen yleistä toimintalinjaa 
sellaisen arvopaperistamisen osalta, johon s ovelletaan kyseisenlaisia ennenaikaisen 
kuoletuksen ehtoja, toimiva ltaisen viranomaisen on kuultava kaikkien muiden 
jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomais ia ja otettava es itetyt näkemykset 
huomioon. Kyseessä olevan toimivaltaisen  viranomaisen on annettava yleisesti 
tiedoksi tällaisessa konsu ltaatiossa esitetyt näkemykset ja käyttöön otettu käsittely. 
101 artikla 
1. Alulle paneva luottolaitos ta i järjestävä luottolaitos ei saa tarjota arvopaperistamiselle 
sopimusvelvoitteensa ylittäv ää tukea supistaakseen todel lisia tai mahdollisia tappiota 
sijoittajille. 
2. Jos alulle paneva luottolaitos tai järj estävä luottolaitos ei noudata 1 kohtaa 
arvopaperistamisen osalta, toimivaltaisen virano maisen on vaadittava vä hintään, että sillä on 
pääomaa kaikkia arvopaperistettuja  vastuita vastaan siten kuin niitä ei olisi arvopaperistettu. 
Luottolaitoksen on annettava yleisesti tiedoksi,  että se on tarjonnut sopimuksen ulkopuolista 
tukea ja ilmoitettava sen vaikutuks ista lakisääteiseen pääomaan. 
4 JAKSO  
OPERATIIVISEN RISKIN VÄHIMMÄISPÄÄOMAVAATIMUKSET  
102 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on vaaditta va, että luottolaitoksilla on omia varoja 
operatiivista riskiä vastaan 103, 104 ja 105 artik lassa säädettyjen menetelmien mukaisesti. 
2. Luottolaitokset, jotka ovat si irtyneet soveltamaan 104 artik lan mukaista menetelmää, 
saavat soveltaa 103 artiklan mukaista menelm ää ainoastaan perustel luista syistä ja 
toimivaltaisten viranomaisten luvalla, sanotun kuitenkaan ra joittamatta 4 kohdan 
soveltamista. 
3. Luottolaitokset, jotka ovat siirtyneet soveltamaan 105 ar tiklan mukaista menetelmää, 
saavat soveltaa 103 ja 104 artiklan mukaista me nelmää ainoastaan perust elluista syistä ja 
toimivaltaisten viranomaisten luvalla, sanotun kuitenkaan ra joittamatta 4 kohdan 
soveltamista. 
4. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että luottolaitokset s oveltavat menetelmien 
yhdistelmää liitteessä X olevan 4 kohdan mukaisesti. 
 
FI 113   FI 103 artikla 
Perusmenetelmän mukainen operatiivisen risk in pääomavaatimus on tietty prosenttiosuus 
relevantista indikaattorista liitteessä X olevassa 1 osassa tarkoitettujen parametrien 
mukaisesti. 
104 artikla 
1. Standardimenetelmän mukaan luottolaitosten on jaettava li iketoimintansa liitteessä X 
olevan 2 osan mukaisiin liiketoiminta-alueisiin. 
2. Luottolaitosten on laskettava kunkin liiketoimi nta-alueen osalta operatiivisen riskin 
pääomavaatimus tiettynä prosenttiosuutena re levantista indikaattorista liitteessä X 
olevan 2 osan parametrien mukaisesti. 
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luottolaitokselle tietyin edellytyksin luvan 
käyttää vaihtoehtoista indikaattoria operatiivisen riskin pääomavaatimuksen 
määrittämiseksi tiettyjen liiketoiminta-alueiden osalta. 
4. Standardimenetelmän mukainen operatiivis en riskin pääomavaatimus on kaikkien 
yksittäisten liiketoiminta-alueiden operat iivisten riskien pääomavaatimusten summa. 
5. Standardimenetelmän parametrit on esite tty liitteessä X olevassa 2 osassa. 
6. Jotta luottolaitokset voivat käyttää sta ndardimenetelmää, niiden on täytettävä 
liitteessä X olevassa 2 osassa asetetut ehdot. 
105 artikla 
1. Luottolaitokset voivat käyttää omiin sisäisiin riskien mittaamismenetelmiinsä 
perustuvia kehittyneitä menetelmiä edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen hyväksyy 
erikseen kyseisten mallien käytön vakavaraisuusvaatimuksen laskemiseen. 
2. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava , että luottolaitokset täyttävät liitteessä 
X olevassa 3 osassa asetetut ehdot.  
3. Kun Euroopan unionissa emoyrityksenä toimivan  luottolaitoksen ja sen tytäryritysten 
tai Euroopan unionissa emoyrityksenä toimivan ra hoitusalan holdigyhtiön ja sen tytäryritysten 
tarkoituksena on käyttää kehittynyttä menetelm ää, eri oikeudellisten yksikköjen valvonnasta 
vastaavien toimivaltaisten viranomaisten on toimittava läheisessä yhteistyössä 128–
132 artiklassa tarkoitetulla tavall a. Soveltamisen on sisällettävä liitteessä X olevassa 3 osassa 
luetellut tekijät. 
4. Kun Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva luottolaitos ja sen tytäryritykset tai 
Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva rahoitusl aitos ja sen tytäryritykset soveltavat 
kehittynyttä menetelmää yhtenäisesti emoyrityks een ja sen tytäryrityksiin, toimivaltaiset 
viranomaiset voivat sallia, että emoyritys ja tytäryritykset täyttävät yhdessä tarkasteltuina 
liitteessä X olevan 3 osan mukaiset ehdot. 
 
FI 114   FI  
Ð 2000/12/EY 
35 JAKSO  
SUURET RISKIKESKITTYMÄT  
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 24 kohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 106 artikla 
1. ’r iskillä’  ⌦ vastuulla’ tarkoitetaan ⌫ sovellettaessa 48, 49 ja 50 artiklaa  ⌦ tätä 
jaksoa 3 jakson 1 alajaksossa ⌫ 43 artiklassa ja liitteessä II ja IV  tarkoitettuja varoja  
⌦ tase-eriä ⌫ ja taseen ulkopuolisia eriä kuitenkaan soveltamatta näissä 
säännöksissä säädettyjä painotuksia  ⌦ riskipainoja ⌫ tai riskiryhmiä; . 
kyseisessä  lLiitteessä IV tarkoitetuista riskit  ⌦ eristä johtuvat vastuut on laskettava 
jonkin ⌫ lasketaan  liitteessä III esitetyn jonkin  menetelmän mukaisesti kuitenkaan 
soveltamatta vastapuolta va rten säädettyjä painotuksia; . 
tToimivaltaisten viranomaisten ka nssa voidaan sopia, että ⌦ vastuita määritettäessä 
omien varojen kokonaan kattamia er iä ei tarvitse ottaa lukuun ⌫ laskettaessa kaikki 
erät, jotka omat varat kattava t kokonaan  edellyttäen, että sellaisia  näitä  omia varoja 
ei käytetä vakavaraisuussuhdetta  Ö laskettaessa luottolaitoksen omia varoja 
75 artiklan soveltamiseksi tai  ja muita valvontaa koskevia suhdelukuja 
laskettaessa , joista on säädetty tä ssä direktiivissä ja mui ssa yhteisön säädöksissä, 
voidaan olla ottamatta lukuun riskiä määriteltäessä ; 
2. Ris keihin  ⌦ Vastuisiin ⌫ ei saa sisältyä ⌦ kumpikaan seuraavista ⌫: 
a) kun on kyse valuuttakauppaan lii ttyvistä tapahtumista riskit  ⌦ vastuut ⌫, 
jotka esiintyvät  ⌦ muodostuvat ⌫ tavallisesti maksuselvittelyn aikana 48 
tunnin kuluessa maksusta, tai  ⌦ ; ⌫ 
b) kun on kyse arvopapereiden ostoa tai m yyntiä koskevista maksutapahtumista 
riskit  ⌦ vastuut ⌫, jotka esiintyvät  ⌦ muodostuvat ⌫ tavallisesti 
maksuselvittelyn  ⌦ selvitysjärjestelyjen ⌫ aikana viiden työpäivän kuluessa 
maksusta tai arvopapereiden luovutta misesta, jos tämä on aikaisemmin; . 
 
Ð 2000/12/EY 1 artiklan 1 kohdan 
kolmas alakohta (mukautettu) 
107 artikla 
Luottolaitoksena pidetään suurten ri skien valvonnassa ja tarkastamisessa  ⌦ Tätä jaksoa 
sovellettaessa ‘luottolaitoksella’ tarkoitetaan: ⌫ 
 
FI 115   FI a) 1 alakohdan mukaista  luottolaitosta, mukaan lukien tällaisen luottolaitoksen  
⌦ sen ⌫ sivukonttorit kolmansissa maissa, ja   
b) jokaista yksityistä tai julkista yritystä, mukaan lukien sen sivukonttorit, joka vastaa  1 
alakohdan määritelmää ⌦ täyttää luottolaitoksen määritelmän ⌫ ja joka on saanut 
toimiluvan kolmannessa maassa; . 
 
Ð 2000/12/EY 48 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 
108 artikla 
Suurista riskikeskitty mistä ilmoittaminen  
1. Luottolaitoksen ottamaa riskiä  ⌦ vastuuta ⌫ yhden asiakkaan tai keskinäisessä 
sidossuhteessa olevien asiakkaiden  osalta pidetään suurena ri skikeskittymänä, kun sen arvo on 
vähintään 10 prosenttia sen omista varoista. 
ÖTällöin 1 jaksoa voidaan tu lkita ilman 57 artiklan ensimmäisen kohdan q alakohdan ja 
63 artiklan 3 kohdan säännöksiä, ja sitä on tulkittava ilman 66 artiklan 2 kohdan 
säännöksiä.  
 
Ð 2000/12/EY 48 artiklan 
4 kohdan ensimmäinen alakohta 
(mukautettu) 
109 artikla 
Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että  jokaisella luottolaitoksella on järkevät 
hallinnolliset ja kirjanpitomenete lmät ja asianmukaise t sisäiset tarkastusmenetelmät kaikkien 
suurten riskikeskittymien ja niihin tämän direktiivin määritelmien ja edellytyksien  mukaisesti 
myöhemmin tehtyjen muutosten tunnistamiseksi ja merkitsemiseksi kirj anpitoon sekä näiden 
riskien  ⌦ vastuiden ⌫ valvomiseksi luottolaitoksen riskejä koskevan politiikan  
⌦ riskienhallintapolitiikan ⌫ perusteella. 
 
Ð 2000/12/EY 48 artiklan 2 kohta 
(mukautettu) 
110 artikla 
Suurista riskikeskitty mistä ilmoittaminen  
21. Luottolaitoksen on ilmo itettava 1 kohdan mukaisista  suurista riskikeskittymistä 
toimivaltaisille viranomaisille. 
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että ilmoittaminen tapahtuu heidän valintansa mukaan 
jommallakummalla seuraavista menetelmistä: 
 
FI 116   FI a) ilmoittamalla kaikista suurista riskikeskittymistä vähintään kerran vuodessa ja antaen 
lisäksi siihen vuoden kuluessa ilmoitukset kaikista uusista ri skikeskittymistä tai 
suurten riskikeskittymien vähintään 20 pr osentin kasvusta verrattuna edelliseen 
ilmoitukseen, 
b) ilmoittamalla kaikista suurista riskikeskittymistä vähintään neljä kertaa vuodessa. 
 
Ð 2000/12/EY 48 artiklan 3 kohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 
3.2 Ö Lukuun ottamatta luottolaitoksia, jo tka soveltavat 114 artiklaa vakuuksien 
hyväksymiseen laskettaessa vastuiden arvoa 11 1 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi, 
111 artiklan 3 kohdan a, b, c, d, f, g, ja h alakohdan noja lla vapautettuja vastuita  
Kuitenkaan riskejä , joita 49 artiklan 7 kohdan a, b, c, d, f, g ja h alakohdan mukaisesti koskee 
vapautus,  ei tarvitse ilmoittaa 2 Ö 1  kohdan mukaisesti.  ⌦ ja ⌫ Edellä 2 kohdan toisessa 
luetelmakohdassa  Ö 1 kohdan b alakohdassa  säädettyä ilmoitustiheyttä voidaan vähentää 
kahteen kertaan vuodessa 49  ⌦ 111 ⌫ artiklan 7  Ö 3  kohdan e ja i alakohdassa sekä 8, 9 
ja 10 kohdassa  Ö 115 ja 116 artiklassa  tarkoitettujen riskien  ⌦ vastuiden ⌫ osalta. 
 
Ð 2000/12/EY 48 artiklan 
4 kohdan toinen alakohta 
(mukautettu) 
Kun luottolaitos nojautuu  3 ⌦ soveltaa 2 ⌫ kohtaan , sen on säilytettävä perusteet, joihin se 
on nojautunut, vähintään vuoden ajan siitä, ku n erivapaus myönnettiin, jotta toimivaltaiset 
viranomaiset voivat tarkistaa ne. 
 
Ø uusi 
3. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että luottola itokset ilmoittavat riskikeskittymistä vakuuden 
liikkeeseenlaskijoille. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 1–5 
kohta (mukautettu) 
Î1 Direktiivi 2004/xx/EY 3 
artiklan 7 kohta  
Ö uusi 
111 artikla 
Suuriin riskikeskittymiin s ovellettavat rajoitukset  
1. Luottolaitos ei voi ottaa  ⌦ Luottolaitoksen vastuu ⌫ saman asiakkaan tai samojen 
keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaid en osalta riskiä, jonka kokonaismäärä on  
⌦ ei saa olla ⌫ enemmän kuin 25 prosenttia sen omista varoista. Ö Tätä 
tarkoitusta varten ja muid en tämän artiklan säännösten soveltamiseksi 1 jaksoa 
voidaan tulkita ilman 57 artiklan ensi mmäisen kohdan q alakohdan ja 63 artiklan 
3 kohdan säännöksiä, ja sitä on tulkittava ilman 66 ar tiklan 2 kohdan säännöksiä.  
 
FI 117   FI 2. Kun tämä asiakas tai keskenään sidossuhtees sa olevat asiakkaat ovat luottolaitoksen 
emoyritys tai tytäryritys ja/tai yksi tai useampi tämän emoyrityksen tytäryrityksiä, 1 kohdassa säädetty prosenttiluku alenneta an 20 prosenttiin. Jäsenvaltioiden ei 
kuitenkaan tarvitse kohdistaa näiden asiak
kaiden osalta ottamiaan riskejä  ⌦ näihin 
asiakkaisiin liittyviä vastuita ⌫ tähän 20 prosentin rajoit ukseen, jos kyseisiä riskejä  
⌦ vastuita ⌫ varten vaaditaan erityinen suoritettava tarkastus muita toimenpiteitä 
tai menettelyitä käyttäen. Niiden on ilmoitettava komissiolle ja Î1 Euroopan 
pankkikomitealle  tällaisten toimenpiteiden tai menettelyjen sisällöstä. 
3. Luottolaitos ei voi ottaa suuria risk ikeskittymiä, joiden kumuloitu määrä on 
enemmän kuin 800 prosenttia sen omista varoista. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 4 kohta 
(mukautettu) 
4. Jäsenvaltiot voivat asettaa 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyä tiukempia rajoituksia.  
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 1–5 
kohta (mukautettu) 
54. Luottolaitoksen on noudatettava ⌦ vastuidensa osalta ⌫ aina 1, 2 ja 3 kohdassa 
säädettyjä rajoituksia ottamiensa riskien osalta . Jos poikkeuksellisesti  otetut riskit  
⌦ vastuut ⌫ ylittävät kuitenkin poikkeuksellisesti  nämä rajoitukset, ilmoitus on 
annettava  ⌦ tästä on ilmoitettava ⌫ välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, 
jotka voivat, jos on perusteltua, m yöntää luottolaitoksill e määräajan, jossa 
luottolaitoksen on ryhdyttävä  noudattamaan rajoituksia. 
 
Ø uusi 
112 artikla 
1. ‘Takauksen’ katsotaan 113–117 artiklass a sisältävän 90–93 artiklan nojalla 
hyväksytyt muut luottojohdannaiset kuin luottoriskin vaihtolainat. 
2. Jollei 3 kohdasta muuta johdu, jos vas tikkeellinen tai takauksen luonteinen 
luottosuoja on hyväksytty 113–117 artiklan nojalla, edellyt yksenä on, että 90–93 
artiklassa asetetut hyväksymisperusteet ja muut vähimmäisvaatimukset täytetään 
laskettaessa riskipainote ttujen saamisten yhteismäärää 78–83 artiklan mukaisesti. 
3. Jos luottolaitos soveltaa 114 artiklan 2 kohtaa, luottosuojan hyväksyminen riippuu 
84–89 artiklassa säädettyjen vaatimusten täyttämisestä. 
 
FI 118   FI  
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 4 ja 
6 kohta (mukautettu) 
113 artikla 
1. Jäsenvaltiot voivat asettaa 1, 2 ja 3 kohdassa  ⌦ 111 artiklassa ⌫ säädettyä 
tiukempia rajoituksia. 
62. Jäsenvaltiot voivat kokonaan ta i osittain antaa vapautusta  1, 2 ja 3 kohdan  ⌦ antaa 
täyden tai osittaisen vapautuksen 111 artiklan ⌫ noudattamisesta niiden luottolaitoksen 
ottamien riskien  ⌦ vastuiden ⌫ osalta, jotka kohdistuvat  ⌦ liittyvät ⌫ sen emoyritykseen 
tai emoyrityksen muihin tytäryrityksiin ja sen omiin tytäryrityksiin sikäli kuin nämä yritykset sisällytetään konsolidoituun valvontaan, jonka koht eena itse luottolaitos on tämän direktiivin 
tai vastaavan kolmannessa maassa voima ssa olevan sääntelyn mukaisesti. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 7 kohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 
73. Jäsenvaltiot voivat kokonaan ta i osittain antaa vapautusta  1, 2 ja 3 kohdan  ⌦ antaa 
täyden tai osittaisen vapautuksen 111 artiklan ⌫ soveltamisesta seuraavien riskien  
⌦ vastuiden ⌫ osalta: 
(a) varojen erät ⌦ omaisuuserät ⌫, jotka ovat ⌦ sellaisia ⌫ saamisia A alueen 
keskushallinnolta tai keskuspankeilta  Ö valtioilta tai keskuspankeilta, jotka 
saisivat vakuudettomina  nollariskipainotuksen 78–83 artiklan nojalla;  
(b) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫, jotka ovat ⌦ sellaisia ⌫ saamisia 
Euroopan yhteisöiltä Ö kansainvälisiltä organisaat ioilta tai kansainvälisiltä 
kehityspankeilta, jotka saisivat va kuudettomina nollariskipainotuksen 78–
83 artiklan nojalla ;  
(c) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫, jotka ovat A alue en keskushallintojen tai 
keskuspankkien taikka  Euroopan yhteisöjen Ö valtioiden, keskuspankkien, 
kansainvälisten organisaat ioiden tai kansainväli sten kehityspankkien  
nimenomaisesti takaamia Ö silloin, kun takauksen antavan yksikön 
vakuudettomat saamiset saisivat nol lariskipainotuksen 78–83 artiklan 
nojalla ; 
(d) muut alueen A keskushallintojen tai keskuspankkien taikka Euroopan 
yhteisöjen  Ö keskushallintojen, kes kuspankkien, kansainvälisten 
organisaatioiden tai kans ainvälisten kehityspankkien  ottamat tai niiden 
takaamat riskit Ö silloin, kun riskin ottaneen tai taanneet yksikön 
vakuudettomat saamiset saisivat nol lariskipainotuks en 78–83 artiklan 
nojalla ; 
(e) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫ ja muut riskit  ⌦ vastuut ⌫, jotka ovat 
lainanottajien kansallisen valuutan määräisiä ja tarvittaessa kansallisessa 
 
FI 119   FI valuutassa rahoitettuja Ö sellaisia  saamisia B alueen  keskushallinnoilta  
⌦ valtioilta ⌫ tai keskuspankeilta Ö , joita ei ole mainittu a alakohdassa ;  
(f) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫ ja muut riskit  ⌦ vastuut ⌫, joiden 
vakuudeksi toimivaltaiset viranoma iset ovat hyväksyneet A alueen  
keskushallintojen  ⌦ valtioiden ⌫ tai keskuspankkientai Euroopan yhteisöjen 
taikka jäsenvaltioiden alueelli sten tai paikallisten vi ranomaisten liikkeeseen 
laskemia arvopapereita, joita varten  säädetään vakavaraisuuden osalta 
nollapainotus 44 artiklan mukaisesti  Ö , kansainvälisten organisaatioiden, 
kansainvälisten kehityspankkien tai jäsenvaltioiden alue- tai 
paikallisviranomaisten liikkeeseen laskemia velkapapereita, jotka ovat sellaisia 
saamisia liikkeeseenlaskijoilta, jo tka saisivat nollariskipainotuksen 78–
83 artiklan nojalla ;  
(g) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫ ja muut riskit  ⌦ vastuut ⌫, joiden 
vakuudeksi toimivaltaiset viranomaise t ovat hyväksyneet kä teistalletuksen 
lainanantajan l aitoksessa  ⌦ luottoa myöntävässä  luottolaitoksessa ⌫ tai 
luottolaitoksessa, joka on emoyritys tai lainanantajalaitoksen  luottoa 
myöntävän laitoksen  tytäryritys; 
(h) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫ ja muut riskit  ⌦ vastuut ⌫, joiden 
vakuudeksi toimivaltaiset viranomais et ovat hyväksyneet lainanantajan  
laitoksen  ⌦ luottoa myöntävän luottolaitoksen ⌫ tai luottolaitoksen 
emoyrityksen tai lainaavan  laitoksen  ⌦ luottoa myöntävän luottolaitoksen ⌫ 
tytäryrityksen antamat ta lletustodistuksia vastaavat  arvopaperit ja jotka ovat 
talletetut jomma nkumman haltuun; 
(i) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫, jotka ovat saamisia luette laitokselta, ja 
luotto laitokseen kohdistuvat muut riskit  ⌦ liittyvät muut vastuut ⌫, jotka 
ovat enintään vuoden pituisia ja jotka ei vät ole näiden laitosten omia varoja; 
(j) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫ ja muut riskit  ⌦ vastuut ⌫, jotka on taattu 
45 artiklan 2 kohdan  Ö liitteessä VI olevan 1 osan 82 kohdan  mukaisesti ja 
jotka ovat enintään vuoden pituisia sa amisia laitoksilta, jotka eivät ole 
luottolaitoksia, mutta jotka noudattava t sanotussa kohdassa tarkoitettuja 
vaatimuksia; 
(k) kauppavekselit tai muut vastaavat veksel it, jotka ovat enintä än vuoden pituisia, 
ja joissa on toisen luottolaitoksen allekirjoitus; 
(l) direktiivin 85/611/ETY 22 artiklan 4 kohdassa määritellyt joukkovelkakirjat  
Ö 78–83 artiklassa määritellyt katetut joukkolainat ;  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
(m) kunnes myöhempi yhteensovittaminen on toteutettu, 51 artiklan 3  ⌦ 122 
artiklan 1 ⌫ kohdassa tarkoitettuihin vakuutusyrityksiin liittyvät 
omistus yhteydet  ⌦ omistusosuudet ⌫, jotka ovat enintään 40 prosenttia 
omistus yhteyden  ⌦ omistusosuuden ⌫ omaavan luottolaitoksen omista 
varoista; 
 
FI 120   FI (n) varojen erät  ⌦ omaisuuserät ⌫, jotka ovat saamisia niiltä alueellisilta tai 
keskusluottolaitoksilta, joiden ryhmään lainan antava  laitos  ⌦ luottoa 
myöntävä luottolaitos ⌫ on liittynyt osaksi lain ta i yhtiön perustamiskirjan 
perusteella, ja joiden tehtävänä on näiden määräysten mukaan suorittaa 
käteismaksujen selvitystä ryhmän sisällä; 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
(o) vastuut, joiden vakuudeksi toimivaltaiset  viranomaiset ovat hyväksyneet muita 
kuin f alakohdassa tarkoitettuja arvopapere ita sillä edellytyksellä, että nämä 
arvopaperit eivät ole luottolaitoksen its ensä tai sen emoyrityksen tai jonkin 
niiden tytäryrityksen  tai kyseisen asiakkaan taikka keskenään sidossuhteessa 
olevien asiakkaiden liikkeeseen laskem ia. Vakuudeksi annetut arvopaperit on 
arvostettava markkinahintaan, ja niiden  arvon on ylitettävä vastuut, joiden 
vakuutena ne ovat, ja niid en on oltava joko pörs silistalle otettuja tai vapaasti 
luovutettavia ja säännöllisesti sellaisen markkinapaikan listalla noteerattuja, 
joita ylläpidetään tunnustettujen ammattimaisten arvopaperikauppiaiden 
toimesta ja sen kotijäsenvaltion, jo sta luottolaitos on peräisin, toimiv altaisten 
viranomaisten hyväksymällä tavalla ja mahdollistaen sellaisen objektiivisen 
hinnan määrittämisen, että kyseisten ar vopapereiden vastuun ylittävä lisäarvo 
voidaan tarkistaa milloin tahansa. V aadittu lisäarvo on 100 prosenttia; sen on 
kuitenkin olt ava 150 prosenttia kun kyseessä ovat osakkeet ja 50 prosenttia kun 
kyseessä ovat luottolaitosten, muiden kuin 44 artiklassa tarkoitettujen 
jäsenvaltioiden aluehall innon tai paikallisten vira nomaisten, liikkeeseen 
laskemat joukkovelkakirjat ja kun kyseessä ovat Euroopan investointipankin ja 
monenkeskisten kehityspankkien liikkeeseen laskemat joukkovelkakirjat. 
Vakuutena olevat arvopaperit eivät saa olla luottolaitoksen omia varoja ; 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
(p) lainat, joiden vakuudeksi toimivalta iset viranomaiset ovat hyväksyneet 
kiinnitysvakuuden asuinkiinteistöön tai sellaisen suomalaisen asunto-osakeyhtiön osakkeita, joka toimii Suomen vuoden 1991 asunto-osakeyhtiölain tai vastaavan myöhemmän lainsäädännön mukaisesti ja omaisuuden leasingvuokraukseen, joissa leasingtoimi nnan harjoittajalla säilyy täysi 
omistusoikeus vuokrattuun asuinkiinteistöön kunnes vuokralainen käyttää osto-oikeuttaan ja molemmissa tapauksissa ⌦ enintään ⌫ 50 prosentilla kyseisen 
kiinteistön arvosta. Tämän omaisuude n arvo lasketaan toimivaltaisten 
viranomaisten hyväksymien laissa, asetuksi ssa tai hallinnollisi ssa määräyksissä 
määriteltyjen tarkkojen arvi ointiperusteiden mukaan . Arvioint i suoritetaan 
vähintään kerran vuodessa. Tässä alakohdass a asuinkiinteistöll ä tarkoitetaan 
asuinkiinteistöä, joka on lainansaajan käytössä  tai vuokralle antamana;  
 
Ø uusi 
(q) seuraavat vastuut, kun ne saisivat 50 prosentin riskipainon 78–83 artiklan 
nojalla ja enintään 50 prosenttiin kys eessä olevan kiin teistön arvosta:  
(i) toimisto- tai muiden liiketilojen osalta vastuut, joiden vakuutena on toimisto- 
tai muihin liiketiloihin tai sellaisen suomalaisen asunto-osakeyhtiön 
 
FI 121   FI osakkeisiin vahvistetut kiinnitykset, joka toimii Suomen vuoden 1991 asunto-
osakeyhtiölain tai vastaavan m yöhemmän lainsäädännön mukaisesti; 
(ii) vastuut, jotka liittyvät toimisto- ta i muiden liiketilojen leasingsopimuksiin; 
Sovellettaessa ii alakohtaa jäse nvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, 
että luottolaitokset hyvä ksyvät 100 prosenttia kiin teistön arvosta 31 päivään 
joulukuuta 2011 asti. Tämä kauden päättyessä kä sittelyä tarkistetaan. Jäsenvaltioiden 
on ilmoitettava komissiolle, miten ne sove ltavat tätä edullisempaa käsittelyä. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
(qr) 50 prosenttia liitteessä II  tarkoitetuista taseen ulkopuo lisista eristä, joiden riski 
on keskimääräinen/alhainen; 
(rs) toimivaltaisten viranomaisten suostu muksella ne muut kuin myönnetyille 
luotoille annetut takuut  ⌦ takaukset ⌫, jotka perustuvat lakiin tai asetukseen ja 
jonka  ⌦ jotka ⌫ ovat jäsenilleen antaneet keskinäiset yhtiöt, jotka ovat 
luottolaitoksia, jollei niiden määrästä la sketusta 20 prosentin painotuksesta muuta 
johdu; 
Jäsenvaltioiden on annettava ilmoitus ko missiolle, jos ne käyttävät tätä 
mahdollisuutta varmistaakseen, että tämä ei aiheuta kilpailun vääristymistä.  
(st) liitteessä II tarkoitetut ta seen ulkopuoliset erät, joid en riski on alhainen, sikäli 
kuin sellaisen sopimuksen mukaan, joka on solmittu asiakkaan tai keskenään 
sidossuhteessa olevien asiakkaiden kanssa,  ⌦ asiakkaan tai keskenään 
sidossuhteessa olevien asia kkaiden kanssa tehdyn sopimuksen mukaan vastuu ⌫ 
riski voidaan ottaa vain sillä edellytyksellä , että on tarkistettu, ettei se aiheuta ⌦ 111 
artiklan 1–3 ⌫ 1, 2 ja 3 kohdan mukaisten rajoituksien ylityksiä. 
 
Ø uusi 
Luottolaitoksen liikkeeseenlaskeman luotto riskin vaihtolainan perusteella saatu 
käteisraha sekä sellaiset vastapuolen la inat luottolaitokselle ja talletukset 
luottolaitoksessa, jotka si sältyvät 90–93 artiklan nojalla  hyväksyttyyn tase-erien 
nettoutussopimukseen, kuuluvat g alakohdan soveltamisalaan. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 
o kohdan toinen ja kolmas virke 
(mukautettu) 
Ö uusi 
⌦ Sovellettaessa o alakohtaa ⌫ Vvakuudeksi annetut arvopa perit on arvostettava 
markkinahintaan, ja niiden arvon on ylitett ävä vastuut, joiden vakuutena ne ovat, ja 
niiden on oltava joko pörssilis talle otettuja tai vapaasti l uovutettavia ja säännöllisesti 
sellaisen markkinapaikan lis talla noteerattuja, joita yl läpidetään tunnustettujen 
ammattimaisten arvopaperikauppiaiden toimesta ja sen kotijäsenvaltion, josta luottolaitos on peräisin, toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla ja 
mahdollistaen sellaisen objektiivisen hinnan määrittämisen, että kyseisten 
 
FI 122   FI arvopapereiden vastuun ylittävä lisäarvo voida an tarkistaa milloin tahansa. Vaadittu 
lisäarvo on 100 prosenttia; . sSen on kuitenkin oltava 150 prosenttia kun kyseessä 
ovat osakkeet ja 50 prosentt ia kun kyseessä ovat luotto laitosten, muiden kuin 44 
artiklassa  ⌦ f alakohdassa ⌫ tarkoitettujen jäsenva ltioiden aluehallinnon  alue-  tai 
paikallisten viranomaisten, paikallisviranomaisten  liikkeeseen laskemat 
joukkovelkakirjat ja kun kyseessä ova t Euroopan investointipankin ja  
monenkeskisten  Ö muiden kuin sellaisten kansainvälisten  kehityspankkien 
liikkeeseen laskemat joukkovelkakirjat Ö , joihin sovelletaan nollariskipainotusta 
standardimenetelmän mukaan. Jos vastuun ju oksuaika ja luottosuojan juoksuaika 
poikkeavat toisistaan, vakuutta ei saa hyväksyä.  ⌦Vakuutena olevat arvopaperit 
eivät saa sisältyä luottolaitoksen omiin varoihin. ⌫ 
⌦Sovellettaessa p alakohtaa ⌫ Ttämän omaisuuden  ⌦ kiinteistön ⌫ arvo 
lasketaan toimivaltaisten viranomaiste n hyväksymien laissa, asetuksissa tai 
hallinnollisissa määräyksissä määriteltyjen tarkkojen arviointiperiaatteiden mukaan. 
Arviointi suoritetaan vähi ntään kerran vuodessa. Tässä  ⌦ Edellä p ⌫ alakohdassa 
asuinkiinteistöllä tarkoitetaan asuinkiinteistöä, joka on lainansaajan käytössä tai vuokralle antamana
;. 
Jäsenvaltioiden on annettava ilmoit us ilmoitettava  komissiolle, jos ne käyttävät tätä 
mahdollisuutta  ⌦ s alakohdassa tarkoitettua poikkeusta ⌫ varmistaakseen, että 
tämä ei aiheuta kilpailun vääristymistä. 
 
Ø uusi 
114 artikla 
1. Jollei 3 kohdasta muuta johdu, laskettae ssa vastuiden arvoa 111 artiklan 1–3 kohdan 
mukaan jäsenvaltiot voivat sa llia luottolaitosten, jotka so veltavat 90–93 artiklan nojalla 
rahoitusvakuuksia koskevaa kattavaa menetelmää,  käyttävän vaihtoehtona 113 artiklan 
3 kohdan f, g, h ja o alakohdan noja lla sallituille täysil le tai osittaisille vapautuksille vastuun 
arvoa alhaisempaa arvoa, joka ei kuitenkaan saa olla alhaisempi kuin yhteen asiakkaaseen tai 
keskenään sidossuhteessa olevien asiakkai den ryhmään liittyvien vastuiden kokonaan 
oikaistujen vastuuarvojen yhteismäärä. 
Tässä ‘kokonaan oikaistulla vastuuarvolla’ tarkoitetaan 90–93 artiklan nojalla tehtyä 
laskelmaa, jossa on otettu huomioon luottoriskin  vähentämistekniikka, volatiliteettikorjaukset 
ja juoksuaikojen erot (E*). 
Kun tätä kohtaa sovelletaan l uottolaitokseen, 113 artiklan 3 kohdan f, g, h ja o alakohtaa ei 
saa soveltaa samaan luottolaitokseen. 
2. Jollei 3 kohdasta muuta johdu, sellaiselle lu ottolaitokselle, joka saa käyttää omia 
LGD- ja CF-estimaattejaan johonkin vastuuryhm ään 84–89 artiklan mukaisesti, voidaan antaa 
lupa hyväksyä tällaiset vaikut ukset laskettaessa vastuide n arvoa 113 artiklan 3 kohdan 
soveltamiseksi, jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että luottolaitos arvioi 
rahoitusvakuuksien vaikutuksia vastuisiinsa erillään muista LGD-estimaatin kannalta 
merkityksellisistä seikoista. 
 
FI 123   FI Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että luottolaitoksen estimaatit soveltuvat 
käytettäviksi 111 artiklan noudattamiseks i lasketun vastuuarvon alentamisessa.  
Jos luottolaitos saa käyttää omia estimaatte jaan rahoitusvakuuksien vaikutuksista, sen on 
käytettävä niitä jatkuvasti toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla. Tätä 
menetelmää on sovellettava erityisesti kaikkiin suuriin riskikeskittymiin. 
Luottolaitoksille, joilla on lupa käyttää omia LGD- ja CF-estimaattejaan johonkin 
vastuuryhmään 84–89 artiklan mukaisesti ja jotka eivät laske vastuidensa arvoa 
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla tavalla,  voidaan sallia, että ne käyttävät 9 kohdan 
1 alakohdassa tai 113 artiklan 3 kohdan o al akohdassa tarkoitettua menetelmää vastuiden 
arvon laskemiseen. Luottolaitos saa käyttä ä vain toista näistä menetelmistä. 
3. Luottolaitoksen, jolle on annettu lupa käyt tää 1 ja 2 kohdassa tark oitettuja menetelmiä 
vastuiden arvon laskemiseen 111 artiklan 1–3 kohdan soveltamiseksi, on suoritettava 
säännöllisesti stressitestejä luottoriskikes kittymille, myös vast aanotettujen vakuuksien 
realisointiarvon osalta. 
Testeissä on arvoitava sellais ista markkinaolosuhteiden mahdol lisista muutoksista johtuvia 
riskejä, jotka voisivat vaikuttaa kielteisesti luottolaitoksen omien varojen riittävyytteen, ja 
vakuuksien realisointiin stressitil anteissa liittyviä riskejä.  
Toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava siitä, että luottolaitosten käyttämät 
stressitestit ovat riittäviä ja sovelt uvat tällaisten riskien arvioimiseen. 
Jos stressitesti osoittaa, että vastaanotetun va kuuden realisointiarvo on alhaisempi kuin 2 ja 
3 kohdan mukaisesti on sallittu a, hyväksyttävää vakuuden arvoa  on alennettava vastaavasti 
laskettaessa vastuiden arvoa 111 artiklan 1–3 kohdan soveltamiseksi. 
Tällaisten luottolaitosten on sisällytettävä se uraavat seikat keskittymäriskin välttämistä 
koskeviin strategioihinsa: 
a) toimintalinjat ja menettelyt niiden riskien varalta, joita vastuiden ja vastuiden 
luottosuojan maturit eettieroista aiheutuu; 
b) toimintalinjat ja menettelyt, jotka liittyvät luottoriskien vähentämistekniikoiden 
soveltamisesta aiheutuvaan keskittymäri skiin ja varsinkin suuriin välillisiin 
luottoriskeihin (esim. vakuudeksi hyväksyttyjen arvopaperien ainoaan 
liikkeeseenlaskijaan liittyvät riskit). 
4. Kun vakuuden vaikutukset hyväksytään 1 ja 2 kohdan edellyty sten mukaisesti, 
jäsenvaltiot voivat käsitellä vastuun katettua osaa samalla tavoin kuin vastuu liittyisi 
vakuuden liikkeeseenlaskijaan eikä asiakkaaseen. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 8 ja 
9 kohta (mukautettu) 
Ö uusi 115 artikla 
81. Jäsenvaltiot voivat 1, 2 ja 3  ⌦ 111 artiklan 1–3 ⌫ kohdan soveltamiseksi painottaa 
20 prosentilla varoja  ⌦ omaisuuseriä ⌫, jotka ovat saamisia jäsenvaltioiden alue- ja 
paikallisviranomaisilta  alueellisilta ja paikallisilta Ö , kun saamiset saisivat 20 prosentin 
 
FI 124   FI riskipainon 78–83 artiklan nojalla, sekä näihin viranomaisiin lii ttyviä tai niiden takaamia 
muita vastuita, joihin liittyvi in saamisiin sovelletaan 20 prosentin riskipainoa 78–83 artiklan 
nojalla.  sekä näihin viranomaisiin liittyviä tai n iiden takaamia muita riskejä; jäsenvaltiot 
voivat alentaa tämän s uhdeluvun nollaksi prosentik si 44 artiklassa sääd etyin edellytyksin . 
ÖJäsenvaltiot voivat kuitenkin alentaa riskipai non 0 prosentiksi omaisuuerien osalta, jotka 
ovat saamisia jäsenvaltioiden al ue- ja paikallisviranomaisilta,  kun saamisiin sovellettaisiin 
nollariskipainotusta 78–83 artiklan nojalla, ja mu ihin näihin viranomaisiin liittyviin tai niiden 
takaamiin vastuisiin, joihin liit tyviin saamisiin sovelletaan no llariskipainotusta 78–83 artiklan 
nojalla.  
9.2. Jäsenvaltiot voivat 1, 2 ja 3  ⌦ 111 artiklan 1–3 ⌫ kohdan soveltamiseksi painottaa 
20 prosentilla varoja  ⌦ omaisuuseriä ⌫, jotka ovat saamisia luotto laitoksilta sekä muita 
riskejä  ⌦ vastuita ⌫, joiden kesto  ⌦ juoksuaika ⌫ on enemmän kuin vuosi mutta 
enintään kolme vuotta,  ja painottaa 50 prosentilla varoja  ⌦ omaisuuseriä ⌫, jotka ovat 
saamisia luotto laitoksilta,  ja joiden kesto  ⌦ juoksuaika ⌫ on enemmän kuin kolme vuotta,  
sikäli kuin  edellyttäen, että  jälkimmäiset ovat esitettyinä luotto laitoksen liikkeeseenlle  
laskemana velkainstrumenttinavälineenä  ja, että nämä velkainstrumentitvälineet  ovat 
toimivaltaisten viranomaisten mukaan tosiasiassa vaihtokelpoisia ammattimaisten arvopaperikauppiaiden välityksellä toimivilla markkinoilla ja jotka
 ne noteerataan päivittäin 
näillä markkinoilla tai jonka  niiden  liikkeeseenlle  laskemiseen on sen kotijäsenvaltion 
toimivaltaisten viranomaisten antama lupa , josta liikkeeseenlle  laskeva luotto laitos on 
peräisin, antama lupa . Missään tapauksessa näitä ⌦ eriä ⌫ varoja  ei voida pitää omina 
varoina. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 
10 kohta (mukautettu) 
116 artikla 
10. Edellä 7 kohdan i alakohdasta ja 9  ⌦ 113 artiklan 3 kohdan i alak ohdasta ja 115 artiklan 
2 ⌫ kohdasta poiketen jäsenvaltiot voiva t painottaa 20 prosentilla varoja  
⌦ omaisuuseriä ⌫, jotka ovat saamisia luottolaitoksilta ja muita luottolaitoksia koskevia 
riskejä  ⌦ vastuita ⌫ riippumatta niiden kestosta  ⌦ juoksuajasta ⌫. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 
11 kohta (mukautettu) 
117 artikla 
111. Kun kolmas on taannut asiakkaaseenta  aiheutuvan r iskin  ⌦ liittyvän vastuun ⌫ tai 
kolmas on vakuutena laskenut liikkeelle seen arvopapereita 7  ⌦ 113 artiklan 3 ⌫ 
kohdan o alakohdassa määritellyin edellyt yksin, jäsenvaltiot voivat katsoa, että: 
a) riski on otettu  kolmannen  eikä asiakkaan l ukuun luottolaitoksilta ⌦ vastuu 
koskee takaajaa eikä asiakasta ⌫ , jos kolmas  on taannut riskin toimivaltaisten 
viranomaisten hyväksymällä tava lla suoraan ja varauksetta, ; 
 
FI 125   FI b) riski on otettu kolmannen l ukuun eikä asiakkaan lukuun  ⌦ vastuu koskee 
kolmatta osapuolta eikä asiakasta ⌫, jos 7  ⌦ 113 artiklan 3 ⌫ kohdan 
o alakohdassa määritelty riski on vakuutena  ⌦ vastuu on taattu vakuudella ⌫ 
siinä säädetyin edellytyksin. 
 
Ø uusi 
2. Kun jäsenvaltiot soveltavat 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua käsittelyä: 
a) jos takaus on annettu vastuusta poi kkeavan valuutan määräisenä, katettava 
vastuu on laskettava noudattaen eri va luuttojen käsittel ystä takauksen 
luonteisen luottosuojan tapauksessa a nnettuja säännöksiä, jotka on esitetty 
liitteessä VIII; 
b) toisistaan poikkeavaa vastuun juoksuai kaa ja sen luottosuojan juoksuaikaa on 
käsiteltävä noudattaen maturiteettieron käsittelystä annettuja säännöksiä, jotka 
on esitetty liitteessä VIII;  
c) osittainen kattaminen voidaan hyväksyä liitteessä VIII kuvaillun käsittelyn 
mukaisesti. 
 
Ð 2000/12/EY 49 artiklan 2 kohta 
(mukautettu) 
12. Neuvosto tarkastelee viimeistään 1 pä ivänä tammikuuta 1999 komission kertomuksen 
perusteella sitä, miten 7 kohdan i alakohda ssa, 9 ja 10 kohdassa  säädettyjä pankki envälisiä 
riskejä käsitellään. Neuvosto päättää komi ssion ehdotuksesta mahdollisesti tehtävistä 
muutoksista.  
 
Ð 2000/12/EY 50 artikla 
(mukautettu) 
Ö uusi 
118 artikla 
Suurten riskikeskittymi en valvonta konsolidoidulla perusteella  ja perusteella, jota ei ole 
konsolidoitu  
1. Kun luottolaitos ei ole emoyritys eikä tytäryritys, 48 ja 49 artiklassa tai muissa tällä alalla 
sovellettavissa yhteisön säännöks issä vahvistettujen velvoitte iden noudattamista valvotaan 
konsolidoimattomalla per usteella.  
2. Muissa tapauksissa 48 ja 49 artiklassa tai muissa tällä alalla sovellettavissa yhteisön 
säännöksissä vahvistettujen vel voitteiden noudattamist a valvotaan konsolidoi dulla perusteella 
52-56 artiklan mukaisesti.  
3. Jäsenvaltioiden ei tarvitse val voa kunkin osalta erikseen tai osittain konsolidoidulla 
perusteella 48 ja 49 artiklassa tai muussa yht eisön määräyksen soveltamisessa säädettyjen 
velvoitteiden noudattamista, emoyrityksenä to imiva luottolaitos on konsolidoidun valvonnan 
kohteena sekä kaikk i luottolaitoksen tytäryritykset, jo iden toiminta on niiden antaman 
 
FI 126   FI toimiluvan varaista ja jotka ovat niiden va lvonnassa, sekä jotka kuuluvat konsolidoituun 
valvontaan.  
Jäsenvaltioiden ei tarvitse toteuttaa tätä valvontaa, kun emoyritys on luottolaitoksen kanssa 
samassa jäsenvaltiossa perustettu rahoitushallint ayhtiö edellyttäen, että tämä yritys on saman 
valvonnan kohteena kuin luottolaitos.  
Ensimmäisessä ja toisessa ala kohdassa tarkoitetu issa tapauksissa  
ÖKun luottolaitoksen ei tarvitse 69 artiklan  1 kohdan nojalla noudattaa erillisenä yrityksenä 
tai alakonsolidointiryhmän tasoll a tässä jaksossa määrättyjä ve lvoitteita tai kun 70 artiklan 
säännöksiä sovelletaan jäsenvaltiossa em oyrityksenä toimivaan luottolaitokseen, on 
toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseks i, että riskit kohdentuva t riittävästi ryhmässä. 
 
Ø uusi 
119 artikla 
Komissio antaa ennen 31 päiv ää joulukuuta 2007 Euroopan pa rlamentille ja neuvostolle 
kertomuksen tämän jakson toiminnasta ja liittää siihen tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia. 
 
Ð 2000/12/EY 
6 JAKSO  
MÄÄRÄOSUUS MUISSA YRITYKSISSÄ KUIN LUOTTO - TAI RAHOITUSLAITOKSISSA  
 
Ð 2000/12/EY 51 artiklan 1 ja 
2 kohta (mukautettu) 
120 artikla 
Määräosuuksien ko konaismäärää ko skevat rajoitukset muissa  yrityksissä kuin luotto - 
tai rahoituslaitoksissa  
1. Luottolaitoksella ei saa olla määräosuu tta, joka on suurempi kuin 15 prosenttia sen 
omista varoista sellaisessa yrit yksessä, joka ei ole lu ottolaitos, rahoituslaitos tai yritys, joka 
harjoittaa direktiivin 86/635/ETY 43 artiklan 2 kohdan f al akohdassa tarkoite ttua toimintaa. 
2. Luottolaitoksen määräosuuksien kokona ismäärä muissa yrityksissä kuin 
luottolaitoksissa, rahoituslaitoksissa tai direktiivin 86/635/ETY 43 artiklan 2 kohdan f 
alakohdassa tarkoitettua toimintaa harjoittavissa yrityksissä ei  saa olla suurempi kuin 60 
prosenttia luottolaitoksen omista varoista. 
 
FI 127   FI  
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 5 kohta 
(mukautettu) 
5. Jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa 1 ja 2 kohdassa s äädettyjä rajoja osuuksiin direktiivin 
73/239/ETY ja direktiivin 79/267/ETY mukaisis sa vakuutusyrityksi ssä tai direktiivin 
98/78/ETY mukaisissa jä lleenvakuutusyrityksissä."  
 
Ð 2000/12/EY 51 artiklan 4 kohta 
(mukautettu) 
4. Luottolaitoksen väl iaikaisessa omistuksessa yrityksen  rahoituksen terv ehdyttämisen tai 
pelastusoperaation aikana olevia tai normaalik estoisen emissiotakuun vuoksi taikka laitoksen 
omissa nimissä toisten lukuun olevia osakkeita  tai osuuksia ei lu eta määräosuuksiksi 
laskettaes sa 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja rajoituksia. Osakkeita, jotka eivät ole direktiivin 
86/635/ETY 35 artiklan 2 kohdan m ukaista pitkäaikaista rahoitu somaisuutta, ei oteta lukuun.  
 
Ð 2000/12/EY 51 artiklan 5 kohta 
53. Edellä 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja ra joituksia ei saa yl ittää muutoin kuin 
poikkeuksellisissa olosuhteissa. Sellaisissa tapauksissa toimivaltaisten viranomaisten on 
kuitenkin vaadittava, että luo ttolaitos joko lisää omia varojaan  tai toteuttaa muut vastaavat 
toimenpiteet. 
 
Ð 2000/12/EY 51 artiklan 6 kohta 
(mukautettu) 
6. Jäsenvaltiot voivat säätää, ettei toimivalta isten viranomaisten tarvitse soveltaa 1 ja 2 
kohdan rajoituksia, mikäli ne edellyttävät, et tä luottolaitosten on kokonaisuudessaan katettava 
omilla varoillaan ne määrät, joilla luottolaito ksen määräosuudet ylittävät nuo rajoitukset ja 
ettei näitä omia varoja sisällytetä vakavara isuussuhdeluvun laskemiseen. Jos molemmat 1 ja 2 
kohdan rajoitukset ylittyvät, omilla varoilla katettava määrä määräytyy suuremman ylityksen 
mukaan.  
 
Ð 2000/12/EY 51 artiklan 4 kohta 
(mukautettu) 
121 artikla 
4. Luottolaitoksen väliaikaisessa omistuksessa yrityksen rahoituksen  ⌦ taloudellisen ⌫ 
tervehdyttämisen tai pelastusoperaation aikana  olevia tai normaalikestoisen emissiotakuun 
vuoksi taikka laitoksen omissa nimissä toisten lukuun olevia osakkeita tai osuuksia ei lueta 
määräosuuksiksi laskettaessa 1 ja 2 kohdassa va hvistettuja rajoituksia. Osakkeita, jotka eivät 
ole direktiivin 86/635/ETY 35 ar tiklan 2 kohdan mukaista pitkäaikaista rahoitusomaisuutta, ei 
oteta lukuun. 
 
FI 128   FI  
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 5 kohta 
122 artikla 
31. Jäsenvaltioiden ei tarvits e soveltaa 1 ja 2 kohdassa sä ädettyjä rajoja osuuksiin 
direktiivin 73/239/ETY ja direktiivin 79/ 267/ETY mukaisissa vakuutusyrityksissä tai 
direktiivin 98/78/ETY mukaisissa jälleenvakuutusyrityksissä. 
 
Ð 2000/12/EY 51 artiklan 6 kohta 
(mukautettu) 
62. Jäsenvaltiot voivat säätää, ettei toimivaltaisten viranomaisten tarvitse soveltaa 
⌦ 120 artiklan ⌫ 1 ja 2 kohdan rajoituksia, mikäli ne edellyttävät, että 
luottolaitosten on kokonaisuudessaan katettav a omilla varoillaan ne määrät, joilla 
luottolaitoksen määräosuudet ylittävät nuo rajoit ukset ja ettei nä itä omia varoja 
sisällytetä vakavaraisuussuhdel uvun laskemiseen. Jos molemmat ⌦ 120 artiklan ⌫ 
1 ja 2 kohdan rajoitukset ylittyvät, omilla  varoilla katettava määrä määräytyy 
suuremman ylityksen mukaan. 
 
Ø uusi 
3 LUKU 
LUOTTOLAITOSTEN  PÄÄOMANHALLINTAPROSESSI 
123 artikla 
Luottolaitoksilla on oltava hyvin perustellut, tehokkaat ja katta vat pääomanhallintastrategiat 
ja -prosessit, joiden avulla ne arvioivat ja ja tkuvasti ylläpitävät tarvittavan sisäisen pääoman 
määrää, laatua ja jakautumista tasolla, joka ri ittää kattamaan sen luontei set ja tasoiset riskit, 
joille luottolaitokset altistuvat tai voivat altistua. 
Pääomanhallintastrategioiden ja -prosessien on oltava säännöllisen sisäisen arvioinnin 
kohteena sen varmistamiseksi, että ne pysyvät ka ttavina ja oikeasuhteisina kyseessä olevan 
luottolaitoksen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimuotoisuuteen nähden. 
 
FI 129   FI  
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
34 LUKU 
⌦ TOIMIVALTAISTEN  VIRANOMAISTEN  SUORITTAMA ⌫ 
VALVONTA  ⌦ JA  TIEDONANTOVE LVOLLISUUS ⌫ 
KONSOLIDOINN IN PERUSTEELLA  
 
Ð 2000/12/EY (uusi) 
Î1 2002/87/EY 29 artiklan 
6 kohta 
52 artikla  
Luottolaitosten valvonta konsolidoinnin perusteella  
1. Jokaista sellaista luottolaitosta, jonka tytäryhtiö on luotto - tai rahoituslaitos tai jolla on 
omistusyhteys tällaisessa laitoksessa, val votaan sen konsolidoidun taloudellisen tilan 
perusteella 54 artiklassa tarkoitetu ssa laajuudessa ja s iinä tarkoitetu lla tavalla. Tätä valvontaa 
sovelletaan ainakin 5 ja 6 kohda ssa tarkoitettuihin aloihin.  
2. Jok aista luottolaitosta, jonka emoyritys  on rahoitushallintayhtiö, valvotaan 
rahoitushallintayhtiön konsolidoid un taloudellisen tilan perusteella 54 artiklassa tarkoitetussa 
laajuudessa ja siinä tarkoitetulla tavalla. Tätä valvont aa sovelletaan ainakin 5 ja 6  kohdassa 
tarkoitettuihin aloihin.  Î1 Rahoitusholdingyhtiön taloudellisen tilant een konsolidointi ei 
edellytä millään tavoin, että toimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava 
rahoitusholdingyhtiön yksilöllis tä valvontaa, sanotun kuitenka an rajoittamatta 54 a artiklan 
soveltamista.   
 
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 3 kohta 
3. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa 53 artiklassa tarkoitetusta 
konsolidoidusta valvonnast a, voivat luopua yksitt äisissä tapauksissa sellaisen luottolaitoksen, 
rahoituslaitoksen tai pankkipalv eluja avustavia palveluja ta rjoavan yrityksen, joka on 
tytäryritys tai jossa on omistusyhteys, sisällyttämisestä konsolidointiin:  
– kun konsolidointiin sisälly tettävä yritys sijai tsee kolmannessa maassa, jossa on 
tarvittavan tiedon siirtämise lle oikeudellisia esteitä,  
– kun sisällytettävällä yritykse llä on toimivaltaisten vi ranomaisten mukaan vain 
vähäinen merkitys luottolaitosten val vonnan tavoitteiden kannalta ja joka 
tapauksessa k un sisällytettävän yrityksen tase  on vähemmän kuin alempi määrä 
seuraavista määristä: 10 miljoonaa euroa ta i 1 prosentti emoyrityksen tai yrityksen, 
jolla on omistusyhteys, taseesta. Jos us eampi yritys täyttää edellä mainitut 
vaatimukset, ne on kuitenkin s isällytettävä konsolidointiin sikäli kuin tällä 
 
FI 130   FI yrityskokonaisuudella on huomattava merkitys edellä mainittujen päämäärien 
suhteen tai  
– kun konsolidoitua valvontaa tote uttavien toimivaltaiste n viranomaisten mukaan 
konsolidointiin sisällytettävän yrityksen k onsolidoitu taloudellinen tila ei ole 
luottolaitoksen valvonnan ta voitteiden kannalta tarkoi tuksenmukainen tai se on 
harhaanjohtava.  
 
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 5–8 
kohta 
5. Konsolidoitu valvonta, joka kohdi stuu vakavaraisuuteen, omien varojen riittävyyteen 
markkinariskien suhteen ja suuriin riskikes kittymiin, toteutetaan tämän artiklan ja 53 -56 
artiklan mukaisesti. Jäsenvaltiot päättävät ta rpeellisista toimenpiteistä, sisällyttääkseen 
tarvittaessa 2 kohdan mukaisesti rahoitushallintayhtiöt kons olidoituun valvontaan.  
Luottolaitoksen konsolidoidun tai osittain konsoli doidun taloudellisen ti lanteen valvonta ja 
tarkastus koskee 51 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyje n rajoitusten noudattamista.  
6. Toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että kaikilla 1 ja 2 kohdan mukaisesti 
luottolaitoksen konsolidoidun valvonnan alaan kuuluvilla yrityksillä on riittävät sisäiset 
tarkastusmenetelmät konsolidoidulle val vonnalle tarpeellis ten tietojen hankkimiseksi.  
7. Rajoittamatta muissa direktiiveissä olevie n erityissäännösten soveltamista jäsenvaltiot 
voivat olla soveltamatta osittain konsolidoi dulla tai yksilöllisellä perusteella 5 kohdassa 
mainittuja sääntöjä luottolaitoksiin, jotka emoyrityksinä kuuluvat konsolidoidun valvonnan 
alaan sekä jokaiseen tämän luottolaitoksen tytäryritykseen,  joka on riippuvainen niiden 
toimiluvasta ja valvonnasta ja joka kuuluu  emoyrityksenä toimiv an luottolaitoksen 
konsolidoituun valvontaan. Sama oikeus on olla soveltamatta, kun emoyritys on 
rahoitushallintayhtiö, jolla on kot ipaikka samassa jäsenvaltio ssa kuin luottolaitoksella 
edellyttäen, että tätä yritystä valvotaan samalla tavoin kuin luottolaitoksia ja nimenomaan että 
siihen sovelletaan 5 kohdassa mainittuja sääntöjä.  
Molemmissa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa ta pauksissa on toteutettava 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että p ääoma jakaantuu riittävästi pankkiryhmittymän 
sisällä.  
Jos toimivaltaiset viranomaiset soveltavat nä itä säännöksiä yksilöllis esti, ne voivat omien 
varojen laskemiseksi käyttää 34 artiklan 2 kohdan viimeisessä al akohdassa tarkoitettua 
säännöstä.  
8. Kun muussa jäsenvaltiossa sijaitsevalle luotto laitokselle, joka on luottolaitoksena toimivan 
emoyrityksen tytäryritys, on myönnetty toimilupa , toimivaltaiset vira nomaiset, jotka ovat 
myöntäneet tytä ryrityksen toimiluvan, soveltavat tähän laitokseen 5 kohdassa mainittuja 
sääntöjä yksilöllisesti ta i tarvittaessa osittain kons olidoidulla perusteella.  
 
FI 131   FI  
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 9 kohta 
(mukautettu) 
Î1 2004/xx/EY 3 artiklan 9 kohta  
9. Sen estämättä, mitä 8 kohdassa vaaditaan luottolaitoksena toimivan emoyrityksen 
tytäryrityksen toimiluvan myöntämisestä vastuu ssa olevat toimivaltaiset viranomaiset voivat 
siirtää valvontavastuunsa kahdenvälisellä sopimuksella toim ivaltaisille vira nomaisille, jotka 
ovat antaneet emoyritykselle to imiluvan ja valvovat sitä, sen varmistamiseksi, että nämä 
viranomaiset ovat vastuussa tytäryhtiön va lvonnasta tämän direktiivin mukaisesti. 
Komissiolle on ilmoitettava tällaisi sta sopimuksista ja niiden sisä llöstä.  Î1 Komissio 
ilmoittaan tiedon muiden jä senvaltioiden toimivalta isille viranomaisille.   
 
Ø uusi 
1 JAKSO – VALVONTA  
124 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on liittee ssä XI asetetut tekniset vaatimukset 
huomioon ottaen tarkasteltava luottolaito sten käyttöön ottamia järjestelyjä, 
strategioita, prosesseja ja mekanismej a tämän direktiivin soveltamiseksi, ja 
arvioitava riskit, joille luottolaito kset altistuvat tai voivat altistua. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitet un tarkastelun ja arvioinnin soveltamisalana ovat tässä 
direktiivissä säädetyt vaatimukset. 
3. Toimivaltaisten viranomaisten on määritet tävä 1 kohdassa tarkoitetun tarkastelun ja 
arvioinnin perusteella, varm istavatko luottolaitosten kä yttöön ottamat järjestelyt, 
strategiat, prosessit ja meka nismit hyvän riskien hallinnan ja riittävätkö niiden omat 
varat riskien kattamiseen. 
4. Toimivaltaisten viranomaisten on päätettä vä 1 kohdassa tarkoitetun tarkastelun ja 
arvioinnin toteuttamistiheys ja tarkas telujen syvyys ottamalla huomioon kyseessä 
olevan luottolaitoksen toiminnan me rkitys koko rahoitusjärjestelmälle sekä 
toiminnan luonne, laajuus ja monimuotoisuus. Tarkastelu ja arvioi nti on toteutettava 
vähintään kerran vuodessa. 
5. Toimivaltaisten viranomaisten suorittaman tarkastelun ja arvioi nnin on käsiteltävä 
luottolaitosten altistumista muun kui n kaupankäyntitoiminnan aiheuttamille 
korkoriskeille. Toimenpiteitä on edellytettäv ä laitoksilta, joiden taloudellinen arvo 
laskee yli 20 prosenttia omien varojen arvosta yllättävän ja odottamattoman 
korkomuutoksen vuoksi, jonka suuruuden toimiv altaiset viranomais et vahvistavat ja 
joka on sama kaikille luottolaitoksille. 
 
FI 132   FI  
Ð 2000/12/EY 53 artiklan 1 kohta 
ja 2 kohdan ensimmäinen alakohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 125 artikla 
Toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat  vastuussa valvonnasta konsolidoinnin 
perusteella  
1. Kun emoyritys on Ö jäsenvaltiossa tai Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva  
luottolaitos, konsolidoitua val vontaa toteuttavat ne  toimivaltaiset viranomaiset, jotka 
ovat antaneet tälle luottolaitokselle 4  ⌦ 6 ⌫ artiklassa tarkoitetun toimiluvan. 
2. Kun luottolaitoksen emoyrity s on rahoitushallintayhtiö  Ö jäsenvaltiossa tai 
Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva rahoitusalan holdingyhtiö , 
konsolidoitua valvontaa toteuttavat ne to imivaltaiset viranomaiset, jotka ovat 
antaneet tälle luottolaitokselle 4  ⌦ 6 ⌫ artiklassa tarkoitetun toimiluvan. 
 
Ð 2000/12/EY 53 artiklan 2 
kohdan toinen ja kolmas alakohta 
ja 3 kohta (mukautettu) 
Ö uusi 126 artikla 
3.1. Kuitenkin  kKun useammassa kuin yhdessä jäsenv altiossa toimiluvan saaneilla 
luottolaitoksilla on emoyrityksenä sama rahoitushallintayhtiö  Ö jäsenvaltiossa tai 
Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiva rahoitusalan holdingyhtiö , 
konsolidoitua valvontaa toteu ttavat sen luottolaitoksen to imivaltaiset viranomaiset, 
jolla on toimilupa jäsenvaltiossa, jossa rahoitushallintayhtiö  ⌦ rahoitusalan 
holdingyhtiö ⌫ on perustettu. 
Jos siinä jäsenvaltiossa, jossa rahoitushallintayht iö on perustettu, ei ole toimiluvan 
saanutta luottolaitoksena toimivaa tytäryhtiö tä, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset 
viranomaiset (mukaan lukien sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa 
rahoitushallintayhtiö on pe rustettu) sopivat yhdessä s iitä, ketkä niistä toteuttavat 
konsolidoitua valvontaa. Jos tällaista sopimusta ei ol e, konsolidoitua valvontaa 
toteuttavat ne toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat myöntäneet toimiluvan sille 
luottolaitokselle, jonka taseen  loppusumma on suurin; taseide n ollessa yhtä suuret 
konsolidoitua valvontaa harjoittavat ne toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat 
myöntäneet 4 artiklassa tarkoi tetun toimiluvan ensimmäisenä.  
3. Kyseiset toimivaltaiset viranomaiset voi vat poiketa yhteisellä sopimuksella 2 
kohdan ensim mäisessä ja toisessa alakohda ssa mainituista säännöksistä.  
 
Ø uusi 
Kun yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa to imiluvan saaneilla luottolaitoksilla on 
emoyrityksinä useampia rahoitusalan holdingyhtiötä, joiden kotipaikat ovat eri 
jäsenvaltioissa, ja jokaisessa näissä valt iossa on luottolaitos, konsolidoitua valvontaa 
harjoittaa sen luottolaitoksen osalta toim ivaltainen viranomainen, jonka taseen 
loppusumma on suurin.  
 
FI 133   FI 2. Kun useamman kuin yhden yhteisössä to imiluvan saaneen luottolaitoksen 
emoyrityksenä on sama rahoitusalan holdingyhtiö eikä mikään näistä 
luottolaitoksista ole saanut  toimilupaa jäsenvaltiossa, jo ssa rahoitusalan holdingyhtiö 
on perustettu, konsolidoitua valvontaa harjoi ttaa toimivaltainen viranomainen, joka 
on antanut toimiluvan sille luottolaitokselle, jonka taseen loppusumma on suurin ja 
joka katsotaan tätä direktiiviä sove llettaessa Euroopan uni ossa emoyrityksenä 
toimivan rahoitusalan holdingyhtiön määräy svallassa olevaksi luottolaitokseksi. 
 
Ð 2000/12/EY 53 artiklan 4 kohta 
4. Edellä 2 kohdan kolmannessa alakohdassa ja 3 kohdassa ta rkoitetuissa sopimuksissa on 
oltava määräykset käytännön yhteistyötoimenp iteistä ja tietojen siirtotoimenpiteistä 
konsolidoinnin pohjalta tapahtuv an valvonnan toteuttamiseksi.  
 
Ø uusi 
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat erityistapauksissa yhteisesti päättää olla 
soveltamatta 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja v aatimuksia, jos niiden soveltaminen olisi 
epätarkoituksenmukaista ottaen huomioon luottolaitokset ja niiden toiminnan 
suhteellinen merkitys eri maissa, ja nimetä  jonkin muun toimivaltaisen viranomaisen 
harjoittamaan konsolidoitua valvontaa. Tä llaisissa tapauksissa  toimivaltaisten 
viranomaisten on ennen päätöksensä tekemistä annettava Euroopan unionissa 
emoyrityksenä toimivalle luottolaitoks elle, Euroopan unionissa emoyrityksenä 
toimivalle rahoitusalan holdingyhtiölle ta i sille luottolaitoks elle, jonka taseen 
loppusumma on suurin, mahdollisuus esitt ää kantansa kyseisestä päätöksestä. 
4. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmo itettava komissiolle kaikista 3 kohdan 
soveltamisalaan kuuluvista sopimuksista. 
 
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 2 kohta 
viimeinen virke (mukautettu) 
Ö uusi 127 artikla 
1. ÖJäsenvaltiot päättävät tarvittaessa aiheellisista toimenpiteistä sisällyttääkseen 
rahoitusalan holdingyhtiöt kons olidoituun valvontaan. Rahoitusholdingyhtiön  
⌦ Rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ taloudellisen tilanteen  ⌦ aseman ⌫ 
konsolidointi ei edellytä millään tavoin, et tä toimivaltaisten viranomaisten olisi 
toteutettava rahoitu sholdingyhtiön  ⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ yksilöllistä  
valvontaa Ö erillisenä yrityksenä, sanotun ku itenkaan rajoittamatta 135 artiklan 
soveltamista . 
 
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 4 kohta 
(mukautettu) 
42. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät sisällytä ⌦ 73 artiklan 1 kohdan 
b ja c alakohdassa ⌫ 3 kohdan toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa  
tarkoitetuissa tapauksissa konsolidoituun val vontaan luottolaitosta, joka on tytäryhtiö  
⌦ tytäryritys ⌫, sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa 
 
FI 134   FI luottolaitoksena toimiva tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫ sijaitsee, voivat pyytää 
emoyritykseltä niitä tietoja, jotka helpottavat tämän luottolaitoksen valvontaa. 
 
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 
10 kohta (mukautettu) 
103. Jäsenvaltiot määräävät, että  niiden konsolidoidusta valv onnasta vastuussa olevat 
toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää sellaisilta luottolaitoksen tai rahoitushallintayhtiön
 ⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ tytäryrityksiltä, jotka eivät 
sisälly konsolidoidun valvonnan alaan, 55  ⌦ 137 ⌫ artiklassa tarkoitettuja tietoja. 
Tässä tapauksessa sovelletaan kyseisess ä artiklassa säädettyjä tietojen 
siirtomenettelyjä ja tietojen todentamismenettelyjä. 
 
Ð 2000/12/EY 53 artiklan 5 kohta 
128 artikla 
Kun jäsenvaltioissa on enemmän kuin yksi luo tto- ja rahoituslaitosten vakavaraisuutta 
valvova toimivaltainen viranomainen, jäsenvaltioid en on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 
järjestääkseen näiden toiminnan yhteensovittaminen. 
 
Ø uusi 
129 artikla 
1. Euroopan unionissa emoyrityksenä toimivie n luottolaitosten ja  Euroopan unionissa 
emoyrityksenä toimivien rahoitusalan holdi ngyhtiöiden määräy svaltaan kuuluvien 
luottolaitosten konsolidoidusta valvonnasta vastaavan toimivalta isen viranomaisen 
on suoritettava seuraavat tehtävät: 
(a) 71, 72 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 73 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen 
vaatimusten noudattamisen valvonta ja arviointi;  
(b) tarvittavien tietojen kokoamisen ja le vittämisen yhteensovittaminen toiminnan 
jatkuvuutta koskevissa tilant eissa ja kriisitilanteissa; 
(c) valvontatoiminnan suunnittelu ja yht eensovittaminen yhteistyössä valvontaan 
osallistuvien toimivaltaisten viranomaisten kanssa toiminnan jatkuvuutta 
koskevissa tilanteissa ja kriisitilanteissa, myös 124 artiklassa tarkoitetun 
toiminnan osalta, sekä 43 ja 141 artiklan osalta. 
2. Kun Euroopan unionissa emoyrityksenä toimiv a luottolaitos ja sen tytäryritykset 
esittävät tai Euroopan unionissa emoyrityks enä toimivan rahoitusalan holdingyhtiön 
tytäryritykset esittävät yhdessä 84 artikl an 1 kohdassa, 87 artiklan 9 kohdassa ja 
105 artiklassa tarkoitetun lupahakemukse n, toimivaltaisten viranomaisten on yhdessä 
ja toisiaan kuullen päätettävä, myönnetäänkö  haettu lupa, ja määritettävä luvan 
mahdolliset ehdot. 
 
FI 135   FI Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu hakemus on toimitettava ainoastaan 
1 kohdassa mainitulle toimivaltaiselle viranomaiselle.  
Toimivaltaisten viranomaisten on vahvist ettava yhdellä asiakirjalla yhteinen 
päätöksensä hakemuksesta viimeistään  kuuden kuukauden kuluessa. Tämä asiakirja 
on toimitettava hakijalle. Jos päätöstä ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa, 
1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä itse päätös 
hakemuksesta. 
130 artikla 
1. Kun kyseessä on mahdollisesti rahoitusjärjestelmän vakauden ja eheyden vaarantava 
kriisitilanne, konsolidoidusta  valvonnasta vastaavat to imivaltaiset viranomaiset 
varoittavat asiasta mahdollisimman pian 49 artiklan a kohdassa ja 50 artiklassa 
tarkoitettuja viranomaisia, jollei V os aston 1 luvun 2 jaksosta muuta johdu. Tämä 
velvoite koskee tietyn ryhmän osalta kaik kia 125 ja 126 artikla n nojalla nimettyjä 
toimivaltaisia viranomaisia ja 129 artiklan 1 kohdan nojalla nime ttyä toimivaltaista 
viranomaista. 
2. Kun konsolidoidusta valvonnasta vastaava toimivaltainen vira nomainen tarvitsee 
tietoja, jotka toinen toimivaltainen viranom ainen on jo saanut, se n on aina pyrittävä 
ottamaan yhteyttä tähän viranomaiseen, jotta voidaan estää kaksinkertaiset 
ilmoitukset eri valvontaviranomaisille. 
131 artikla 
Tehokkaan valvonnan edistämiseksi ja aik aansaamiseksi konsolidoidusta valvonnasta 
vastaavalla viranomaisella ja muilla toimivalta isilla viranomaisilla on oltava kirjalliset 
yhteensovittamis- ja yhteistyöjärjestelyt. 
Näiden järjestelyjen perusteella konsolidoidus ta valvonnasta vastaava lle toimivaltaiselle 
viranomaiselle voidaan osoittaa lisätehtäviä ja päätöksenteko- ja yhteistyömenetelyjä muiden 
toimivaltaisten viranomaisten kanssa voidaan täsmentää. 
 
Ð 2000/12/EY 52 artiklan 9 kohta 
(mukautettu) 
Sen estämättä, mitä 8 kohdassa vaaditaan  lLuottolaitoksena toimivan emoyrityksen 
tytäryrityksen toimiluvan myöntämisestä vastuu ssa olevat toimivaltaiset viranomaiset voivat 
siirtää valvontavastuunsa kahdenvä lisellä sopimuksella toimival taisille viranomaisille, jotka 
ovat antaneet emoyritykselle to imiluvan ja valvovat sitä, sen varmistamiseksi, että nämä 
viranomaiset ovat vastuussa tytäryhtiön  ⌦ tytäryrityksen ⌫ valvonnasta tämän direktiivin 
mukaisesti. Komissiolle on ilmoitettava tällaisista  sopimuksista ja niiden sisällöstä. Komissio 
ilmoittaa tiedon muiden jäsenvaltioiden toim ivaltaisille viranomaisille ja Euroopan 
pankkikomitealle.  
 
FI 136   FI  
Ø uusi 
132 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on toimittava läheisessä yhteistyössä. Niiden on 
annettava toisilleen tiedot, jotka ovat olennaisia tai merkityksellisiä muiden 
viranomaisten valvontatehtävien noudatta miseksi tämän direktiivin nojalla. 
Toimivaltaiset viranomaiset toimittavat pyynnöstä kaikki merkitykselliset tiedot ja 
oma-aloitteisesti kaikki ol ennaisen tärkeät tiedot. 
Erityisesti Euroopan unioni ssa toimivien yritysten konsolidoidusta valvonnasta 
vastaavien toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että merkitykselliset 
tiedot toimitetaan muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotka 
valvovat kyseisten emoyritysten tytäryri tyksiä. Kun merkityksellisten tietojen 
laajuutta määritetään, näiden tytäryrity sten merkitys kyseisten jäsenvaltioiden 
rahoitusjärjestelmälle on otettava huomioon. 
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja ol ennaisen tärkeitä ti etoja ovat ainakin 
seuraavat seikat: 
(a) kaikkien ryhmään kuuluvien suurimpien luottolaitosten konsernirakenne sekä 
ryhmän luottolaitosten valvonnasta va staavat toimivaltaiset viranomaiset; 
(b) menettelyt tietojen keräämiseksi ryhmän  luottolaitoksilta ja näiden tietojen 
todentaminen; 
(c) sellaiset kielteiset muutokset luottolaitoksissa tai ryhmän muissa yksiköissä, 
jotka voivat vaikuttaa vakavasti luottolaitoksen toimintaan; 
(d) merkittävimmät seuraamukset ja poikkeustoimenpiteet, jotka toimivaltaiset 
viranomaiset ovat toteuttaneet tämän di rektiivin nojalla, mukaan lukien 
pääomavaatimuksen korottaminen 136 artiklan nojalla ja rajoitukset 
kehittyneen menetelmän käyttämiseen vakavaraisuusvaatimuksen laskemiseksi 
105 artiklan nojalla. 
2. Euroopan unionissa emoyrityksenä toimivan luottolaitoksen määr äysvallassa olevien 
luottolaitosten valvonnasta vastaavien to imivaltaisten viranomaisten on otettava 
yhteyttä 129 artiklan 1 kohdassa tarkoitett uun toimivaltaiseen viranomaiseen, kun ne 
tarvitsevat sellaisia tietoja tässä direktiivissä tarkoitettujen menetelmien ja 
menettelyjen täytäntöönpanosta, joita kyseisellä toimivaltaisella viranomaisella voi 
jo olla. 
3. Asianomaisten toimivaltaisten virano maisten on kuultava toisiaan ennen kuin 
seuraavista asioista päätetään, jos päätökset ovat merkittäviä toisten toimivaltaisten 
viranomaisten valvontatehtävien kannalta: 
(a) sellaiset muutokset ry hmään kuuluvien luottolaitosten osakkeenomistaja-, 
organisaatio- tai johtorakenteessa, jotka edellyttävät toimivaltaisten 
viranomaisten hyväksyntää; 
 
FI 137   FI (b) toimivaltaisten viranomaisten määr äämät merkittävimmät seuraamukset ja 
toteuttamat poikkeustoimenpiteet, m ukaan lukien pääomavaatimuksen 
korottaminen 136 artiklan nojalla ja rajoitukset kehittyneen menetelmän 
käyttämiseen pääomavaatimuksen laskemiseksi 105 artiklan nojalla. 
Sovellettaessa b alakohtaa on aina kuultava konsolidoi dusta valvonnasta vastaavaa 
toimivaltaista viranomaista. 
Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin  päättää jättää kuulemisen suorittamatta 
kiireellisissä tapauks issa tai jos kuuleminen saatta a vaarantaa päät östen tehokkuuden. 
Tässä tapauksessa toimivaltaisen viranom aisen on viipymättä ilmoitettava asiasta 
muille toimivaltaisille viranomaisille. 
 
Ð 2000/12/EY 54 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
133 artikla 
Konsolidointitapa ja konsolidoinnin laajuus  
1. Konsolidoidusta valvonnasta toteuttamisesta  vastuussa olevien  ⌦ vastaavien ⌫ 
toimivaltaisten viranomaisten on tätä valvontaa varten vaadittava luotto- ja rahoituslaitosten, jotka ovat emoyritysten tytäry rityksiä, kokonaisvaltaista
 
⌦ täydellistä ⌫ konsolidointia. 
⌦ Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin edellyttää ainoastaan ⌫ Kuitenkin  
suhteellista  ⌦ alakonsolidointiryhmän tasolla tapahtuvaa ⌫ konsolidointia voidaan 
päättää  tapauksissa, jolloin  toimivaltaisten  silloin kun  viranomaisten mukaan  
emoyrityksen, jolla on osa pääomasta, vastuu rajoittuu viranomaisten mukaan  tähän 
osaan pääomasta muiden osakkeenomistajien tai yhtiön jäsenten vastuun ja viimeksimainittujen tyydyttävän vakavaraisuuden vuoksi. Muiden 
osakkeenomistajien ja yhtiön jäsenten va stuu on yksityiskohtaisesti perusteltava 
tarvittaessa tarkoin merkittyinä sitoumuksina. 
 
Ð2002/87/EY 29 artiklan 7 
kohdan a alakohta 
Jos yritykset ovat sidoksissa direkt iivin 83/349/ETY 12 artiklan 1 kohdassa 
tarkoitetussa suhteessa, toimivaltaiset viranomaiset määrittelevät, kuinka konsolidointi suoritetaan. 
 
Ð 2000/12/EY 54 artiklan 2 ja 
3 kohta (mukautettu) 
2. Konsolidoidusta valvonnasta toteuttamisesta  vastuussa olevien  ⌦ vastaavien ⌫ 
toimivaltaisten viranomaisten  on tätä valvontaa varten  vaadittava niiden luotto- tai 
rahoituslaitosten omistusyhteyksien osittaista  ⌦ alakonsolidointiryhmän tasolla 
tapahtuvaa ⌫ konsolidointia, joiden johdossa on yr itys, joka sisältyy konsolidointiin 
yhdessä yhden tai useamman konsolidoinnin ulkopuolella olevan yrityksen kanssa, 
 
FI 138   FI kun on kyseessä näiden yritysten vastuun rajoittamisesta omistuksessa olevan 
pääoman mukaisesti. 
3. Omistusyhteyksien tai muiden kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen pääomayhteyksien 
tapauksessa toimivaltaiset viranomaiset m äärittelevät onko konsoli dointi toteutettava 
ja millä tavoin. Nämä voivat erityisesti sallia tai päättää pääomaosuusmenetelmän käytöstä. Tämä menetelmä ei tarkoita  kuitenkaan kyseessä olevien yritysten 
sisällyttämistä konsol idoituun valvontaan. 
 
Ð 2000/12/EY 54 artiklan 
4 kohdan ensimmäinen alakohta 
(mukautettu) 
134 artikla 
41. Rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan  ⌦ 133 artiklan ⌫ soveltamista toimivaltaisten 
viranomaisten on määriteltävä, onko konsolidointi toteutettava ja millä tavoin seuraavissa 
tapauksissa: 
a) jos luottolaitoksella on  toimivaltaisten viranomaisten mukaan huomattava 
vaikutusvalta yhteen tai useampaan luo tto- tai rahoituslai tokseen kuitenkin 
ilman, että sillä on omistus- tai muita pääomayhteyksiä näissä laitoksissa, ; 
b) jos yksi tai useammat luo tto- tai rahoituslaitokset ovat yhteisen johdon alaisia 
ilman, että tämä perustuu sopimukseen tai yhtiöjärjestykseen. 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 7 
kohdan b alakohta 
--------- 
 
Ð 2000/12/EY 54 artiklan 
4 kohdan toinen alakohta 
Toimivaltaiset viranomaiset voiv at erityisesti sallia tai va atia direktiivin 83/349/ETY 12 
artiklassa säädetyn menetelmän käyttöä. Tämä menetelmä ei kuitenkaan tarkoita kyseisten yritysten sisällyttämistä konsolidoituun valvontaan. 
 
Ð 2000/12/EY 54 artiklan 5 kohta 
(mukautettu) 
Ö uusi 
52 Kun konsolidoitua va lvontaa vaaditaan 52 artiklan 1 ja 2 kohdan  ⌦ 125 ja 126 
artiklan ⌫ mukaisesti, on ne pankkipalveluja  avustavia palveluja tarjoavat yritykset Ö ja 
direktiivissä 2002/87/EY määritellyt omaisuudenhoitoyhtiöt  sisällytettävä konsolidointiin 
samoissa tapauksissa ja samoin menetelmin kuin ne, joista säädetään ⌦ 133 artiklassa ja ⌫ 
tämän artiklan 1 -4 ⌦ 1 ⌫ kohdassa. 
 
FI 139   FI  
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 8 kohta 
(mukautettu) 
135 artikla 
Rahoitusholdingyh tiön hallintoelin  
Jäsenvaltioiden on vaadittava, että ne henkilöt, jotka tosiasiallisesti johtavat 
rahoitusholdingyhtiön  ⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ liiketoimintaa, ovat riittävän 
hyvämaineisia ja kokeneita suor ittaakseen nämä tehtävät. 
 
Ø uusi 
136 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava luottolaitosta, joka ei täytä tämän 
direktiivin mukaisia vaatimuksia, toteuttamaan  tarpeelliset toimenpiteet tai ratkaisut 
varhaisessa vaiheessa ti lanteen korjaamiseksi. 
Toimivaltaisten viranomaisten kä ytettävissä on tätä varten o ltava seuraavat toimenpiteet: 
(a) ne voivat velvoittaa luottolaitokset pitä mään omien varojen määrän 75 artiklassa 
säädettyä vähimmäistasoa suurempana; 
(b) ne voivat edellyttää vahvistamaan 22 ja 123 artiklan noudattamiseksi käyttöön 
otettuja järjestelyjä ja strategioita; 
(c) ne voivat vaatia, että luottolaitokset soveltavat erityistä politiikkaa riskeiltä 
suojautumiseksi tai erityistä taseen varo jen käsittelyä vakavaraisuusvaatimusten 
osalta;  
(d) ne voivat rajoittaa luottolaitosten liiketoimintaa, operaatioita tai niiden 
liiketoimintaverkkoa; 
(e) ne voivat vaatia vähentämään luottolaitosten toimintaan, tuotteisiin ja järjestelmiin 
sisältyvää riskiä. 
Nämä toimenpiteet toteutetaan, jollei V osaston 1 luvun 2 jaksosta muuta johdu. 
2. Toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä  75 artiklassa tarkoitetun vähimmäistason 
ylittävä erityinen omien varojen vaatimus ai nakin luottolaitoksille, joilla on riittämättömät 
riskien hallinnan ja kattamisen järjestelyt, prosessit, mekanismit ja strategiat, jos pelkkä 
muiden toimenpiteiden soveltaminen ei todennäkö isesti vahvista kyseisiä järjestelyjä riittävän 
nopeasti. 
 
FI 140   FI  
Ð 2000/12/EY 55 artiklan 1 kohta 
(mukautettu) 
137 artikla 
Tiedot, jotka monial an hallintayhtiön ja sen tytäryhtiöiden on annettava  
1. Kunnes konsolidointimenetelmät sovite taan myöhemmin yhteen jäsenvaltiot 
säätävät, että jos yhden tai useamman l uottolaitoksen emoyrityksenä on monialan 
hallintayhtiö  ⌦ holdingyhtiö ⌫, näiden luottolaitosten toimiluvasta ja valvonnasta 
vastuussa olevien  vastaavien  toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava yhtiötä ja 
sen tytäryrityksiä joko toimittamaan niille suoraan tai luottolaitoksen tytäryrityksen 
välityksellä kaikkien luottolaitosten tytä ryrityksien valvontaa varten tarpeellisia 
tietoja. 
 
Ð 2000/12/EY 55 artiklan 2 kohta 
(mukautettu) 
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat 
tehdä tarkastuksia tai antaa ulkopuolisille ta rkastajille tehtäväksi tehdä tarkastuksia 
paikalla, monialan hallintayhtiöiltä  ⌦ holdingyhtiöiltä ⌫ tai niiden tytäryhtiöiltä  
⌦ tytäryrityksiltä ⌫ saatujen tietojen todentamis eksi. Jos monialan hallintayhtiö  
⌦ holdingyhtiö ⌫ tai jokin sen tytäryrityksistä on vakuutusyhtiö, 56 ar tiklan 4  
⌦ 140 artiklan 1 ⌫ kohdassa säädettyä menettelyä voidaan myös noudattaa. Jos 
monialan hallintayhtiö  ⌦ holdingyhtiö ⌫ tai jokin sen tytäryrityksistä sijaitsee 
muussa jäsenvaltiossa kuin siinä missä luottolaitoksena toimiva tytäryhtiö  
⌦ tytäryritys ⌫ sijaitsee, tietojen todentamisessa paikalla noudatetaan 56 artiklan 7  
⌦ 140 artiklan 1 ⌫ kohdassa säädettyä menettelyä. 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 9 kohta 
(mukautettu) 
138 artikla 
Ryhmänsisäiset liiketoimet mo nialan holdingyhtiöiden kanssa  
1. Rajoittamatta tämän direkt iivin V osaston 2 luvun 3  ⌦ 5 ⌫ jakson soveltamista 
jäsenvaltioiden on säädettävä, että jos yhde n tai useamman luottolaitoksen emoyritys on 
monialan holdingyhtiö, näiden luottolaitosten valvonnasta vastaavat toimivaltaiset 
viranomaiset harjoittavat  luottolaitoksen ja monialan holdingyhtiön ja  sen tytäryritysten 
välisten liiketoimien  yleisvalvontaa. 
2. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadit tava, että luottolaitoksilla on riittävät 
riskienhallintamenettelyt ja sisäiset tarkas tusmenetelmät, luotettavat raportointi- ja 
laskentamenettelyt mukaan luet tuina, emoyrityksenä toimivan monialan holdingyhtiön ja sen 
tytäryritysten liiketoimien m äärittämiseksi, mittaamiseksi, seuraamiseksi ja valvomiseksi 
tarkoituksenmukaisella tavalla. Toimivaltais ten viranomaisten on vaadittava luottolaitosta 
ilmoittamaan 48  ⌦ 110 ⌫ artiklassa tarkoitettu ja liiketoimia lukuun ottamatta kaikista 
 
FI 141   FI näiden yritysten kanssa tehdyistä merkittävistä liiketoimista. Toimivaltaisten viranomaisten 
on valvottava näitä menettelyjä ja merkittäviä liiketoimia. 
Jos yllämainituista ryhmän sisäisistä liiketoimista aiheutuu uhkaa luottolaitoksen 
⌦ taloudelliselle asemalle ⌫ rahoitusasemalle , laitoksen valvonnasta vastaavan 
toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet.  
 
Ð2000/12/EY 56 artiklan 1–3 
kohta (mukautettu) 
139 artikla 
Toimenpiteet, jotka on tarkoi tettu helpottamaan konsolid oinnin perusteella tapahtuvaa 
valvontaa  
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeellise t toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei 
yksikään oikeudellinen seikka estäisi konsolidoidun valvonnan al aan kuuluvia yrityksiä eikä 
monialan hallintayhtiöitä  ⌦ holdingyhtiöitä ⌫ tai niiden tytäryrityksiä taikka 52 artiklan 10  
⌦ 127 artiklan 3 ⌫ kohdassa tarkoitettuja tytäryr ityksiä vaihtamasta keskenään  52-55 
⌦ 124–138 ⌫ artiklan ja tämän artiklan mukaisen valvonnan toteuttamiseksi tarvittavia 
tietoja. 
2. Kun emoyritys ja luottolaitos tai luottola itokset, jotka ovat sen tytäryrityksiä, 
sijaitsevat eri jäsenvaltioissa, jokaisen jäse nvaltion toimivaltaisten viranomaisten on 
luovutettava kaikki konsoli doidun valvonnan toteuttamiseks i tai sen helpottamiseksi 
tarpeelliset tiedot. 
Jos sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa emoyritys sijaitsee, eivät 
toteuta konsolidoitua valvontaa itse 53  ⌦ 125 ja 126 ⌫ artiklan säännösten 
mukaisesti, tämän valvonnan toteuttamise sta vastuussa olevat toimivaltaiset 
viranomaiset voivat kehottaa niitä pyytämään emoyritykseltä konsolidoidun 
valvonnan toteuttamiseksi tarpeellisia tietoja ja ilmoittamaan niistä näille 
viranomaisille.  
3. Jäsenvaltioiden on sallittava  niiden toimivalta isten viranomaisten kesken 2 kohdassa 
tarkoitettujen tietojen luovutta minen kuitenkin edellyttäen, että rahoitushallintayhtiön  
⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫, rahoituslaitoksen tai pankkitoimintaa  avustavia palveluja 
tarjoavan yrityksen osalta tietojen kerääminen ta i hallussapito ei tarkoita missään tapauksessa, 
että toimivaltaisten viranomais ten olisi toteutettava näiden laitosten tai yritysten valvonta 
yksilöllisesti. 
Samoin jäsenvaltioiden on sall ittava, että niiden toimiva ltaiset viranomaiset vaihtavat 
keskenään 55  ⌦ 137 ⌫ artiklassa tarkoitettuja tietoja kuitenkin edellyttäen, etteivät 
toimivaltaiset viranomaiset missään tapauksessa toteutataisi  sellaisten monialan 
hallintayhtiöiden  ⌦ holdingyhtiöiden ⌫ ja niiden tytäryhtiöiden  
⌦ tytäryritysten ⌫ valvontaa, jotka eivät ole luot tolaitoksia tai 52 artiklan 10  
⌦ 127 artiklan 3 ⌫ kohdassa tarkoitettuja tytäryhtiöitä  ⌦ tytäryrityksiä ⌫. 
 
FI 142   FI  
Ð 2000/12/EY 56 artiklan 4–
6 kohta (mukautettu) 
140 artikla 
41. Kun luottolaitoksella, rahoitushallintayhtiöl lä ⌦ rahoitusalan holdingyhtiöllä ⌫ tai 
monialan hallintayhtiöllä  ⌦ holdingyhtiöllä ⌫ on määräysvalta yhdessä tai useammassa 
tytäryhtiössä  ⌦ tytäryrityksessä ⌫, jotka ovat vakuutusyhtiöitä ta i muita sijoitu spalveluja 
tarjoavia luvanvaraisia yrityksiä, toimivaltaisten viranomaisten ja viranomaisten, joiden tehtävänä on vakuutusyhtiöiden ja  muiden kyseisten sijoituspa lveluja tarjoavien yritysten 
julkinen valvonta, on oltava kiinteässä yhteistoiminnassa. Ra joittamatta kuite nkaan näiden 
viranomaisten toimivaltaa on niiden annettava kaikki mahdolliset tiedot, jotka ovat omiaan 
helpottamaan tämän tehtävän suorittamista ja sallimaan kaikkien niiden valvonnan alaisten 
yritysten toiminnan ja taloudellisen tilanteen
 ⌦ aseman ⌫ tarkkailun. 
52. Konsolidoidun valvonnan puitteissa saatuja tietoja ja erityisesti tässä direktiivissä 
säädettyjä toimivaltaisten viranomaisten keskinäistä tietojen luovuttamista koskee 30 
artiklassa  ⌦ V osaston 1 luvun 2 jaksossa ⌫ säädetty salassapitovelvollisuus. 
63. Konsolidoidusta valvonnasta vastuussa ol evien toimivaltaisten viranomaisten on 
laadittava 52  ⌦ 71 ⌫ artiklan 2 kohdassa ta rkoitetuista rahoitu shallintayhtiöistä  
⌦ rahoitusalan holdingyhtiöistä luettelo ⌫. Tämä luettelo on toimitettava muiden 
jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle. 
 
Ð 2000/12/EY 56 artiklan 7 kohta 
(mukautettu) 
Î1 2002/87/EY 29 artiklan 
10 kohta 
141 artikla 
Kun jäsenvaltion toimivaltaiset  viranomaiset haluavat tämä n direktiivin soveltamiseksi 
määrätyissä tapauksissa todentaa toisessa jäsenvaltiossa toimivaa luottolaitosta, rahoitushallintayhtiötä
 ⌦ rahoitusalan holdingyhtiötä ⌫, rahoituslaitosta tai pankkipalveluja  
avustavia palveluja tarjoavaa yrity stä, monialan hallintayhtiötä  ⌦ holdingyhtiötä ⌫ tai 55  
⌦ 137 ⌫ artiklassa tarkoitettua tytäryritystä taikka 52 artiklan 10  ⌦ 127 artiklan 3 ⌫ 
kohdassa tarkoitettua tytä ryritystä koskevat tiedot, niid en on pyydettävä tuon jäsenvaltion 
toimivaltaisia viranomaisia suorittamaan tä mä todentaminen. Niiden toimivaltaisten 
viranomaisten, jotka ovat ottaneet vast aan tämän pyynnön, on toimivaltansa rajoissa,  
suoritettava joko itse todentamin en tai sallittava viranomaisill e, jotka ovat esittäneet pyynnön, 
suorittaa tämä todentaminen taikka sallittava tilintarkastajan tai asiantuntijan suorittaa se. 
Î1 Pyynnön esittänyt toimivaltainen virano mainen voi halutessaan olla mukana 
tarkastuksessa, jos se ei suorita tarkastusta itse.  
 
FI 143   FI  
Ð 2000/12/EY 56 artiklan 8 kohta 
(mukautettu) 
142 artikla 
8. Jäsenvaltioiden on säädettävä raho itushallintayhtiöiden  ⌦ rahoitusalan 
holdingyhtiöiden ⌫ ja monialan hallintayhtiöiden  ⌦ holdingyhtiöiden ⌫ tai niiden 
johtajien, jotka ovat rikkoneet 52 -55 ⌦ 124–141 ⌫ artiklan ja tämän artiklan soveltamiseksi 
annettuja lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, seuraamuksista tai toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on lopettaa todetut rikkomiuk
set tai niiden seuraukset, edellä mainitun 
kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden ri kosoikeudellisten säännösten soveltamista. 
Tietyissä tapauksissa nämä toimenpiteet vo ivat edellyttää oikeusviranomaisten toimia.  
Toimivaltaisten viranomaisten on oltava kiinteässä yhteistyössä keskenään sen 
varmistamiseksi, että edellä tarkoit etuilla  ⌦ näillä ⌫ seuraamuksilla tai toimenpiteillä 
saavutetaan mahdollistavat  halutut vaikutukset, erityi sesti kun rahoitushallintayhtiön  
⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ tai monialan hallintayhtiön  ⌦ holdingyhtiön ⌫ 
kotipaikka ei ole se paikka, jossa sen keskushall into tai pääasiallinen toimipaikka sijaitsee. 
 
Ð 2002/87/EY 29 artiklan 
11 kohta (mukautettu) 
Î1 2004/xx/EY 3 artiklan 
10 kohta  
143 artikla 
Kolmannessa maassa sijaitseva emoyritys  
1. Jos luottolaitosta , jonka emoyritys on luottolaitos tai rahoitushallintayhtiön  
⌦ rahoitusalan holdingyhtiö ⌫, jonka pääkonttori on yhteisön ulkopuolella  
⌦ kolmannessa maassa ⌫, ei kuulu konsolidoidun valvonnan soveltamisalaan  valvota 
konsolidoinnin perusteella  52  ⌦ 125 ja 126 ⌫ artiklan säännösten mukaisesti, 
toimivaltaisten viranomaisten on tarkastettava, soveltavatko  valvov atko kolmannen maan 
toimivaltaiset viranomaiset luottolaitokseensta  konsolidoitua valvontaa  konsolidoinnin 
perusteella tavalla , joka vastaa 52 artiklassa  ⌦ tässä direktiivissä ⌫ säädettyjä periaatteita.  
Tarkastamisen suorittaa se toimivalta inen viranomainen, joka vastaisi 
konsolidoidusta valvonnasta, jos neljättä alakohtaa  ⌦ 3 kohtaa ⌫ sovellettaisiin, 
joko emoyrityksen tai jonkiu n yhteisössä toimiluvan saaneen säännellyn yrityksen 
pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Toimiv altaisen viranomaisen on kuultava muita 
asianomaisia toimivaltaisia viranomaisia. 
2. Î1 Komissio voi pyytää Euroopan pankkikomitealta  yleisiä ohjeita siitä, onko 
todennäköistä, että kolmansien maiden toimival taisten viranomaisten ko nsolidoitua valvontaa 
koskevilla järjestelmillä saavutetaan täss ä luvussa määritellyt konsolidoidun valvonnan 
tavoitteet niiden luottolaitosten osalta, joiden pääkonttori on yhteisön ulkopuolella  
⌦ kolmannessa maassa ⌫. Komitean on ajoittain tarkistettava näitä ohjeitaan ja otettava 
 
FI 144   FI huomioon kyseisten toimivaltaisten viranomai sten konsolidoitua valvontaa koskevissa 
järjestelmissä tapahtuvat muutokset. 
⌦ Edellä 1 kohdan ensimmäisessä ⌫ Toisessa  alakohdassa säädetyn tarkastuksen 
suorittavan toimivaltaisen viranomaisen on otettava tällaiset ohjeet huomioon. Tätä 
varten toimivaltainen viranomainen voi myös kuulla komiteaa ennen kyseisen päätöksen tekemistä. 
3.
 Jos vastaavaa valvontaa ei ole, jäsenva ltioiden on sovelletta va luottolaitokseen 
analogisesti 52 artiklan  ⌦ tämän direktiivin ⌫ säännöksiä ⌦ tai sallittava, että niiden 
toimivaltaiset viranomaiset soveltavat muita tarkoituksenmukaisia valvontamenetelmiä, joilla saavutetaan luottolaitosten kons olidoidun valvonnan tavoitteet. ⌫. 
Jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti sallia, että niiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat 
muita tarkoituksenmukaisia valvontamenetelmiä, jo illa saavutetaan luottolaitosten 
konsolidoidun valvonnan tavoitteet.  
Konsolidoidusta valvonnasta vastaavien to imivaltaisten viranomaisten on sovittava 
näistä menetelmistä  ⌦ valvontatekniikoista ⌫ neuvoteltuaan muiden 
asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa.  
Toimivaltaiset viranomaiset voivat erityisesti vaatia sellaisen rahoitushallintayhtiön  
⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ perustamista, jolla on pääkonttori yhteisössä, ja 
soveltaa konsolidoitua valvontaa koskevia säännöksiä kyseisen 
rahoitushallintayhtiön  ⌦ rahoitusalan holdingyhtiön ⌫ konsolidoituun asemaan.  
Menetelmillä on saavutettava  ⌦ Valvontatekniikat on suunn iteltava siten, että niillä 
saavutetaan ⌫ tässä luvussa määritellyt konsolidoi dun valvonnan tavoitt eet, ja niistä 
on ilmoitettava muille asianomaisille toimiva ltaisille viranomaisille ja komissiolle. 
 
Ø uusi 
2 JAKSO  
TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAIS TEN TIEDONANTOVELVOLLISUUS  
144 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on julkistettava seuraavat tiedot: 
a) jäsenvaltiossa annetut lait, asetukset, m ääräykset ja yleisohj eet, jotka liittyvät 
vakavaraisuuden valvontaan; 
b) yhteisön lainsäädännön sallimien vaihto ehtojen ja harkinta vallan käyttötapa; 
c) 124 artiklan mukaisen viranomaisten  tekemän tarkastelun ja arvioinnin 
toteuttamisessa noudatetut yleiset kriteerit ja menetelmät; 
 
FI 145   FI d) koostetut tilastotiedot vakavaraisuusk ehikon tärkeimpien osien täytäntöönpanosta 
kussakin jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan ra joittamatta V osaston 1 luvun 2 jakson 
säännöksiä. 
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tiet ojen on mahdollistettava eri jäsenvaltioiden 
toimivaltaisten viranomaisten soveltamien lähestymistapojen ja menettelyjen asianmukainen 
vertaaminen. 
5 LUKU 
LUOTTOLAITOSTEN  TIEDONANTOVELVOLLISUUS 
145 artikla 
1. Sovellettaessa tätä direktiiviä luottolaitoste n on julkistettava liitteessä XII olevassa 
2 kohdassa luetellut tiedot, ellei 146 artiklan säännöksistä muuta johdu. 
2. Jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat  hyväksyä liitteessä X II olevassa 3 osassa 
tarkoitetut instrumentit ja menetelmät 2 luvun  3 jakson 2 ja 3 alajakson sekä 105 artiklan 
nojalla, luottolaitosten on julkistettava kyseisessä osassa vaaditut tiedot. 
3. Luottolaitosten on vahvistettava virallinen  toimintalinja 1 ja 2 kohdan mukaisen 
tiedonantovelvollisuuden noudattamiseks i ja niillä on oltava toim intalinjat julkistettavien 
tietojen asianmukaisuuden arvioimiseksi, mukaan lukien niiden tietojen todentaminen ja 
julkistamistiheys. 
146 artikla 
1. Sen estämättä, mitä 145 artiklassa sääd etään, toimivaltaisten viranomaisten on 
sallittava, että luottolaitokset eivät julkista yhtä tai useampaa liitteessä XII olevassa 2 osassa 
luetelluista tiedoista, jos kys eessä oleva luottolaitos kats oo, ettei tietoja  voida pitää 
merkittävinä liitteessä XII olevan 1 os an 1 kohdassa täsmennetyistä syistä. 
2. Sen estämättä, mitä 145 artiklassa sääd etään, toimivaltaisten viranomaisten on 
sallittava, että luottolaitokset eivät julkista yhtä tai useampaa liitteessä XII olevassa 2 ja 
3 osassa luetelluista tiedoista,  jos kyseessä oleva luottolaito s katsoo, että tie dot ovat salassa 
pidettäviä tai luottamuksellisi a liitteessä XII olevan 1 osan 2 ja 3 kohdassa täsmennetyistä 
syistä. 
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetu issa poikkeustapauksissa kysee ssä olevan luottolaitoksen 
on ilmoitettava tietoja antaessaan, että tiettyjä tie toja ei ole annettu, ilm oitettava syy tähän ja 
julkistettava ylei stietoja tiedonantovelvollisuuden kohteena olevasta asiasta. 
147 artikla 
1. Luottolaitosten on julkistettava 145 artiklan nojalla edellyte tyt tiedot vähintään kerran 
vuodessa. Tiedot on julkistettava mahdollisimman nopeasti. 
 
FI 146   FI 2. Luottolaitosten on myös määritettävä, onko n iiden tarpeen julkist aa tiedot useammin 
kuin 1 kohdassa edellytetään liitteessä XII olevan 1 osan 4 kohdassa mainittujen syiden 
perusteella. 
148 artikla 
1. Toimivaltaisten viranomaisten on sallittava, että luottolaitokset valitsevat sopivan 
viestintäkanavan ja paikan sekä tietoje n todentamistavat 145 artiklan mukaisen 
tiedonantovelvollisuuden noudattamiseksi. Kai kki tiedot on mahdollisuuksien mukaan 
annettava yhden viestintäkanava n kautta tai yhdessä paikassa. 
2. Edellä 145 artiklassa tarkoitetut vaa timukset voidaan katsoa  täytetyiksi, kun 
luottolaitokset antavat vastaavat tiedot tilinpäät ökseen, listautumiseen tai muihin vaatimuksiin 
perustuvan tiedonantovelvollisuude n nojalla. Jos tiedot eivät sisä lly tilinpäätösasiakirjoihin, 
luottolaitosten on ilmoitettava, mistä tiedot ovat saatavilla. 
149 artikla 
Sen estämättä, mitä 146–148 artiklassa s äädetään, jäsenvaltioiden on annettava 
toimivaltaisille viranomaisille valtuudet vaatia luottolaitoksia: 
a) julkistamaan liitteessä XII olevassa 2 ja 3 osassa tar koitettuja tietoja; 
b) julkistamaan osa tiedoista useammi n kuin kerran vuodessa ja asettamaan 
julkistamiselle määräajat;  
c) käyttämään tiettyjä muita viestintäkanavi a ja paikkoja kuin tili npäätösasiakirjoja; 
d) käyttämään erityisiä todentamismenetelmiä lakisääteisen tilintarkastuksen 
ulkopuolelle jäävien tietojen osalta. 
 
Ð 2004/12/EY 3 artiklan 11 kohta 
----- 
 
Ð 2000/12/EY 
VI OSASTO 
TÄYTÄNTÖÖNPANOVALTA 
 
Ð 2000/12/EY 60 artikla 
(mukautettu) 
Ö uusi 150 artikla 
Tekniset mukautukset  
 
FI 147   FI 1. Rajoittamatta 34 artiklan 3 k ohdan 2 alakohdassa tarkoitettua kertomusta  
Ö ehdotusta, joka komission on esite ttävä 62 artiklan nojalla,  omien varojen 
osalta annetaan  tehdään  2 kohdassa säädettyä  ⌦ 151 artiklassa tarkoitettua ⌫ 
menettelyä noudattaen tekniset  mukautukset  Ö muutokset  seuraavien seikkojen 
osalta: 
a) määritelmien selventäminen rahoitu smarkkinoiden kehityksen huomioon 
ottamiseksi tätä direktiiviä sovellettaessa; 
b) määritelmien selventäminen tämän direktiivin yhdenmukaisen 
soveltamisen varmistamiseksi koko yhteisössä ; 
c) sanaston yhdenmukaistaminen ja määritelmie n muotoilu 
yhdenmukaiseksi luottolaitoksia ja n iihin liittyviä seikkoja koskevan 
uuden lainsäädännön kanssa; 
edellä 1 artiklan 14  kohdassa oleva A alueen määritelmä;  
edellä 1 artiklan 19 kohdassa olev a monenkeskisten kehityspankkien 
määritelmä;  
d) muutokset 2 artiklas sa esitettyyn luetteloon; 
e) edellä 5  ⌦ 9 ⌫ artiklassa säädetyn perustamispääoman määrän 
muuttaminen taloudellisen ja raho itusalan kehityksen mukaisesti; 
f) edellä 18 ja 19  ⌦ 23 ja 24 ⌫ artiklassa tarkoitetun ja liitteessä I olevan 
luettelon sisällön laajentaminen tai luettelossa käytetyn sanaston muuttaminen rahoitusmarkkinoid en kehityksen mukaisesti; 
g)
 alatoja , joilla toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava 28  
⌦ 42 ⌫ artiklassa lueteltuja tietoja, 
h) Ö muutokset 56–67 artiklaan tilinpäätösstandardien kehityksen tai 
yhteisön lainsäädännön vaatimusten huomioon ottamiseksi;  
i) edellä 43  ⌦ 79 ja 86 ⌫ artiklassa tarkoitettujen varojen määritelmän  
⌦ esitetyn vastuuryhmien luettelon ⌫ muuttaminen 
rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi; 
j) Ö edellä 79 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ja 86 artiklan 4 kohdan 
a alakohdassa täsmennetty määrä inflaation vaikutusten huomioon 
ottamiseksi;  
k) liitteessä II ja IV  olevien taseen ulkopuolisten erien luettelo ja jaottelu 
sekä niiden käyttö 42, 43 ja 44 artiklassa sekä liitteessä III esitetyn 
suhdeluvun osalta  Ö vastuuarvojen määrittämiseksi V osaston 2 luvun 
3 jaksoa sovellettaessa ;  
l) Ömuutokset liitteiden V–XII säännöksiin rahoitusmarkkinoiden 
kehityksen ja varsinkin uusien rahoit ustuotteiden, tili npäätösstandardien 
 
FI 148   FI kehityksen tai yhteisön lainsäädä nnön vaatimusten kehityksen huomioon 
ottamiseksi;  
⌦ 2. Komissio voi säätää seur aavat täytäntöönpanotoimenpiteet 151 artiklan mukaista 
menettelyä noudattaen: ⌫ 
(a) Öedellä 124 artiklan 5 kohdassa tark oitetun yllättävän  ja odottamattoman 
kurssimuutoksen suuruuden täsmentäminen;  
(b) edellä 47  ⌦ 75 ⌫ artiklassa säädetyn vähimmäisluvun  ⌦ omien 
varojen vähimmäistason ⌫ tai 43 artiklassa  ⌦ V osaston 2 luvun 
3 jaksossa ⌫ säädetyn painotuksen  ⌦ riskipainon ⌫ alentaminen 
tilapäisesti erityisolojen huomioon ottamiseksi, ja ; 
(c) Ö edellä  49 artiklan 5 -10 kohdassa  ⌦ 111 artiklan 4 kohdassa, 113, 
115 ja 116 artiklassa ⌫ säädettyjen vapautuksien selventäminen Ö , 
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 119 ar tiklassa tarkoitetun kertomuksen 
laamista ; 
(d) Öedellä 144 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla annettavien 
koostettujen tilastotietojen pääsisällön täsmentäminen ; 
(e) Öedellä 114 artiklan nojalla tarkoi tettujen tietojen muodon, rakenteen, 
sisällön ja vuotuisen julkistami späivämäärän täsmentäminen;  
 
Ð 2004/xx/EY 3 artiklan 12 kohta 
(mukautettu) 
151 artikla 
1. Komissiota avustaa komi ssion päätöksellä 2004/10/EY perustettu Euroopan 
pankkikomitea (jäljempänä 'komitea'), joka  koostuu jäsenvaltioiden edustajis ta ja 
jonka puheenjohtajana on komission edustaja . 
2. Viitattaessa tähän kohtaan  ⌦ artiklaan ⌫ sovelletaan päät öksen 1999/468/EY 5 
artiklassa säädettyä komite amenettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan ja 
8 artiklan mukaisesti. 
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa  tarkoitettu määräaika on kolme 
kuukautta. 
 
FI 149   FI  
Ð 2000/12/EY 
VII  OSASTO 
SIIRTYMÄ-  JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 
1 LUKU 
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET 
 
Ð 2000/12/EY 60 artiklan 2 kohta 
(mukautettu) 
61 artik la 
Siirtymäsäännökset 36 artiklan osalta  
Tanska saa sallia ennen 1 päivää ta mmikuuta 1990 perustettujen osuuskunta - tai 
rahastomuotoisten kiinnitysluo ttolaitostensa, jotka on muunnettu julkisiksi osakeyhtiöiksi, 
sisällyttää edelleen omiin varoihin jäsenten sä yhteisvastuulliset sitoumukset, tai 36 artiklan 1 
kohdassa tarkoitetuilta lainanottajilta olevat saamiset, joita käsitellään samalla tavoin kuin 
yhteisvastuullisia sitoumuksia, seuraavin rajoituksin:  
(a) lainanottajien yhteisvastuullisten sitoumusten os alta laskentaperuste on 35 artiklan 2 
kohdan 1 ja 2 alakohdassa tarkoite ttujen erien yhteenlaskettu m äärä, josta on vähennetty 35 
artiklan 2 kohdan 9, 10 ja 11 al akohdassa tarkoitetut erät;  
b) laskentaperuste 1 päivänä tammi kuuta 1991 tai, jos luottolaitok set on muutettu 
myöhemmin, muuntamispäivänä, on enimmäisla skentaperuste. Laskentaperuste ei saa 
koskaan olla suurempi kui n enimmäislaskentaperuste;  
c) enimmäislaskentaperustetta alennetaan 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen puolella 
tuon päivän jälkeen suor itetun jokaisen uuden 35 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan mukaisen 
pääoma -annin tuotosta; ja  
(d) omiksi varoiksi laskettavien lainanottajien yhteisvastuullisten sitoumusten 
enimmäismäärä ei saa koskaan olla suurempi kuin:  
 50  prosenttia vuosina 1992 ja 1991,  
 45 prosenttia vuosina 1993 ja 1994,  
 40 prosenttia vuosina 1995 ja 1996,  
 35 prosenttia vuonna 1997,  
 
FI 150   FI  30 prosenttia vuonna 1998,  
 20 prosenttia vuonna 1999,  
 10 prosenttia vuonna 2000, ja  
 0 prosenttia 1 päivän tammikuut a 2001 jälkeen laskentaperusteesta.  
 
Ð 2000/12/EY 
62 artikla  
Siirtymäsäännökset 43 artiklan osalta  
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat 31 päivään jouluku uta 2006 saakka sallia 
luottolaitostensa soveltaa 50 prosentin pai notusta lainoihin, joiden viranomaisen 
hyväksymänä täytenä vakuutena on kiinnitys sell aisen jäsenvaltion alue ella sijaitsevaan 
toimisto - tai monitoimiliiketilaan, joka hyväksyy 50 prosentin painotuksen, seuraavin ehdoin:  
(i) 50 prosentin riskipainotusta sovelletaan  lainan siihen osaan, joka ei y litä a tai b 
alakohdan mukaisesti laskettuja rajoja:  
(a) 50 prosenttia kyseisen kiinteistön markkina -arvosta;  
 Kahden riippumattoman arvioijan on tehtävä lainanantohetkellä toisistaan 
riippumattomat arviot kiinteistön markkina -arvosta. Lainan on perustutta va 
näistä alhaisempaan arvioon.  
 Vähintään kerran vuodessa yhden arvioijan on arvioitava kiin teistö uudelleen. 
Niiden lainojen osalta, jotka eivät ylitä yhtä miljoonaa euroa ja viittä prosenttia 
luottolaitosten omista varoista, yksi arvioija arvioi kiintei stön uudelleen 
vähintään joka kolmas vuosi.  
(b) 50 prosenttia kyseisen kiinteistön markkina -arvosta tai 60 prosenttia 
kiinnitysluoton arvosta, kumpi näistä on alhaisempi, niiden jäsenvaltioiden 
osalta, jotka ovat säätäneet lailla tai asetuksella tiukoista kiinnitysluottojen 
arvon arviointiperusteista;  
 ’Kiinnitysluoton arvolla’ tarkoitetaan si tä kiinteistön arvoa, jonka arvioija on 
määritellyt arvioimalla huol ellisesti kiinteistön myöhe mpää myytävyyttä ottaen 
huomioon omaisuuden pitkän aikavälin kestävät om inaisuudet, normaalit ja 
paikalliset markkinaolosuhtee t, kiinteistön senhetkisen käytön ja asianmukaiset 
vaihtoehtoiset käyttötavat. Spekulatiivisia tekijöitä ei saada ottaa huomioon 
arvioitaessa kiinnitysl uoton arvoa. Kiinnitysluot on arvo on esitettävä av oimella 
ja selkeällä tavalla.  
 Kiinnitysluoton arvo ja erit yisesti taustalla olevat asianomaisten markkinoiden 
kehitystä koskevat oletukset arvioid aan uudelleen vähintään joka kolmas vuosi 
tai jos markkinat laskevat yli 10 prosenttia.  
 
FI 151   FI  Sekä a että b alakoh dassa ’markkina -arvolla’ tarkoitetaan sitä hintaa, jolla kiinteistö 
arviointipäivänä voitaisiin myydä yksityise llä, vapaaehtoisesti myyjän ja hänestä 
riippumattoman ostajan välillä tehdyllä sopimuksella olettae n, että kiinteistöä tarjotaan 
julkisesti markk inoilla ja että markkina olosuhteet sallivat asia nmukaisen myynnin ja että 
kaupan neuvottelemiselle on käyt ettävissä tavanomainen aika kiinteistön l uonne huomioon 
ottaen.  
(ii) 100 prosentin riskipainotusta sovelletaan la inan siihen osaan, joka ylittää i ala kohdassa 
asetetut rajat.  
(iii) omaisuuden on joko oltava omistajan kä ytössä tai tämän vuokralle antama.  
Ensimmäinen alakohta ei estä alueellaan korkeampaa riskipai notusta soveltavan jäsenvaltion 
toimivaltaisia viranomaisia sallimasta edellä määriteltyjen e dellytysten mukaisesti 50 
prosentin riskipainotuksen soveltamista tämä ntyyppiseen lainaukseen ni iden jäsenvaltioiden 
alueella, jotka hyväksyvät 50 prosentin riskipainotuksen.  
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaise t voivat sallia luottolaitostensa sovel taa 50 
prosentin riskipainotusta 21. heinäkuuta 2000 olem assa oleville lainoill e, jos tässä kohdassa 
luetellut edellytykset täyttyvät. Tässä tapaukse ssa kiinteistö arvioidaan edellä säädettyjen 
arviointiperusteiden mukaises ti viimeistään 21. heinäkuuta 200 3. 
Ennen 31 päivää joulukuuta 2006 myönnettyihin lain oihin sovelletaan edelleen 50 prosentin 
riskipainotusta kyseisten lainojen erääntymi seen asti, jos luottolaitos on sitoutunut 
noudattamaan sopimuksen ehtoja.  
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset v oivat myös 31 päivään joulukuuta 2006 saakka 
sallia luottolaitostensa sovelt aa 50 prosentin riskip ainotusta lainojen siihen osaan, jonka 
viranomaisten hyväksymänä täytenä vakuut ena on sellaisen suomalaisen asunto -osakeyhtiön 
osakkeita, johon sovelletaan Su omen vuoden 1991 asunto -osakeyhtiölakia tai vastaavaa 
myöhempää lainsäädäntöä, jos tässä kohdassa  säädetyt edellytykset täyttyvät.  
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, kuinka ne soveltavat tätä kohtaa.  
2. Jäsenvaltiot voivat so veltaa 50 prosentin r iskipainotusta ennen 31 päivää joulukuuta 2006 
tehtyihin pääkonttorimaassa sijaitsevaa liik eomaisuutta koskeviin leasingvuokrasopimuksiin, 
joita koskevien säännösten mukaan vuokranan tajalla on täysi omis tusoikeus vuokrattuun 
omaisuuteen kunnes vuokralleott aja käyttää osto -oikeuttaan. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 
komissiolle, kuinka ne soveltavat tätä kohtaa.  
3. Edellä 43 artiklan 3 kohta ei koske toim ivaltaisten viranomaisten antamaa hyväksyntää 
sellaisille kahdenvälisille uudistamissopimuksille, jotka o n tehty  
– Belgian osalta ennen 23 päivää huhtikuuta 1996,  
– Tanskan osalta ennen 1 päivää kesäkuuta 1996,  
– Saksan osalta ennen 30 päivää lokakuuta 1996,  
– Kreikan osalta ennen 27 päivää maaliskuuta 1997,  
– Espanjan osalta ennen 7 päivää tammikuuta 1997,  
 
FI 152   FI – Ranskan osa lta ennen 30 päivää toukokuuta 1996,  
– Irlannin osalta ennen 27 päivää kesäkuuta 1996,  
– Italian osalta ennen 30 päivää heinäkuuta 1996,  
– Luxemburgin osalta ennen 29 päivää toukokuuta 1996,  
– Alankomaiden osalta enne n 1 päivää heinäkuuta 1996,  
– Itävallan osalta en nen 30 päivää joulukuuta 1996,  
– Portugalin osalta enne n 15 päivää tammikuuta 1997,  
– Suomen osalta ennen 21 päivää elokuuta 1996,  
– Ruotsin osalta ennen 1 päivää kesäkuuta 1996 ja  
– Yhdistyneen kuningaskunnan osalta  ennen 30 päivää huhtikuuta 1996.  
63 artikla  
Siirtymäsäännökset 47 artiklan osalta  
1. Luottolaitoksen, jonka vähimmäissuhde ei ole 47 artiklan 1 kohdan m ukaisella kahdeksan 
prosentin tasolla 1 päivänä tammikuuta 1991, on pyr ittävä asteittain saavu ttamaan tämä taso. 
Niin kauan kuin tavoitetta ei ole saav utettu, se ei saa ant aa vakavaraisuussuhdelukunsa 
pienentyä jo ennen tavoitteen saavuttamista saavutetusta tasosta. Jos vaihtelua esiintyy, 
vaihtelun on oltava väliaikaista ja toimiva ltaisille viranomaisille on ilmoitettava vaihtelun 
perusteet.  
 
Ð 2000/12/EY 62 artiklan 2 ja 
3 kohta (mukautettu) 
2. Jäsenvaltiot saavat vahvistaa korkeintaan viideksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 1993 
alkaen 10 prosentin painotuksen direktiivin  85/611/ETY 22 artikla n 4 kohdan mukaisille 
arvopapereille ja pitää sen luottolaitoksia varten  voimassa, jos ne pitävä t sitä välttämättömänä 
vakavien häiriöiden välttämiseksi markkinoi densa toiminnassa. Tällaiset poikkeukset on 
ilmoitettava komissiolle.  
3. Mitä 47 artiklan 1 kohdassa säädetää n, ei sovelleta Kreikan maatalo uspankkiin 
("Agricultural Bank of Greece") enintään seits emän vuoden aikana 1 päivästä tammikuuta 
1993 alkaen. Sen on kuitenkin pyrittävä saavutta maan 47 artiklan 1 kohda ssa säädetty taso 
vaiheittain 1 kohdassa kuvatulla tavalla.  
 
FI 153   FI  
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Î1 2004/xx/EY 3 artiklan 
13 kohta  
64 artikla  
Siirtymäsäännökset 49 artiklan osalta  
1. Jos 5 päivänä helmikuuta 1993 luottolaitos on jo hyväksynyt yhden tai useampia riskejä, 
jotka joko ylittävät suuriin riskikeskit tymiin sovellettavan rajoituksen tai rajoituksen, jota 
sovelletaan 49 artiklassa säädettyyn suurten riskikeskittymien kumulointiin, toimivaltaisten 
viranomaisten on vaadittava kysei seltä luottolaitokselta, että se toteuttaa tarvittavat 
toimenpiteet kyseise n riskin tai riskien saattamiseksi 49 artiklassa säädetylle tasolle.  
2. Menettely, jonka tarkoituksena on saattaa riski tai ri skit sallitulle tasolle, on määriteltävä, 
vahvistettava, täytäntöönpantav a ja saatettava päätökseen sen määräajan aikana, jonka 
toimivaltaiset viranomaiset arvioivat järkevän  hallinnon ja rehdin k ilpailun periaatteiden 
mukaiseksi. Toimivaltaiset vira nomaiset ilmoittavat komissiolle ja  Î1 Euroopan 
pankkikomitealle   vahvistetun yleisen menettelyn aikataulus ta. 
3. Luottolaitos ei saa toteutta a toimenpiteitä, jotka voivat ai heuttaa 1 kohdassa tarkoitettujen 
riskien nousun sille tasolle, joka niillä on 5 päivänä helmikuuta 1993.  
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu määräaika päättyy viimeistään 31 päivänä joulukuut a 2001. 
Myöhemmin erääntyvät riskit, joiden sopimuse htoja on lainanantavan laitoksen noudatettava, 
voivat jatkua kyseiseen erääntymiseen asti.  
 
Ð 2000/12/EY 64 artiklan 5–7 
kohta (uusi) 
Î1 2004/xx/EY 3 artiklan 
13 kohta  
5. Jäsenvaltiot saavat 31 päivään joul ukuuta 1998 asti korottaa 49 artiklan 1 kohdassa 
säädettyä rajoitusta 40 prosenttiin ja 49 artiklan 2 kohdassa säädettyä rajoi tusta 30 prosenttiin. 
Vastaavissa tapauksissa aikarajoitus tämä n jakson aikana olema ssa olevien riskien 
saattamiseksi 49 artiklassa sääd etyille tasoille päättyy 31 päivänä joulukuuta 2001, edellä 
sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 -4 kohdan soveltamista.  
6. Jäsenvaltiot voivat jatkaa 5 kohda ssa säädettyjä määräaikoja viidellä vuodella  ainoastaan 
niiden luottolaitosten osalta, joiden om at varat eivät ylitä 7 miljoonaa euroa. Jäsenvaltioiden, 
jotka käyttävät tämän kohdan mahdollisuutta, on huolehdittava kilpai lun vääristymisen 
välttämisestä ja ilmoitettava tätä varten toteuttamistaan toimenpiteistä komissiolle ja 
Î1 Euroopan pankkikomitealle  . 
7. Riskiä pidetään 5 ja 6 kohdassa tarkoitetuis sa tapauksissa suurena riskikeskittymänä, j os 
sen määrä on vähintään 15 prosenttia omista varoista.  
 
FI 154   FI  
Ð 2000/12/EY 64 artiklan 8 kohta 
(mukautettu) 
8. Jäsenvaltiot saavat 31 päivään joulukuuta 2001 asti antaa suurista riskikeskittymistä 
annettavat ilmoitukset vähintään kaksi kertaa vuo dessa toisin kuin 48 artiklan 2 kohdan 
toisessa luetelmakohdassa säädetään.  
 
Ð 2000/12/EY 64 artiklan 9 kohta 
9. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan olla soveltam atta kokonaan tai osittain  49 artiklan 1, 2 ja 3 
kohtaa niihin riskei hin, joita luot tolaitos on ottanut ja jo tka ovat 62 artiklan 1 kohdan 
mukaisia kiinnityslainoja, jotka on otettu ennen 1 päivää tammikuuta 2002, sekä direktiivin 
62 artiklan 2 kohdan mukaisia omaisuuden l easingvuokraustoimia, jotka on tehty ennen 1 
päivää tammikuuta 2002 , ja tämä näissä molemmissa tapauksissa enintään 50 prosenttiin 
kyseessä olevan omaisuuden arvosta.  
Sama koskee lainoja, joiden toimivaltais ten viranomaisten hyväksymänä vakuutena ovat 
osakkeet Suomen vuoden 1991 asunto -osakeyhtiölain tai myöhemmän vastaav an 
lainsäädännön mukaisesti toimivissa suomalaisissa asunto -osakeyhtiöissä, ja jotka ovat 
samankaltaisia kuin ensimmäisessä ala kohdassa tarkoitetut kiinnityslainat.  
 
Ð 2000/12/EY 65 artikla 
(mukautettu) 
65 artikla  
Siirtymäsäännökset 51 artikl an osalta  
Luottolaitoksia, joiden osalta ylitettiin 1 pä ivänä tammikuuta 1993 51 artiklan 1 ja 2 kohdassa 
vahvistetut rajoitukset, koskee 1 päivänä tamm ikuuta 2003 päättyvä rajoitusten noudattamista 
koskeva määräaika.  
 
Ø uusi 
152 artikla 
1. Luottolaitoksilla, jotka laskevat riskipainotettujen saamisten yhteismäärän 84–
89 artiklan mukaisesti tai käyttävät 105 artikl assa määritettyjä kehittyneitä menetelmiä 
operatiivisen riskin pääomav aatimusten laskemiseen, on olta va 157 artiklassa täsmennettyä 
päivämäärää seuraavalla ensimmäisellä, tois ella ja kolmannella ka hdentoista kuukauden 
jaksolla vähintään 2, 3 ja 4 kohdassa main ittuja määriä vastaavat omat varat. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoite tulla ensimmäisellä kahdentoi sta kuukauden jaksolla omien 
varojen määrän on oltava 95 prosenttia si itä omien varojen väh immäismäärästä, joka 
luottolaitokselta tällä kaudella vaadittaisiin direktiivin 93/6/ETY 4 artiklan nojalla, sellaisena 
kuin kyseinen direktiivi ja dire ktiivi 2000/12/EY ovat ennen tämä n direktiivin 157 artiklassa 
säädettyä päivämäärää. 
 
FI 155   FI 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetulla toisella kahdentoista kuukauden jaksolla omien varojen 
määrän on oltava 90 prosenttia siitä omien varo jen vähimmäismäärästä, joka luottolaitokselta 
tällä kaudella vaadittaisiin direktiivin 93/6/ETY  4 artiklan nojalla, sellaisena kuin kyseinen 
direktiivi ja direktiivi 2000/12/EY ovat ennen tämän direktiivin 157 artiklassa säädettyä 
päivämäärää. 
4. Edellä 1 kohdassa tarkoite tulla kolmannella kahdentoista kuukauden jaksolla omien 
varojen määrän on oltava 80 prosenttia si itä omien varojen väh immäismäärästä, joka 
luottolaitokselta tällä kaudella vaadittaisiin direktiivin 93/6/ETY 4 artiklan nojalla, sellaisena 
kuin kyseinen direktiivi ja dire ktiivi 2000/12/EY ovat ennen tämä n direktiivin 157 artiklassa 
säädettyä päivämäärää. 
5. Edellä 1–4 kohdan vaatimusten noudattamine n perustuu omien varojen määrään, joka 
on sopeutettu vastaamaan täysin direktiivin 200 0/12/EY ja direktiivin 93/6/ETY, sellaisina 
kuin ne ovat ennen tämän direktiivin 157 artiklassa säädettyä päivämäärää, ja tämän 
direktiivin vaatimusten mukaisen omien varojen määrän laskennan eroja, jotka johtuvat tämän 
direktiivin 84–89 artiklan mukaisesta odotettuje n ja odottamattomien tappioiden erillisestä 
käsittelystä. 
6. Tämän artiklan 1–5 kohdan soveltamiseksi sovelletaan 68–73 artiklaa. 
7. Luottolaitokset voivat korvata 31 päivään joulukuuta 2007 asti standardimenetelmää 
koskevat V osaston 2 luvun 3 jakson 1 alaj akson säännökset direktiivin 2000/12/EY 42–
46 artiklan säännöksillä, sellai sina kuin artiklat ovat ennen 157 artikl assa tarkoitettua 
päivämäärää. 
8. Jos 7 kohdassa tarkoitettua mahdollis uutta käytetään, direktiivin 2000/12/EY 
säännösten osalta sovelletaan seuraavia vaatimuksia: 
a) kyseisen direktiivin 42–46 artiklan säännöksiä sovelleta an sellaisena kuin 
ne ovat ennen 157 artiklassa tarkoitettua päivämäärää; 
b) kyseisen direktiivin 42 artiklan 1 kohda ssa tarkoitetulla ’riskipainotetulla 
arvolla’ tarkoitetaan ’riskipainotettujen saamisten yhteismäärää; 
c) kyseisen direktiivin 42 artiklan 2 kohdan mukaisten lukujen katsotaan 
muodostavan riskipai notettujen saamisten yhteismäärä; 
d) ‘luottojohdannaiset’ kuuluvat kyseisen di rektiivin liitteessä II lueteltuihin 
’korkean riskin’ eriin; 
e) kyseisen direktiivin 43 artiklan 3 ko hdan mukaista käsittelyä sovelletaan 
kyseisen direktiivin liitteessä IV lueteltuihin johdannaissopimuksiin 
riippumatta siitä, ovatko ne tase-eri ä vai taseen ulkopu olisia eriä, ja 
kyseisen liitteen mukaisen käsittelyn tuloksena saatavat luvut 
muodostavat riskipainotettuje n saamisten yhteismäärän; 
9. Jos 7 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käytetään, sellaisten vastuiden käsittelyyn, 
joihin sovelletaan standardimenetelm ää, sovelletaan seuraavia vaatimuksia: 
a) luottoriskin vähent ämistekniikoiden hyväksymistä koskevaa V osaston 
2 luvun 3 jakson 3 alajaksoa ei sovelleta; 
 
FI 156   FI b) toimivaltaiset viranomaiset voivat olla soveltamatta arvopaperistamisen 
käsittelyä koskevaa V osaston 2 luvun 3 jakson 4 alajaksoa; 
b) seuraavia luottolaito sten tiedonantovelvollisuutt a koskevia liitteen XII 
säännöksiä ei sovelleta: 
i) 2 osan 4 kohdan b alakohta 
ii) 2 osan 6 kohta 
iii) 2 osan 10 kohta. 
10. Jos 7 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käytetään, 75 artiklan e kohdan mukaista 
operatiivisen riskin pääomavaatimusta al ennetaan prosenttios uudella, joka vastaa 
luottolaitosten niiden vastuiden arvon, joiden osalta riskipainotettujen saamisten yhteismäärä 
lasketaan 7 kohdan mukaista mahdollisuutta käytt äen, ja sen vastuiden yhteenlasketun arvon 
suhdetta. 
11. Jos luottolaitos laskee riskipainotettujen saamisten yhteismäärän kaikkien vastuiden 
osalta 7 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käyttäen, suuria riskikeskittymiä koskevia 
direktiivin 2000/12/EY 48–50 artiklan säännöksiä voidaan soveltaa sell aisina kuin ne ovat 
ennen 157 artiklassa tar koitettua päivämäärää. 
12. Jos 7 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käytetään, viittaukset tämän direktiivin 
46–52 artiklaan katsotaan viittauksiksi direktiivin 2000/12/ETY  42–46 artiklaan 
sellaisina kuin ne ovat ennen 157 ar tiklassa tarkoitettua päivämäärää. 
153 artikla 
Laskettaessa riskipainotettujen saamisten yhteismäärää toimivaltaisten viranomaisten alueella 
sijaitsevien ja liitteessä  VI olevan 1 osan 51 kohdan perusteet täyttävien toimisto- ja muiden 
liiketilojen kiinteistöleasingtransaktioiden osalta, toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia 
31 päivään joulukuuta 2012 asti 50 prosentin risk ipainon soveltamisen ilman liitteessä VI 
olevan 1 osan 55 ja 56 kohdan huomioon ottamista. 
Määrittäessään takauksen kattaman osan eräänt yneestä lainasta sovellettaessa liitettä VI 
toimivaltaiset viranomaiset vo ivat hyväksyä 31 päivään j oulukuuta 2010 asti muita kuin 90–
93 artiklassa tarkoitettu ja hyväksyttäviä vakuuksia. 
154 artikla 
1. Edellä 84 artiklan 3 ja 4 kohdan vaatimuksia on sovellettava 31 päivästä joulukuuta 
2009. 
2. Keskimääräinen riskipainotettu tappio-os uus kaikkien asuinkiinteistövakuudellisten 
vähittäisvastuiden osalta, jo tka eivät ole keskushallinnon ta kaamia, ei saa olla alle 
10 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2010 asti. 
 
FI 157   FI 3. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranoma iset voivat vapauttaa 31 päivään joulukuuta 
2017 asti sisäisten luottoluok itusten menetelmän mukaisesta käsittelystä tietyt 
31 päivänä joulukuuta 2007 voimassa olleet oman pääoman ehtoiset sijoitukset.  
Vapautuksen kohteena oleva positio on osakke iden määrä kyseisenä päivänä, johon 
lisätään kaikki kyseisten omaisuuserien om istamisesta suoraan johtuvat ylimääräiset 
omistusosuudet, kunhan ne eivät kasvata suhteellista omistusosuutta 
portfolioyhtiössä.  
Jos ostaminen korottaa suhteellista omis tusosuutta tietystä omaisuuserästä, 
vapautusta ei saa soveltaa kyseiseen ylim enevään osaan. Vapautusta ei sovelleta 
myöskään omistusosuuksiin, joihin on alun pe rin sovellettu vapa utusta mutta jotka 
on myyty ja sitten ostettu takaisin.  
Tämän siirtymäsäännöksen soveltamisalaan kuuluvat oman pääoman ehtoiset 
sijoitukset kuuluvat V osaston 2 luvun 3 jakson 1 alajakson mukaan laskettujen 
pääomavaatimusten piiriin. 
4. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset vi ranomaiset voivat vahvistaa 31 päivään 
joulukuuta 2011 asti yritysvast uisiin sovellettava n erääntymisajan, jota kaikkien sen 
lainkäyttöalueeseen kuuluvien  luottolaitosten on noudatettava liiteessä VII olevan 
4 osan 44 kohdassa esitetyn laiminlyönni n määritelmän noj alla kyseisessä 
jäsenvaltioissa sijaitseviin vastapuoliin liittyvien vastui den osalta. Erääntymisaika 
voi olla 90–180 päivää paikal listen olosuhteiden asettami sta vaatimuksista riippuen. 
Toimivaltaisten viranomaisten on asetetta va muiden jäsenvaltioiden alueilla 
sijaitseviin vastapuoliin liittyvien vastuiden erääntymisaika siten, että päivien 
lukumäärä ei saa ylittää kyseessä olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen 
asettamaa erääntymisaikaa. 
5. Liitteessä VII olevan 4 osan 66 kohdassa ta rkoitetulla tarkastelujaksolla jäsenvaltiot 
voivat sallia, että luottolaitokset, joilla ei ole lupaa käyttää omia LGD- tai CF-
estimaattejaan, voivat käyttää merkityksellis iä tietoja kahden vuode n ajalta sisäisten 
luottoluokitusten menetelmää soveltaessaa n, mutta kuitenkin enintään 31 päivään 
joulukuuta 2007. Tietojen kattamaa jaksoa on jatkettava kunakin vuonna yhdellä 
vuodella 31 päivään joulukuuta 2010 asti. 
6. Liitteessä VII olevan 4 osan 71, 85 ja 94 kohdassa tarkoitetulla tarkastelujaksolla 
jäsenvaltiot voivat sallia, että luottolaitoks et käyttävät merkityksellisiä tietoja kahden 
vuoden ajalta sisäisten luottoluokitusten menetelmää soveltaessaan, mutta kuitenkin 
enintään 31 päivään joulukuuta 2007. Tietojen  kattamaa jaksoa on jatkettava kunakin 
vuonna yhdellä vuodella 31 päivään joulukuuta 2010 asti. 
155 artikla 
Jäsenvaltiot voivat soveltaa 31 päivään joulukuuta 2012 asti sellaisten luottolaitosten 
kaupankäyntitoiminnan liiketoiminta-alueeseen 15 prosentin painotusta, joiden 
kaupankäyntitoiminnan indikaattori muodostaa vähintään 50 prosenttia kaikkien sen 
liiketoiminta-alueiden indikaattoreiden yhteism äärästä liitteessä X olevan 2 osan 1–8 kohdan 
mukaisesti. 
 
FI 158   FI  
Ð 2000/12/EY 
2 LUKU 
LOPPUSÄÄNNÖKSET 
 
Ø uusi 
156 artikla 
Komissio seuraa säännöllisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja Euroopan 
keskuspankkia kuullen, onko tällä di rektiivillä ja dire ktiivillä [93/6/ETY] tuntuvia vaikutuksia 
suhdannekiertoon, ja tämän tarkastelun peru steella se pohtii, ta rvitaanko korjaavia 
toimenpiteitä. 
Tämän analyysin perusteella ja Euroopan kes kuspankkia kuultuaan komissi o laatii joka toinen 
vuosi kertomuksen ja toimittaa sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhdessä 
mahdollisesti tarvittavien ehdotusten kanssa. 
157 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on annettava  ja julkaistava 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka ovat tarpeen 4, 22, 57, 61, 62, 63, 64, 66, 68–106, 
108, 110–115, 117–119, 123–127, 129–132, 133, 136, 144–149 ja 152–155 artiklan sekä 
liitteiden II, III ja V–XII noudattamiseksi. Niiden  on viipymättä toimitettava nämä säännökset 
kirjallisina komissiolle se kä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva 
vastaavuustaulukko.  
Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on sovellettava näitä 
säädöksiä 31 päivästä joulukuuta 2006.  
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän di rektiiviin tai niihin 
on liitettävä tällainen viittaus, kun ne vi rallisesti julkaistaan. Niissä on myös 
mainittava, että voimassa oleviin lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin 
sisältyviä viittauksia tällä direktiivi llä kumottuun direktiiviin [kumottuihin 
direktiiveihin] pidetään viittauksina tähän di rektiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä 
näitä viittauksia ja tätä mainint aa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.  
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 
antamansa keskeiset kansalliset s äännökset kirjallisina komissiolle. 
2. Jäsenvaltioiden on sovellettava viimeist ään 31 päivänä joulukuuta 2007 87 artiklan 
9 kohdan ja 105 artiklan noudattamisen edellyttämi ä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia 
määräyksiä.  
 
FI 159   FI  
Ð 2000/12/EY 66 artikla 
(mukautettu) 
66 artikla  
Tietojen anto komissiolle  
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa 
keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset  ⌦ kansalliset säädökset ⌫ kirjallisina 
komissiolle. 
 
Ð 2000/12/EY 67 artikla 
(mukautettu) 
158 artikla 
1. Kumotaan direktiivit 73/183/ETY, 77/780/ETY, 89/299/ETY, 89/646/ETY, 89/647/ETY, 
92/30/ETY ja 92/121/ETY  ⌦ direktiivi 2000/12/EY ⌫, sellaisina kuin ne ovat muutettuina  
sellaisena kuin se on muutettuna  liitteessä V  ⌦ XV ⌫ olevassa A osassa luetelluilla 
direktiiveillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä V  ⌦ XV ⌫ olevassa B osassa 
lueteltuja jäsenvaltioita velvoittavia määräaiko ja, joiden kuluessa niiden on saatettava 
kansallisen lainsäädännön osaksi mainitut direktiivit. 
2. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä VI  
⌦ XVI ⌫ olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 
 
Ð 2000/12/EY 68 artikla 
(mukautettu) 
159 artikla 
Täytäntöönpano  
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on 
julkaistu Euroopan yhteisöjen  ⌦ unionin ⌫ virallisessa lehdessä . 
 
Ð 2000/12/EY 69 artikla 
(mukautettu) 
160 artikla 
Osoitus  
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle. 
 
FI 160   FI Tehty Brysselissä [...] 
 Euroopan parlamentin puolesta 
 Puhemies   
 Neuvoston puolesta 
 Puheenjohtaja   
 
FI 161   FI  
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
LIITE I  
LUETTELO VASTAVUOROISESTI TUNNUSTETUISTA TOIMISTA 
1. Talletusten ja muiden takaisinmaksettavien varojen vastaanottaminen 
2. Luotonanto, johon sisältyvät et enkin: kulutusluotot, kii nnitysluotot, myyntilaskujen 
rahoitus takautumisoikeuksin ja ilman takaut umisoikeutta (factoring), kauppatapahtumien 
rahoitus (mukaan lukien forfaiting-rahoitus).33  
3. Rahoitusleasing 4. Maksujen välityspalvelut 5. Maksuvälineiden (esim. luottokortit, matkash
ekit ja pankkivekselit) liikkeeseenlasku ja 
hoitaminen 
6. Takaukset ja sitoumukset 7. Kaupankäynti omaan tai asiakkaiden  lukuun seuraavilla välineillä: 
(a) rahamarkkinavälineet (sh
ekit, vekselit, sijoit ustodistukset jne.), 
(b) ulkomaanvaluutta; (c) rahoitusfutuurit ja optiot, 
(d) valuutta- ja korkovälineet, 
(e) siirtokelpoiset arvopaperit. 8. Osallistuminen osakeanteihin ja niihin liittyvien palvelujen tarjoaminen 9. Yritysneuvonta pääoman rakennetta ja toimiala strategiaa koskevissa asioissa ja niihin 
liittyvissä kysymyksissä sekä sulautumisiin ja  yritysostoihin liittyvä neuvonta ja palvelut 
10. Välitystoiminta rahamarkkinoilla 11. Arvopaperisalkun hoito ja neuvonta 12. Arvopaperisäilytys ja -hoito 13. Luottotietopalvelut 14. Säilytyspalvelut 
                                                
 
33 Tähän sisältyvät etenkin: kulutusluotot, kiinnit ysluotot, myyntilaskujen rahoitus takautumisoikeuksin 
tai ilman takautumisoikeutta (factoring), kauppatapahtumien rahoitus (mukaan lukien forfaiting -
rahoitus).  
 
FI 162   FI  
Ð 2004/39/EY 68 artikla 
(mukautettu) 
Rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin 
ja neuvoston  dDirektiivin 2004/39/EY34  liitteessä I olevassa A ja B osassa lueteltuja 
palveluja ja toimia koskee tämän direktiivin mukainen vastavuoroine n tunnustaminen silloin, 
kun viitataan tuon direktiivin liitt eessä I olevassa C osassa luet eltuihin rahoitusvälineisiin.  
 
Ð 2000/12/EY 
LIITE II  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Ö uusi TASEEN 
ULKOPUOLISTEN ERIEN LUOKITUS 
Korkea riski 
– luoton korvaavat takaukset 
– Ö luottojohdannaiset  
– tunnusteet 
– siirrot vekseleissä, joissa ei ole toisen luottolaitoksen nimeä 
– liiketoimet takaisinostovelvollisuuksin 
– peruuttamattomat luoton korvaavat valmiusmaksusitoumukset 
– termiiniostosopimuksilla ostetut ⌦ omaisuuserät ⌫ varat  
– talletuksentekosopimukset ("forward forward deposits") 
– osittain maksettujen osakkeiden ja ⌦ muiden ⌫ arvopapereiden maksamaton osa 
– Ödirektiivin 86/635/ETY 12 artiklan 3 ja 5 kohdan mukaiset omaisuuserien myynti- 
ja takaisinostosopimukset  
– muut korkean riskin erät. 
Keskimääräinen riski – myönnetyt ja annetut rembur ssit (ks. myös keskimääräinen/alhainen riski) 
– takuusitoumukset ja korvausvastuut (mukaan lukien tarjous- ja s uoritustakuut, tullin- 
ja veronmaksusitoumukset) ja takaukse t, jotka eivät ole luottoa korvaavia 
                                                
 
34 EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1.  
 
FI 163   FI – direktiivin 86/635/ETY 12 artiklan 3 ja  5 kohdan mukaiset varojen myynti - ja 
takaisinostosopimukset  
– peruuttamattomat valmiusmaksusitoumukset , jotka eivät ole luottoa korvaavia 
– käyttämättömät luottojärjes telyt (sopimukset luoton myöntämisestä, arvopapereiden 
ostamisesta, takausten antamisesta tai t unnustejärjestelyt), joiden alkuperäinen 
⌦ jouksuaika ⌫ erääntymisaika  on pidempi kuin yksi vuosi 
– velkasitoumusten liikkees eenlaskujärjestel yt (NIF) ja jatkuvat luoton 
merkintäjärjestelyt (RUF) 
– muut erät, joihin liittyy s uuruudeltaan keskimääräinen riski Ö , sellaisina kuin niistä 
on ilmoitettu komissiolle . 
Keskimääräinen/alhainen riski – remburssit, joissa lähetys on vakuutena, ja muut toteutuessaan its estään kuittaantuvat 
liiketapahtumat 
– Ö Käyttämättömät luottojärjestelyt (sopimukset luoton myöntämisestä, 
arvopapereiden ostamisesta, takausten anta misesta tai tunnustejä rjestelyt), joiden 
alkuperäinen juoksuaika on enintään yksi vu osi ja joita ei voi milloin tahansa 
ehdoitta peruuttaa ilman irtisanomisaik aa tai jotka eivät peruunnu automaattisesti 
lainaajan luottokelpoisu uden heikkenemisen vuoksi,   
– muut erät, joihin liittyy suuruudelt aan keskimääräinen/alhainen riski Ö , sellaisina 
kuin niistä on ilmoitettu komissiolle . 
Alhainen riski 
– Käyttämättömät luottojärjestelyt (sopimuks et luoton myöntämisestä, arvopapereiden 
ostamisesta, takausten antamisesta tai t unnustejärjestelyt), joiden alkuperäinen 
erääntymisaika on pidempi kuin yksi vuosi ta i sitä lyhyempi taikka jotka voidaan 
milloin tahansa ehdoitta peruuttaa ilman irtisanomisaikaa  Ö Käyttämättömät 
luottojärjestelyt (sopimukset  luoton myöntämisestä, arvo papereiden ostamisesta, 
takausten antamisesta tai tunnustejärjestely t), jotka voidaan milloin tahansa ehdoitta 
peruuttaa ilman irtisanomisaikaa tai jo tka peruuntuvat autom aattisesti lainaajan 
luottokelpoisuuden heikkenemisen vuoksi. Vähittäisasiakkaiden kanssa tehdyt 
limiitilliset luottosopimukset voidaan katsoa ehdoitta peruutettaviksi, jos 
luottolaitokset saavat sopimuksen ehtojen mukaan peruuttaa ne 
kuluttajansuojalainsäädännön sall imassa enimmäislaajuudessa;   
– muut erät, joihin liittyy suuruudeltaan alhainen riski Ö , sellaisina kuin niistä on 
ilmoitettu komissiolle . 
Jäsenvaltiot sitoutuvat toimittamaan komissiolle  tiedon heti kun ne ovat sopineet uuden taseen 
ulkopuolisen erän sisällyttämise stä jonkin riskiluokan viimeis een luetelmakohtaan. Sellaiset 
erät luokitellaan täsmällise sti yhteisön tasolla heti kun 59 artiklan mukainen menettely on 
suoritettu.  
 
FI 164   FI  
Ð 2000/12/EY 
LIITE III  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Ö uusi 
KORKO - JA VALUUTTAKURSSISIDONNAISTEN TASEEN ULKOPUOLISTEN 
ERIEN  Ö JOHDANNAISSOPIMUSTEN   KÄSITTELY  
1. MENETELMÄN  VALINTA 
Luottolaitokset voivat valita toimivaltaisten viranomaisten suostumuks ella jonkin jäljempänä  
⌦ tässä liitteessä ⌫ esitetyistä menetelmistä liitteen IV  ⌦ liitteessä IV olevassa ⌫ 1 ja 
2 kohdassa lueteltuihin sopimuksiin li ittyvien luottoriskien laskemisessa  Ö vastuuarvojen 
määrittämiseksi . Luottolaitosten, joiden on noudatettava direktiivin 93/6/ETY35 6 artiklan 1 
kohtaa ⌦ 33 artiklan 1 ja 2 kohtaa ⌫, on käytettävä jäljempänä  ⌦ tässä liitteessä ⌫ 
esitettyä menetelmää 1. Liitteen IV ⌦ Liitteessä IV olevassa ⌫ 3 kohdassa lueteltuihin 
sopimuksiin liittyvien luottoriskien laskemisessa  Ö vastuuarvojen määrittämiseksi  
kaikkien luottolaitosten on käytettävä jäljempänä  ⌦ tässä liitteessä ⌫ esitettyä menetelmää 
1. 
 
Ø uusi 
Sopimukset, joilla käydään kauppaa vira llisesti hyväksytyissä pörsseissä, ja 
valuuttakurssisopimukset (paitsi kultaa koskevat sopimukset), joid en alkuperäinen juoksuaika 
on enintään neljätoista kalenteripäivää, vapaut etaan tässä liitteessä esitettyjen menetelmien 
soveltamisesta ja niihin s ovellettava vastuuarvo on nolla. 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat vapauttaa tässä liitteessä esitettyjen menetelmien 
soveltamisesta sellaisen selvitysyhteisön selvit ettävänä olevat OTC-sopimukset, joka toimii 
sopimusten laillisena vastapuolena ja jossa ka ikki osapuolet tarjoava t päivittäin sellaisen 
täyden vakuuden selvitys yhteisölle aiheuttamall een vastuulle, joka kattaa sekä nykyhetken 
että mahdollisen tulevan luotto riskin, ja soveltaa näihin so pimuksiin nollan vastuuarvoa. 
Asetetun vakuuden on täytettävä seuraavat ehdot: 
(a) siihen on voitava sovelt aa nollariskipainotusta, tai 
(b) sen on oltava luottoa myöntävään laitokseen tehty käteistalletus, tai 
(c) sen on oltava talletustodistus tai vastaavanlainen rahoitusväline, jonka 
luottoa myöntävä laitos on laskenut liikkeeseen ja joka on talletettu 
tämän haltuun. 
                                                 
35 Neuvoston direktiivi 93/6/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1 993, sijoituspalveluyritysten ja 
luottolaitosten omien varojen riittävyydestä (EYVL L 141, 11.6.1993, s. 1). Direktiivi sellaisena kuin se 
on muutettuna direktiivillä 98/33/EY (EYVL L 204, 21.7.1998, s. 29).  
 
FI 165   FI Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että riski selvitysyhteisön vastuiden 
kasvamisesta yli asetetun vakuuden markkina-arvon on poistettu. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Ö uusi 
2. MENETELMÄT 
Menetelmä 1: Markkina-a rvopohjainen lähestymistapa 
Vaihe a: Arvostamalla sopimukset käypään markkina-arvoon saadaan kaikkien niiden 
sopimusten jälleenhankintakustannus, joil la on positiivinen markkina-arvo. 
Vaihe b: Mahdollinen tuleva luottoriski saadaan36 kertomalla luottolaitoksen nimelliset 
pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot seuraavilla  ⌦ taulukossa 1 esitetyillä ⌫ prosenteilla 
⌦ lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä yhdessä valuutassa oleva 
koronvaihtosopimus, jossa vaihdetaan kaksi va ihtuvakorkoista erää; näissä tapauksissa 
lasketaan vain käypä jälleenhankintakustannus ⌫:. 
TAULUKKO 13738 
 
Jäljellä 
oleva 
juoksuaika
39 Korkosopi-
mukset Valuuttakurs-
seja ja kultaa 
koskevat 
sopimukset Osakkeita 
koskevat 
sopimukset Muita 
jalometalleja 
kuin kultaa 
koskevat 
sopimukset Muita 
hyödykkeitä 
kuin 
⌦ jalometalle
ja ⌫ 
arvometalleja  
koskevat 
sopimukset 
Vuosi tai vähemmän 0 % 1 % 6 % 7 % 10 % 
Yli vuoden 
ja enintään 5 vuotta 0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 % 
                                                 
36 Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä  yhdessä valuutassa oleva koronvaihtosopimus, jossa 
vaihdetaan kaksi vaihtuvakorkoista erää; näissä tapauksissa lasketaan vain käypä 
jälleenhankintakustannus.  
37 Sopimuksia, jotka eivät kuulu mihinkään tässä taulukossa esitetyistä viidestä luokasta, käsitellään muita 
hyödykkeitä kuin jalometalleja koskevina sopimuksina. 
38 Sopimuksia, joiden pääoma vaihdetaan useaan kertaan, prosenttiluvut on kerrottava sopimuksen 
mukaisten jäljellä olevien maksujen lukumäärällä. 
39 Sopimuksissa, jotka on laadittu määrättyjen maksupäivien jälkeen jäljellä olevien riskien poistamiseksi 
ja joissa ehdot on sovittu uudelleen sellaisiksi, että sopimuksen markkina-arvo niinä määrättyinä 
päivinä on nolla, jäljellä oleva juoksuaika on sama kuin seuraavaan tarkistuspäivään jäljellä oleva aika. Sellaisissa korkosopimuksissa, jotka täyttävät nämä vaatimukset ja joiden ⌦ juoksuaikaa ⌫ 
erääntymisaikaa
 on yli vuosi, prosenttiluku ei saa olla alhaisempi kuin 0,5 prosenttia. 
 
FI 166   FI Yli 5 vuotta 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 % 
 
Mahdollisen tulevaisuuden luottoriskin laskemiseksi vaiheen b mukaisesti 
toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia sen, että luottolaitokset soveltavat 31 
päivään joulukuuta 2006 saakka seuraavia prosenttimääriä taulukossa 1 säädettyjen sijasta edellyttäen, että laitokset käy ttävät direktiivin 93/ 6/ETY 11 a artiklassa 
esitettyä mahdollisuutta liitteessä IV  olevan 3 kohdan b ja c alakohdassa 
tarkoitettujen sopimusten osalta: 
TAULUKKO 1 a 
Jäljellä oleva 
juoksuaika Jalometallit 
(paitsi kulta) Perusmet
allit Maatalousvyöhykk
eet 
⌦ Maataloushyöd
ykkeet ⌫ Muut, ml. 
energiatuotteet 
Vuosi tai vähemmän 2 % 2,5 % 3 % 4 % 
Yli vuoden ja 
enintään 5 vuotta 5 % 4 % 5 % 6 % 
Yli 5 vuotta 7,5 % 8 % 9 % 10 % 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Vaihe ⌦ c ⌫ b: ⌦ Nykykäyttöarvon ⌫ Käyvän jälleenhankintakustannuksen  ja 
mahdollisen tulevan luottoriskin summa kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 43 artiklan 
mukaisilla riskipainotuksilla  ⌦ on vastuuarvo ⌫. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Menetelmä 2: Alkuperäisen  riskin lähestymistapa 
Vaihe a: Kunkin sopimuksen pääo man nimellismäärä kerrotaan alla  ⌦ taulukossa 2 ⌫ 
olevilla prosenteilla: 
TAULUKKO 2 
Alkuperäinen erääntymis aika 
⌦ juoksuaika ⌫ 40 
 Korkosopimukset Valuuttakursseja ja kultaa koskevat 
sopimukset 
Vuosi tai sitä  vähemmän 0,5 % 2 % 
                                                 
40 Toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella luottolaitokset voivat valita korkosopimuksille joko 
alkuperäisen ⌦ juoksuajan ⌫ erääntymisajan  tai erääntymiseen jäljellä olevan ajan. 
 
FI 167   FI Enemmän kuin vuosi  Yli vuoden  
mutta enintään kaksi vuotta 1 % 5 % 
Kultakin seuraavalta vuodelta 1 % 3 % 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Ö uusi 
Vaihe b: Täten saatu alkuperäinen riski kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 43 
artiklan mukaisilla  riskipainotuksilla  Ö on vastuuarvo.   
Menetelmien 1 ja 2 osalta toimivaltaisten vi ranomaisten on varmistettava, että huomioon 
otettava nimellismäärä on sopimukseen sisältyvän riskin sovelias mittari. Jos esimerkiksi 
sopimus johtaa kassavirran moninkertaistumiseen, nimellismäärä on soviteltava niiden vaikutusten huomioonottamiseksi, joita moninkertaistumisella on sopimuksen 
riskirakenteeseen. 
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
3. UUDISTAMISSOPIMUKSET  JA MUUT  NETTOUTUSSOPIMUKSET  
(SOPIMUSNETTOUTUS) 
a) Nettoutusmuodot, jotka toimivalta iset viranomaiset voivat hyväksyä 
’Vastapuolella’ tarkoi tetaan tässä 3 kohdassa  ⌦ jaksossa ⌫ kaikkia henkilöitä (luonnolliset 
henkilöt mukaan lukien), joilla on lainmuka inen valta tehdä sopimusnettoutusta koskeva 
sopimus. 
Toimivaltaiset viranomaiset voi vat hyväksyä riskiä alentavi ksi sopimuksiksi seuraavat 
sopimusnettoutuksen muodot: 
(i) luottolaitoksen ja sen va stapuolen välillä tehdyt kahde nväliset uudistamissopimukset, 
joissa keskinäiset oikeudet ja velvoitteet yhdistyvät ilman eri toimenpidettä siten, että 
sitoumuksen uudistamisen seurauksena määrite llään vain yksi nettosumma aina, kun 
sitoumus uudistetaan ja syntyy yksi uusi, laillisesti sitova sopimus, joka purkaa 
aiemmat sopimukset; 
(ii) muut kahdenväliset nettoutussopimukset luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä. 
b) Hyväksymisehdot 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä sopimusnettout uksen riskiä alentavana 
ainoastaan seuraavin ehdoin: 
(i) luottolaitoksella on vast apuolensa kanssa sopimusne ttoutusta koskeva sopimus, 
jonka perusteella syntyy yksi yhtenäinen, kaikki sopimuksen kattamat liiketoimet kattava oikeudellinen velvoite siten, e ttä jos vastapuoli ei pysty joko maksun 
laiminlyönnin, konkurssin, selvitystilan tai muun vastaavan syyn takia vastaamaan 
sitoumuksistaan, luottolaitoksella on oike us saada tai velvoite maksaa kaikkien 
 
FI 168   FI vastuun piiriin kuuluvien liiketoimien osalta ainoastaan se nettosumma, jotka syntyy 
laskettaessa yhteen markkinahintaiset positiiviset ja negatiiviset varojen erät; 
(ii) luottolaitos on antanut toimivaltais ten viranomaisten käyttöön kirjalliset ja 
perustellut oikeudellis et lausunnot, joiden perusteella toimivaltaiset tuomioistuimet 
ja hallintoviranomaiset voisivat asiaa riitaut ettaessa päättää, että edellä i kohdassa 
mainituissa tapauksissa luotto laitoksen saatavat ja velvoitteet rajoittuvat i kohdassa 
mainittuun nettosummaan: 
– vastapuolen sääntömääräisen kotipaikan al ueella sovellettava n lain mukaan, ja 
jos kyseessä on yrityksen ulkomainen tytäryhtiö  ⌦ tytäryritys ⌫, myös 
tytäryhtiön  ⌦ tytäryrityksen ⌫ sijaintimaassa sovellettavan lain mukaan, 
– kyseisiä yksittäisiä liiketoimia säätelevän lain mukaan, ja  
– uudistamis- tai nettoutussopimuksen tä ytäntöön panemiseks i tarvittaviin 
sopimuksiin sovellettavan oikeuden mukaan; 
(iii) luottolaitoksella on käyt össään tarvittavat menettelyta vat, jotta sen uudistamis- tai 
nettoutussopimuksen oikeudellista pä tevyyttä valvotaan jatkuvasti siihen 
sovellettavan lainsäädännön mahdol listen muutosten mukaisesti. 
Toimivaltaisten viranomaiste n, neuvoteltuaan tarpeen vaatie ssa muitten asianomaisten 
toimivaltaisten viranomaisten kanssa, tulee ol la vakuuttuneita siitä, että uudistamis- tai 
nettoutussopimus on oikeudellisesti pätevä ka ikkien voimassa olevien lakien mukaan. Jos 
yksikin toimivaltaisista viranom aisista on tähän tyytymätön, sopi musnettoutusta ei hyväksytä 
riskin alentamisena kummankaan osapuolen osalta. 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä uudi stamis- tai nettoutussopimuksen eri muotoja 
koskevia perusteltuja oikeudellisia lausuntoja. 
Sopimuksia, jotka sisältävät määräyksen, joka antaa osapuolelle, joka ei ole syyllistynyt 
sopimusrikkomukseen, mahdollisuuden suorittaa va in osan maksuista tai olla maksamatta 
laiminlyövän osapuolen pesälle, vaikkakin laiminlyövä osapuoli olisi nettovelkoja 
(irtisanoutumislauseke), ei hyväksyt ä riskin alentamisperusteeksi. 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat pitää risk iä alentavina nettoutussopimuksina, jotka 
käsittävät alkuperäiseltä juoks uajaltaan enintään neljäntoist a päivän valuuttasopimuksia, 
asetettuja optioita tai vastaavia taseen ulkopu olisia eriä, jotka eivät kuulu tämän liitteen 
soveltamisalaan, koska niihin liittyy vain vähäinen  luottoriski tai ei liity lainkaan riskiä. Jos 
näiden sopimusten positiivisesta tai negat iivisesta markkina-arvosta riippuen niiden 
sisällyttäminensen  toiseen nettoutussopimukseen voi johtaa pääomavaatimusten kasvuun tai 
pienenemiseen, toimivaltaisten viranomaisten on velvoitettava luo ttolaitoksia noudattamaan 
johdonmukaista käsittelyä. 
c) Hyväksymisen vaikutukset 
i) Uudistamissopimukset Uudistamissopimuksen seurauksena määritelty yk si yhdistetty nettosum ma voidaan painottaa 
kyseisten bruttosummien sijasta. Täten sovellettaessa menetelmää 1: 
 
FI 169   FI – vaiheessa a: ⌦ nykykäyttöarvo ⌫ käypä jälleenhankintakustannus , ja 
– vaiheessa b: nimelliset pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot, 
saadaan laskea ottamalla huomioon uudistami ssopimus. Sovellettaessa menetelmää 2 
vaiheessa a nimellinen pääomamäärä voidaan laskea ottamalla huomioon uudistamissopimus; 
tähän sovelletaan taulukossa  2 annettuja prosentteja. 
ii) Muut nettoutussopimukset 
Sovellettaessa menetelmää 1 
– vaiheessa a saadaan nettoutussopimukseen sisältyvien sopimusten 
⌦ nykykäyttöarvo ⌫ nykyinen  jälleenhankinta -arvo laskea ottamalla huomioon 
nettoutussopimuksesta johtuvat tosiasialliset otaksuttavat nettojälleenhankintakustannuks et; jos nettoutus johtaa  nettomaksuvelvoitteen 
syntymiseen nettojälleenhankintakustannus ta laskevalle luottolaitokselle, 
⌦ nykykäyttöarvo ⌫ nykyinen jälleenhankintakustannus
 merkitään nollaksi. 
– vaiheessa b saadaan kaikkien tiettyyn nett outussopimukseen sisältyvien sopimusten 
mahdollisten tulevaisuuden luottoriskien määrää alentaa seuraavan yhtälön mukaisesti: PCE
väh = 0,4 * PCE brutto + 0,6 * NGR * PCE brutto 
jossa: 
— PCE väh = kaikkien sellaisten saman vasta puolen kanssa tehtyjen sopimusten 
mahdollisen tulevaisuuden luottoriskin alennettu määrä, jotka sisältyvät laillisesti sitovaan kahdenväliseen nettoutussopimukseen 
— PCE brutto = kaikkien sellaisten saman vasta puolen kanssa tehtyjen sopimusten 
mahdollist en tulevaisuuden luottoriskien yhteenlaskettu määrä, jotka 
sisältyvät laillisesti sitovaan kahdenväliseen nettoutussopimukseen ja jotka lasketaan kertomalla sopimuksen nimellisarvomäärä taulukon 1 mukaisella prosenttiluvulla 
— NGR = "netto-bruttosuhde": toimiv altaisten viranomaisten harkinnan 
mukaan joko 
(i) erillislaskelma: kaikkien sellaisten sopimusten, jotka 
sisältyvät saman vastapuolen kanssa tehtyyn laillisesti 
sitovaan kahdenväliseen  nettoutussopimukseen, 
nettojälleenhankintakustannusten (osoittaja) ja kaikkien 
sellaisten sopimusten, jotka sisältyvät tämän vastapuolen 
kanssa tehtyyn laillisesti sitovaan kahdenväliseen 
nettoutussopimukseen, bruttojälleenhankintakustannusten (nimittäjä) välinen suhde, tai 
(ii) yhteislaskelma; kaikkien sellaisten sopimusten, jotka 
sisältyvät laillisesti sitoviin nettoutussopimuksiin, kaikkien vastapuolten osalta kahdenvälisesti laskettujen nettojälleenhankintakustannuste n yhteenlasketun määrän 
(osoittaja) ja kaikkien laillisesti sitoviin 
 
FI 170   FI nettoutussopimuksiin sisältyvien sopimusten 
bruttojälleenhankintakustannuste n yhteenlasketun määrän 
(nimittäjä) välinen suhde. 
 Jos jäsenvaltiot antavat luottolaitosten valita menetelmän 
itse, valittua menetelmää on käytettävä johdonmukaisesti. 
 
Nettoutussopimukseen sisältyvät täysin yhdenm ukaiset sopimukset saadaan ottaa huomioon 
yhtenä sopimuksena, jonka nimellisarvo vastaa nettotuloja, laskettaessa edellä olevan kaavan mukaisesti tulevaisuuden mahdollisia luottorisk ejä. Täysin yhdenmukaiset sopimukset ovat 
valuuttatermiinisopimuksia tai vastaavia sopimuksia, joissa nimellisarvo vastaa kassavirtoja, jos kassavirrat erääntyvät samana arvopäivänä ja  osittain tai kokonaan samassa valuutassa. 
Sovellettaessa menetelmää 2 vaiheessa (a) – saadaan
 täysin yhdenmukaiset nettou tussopimukseen sisältyvät sopimukset, jotka  
voidaan ottaa huomioon yhtenä sopimuksena, jonka nimellisarvo vastaa nettotuloja; nimellisarvomäärät kerrotaan taulukossa 2 esitetyillä prosenttiluvuilla, 
– kaikkiin muihin nettoutussopimukseen sisältyviin sopimuksiin, jolloin näihin
 
sovellettavia prosentteja voidaan  alentaa taulukon 3 mukaisesti: 
TAULUKKO 3 
Alkuperäinen erääntymisaika  
⌦ juoksuaika ⌫ 41 
 Korkosopimukset Valuuttakurssisopimukset 
Vuosi tai sitä  vähemmän 0,35 % 1,50 % 
Enemmän kuin vuosi mutta enintään 
kaksi vuotta 0,75 % 3,75 % 
Kultakin lisäksi tulevalta  seuraavalta  
vuodelta 0,75 % 2,25 % 
 
Ð 2000/12/EY 
LIITE IV  
 
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
Ö uusi  
TASEEN ULKOPUOLISTEN ERIEN  Ö JOHDANNAISSOPIMUSTEN   LAJIT 
                                                 
41 Toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella luottolaitokset voivat valita korkosopimuksille joko 
alkuperäisen ⌦ juoksuajan ⌫ erääntymisajan  tai erääntymiseen jäljellä olevan ajan. 
 
FI 171   FI  
Ð 2000/12/EY (mukautettu) 
1. Korkosopimukset 
a) yhden valuutan käsittävät koronvaihtosopimukset b) viitekoron vaihtosopimukset (basis swaps) c) korkotermiinit d) korkofutuurit e) ostetut korko-optiot f) muut samanluonteiset sopimukset 2. Valuuttakurssisopimukset ja  kultaa koskevat sopimukset 
a) valuuttojen väliset koronvaihtosopimukset 
b) valuuttatermiinisopimukset c) valuuttafutuurit d) ostetut valuuttaoptiot e) M
muut samanluonteiset sopimukset 
f) K kohtien a–e luonteiset kult aa koskevat sopimukset 
3. Edellä kohdissa 1 a–e ja 2 a–d mainittujen sopimusten luonteiset muita kohde-etuuksia ja 
indeksejä koskevat sopimukset, jotka koskevat 
a) osakkeita b) muita jalometalleja kuin kultaa c) muita hyödykkeitä kuin jalometallejaarvometallej
a 
d) muita samanluonteisia sopimuksia Vaihe b:  Mahdollinen tuleva luottoriski saadaan 42 
kertomalla luottolaitoksen nimelliset pääomamäärät tai kohde -etuuden arvot seuraavilla 
prosenteilla:  
 
Ï 
                                                 
42 Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä yhdessä valuutassa oleva koronvaihtosopimus, jossa 
vaihdetaan kaksi vaihtuvakorkoista e rää; näissä tapauksissa lasketaan vain käypä 
jälleenhankintakustannus.  
 
FI 172   FI  
Ø uusi 
LIITTEET V–XII  
[teksti poistettu] 
 
Ø uusi 
LIITE XIII  
A OSA 
KUMOTUT DIREKTIIVIT JA NIIDEN MUUTOKSET 
(joita tarkoitetaan 158 artiklassa) 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/12/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 
2000, luottolaitosten liiketoiminnan al oittamisesta ja harjoittamisesta 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktii vi 2000/28/EY, annettu 18 päivänä syyskuuta 
2000, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen  ja harjoittamiseen liittyvän direktiivin 
2000/12/EY muuttamisesta 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktii vi 2002/87/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 
2002, finanssiryhmittymään kuuluvien luot tolaitosten, vakuutusyritysten ja 
sijoituspalveluyritysten lisävalvonnast a sekä neuvoston direktiivien 73/239/ETY, 
79/267/ETY, 92/49/ETY, 92/96/ETY, 93/6/ETY ja 93/22/ETY ja Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivien 98/78/EY ja 2000/12/EY muuttamisesta 
Ainoastaan 29 artiklan 1 kohda n a ja b alakohta, 29 artiklan 2 kohta, 29 artiklan 
4 kohdan a ja b alakohta, 29 artiklan 5 kohta, 29 artiklan 6 kohta, 29 artiklan 
7 kohdan a ja b alakohta, 29 artiklan 8 kohta, 29 artiklan 9 kohta, 29 artiklan 
10 kohta ja 29 artiklan 11 kohta 
Euroopan Parlamentin ja neuvoston direkt iivi 2004/39/EY, annettu 21 päivänä huhtikuuta 
2004, rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvos ton direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY 
ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direkt iivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston 
direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 
Ainoastaan 68 artikla 
Komission direktiivi 2004/69/EY, annettu 27 pä ivänä huhtikuuta 2004, Euroopan parlamentin 
ja neuvoston direktiivin 2000/ 12/EY muuttamisesta "monenke skisten kehityspankkien" 
määritelmän osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 
Euroopan parlamentin ja neuvos ton direktiivi 2004/39/EY, anne ttu 21 päivänä huhtikuuta 
2004, neuvoston direktiivien 73 /239/ETY, 85/611/ETY, 91/675/ETY , 93/6/ETY ja 94/19/EY 
sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston di rektiivien 2000/12/EY, 2002/83/EY ja 2002/87/EY 
muuttamisesta rahoituspal velualan komiteajärjestelmän uudistamiseksi 
 
FI 173   FI Ainoastaan 3 artikla 
VOIMAAN JÄÄVÄT MUUTOKSET 
Vuoden 2003 liittymisasiakirja 
B OSA   
MÄÄRÄAJAT KANSALLISEN LAINSÄÄ DÄNNÖN OSAKSI SAATTAMISELLE 
(joita tarkoitetaan 158 artiklassa) 
Direktiivi  Määräaika kansallisen 
lainsäädännön osaksi 
saattamiselle 
Direktiivi 2000/12/EY  ----- 
Direktiivi 2000/28/EY  27.4.2002 
Direktiivi 2002/87/EY  11.8.2004 
Direktiivi 2004/39/EY  Ei vielä tiedossa 
Direktiivi 2004/69/EY  30.6.2004 
Direktiivi 2004/xx/EY  Ei vielä tiedossa 
 
FI 174   FI LIITE XIV  
VASTAAVUUSTAULUKKO 
Tämä direktiivi  Direktiivi 
2000/12/EY  Direktiivi 
2000/28/EY  Direktiivi 
2001/87/EY  Direktiivi 
2004/69/EY  Direktiivi 
2004/xx/EY  
1 artikla  2 artiklan 1 ja 
2 kohta      
2 artiklan 1 kohta  2 artiklan 3 kohta 
Liittymisasiakirja      
2 artiklan 2 kohta  2 artiklan 4 kohta      
3 artikla  2 artiklan 5 ja 
6 kohta      
3 artiklan 
1 kohdan 
viimeinen virke      3 artiklan 
2 kohta  
4 artiklan 
1 kohdan 
1 alakohta  1 artiklan 1 kohta      
4 artiklan 
1 kohdan 2-
5 alakohta   1 artiklan 2-
5 kohta     
4 artiklan 
1 kohdan 7-9 
alakohta   1 artiklan 6-
8 kohta     
4 artiklan 
1 kohdan 
10 alakohta    29 artiklan 
1 kohdan 
a alakohta    
4 artiklan 
1 kohdan 11-14 
alakohta  1 artiklan 10, 12 
ja 13 kohta      
4 artiklan 
1 kohdan 21 ja 22 
alakohta    29 artiklan 
1 kohdan 
b alakohta    
4 artiklan 
1 kohdan 
23 alakohta  1 artiklan 
23 kohta      
4 artiklan 
1 kohdan 45-
47 alakohta  1 artiklan 25–
27 kohta      
4 artiklan 2 kohta  1 artiklan 
1 kohdan toinen 
alakohta      
5 artikla  3 artikla      
6 artikla  4 artikla      
 
FI 175   FI 7 artikla  8 artikla      
8 artikla  9 artikla      
9 artiklan 1 kohta  5 artiklan 1 kohta 
ja 1 artiklan 
11 kohta      
9 artiklan 2 kohta  5 artiklan 2 kohta      
10 artikla  5 artiklan 3-
7 kohta      
11 artikla  6 artikla      
12 artikla  7 artikla      
13 artikla  10 artikla      
14 artikla  11 artikla      
15 artiklan 
1 kohta  12 artikla      
15 artiklan 2 ja 3 
kohta   29 artiklan 
2 kohta    
16 artikla  13 artikla      
17 artikla  14 artikla      
18 artikla  15 artikla      
19 artiklan 
1 kohta  16 artiklan 
1 kohta      
19 artiklan 
2 kohta    29 artiklan 
3 kohta    
20 artikla  16 artiklan 
3 kohta      
21 artikla  16 artiklan 4-
6 kohta      
22 artikla  17 artikla      
23 artikla  18 artikla      
24 artiklan 
1 kohta  19 artiklan 1–
3 kohta      
24 artiklan 
2 kohta  19 artiklan 
6 kohta      
24 artiklan 
3 kohta  19 artiklan 
4 kohta      
25 artiklan 1-
3 kohta  20 artiklan 1 ja 2 
kohta, 3 kohdan 
ensimmäinen ja 
toinen alakohta      
 
FI 176   FI 25 artiklan 
3 kohta  19 artiklan 
5 kohta      
25 artiklan 
4 kohta  20 artiklan 
3 kohdan kolmas 
alakohta      
26 artikla  20 artiklan 4-
7 kohta      
27 artikla  1 artiklan 
3 kohdan 
viimeinen virke      
28 artikla  21 artikla      
29 artikla  22 artikla      
30 artikla  22 artiklan 2-
4 kohta      
31 artikla  22 artiklan 
5 kohta      
32 artikla  22 artiklan 
6 kohta      
33 artikla  22 artiklan 
7 kohta      
34 artikla  22 artiklan 
8 kohta      
35 artikla  22 artiklan 
9 kohta      
36 artikla  22 artiklan 
10 kohta      
37 artikla  22 artiklan 
11 kohta      
38 artikla  24 artikla      
39 artiklan 1 ja 2 
kohta 25 artikla      
39 artiklan 
2 kohta      3 artiklan 
8 kohta  
40 artikla  26 artikla      
41 artikla  27 artikla      
42 artikla  28 artikla      
43 artikla  29 artikla      
44 artikla  30 artiklan 1-
3 kohta      
45 artikla  30 artiklan     
 
FI 177   FI 4 kohta  
46 artikla  30 artiklan 
3 kohta      
47 artikla  30 artiklan 
5 kohta      
48 artikla  30 artiklan 6 ja 
7 kohta      
49 artikla  30 artiklan 
8 kohta      
50 artikla  30 artiklan 
9 kohdan 1 ja 
2 alakohta      
51 artikla  30 artiklan 
9 kohdan 
3 alakohta      
52 artikla  30 artiklan 
10 kohta      
53 artikla  31 artikla      
54 artikla  32 artikla      
55 artikla  33 artikla      
56 artikla  34 artiklan 
1 kohta      
57 artikla  34 artiklan 
2 kohdan 
1 alakohta 
34 artiklan 
1 kohdan 
2 alakohdan 
viimeinen virke   29 artiklan 
4 kohdan 
a alakohta    
58 artikla    29 artiklan 4 
kohdan 
b alakohta    
59 artikla    29 artiklan 
4 kohdan 
b alakohta    
60 artikla    29 artiklan 
4 kohdan 
b alakohta    
61 artikla  34 artiklan 3 ja 4 
kohta     
63 artikla  35 artikla      
64 artikla  36 artikla      
65 artikla  37 artikla      
 
FI 178   FI 66 artiklan 1 ja 2 
kohta 38 artiklan 1 ja 2 
kohta     
67 artikla  39 artikla      
73 artikla  52 artiklan 
3 kohta      
106 artikla  1 artiklan 
24 kohta      
107 artikla  1 artiklan 
1 kohdan kolmas 
alakohta      
108 artikla  48 artiklan 
1 kohta      
109 artikla  48 artiklan 
4 kohdan 
1 alakohta      
110 artikla  48 artiklan 
2 kohdasta 
4 kohdan 
2 alakohtaan      
111 artikla  49 artiklan 1-5 
kohta     
113 artiklan 1-3 
kohta 49 artiklan 4, 6 ja 
7 kohta      
115 artiklan 1 ja 2 
kohta 49 artiklan 8 ja 9 
kohta     
116 artikla  49 artiklan 
10 kohta      
117 artikla  49 artiklan 
11 kohta      
118 artikla  50 artikla      
120 artikla  51 artiklan 1, 2 ja 
5 kohta      
121 artikla  51 artiklan 
4 kohta      
122 artiklan 1 ja 2 
kohta 51 artiklan 6 
kohta  29 artiklan 
5 kohta    
125 artikla  53 artiklan 1 ja 2 
kohta     
126 artikla  53 artiklan 
3 kohta      
128 artikla  53 artiklan 
5 kohta      
133 artiklan 54 artiklan  29 artiklan   
 
FI 179   FI 1 kohta  1 kohta  7 kohdan 
a alakohta  
133 artiklan 2 ja 3 
kohta 54 artiklan 2 ja 3 
kohta     
134 artiklan 
1 kohta  54 artiklan 
4 kohdan 
ensimmäinen 
alakohta      
134 artiklan 
2 kohta  54 artiklan 
4 kohdan toinen 
alakohta      
135 artikla    29 artiklan 
8 kohta    
137 artikla  55 artiklan 1 ja 2 
kohta     
138 artikla    29 artiklan 
9 kohta    
139 artikla  56 artiklan 1-3 
kohta     
140 artikla  56 artiklan 4-6 
kohta     
141 artikla  56 artiklan 
7 kohta   29 artiklan 
10 kohta    
142 artikla  56 artiklan 
8 kohta      
143 artikla    29 artiklan 
11 kohta   3 artiklan 
10 kohta  
150 artikla  60 artiklan 
1 kohta      
151 artikla  60 artiklan 
2 kohta     3 artiklan 
10 kohta  
158 artikla  67 artikla      
159 artikla  68 artikla      
160 artikla  69 artikla      
Liite I Liite I     
Liite I viimeinen 
lauseke     68 artikla   
Liite II  Liite II      
Liite III  Liite III      
Liite IV  Liite IV