Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle - Eurooppalainen strategia merien ja merenkulkualan tutkimusta varten : johdonmukaiset puitteet eurooppalaisella tutkimusalueella harjoitettavalle tutkimukselle merien kestävän käytön tukemiseksi /* KOM/2008/0534 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 3.9.2008 KOM(2008) 534 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE Eurooppalainen strategia merien ja merenkulkualan tutkimusta varten Johdonmukaiset puitteet eurooppalaisella tutkimusalueella harjoitettavalle tutkimukselle merien kestävän käytön tukemiseksi 1. JOHDANTO Meriympäristö muodostaa kaksi kolmasosaa planeetastamme. Sillä on olennainen merkitys kansalaisten hyvinvoinnille, koska sen tarjoamat mittavat voimavarat muodostavat perustan useille talouden toiminnoille. EU:n merialueiden osuus EU:n BKT:sta on noin 40 % ja merenkulkutalouden 3–5 % ( ks. laatikko 1 ). Globaalin kaupan ja kilpailun lisääntyessä ihmisen toiminta aiheuttaa ympäristöpaineita, jotka muodostavat uhan meriekologialle ja kestävällä merien hyödyntämiselle. Jollei tilanteeseen puututa asianmukaisesti, kasvava meriliikenne, matkailu, rannikkoalueiden kehittäminen, kalatalous ja vesiviljely sekä turva- ja valvontatoimien tarve voivat uhata vakavasti meriympäristöä ja biologista monimuotoisuutta. Tiede ja teknologia ovat yksi keskeinen keino huolehtia siitä, ettei mereen liittyvien toimintojen talouskasvu ole ristiriidassa ympäristönsuojelun kanssa. Avoimilla maailmanmarkkinoilla EU:n kaltaisten kehittyneiden talouksien kilpailukyky on seurausta niiden valmiuksista tuottaa osaamispohjaisia ja vahvasti lisäarvollisia tavaroita ja palveluja. Tutkimus ja teknologian kehittäminen ovat tarpeen, jotta voidaan lisätä ekotehokkuutta ja ratkaista voimavarojen kestämättömään käyttöön liittyvät ongelmat. EU:ssa on meneillään suuri määrä merien ja merenkulkualan tutkimukseen liittyviä toimia, joita on koordinoitava mahdollisimman tehokkaasti. Meriin liittyvän tietämyksen ja innovoinnin monimutkaisuus edellyttää integroitua lähestymistapaa. Monisyisten ongelmien ratkaisemiseksi tarvitaan yhdennettyä ja dynaamista eurooppalaista tutkimustyötä, jotta voidaan löytää yhtenäisiä ratkaisuja siihen, miten merien taloudellinen potentiaali voidaan kokonaisuudessaan hyödyntää ekosysteemiin pohjautuvassa lähestymistavassa. Tähän liittyen komissio totesi strategisissa tavoitteissaan vuosiksi 2005–2009, että: ”olisi erityisesti kehitettävä kattava meripolitiikka, jonka tavoitteena on varmistaa vitaalinen merenkulkutalous ja merten tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntäminen ympäristön kannalta kestävällä tavalla. Tällaista politiikkaa tulisi tukea merenkulkualan tieteellisellä tutkimuksella, teknologialla ja innovoinnilla.” Komissio korosti näin tarvetta edistää huippuosaamista meriin liittyvässä tutkimuksessa ja teknologian kehittämisessä Göteborgin[1] ja Lissabonin[2] strategioiden mukaisesti. Ehdotus eurooppalaisen tutkimusalueen (ERA)[3] luomiseksi esitettiin ensimmäisen kerran kahdeksan vuotta siiten, ja se toimii edelleen tärkeimpänä suunnannäyttäjänä sille, miten voidaan saada aikaa optimoitu ja tehokas eurooppalainen tutkimusjärjestelmä. ERA on peruspilari kasvua ja työllisyyttä edistävässä EU:n Lissabonin strategiassa, jonka päämääränä on aikaansaada ”osaamistalous ja -yhteiskunta”. Komissio julkaisi vuonna 2007 vihreän kirjan[4], jossa tarkastellaan ERAn tähänastista edistystä. Siitä käydyn julkisen keskustelun pohjalta käynnistetään vuonna 2008 uusia aloitteita ERAn kehityksen vauhdittamiseksi. Näihin sisältyy viisi uutta aloitetta ERAn eri osa-alueilla sekä tehostettu ”kumppanuuspohjainen” hallintotapa ns. Ljubljanan prosessin puitteissa[5]. Nyt ehdotettava merien ja merenkulkualan tutkimusta koskeva strategia noudattelee laajempaa ERA:n kehittämispolitiikkaa ja kuuluu siihen yhtenä osana. Sillä on merkittävä rooli Euroopan tutkimuspolitiikassa, koska se on yksi ensimmäisiä yrityksiä ERAn täysimääräiseen toteuttamiseen tietyllä tutkimussektorilla. Prosessi pantiin alulle Galwayn julistuksella[6]. Kesäkuussa 2006 annetusta EU:n tulevaa meripolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta järjestetyllä lausuntokierroksella tiedeyhteisöiltä ja muilta sidosryhmiltä saatiin perusteellista palautetta, jossa peräänkuulutettiin uusia toimia merien ja merenkulkualan tutkimuksen vauhdittamiseksi EU:ssa. Vaatimus sai uutta pontta EU:n puheenjohtajamaan Saksan huhtikuussa 2007 järjestämässä Bremenin konferenssissa sekä julistuksessa, jonka tutkimusyhteisö antoi EurOCEAN 2007 -konferenssissa Aberdeenissa kesäkuussa 2007[7]. Aberdeenin julistuksessa komissiota kehotettiin käynnistämään vuonna 2008 yhtenäinen eurooppalainen strategia merien ja merenkulkualan tutkimusta varten ja huolehtimaan siitä, että sen toteutusta ja tuloksellisuutta valvotaan pitkäjänteisesti Euroopan meripolitiikan puitteissa. Lokakuussa 2007 antamassaan tiedonannossa Euroopan unionin yhdennetty meripolitiikka [8] komissio vahvisti, että sen keskeisenä päämääränä on luoda parhaat mahdolliset edellytykset talouskasvulle merialoilla ja rannikkoalueilla ja samalla varmistaa, että EU:n ympäristölainsäädännön – erityisesti meristrategiadirektiivin[9] – tavoitteet täyttyvät. Meripolitiikkatiedonannon pohjalta sovittiin toimintasuunnitelmasta. Siinä tuotiin esille, että valmiuksien lisäämisen, infrastruktuurin, koulutuksen ja uuden monialaisen lähestymistavan tukemiseksi tulisi kehittää merien ja merenkulkualan tutkimusstrategia yhdessä jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa[10]. Kyseinen tutkimusstrategia on tämän tiedonannon aiheena. Strategiassa ehdotetaan keinoja, jotka mahdollistavat merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen paremman yhdentämisen. Tiedonannossa todetaan, että toimia on tärkeää jatkaa erillisillä sektoreilla (esim. puhtaammat ja tehokkaammat laivamoottorit, alusten suunnittelun parantaminen, liikennevirtojen optimaalinen logistiikka, meritoimintojen turvallisuus ja turvatoimet, merenkulun julkisuuskuva jne.), mutta siinä keskitytään merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen välisen integroinnin parantamiseen eikä niinkään vakiintuneisiin tutkimussektoreihin. Laatikko 1 – Meritalous (Merielinkeinoalan tietoja ja lukuja – vihreä kirja – Euroopan unionin tuleva meripolitiikka) Meritalous on monitahoinen ala, johon liittyvät kysymykset ovat usein keskenään ristiriitaisia: - Meriliikenne (90 % ulkoisesta kaupasta 40 % sisäisestä kaupasta tapahtuu EU:ssa meritse; Euroopan yli 1200 sataman kautta kulkee 3,5 miljardia tonnia rahtia ja 350 miljoonaa matkustajaa vuodessa). - Laivanrakennus (telakat ja varustetoimittajat työllistävät suoraan ja välillisesti 0,8 miljoonaa ammattitaitoista työntekijää, ja niiden liikevaihto on 90 miljardia euroa; Eurooppa on maailman markkinajohtaja lauttojen ja risteilyalusten kaltaisten pitkälle kehitettyjen alustyyppien rakentamisessa). - Energia (merten tarjoamia vaihtoehtoisia energialähteitä, kuten aalto-, vuorovesi- ja tuulienergiaa, ei hyödynnetä tarpeeksi; niiden arvo oli 121 miljoonaa euroa vuonna 2005). - Kalatalous ja vesiviljely (0,5 miljoonaa työpaikkaa; 0,3 % EU:n BKT:sta eli noin 20 miljardia euroa/vuosi; vesiviljelyn osuus on 19 % unionin koko kalataloustuotannosta). - Matkailu ja rannikkoalueet (rannikkoalueiden matkailun työvoima oli noin 3 miljoonaa ihmistä ja liikevaihto 72 miljardia euroa vuonna 2005). - Uudet resurssit ja ”sininen” bioteknologia (kehittyvä ala, jonka ennakoidaan kasvavan 10 % vuodessa ja jonka markkinoiden arvo maailmassa on 2,4 miljardia euroa). 2. LÄHESTYMISTAPA Strategiassa ehdotetaan konkreettisia toimenpiteitä ja mekanismeja, joiden avulla merien ja merenkulkualan tutkimuksen tehokkuutta ja laatua voidaan parantaa ja sitä kautta tarttua paremmin merien tutkimushaasteisiin ja mahdollisuuksiin. Enää ei riitä, että aihepiirin tutkimusta lähestytään puhtaasti aloittain tai aiheittain. EU:n tutkimustoiminnan avulla voidaan edistää merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen välisiä yhteisiä ponnisteluja, jotka ulottuvat eri tutkimusalojen rajojen yli. Tietämyksen ja voimavarojen tehokkaampi integrointi ja yhdistäminen sekä pitkäaikaiset ja kestävät kumppanuudet muodostavat pohjan tutkimustarpeiden ja -painotusten yhteiselle määrittelylle. Tämän vuoksi strategiassa on määrä: 1. lähestyä tarkasteltavan järjestelmän kompleksisuutta ja vuorovaikutuksia ottamalla käyttöön toimet, joilla lisätään tietämyksen ja tutkimuksen integrointia. Strategiassa pyritään poistamaan perinteisiä rajanvetoja tieteen ja politiikanteon, tieteen ja teknologian sekä tieteenalojen ja teollisuudenalojen väliltä. Siinä määritellään tapoja edistää huippuosaamista sekä monitieteistä ja -alaista tutkimusta ja innovointia; 2. ottaa käyttöön uusia tutkimuksen hallintotapoja, joilla pyritään kaikkien osapuolten väliseen konsensukseen ja jatkuvaan vuoropuheluun tutkijoiden, päätöksentekijöiden, teollisuuden ja yhteiskunnan edustajien välillä. Hallintotavoissa noudatetaan Ljubljanan prosessin viittä johtoperiaatetta. Euroopan komission tehtävänä strategian täytäntöönpanossa on: - käyttää täysimääräisesti hyväksi kaikki yhteisön välineet (mm. tutkimuksen 7. puiteohjelma) strategian päämäärien saavuttamiseksi, - edistää koordinoitua lähestymistapaa jäsenvaltioiden kanssa strategian päämäärien tueksi, - huolehtia strategian täytäntöönpanon seurannasta ja jatkuvasta mukauttamisesta jäsenvaltioiden sekä merentutkimusta ja merenkulkualan tutkimusta harjoittavien yhteisöjen kanssa. Euroopan komissio toteuttaa toimet yhteistyössä jäsenvaltioiden, EU:n ulkopuolisten maiden sekä merien ja merenkulkualan tutkimuksen sidosryhmien kanssa. 3. JÄRJESTELMÄN KOMPLEKSISUUS Tutkimuskentän monimutkaisuuteen liittyvät seikat edellyttävät seuraavien näkökohtien tarkastelua: - Valmiuksien lisääminen edistämällä sellaisten uusien menetelmien kehitystä, joiden avulla voidaan saavuttaa aiempaa vaativampia tutkimustavoitteita. Monet infrastruktuurit ovat vanhoja, ja erityisinfrastruktuurit ovat kalliita. Pätevyysvaatimuksia ja koulutusta on kehitettävä, jotta voidaan houkutella uusia ammattilaisia ja ottaa huomioon tutkimuksen monitieteinen luonne. - Integrointi merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen vakiintuneiden sektoreiden välillä. Pyrkimyksenä on tietämyksen ja tutkimusryhmien kiinteämpi integraatio lisäämällä vuorovaikutusta, verkostoitumista ja tiedonvaihtoa ja lujittamalla sen pohjalta tieteellistä huippuosaamista. Alojen välinen integraatio ja osaamisensiirto luovat pohjaa sille, että nykyiset ja tulevaisuuden markkinat – sellaisilla aloilla kuin ”sininen” teknologia, energia, vesiviljely ja turvatoimet – voivat hyödyntää tietämyspohjaisia innovaatioita ja kehittää samalla meritoimintojen kestävyyttä, luoda uusia työpaikkoja ja aikaansaada parempia tuotteita ja prosesseja. - Synergia jäsenvaltioiden, alueiden ja teollisuudenalojen kanssa ja kesken. Yhteisön tutkimusrahoitus muodostaa vain pienen osan tutkimuksen ja kehittämisen julkisesta rahoituksesta. Valtaosa Euroopan julkisesta tutkimusrahoituksesta tulee kansallisista ja alueellisista ohjelmista. EU:n tutkimusponnistelut jäävät kuitenkin Lissabonin strategiassa asetetusta tavoitteesta, jonka mukaan jäsenvaltioiden tulee osoittaa tutkimukseen ja kehittämiseen 3 % BKT:staan[11]. Siksi on tärkeää, että jäsenvaltiot ja alueet käyttävät julkisten ja yksityisten investointien täydennykseksi Euroopan yhteisön välineitä, kuten tutkimuspuiteohjelmaa, koheesiorahastoa ja kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaa (CIP). EU:n meripolitiikan kansainvälinen ulottuvuus on tärkeä näkökohta, joka koskee kaikkia näitä kolmea toimintalinjaa. Se lähtee siitä tosiseikasta, että Euroopan unionia ja sen merentakaisia alueita ympäröivät meret ovat yhteisiä EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Kansainvälinen tieteellinen yhteistyö on vahva väline, jonka avulla voidaan osaltaan huolehtia yhteisillä merillä harjoitettavien toimintojen koordinoidusta ja integroidusta hallinnosta. Kansainvälisen ulottuvuuden muut hyödyt johtuvat siitä, että sen ansiosta voidaan hyödyntää vastavuoroisesti tietämystä ja osaamista yhteisiin haasteisiin vastaamiseksi sekä saavuttaa kriittinen massa, mikä ei eräissä tutkimuskategorioissa olisi mahdollista Euroopan omin valmiuksin. Seuraavissa jaksoissa tarkastellaan edellä mainittuja näkökohtia ja toiminnan lohkoja. Niiden pohjalta määritellään erityiset toimet, joihin on määrä ryhtyä tulevina vuosina. Toimet toteutetaan ERAn hengessä yhteistyössä, johon osallistuvat merien ja merenkulkualan tutkimuksen yhteisöt ja komissio. 3.1. Valmiuksien lisääminen Toimintalohkot - Rakennetaan uusia tutkimus- ja havainnointi-infrastruktuureja. - Edistetään uutta ja tieteidenvälistä tutkimusosaamista ja innovaatiovalmiuksia. - Kehitetään uusia malleja korkea-asteen koulutukselle merien ja merenkulkualan tutkimuksessa (esim. Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin yhteydessä toimivien tietämys- ja innovaatioyhteisöjen kautta). - Tarkastellaan uusia rahoitusmalleja, joissa yhdistellään eri investointilähteitä. Pysyäkseen merentutkimuksen kehityksen kärjessä Euroopan on yksilöitävä keinot, joiden avulla se voi vahvistaa tutkimusvalmiuksiaan (mm. innovatiiviset rahoitusjärjestelyt, uudet tutkimusinfrastruktuurit ja uuden tutkija- ja insinöörisukupolven koulutus). Tutkimusinfrastruktuureja käsittelevä eurooppalainen strategiafoorumi ESFRI on määritellyt infrastruktuurit, joilla on ratkaiseva merkitys meriin liittyvän tutkimuksen kannalta. ESFRIn työ tarjoaa hyvän pohjan painopisteiden määrittelylle tällä alalla. Myös inhimillisiä valmiuksia on kehitettävä huolehtimalla siitä, että tutkijanurat ja tutkijoiden liikkuvuus tehdään houkuttelevammaksi. Merielinkeinoelämän ja merenkulkualan talous- ja ympäristökehitys tarvitsee tuekseen näiden alojen tarpeisiin soveltuvia ja korkeatasoisia tutkijoita ja tukihenkilöstöä. Strategiassa kannustetaan henkilöstön vaihtoa yritys- ja tutkimusmaailman sisällä ja välisesti sekä uuden tietämyksen nopeaa sisällyttämistä koulutukseen ja elinikäisen oppimisen ohjelmiin. Tutkimuslaitosten ja korkeakoulujen välisestä tietämyksen vaihdosta tulisi huolehtia. Huomiota pitäisi kiinnittää myös äskettäin perustetun Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin ja sen yhteydessä toimivien tietämys- ja innovaatioyhteisöjen toimiin. Toteutettavat toimet 1. Kehitetään kestävää tukea erikoistuneille yleiseurooppalaisille tutkimusinfrastruktuureille[12], joita tarvitaan yksilöityihin haasteisiin ja mahdollisuuksiin tarttumiseksi (mm. ESFRIn laatimassa etenemissuunnitelmassa (Roadmap) ja 7. puiteohjelman integroiduissa infrastruktuurialoitteissa (I3) ehdotetut infrastruktuurit). 2. Määritetään yleiseurooppalaista ja kansainvälistä merien ja merenkulkualan tutkimusta varten tarvittavien uusien infrastruktuurien investointitarpeet (ml. juoksevat kustannukset) Euroopan tasolla (esim. käyttäen koheesiorahaston varoja yhteisrahoituslähteenä). 3. Kehitetään uusia ja monitieteisiä osaamis-, koulutus- ja innovaatiovalmiuksia, jotta voidaan reagoida tämänhetkisiin sosioekonomisiin ja kulttuurisiin kehityssuuntauksiin ja vaatimuksiin. 4. Tarkastellaan nykyisten ja tulevien inhimillisten ja taloudellisten voimavarojen käytön tehostamista. Pohjan voivat tarjota järjestelyt, joita on jo käytössä Euroopan, valtioiden ja alueiden tasolla (esim. työllisyyttä ja koulutusta koskevien valtiontukisuuntaviivojen käyttö, koheesiorahaston mahdollisuudet – niin inhimillisten resurssien kannalta kuin pk-yrityksille tarjottavan t&k-tuenkin muodossa – sekä koulutusta koskevan Leonardo da Vinci -ohjelman, tutkimuspuiteohjelmien ja kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman (CIP) tarjoamat mahdollisuudet). Komissio aikoo viedä vuonna 2009 eteenpäin useita toimia näitä päämääriä kohti. Erityisesti se aikoo kehittää kestävää tukea erikoistuneille yleiseurooppalaisille tutkimusinfrastruktuureille ja helpottaa tarvekartoituksen tekemistä alueellisista tutkimusrakenteista, joita tarvitaan ESFRIn etenemissuunnitelmassa ja integroiduissa infrastruktuurialoitteissa määriteltyjen infrastruktuurien lisäksi. Komissio aikoo myös motivoida jäsenvaltioita ja alueita käyttämään saatavilla olevia EU-varoja näihin tarkoituksiin ja omaksumaan koordinoidun otteen kehitettäessä uutta koulutusmallia. Jäsenvaltioita aiotaan lisäksi kannustaa kehittämään merten infrastruktuuripolitiikkaa, joka tukee huippuosaamista koko Euroopassa. Tällä tavoin voidaan taata, että infrastruktuureja voivat hyödyntää tutkijat myös pienistä ja uusista jäsenvaltioista, joissa niitä ei ole. 3.2. Integrointi Toimintalohkot - Määritellään monialaiset tutkimustavoitteet, jotka ylittävät perinteisesti itsenäisten tutkimusalojen rajat (esim. ilmastonmuutos, liikenne, energia, bioteknologia, ympäristö ja elintarvikkeet), ja edistetään monitieteisiä lähestymistapoja. - Huolehditaan meritietokantojen kiinteämmästä integroinnista ja tehokkaammasta käytöstä. - Optimoidaan nykyisten tutkimusinfrastruktuurien käyttöä. - Lujitetaan pitkään toiminnassa pysyviä alueellisia klustereita. - Edistetään osaamisen- ja teknologiansiirtoa. Merentutkimus ja merenkulkualan tutkimus kattavat erilaisia tieteen ja teknologian aloja. Integrointia tarvitaan monitieteisen lähestymistavan kehittämiseksi. Tässä tiedonannossa määritellään monialaista lähestymistapaa edellyttävät keskeiset tutkimussuunnat (ks. laatikko 2 ). Näitä poikkitieteellisiä tutkimusaiheita tarkasteltaessa kiinnitetään erityistä huomiota sosioekonomisen tutkimuksen integrointiin ja tutkimushallinnon eri vaihtoehtojen vaikutuksiin. Maailmanluokan tutkimus vaatii pitkälle kehitettyjä erityisalojen tutkimusinfrastruktuureja, jotka ovat kalliita. Useimpien infrastruktuurien käyttö määräytyy tällä hetkellä kansallisten painopisteiden pohjalta. Niiden käytön optimoimiseksi niiden ylläpitäjien välille on luotava pysyviä ja toisiaan täydentäviä yhteistyösuhteita, jotka perustuvat yhteisiin suunnitelmiin tulevista investoinneista ja standardointiin mittauksissa, havainnoinnissa ja raportointimenetelmissä. Useilla EU:n rannikkoalueilla on tuettu meriklustereiden kehittämistä eri rahoitusvälineistä Euroopan, jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla. Nämä klusterit voivat tarjota puitteita merentutkimustarpeista käytävälle keskustelulle sekä sovittujen toimenpiteiden toteuttamiselle ja integroinnille alueellisesti. Toteutettavat toimet 5. Kehitetään merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen eri sektoreiden välistä integraatiota. 6. Edistetään eurooppalaiseen merentutkimukseen käytettävien infrastruktuurien yhtenäisempää käyttöä painottaen erityisesti menettelyjen yhdenmukaistamista. 7. Kehitetään kestävältä pohjalta meritiedon tuki- ja hallinnointimekanismeja (ml. Euroopan vesistöjen kartoitus ja merenkulun valvontajärjestelmät). 8. Aluetasolla kehitetään toimintaa ”Tietämyksen alueet” -aloitteessa tuettavien nykyisten meriklusterien pohjalta, kartoitetaan mahdollisuudet vuodelle 2009 ja kannustetaan pitkäaikaista klusterointia EU:n aluepolitiikan puitteissa. 9. Hyödynnetään kiinteässä yhteistyössä komission yksiköiden kanssa ”Alueet talouden muutosten edistäjinä” -aloitetta[13] alueellisten toimien kehittämiseksi edelleen tällä alalla. 10. Tuetaan yhteistyössä merien ja merenkulkualan tutkimuksen sidosryhmien kanssa toimenpiteitä, joiden avulla näiden alojen teknologinen osaaminen arvioidaan (screening) sen nopean siirron edistämiseksi koko EU:ssa. Vuosina 2009–2010 komissio aikoo muun muassa käynnistää 7. puiteohjelmassa monialaiset yhteiset ehdotuspyynnöt laatikossa 2 mainituista keskeisistä tutkimusaiheista. Komissio aikoo esitellä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja tutkimusyhteisön kanssa eri vaihtoehdot siitä, miten keskeisiä merentutkimusinfrastruktuureja voidaan kehittää yhteisesti Euroopan tasolla ja optimoida niiden käyttö. Komissio koordinoi vuonna 2009 Euroopan meripoliittisen seurantakeskuksen ja tietoverkon (EMODNet)[14] käyttöönottoa. EMODNet on tarkoitus integroida GEOSS:n[15] ja GMES:n[16] kanssa. Komissio aikoo hyödyntää ”Tietämyksen alueet” -aloitetta edistääkseen alueellisia meriklustereita ja meriin liittyvien alueellisten tutkimus- ja innovaatiostrategioiden välistä synergiaa. Erityistä huomiota kiinnitetään myös kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaan (CIP), jota voidaan hyödyntää tuettaessa ekoinnovointia ja siirrettäessä merielinkeinoelämän ja merenkulkualan teknologista osaamista koko EU:hun. Komissio huolehtii myös siitä, että 7. puiteohjelman välineet myötävaikuttavat tutkimus- ja innovaatiovalmiuksien kehittämiseen paikallisessa teollisuudessa. Laatikko 2 – Keskeiset monialaista lähestymistapaa vaativat tutkimusaiheet Ilmastonmuutos ja valtameret Ilmastonmuutoksen vaikutukset valtameriin ja rannikkoalueisiin on pystyttävä havaitsemaan ja arvioimaan paremmin. Tärkeitä ovat myös keinot lieventää tai mahdollisuuksien mukaan hyödyntää näitä vaikutuksia samoin kuin Pohjoisen jäämeren tilaan liittyvät riskit ja mahdollisuudet. Ihmisen toiminnan vaikutus rannikko- ja meriekosysteemeihin ja sen hallinta Rannikko- ja meriekosysteemeihin vaikuttaa niin maalla kuin merellä harjoitettava toiminta. On tärkeää saada parempi käsitys tämän toiminnan kokonaisvaikutuksista ja lieventää niitä siirtymällä ekotehokkaampiin teknologioihin. Ekosysteemiin perustuva lähestymistapa luonnonvarojen hallintaan ja aluesuunnitteluun On tarpeen kehittää integroitu ekosysteemilähestymistapa merten luonnonvarojen hallintaan sekä tietämys perustaksi merten ja rannikoiden aluesuunnittelulle. Nämä luovat pohjaa meritoimintojen optimaaliselle hallinnoinnille ja kestävälle kehitykselle. Merten biologinen monimuotoisuus ja bioteknologia Merissä elää merkittävä osa maapallon biodiversiteetistä. Tarvitaan enemmän tietoa merten biodiversiteetin funktionaalisesta merkityksestä, suojelusta ja hyödyntämisestä (mm. bioteknologian ja bioprospektion avulla). Mannerreunukset ja syvämeri On saatava parempi käsitys mannerreunusten ja syvänmeren sedimenteistä, kaasuhydraattien käyttäytymisestä, syvänmeren ekosysteemeistä sekä teknologioista, jotka mahdollistavat syvänmeren paremman havainnoinnin. Operatiivinen meritiede ja meriteknologia Keskeisten meripalvelujen kehittämistä on jatkettava GMES:n puitteissa, jotta voidaan parantaa valmiuksia ennustaa meren tilaa ja dynamiikkaa, arvioida leväkukintojen ja pilaantumisvaikutusten kaltaisia riskejä ja tukea merenkulun turvatoimia. Merten uusiutuvien energialähteiden hyödyntäminen Meri muodostaa valtavan energiavarannon, ja lukuisia meren prosesseja voidaan hyödyntää energiantuotantotarkoituksiin. Tarvitaan enemmän tietoa siitä, miten tuulivoiman, merivirtojen ja aalto- ja vuorovesiliikkeen energiapotentiaali voidaan hyödyntää. 3.3. Synergia Toimintalohkot - Tuetaan synergioita kansallisella ja alueellisella tasolla. - Mobilisoidaan riittävä ja jatkuvaluonteinen EU:n, kansallinen ja alueellinen rahoitus ja koordinoidaan se paremmin, jotta saadaan aikaan kriittinen massa keskeisiin monialaisiin merentutkimushaasteisiin vastaamiseksi. - Houkutellaan enemmän yksityisiä investointeja muun muassa eurooppalaisten teknologiayhteisöjen ja muiden yritysvetoisten yhteisten aloitteiden kautta. Tutkimuksen 7. puiteohjelmasta merien ja merenkulkualan tutkimukseen myönnettävää rahoitusta on tärkeä käyttää siten, että sillä tuetaan jäsenvaltioiden tutkimustoimien välistä synergiaa ja saadaan tarvittaessa aikaan kriittinen massa , jota monialaisiin merentutkimushaasteisiin vastaaminen edellyttää. Puiteohjelmassa näitä pyrkimyksiä voidaan tukea sen eri rahoitusjärjestelyjen avulla[17]. Huippuosaamisen verkostoilla[18] on määrä saada aikaan pysyviä jäsentäviä vaikutuksia osaamisen, tietämyksen ja infrastruktuurien suhteen. Koordinointitoimilla autetaan tutkimusyhteisöjä yksilöimään aukot ja määrittämään yhteisiä painopisteitä tulevalle tutkimukselle. ERA-NET-toimien[19] avulla kansalliset tutkimusrahoitusorganisaatiot voivat koordinoida toimintaansa ja tarttua yhteisiin haasteisiin. ERA-NET-toimet voivat johtaa ERA-NET Plus -toimiin, joilla tuetaan jäsenvaltioita yhteisten ehdotuspyyntöjen järjestämisessä ja rahoituksessa ja jotka ovat ensivaihe kohti perustamissopimuksen 169 artiklan täytäntöönpanoa. Lisäksi on perustettu eurooppalaisia teknologiayhteisöjä[20] kehittämään yhteinen näkemys tutkimuspolitiikasta ja -painotuksista tietyllä teollisuudenalalla. Ne muodostavat yhteisen vision tulevaisuutta varten ja laativat sen pohjalta strategisen tutkimuslinjauksen, jonka toteutukseen jäsenet sitoutuvat. Kaikki nämä synergiamahdollisuudet käytetään hyväksi strategiassa. Toteutettavat toimet 11. Ehdotetaan nykyisten ERA-NET-järjestelmien tulosten pohjalta valtioiden rajat ylittäviä tutkimusjärjestelmiä. 12. Helpotetaan kansallisen julkisen rahoituksen yhdistämistä ERA-NET Plus -toimien avulla. 13. Ryhdytään nykyisten aloitteiden pohjalta ensitoimiin perustamissopimuksen 169 artiklan täytäntöönpanemiseksi. 14. Koordinoidaan tutkimusrahoitusta muiden EU:n ja eurooppalaisten ohjelmien kanssa (CIP, koheesiorahasto, EUREKA ja COST). 15. Määritellään ja toteutetaan ohjelmien yhteissuunnittelu. Komissio aikoo vuosina 2009–2010 muun muassa tehdä konkreettisia ehdotuksia nykyisen ERA-NET-järjestelmän tehostamiseksi. Komissio tarkastelee myös 169 artiklaan perustuvan tuen mahdollisuutta merentutkimusohjelmille tapauksissa, joissa tämä on perusteltu ja asianomaisten jäsenvaltioiden tukema vaihtoehto. Komission aikoo pitemmällä tähtäimellä ehdottaa yhteistä ohjelmasuunnittelua asiaa koskevassa tiedonannossaan[21] esittelemiensä periaatteiden ja mekanismien mukaisesti. 4. TUTKIMUKSEN UUDET HALLINTOTAVAT Strategia edellyttää, että tutkimushallintoa varten suunnitellaan tehokkaat ja innovatiiviset puitteet, jotka mahdollistavat tutkijoiden, päätöksentekijöiden ja suuren yleisön mukanaolon. Tavoitteena on päästä yhteisymmärrykseen ja päätöksentekoon, joka perustuu luotettavaan tieteelliseen tietoon. Koska haasteet ovat luonteeltaan globaaleja ja koska ERA on avoinna maailman muille alueille[22], kansainvälisellä ulottuvuudella on tärkeä merkitys näissä hallintopuitteissa. Perinteiset merien ja merenkulkualan tutkimuksen yhteisöt ja tekniset tahot ovat tuoneet esille tarpeen tiiviimpään keskinäiseen vuoropuheluun, jotta päästäisiin selkeään tehtävä- ja vastuujakoon Euroopan unionin, kansallisten viranomaisten ja yksityisten yritysten välillä. On tärkeää luoda vankka hallintomalli, jonka perustana on vahva ja kestävä tiedekumppanuus. Tämä helpottaa merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen välistä integraatioprosessia. Ehdotettavan hallintomallin tavoitteena on: - saada aikaan merien ja merenkulkualan sidosryhmien välinen yhteisymmärrys strategisista tutkimuskysymyksistä yleiseurooppalaisella ja alueellisella tasolla, - tukea tieteidenvälistä yhteistyötä ja luoda merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen integrointiin pohjautuvaa tieteellistä tietämystä sekä levittää tutkimustuloksia ja osaamista, - edistää tutkimuksen ja merenkulku- ja merielinkeinoalan välistä yhteydenpitoa, jotta voidaan määrittää yhteisen edun mukaiset kysymykset ja mahdollinen yhteistyö, - tutkia keinoja ja tapoja, joilla tutkijat voivat osallistuja tutkimuksestaan saatavien tulosten kaupalliseen hyödyntämiseen, - edistää tiedeyhteisön ja päätöksentekijöiden välistä keskitettyä vuoropuhelua, jotta tutkimustavoitteet ja poliittiset päämäärät olisivat paremmin linjassa keskenään ja jotta tutkimuksen tulokset kanavoitaisiin päätöksenteon perustaksi, - lujittaa kumppanuuksia EU:n ulkopuolisten maiden kanssa varsinkin merten kestävän hoidon parantamiseksi niiden maiden kanssa, joiden kanssa Euroopalla on yhteisiä merialueita. Komissio ehdottaa tutkimukselle uutta hallintomallia, joka on ” foorumin ” muodossa toteutettava ” pitkän aikavälin kumppanuus ”. Siihen osallistuvat meriin ja merenkulkuun liittyvien tutkimus- ja elinkeinoalojen nykyiset verkostot ja kaikki keskeiset kumppanit. Foorumin on tarkoitus: - pitää tutkimuspainotukset jatkuvasti ajan tasalla ja yksilöidä aukot yhdessä sidosryhmien, jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten kanssa sekä antaa strategista neuvontaa, - toteuttaa tutkimuspainotukset kiinnittäen erityistä huomiota uusiin yhteistyömuotoihin, innovatiivisiin rahoitusjärjestelyihin ja tutkimustulosten levitykseen ja hyödyntämiseen, - kehittää ennakointivalmius keskipitkällä aikavälillä. Kumppaneilta pyydetään myös ehdotuksia yhteistyön lujittamiseksi EU:n ulkopuolisten maiden kanssa, jotta voidaan tehostaa osallistumista laajamittaisiin kansainvälisiin tutkimusohjelmiin. Erityistä huomiota on tarkoitus kiinnittää kansallisten lainkäyttöalueiden ulkopuolella (”blue ocean”) harjoitettavaan tutkimukseen ja syvänmerentutkimukseen. Samoin tulisi edistää yhteistyötä EU:n naapurimaiden kanssa yhteisten alueellisten merentutkimusstrategioiden määrittelemiseksi. Kumppanuusprosessin tueksi komissio ennakoi antavansa tulevina vuosina ehdotuksia, joilla edistetään merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen yhteisöjen verkottamista. Komissio aikoo myös hyödyntää mahdollisimman hyvin kaikki käytettävissä olevat välineet ja kanavat, jotta voidaan määrittää mahdollisuudet kansainväliseen yhteistyöhön naapurimaiden ja muiden EU:n ulkopuolisten maiden kanssa huippuosaamisaloilla sekä edistää tätä yhteistyötä. EU:n meripolitiikan pohjana on oltava merien ja merenkulkualan tutkimukseen perustuva paras mahdollinen tietämys. Tutkimuksen ja politiikanteon välille on luotava säännöllinen ja molemminpuolinen ajatustenvaihto. Siksi edellä kuvatun kumppanuusprosessin tueksi tulisi ottaa käyttöön tiedeyhteisön ja päätöksentekijöiden välinen keskitetty vuoropuhelu, jota esitetään EU:n yhdennettyä meripolitiikkaa koskevassa tiedonannossa. Komissio arvioi tulevana vuonna edellytykset tällaisen neuvoa-antavan mekanismin käyttöönotolle. Komissio aikoo helpottaa sitä, että EU:n meripäivän yhteydessä järjestetään vuodesta 2009 alkaen säännöllisesti konferenssi Euroopan merentutkimuksen ja merenkulkualan tutkimuksen sidosryhmien kanssa. Komissio nojautuu tässä merkittävistä vaikuttajista muodostuvan ryhmän tukeen. 5. PÄÄTELMÄT Komissio kehottaa neuvostoa ja Euroopan parlamenttia hyväksymään strategian merien ja merenkulkualan tutkimusta varten ja erityisesti: - ehdotetut keinot ja toimet, joita merten muodostaman järjestelmän kompleksisuus edellyttää tutkimukselta, - mekanismin, jota ehdotetaan tutkimushallintoa varten, ja - sitoumuksen toteuttaa niiden vastuulle kuuluvat toimet. Komissio seuraa strategian täytäntöönpanoa ja raportoi säännöllisesti sen edistymisestä. Ensimmäinen kertomus esitetään viimeistään vuonna 2012. [1] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille kestävän kehityksen strategian uudelleentarkastelusta – Toimintaohjelma, 13.12.2005 (KOM(2005) 658 lopullinen). [2] Lissabonin strategia: http://ec.europa.eu/growthandjobs/index_en.htm . [3] Komission tiedonanto Kohti eurooppalaista tutkimusaluetta (KOM(2000) 6 lopullinen). [4] Vihreä kirja Eurooppalainen tutkimusalue: uudet näköalat (KOM(2007) 161 lopullinen). [5] Neuvoston päätelmät ”Ljubljanan prosessin käynnistäminen – kohti eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista”, 30.5.2008. [6] Galwayn julistus, 13.–14.5.2004 – http://www.eurocean2004.com/pdf/galway_declaration.pdf. [7] Aberdeenin julistus, kesäkuu 2007:http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/pdf/Aberdeen_Declaration_final_2007.pdf. [8] Komission tiedonanto Euroopan unionin yhdennetty meripolitiikka (KOM(2007) 575 lopullinen). [9] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista (meristrategiadirektiivi), EUVL L 164, 25.6.2008. [10] Tiedonantoon Euroopan unionin yhdennetty meripolitiikka (KOM(2007)575) liittyvän toimintasuunnitelman SEC(2007) 1278 jakso 5 ”Building a Knowledge and Innovation Base for the Maritime Policy”. [11] Komission tiedonanto Lisää tutkimusta Euroopan hyväksi: tavoitteena 3 prosenttia BKT:sta , 11.9.2002 (KOM(2002) 499). [12] Esim. meriobservatoriot, erityistutkimusalukset, merenalainen tekniikka, valtamerten satelliittivälitteiset ja paikalliset havainnointijärjestelmät, jatkuvan seurannan ja tiedonkeruun laitteistot, tietokannat ja tietoportaalit, superlaskenta, mallintaminen ja maanpäälliset laitteistot. [13] KOM(2006) 675 http://ec.europa.eu/regional_policy/cooperation/interregional/ecochange/index_en.cfm [14] Tiedonantoon Euroopan unionin yhdennetty meripolitiikka (KOM(2007)575) liittyvän toimintasuunnitelman SEC(2007) 1278 jakso 3.3, jossa esitetään ajatus Euroopan meripoliittisen seurantakeskuksen ja tietoverkon luomisesta. [15] Global Earth Observation System of Systems (GEOSS) – http://earthobservations.org/ [16] Global Monitoring for Environment and Security (GMES) – http://www.gmes.info/ [17] Ks. meripolitiikan vihreään kirjaan liittyvä Background Paper No 8 on Marine Related Research and the Future European Maritime Policy – http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/suppdoc_en.html. [18] Esim. MGE, MARBEF, EUROCEANS ja VISIONS. [19] Esim. MARINERA, MARIFISH, AMPERA, BONUS, ECORD ja CIRCLE. [20] Ks. WaterBorneTP Technology Platform – http://www.waterborne-tp.org/ [21] Kohti tutkimuksen yhteistä ohjelmasuunnittelua , KOM(2008) 468. [22] Esimerkiksi Madridin huippukokouksesta 2002 lähtien EU:n, Latinalaisen Amerikan maiden ja Karibian maiden (LAC) väliset huippukokoukset ovat peräänkuuluttaneet EU:n ja LAC-maiden yhteisen osaamisalueen luomista.