Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja 168 artiklasta poikkeavia toimenpiteitä tehdyn päätöksen 2007/441/EU muuttamisesta /* COM/2013/0610 final - 2013/0298 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Neuvosto voi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28. marraskuuta 2006 annetun direktiivin 2006/112/EY, jäljempänä ”alv-direktiivi”, 395 artiklan 1 kohdan mukaan antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta jäsenvaltiolle luvan soveltaa mainitun direktiivin säännöksistä poikkeavia erityistoimenpiteitä arvonlisäveron kantamisen yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten tai veron kiertämisen estämiseksi. Italian tasavalta haki komissiossa 2. huhtikuuta 2013 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä lupaa jatkaa tietyntyyppisistä kuljetusvälineistä kannettavan arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan poikkeustoimenpiteen soveltamista. Komissio ilmoitti direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan 2 kohdan mukaisesti 10. kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä muille jäsenvaltioille Italian tasavallan esittämästä hakemuksesta. Komissio ilmoitti 14. kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Italian tasavallalle, että sillä oli kaikki hakemuksen arviointia varten tarvittavat tiedot. Yleinen tausta Alv-direktiivin 168 ja 168 a artiklassa säädetään, että verovelvollisella on oikeus vähentää arvonlisävero, joka kannetaan verovelvollisen verollisia liiketoimia varten tehdyistä hankinnoista. Arvonlisäverodirektiivin 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään kuitenkin, että yrityksen liikeomaisuuteen kuuluvan tavaran ottaminen yksityiseen käyttöön katsotaan vastikkeelliseksi palveluksi, jos näistä tavaroista kannettava arvonlisävero voidaan vähentää kokonaan tai osittain. Järjestelmällä varmistetaan siten, että lopullinen kulutus verotetaan silloin, kun tuotantopanoksista kertyvä arvonlisävero alun perin vähennettiin. Moottoriajoneuvojen yritys- ja yksityiskäytön välisen eron tunnistaminen ja kirjaaminen tuottaa toisinaan vaikeuksia ja lisätyötä verovelvollisille. Verohallinnolla puolestaan voi olla vaikeuksia tarkastaa, että kyseiset käyttötarkoitukset pidetään tosiasiallisesti erossa toisistaan. Tämä pätee siinäkin tapauksessa, että Italia käyttäisi hyväkseen alv-direktiivin 168 a artiklan 2 kohdassa säädettyä mahdollisuutta rajoittaa työsuhdeautoihin liittyvien kustannusten vähennysoikeus osuuteen, jossa auto on verovelvollisen tosiasiallisessa yrityskäytössä. Lisäksi yhdistetyssä käytössä olevien ajoneuvojen lukumäärän vuoksi veropetokset voivat yleistyä huomattavasti. Yksinkertaistaakseen arvonlisäveron kantoa ja estääkseen veropetoksia Italian tasavalta haki ja sai vuonna 2007 neuvostolta yksittäisen poikkeuksen, jonka mukaan sillä oli 31. joulukuuta 2010 saakka lupa rajoittaa arvonlisäveron vähennysoikeus 40 prosenttiin, kun kyseessä ovat moottorikäyttöiset maantieajoneuvot (maatalous- tai metsätraktoreita lukuun ottamatta kaikki moottoriajoneuvot, joita käytetään yleensä henkilöiden tai tavaroiden kuljettamiseen maanteillä ja joiden suurin sallittu paino on enintään 3 500 kilogrammaa ja joissa on enintään kahdeksan istuinta kuljettajan istuimen lisäksi)[1]. Olisi kuitenkin huomattava, että tietyt ajoneuvoluokat jätettiin nimenomaisesti rajoituksen ulkopuolelle. Näitä ovat esim. ajoneuvot, jotka ovat osa verovelvollisen elinkeinoa, joita autokoulut käyttävät opetuksessaan, joita vuokrataan tai liisataan, jotka ovat myyntiedustajien käytössä tai joita käytetään taksina. Lisäksi yritykset vapautettiin vaatimuksesta maksaa arvonlisäveroa ajoneuvon yksityiskäytöstä. Mainitun päätöksen voimassaoloa jatkettiin 31. joulukuuta 2013 saakka 29. marraskuuta 2010 annetulla neuvoston päätöksellä 2010/748/EU[2] . Italian tasavalta on antanut edellä mainitun päätöksen 6 artiklan mukaisesti päätöksen soveltamista koskevan kertomuksen, jossa myös tarkastellaan uudelleen prosenttimääräistä rajoitusta. Italian tasavallan kertomuksessaan antamien tietojen perusteella näyttää siltä, että vähennysoikeuden rajoittaminen 40 prosenttiin vastaisi edelleen tosiasiallisia olosuhteita ja olisi sen vuoksi asianmukainen toimenpide. Syynä tähän on erityisesti se, että pienten yritysten lukumäärä on Italian tasavallassa erittäin suuri. Poikkeuksen voimassaoloa olisi kuitenkin jatkettava vain määräajaksi, jotta voidaan arvioida, ovatko poikkeuksen perusteena olevat edellytykset edelleen voimassa. Sen vuoksi ehdotetaan, että poikkeuksen voimassaoloa jatketaan vuoden 2016 loppuun ja että Italian tasavaltaa pyydetään antamaan uusi kertomus, jos se suunnittelee hakevansa poikkeuksen voimassaolon jatkamista vielä pidemmälle. Päätöksen voimassaolo päättyy joka tapauksessa, jos voimaan tulee ennen kyseisen määräajan päättymistä EU:n sääntöjä, jotka koskevat kyseisellä alalla sovellettavan vähennysoikeuden rajoittamista. Voimassa olevat aiemmat säännökset Alv-direktiivin 176 artiklassa säädetään, että neuvosto määrittää, mistä kustannuksia ei voi vähentää arvonlisäveroa. Jäsenvaltioilla on siihen saakka lupa soveltaa kaikkia vähennysoikeutta rajoittavia säännöksiä, jotka olivat voimassa 1. tammikuuta 1979. Jäsenvaltioissa sovelletaan sen vuoksi useita standstill-säännöksiä, joilla rajoitetaan moottoriajoneuvoista kannettavan arvonlisäveron vähennysoikeutta. Myös muille jäsenvaltioille on myönnetty arvonlisäverodirektiivin 395 artiklan nojalla lupa samankaltaisiin vähennysrajoituksiin. Komissio esitti vuonna 2004 ehdotuksen[3], joka sisältää säännöt siitä, minkätyyppisiin kustannuksiin liittyvää vähennysoikeutta voidaan rajoittaa. Neuvosto ei kuitenkaan ole vielä päässyt yhteisymmärrykseen kyseisestä ehdotuksesta. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Intressitahojen kuuleminen Ei sovelleta Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisia asiantuntijoita ei ole tarvittu. Vaikutusten arviointi Ehdotuksella on myönteisiä vaikutuksia, koska sillä voidaan ehkäistä arvonlisäveroon liittyviä petoksia ja yksinkertaistaa veronkantoa. Koska poikkeuksen soveltamisala on suppea ja sen voimassaoloaika rajallinen, vaikutukset ovat joka tapauksessa rajalliset. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Italian tasavallalle annetaan lupa jatkaa alv-direktiivistä poikkeavan toimenpiteen soveltamista ja rajoittaa verovelvollisen oikeus vähentää arvonlisävero kustannuksista, jotka liittyvät moottorikäyttöisiin maantieajoneuvoihin, 40 prosenttiin, kun ajoneuvo ei ole pelkästään yrityskäytössä. Kun vähennysoikeutta on rajoitettu, verovelvollinen vapautetaan velvoitteesta suorittaa arvonlisäveroa ajoneuvon yksityiskäytöstä. Jos toimenpiteen voimassaoloa halutaan jatkaa, kyseiseen hakemukseen on liitettävä kertomus poikkeuksen soveltamisesta. Oikeusperusta Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28. marraskuuta 2006 annetun arvonlisäverodirektiivin 2006/112/EY 395 artikla. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. 5. LISÄTIEDOT Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus sisältää uudelleentarkastelu- ja raukeamislausekkeet. 2013/0298 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja 168 artiklasta poikkeavia toimenpiteitä tehdyn päätöksen 2007/441/EU muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, ottaa huomioon yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY[4] ja erityisesti sen 395 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Italia haki komissiossa 2 päivänä huhtikuuta 2013 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä lupaa jatkaa direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja 168 artiklasta poikkeavan toimenpiteen voimassaoloa rajoittaakseen edelleen oikeutta vähentää arvonlisävero kustannuksista, jotka liittyvät moottorikäyttöisiin moottoriajoneuvoin, jotka eivät ole pelkästään yrityskäytössä. (2) Komissio ilmoitti 10 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä muille jäsenvaltioille Italian jättämästä hakemuksesta. Komissio ilmoitti Italialle 14 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki hakemuksen arviointia varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. (3) Luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja 168 artiklasta poikkeavia toimenpiteitä 18 päivänä kesäkuuta 2007 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2007/441/EY[5] Italialle annetaan lupa rajoittaa arvonlisäveron vähennysoikeus 40 prosenttiin, kun on kyse kustannuksista, jotka liittyvät moottorikäyttöisiin maantieajoneuvoihin, jotka eivät ole pelkästään yrityskäytössä. Päätöksen 2007/441/EY mukaisesti sellaisten ajoneuvojen yksityiskäyttöä, joihin oli sovellettu vähennysoikeuden rajoitusta kyseisen päätöksen nojalla, ei katsota vastikkeelliseksi palveluksi. Päätöksessä 2007/441/EY määritellään lisäksi sen soveltamisalaan kuuluvat ajoneuvot ja kustannukset sekä luetellaan ajoneuvot, jotka jätetään nimenomaisesti päätöksen soveltamisalan ulkopuolelle. Päätöstä 2007/441/EY muutettiin 29 päivänä marraskuuta 2010 annetulla neuvoston päätöksellä 2010/748/EY[6], jossa voimassaolon päättymispäiväksi vahvistettiin 31 päivä joulukuuta 2013. (4) Italia on antanut päätöksen 2007/441/EY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksellä 2010/748/EY, 6 artiklan mukaisesti komissiolle päätöksen soveltamista koskevan kertomuksen, jossa myös tarkasteltiin uudelleen prosenttimääräistä rajoitusta. Italian antamat tiedot osoittavat, että vähennysoikeuden rajoittaminen 40 prosenttiin vastaa edelleen tosiasiallisia olosuhteita asianomaisten ajoneuvojen yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön välisen suhteen osalta. Italialle olisi sen vuoksi annettava lupa jatkaa toimenpiteen soveltamista 31 päivään joulukuuta 2016. (5) Jos Italia hakee toimenpiteen jatkamista vielä vuoden 2016 jälkeen, sen olisi toimitettava komissiolle uusi kertomus ja voimassaolon jatkamista koskeva hakemus viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2016. (6) Komissio antoi 29 päivänä lokakuuta 2004 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta arvonlisäverovelvoitteiden yksinkertaistamiseksi[7] . Tässä päätöksessä säädettyjen poikkeustoimenpiteiden voimassaolon olisi päätyttävä päivänä, jona tällainen muutosdirektiivi tulee voimaan, jos kyseinen päivä on ennen tässä päätöksessä säädettyä voimassaolon päättymispäivää. (7) Poikkeus ei vaikuta arvonlisäverosta kertyviin unionin omiin varoihin. (8) Sen vuoksi päätöstä 2007/441/EC olisi muutettava, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Muutetaan päätös 2007/441/EY seuraavasti: 1) Korvataan 6 artikla seuraavasti: ”6 artikla Tässä päätöksessä säädettyjen toimenpiteiden voimassaolon jatkamista koskevat hakemukset on jätettävä komissiolle viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2016. Toimenpiteiden voimassaolon jatkamista koskevaan hakemukseen on liitettävä kertomus, jossa tarkastellaan uudelleen prosenttimääräistä rajoitusta, jota sovelletaan moottorikäyttöisten maantieajoneuvojen, jotka eivät ole pelkästään yrityskäytössä, kustannuksista kannettavan arvonlisäveron vähennysoikeuteen.” 2) Korvataan 7 artikla seuraavasti: ”7 artikla Tämän päätöksen voimassaolo päättyy päivänä, jona tulevat voimaan unionin säännöt, joissa määritetään, mistä moottorikäyttöisiin maantieajoneuvoihin liittyvistä kustannuksista arvonlisäveroa ei voida vähentää täysimääräisenä, ja joka tapauksessa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016.” 2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi. Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] Luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja 168 artiklasta poikkeavia toimenpiteitä 18 päivänä kesäkuuta 2007 tehty neuvoston päätös 2007/441/EY (EUVL L 165, 27.6.2007, s. 33).. [2] EUVL L 318, 4.12.2010, s. 45-46. [3] KOM(2004) 728 lopullinen (EUVL C 24, 29.1.2005, s. 10). [4] EUVL L 347, 11.12.2006, s.1. [5] EUVL L 165, 27.6.2007, s. 33. [6] EUVL L 318, 4.12.2010, s. 45–46. [7] KOM(2004) 728 lopullinen (EUVL C 24, 29.1.2005, s. 10).