Neuvoston 23 päivänä lokakuuta 1995 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 26/95 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/. . ./EY antamiseksi sijoittajien korvausjärjestelmistä



Virallinen lehti nro C 320 , 30/11/1995 s. 0009



Neuvoston 23 päivänä lokakuuta 1995 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 26/95 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/. . ./EY antamiseksi sijoittajien korvausjärjestelmistä (95/C 320/02) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat, että 1. neuvosto on antanut 10 päivänä toukokuuta 1993 direktiivin 93/22/ETY sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla(5); tämä direktiivi on tärkeä väline toteutettaessa sisämarkkinoita sijoituspalveluyritysten alalla, 2. direktiivissä 93/22/ETY annetaan toiminnan vakautta koskevat säännöt, joita sijoituspalveluyritysten on jatkuvasti noudatettava, erityisesti säännöt, joilla pyritään suojaamaan mahdollisimman hyvin sijoittajien oikeudet heille kuuluviin varoihin ja rahoitusvälineisiin, 3. yksikään valvontajärjestelmä ei kuitenkaan pysty takaamaan täydellistä turvaa, varsinkaan, jos on syyllistytty vilppiin, 4. sijoittajien suojaaminen ja luottamuksen säilyttäminen rahoitusjärjestelmään ovat tärkeitä tekijöitä sisämarkkinoiden toteutumisessa ja moitteettomassa toiminnassa kyseisellä alalla, ja tämän vuoksi on välttämätöntä, että jokaisella jäsenvaltiolla on käy-tettävissään sijoittajia koskeva korvausjärjestelmä, joka takaa ainakin piensijoittajille yhdenmukaisen vähimmäissuojatason, jos sijoituspalveluyritys ei pysty vastaamaan sitoumuksistaan asiakkainaan olevia sijoittajia kohtaan, 5. piensijoittajat voivat näin ollen hankkia sijoituspalveluja yhteisön alueella sijaitsevan sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeiltä tai rajat ylittäviä palveluja tarjoavalta yritykseltä yhtä turvallisesti, kuin jos kyseessä olisi kotimainen sijoituspalveluyritys tietäen, että he saavat yhdenmukaisen vähimäissuojatason, jos sijoituspalveluyritys ei pysty suoriutumaan velvoitteistaan asiakkainaan olevia sijoittajia kohtaan, 6. tällaisen yhdenmukaisuuden vähimmäistason puuttuessa ja voidakseen suojata sijoittajia vastaanottavat jäsenvaltiot voivat katsoa voivansa perustellusti vaatia, että muiden jäsenvaltioiden sijoituspalveluyritykset, jotka toimivat sivuliikkeiden kautta tai tarjoamalla palveluita, liittyvät vastaanottavan jäsenvaltion korvausjärjestelmään, jos nämä eivät kuulu jonkin sijoittajia koskevan korvausjärjestelmän piiriin omassa kotijäsenvaltiossaan tai jos kyseisen korvausjärjestelmän ei katsota tarjoavan vastaavaa suojaa; tällainen vaatimus voi olla haitaksi sisämarkkinoiden toiminnalle, 7. suurimmassa osassa jäsenvaltioita on tällä hetkellä sijoittajia koskevia korvausjärjestelmiä, mutta kaikki direktiivissä 93/22/ETY säädetyn yhteisen toimiluvan haltijana olevat sijoituspalveluyritykset eivät yleensä kuulu sen soveltamisalaan, 8. kaikilla jäsenvaltoilla olisi tämän vuoksi oltava yksi tai useampi sijoittajia koskeva korvausjärjestelmä, jossa kaikki kyseiset sijoituspalveluyritykset olisivat jäseninä; tämän järjestelmän on katettava varat tai rahoitusvälineet, jotka ovat sijoituspalveluyrityksen hallussa sijoittajan sijoitustoimien yhteydessä ja joita ei, jos sijoituspalveluyritys ei kykene täyttämään velvoitteitaan asiakkainaan olevia sijoittajia kohtaan, voida palauttaa sijoittajalle; edellä sanottu ei millään tavalla rajoita kussakin jäsenvaltiossa voimassa olevia sääntöjä ja menettelytapoja, joita sovelletaan sijoituspalveluyrityksen maksukyvyttömyys- tai selvitystilatapauksissa tehtäviin päätöksiin, 9. sijoituspalveluyrityksellä tarkoitetaan myös niitä luottolaitoksia, joilla on oikeus tarjota sijoituspalveluja; näiden luottolaitosten on myös kuuluttava sijoittajien korvausjärjestelmään sijoitustoimiensa osalta; ei ole kuitenkaan tarpeen säätää, että näiden luottolaitosten olisi liityttävä kahteen erilliseen järjestelmään silloin, kun yksi järjestelmä vastaa sekä tässä direktiivissä että talletusten vakuusjärjestelmistä 30 päivänä toukokuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvosten direktiivissä 94/19/EY(6) määriteltyjä vaatimuksia; sellaisten sijoituspalveluyritysten osalta, jotka ovat myös luottolaitoksia, voi olla joissakin tapauksissa vaikeaa tehdä ero direktiivissä 94/19/EY tarkoitettujen vakuuksien kattamien talletusten ja sijoitustoimien yhteydessä niiden hallussa olevien varojen välillä; jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus päättää, kumpaa näistä kahdesta direktiivistä sovelletaan tällaisiin saataviin, 10. direktiivissä 94/19/EY annetaan jäsenvaltioille oikeus vapauttaa luottolaitos velvollisuudesta liittyä talletusten vakuusjärjestelmään silloin, kun kyseinen laitos kuuluu luottolaitosta itseään suojaavaan ja erityisesti sen maksukyvyn takaavaan järjestelmään; silloin kun tällaiseen järjestelmään kuuluva luottolaitos on samalla sijoituspalveluyritys, jäsenvaltioille pitäisi myös antaa oikeus tietyin edellytyksin vapauttaa yritys velvollisuudesta liittyä johonkin sijoittajia koskevaan korvausjärjestelmään, 11. yhdenmukaisen 20 000 ecun vähimmäistason sijoittajaa kohti pitäisi riittää suojaamaan piensijoittajan edut, jos sijoituspalveluyritys ei kykene suoriutumaan velvoitteistaan asiakkainaan olevia sijoittajia kohtaan; on siten kohtuullista vahvistaa yhdenmukainen vähimmäistaso 20 000 ecuksi; direktiivissä 94/19/EY tarkoitetun kaltaiset rajoitetut väliaikaissäännökset voisivat olla tarpeen, jotta korvausjärjestelmät pystyvät kattamaan kyseisen summan myös niissä jäsenvaltioissa, joissa tämän direktiivin antamishetkellä ei vielä ole tämän kaltaista korvausjärjestelmää, 12. mainittu summa on hyväksytty direktiivissä 94/19/EY, 13. sijoittajan kannustamiseksi huolellisuuteen sijoituspalveluyrityksen valinnassa on lisäksi järkevää antaa jäsenvaltioille oikeus vaatia sijoittajaa vastaamaan osasta tappiota; sijoittajan suojan on kuitenkin oltava vähintään 90 prosenttia niin kauan kuin maksettu korvaus on alle yhteisön vähimmäistason, 14. tiettyjen jäsenvaltioiden järjestelmät tarjoavat suojatasoja, jotka ovat korkeampia kuin tässä direktiivissä tarkoitettu yhdenmukainen vähimmäissuojataso; ei kuitenkaan ole aiheellista vaatia näiden järjestelmien muuttamista tältä osin, 15. yhdenmukaisen vähimmäissuojatason ylittävien järjestelmien säilyttäminen yhteisön alueella voi aiheuttaa samalla alueella eroja korvauksen suuruudessa ja kilpailuedellytysten erilaisuutta kansallisten sijoituspalveluyritysten ja muista jäsenvaltioista olevien yritysten paikallisten sivuliikkeiden välillä; näiden epäkohtien poistamiseksi olisi sallittava sivuliikkeiden liittyminen vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmään, jotta ne voisivat tarjota sijoittajilleen saman suojan kuin niiden sijoittautumismaan järjestelmä antaa; komission olisi tämän direktiivin soveltamista koskevassa kertomuksessaan kerrottava, missä määrin sivuliikkeet ovat käyttäneet tätä mahdollisuutta, sekä niistä mahdollisista vaikeuksista, joita näillä sivuliikkeillä tai sijoittajia koskevilla korvausjärjestelmillä on ollut näiden säännösten täytäntöönpanossa; kotijäsenvaltion järjestelmä voisi myös itse tarjota tällaisen lisäsuojan sekä määrätä tätä koskevat edellytykset, 16. markkinahäiriöitä voi aiheutua siitä, että eräät johonkin muuhun jäsenvaltioon kuin kotijäsenvaltioonsa sijoittautuneet sijoituspalveluyritysten sivuliikkeet tarjoavat korkeampaa suojaa kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneet sijoituspalveluyritykset; korvausjärjestelmien tarjoaman suojan taso ja laajuus eivät saisi muodostua kilpailun välineiksi; sen vuoksi on tarpeen säätää ainakin aluksi, että jonkin kotijäsenvaltion korvausjärjestelmän tarjoaman suojan taso ja laajuus toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevien sivuliikkeiden sijoittaja-asiakkaille ei saa ylittää vastaanottavan jäsenvaltion vastaavan järjestelmän tarjoaman suojan enimmäistasoa ja -laajuutta; muutaman vuoden kuluttua olisi tutkittava mahdolliset markkinahäiriöt saatujen kokemusten perusteella ja rahoitusmarkkina-alan kehityksen mukaan, 17. jäsenvaltion arvioidessa, että tietyn tyyppiset ja erityisesti luetellut sijoitukset tai sijoittajat eivät tarvitse erityistä suojaa, nämä on voitava jättää sijoittajia koskevan korvausjärjestelmän tarjoaman suojan ulkopuolelle, 18. useissa jäsenvaltioissa on sijoittajien korvausjärjestelmiä, jotka ovat ammatillisten yhteenliittymien vastuulla; toisissa jäsenvaltioissa järjestelmiä on perustettu ja niitä säännellään lainsäädännön perusteella; tällaiset järjestelmien asemaa koskevat erot aiheuttavat ongelmia ainoastaan, kun on kyse pakollisesta liittymisestä järjestelmään tai sen ulkopuolelle jättämisestä; näin ollen on aiheellista antaa säännöksiä, jotka rajoittavat järjestelmien valtaa tässä suhteessa, 19. sijoittajan on saatava korvaus ilman kohtuutonta viivettä heti, kun hänen saatavansa on todettu oikeutetuksi; korvausjärjestelmässä on itsessään pystyttävä määräämään kohtuullinen määräaika saatavien esittämiselle; myönnetyn määräajan päättymistä ei kuitenkaan voi käyttää syynä kieltäytyä maksamasta korvausta sijoittajalle, joka perustellusta syystä ei ole ajoissa voinut esittää saatavaansa, 20. ilmoittaminen sijoittajille korvausmenettelyä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä on olennainen osa heidän suojaansa; direktiivin 93/22/ETY 12 artiklassa säädetään sijoituspalveluyritysten velvollisuudesta ilmoittaa sijoittajille ennen liikesuhteeseen ryhtymistä, mitä korvausjärjestelmää mahdollisesti sovelletaan, ja sen vuoksi tässä direktiivissä olisi annettava säännöt siitä, miten mahdollisille sijoittajille on ilmoitettava heidän sijoitustoimensa kattavasta korvausjärjestelmästä, 21. korvausjärjestelmästä saatavien korvausten määrää ja laajuutta koskevien mainintojen sääntelemätön käyttö mainostarkoituksiin saattaa kuitenkin vahingoittaa rahoitusjärjestelmän vakautta tai heikentää sijoittajien luottamusta; jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi annettava säännöt kyseisten mainintojen rajoittamiseksi, 22. tällä direktiivillä velvoitetaan periaatteessa kaikki sijoituspalveluyritykset liittymään johonkin sijoittajia koskevaan korvausjärjestelmään; direktiiveissä, joissa määrätään sellaisten sijoituspalveluyritysten, joiden kotipaikka on kolmannessa maassa, pääsystä yhteisön alueelle, ja erityisesti direktiivissä 93/22/ETY annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus päättää, sallivatko ne ja millä edellytyksillä näiden sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden harjoittaa toimintaansa alueellaan; näitä sivuliikkeitä ei koske perustamissopimuksen 59 artiklan toisen kohdan nojalla taattava vapaus tarjota palveluja eikä myöskään oikeus sijoittautua vapaasti muihin jäsenvaltioihin kuin siihen, johon ne ovat sijoittautuneet; kyseisiä sivuliikkeitä alueelleen hyväksyvän jäsenvaltion on siis päätettävä, miten se soveltaa tämän direktiivin periaatteita näihin sivuliikkeisiin tavalla, joka on sopusoinnussa sekä direktiivin 93/22/ETY 5 artiklan kanssa että sijoittajien suojaamisen ja rahoitusjärjestelmän yhtenäisyyden tarpeen kanssa; on tärkeää, että näiden sivuliikkeiden palveluja käyttäville sijoittajille ilmoitetaan selvästi kaikesta heihin sovellettavasta korvauskäytännöstä, 23. tämän direktiivin puitteissa ei ole välttämätöntä yhdenmukaistaa sijoittajien korvausjärjestelmien rahoitusmuotoja yhtäältä sen vuoksi, että näiden järjestelmien rahoitusvastuun on periaatteessa kuuluttava sijoituspalveluyrityksille itselleen ja toisaalta sen vuoksi, että näiden järjestelmien rahoituskyvyn on oltava oikeassa suhteessa niiden sitoumuksiin; tämä ei kuitenkaan saa vaarantaa kyseisen jäsenvaltion rahoitusjärjestelmän vakautta, 24. tämän direktiivin nojalla jäsenvaltioita tai niiden toimivaltaisia viranomaisia ei voi asettaa vastuuseen sijoittajien saatavista silloin, kun ne ovat huolehtineet siitä, että on perustettu tai virallisesti hyväksytty yksi tai useampi tässä direktiivissä määriteltyjen ehtojen mukaisesti sijoittajien suojan tai heille maksettavan korvauksen takaava järjestelmä, ja 25. sisämarkkinoiden toteuttamiseksi sijoituspalveluyritysten osalta on saatava aikaan sijoittajia koskevan korvauskäytännön vähimmäisyhdenmukaisuus, koska sen avulla voidaan lisätä sijoittajien luottamusta kyseisiin yrityksiin, erityisesti, kun on kyseessä jostakin muusta jäsenvaltiosta peräisin olevat yritykset, sekä välttää ne vaikeudet, jotka syntyvät vastaanottavan jäsenvaltion soveltaessa sijoittajien suojan suhteen kansallisia sääntöjä, joita ei ole sovitettu yhteen yhteisön sääntöjen kanssa; velvoittava yhteisön direktiivi on ainoa tarkoituksenmukainen keino tavoitteena olevan päämäärän saavuttamiseksi, koska yleensä ei ole olemassa sellaista sijoittajia koskevaa korvauskäytäntöä, jonka soveltamisala vastaisi direktiivin 93/22/EY soveltamisalaa; tällä direktiivillä toteutetaan ainoastaan vähimmäisvaatimuksena oleva yhdenmukaisuus; tämä direktiivi sallii jäsenvaltioiden niin halutessaan säätää laajemmasta tai paremmasta suojasta sekä antaa niille riittävän liikkumavaran järjestää ja rahoittaa sijoittajia koskevat korvausjärjestelmät haluamallaan tavalla, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. "sijoituspalveluyrityksellä" sijoituspalveluyritystä sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2 kohdassa, jolla on - toimilupa direktiivin 93/22/ETY mukaisesti tai - luottolaitostoimilupa direktiivin 77/780/ETY(7) ja direktiivin 89/646/ETY(8) mukaisesti siten, että toimilupa kattaa yhden tai useamman direktiivin 93/22/ETY liiteessä olevassa A osassa luetelluista palveluista, 2. "sijoitustoimilla" sijoituspalveludirektiivin 93/22/ETY 1 artiklan 1 kohdassa määriteltyä ja saman direktiivin liitteessa olevan C osan 1 kohdassa tarkoitettua palvelua, 3. "rahoitusmarkkinavälineillä" direktiivin 93/22/ETY liitteessä olevassa B osassa lueteltuja rahoitusmarkkinavälineitä, 4. "sijoittajalla" henkilöä, joka on luovuttanut varoja tai rahoitusmarkkinavälineitä sijoituspalveluyritykselle sijoitustoimia varten, 5. "sivuliikkeellä" liiketoimipaikkaa, joka sijoituspalveluyrityksen osa, joka ei ole oikeushenkilö ja joka tarjoaa sijoituspalveluita, joiden tarjoamista varten sijoituspalveluyritys on saanut toimiluvan; yhteen jäsenvaltioon perustettuja liiketoimipaikkoja pidetään yhtenä sivuliikkeenä niiden lukumäärästä riippumatta silloin, kun sijoituspalveluyrityksen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, 6. "yhteisellä sijoitustoimella" sijoitustointa, joka tehdään vähintään kahden henkilön lukuun tai johon vähintään kahdella henkilöllä on oikeuksia, joita voidaan käyttää vähintään yhden näistä henkilöistä allekirjoitusta vastaan, 7. "toimivaltaisilla viranomaisilla" direktiivin 93/22/ETY 22 artiklassa määriteltyjä viranomaisia; nämä viranomaiset voivat tarvittaessa olla neuvoston 6 päivänä huhtikuuta 1992 luottolaitosten konsolidoidusta valvonnasta antaman direktiivin 92/30/ETY(9) 1 artiklassa määritellyt viranomaiset. 2 artikla 1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava alueellaan yhden tai useamman sijoittajien korvausjärjestelmän perustaminen ja vastavuoroinen tunnustaminen. Toisessa alakohdassa ja 5 artiklan 3 kohdassa ennakoituja tapauksia lukuun ottamatta, kyseisessä jäsenvaltiossa toimiluvan saanut sijoituspalveluyritys ei saa suorittaa sijoitustoimia, jos se ei kuulu johonkin tällaiseen järjestelmään. Jäsenvaltio voi kuitenkin sallia tämän direktiivin sovellusalaan kuuluvalle luottolaitokselle poikkeuksen velvollisuudesta liittyä sijoittajien korvausjärjestelmään, jos tämä laitos on jo direktiivin 94/19/EY 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti saanut poikkeuksen osallistumisesta talletusten vakuusjärjestelmään sillä edellytyksellä, että tallettajille annettu turva ja tiedot annetaan samoin edellytyksin myös sijoittajille ja että nämä saavat näin turvan, joka on vähintään vastaava kuin sijoittajien korvausjärjestelmän tarjoama turva. Jäsenvaltion, joka käyttää tätä mahdollisuutta, on ilmoitettava siitä komissiolle; sen on ilmoitettava erityisesti turvajärjestelmän ominaisuuksista ja niihin kuuluvista luottolaitoksista sekä toimitettuihin tietoihin tulleista muutoksista. Komissio ilmoittaa tästä neuvostolle. 2. Järjestelmä kattaa sijoittajat 4 artiklan mukaisesti, jos - tomivaltaiset viranomaiset ovat määrittäneet, että heidän mukaansa vaikuttaa siltä, että sijoituspalveluyritys ei sen taloudelliseen tilanteeseen liittyvien syiden vuoksi pysty täyttämään sijoittajien saatavista johtuvia velvoitteitaan eikä se todennäköisesti pysty tekemään sitä lähitulevaisuudessakaan, tai jos - oikeusviranomainen on antanut sijoituspalveluyrityksen taloudelliseen tilanteeseen välittömästi liittyvistä syistä päätöksen, josta on seurauksena, että sijoittajat eivät voi vaatia saataviaan kyseiseltä sijoituspalveluyritykseltä, riippuen siitä, onko määritys vai päätös ensin. On varmistettava, että katetaan saatavat, jotka aiheutuvat siitä, että sijoituspalveluyritys ei pysty - maksamaan sijoittajille takaisin varoja, jotka se on sijoittajille velkaa tai jotka kuuluvat sijoittajille ja joita säilytetään niiden lukuun sijoitustoimien yhteydessä, tai - palauttamaan sijoittajille niille kuuluvia ja niiden lukuun sijoitustoimien yhteydessä säilytettäviä, hallinnoitavia tai hoidettavia rahoitusmarkkinavälineitä, sovellettavan lain ja sopimusehtojen mukaisesti. 3. Jäsenvaltio kirjaa jokaisen 2 kohdassa tarkoitetun kaltaisen sellaisen saatavan luottolaitokselta, joka tietyssä jäsenvaltiossa kuuluu samalla sekä tämän direktiivin että direktiviin 94/19/ETY soveltamisalaan, jommankumman direktiivin soveltamisalaan kuuluvaan järjestelmään sen mukaisesti, kumman se katsoo parhaimmin soveltuvaksi. Saatavan voi korvata vain kerran jommankumman direktiivin perusteella. 4. Sijoittajan korvauksen määrä lasketaan lain ja sopimusehtojen mukaisesti, erityisesti ehtojen, jotka koskevat korvausta ja korvattavia saatavia ja joita kohdassa 2 tarkoitetun määrityksen tai päätöksenteon ajankohtana sovelletaan sijoittajalle kuuluvien niiden saatavien määrän tai niiden rahoitusmarkkinavälineiden arvon arviointiin, joita sijoituspalveluyritys ei pysty maksamaan takaisin tai palauttamaan. 3 artikla Saatavat, joihin liittyen on annettu tuomio rahoitusjärjestelmän rahanpesuntarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY(10) 1 artiklassa määritellystä rahanpesurikkomuksesta, jäävät sijoittajien korvausjärjestelmään perustuvien korvausten ulkopuolelle. 4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että järjestelmässä määrättävä kate ei ole pienempi kuin 20 000 ecua sijoittajaa kohti 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen saatavien osalta. Jäsenvaltiot, joissa suoja tämän direktiivin antamishetkellä on pienempi kuin 20 000 ecua, voivat 31 päivään joulukuuta 1999 asti pitää edelleen tämän alhaisemman korvausmäärän, jos se ei ole alhaisempi kuin 15 000 ecua. Tämä mahdollisuus annetaan myös jäsenvaltioille, joilla on direktiivin 94/19/EY 7 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan mukaiset siirtymäsäännökset. 2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että järjestelmä ei koske tiettyjä sijoittajia joko lainkaan tai ei täysimääräisesti. Luettelo näistä poikkeuksista esitetään liitteessä 1. 3. Tämä artikla ei estä sellaisten säännösten soveltamisen jatkamista tai antamista, jotka antavat sijoittajille paremman tai täydellisemmän suojan. 4. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 1 tai 3 kohdassa tarkoitettua suojaa tiettyyn prosenttimäärään talletusten määrästä. Katetun määrän on kuitenkin oltava vähintään 90 prosenttia kaikista saatavista siinä määrin kuin maksettava määrä on pienempi kuin 20 000 ecua. 5 artikla 1. Jos sijoituspalveluyritys, jonka korvausjärjestelmään osallistuminen on 2 artiklan 1 kohdan nojalla pakollista, ei täytä velvoitteita, jotka sille tämän järjestelmän jäsenenä kuuluvat, toimiluvan myöntäneet toimivaltaiset viranomaiset asiasta tiedon saatuaan toteuttavat kaikki aiheelliset toimenpiteet mukaan lukien rangaistusseuraamukset taatakseen, että yritys täyttää velvoitteensa. 2. Jos näillä toimenpiteillä ei voida varmistaa, että sijoituspalveluyritys täyttää velvoitteensa, järjestelmä voi, jos kansallinen lainsäädäntö sallii jäsenen erottamisen järjestelmästä ja toimivaltaiset viranomaiset antavat nimenomaisen suostumuksensa, noudattaen ennakkoilmoittamisaikaa, joka ei voi olla kahtatoista kuukautta lyhyempi, ilmoittaa aikomuksestaan erottaa sijoituspalveluyritys järjestelmästä. Tänä aikana tehdyille sijoitustoimille varmistetaan edelleen 2 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetty suoja. Jos sijoituspalveluyritys ei tämän määräajan päättyessä ole täyttänyt velvoitteitaan, korvausjärjestelmä voi, edelleen toimivaltaisten viranomaisten nimenomaisella suostumuksella, erottaa yrityksen järjestelmästä. 3. Jos kansallinen lainsäädäntö sallii ja toimiluvan antaneet toimivaltaiset viranomaiset antavat nimenomaisen suostumuksensa, voi korvausjärjestelmän ulkopuolelle jätetty sijoituspalveluyritys jatkaa sijoituspalvelujen tarjoamista, jos se ennen erottamista on järjestänyt muun korvauskäytännön, jolla sijoittajat saavat suojan, joka on vähintään vastaava kuin virallisesti hyväksytyn järjestelmän tarjoama suoja ja joka on ominaisuuksiltaan järjestelmän kaltainen. 4. Jos sijoituspalveluyritys, jonka erottamista on ehdotettu 2 artiklan mukaisesti, ei pysty tekemään muita järjestelyjä, jotka täyttävät 3 kohdassa luetellut edellytykset, toimiluvan antaneet toimivaltaiset viranomaiset peruuttavat välittömästi toimiluvan. 6 artikla Edellä 2 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu suoja varmistaa sijoituspalveluyrityksen toimiluvan peruuttamisen jälkeenkin toimiluvan peruuttamishetkeen mennessä tehdyt sijoitustoimet. 7 artikla 1. Jäsenvaltiossa perustetut ja siellä 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti virallisesti hyväksytyt sijoittajien korvausjärjestelmät kattavat myös sijoituspalveluyritysten muihin jäsenvaltioihin perustamien sivuliikkeiden sijoittajat. Joulukuun 31 päivään 1999 asti mainitun suojan taso ja laajuus, prosenttiosuus mukaan lukien, eivät saa olla suurempia kuin vastaanottavan jäsenvaltion alueellaan vastaavan korvausjärjestelmän tarjoama enimmäistaso ja -laajuus. Komissio laatii tähän päivämäärään mennessä kertomuksen tämän alakohdan soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella ja tarkastelee tarvetta jatkaa näiden säännösten soveltamista. Komissio tekee tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen direktiiviksi näiden määräysten voimassaoloajan jatkamisesta. Jos vastaanottavan jäsenvaltion sijoittajien korvausjärjestelmän tarjoaman suojan taso ja/tai laajuus, prosenttiosuus mukaan lukien, on parempi kuin sijoituspalveluyritykselle toimiluvan antaneessa jäsenvaltiossa säädetty, vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että sen alueella on virallisesti hyväksytty järjestelmä, johon sivuliike voi vapaaehtoisesti liittyä sen suojan täydentämiseksi, jonka sijoittajat saavat jo kotijäsenvaltion järjestelmään kuulumisen johdosta. Järjestelmän, johon sivuliike liittyy, on katettava sellaisten laitosten ryhmä, johon sivuliike kuuluu tai jota se eniten vastaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että puolueettomat ja yleisesti sovellettavat edellytykset näiden sivuliikkeiden liittymiselle vahvistetaan kaikissa sijoittajien korvausjärjestelmissä. Järjestelmään pääsy edellyttää järjestelmän velvoitteiden noudattamista ja erityisesti kaikkien maksuosuuksien ja muiden maksujen suorittamista. Jäsenvaltioiden on noudatettava tämän kohdan säännösten täytäntöönpanossa liitteessä II esitettyjä pääperiaatteita. 2. Jos sivuliike, joka on käyttänyt 1 kohdassa säädettyä vapaaehtoisen liittymisen mahdollisuutta, ei täytä sille sijoittajien korvausjärjestelmän jäsenenä kuuluvia velvoitteita, toimiluvan antaneille toimivaltaisille viranomaisille ilmoitetaan tästä, ja ne toteuttavat yhteistyössä korvausjärjestelmän kanssa aiheelliset toimenpiteet kyseisten velvoitteiden noudattamisen varmistamiseksi. Jos nämä toimenpiteet eivät mahdollista sen varmistamista, että sivuliike täyttää tässä artiklassa tarkoitetut velvoitteet, ja jos asiasta on ilmoitettu vähintään kaksitoista kuukautta ennalta, korvausjärjestelmä voi toimiluvan antaneiden toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella erottaa sivuliikkeen. Ennen tämän määräajan päättymistä tehdyt sijoitustoimet kuuluvat tämän jälkeenkin edelleen järjestelmään, johon sivuliike on vapaaehtoisesti liittynyt. Sijoittajille ilmoitetaan täydentävän suojan peruuttamisesta sekä peruuttamisen voimaantulopäivästä. 8 artikla 1. Edellä 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettua suojaa sovelletaan sijoittajan kaikkiin saataviin samalta sijoituspalveluyritykseltä tämän direktiivin mukaisesti riippumatta tilien määrästä, valuutasta ja sijainnista yhteisössä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että muissa kuin jäsenvaltioiden valuutoissa ja ecuina sijoitettuja varoja ei suojata tai niitä ei suojata täysimääräisesti. Tätä mahdollisuutta ei sovelleta rahoitusmarkkinavälineisiin. 2. Edellä 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun suojan määrää laskettaessa otetaan huomioon kullekin sijoittajalle yhteisistä sijoitustoimista kuuluva osuus. Ellei erityismääräyksiä ole, saatavat jaetaan tasan sijoittajien kesken. Jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaisia yhteisiä sijoitustoimia koskevat saatavat, joihin vähintään kahdella henkilöllä on oikeus sellaisen yhtiön osakkaina, tai sellaisen yhdistyksen tai vastaavan yhteisön jäsenenä, joka ei ole oikeushenkilö, voidaan 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen rajojen laskemiseksi ryhmitellä ja käsitellä siten kuin ne olisivat yhden sijoittajan tekemiä. 3. Jos sijoittajalla ei ole täysimääräistä oikeutta sijoitettuihin varoihin tai arvopapereihin, saa korvauksen henkilö, jolla on niihin täysimääräinen oikeus, jos tämä henkilö on tunnistettu tai tunnistetaan ennen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua määrityksen tai päätöksenteon ajankohtaa. Jos on olemassa useita oikeudenomistajia, otetaan huomioon kunkin osuus summien hallintaa säätelevien säännösten mukaisesti 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja rajoja laskettaessa. Tätä säänöstä ei sovelleta yhteissijoitusyrityksiin. 9 artikla 1. Korvausjärjestelmässä on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta määrityksestä tai päätöksestä tiedottamiseksi sijoittajille ja jos korvaus on aiheellinen, korvauksen maksamiseksi mahdollisimman nopeasti. Korvausjärjestelmässä voidaan asettaa määräaika, jonka kuluessa sijoittajien on esitetävä vaatimuksensa. Tämän määräajan on oltava vähintään viisi kuukautta edellä tarkoitetun määrityksen tai päätöksen ajankohdasta tai tämän määrityksen tai päätöksen julkistamisajankohdasta lukien. Korvausjärjestelmä ei voi käyttää tämän määräajan päättymistä syynä kieltäytyä maksamasta korvausta sijoittajalle, joka ei ole voinut ajoissa valvoa oikeuttaan saada korvausta. 2. Järjestelmän on kyettävä maksamaan sijoittajien saatavat viimeistään kolmen kuukauden kuluessa siitä päivästä, kun saatavan oikeutus ja määrä on todettu. Täysin poikkeuksellisissa olosuhteissa ja erityistapauksissa korvausjärjestelmä voi pyytää toimivaltaisilta viranomaisilta määräajan pidentämistä. Tämä pidennys voi olla enintään kolme kuukautta. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa vahvistetun määräajan estämättä, jos sijoittaja tai muu henkilö, jolla on sijoitustoimiin liittyviä oikeuksia tai niitä koskevia etuja, on asetettu syytteeseen rahanpesua koskevasta rikoksesta, sellaisena kuin se määritellään direktiivin 91/308/ETY 1 artiklassa, korvausjärjestelmä voi lykätä maksuja oikeuden päätöstä odotettaessa. 10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että sijoituspalveluyritykset toteuttavat aiheelliset toimenpiteet tarjotakseen nykyisille ja mahdollisille sijoittajille tietoja, joita nämä tarvitsevat sen sijoittajien korvausjärjestelmän, johon yritys ja sen sivuliikkeet liittyvät yhteisössä, tai muiden 2 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa tai 5 artiklan 3 kohdassa säädettyjen järjestelyjen yksilöimiseksi. Sijoittajille ilmoitetaan sijoittajien korvausjärjestelmää tai muita sovellettavia järjestelyjä koskevista säännöksistä ja erityisesti korvausjärjestelmän antaman suojan määrästä ja laajuudesta sekä tarvittaessa jäsenvaltioiden 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatimista säännöistä. Nämä tiedot on esitettävä helposti ymmärrettävässä muodossa. Myös tietoa, joka koskee korvausedellytyksiä ja muodollisuuksia, jotka on täytettävä korvauksen saamiseksi, annetaan pyynnöstä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava saatavilla sen jäsenvaltion yhdellä tai useammalla virallisella kielellä, jossa sivuliike sijaitsee, kansallisessa lainsäädännössä esitetyllä tavalla. 3. Jäsenvaltioiden on laadittava säännöt, joilla rajoitetaan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen käyttöä mainostarkoituksiin, jotta vältetään se, että tällaisella käytöllä on vaikutusta rahoitusjärjestelmän vakauteen tai sijoittajien luottamukseen. Jäsenvaltiot voivat erityisesti rajoittaa mainostuksen sellaiseen, jossa ainoastaan mainitaan järjestelmästä, johon sijoituspalveluyritys kuuluu. 11 artikla 1. Jäsenvaltiot varmistavat, että niiden sijoituspalveluyritysten, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, sivuliikkeillä on tässä direktiivissä tarkoitettua suojaa vastaava suoja. Suojan puuttuessa jäsenvaltiot voivat säätää, että yhteisön ulkopuolelta kotoisin olevien sijoituspalveluyritysten perustamien sivuliikkeiden on liityttävä johonkin niiden alueella olevaan sijoittajien korvausjärjestelmään, ellei direktiivin 93/22/ETY 5 artiklasta muuta johdu. 2. Niiden sijoituspalveluyritysten, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, sivuliikkeiden jo asiakkaina olevien ja mahdollisten sijoittajien on saatava näiltä yrityksiltä kaikki sijoituksiinsa sovellettavaa korvauskäytäntöä koskevat merkitykselliset tiedot. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava saatavilla sen jäsenvaltion yhdellä tai useammalla virallisella kielellä, jossa sivuliike sijaitsee, kansallisessa lainsäädännössä esitetyllä tavalla sekä selvässä ja ymmärrettävässä muodossa. 12 artikla Järjestelmillä, joilla suoritetaan sijoittajien saatavia koskevia maksuja, on suoritetun maksun rajoissa sijaantulo-oikeus näiden sijoittajien oikeuksiin selvitysmenettelyissä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita kansallisessa lainsäädännössä niille annettuja oikeuksia. 13 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että sijoittajan korvausoikeus voi olla korvausjärjestelmää vastaan nostetun kanteen kohteena. 14 artikla Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 1999 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja tarvittaessa ehdotuksia sen tarkastelemiseksi uudelleen. 15 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään . . .(11*). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaus tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa valtion sisäisen oikeuden keskeiset säädökset kirjallisina komissiolle. 16 artikla Kumotaan direktiivin 93/22/ETY 12 artikla 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna päivämääränä. 17 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 18 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty . . . Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL N:o C 321, 27.11.1993, s. 15 ja EYVL N:o C 382, 31.12.1994, s. 27 (2) EYVL N:o C 127, 7.5.1994, s. 1 (3) Lausunto annettu 28 päivänä heinäkuuta 1995 (sitä ei ole vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä) (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 19 päivänä huhtikuuta 1994 (EYVL N:o C 128, 9.5.1994, s. 86), neuvoston yhteinen kanta annettu . . . (sitä ei ole vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä), Euroopan parlamentin päätös tehty . . . (sitä ei ole vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä) (5) EYVL N:o L 141, 11.6.1993, s. 27 (6) EYVL N:o L 135, 31.5.1994, s. 5 (7) Ensimmäinen neuvoston direktiivi (77/780/ETY), annettu 12 päivänä joulukuuta 1977, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1). (8) Toinen neuvoston direktiivi (89/646/ETY), annettu 15 päivänä joulukuuta 1989, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta, EYVL N:o L 386, 30. 12. 1989, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/30/ETY (EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52). (9) EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52 (10) EYVL N:o L 166, 28.6.1991, s. 77 (11*) 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä. LIITE I LUETTELO 4 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUISTA POIKKEUKSISTA 1. Sijoittamista ammattinaan harjoittavat ja institutionaaliset sijoittajat, erityisesti - direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut sijoituspalveluyritykset - direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan 1 luetelmakohdassa tarkoitetut luottolaitokset - direktiivin 89/646/ETY 1 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut rahoituslaitokset - vakuutuslaitokset - yhteissijoittamista hoitavat yritykset - eläkerahastot. Muut sijoittamista ammattinaan harjoittavat ja institutionaaliset sijoittajat. 2. Ylikansalliset laitokset, valtio ja keskushallinnot. 3. Maakunta-, alue-, paikallis- ja kunnallishallinnot. 4. Sijoituspalveluyrityksen omien johtajien, hallintojohtajien, henkilökohtaisesti vastuussa olevien jäsenten, vähintään viisi prosenttia luottolaitoksen pääomasta omistavien, tileihin liittyvistä asiakirjoista vastaavien henkilöiden ja sellaisten sijoittajien, joilla on samanlainen asema muissa saman ryhmän yhtiöissä, tekemät sijoitukset. 5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen sijoittajien lukuun toimivat lähisukulaiset ja kolmannet osapuolet. 6. Saman konsernin muut yritykset. 7. Sijoittajat, jotka ovat vastuussa tai ovat hyötyneet tietyistä sijoituspalveluyritystä koskevista seikosta, ja jotka ovat aiheuttaneet nämä taloudelliset vaikeudet tai vaikeuttaneet osaltaan sen taloudellista tilannetta. 8. Yhtiöt, jotka ovat sen suuruisia, että niiden ei sallita laativan lyhyitä taseita perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin (78/660/ETY)(1) 11 artiklan mukaisesti. (1) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/8/EY (EYVL N:o L 82, 25.3.1994, s. 33). LIITE II 7 artiklan 1 kohdan 5 alakohdassa tarkoitetut PÄÄPERIAATTEET Jos sivuliike haluaa osallistua vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmään saadakseen täydentävää suojaa, vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä määrittelee kahdenvälisesti yhdessä kotijäsenvaltion kanssa tämän sivuliikkeen sijoittajille maksettavaa korvausta koskevat aiheelliset säännöt ja menettelyt. Näiden menettelyjen määrittelemiseksi ja tämän sivuliikkeen (7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen) liittymisedellytysten vahvistamiseksi sovelletaan seuraavia periaatteita: a) Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmällä säilyy täysin oikeus määrätä puolueettomia ja yleisesti sovellettavia sääntöjä osallistuville sijoituspalveluyrityksille; se voi edellyttää, että sille ilmoitetaan asian kannalta merkitykselliset tiedot ja sillä on oikeus varmistaa nämä tiedot kotijäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta. b) Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä hoitaa täydentävää korvausta koskevat pyynnöt sen jälkeen, kun kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet sille 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä tai toteamisesta. Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmällä säilyy täysin oikeus varmistaa sijoittajan oikeudet omien standardiensa ja menettelyjensä mukaan ennen täydentävän korvauksen maksamista. c) Vastaanottavan jäsenvaltion ja kotijäsenvaltion järjestelmät toimivat kiinteässä yhteistyössä, jotta sijoittajat saavat nopeasti oikeansuuruisen korvauksen. Ne sopivat erityisesti siitä, miten sellainen velka, jonka perusteella voidaan saada korvausta jommankumman järjestelmän mukaisesti, vaikuttaa sijoittajalle maksettavaan korvaukseen molemmissa järjestelmissä. d) Vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä voi vaatia sivuliikkeiltä maksun täydentävästä suojasta aiheellisella perusteella kotjäsenvaltion järjestelmän rahoittama vakuus huomioon ottaen. Maksun saamisen helpottamiseksi vastaanottavan jäsenvaltion järjestelmä voi olettaa, että sen sitoumus rajoittuu kaikissa tapauksissa sen tarjoaman suojan ja kotijäsenvaltion tarjoaman suojan erotukseen, riippumatta siitä, maksaako kotijäsenvaltio korvauksen vastaanottavan jäsenvaltion alueella syntyneistä sijoittajien saatavista. NEUVOSTON PERUSTELUT I. JOHDANTO 1. Komissio antoi neuvostolle 22 päivänä lokakuuta 1993 kyseisen direktiiviehdotuksen, joka perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohtaan. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 26 päivänä tammikuuta 1994 ja Euroopan parlamentti 19 päivänä huhtikuuta 1994. Euroopan rahapoliittinen instituutti antoi lausuntonsa 28 päivänä heinäkuuta 1995. Näiden lausuntojen johdosta komissio antoi muutetun ehdotuksen 14 päivänä joulukuuta 1994. 2. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 23 päivänä lokakuuta 1995 perustamissopimuksen 189 b artiklan mukaisesti. II. TARKOITUS Ehdotuksen tarkoituksena on täydentää ja varmistaa yhtenäismarkkinoiden moitteeton toiminta sijoituspalvelujen alalla - säätämällä sijoittajia koskevasta vähimmäiskorvauksesta, jota on tarkoitus soveltaa kaikkialla yhteisössä siinä tapauksessa, että sijoituspalveluyhtiö ei kykene täyttämään velvoitteitaan, kun ilmenee, että se ei kykene palauttamaan sijoittajille näille kuuluvia varoja tai arvopapereita, ja - lisäämällä yhteiseen toimilupajärjestelmään tarpeellinen täydennys siten, että sijoittajia koskevat korvausjärjestelmät asetetaan kotijäsenvaltion valvontajärjestelmän alaisuuteen. Sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun direktiivin 93/22/ETY antamisen yhteydessä komissio sitoutui tekemään ehdotuksia sijoittajien korvausjärjestelmien yhdenmukaistamisesta, mistä tämä ehdotus on seurauksena. III. YHTEISEN KANNAN ERITTELY 1. Yleiset huomiot Kyseisen direktiivin ja muiden rahoituspalvelualaa koskevien yhteisön säädösten oikeudellisen johdonmukaisuuden varmistamiseksi neuvosto on komission muutetussa ehdotuksessa soveltamaa menettelytapaa jatkaen mukauttanut ehdotuksen talletusten vakuusjärjestelmistä annetussa direktiivissä 94/19/EY oleviin vastaaviin säännöksiin. Näin ollen yhteisessä kannassa säilytetään muutettu ehdotus suureksi osaksi ennallaan, mutta esitetään siihen joitakin muutoksia. Lukuun ottamatta puhtaasti teknisiä tekstin muotoilua koskevia mukautuksia muutosten ensisijaisena tarkoituksena on - joko varmistaa ehdotuksn mahdollisimman täydellinen johdonmukaisuus direktiivin 94/19/EY nähden - tai selkeyttää tekstiä ja lisätä siihen joitakin tarpeellisia täsmennyksiä. 2. Erityiset huomiot a) Johdonmukaisuuden varmistamiseksi direktiiviin 94/19/EY nähden ja toisin kuin komission muutetussa ehdotuksessa yhteisessä kannassa esitetään, että - säädetään, että jäsenvaltion, joka käyttää hyväkseen 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä poikkeusta, on ilmoitettava siitä komissiolle (2 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta), - mukautetaan 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyt sijoituspalveluyrityksen suoriutumiskyvyttömyyden toteamista koskevat edellytykset siten, että ne ovat direktiivissä 94/19/EY olevan vastaavan säännöksen mukaiset, - lisätään säännös siirtymäkaudesta, jonka tärkeimmät tekijät (määrät ja kesto) vastaavat talletusten vakuusjärjestelmien osalta säädettyjä tekijöitä (4 artiklan 1 kohta), - säädetään, että 31 päivään joulukuuta 1999 saakka vastaanottavassa jäsenvaltiossa sijaitsevan sivuliikkeen tarjoaman suojan taso ja laajuus ei saa ylittää kyseisen jäsenvaltion korvausjärjestelmän tarjoaman suojan tasoa ja laajuutta. Tämä säännös on väliaikainen, se on johdonmukainen direktiiviin 94/19/EY nähden ja sen voimassaoloaikaa voidaan jatkaa ainoastaan, jos komissio tekee tätä koskevan ehdotuksen (7 artiklan 1 kohta), - mukautetaan vapaaehtoista liittymistä koskevat edellytykset siten, että ne vastaavat direktiivissä 94/19/EY säädettyjä edellytyksiä (7 artiklan 1 kohdan viides alakohta), - säädetään, että jäsenvaltiot voivat sulkea pois muissa kuin kyseisten jäsenvaltioiden valuutoissa ja ecuina sijoitetut varat, mutta eivät rahoitusmarkkinavälineitä (8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta), - tehdään mahdolliseksi pidentää määräaikaa, jonka kuluessa korvausjärjestelmän on maksettava sijoittajien saatavat (9 artiklan 2 kohta), - mahdollistetaan korvauksen maksamisen lykkääminen, jos sijoittaja on asetettu syytteeseen rahanpesua koskevasta rikoksesta (9 artiklan 3 kohta), - säädetään tietyistä rajoituksista korvausjärjestelmiä koskevalle mainonnalle, jotta vältetään sellainen mainonta, joka olematta varsinaisesti valheellista saattaa vahingoittaa rahoitusjärjestelmän vakautta tai heikentää sijoittajien luottamusta (10 artiklan 3 kohta), - säädetään, että sijoittajan korvausoikeus voi olla sijoittajan korvausjärjestelmää vastaan nostaman kanteen kohteena (13 artikla), - mukautetaan direktiivin soveltamista koskevan komission kertomuksen esittämiselle säädetty määräaika siten, että se vastaa direktiivin 94/19/EY soveltamista koskevan kertomuksen esittämiselle säädettyä määräaikaa (14 artikla). Aikaistamalla esittämisen määräaika tässä muutoksessa otetaan huomioon Euroopan parlamentin esittämä tarkistus 7 olennaisin osin. b) Direktiivin tekstin selkeyttämiseksi ja täsmentämiseksi ja toisin kuin muutetussa ehdotuksessa, yhteisessä kannassa esitetään, että - muutetaan ilmaisun "sijoituspalveluyritys" määritelmää, korvataan ilmaisu "yhteinen sijoitus" ilmaisulla "yhteinen sijoitustoimi", mukautetaan vastaavasti sen määritelmää ja lisätään ilmaisua "toimivaltaiset viranomaiset" koskeva määritelmä (1 artikla). Säilyttämällä komission ehdotus suurelta osin ennallaan ilmaisujen "sijoituspalveluyritys" ja "sivuliike" osalta yhteisessä kannassa noudatetaan Euroopan parlamentin esittämiä tarkistuksia 1 ja 3, - täsmennetään, että 2 artiklan 1 kohdassa säädettyä poikkeusmahdollisuutta sovelletaan ainoastaan sillä edellytyksellä, että sijoittaja saa vastaavat tiedot ja suojan kuin sijoittajia koskeva korvausjärjestelmä tarjoaa, - säilytetään muutettu ehdotus suureksi osaksi ennallaan 2 artiklan 2 kohdan suojan laajuutta koskevan toisen alakohdan toisen luetelmakohdan osalta ottaen siten huomioon Euroopan parlamentin esittämän tarkistuksen 5 sisältö, - ilmaistaan selvästi, että sijoitustoimet, jotka on suoritettu ennen yrityksen erottamista sijoitusjärjestelmästä, saavat tämän järjestelmän antaman suojan pakollisen (5 artiklan 2 kohta) ja vapaaehtoisen (7 artiklan 2 kohta) liittymisen ollessa kyseessä, - säädetään, että 5 artiklan 3 kohdassa säädettyjen korvausjärjestelmän ominaisuuksien on vastattava kyseisessä jäsenvaltiossa virallisesti tunnustetun järjestelmän ominaisuuksia, - lisätään erottamisen päivämäärä nihin tietoihin, jotka on ilmoitettava sijoittajalle 7 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, - tehdään joitakin täsmennyksiä korvauksen määräajan laskentaa koskeviin säännöksiin vahvistamalla vähintään viideksi kuukaudeksi määräaika, joka voidaan asettaa korvausjärjestelmässä ja jonka kuluessa sijoittajien on esitettävä vaatimuksensa (9 artiklan 1 ja 2 kohta), - lisätään maininta 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti mahdollisesti laadituista säännöistä niihin tietoihin, jotka on ilmoitettava sijoittajalle 10 artiklan mukaisesti, - säädetään, että jäsenvaltioiden antamien säädösten voimansaattamispäivä perustuu päivään, jona direktiivi julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (15 artikla), - yhdistetään liitteessä I oleva 1 ja 2 kohta. Lisäksi yhteisessä kannassa tehdään tekstiin, erityisesti 2, 6 ja 12 artiklaan, joitakin tekstin muotoilua koskevia muutoksia. c) Säilyttämällä komission muutettu ehdotus 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen osalta ennallaan yhteisessä kannassa pyritään ottamaan huomioon Euroopan parlamentin tarkistuksissa 4 ja 6 mainitut tavoitteet. Yhteisessä kannassa ei oteta huomioon Euroopan parlamentin esittämää tarkistusta 2 samoista syistä, joiden vuoksi komissio ei ole ottanut tätä tarkistusta muutettuun ehdotukseensa. d) Johdanto-osa muutetaan edellä mainittujen muutosten mukaisesti. IV. PÄÄTELMÄT Neuvosto katsoo, että kaikki komission muutettuun ehdotukseen tehdyt muutokset ovat direktiivin tavoitteiden mukaisia. Se on pyrkinyt varmistamaan direktiivin oikeudellisen johdonmukaisuuden muihin yhteisön säädöksiin, erityisesti talletusten vakuusjärjestelmästä annettuun direktiiviin nähden sekä lisäämään tekstin selkeyttä säilyttäen samalla kaikki ehdotuksen sisältämät keskeiset periaatteet.