KOMISSION TIEDONANTO - Ennakoiva kilpailupolitiikka kilpailukykyiselle Euroopalle

1. Johdanto

Kilpailuun perustuvat ja avoimet sisämarkkinat ovat paras tae eurooppalaisten yritysten tehokkuuden ja innovaatiopotentiaalin lisäämiselle. Tiukka kilpailu on yksi tärkeimmistä kilpailukykyä ja talouskasvua tehostavista tekijöistä.

Kilpailupolitiikka on osa Euroopan talouskehitykseen vaikuttavaa yhteisön politiikkaa. Se on myös olennainen osa johdonmukaista ja kokonaisvaltaista politiikkaa, jonka tarkoituksena on parantaa Euroopan teollisuuden kilpailukykyä ja tukea Lissabonin strategian mukaisten tavoitteiden saavuttamista. Kilpailualan uusi sääntelykehys, joka tulee voimaan kymmenen uuden jäsenvaltion liittyessä Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004, vahvistaa ennakoivan kilpailupolitiikan perusteita.

Nyt on sopiva hetki esitellä toimenpiteitä, joilla komissio aikoo jatkossa kehittää ennakoivaa kilpailupolitiikkaa. Tiedonannolla vastataan lisäksi 11. maaliskuuta 2004 esitetyissä neuvoston päätelmissä esitettyyn kehotukseen, jossa komissiota pyydettiin antamaan kertomus tästä uudesta ennakoivasta lähestymistavasta.

Vauhdittaakseen Lissabonin strategiaa EU:n hallitusten päämiehet päättivät Eurooppa-neuvoston kevätkokouksessa 26. maaliskuuta 2004 perustellusti ottaa painopistealueeksi kilpailun lisäämisen. Tähän tavoitteeseen pyritään parantamalla markkinoiden toimivuutta sekä kehittämällä innovaatio-, tutkimus- ja kehitystoimintaa.

Ennakoivalla kilpailupolitiikalla on seuraavia erityispiirteitä:

- sen tarkoituksena on parantaa kilpailualan sääntelykehystä, jonka avulla voidaan vauhdittaa liiketoimintaa, helpottaa osaamisen levittämistä mahdollisimman laajalle, parantaa kuluttajien asemaa ja tehostaa talouden rakenneuudistusta sisämarkkinoilla; sekä

- sen puitteissa valvotaan kilpailusääntöjen soveltamista ja pyritään aktiivisesti poistamaan markkinoillepääsyn esteet sekä tehokasta kilpailua haittaavat tekijät, jotka aiheuttavat erityisen suurta vahinkoa kilpailulle sisämarkkinoilla ja vaarantavat eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn.

Kilpailupolitiikka täydentää ja lujittaa muuta yhteisön politiikkaa, jolla tuetaan Lissabonin strategian täytäntöönpanoa. [1] Teollisuuspolitiikasta laajentuneessa Euroopassa annettuun komission tiedonantoon [2], joka annetaan yhtäaikaisesti tämän tiedonannon kanssa, kiinnitetään tämän vuoksi erityishuomiota.

[1] Komission tiedonanto "Euroopan kilpailukyvyn avainkysymyksiä - tavoitteena kokonaisvaltainen lähestymistapa", KOM(2003) 704 lopullinen.

[2] KOM(2004) 274 lopullinen.

2. Kilpailupolitiikalla on myönteinen vaikutus kilpailukykyyn ja talouskasvuun

EU:n talous- ja työllisyyspoliittisen hallintomallin ja EY:n perustamissopimuksenkin lähtökohtana on "vapaaseen kilpailuun perustuva avoin markkinatalouden periaate". Jäsenvaltiot sitoutuivat Lissabonissa vuonna 2000 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa talousuudistusohjelmaan, jonka tarkoituksena on tehdä EU:sta vuoteen 2010 mennessä "maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous".

EU:n kilpailupolitiikalla tuettavaa ja suojattavaa vahvaa kilpailua pidetään täysin oikeutetusti keskeisenä välineenä Euroopan unionin ja Lissabonin strategian kilpailukykytavoitteen saavuttamiseksi.

2.1. Kilpailu lisää tuottavuuden kasvua ja tuo mukanaan konkreettisia etuja

Kilpailukyvyllä mitataan talouden kykyä tuottaa kannattavasti hyödyllisiä tavaroita ja palveluita globaalistuvilla markkinoilla elintason korottamiseksi ja korkean työllisyystason turvaamiseksi. Tiukka kilpailu ja kannustava liiketoimintaympäristö kuuluvat tärkeimpiin tuottavuuden kasvua ja kilpailukykyä tukeviin tekijöihin. Kilpailu ei kuitenkaan ole päämäärä sinänsä. Kilpailussa on kyse elinvoimaisesta markkinaprosessista, joka palkitsee yritykset, jotka tarjoavat alhaisia hintoja, parempaa laatua, uusia tuotteita ja laajempaa valikoimaa.

Hallituksilla ja julkisella sektorilla on keskeinen ja oikeutettu rooli monilla talouselämän aloilla. Markkina-alueella, jolla on kilpailua, voidaan olla varmoja siitä, että tavarat ja palvelut, joiden valikoima ja määrä vastaa mahdollisimman hyvin kuluttajien tarpeita, tuotetaan siten, että siitä aiheutuu mahdollisimman vähän kustannuksia yhteiskunnalle. Kun sekä tuotantoketjun alku- että loppupään markkinat toimivat moitteettomasti, voimavarat voidaan jakaa mahdollisimman tehokkaasti. Kilpailulle vapautettu EU:n televiestintäala tarjoaa hyvän esimerkin kilpailun tuomista eduista. [3] Komissio on ajanut myös muilla aloilla, kuten energia-, liikenne- ja postialalla, politiikkaa, jonka tarkoituksena on avata markkinoita entistä laajemmin kilpailulle. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista laadittu kokonaisvaltainen arviointi [4] osoittaa, että käyttäjät ovat saaneet huomattavaa taloudellista hyötyä näiden palvelumarkkinoiden varovaisesta avaamisesta kilpailulle. Markkinoiden vapauttamisessa on myös otettu huomioon vastuuviranomaisten riippumattomasti määrittelemät julkisen palvelun velvoitteet.

[3] Euroopan sisäisten ja kaukopuheluiden hinnat ovat laskeneet jyrkästi ja palveluvalikoima on laajentunut merkittävästi markkinoiden vapauttamisen jälkeen. Samaan aikaan alalla toteutettu rakenneuudistus on tuonut tullessaan uusia työllistymismahdollisuuksia ja parantanut työllisyystilannetta. Alan vapauttamisen myötä myös eurooppalaisten telelaitteistojen valmistajien kilpailukyky on parantunut ja ne ovat menestyneet hyvin maailmanlaajuisessa kilpailussa.

[4] Komission valmisteluasiakirja, SEC(2002) 1420.

Kilpailun myötä yrityksiin kohdistuu painetta innovointiin ja liiketoiminnan uudelleenorganisointiin, jotta ne voisivat jatkuvasti parantaa kustannusrakenteitaan ja tuottavuuttaan. Ajan mittaan kilpailu johtaa parempien tuotteiden tuomiseen markkinoille ja parempien tuotantoprosessien käyttöönottoon sekä tehottomien yritysten poistumiseen markkinoilta, kun tuotantoresurssit suunnataan taantuvien ja maksukyvyttömien yritysten sijaan uusille yrityksille tai tehokkaammin toimiville kilpailijoille. Tällä jatkuvalla rakennemuutosprosessilla on myönteinen vaikutus vaurauteen pitkällä aikavälillä edellyttäen, että sitä täydennetään työntekijöiden ja yritysten mukautumiskykyä parantavilla järjestelyillä.

Tutkimus- ja innovaatiotoiminta ovat välttämättömiä edellytyksiä tuottavuuden kasvulle. Euroopan innovaatiotoiminnan sekä tutkimus- ja kehitystoiminnan (T&K) tulokset ovat jääneet pahasti jälkeen tärkeimmistä kauppakumppaneistaan. Riittämätön kilpailu tukahduttaa innovaatiotoimintaa ja voi heikentää halukkuutta tutkimustoiminnan harjoittamiseen. Määräävässä asemassa olevat yritykset voivat olla haluttomampia kehittämään uusia tuotteita ja palveluja, joiden ainoa vaikutus on se, että nykyisistä tuotteista saatu taloudellinen hyöty saadaan vastedes uusista tuotteista. Markkina-alueella, jolla on kilpailua, yritykset pyrkivät sitä vastoin herkeämättä kehittämään innovaatioita voidakseen kilpailla tuottoisilla markkinoilla toimivien yritysten kanssa ja vastata paremmin markkinoiden kasvavaan kysyntään. Uusien kilpailijoiden markkinoilletulo uhkaa lisäksi innovaatioista saatavaa tilapäistä monopolivoittoa ja kannustaa markkinoilla nykyisin toimivia yrityksiä lyhentämään innovaatiosykliä. Ympäristössä, jossa on kilpailua, voidaan olla varmoja siitä, että useampi kuin yksi potentiaalinen innovaatioiden kehittäjä pyrkii valmistamaan paremman tuotteen tai kehittämään paremman tuotantoprosessin. [5]

[5] Teollis- ja tekijänoikeuksien järjestelmällä voidaan varmistaa, että innovaatioiden alalla käydään tiukkaa kilpailua, kun menestyksekkäiden innoivoijien tilapäinen markkinavoima kasvaa keksintöjen perusteella.Kun tällaisen tilapäisen suojan voimassaolo päättyy, tiukka kilpailu on tae sille, että kilpailevat yritykset pyrkivät kehittämään mahdollisimman nopeasti innovaatioita.Kilpailu edistää myös onnistuneiden innvaatioiden tehokasta levittämistä.

Kilpailulla on myönteinen vaikutus moniin EU:n talouden osa-alueisiin, mikä voi parantaa kokonaisten teollisuudenalojen tehokkuutta, mukaan luettuina kyseiseen alaan liittyvät ja sitä tukevat teollisuudenalat EU:n lähialueilla. Keskenään kilpailevien paikallisten yritysten ryhmällä on taipumusta houkutella ympärilleen paikallisia erikoisalan tukipalveluiden toimittajia ja tarjoajia.

Kilpailusta saatava hyöty tuo esiin myös kansallisten huippuyritysten perustamista puoltaviin väitteisiin liittyvät riskit. Yritysten kasvamisessa riittävän suuriksi kilpailemaan maailmanlaajuisilla markkinoilla ei ole mitään väärää. Kasvun on kuitenkin tapahduttava ympäristössä, jossa on kilpailua, ja kaikilta osin kilpailusääntöjen mukaisesti. Jos yritys joutuu kilpailemaan kotimarkkinoillaan, sillä on paremmat valmiudet kilpailla ulkomailla.

KEHYS 1: Osoituksia kilpailun ja tuottavuuden välisestä yhteydestä [6]

[6] Nämä todisteet perustuvat lukuisiin kilpailun ja tuottavuuden välisestä yhteydestä tehtyihin tutkimuksiin. Kattava luettelo tutkimuksista on saatavilla kilpailun pääosaston verkkosivulla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ proactive_competition_policy.

Empiiriset selvitykset kilpailua edistävien toimintatapojen vaikutuksista (esimerkiksi eri aloilla toteutetut sääntelyuudistukset, suurempi avoimuus suhteessa maailmanlaajuiseen kilpailuun tai palvelualojen avaaminen kilpailulle) osoittavat, että kilpailu parantaa tuottavuutta ja kuluttajien hyvinvointia sekä vauhdittaa pitkän aikavälin talouskasvua.

Kilpailun ja tuotannon tehokkuuden välisestä suhteesta saadaan näyttöä vertailemalla sellaisten maiden taloudellista tilannetta, joissa on käytössä kilpailuun perustuvia markkinajärjestelmiä, maihin, joiden markkinajärjestelmissä rajoitetaan kilpailua. Esimerkiksi koko talouteen kohdistuvilla kilpailua lisäävillä toimenpiteillä on myönteinen vaikutus talouskehitykseen. Lisäksi kilpailun on havaittu nostavan huomattavasti tuottavuuden kasvulukuja. Tiukan kotimaisen kilpailun myönteisestä vaikutuksesta menestykseen kansainvälisillä markkinoilla on myös laajaa näyttöä.

Yksittäisillä teollisuudenaloilla Yhdysvalloissa, Japanissa ja Euroopassa toteutetut vertailevat tapaustutkimukset osoittavat, että kilpailu (erityisesti parhaita käytäntöjä noudattavien tuottajien kanssa käytävä maailmanlaajuinen kilpailu) parantaa tuottavuutta. Yrityksillä, joilla on enemmän markkinavoimaa, on taipumusta suhteellisesti tarkasteltuna heikompaan tuottavuuteen. Keskittymisasteen nousun on havaittu olevan yhteydessä tehokkuuden ja tuottavuuden laskuun.

Käsitys, jonka mukaan markkinoiden keskittyminen ja kilpailun väheneminen johtaa innovaatiotoiminnan kasvuun, ei saa ratkaisevaa tukea empiirisistä tutkimustuloksista. Yritykset, jotka toimivat aloilla, joilla on kilpailua, harjoittavat todennäköisemmin innovaatiotoimintaa. Myös pienempi kilpailijamäärä ja suuremmat keskimääräiset voitot katsotaan tuottavuuden kasvua hidastaviksi tekijöiksi.

Tuotemarkkinoilla noudatettavilla kilpailun vastaisilla sääntelyjärjestelyillä on kielteinen vaikutus tuottavuuteen. Empiiriset tutkimukset vahvistavat sääntelyn purkamisen ja kaupan vapauttamisen myönteiset vaikutukset yritysten tuottavuuteen. Koko talouden tasolla tutkimustulokset viittaavat johdonmukaisesti siihen, että markkinoiden toiminnan sääntelyaste on käänteisesti verrannollinen talouskasvuun. Kilpailuun myönteisesti vaikuttavasta sääntelyuudistuksesta saatava hyöty on todennäköisesti lyhyellä aikavälillä saatavaa staattista hyötyä suurempi, sillä yritykset jatkavat innovaatiotoiminnan harjoittamista tavoilla, joita ne eivät olisi käyttäneet sääntelyn aikaan. Joissakin tutkimuksissa on käytetty myös simulaatioita, joissa mitataan sääntely-ympäristön vaikutusta talouskasvuun. Simulaatioissa on useimmissa tapauksissa saatu vahvistus sille, että tuotemarkkinoiden vapauttaminen vaikuttaa erittäin myönteisesti bruttokansantuotteen suuruuteen ja kasvuun.

2.2. Järkevällä kilpailupolitiikalla tuetaan kilpailukykyä

Kilpailupolitiikalla edistetään ja suojataan kilpailua. Kilpailupolitiikan tarkoituksena on varmistaa, että EU:n sisämarkkinoilla toimivat yritykset kilpailevat ansioillaan. Näin voidaan luoda tasapuoliset toimintaolosuhteet yrityksille ja kannustaa uusia yrityksiä tulemaan markkinoille.

Äskettäisessä raportissa kevään Eurooppa-neuvostolle [7] komissio arvostelee jäsenvaltioita heikosta edistymisestä Lissabonin strategian mukaisten tavoitteiden saavuttamisesta ja mainitsee tuottavuuden kasvun heikkenemisen pääasiallisena syynä Euroopan heikkoihin talouskasvulukuihin. Tuottavuuden heikko kasvu EU:n 15 jäsenvaltiossa (erityisesti verrattuna Yhdysvaltoihin) on ollut suurin este talouden korkeammille kasvuluvuille. Vaikka markkinoiden yhdentymisessä on saavutettu huomattavaa edistymistä sisämarkkinoiden toteuttamisen jälkeen, monet taloussektorit ovat edelleen hajanaisia ja niille on ominaista heikko kilpailu sekä itsepintaisesti korkeina pysyvät hinnat, jotka haittaavat yhtä lailla sekä teollisuutta että kuluttajia.

[7] Komission raportti kevään Eurooppa-neuvostolle: Lissabonin strategian edistyminen - Uudistuksia laajentuneen unionin tueksi, KOM(2004) 29 lopullinen, s. 2 (saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/lisbon_strategy/ pdf/COM2004_029_fi.pdf).

Laajentuneilla sisämarkkinoilla toimivien yritysten välinen tehokas kilpailu on tärkein innovaatiotoiminnan lisääntymiseen ja tuottavuuden kasvuun vaikuttava tekijä. Se on sen vuoksi nähtävä yhtenä kilpailukykyisen Euroopan rakentamiseen ja Lissabonin strategian vauhdittamiseen tähtäävän onnistuneen strategian avaintekijöistä.

Ennakoivan kilpailupolitiikan tavoitteena on tukea kilpailuprosessia sisämarkkinoilla ja kannustaa yrityksiä noudattamaan kilpailuun perustuvia ja tehokkuutta dynaamisesti lisääviä toimintatapoja. Tämä edellyttää vähäisen kilpailun takia kehityksessä jälkeen jääneiden ja sen vuoksi tehottomasti toimivien alojen kartoittamista. Kilpailulainsäädännössä kielletään ja pyritään estämään kilpailun vastainen käyttäytyminen, kuten markkinoita jakavat kartellit, ja määrätään siitä seuraamuksia. Lisäksi tavoitteena on helpottaa kilpailun esteiden poistamista. Vaikka kilpailusäännöissä ei kyseenalaisteta luonnollisten eikä muiden monopolien olemassaoloa sinänsä, niissä kielletään määräävän tai monopoliaseman väärinkäyttö taikka määräävän tai monopoliaseman luominen sulautumisen kautta. Kilpailusäännöillä varmistetaan myös, että julkiset toimenpiteet, esimerkiksi valtiontuet, eivät vääristä eivätkä estä kilpailua.

Kilpailusääntöjen päätavoitteena on varmistaa, että yritykset kilpailevat keskenään eivätkä harjoita salaista yhteistyötä. Kartellit ja muut vastaavankaltaiset kilpailua rajoittavat sopimukset vääristävät voimavarojen jakoa ja aiheuttavat tehottomuutta. Kilpailuoikeutta soveltamalla määräävässä asemassa olevia yrityksiä voidaan estää käyttämästä väärin asemaansa kilpailunvastaisten liiketoimintatapojen noudattamisen kautta (esimerkiksi kilpailijoiden sulkeminen markkinoilta) markkina-asemansa säilyttämiseksi tai parantamiseksi. Kilpailusäännöissä on kuitenkin samalla erotettava toisistaan sopimukset ja käytännöt, jotka ovat kokonaisuudessaan kilpailun vastaisia, ja sopimukset ja käytännöt, joilla on kilpailuongelmien vastapainona myös myönteisiä kilpailuvaikutuksia.

Sulautumat voivat antaa vasta perustetulle yritykselle mahdollisuuden markkinavoiman käyttöön tai kilpailun vahingoittamiseen muilla tavoilla. Sulautumat voivat kuitenkin myös tehostaa yritysten toimintaa, vahvistaa niiden kilpailukykyä ja johtaa kustannussäästöihin, jotka hyödyttävät myös kuluttajia. Sulautumien valvonnassa keskitytään tämän vuoksi niihin muutamiin sulautumiin, jotka estävät kilpailun säilyttämisen tehokkaana. Lisäksi toteutetaan korjaustoimenpiteitä, jos ne ovat tarpeen kilpailun turvaamiseksi.

Valtiontukitoimenpiteet voivat muodostaa vakavan kilpailun esteen. Kun valtiontukea käytetään maksukyvyttömien yritysten pelastamiseen, se voi aiheuttaa vakavia kilpailuhäiriöitä ja estää tasapuolisten toimintaedellytysten luomisen sisämarkkinoille. On saatu runsaasti näyttöä siitä, että jäsenvaltioiden eri teollisuudenaloille myöntämät tuet ovat usein tehottomia eivätkä poista riittävästi markkinoiden toimintahäiriöitä esimerkiksi T&K-toiminnan, koulutuksen, innovaatioiden ja pääomasijoittamisen kaltaisilla aloilla. Tervettä taloutta koskevien perusteiden käyttöön perustuvalla valtiontuen valvonnalla voidaan varmistaa, että tällaisilla toimenpiteillä ei vääristetä kilpailua sisämarkkinoilla. Säännöissä jätetään kuitenkin samalla runsaasti joustovaraa tukitoimenpiteille, joiden tarkoituksena on poistaa todellisia markkinahäiriöitä.

Kilpailupolitiikalla edistetään lisäksi kilpailun vapauttamista monopolialoilla (esimerkiksi televiestintä-, energia- ja liikennealat). Näin voidaan parantaa kuluttajien asemaa sekä lisätä investointi- ja innovaatiotoimintaa. Tarkoituksena on kannustaa jäsenvaltioita madaltamaan säännellyille aloille pääsyn esteitä ja vahvistamaan kuluttajien asemaa viemättä heiltä yleishyödyllisten palveluiden tuomia etuja. Kilpailupolitiikalla olisi kuitenkin pyrittävä puuttumaan myös lakisääteiseen suojaan, kuten toimilupien myöntämiseen vapaiden ammattien harjoittamiseen, sillä tällaisilla toimenpiteillä heikennetään kilpailun lisäämiseen tähtääviä pyrkimyksiä.

Kilpailupolitiikalla - eli siihen sisältyvällä kilpailunrajoituksia, sulautumien valvontaa, valtiontuen valvontaa ja markkinoiden vapauttamista kilpailulle koskevalla lainsäädännöllä - ei välttämättä aina ole suoraa vaikutusta kilpailukykyyn. Kilpailukyky riippuu yritysten omasta kyvystä kilpailla muiden yritysten kanssa. EU:n kilpailupolitiikan ennakoivampi täytäntöönpano, jossa painotetaan markkinarakenteiden ja -käyttäytymisen analysointia, helpottaa kuitenkin käytännössä Lissabonin strategian mukaisten tavoitteiden saavuttamista parantamalla tuottavuutta ja tukemalla talouskasvua sekä viime kädessä nostamalla laajentuneen Euroopan unionin kansalaisten elintasoa.

3. Kilpailukykyä ja talouskasvua tukeva sääntelykehys

3.1. Uudistuksen yleisperiaatteet

EU:n kilpailupolitiikan välineitä on tarkistettu ja muutettu vastaamaan paremmin EY:n perustamissopimuksen ja Lissabonin strategian tavoitteita. Valtiontukisääntöjen uudistus on edelleen kesken. Uusi sääntelykehys, joka tulee voimaan 1. toukokuuta 2004, nivoutuu seuraavien kolmen yleisperiaatteen ympärille:

- yritysten kilpailustrategioihin olisi koko Euroopan unionissa sovellettava mahdollisimman kattavasti yhdenmukaistettua oikeudellista kehystä;

- kilpailusäännöt ja niiden soveltaminen yksittäistapauksissa perustuu vastedes lähestymistapaan, jonka lähtökohtana ovat toimenpiteiden taloudelliset vaikutukset;

- kilpailusääntöjen täytäntöönpanomenettelyitä muutetaan avoimemmiksi, sujuvammiksi ja yksinkertaisemmiksi tinkimättä kuitenkaan niiden tehokkuudesta.

Kun sisämarkkinoilla sovellettaviin kilpailustrategioihin sovelletaan yhdenmukaistettua oikeudellista kehystä, voidaan luoda tasapuoliset toimintaolosuhteet yrityksille ja helpottaa samalla yhteistyö- ja jakelusopimusten sekä tekniikan lisenssisopimusten tekemistä ja sulautumien muodostamista.

Kilpailualan uudessa sääntelykehyksessä asetetaan lisäksi nykyistä enemmän painoarvoa taloudellisten näkökohtien analysoinnille. Kilpailupolitiikkaa mukautetaan siten, että siinä otetaan entistä laajemmin huomioon nykyaikainen taloustiede, jatkuvasti kehittyvä markkinadynamiikka ja Euroopan teollisuuden kehittämistarve. Taloudellisten näkökohtien analysointi on tärkeää siksi, että kilpailupolitiikka vaikuttaa perustavanlaatuisiin talouspoliittisiin päätöksiin, jotka koskevat investointeja, vakauttamista, hinnoittelua ja sitä kautta koko talouden suorituskykyä. Taloudellisten näkökohtien analysoinnin myötä painopiste siirtyy yritysten toimintatapojen tai julkisten toimenpiteiden talousvaikutuksiin. Lisäksi analyysin avulla voidaan kartoittaa yleisemmällä tasolla olosuhteet, joissa suuren taloudellisen hyödyn ja huomattavien markkinaosuuksien kaltaiset ominaisuudet ovat merkkejä markkinavoimasta. [8]

[8] Esimerkiksi talouspoliittisilla välineillä voidaan määrittää nykyistä paremmin, aiheuttavatko tuotteiden sitomisen (strategia, jonka mukaan jonkin tuotteen myynnin ehtona on lisätuotteen hankinta), alennusten tai alueellisten rajoitusten kaltaiset käytännöt haittaa kuluttajille vai saadaanko niistä tehokkuusetuja.

Uuden sääntelykehyksen kolmas yleisperiaate on täytäntöönpanomenettelyiden parantaminen siten, että samalla kevennetään yrityksiä ja erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä) rasittavaa sääntelytaakkaa. Kilpailunrajoitusten alalla tämä toteutetaan poistamalla käytöstä lupajärjestelmä, jossa vaaditaan kilpailua rajoittavien sopimusten ilmoittamista hallinnollista hyväksyntää varten, ja perustamalla Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto. Verkosto, jossa tehokas työnjako on komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten vastuulla, mahdollistaa kilpailuasioiden käsittelyn antamisen niiden viranomaisten tehtäväksi, joilla on siihen parhaat edellytykset. Sulautumien valvonnan osalta tarkoituksena on helpottaa sulautumailmoitusten käsittelyn siirtämistä komissiolle tai komissiolta muille tahoille sekä joustavoittaa valvontamenettelyitä. Valtiontukien valvonnan uudistamisen tarkoituksena on yksinkertaistaa ja nopeuttaa ilmoitusmenettelyitä.

EU:n uutta kilpailujärjestelmää vahvistaa lisäksi se, että kuluttajien edut otetaan paremmin huomioon kilpailualan sääntelyjärjestelmässä. Komissio lisää tämän tavoitteen mukaisesti vuorovaikutusta kuluttajien kanssa. [9]

[9] Laajentaakseen vuorovaikutusta kuluttajien etuja sisämarkkinoilla ajavien kuluttajajärjestöjen kanssa komissio on perustanut aluksi kilpailun pääosastoon kuluttaja-asioiden yhteyshenkilön viran, jonka tarkoituksena on lujittaa kilpailu- ja kuluttajapolitiikan välisiä yhtymäkohtia.

3.2. Ehdotetut ja meneillään olevat uudistukset

Kilpailupolitiikan uusien menettelypuitteiden lisäksi kilpailuoikeutta on uudistettu tarkistamalla jakelu- ja lisenssisopimuksia sekä horisontaalisia yhteistyösopimuksia koskevia sääntöjä. Uudistusprosessia jatkettiin sulautumien valvontasääntöihin tehdyillä tarkistuksilla, joiden perusteella annettiin uudelleenlaadittu sulautuma-asetus sekä laadittiin valmisteluasiakirjoja, joissa esitellään sulautumien valvonnan tulevaisuudennäkymiä. Meneillään olevan valtiontuen valvontauudistuksen tarkoituksena on keskittää valtiontukipolitiikka vähitellen lähestymistapaan, jolla pyritään poistamaan julkisista toimenpiteistä aiheutuvat todelliset kilpailunvääristymät. Jäsenvaltioille jätetään kuitenkin nykyistä enemmän liikkumavaraa yhteisön tavoitteita tukevien horisontaalisten toimenpiteiden toteuttamiseksi.

Uuteen sääntelykehykseen sisältyvissä säännöissä, ilmoituksissa ja suuntaviivoissa annetaan ohjeita yrityksille ja kannustetaan niitä noudattamaan markkinastrategioita, jotka ovat kilpailulainsäädännön mukaisia.

Kilpailupolitiikan kolmen pääasiallisen välineen uudistusprosessin keskeisiä piirteitä esitellään lyhyesti jäljempänä.

3.2.1. Kilpailunrajoitukset

EU:n kilpailupolitiikassa otetaan käyttöön uusi talous- ja työllisyyspoliittinen hallintomalli uuden sääntelykehyksen voimaantulon myötä 1. toukokuuta 2004. [10] Kyseisellä asetuksella otetaan käyttöön yksi yhteinen kehys sellaisten kilpailua rajoittavien sopimusten arvioimiseksi, joiden vaikutukset ulottuvat kyseisen yrityksen kotijäsenvaltion rajojen ulkopuolelle. [11] Tällä on myönteisiä vaikutuksia laajentuneilla sisämarkkinoilla tehtyihin yhteistyösopimuksiin, tekniikan lisensointisopimuksiin, jakelusopimuksiin ja muihin sopimuksiin. Asetuksen voimaantulon myötä jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja -tuomioistuimet voivat soveltaa EU:n kilpailusääntöjä kokonaisvaltaisesti komission rinnalla. Uusi sääntelykehys on hyvä esimerkki Euroopan teollisuuden sääntelyyn liittyvien epävarmuustekijöiden vähentämisestä korvaamalla 25 kansallista normia yhdellä eurooppalaisella normilla.

[10] Neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta, joka korvaa 1. toukokuuta 2004 asetuksen N:o 17/62 (EUVL L 1, 4.1.2003). Lisätietoja uusista säännöistä on saatavilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/legislation/.

[11] EY:n perustamissopimuksen 81 artikla.

Lisäksi uudella menettelyasetuksella N:o 1/2003 poistetaan joustamattomia menettelyitä ja yksinkertaistetaan oikeussääntöjen soveltamista. Kun yritysten oli aiemmin ilmoitettava sopimuksistaan komissiolle saadakseen niille hyväksynnän, uuden asetuksen mukaisesti kaikki sopimukset, joilla on kaiken kaikkiaan myönteisiä vaikutuksia sisämarkkinoihin, ovat automaattisesti päteviä. Näin voidaan vähentää paitsi kilpailulain noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, myös yrityksiin kohdistuvaa hallinnollista rasitusta.

Lisäksi uusi asetus mahdollistaa sen, että jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet voivat soveltaa EY:n kilpailusääntöjä entistä hajautetummin. Komissio ja jäsenvaltiot ovat perustaneet myös Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston, jonka tarkoituksena on lisätä yhteistyötä ja varmistaa EU:n kilpailusääntöjen johdonmukainen soveltaminen. Kilpailuviranomaisten verkoston jäsenet antavat toisilleen tietoja virallisista kilpailumenettelyistään ja pyytävät komissiota ottamaan kantaa suunnittelemiinsa päätöksiin. Kilpailuviranomaisten verkosto tarjoaa lisäksi foorumin viranomaisten keskinäiselle tietojenvaihdolle ja yhteistyölle. Onkin tärkeää, että verkoston jäsenillä on käytettävissään riittävästi voimavaroja ja kapasiteettia voidakseen osallistua mahdollisimman tehokkaasti verkostossa harjoitettavaan tiiviiseen yhteistyöhön.

Asetus N:o 1:2003 helpottaa myös EY:n kilpailusääntöjen suoraa täytäntöönpanoa kansallisissa tuomioistuimissa, kun on kyse sellaisten asioiden käsittelystä, joiden osapuolina on kilpailua rajoittavista käytännöistä kärsimään joutuneita kuluttajia ja yrityksiä. Yrityksiä ja kuluttajia olisi rohkaistava turvaamaan oikeutensa oikeusteitse, sillä sitä kautta voidaan lisätä kilpailua sisämarkkinoilla. Kilpailusääntöjen mahdollisimman johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi uudessa asetuksessa säädetään kansallisten oikeusjärjestelmien ja lainvalvontaviranomaisten välisestä yhteistyöjärjestelmästä. Asetuksen mukaisesti esimerkiksi kansallisilla tuomioistuimilla on mahdollisuus pyytää komissiolta lausuntoa EU:n kilpailulainsäädäntöön liittyvistä kysymyksistä tai erityisiä tosiasioihin perustuvia tietoja. Asetuksen nojalla komissiolla ja kansallisilla kilpailuviranomaisilla on valtuudet esittää oma-aloitteisesti huomautuksia kansallisille tuomioistuimille.

Yritysten toimintatapoja ohjailevia aineellisia sääntöjä on tarkistettu niiden muuttamiseksi talouspainotteisimmiksi. Tarkistamisen yhteydessä kehitettiin käsitteet "oikeusvarmuus" ("safe harbours") ja "vakavat kilpailunrajoitukset". Prosessi aloitettiin vuonna 1999, jolloin annettiin ryhmäpoikkeusasetus ja suuntaviivat jakelusopimuksista. Vuonna 2000 annettiin ryhmäpoikkeusasetus ja suuntaviivat horisontaalisista yhteistyösopimuksista.

Yrityksillä, esimerkiksi useimmilla pk-yrityksillä, joilla on vähän markkinavoimaa, on pääasiassa markkinaosuuksien perusteella määriteltyä oikeusvarmuutta. Jos yritysten markkinaosuus ei ylitä asetettuja kynnysarvoja, niiden ei tarvitse olla huolissaan sopimustensa yhteensopivuudesta EU:n kilpailulainsäädännön kanssa. [12] Selkeästi määritellyt "vakavat kilpailunrajoitukset", joilla on kielteinen vaikutus markkinoihin, on yleensä kielletty. EU:n lainsäädännön mukaan räikeimpiä esimerkkejä haitallisista horisontaalisista kilpailunrajoituksista, joista ei saada lainkaan taloudellista hyötyä, ovat kilpailijoiden keskinäiset sopimukset, joiden tarkoituksena on vahvistaa hintoja, rajoittaa tuotantoa taikka jakaa markkinoita tai asiakkaita. [13]

[12] Esimerkiksi komission asetus (EY) N:o 2658/2000 perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta erikoistumissopimusten ryhmiin, EYVL L 304, 5.12.2000, s. 3, ja Internet-sivusto http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/legislation.

[13] Suuntaviivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta horisontaalista yhteistyötä koskeviin sopimuksiin, EYVL C 3, 6.1.2001, s. 3, ja Internet-sivusto http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/legislation.

KEHYS 2: Uusi lähestymistapa teknologiansiirtosopimuksiin [14]

[14] http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/legislation/entente3_en.html

technology.

Teknologiansiirtosopimuksilla ja uuteen teknologiaan liittyvien lisenssien myöntämisellä voidaan varmistaa hyödyllisten innovaatioiden levittäminen talouden eri osa-alueilla sekä parantaa tuottavuutta ja kasvua. Uutta teknologiansiirtoa koskevaa ryhmäpoikkeusasetusta sovelletaan patentti- ja taitotietolisenssien sekä ohjelmistojen tekijänoikeuksien lisenssien myöntämiseen. Komission soveltaman yleisen kilpailupolitiikan mukaisesti uudessa asetuksessa keskitytään tiukasti vain sellaisiin rajoituksiin, jotka aiheuttavat vakavaa vahinkoa kilpailulle, ja parannetaan sellaisten sopimusten oikeusvarmuutta, jotka eivät vaikuta kilpailuun tai vaikuttavat siihen myönteisesti. Tämän lähestymistavan ansiosta komissiolla oli mahdollisuus antaa selkeä ja lyhyt luettelo vakavista kilpailunrajoituksista, jotka on yleensä kielletty. Kyse on soveltamisalaltaan kapeammasta luettelosta kuin aiemman asetuksen mukainen nk. musta lista. Lisäksi luettelossa erotetaan selkeästi toisistaan kilpailijoiden keskinäiset lisenssisopimukset, joiden tapauksessa kilpailun vääristymisen mahdollisuus on suurempi, ja muiden kuin kilpailijoiden keskinäiset sopimukset, joiden tapauksessa tällaiset kielteiset vaikutukset ovat epätodennäköisempiä. Komissio voi tämän vuoksi soveltaa joustavampaa politiikkaa moniin usein käytettyihin rajoituksiin, kuten tuotanto-, asiakas- ja käyttöalarajoituksiin. Toisaalta uusi asetus lisää oikeusvarmuutta, kun markkinaosuudelle asetetut kynnysarvot alittuvat. Myös tällöin erotetaan toisistaan kilpailijoiden väliset lisenssisopimukset, joihin sovelletaan alhaisempaa kynnysarvoa, ja muiden kuin kilpailijoiden väliset sopimukset, joille on asetettu korkeampi kynnysarvo. Tapauksissa, joita oikeusvarmuus ei kata, sovelletaan suuntaviivoja, joissa kuvaillaan pääasiassa taloudellisten näkökohtien perusteella, kuinka kilpailusääntöjä sovelletaan yksittäistapauksissa.

Näiden muutosten jälkeen uudella asetuksella mahdollistetaan innovaatioiden laaja levittäminen sekä kasvatetaan yritysten liikkumavaraa ja suunnitteluvapautta.

3.2.2. Sulautumien valvonta

EU:n sulautumien valvontasäännöt ovat helpottaneet Euroopan teollisuuden rakenneuudistusta siitä lähtien kun ne otettiin käyttöön vuonna 1989. EU:n sulautumien valvontajärjestelmää pidetään yleisesti erittäin tehokkaana ja joustavana. Sen katsotaan tukevan ja helpottavan Euroopan teollisuuden rakenneuudistusta. Sulautuminen on osa teollisuuden rakenneuudistusta ja globaalistuvan talouden haasteisiin vastaamisen kannalta välttämätön tekijä.

Sulautumien valvontasääntöjen tarkoituksena ei ole haitata välttämätöntä ja tehokkuutta lisäävää rakenneuudistusta, vaan sillä pyritään torjumaan ja muuttamaan sulautumia, jotka haittaisivat kilpailua. Sulautumien valvontasääntöjen soveltamisesta tähän mennessä saatu kokemus osoittaa, etteivät kyseiset säännöt ole estäneet sellaisten eurooppalaisten yritysten perustamista, jotka ovat riittävän suuria kilpailemaan maailmanlaajuisilla markkinoilla. Vuodesta 1990 sovelletun järjestelmän perusteella estettyjen sulautumien osuus kaikista sulautumista on hyvin pieni - 18 yhteensä yli 2400 ilmoitetusta sulautumasta. Lisäksi näistä 2400 sulautumasta 171:ssä kilpailuongelmat kyettiin ratkaisemaan korjaustoimenpiteillä, joiden perusteella sulautumien toteuttaminen voitiin hyväksyä.

Tarkistetussa sulautuma-asetuksessa, joka tulee voimaan 1. toukokuuta 2004, säilytetään edut, jotka saadaan tietyt maailmanlaajuiselle ja yhteisön liikevaihdolle asetetut kynnysarvot ylittävien yhteisönlaajuisten sulautumien ja yrityskauppojen valvonnan harjoittamisesta "yhdellä luukulla".

Uusi asetus, jota täydennetään täytäntöönpanoasetuksella, ilmoituksilla ja suuntaviivoilla [15], tuo tullessaan monia muutoksia aineellisiin ja menettelysääntöihin. Yksi tärkeimmistä parannuksista liittyy sulautumailmoituksissa kuvailtujen tapahtumien yksityiskohtaiseen tarkastamiseen. Uusi asetus sisältää selkeän ja yksiselitteisen, vaikutusperusteisen kilpailuanalyysin, joka parantaa komission valmiuksia puuttua niihin harvoihin sulautumiin, jotka estävät kilpailua. Sulautumisesta todennäköisesti aiheutuvia huomattavia tehokkaan kilpailun esteitä tarkastellaan kilpailuarvioinnissa. Näin voidaan varmistaa, että kilpailua mahdollisesti haittaaviin tilanteisiin, jotka vaihtelevat yhden yrityksen määräävästä asemasta (koordinoituihin tai koordinoimattomiin) oligopolistisiin vaikutuksiin, voidaan puuttua tehokkaasti.

[15] Neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004, annettu 20 päivänä tammikuuta 2004, yrityskeskittymien valvonnasta ("sulautuma-asetus"). Lisätietoja uusista säännöistä on saatavilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ mergers/legislation/regulation.

Uudessa arvioinnissa käytetään kattavaa analyyttista perustaa, jonka pohjalta arvioidaan vakaan talouden lähtökohdista sulautumien vaikutuksia kilpailuun. Komissio on antanut tätä varten suuntaviivat horisontaalisten sulautumien arvioinnista. [16] Suuntaviivoissa esitetään tulkinta tapahtumatasolla toteutettavasta tarkastelusta ja sovelletaan sitä sulautumiin kilpailevien yritysten välillä. Tämä toteutetaan sulautuvien yritysten kannalta täysin avoimesti. Komissio voi vastedes ottaa kilpailuarvioinnissa huomioon myös suunnitellusta sulautumisesta mahdollisesti saatavat tehokkuusedut (ks. kehys 3).

[16] Suuntaviivat horisontaalisten sulautumien arvioinnista yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen nojalla, EUVL C 31, 5.2.2004, s. 3, ja http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/ dat/2004/c_031/c_03120040205en00050018.pdf.).

Kehys 3. Sulautumien valvonnasta saatavat tehokkuusedut

Komissio päätteli sulautuma-asetuksen äskettäisen tarkistusprosessin päätteeksi, että on olemassa pakottavia syitä, joiden perusteella tehokkuusedut on syytä ottaa aiempaa suoremmin huomioon sulautumien valvonnassa. Sulautumisen myötä yrityksille voi tarjoutua tilaisuus toimintansa uudelleenorganisointiin tai toisiaan täydentävien valmiuksien yhdistämiseen tavoilla, jotka kannustavat niitä kilpailemaan tiukemmin ja tasapainottavat siten sulautumisen kielteisiä kilpailuvaikutuksia ja erityisesti kuluttajille sulautumisesta mahdollisesti muutoin aiheutuvaa haittaa.

Tämän vuoksi komission uusissa suuntaviivoissa horisontaalisten sulautumien arvioinnista todetaan, että komissio ottaa sulautumista laatimassaan yleisarvioinnissa huomioon perustellut tehokkuusvaatimukset ja voi päättää, että sulautumien ei niistä saatavien tehokkuusetujen perusteella ole syytä katsoa haittaavan olennaisesti tehokasta kilpailua.

Suuntaviivoissa määritetään tehokkuusetuja, jotka voidaan ottaa huomioon arvioinnissa ja joita ovat esimerkiksi tuotanto- ja jakelukustannussäästöt sekä tehokkuusedut, jotka saadaan uusien kulutustuotteiden kehittämiseksi harjoitettavasta T&K- ja innovaatiotoiminnasta.

Suuntaviivoissa kuvaillaan moderniin taloustieteeseen perustuvaa lähestymistapaa tehokkuusetuihin. Kyseisen lähestymistavan perusteella komissiolla on paremmat valmiudet tehdä ero kilpailua haittaavien ja sitä edistävien sulautumien välillä.

Menettelyihin tehtävien parannusten osalta uudessa asetuksessa säilytetään täysin ennallaan "yhden luukun" valvontajärjestelmä ja sulautumien arvioinnille komissiossa asetetut kiinteät määräajat. Euroopan teollisuus pitää suuressa arvossa näitä kiinteitä määräaikoja verrattuna muissa sulautumien valvontajärjestelmissä käytettäviin järjestelyihin. Sulautumien valvonnasta yrityksille aiheutuvan sääntelytaakan keventämiseksi entisestään uudessa sulautuma-asetuksessa säädetään yritysten kannalta myönteisistä parannuksista menettelyihin.

Sulautuma-asioiden käsittelypaikan siirtämistä pyritään helpottamaan, jotta voitaisiin varmistaa, että sulautuma-asioiden käsittely annetaan tehtäväksi kilpailuviranomaiselle, jolla on siihen parhaat edellytykset. Lisäksi tarkoituksena on minimoida sellaisten asioiden määrä, joihin tarvitaan useita hyväksyviä päätöksiä monilta eri hallintoelimiltä. Uusissa säännöissä säädetään sulautuvien yritysten mahdollisuudesta pyytää ennen virallisen ilmoituksen antamista asian käsittelyn siirtämistä komissiolle tai komissiolta muille tahoille.

Sulautumien valvontasäännöt ovat käytännössä auttaneet EU:n yrityksiä mukautumaan sisämarkkinoiden ja maailmanmarkkinoiden haasteisiin. Laajentuminen ja sisämarkkinoiden edelleen jatkuva kehittämisprosessi edistävät Euroopan tuotemarkkinoiden homogeenisuutta ja yhdentymistä, mikä puolestaan parantaa eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä. Sulautumiin sovellettavat säännöt voivat lisäksi helpottaa yhdistymistä ja rajatylittävien sulautumien muodostamista aloilla, joilla on edelleen kansallisia markkinoillepääsyn esteitä.

3.2.3. Valtiontuki - meneillään olevat uudistukset

Uudistusten tarkoituksena on taloudelliset näkökohdat aiempaa tiiviimmin huomioon ottavan lähestymistavan käyttöönotto valtiontukipolitiikassa ja haitallisen valtiontuen poistaminen. Samalla pyritään kuitenkin jättämään jäsenvaltioille enemmän liikkumavaraa erityisesti Lissabonin tavoitteita tukevien horisontaalisten toimenpiteiden toteuttamisessa. Kilpailunrajoituksista ja sulautumista poiketen nämä muutokset toteutetaan progressiivisesti ennen uusien rakennerahastoasetusten voimaantuloa, jonka on määrä tapahtua vuoden 2006 loppuun mennessä. Niistä ei tämän mukaisesti aiota säätää yhdessä uudistuksia koskevassa säädöksessä. Tämän muutosprosessin vaikutus on kuitenkin yhtä suuri.

Nykyisten valtiontukisääntöjen jatkuva uudistaminen [17]

[17] Lisätietoja aiemmista valtiontukiuudistuksista esitetään puolivuosittain julkaistavissa valtiontukien tulostauluissa, jotka ovat saatavilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ state_aid/scoreboard/. Piakkoin julkaistavassa kevään 2004 tulostaulussa kuvaillaan vuoden 2002 valtiontukimääriä.

Suuri osa nykyisistä valtiontukisäännöistä aiotaan uudistaa vuosien 2005-2006 aikana. Uudistukset kohdistuvat valtiontukialan poikkeusasetuksiin, aluetuen suuntaviivoihin, tutkimus- ja kehitystoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevaan ohjesääntöön sekä riskipääomaa koskeviin suuntaviivoihin. Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen suuntaviivojen voimassaolo päättyy vuoden 2007 lopussa. Nämä seikat ja yhteisön rakennerahastojen uuden ohjelmakauden alkaminen vuonna 2007 tarjoavat yhdessä ainutlaatuisen tilaisuuden horisontaalista valtiontukea koskevien sääntöjen mittavaan uudelleentarkasteluun. Näin voidaan ottaa huomioon horisontaaliset ja erityisesti Lissabonin Eurooppa-neuvostossa määritetyt tavoitteet ja tulevien rakennerahastoasetusten mukainen uusi koheesiopolitiikka. Lisäksi tarkoituksena on koota eri säännöt yhteen ja yksinkertaistaa niitä mahdollisuuksien mukaan. [18]

[18] Yksi tulevaisuudessa käyttöön otettavan käytännön erityisosa-alueista koskee voimassa olevia, työmarkkinaosapuolten pääasiassa työehtosopimusten nojalla itse rahoittamia työllisyys- ja koulutustoimenpiteitä, joista veloitetaan maksu kaikilta kyseisen alan yrityksiltä. Komissio seuraa tarkkaavaisesti tämän alan oikeuskäytännön tulevaa kehitystä.

Yksi valtiontukiuudistuksen keskeisistä osatekijöistä on aluetukipolitiikan uudelleenmäärittely laajentuneessa unionissa, jotta valtiontuen kokonaismäärien pienentämistavoite voitaisiin nivoa yhteen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan tavoitteen kanssa. Uudistuksen lähtökohtana ovat Lissabonin ja Tukholman Eurooppa-neuvostojen päätelmät, joissa komissiota kehotetaan siirtämään painopiste selkeästi vähiten kehittyneisiin alueisiin alueellisen valtiontuen poikkeuksellisen luonteen mukaisesti ja joissa otetaan kaikilta osin huomioon kolmannen koheesiokertomuksen päätelmät. Uudistuksen lähtökohtana olevan talouspoliittisen periaatteen mukaan paras tapa poistaa alueelliset erot ja korottaa alueiden kasvulukuja on luoda talouden toimijoille asianmukaiset kannustimet parantamalla tuottavuutta ja kilpailukykyä sen sijaan, että tuetaan tehottomia yrityksiä tai aiheutetaan vakavia kilpailunvääristymiä sisämarkkinoilla. Tämä periaate olisi otettava huomioon uusissa suuntaviivoissa. Niissä samoin kuin tarkistetuissa horisontaalisissa säännöissä annetaan jäsenvaltioille enemmän liikkumavaraa, jotta ne voivat puuttua sisäisiin eroihin alueellaan. Komissio puolestaan keskittyy tutkimaan tukitoimenpiteitä, jotka vääristävät eniten kilpailua.

Alueelliset näkökohdat otetaan huomioon myös monissa muissa suuntaviivoissa, joissa sallitaan suuremmat tuki-intensiteetit, jos tuki myönnetään aluetukikelpoisilla alueilla sijaitseville yrityksille. Näin voidaan menetellä erityisesti pk-yrityksille myönnettävään tukeen sekä työllisyys- ja koulutustukeen sovellettavien ryhmäpoikkeusten perusteella. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi näitä suuntaviivoja tarkistetaan aluetuen suuntaviivojen tarkistamisen yhteydessä. Osana tarkistusprosessia komissio aikoo yksinkertaistaa kaikkia voimassa olevia ryhmäpoikkeuksia, tiettyjä aluetuen muotoja koskeva uusi ryhmäpoikkeus mukaan luettuna, kokoamalla ne yhteen asetukseen ja kodifioimalla ne.

Tutkimus, kehitys ja innovaatiot

Eurooppa-neuvosto [19] korosti kevätkokouksessaan kilpailukyvyn, innovaatioiden ja yrityskulttuurin tukemisen keskeistä asemaa kasvun aikaansaajina. Eurooppa-neuvosto pitää ongelmallisena Euroopan yksityisen sektorin suhteellisen vähäisiä investointeja tutkimukseen ja kehitykseen (T&K) ja korostaa unionissa harjoitettavan T&K-toiminnan lisäämistä. Komissio on Eurooppa-neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että unionin T&K-toiminta on todennäköisesti riittämätöntä. Tämä vähentää yksityisten halukkuutta investoida T&K-toimintaan sekä heikentää tuottavuutta ja kilpailukykyä. Komissio on käynnistänyt tutkimuksen valmistellakseen tutkimus- ja kehitystuen suuntaviivojen tarkistamista. Tutkimuksessa keskitytään pääasiassa valtiontuen asemaan välineenä, jolla helpotetaan Barcelonan tavoitteen saavuttamista. Kyseisen tavoitteen mukaan T&K-menot on nostettava 3 prosenttiin suhteessa EU:n bruttokansantuotteeseen. Tutkimuksessa keskitytään pohtimaan, millainen toiminta olisi katsottava tukikelpoiseksi ja kuinka suuret valtiontukimäärät olisivat asianmukaisia.

[19] 25--26. maaliskuuta 2004 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät.

Myös tiedonantoa valtiontuesta ja riskipääomasta tarkistetaan vuoden 2005 aikana. Kyseinen tiedonanto on jo osoittautunut hyödylliseksi välineeksi, jota jäsenvaltiot voivat käyttää pääomittaakseen pk-yrityksiä, joilla on kumppanuuksia yksityisten sijoittajien kanssa. [20] Säännöillä pyritään varmistamaan, että innovaatiotoimintaan suunnattavalla tuella puututaan todelliseen markkinoiden toiminnan riittämättömyyteen ja että sitä voidaan myöntää joustavasti erityisesti innovatiivisten pk-yritysten tapauksessa. Tarkistamisprosessissa käsitellään muun muassa pyyntöjä, jotka on esitetty joustavuuden lisäämiseksi tämäntyyppisen rahoituksen myöntämisessä. Tavoitteena on toisaalta keskittyä ratkaisemaan se ongelma, että markkinoilla ei ole saatavilla riittävästi pääomaa, edes suhteellisen pieniä määriä, pk-yrityksille niiden toiminnan alku- ja käynnistysvaiheissa sekä potentiaalisesti innovatiivisille pk-yrityksille, ja toisaalta välttää riski, että joustavuuden lisääminen voi johtaa siihen, että keskitytään suurempien pääomamäärien asettamiseen saataville myöhemmissä vaiheissa, joissa yksityisen pääoman saanti on helpompaa eikä julkisia toimenpiteitä näin ollen tarvita. Näiden tavoitteiden välille on löydettävä tasapaino.

[20] Komission tiedonanto riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman (RCAP) täytäntöönpanosta, KOM(2003) 654, 4.11.2003.

Vuonna 2005 annettavassa tiedonannossa kartoitetaan innovaatiotoimintaan vaikuttavia markkinahäiriöitä, ja mukautetaan voimassa olevissa valtiontukipuitteita ja -sääntöjä, jos tähän ongelmaan ei puututa niissä riittävän tehokkaasti. Tiedonannossa keskitytään käsittelemään erityisesti tukea investointeihin, joita pk-yritykset tekevät innovatiivisiin hankkeisiin, ammattitaitoisen henkilöstön rekrytointiin ja innovaatiopalveluita tarjoavien välittäjäorganisaatioiden kehittämiseen. Tällaisia organisaatioita ovat esimerkiksi yrityshautomot, teknologiakeskukset, yksityiset pääomasijoittajat, tiedepuistot, innovaatiokonsultit, teollis- ja tekijänoikeuksien välittäjät ja neuvonantajat sekä teknologiansiirtoyksiköt.

Lisäksi komissio laatii vuoden 2004 loppuun mennessä aiheesta käsikirjan tai käyttöoppaan, jossa annetaan ohjeita nykyisten valtiontukisäännösten ja -puitteiden mukaisesti toteutettavia innovaatioita tukevia toimenpiteitä varten. Käsikirjassa esitetään komission tärkeimpien päätösten perusteella kuvaus lähestymistavasta, jota komissio on soveltanut innovaatioihin liittyvää toimintaa koskeviin tukitoimenpiteisiin ja välittäjäyritysten kautta myönnettyyn tukeen.

Valtiontuen valvontamenettelyihin liittyvää sääntelytaakkaa kevennetään. Valtiontuen hyväksymismenettelyitä voidaan yksinkertaistaa ja nopeuttaa uuden täytäntöönpanoasetuksen myötä. Lisäksi komissio vapauttaa vähitellen ennakkoilmoitusvelvollisuudesta tuen pk-yrityksille sekä koulutus- ja työllisyystuen tai kehittää yksinkertaistettuja menettelyitä sellaisia tukiasioita varten, joilla ei aiemman kokemuksen perusteella ole tuntuvaa vaikutusta kilpailuun. Tämän mukaisesti komissio antoi vuoden 2003 lopulla ryhmäpoikkeusasetuksen, jolla pk-yrityksille myönnettävä tutkimus- ja kehitystuki vapautetaan ennakkoilmoitusvelvollisuudesta.

3.3. Kilpailupolitiikan kansainväliset näkökohdat

Kilpailunrajoituksia ja sulautumia koskeva uusi sääntelykehys auttaa eurooppalaisia yrityksiä pysymään mukana maailmanmarkkinoiden kehityksessä. Maailmanmarkkinoilla on kasvavaa painetta kilpailusääntöjen yhteisten täytäntöönpanonormien laatimiseen. Pääasiassa komission ponnisteluiden tuloksena kilpailupolitiikan alalla aikaan saadun laajan kansainvälisen yhteistyön seurauksena eri maanosien täytäntöönpanonormit ja -käytännöt ovat yhä yhdenmukaisempia.

Yhteistyö on ollut erityisen tuloksekasta EU:n ja sen tärkeimpien kauppakumppaneiden kahdenvälisessä yhteistoiminnassa, jonka puitteissa komissio ja vastaavat elimet Yhdysvalloissa, Japanissa ja Kanadassa ovat tehneet yhteistyötä toimintatapoihin ja tutkintaan liittyvissä kysymyksissä. Komissio ja kilpailuvirastot eri puolilla maailmaa ovat saavuttaneet huomattavaa edistymistä yhteisten normien kehittämistyössä, joka on meneillään kansainvälisessä kilpailuviranomaisten verkostossa. [21] Lisäksi komissio on antanut huomattavan panoksen Maailman kauppajärjestössä (WTO) käytäviin kilpailualan puitesopimusta koskeviin neuvotteluihin.

[21] Ks. lisätietoja http:// www.internationalcompetitionnetwork.org.

4. Tehokasta kilpailua tukeva täytäntöönpanokäytäntö

Uudistettu sääntelykehys tukee kilpailulainsäädännön ennakoivaa täytäntöönpanoa ja mahdollistaa sen, että komissio voi keskittyä tutkimuksissaan aloihin, joilla on vain muutamia toimijoita, joilla ilmenee toistuvaa kartellitoimintaa tai joilla markkinavoiman väärinkäyttö on yleinen ongelma. Lisäksi komissio voi ottaa ensisijaisiksi aihealueikseen valtiontukiasiat, jotka aiheuttavat suurinta vahinkoa kilpailijoille tai estävät tai viivästyttävät huomattavasti teollisuuden välttämätöntä rakenneuudistusta. Tämä edellyttää sellaisten tosiasiallisten ja oikeudellisten tai hallinnollisten kilpailun esteiden perusteellista analysointia, jotka aiheuttavat vakavinta haittaa kuluttajille ja kilpailulle sisämarkkinoilla sekä vaarantavat eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn.

4.1. Keskitetty täytäntöönpanokäytäntö kilpailuongelmien paljastamiseksi

Ennakoivan täytäntöönpanon lähtökohtana on markkinarakenteiden ja -käyttäytymisen taloudellisia näkökohtia koskeva analyysi, jonka perusteella täytäntöönpanotoimet voidaan priorisoida kilpailuongelman luonteen ja vakavuuden mukaan sekä sen mukaan, kuinka suurta haittaa toimenpide aiheuttaa sektorin tai teollisuudenalan suorituskyvylle. Painopistealue siirretään tämän vuoksi sisämarkkinoihin tai kuluttajiin hyvin vähän vaikuttavista asioista laajavaikutteisia asioita koskeviin tutkimuksiin.

Alakohtaisten tutkimusten, markkinatutkimusten ja alakohtaisten kyselyiden käyttöä lisätään keskeisten teollisuudenalojen kehityksen arvioimiseksi ja kilpailuesteiden paljastamiseksi. Tutkimukset pyritään priorisoimaan tehokkaasti kehittämällä erityisvälineitä sitä varten. Yksittäisten markkinoiden arvioinnissa käytettäviä itsestään selviä perusteita ovat markkinoiden keskittymisaste ja viitteet salaisesta yhteistyötä. Myös muista indikaattoreista, kuten muusta kuin kustannus- tai kysyntätekijöihin perustuvasta hintakehityksestä, sääntöjenvastaisista hintaeroista, innovaatioiden tai markkinoilletulon riittämättömyydestä, toimittajaa vaihtavien asiakkaiden vähäisestä määrästä sekä kapasiteetin kehityssuuntauksista saadaan arvokkaita tietoja yksittäisten markkinoiden suorituskyvystä. Tämä hyödyttää myös asiakkaita kyseisillä markkinoilla.

Uusien yritysten markkinoilletulo muodostaa kilpailuprosessin tärkeän osan-alueen. Jos markkinoillepääsylle on asetettu runsaasti esteitä, se voi olla merkkinä kilpailuongelmasta kyseisillä markkinoilla. Markkinatutkimukset ja alakohtaiset kyselyt ovat erittäin hyödyllisiä välineitä markkinoilletulon esteiden paljastamisessa. Myös Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston panos tähän prosessiin on suuri. Komissio aikoo tehdä tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten kanssa alakohtaisten tai yksittäisille markkinoille ominaisten ongelmien paljastamiseksi ja niiden ratkaisemiseksi ennakoivasti.

Komissiolle annetaan uudella asetuksella valtuudet ottaa valittu ala yleisellä tasolla tehtävien tutkimusten kohteeksi ja julkaista tutkimusten perusteella kertomus, jossa esitetään päätelmiä ja suosituksia Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa harjoitettavaa täytäntöönpanotoimintaa varten. Komission suosituksiin perustuvia kilpailupoliittisia välineitä voidaan käyttää havaittujen ongelmien ratkaisemiseksi joko yhtenäistetysti tai käyttämällä kyseisen erityisongelman ratkaisemiseen parhaiten soveltuvaa välinettä.

Komissio aikoo lisäksi käynnistää kilpailuun ja sääntelyn purkamiseen liittyviä yhteisaloitteita aloilla, joita koskevissa markkina-analyyseissa on havaittu viitteitä sääntelykehysten tai yksittäisten käytäntöjen aiheuttamista markkinoillepääsyn esteistä. Markkinoillepääsyä estäviä käytäntöjä, kuten markkinoiden sulkemista yksinoikeuksien perusteella ja markkinoiden jakamista, voidaan parhaiten estää eri välineiden yhtenäistetyllä käytöllä. Markkinoita sulkevat sulautumat ja markkinoillepääsyä heikentävät tai estävät valtiontukitoimenpiteet otettaisiin lisäksi erityistarkkailuun.

Kartellien torjunta

Kartellit aiheuttavat välitöntä vakavaa vahinkoa kuluttajille ja kartellissa valmistettavaa tuotetta tuotantohyödykkeenä käyttäville teollisuudenaloille, joiden kilpailukykyä kartellit heikentävät. [22] Kartellien torjunnalla on välittömiä myönteisiä vaikutuksia hinnanalennusten ja kilpailun lisääntymisen muodossa. Kilpailun lisääntyminen puolestaan parantaa tuotteiden ja palveluiden laatutasoa sekä valinnanvaraa. Kartellien paljastaminen ja tutkinta kuuluvat myös jatkossa komission toiminnan painopistealueisiin. Tässä toiminnassa on saavutettu viime vuosina erittäin hyviä tuloksia. On muun muassa paljastettu joitakin huomattavia yleisiä hintasopimusjärjestelyitä, joista on määrätty ennätyksellisen suuria sakkoja. Sakkojen suuruus on osoitus komission määrätietoisesta pyrkimyksestä torjua kartellitoimintaa. Uusi sääntelykehys helpottaa tämän torjuntatoiminnan tehostamista.

[22] Kartellien arvioidaan aiheuttavan vuosittain usean miljardin euron vahingot. Hintasopimuksista saatava keskimääräinen hyöty on 10 prosenttia myyntihinnasta. Tämä määrä voi kuitenkin vaihdella suuresti. OECD:n äskettäin julkaisema tutkimus osoittaa, että kartellien voittolisä voi olla erittäin suuri, jopa 50 prosenttia tai enemmän (lähde: OECD 2002).

Kartellien torjunta voi onnistua vain, jos yrityksiä estetään osallistumasta niihin pelotevaikutuksin. Uskottavien pelotevaikutusten perusta muodostuu sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevista hakemuksista, paikan päällä tehtävistä yllätystarkastuksista ja päätöksistä, joilla määrätään ankaria seuraamuksia.

Erityisesti EU:n soveltama sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskeva ohjelma [23] on olennainen osa kartellien horjuttamiseen tähtäävää toimintaa, sillä se kannustaa yrityksiä lopettamaan ja paljastamaan tällaisen salaisen laittoman toiminnan. Sakoista vapauttamista ja niiden lieventämistä koskevan ohjelman soveltamista onkin tarkoitus jatkaa ja, jos mahdollista, ohjelmaan aiotaan tehdä tulevaisuudessa parannuksia sen tehostamiseksi.

[23] Tietoja sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevasta ohjelmasta ja ohjeita tähän liittyvän hakemuksen jättämisestä on saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/ antitrust/leniency.

Komissio aikoo ylläpitää ja kehittää viime vuosien kehitystyöhön perustuvaa kartellien torjuntatoimintaa.

Vapautetut alat

Kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa aiotaan tehostaa myös yleishyödyllisillä aloilla, jotka on vapautettu, kuten postipalvelu-, energia-, televiestintä- ja liikennealoilla.

Näillä aloilla toimineiden laillisten monopolien poistamiseksi toteutettavien lainsäädäntötoimenpiteiden voimaantulon jälkeen on aloitettava muiden, lähinnä käytännön esteiden poistaminen. Kilpailusäännöt helpottavat näiden tavoitteiden saavuttamista mahdollistamalla markkinoiden tehokkaaseen vapauttamiseen kohdistuvien haittojen poistamisen. Varsinaista vapauttamisprosessia on seurattava tarkasti, jotta vakiintuneet toimijat eivät saa tilaisuutta luoda uusia markkinoillepääsyn esteitä tai noudattaa kilpailua rajoittavia strategioita suojautuakseen voimakkaasti kasvavalta kilpailulta. Lisäksi on varmistettava, että vakiintuneet toimijat eivät voi käyttää väärin asemaansa eivätkä siirtää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palveluiden tarjoamista varten saamaansa valtiontukea edelleen äskettäin kilpailulle avatuilla markkinoilla harjoittamaansa toimintaan. Kilpailumyönteisen markkinarakenteen ja tehokkaan markkinoillepääsyn varmistaminen on erityisen tärkeä tavoite kilpailualalla. Näin voidaan lisätä hintakilpailua ja kannustaa yrityksiä tarjoamaan uudentyyppisiä energiapalveluja sekä varmistaa, että kuluttajat hyötyvät vapauttamisesta.

Ennakoiva täytäntöönpano edellyttää kokonaisvaltaista lähestymistapaa ja sellaisten kilpailupolitiikan välineiden käyttöä, jotka soveltuvat parhaiten optimaalisen kilpailuympäristön luomiseen äskettäin kilpailulle vapautetuilla markkinoilla. Komissio soveltaa kilpailunrajoituksia koskevia sääntöjä, sulautumien valvontaa tai valtiontukien valvontaa käsillä olevan kilpailuongelman luonteesta riippuen.

Kilpailunrajoituksiin sovellettavan uuden sääntelykehyksen myötä komissio voi tiivistää yhteistyötään kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa. Komissio harjoittaa yhteistyötä myös eri alojen kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa, sillä ne antavat tärkeän panoksen vapauttamisen käytännön toteutukseen. EU:n laajentuminen muodostaa tässä suhteessa erityishaasteen. Komissio aikookin pitää tiiviisti yhteyttä kansallisiin kilpailu- ja sääntelyviranomaisiin varmistaakseen, että uusien jäsenvaltioiden energia-, televiestintä- ja liikennealat vapautetaan kokonaisuudessaan kilpailulle.

Vapaat ammatit ja rahoituspalvelut

Myös rahoituspalvelut ja vapaat ammatit kuuluvat sisämarkkinalainsäädännön soveltamisalaan. Näillä aloilla käytävä kilpailu aiotaan ottaa nyt erityishuomion kohteeksi.

Vapaat ammatit ovat yksi esimerkki palvelualoista, joilla sääntelytaakka on usein perinteisesti suuri ja joilla noudatetaan kilpailua rajoittavia käytäntöjä. Vaikka vapaisiin ammatteihin on todennäköisesti välttämätöntä kohdistaa jonkin verran sääntelyä, sääntelyn olisi perustuttava objektiivisiin perusteisiin, joita soveltamalla kilpailulle ja kuluttajille aiheutuva haitta voidaan supistaa minimiin. Äskettäin annetussa komission kertomuksessa [24] jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisia ja ammatillisia järjestöjä kehotetaan tarkistamaan nykyisiä sääntöjään sen selvittämiseksi, ovatko ne välttämättömiä, oikeasuhteisia ja perusteltuja. Komissio tutkii tarvittaessa myös kilpailua rajoittavia käytäntöjä.

[24] http://europa.eu.int/comm/competition/ liberal_professions/final_communication_fi.pdf.

Rahoituspalveluiden alalla ennakoivalla täytäntöönpanolla on ratkaiseva vaikutus kilpailuun perustuvien rahoitusmarkkinoiden luomiseen ja Lissabonin tärkeimpiin tavoitteisiin kuuluvan tavoitteen saavuttamiseen. Tehokkaan rajatylittävän selvitystoiminnan esteet voivat johtua valuuttamarkkinoiden ja selvitystoiminnan harjoittajien välisistä yksinoikeusjärjestelyistä. Äskettäin julkaistu tutkimus osoittaa, että näillä aloilla sovellettavat yksinoikeusjärjestelyt kattavat koko Euroopan. EU:n pankki- ja vakuutusmarkkinat ovat edelleen hajanaiset. Korttimaksuja koskevaa kilpailua käydään edelleen sisämarkkinoiden sijaan hajanaisesti kansallisilla markkinoilla.

4.2. Valtiontukisääntöjen täytäntöönpanon kehittäminen

Tulevaisuuden valtiontukipolitiikan päätavoitteena on edelleen valtiontuen kokonaismäärien pienentäminen ja yhteisön edun mukaisten horisontaalisten tukitoimenpiteiden lisääminen. Valtiontukisääntöjen täytäntöönpanon lisäksi komissio kehittää edelleen vuonna 2003 käynnistettyä aloitetta, jonka tarkoituksena on kartoittaa markkinoiden toiminnan riittämättömyyttä ja tehostaa tukitoimenpiteitä. Kun on kyse tapauskohtaisen tai alakohtaisen tuen myöntämisestä, tukea arvioidaan taloudellisten näkökohtien perusteella sen kilpailuvaikutusten selvittämiseksi. Näin voidaan hyödyntää kilpailunrajoitusten ja sulautumien aloilla kerättyä alakohtaista taitotietoa.

Komissio pyrkii varmistamaan myös jatkossa, että valtiontuen valvonnalla edistetään kilpailua ja kilpailuun perustuvia markkinoita koko sisämarkkinoilla toteuttamiskelpoisten kilpailujärjestelmien kautta. Tässä toiminnassa otetaan huomioon kuluttajille koituva hyöty ja veronmaksajien etu.

EU:n laajennuttua 25 tai useamman jäsenvaltion unioniksi komission on mahdotonta arvioida jokaista jäsenvaltioiden myöntämästä tuesta aiheutuvaa kilpailunvääristymää. Valtiontukisääntöjen täytäntöönpano perustuu tämän vuoksi tukitoimenpiteiden kilpailuvaikutuksiin liittyvien taloudellisten näkökohtien entistä tarkempaan analysointiin. Rajoittamatta yhteisön lainsäädännön kokonaisvaltaista soveltamista voitaisiin harkita, olisiko toimenpiteet, jotka eivät todennäköisesti vaikuta merkittävästi kilpailuun yhteisössä, erotettava toimenpiteistä, joiden sisämarkkinoilla aiheuttamat kilpailuvaikutukset on otettava yksityiskohtaisen ja tarkan arvioinnin kohteiksi.

Vaikka tähänastinen kokemus osoittaa, että tietyn toiminnan avoimuusaste voi olla hyvä lähtökohta analyysille, myös muilla seikoilla, kuten tuen määrällä, kyseisten markkinoiden kilpailurakenteella, tuensaajien mahdollisella markkinavoimalla ja sillä, kuinka laajan markkinatoimijajoukon saatavilla tuki on, on merkitystä analyysin lopputuloksen kannalta. Komissio aikookin syventää analysointia näiden käsitteiden muuntamiseksi yleisohjeiksi, joilla helpotetaan suunnitelmien laatimista tuista, jotka täyttävät vaatimukset tuen yhdenmukaisuudesta perustamissopimuksen valtiontukisääntöjen kanssa.

Lisäksi aiotaan kehittää testi, jolla voidaan yksilöidä tukitoimenpiteet, jotka eivät todennäköisesti vaikuta merkittävästi kilpailuun sisämarkkinoilla. Testin perusperiaatteena on, että mitä pienempi tukimäärä, sitä vähäisempi sen kilpailua vääristävä vaikutus. Jos tukea käytetään yhteisön yhteisen edun mukaisiin tavoitteisiin, kuten tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoimintaan, koulutus- ja työllisyystoimintaan sekä pk-yritysten kehittämistoimintaan, suhteellisen pienet tukimäärät olisi yleensä voitava sallia ilman tarvetta yksityiskohtaiseen arviointiin. Kuulemismenettely, jossa otetaan kantaa kyseisen testin sisällyttämistä valtiontukisääntöihin koskeviin puitteisiin, on edennyt jo loppusuoralle. Kyseiset puitteet on tarkoitus hyväksyä vuoden 2004 aikana.

Komission tarkoituksena on vähentää kilpailua erityisen paljon vääristävien tukimuotojen määrää muuttamalla niihin sovellettavia sääntöjä ja yksittäistapausten arviointiperusteita. Äskettäin hyväksyttiin monialaisissa puitteissa esitetty suurten siirrettävien investointihankkeiden sallittujen aluetuki-intensiteettien alentamista koskeva ehdotus jäsenvaltioiden ilmoitettua pitävänsä tämäntyyppisen, suurina määrinä myönnetyn tuen kilpailua vääristäviä vaikutuksia erittäin ongelmallisina. Samaten meneillään olevassa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien suuntaviivojen tarkistusprosessissa keskitytään huomattaviin kilpailunvääristymiin ja vahinkoon, jota tämäntyyppiset tukitoimenpiteet kilpailijoille ja sisämarkkinoille.

Tapauskohtaisten tukien käsittelyssä on pyritty kartoittamaan tapaukset, joissa tuki voi aiheuttaa vakavia kilpailunvääristymiä sisämarkkinoilla. Tarkoituksena on keskittää mahdollisimman paljon voimavaroja tämäntyyppisten tukien tutkintaan. Esimerkkeinä voidaan mainita veroetuudet, erityisesti rahoituspalvelu- ja energia-aloilla myönnetyt rajattomat tai epäsuorat takaukset sekä valtiontuen käyttö äskettäin vapautetuilla aloilla. Komissio pyrkii myös varmistamaan, että valtiontuen valvonta nivoutuu osaksi kokonaisvaltaista kilpailupolitiikkaa. Kun esimerkiksi pohditaan, olisiko rakenneuudistustukea saavalta yritykseltä vaadittava vastasuoritteita, otetaan huomioon erityyppisten toimenpiteiden potentiaaliset vaikutukset kyseisten markkinoiden kilpailurakenteeseen.

Lisäksi komissio tutkii, olisiko menettelyihin tehtävä lisämuutoksia viimeistelyvaiheessa olevan uuden asetuksen täytäntöönpanosta saatavien kokemusten perusteella. Komissio tutkii myös mahdollisuutta lisäryhmäpoikkeusten myöntämiseen tietyntyyppisille tuille ja ryhmäpoikkeusten myöntämisessä noudatettavien menettelyiden yksinkertaistamiseen.

5. Päätelmä

Tehokas kilpailu EU:n sisämarkkinoilla parantaa tuottavuutta ja lisää innovaatiotoimintaa sekä edistää tätä kautta ratkaisevasti Euroopan teollisuuden kilpailukykyä. Ennakoiva kilpailupolitiikka vauhdittaa kilpailua koko Euroopassa ja helpottaa siten Lissabonin tavoitteiden saavuttamista.