1.JOHDANTO

Rahoitusvälineiden markkinoista annettu asetus, jäljempänä ’MiFIR’, ja rahoitusvälineiden markkinoista annettu direktiivi, jäljempänä ’MiFID 2’, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä 12. kesäkuuta 2014. Ne tulivat voimaan 2. heinäkuuta 2014, ja niitä aletaan soveltaa 3. tammikuuta 2018.

MiFID 2:lla/MiFIR:llä otetaan käyttöön markkinarakenne, jonka tarkoituksena on varmistaa, että kaupankäynti tapahtuu kaikissa soveltuvissa tapauksissa säännellyillä kauppapaikoilla ja että se on avointa, jotta hinnanmuodostus on tehokasta ja tasapuolista.

Tätä varten MiFIR:ssä säädetään, että kauppaa edeltävästä ja kaupan jälkeisestä avoimuusvaatimuksesta myönnetään vapautus muiden kuin oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden osalta. Poikkeusta sovelletaan säänneltyihin markkinoihin, markkinoiden ylläpitäjiin ja sijoituspalveluyrityksiin silloin, kun liiketoimen vastapuolena on Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) jäsen, liiketoimi toteutetaan osana kyseisen EKPJ:n jäsenen lainsäädäntöön perustuvan valtuutuksen nojalla harjoittamaa raha-, valuutta- ja rahoitusvakauspolitiikkaa ja kyseinen jäsen on ennakolta ilmoittanut vastapuolelleen, että liiketoimeen sovelletaan vapautusta. Lisäksi MiFIR:llä valtuutetaan komissio ulottamaan vapautus koskemaan kolmansien maiden keskuspankkeja silloin, kun edellä mainitut edellytykset täyttyvät.

Tätä varten Euroopan komissio tilasi Centre for European Policy Studies ajatushautomolta (CEPS) ja Bolognan yliopistolta ulkopuolisen selvityksen markkinoiden väärinkäyttöasetuksessa ja rahoitusmarkkina-asetuksessa säädetyistä kolmansien maiden keskuspankkeja ja muita yhteisöjä koskevista vapautuksista (Study on exemptions for third-country central banks and other entities under the Market Abuse Regulation (MAR) and the Markets in Financial Instruments Regulation (MiFIR)), jäljempänä ’selvitys’. Selvitys perustui kyselylomakkeeseen ja tutkimustyöhön, ja siinä analysoitiin kauppaa edeltävää ja kaupan jälkeistä avoimuutta koskevia sääntöjä, joita sovelletaan kolmansien maiden keskuspankkien käydessä kauppaa arvopapereilla. Lisäksi tutkittiin, missä määrin kolmansien maiden keskuspankit käyvät kauppaa arvopapereilla Euroopan unionissa.

2.KERTOMUKSEN OIKEUSPERUSTA: MiFIR:N 1 ARTIKLAN 9 KOHTA

MiFIR:n 1 artiklan 6 kohdassa säädetään vapautuksesta kauppaa edeltävästä ja kaupan jälkeisestä avoimuusvaatimuksesta, kun liiketoimi täyttää seuraavat kolme edellytystä: vastapuolena on Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) jäsen, liiketoimi toteutetaan osana kyseisen EKPJ:n jäsenen lainsäädäntöön perustuvan valtuutuksen nojalla harjoittamaa raha-, valuutta- ja rahoitusvakauspolitiikkaa ja kyseinen jäsen on ennakolta ilmoittanut vastapuolelleen, että liiketoimeen sovelletaan vapautusta.

Lisäksi MiFIR:n 1 artiklan 9 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Siirretään komissiolle valta antaa 50 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla 6 kohdan soveltamisala ulotetaan koskemaan muita keskuspankkeja.

Tätä tarkoitusta varten komissio antaa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2015 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan niiden liiketoimien kohtelua, joita toteuttavat kolmansien maiden keskuspankit, joihin tätä kohtaa sovellettaessa kuuluu Kansainvälinen järjestelypankki. Kertomukseen on sisällyttävä analyysi niiden lakisääteisistä tehtävistä ja kaupankäyntivolyymeistä unionissa. Kertomuksessa on

a) yksilöitävä asianomaisissa kolmansissa maissa sovellettavat säännökset ja määräykset keskuspankkien liiketoimia koskevien tietojen luovuttamisesta, mukaan lukien EKPJ:n jäsenten kyseisissä kolmansissa maissa toteuttamat liiketoimet, ja

b) arvioitava unionissa sovellettavien säännöksiin tai määräyksiin perustuvien tietojenluovuttamisvaatimusten mahdollisia vaikutuksia kolmansien maiden keskuspankkien liiketoimiin.

Jos kertomuksessa päädytään tulokseen, että 6 kohdassa säädetty vapautus on tarpeen sellaisten liiketoimien osalta, joissa on vastapuolena raha- ja valuuttapoliittisia ja rahoitusvakautta edistäviä toimenpiteitä toteuttava kolmannen maan keskuspankki, komissio antaa määräykset vapautuksen soveltamisesta kyseiseen kolmannen maan keskuspankkiin.”

3.TARKASTELLUT LAINKÄYTTÖALUEET

Tämä kertomus kattaa seuraavat maat: Australia, Brasilia, Kanada, Hongkongin erityishallintoalue, Intia, Japani, Meksiko, Singapore, Korean tasavalta, Sveitsi, Turkki ja Yhdysvallat. Lisäksi se kattaa Kansainvälisen järjestelypankin, jäljempänä ’BIS’, jota on MiFIR:n 1 artiklan 9 kohdan mukaisesti pidettävä kolmannen maan keskuspankkina kyseistä kohtaa sovellettaessa. Luetteloa saatetaan muuttaa ja siitä saatetaan poistaa maita tulevaisuudessa tehtävien arvioiden perusteella.

Lainkäyttöalueita olisi arvioitava kriteereillä, jotka perustuvat taloudellisiin indikaattoreihin, kyseisten maiden rahoitusalan ja unionin rahoitusalan keskinäisten yhteyksien laajuuteen ja tiiviyteen sekä kyseisen kolmannen maan lainsäädäntöympäristön vakauteen.

Arvioidessaan keskinäisten yhteyksien laajuutta ja tiiviyttä komissio käytti Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF), julkaisemaa luetteloa lainkäyttöalueista, jotka ovat rahoitusjärjestelmän kannalta merkittävien finanssilaitosten kotipaikkoja. IMF:n finanssialan arviointiohjelman (Financial Sector Assessment Program, FSAP) käyttäminen on näille finanssilaitoksille pakollista. IMF:n menetelmässä yhdistetään kunkin maan rahoitusalan koko ja keskinäiset yhteydet ja otetaan näin ollen huomioon rahoitusmarkkinaulottuvuus. IMF:n mukaan kyseisen maaryhmän osuus maailman rahoitusjärjestelmästä on lähes 90 prosenttia ja koko maailman taloudellisesta toiminnasta 80 prosenttia. Ryhmään kuuluu suurin osa G20-maista ja finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän (FSB) jäsenistä. Selvitys ei kata laitoksia, joiden kotipaikka on jossakin EU:n jäsenvaltiossa. Lainkäyttöalueiden valinnassa on tarkasteltu huomioon myös kahta muuta edellytystä. Ensinnäkin lainkäyttöalueesta voidaan tehdä 1 artiklan 9 kohdan mukaisen vapautuksen edellyttämä arviointi vain, jos se ei sisälly rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen vastaisen toimintaryhmän (FATF) laatimaan yhteistyöhaluttomien lainkäyttöalueiden luetteloon. Lisäksi maan on oltava allekirjoittanut kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisön (IOSCO) monenkeskinen yhteistyöpöytäkirja.

4.YKSITTÄISTEN LAINKÄYTTÖALUEIDEN ARVIOINTI

MiFIR:n 1 artiklan 9 kohdassa annettuun valtuutukseen perustuva nimettyjen lainkäyttöalueiden analyysi perustuu kahteen pääedellytykseen, jotka olivat molemmat ratkaisevia komission suorittaman arvioinnin kannalta: