Tällä muutoksella varmistetaan lisäksi, että Euroopan keskuspankin 5. kesäkuuta 2014 antama päätös 2014/337/EU (EKP/2014/23) ei vaikuta negatiivisesti EU:n talousarvioon, sillä päätöksen mukaisesti negatiivinen korko merkitsee talletuksen haltijan maksuvelvollisuutta suhteessa kansalliseen keskuspankkiin sekä kyseisen kansallisen keskuspankin oikeutta veloittaa valtion talletustiliä vastaavasti. Sama koskee muiden sellaisten EU:n keskuspankkien vastaavia päätöksiä, joissa EU:n omia varoja on säilytettävä asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 9 artiklan mukaisesti. Korvausvelvollisuuden avulla olisi varmistettava, että kyseisen EKP:n päätöksen mukaisesti omien varojen tileihin mahdollisesti jo sovelletusta negatiivisesta korosta aiheutuvat kustannukset eivät rasita EU:n talousarviota eivätkä siten kaikkia jäsenvaltioita. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon, että komissio ei toistaiseksi ole pyytänyt jäsenvaltioita maksamaan mahdollisia EKP:n positiivisia talletuskorkoja omien varojen tileille.

Ottaen huomioon asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 14 artiklan 1 kohdan säännökset, joissa rajoitetaan komission mahdollisuutta käyttää tileillä olevia summia siinä laajuudessa kuin tämä on tarpeen talousarvion toteuttamiseksi, kaikki kyseisiltä tileiltä perittävät maksut vähentäisivät vastaavasti EU:n talousarviossa käytettävissä olevia varoja. Myös negatiivista korkoa olisi pyrittävä välttämään, koska sillä on samanlainen kielteinen vaikutus kuin maksuilla. Maksujen tai negatiivisen koron periminen joiltakin komission tileiltä johtaisi myös jäsenvaltioiden eriarvoiseen kohteluun, sillä yhteisvastuun ja EU:n talousarvion yhteisrahoituksen periaatteiden mukaisesti muiden jäsenvaltioiden olisi korvattava menetetyt tulot BKTL-perusteisilla omilla varoilla. Sen vuoksi ehdotetaan, että asianomaisen jäsenvaltion olisi korvattava asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 9 artiklan mukaisesti komission nimissä omia varoja varten avattuun tiliin sovellettavat maksut tai negatiivinen korko EU:n talousarvioon.

Asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 9 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on avattava omia varoja varten tili komission nimissä jäsenvaltion valtiovarainhallinnossa tai nimettävä tätä varten laitos. Käytännössä kaikki jäsenvaltiot, jotka eivät ole avanneet tiliä valtiovarainhallinnossa, ovat nimenneet keskuspankkinsa. Asetuksen 9 artikla olisi sen vuoksi muutettava vastaamaan tätä käytäntöä täsmentämällä, että jäsenvaltio voi nimetä ainoastaan keskuspankin. Näin voidaan lisäksi estää se, että liikepankeissa avatuilla komission tileillä oleviin omiin varoihin liittyvät mahdolliset taloudelliset riskit vaikuttavat EU:n talousarvioon. Tällainen tilanne on pyrittävä estämään, koska tässä asetuksessa rajoitetaan komission mahdollisuuksia tehdä nostoja omien varojen tileiltä. Johdonmukaisuuden vuoksi tämä muutos tehdään myös asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 6 artiklaan, jossa käsitellään omia varoja koskevaa kirjanpitoa ja raportointia, sekä 15 artiklaan, jossa säädetään maksumääräysten toteuttamisesta.

Komissio sitoutui edellä mainitussa 26. toukokuuta 2014 annetussa yhteisessä lausumassa esittämään asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 12 artiklaa koskevan ehdotuksen, jonka tarkoituksena on tarkistaa myöhässä käyttöön asetetuista määristä perittävän koron laskentamenetelmää. Yhteisessä lausumassa todetaan lisäksi, että korkokannassa on otettava huomioon suhteellisuusperiaate sekä varmistettava järjestelmän sujuva toiminta käteisvarojen saannin turvaamiseksi.

–Asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014 on asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 uudelleenlaadittu toisinto ja perustuu SEUT-sopimuksen 322 artiklan 2 kohtaan. Siinä vahvistetaan perinteisten omien varojen käyttöön asettamista koskevat säännöt sekä käteisvarojen saamiseksi toteutettavat toimenpiteet. Asetuksessa säädetään käytännön järjestelyistä, jotka koskevat perinteisten omien varojen vahvistamista, perustana olevien asiakirjojen säilyttämistä, hallinnollista yhteistyötä, BKTL-perusteisiin omiin varoihin sovellettavaa kerrointa, omien varojen kirjanpitoa, käyttöönasettamisajankohtia ja mukautuksia, käteisvarojen hallintaa sekä määriä, joita ei saada perittyä.

Kun omia varoja koskeva lainsäädäntöpaketti, joka koostuu Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä annetusta päätöksestä 2014/335/EU, Euratom, jäljempänä ’omia varoja koskeva päätös’, täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevasta asetuksesta (EU, Euratom) N:o 608/2014 sekä perinteisten, ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen käyttöön asettamisessa sovellettavista menetelmistä ja menettelystä sekä käteisvarojen saamiseksi toteutettavista toimenpiteistä annetusta asetuksesta (EU, Euratom) N:o 609/2014, hyväksyttiin, neuvosto ja komissio sopivat yhteisestä lausumasta, joka liitettiin 26. toukokuuta 2014 pidetyn neuvoston kokouksen pöytäkirjaan.

Vastaavasti asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 3 artiklassa säädettyä vähimmäisaikaa, jota sovelletaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 3 artiklassa tarkoitettuihin tilastollisiin menetelmiin ja perusteisiin liittyvien, perustana olevien asiakirjojen säilyttämiseen, olisi myös pidennettävä syyskuun 30. päivästä marraskuun 30. päivään vuonna n + 4.

Tällä hetkellä jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle aggregoitua BKTL:a ja sen osia koskevat luvut joka vuosi 22. syyskuuta mennessä (asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 2 artiklan 2 kohta), mutta BKTL:n muutokset voidaan ottaa huomioon vain tiettyä varainhoitovuotta seuraavan neljännen vuoden syyskuun 30. päivään saakka. Näin ollen vuonna n + 4 ilmoitettujen, vuotta n koskevien muutosten arvioimiseen jää hyvin vähän aikaa. Jotta BKTL-komitea ehtii varmistaa ja validoida vuotta n koskevat BKTL-tiedot, asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 10 artiklan 7 kohdan mukaista vanhentumisaikaa olisi pidennettävä syyskuun 30. päivästä marraskuun 30. päivään vuonna n + 4.

EU:ssa sovellettavat kansalliset kirjanpitosäännöt vahvistetaan Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmässä (EKT 2010). Niiden mukaisesti taloudellisiin virtoihin sovelletaan suoriteperustetta silloin kun taloudellista arvoa luodaan, muutetaan tai hävitetään, tai kun vaateet ja velvoitteet syntyvät tai niitä muutetaan tai mitätöidään. EKT 2010:ssä jäsenvaltioiden ALV- ja BKTL-perusteiset rahoitusosuudet kirjataan julkisyhteisöjen menoina ja tulonsiirtona luokkaan D.76, ja ne vaikuttavat julkisen talouden alijäämään. Jäsenvaltioille palautettavat rahoitusosuudet kuitataan vastakkain kyseisten tulonsiirtojen kanssa. ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen mukautusten vaikutus julkisyhteisöjen menoihin olisi kirjattava siinä vaiheessa, kun kyseiset määrät on vahvistettu lopullisesti ja ne on maksettava. Koska ehdotuksessa esitetään, että määrät vahvistetaan lopullisesti ja ne on maksettava vuonna n + 1, kyseisen vuoden olisi oltava ratkaiseva mukautusten tilastollisen kirjaamisen sekä vakaus- ja kasvusopimuksen kannalta.

Yksittäistä jäsenvaltiota koskevien ALV- ja BKTL-mukautusten yksilöllisen määrän sekä kyseiselle jäsenvaltiolle lasketun osuuden erotus kirjataan 9 artiklassa tarkoitetulle omien varojen tilille vuoden n + 1 kesäkuun ensimmäisenä työpäivänä. Koska ehdotetussa menettelyssä jäsenvaltioille ilmoitettaisiin asiasta hyvissä ajoin, ei enää tarvittaisi erityissääntöjä poikkeuksellisten suurten määrien varalle. ALV- ja BKTL-perusteisia omia varoja koskevien mukautusten uusi aikataulu ei enää osuisi samaan aikaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 11 artiklan mukaisen osallistumatta jättämiseen liittyvän mukautuksen kanssa sellaisten jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät osallistu unionin tietyn toiminnan tai politiikan rahoitukseen. Silloin kun osallistumatta jättämiseen liittyvän mukautuksen taloudellinen vaikutus on rajallinen, sovelletaan tämänhetkistä määräpäivää eli joulukuun ensimmäistä työpäivää.

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuonna n vuotta n – 1 ja aiempia vuosia koskevat ALV- ja BKTL-tiedot asetuksen (EY, Euratom) N:o 1553/89 7 artiklan 1 kohdan sekä asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Komissio laskee niiden pohjalta mukautukset, ja tarkat lopulliset määrät ilmoitetaan jäsenvaltioille virallisesti vuoden n + 1 tammikuussa.

Asetus (EY, Euratom) N:o 1150/2000, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU, Euratom) N:o 1377/2014, kumotaan heti kun asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014 on tullut voimaan eli omia varoja koskevan päätöksen 2014/335/EU, Euratom voimaantulopäivänä, kunhan kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet päätöksen valtiosääntöjensä asettamien vaatimusten mukaisesti. Sen vuoksi tässä muutosehdotuksessa olisi lisäksi käsiteltävä ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen mukautuksiin sovellettavaa menettelyä.

Sen vuoksi neuvosto antoi komission ehdotuksesta 18. joulukuuta 2014 asetuksen (EU, Euratom) N:o 1377/2014, jolla muutetaan asetusta (EY, Euratom) N:o 1150/2000 ja jonka perusteella jäsenvaltiot voivat, poikkeustilanteissa ja takautuvasti 30. päivästä marraskuuta 2014, asettaa mukautetut määrät käyttöön viimeistään seuraavan vuoden syyskuun ensimmäisenä työpäivänä.

Vuoden alkukuukausina suoritettavien, maataloustukirahaston ja Euroopan rakenne- ja investointirahastojen (ERI-rahastot) suurten kuukausittaisten maksujen takia komission on viime vuosina ollut toistuvasti vaikea suorittaa kaikki maksut ajallaan, sillä kassavaroissa on ollut vuoden ensimmäisen puoliskon aikana peräti 6 miljardin euron väliaikainen vajaus. Sen vuoksi vuoden ensimmäisen puoliskon aikana olisi tarvittaessa voitava aikaistaa myös toinen kahdestoistaosa, jota voitaisiin käyttää myös ERI-rahastojen menojen maksamiseen. Tämä vähäinen lisäjousto auttaisi komissiota täyttämään maksuihin liittyvät lakisääteiset velvoitteet.

Asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissio voi erityisesti, kun kyseessä on Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahaston) menojen maksaminen, ja ottaen huomioon unionin kassatilanteen pyytää jäsenvaltioita varainhoitovuoden ensimmäisen neljänneksen aikana tulouttamaan enintään kuukautta tai kahta kuukautta tavanomaista aiemmin kahdestoistaosan ALV- ja BKTL-perusteisista omista varoista.

Oikeusvarmuuden vuoksi olisi selvennettävä, että 9 artiklassa tarkoitettuja komission omien varojen tilejä voidaan veloittaa vain komission määräyksestä silloin kun tiettynä päivänä erääntyvä omien varojen nettomäärä on negatiivinen (eli jäsenvaltion on määrä saada varoja). Kaikki kirjaukset kyseiselle tilille on tehtävä edellä mainitun periaatteen mukaisesti. Näin selkeytetään jo olemassa olevia vaatimuksia.

Koska jäsenvaltioiden on edelleen tehtävä asetuksen (EU, Euratom) N:o 608/2014 5 artiklan mukaisesti OWNRES-tietokantaan selvitys petoksista ja sääntöjenvastaisuuksista, jotka koskevat yli 10 000 euron saamisia, komissio voi jatkossakin tutkia tällaiset tapaukset, ja ne voivat johtaa maksuihin EU:n talousarvioon.

Asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle selvitys tapauksista, joissa sellaisten perinteisten omien varojen määrä, jotka on vahvistettu tai katsottu sellaisiksi, ettei niitä voida periä, on yli 50 000 euroa. Ehdotuksessa esitetään tämän kynnysarvon korottamista 100 000 euroon jäsenvaltioiden ja komission hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi. Muutos ei vaikuta siihen, millaisista tapauksista komissiolle on toimitettava selvitys; selvityksen on katettava kaikki saamiset, jotka on vahvistettu samaan toimijaan kohdistuvan ja samaa sääntöjenvastaisuutta tai samantyyppisiä tavaroita koskevan saman tarkastuksen tai jälkitarkastuksen havaintojen perusteella riippumatta kunkin yksittäisen saamisen määrästä, jos näiden saamisten, jotka on vahvistettu tai katsottu sellaisiksi, ettei niitä voida periä, yhteenlaskettu määrä on yli 100 000 euroa.

Unionin taloudellisten etujen tuloksellisen suojaamisen edistämiseksi sekä unionin tullikoodeksin uusien säännösten huomioon ottamiseksi ehdotetaan, että otetaan käyttöön erityinen säännös, jonka mukaisesti jäsenvaltiot voidaan vapauttaa – tietyissä tarkkaan määritellyissä tilanteissa – taloudellisesta vastuusta sellaisten perinteisten omien varojen määrien osalta, joita ei voida periä sen takia, että tullivelan tiedoksi antamista on lykätty sen vuoksi, että ei aiheutettaisi vahinkoa rikostutkinnalle ja petosten torjunnalle. Voidakseen todeta, että kyseisiä määriä ei voida periä kyseisestä jäsenvaltiosta ”riippumattomista muista syistä” (seuraavassa kohdassa käsitellään kynnysarvoa, jonka ylittävistä saamisista on annettava selvitys), komission olisi erityisesti tarkistettava,

Uusi unionin tullikoodeksi, joka tulee voimaan 1. toukokuuta 2016, antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden lykätä tullivelan tiedoksi antamista ja tullivelan tileihin kirjaamista, kunnes niistä ei enää aiheudu vahinkoa rikostutkinnalle. Jos velallinen, jota epäillään rikoksesta, saa tiedon näistä epäilyistä, tämä saattaa haitata petosten torjuntaa ja rikollisverkostojen hajottamista. SEUT-sopimuksen 325 mukaisesti jäsenvaltioiden on toteutettava samat toimenpiteet suojatakseen unionin taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä kuin ne toteuttavat suojatakseen omia taloudellisia etujaan petolliselta menettelyltä. Peitetutkinta on tuloksellinen ja tarpeellinen toimenpide, jonka avulla voidaan suojata sekä EU:n että jäsenvaltioiden taloudellisia etuja.

(7) Mahdollisuus vapauttaa jäsenvaltiot taloudellisesta vastuusta silloin kun tullivelan tileihin kirjaamista tai tiedoksi antamista on lykätty, jotta ei aiheutettaisi vahinkoa rikostutkinnalle (asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 13 artiklan 2 kohta)

Uusia sääntöjä sovelletaan sellaisiin omien varojen määriin, jotka erääntyvät ehdotetun asetuksen voimaantulon jälkeen. Siirtymäkauden sujuvuuden varmistamiseksi enimmäiskorkokannan rajoittamista on tarkoitus soveltaa myös silloin kun omien varojen määrä on tullut komission tai jäsenvaltioiden tietoon vasta ehdotetun asetuksen voimaantulon jälkeen. Esimerkiksi jos omat varat olisi pitänyt asettaa käyttöön vuonna 2010, mutta omien varojen määrä on vahvistettu vasta ehdotetun asetuksen voimaantulon jälkeen (esim. vuonna 2018), sovellettaisiin nykysääntöjen mukaista korkokantaa, mutta vuotuista korkokantaa voitaisiin korottaa enintään 20 prosenttiyksikköä.

Toisaalta nykysäännöt saattavat johtaa hyvin suuriin korkokantoihin silloin kun maksut viivästyvät huomattavasti. Sen vuoksi peruskorkoon tehtävä vuotuinen korotus olisi rajoitettava enintään 20 prosenttiyksikköön, koska korotettua korkokantaa sovelletaan koko viivästyksen ajalta. Tämän rajoituksen avulla varmistetaan oikeasuhteisuus, sillä korkokantaa ei enää koroteta sen jälkeen kun maksu on viivästynyt 5,5 vuotta. Tämän muutoksen avulla on tarkoitus puuttua eräiden jäsenvaltioiden esittämään huoleen siitä, että korot ovat joissakin yksittäistapauksissa olleet hyvin suuret, kun perinteisten omien varojen maksaminen on viivästynyt huomattavasti. Viiden viime vuoden aikana perittyjä korkomääriä koskevien tietojen perusteella 20 prosenttiyksikön enimmäisraja vähentäisi jäsenvaltioille maksettaviksi tulevien korkojen määrää yli 30 prosenttia.

Koska komissio ei voi tavanomaisen talousarvion toteutuksen kuluessa nostaa tileiltä kirjattuja saamisia suurempia määriä, omien varojen ajantasainen maksaminen on elintärkeää. Nykyjärjestelmä on olennaisesti vaikuttanut siihen, että talousarvion toteuttamiseen tarvittavat omat varat ovat käytettävissä ajallaan ja täysimääräisesti. Myös korkokantaa koskevien tarkistettujen sääntöjen olisi edistettävä tätä tavoitetta. Lisäksi sääntöjen olisi oltava yhdenmukaiset, jotta voidaan varmistaa selkeys ja oikeusvarmuus.

(6)Olisi varmistettava, että komissiolla on aina käytettävissään riittävät käteisvarat, jotta se voi täyttää talousarvion toteutuksesta aiheutuviin maksuihin liittyvät lakisääteiset velvoitteet; kyseiset maksut painottuvat varsinkin vuoden alkupuoliskolle erityisesti, kun kyseessä on sellaisten Euroopan maatalouden tukirahaston, jäljempänä ’maataloustukirahasto’, menojen maksaminen, jotka liittyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1307/2013, ja sellaisten Euroopan rakenne- ja investointirahastojen menojen maksaminen, jotka liittyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1303/2013. Jotta voitaisiin välttää samanlaiset maksuviivästykset, joita on viime vuosina aiheutunut kassavarojen väliaikaisen vajeen takia, komission olisi voitava pyytää jäsenvaltioita tulouttamaan kuukautta tavanomaista aiemmin myös toinen kahdestoistaosa, jos tämä on perusteltua käteisvarojen saamiseksi.

(3)Tilien, jotka jäsenvaltioiden on avattava asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 9 artiklan mukaisesti komission nimissä omien varojen tallettamista varten, olisi oltava jäsenvaltion valtiovarainhallinnossa tai keskuspankissa, eikä tileiltä saisi periä maksuja tai korkoa. Tällaiset maksut tai negatiivinen korko pienentäisivät unionin talousarviota ja johtaisivat jäsenvaltioiden eriarvoiseen kohteluun. Sen vuoksi niiden jäsenvaltioiden, jotka soveltavat omia varoja varten avattuihin komission tileihin tällaisia maksuja tai negatiivista korkoa, olisi korvattava kyseiset maksut tai korko unionin talousarvioon.

(1)Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1150/2000 on laadittu uudelleen neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 609/2014. Asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014 tulee voimaan neuvoston päätöksen 2014/335/EU, Euratom voimaantulopäivänä. Kyseinen päätös ei ole vielä tullut voimaan, koska kaikkien jäsenvaltioiden on ensin hyväksyttävä se.

Asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissio voi unionin velkojen maksamisen takaamiseksi tehdä tileillä olevien varojen kokonaismäärän ylittäviä nostoja saman artiklan 2 kohdassa säädetyistä edellytyksistä riippumatta vain siinä tapauksessa, että lainan, josta on tehty sopimus tai jolle on annettu takaus neuvoston asetusten ja päätösten mukaisesti, maksu häiriintyy, jos komissio ei voi turvautua tällaisiin lainoihin sovellettavien rahoitussäännösten ja -määräysten mukaisiin muihin toimenpiteisiin.

(8)Mukautusten määrät, jotka oli asetettava käyttöön vuoden 2014 joulukuun ensimmäisenä työpäivänä, olivat ennätysmäisen suuret. Jotta tilanne ei olisi aiheuttanut jäsenvaltioiden talousarvioihin kohtuuttoman suurta rasitusta aivan loppuvuodesta, neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 1377/2014 muutettiin asetusta (EY, Euratom) N:o 1150/2000 siten, että jäsenvaltioille annettiin tietyissä poikkeustilanteissa mahdollisuus lykätä näiden määrien tulouttamista komission tilille.

(9)Asetusta (EY, Euratom) N:o 1150/2000, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU, Euratom) N:o 1377/2014, ei enää sovelleta sen jälkeen kun asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014 on tullut voimaan.

(10)Selkeyden vuoksi sekä jäsenvaltioiden ja komission talousarvioihin kohdistuvan rasituksen rajoittamiseksi erityisesti vuoden loppua kohden olisi tehostettava ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen mukauttamismenettelyä. Sen vuoksi olisi varmistettava, että mukautettuja määriä koskevien jäsenvaltioille lähetettävien virallisten ilmoitusten sekä määrien tulouttamista komission omien varojen tilille koskevan eräpäivän välille jää enemmän aikaa. Ilmoitus ja määrien tulouttaminen tilille olisi tehtävä samana vuonna, koska kyseinen vuosi on ratkaiseva paitsi kirjattaessa mukautusten vaikutusta kansantalouden tilinpitoon myös vakaus- ja kasvusopimuksen kannalta. Lisäksi mukautusten yhteenlaskettu määrä olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken välittömästi sen mukaan, mikä on kunkin jäsenvaltion osuus BKTL-perusteisista omista varoista. Koska mukautusten vaikutus on tiedossa hyvissä ajoin etukäteen ja se jaetaan automaattisesti jäsenvaltioiden kesken, ei jatkossa enää pitäisi tarvita asetuksella (EU, Euratom) N:o 1377/2014 käyttöön otetun kaltaisia poikkeuksia.

(11)Koron laskentamenetelmän avulla olisi erityisesti varmistettava, että omat varat ovat käytettävissä oikea-aikaisesti ja täysimääräisesti, sillä tämä on olennaista unionin tavoitteiden saavuttamiseksi ja politiikkojen täytäntöönpanemiseksi.

(12)Asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 12 artiklassa vahvistettu korkokanta käsittää peruskorkoon tehtävän kiinteän 2 prosenttiyksikön korotuksen sekä progressiivisen 0,25 prosenttiyksikön korotuksen kutakin viivästyskuukautta kohden; korotettua korkoa sovelletaan koko viivästyksen ajalta. Tämä asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 11 artiklasta peräisin oleva säännös on vaikuttanut olennaisesti siihen, että omat varat ovat käytettävissä ajallaan ja täysimääräisesti. Sen vuoksi nykyjärjestelmän tärkeimmät osatekijät olisi säilytettävä ja niitä olisi tarvittaessa mukautettava.

(13)Nykysääntöihin perustuva jatkuvasti kasvava korko on kuitenkin johtanut siihen, että jäsenvaltiot ovat poikkeustapauksissa joutuneet maksamaan eritäin suuria viivästyskorkoja, silloin kun perinteisten omien varojen käyttöön asettaminen on viivästynyt useita vuosia. Järjestelmän oikeasuhteisuuden varmistamiseksi ja toisaalta pelotevaikutuksen säilyttämiseksi peruskoron vuotuinen korotus olisi rajoitettava enintään 20 prosenttiyksikköön.

(14)Toisaalta asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 12 artiklan mukainen kiinteä 2 prosenttiyksikön korotus ei välttämättä kannusta jäsenvaltioita asettamaan omia varoja käyttöön ajallaan, vaan erityisesti lyhyet viivästykset voivat olla mahdollisia, jos jälleenrahoituskustannukset rahoitusmarkkinoilla ovat pienemmät kuin viivästyskorko. Järjestelmän sujuvan toiminnan varmistamiseksi olisi peruskorkoa koskeva kiinteä korotus nostettava 3,5 prosenttiyksikköön. Tämän tarkoituksena olisi erityisesti estää viiveet ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen kuukausittaisten kahdestoistaosien käyttöön asettamisessa; kyseiset varat muodostavat tällä hetkellä yli 80 prosenttia kaikista EU:n talousarvion tuloista.

(15)Unionin taloudellisten etujen tuloksellisen suojaamisen edistämiseksi sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 952/2013 hiljattain käyttöön otettujen säännösten huomioon ottamiseksi olisi erikseen säädettävä mahdollisuudesta vapauttaa jäsenvaltiot tietyissä tarkkaan määritellyissä tilanteissa velvollisuudesta asettaa unionin talousarvion käyttöön sellaiset perinteisten omien varojen määrät, joita ei voida periä sen takia, että tullivelan tileihin kirjaamista tai tiedoksi antamista on lykätty, jotta ei aiheutettaisi vahinkoa rikostutkinnalle.

(16)Kynnysarvoa, jonka ylittyessä jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle selvitys sellaisista perinteisten omien varojen määristä, jotka on vahvistettu tai katsottu sellaisiksi, ettei niitä voida periä, olisi korotettava jäsenvaltioiden ja komission hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi.

(17)Olisi säädettävä selkeästi, että komissiolle asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 14 artiklan 3 kohdassa annettu mahdollisuus unionin velvoitteiden noudattamiseksi tehdä tileillä olevien varojen kokonaismäärän ylittäviä nostoja vain siinä tapauksessa, että lainan, josta on tehty sopimus tai jolle on annettu takaus neuvoston asetusten ja päätösten mukaisesti, maksu häiriintyy, kattaa myös sellaiset asetukset ja päätökset, jotka Lissabonin sopimuksen jälkeen antaa neuvoston ohella Euroopan parlamentti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti.

(18)Asetusta (EU, Euratom) N:o 609/2014 olisi sen vuoksi muutettava.

(19)Tämän asetuksen olisi johdonmukaisuuden vuoksi tultava voimaan samana päivänä kuin asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014, ja sitä olisi sovellettava kyseisen asetuksen soveltamispäivästä. Vaikka asetusta (EU, Euratom) N:o 609/2014 on tarkoitus soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2014, eräitä tämän asetuksen säännöksiä olisi sovellettava vasta tämän asetuksen voimaantulon jälkeen. Asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 12 artiklaan ehdotettua muutosta olisi sovellettava silloin kun omien varojen käyttöön asettamisen määräpäivä on tämän asetuksen voimaantulon jälkeen. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava hyödyntää korkokannan enimmäiskorotuksen rajoittamista myös silloin kun omien varojen määrä on ollut tiedossa vasta tämän asetuksen voimaantulon jälkeen,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutetaan asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014 seuraavasti:

1) Korvataan 3 artiklan toinen kohta seuraavasti:

”Jäsenvaltioiden on säilytettävä asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 3 artiklassa tarkoitettuihin tilastollisiin menetelmiin ja perusteisiin liittyviä perustana olevia asiakirjoja kyseessä olevaa varainhoitovuotta seuraavan neljännen vuoden marraskuun 30 päivään. ALV-perusteisten omien varojen perusteeseen liittyviä perustana olevia asiakirjoja on säilytettävä sama aika.”

2) Muutetaan 6 artikla seuraavasti:

a) Korvataan 1 kohta seuraavasti:

”1. Omia varoja koskeva kirjanpito hoidetaan kunkin jäsenvaltion valtiovarainhallinnossa tai kansallisessa keskuspankissa, ja se jaotellaan varojen luonteen mukaisesti.”