EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
Bryssel 11.12.2001
KOM(2001) 745 lopullinen
VIHREÄ KIRJA
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistamisesta
(komission esittämä)
2SISÄLLYSLUETTELO
VIHREÄ KIRJA neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistamisesta ............................. 1
VIHREÄ KIRJA neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistamisesta ............................. 4
TIIVISTELMÄ.................................................................................................................... ....... 4
I. JOHDANTO ................................................................................................................ 6II. Toimivaltakysymykset ................................................................................................. 9A. Yhteisönlaajuinen ulottuvuus..................................................................................... 10
1. Tausta ....................................................................................................................... .. 10
2. Tiivistelmä pohdittavista kysymyksistä ..................................................................... 103. Mahdollisten 1 artiklan 3 kohdan muu ttamisvaihtoehtojen arviointi ........................ 11
a) Muutokset 1 artiklan 3 kohdan sisältämiin viiteen kriteeriin eivät todennäköisesti
toisi merkittävää parannusta....................................................................................... 12
b) Sulautuma-asetuksen 22 artiklan muuttaminen ei todennäköisesti parantaisi tilannetta
merkittävästi (ja se edellyttäisi kans allisten lakien yhde nmukaistamista)................. 16
c) Yhteisön automaattinen toimivalta tapauksissa, jotka edellyttävät moninkertaisia
ilmoituksia.................................................................................................................. 16
d) Päätelmä mahdollisista  1 artiklan 3 kohdan muu ttamisvaihtoehdoista ..................... 17
4. Työnjako laajentuneessa yhteisössä  – pitkän aikavälin näkymät .............................. 18
B. Siirtäminen jäsenva ltioille, 9 artikla .......................................................................... 19
1. Tausta ....................................................................................................................... .. 19
2. Tiivistelmä pohdittavista kysymyksistä ..................................................................... 193. Mahdolliset muutokset............................................................................................... 21a) Siirtämistä koskevien kriteer eiden yksinkertaistaminen............................................ 22
b) Siirtäminen komission aloitteesta .............................................................................. 22c) Määräa jat.................................................................................................................... 22
C. Yhteiset siirrot komissiolle, 22 artiklan 3 kohta ........................................................ 231. Menettelyyn liittyvät 22 ar tiklan 3 kohdan heikkoudet ............................................. 24
2. 22 artiklan 3 kohdan toimi nnalliset heikkoudet......................................................... 25
3. Asetuksen 22 artiklan 3 kohtaa koskeva päätelmä..................................................... 26D. Keskittymän käsite: uudelleentarkas telussa merkitykselliset seikat.......................... 26
1. Vähemmistöosakkuudet ............................................................................................. 27
32. Strategiset liittoutumat ............................................................................................... 28
3. 2 artiklan 4 kohta........................................................................................................ 294. Osan itsenäiselle tal oudelliselle yksikölle kuuluva sta toiminnasta hoitavat
tuotantotoimintaa harjoittavat yhteisyritykset............................................................ 30
5. Moniosaiset yrityskaupat ........................................................................................... 316. Pääomasijoittaminen, 3 artiklan 5 kohta .................................................................... 347. Käsitteiden yhteensovittaminen – 'määräysvalta' vs. 'yhtymä'................................... 368. Yhteenveto päätelmistä .............................................................................................. 37III. AINEELLISOIKEUDELLISET SEIKAT................................................................. 38A. Arvioinnissa huomioon otettava t aineellisoikeudelliset seikat  ("substantive test")... 38
B. Sulautumakohtaiset tehokkuudet ............................................................................... 40C. Yksinkertaistettu menettely........................................................................................ 40IV. MENETTELYYN LIITTYVÄT SEIKAT................................................................. 41A. Ilmoittaminen – Käynnistävä toimenpide .................................................................. 41B. Keskittymien lykkääminen......................................................................................... 43C. Aikarajojen laskeminen.............................................................................................. 44D. Hallinnollinen tehokkuus ........................................................................................... 44E. Täydellinen ilmoitus .................................................................................................. 45F. Sitoumuksia koske va menettely................................................................................. 46
1. Sovellettavan menettelyn muuttaminen ..................................................................... 48
G. 8 artiklan 4 kohta........................................................................................................ 50H. Soveltamisen valvontaa koskevat säännökset............................................................ 50
I. Ilmoitusmaksut........................................................................................................... 52J. Oikeusturva sekä sisäinen ja ulkoi nen valvonta ("checks and balances") ................. 52
V. KEHOTUS ESITT ÄÄ HUOMAUTUKSIA.............................................................. 57
LIITTEET....................................................................................................................... .......... 58
4VIHREÄ KIRJA
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistamisesta
TIIVISTELMÄ
Sulautuma-asetuksen ehdotetun tarkistuksen ta voitteena on varmistaa, että sulautuma-asetus
on jatkossakin tehokas yrityske skittymien valvonnan väline m uuttuvassa tal oudellisessa ja
poliittisessa ympäristössä se kä Euroopassa että koko maa ilmassa. Ehdotukset perustuvat
asetuksen menestyksekkääseen soveltamiseen viimeisten 10 vuoden aika na, ja lisäksi niillä
pyritään vastaamaan haasteisiin, joita maailmanlaajuiset fuusiot, rahaliitto, markkinoidenyhdentyminen, laajentuminen ja tarve tehdä yhteistyötä muiden valtioiden kanssa asettavat.Komissio katsoo, että uudistuksen olisi lähdettävä liikk eelle periaatteista, joihin sulautuma-
asetus perustuu, eli tarpeesta varmistaa yrityskeskittymien tehokas, järkevä,
oikeudenmukainen ja avoin valvonta siihen parhaiten soveltuvalla tasolla
toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Toimivaltakysymykset
Yhteisönlaajuinen ulottuvuus
Komissio on tarkastellut sulautuma-asetuksen  toimintaa ja havai nnut, että 1 artiklan
2 kohdassa säädetyt raja-arvot ja kahden kolmasosan sääntö to imivat tyydyttävästi. Periaate,
johon 1 artiklan 3 kohta perustuu (eli periaate, jonka mukaan komissio käsittelee tapaukset,
jotka vaikuttavat kolmessa tai useammassa jäsenvaltiossa), on edelleen pätevä, mutta kyseisensäännöksen sisältämät to imivallan arviointiperusteet eivä t ole ratkaisseet  moninkertaisten
ilmoitusten muodostamaa ongelmaa kuten niiden tarkoituksena oli.  Tämän seurauksena
yhteisön etuun vaikuttavia tapauksia on edell een ilmoitettava ja tu tkittava useissa EU:n
valtioissa. Erityisen huolestuttavaa on kolme en tai useampaan jäsenvaltioon tehtävien
moninkertaisten ilmoitusten lisääntyminen ja se, että yhteisön laajentuminen tuleevahvistamaan tätä suuntausta. Sen vuoksi ko mission ehdotuksessa keskitytään 1 artiklan
3 kohdan muuttamiseen. Muutettu säännös olisi saatava käyttöön ennen yhteisön
laajentumista.
Arvioituaan erilaisia numeerisia muutoksia raja-arvojen ja muiden 1 artiklan 3 kohdan
edellytysten yhdistelmiin komissio pyytää es ittämään huomautuksia se llaisen järjestelmän
mahdollisesta käyttöönotosta, jossa  yhteisöllä on automaattises ti toimivalta ta pauksissa, joita
koskee ilmoitusvelvollisuus kolmessa tai useammassa jäsenvaltiossa.
Käsittelypaikan siirtämistä koskevat 9 ja 22 artikla ovat edelleen tärkeitä, sillä ne takaavat
tietyn joustavuuden toimiv allan jakamisen suhteen EU:n yrityskeskittymien valvonnassa.
Komission tutkimus on osoittanut, että yleensä  suhtaudutaan myönteisesti käsittelypaikan
siirtämistä 9 artiklan nojalla koskevan pyynnön arviointip erusteiden yksinkertaistamiseen
esimerkiksi poistamalla vaatimus, että on esitettävä todisteet määräävän aseman syntymisentai vahvistumisen uhkasta ja/tai että on todistettava , että kyseiset ma rkkinat eivät muodosta
yhteismarkkinoiden "merkittävää" osaa. Tällainen muutos helpottaisi sellaisten tapausten,joiden vaikutukset eivät ulotu kansallisten rajojen ul kopuolelle, käsittelypaik an siirtämistä  ja
nopeuttaisi siten mene ttelyjä. Yhdenmukaisuuden vuoksi e hdotetaan, että komissio voisi
myös omasta aloitteestaan siirtää tapauksia jäsenvaltioiden käsite ltäväksi, kun vahvistetut
5arviointiperusteet täyttyvät. Komissio ehdo ttaa myös, että 22 artik lan säännöksiä, jotka
koskevat tapausten siirtämistä jäsenvaltioilta komissiolle, muutetaan vastaavasti.
Keskittymän käsite
Saadun kokemuksen ja liiketoimintatapojen ke hityksen perusteella vihreässä kirjassa
tarkastellaan useita mahdollisia muutoksia sulautuma-asetuksen 3 artiklassa vahvistettuunkeskittymän käsitteeseen. Vihreässä kirj assa tunnustetaan vä hemmistöosakkuuksien ja
strategisten liittoutumien ma hdolliset rakenteelliset vai kutukset, mutta kuvaillaan myös
vaikeuksia, joita liittyy  rajan vetämiseen tavalla, joka  takaa riittävän oikeusvarmuuden.
Kaiken itsenäiselle tal oudelliselle yksikölle kuuluva n liiketoiminnan hoitavia
yhteistoiminnallisia yhteisyrit yksiä koskevan 2 artiklan 4 kohda n osalta päätellään tässä
vaiheessa, että on saatava lisää kokemusta e nnen muutosten harkitsemista. Sen sijaan
vaikuttaa siltä, että toistaiseksi ei ol e vakuuttavia perusteluj a sulautuma-asetuksen
laajentamiseksi koskemaan osan itsenäiselle taloudelliselle yksikölle  kuuluvasta toiminnasta
hoitaviin tuotantotoimintaa harjoittaviin yh teisyrityksiin. Vihreässä  kirjassa ehdotetaan
nykyisten moniosaisia yrityskauppoja kos kevien säännösten muuttamista, jotta
varmistettaisiin yrityskeskitt ymien valvontaa koskevien s ääntöjen yhdenmukaisempi ja
tehokkaampi soveltaminen kolmeen tällaiste n yrityskauppojen erityismuotoon. Lisäksi
otetaan esille kysymys sulautuma-asetuksen soveltamisesta tiettyihin pääomasijoittamisen
muotoihin. Lopuksi tässä jaksossa tarkastell aan sitä, olisiko 5 ar tiklan 4 kohdan sisältämä
yhtymän käsite yhdenmukaiste ttava 3 artiklan 3 kohdan sisältä män määräysvallan käsitteen
kanssa.
Aineellisoikeudelliset seikat
Aineellisoikeudellinen arviointi
Vihreässä kirjassa käynnistetää n keskustelu sulautuma-asetuksessa säädetyn "määräysvaltaan
perustuvan arvioinnin" ja eräillä muilla lainkäyttöalueilla käytetyn "kilpailun merkittäväänvähenemiseen perustuvan arvioinnin" eduista. Määräysvaltaan perustuvan arvioinnin arvo ja
tehokkuus tunnustetaan ja lisäksi huomautetaan, että kansainvälinen  lähentyminen on jo
edennyt huomattavasti riippum atta lakien yhdenmukai stamisesta. Asetustekstin
uudelleentarkastelu tältä os in voi kuitenkin olla perusteltua ennen kaikkea sen
varmistamiseksi, että suurilla lainkäyttöal ueilla käytetään sama a testiä, tai tehokkuuteen
liittyvien näkökohtien arvioinnissa käytettä vän oikeusperustan selkiyttämiseksi.
Yksinkertaistettu menettely
Vihreässä kirjassa esite tään ehdotuksia, jotka perustuvat komission vuonna 2000
yksinkertaistetusta menettelystä antaman tiedonannon soveltamisesta saatuihin myönteisiin
kokemuksiin. Komissio ehdottaa, että  tämä käytäntö konsolidoitaisiin
ryhmäpoikkeusasetukseksi, mistä olisi se etu, että sääntelystä aiheut uva taakka pienenisi
sellaisten yrityskauppojen osalta , joista ei ole haittaa kilpa ilulle, ja käytettävissä olevat
sääntelyresurssit voitaisiin keskittää niihin tapauksiin, jotka vaativat perusteellisempaatarkastelua.
Menettelyihin liittyvät seikat
Sitoumukset
Menettelyn osalta tärkein ehdotus koskee sitoumuste n toimittamiselle tutkimuksen
ensimmäisessä ja toisessa vaiheessa ja niiden käsittelylle asetetun aikataulun muuttamista
6siten, että kaikilla as ianomaisilla olisi enemmän aikaa harkittujen ehdotusten laatimiseen.
Vihreässä kirjassa ehdotetaan erityisesti määräajan keskeyttämistä  koskevaa säännöstä.
Keskeyttäminen tapahtuisi osapuolten pyynnöstä, jolloin vältettäisiin menettelynpidentäminen viran puolesta.
Oikeusturva
Vihreässä kirjassa määritellään yrityskeskittymien oikeudenmukaisen käsittelyn
varmistamisen kannalta merkitykselliset menettelyt, joihin on tarkoitus lisätä sitoumustenkäsittelyä koskevat uudet säännöt. Tä ssä yhteydessä käsitellään myös
muutoksenhakumenettelyn tehokkuutta  ja pyydetään esittämään huom autuksia kaikista näistä
seikoista.
Muut menettelyyn liittyvät seikat
Myös muita menettelyyn liittyv iä seikkoja käsitellään. Erit yisesti vihreässä kirjassa
käsitellään nykyisiä käytäntöjä, jotka liitt yvät ilmoitusvelvollisuuden syntymiseen ja sen
syntymisajankohtaan sekä "lykkäämisvelvoitteeseen " (7 artikla). Ilmoitusten osalta vihreässä
kirjassa pyydetään esittämään  huomautuksia sähköisestä ilmoitu smenettelystä, käytännöstä,
jonka mukaan osapuolet itse lähettäisivät jä ljennökset ilmoituksesta s uoraan jäsenvaltioille,
ilmoitusmaksuista ja ilmoituksen  puutteelliseksi toteamista  koskevista säännöistä. Lisäksi
käsitellään eräitä 8 artiklan 4 kohdan sove ltamiseen liittyviä seikkoja ja tarkastellaan
uudelleen täytäntöönpanomenettelyjä asetuks en N:o 17 uudistamista koskevan ehdotuksen
perusteella. Lopuksi vihreässä ki rjassa käsitellään määräai kojen laskemista työpäivien
perusteella.
Kehotus esittää huomautuksia
Asianomaisia pyydetään esittämään näkökantansa vihreässä kirjassa käsitellyistä seikoista ja
myös muista seikoista, jotka liittyvät yrityskeskittymien valvonnan täytäntöönpanoon
Euroopassa. Huomautusten on oltava ko missiossa viimeistään 31. maaliskuuta 2002.
I. JOHDANTO
1. Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston
asetus (ETY) N:o 4064/89 ('sulautuma- asetus') tuli voimaan 21. syyskuuta 1990.
Sulautuma-asetuksessa vahvistetaan säännöt , joita sovelletaan suuriin keskittymiin,
joiden markkinavaikutuksen oletetaan ulottuvan yhtä ainoaa jäsenvaltiotalaajemmalle.
2. Ensimmäisten 10 soveltamisvuoten sa aikana sulautuma-asetuksen kykyä varmistaa
tehokas yrityskeskittymien valvonta Euroopa ssa on kiitelty. Lyhyiden ja tiukkojen
määräaikojen käyttöönotto oli ja on edelleen  yksi asetuksen keskeisistä tekijöistä.
Komissio katsoo, että asetus muodostaa ed elleen asianmukaisen sääntelypuitteen
Euroopan markkinoiden yhdentye ssä ja että se erityises ti pystyy alati sopeutumaan
Euroopassa ja laajemminkin toteutuvaan uuteen taloudelliseen, lainsäädännölliseen
ja poliittiseen kehitykseen.
3. Sulautuma-asetus perustui olettamukseen, että sisäma rkkinoiden luominen johtaa
yritysten rajatylittävään uudelle enjärjestelyyn suuressa mittakaavassa ja että oli
tarpeen luoda tasapuoliset toimintaedellytykset  sen varmistamiseksi, että tällaiset
toimenpiteet eivät aiheuta pysyvä ä haittaa kilpailu lle. Tasapuolisten
7toimintaedellytysten avulla varmistettaisiin, että samat ilmoitusvaatimukset,
menettelyt ja muutkin oikeudelliset vaatimukset koskevat kaikkia keskittymiä, joillaon merkittäviä rajatylittäviä vaikutuksia.
4. Tätä tarkoitusta varten sulautuma-asetuksessa annettiin komissiolle yksinomainen
toimivalta käsitellä "yhteisönlaajuisia keskittymiä". Tällä "yhden l uukun" periaatteella
on kaksi tarkoitusta. Ensinnäkin toissijaisuusperiaatteen  hengessä sen  lähtökohtana on
toteamus, että yrityskeskittymien valv onta on oikeutettua yhteisön tasolla, koska
yksittäiset jäsenvaltiot eivät pysty käsittelemään kattavasti tällaisia rajatylittäviäkeskittymiä ja niiden vaikutuksia. Lisäksi tämä periaate yksinkertaistaa hallinnollisia
menettelyjä, minkä ansiosta sekä kilpailuviranomaiset että yritykset pystyvät pitämäänyrityskeskittymien valvonnasta aiheutuva t kustannukset mahdollisimman pieninä.
5. Sulautuma-asetuksen antamisen jälkeen Euroopan unioni on laajentunut 12:sta
15:een jäsenvaltioon, joiden markkinat yhdentyvät ja tkuvasti. Lisäksi vuonna 1994
Euroopan talousalueesta (ETA) tehdyn s opimuksen voimaantulon jälkeen Euroopan
komissiolla oleva yksinomainen toimivalta käsitellä raja-arvot täyttäviä keskittymiäon laajennettu kattamaan koko ETA-alue. Rahaliiton käynnistysvaiheen alkaminen
vuonna 1999 on nopeuttanut entisestään yritys ten rajatylittävää uudelleenjärjestelyä.
6. Edessämme on nyt huomattavasti us eamman jäsenvaltion unioni vuodesta 2004
alkaen ja rahaliiton loppuunsaattaminen vuonna 2002 tapahtuvan euron käyttöönoton
myötä. Samanaikaisesti suuntaus yrityste n ja markkinoiden ka nsainvälistymiseen ja
jopa maailmanlaajuistumis een jatkuu yhä nopeampana.
7. Rinnakkain tämän kehityksen  kanssa on ympäri maapalloa otettu käyttöön yhä
enemmän yrityskeskittymien ennakkovalvontajärjestelmiä (t ällä hetkellä noin 60),
minkä seurauksena moninkertaisiin ilmoituks iin liittyvät kustannukset ovat nousseet.
8. Vuodesta 1990 komissiolle on ilmoitettu noin 1 800 keskittymää (heinäkuuhun 2001
mennessä). Tämä luku on kuitenkin vain murto-osa EU:n kansallisille
kilpailuviranomaisille saman ajanjakson aikana ilmoitettujen toimenpiteidenkokonaismäärästä
1. Monet jäsenvaltiot ja ehdokasm aat ovat ottaneet vuoden 1990
jälkeen käyttöön yrityskeskittymien valvon taa koskevia sääntöjä (tai muuttaneet
voimassa olleita sääntöjä). Tämän seurauksena monet kansalliset yrityskeskittymienvalvontajärjestelmät noudattavat suurelta osin sulautuma-as etuksen periaatteita. Tästä
"pehmeästä yhdenmukaistamisesta" huol imatta eroja on edelleen, varsinkin
menettelyissä.
9. Nämä tekijät viittaavat siihe n, että on toivottavaa tarkistaa Euroopan yrityskeskittymien
valvontajärjestelmä kokonaisuudessaan, jotta  komissio ja kansalliset viranomaiset
voivat erikseen ja yhdessä käyttää voimavarojaan parhaalla mahdollisella tavallakilpailun suojelemiseksi yhteisössä ja samalla yrityksille valvonnasta aiheutuvientarpeettomien kustannusten pienentämiseksi ja oikeusvarmuuden lisäämiseksi. Tämäkoskee erityisesti keskisuuria yrityksiä, jotka kokonsa vuoksi eivät täytä sulautuma-asetuksen nykyisiä raja-arvoja, mutta joiden velvollisuutena on edelleen ilmoitustentekeminen useissa valtioissa.
                                                
1Vuonna 2000 EU:n kansallisille kilpailuviranomaisille tehtiin yhteensä 3 021 ilmoitusta verrattuna
komissiolle kyseisenä vuotena ilmoitettuihin 345 keskittymään.
810. Sulautuma-asetuksen ensimmäisten ky mmenen soveltamisvuoden aikana saatu
kokemus osoittaa, että asetuksen soveltamis alaa ja toimintaa saattaa olla mahdollista
parantaa. Soveltamisalan osalta yhtä peruskäsitteistä, nimittäin keskittymän käsitettä,on arvioitu uudelleen useista eri nä kökulmista. Samoin asetuksen sisältämiä
menettelysääntöjä on arvio itu uudelleen. Näyttää siltä, että on olemassa useita
vaihtoehtoja sääntöjen tehokkuuden kohentamiseksi ja oikeusvarmuuden
parantamiseksi niiden osapuolte n osalta, joita säännöt koskevat.
11. Vuodesta 1989 alkaen, jolloin sulautuma-as etus annettiin, sen perusperiaatteena on
ollut keskittymien arviointi määräävää  markkina-asemaa koskevan
arviointiperusteen mukaisesti: keskittymät , jotka luovat määrää vän markkina-aseman
tai vahvistavat sellaista, olisi julistettava yhteismarkkinoille soveltumattomiksi (janiin ollen lainvastaisiksi) . Tämän arviointiperusteen avulla on kaiken kaikkiaan
pystytty välttämään tehokkaasti mahdollisia kilpailuongelmia.  It se asiassa monet
muut lainkäyttöalueet ovat seuranneet yhte isön mallia ja ottaneet  säännöissään saman
arviointiperusteen käyttöön. Tärkein vaih toehtoinen yrityskeskittymien valvonnassa
käytetty testi, jota käytetään useilla suurilla lainkäyttöalueilla ja jota eräätjäsenvaltiot harkitsevat tällä hetkellä, on kilpailun merkittävän vähenemisen  testi.
Joidenkin huomautusten mukaan on ongelmallis ta, että yrityskesk ittymien arviointia
ei ole yhdenmukaistettu maailmanlaajuise sti. Koska määräävää markkina-asemaa
koskevan arviointiperusteen soveltamises ta on nyt saatu merkittävästi kokemusta,
komission mielestä on sopiva tilaisuus käynnistää laajempi keskustelu näiden kahdentestin ansioista, sillä on toivottavaa pyrkiä lisäämään maailmanlaajuistayhdenmukaisuutta yrityskeskitty mien valvontasääntöjen alalla.
12. Tässä yhteydessä on asianm ukaista tarkastella uudelleen myös asetuksen sisältämiä
säännöksiä, joilla on vaikutus ta menettelyn oikeusturvanä kökohtiin. Kyse on lukuisista
eri tekijöistä, jotka liittyvät tutkintaan, päätösten tekoon ja muutoksenhakuoikeuteen.Lisäksi avoimuuden takaamista menettelyn jokaisessa vaiheessa  pidetään erittäin
tärkeänä.
13. Sulautuma-asetuksen tarkistus täydentää aikaisemmin aloitettua
(perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjentäytäntöönpanosta annetun) asetuksen N:o 17 tarkistusta
2. Näiden kahden
järjestelmän välillä on kuitenkin se perustavanlaatuinen ero, että komissiolla onyksinomainen toimivalta kä sitellä yhteisönlaajuis ia keskittymiä, kun taas
kilpailunrajoitusten alalla komissio ja jäsenvaltiot jakavat toimivallan. Komissioehdottaa tämän rinnakkaisen  toimivallan vahvist amista. Mainitust a erosta huolimatta
asetuksen N:o 17 tarkistus otetaan asianmukaisella ta valla huomioon, mikä
mahdollistaa sen, että molemmat tarkistukset ovat osa Euroopankilpailulainsäädännön peru steellista uudistamista.
14. Edellä esitetyistä syistä on välttämätöntä aloittaa uudistusmenettely, jotta voitaisiin
ottaa huomioon saatu kokemus ja valmis tella Euroopan yritys keskittymien valvonta
tulevien vuosien haasteisiin. Komissio katsoo, että uudistuksen olisi lähdettäväliikkeelle periaatteista, joihin sulautuma-asetus perustuu, eli tarpeesta varmistaa
                                                
2Ks. 27. syyskuuta 2000 annettu komission ehdotus neuvoston asetukseksi perustamissopimuksen 81 ja
82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta ja asetusten (ETY) N:o 1017/68, (ETY)
N:o 2988/74, (ETY) N:o 4056/86 ja (ETY) N:o 3 975/87 muuttamisesta, KOM(2000) 582 lopullinen.
9yrityskeskittymien tehokas, järkevä, oike udenmukainen ja avoin valvonta siihen
parhaiten soveltuvalla tasolla .
II. T OIMIVALTAKYSYMYKSET
YHTEISÖNLAAJUINEN KESKITTYMÄ
15. Sulautuma-asetuksessa annetaan komissiolle yksinomainen toimivalta käsitellä
yhteisönlaajuisia keskittymiä . Asetuksessa oletetaan, että tällaisten keskittymien
vaikutukset markkinoihin ulottuvat yksittäisten jäsenvaltioiden kansallisten rajojenulkopuolelle (johdanto-osan 9 kappale).
16. Työnjako yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken perustuu näin ollen samoihin
periaatteisiin kuin toissijaisuusperiaate. Tämän periaatteen mukaan toimenpiteet ontoteutettava tavoitteiden saavuttamisen sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden käytettävissäolevien resurssien kannalta asianmukaisimmalla tasolla
3.
17. Kokemus on vahvistanut käsitystä, että komissio pystyy yleensä käsittelemään
paremmin sellaisia ke skittymiä, joissa sulautuvat osapuolet toimivat kansallisia
markkinoita laajemmilla markkinoilla. Kun on kyse maailmanlaajuisista taiEuroopan laajuisista markkinoista, komi ssion tutkintavaltuudet sekä sen valtuudet
korjaustoimenpiteiden ja täytänt öönpanotoimien alalla ovat selvästi
tarkoituksenmukaisemmat kuin jäsenvaltioiden käytettävissä olevat rajallisemmatresurssit. Näin on usein myös silloi n, kun keskittymä aiheuttaa kilpailuongelmia
useissa jäsenvaltioissa. Tällaiset keskittymät voivat aiheuttaa merkittäviä kilpailuunkohdistuvia vaikutuksia yhteisön muilla alue illa, esimerkiksi es tämällä k ilpailijoita
toisista jäsenvaltioista pääsemästä markkinoille keskittymän vaikutusalaankuuluvissa maissa.
18. EU:n sisämarkkinoiden luo miselle on ominaista se, e ttä useiden markkinoiden
voidaan katsoa olevan siirtymävaiheessa. Asia Pirelli-BICC
4 on esimerkki sellaisen
kehityksen tuloksesta, jossa sääntely n purkaminen ja harmonisointi Euroopassa
käytännössä johti monopolimarkkinoi den avaamiseen. Tä ssä tapauksessa
markkinoiden todettiin olevan Euroopan talousalueen laajui set sillä peru steella, että
asiakkaat hankkivat sähkökaapeleita yhä en emmän Euroopan laajui sella tasolla muun
muassa sellaisten menettelyjen perusteella , joista säädetään julkisista hankinnoista
annetuissa yhteisön direktiiveissä. Pirelliä koskeva asia poikkesi aikaisemmistasamaa alaa koskevista asioista: vuonna 1992 samat markkinat määriteltiin vielä
kansallisiksi. Komission käsiteltäviksi soveltuvat erityisesti tapaukset, joissatällainen siirtymävaihe on kä ynnissä, sillä se pystyy ottamaan täysin  huomioon
kaikki vaikutukset sekä kansallisella että Eur oopan laajuisella tasolla.
19. Vaikka kaikki jäsenvaltiot pystyvät käsittelemään tapauksia, jotka koskevat niiden
omaa aluetta, komissiolla on  selvästi paremmat edellytykset käsitellä tapausten
                                                
3EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa vaaditaan, että toimenpiteet on toteutettava sillä tasolla, jolla
tavoitteet voidaan parhaiten saavuttaa. Kuten komission kertomuksessa Euroopan neuvostolle yhteisön
lainsäädännön sopeuttamisesta toissijaisuusperiaatteeseen  (KOM(93) 545 lopullinen, 24.11.1993)
määritellään, toimenpiteet on toteutettava sillä toimivallan tasolla, joka on asianmukaisin tavoitteidensaavuttamisen sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden käytettävissä olevien resurssien kannalta.
4Asia N:o COMP/M.1882 –Pirelli-BICC. Asetuksen (ETY) N:o 4064/89 8 artiklan 2 kohdan nojalla
19.7.2000 tehty komission päätös.
10kaikkia vaikutuksia koko yhteisön aluee lla. Sen vuoksi yhteis ön toimivalta noudattaa
tällaisissa tapauksi ssa toissijaisuusperiaatetta, s illä se on tehokkain  keino välttää
esteiden syntymistä Euroopan yhdenty misen tielle. Lisäksi tehokkuussyyt estävät
useissa jäsenvaltioissa samaan aikaan tapahtuvan käsittelyn.
20. Sitä vastoin jäsenvaltioilla on yleensä paremmat edellytykset käsitellä tapauksia,
joilla on keskittymään osallistuvien yritysten toimintojen vuoksi vaikutuksia
ainoastaan yhden jäsenvaltion al ueella, toisin sanoen tapauksia, joissa ei esimerkiksi
ole odotettavissa markkinoide n sulkemista tai vaikutus ten leviämistä  merkittävissä
määrin.  Tällaisten tapaus ten tehokas käsittely ei edellytä komissiolla olevia
laajempia valtuuksia, ja kansalliset vi ranomaiset pystyvät yleensä keräämään
paremmin tietoja relevanteista markkinoista.
A. Yhteisönlaajuinen ulottuvuus
1. Tausta
21. Komissio kuvaili sulautuma-asetuksessa sääd ettyjen raja-arvojen soveltamisesta 28.
kesäkuuta 2000 neuvostolle antamassaan ke rtomuksessa (jäljempänä 'vuoden 2000
kertomus')5 alustavia havaintojaan sulautuma-asetuksen 1 artiklassa säädettyjen raja-
arvojen toiminnasta ottaen huomioon my ös moninkertaiset ilmoitukset, eli
keskittymät, joista on tehty ilmoitus ainakin kahdessa jäsenvaltiossa. Kertomuksenantamisen jälkeen komissio on tehnyt lisätutkimuksia. Näiden lisätutkimustentulokset esitetään ja niitä käsitellään yk sityiskohtaisesti liitteessä I, joka tarjoaa
runsaasti taustatietoja tässä jaksossa esitetyille päätelmille.
2. Tiivistelmä pohdittavista kysymyksistä22. Komissio on arvioinut tarkastelun yhteyd essä uudestaan 1 artiklan raja-arvojen
tarkoituksenmukaisuutta ra ja-arvojen tehokkuuden, ennus tettavuuden ja avoimuuden
perusteella. On syytä huomauttaa, että  kun 1 artiklan mukaiset toimivallan
arviointiperusteet eivät täyty, merkitsee se tavallisesti sitä, että toimenpiteestä onilmoitettava yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa.
23. Kuten liitteessä 1 tarkemmin esitetään, tarkastelu ei ole nykyisten raja-arvojen
toimivuuden osalta osoittanut olevan kiiree llistä tarvetta muuttaa 1 artiklan 2 kohtaa.
Tämän kohdan soveltaminen johtaa ede lleen tuloksiin, jotka ovat yleensä
yhdenmukaisia toissijaisuusperiaatteen ka nssa, ja kohdassa säädettyjen raja-arvojen
tarkistaminen ei ratkaisisi moninkertaisten ilmoitusten ongelmaa. Tarkastelu ei olemyöskään osoittanut olevan kiireellistä tarvetta muuttaa kahden kolmasosan sääntöä.Tämä sääntö, jonka mukaan toimivalta  määräytyy liiketoiminnan painopisteen
perusteella, näyttää yleensä johtavan tuloksiin, jotka ovat yhdenmukaisiatoissijaisuusperiaatteen kanssa. Niissä  harvoissa tapauksi ssa, joissa kahden
kolmasosan sääntö johtaa moninkertaisiin ilmoituksiin, on erittäin harvinaista, ettäilmoitus on tehtävä useammalle kuin kahdelle kansalliselle viranomaiselle.
24. Toisaalta on todettava, että 1 artiklan 3 kohdalla ei ol e saavutettu sille asetettua
tavoitetta. Kun tämä sää nnös annettiin vuonna 1997, sen ta rkoituksena oli antaa
komissiolle toimivalta asioissa, jotka vaikuttavat vähintään kolmessa jäsenvaltiossa.Tarkastelussa on suurelta osin vahvistettu tämän tavoitteen oikeellisuus sillä
                                                
5KOM(2000) 399 lopullinen, 28.6.2000.
11perusteella, että kyse on yleensä yhte isön etuun vaikuttavista tapauksista, mutta
säännös ei ole vielä täyttänyt odotuksia . Ainoastaan pieneen osuuteen näistä
tapauksista on sovellettu sulautuma-asetusta. Vuonna 2000 ilmoitettiin ainoastaan 20
tapausta 1 artiklan 3 kohdan  nojalla, kun vähintään kolme en jäsenvaltioon tehtyjen
moninkertaisten ilmoitusten lukumäärä o li 75. Myös se, että vuonna 2000 ainoastaan
noin 5 prosenttia, eli se lvästi vähemmän kuin vuonna 1999, kaikista ilmoituksista
tehtiin 1 artiklan 3 kohda n nojalla, on osoitus 1 artiklan 3 kohdan puutteista6.
25. On merkkejä siitä, että moninkertaisiin ilmoituksiin liittyi usein rajatylittäviä etuja.
Se, että oli välttämätöntä tehdä ilmoitus vähintään kolmessa valtiossa, on jo sinällääntällainen merkki. Lisäksi useimmissa näistä tapauksista jotkin tai kaikki jäsenvaltiot,joita asia koski, arvioivat ja/tai määrittelivät relevantit maantieteelliset markkinatkansallisia markkinoita laaj emmiksi. On myös huomattava , että suurin osa näistä
tapauksista täytti to imivaltatestin yhteis ön tason osalta ja niiden painopiste ei
selvästikään ollut yhdessä jäsenvaltiossa (kahden kolmasosan sääntö). Se, ettämoniin tapauksiin liittyi liiketoimintoja useissa sellaisissa jäsenvaltioissa, joissakeskittymästä ei tehty ilmoitusta, vahvistaa, että moniin näistä keskittymistä sisältyirajatylittäviä intressejä , jotka ulottuivat niiden valtio iden ulkopuolelle, joissa tehtiin
ilmoitus.
26. Keskittymään osallistuvien yritysten kannalta tarkastelussa on ilmennyt myös
merkkejä siitä, että moninkertaiset ilmoitukset vähintään kolmessa jäsenvaltiossaaiheuttavat lisävaikeuksia, jotka liitt yvät menettelyn kestoon, kustannuksiin ja
oikeusvarmuuteen (ks. liite 1, jossa käsitellään tutkimustul oksia yksityiskohtaisesti).
27. Kaksi muuta tekijää vahvist aa tätä päätelmää. Ensinnä kin on havaittavissa suuntaus,
jonka mukaan vähintään kolmeen jäsenv altioon tehtävät moninkertaiset ilmoitukset
lisääntyvät tasaisesti sekä absoluuttisesti että suhteessa sulautuma-asetuksen nojallailmoitettujen asioiden lukumäärään. Näin  ollen ongelma pahenee koko ajan jo
nykyisessä 15 jäsenvaltion yh teisössä. Yhteisön lähene vä laajentuminen vuodesta
2004 vahvistanee entisestään useissa jäse nvaltioissa tehtyjen moninkertaisten
ilmoitusten aiheuttamia kielteisiä vaikutuksia.
28. Komissio on tietoinen jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten vähän aikaa sitten
tekemästä aloitteesta, joka koskee yhte istyön lisäämistä m uun muassa useammassa
kuin yhdessä valtiossa ilmoitettujen keskittymien käsittelyssä, ja se tukee aloitettatäysin. Tällainen yhteistyö auttaisi varmasti parantamaan kilpailun suojelun tasoa jalisäisi samalla menettelyjen tehokkuutta. On kuitenkin kyseenalaista, voitaisiinkotällaista yhteistyötä pitää täysin yhde n luukun menettelyä vastaavana vaihtoehtona
rajatylittäviä vaikutuksia aiheu ttavien keskittymien valvonnassa.
3. Mahdollisten 1 artiklan 3 kohdan muu ttamisvaihtoehtojen arviointi
29. Edellä todettujen 1 artik lan 3 kohdan ongelmien ratk aisussa olisi pyrittävä
varmistamaan yhteisön kilpailusääntöjen tehokas soveltaminen keskittymiin, joillaon rajatylittävää merkitystä, ja samalla vähentämään keskittymään osallistuvienyritysten hallinnollista taakka a. Tämä ratkaisu olisi saatava käyttöön ennen uusien
jäsenvaltioiden liittymistä ja lisäksi sen olisi vahvistettava sulautuma-asetuksen
                                                
6Vuonna 2000 ainoastaan 20 yhteensä 345 ilmoituksesta tehtiin 1 artiklan 3 kohdan nojalla. Vuonna
1999 vastaava luku oli 12 prosenttia, eli 34 yhteensä 292 ilmoituksesta.
12perusperiaatetta, joka on kilpa ilun tehokkaan suojelun edistäminen
toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
30. Havaittujen 1 artiklan 3 kohdan heikkouksien poistamiseksi olisi järkevää arvioida,
voidaanko säännöksen tehokkuutta parantaa muuttamalla yhtä tai useampaa sen
viidestä kriteeristä. Käytettävissä olevie n tietojen huolellisen tutkinnan perusteella
voidaan todeta, että 1 ar tiklan 3 kohdan nykyisten kriteereiden muuttaminen ei
todennäköisesti johda toivottu ihin tuloksiin pääasiassa s iitä syystä, että kyseisen
säännöksen monimutkaisuuden vuoksi yritykset eivät täytä 1 artiklan 3 kohdannykyisiä kriteerejä useista eri syistä. Tätä selvitetään tarkemmin jäljempänä.
31. Komissiolle on myös ehdotettu, että 1 ar tiklan 3 kohtaa ei mahdollisesti tarvitsekaan
muuttaa, vaan haluttu vaikutus voidaan saavuttaa muuttamalla 22 artiklaa. Myös tätäehdotusta on tutkittu huolellisesti, ja tarkas telun tulokset, joita käsitellään tarkemmin
jäljempänä, osoittavat, e ttei tämäkään ehdotus tode nnäköisesti tarjoa toimivaa
ratkaisua.
32. Tässä vaiheessa komissio on se n vuoksi sitä mieltä, e ttä paras tapa päästä toivottuihin
tuloksiin on tehdä muutoksia, jotka kohdennetaan keskittymien vaikutuksiin.
Muutoksilla pyrittäisiin varmistamaan, että keskittymät, jotka tavallisesti aiheuttavatmerkittäviä rajatylittäviä vaikutuksia, tulevat komission toimivallan piiriin. Komissiopyytää huomautuksia mahdollisuudesta kor vata 1 artiklan 3 kohta säännöksellä,
jonka mukaan ilmoituksen tekemistä kolmeen jäsenvaltioon voidaan pitää
luotettavana osoituksena s iitä, että keskittymä on selv ästi luonteeltaan rajatylittävä
7.
Tätä mahdollisuutta tarkaste ltaessa käytettiin lähtökohtana ehdotusta, jonka komissio
esitti vuoden 1996 vihreä ssä kirjassa.
33. Tämän jakson lopussa käynnistetään pitemmällä aikavälillä käytävä keskustelu
työnjaosta laajentuneessa yhteisössä. Koska tässä yhteydessä mainitut toimenpiteetedellyttävät, että kansalliset yr ityskeskittymien valvontasäännöt on
yhdenmukaistettava ainakin tiettyyn vähimmäistasoon, kyse inen keskustelu ei kuulu
tämän uudelleentarkastelun piiriin.
a) Muutokset 1 artiklan 3 kohdan sisältämiin v iiteen kriteeriin eivät todennäköisesti
toisi merkittävää parannusta
i) 1 artiklan 3 kohdan muuttaminen  tarkistamalla  raja-arvoja
34. On tärkeää huomata, että 1 artiklan 3 kohdan raja-arvot asetettiin tutkimatta
perusteellisesti sitä, kuinka hyvin muutoks illa tavoitettaisiin yhteisön edun kannalta
merkittävät keskittymät. Ei näytä edes t odennäköiseltä, että olisi mahdollista koota
tämän kannalta hyödyllisiä  tietoja. Liikevaihto on jatkossakin lähtökohta
keskittymien todennäköisen vaikutuksen arvioinnille, mutta sen vaikutuksetvaihtelevat muun mua ssa liiketoiminta-alasta riippue n. Yleisesti ollaan kuitenkin
yhtä mieltä siitä, että liikevaihto on paras läht ökohta sen arvioimiseksi, mitkä
keskittymät ovat yhteisön edun kannalta merkittäviä.
                                                
7On syytä huomauttaa, että käytettävissä olevat tiedot eivät tue 1 artiklan 2 kohdassa säädetyn koko
maailmasta kertyneen liikevaihdon tai yhteisön alueelta kertyneen liikevaihdon "yksinkertaista"alentamista. Valituista raja-arvoista riippuen näin voitaisiin kyllä laajentaa komission toimivaltaa, muttanäyttää epätodennäköiseltä, että toimenpide voitaisiin kohdistaa erityisesti niihin keskittymiin, joilla on
rajatylittävää vaikutusta.
1335. Tämän vuoksi ei ole yllätys, että komissio p äättelee tutkimustensa perusteella, että ei
voida vastata yksiselitteisesti kysymyksee n, millä tasolla 1 ar tiklan 3 kohdan raja-
arvot tavoittaisivat kaikki yhteisön edun kannalta merkittä vät keskittymät. Lisäksi on
korostettava sitä, e ttä 1 artiklan 3 kohtaa voitaisiin kuvailla säännösmatriisiksi, jota
voitaisiin muuttaa lukemattomissa yhdistelmissä. Näin ollen on suhteellisenyksiselitteistä todeta, mikä vaikutus esimerkiksi 1 artiklan 3 kohdan a alakohdassa
säädetyn 2,5 miljardin euron kriteerin laskemisella 2 milja rdiin euroon olisi.
Teoriassa tällainen muutos voitaisiin tietysti yhdistää vaikka miten moneen 1 artiklan3 kohdan b, c ja/tai d alakohtaan tehtäv ään muutokseen. On kuitenkin mahdotonta
tutkia yksityiskohtaisesti, mikä olisi raja-a rvojen ihanteellinen taso ja yhdistelmä
(eikä tämä luultavasti o lisi kovin hyödyllistäkään).
36. Tämän vuoksi jäljempänä keskit ytään selvittämään, mikä vai kutus kullakin 1 artiklan
3 kohdan kriteereistä on moninkertaisiin ilmoituksiin, jotka tehdään vähintään
kolmessa jäsenvaltiossa
8.
37. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että 71 prosenttia kaikista vähintään kolmessa
jäsenvaltiossa ilmoite tuista tapauksista ei täyttä nyt 1 artiklan 3 kohdan a alakohdassa
säädettyä 2,5 miljardin euron kriteeriä. Jo s tämä kriteeri kor vattaisiin 2 miljardin
euron liikevaihtovaatimuksella, osuus laskisi 58 prosenttiin. Seuraava esimerkkikuvaa hyvin ihanteellisen tason löytämisen vaikeutta. Jotta tavoitettaisiin kaikkivähintään kolmessa jäse nvaltiossa ilmoitetut tapa ukset, 1 artiklan 3 kohdan
a alakohdan raja-arvo olisi laskettava 500 miljoonaan eur oon tai jopa pienemmäksi.
Silloinkaan monet tapauksista eivä t täyttäisi b, c ja/tai d alakohtaa.
38. Noin 40 prosenttia vähintään kolmessa jäsenvaltiossa ilmoitetuista tapauksista ei
täyttänyt vähintään kolmesta jäsenva ltiosta kertyneelle kokonaisliikevaihdolle
asetettua 100 miljoonan euron kriteeriä (1  artiklan 3 kohdan b alakohta). Jos tämä
kriteeri korvattaisiin 50 milj oonan euron liikevaihtovaatim uksella, osuus laskisi 31
prosenttiin.
39. Vähintään kolmessa jäsenvaltiossa ilmoitetuista tapauksista 68 prosenttia ei täyttänyt
1 artiklan 3 kohdan c alakohdan 25 miljoonan euron kriteeriä. Jos tämä kriteeri
korvattaisiin 15 miljoonan euron liikevai htovaatimuksella, osuus laskisi 38
prosenttiin.
40. Noin 35 prosenttia kaikista vähintään kolmessa jäsenvaltiossa ilmoitetuista
tapauksista ei täyttäny t 1 artiklan 3 kohdan d alakohdassa säädettyä 100 miljoonan
euron kriteeriä. Jos tämä kriteeri korvatta isiin 50 miljoonan euron
liikevaihtovaatimuksella, soveltamisalan ulkopuolelle jäävien osuus laskisi 25
prosenttiin.
41. On syytä korostaa, että edellä mainittuja lukuja ei saa laskea yhteen . Tämä merkitsee
sitä, että jos yhden arvion mukaan esime rkiksi 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan raja-
arvon pienentäminen toisi 15 prosenttia kaikista moninkertaisista ilmoituksista
sulautuma-asetuksen soveltamisalaan, sitä ei voida  laskea yhteen esimerkiksi 1
artiklan 3 kohdan b alakohdan muutoksen kan ssa, jonka itsessään arvioitaisiin tuovan
10 prosenttia moninkertaisista ilmoituksista sulautuma-asetuksen soveltamisalaan.Toisin sanoen molemmat toimenpiteet voivat olla vaihtoehtoisia tapoja, joilla osa tai
                                                
8Liitteen 1 B jaksossa käsitellään tarkemmin komission suorittaman tutkimuksen tuloksia.
14jopa kaikki ensimmäisen toimenpiteen tavoittamista tapauksista saadaan sulautuma-
asetuksen soveltamisalaan.
42. Käytettävissä olevien tietojen perusteella näyttää epätodennäköiseltä, että 1 artiklan
3 kohdan viiteen kriteeriin tehtävillä m uutoksilla saataisiin vähintään kolmeen
jäsenvaltioon tehtävät moni nkertaiset ilmoitukset komission toimivallan piiriin.
Käytettävissä olevien tietojen perusteella voi daan korkeintaan päätellä, että 1 artiklan
3 kohdan a ja c alakohdan liikevaihtotason alentaminen johtaisi todennäköisimmin
tilanteen parantumiseen. Tämä on seurausta siitä, että kyseisten kriteereidenalentaminen näyttää vaikuttavan eniten vähintään kolmessa jäsenvaltiossailmoitettuihin tapauksiin. Näyttää siltä, että nykyisten raja-arvojen muuttamisestahuolimatta määrittelemätön määrä keskittymiä, joilla on erityistä merkitystä yhteisönedun kannalta, ei edelleen kään täytä raja-arvoja
9.
ii) Kolmen valtion ehdon muuttaminen ka hden valtion ehdoksi 1 artiklan 3 kohdassa
43. Mahdollisena vaihtoehtona 1 artiklan 3 kohdan sisältämien eri raja-arvojen
alentamiselle on ehdotettu sitä, että nykyinen kolme n valtion ehto muutettaisiin
kahden valtion ehdoksi. Nykyinen ehto  merkitsee sitä, että keskittymään
osallistuvien yritysten vähintään kolmesta jäsenvaltiosta kertyneen yhteenlasketun(kokonais)liikevaihdon on oltava vähintää n 100 miljoonaa euroa ja että ainakin
kahdelle keskittymään osallis tuvalle yritykselle erikseen kertyneen liikevaihdon on
oltava 25 miljoonaa euroa kolmessa jäsenvaltio ssa.  Erityisesti jälkimmäinen näistä
ehdoista näyttää olevan yksi yleisimmistä syistä siihen, etteivät moninkertaisia
ilmoituksia edellyttävät keskittymät tä ytä 1 artiklan 3 kohdan kriteereitä, mistä
seuraa usein se, että ilmoitus on tehtävä vähintään kolmessa jäsenvaltiossa.
44. Tästä huolimatta muistutetaan, että 1 artiklan 3 kohtaa ei  ollut tarkoitus soveltaa
keskittymiin, joista olisi ilmoitettava ainoastaan kahdessa jäsenvaltiossa. Vaikkaonkin selvää, että kolmen valtion ehdon todellinen vai kutus ulottuu alkuperäistä
tarkoitustaan pitemmälle, ei  kuitenkaan ole todennäköist ä, että 1 artiklan 3 kohdan
muuttamisella "kahde n valtion ehdoksi" olisi enempää kuin suhteellisen vähäinen
vaikutus niiden tapausten määrään, joista on tehtävä ilmoitus vähintään kolmessajäsenvaltiossa
10.
iii) 1 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan kriteereiden välisen yhteyden poistaminen
45. Toinen mahdollinen vaihtoehto 1 artikla n 3 kohdassa säädettyjen eri raja-arvojen
alentamiselle on se, e ttä 1 artiklan 3 kohdan b alakohdan kriteerin, jonka
tarkoituksena on varmistaa, että yhdi stetyistä liiketoiminnoista merkittävä osuus
koskee vähintään kolmea jäsenvaltiota, ja 1 artiklan 3 kohdan c alakohdan kriteerin,
jonka tarkoituksena on varmistaa, että vä hintään kahdella kesk ittymään osallistuvalla
yrityksellä on merkittävää toimintaa kyseisissä jäsenvaltioissa, välinen yhteyspoistetaan.
                                                
9Samanaikaisesti tällaiset muutokset todennäköisesti johtaisivat myös siihen, että useat tapaukset, joista
ei tarvitse tehdä ilmoitusta kolmeen tai useampaan jäsenvaltioon, tulisi komission toimivallan piiriin.
10Käytettävissä olevien tietojen perusteella ei ole mahdollista arvioida sitä, kuinka todennäköistä olisi,että siirtyminen kahden valtion ehtoon 1 artiklan 3 ko hdan b ja c alakohdassa toisi tällä hetkellä yhden
ainoan kansallisen ilmoituksen edellyttäviä keskittymiä komission toimivallan piiriin.
1546. Teoriassa voitaisiin väittää,  että 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa edellytetty 25
miljoonan euron liikevaihto on suhteellisen vaa timaton ja että olis i yllättävää, jos
yhteisön edun kannalta merk ittävät keskittymät eivät täytä tätä ehtoa. Tässä
yhteydessä on huomattava, e ttä käytettävissä olevien tietojen mukaan tämän ehdon
täyttävien tapausten osuus nousisi noin 54 prosenttiin, jos yhteys 1 artiklan 3 kohdan
b alakohdan kriteeriin poiste ttaisiin. Vaikka kyseiste n kahden kriteerin välisen
nykyisen yhteyden tavoitteena on est ää se tilanne, että 1 artiklan 3 kohdan
b alakohdassa tarkoitettu yhteenlaskettu liikevaihto kertyy kokonaan yhden
osapuolen toiminnoista, näyttää tämä yhteys  myös johtavan tietyissä tilanteissa liian
monien keskittymien jäämiseen sulautum a-asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
47. On vaikea hyväksyä, että edellä mainituilla 54 prosentilla soveltamisalan
ulkopuolelle jäävistä tapa uksista, jotka täyttävät 25 miljoonan euron ehdon kolmessa
jäsenvaltiossa, olisi kuitenkin pääsääntöisesti vain vähäinen rajatylittävä vaikutus.Tätä näkemystä vahvistaa se, että tämän luokan tapauksista on usein tehtävä ilmoitus
vähintään kolmessa jäsenvaltiossa.
48. Toinen samaan suuntaan viittaava merkki on se, että tällä he tkellä sovellettavissa
jäsenvaltioiden säännöissä vaaditaan usei n sellaisten tapauste n ilmoittamista, joissa
liikevaihto on alle 1 artiklan 3 kohda ssa vaaditun 25 miljoonan euron. Tämän
perusteella voidaan olettaa, että merkittäviä vaikutuksia voi esiintyä tämän tasonalapuolellakin.
49. Asetuksen 1 artiklan 3 kohdan b alakohdan krit eerin poistaminen johtaisi siihen, että
asetuksen soveltamisalaan saataisiin suurempi osuus niistä tapauksista, joilla voidaankatsoa olevan merkittävää vaikutusta vähintään kolmessa jäsenvaltiossa. Tällöinyhteisö voisi saada toimivallan kaikissa tapauksissa, joissa yksi keskittymäänosallistuvista yrityksistä, tavallisesti halt uunottaja, täyttää kai kki 1 artiklan 3 kohdan
kriteerit, kun taas toinen keskittymään osallistuva yritys, tavallisesti hankinnan
kohde, täyttää 1 artiklan 3 kohdan c ja d ala kohdan kriteerit.  Käytettävissä olevien
tietojen perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, missä määrin tämä muutos toisisulautuma-asetuksen soveltamisalaan sellaisia tapauksia, joita ei tällä hetkellä koskevelvollisuus moninkertaisiin ilmoituksiin.
50. Vaihtoehtoisesti olisi mahdollista poistaa 1 artiklan 3 kohdan b ja  c alakohdalla tällä
hetkellä oleva kumulatiivinen  luonne ja soveltaa näitä kr iteereitä vaihtoehtoisesti.
Jotta vältettäisiin se, että  1 artiklan 3 kohdan b alakohdassa vaadittu liikevaihto
kertyy kokonaisuudessaan ainoastaan yhde n keskittymään osallistuvan yrityksen
toiminnoista, olisi otettava käyttöön lisäk riteereitä. Ei ole selvää, olisiko tämä
mahdollista 1 artiklan logiikan rajo issa viittaamatta johonkin raja-arvoon.
Oikeusvarmuuden kannalta olisi esimerkiksi kyseenalaista edellyttää yksinkertaisesti,
että vähintään kaksi keskittymään osallistuvista yrityksistä harjoittaa toimintaa niissäkolmessa jäsenvaltio ssa, joissa 100 miljoonan euron liikevaihto saavutetaan.
iv) Päätelmä mahdollisuuksista muutt aa 1 artiklan 3 kohda n viittä kriteeriä
51. Edellä esitetystä voidaan päätellä, että  1 artiklan 3 kohdan nykyisten kriteereiden
muuttaminen ei todennäköisesti johda odot ettuihin tuloksiin. Muutokset eivät
todennäköisesti varmistaisi vähintään kolmessa jäsenvaltiossa tehtävienmoninkertaisten ilmoitusten päättymistä ja ne luultavasti antaisivat komissiolletoimivallan useissa sellaisissa tapauksissa, joita ei tällä hetkellä koske velvollisuusmoninkertaisiin ilmoituksiin.
16b) Sulautuma-asetuksen 22 artiklan muuttaminen ei todennäköisesti parantaisi tilannetta
merkittävästi (ja se edellyttäisi kansallisten lakien yhdenmukaistamista)
52. On ehdotettu, että moninkertaisten ilmoitusten ongelma voitaisiin poistaa
muutoksilla, joilla yksinkertaistetaan yhteisten siirtopyyntöjen esittämistä 22 artiklannojalla. Koska 22 artiklan soveltamiseen liittyviä vaikeuksia käsitellään tarkemminjäljempänä käsittelypaikan siirtämistä koskevassa jaksossa, kaikkia perusteluja eioteta esille tässä yhteydessä. Asetuksen  1 artiklan 3 kohdan m uuttamista koskevan
keskustelun kannalta  riittää maininta, että ma hdollisuudet tehdä 22 artiklasta
hyödyllinen säännös, jota voitaisiin s oveltaa yleisesti moninkertaisia ilmoituksia
edellyttävissä tapauksissa,  näyttävät vähäisiltä.
53. Yksi pääsyistä siihen, miksi 22 artikla ei ole johtanut yhteisiin siirtopyyntöihin,
näyttää olevan kansallisten yrityskeskitt ymien valvontamenettelyjen väliset erot,
jotka koskevat erityisesti ilmoitusvel vollisuuden käynnistävää toimenpidettä ja
ilmoitusajankohtaan liittyviä sääntöjä. Näid en ongelmien poistamiseksi olisi
kansallisia lakeja  yhdenmukaistettava jossain määrin. Se ei kuulu tämän
uudelleentarkastelun piiriin, ja  olisi joka tapauksessa s uhteellisen paljon aikaa vievä
prosessi.
c) Yhteisön automaattinen toimivalta tapauksissa, jotka edellyttävät moninkertaisia
ilmoituksia
54. Komissio ehdotti tammikuussa 1996 antamassaan  vihreässä kirja ssa moninkertaisten
kansallisten ilmoitusten aiheuttaman ongelman ratkaisemista laajentamallakomission toimivalta niihin  raja-arvot alittaviin keskittymiin, jotka kuuluvat
useamman kuin yhden kansallisen järjestelmän toimivallan piiriin.
55. Ehdotuksen mukaan komission toimivaltaa l aajennettaisiin kattamaan moninkertaisia
ilmoituksia edellyttävät keskittymät, jotka jäävät 1 artiklan 2 kohdan raja-arvojen ja
tiettyjen alhaisempien, esimerkissä 2 miljardiin euroon (maailmanlaajuinen) ja 100
miljoonaan euroon (yhteisönlaajui nen) asetettujen raja-ar vojen välille.  Näin ollen
ehdotus merkitsi sitä, että sulautuma-asetuksen 1 artikla a muutettaisiin siten, että
keskittymillä, jotka eivät täytä 1 artik lan 2 kohdan raja-arvoja, on kuitenkin
yhteisönlaajuista vaikutusta, jos ne kuul uvat kolmen jäsenvaltion toimivallan piiriin.
56. Komission ehdotus ei kuitenkaan saanut  neuvotteluissa ta rvittavaa kannatusta.
Kritiikki koski pääasiassa se llaisia kysymyksiä kuin mite n esimerkiksi keskittymän
määritelmään ja pakolliseen/vapaaehtoiseen ilmoitukseen liittyviä jäsenvaltioidenlakien välisiä eroja olisi käsiteltävä. Näiden erojen havaittiin aiheuttavanoikeusvarmuuteen liittyviä ongelmia ja lisäksi mutkistavan liiaksi komissionarviointia siltä osin, s ovelletaanko kansallisia sään töjä tiettyyn tapaukseen.
57. Komission vuonna 1996 tekemän e hdotuksen jälkeen kansallis ia yrityskeskittymien
valvontasääntöjä on yhdenmukaistettu palj on. Näin ollen tuollo in havaitut ehdotetun
järjestelmä soveltamiseen liitt yvät ongelmat ovat todennäköi sesti vähentyneet.  Sen
vuoksi on aiheellista käynnistää uudelleen ke skustelu tämän ehdotuksen ansioista.
Tässä yhteydessä komissio säilyttää vuoden 1996 vihreässä kirjassa esitetyn
perusajatuksen, eli että muutos kohdistuu tapauksiin, joissa kansallisia ilmoituksia
tehdään vähintään kolme. Kuitenkin 1 artiklan 3 kohdan toiminnasta saatujen
tarkempien tietojen perusteella näyttää siltä, että ei ole empiirisiä perusteita rajoittaa
17tällaisen järjestelmän soveltaminen niihin tapauksiin, jotka täyttävät tietyt
liikevaihdon raja-arvot.
i) Menettely
58. Kun komissiolla on moninkertaisen ilmoitusv elvollisuuden perusteella todettu olevan
toimivalta, komission valtuude t ja sovellettava  menettely olisivat samat kuin
1 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvi ssa tapauksissa. Ko mission toimivallan
määrittelyssä tavallisesti käytettävien ehtojen lisäksi olisi kuitenkin määriteltävämyös, täyttääkö keskittymä ilmoitusvelvo llisuuden raja-arvot vähintään kolmessa
jäsenvaltiossa.
59. Vuonna 1996 annetun vihreän kirjan jälkeen  käytyjen keskustelujen perusteella
voidaan olettaa, että tällaisen järjestelmän olisi perustuttava siihen periaatteeseen,että kyseessä olevat jäse nvaltiot vahvistavat komissi olle, että osapuolet ovat
tulkinneet kansalliset raja-arvot oikein
11.
60. Järjestelmässä, jossa komissiolle olisi tehtävä ilmoitus silloin kun
ilmoitusvelvollisuus täyttyy  vähintään kolmessa jäsenvaltiossa , osapuolten olisi
osoitettava viimeistään muodollisessa ilmoituksessa, että toimenpi de täyttää
ilmoitusvelvollisuuden raja-ar vot kolmessa jäsenva ltiossa. Mikään ei kuitenkaan estä
osapuolia toimittamasta näitä tietoja komissiolle ja kyseessä oleville jäsenvaltioille joaikaisemmassa vaiheessa. Ku mmassakin tapauksessa olisi luotava järjestelmä, jonka
mukaan kyseessä olevat jäsenvaltiot vahvistaisivat komissiolle tietyssä määräajassa,että osapuolten esittämä analyysi pitää paikkansa. Jotta oikeusvarmuus ei kärsisi,määräajan olisi oltava suhteellisen lyhy t (esimerkiksi yksi tai kaksi viikkoa).
Järjestelmä voisi toimia esimerkiksi siten, että komissiolla katsotaan olevantoimivalta, jos kyseessä olevat jäsenvaltiot eivät asetetussa määräajassa ilmoitavastustavansa osapuolten esittämää analyysia.
61. Vuonna 1996 julkaistusta vihreästä kirjas ta järjestetyn kuule mismenettelyn aikana
tuotiin esille, että voi olla vaikeaa mä äritellä nopeasti, täyttääkö keskittymä
kansalliset ilmoitusvelvollisuude n raja-arvot, erityisesti n iissä jäsenvaltio issa, joissa
käytetään liikevaihdon sijasta muita kriteerej ä (esim. markkinaos uudelle asetettuja
raja-arvoja).   Vaikka joidenkin kansallisten raja-arvojen soveltaminen voikin ollavaikeaa, ehdotus ei kuitenkaan näyttäisi pa hentavan tilannetta, s illä arviointi olisi
joka tapauksessa pitänyt tehdä, jos sula utuma-asetusta ei voi da soveltaa. Koska
muuta kuin liikevaihtoon perustuvaa kriteeriä  käyttävien jäsenvaltioiden lukumäärä
on lisäksi pienentynyt vuodesta 1996, tämä ei mahdollisesti ole enää samanlainen
ongelma. Jos tältä osin aiheutuisi vakava oikeusvarmuuteen liittyvä ongelma, sevoitaisiin ratkaista esimerkiksi säätämällä , että 4 artiklan 1 kohdan viikon määräaikaa
koskevaa ehtoa ei sovelleta tällaisiin tapauksiin.
d) Päätelmä mahdollisista 1 artikla n 3 kohdan muuttamisvaihtoehdoista
62. Edellä esitelty ehdotus on keskittymän vaikutuksiin perustuva järjestelmä, jonka
mukaan 1 artiklan 3 kohdan ratkaiseva kr iteeri ei enää perustu suoraan tietyn
                                                
11Muutoin komission olisi tulkittava yrityskeskittymiä koskevia kansallisia lakeja. Koska kansallisia
lakeja ei ole vielä täysin yhdenmukaistettu edes teknisten seikkojen kuten liikevaihdon laskennanosalta, ongelmia voisi aiheutua siitä, että komissio ja jäsenvaltiot mahdollisesti tulkitsisivat kansallisia
lakeja eri tavalla.
18liikevaihtotason saavuttamiseen. Sitä vastoin sen seikan, että keskittymästä on
tehtävä vähintään kolme kansallista ilmoitusta, katsottaisiin olevan riittävä perusteolettaa, että kyse on yhteisön etuun vai kuttavasta keskittymäs tä. Tämä järjestelmä
edellyttäisi avoimen ja nop ean menetelmän luomista, j onka avulla jäsenvaltiot
vahvistavat, että niiden kansallisia sääntöjä sovelletaan tiettyyn keskittymään.
63. Asianomaisia osapuolia pyydetään ilmoittam aan mielipiteensä tästä ehdotuksesta ja
siitä, kuinka se voitaisiin  parhaiten panna täytän töön, ja esittämään myös
huomautuksia muista mahdollis ista vaihtoehdoista. Lisäksi pyydetään huomautuksia
siitä, mikä olisi paras menettely sen toteamiseksi, että asiaan soveltuu kolmen taiuseamman jäsenvaltion yritys keskittymien valvontasäännöt. Huomautuksia toivotaan
myös muista teknisistä ja menettelyyn liittyvistä seikoista samoin kuin 1 artiklan3 kohdan muuttamisesta aiheutuvista haitoista tai yleensä muuttamisen
toivottavuudesta.
4. Työnjako laajentuneessa yhteisössä – pitkän aikavälin näkymät64. Tätä tarkastelua varten kerätyt tiedot osoittavat myös, että pitkällä aikavälillä
voitaisiin harkita laajakantoisempaa ratkaisua. Jäljempänä esitellyn kaltainenjärjestelmä vaatisi selvästi yhteisön ja jäsenvaltioiden sääntöihin muutoksia, jotkaeivät enää kuulu tämän tarkastelun p iiriin. Tämän jakson tarkoituksena onkin
käynnistää laajempi keskustelu yr ityskeskittymien valvonnan muodosta ja
rakenteesta Euroopassa yhteisön laajentumisen jälkeisinä vuosina.
65. Keskustelussa tulisi keskittyä siihen, millainen järjestelmä ottaisi parhaiten
huomioon toissijaisuusperiaatteen ja  samalla mahdollis taisi kullekin
kilpailuviranomaiselle rajallisten resurssien käytön pa rhaalla mahdollise lla tavalla ja
vastaisi yritysten oikeutettuihin toiveisiin parantamalla ratkaisujen ennakoitavuutta javähentämällä tarp eettomia kustannuksia.
66. Vaikka sulautuma-asetuksen toimivaltaa koskevat kriteerit ovatkin yleensä johtaneet
toissijaisuusperiaatteen kanssa yhdenmukaisiin tuloksiin, niitä voitaisiinperiaatteessa muuttaa siten, että olisi mahdollista arvioida keskittymän rajatylittäväluonne suoremmin ja  tapauskohtaisemmin.
67. Yhtenä mahdollisuutena olisi luoda järj estelmä, jossa sulautuma-asetuksesta
poistettaisiin liikevaihtoa koskevat raja-arvot ja keskittymästä olisi ilmoitettavakomissiolle silloin kun se edellyttäisi EU :ssa useita ilmoituks ia. Tällöin se, millä
tapauksilla voidaan olettaa olevan merkit ystä yhteisön edun ka nnalta, määriteltäisiin
suoraan sen perusteella, onko ta pauksella vaikutusta usei ssa jäsenvaltioissa. Jotta
tällainen järjestelmä pysyisi toimimaan, olisi kansallisia yrityskeskittymienvalvonnan raja-arvoja y hdenmukaistettava suure mmassa määrin. Komission
tutkimukset ovat osoittaneet, että jäsenvaltioissa voimassaolevienyhdenmukaistamattomien ilmoittamista koskevien ehtojen vuoksi ei pystytä
tunnistamaan luotettavasti n iitä jäsenvaltioita , joissa tietyn keskittymän vaikutus on
merkittävä. Jos ilmoitusvelvollis uuden raja-arvot  määriteltäisiin
johdonmukaisemmin kansallisi ssa yrityskeskittymiä kos kevissa lainsäädännöissä,
olisi yksittäisten keskitt ymien rajatylittävä n vaikutuksen arviointi mahdollista
suoraan näiden raja-arvojen avulla.
68. Yrityskeskittymien valvonnan yhdenmukais tamiseksi Euroopassa olisi hyödyllistä
myös lisätä yrityskeskittymien valvontas ääntöjen yhdenmukaistamista entisestään.
19Tämä koskee erityisesti tiettyjä keskeisiä kysymyksiä kuten keskittymän käsitettä ja
keskeisiä menettelysääntöjä. Lisäksi voitaisiin harkita, missä määrin sovelletunkilpailua koskevan testin s uuremmasta yhdenmukaistamis esta olisi hyötyä tehokkaan
ja avoimen kilpailun suojelun ja tasavertaisten kilpailuedellytysten säilyttämisenkannalta. Tällaisesta yhdenmukaistetusta ym päristöstä olisi hyötyä myös luotaessa
saumattomampaa kilpailuviranomaisten verkostoa, jossa komissio ja yksi tai useampikansallinen viranomainen voisivat jakaa keskittymän kaikkien vaikutusten arvioinninniin maailmanlaajuisilla kuin paikallisillakin markkinoilla.
B. Siirtäminen jäsenvaltioille, 9 artikla
1. Tausta
69. Sulautuma-asetuksen 9 artiklassa säädetyn käsittelypaikan siirtämistä koskevan
menettelyn tarkoituksena on hienosäätää järjestelmää, jossa toimivalta määritelläänliikevaihtoon perustuvien raja-arvojen perust eella, jotta asian käs ittelystä vastaisi se
viranomainen, jolla on siihen parhaat edel lytykset. Apuna käytetään testiä, jolla
arvioidaan keskittymän vaikutuksia kilp ailuun tietyn jäsenvalti on markkinoilla. Jos
testin tulos on myönteinen, keskittymä voidaan käsitellä kansallisella tasolla, vaikka1 artiklan raja-arvot täyttyisivätkin. Tämä järjestely on toissijaisuusperiaatteenmukainen.
70. Asetuksen 9 artiklan 10 kohdan mukaan siirtämistä koskevia säännöksiä voidaan
tarkastella uudelleen samanaikaisesti 1 ar tiklassa mainittujen ra ja-arvojen kanssa.
Komission kesäkuun 2000 kertomuksen jälk een jäsenvaltiot ka nnattivat tällaista
uudelleenarviointia ja lisäksi ehdottiv at, että komissio tutkisi tarkemmin
käsittelypaikan siirtämiseen ma hdollisesti liittyviä lisäkustannuksia.
71. Uudelleentarkastelussa on tutkittu viiden  viime vuoden aikana (marraskuusta 1996
tammikuuhun 2001) ilmoitettuja ke skittymiä, joissa on pyydetty käsittelypaikan
siirtämistä. Tuloksia käsitellään liitteessä II.
2. Tiivistelmä pohdittavista kysymyksistä72. Vaikka tämän viimeisimmän kyselytutkimuksen tulokset sisältävät vähän todisteita
siitä, että käsittely paikan siirtämiseen sisältyisi  lisäkustannuksia, ne osoittavat
kuitenkin, että nykyisen siirtämismenetelmän tiettyjen osatekijöiden muuttaminenvoisi olla paikallaan. Näitä ovat erityisesti määräajat, kriteerit käsittelypaikansiirtämiselle ja käsittelyn osittaisesta siirtämisestä aiheutuvat ongelmat. Lisäksihuolestumista aiheuttaa jossain määrin kans allisten kilpailuvira nomaisten siirtämien
asioiden käsittely, pääasiassa menette lyllisten seikkojen osalta. Komission
kyselytutkimuksessa tuli selv ästi ilmi toive tehokkaasta mene ttelystä, joka varmistaa
riittävän avoimuude n keskittymään osallistuvien yritysten, komission ja
jäsenvaltioiden välillä, vähentää saman työn tekemistä kahteen kertaan ja  ajantuhlausta sekä takaa nopeat ja yhdenmukaiset päätökset.
73. Määräaikojen osalta toistuvasti esitetty huomautus koskee kolmen viikon
määräaikaa, jonka aikana kansalliste n kilpailuviranomaisten on pyydettävä
käsittelypaikan siirtämistä. Monien vastaajien mielestä tämä määräaika on pidempikuin on välttämätöntä asian kannalta merkityksellisten kysymysten selvittämiseksi.Tämä koskee erityisesti pyyntöjä, jotka koskevat sellaisia markkinoita, joidenkäsittelyyn kansallisella viranomaisella on epäilyksettä paremmat edellytykset.
20Eräiden mielestä tästä lisäajasta voi olla haittaa, sillä se voi sotkea kansallisessa
oikeudessa yrityskaupoille asetetun aika taulun. Ongelmia voi lisäksi aiheuttaa
pyyntö, joka saapuu lähellä määräajan umpeutumista, jo lloin osapuolet mahdollisesti
jo keskittyvät komissiolle esitettävien korjaustoimenpiteiden laatimiseen.Aikatekijällä on suur i merkitys myös silloin kun ka nsallisten kilpailuviranomaisten
määräajat lopullisen päätöksen tekemise lle vaihteleva t, erityisesti kun on kyse
käsittelypaikan osittaisesta siirtämisestä.
74. Siirrettävien keskittymien arvioinnin osa lta (9 artiklan 2 kohta) useimmat vastaajat
kannattavat "ennustettavien", "y ksinkertaisten" tai jopa "a utomaattisten" kriteereiden
määrittelyä. On ehdotettu esimerkiksi "selvä sti erotettavia tuote-  ja maantieteellisiä
markkinoita", "yhteisön sisäisen kaupan puuttumista tai vähäisyyttä", yhtä selvästikeskittymän vaikutuksiin perustuvaa testiä kuten määräävän aseman syntymistä tai
vahvistumista koskeva testi, tai edellisten yhdistelmää. Asetuksen 9 artiklan2 kohdan b alakohtaa, jolla testiä yksinkertai stettiin siirtopyyntöjen helpottamiseksi,
on käytetty kerran menestyksekkäästi oikeusperustana pyynnölle.
12
75. Käsittelypaikan osittaisesta  siirtämistä kokemusta omaa vat yritykset ovat usein
tuoneet esille, että käsitte lypaikan siirtäminen pien entää yhden luukun periaatteen
tuomia etuja ja että sillä voi lisäksi olla kielteinen vaikutus aikatauluihin,kustannuksiin ja oikeusvarmuuteen. Näin on er ityisesti silloin, jos toimenpiteen eri
osien arviointi siirretään useammalle kuin yhdelle jäsenvaltiolle. Useimmat yrityksetkatsoivat, että käsittelypaikan siirtäminen aiheuttaa erityisesti pyynnönhyväksymisen jälkeen lisä kustannuksia ja vaatii henkilö störesursseja. Kustannusten
suuruutta ei kuitenkaan ilmoitettu. Olisi kuitenkin pidettävä mielessä, että yrityksetpystyvät yleensä ennustamaan, milloin asia n käsittelypaikka mahdollisesti siirretään,
ja ottamaan tämän ennakolta huomioon kustannuslaskelmissaan. Kyselytutkimus on
vahvistanut tämän.
76. Kansallisten sääntöjen, erityisesti menettelysääntöjen, soveltaminen siirretyissä
asioissa aiheuttaa yleisesti huolta. Vaikka näyttääkin siltä, että kansallisetviranomaiset ovat arvioineet asiat puht aasti kilpailuoikeude llisten perusteiden
mukaisesti, kansallisten me nettelyjen pituuteen ja liik esalaisuuksien suojeluun liittyy
edelleen epävarmuutta siirrettyjen asioiden käsittelyssä. Monet toivoivat kansallistenmenettelysääntöjen yhdenm ukaistamista ainakin tie ttyyn vähimmäistasoon asti.
77. Erittäin monissa vastauksissa tuotiin esille, että arvioitaessa keskittymiä kansallisella
tasolla ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että poliittiset tekijät vaikuttavatarviointiin. Tähän vaikuttavia tekijöitä ovat kansallisen kilpailuoikeuden kypsyys,keskittymään osallistuvien yritysten omistusrakenne ja kyseessä olevan toimialanpoliittinen tai yhteiskunnallinen merkit ys kyseisessä jäsenvaltiossa.
78. Sulautuma-asetuksessa asetetaan jäsenvaltiolle kaksi velvollisuutta käsittelypaikan
siirtämisen jälkeen. Ensinnäkin 9 artiklan 6 kohdan mukaan kansallisen
kilpailuviranomaisen on ilmoitettava tutkimustensa tulokset enintään neljänkuukauden kuluessa. Eräiden huomautusten m ukaan kyseisen säännöksen nykyinen
sanamuoto johtaa siihen, että kansalliset kilpailuviranomaiset pystyvät käyttämääntutkimuksiinsa enemmän aikaa kuin mitä komissio olisi käyttänyt, ja että näin on jotapahtunutkin.  Toiseksi 9 artiklan 8 kohda n mukaan jäsenvaltiot voivat toteuttaa
                                                
12Asia Govia/Conex (2001), siirretty Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille.
21ainoastaan toimenpiteitä, jo tka ovat ehdottoman välttämä ttömiä tehokkaan kilpailun
turvaamiseksi kyseessä olevilla markkinoilla tai sen palauttamiseksi. Kansallisetkilpailuviranomaiset voivat päättää itse, kuinka ne täyttävät tämän vaatimuksen,mutta niiden on kuitenkin noudatettava suhteellisuusperi aatetta. Koska kansalliset
tuomioistuimet valvovat sitä, kuinka jäsenvaltiot käy ttävät tätä harkin tavaltaa, ei ole
tarvetta muuttaa kyseistä sä ännöstä siten, että komissiolle annettais iin jonkinasteinen
valvontavalta, kuten jotkin alan edustaja t ovat ehdottaneet. Viim eaikoina on käsitelty
kahta asiaa, jotka muodostavat hyvän es imerkin siitä, millainen  rooli kansallisilla
tuomioistuimilla voi olla jäsenvaltioille siirrettyjen asioiden käsittelyssä
13.
3. Mahdolliset muutokset79. Siirtopyynnön esittämistä koskevien ehtoje n yksinkertaistaminen näyttäisi lisäävän
menettelyn tehokkuutta ja se  saattaisi antaa mahdollisuuden lyhentää pyynnön
esittämiseen ja sen hyväksymiseen kuluv aa aikaa. Jälkimmäinen tavoite riippuu
suuressa määrin siitä, voi daanko jäsenvaltioiden me nettelyissä sovellettavia
määräaikoja lyhentää. Mahdollisuude t mainitun kolmen viikon määräajan
lyhentämiseen näyttävät vähäisiltä tai olemattomilta niin kauan kuin kansallistenviranomaisten on osoitettava määräävän  markkina-aseman syntymisen tai
vahvistumisen uhka (9 artiklan 2 kohdan a alakohta). Sitä vastoin siirtopyynnön
esittämistä koskevien ehtojen yksinkertaistamisen pitäisi vähentää kansallistenviranomaisten tarvetta tutkia keskittymän  todennäköisiä vai kutuksia ennen pyynnön
esittämistä. Lisäksi näyttäisi mahdolliselta  lyhentää hallin toviranomaisten sisäisten
kuulemismenettelyjen p ituutta  jäsenvaltioissa, koska  pyyntö ei enää merkitsisi
alustavaa ratkaisua, jonka mukaan toimenpiteen katsot aan aiheuttavan
kilpailunvastaisia vaikutuksia.
80. Jotta helpotettaisiin sellaisten asioiden käsittelypaikan siirtämistä, jotka soveltuvat
parhaiten kansallisten viranomaisten arvioitaviksi merkittävien rajatylittävienvaikutusten puuttumisen vuoksi, komissiolla olisi oltava mahdollis uus siirtää tällaiset
asiat omasta aloitteestaan. Tällaiseen me nettelyyn sisältyisi luonnollisesti kyseessä
olevan kansallisen viranomaisen kuule minen ennakolta. Menettely säästäisi
jäsenvaltion pyynnön esittämiseen liittyviltä menette lyvaiheilta.
Siirtämismenettelyn yksinkertaistamisen lisäksi voitaisiin pelkästään kansallisiavaikutuksia aiheuttavissa tapauksissa taata tasavertaisemmat toimintaedellytyksetyhteisössä. Komission mahdollisuus siirtää tällaiset tapaukset jäsenvaltioille vastaakäytännössä jäsenvaltioilla  nykyisin olevaa mahdollisuutta siirtää tapauksia
komissiolle sulautuma-aset uksen 22 artiklan nojalla.
81. Avoimuuden lisäämiseksi on ma hdollista, että komissio antaa erityiset suuntaviivat
siitä, kuinka käsittelypaikan siirtämistä käsitellään muutetussa järjestelmässä.Samoin kuin vähän aikaa s itten korjaustoimenpite istä annetussa tiedonannossa näissä
suuntaviivoissa voitaisiin selittää kä ytännön esimerkein s iirtämismenettelyn
periaatteita ja sitä, kuinka keskittymä määritellään vaikutusalueeltaan paikalliseksitai alueelliseksi.
                                                
13Asia COMP/M.2216 ENEL/FT/Wind/Infostrada, siirretty Italialla 19.1.2001, päätökseen haettu
muutosta toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa; Asia COMP/M.2044, Interbrew/Bass,siirretty Yhdistyneelle kuningaskunnalle 22.10.2000, toimivaltainen kansallinen tuomioistuin kumosi
päätöksen korjaustoimenpiteistä pelkästään menettelyyn liittyvistä syistä.
22a) Siirtämistä koskevien krit eereiden yksinkertaistaminen
Ehdotuksen mukaan ainoastaan 9 artiklan 2 kohdan b alakohta säilytetään ja sen
käyttöä helpotetaan. Tämä merkitsee sitä , että siirtopyynnön yhteydessä ei enää
vaadita esittämään todisteita määräävän markkina-aseman syntymisen taivahvistumisen uhkasta. Riittää kun esitetään uskottavasti, että toimenpide vaikuttaa
kilpailuun erillisillä markkino illa jäsenvaltion sisällä. Ky seisten markkinoiden kokoa
ja merkitystä ei pitäisi arvioida sen mukaan, muodos tavatko ne merkittävän osan
yhteismarkkinoista. Sen sijaan olis i otettava käyttöön yksinkertaisempi
maantieteellinen kriteeri. Siirtämisen kannalta ei näyttäisi edes olevan tarpeenmääritellä merkityksellisten markkinoiden maantieteellistä laajuutta, jos vaikutukseteivät ulotu jäsenvaltion rajoje n ulkopuolelle. Näin ollen pitä isi riittää, että pyynnössä
osoitetaan, että siirtä misen perusteena olevasta oletet usta vaikutuksesta kilpailuun ei
ole seurauksena markkinoiden sulkeminen, vaikutusten siirtyminen maantieteellisestilaajemmalle ulottuville lähimarkkinoille tai vastaavia rajatylittäviä vaikutuksia.
b) Siirtäminen komission aloitteesta
Kilpailun suojelemiseksi jäsenvaltion sisäisillä markkinoilla komissiolla pitäisi
toissijaisuusperiaatteen mukaisesti olla mahdollisuus siirtää asian käsittely kokonaan
tai osittain kansa llisille viranomaisille, kun edellä  kuvaillut kriteerit täyttyvät.
c) Määräajat
Koska enää ei tarvitsisi osoittaa määräävän markkina-aseman syntymistä tai
vahvistumista, voitaisiin siirtopyynnöille ja käsittelypaikan siirtämiselle komissionaloitteesta asetettu kolmen viikon määräaika lyhentää kahteen viikkoon. Ne
ilmoittavat osapuolet, jotka haluavat pa rantaa oikeusvarmuu tta, voisivat ottaa
yhteyttä kansalliseen kilpailuviranomai seen ja komissioon jo ennen ilmoituksen
tekemistä, jotta keskusteluille olisi enemmän aikaa. Jotta ei menetettäisi tämänsalassapitovelvollisuuden al aisen menettelyvaiheen j oustavammasta käsittelystä
saatavia etuja, ei menettelystä tulisi säätää asetuksessa.
82. Yleisesti ottaen näyttää perustellulta, että ilmoittavien osa puolten asema ei saa
huonontua asian siirtämisen vuoksi. Tämä koskee erityi sesti ainee llisoikeudellisia
kysymyksiä, mutta myös menettelyyn liitt yviä seikkoja, jotka voivat vaikuttaa
ilmoittaviin osapuoliin. Toisaalta  siirrettyjä tapauksia on käsiteltävä sa malla tavoin
kuin muitakin kyseisen valvontaviranomai sen käsittelemiä  tapauksia. Voi kuitenkin
olla paikallaan pyrkiä yhdenmukaistamaan lopullisen päätöksen tekemiselleasetettuja määräaikoja. Yksi mahdollis uus olisi selventää 9 artiklan 6 kohdan
nykyistä sääntöä siten, että sulautuma-asetuksen 8 artiklan mukaiseen päätökseenverrattavissa oleva lopullinen päätös olisi tehtävä samassa määräajassa kuin mitäkomissio soveltaa. Olisi myös mahdollista mennä vielä pidemmälle ja säätääsulautuma-asetuksessa, että komission siirtämää asiaa käsittelevän kansallisenviranomaisen on sovellettava asian käsittelyssä sulautuma-asetuksen mukaistamenettelyä. Kumpikin näistä muutoksista edellyttäisi todennäköisesti kansallistenyrityskeskittymien valvontam enettelyjen muuttamista.
83. Aloittaakseen keskustelun näistä kysy myksistä komissio pyytää asianomaisia
esittämään näkemyksiään siitä, kuinka komission ja kansallistenkilpailuviranomaisten välistä työnjakoa voitaisiin parantaa. Tässä yhteydessä olisiotettava huomioon se, e ttä tavoitteena on yhtäältä edistää kilpailua, myös silloin kun
23mahdollisia rajatylittäviä kie lteisiä vaikutuksia ei ol e odotettavissa, ja toisaalta
parantaa nykyisen järjestelmän tehokkuutta . Tällaisesta muutoksesta aiheutuvia
haittoja tai yleensä muutoksen tarkoituks enmukaisuutta koskevat huomautukset ovat
myös tervetulleita.
C. Yhteiset siirrot komissiolle, 22 artiklan 3 kohta
84. Ennen kuin 22 artiklan 3 kohtaa muutettiin as etuksella 1310/97, sen tarkoituksena oli
antaa jäsenvaltioille mahdollisuus pyytää, että komissio arvioi niiden puolesta
1 artiklan raja-arvot alitta vien keskittymien vaikutukset. Alunperin 22 artiklan 3
kohta oli tarkoitettu hyödyttämään jäsenvaltio ita, joilla ei vielä ollut asianmukaisia
menettelyjä yrityskeskittymien tutkimiseksi kansallisella tasolla. On asetettukyseenalaiseksi, oliko tämä 22 ar tiklan 3 kohdan alkuperäinen tarkoitus
yhdenmukainen toissijaisuusperiaatteen ka nssa, sillä ilman kyse istä säännöstä nämä
keskittymät eivät olisi kuuluneet minkään kansallisen valvontaj ärjestelmän piiriin.
85. Kuten edellä todettiin, kaik issa jäsenvaltiossa Luxem burgia lukuun ottamatta on tällä
hetkellä voimassa yrityske skittymien valvontaa koskevia sääntöjä.  Tämä merkitsee
käytännössä sitä, että 22 artiklan 3 kohtaa sovelle taan sen alkuperäisessä
tarkoituksessa erittäin vähän
14.
86. Vuonna 1998 voimaan tulleiden muutosten tarkoituksena oli antaa 22 artiklan 3
kohdalle uusi tehtävä. Sen noja lla vähintään kaksi jäsenva ltiota voisi yhdessä siirtää
asian komissiolle, jos komissiolla on niiden mielestä paremmat edellytykset käsitelläasia. Näin ollen tarkoituksena oli lisätä yhteisön kilpailuoikeuden soveltamistaasioissa, joihin liittyy rajatylittäviä vaikut uksia, vahvistaa yhde n luukun periaatetta ja
lieventää moninkertaisten ilmoitusten aiheuttamaa ongelmaa. Tietyssä mielessätämän muutoksen voidaan katsoa täydentä vän samaan aikaan käyttöön otettuja 1
artiklan 3 kohdan raja-arvoja, joilla py rittiin ratkaisemaan samoja ongelmia.
Valitettavasti muutettu 22 ar tiklan 3 kohta on ollut vieläkin tehottomampi kuin 1
artiklan 3 kohta. Komissio ei ole tähä n mennessä saanut yhtään yhteistä
siirtopyyntöä.
87. Komissio on kysynyt moninkertaisia ilmoituksia tehneiltä yrityksiltä, ovatko
kyseessä olevat kansalliset kilpailuviranomaiset niiden tietojen mukaan harkinneetmahdollisuutta, että ne pyytäisivät yhdessä käsittelyn siirtämistä komissiolle.Ainoastaan 6 prosentissa vähintään kolmelle jäsenvaltiolle ilmoitetuista tapauksistailmoittavat osapuolet tie sivät kansallisten kilpailuvira nomaisten harkinneen yhteistä
pyyntöä. Yksikään kahteen jäsenvaltioon ilmo ituksen tehneistä yrityksistä ei ollut
tietoinen tällaisis ta suunnitelmista.
88. Samoilta yrityksiltä kysyttiin myös, olivatko asian käsittelyyn osallistuvat
viranomaiset niiden tietojen mukaan yhteydessä toisiinsa ilmoitusmenettelyn aikana(esimerkiksi pyysivätkö ne lupaa luottamuksellisten tietojen vaihtamiseenviranomaisten kesken). Ilmoittavat osapuolet  olivat 8 prosentissa vähintään kolmeen
jäsenvaltioon ilmoitetuista  asioista tietoisia jonkina steisesta yhteensovittamisesta
kansallisten kilpailuviranomaisten kesken. Kahteen jäsenvaltioon ilmoituksen
tehneiden yritysten osalta va staava luku oli 2 prosenttia.
                                                
14Viimeksi siirtoa 22 artiklan 3 kohdan nojalla pyysivät Alankomaiden viranomaiset vuonna 1997 asiassa
IV/M.890 - Blokker/Toys "R" Us. Kaikkiaan komissiolle on siirretty neljä asiaa tämän menettelyn
mukaisesti, kaksi Alankomaista, yksi Suomesta ja yksi Belgiasta.
241. Menettelyyn liittyvät 22 ar tiklan 3 kohdan heikkoudet
89. Vaikka edellä esitetyt tiedot perustuvat moninkertaisia ilmoituksia tehneille
yrityksille osoitettuun kyselyyn vastanne iden ilmoittavien osapuolten subjektiivisiin
näkemyksiin, näyttää kuitenkin melko selvältä, että yhteisen siirron ensimmäinenennakkoedellytys, joka koskee yhteyden ottamista ajoissa, ei täyty useimmissa
moninkertaisia ilmoituksia edellyttäneissä  tapauksissa. Jotta 22 artiklan 3 kohta
toimisi paremmin moninkertaisten ilmoitusten aiheuttaman ongelman
ratkaisukeinona, olisi tästä syystä tode nnäköisesti välttämätönt ä kehittää menetelmä
asianomaisten osapuolten väliseen tieto jenvaihtoon. Tällaisen  menettelyn olisi
katettava ilmoittava t osapuolet, kaikki asianomai set jäsenvaltio t ja komissio.
90. Joissakin harvoissa tapauksissa komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten
välillä on ollut epävirallisia  yhteydenottoja, joissa on keskusteltu mahdollisuudesta
yhteiseen siirtoon. Näissä yhteydenotoi ssa on tullut selvästi esille kolme muuta
tekijää, jotka liittyvät pääasiassa 22 ar tiklan 4 kohdan toisen alakohdan sisältämiin
menettelysääntöihin ja jotka voivat tehdä tyhjäksi jäsenvaltioiden yritykset pyytääkäsittelyn siirtämistä yhdessä.
91. Ensimmäinen ongelma liittyy säännöksee n, jonka mukaan pyyntö on esitettävä
kuukauden kuluessa päivästä, jona keskittymästä ilmo itettiin jäsenva ltiolle tai
yhteisen pyynnön esittäneille  jäsenvaltioille, ta i jona keskittymä toteutettiin.
Määräaika lasketaan aikaisemmasta ajankohdas ta. Ei ole määritelt y, mitä tarkoitetaan
"keskittymästä ilmoittamisella jäsenvaltiolle ". Vaikka säännöksen selventäminen
tältä osin ehkä olisikin hyödyllistä, vaikuttaa luonno lliselta käyttää kansallisen
ilmoituksen päivämäärää määräajan laskennan aloituspäivänä jäsenvaltioissa, joissatoimenpiteestä on ilmoitettava. Tämä tulkinta perustuu siihen, että ei olisi järkeväälaskea määräaikaa muun, vähemmän muodo llisen ilmoituksen perusteella, jos
kansallisessa lainsäädännö ssä on määritelty ehdot sille , kuinka keskittymästä on
ilmoitettava jäsenvaltiolle
15. Enemmän keskustelua herättää se, kuinka
"keskittymästä ilmoittaminen jäsenvaltiolle" olis i tulkittava silloin kun kansalliseen
lainsäädäntöön ei sisälly ilmoitusvelvollisuutta16. Lisäksi on mahdollista, että
keskittymä toteutetaan eri päivinä eri jäsenvaltioissa.
92. Toinen ongelma, joka osittain liittyy ed ellä kuvailtuun ongelm aan, on se, että
jäsenvaltioiden yrityskeskitt ymien valvontajärjestelmissä  on suuria eroja siinä,
milloin  ilmoitus on tehtävä tai voidaan tehdä. Kansalliset järjestelmät eroavat
toisistaan merkittävästi tässä  suhteessa. Käytännössä tämä  tarkoittaa sitä, että on
vaikea sanoa kunkin yksittäisen jäsenva ltion osalta, milloin 22 artiklan 4 kohdassa
tarkoitettu yhden kuukauden määräaika päättyy. Ongelma on sitä suurempi mitä
useampi jäsenvaltio osallistuu yhteiseen s iirtoon. Ongelmia aiheu ttaa myös se, ettei
objektiivisesti voida ennustaa, kuinka moni jäsenvaltio hakee yhde ssä käsittelypaikan
siirtämistä. Tästä seuraa, että yhteisen siirtopyyn nön esittäneistä jäsenvaltioista
riippuen 22 artiklan 4 kohdan määräaika voi vaihdella merkittävästi, mikä puolestaan
riippuu siitä, milloin keskittymästä  ilmoitettiin kulleki n jäsenvaltiolle.
                                                
15Tätä tulkintaa on myös arvosteltu käytännön syistä, sillä ei ehkä olisi välttämätöntä vaatia osapuolia
useiden kansallisten ilmoitusten laadintaan, joka on usein työlästä, jos asia lopulta siirretääntodennäköisesti komissiolle.
16 Ranskan uuden yrityskeskittymien valvontajärjestelmän tultua voimaan tämä vaikeus koskee ainoastaan
Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Luxemburgia (mutta mahdollisesti myös kaikkia keskittymiä, jotka
eivät täytä kansallisia yrityskeskittymien valvonnan raja-arvoja).
2593. Kolmas ja mahdollisesti ongelmallisin seikka, joka myös on yhteydessä
jäsenvaltioiden menettelysään töjen puutteelliseen yhteens ovittamiseen, on se, että ei
ole määräystä, jonka mukaan sovellettavi en kansallisten määräaikojen kuluminen
keskeytyy odotettaessa asia n käsittelyn yhteistä s iirtämistä. Tä mä merkitsee
esimerkiksi sitä, että valtion X on kansallisen lakinsa nojalla tehtävä päätösilmoitetusta keskittymästä ennen kuin valtion Z määräaika esittää pyyntönsäkomissiolle päättyy. Tilanne voi vielä vaikeutua, jos yhteisen pyynnön esittämistäharkitsee useampi kuin kaksi valtiota, ja my ös siitä syystä, että 22 artiklan 3 kohdan
mukaisesti siirtopyynnön hyväksyminen tai hylkääminen on komissionharkintavallassa.
94. Jotta 22 artiklan 3 kohdan avulla pyst yttäisiin korjaamaan moninkertaisten
ilmoitusten aiheuttama ongelma, olisi järjestelmää todennäköisesti muutettavalaajemmin kuin vain sulautuma-asetuksen osalta. On kyseenalaista voitaisiinkosulautuma-asetusta muuttaa siten, että jäsenvaltiot velvoitettaisiin keskinäiseenkuulemiseen ilmoitetuista kesk ittymistä, joilla ei ole (1  artiklassa määriteltyä)
yhteisönlaajuista merkitystä. Sama kos kee edellä kuvailtuja ongelmia, jotka
aiheutuvat jäsenvaltioiden eroista sen suhteen, mikä käynnistääilmoitusvelvollisuuden.
95. Näistä syistä on todennä köistä, että 22 artiklan 3 kohta saataisiin toimivaksi
ainoastaan yhdenmukaistamalla kansallisia lakeja riittävästi. Silloinkin järjestelmäkärsisi vielä tietyistä toiminnallisista haitoista, joita käsitellään jäljempänä.
2. 22 artiklan 3 kohdan toim innalliset heikkoudet
96. Tehokkuusnäkökohtien kannalta 22 artiklan käsittelypaik an siirtämistä koskeva
säännös merkitsee menettelyjen keston pidentymistä ja oikeusvarmuuden
heikkenemistä kaikkien asianosaisten osalta. Koska käsittelypaikan siirtämistäkoskeva säännös on luonteensa vuoksi ai na yhteydessä ka hden tai useamman
kilpailuviranomaisen suorittamaan ar viointiin, on tuskin mahdollista luoda
järjestelmä, joka ei merkitsisi pide mpiä odotusaikoja kuin välitön yhden luukun
järjestelmä. Koska ainakin nykyisessä  järjestelmässä kuki n asian käsittelyyn
osallistuva kilpailuviranomainen voi päättää itse, esittääkö/hyväksyykö sesiirtopyynnön, menettelyn epävarmuus lis ääntyy pakostakin. Epävarmuutta voivat
lisätä keskittymän osapuolet, jotka mahdollis esti pystyvät käyttämään kansallisten
lakien välisiä eroja hyväkseen tiettyyn tu lokseen pääsemiseksi. Tällaiset heikkoudet
on mahdollisesti hyväksyttävä järjeste lmässä, jonka tarkoituksena on toimia
korjausjärjestelmänä poikkeustapauksissa, mutta niitä ei voida hyväksyäjärjestelmässä, jonka tarkoituksena on helpottaa yleisemmin  moninkertaisten
ilmoitusten aiheuttamaa ongelmaa.
97. Toinen 22 artiklan 3 kohdan toiminnallin en heikkous on se, että yhteinen
siirtopyyntö antaa komissiolle toimivallan toteuttaa ainoastaan toimenpiteitä, jotkaovat välttämättömiä  tehokkaan kilpailun säilyttämis eksi tai palauttamiseksi sen
jäsenvaltion tai niiden jäsenvaltioiden alueella, joiden pyynnöstä komissio onpuuttunut asiaan. Tämä saattaa olla loogista  sellaisessa järjeste lmässä, joka perustuu
käsitykseen, että komissio toimii näissä tapauks issa pyynnön esittäneen jäsenvaltion
tai pyynnön esittäneiden jäse nvaltioiden puolesta. Se voi kuitenkin johtaa tuloksiin,
jotka ovat ristiriidassa yhden luukun peri aatteen kanssa (sillä samanaikaisia
menettelyjä voi olla käynnissä jäsenvaltioissa, jotka eivät ole esittäneetsiirtopyyntöä) tai jotka pahemmassa tapauksessa voivat johtaa siihen, että komissio
26ei pysty korjaamaan havaittua kilpail uongelmaa (jos tutkimuksia ei aloiteta
jäsenvaltioissa, jotka eivät ole esittäneet siirtopyyntöä).
3. Asetuksen 22 artiklan 3 kohtaa koskeva päätelmä98. Kuten edellä on osoitettu, jotkin 22 artiklan 3 kohdan nykyisistä heikkouksista
voitaisiin ratkaista selvennyksillä (esimerkiksi selventämällä ilmaisua 'keskittymästäilmoittaminen jäsenvaltio lle'). Koska 22 artikla on aina  ollut 9 artiklan peilikuva,
voitaisiin harkita myös samanlaisia muutoksia kuin 9 artiklan osalta (esimerkiksisovellettavan testin helpottamista).
99. Edellä kuvailtujen heikkouksie n vuoksi on kyseenalaista, voidaanko tätä säännöstä
muuttaa siten, että se luo tehokkaan ja  yleisluonteisen ke inon moninkertaisten
ilmoitusten aiheuttaman ongelman lieventämiseksi. Asianomaisia pyydetäänkuitenkin ilmoittamaan mielipiteensä täst ä ja esittämään mahdollisia ehdotuksiaan
siitä, kuinka tämä säännös voitaisiin sisällyttää yhdenmukaiseen järjestelmään
toimivallan jakamiseksi.
D. Keskittymän käsite: uudelleentarkastelussa merkitykselliset seikat
100. Sulautumien lisäksi keskittymän käsite kattaa yhden tai useamman yrityksen
siirtymisen oikeudellisesti tai tosiasiallisesti yhden tai useamman yrityksenmääräysvaltaan, kaiken itsenäiselle ta loudelliselle yksikö lle kuuluvan toiminnan
hoitavan yhteisyrityksen peru staminen mukaan luettuna.
101. Tämän seurauksena toimenpide, joka ei sisällä tällaista määräysvallan hankintaa, jää
sulautuma-asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Näin ollen esimerkiksi
toimenpiteet, jotka käsittävät sellaisen yhteisen tai yhden yrityksenvähemmistöosakkuuden  hankinnan, joka ei anna määr äysvaltaa, ei kuulu asetuksen
soveltamisalaan riippumatta  siitä, onko vähemmistöosa kkuuden hankkija kilpailija.
Niin kauan kuin määräysvaltaa koskeva kriteeri ei täyty, samaa periaatetta
sovelletaan myös strategisiin liittoutumiin , jotka ovat yleistyneet sulautuma-
asetuksen käyttöönoton jälkeen. Tällä hetke llä komissio tutkii tä llaisia toimenpiteitä
yleensä EY:n perustamissopimuksen 81–82 artiklan nojalla. Komissio on tietoinen
siitä, että tällaisilla toimenpiteillä voi olla "rakenteellinen" vaikutus kyseessä olevillamarkkinoilla. Se on kuitenkin tietoinen myös siitä, kuinka vaikeaa on määritelläkyseiset toimenpiteet niin tarkasti kui n pakollinen ennakkoilmoitus edellyttäisi.
102. Kuten edellä todettiin, sulautuma-asetusta sovelletaan kaiken itsenäiselle
taloudelliselle yksikö lle kuuluvan toiminnan hoitaviin yhteisyrityksiin. Vuonna 1998
soveltamisalaa laajennettiin 3 artiklan 2 kohdan muutoksilla ja 2 artiklan 4 kohdan
käyttöönotolla, minkä ansiosta arviointiin  voitiin ottaa mukaan yhteisyrityksen
yhteistoiminnalliset puolet. Tämä n uuden säännöksen ensimmäisten
soveltamisvuosien aikana saat ua  kokemusta arvioidaan  jäljempänä. Lisäksi vuonna
1999 julkaistussa valkoisessa kirjassa  81 ja 82 artiklan soveltamissääntöjen
uudistamisesta otettiin esille kysymys, voitaisiinko myös osan itsenäiselle
taloudelliselle yksikölle kuuluvasta toiminnasta hoitavat tuotantotoimintaa
harjoittavat yhteisyritykset  sisällyttää sulautuma-asetuksen soveltamisalaan.
Komissio kuitenkin lykkäsi 27. syyskuuta 2000 tekemässään e hdotuksessa tämän
kysymyksen tarkemman tutkimisen sulautuma-asetuksen uudelleentarkastelunyhteyteen.
27103. Vaikeita tulkintaongelmia  ovat aiheuttaneet moniosaiset keskittymätoimet . Lyhyesti
esitettynä kysymys kuuluu: milloin kahde n tai useamman oi keudellisesti erillisen
toimenpiteen on sulautuma-asetusta sove llettaessa katsottava  muodostavan yhden
ainoan ilmoitusvelvollisuuden alaisen toimen?  Tähän kysymykseen annettu vastaus
voi vaikuttaa toimivallan jakamiseen komission ja kansallisten viranomaisten välillä.Jotta voitaisiin taata keskittymien tehoka s valvonta siihen parhaiten soveltuvalla
tasolla, komission mielestä olisi varmistetta va, että taloude llisesti toisiinsa
yhteydessä olevia toimia käsittelee yksi ja sama viranomainen. Samanaikaisestijärjestelmän olisi estettävä toisistaan erillisten toimien keinotekoinen yhdistäminen.
104. Keskittymän käsitteeseen liittyy myös se kysymys, kattaako sulautuma-asetus tietyt
toimet, erityisesti rahoitusalalla ( pääomasijoittaminen  jne.), jotka todellisuudessa
eivät aiheuta tarjonnan tai kysynnän keskittymistä millään  markkinoilla.  Sulautuma-
asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa säädetään poikkeuksesta, joka koskee osaa tällaisista
toimista. Ottaen huomioon muutokset raho itusmarkkinoilla ja yritysrahoituksen
alalla vuoden 1990 jälkeen on asianmukaista arvioida uudelleen, täyttääkö tämä
säännös edelleen tarkoituksensa  vai vaatiiko se tarkistusta.
105. Lopuksi esille nousee kysymys, voitaisiinko keskittymän käsitteen ja sulautuma-
asetuksen 5 artiklassa tarkoitetun yhtymän käsitteen yhteensovittamista  lisätä.
Näiden kahden käsitteen välillä tähän asti tehty ero on ollut kiistanalainen, ja senvuoksi olisi arvioitava, voisiko yhden ja saman käsitteen kä yttäminen molemmissa
artikloissa helpottaa asetuksen soveltamista.
1. Vähemmistöosakkuudet106. Pienessä määrässä tapauksia komissi o on ottanut huomioon vähemmistöosakkuuden
myymisen tai yhteisistä johtohenkilö istä luopumisen ensimmäisen vaiheen
päätöksissä, jolloin on vältytty mahdollisesti mutkikkaiden kysymystenarvioinnilta
17.
107. Sulautuma-asetusta ei sovelleta vähe mmistöosakkuuden hankintaa n, jollei se muista
syistä johda oikeudellisen tai tosiasiallisen määräysva llan syntymiseen. On kuitenkin
mahdollista, että vähemmistöosakkuus (mahdollis esti yhdessä yhteisten
johtohenkilöiden kanssa) voi muuttaa toisiinsa yhteydessä olevien yritystenkannustimia kilpailuun ja s iten vaikuttaa markkinaol oihin. Vaikka sulautuma-
asetusta ei sovelleta näihin tapauksiin, EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaavoidaan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti käyttää vähemmistöosakkuuksien
ja niiden mahdollisesti aiheuttamie n kilpailuongelmien arvioinnissa.
108. Komission tietoon on saatettu, että vähemmistöos akkuudet ja yhteiset johtohenkilöt
ovat tekijöitä, jotka mahdollisesti helpottavat yhteisen määräysvallan käyttöä, ja ettäuseilla muilla lainkäyttöalueilla yrityskeskittymiä koskevia sääntöjä sovelletaanvähemmistöosakkuuden hankintaa n, vaikka se ei merkits isikään määräysvallan
saamista
18. Eräiden ehdotusten mukaan yhteis ön sääntöjen soveltamisalaa voitaisiin
laajentaa samalla tavoin.
                                                
17Ks. esimerkiksi IV/M.1080 – Thyssen/Krupp, päätös 2.6.1998, COMP/M.1712 – Generali/INA, päätös
12.1.2000 ja COMP/M.1980 – Volvo/Renault, päätös 1.9.2000.
18Esimerkiksi Saksan, Itävallan ja Irlannin yrityskeskittymien arviointia koskevia sääntöjä sovelletaan 25prosentin osakkuuden hankintaan riippumatta siitä, muuttuuko määräysvalta sulautuma-asetuksen
mukaisessa merkityksessä. Näissä järjestelmissä toinen ilmoitus voi olla välttämätön, jos saadaan
28109. Tässä vaiheessa komission käytettävissä ei ole perusteellisia tietoja
vähemmistöosakkuuksien ja yhte isten johtohenkilöiden yleisyydestä. Tämänhetkisen
kokemuksen perusteella vaikuttaa kuitenki n siltä, että ainoastaan pieni määrä
tällaisista toimista olisi o miaan aiheuttamaan kilpa iluongelmia, joita ei voitaisi
ratkaista tyydyttävästi EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan avulla. Tämänolettamuksen perusteella olisi kohtuutont a alistaa kaikki vähemmistöosakkuuksien
hankinnat sulautuma-asetuksessa sääd etyn ennakkovalvonnan piiriin. Lisäksi
vaikuttaa kyseenalaiselta, voitaisiinko luoda sellainen määritelmä, jonka avulla olisi
mahdollista erottaa ne tapaukset, jo issa vähemmistöosa kkuus ja yhteiset
johtohenkilöt oikeuttaisivat tällaisen menettelyn.
110. Komissio pyytää joka tapauksessa asianomaisia kuvailemaan kokemuksiaan
vähemmistöosakkuuksien ja yh teisten johtohenkilöiden käsittelystä yhteisön
kilpailusääntöjen nojalla sekä esittämään mielipiteensä siitä, kuinka tällaisiajärjestelyjä olisi käs iteltävä tule vaisuudessa.
2. Strategiset liittoutumat111. Strategiset liittoutumat ovat yhteistyöjärjestelyjä, joiden laajuus vaihtelee ja joiden
puitteissa luodaan useita yhteyksiä, yleensä sopimusyhteyksiä mutta myös
rakenteellisia yhteyksiä.  Kyse voi olla yhteisyrityksen perustamisesta,erikoistumisesta tietyille markkinoille, yhteisestä tutkimus- ja kehitystyöstä,teknologian siirrosta, keskinäisiä toimituksia  koskevista järjestelyistä, sitoumuksista
yhteistyöhön muilla aloilla tulevaisuudessa tai jopa  osakkuuksien hankinnasta.
19
Strategisia liittoutumia tekevät usein kilpailijat, jotka haluavat kilpailla muiden
vastaavanlaisten liittoutumien kanssa. Ne ovat olleet yleisimpiä juuri vapautetuillamarkkinoilla, joilla ne mahdollistavat k ilpailun maailmanlaaj uisesti yhdentyvillä
markkinoilla. Kilpailuoikeuden tarkoituksena on pääasiassa varmistaa tällaistenliittoutumien riippumattomuus ja n iiden välinen tehokas kilpailu.
112. Strategisen liittoutuman yhteydessä tehdyt sopimukset (erityisesti yksinoikeudelliset
lisenssit sekä jakelua ja kilpailukieltoa koskevat lausekkeet) voivat rajoittaa kilpailuaja sen vuoksi kuulua perustamissopimuks en 81 artiklan soveltamisalaan. Tähän
mennessä sulautuma-asetuksen perusteella on arvioitu vain yhtä, Alitalian jaKLM:n
20 välistä strategista liittoutumaa. Tässä tapauksessa komissio katsoi, että
liittoutuma täytti useista syistä21 komission tiedonannossa esitetyn kaiken itsenäiselle
taloudelliselle yksi kölle kuuluvan toiminnan hoitavan yhteisyritykse n määritelmän.
                                                                                                                                                        
yksinomainen määräysvalta. Samoin Yhdistyneen kuningaskunnan yrityskeskittymiä koskevia sääntöjä
sovelletaan määräysvallan hankinnan lisäksi toimiin, joissa yksi osapuolista saa kyvyn "vaikuttaa
merkittävästi" toiseen osapuoleen. Yhdysvaltojen yrityskeskittymiä koskevia sääntöjä (Clayton Act, 7§)
sovelletaan myös tilanteissa, jotka eivät täyttäisi sulautuma-asetuksen mukaista keskittymänmääritelmää. Clayton-lain 8§ koskee yhteisiin johtohenkilöihin liittyviä kysymyksiä. Yhdysvaltojenlainsäädännössä käytetään sellaisten toimien yhteydessä, joihin ei sisälly määräysvallan siirtyminen(sulautuma-asetuksen mukaisessa merkityksessä), niin sanottua "size-of-the-transaction" -testiä, kun
hankittujen arvopapereiden arvo ylittää 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
19Ks. 24. kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (156 kohta).
20JV.19 – KLM/Alitalia.
21Erityisesti kyse on seuraavista seikoista: emoyritykset lopettaisivat toiminnan liittoutuman
markkinoilla; ne hoitaisivat yhdessä päivittäistä liiketo imintaa ja tekisivät yhdessä tärkeät strategiset ja
kaupalliset päätökset; kummankin osapuolen aineellinen omaisuus olisi yksinomaan liittoutuman
käytössä; sopimus tehtäisiin pitkäksi aikaa.
29113. Sulautuma-asetuksen johdanto-osan 23 ka ppaleen mukaan on tarkoituksenmukaista
määritellä keskittymän käs ite niin, että siihen kuul uvat vain toimet, joiden
seurauksena asianomaisten yritysten ra kenne pysyvästi muuttuu. Strategisten
liittoutumien tarkoituksena ei tavallisesti ole saada aikaan sulautuma-asetuksen3 artiklan 1 kohdassa tarkoite ttua rakenteellista muutos ta eivätkä ne välttämättä
johda kaiken itsenäiselle taloudelliselle yk sikölle kuuluvan toiminnan hoitavista
yhteisyrityksistä annetu ssa tiedonannossa määritellyn autonomisen taloudellisen
yksikön syntymiseen. Näin ollen 81 artikla  tuntuu edelleen kyseisten liiketoimien
arviointiin parhaiten soveltuvalta oikeudelliselta välineeltä.
3. 2 artiklan 4 kohta114. Yksi sulautuma-asetukseen vuonna 1998 te hdyistä tärkeimmistä muutoksista oli
tiettyjen yhteisyritysten, joiden aikais emmin ei ollut katsottu kuuluvan asetuksen
soveltamisalaan, ottaminen mukaan sen soveltamisalaan (niin sanotut kaikentoiminnan hoitavat yhteistoiminnalliset yhteisyritykset).
115. Maaliskuun 1998 ja joulukuun 2000 välisenä ai kana ilmoitettiin yhteensä 47 kaiken
toiminnan hoitavaa yhteistoiminnallista yhteisyritystä. Näistä ilmoituksistaainoastaan yksi tehtiin siitä syystä, että   1 artiklan 3 kohdassa säädetty liikevaihtoa
koskeva arviointiperuste täyttyi, ja l oput 46 tapausta täyttivät 1 artiklan 2 kohdan
arviointiperusteet.
116. Kaikkien kaiken toiminnan hoitavien yhteistoiminnallisten yhteisyritysten
sisällyttämisen sulautuma-asetukseen katsotaan yleensä ottaen olleen asianmukaista.Kokemus on osoittanut näiden tapausten soveltuvan hyvin sulautuma-asetuksenmukaiseen rakenteelliseen arviointiin. Niiden sisällyttäminen sulautuma-asetuksensoveltamisalaan on vähentänyt hyväksynnän hankkimisesta kyseisiin liiketoimiinosallistuville yrityksille aihe utuvia kustannuksia ja siihen kuluvaa aikaa, ja 2 artiklan
4 kohdan ansiosta kaikkia tällaisiin liiketo imiin liittyviä kilpa ilutekijöitä voidaan
arvioida yhdessä ainoassa hallinnollisessa menettelyssä.
117. Seuraavat luvut selventävät asian aineellis ta puolta eli sitä, kuinka todennäköistä on,
että kaiken toiminnan hoitavat yhteistoiminnalliset yhteisyritykset aiheuttavatkilpailuongelmia. Edellä  mainituista kaiken  toiminnan hoitavista
yhteistoiminnallisista yhteisyrityksistä seitsemän havaittiin aiheuttavankilpailuongelmia joko tutkimuksen ensimmäis essä tai toisessa vaiheessa. Kaikkien
muiden sulautuma-asetuksen nojalla saman ajanjakson aikana ilmoitettujen asioidenosalta (798 ilmoitusta) vastaava luku oli 75.  Lukujen vertailu osoittaa, että noin 15
prosenttia kaiken toiminnan hoitavia yhteistoiminnallisia yhteisyrityksiä koskevistaasioista ja 9 prosenttia muista asioista aiheutti määräysvaltaan liittyviä ongelmia.
118. Saman ajanjakson aikana kaksi kaiken toiminnan hoitavia yhteistoiminnallisia
yhteisyrityksiä koskevaa asiaa
22 aiheutti itsenäisinä pysyvien yritysten
kilpailukäyttäytymisen yhteensovittamiseen liittyviä ongelmia (eli 81 artiklansoveltamisalaan kuuluvia ongelmia). Näissä as ioissa ongelmia ei tutkittu tarkemmin,
sillä osapuolten alkuperäiseen hankkeeseen tekemät muutokset poistivat ne ja tekivät
tarkemman tutkimuksen tarpeettomaksi. Tähän mennessä yhtäkään kaiken toiminnan
                                                
22Asia M.1327 – NC/Canal +/CDPQ/Bank America ja asia JV.15 – BT/AT&T.
30hoitavaa yhteistoiminnallista yhteisyritystä koskevaa asiaa ei ole todettu
yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.
119. Sellaisia ongelmia, joiden ra joittamiseksi 2 artiklan 4 koht a otettiin käyttöön, näyttää
esiintyvän suhteellisen harvoin, mutta on kuitenkin otettava huo mioon, että kyseinen
säännös on ollut voimassa vasta suhteellisen  vähän aikaa. Sen vuoksi olisi saatava
enemmän käytännön kokemusta ennen yksityiskohtaisempaa arviointia.
4. Osan itsenäiselle taloudellis elle yksikölle kuuluvas ta toiminnasta hoitavat
tuotantotoimintaa harjoittavat yhteisyritykset
120. Kuten edellä todettiin, komission teke mässä ehdotuksessa 81 ja 82 artiklan
uudistamiseksi jätettiin kesk ittymän käsitteen laajen tamismahdollisuuks ien käsittely
tämän uudelleentarkastelun yhteyteen. Tämä  johtui siitä, että komissio katsoi
valkoisessa kirjassa ennakkohyväksyntäj ärjestelmän säily ttämisen näyttävän
tarkoituksenmukaiselta osan itsenäise lle taloudelliselle yksikölle kuuluvasta
toiminnasta hoitavien tuotantoyhteisyritysten osalta. Olettamus perustui siihen, ettätällaisten yhteisyrit ysten perustaminen edellytt ää huomattavia investointeja ja
toimintojen laajamittaista y hdistämistä. Osan itsenäise lle taloudellise lle yksikölle
kuuluvasta toiminnasta hoitavia tuotantoyh teisyrityksiä oli kaiken toiminnan
hoitavien yhteisyritysten tavoin tarkoitu s arvioida sekä määräysvaltaa koskevan
arviointiperusteen että sulautuma-as etuksen 2 artiklan 4 kohdan perusteella.
121. Kuulemismenettelyssä  kuitenkin arvosteltiin ehdotus ta. Ongelmallista on se, että
olisi erittäin vaikea määrite llä yksiselitteisesti osan itsenäiselle taloudelliselle
yksikölle hoitava tuotantoyhteisyritys. Tästä syystä pakollinenennakkoilmoitusjärjeste lmä ei ehkä sovellu tällais ten liiketoimintojen valvontaan.
122. Vieläkin tärkeämpi seikka on se, että kuulemisme nettely ei osoitta nut, että tällaiset
tuotantotoimintaa harjoittavat yhteisyritykset soveltuisivat paremminennakkovalvontaan kuin muut järjestelyt, joih in saattaa liittyä suuria investointeja
(esim. T&K-yhteisyritykset tai jakelujärjestelmät). Koska osan itsenäiselletaloudelliselle yksikö lle kuuluvasta toiminnasta hoitavat tuotantoyhteisyritykset eivät
määritelmänsä mukaan toimisi millään markkinoilla, niitä voitaisiin sulautuma-asetuksen nojalla arvioida ainoastaan emoyhtiöiden välisen yhteensovittamisenperusteella. Koska tämä merkitsee sitä, että  arvioinnissa käytettävä oikeusperusta
pysyisi samana (81 artikla), on tärkeää huomata, ettei mikään viittaa siihen, että
osapuolet suosivat selvästi nykyisen järjestelmän mukaista ennakkovalvontaa 81
artiklaa sovellettaessa: ei vai kuta siltä, että osan itsenäi selle taloudellis elle yksikölle
kuuluvasta toiminnasta hoitavien tuotanto yhteisyritysten osapuolet tekevät
ilmoituksen 81 artiklan nojalla  ja odottavat komission p äätöstä ennen liiketoimien
toteuttamista.
123. Lisäksi osan itsenäiselle taloudelliselle yksi kölle kuuluvasta toiminnasta hoitavat
tuotantoyhteisyritykset kuuluisiva t edelleen 81 artiklan mukaisten
ryhmäpoikkeusasetusten soveltamisalaan. Tässä yhteydessä erityisen merkityksellisiäovat tutkimus- ja kehityssopimuksia se kä erikoistumissopimuksia koskevat
ryhmäpoikkeukset. Perustamissopim uksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta
erikoistumissopimusten ryhmiin an netussa asetuksessa (EY) N:o 2658/2000
23
                                                
23EYVL L 304, 5.12.2000, s. 3.
31myönnetään ryhmäpoikkeus muun muas sa yhteistä tuotantoa koskeville
sopimuksille, joiden perusteella kaksi tai useampi yritys sitoutuu tuottamaan yhdessätiettyjä tuotteita. Tähän poikkeukseen sovelletaan markkinaosuutta koskevaa 20
prosentin raja-arvoa. Perustamissop imuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta
tutkimus- ja kehityssopimusten ryhmiin annetussa asetuksessa (EY) N:o 2659/2000
24
myönnetään ryhmäpoikkeus t uotteita tai tuotantomenete lmiä koskevalle  yhteiselle
tutkimus- ja kehitystyölle se kä tulosten yhteiselle käyt ölle. Jos sopimuspuolet ovat
kilpailijoita, ryhmäpoikkeukseen sovelletaan markkinaosuutta koskevaa 25 prosentinraja-arvoa.
124. Tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella ei näytä olevan pakottavia
syitä laajentaa sulautuma-asetuksen soveltamisalaa kattamaan osan itsenäiselletaloudelliselle yksikö lle kuuluvasta toiminnasta hoitaviin  tuotantoyhteisyrityksiin.
Komissio pyytää kuitenkin niitä, joiden mielestä soveltamisalan laajentaminen olisitarkoituksenmukaista, kuvailemaan miten niiden mielestä voitaisiin luoda
järjestelmä, joka takaa my ös riittävän oikeusvarmuuden.
5. Moniosaiset yrityskaupat125. Komissio on joutunut aiemmin päättämään us eaan otteeseen, olisiko tapausten, joihin
sisältyy monta, eri osiltaan toisiinsa yhteydessä olevaa liiketointa, katsottavamuodostavan yhden keskittymän.
126. Kysymyksellä on merkitystä määritettäessä komission toimivaltaa. Yksittäisellä
yrityskaupalla ei ehkä ole yhteisön l aajuista ulottuvuutta, koska se ei täytä
sulautuma-asetuksessa asetettuja raja -arvoja, mutta se voi kuitenkin kuulua
sulautuma-asetuksen soveltamisalaan osan a keskittymää, joka koostuu useammasta
kuin yhdestä liiketoimesta.
127. Sulautuma-asetuksen 3 artiklaa sovelle taan, kun hankinnan kohteena on "suora tai
välillinen määräysvalta, joka koskee yhtä  tai useampaa yritystä kokonaisuudessaan tai
jotakin sen osaa". Kyseistä yleistä ja l aajaa määritelmää lukuun ottamatta tapausta,
jossa kaksi tai useampi yrityskauppa muodos taa yhden keskittymän, käsitellään suoraan
vain 5 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa . Kyseisen määräyksen tarkoituksena oli
alunperin estää sulautuma-as etuksen kiertäminen pilkkomalla keskittymä useisiin
liiketoimiin. Sulautuma-asetuksella onkin luot u lainsäädäntöön ole ttama, että kaikkia
5 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan edel lytykset täyttäviä kauppoja on pidettävä
yhtenä keskittymänä.
128. Yhden luukun periaatteen (ns. one stop shop principle) mukaisesti ei ole
periaatteessa mitään syytä, miksi muita moniosaisia ja nykyisen sulautuma-asetuksenulkopuolelle jääviä kauppoja ei olisi arvio itava kokonaisuutena, jos niihin sisältyy
taloudellinen yhteys, joka osoittaa liiketo imien kuuluvan yhteen ta valla, joka vastaa
yhtä keskittymää.
129. Taloudellisen yhteyden käsitettä olisi ar vioitava suhteessa osapuolten asettamiin
tavoitteisiin. Ajallinen yhteys ja identit eettitekijät ovat ehdottoman merkityksellisiä
tekijöitä sen kannalta , voidaanko tapauksen katsoa va staavan yhtä keskittymää. Tämä
koskee sekä liiketoimiin osallistujia että liiketoimien soveltamisalaa.
                                                
24EYVL L 304, 5.12.2000, s. 7.
32130. Yhden luukun periaatteen soveltaminen jäljempänä kuvailtuihin moniosaisiin
yrityskauppoihin vastaisi paremmin tehokkaan kilpailun säilyttämis en yleistavoitetta,
koska se varmistaisi, e ttä tällaisten kesk ittymien kokonaisvaikutukset arvioidaan
johdonmukaisesti. Aivan kuten  muunlaisten keskittymie n tapauksessa tiukempi
pitäytyminen tutkinnan keskittämisen periaatteessa parantaa oikeusvarmuutta myöskeskittymän osapuolten tai sen vaikutus piiriin kuuluvien tahojen kannalta. Jotta
moniosaisia yrityskauppoja, joille osa puolten ja/tai markki noiden näkökulmasta on
tyypillistä taloudellinen yhteys, ei keinote koisesti käsiteltäisi eri tavalla, on syytä
tarkentaa olosuhteita, joissa moniosai sia yrityskauppoja on pidettävä sulautuma-
asetuksen kannalta yhtenä toimenpiteenä. Näin voi olla seuraavassa kolmessatapauksessa:
25
131. Toimenpiteet, joissa hankintaan yhteinen määräysvalta  yhdessä osassa yritystä ja
yksinomainen määräysvalta toisessa osassa . Näin on yleensä, jos suora hankinta
koskee esimerkiksi yhtymän emoyhtiötä. Tällaisessa tapauks essa kohdeyhtiöllä voi
olla yksi tai useita yhteisessä määräysvallassa olevia tytäryhtiöitä, jotka suoranhankinnan seurauksena siirtyvät emoy htiön uuden omistajan (yhteiseen)
määräysvaltaan. Tällöin olisi selvästi keinotekoista olla pitämättä hankinnankohteena olevaa yhtymää taloudellisena yksikkönä, ja niin kauan kuin tilanne
taloudelliselta ka nnalta pysyy samana, ei ole mitään  syytä olla soveltamatta samaa
yleisperiaatetta. Tätä voidaan havainnollistaa yksinkertaisella esimerkillä. Oletetaan,että yritys A aikoo myydä yritykselle B seuraavan omaisuuden (jota esimerkin
vuoksi käytetään samoilla merk ityksellisillä markki noilla ja jota A on pitänyt yhtenä
kokonaisuutena):
/g183 100 % tytäryhtiöistään A1
/g183 50 % osakkuudestaan A2:ssa (yhteise ssä määräysvallassa oleva yhtiö)
/g183 25 % osakkuudestaan A3:ssa (osuus  ei oikeuta määräysvaltaan).
132. Nykyisten sääntöjen nojalla A1:n ja A2:n hankinnat katsotaan eri keskittymiksi ja
osuuden hankkimista A3:ssa ei  pidetä keskittymänä o llenkaan. Kahta ensimmäistä
toimenpidettä arvioidaan joko sulautuma-as etuksen nojalla tai yhden tai useamman
jäsenvaltion toimesta toimenpit eeseen sisältyvästä liikevaihdosta riippuen. Tilanne
on täysin toinen, jos A ennen myyntiä siirtää yhtiöt A1–A3 holdingyhtiöön (esim.
verotussyistä), joka sitten luovutetaan B:lle. Tässä tapauks essa on vain yksi
keskittymä, jossa B hankkii yksinomai sen määräysvallan holdingyhtiössä.
Valvontaviranomaisen to imivallan määrittämiseksi huomioon otetaan lisäksi
kyseisen yhtiön omaisuuteen liittyvä koko liikevaihto, mikä merkitsee sitä, ettäomaisuuden luovutus arvioidaan joko yhte isön tasolla tai jäse nvaltion tasolla. Jotta
                                                
25Mahdollinen neljäs tapaus sisältää yhteiset ostotarjoukset. Niitä käsitellään sulautuma-asetuksessa
yhtenä keskittymänä, elleivät yhteisen tarjouksen tekijät ole sopineet hankitun omaisuuden välittömästäpilkkomisesta etukäteen sovitun suunnitelman mukaisesti. Jälkimmäisen tapauksen osalta osallistuvia
yrityksiä koskevan tiedonannon 24 kohdassa todetaan, että tällaista omaisuuden hankintaa pidetään
erillisenä keskittymänä. Koska pääperiaate on jo vahvistettu, nykyisiä oikeusmääräyksiä ei ole syytämuuttaa. Voi kuitenkin olla aiheellista selventää 24 kohdassa vahvistetun poikkeuksen rajoituksiaosallistuvia yrityksiä koskevan tiedonannon seuraavassa tarkistuksessa. Selvennyksessä voitaisiintodeta, että jos yhdessä hankitun omaisuuden tulevaan luovutukseen liittyy epäselvyyttä, koko yhteistätarjousta pidetään yhtenä keskittymänä, jonka arvioinnissa otetaan huomioon kaikki tiedossa olevat
hankitun omaisuuden pilkkomista koskevat valmistelut.
33voitaisiin ottaa huomioon keskittymässä  yhdistetty taloudellinen toiminta
kokonaisuudessaan, on näin o llen asianmukaista muu ttaa sulautuma-asetuksen
5 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa site n, että se kattaa myös kuvaillun kaltaiset
tapaukset.26
133. Kahden yrityksen välisen omaisuuden vaihdon  seuraus on tavallisesti se, että
markkinoilla säilyy kaksi er illistä yksikköä (mutta omai suus jakautuu eri tavalla).
Vaihto toteutetaan yleensä yhdellä sopimuksella ja jokaisen yksittäisen liiketoimentoteuttaminen riippuu lähes au tomaattisesti toisen liiketo imen toteuttamis esta. Tähän
asti sulautuma-asetuksessa ei ole katsottu, että tällaiset yhteydet riittävät pitämäänvaihtoa yhtenä keskittymänä. Käytännön m uuttaminen tuntuu kuite nkin perustellulta,
jotta koko yrityskauppa voitaisiin arvioi da johdonmukaisesti. Yksi tai useampi
vaihdoista voi lisäksi olla osittainen siinä mie lessä, että aiempi o mistaja voi säilyttää
osuuden yrityksessä. Mitä tulee vaihdon ar viointiin, jokaisella  vaihdon osalla voi
luonnollisesti olla vaikutusta toisen osan ar viointiin. Näistä syis tä ja koska vaihdot
osapuolten näkökulmasta muodostavat yleen sä yhden taloudellisen yksikön, tuntuu
sopivalta käsitellä kyseisiä liiketoimia samalla tavalla kuin yhteen liiketoimeenperustuvia keskittymiä. Näin ollen on aiheellista muuttaa sulautuma-asetuksen 5artiklan 2 kohdan toista ala kohtaa, jotta sen soveltaminen  ulotettaisiin kattamaan
myös kuvaillut tapaukset.
27
134. Pörssin kautta toteutettava " vähittäinen haltuunotto"  on toinen esimerkki
moniosaisista yrityskaupoista. Tällaiset  yrityskaupat voidaan toteuttaa usealla
enemmän tai vähemmän kehittyneellä tavalla, jotka ulottuvat suhteellisensuoraviivaisista toimenpiteistä, kuten osakkeiden suora osto osakkeenomistajilta,toimenpiteisiin, jotka käsittävät useita rahoitusvälittäjiä ja erilaisiarahoitusinstrumentteja. Tälla isiin liiketoimiin turvaudutaan usein "vihamielisessä"
yritysvaltauksessa, jolloin kohdeyhtiö ja/tai osa sen aiemmista os akkeenomistaja ei
tue haltuunottoa. Tällaisessa  tilanteessa on yleensä se kä epäkäytännöllistä että
keinotekoista katsoa keskitt ymisen tapahtuvan siten, että hankitaan tietty osuus tai
osakemäärä, joka antaa ostajalle (tos iasiallisesti) määräy svallan kohdeyhtiössä.
Kaikille osapuolille on tavallisesti pikemminkin selvää, että oikeudellis elta kannalta
katsottuna eri tava lla tapahtunut oikeuksien hankk iminen muodostaa taloudelliselta
kannalta katsottuna yhde n kokonaisuuden ja ostajan tarkoituksena on hankkia
määräysvalta kohdeyhtiössä. Nä in ollen on aiheellista muuttaa sulautuma-asetuksen
5 artiklan 2 kohdan toista al akohtaa, jotta sen soveltamin en ulotettaisiin kattamaan
myös kuvaillut tapaukset.
28
135. Komissio katsoo, että edellä  kuvaillut yrityskaupat voitaisiin saattaa sulautuma-
asetuksen soveltamisalan piiriin muutta malla 5 artiklan 2 kohda n toista alakohtaa.
Jotta 5 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan pe riaatteen soveltamista ei ulotettaisi liian
laajalle, on asianmukaista rajoittaa sää nnöksen soveltamisala samalle liiketoiminta-
alalle kuuluviin yrityskauppoihin. Kyseisen  muutoksen jälkeen 5 artiklan 2 kohta
olisi seuraavanlainen (muutokset lihavoitu ):
                                                
26Tämä merkitsi komission tulkitsevien tiedonantojen muuttamista (ks. tiedonanto yrityskeskittymän
käsitteestä, 16 kohta).
27Myös tämä edellyttäisi muutoksia komission tulkitseviin tiedonantoihin (ks. tiedonantoyrityskeskittymän käsitteestä, 49–50 kohta).
28Ks. myös 180 kohdasta alkava jakso sulautuma-asetuksen 4 ja 7 artiklan välisestä suhteesta tällaisissa
tilanteissa.
342. Jos keskittymä syntyy yhden tai useamman yrityksen jonkin osan hankkimisella, 1
kohdasta poiketen vain hankittuihin osiin liittyvä liikevaihto otetaan myyjän tai myyjien
osalta huomioon siitä riippumatta, ovatko hankitut osat oikeushenkilöitä vai eivät.
Kahta tai useampaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua hankintaa pidetään kuitenkin,
elleivät ne koske toisiinsa liittymättömiä liiketoiminta-aloja  ja jos ne tapahtuvat kahden
vuoden kuluessa ja niiden osapuolina ovat samat henkilöt tai yritykset, yhtenä ja samana
keskittymänä, joka on syntynyt viimeisen hankinnan päivänä, asiaan liittyvän
määräysvallan muodosta riippumatta .
Toisessa alakohdassa vahvistettua periaatetta sovelletaan soveltuvin osin omaisuuden
vaihtoihin ja yrityksen arvopapereiden moniosaisiin hankintoihin sellaisena kuin ne on
määritelty 7 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa.
136. Komissio pyytää kommentteja ehdotetusta  muutoksesta sulautuma-asetuksen 5
artiklan 2 kohtaan. Asianomaisia pyydetään myös ilmoittamaan, onko niidenmielestä olemassa myös muun tyyppisi ä moniosaisia yrityskauppoja, joiden
käsittelyä sulautuma-asetuksen nojalla olisi syytä selventää.
6. Pääomasijoittaminen, 3 artiklan 5 kohta137. Sulautuma-asetuksen 3 artiklan 5 kohda ssa kuvaillaan joitain kapeasti rajattuja
tilanteita, joissa keskittymän ei katsota syntyvän. Yksi tällainen poikkeus koskeerahoituslaitosten tavanomaiseen toimin taan kuuluvia arvopaperikauppoja. Kokemus
on kuitenkin osoittanut, että säännöksen rajoitukset (jotka koskevat äänioikeutta ja
arvopapereiden hallussapidon enimmäisaikaa) ovat  johtaneet siihen, että sitä harvoin
sovelletaan. Kyseisillä rajoituksilla pyritään kuitenkin ehkäisemään sulautuma-asetuksen kiertäminen ja näin tu rvaamaan sen tehokkuus ja tasapuoliset
toimintaedellytykset.
138. Sulautuma-asetuksen uudelleentarkaste lu on kiinnittänyt komission huomion
pääomamarkkinoilla käytettyihin uusiin rahoitusmuotoihin, jotka olisi otettavahuomioon tarkistettaessa sulautuma-aset uksen soveltamisalaa. Pääomasijoittaminen
on yleistynyt merkittävästi Euroopassa se n jälkeen kun sulautuma-asetus annettiin.
Erään jaottelun mukaan pääomasijoittamin en voidaan jakaa kahteen pääluokkaan:
liiketoimiin kohdistuva sijoittaminen ja kasvupääomaan/teknologiaan kohdistuva
sijoittaminen.
139. Liiketoimiin kohdistuva sijoittaminen li ittyy yleensä vakiintuneiden joko
pörssiyhtiöiden tai muiden yhtiöiden haltuunottoon ja vast aa monessa suhteessa
elinkeinoelämän perinteisiä liiketoimia. Kyseiseen sijoittamiseen ei liity tämäntarkastelun kannalta merkityksellisiä kysymyksiä.
140. Kasvupääomaan/teknologiaan kohdistuvaan sijo ittamiseen sen sijaan liittyy piirteitä,
joita on ehkä syytä tutkia tarkemmin. Tällaisten sijoitusten tarkoituksena on yleensävarmistaa uuden yrityksen pääoman saanti käynnistämisvaiheessa ja viedä yritys
pörssiin keskipitkällä aikavälillä. Yrittäjällä säilyy yleensä täysi operatiivinenmääräysvalta yrityksessä eikä yrityksellä välttämättä ole edes hallitusta. On esitetty,että tällainen pääomasijo ittaminen olisi rinnastettava  pankkien perinteisesti
tarjoamaan lainarahaan. Sulautuma-aset uksen kannalta keskeistä on se, että
pääomasijoittajilla on omistuksessaan uude n yrityksen osakkeita ja tavallisesti
vähintään veto-oikeudet sen budjetin ja liiketoimintasuunn itelman osalta. Kun
35kyseessä on perinteinen rahoitusmenetelmä, pankeilla ei tavallisesti ole yrityksen
osakkeita vaan niillä on mahdollisuus ki eltäytyä myöntämä stä uutta lainaa.
141. Syy, miksi kasvupääomaan/teknologi aan kohdistuva sijoittaminen voi kuulua
sulautuma-asetuksen soveltamisalaan on se, että se on tavallisesti syndikoitua , eli
yksi tai useampi pääomasijoittaja jakaa sijoituksen. Tällaisen  rakenteen vuoksi voi
olla mahdollista, että kyseisistä liiketoimista on ilmoitettava kaiken toiminnanhoitavaa yhteisyritystä koskevien sääntöjen nojalla, vaikka kyseessä olisiperustamisvaiheessa oleva yritys, jolla ei ole myyntitoimintaa. Sekä pääomasijoittajaettä yrittäjä voivat suosia syndikointia useasta syystä, taustalla voi esimerkiksi ollamolempien osapuolten halu vähentää riskejään ja y hdistää saadut kokemukset.
142. Tämän tyyppiset pääomasijoitukset koskevat usein pieniä- ja keskisuuria yrityksiä ja
kannustavat yritystoimintaa, mikä keskipitkällä  ja pitkällä aika välillä todennäköisesti
hyödyttää sekä kilpailua että taloutta yleensä. Nykyisten sääntöjen nojalla tällainenpääomasijoittaminen todennäköisesti täyttää yksinkertaistetulle käsittelyllesulautuma-asetuksessa asetetut edellytykset (ks. jäljempänä). Vaikka katsottaisiin,että tällainen pääomasijoittaminen ei t odennäköisesti aiheuta kilpailuongelmia, koska
sillä turvataan uusien yritysten pääoman saanti alkuvaiheessa, poikkeuksen laajuudenmäärittämiseen liittyy useita ongelmia. Yksi ongelma liittyy siihen, ettäpääomasijoittajalle ei ole yhtä ainoaa määritelmää. Tämän osalta on selvää, ettäkilpailuongelmien todennäköisyys on pi enempi, jos pääomasijoittaja on puhdas
rahoitusyhtiö (kuten pankki) kuin jos se on teollisuusyrityksen tytäryhtiö.
29
Arvioinnin kannalta on merk itystä myös sillä, aihe utuuko kilpailuongelmia, jos
pääomasijoittajien syndikaatti ottaa enemmän tai vähemmän aktiivisen roolinyrityksessä. Kilpailuongelma t ovat epätodennäköisiä,  jos pääomasijoittajat
omaksuvat passiivisen roolin eivätkä tee juuri muuta kuin antavat rahoitusta tavalla,joka on verrattavissa perinteiseen pankkitoimintaan. Näin ei välttämättä ole, jospääomasijoittajat, jotka ovat usein alan asiantuntijoita ja sijoittavat moniin yrityksiinalalla, omaksuvat aktiivise mman roolin, johon voi sisältyä omaisuuden luovutuksia
ja/tai tiedonvaihtoa er i sijoituksista.
143. Jotta poikkeuksesta yleensä voisi olla  hyötyä, on ratkaistava poikkeuksen ja
jäsenvaltion kilpailusääntö jen välinen suhde. Jos poi kkeuksen seuraus on, että
syndikoitu kasvupääomaan/teknologiaan kohdistuva sijoitus edellyttää useitailmoituksia kansallis ella tasolla, tämä  on vastoin yhden luukun periaatetta ja
pikemminkin lisää kuin vähentää hallinnollisia rasitteita.
144. Huolimatta edellä kuva illuista vaikeuksista  määritellä, millaiset  pääomasijoitukset
eivät aiheuta kilpailuongelmia, komi ssio suhtautuu avoimesti mahdollisuuteen
laajentaa 3 artiklan 5 kohdan soveltamis alaa. Tämän vuoksi komissio kehottaa
asianomaisia esittämään nä kemyksiään ja erityise sti ehdotuksia, kuinka tämä
voitaisiin toteuttaa vähentämättä aset uksen tehokkuutta. Esittäessään kommenttejaan
asianomaisia pyydetään erityisesti pohtim aan, voivatko jäljempänä tehdyt ehdotukset
yksinkertaistetun menettelyn soveltamisalan laajentamisesta vähentääpääomasijoittamiseen liittyvää epäselvyyttä.
                                                
29Euroopan pääomasijoitusyhdistykseen (European Private Equity & Venture Capital Association eli
EVCA) kuuluu mm. pankkien tytäryhtiöitä ja sijoitusrahaston hoitajia mutta myös teollisuusyhtiöidentytäryhtiöitä (ns. "corporate ventures"). Näin sijoittajien tavoitteena on esimerkiksi sijoittaa uuteen
teknologiaan, joka tukee tai kehittää nykyistä teollista toimintaa.
367. Käsitteiden yhteensovittaminen – 'määräysvalta' vs. 'yhtymä'
145. Sulautuma-asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa määritellään määräysv allan käsite sen
selvittämiseksi, missä tapauksissa keskittymän katsotaan syntyvän. Käytetytperusteet ovat enemmänkin l aadullisia kuin määrällisiä ja niissä otetaan huomioon
sekä oikeudelliset että tosiasialliset olosuhteet.
146. Sulautuma-asetuksen 5 artiklan 4 kohdassa määritellään yhtymä, joka keskittymään
osallistuvan yrityksen lisäksi otetaan huomi oon arvioitaessa, täyttyvätkö 1 artiklassa
vahvistetut liikevaihtorajat. Säännöksen tarkoituksena on kattaa kaikki keskittymään
sisältyvät taloudelliset resurssit.
147. Joissain harvoissa tapauks issa 3 artiklan 3 kohdan yhteensopivuus 5 artiklan 4
kohdan kanssa on aiheuttanut epäselvyyttä . Tämä on johtunut pääasiassa seuraavasta
kahdesta tekijästä:
– mainitun 5 artiklan 4 kohdan b alakohdan kolmen ensimmäisen
luetelmakohdan nojalla yrit yksen katsotaan olevan osa yhtymää, jos ko.
yritysryhmä omistaa enemmän kuin puolet  yrityksen pääomasta tai
liikevaroista, saa käyttää yli puolta  sen äänimäärästä tai saa nimittää yli puolet
sen hallituksen jäsenistä;
– mainitun 5 artiklan 4 kohdan b alakohda n neljännen luetelmakohdan nojalla
yritys kuuluu yhtymään, jos ko. yhtymä saa johtaa yrityksen liiketoimintaa .
148. Kyseisissä 5 artiklan 4 kohdan b alakohdan kolmessa  ensimmäisessä
luetelmakohdassa vahviste ttuja kriteereitä voida an pitää määrällisinä,
muotoseikkoihin perustuvina kriteereinä. Neljäs luetelma kohta sen sijaan perustuu
enemmänkin vaikutuksiin ja muistuttaa sen vuoksi 3 artiklan 3 kohdan laadullisia
perusteita. Vaikka näiden kahden anal yysitavan lopputulos on suurimmassa osassa
tapauksia sama, on kuitenkin selvää, että kyseisen kahden artiklan välillä on eroja janämä erot voivat joskus  luoda epävarmuutta.
149. Voidaan esimerkiksi todeta, että vakiintuneen oikeuskä ytännön mukaan 3 artiklan 3
kohdassa tarkoitetun määräy svallan voi hankkia myös yritys, jolla on selvästi
vähemmän kuin puolet äänioikeuksista tois essa yrityksessä (olettaen, että se
todennäköisesti kuitenkin saan enemmist ön yhtiökokouksessa). Toisaalta ei ole
varmaa, että 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun määräysv allan katsotaan muodostuvan,
vaikka hankinnan kohteena o lisi esimerkiksi 51 prosenttia osakepääomasta tai
varallisuudesta (toisella osakkeeno mistajalla on esimerkiksi yli puolet
äänioikeuksista yhtiössä).
150. Lisäksi 5 artiklan 4 kohdassa, ml. neljäs luetelmakohta, kä ytetyt ilmaisut soveltuvat
paremmin yksinomaisen määräysvallan tapaukseen kuin useiden emoyhtiöidenväliseen yhteiseen määräysvaltaan.
151. Ottaen huomioon edellä esitetyn komissi o kehottaakin asianomaisia toimittamaan
huomautuksiaan sen suhteen, aiheutuuko 3 artiklan 3 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan
välisistä eroista niille käyt ännön ongelmia ja jos aiheut uu, olisiko niiden mielestä
syytä perustaa myös yhtymän käsite 3 artiklan 3 kohdan periaatteisiin. Komissio
haluaisi lisäksi kommentteja mahdollisista haitoista, joita kyseisen kahdensäännöksen yhdenmukaista misesta voisi aiheutua.
37152. Tähän liittyy kysymys 5 artiklan 5 kohtaan  perustuvasta komission käytännöstä,
jonka mukaisesti komissio ottaa huo mioon tietyn osuuden yhteisyritysten
liikevaihdosta laskiessaan koko yhtymän liikevaihtoa.30 Vaikkakaan 5 artiklan 5
kohdan soveltaminen tällä  tavalla ei ole herättänyt vastaväitteitä, tuntuu kuitenkin
aiheellisesta selventää säännöksen perusteita.
8. Yhteenveto päätelmistä153. Tässä luvussa on käsitelty mahdollisia muutoksia sulautuma-asetuksen 3 artiklassa
vahvistettuun keskittymän käsitteeseen. Aluksi tarkasteltiin kyseistä käsitettä
suhteessa vähemmistöosakkuuksiin ja stra tegisiin liittoutumii n. Vaikka joillain
kyseisistä liiketoimista voi olla rakenteellisia vaikutuksia, tämä ei ole yleissääntö jatuntuukin mahdottomalta vetää kyseinen raja siten, että oikeusvarmuudella on
riittävät takeet. Näin ollen 81 artikla tuntuu edelleen kyseisten liiketoimienarviointiin parhaiten soveltuvalta välineeltä.
154. Tässä luvussa käsiteltiin myös  2 artiklan 4 kohtaa ja osan  itsenäiselle taloudelliselle
yksikölle kuuluvan toiminnan hoitavia yhte isyrityksiä. Ensiksi mainitun osalta
todettiin, että vaikka  sen sisällyttäminen sulaut uma-asetukseen vuonna 1998 on vain
harvoin johtanut vaikutusten leviämisestä aiheutuvien ongelmien havaitsemiseen,kyseinen säännös vastaa kuitenkin tutkinna n keskittämisen periaa tetta ja olisi näin
ollen säilytettävä. M itä tulee osan itsenäiselle ta loudelliselle yk sikölle kuuluvan
toiminnan hoitaviin yhteisyrityksiin, todettiin, että sulautuma-asetuksen soveltamisenlaajentamiselle kattamaan myös kyseiset toimenpiteet ei ole vakuuttavia perusteita.
155. Seuraavaksi tarkasteltiin ns. moniosaisia yr ityskauppoja, joiden osalta todettiin, että
nykyisiä säännöksiä olisi muutettava, jotta varmistettaisiin su lautumasääntöjen
johdonmukaisempi ja tehokkaampi sovelta minen moniosaisten yrityskauppojen
kolmeen eri tyyppiin.
156. Luvussa pohdittiin myös, olisiko aiheellista rajoittaa sulautuma-asetuksen
soveltaminen tietyn tyyppiseen pääomasijoittamiseen. Johtopäätös oli se, ettätällaisen muutoksen toteutettavuus r iippuu siitä, voidaanko kyseinen rajoitus
määritellä siten, että sillä ei ole kielteistä vaikutusta sulautuma-asetuksentehokkuuteen.
157. Lopuksi luvussa pohdittiin, olisiko 5 artik lan 4 kohdan sisältämä  yhtymän käsite
yhdenmukaistettava 3 artik lan 3 kohdan sisältämä n määräysvallan käsitteen kanssa.
158. Sen lisäksi, että osapuolilta pyydetään mielipiteitä edellä käsitellyistä aiheista, niitä
rohkaistaan ilmaisemaan mielipiteensä muis takin keskittymän käsitteeseen liittyvistä
seikoista, joita niiden mielestä olisi syytä selventää tai tarkistaa.
                                                
30Ks. komission tiedonanto liikevaihdon laskemisesta, 40 kohta.
38III. AINEELLISOIKEUDELLISET SEIKAT
A. Arvioinnissa huomioon otettavat aineellisoikeudelliset seikat ("substantive
test")
159. Ilmoitettujen keskittymien asiakysymyksiä arvioidaan sulautuma-asetuksen
2 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Nyt tehtävän tarkistuksen yhteydessä onesitetty, että komission olisi käytettävä tilaisuutta hyväkseen ja keskusteltavakyseiseen säännökseen sisältyvän määräysv altaa koskevan testin eduista. Kyseisen
testin uudelleenarviointia on perusteltu sekä menette lyllisillä että  aineellisilla
seikoilla.
160. Menettelyn osalta uudelleenar viointia on perusteltu s illä, että se mahdollistaisi
sulautuma-asetuksessa käytettyjen arviointiperusteiden linjaamisen muidenkeskeisten lainkäyttöalueiden (Yhdysvallat, Kanada, Australia jne.) kriteereihin,jotka perustuvat kilpailun merkittävän vähenemisen  periaatteeseen ( substantive
lessening of competition  test eli "SLC-testi"). Tällaisesta pyrkimyksestä kohti
sulautumien arvioinnin yleismaailmallista standardia saattaisi koitua tiettyjä etyjä.Näin sulautuman osapuolten olisi esime rkiksi helpompi saada kokonaiskäsitys
suunnittelemiensa liiketoimien mahdollisista kilpailuonge lmista, koska osapuolten ei
enää tarvitsisi perustella toimenpiteitään eri tavalla laadittujen arviointikriteerienpohjalta. Tämä puolestaan tarjoaisi kilp ailuviranomaisille vankemman pohjan, jolle
perustaa tehokas yhteistyö tapauksissa, joista ilmoitetaan useilla lainkäyttöalueilla.Koska yhteiset arviointiperusteet korostais ivat perusteiden soveltamista eikä niinkään
itse perusteita, ne tarjoa isivat paremman vertailukohda n kilpailuviranomaisten ja
tuomioistuinten toiminnalle ja  helpottaisivat kilpailusuuntauneen tutkimuksen ja
mallintamisen kehittämistä.
161. On kuitenkin syytä huomauttaa, että sula utuma-asetuksen arviointiperusteiden
muuttamisesta voi olla myös haittaa. Vaikka kielteistä vaikutusta ei ole syytäylikorostaa, asianomaisten  voi ainakin uudistuksen alkuvaiheessa olla vaikeampi
ennustaa keskittymien valvontamenettelyid en tuloksia Euroopassa. Tämä johtuu
siitä, että nykyisen oikeuskäytä nnön (joka perustuu sekä komission että
tuomioistuinten käytäntöihin) pohjan a on sulautuma-asetuksessa säädetty
määräysvaltaan perustuva arviointi. To inen mahdollinen ongelma  liittyy siihen, että
useimmat jäsenvaltio t (kuten ehdokasmaatkin) ovat linjanneet yrityskeskittymien
valvontaa koskevat säännöksensä määräysv altaan perustuvan arvioinnin kanssa.
31
Ellei kansallisia sääntöjä muuteta, sulautuma-asetuksessa säädetyn kilpailua
koskevan arvioinnin muuttamisella olisi se kiusallinen vaikutus, että kansainvälisellätasolla se johtaisi suurempaan yhdenmukai suuteen mutta yhteisössä erot kasvaisivat.
162. Aineellisoikeudellisten seikkojen  osalta on todetta va, että määräysvaltaan perustuvan
arvioinnin ja SLC-testin välillä on monia yhtäläisyyksiä. Molempiin sisältyyesimerkiksi merkityksellisten markkinoiden tutkiminen sekä arviointi siitä, kuinkaehdotettu keskittymä vaikutta a markkinoihin ja millaisia k ilpailupaineita  sulautuviin
osapuoliin kohdistuu. On myös huomattava, e ttä oikeudellisten arviointipuitteiden
eroista huolimatta sulautumien analysoin ti osoittautui huoma ttavan yhteneväksi
                                                
31Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti suunnittelevat kuitenkin uudistuksia, joissa otettaisiin käyttöön
SLC-testi. Muutkin jäsenvaltiot ovat kiinnostuneita arvioimaan kyseisen testin mahdollisia etuja.
39selvästi suurimmassa osassa tapauksia, jotka tulivat sekä komission että SLC-testiä
käyttävien muiden suurten lainkäyttöalueiden käsittelyyn.
163. Sen jälkeen kun sulautuma-asetus anne ttiin vuonna 1989, määräysvallan käsite on
kehittynyt, mikä on mahdollistanut sen mukauttamisen talousteorian kehitykseen jamarkkinavoiman mittaamis essa nykyisin käytettävien  ekonometristen välineiden
jalostumiseen. Tämä merkitsee sitä, että sulautuminen arviointi on nykyäänvähemmän riippuvainen suhteellisen suoraviivaisesta ja epätarkasta
markkinaosuuksien arvioinnista kuin 10 vuotta sitten. On luonnollista, että
määräysvaltaan perustuva arviointi on kehittynyt, ja 2 artikla on toistaiseksiosoittautunut riittävän jousta vaksi mukautuakseen vaikutusten analyysiin, joka
perustuu ekonometrisen ja teollisuude n järjestelmiä koskevan tutkimuksen
kehittämiin edistyneisiin mikrotalouden ty ökaluihin, välineisiin ja malleihin.
164. Ehkä tunnetuin esimerkki tästä kehitykses tä on yhteisöjen tuomioistuinten tulkinta
sulautuma-asetuksen kilpailua koskeva n arvioinnin soveltamisesta yhteiseen
määräävään asemaan. Tulkinta käy ilmi yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisenoikeusasteen tuomioistuimen asioissa Kali ja Salz  sekä Gencor  antamista tuomioista.
165. On kuitenkin esitetty, että  SLC-testi vastaisi pare mmin keskittymien valvonnassa
käytettyä taloudellisiin seikkoihin perustuv aa analyysia eikä olisi (oikeudellisesti)
yhtä jäykkä kuin määräysvaltaan perustuva arviointi. Joidenkin mielestä SLC-testisoveltuu sellaisenaan paremmin tehokkaaseen  keskittymien valvontaan erityisesti
kun otetaan huomioon teollisuuden keskittymisen lisääntyminen. Samaan aikaan onesitetty, että SLC-testin kä yttöönotto heikentäisi oikeusva rmuutta, koska testin tulos
ei ole aina ennustettavissa.
166. Yksi tarkemmista hypoteettisista kysymyksistä, joka tulee toisinaan esiin sulautuma-
asetuksen määräysvaltaan perustuvan arvioinnin yhteydessä, on, missä määrin
arviointi mahdollistaa tehokkaan valvonnan joissain erityistapauksissa, joissa
yritykset pystyvät nostamaan hintoja yksipuolisesti ja käyttämään näinmarkkinavoimaa. Esimerkkinä käytetään yleensä sulautumaa markkinoiden toiseksi
ja kolmanneksi suurimman to imijan välillä, kun kyseiset yr itykset ovat toistensa
läheisimmät korvikkeet. Tällaisessa tapauksessa sulautuvat yritykset voivat jäädäpienemmiksi kuin senhetkinen markkinajohtaja. Perustelun mukaan SLC-testisoveltuisi paremmin tällaisen tilanteen ratkaisuun, varsinkin jos markkinoiden
tunnusmerkit eivät viittaa yhteisen m ääräävän aseman olemassaoloon. Vaikka
hypoteesi tarjoaa mielenkiintoisen keskustelunaiheen, komissio ei ole toistaiseksitörmännyt tällaiseen tilanteeseen.
167. Voidaankin todeta, että määräysvaltaan perustuvan arvioinnin soveltamisesta saadut
kokemukset eivät ole paljastaneet suuria  aukkoja sen soveltamis alassa. Soveltaminen
ei useimmiten ole myöskään johtanut muiden lainkäyttöalueiden soveltamasta SLC-testistä poikkeaviin tuloksiin. Ottaen  kuitenkin huomioon keskittymistoiminnan
jatkuvan kansainvälistymisen komissio us koo, että nyt on oikea aika käynnistää
perusteellinen keskustelu näiden kahd en keskittymien valvontatavan eduista.
168. Jotta saataisiin käyntiin keskustelu kaikista näistä keskeisistä seikoista, asianomaisia
kehotetaan toimittamaan perustellut näkemyksensä sulautuma-asetuksen 2 artiklannykyisestä sanamuodosta mahdollisesti se uraavista eduista ja haitoista sekä
arvioimaan kyseisen arvioinnin tehokkuutta verratt una SLC-testiin.
40169. Koska keskustelu sivuaa periaatteita, jotka ovat kilpailuoikeude n kannalta keskeisen
tärkeitä ei vain yhteisön vaan myös jäsenvaltioiden tasolla, komissio myöntää, että eiehkä ole mahdollista vetää l opullisia johtopäätöksiä tälle tarkistukselle asetetussa
määräajassa.
B. Sulautumakohtaiset tehokkuudet
170. Joissain huomautuksissa on lisäksi esite tty, että määräysvaltaan perustuvassa
arvioinnissa ei voida kunnolla ottaa huo mioon sulautumista mahdollisesti seuraavia
tehokkuusetuja. Tähän mennessä te hokkuus on kuitenkin tullut esille vain
muutamassa sulautuma-asetuksen noj alla tehdyssä pä ätöksessä, joten
tehokkuusseikkojen huomioon ottamiseen liittyv ät näkökohdat eivät ehkä ole vielä
täysin kehittyneet. Joillain lainkäyttöalueilla sen sijaan selvästi määrätään ottamaansulautumasta seuraava t tehokkuusedut huomioon kesk ittymien valvonnassa (ks.
esimerkiksi horisontaalisia sulautumia koskevat Yhdy svaltain suuntaviivat, US
Horizontal Merger Guidelines). Tä llöin tehokkuusperustelut mahdollistavat
sulautuman toteuttamisen, koska tehokkuudesta taloudelle ko ituvien etujen katsotaan
ylittävän kilpailun vähene misestä taloudelle aiheut uvan vahingon. Riippumatta
aineellisoikeudellisten seikkoj en arvioinnista kyseisillä lainkäyttöalueilla yleensä
sallitaan tällaiset perustelut ainoastaan suhteellisen poikkeuksellisissa olosuhteissa,joissa tehokkuusedut todennäköi sesti siirtyvät kuluttajille , ja huolimatta määräävän
aseman olemassaolosta ja kilpailun merkittävästä vähenemisestä.
171. Sen osoittaminen, e ttä tietty keskittymä todennä köisesti johtaa huomattaviin
tehokkuusetuihin, on joka tapaukse ssa kyseisiä etuja lupaavan osapuolen eli yleensä
ilmoittavien osapuolten asia. Nä mä pystyvät yleensä parh aiten selittämään kyseisten
tehokkuusetujen mittakaavan ja laajuuden sekä miksi ehdotettu keskittymä on
välttämätön etujen toteuttamiseksi.
172. Komissio on tietoinen käynnissä olevasta keskustelusta siitä, kuinka ja missä määrin
tehokkuus olisi otettava kilpailuanalyysi ssa huomioon, ja kannattaa keskustelua.
32
Tämän mukaisesti ja riippum atta kahdesta tavasta arvi oida aineellisoikeudellisia
seikkoja komissio pyytää näkemyks iä tehokkuusnäkökohtien asianmukaisesta
asemasta ja laajuudesta ke skittymien valvonnan alalla.
C. Yksinkertaistettu menettely
173. Vaikka vuoden 2000 kertomus osoitti, että yh teisön yritykset kann attavat muutosta,
joka antaisi komissiolle toimivallan kaikkien rajatylittäviä vaikutuksia sisältäviensulautumien suhteen, siinä todettiin myös, että suhtautumista yrityskauppoihin, joilla
ei todennäköisesti ole kielte istä vaikutusta kilpailuun, olisi höllennettä vä. Tällaisten
tapausten osalta ehdot ettiin erityisesti, e ttä ilmoituksessa vaad ittujen tietojen määrää
olisi pienennettävä ja keskittymän lykkäämistä koskevaa 7 artiklan 1 kohdan
säännöstä ei sovellettaisi tällaisiin yrityskauppoihin.
174. Syyskuussa 2000 komissio antoi tiedonannon yksinkertaistetusta menettelystä
tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi sulautuma-asetuksen nojalla.
33 Ensimmäiset
kokemukset tiedonannossa esitettyjen peri aatteiden soveltamisesta ovat hyvin
                                                
32Ks. esimerkiksi OCDE/GD(96)65 "Efficiency claims in mergers and other horizontal agreements".
33EYVL C 217, 29.7.2000, s. 32.
41myönteisiä, ja tiedonanto on merkittävästi parantanut yrityske skittymien valvonnan
tehokkuutta yhteisössä.
175. Syyskuun 2000 ja 30. huhtikuuta 2001 välisenä aikana komissiolle toimitettiin noin
216 sulautuma-asetuksen mukaista ilmoitust a. Näistä noin 39 prosenttia katsottiin
yksinkertaistetun menettelyn piiriin kuuluvi ksi. Keskimääräinen aika, joka kului
ilmoittamisesta toimenpiteen hyväksymiseen, oli 25 päivää. Uudella menettelyllä einäin ollen ole juurikaan ollut vaikutusta  menettelyn pituuteen, ja on todennäköistä,
että tilanne jatkuu tällaisena, kunnes 9 artiklan 2 kohdassa vahvistettua sääntöä
muutetaan (säännön mukaan jäsenvaltioilla  on ilmoituksesta jäljennöksen saatuaan
kolme viikkoa aikaa pyytää asian s iirtämistä jä senvaltion toimiv altaisten
viranomaisten käsiteltävä ksi). Mahdollinen 9 artiklan 2 kohdan muutos voitaisiin
toteuttaa lyhentämällä nykyistä 9 artikla n mukaista kolmen viikon määräaikaa esittää
pyyntö, kuten siirtämistä koskevassa jaksossa edellä todettiin. Vaihtoehtoisestivoitaisiin säätää, että 9 artiklan 2 kohtaa ei  sovellettaisi ollenka an tai sovellettaisiin
mutta lyhennetyin määräajoin tapauksiin, jo issa osapuolet viittaavat ilmoituksessaan
yksinkertaistetusta mene ttelystä annettuun tiedonantoon.
176. Vaikka tähän mennessä sa adut kokemukset osoittavat uuden yksinkertaistetun
menettelyn olevan menestys, suunnitte illa on toimenpiteitä, joilla menettelyitä
voitaisiin vielä tehostaa. On esimerk iksi suunniteltu yksinkertaisemman CO-
lomakkeen laatimista tällaisia tapauksia varten. Tämä on tarkoitus toteuttaa osanakomission asetuksen N:o 447/ 98 yleistä tarkistusta.
177. On ehdotettu, että yksinkert aistettuja menettelyjä koske va käytäntö vahvistettaisiin
joko omana asetuksenaan tai jonkinlaisena "ryhmäpoikkeuksena", joka perustuisi
tiedonannon perusperiaatteisiin. Tästä voisi olla se hyöt y, että päästäisiin eroon
harmittomien keskittymien käsittelystä ja virallisten päätösten tekemisestä asioissa,joilla todennäköisesti ei ole juurikaan me rkitystä ennakkotapauksina. Olisi ehkä
kuitenkin perusteltua ja oikeusvarmuuden kannalta asianmukaista säilyttää
jonkinlaiset vaatimukset tietojen anta misesta komissiolle  ja jäsenvaltioille.
178. Aineellisoikeudellisten seikkoj en osalta on lisäksi e hdotettu, että sulautuma-
asetukseen olisi sisällytettävä joissa in kansallisissa s äännöissä esiintyvä de minimis -
raja, mikä merkitsisi sitä, e ttä komissio ei tutkisi pien illä markkinoilla  mahdollisesti
ilmeneviä määräysvaltaongelmia.
179. Asianomaisia pyydetään toimittamaan näkemyksensä siitä, kuinka sulautuma-
asetusta voitaisiin muuttaa edellä mainittu jen tai niihin liittyvien muiden seikkojen
osalta siten, että se parhaiten edistäisi menettelyn yksinkertaistamista. Kommenttejatoivotaan ennen kaikkea läpinäkyvyyteen ja oikeusvarmuuteen liittyvistänäkökohdista mutta kommentit myös muista  edellä kuvailluista  seikoista ovat
tervetulleita.
IV. MENETTELYYN LIITTYVÄT SEIKAT
A. Ilmoittaminen – Käynnistävä toimenpide
180. Vuoden 2000 kertomuksessa tode ttiin, että yritykset kaipas ivat joissain tilanteissa
lisäselvennystä 4 artiklan 1 kohdassa esite ttyihin käsitteisiin, jotka käynnistävät
ilmoittamisvelvoitteen. Komissio on tarken tanut kyseisiä käsitteitä vuoden 1998
42tiedonannossaan yrityskeskittymän käsitteestä . Tarvetta lisäselvennyksiin käsitellään
jäljempänä ottaen huomioon sulautuma-as etuksen soveltamisesta saadut uudet
kokemukset.
181. Huomioon otetaan myös eräiden elinkei noelämän edustajien e hdotus, että ilmoitus
olisi voitava tehdä myös ennen kuin 4 ar tiklan 1 kohdassa vahvistetut edellytykset
täyttyvät eli ennen oikeudellisesti sitovan sopimuksen tekemistä.
182. Toisin kuin joissain pako llisiin ennakkoilmoituksiin peru stuvissa yrityskeskittymien
valvontajärjestelmissä sula utuma-asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa säädetään tarkka
ajankohta, jolloin toimenpiteestä on ilmoitettava. Tämän säännön noudattamatta
jättäminen voi merkitä siih en osallistuville yrityk sille 14 artiklan 1 kohdan a
alakohdan mukaisia sakkoja. Koska ylee nsä on osapuolten e dun mukaista ilmoittaa
mahdollisimman varhaisessa  vaiheessa, jotta päätös sa ataisiin mahdollisimman pian,
käytännössä komission ei ole tarvi nnut valvoa yhden viikon määräajan
noudattamista.34 Vakiintuneeksi käytännöksi on m uodostunut, että komissio ei valvo
yhden viikon määräajan noudatta mista vaan antaa osapuolille  riittävästi aikaa laatia
ja tehdä ilmoitus, elleivät  osapuolet ryhdy toimenpiteisiin sulautumasopimuksen
täytäntöönpanemiseksi. Sen osalta , missä vaiheessa ilmoitus olisi viimeistään
tehtävä, on tehty erilaisia  ehdotuksia. Nämä vaihtele vat ilmoittamiselle asetetun
määräajan poistamisesta nykyisen käytä nnön vahvistamiseen lainsäädäntöteitse tai
muutokseen, jossa vaatimus viikon määräa jasta koskisi epävirallisten tietojen
antamista toimenpiteestä ja varsinaisen ilmoituksen tekemiselle säädettäisiin pitempimääräaika.
183. Osa yritysten edustajista on ehdottanut, e ttä 4 artiklan 1 kohta joko kumottaisiin tai
sitä muutettaisiin varhaisimman mahdollisen ilmoittamisajankohdan suhteen.
Käytännössä komissio on säännöllisesti hyväksynyt ilmoituksia yritysten hallitustenvälisten sopimusten perusteella, vaikka ne eivät välttämättä oletäytäntöönpanokelpoisia, jos tietyt vaatimukset, kuten yhtiökokouksen hyväksyntä,jäävät myöhemmin täyttymättä. Yksi 4 ar tiklan 1 kohdan tulkintaan liittyvä ongelma
on ollut kansalliset eroavais uudet sen suhteen, missä määr in yrityksen hallintoelimet
pystyvät sitomaan yritystä. Eroavaisuude t voivat johtua yhti öoikeuden kansallisista
säännöksistä, mutta niihin voi vat vaikuttaa myös perint eisten sopimuskäytäntöjen
erityispiirteet.
184. Tarvetta höllentää vaatimusta yritysten sitovasta sopimuksesta perustellaan
pääasiassa sillä, että se he lpottaisi komissiolle teht ävien ilmoitusten koordinoimista
muilla lainkäyttöalueilla (esim. Yhdysvalloissa) tehtävien ilmoitusten kanssa. Onsyytä huomauttaa, että tällainen koord inointi on mahdollista myös nykyisessä
järjestelmässä ilmoittamalla kaikille asiaa koskeville viranomaisille sinä päivänä,jona sitova sopimus on tehty. On jossain määrin ymmärrettävää, että kaupallisistasyistä voi olla parempi aloittaa kukin sääntelymenettely ma hdollisimman varhaisessa
vaiheessa.
185. Nykyinen käytäntö, joka edellyttää ilmoit uksen tekemistä sen jälkeen kun on tehty
riittävän sitova sopimus (tai julkinen tarjous), perustuu oletuksiin, jotka
                                                
34Tapauksiin, joissa määrättiin sakkoja ilmoituksen myöhästymisestä, liittyi myös keskittymän
toteuttaminen vastoin 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa, ks. Samsung ja AP
Möller.
43lähtökohtaisesti ovat edelleen päteviä. Koska tutkinnan määräajat käynnistyvät
ilmoituksen tekemisestä, ilmoitus on vähintäänkin tehtävä siinä vaiheessa kunluottamuksellisuussyyt eivät rajoita  komission mahdollisuuksia liiketoimien
perusteelliseen tutkintaan
35
 Tutkinnan aloittaminen ennen kuin liiketoimi on
lopullinen voi olla sopimatonta, jos se asettaa kolmannet osa puolet edulliseen tai
epäedulliseen asemaan suhteessa ilmoit uksen tekijöihin. Mahdollisuus tehdä
ilmoitukset aiemmassa vaiheessa voi herättää myös kysymyksen komissionresurssien tehokkaasta käytöstä (sekä muiden menettelyissä mukana olevien
resursseista). Jos ilmoitukset sallittaan liiketoimen varhaisemmassa vaiheessa,osapuolet eivät ehkä pysty toimittamaan kaikkia tietoja, jotka komissio tarvitsee
voidakseen laatia alustavan arvion 10 artiklan 1 kohdassa säädetyssä yhden
kuukauden määräajassa.
186. Näistä rajoituksista huolima tta komissio uskoo, että o lisi tutkittava mahdollisuutta
ottaa käyttöön joustavammat järjestelyt, jo iden avulla sulaut umien tutkinta eri
lainkäyttöalueilla voidaan yhteensovittaa paremmin. Komissio pyytää asianomaisiltahuomautuksia tähän liittyvistä  mahdollisista eduista ja haitoista sekä siitä, kuinka
joustavuus voitaisiin toteuttaa niin, ettei siitä aiheutuisi  edellä kuvailtu ja kielteisiä
seurauksia.
B. Keskittymien lykkääminen
187. Sulautuma-asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa  säädetään, että keskittymää ei saa
toteuttaa ennen kuin siitä on tehty ilmoitus tai ennen kuin se on julistettuyhteismarkkinoille soveltuvaksi (jäljempänä 'lykkäämisvelvoite'). Julkisen osto- taivaihtotarjouksen tapauksessa lykkäämistä  koskevasta säännöstä voidaan tietyin
edellytyksin poiketa, ks. 7 artiklan 3 kohta.  Toisissa tapauksissa komissio taas voi
myöntää 7 artiklan 4 kohdan mukaisen yk sittäispoikkeuksen. Lykkäämisvelvoitteen
rikkomisesta rangaistaan 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan muka isesti huomattavalla
sakolla. Kyseisen velvoitteen vastaisesti toteutetut keskittymistoimet ovat 7 artiklan5 kohdan nojalla lisäksi mitättömiä, e llei keskittymää myöhemmin julisteta
yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
188. On esitetty, että 7 artiklan 3 kohdassa sääd etyn julkisia osto- ja vaihtotarjouksia
koskevan poikkeuksen ja pörssi n kautta toteutettavien muiden hankintojen välistä
suhdetta olisi syytä selventää. Toisin kuin julkisiin osto- ja vaihtotarjouksiin, pörssin
kautta toteutettaviin hankintoihin ei sovelleta pakollisia sääntöjä, jotka voivatvelvoittaa tarjouksen tekijän toteuttamaan liiketoimen tiettynä ajankohtana. Kyseisiä
hankintoja tekevät yritykset ovat kuitenkin esittäneet, että käytännön syistä 7 artiklan
1 kohdan säännös ei saisi estää tällaisten liik etoimien toteuttamista  niin kauan kuin 7
artiklan 3 kohdan edellytykset täyttyvät. Yritykset, jotka ovat hankinnan kohteena,
edustavat yleensä vastakka ista näkemystä eli niiden  mielestä 7 artiklan 1 kohdan
lykkäämissäännöstä olisi noudatettava sellaisenaan.
189. Kuten keskittymän käsitteen yhteydessä edellä todettiin, on aiheellista laajentaa
5 artiklan 2 kohdan soveltamisal aa kattamaan selvemmin myös eräät pörssin kautta
toteutettavat hankinnat. Asianomaisia pyydetään ilmaisemaan näkemyksensä siitä,olisiko tällaisen muutoksen lisäksi aiheellista selventää nykyisenlykkäämisvelvoitteen soveltamisalaa kyseisten hankintojen suhteen tai yleensä. Niitä
                                                
354 artiklan 3 kohdan nojalla tieto ilmoituksesta on julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
44vastaajia, joiden mielestä 4 artiklan 1 kohdassa säädet ystä viikon määräajasta
voitaisiin luopua, kehotetaan pohtimaan vastauksessaan tällaisen muutoksen
vaikutusta ja lykkäämisvelvoitteen asianmukaista soveltamisalaa.
C. Aikarajojen laskeminen
190. Yksi sulautuma-asetuksen keskeisistä piirteistä on ilmoitettujen keskittymien
arvioinnille luotu lyhyiden ja sitovien määräaikojen järjestelmä. Tätä vartensulautuma-asetuksessa on useita artikloja, joissa säädetään, missä vaiheessa tai millähetkellä on toteutettava tietyt toimenpiteet. Määräajat ilmaistaan tällä hetkelläkuukausina, viikkoina ja päivinä. Yksi tyiskohtaisempia säännöksiä määräaikojen
laskemista annetaan komission täytänt öönpanoasetuksessa, jossa vahvistetaan myös
periaate yleisten vapaap äivien huomioonottamisesta.
191. Koska kyseisten määräaikojen noudattamin en on keskittymien valvontamenettelyn
kannalta tärkeää ja jotta parannettaisiin määräaikojen laskemisen läpinäkyvyyttä,tuntuu aiheelliselta harkita  yksinkertaisemman lasken tamenetelmän käyttöönottoa.
Yksinkertaistaminen voitaisiin toteuttaa käyttämällä kaikissa asetuksen olennaisissakohdissa johdonmukaisesti ilmaisua työpäivä .
192. Osa kilpailuviranomaisista käyttää jo ilmaisua työpäivä. Sulautuma-asetuksen
tärkeimmistä määräajoista voidaan todeta, että tavallinen ensimmäisen vaiheenarviointi kestäisi 23–25 työpäivää.
36 Samanaikaisesti voitaisiin asettaa tavallisen
toisen vaiheen menettelyn määräaja ksi noin 90 työpäivää tarkennettuna
välimääräajoilla esimerkiksi korjaus toimenpiteitä koske vien ehdotusten
toimittamiseksi.
193. Asianomaisia kehotetaan toimittamaan näke myksensä mahdollisesta siirtymisestä
käyttämään työpäivien käsite ttä sulautuma-asetuksessa.
D. Hallinnollinen tehokkuus
194. Sulautuma-asetuksen 19 artiklassa velvoitetaan komissio toimittamaan jäsenvaltioille
jäljennökset ilmoituksista kolmen työpäivän  kuluessa. Ajankohta, jolloin jäsenvaltio
saa jäljennöksen ilmoituksesta, on tärkeä , koska se määrää ajanjakson, jonka
kuluessa 9 artiklan mukainen  siirtopyyntö on tehtävä.
195. On kyseenalaista, takaavatko kyseiset s äännöt tehokkaan ajan- ja resurssien käytön
ottaen huomioon, että sen jälkeen kun s äännöt annettiin, mene telmät tietojen ja
asiakirjojen toimittamiseksi ova t kehittyneet huomattavasti.
196. Näin ollen on aiheellista poh tia, voitaisiinko kyseisiä s äännöksiä muuttaa siten, että
ilmoittavat osapuolet to imittavat ilmoitukset suoraan jäsenvaltion
kilpailuviranomaisille. Samaan aikaan pyydetään näkemyksiä siitä, millä tavallatietojen toimittaminen voitaisiin toteuttaa turvallisesti ja luotettavasti sekä mitäkeinoja on keskittymäilmoitust en toimittamiseksi sähköisesti.
                                                
36Ottaen huomioon yksinkertaistetun menettelyn soveltamisalan mahdollisen laajentamisen (ks. edellä)
olisi kohtuullista varata 25 työpäivää muiden tapausten käsittelyyn, koska ne automaattisestiedellyttäisivät kilpailun vaikutusten perusteellista analyysia. Tässä yhteydessä voidaan todeta, ettäehdotuksessa Yhdistyneen kuningaskunnan yrityskeskittymien valvontajärjestelmän muuttamiseksi
esitetään 30 työpäivän määräajan käyttöönottoa.
45E. Täydellinen ilmoitus
197. Vuoden 2000 kertomuksen yhteydessä tode ttiin myös, että ilmo ittavien osapuolten
oikeusvarmuutta voitaisiin parantaa selventämällä joitain sulautuma-asetuksessasäädetyn menettelyn osa-alueita. Suhteellisen yleisesti oltiin sitä mieltä, että olisisäädettävä määräaika, jonka kuluessa komissio voi todeta toimitetun ilmoituksen
olevan puutteellinen (tällaisen toteam uksen jälkeen yhden kuukauden määräaika
alkaa alusta, ks. komission täytäntöönpanoa setuksen (EY) N:o 447/98 4 artiklan 2
kohta). Tällaisen määräajan pituus va ihtelee eri ehdotuksissa (1–3 viikkoa
ilmoituksen jälkeen).
198. Euroopan lainsäädäntöpiirien ja komissi on edustajien välillä käydyn rakentavan
vuoropuhelun jälkeen vuonna 1999 laadittiin suunt aviivat parhaista käytänteistä.
Suuntaviivoihin voi tutustua komission kotisivuilla.
37 Keskustelussa todettiin
selkeästi olevan sekä komission että yritysmaailman ja lakimiespiirien yhteisen edunmukaista varmistaa, e ttä ilmoitukset todetaan puutteellisiksi mahdollisimman
harvoin. Keskustelussa  todettiin kuitenkin, e ttä ilmoittavat osapuolet  eivät aina pysty
noudattamaan suuntaviivoja ja voi olla tilanteita, joissa ilmoitus on pakko todeta
puutteelliseksi.
199. Ilmoituksen toteaminen puutteelliseksi on vähentynyt sen jälkeen kuin parhaat
käytänteet julkaistiin vuonna 1999. Vuosina 1997–1999 puutteellisiksi todettujenilmoitusten osuus pysyi 10–11 prosentissa. Vuonna 2000 se laski 6 prosenttiin jalaskenee vuonna 2001edelleen. Yksi tämän pos itiivisen kehityksen tärkeimpiä syitä
on se, että yritykset ovat viime vuosina yhä useammin olleet yhteydessä komission
yrityskeskittymien valvontaryhmään enne n ilmoituksen tekemistä, mitä kannatetaan
parhaista käytänteistä a nnetuissa suuntaviivoissa.
200. Ehdotus järjestelmän kiristämisestä edel lyttää tarkkaa harkintaa. On muun muassa
muistettava, että tiukempi järjestelmä voi johtaa komission resurssientehottomampaan käyttöön ja s iten viime kädessä vä hentää kilpailun suojelua. Lisäksi
on mietittävä, onko välttä mättä ilmoittavien osapuo lten edun mukaista, että
ilmoituksen toteamiselle puutteelliseksi s äädetään määräaika. Jos ilmoituksen jälkeen
ilmenee uusia asianhaaroja, komissio tekee tietenkin kaikkensa tutkiakseen ne jäljelläolevassa määräajassa. On kuitenkin todennäköistä, että joissain tilanteissa komissionolisi pakko aloittaa perusteellinen tutkimus, koska ilmoituksen toteaminenpuutteelliseksi ei olisi enää mahdollista. Näin voi käydä siitä  riippumatta, että
osapuolet ovat tehneet parhaansa esitt ääkseen ilmoituksessaan merkitykselliset
tosiseikat täydellisesti ja avoimesti. Koska perusteellisen tutkinnan aloittaminenkäynnistää automaattisesti useita mene ttelyvaiheita (kuule minen, neuvoa-antava
komitea, kääntäminen, komission yhteinen päätös), kokemukset ovat osoittaneet, ettämenettelyä on hyvin vaikea saada päätöks een selvästi nopeammin kuin säädetyssä
neljässä kuukaudessa.
201. Jos järjestelmää kiristetään ottama lla käyttöön määräaika, jonka kuluessa
puutteellisuus on todettava, ilmoittavien osapuolten on va rauduttava menettelyiden
pitkittymiseen. Tällaisessa tilanteessa ai noa mahdollisuus välttää pitkittyminen on
perua alkuperäinen ilmoitus ja ilmoitt aa toimenpide uudelleen. Tämä merkitsee
tavallisesti lisäkustannuks ia ja ajanhukkaa sekä sopim uksellista epävarmuutta, koska
                                                
37Ks. http://europa.eu.int/comm/competition/mergers/others/best_practice_gl.html.
46ilmoituksen peruminen luopumatta sen kohteen a olevasta toimenpiteestä merkitsee,
että ilmoittavat osapuolet ri kkovat 4 artiklan 1 kohtaa, ja herättää kysymyksen 14
artiklan 1 kohdan a alakohdan ma hdollisesta soveltamisesta.
202. Edellä esitetyn vuoksi komissi o katsoo, että nykyinen mahdollisuus todeta ilmoitus
puutteelliseksi täyttää oikeasuhteisen ja asianmukaisen tavoitteen niissä harvoissa
tapauksissa, jossa siihen turvaudut aan. Komissio pyytää kuitenkin mielipiteitä
asiasta.
F. Sitoumuksia koskeva menettely
203. Sekä yritysten edus tajat että jäsenva ltiot ovat esittäneet huomautuksia, joiden
perusteella sulautuma-asetuksen sitoumuks ia koskevia menettelysääntöjä on syytä
tarkistaa. Yritysten kannalta tärke impiä tavoitteita ova t oikeusvarmuuden
parantaminen ja edellytysten luominen järkeville keskusteluille. Vaikka huolenaiheet
liittyvät enemmänkin toisen vaiheen tutkimukseen kyseisessä vaiheessa tehtyjenpäätösten lopullisuuden vuoksi, ne koskeva t myös ensimmäisen vaiheen lopussa
käytäviä keskusteluita sitoumuksista. Yritysten edut lähenevät tässä jäsenvaltioidenetuja: jäsenvaltiot toivovat yleensä sellaisia muutoksia , jotka varmistavat niiden
täyden mukanaolon menettely ssä sulautuma-asetuksen 19 artiklassa tarkoitetulla
tavalla.
38
204. Sulautuma-asetuksen säännökset aikataulus ta, jonka puitteissa korjaustoimenpiteistä
on keskusteltava, ovat monimutkaisia. Aikataulu on lisäksi erilainen ensimmäisenvaiheen ja toisen vaiheen menettelyissä. Ensimmäisen vaiheen aikana ilmoituksentehneillä osapuolilla on mahdollisuus esittää sitoumuksia kolmen viikon kuluessa
ilmoituksen vastaanottamisesta  (asetuksen N:o 447/98 18 artiklan 1 kohta). Toisessa
vaiheessa sitoumuksia voidaan esitt ää kolmen kuukauden kul uessa menettelyn
aloittamispäivästä (asetuksen N:o 447/98 18 artiklan 2 kohta). Sitoumusten
esittämiselle asetetut määräajat ovat tarpeen, jotta komissiolla on riittävästi aikaakuulla jäsenvaltioita ja muita asianomaisia ja saada valmiiksi oma arviointinsaasiasta.
205. Asetuksen 18 artiklan 2 kohdan noja lla kolmen kuukauden määräaikaa voidaan
pidentää "poikkeustapauksissa". Jotta m ääräaikoja kunnioitettaisiin jatkossakin ja
taattaisiin tasapuoliset toimintaedellytykset , kyseistä säännöstä on tulkittava kapeasti.
Sitä voidaan soveltaa tapauksiin, joissa ilmoittavat osapuolet n iistä riippumattomista
ulkoisista tekijöistä eivät pysty esittämään korjaustoimenpiteitä säädetyissämääräajoissa.
39 Säännöstä ei ole tarkoitettu ratk aisuksi vaikeuksiin, joita käsitellään
tarkemmin jäljempänä.
206. Edellä mainituilla 18 artiklan määräajoilla pyritään varmistamaan, että kullakin
prosessissa mukana olevalla kolmella toimijalla eli komissiolla, yrityksillä(ilmoittavat osapuolet & ko lmannet) ja jäse nvaltioilla on riittävä sti aikaa tehdä
laadukkaita ehdotuksia. Tämä erityissuhde asettaa ainutlaatuisia paineita EU:n
keskittymien valvontajärjestelmän orga nisaatiolle ja me nettelyille. Kyseiset
                                                
38Ks. neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 ja komission asetuksen (EY) N:o 447/98 mukaan
hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä 21. joulukuuta 2000 annettu komission tiedonanto (jäljempänä'tiedonanto').
39Ks. esimerkiksi asiassa COMP/M.1439 - Telia/Telenor 13 päivänä lokakuuta 1999 tehty komission
päätös (EYVL L 40, 9.2.2001).
47säännökset perustuivat haluun löytää tasa painoinen ratkaisu, jolla varmistetaan
hyväksyttävät menettelylliset  takeet kaikille mukana  oleville osapuolille mutta
pidetään samalla mene ttelyyn tarvittava aika  mahdollisimman lyhyenä.
207. Toisessa vaiheessa voi olla ilmoittavien  osapuolten näkökulma sta ongelmallista se,
että kolmen kuukauden määräaika päättyy us ein jo 2–3 viikon tai joka tapauksessa
suhteellisen pian suullisen kuulemisen jälk een. Tämä merkitsee s itä, että osapuolten
on valmistauduttava kes kustelemaan sitoumuksista sam aan aikaan kun ne perehtyvät
18 artiklan mukaiseen komission lausuntoon (n s. väitetiedoksianto)  ja valmistautuvat
suulliseen kuulemiseen. Yritysp iirien edustajat ovat todenneet , että menettelyssä olisi
selvemmin erotettava toisistaan aika, jolloin niiden on tutustuttava komissionvastaväitteisiin ja puolustaudu ttava niitä vastaan, ja ajan jakso, jolloin niiden olisi
valmistauduttava kes kustelemaan korjaustoimenpiteistä.
208. Tämä ilmoittavien osapuolte n sinänsä sääntöjen muka inen asema johtaa usein
tilanteeseen, jossa sitoumukset esitetään  kolmen kuukauden ajanjakson viimeisenä
päivänä. Tästä puolestaan seuraa se, että  komissiolle jää hyvin vähän aikaa hoitaa
jäsenvaltioiden ja kolmans ien osapuolten kuuleminen ennen kuin se on laadittava
neuvoa-antavassa komiteassa  käsiteltävä päätösluonnos . Poikkeustapauksia lukuun
ottamatta tämä merkitsee sitä, että komissio ei pysty sisällyttämään jäsenvaltioillelähetettävään päätösluonnokseen täydellistä analyysia sitoumusehdotuksesta, elleivät
ehdotetut sitoumukset ole selviä ja yk siselitteisiä ja /tai hyvissä ajoin ennen
määräaikaa toimitettuja.
40
209. Edellä esitetyistä syistä nykyisiä menettelysääntöjä voitaisiin muuttaa siten, että
kaikille mukanaolijoille  jäisi enemmän aikaa harkita  kunnolla, kuinka ratkaista esiin
tuodut kilpailuongelmat. Jotta ei luotaisi  liian monimutkaisia ja mahdollisesti aikaa
vieviä menettelyitä, uusia s äännöksiä olisi sovellettava va in osapuolten aloitteesta ja
ilman tapauskohtaista harkintaa. Samanaikai sesti järjestelmästä on tehtävä sellainen,
että se kannustaa toimittamaan ehdotukset niin ajoissa, e tteivät ne turhaan vähennä
jäsenvaltioiden tai komission käytettävissä olevaa aikaa.
210. Kokemukset ovat myös osoittaneet, että ensimmäisen vaiheen sitoumusten osalta
kolmen viikon määräaika, jonka kuluessa ehdotukset korjaustoimenpiteiksi on
toimitettava, on joskus liian lyhyt havaittujen kilpail uongelmien tarkan laajuuden
selvittämiseksi. Samoin määräajan päättymisen jälkeen käytettävissä oleva aika voiaiheuttaa kohtuuttomia paine ita ehdotusten arvioinnille. Näillä tekijöillä voi olla
vaikutusta ilmoittaviin osapuoliin, joiden  voi olla vaikeaa laatia asianmukainen
ehdotus käytettävissä olevassa  ajassa. Nykyisestä järjes telmästä voi olla haittaa myös
komissiolle ja jäse nvaltioille, koska se voi muun mu assa kiristää kohtuuttomasti
aikaa, jonka kuluessa niiden on laadittava  lausunto esitetyistä  ehdotuksista. Näin
ollen tuntuu aiheelliselta säätää mahdollis uudesta pidentää vähän myös ensimmäisen
vaiheen määräaikaa osapuolten aloitteesta.
211. Jos hahmotellut muutokset toteutetaan, se edellyttää myös korjaustoimenpiteitä
koskevan tiedonannon muuttamista.
                                                
40Sulautuma-asetuksen 19 artiklan 5 kohdan nojalla jäsenvaltioilla on tavallisesti oikeus saada alustava
päätösluonnos kaksi viikkoa ennen neuvoa-antavan komitean kokousta.
481. Sovellettavan menettelyn muuttaminen
212. Pelkkä määräajan pide ntäminen olisi todennäköisesti s uhteetonta, koska se rankaisisi
ilmoittavia osapuolia, jotka nykyisten sä äntöjen nojalla es ittävät soveltuvat
ehdotukset varhaisessa vaiheessa. Elle i eri toimenpiteiden ja kannusteiden
aikatauluja muuteta, pelkkä pidentäminen merkitsisi vain nykyisen ongelmanlykkäämistä myöhemmäksi. Olisikin löyde ttävä ratkaisu, joka  kannustaisi esittämään
mahdollisimman soveltuvat sitoumukset ("best shot") hyvissä ajoin muttamahdollistaisi lyhyen lisäajan, joka on usein tarpeen suullisen kuulemisen jasitoumusten esittämiselle asetetun määräa jan välillä. Järjestelmä  olisi luonnollisesti
myös järjestettävä siten, että osapuolet eivät pääs e lyhentämään aikaa, jonka
jäsenvaltiot ja komissio tarvitsevat  kunnollisen arvioinnin laatimiseen.
213. Määräajan keskeyttämisen mahdollistava säännös ("stop the clock provision") voisi
täyttää nämä kriteerit. Kyseinen säännös voisi ratkaista oikeasuhteisesti nykyisen
ongelman, joka supistaa komission ja jäse nvaltion käytettävissä olevaa aikaa, kun
sitoumukset esitetään määr äajan loppupuolella (tai kun n iitä muutetaan määräajan
jälkeen).
214. Jotta menettelystä ei tehtäisi tehotonta ja  estettäisiin sen väärinkäyttö, säännökseen
olisi sisällytettävä jonkinl aiset menettelylliset takeet. Toisen vaiheen tutkinnassa
niihin olisi sisällyttävä sen perusperia atteen noudattaminen, että pyyntö määräajan
keskeyttämisestä olisi esitettävä alkuperäisen kolmen kuukauden määräajan
kuluessa. Jotta menette lyn tehokkuus säilyisi, uutta sää nnöstä olisi s ovellettava vain
osapuolten pyynnöstä. Säännöksen olisi lis äksi pohjauduttava periaatteeseen, että
pidennys on voimassa vain lyhyen ja m ääritellyn ajan, esimerkiksi 20–30 työpäivää,
ja lisäaika jaetaan oikeasuhteisesti kaikkien asianomaisten kesken. Jotta turvattaisiinkoko järjestelmän tehokkuus, pite mpiä ajanjaksoa ei ole syytä sallia. On myös
pohdittu, olisiko järjestelmässä määrättä vä myös lyhemmästä lisäajasta, joka
jaettaisiin osapuolten ja komission kesken (esim. neljä työpäivää kullekin). Vaikkaviimeksi mainittu toisi järjestelmään lis ää joustavuutta (kun esim. on todennäköistä,
että tarvitaan vain lyhyt lisäaika), se tekisi siitä huom attavasti vaikeammin
hallittavan (esim. neuvoa-a ntavien komiteoiden mahdo llisuudet suunnitella töitään
etukäteen vähenisivät).
215. Määräajan keskeyttämisestä voisi olla monenlaista hyötyä toisen vaiheen
menettelyssä:
/g183 Se vahvistaisi osapuolten menettelyllisiä takeita jättämällä enemmän aikaa
suullisen kuulemisen jälkeisiin keskuste luihin, joissa ilmoittavat osapuolet ja
komissio voisivat pohtia havaittuja ongelmia  ja mahdollisia ratkaisuja.
/g183 Jos ensimmäinen ehdotus tehdään tarpeeksi  varhaisessa vaiheessa, se voi korvata
ajan, joka on kulunut osapuolten te kemään ensimmäiseen, tavoitteista
jälkeenjäävään ehdotukseen (esim. osa puolet uskoivat aidosti voivansa torjua
komission vastaväitteet mutta olivat väärässä).
/g183 Se lisäisi menettelyn se urattavuutta anta malla neuvoa-antav alle komitealle
mahdollisuuden keskustella 8 artiklan 2 kohdan mukaises ta päätösluonnoksesta ja
arvioida samalla osa puolten lopullista ehdotusta (tä llä hetkellä 8 artiklan 3 kohdan
mukainen päätös voi olla ainoa käytettä vissä oleva asiakirja). Myös tämän osalta
ilmoittavien osapuolten menettelylliset tak eet vahvistuisivat.
49216. Kyseisen menettelyn "kustannukset" jäis ivät vähäisiksi. Ensinnäkin riippuu
ilmoittavien osapuolten omista strategisista valinnoista, kä ytetäänkö lisäaikaa vai ei.
Markkinoihin mahdollisella 20–30 työpäivän lisäajalla ei tavallisesti ole suurtakaan
vaikutusta. Komissiolta ja jäsenvaltioilta se edellyttäisi pääasiassa vain hiukan lisääjoustavuutta, koska kokousaikatauluja joudutaan  ehkä järjestelem ään uudelleen, mikä
puolestaan voi monimutkaistaa neuvoa-ant avan komitean kokousjärjestelyitä (tilat,
käännökset, tulkit jne.). Kaiken kai kkiaan on odotettavissa , että myönteiset
vaikutukset ylittävät tällaiset vähäiset haitat.
217. Käytännössä järjestelmä tarj oaisi ilmoittaville os apuolille selvät va ihtoehdot, joista
valita. Ensimmäinen vaihtoehto olisi esitt ää sitoumusehdotus hyvissä ajoin ennen
kolmen kuukauden määräaikaa, mikä mahdollis taisi markkinate stien valmistumisen
ennen menettelyn ko lmannen kuukauden loppua. Jos tu los on myönteinen, ei ole
mitään syytä pyytää määräajan keskeyttämis tä, ja aikaa on riittä västi, jotta neuvoa-
antavalle komitealle ehditään  laatia täydellinen päät ösluonnos. Jos markkinatestin
tulos on kielteinen, osapuolet  voisivat pyytää määräajan keskeyttämistä siksi aikaa
kun käydään lisäkeskusteluita ja tehdään markkinatesti. Tämä n jälkeen osapuolilla
olisi vielä 10–15 työpäivää aikaa löytää sove ltuva ratkaisu, jonka jälkeen komissiolla
olisi saman verran aikaa tarkistaa l opullisen ehdotuksen toimivuus ja laatia
täydellinen päätösluonnos ne uvoa-antavalle komitealle.
218. Vaihtoehtoisesti osapuolet voivat päättää ehdottaa sitoumuksia vasta aivan kolmen
kuukauden määräajan lopussa. Tä llaisessa tapauksessa mar kkinoita koskevaa testiä ei
ehkä ehditä tehdä kunnolla ennen määräajan päättymistä. Tästä seuraa, että osapuolet
joutuvat ehkä päättä mään, pyytääkö määräajan kesk eyttämistä tietä mättä ko. testin
täydellisiä tuloksia. Jos osapuolet  päätyvät pyynnön esittämiseen, loppuosa
menettelystä sujuu edellisessä  kappaleessa kuvaillun muka isesti. Jos osapuolet sen
sijaan päättävät olla py ytämättä keskeyttämistä, me nettelyn jatko riippuu niiden
esittämän ehdotuksen toimivuudesta. Näin ollen tapauksissa, joissa myöhäisessä
vaiheessa tehty ehdotus tuntuu korjaavan  havaitut ongelmat tyyd yttävällä tavalla,
komissiolla voi edelleen olla  vaikeuksia laatia täyde llinen päätösluonnos keskittymän
hyväksymisestä hyvissä ajoin ennen neuvoa-antavan komitean kokousta. Tästä ei
kuitenkaan yleensä seuranne vakavien ki elteisten vaikutuste n uhkaa, koska kolmen
kuukauden määräajan viime he tkillä esitetyt onnistuneet korjaustoimenpiteet ovat
yleensä selkeitä. Sama pätee epäonnistune isiin korjaustoimenpite isiin, joita esitetään
kolmen kuukauden määräajan viime hetk illä, jolloin komission päätösluonnos
perustuu pääasiassa vä itetiedoksiantoon täyd ennettynä joillain huomautuksilla
korjaustoimenpide-ehdotukses ta ja sen puutteista.
219. Ensimmäisen vaiheen osalta uusi menettely voisi pääosiltaan olla edellä esitetyn
kaltainen. Olisi osa puolten asia päättää, kannatta isiko kolmen viikon määräaikaa
seuraavan suhteellisen rajallisen ajanjakson kuluessa pyytää määräajankeskeyttämistä lyhyeksi ja määritellyksi ajaksi, jotta vo itaisiin keskuste lla uudesta tai
olennaiselta osin tarkiste tusta ehdotuksesta. Toisin kui n toisen aikana menettelyssä
tuntuisi kuitenkin olevan aiheellista antaa komissiolle harkintavalta sen suhteen,hyväksyäkö pyyntö määräajan keskeyttämisestä. Tämä johtuu siitä, että menettelynkannalta olisi tehotonta käyttää enemmän kuin nykyiset kuusi viikkoa ensimmäisen
vaiheen asioihin, joita komissio ei katso mitenkään voivansa hyväksyä edes uuden taiolennaiselta osin tarkiste tun ehdotuksen jälkeen. Tällais issa tapauksissa komissiolle
olisi jätettävä oikeus  tehdä 6 artiklan 1 kohdan c al akohdan mukainen päätös kuuden
viikon määräajan lopussa.
50220. Komissio kehottaa asianomai sia kertomaan kokemuksist aan ja näkemyksistään
kuvaillun ehdotuksen osalta ja yleisesti menettelyn toimivuudesta ensimmäisen ja
toisen vaiheen sitoumusten kannalta.
221. Edellä käsiteltyjen seikkoj en (eli menettelyn aikataulut us sitoumuksia sisältävien
tapausten yhteydessä) lisäksi joissain huomautuksissa on esitetty muutosta, joka
edellyttäisi komissiolta aktiivisempaa roolia sellaisten toimenpiteiden löytämisessä,jotka sen mielestä ovat välttämättömiä, jotta komissio ei vastusta ilmoitettuakeskittymää. Mielipiteitä pyydetään myös  tällaisen muutoksen toivottavuudesta ja
erityisesti tällaisen "ehdotuksen" oikeus vaikutuksista tai sen puutteesta (kuten
tapauksissa, joissa soveltuvia kor jaustoimenpiteitä ei löydetä).
G. 8 artiklan 4 kohta
222. Jos keskittymä on jo toteutettu, 8 artik lan 4 kohdan nojalla komissio voi vaatia
yhdistettyä omaisuutta erotettavaksi toisistaan, yhteisen määräysvallanlakkauttamista tai muuta toimenpidettä tehokkaan kilpailun edellytysten
palauttamiseksi. Tällaisiin päätöksiin sovelletaan 18 artiklan menettelyllisiä takeita,ja ne voidaan tehdä 8 artiklan 3 kohdan  nojalla tai erillis ellä päätöksellä.
223. Yleisin tilanne, jolloin 8 artiklan 4 kohdan soveltaminen voi olla tarpeen, on silloin
kun keskittymä on toteutettu vastoin 7 ar tiklan 1 kohtaa. Muita mahdollisia tilanteita
ovat julkiset osto- ja vaihtotarjoukset, joihin  ei sovelleta 7 artik lan 1 kohtaa, ja asiat,
jotka ovat siirtyneet komission toimivaltaan 22 artiklan soveltamisen kautta.Säännöksen soveltaminen voi olla tarpeen myös tapauksissa, jo issa osapuolet ovat
rikkoneet vakavasti ehtoja tai velvoitte ita, jotka ovat mahdollistaneet komissiolle
keskittymän hyväksymisen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan ta i 8 artiklan 2 kohdan
nojalla. Jälkimmäisessä tapauksessa rikkominen merkitsee automaattisesti
sääntöjenvastaisuutta (jos kysee ssä on ehdon rikkominen) tai mahdollisuutta
peruuttaa hyväksymispäätös, ks. 8 artikla n 5 kohta. Voi kuitenki n olla tilanteita,
joissa oikeusvarmuus edellyttää ha vaittujen seikkojen raportoimista ja
samanaikaisesti sen vahvistamista, millainen toiminta  olisi aiheellinen tehokkaan
kilpailun edellytysten palauttamiseksi.
224. On väitetty, että 8 artik lan 1 kohta, jonka mukaan 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan
nojalla aloitettu menettely päättyy 8 artiklan 2–5 kohdan mukaiseen päätökseen,
rajoittaa kyseisten säännös ten sovellettavuutta  tapauksiin, joissa keskittymä on
ilmoitettu ja toisen vaiheen menettely aloitettu. Komissio ei yhdy tähän tulkintaan,koska se on vastoin 8 artikla n ja erityisesti sen 4 kohdan tarkoitusta ja sanamuotoa,
joissa viitataan "keskittymään" rajoittamatta komission toimivaltaa "ilmoitettuihin"keskittymiin (ks. muualla sulautuma-asetuksessa käytetyt ilmaisut, esim. 6 artikla, 8artiklan 2 kohta, 9 artiklan 1 kohta jne.) ja annetaan komissiolle valtuudet toimia
"erillisellä päätöksellä", mikä olisi järjetöntä, jos komissio voisi toimia vain 8artiklan 3 kohdan nojalla kie llettyjen keskittymien tapauksessa. Komissio pyytää
kuitenkin mielipiteitä siitä, olisiko hy ödyllistä parantaa 8 artiklan 4 kohdan
sanamuotoa.
H. Soveltamisen valvontaa koskevat säännökset
225. Vuoden 2000 kertomuksen kuulemisen yhteyd essä osa jäsenvaltio ista ehdotti, että
sulautuma-asetuksessa va hvistettuja soveltamisen valvontaa koskevia säännöksiä
tarkistettaisiin. Kyseiset säännökset liittyvät pääasiassa kahteen aiheeseen:
51tutkintavaltuudet (11–13 artikla ) ja rangaistukset (14–15 artikla). Kun sulautuma-
asetus annettiin, kyseiset säännökset m uotoiltiin vastaamaan samoista seikoista
asetuksessa N:o 17 jo annettuja säännöks iä. Komission ehdotus 81 ja 82 artiklan
uudistamiseksi sisältää erilaisia muutoksia , joilla pyritään takaamaan kilpailun
suojeleminen. Koska kyseiset muutokset liitt yvät seikkoihin, jotka ovat yhtä tärkeitä
keskittymien valvontamenettelyn kannalta , on aiheellista tehdä samat muutokset
myös sulautuma-asetukseen. Seuraava ssa esitetään uudist amista koskevan
ehdotuksen järjestystä noudattaen muutokset  ja/tai lisäykset, jotka voitaisiin tehdä
sulautuma-asetukseen.
/g183 Alakohtaiset tutkimukset. Komissiolla  olisi oltava toimivaltuudet tehdä
sulautuma-asetuksen nojalla sekä tutkimuksia yksittäisen ilmoituksen perusteella
että yleisempiä tutkimuksia, kuten sulautuman jälkeisiä tutkimuksia. Tällaisettutkimukset voivat tarjota arvokasta tieto a aiempien päätösten vaikutuksista ja
näin ollen niitä voidaan käyttää tulevan toimintapolitiikan hienosäätöön.
/g183 Sen selventäminen, että yritykset ovat vastuussa asianmukaisesti valtuuttamiensa
henkilöiden (asianajaja t/lakimiehet) toimit tamien tietojen oikeellisuudesta.
/g183 Valtuudet pyytää lausuntoja. Keskitt ymien valvontamenettely lyhyinen
määräaikoineen soveltuu erityisen hyvin suullisiin lausumiin, jotka kirjataan ja
joita voidaan käyttää todisteina. Tämän uskotaan lisäävän huomattavasti
tutkintatoimenpiteiden tehokkuutta  keskittymätutkimuksissa.
/g183 Tarkastukset. Tarkastuksia on sula utuma-asetuksen nojalla tehty vain
poikkeustapauksissa. Ei kuitenkaan ole mit ään syytä olla lisäämättä kyseisten
säännösten tehokkuutta samoin kuin on tehty 81 ja 82 artiklan osalta.
/g183 Kansallisten kilpailuviranomaisten suor ittamat tarkastukset. Kyseistä säännöstä
muutetaan 81 ja 82 artiklan yhteydessä siten, että jäsenvaltio voi suorittaa
alueellaan tarkastuksia toisen jäse nvaltion kilpailuviranom aisen puolesta. Tätä
muutosta ei voida soveltaa sulautuma-asetukseen, joka toisin kuin 81 ja 82 artikla
perustuu yksinomaiseen toimivaltaan.
/g183 Sakot. Myös sulautuma-asetuksessa olisi aiheellista siirtyä menettelysääntöjen
rikkomisesta seuraavien sakkoj en laskennassa prosentteih in (sakot enintään 1 %
vuotuisesta liikevaihdosta). Lisäksi olisi aiheellista lisätä sulautuma-asetuksen
6 artiklan 2 nojalla tehdyssä päätöksessä asetetun velvoitteen laiminlyöntiasetuksen 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan luetteloon.
/g183 Uhkasakot. Myös sulautuma-asetuksessa  olisi aiheellista siirtyä uhkasakkojen
laskennassa prosentteihin (s akot enintään 5% vuotuise sta liikevaihdosta). Lisäksi
olisi aiheellista lisätä sulautuma-asetuksen 6 artiklan 2 nojalla tehdyssäpäätöksessä asetetun velvoitteen la iminlyönti asetuksen 15 artiklan 2 kohdan
a alakohdan luetteloon.
/g183 Sulautuma-asetuksen lyhyet ja selkeästi määritellyt määräajat antavat komissiolle
ainakin joissain tilanteissa oikeuden tehdä suora päätös, joissa vaaditaan tiettyjen
tietojen toimittamista, turv autumatta ensin tietopy yntöön, jonka noudattamatta
jättämisestä ei aiheudu se uraamuksia. Tällaisen sää nnöksen nojalla komissiolla
olisi oikeus soveltaa suoraan sulaut uma-asetuksen 11 artkilan 5 kohtaa, kun on
esimerkiksi syytä otaksua, että vastaaja ei toimita täydellistä vastausta ajoissa.
52226. Komissio kehottaa asianomai sia kertomaan kokemuksist aan ja näkemyksistään
edellä ehdotetuista muutoksista.
 I. Ilmoitusmaksut
227. Vuoden 2000 kertomuksessa todettiin, e ttä ilmoitusmaksujen käyttöönottamista
keskittymäilmoituksille tutkitaan tarkemmin. Tällaiset maksut ovat jo käytössäuseissa jäsenvaltioissa (Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksa ssa, Itävallassa,
Espanjassa, Irlannissa ja Kreikassa), joissain ehdok asvaltioissa ja myös EU:n
ulkopuolella, kuten Yhdysvalloissa.
41 Kyseisillä lainkäyttöalueilla ilmoitusmaksuja
perustellaan usein keinona varmistaa,  että keskittymän osapuolet vastaavat
yrityskeskittymien valvonna sta aiheutuvi sta kuluista.
228. Muilla lainkäyttöalueilla tehdyt tutkimukset osoittavat, että ilmoitusmaksujen
käyttöönotto voidaan toteuttaa kahdella tavalla. Maksu voi j oko olla aina sama
kiinteä summa ilmoitusta kohti tai se voidaan suhteuttaa ilmoituksenmonimutkaisuuden mukaisesti. Kumma ssakin tapauksessa  maksun joutuu
suorittamaan yksi tai useampi mukana olevista osapuolista. Valitusta mallista
riippumatta maksun perusper iaatteen olisi oltava se , että maksu irrotetaan
kilpailuviranomaisen budjetista , jotta se ei herättäisi epäilyksiä puolueellisuudesta.
229. Komissio pyytääkin mielipiteitä siitä, onko asianmukaista sisällyttää sulautuma-
asetukseen valtuutussäännös, jonka noj alla komissio voi ottaa käyttöön
ilmoitusmaksun antamalla komission asetuks en, jos ja kun se katsoo kyseisten
maksujen käyttöönoton perustelluksi.
230. Komissio osallistuu aktiivisesti käynnissä olevaan kansainväliseen keskusteluun
useiden kilpailuviranomaisten eri puo lilla käyttöön ottamien ilmoitusmaksujen
vaikutuksesta. Kehitys on herättänyt huolta yritysmaailmassa. Komissio suhtautuumyönteisesti siihen, että ilmoitusmaksu jen käyttöönotosta sulautuma-asioista
keskustellaan kansainvälise llä tasolla, ja ka tsoo, että mahdollisesta kansainvälisestä
yhdenmukaistamisesta voisi olla  tässä asiassa jotain hyötyä.
231. Komissio pyytää huomautuksia asiast a, mukaan luettuina kokemukset
ilmoitusmaksuista muilla lainkäyttöalueilla.
J. Oikeusturva sekä sisäinen ja ulko inen valvonta ("checks and balances")
232. Yksi sulautuma-asetuksen onnistunein ja kehutuin piirre sen käyttöönotosta alkaen
on ollut sen kyky johtaa tuloksiin hyvin tiukassa aikataulussa tinkimättä kuitenkaan
tehokkuudesta ja läpinäkyvyydestä.
Menettelyn luonne ja erityispiirteet
233. Yrityskeskittymien valvontamenettelyi ssä ympäri maailmaa otetaan huomioon
hallinnolliset ja/tai oikeudelliset seikat erilaisilla pätevillä tavoilla. Joihinkinkeskittymien valvontajärjest elmiin sisältyy vaihteleva ssa määrin myös poliittinen
elementti, joka näkyy esimerkiksi arvion a, joka ei perustu puhtaasti kilpailullisiin
seikkoihin, tai hallituksen ta i ministerien puuttumisena asioihin. On syytä tehdä
selväksi, että sulautuma-as etuksessa ja täytäntöönpanoase tuksessa luotu menettely on
                                                
41Vertailu eri maiden ilmoitusmaksujen suuruudesta esitetään liitteessä I, B osio.
53luonteeltaan hallintomenettely eikä tuomioistuinmenettely.42 Komission näennäinen
kaksoisrooli sekä tu tkijana että päättä vänä elimenä johtuu kyseisen hallinnollisen
menettelyn rakenteesta eikä sen ol e todettu olevan vastoin Euroopan
ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa. Enne n kaikkea on katsottu, että komissioon
kohdistuu tehokas tuomioistuinvalvonta riippumattoman ja  puolueettoman
tuomioistuimen taholta. 43
234. Virallinen hallinnollinen mene ttely sisältää osapuolia suosivia oikeudenmukaista
menettelyä koskevia määräyksiä, jotka on vahvistettu ja joita on kehitetty EY:nkilpailuoikeuden laajassa oikeuskäytännössä. Seurat tavuus on keskeinen arvo koko
prosessin läpi ja se turvataan sellaisilla seikoilla kuin perusteltujen päätöstentekeminen siinä vaiheessa kun aloitetaan perusteellinen tutkinta, vastaväitteiden
ilmoittaminen osapuolille, oikeus tutustua asiakirjoihin, oi keus kiistää vastaväitteet
sekä kirjallisesti että  suullisessa kuulemise ssa ja täydelliset pe rustelut lopullisissa
päätöksissä.
235. Yleisemmällä tasolla komission politiikan läpinäkyvyyttä vahvistetaan antamalla
tärkeistä toimivaltaan ja aineellisoikeude llisiin seikkoihin liittyvistä kysymyksistä
tiedonantoja. Lisäksi komissio tiedottaa käs ittelemistään yksittäisistä asioista, kuten
tiedonannoista ja päätöksistä al oittaa perusteellinen tutkinta, sekä julkaisee lopulliset
päätökset kokonaisuudessaan.
236. Muut komission yksiköt ja jäsenvaltiot huolehtiv at menettelyn sisäis estä ja ulkoisesta
valvonnasta. Komission on tehtävä toisen  vaiheen päätökset, mukaan lukien
päätökset keskittymän kieltämisestä, kolle giossa. Tällainen työskentelytapa kuvastaa
komission luonnetta ja rakenne tta perustamissopimuksen valvojana ja sulautuma-
asetuksen täytäntöönpanoviranomaisena. Tämän pohjalta on y mmärrettävää, että
menettelyn rakenteessa ja aj allisissa puitteissa on ote ttava huomioon myös komission
työskentelytavan aiheuttamat organisatori set rajoitukset: komission eri yksiköiden ja
15 jäsenvaltion kuuleminen, k ääntäminen ja tulkkaus sekä kokouksiin, kuulemisiin ja
päätösten viimeistelyyn liittyvä logistiikka (kollegion äänestyksen valmistelu jaallekirjoittaminen jne.)
237. Seuraavissa kohdissa kuvaillaan lyhy esti komission yrityskeskittymien
arviointimenetelmään sisältyviä tärkeimpiä oikeudenmukaisen menettelyn sekäsisäisen ja ulkoise n valvonnan piirteitä.
Oikeusturva
238. Ensinnäkin on huomattava, että  vakiintunut tapa ottaa komissioon yhteyttä ennen
ilmoittamista ja hyvin yksityiskohtai nen CO-lomake antavat komissiolle
mahdollisuuden aloittaa virallinen menette ly välittömästi ilmoitta misen jälkeen ja
edistää menettelyn tehokkuuta. Komissiolla on sekä ensimmäise ssä että toisessa
vaiheessa muitakin tie tojen keräämisvaltuuksia, jotk a koskevat suoraan ilmoittavia
osapuolia ja muita mar kkinatoimijoita. Sulautuma-as etuksessa kohdistetaan sekä
tietopyyntöihin että tutkin taan erilaisia menettelyä kos kevia muodollisia vaatimuksia
                                                
42Yhteisön oikeuskäytännön mukaan komissio ei ole Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1
kohdassa tarkoitettu tuomioistuin: yhdistetyt asiat 100-3/80 Musique diffusion Francaise v. komissio(Kok. 1983, s. 1825).
43Edellä mainitut yhdistetyt asiat 100-3/80 ja asia T-348/94 Enso Espanola v. komissio (Kok. 1998, s. II-
1875).
54(11–13 artikla). Saatuja tietoja saa kä yttää vain asianomaisen menettelyn
tarkoituksiin (17 artiklan 1 kohta).
239. Sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaiset perustellut päätökset
perusteellisen menettelyn al oittamisesta ilmoitetaan osa puolille, ja käytännössä ko.
päätökset antavat osapuolille mahdollisuude n ennakoida tarkkaan loppumenettelyn
laajuus ja soveltamisala.
240. Menettelyn toisessa vaiheessa vastakkainasettelu voi olla selvempää kuin
ensimmäisessä vaiheessa, ja tässä vaiheessa järjestelmän sisäänrakennetutoikeusturvaa koskevat vaatimukset ovatkin  varsin tiukkoja ja yksiselitteisimpiä.
241. Osapuolilla on tarkkaan ottaen seuraavat oikeudet:
/g183 Tutkinnan lopussa (noin ka ksi kuukautta ennen lopullis ta päätöstä) komission on
asianmukaisesti toimitettava  osapuolille väitetiedoks ianto, jossa se ilmaisee
selvästi ja yksityiskohtaisesti kaikki va staväitteensä, jotta osapuolet tietävät
tarkkaan ne seikat, joihin niiden  on keskityttävä puolustuksessaan.
Väitetiedoksianto on myös perusta, j onka pohjalta osapuol et voivat alkaa
valmistella ehdotuksia  soveltuviksi korja ustoimenpiteiksi.
/g183 Väitetiedoksiannon toimittamisen  jälkeen osapuolet voivat haluta tutustua
komission asiakirja-aineistoon tarkistaakseen tutkinnan tulokset ja tutustuakseen
lähteisiin, joihin komissio perustaa vast aväitteensä (tässä on otettava huomioon
oikeutetut edut liikesalaisuuksien ja ka upallisesti arkojen tietojen turvaamiseksi).
/g183 Kirjallisessa vastaukse ssaan komission vastaväitte isiin osapuolilla on oikeus
vaatia virallista suullis ta kuulemista, jossa ne voivat esittää puolustuksensa
väitetiedoksiannon suhteen. Jäsenvaltioiden toimiva ltaiset viranomaiset
osallistuvat kuulemiseen. Osapuolet y mmärtävät selvästi jäsenvaltion lausunnon
merkityksen erityisesti seuraavan menettelyvaiheen kannalta (keskittymiäkäsittelevä neuvoa-antava komitea) ja ottavat asiaan tiimoilta usein yhteyttä
jäsenvaltion viranomaisiin keskustellakseen asiasta kahdenvälise ltä pohjalta.
Myös osapuolilla, joille komissio ai koo määrätä sakon tai uhkasakon, on samat
puolustautumisoikeudet.
242. Kolmannet tahot, jotka osoittavat, että niillä on asiassa riittävä etu (kuten
asianomaisten yritysten hallinto- tai johtoelinten jäsenet ja työntekijöiden edustajat),voivat myös pyytää tulla kuulluksi ja toimittaa huomautuksensa kirjallisesti.
243. Kuluttajat (tai heitä edusta vat järjestöt) ovat tärkeä ko lmas taho, joka vain harvoin
ilmaisee näkemyksensä yrityskeskittymien valvontamenettelyn kuluessa. Vaikka asia
ei suoraan kuulukaan sulaut uma-asetuksen tarkistuksen piiriin, komissio ottaa
mielellään vastaan ehdotuksia  siitä, miten se voisi rohka ista kuluttajaryhmiä ja
-järjestöjä ilmaisemaan aktiivisemmin näkemyksensä sulautuma-asetuksensoveltamisalaan kuuluvista ja kuluttajien etui hin vaikuttavista su lautumista, ja miten
näkemysten esiintuomista voitaisiin helpottaa.
244. Komissio on valmis kuulemaan työntekijöiden näkemyksiä myös ensimmäisen
vaiheen tutkimuksen aikana sikäli kun se  on mahdollista tutkimuksille asetetuissa
tiukoissa määräajoissa. Tämän vuoksi komissi o ottaa mielellään vastaan ehdotuksia
siitä, kuinka työntekijät tai näiden edustajat voisivat tehokkaammin ilmaista
55näkemyksensä ottaen erityisesti huomi oon ehdotetun keskittymän todennäköinen
vaikutus markkinoihin.
245. Suulliset kuulemiset järjestää ja n iitä johtaa kuulemisme nettelystä vastaava
neuvonantaja, jonka tehtävää turvata oikeus tulla kuu lluksi menettelyn kaikissa
vaiheissa on vahvistettu uudella päätöksellä neuvonant ajan toimivaltuuksista.44
Neuvonantajan kertomus kuulemisesta anne taan suoraan toimivaltaiselle komission
jäsenelle. Kertomus kattaa yleisiä me nettelykysymyksiä, kuten asiakirjojen
julkistaminen ja oikeus tutustua niihi n, väitetiedoksiantoon vast aamisen määräajat ja
suullisen kuulemisen asianmukainen to imittaminen sekä mahdollisesti huomautuksia
menettelyn myöhemmistä  vaiheista (esim. väitteiden peruuttaminen). Neuvonantajan
loppukertomuksessa (joka annetaan tie doksi jäsenvaltioille, liitetään lopulliseen
päätösluonnokseen ja julkaistaan yhdessä lopullisen päätöksen kanssa EYVL:ssä)
tarkastellaan sitä, käsitelläänkö päätös luonnoksessa ainoastaan sellaiset väitteet,
joiden osalta osapuolille on varattu tilaisuus esittää huom autuksensa, ja tarvittaessa
sitoumusten kilpailuvaikutuksia koskevien tiedustelujen objektiivisuutta. Uusiensääntöjen nojalla kuulemis menettelystä vastaava ne uvonantaja kuuluu hallinnollisesti
kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen alaisuuteen, nimitysmenettely on avoineikä neuvonantajan tarvitse olla komission virkamies.
Sisäinen ja ulkoinen val vonta päätöksentekoprosessissa
246. Jäsenvaltiot ovat mene ttelyn ulkoisen valvonnan tärk ein elementti. Jäsenvaltioiden
asema on toisessa menettelyvaiheessa virallisempi. Ensimmäisessä vaiheessajäsenvaltioilla on oikeus saada jäljennöksiä ilmoituks esta ja tärkeimmistä
asiakirjoista (ml. sitoumukset), joista  ne voivat esittää huomautuksia; toisessa
vaiheessa jäsenvaltiot lis äksi kokoontuvat keskittymiä  käsittelevässä neuvoa-
antavassa komiteassa, joka koostuu rele vanttien viranomaisten edustajista.
Jäsenvaltioille lähetetään  etukäteen asiakirjoja, joihin sisältyy alustava päätösluonnos
ja mahdolliset sitoumusehdotukset. Jos osapuolet antavat uusia sitoumuksia,
komiteaa on ehkä kuultava uudelleen. Komi ssio ottaa komitean lausunnon vakavasti
huomioon, mikä on todennettavissa, koska lausunto julkaistaan.
247. Myös muilla kilpailun PO:n yksiköillä ja komission osastoilla on prosessissa
tehtävänsä, ja niiden panosta tarvitaan kaikissa menettelyvaiheissa tietojen keräämis-ja tutkintavaiheesta päätöksen l uonnosteluun ja perusteluun. Oikeudellisella
yksiköllä on erityinen rooli, koska se valvoo asian oikeudellis ta puolta eli sekä
aineellisoikeudellisia e ttä menettelyllisiä se ikkoja. Sen etukäteishyväksyntä tarvitaan
ennen kuin voidaan ehdottaa ja tehdä päätöksiä, joilla on oikeudellisia vaikutuksia.Kun sulautumapäätökset kiistetään, oike udellista yksikköä pyydetään puolustamaan
komissiota yhteisöjen tuomioistuimissa. Ta louden ja rahoituksen PO yhteistyössä
yritystoiminnan PO:n tai jonkin muun sopivan PO:n kanssa sekä kilpailun PO:n omat
ekonomistit tarjoavat teknistä, taloudellista ja teollista asiantuntemustaan
keskittymäasioissa tehtävää analyysia va rten. Tutkinnasta vastaava ryhmä kysyy
kyseisten asiantuntijoiden mielipiteitä sekä menettelyn ensimmäisessä että toisessavaiheessa muodostetu ista lausunnoista.
Muutokset nykyisiin menettelypuitteisiin
                                                
44Komission päätös, tehty 23 päivänä toukokuuta 2001, tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä
kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista (EYVL L 162, 19.6.2001, s. 21).
56248. Nykyiseen keskittymien arviointimenettelyyn on voitava tehdä muutoksia, mutta on
selvää, että muutosten on mahduttava nykyisten perustamissopimusten ja komissiontyöskentelytapojen asettamiin rajoihin, kuten edellä on kuvailtu. Kaikkien muutostenperiaatteena on oltava se, että niillä on pyrittävä antamaan mukana olevilletoimijoille mahdollisuus tehdä l aadullisesti parempia ehdotuks ia sopivalla hetkellä ja
sopivassa vaiheessa menettelyä. Ehdot uksissa on aina otettava huomioon se
mahdollisuus, että myönnytykset yhdessä koht aa voivat merkitä ra joituksia toisessa
kohtaa. Mahdollisia muutoksia sitoumusmene ttelyyn (ks. edellä) on tarkasteltava
tältä pohjalta. Toisen vaih een menettelyä koskeva ko mission ehdotus mahdollistaa
erittäin tiukasta aikataulusta tinkimisen, jotta vahvistettaisiin läpinäkyvyyttä jakaikkien sitoumuksia koskevaan keskusteluun osa llistujien panosta.
249. Komissio suhtautuu avoimesti muihin tässä hengessä tehtyihin perusteltuihin
ehdotuksiin.
250. Sulautumapäätösten nykyistä tuomioistuinvalvontaa on joskus moitittu
epätyydyttäväksi ja tehottomaksi. EY:n tuomioistuinmenettelyjen keston on katsottuestävän oikeuskäsittely ä ja siten poistavan rajoituksia, jotka uhka
tuomioistuinvalvonnasta asettaa halli nnolliselle menette lylle. Ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin teki 6. j oulukuuta 2000 muutoksia työjärjestykseensä
nopeuttaakseen menettelyitä eri aloilla, jo ihin voi kuulua myös yrityskeskittymien
valvonta.
45 Koska kyseiset muutokset tuliv at voimaan 1. helmikuuta 2001, on vielä
liian aikaista arvioida niiden vaikutuksia. Tässä vaiheessa voidaan todeta, että vaikkatuomioistuinmenettelyjen uudistaminen ei kuulu komission toimivaltaan eikä
etenkään tämän tarkistuksen piiriin, komissio kannattaa jatkossakin Euroopan
tuomioistuinten uudistusta, jolla pyritä än nopeuttamaan muutoksenhakuprosessia.
Tällä olisi sekin etu, että se lisäisi ennakkotapausten määrää.
251. Keskittymäasioissa on joka ta pauksessa ollut jonkin verran  oikeusriitoja ja ennen
kaikkea keskittymän kieltäviin päätöksiin on haettu muutosta. Keskittymän kieltäviä
päätöksiä on ollut 15, joihin seitsemäs tä ilmoittavat osapuol et ovat hakeneet
muutosta, eli 47 prosentissa tapauksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutkitarkkaan komission päätöksen (tai tutkii sitä parhaillaan).
46
252. Joskus on viitattu muiden keskittymien va lvontajärjestelmien ominaisuuksiin, joiden
katsotaan paremmin ja tehokkaa mmin takaavan järjestelmällisen
tuomioistuinvalvonnan. Esimerkiksi  Yhdysvaltain järjestelmässä
kilpailuviranomaisten on aloitettava menettely liittovaltion tuomioistuimessaestääkseen sulautuma. Kokemukset ovat kuitenkin osoittaneet, että monia tapauksia,jotka sovitaan Yhdysvalloissa hyväksymällä korjaustoimenpiteet, ei käsitellätuomioistuimessa. Myöskään kieltäviä päätöksiä ei Yhdysvalloissa välttämättäkäsitellä tuomioistuime ssa, koska sulautuman osapuolet ehkä luopuvat
suunnitelmistaan siinä vaiheessa kun k ilpailuviranomaiset nostavat kanteen.
47
                                                
45EYVL L 322, 19.3.2000.
46Tilanne 1. lokakuuta 2001: RTL/VERONICA/ENDEMOL, GENCOR/LONRHO, KESKO/TUKO,
BERTELSMANN/KIRCH/PREMIERE, AIRTOURS/ FIRST CHOICE, WORLDCOM MCI/SPRINT
JA GENERAL ELECTRIC/HONEYWELL.
47Vuosina 1996–2001 Yhdysvaltain kilpailuviranomainen FTC nosti 12 tapauksessa kanteen estääkseensulautuman toteuttamisen. Seitsemän näistä tapauksista johti oikeudenkäyntiin ja yksi sovittiin ennenoikeudenkäyntiä. Neljässä tapauksessa osapuolet luopuivat liiketoimestaan sen jälkeen, kun asiassa oli
nostettu kanne (neljässä muussa tapauksessa osapuolet luovuttivat sen jälkeen kun FTC oli äänestänyt
57253. Kaiken kaikkiaan ja riippum atta siitä, että tuomioistuinmenettelyjen uudistus ei
kuulu sulautuma-asetuksen tarkistuksen  piiriin, komissio uskoo, että nykyinen
tuomioistuinvalvonta tarjoaa riittävä n oikeussuojan yrityksille, joiden
keskittymähankkeet kiistetään sulautuma-as etuksen nojalla. Näissä rajoissa komissio
on kuitenkin valmis harkitsemaan, millaista apua se voisi tarjota perustelluilleehdotuksille, joilla pyritään parantamaan sulautuma-asioissa tehtyjen komission
päätösten tuomioistuinvalvontaa. Samoin  komissio pyytää perusteltuja mielipiteitä
sulautuma-asetuksessa säädetyn menettelyjärjestelmän suhteellisesta hyödystäverrattuna muilla lainkäy ttöalueilla käytettäviin  valvontajärjestelmiin.
V. KEHOTUS ESITTÄÄ HUOMAUTUKSIA
254. Asianomaisia pyydetään esittämään näkökantansa joistain tai kaikista edellä
käsitellyistä seikoista ja myös muista seikoista, jotka liittyvät yrityskeskittymienvalvonnan täytäntöönpanoon Euroopassa.
255. Huomautusten olisi oltava komissio ssa viimeistään 31. maaliskuuta 2002, ja ne
voidaan toimittaa seuraavasti:
postitse osoitteeseen
Euroopan komissio
Kilpailun pääosasto (DG COMP)- Merger Review - Green Paper - B-1049 Bruxelles/BrusselBelgia
sähköpostitse osoitteeseen
mtfmergerreview@cec.eu.int
256. Lisäkopioita vihreästä kirjasta s aa seuraavasta Internet-osoitteesta:
http://europa.eu.int/comm/competition/mergers/review/
                                                                                                                                                        
kanteen nostamisesta tai kuultuaan FTC:n edustajien suositelleen FTC:lle välipäätöksen hakemista).
Näin ollen hylättyjen hankkeiden määrä (8) kyseisenä ajanjaksona oli yhtä suuri kuin tuomioistuimessakäsiteltyjen tapausten määrä (7). Vuosina 1996–2000 oikeusministeriö nosti tuomioistuimessa (District
Court) kanteen 80 tapauksessa ja 126 tapausta järjesteltiin uudelleen tai hylättiin ennen kanteen
nostamista sen jälkeen kun aikomuksesta nostaa kanne oli ilmoitettu.
58LIITTEET
LIITE I: RAJA-ARVOIHIN LIITTYVÄT SEIKAT
LIITE II: 9–22 artiklaLiitteet ovat vain englanniksi, ja ne löytyvät  yhdessä vihreän kirjan alkuperäisen version
kanssa seuraavasta Internet-osoitteesta:
http://europa.eu.int/comm/competition/mergers/review/