Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden Komitealle - Nopeiden yhteyksien Eurooppa: kansalliset laajakaistastrategiat {SEK(2004) 599}

1. Johdanto

Laajakaistalla on keskeinen asema talouden ja yhteiskunnan uudenaikaistamisessa. [1] Se on ns. mahdollistava teknologia, minkä vuoksi se on tietoyhteiskunnan levittämisen sekä tieto- ja viestintäteknologian (TVT) kehittämisen ytimessä. Nämä teknologiat ovat puolestaan tuottavuuden ja kasvun keskeisiä vetureita. [2]

[1] "Laajakaistalla" tarkoitetaan nopeita ja "aina auki olevia" Internet-yhteyksiä, joilla pystytään välittämään innovatiivista sisältöä ja palvelua. Perinteiseen kapeakaistayhteyteen verrattuna laajakaistayhteys muodostuu hetkessä ja sen kautta voidaan siirtää suuria määriä dataa huippunopeasti, mikä lyhentää odotusaikoja ja parantaa käyttäjien tehokkuutta.

[2] Tiedonanto: "Nopeiden yhteyksien Eurooppa: sähköisen viestinnän viimeaikainen kehitys", KOM(2004) 61.

Laajakaista mahdollistaa uuden, kehittyneen sisällön toimittamisen. Se edistää uusien palvelujen kehittämistä ja parantaa olemassa olevien palvelujen toimittamista. Se mahdollistaa työ- ja tuotantoprosessien uudelleenorganisoinnin. Kaikesta tästä kehityksestä on huomattavaa hyötyä yrityksille, julkishallinnoille ja kuluttajille.

Laajakaistan edut tunnustetaan laajalti. EU:n kaikki jäsenvaltiot nauttivat jo näistä eduista laajakaistan rakentamisen ja käyttöönoton edistyessä ripeästi. Tämä pitkälti markkinavetoinen kehitys on erittäin rohkaisevaa. Kehityksen nopeutumisen tiellä on kuitenkin esteitä.

Joitakin näistä esteistä otettiin esille eEurope 2005 -toimintasuunnitelmassa [3]. eEurope 2005:n tavoite on kehittää ja ottaa käyttöön edistyneitä palveluja, jotka toimivat turvallisen laajakaistaverkon kautta. Yksi sen keskeisistä päämääristä on laajakaistan mahdollisimman laaja levinneisyys ja käyttö vuoden 2005 loppuun mennessä.

[3] KOM(2002) 263.

Tämän päämäärän saavuttamista edistetään julkisella politiikalla, joka kannustaa investoimaan laajakaistainfrastruktuuriin, sovelluksiin ja palveluihin. Kaikki 15 EU:n jäsenvaltiota ovatkin nyt laatineet kansalliset laajakaistastrategiansa, joissa esitetään erilaisia aloitteita esteiden poistamiseksi ja laajakaistan rakentamisen ja käyttöönoton nopeuttamiseksi. [4] Myös monet uudet EU:n jäsenvaltiot valmistelevat kansallisia strategioita. Eräät ovat saaneet omansa jo valmiiksi.

[4] Kevään Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät, 38 kappale.

Nämä strategiat sisältävät laajan kirjon aloitteita sekä markkinoiden tarjontapuolella (infrastruktuurin rakentaminen) että kysyntäpuolella (käytön lisääminen). Aloitteilla on kaksi keskeistä painopistealuetta: julkisesti tuettu infrastruktuurin rakentaminen heikommassa asemassa oleville alueille, joilla markkinavoimat eivät takaa tarvittavia investointeja, ja kysynnän lisääminen julkishallinnossa. Tämä vastaa televiestintäneuvoston maaliskuussa 2004 tekemiä päätelmiä, joissa ne pyytävät jäsenvaltiota "valmistelemaan ja toteuttamaan kansallisia laajakaistastrategioita, jotta muun muassa kaikki julkishallinnot voidaan liittää laajakaistaan vuoteen 2005 mennessä ja tehdä tarvittaessa ehdotuksia tietotekniikkataitojen puutteeseen liittyvistä pikakäynnistyshankkeista käyttäen tarvittaessa olemassa olevia rahoitusvälineitä, kuten rakennerahastoja, laajakaistapeiton lisäämiseksi alueilla, joilla verkko ei ole vielä riittävän kattava.". Se vastaa myös valtion- ja hallitusten päämiesten joulukuussa 2003 vahvistamassa Euroopan kasvualoitteessa [5] yksilöityjä painopisteitä.

[5] KOM(2003) 690.

Tämän tiedonannon on tarkoitus luoda yleiskatsaus laajakaistan kehitykseen ja kansallisiin laajakaistastrategioihin, joita EU:n 15 jäsenvaltiota ovat laatineet kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa antamansa sitoumuksen mukaisesti [6]. Tiedonannossa keskitytään 15 jäsenvaltion EU:n tilanteeseen ja ehdotetaan saman sitoumuksen ulottamista uusiinkin jäsenvaltioihin.

[6] Täydelliset tiedot uusien jäsenvaltioiden laajakaistasta ovat saatavilla myöhemmin.

Yleiskatsaus jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäisessä osassa (luku 2) tarkastellaan teknologian kehitystä, laajakaistan etujen luonnetta ja sisällön, palvelujen ja sovellusten roolia. Toisessa osassa (luku 3) luodaan yleiskatsaus kansallisiin laajakaistastrategioihin ja kerrotaan tärkeimmistä tarjonta- ja kysyntäpuolen aloitteista. Näistä strategioista on tiivistelmä tähän tiedonantoon liitetyssä valmisteluasiakirjassa [7]. Kolmannessa osassa (luku 4) analysoidaan laajakaistan kasvua Euroopan unionissa ja kytketään se kilpailun rooliin tarkoituksenmukaisessa sääntely-ympäristössä. Luvussa 5 tarkastellaan EU:n tason yleistä politiikkaa.

[7] "Nopeiden yhteyksien Eurooppa: kansalliset laajakaistastrategiat - Liitteet", SEC(2004) 599.

2. Laajakaistan ominaisuuksia

Perinteisiin kapeakaistayhteyksiin verrattuna laajakaistayhteydet muuttavat Internetin yleisilmeen hitaasta ja usein epäkäytännöllisestä tekstinäytöstä nopeaksi ja värikkääksi järjestelmäksi, joka tarjoaa videokuvaa, animaatioita ja ääntä. Yhteydet muodostuvat hetkessä ja niiden kautta voidaan siirtää suuria määriä dataa ja erityisesti video- ja muuta kuvamateriaalia huippunopeasti.

2.1 Mikä on laajakaista?

Termillä "laajakaista" tarkoitetaan yleisesti "aina auki olevia" Internet-yhteyksiä, jotka ovat huomattavasti nopeampia kuin valintaiset yhteydet ja jotka tukevat innovatiivisia sisältöjä, sovelluksia ja palveluja. Uusimmissa määritelmissä [8] laajakaista yhdistetään sen tiedonsiirtokapasiteettiin. Koska nopeus kuitenkin tulee kasvamaan kaistanleveyttä vaativien sovellusten kehittämisen myötä, määritelmä voi nopeasti menettää ajanmukaisuutensa.

[8] Laajakaistan määritelmät vaihtelevat suuresti. ITU:n suosituksen I.113 mukaan laajakaista tarkoittaa siirtokapasiteettia, joka on nopeampi kuin ISDN-järjestelmäliittymä. FCC:n mukaan laajakaista tarkoittaa yli 200 kbit/s nopeuksia, ja OECD puolestaan määrittelee sen palveluksi, jonka siirtonopeus verkosta käyttäjälle on vähintään 256 kbit/s.

Tässä tiedonannossa laajakaistalla tarkoitetaan useita teknologioita, joita on kehitetty tukemaan innovatiivisten vuorovaikutteisten palvelujen toimittamista, joihin sisältyy aina auki -ominaisuus, jotka tarjoavat mahdollisuuden suureen ja ajan mittaan kasvavaan kaistanleveyteen ja jotka mahdollistavat sekä puheensiirto- että datapalvelujen samanaikaisen toimittamisen.

Laajakaista on jo saatavilla kansallisissa ja kansainvälisissä runkoverkoissa huipputehokkaiden valokuituyhteyksien kautta. Jotta nopeat palvelut kuitenkin saataisiin kotitalouksien ja pk-yritysten käyttöön, infrastruktuuria on parannettava joko ajantasaistamalla nykyistä tai rakentamalla uutta asiakastiloihin. Termillä "laajakaistan pullonkaula" tarkoitetaan yhteyden viimeistä osuutta ("mailia") loppukäyttäjän luokse.

Tähän tarkoitukseen on olemassa useita teknologisia vaihtoehtoja, joista kullakin on omat ominaisuutensa, mikä todistaa laajakaistaviestinnän yhdentyvästä luonteesta. Käytettävissä olevat teknologiat on kuvattu tämän kertomuksen oheen liitetyn valmisteluasiakirjan liitteessä 1.

Nykyisin laajakaistayhteyksiä tarjotaan useimmiten perinteisten infrastruktuurien, kuten DSL-tekniikkaa [9] käyttävien puhelinverkon kuparikaapelien sekä kaapelimodeemia käyttävien kaapelitelevisioverkkojen kautta. DSL- ja kaapelimodeemiyhteyksissä kehitys on nopeaa, sillä ne perustuvat olemassa olevan verkon uudistamiseen. Laajakaistayhteyksiä voidaan tarjota myös uusien infrastruktuurien kautta sekä kiinteinä että langattomina yhteyksinä. Näiden uusien järjestelmien etuja ovat lähes rajoittamaton kaistanleveys (valokaapelit), joustavuus (WLAN [10]), kattavuus (satelliitti) ja yhteys liikkeellä oltaessa (3G [11] ja sen seuraajat). Langattomat teknologiat, jotka vaativat toimiakseen radiotaajuuksia, ovat tulossa yhä suositummiksi vaihtoehdoiksi maaseudulla ja syrjäisillä alueilla, joilla olemassa olevan infrastruktuurin ajantasaistaminen voi olla erityisen kallista.

[9] Digitaalinen tilaajayhteys (Digital Subscriber Line).

[10] Langattomat lähiverkot (Wireless Local Area Networks).

[11] Kolmannen sukupolven matkaviestintä.

DSL- ja kaapelimodeemiyhteyksien odotetaan pysyvän hallitsevassa asemassa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, sillä uusi infrastruktuuri vaatii pidemmän rakentamisajan. Liityntäverkkojen arkkitehtuurit tulevat todennäköisesti entistä samankaltaisemmiksi, kun valokaapelit tulevat yhä lähemmäksi asiakastiloja ja nopeat kaapeli-, DSL- ja langattomat yhteydet ja jopa itse valokaapelit ulottuvat loppukäyttäjään saakka.

Tulevaisuudessa käytettäneen rinnan useita teknologioita. Ne tulevat sekä jakelukanavina kilpailemaan keskenään ja että täydentämään toisiaan. Kehitys johtaa teknologioiden yhdistelmiin, joiden odotetaan edistävän kattavuuden laajenemista.

2.2 Laajakaistan edut

Jäsenvaltiot ovat laatineet kansallisia laajakaistastrategioita laajentaakseen kattavuutta ja edistääkseen käyttöönottoa, koska laajakaista voi tarjota huomattavia etuja. Laajakaista avaa ovia uusille markkinoille, kun kehitetään entistä vuorovaikutteisempia sovelluksia ja uusia laadukkaita palveluja. Laajakaistan yleistyminen tuo uusien multimediasovellusten lisäksi lukuisia muita palveluja, jotka tuovat uusia taloudellisia ja yhteiskunnallisia etuja.

Laajakaista on mahdollistava teknologia. Sen edut toteutuvat kehittyneinä sovelluksina ja palveluina, joiden odotetaan tuovan tuottavuushyötyjä yrityksissä ja julkishallinnoissa. Esimerkiksi sähköinen kaupankäynti ja liiketoiminta tulevat helpommiksi. Niiden avulla voidaan tehdä nopeita liiketoimia ja muokata tarjontaketjuja. Reaaliaikaiset palvelut vauhdittavat etäopiskelua, mikä lisää taitoja, parantaa työvoiman osaamistasoa ja mahdollistaa elinikäisen oppimisen. Terveydenhuollossa nopeat Internet-yhteydet mahdollistavat diagnoosit ja potilaan hoidon maantieteellisestä sijainnista riippumatta. Sähköisen hallinnon alalla laajakaista helpottaa olemassa olevien ja uusien julkisten palvelujen verkkotarjontaa. Se parantaa julkishallintojen tehokkuutta ja helpottaa kansalaisten ja viranomaisten välistä yhteydenpitoa. Myös etätyöstä ja videokokouksista on tullut todellisia ja käytännöllisiä vaihtoehtoja. Laajakaistan edut ovat ratkaisevassa asemassa matkalla kohti kaikille avointa osaamistaloutta ja ne varmistavat kasvun lisäämällä kilpailukykyä.

2.3 Sisällön, palvelujen ja sovellusten rooli

Laajakaistan tuoma lisäarvo riippuu sen mahdollistamista sovelluksista, sen kautta tarjottavasta sisällöstä ja sen käytöstä. Laajakaistalle luonteenomaista on kuitenkin muiden verkkojen tapaan "muna vai kana" -ongelma. Toisaalta laajakaistan kysyntä on vähäistä niin pitkään kuin ei kehitetä innovatiivisia sovelluksia, palveluja ja sisältöjä. Toisaalta uusien sovellusten, palvelujen ja sisältöjen kehittämiselle ei ole todellista kannustinta niin pitkään kuin niitä tukevaa infrastruktuuria ei ole riittävän laajalti saatavissa. Infrastruktuurin ja sisällön kehittämisen toisiaan täydentävää roolia korostettiin eEurope 2005:ssä, ja se näkyy kansallisten laajakaistastrategioiden poliittisissa toimenpidekokonaisuuksissa. Tärkeitä ratkaistavia kysymyksiä on edelleen useita.

Ensimmäinen niistä liittyy siihen tosiasiaan, että vaikka verkon kautta saatavan musiikin, elokuvien ja muun multimediasisällön määrän kasvu lisää laajakaistan houkuttelevuutta, se myös huolettaa sisällöntuottajia, sillä vertaisteknologia (peer-to-peer) voi helpottaa tekijänoikeuksien rikkomista. Laajalti ollaan yhtä mieltä siitä, että digitaalisisältöön kohdistuvien oikeuksien hallintakeinot eli ns. DRM-teknologiat auttavat luomaan oikeita kannustimia kaikille sidosryhmille. Näitä ovat turvallinen ympäristö, joka varmistaa korvaukset oikeudenhaltijoille, maksut verkkosisällön käytöstä, laittoman kopioinnin estäminen sekä kuluttajien oikeuksien ja yksityisyyden suojaaminen. DRM-teknologiat ovat keskeinen tekijä sellaisten uusien liiketoimintamallien kehittämisessä, joissa minimoidaan sisällöntarjoajien riskit ja kustannukset niiden tuodessa sisältöä verkkoon.

Kaksi muuta kysymystä ovat turvallisuus ja yhteentoimivuus. Laajakaistan "aina auki" -ominaisuus lisää verkkojen ja niissä siirrettyjen tietojen haavoittuvuutta. Täysin vuorovaikutteiset sovellukset, kuten julkiset verkkopalvelut, edellyttävät riittävää luottamusta esimerkiksi henkilöllisyyden tunnistamisen ja sähköisen maksamisen osalta.

Laajakaistateknologioiden yhdentävä luonne korostaa yhteentoimivuustarvetta. Käyttäjät saattavat haluta samat digitaaliset palvelut ja sisällöt eri tilanteissa ja paikoissa käyttäen eri laitteita (esim. PC:tä, matkapuhelinta tai digitaalitelevisiota) ja verkkoyhteyksiä. Yhteentoimivuus liittyy siten useaan kerrokseen (verkot, laitteet ja palvelut). Kaikilla tasoilla yhteentoimivat ratkaisut helpottaisivat sellaisten innovatiivisten sisältöjen ja palvelujen kehittämistä, joita voidaan toimittaa kaikilla jakelukanavilla. Ne lisäisivät laajakaistapalvelujen yleistymistä ja käyttöä entisestään. Näitä kysymyksiä tarkastellaan eEurope 2005 -toimintasuunnitelmassa ja sen ajantasaistetussa versiossa, joka laadittiin toimintasuunnitelman väliarvioinnin [12] yhteydessä.

[12] eEurope 2005 -toimintasuunnitelma: Päivitys, KOM(2004) 380.

3. Kansallisten laajakaistastrategioiden keskeiset elementit

15 EU:n jäsenvaltiota sitoutui strategioiden laatimiseen kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa, ja sen jälkeen ne ovat tehneet johdonmukaiset suunnitelmat tavoitteineen ja toteuttamistapoineen. Kaikissa strategioissa tunnustetaan markkinoiden ensisijainen rooli laajakaistan yleistämisessä. Niissä tunnustetaan myös julkisen vallan rooli markkinoiden tehokkaan toiminnan tukemisessa. Julkisen sektorin toimilla pystytään ohjaamaan sekä tarjonta- että kysyntäpuolta ja edistämään kehityskulkua, jossa paremman sisällön ja palvelujen kehittäminen riippuu infrastruktuurin rakentamisesta ja päinvastoin. Strategioiden keskeiset aloitteet liittyvät tarpeeseen lisätä laajakaistan rakentamista heikommassa asemassa oleville alueille ja edistää kysyntää taloudellisin kannustimin, lisäämällä kysyntää erityisesti julkisella sektorilla ja lisäämällä käyttöä virastoissa, kouluissa, terveydenhuollossa ja pk-yrityksissä. Tehokkaiden poliittisten välineiden suunnittelu ja toteuttaminen markkinahäiriöiden korjaamiseksi tai markkinavoimien täydentämiseksi on monimutkainen tehtävä. Tässä kertomuksessa ei ole tarkoitus arvioida näiden aloitteiden toimivuutta. Pikemminkin siinä pyritään valottamaan aloitteiden keskeisiä ominaisuuksia, kuvaamaan kysymysten taustalla käytävää keskustelua ja nostamaan esiin joitakin esimerkkejä. Kansallisista strategioista on tiivistelmä kertomukseen liitetyn valmisteluasiakirjan liitteessä 2.

3.1 Tarjontapuolen aloitteet

Tarjontapuolen aloitteet vaikuttavat suoraan infrastruktuurin rakentamiseen. Tältä osin kaikki jäsenvaltiot korostavat kilpailua, jota tehostavat vaihtoehtoisten jakelukanavien tekninen lähentyminen ja sähköisen viestinnän uuden sääntelyjärjestelmän täytäntöönpano.

Kilpailua ja infrastruktuurin nopeampaa rakentamista tai ajantasaistamista esiintyy lähinnä tiheään asutuilla alueilla. Harvaan asutuilla alueilla on yleensä vain yksi palveluntarjoaja, ja jotkin maa- ja syrjäseutualueet ovat vielä laajakaistan ulottumattomissa. Niinpä useimmissa strategioissa kiinnitetään erityistä huomiota kattavuuden lisäämiseen alueilla, joilla markkinavoimat eivät riitä turvaamaan tarvittavia investointeja.

3.1.1 Kattavuuden parantaminen heikommassa asemassa olevilla alueilla

Luvussa 2 kuvatut laajakaistan edut ovat erityisen tärkeitä maa- ja syrjäseutualuille, sillä viestintäjärjestelmien kehittyminen voi tarjota ratkaisuja etäisyyden tuottamiin ongelmiin. Laajakaistan avulla ihmiset voivat olla yhteydessä keskenään ja jakaa tietoja fyysisestä sijainnista riippumatta. Vuorovaikutteisuuden paraneminen antaa tällaisilla alueilla asuville ihmisille mahdollisuuden osallistua aktiivisemmin yhteiskunnalliseen ja demokraattiseen toimintaan. Laajakaista parantaa heidän elämänsä laatua luomalla etäyhteyksiä ja helpottamalla terveydenhoitoa, koulutusta ja julkisten palvelujen saantia.

Laajakaistan viimeaikainen yleistyminen on kuitenkin tapahtunut lähinnä kaupungeissa (kaavio 1). Markkinavetoisessa ympäristössä operaattorit saattavat katsoa, ettei kannata investoida infrastruktuurin ajantasaistamiseen tai rakentamiseen alueilla, joilla odotettu kysyntä ei riitä varmistamaan investoinnille tuottoa. Tilanne voi olla tällainen harvaan asutuilla alueilla, joilla etäisyys puhelinkeskuksista loppukäyttäjään on liian suuri. Heikommassa asemassa olevien alueiden tukemista julkisin varoin pidetäänkin usein tarpeellisena kannustimena investointeihin.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Julkisten toimien osuutta heikommassa asemassa olevilla alueilla korostettiin eEurope 2005:ssä sekä Euroopan kasvualoitteessa joulukuussa 2003. Kasvualoitteessa julkistettiin digitaalisen kahtiajaon poistamiseen tähtääviä ns. pikakäynnistyshankkeita laajakaistan rakentamisen nopeuttamiseksi heikommassa asemassa olevilla alueilla teknologiatyypistä riippumatta. Tarkoitukseen voidaan käyttää rakennerahastoja ja Euroopan investointipankin rahoitusta. Rahoituksessa on noudatettava rakennerahastojen käytön perusteita ja menettelyjä koskevia suuntaviivoja sähköisen viestinnän alalla [13], jotka komissio julkaisi heinäkuussa 2003. Suuntaviivat perustuvat kilpailusääntöihin ja uuteen sääntelyjärjestelmään, ja niillä varmistetaan, että julkinen tuki ei vääristä kilpailua. Kun markkinoilta puuttuu kannustimia investointeihin, parhaalta ratkaisulta toimivan kilpailun toteuttamiseksi tuntuu avoimeen pääsyyn perustuvan infrastruktuurin julkinen rahoitus. Infrastruktuuri on teknologiasta riippumaton ja sitä hallinnoi riippumaton taho. Komissio on lisäksi perustanut digitaalista kahtiajakoa käsittelevän foorumin, joka selvittelee laajakaistakysymyksiä ja raportoi työstään syyskuussa 2004, kuten avaruutta käsittelevässä valkoisessa kirjassa [14] todetaan.

[13] Saatavana verkossa: http://europa.eu.int/comm/regional_policy/sources/docoffic/working/sf2000_en.htm.

[14] Avaruus: laajentuvan unionin uusi eurooppalainen ulottuvuus. Toimintasuunnitelma Euroopan avaruuspolitiikan toteuttamiseksi, KOM(2003) 673. Lisätietoja tiedonannossa: eEurope 2005 -toimintasuunnitelma: Päivitys, KOM(2004) 380.

Monet jäsenvaltiot ovat kartoittaneet tarkasti infrastruktuurin saatavuuden heikommassa asemassa olevien alueiden julkista rahoitusta kehittäessään. Kartoituksesta voi olla hyötyä kolmella tasolla: i) siinä yksilöidään alueet, joilla markkinat eivät toimi, ii) sen avulla on mahdollista arvioida selkeästi nykyiset tarpeet ja iii) se muodostaa vertailupisteen, jonka suhteen laajakaistan yleistymisen edistymistä voidaan myöhemmin arvioida. Yksityiskohtaisen kartoituksen tehneitä jäsenvaltioita ovat Italia, Kreikka, Ranska, Ruotsi, Suomi ja Tanska. Espanjan laajakaistastrategiassa todetaan, että selvitys infrastruktuurien saatavuudesta koko maassa on ensimmäinen toimenpide laajakaistan kattavuuden lisäämisessä.

Se, miten markkinoiden toimimattomuus ja heikommassa asemassa olevat alueet määritellään julkista tukea perusteltaessa, vaihtelee eri jäsenvaltioissa. Joissakin maissa hyväksytään julkiset toimet alueilla, joilla ei ole lainkaan laajakaistainfrastruktuuria. Toisissa maissa määritelmä kattaa myös alueet, joilla toimii vain yksi palveluntarjoaja. Jälkimmäisessä tapauksessa julkisilla toimilla pyritään helpottamaan uusien tulokkaiden pääsyä markkinoille ja lisäämään kilpailua.

Monissa maissa kunnat ovat tulleet laajakaistan tukkumarkkinoille rakentamalla valokaapeliverkkoja. Kuntien toimet ovat herättäneet huolestuneisuutta kaupallisten operaattoreiden parissa, mutta ovat usein stimuloineet yksityisen sektorin investointeja vastauksena kilpailupaineeseen [15]. Kun kunnallisissa tukkuverkoissa tehdään rakenteellinen ero palvelujen tukku- ja jälleenmyynnin välillä, ne voivat lisätä kilpailua palvelujen alalla. Toisaalta joissakin maissa katsotaan, että kunnalliset tukkuverkot voivat vääristää kaupallisia investointikannustimia ja tuhlata julkisia varoja, ja painotetaan, että ensisijainen vastuu laajakaistan saatavuudesta kuuluu markkinoille.

[15] Monissa maissa lainsäädäntö sallii kunnalliset tukkuverkot. Uudessa sääntelyjärjestelmässä edellytetään, että näihin verkkoihin on oltava syrjimätön pääsy. Ranskan parlamentti meni vuonna 2003 vielä pitemmälle ja ehdotti lakia, joka sallisi kunnille operaattoritoiminnan, jos yksityisiä vaihtoehtoja ei ole.

Heikommassa asemassa olevien alueiden paikallisia laajakaista-aloitteita täydennetään usein kysyntää lisäämällä, kuten seuraavassa luvussa kuvataan.

Italia harkitsee tarjontapuolen taloudellisia kannustimia laajakaistan rakentamisen helpottamiseksi maa- ja syrjäseutualueilla. Kunnat pantaisiin tärkeysjärjestykseen keskimääräisten asukaskohtaisten tulojen, asumistiheyden ja tietoteknisten taitojen levinneisyyden perusteella.

Joissakin strategioissa korostetaan myös uusien teknologioiden, kuten WLAN:n, satelliittiviestinnän, sähköverkkojen tiedonsiirron ja 3G:n merkitystä. Italia korostaa, että 3G voi toimia myös yhdyskäytävänä digitaaliseen maanpäälliseen verkkoon ja tarjota paluukanavan vuorovaikutteisille palveluille.

Yhdistyneessä kuningaskunnassa palveluja ovat alkaneet tarjota suhteellisen pienet langattomien palvelujen tarjoajat, jotka tyypillisesti keskittyvät rajalliseen määrään maaseutukuntia. Samaan aikaan vakiintuneet operaattorit kuten France Telecom ja Telekom Austria kokeilevat WLAN-teknologiaa laajakaistan tarjoamiseksi alueilla, joilla siirtyminen DSL:ään ei olisi kannattavaa.

Irlannin Metropolitan Area -verkko: Tässä hankkeessa yhdistetään koko maassa 19 kaupungin tärkeimmät yritysalueet nopealla valokaapeliverkolla yhteistyössä paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa. Nämä "metropoliverkot" tarjoavat laajakaistan yrityksille, kouluille, sairaaloille ja yksityisille käyttäjille avoimen pääsyn periaatteella. Ohjelman ensimmäiseen vaiheeseen vuosina 2003-2004 on varattu yli 64 miljoonaa euroa, ja verkon on määrä toimia vuoden 2004 jälkipuoliskolla. Verkkoa hallinnoi riippumaton palveluyksikkö (Management Service Entity). Hanketta täydennetään vielä 140 miljoonan euron valtion rahoituksella, jolla vuoteen 2007 mennessä rahoitetaan infrastruktuurin tarjonta kaikkiin yli 1500 asukkaan kaupunkeihin. Pienemmät kunnat voivat keskittää laajakaistakysyntänsä keskitettyyn järjestelmään (Group Broadband Scheme) ja varmistaa verkkoon pääsyn useamman palveluntarjoajan valikoimasta.

Muita esimerkkejä ovat Ruotsi, jossa julkinen tuki voi kohdistua verkkohierarkian eri tasoihin (valtakunnallinen runkoverkko, alueelliset ja paikalliset verkot); Ranska, joka kaavailee alueellisen tason tai kaupunkitason optisten verkkojen asentamista kilpailun vauhdittamiseksi; Kreikka, joka ehdottaa lähiverkkojen rakentamista heikommassa asemassa oleville alueille julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä; Suomi, joka laatii alue- ja paikallishallinnoille valtakunnalliset suuntaviivat julkisen rahoituksen käytöstä.

Useimmat jäsenvaltiot siis tukevat laajakaistan rakentamista maa- ja syrjäseutualueille. Julkisen rahoituksen käyttö voi kuitenkin vääristää kilpailua ja haitata markkinoiden tulevaa kehitystä, varsinkin jos jonkintasoisia yksityisiä investointeja on jo tehty. Rakennerahastojen käytön perusteita sähköisen viestinnän alalla koskevissa suuntaviivoissa on yleisiä ohjeita näiden riskien minimoimiseksi. Niitä voidaan sen vuoksi soveltaa kaikkiin rahoitusaloitteisiin.

3.2 Kysyntäpuolen aloitteet

Julkishallinnot voivat näytellä merkittävää roolia laajakaistan käyttöönoton edistämisessä harjoittamalla kysyntää edistävää politiikkaa. Tällaiseen politiikkaan voi kuulua taloudellisia kannustimia, käytön lisäämistä julkisissa elimissä sähköisen hallinnon, terveydenhuollon ja koulutoimen piirissä, innovatiivisten julkisten palvelujen kehittämistä, uuden teknologian opettamista lapsille, turvallisen toimintaympäristön varmistamista jne.

3.2.1 Taloudelliset kannustimet

Itävallassa, Italiassa ja Ruotsissa käytetään taloudellisia kannustimia tukemalla laajakaistayhteyksiä valtion varoilla.

Italia: Vuoden 2003 talousarviossa varattiin 75 euron tukimaksu kotitalouksien ja yritysten laajakaistayhteyksille. Kokonaisrahoitus oli 27 miljoonaa euroa. Näiden varojen ansiosta on otettu käyttöön yli 350 000 uutta yhteyttä. Menestyksen johdosta vuoden 2004 talousarviossa on varattu samaan tarkoitukseen vielä 30 miljoonaa euroa.

Taloudellisten kannustimien tehokkuutta laajakaistan käyttöönoton välittömässä stimuloinnissa voidaan vielä parantaa, kun otetaan huomioon, että kannustimilla voi olla huomattava "kuollutpaino"-vaikutus, ellei niitä kohdisteta niihin sosiaaliryhmiin, joilla ei ole varaa uuteen teknologiaan.

Italia katsoo, että PC:n alhainen levinneisyysaste voi rajoittaa Internetin käyttöä ja se on perustanut kannustimia myös tämän rajoitteen poistamiseksi. Luvussa 4.3 tarkastellaan lähemmin PC:n levinneisyyttä ja Internetin käyttöä.

3.2.2 Aloitteet käytön lisäämiseksi julkisella sektorilla (sähköinen hallinto, terveydenhuolto ja opiskelu)

Kaikki jäsenvaltiot tukevat julkisten verkkopalvelujen kehittämistä julkisen sektorin tehokkuuden parantamiseksi. Innovatiivisten palvelujen kehittäminen luo käyttäjäkysyntää, mikä puolestaan helpottaa infrastruktuurin rakentamista. eEurope 2005:ssä on korostettu laajakaistapohjaisten palvelujen roolia käytön edistämisessä, mutta innovatiivisten palvelujen kehittäminen on ensisijaisesti markkinoiden asia.

Useimmissa kansallisissa strategioissa annetaan erityinen painoarvo sähköiselle hallinnolle. Entistä vuorovaikutteisemmat palvelut voivat parantaa kansalaisten ja julkishallinnon vuorovaikutusta, mikä helpottaa kysyntävetoisten järjestelmien kehittämistä innovatiivisempien ja henkilökohtaisempien julkisten palvelujen kautta. Laajakaistapohjainen sähköinen hallinto voi myös parantaa hallintojen tehokkuutta muuttamalla johtamistapoja ja parantamalla organisaatioiden toimivuutta. Kaikilla jäsenvaltioilla on kehittyneitä sähköisen hallinnon aloitteita eEuropen puitteissa.

Laajakaista on johtanut mullistavaan kehitykseen myös lääketieteen alalla. Se mahdollistaa eri organisaatioiden ja terveysalan ammattilaisten välisen yhteistyön ja tarjoaa tarvittavan infrastruktuurin suurta kaistanleveyttä vaativille sovelluksille esimerkiksi telelääketieteen alalla (etäkonsultaatiot, etävalvonta ja etähoito joko kotona tai sairaalassa). Telelääketiede parantaa hoidon saantia ja laatua niille, jotka eivät pysty käymään lääkärin luona, ja se mahdollistaa ajoissa tehtävät diagnoosit ja lääkehoidot. Ranskan kansallisessa strategiassa rohkaistaan muodostamaan asiantuntijaverkostoja hoitotietojen jakamisen edistämiseksi. Saksan strategiassa asetetaan tavoitteet sähköisten potilastietojen kehittämiselle. Belgiassa lääkärit saavat piakkoin käyttöönsä sähköisen henkilökortin, jonka avulla he pääsevät sähköisiin potilastietokantoihin.

Koulutuksen alalla verkko-opiskelu on yksi parhaiten tunnetuista laajakaistasovelluksista. Opiskelijat voivat hyötyä kaikkien oppilaitosten tarjoamista mahdollisuuksista paikasta riippumatta, seurata yksilöllisesti joustavia kursseja, olla reaaliaikaisessa yhteydessä opettajiinsa ja osallistua ryhmätöihin, joiden tekijät ovat eri paikkakunnilla. Tanskassa Sektornet-verkko tarjoaa Internet-yhteyksiä ja useita palveluja, kuten koulutusta, teknistä tukea, videokokouksia jne. perus- ja keskiasteen kouluille.

Portugalin e-U-aloite: Jokainen yliopisto Portugalissa pystyy tarjoamaan opiskelijoilleen verkkopalveluja ja tietoa nopean Internet-yhteyden välityksellä eri puolilla kampusta. e-U-aloite on valtakunnallinen ohjelma, jota on kehitetty julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyössä, ja siihen kuuluu 57 korkeakoululaitosta. Ohjelman ominaisuuksia: liikkuvuuden mahdollistavan Wi-Fi-järjestelmän asennus kaikille kampuksille, erikoishintaiset langattomat sylimikrot (sponsoreina viisi suurta portugalilaista pankkia, 14 sylimikrotoimittajaa, yhdeksän laajakaistayhteyksien tarjoajaa sekä muita laitteisto- ja ohjelmistoyrityksiä), yliopiston palvelut verkossa, tieteellisen ja opetuksellisen sisällön kehittäminen ja tarjonta verkossa, yliopiston opetus- ja hallintohenkilöstön koulutus, vähätuloisten opiskelijoiden taloudellinen tukeminen, parhaiden opiskelijoiden palkitseminen sylimikroin. e-U-aloitteen tunnettuutta on lisätty valtakunnallisella mainoskampanjalla, johon kuuluu myös televisiomainoksia. Hanke saa tukea EU:lta ja se liittyy Online Scientific Library -hankkeeseen, jossa yli 3 500 kansainvälistä tiedelehteä on tuotu verkkoon.

3.2.3 Aloitteet julkishallintojen, koulujen, sairaaloiden ja terveysasemien liittämiseksi verkkoon (kysynnän lisääminen)

Jotta laajakaistapohjaisista palveluista voitaisiin hyötyä konkreettisesti, julkishallinnot, koulut ja terveysasemat on liitettävä verkkoon. Kysynnän lisääminen julkisella sektorilla antaa lisävarmuutta investointien tuottavuudelle, mikä lisää investointihalukkuutta. Se on erityisen tärkeää heikommassa asemassa olevilla alueilla, joilla se täydentää tarjontapuolen aloitteita käyttöönoton edistämiseksi. Jos kokonaiskysyntä yhdessä kunnassa on riittämätöntä, kunnat usein verkostoituvat ja kokoavat kysyntäänsä yhteen.

Moniin kansallisiin strategioihin kuuluu kysynnän lisäämisaloitteita, joskaan strategioissa ei aina kuvata toteuttamisvaiheita. Koulujen, sairaaloiden ja julkishallintojen verkkoyhteyksien määrässä on eroja maiden välillä. Pohjoismaissa yli 90 prosentilla niistä on laajakaistayhteydet. Sähköiset hankinnat mainitaan usein keskeisenä kysyntää lisäävänä välineenä, joka lisää kaikkien julkishallintojen liittymistä verkkoon. Yksi erityinen kysynnänlisäämisaloite on kreikkalainen Syzefxis-hanke, jossa on varattu 71,5 miljoonaa euroa laajakaistan tuomiseksi kaikkiin julkisiin rakennuksiin.

Kysyntää voidaan lisätä useilla julkishallinnon tasoilla. Keskushallinnon tasolla toteutettavat aloitteet mahdollistavat suuremmat mittakaavaedut. Ne on kuitenkin suunniteltava huolella, etteivät ne luo tai vahvista hallitsevia asemia esimerkiksi rajoittamalla tarjoajien määrää valtakunnallisella tasolla. Varsinkin Alankomaat on kokeillut erilaisia kysynnän niputtamisjärjestelmiä ja todennut, että valtakunnallinen kysynnän lisääminen tietyllä sektorilla on nostanut hintoja. Alankomaiden mukaan lupaavimmalta ratkaisulta vaikuttaa sektorien rajat ylittävä kysynnän niputtaminen alueellisella tasolla.

Yhdistyneen kuningaskunnan kysynnänlisäämishanke: Yhdistyneen kuningaskunnan laajakaistastrategia perustuu kysynnän luontiin. Laajakaistayhteyksien lisäämiseen julkisella sektorilla on varattu miljardi puntaa vuoteen 2006 mennessä, ja suunnitelmissa on toimittaa kaikkiin peruskouluihin 2 Mbit/s yhteydet ja kaikkiin keskiasteen kouluihin 8 Mbit/s yhteydet; kaikille yleislääkäreille on tarkoitus toimittaa 256 kbit/s yhteydet ja kaikille sairaaloille ja muille terveydenhuoltoviranomaisille vähintään 2 Mbit/s yhteydet; maan oikeuslaitos asennuttaa tieto- ja viestintäteknologiainfrastruktuurin kaikkiin keskeisiin oikeushallinnon organisaatioihin. Hankkeessa perustetaan 9 alueellista kysynnänlisäämiselintä ja yksi valtakunnallinen kysynnänlisäämiselin, joiden tehtävä on lisätä kysyntää julkisella sektorilla ja viedä sitä markkinoille. Kysyntää lisätään alueellisella tasolla, ja aluekehitysvirastot ovat hankkeessa keskeisiä osapuolia.

3.2.4 Aloitteet pk-yritysten liittämiseksi verkkoon

Tieto- ja viestintäteknologia (TVT) on yrityksille strateginen väline. Tiedonannossa "Nopeiden yhteyksien Eurooppa: sähköisen viestinnän viimeaikainen kehitys" korostettiin TVT:n makroekonomista vaikutusta tuottavuuteen ja kasvuun. Siinä tähdennettiin, että yritysten on täydennettävä TVT-investointejaan toimintaprosessien muuttamisella ja työntekijöiden koulutuksella.

Laajakaista voi muuttaa yrityksiä ja niiden toimintatapoja sekä parantaa niiden tuottavuutta ja innovatiivisuutta. Useimmat suurista yrityksistä käyttävätkin jo laajakaistayhteyksiä, mutta pk-yritykset laahaavat kehityksen jäljessä (kaavio 2) [16]. Syynä laajakaistan hitaalle käyttöönotolle eurooppalaisissa yrityksissä pidetään usein sopivien sovellusten puutetta sekä sitä, että pk-yritykset eivät tiedä riittävästi TVT:n mahdollisuuksista toimintansa tehostajana. Laajakaistastrategioissa kuvataan aloitteita, joita toteutetaan sähköisen liiketoiminnan alalla. Niillä pyritään lisäämään tietoisuutta ja edistämään kysyntää. Ranska pitää tärkeänä edistää nimenomaan pk-yrityksille suunnattujen sovellusten kehittämistä, jotta yrityksiä voitaisiin kannustaa hyödyntämään laajakaistan hyötyjä. Tässä yhteydessä digitaalisisältöön kohdistuvien oikeuksien hallintamenetelmillä eli DRM-järjestelmillä ja turvallisilla maksumenetelmillä on tärkeä rooli.

[16] Lisätietoja pk-yritysten verkkoyhteyksistä on uusimmassa e-Business W@tch -raportissa osoitteessa: http://www.ebusiness-watch.org/marketwatch/resources/E-Business-2003.pdf.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Tanska: Tiede- ja teknologiaministeriö on käynnistänyt ohjelman, jolla edistetään laajakaistan käyttöönottoa pk-yrityksissä. Ohjelmassa yksityiset konsultit kouluttavat ja avustavat pk-yrityksiä ratkaisemaan käytännön ongelmia ja lisäämään valmiuksia siirtyä sähköiseen liiketoimintaan. Konsultit, toimialajärjestöt ja alueelliset yritysten tukiorganisaatiot auttavat 60 pk-yritystä saavuttamaan sähköisen liiketoiminnan ensimmäisiä hyötyjä esimerkiksi luomalla niille sähköisen luettelon sähköisen liiketoiminnan poratalisivuista. Nämä 60 pilottihankkeessa saadut kokemukset ja hyvät käytännöt jaetaan sitten muiden tanskalaisten pk-yritysten kanssa.

3.3 Kansallisten laajakaistastrategioiden yhteiset piirteet

Laajakaistastrategioiden analyysi paljastaa, että ehdotetut aloitteet perustuvat samanlaisiin periaatteisiin, joten voidaan päätellä, että EU:n tasolla on yhteinen lähestymistapa laajakaistan rakentamiseen. Nämä periaatteet ovat:

* Tunnustetaan markkinoiden ensisijainen rooli laajakaistan yleistymisessä.

* Tunnustetaan julkisen vallan rooli markkinoiden tehokkaan toiminnan tukemisessa. Sen toimilla pystytään ohjaamaan sekä tarjonta- että kysyntäpuolta ja edistämään kehityskulkua, jossa paremman sisällön ja palvelujen kehittäminen riippuu infrastruktuurin rakentamisesta ja päinvastoin.

Tarjontapuolella:

* Kilpailu ja vaihtoehtoisten jakelukanavien tekninen lähentyminen, joita täydentää sähköisen viestinnän uuden sääntelyjärjestelmän yhdenmukainen täytäntöönpano.

* Valtiovallan rooli laajakaistan levittämisessä heikommassa asemassa oleville alueille. Erityisesti on varottava vääristämästä kilpailua tai heikentämästä yksityistä investointihalukkuutta, ja ratkaisun on oltava teknologiasta riippumaton.

* Tarve arvioida laajakaistan saatavuutta ja käyttöönottoa jatkuvan markkinoiden seurannan kautta.

* Tutkimuksen ja kehityksen merkitys seuraavan sukupolven laajakaistan kehittämisessä, kustannusten alentamisessa sekä innovatiivisissa sovelluksissa ja palveluissa.

Kysyntäpuolella:

* Relevantit kysynnänlisäämispolitiikat, joilla parannetaan investointivarmuutta ja lisätään käyttöä julkishallinnoissa sekä opetusalan ja terveydenhuollon laitoksissa.

* Yrityksille ja hallinnoille suunnattujen laajakaistapohjaisten avointen ja yhteentoimivien sovellusten ja palvelujen kehittämisen merkitys.

* Tarve raivata esteet uuden innovatiivisen sisällön kehittämisen tieltä ja edistyä esimerkiksi tekijänoikeuskysymyksissä, DRM-järjestelmissä ja mobiilimaksuissa.

* Turvallisuuden ja luottamuksen rooli laajakaistan käytön edistämisessä.

4. Laajakaistan kasvu

Jäsenvaltiot tukevat painokkaasti tavoitetta saattaa laajakaista mahdollisimman laajalti saataville, ja tämä näkyy kansallisissa strategioissa. Tämä tuki on rakentunut vuosien mittaan ja se on poliittisen toiminnan tulosta, johon kuuluu muun muassa eEurope ja kilpailua suosivan sääntely-ympäristön kehittäminen. Tämän tuloksena laajakaistamarkkinat ovat kasvaneet viimeisen kahden vuoden ajan ja niillä esiintyy yhä enemmän kilpailua.

Lisäksi alan rakenteeseen vaikuttaa jakelukanavien lähentyminen, kuten ADSL-välitteinen televisio ja Internet-välitteiset puhelut. Teleoperaattorien, laitevalmistajien, lähetystoiminnan harjoittajien ja sisällöntuottajien väliset rajat ovat hämärtyneet, minkä tuloksena on syntynyt uusia kilpailun muotoja, jotka voivat tuottaa parempia palveluja, alhaisempia hintoja ja enemmän valinnanvaraa.

4.1 Viimeaikainen kehitys

Laajakaistan rakentaminen ja käyttöönotto kasvavat EU:ssa nopeasti. Vuoden 2003 lopussa yhteyksiä oli 22,8 miljoonaa, mikä tarkoittaa lähes 100 prosentin lisäystä vuodessa (kaavio 3). Kaikkien jäsenvaltioiden laajakaistamarkkinat laajenevat vauhdilla, mutta erot ovat vielä huomattavia. Keskimääräinen levinneisyysaste EU:ssa (määriteltynä tilaajien prosentuaalisena osuutena kokonaisväestöstä) kasvoi vuoden 2002 lopun 3,4 prosentista vuoden 2003 lopun 6 prosenttiin [17].

[17] Todellinen käyttö on suurempaa kuin annettu prosenttiluku, sillä yhdellä tilatulla liittymällä voi olla useita käyttäjiä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Laajakaistan viimeaikaisen kehityksen taustalla on ollut lähinnä DSL-teknologia (kaavio 4). Tämä johtuu pääosin yleisen puhelinverkon laajasta kattavuudesta. Historiallisesti kuitenkin kaapelitelevisioverkot - siellä missä niitä oli - varustettiin laajakaistavalmiuksin ensimmäisenä. Tammikuussa 2004 DSL:n osuus kaikista yhteyksistä oli 74 prosenttia ja kaapelitelevisioverkkojen 22 prosenttia. Muut tekniset ratkaisut ovat vielä kehityksen varhaisvaiheessa ja niillä on varsin vähän tilaajia. Ne ovat kuitenkin lisäämässä läsnäoloaan markkinoilla.

>VIITTAUS KAAVIOON>

4.2 Kansainvälinen vertailu

Euroopan unioni ei kaiken kaikkiaan ole ollut laajakaistan kehityksen eturintamassa. Viimeaikainen kehitys osoittaa kuitenkin, että EU:n ja sen kilpailijoiden välinen kuilu on kaventumassa.

Eräät jäsenvaltiot lähtivät varhain liikkeelle laajakaistan rakentamisessa, ja niissä levinneisyysaste on yli 10 prosenttia väestöstä. Viidessä maassa levinneisyysaste on korkeampi kuin Yhdysvalloissa, mutta alhaisempi kuin Etelä-Koreassa ja Kanadassa (kaavio 5).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Etelä-Koreassa levinneisyysaste on 23 prosenttia ja se on saavuttanut saturaatiopisteen (kaavio 6). Eräät EU:n jäsenvaltiot olivat vuoden 2003 jälkipuoliskolla nopeimmin kasvavien markkinoiden joukossa. Nämä valtiot olivat Tanska, Alankomaat ja Suomi, vaikka niillä oli jo valmiiksi korkeat levinneisyysasteet. Ranskassa kasvu on vauhdikasta DSL-yhteyksien osalta, ja levinneisyysaste on yli EU:n keskitason. Myös tiedot Kreikasta ja Irlannista osoittavat merkittävää kasvua, mikä on todiste markkinoiden käynnistymisestä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

4.3 PC:n levinneisyys

Joidenkin maiden mielestä PC:n levinneisyyden edistäminen on tärkeä osatekijä kansallisissa laajakaistastrategioissa Internetin käytön ja laajakaistan edistämiseksi. Laajakaistan käyttöönoton ja PC:n ja Internetin levinneisyyden välinen suhde kokonaistasolla ei kuitenkaan osoita selvästi näiden muuttujien välistä välitöntä yhteyttä. Alustavat tiedot uusimmasta eEurope 2005 -vertailuanalyysistä (kaavio 7) osoittavat, että joissakin maissa, joissa on korkeimmat PC:n ja Internetin levinneisyysasteet (kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa), laajakaistan käyttöönotto on ollut suhteellisen vähäistä. Vastaavasti esimerkiksi Portugalissa PC ei ole kovin yleinen kotitalouksissa, mutta Internet-yhteyksistä suhteellisen suuri osa on laajakaistayhteyksiä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

4.4. Kilpailun merkitys

Kilpaillut laajakaistamarkkinat kasvavat tyypillisesti nopeammin. Kilpailu verkkojen välillä ja vakiintuneiden operaattoreiden verkkojen yhteiskäyttöä koskevat säännökset parantavat hinta-laatusuhdetta ja lisäävät kuluttajien valinnanvaraa. Nämä periaatteet sisältyvät sähköisen viestinnän uuteen sääntelyjärjestelmään. Viimeaikainen kehitys vahvistaa näitä käsityksiä. Joissakin jäsenvaltioissa kilpailu laajakaistamarkkinoilla vielä heikkoa, mutta lisääntymään päin.

4.4.1 Kilpailu verkkojen välillä

EU:ssa ja maailmalla parhaiten menestyville maille on tyypillistä huomattava verkkojen välinen kilpailu (kaavio 8). Vaihtoehtoisten järjestelmäalustojen välinen kilpailu parantaa asiakkaiden valinnanvaraa ja antaa tarjoajille mahdollisuuden hallita verkkonsa kaikkia osatekijöitä, mukaan luettuina kustannukset ja ylläpito. Yleisellä tasolla verkkojen välisellä kilpailulla on positiivinen suhde levinneisyyden kasvuun:

>VIITTAUS KAAVIOON>

*Huomautus: Kaaviossa pidetään kaapelimodeemi-, satelliitti-, valokaapeli- ja eriytettyjen DSL-yhteyksien yhteenlaskettua markkinaosuutta verkkojen välisen kilpailun indikaattorina. Toinen osuus, jonka muodostavat vakiintuneen operaattorin DSL- ja bittivirtayhteydet ja jälleenmyynti, ei käyttäjän näkökulmasta tarkasteltuna tarjoa samanlaista palvelujen eriyttämistä.

Verkkojen välinen kilpailu ei ole levinnyt laajalle EU:ssa. Kaapelitelevisioverkon kattavuus on melko rajallinen varsinkin suurissa maissa (lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa). Uusia järjestelmiä, joissa valokaapeliyhteys asennetaan kotiin asti, on rakennettu Ruotsissa ja Italiassa, joskin lähinnä kaupunkeihin. Langattomien teknologioiden odotetaan muuttavan markkinoita keskipitkällä aikavälillä, mutta tällä hetkellä niistä on saatu lupaavia kokemuksia vain paikallisissa kokeiluissa.

4.4.2 Kilpailu verkkojen sisällä

Siellä missä verkkojen välinen voimakas kilpailu puuttuu, paikallisliittymien pullonkaulojen kilpailuttaminen sääntelyn keinoin on tärkeässä asemassa innovatiivisten palvelujen tarjonnan kannalta. Tilaajayhteyksien eriyttämisestä ja verkon yhteiskäytöstä säädettiin asetuksessa 2887/2000 [18]. Tilaajayhteyksien eriyttämisen hitaus sai sääntelijät suuntaamaan katseensa muuntyyppisiin tukkutason tuotteisiin, kuten bittivirtayhteyteen [19]. Komissio antoi merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista suosituksen [20], jossa se yksilöi "tukkutason laajakaistayhteyksien" merkitykselliset markkinat.

[18] Asetus (EY) N:o 2887/2000, annettu 18 päivänä joulukuuta 2000, EYVL L 336, 30.12.2000, s. 4.

[19] Bittivirtayhteys on tukkutuote, jossa tarjotaan siirtokapasiteettia siten, että uudet tulokkaat voivat hallita loppukäyttäjälle suunnatun palvelun teknisiä ominaisuuksia ja tarjota omia lisäarvopalvelujaan.

[20] Komission suositus 2003/311, annettu 11 päivänä helmikuuta 2003, EUVL L 114, 8.5.2003, s. 45.

DSL-markkinoiden avaaminen kilpailulle on näkynyt viime aikojen kehityksessä. Vakiintuneiden operaattoreiden keskimääräinen markkinaosuus DSL-markkinoilla on vähitellen laskenut: vuoden 2004 tammikuussa se oli 73,7 prosenttia, kun se vuotta aiemmin oli 80 prosenttia. Jälleenmyynnin, bittivirtayhteyksien ja eriytettyjen tilaajayhteyksien osuudet ovat kasvaneet (kaavio 9).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Laajakaistan kokonaismarkkinoilla vakiintuneiden operaattoreiden osuus tammikuussa 2004 oli 57 prosenttia, kun se vuotta aiemmin oli 60,6 prosenttia. Joissakin maissa (varsinkin Saksassa ja Luxemburgissa) vakiintuneen operaattorin osuus on edelleen suhteellisen suuri. Portugalissa, Tanskassa ja Suomessa vakiintunut operaattori omistaa myös osan kaapelitelevisioverkosta.

4.5 Hintanäkökohtia

Kilpailun lisääntyminen näkyy viime kädessä vähittäishinnoissa. Siksi on hyödyllistä tarkastella laajakaistan käyttöönoton ja vallitsevien vähittäishintojen välistä yhteyttä. Hinnat vaihtelevat maittain, ja vertailua vaikeuttavat tarjotut eri nopeudet ja hintarakenteiden vaihtelut [21]. Kaaviossa 10 on esitetty jäsenvaltioiden vakiintuneiden operaattoreiden perimät hinnat eri yhteysnopeuksista helmikuussa 2004. Hinnat ovat kotitalouksilta perittäviä kiinteitä kuukausihintoja, joissa ei oteta huomioon modeemin kiinteää hankintakustannusta. Alhaisten nopeuksien hinnat ovat eri maissa samanlaisia, ja eroja alkaa näkyä vasta suuremmissa nopeuksissa. Laajakaistan levinneisyyden (kaavio 3) ja hintojen (kaavio 10) välinen korrelaatiotesti vahvistaa, että hinnat vaikuttavat merkittävästi laajakaistan käyttöönottoon kaikissa nopeusluokissa paitsi yli 2 Mbit/s. Yli 2 Mbit/s luokassa huippunopea yhteys tuntuu olevan itsessään kiinnostava hinnasta riippumatta.

[21] Joissakin maissa tuotteiden hinta saattaa osittain määräytyä palvelun käytön määrän perusteella.

Belgiassa kotitalouksille on tarjottu melko nopeita palveluja (3 tai 4 Mbit/s). Marraskuussa 2003 liittohallitus pyysi kaapelitelevisio- ja teleoperaattoreita tarjoamaan alhaisemman kaistanleveyden palveluja. Jotkin operaattorit reagoivat nopeasti, ja nykyisin on mahdollista ostaa alhaisempia nopeuksia (250-512 kbit/s) edullisemmin (20 euroa kuussa) tai vaihtoehtoisella, käytön määrään sidotulla hinnoitteluperiaatteella.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Kaiken kaikkiaan kilpailu on rajallista, mutta paranemisesta on hyviä merkkejä. Laajakaistan nopea yleistyminen parin viime vuoden aikana liittyy selvästi sekä verkkojen väliseen kilpailuun että lisääntyneeseen kilpailuun DSL-markkinoilla. Korkeampiin levinneisyyslukuihin liittyy houkuttelevampia hinta- ja nopeusvalikoimia. Tämä vahvistaa sitä, kuinka tärkeää on toisaalta sähköisen viestinnän uuden sääntelyjärjestelmän nopea voimaansaattaminen ja yhdenmukainen täytäntöönpano ja toisaalta korjaavat toimet, joita komissio suorittaa yhdessä kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa.

5. Päätelmät

Laajakaistapalveluilla on potentiaalia luoda uusia markkinoita, lisätä työntekijöiden tuottavuutta ja tuottaa lisäarvoa yritysten toiminnan, julkisen sektorin tehokkuuden ja elämänlaadun kannalta. Laajakaistan etujen hyödyntäminen on ratkaisevassa asemassa matkalla kohti osaamistaloutta. Laajakaista edistää kasvua lisäämällä kilpailukykyä. Laajakaistan onnistunut rakentaminen, käyttöönotto ja käyttö ovat siten keskeisen tärkeitä Euroopan talouden tulevalle elinvoimalle ja sen sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle.

Laajakaistan edut tunnustettiin kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa, jossa jäsenvaltiot sopivat laativansa kansalliset laajakaistastrategiat vuoden loppuun mennessä. 15 EU:n jäsenvaltiota on nyt julkistanut tässä tiedonannossa esitellyt johdonmukaiset suunnitelmat tavoitteineen ja toteuttamistapoineen.

Infrastruktuurin saatavuus vaihtelee eri maissa, ja siihen vaikuttavat maantieteelliset ominaisuudet, väestöntiheys, teknologian kehitys, kaapelitelevisioverkon laajuus, kilpailun taso jne. Strategioissa kuvataan aloitteita, joiden painopisteet vaihtelevat laajakaistan levinneisyydestä riippuen, mutta kaikissa on yhteinen lähestymistapa.

Useat jäsenvaltiot pitävät tarpeellisena tarkistaa ja päivittää kansallisia strategioita niin, että niissä otetaan huomioon teknologian ja markkinoiden uusin kehitys. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä seuraaviin kysymyksiin:

a) Tarjontapuolella:

i) Laajakaistan saatavuuden kartoittaminen on hyödyllinen ensiaskel heikommassa asemassa olevien alueiden määrittelemisessä, ja sitä on jatkuvasti seurattava ja pidettävä ajan tasalla, kun otetaan huomioon laajakaistan ripeä kehitys koko unionissa.

ii) Julkisessa rahoituksessa on noudatettava rakennerahastojen käytön perusteita ja menettelyjä koskevia suuntaviivoja sähköisen viestinnän alalla, jotta ei vääristettäisi kilpailua tai vähennettäisi yksityistä investointihalukkuutta.

b) Kysyntäpuolella:

(i) Edistetään avointen ja yhteentoimivien julkisten palvelujen kehittämistä.

ii) Ehdotetaan kaikkia tarvittavia operatiivisia toimia julkishallintojen, koulujen, sairaaloiden ja terveysasemien Internet-yhteyksien parantamiseksi.

iii) Harjoitetaan kysynnänlisäämispolitiikkaa kilpailuun liittyviä kysymyksiä unohtamatta.

iv) Tehostetaan laajakaistan käyttöönottoon liittyviä taloudellisia kannustimia.

Lyhyellä aikavälillä, jolloin polttopisteessä ovat etupäässä maa- ja syrjäseutualueiden verkkoyhteydet, kansalliset strategiat vaikuttavat todennäköisimmin välittömästi infrastruktuurin rakentamiseen. Tästä syystä niitä pidetään tärkeänä osatekijänä Euroopan kasvualoitteelle. Niissä saavutettujen tulosten ensimmäinen arviointi on osa kasvualoitteen edistymisraporttia, joka on määrä toimittaa kevään 2005 Eurooppa-neuvostolle.

Muita laajakaistamarkkinoiden tarjonta- ja kysyntäpuolen toimia on ehdotettu komission tiedonannoissa "Nopeiden yhteyksien Eurooppa: sähköisen viestinnän viimeaikainen kehitys" ja "eEurope 2005 -toimintasuunnitelma: Päivitys" (KOM(2004) 380). Näillä toimilla pyritään nopeuttamaan verkkojen rakentamista heikommassa asemassa olevilla alueilla, poistamaan esteet innovatiivisen sisällön ja palvelujen kehittämiselle ja edistämään näin kysyntää, perehtymään tarkemmin nykyisen kysynnän paikallaanpolkemisen syihin ja helpottamaan uuden Internet-yhteyskäytännön (IPv6) käyttöönottoa innovatiivisten palvelujen ja sovellusten valikoiman laajentamiseksi.

Täydentäviä toimia:

* Teknologian kehittymisen, laajakaistamarkkinoiden kasvun, kokemusten vaihdon ja toteuttamisesta saatujen oppien pohjalta kansallisia laajakaistastrategioita on päivitettävä. Jäsenvaltioiden olisi tehtävä kattava päivitys vuoden 2005 loppuun mennessä.

* Uusien jäsenvaltioiden olisi laadittava kansalliset laajakaistastrategiansa vuoden 2004 loppuun mennessä.

* Kansallisten laajakaistastrategioiden edistymisen seuranta on osa eEurope 2005:n tavoitteiden saavuttamisen arviointia laajakaistan levinneisyyden ja käytön osalta. Komissio tarkastelee edistymistä ja kehitystä vuoden 2006 alkupuoliskolla osana eEurope 2005:n arviointia.