Ehdotus neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta /* KOM/97/0486 lopull. - CNS 97/0265 */



Virallinen lehti nro C 005 , 09/01/1998 s. 0004



Ehdotus neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta (98/C 5/04) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(97) 486 lopull. - 97/0265(CNS) (Komission esittämä 19 päivänä marraskuuta 1997) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 51 ja 235 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sekä katsoo, että yksi yhteisön perusvapauksista on henkilöiden vapaa liikkuvuus; perustamissopimuksessa määrätään, että neuvosto toteuttaa yksimielisesti työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi tarvittavat sosisaaliturva-alan toimenpiteet, työntekijöiden sosiaaliturva taataan lakisääteisillä sosiaaliturvajärjestelmillä ja täydentävillä sosiaaliturvajärjestelmillä, neuvoston jo vahvistama lainsäädäntö, jonka tarkoituksena on turvata yhteisön alueella liikkuvien työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä sosiaaliturvaoikeudet, ja erityisesti asetukset (ETY) N:o 1408/71 (1) ja (ETY) N:o 574/72 (2), koskevat ainoastaan lakisääteisiä eläkejärjestelmiä, Amsterdamissa 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti jälleen, että se pitää moitteetomasti toimivia yhtenäismarkkinoita koko unionin kilpailukykyä, talouskasvua ja työllisyyttä edistävän kokonaisstrategian olennaisena osana, tässä tarkoituksessa edellä mainittu Eurooppa-neuvosto on kasvusta ja työllisyydestä antamassaan päätöslauselmassa (3) sopinut konkreettisista toimista, joiden avulla voidaan tehokkaimmin edistää yhtenäismarkkinoiden lopullista toteuttamista: tehdään säännöistä tehokkaampia, poistetaan huomattavimmat jäljellä olevat markkinoiden vääristymät, vältetään haitallista verokilpailua, poistetaan alakohtaiset esteet markkinoiden yhdentymiseltä ja luodaan kaikkia kansalaisia hyödyttävät yhtenäismarkkinat, sosiaalisen suojelun tavoitteiden ja politiikkojen lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1992 annetussa neuvoston suosituksessa 92/442/ETY (4) (I.B kohdan 5 alakohdan h alakohdassa) kehotetaan jäsenvaltioita edistämään tarpeen vaatiessa eläkeoikeuksien saamista koskevien edellytysten muuttamista erityisesti lisäeläkkeiden osalta palkattujen työntekijöiden liikkuvuuden esteiden poistamiseksi, tämä tavoite saavutetaan ainoastaan, mikäli oikeudet lisäeläkkeeseen turvataan asianmukaisella tavalla työntekijän liikkuessa jäsenvaltiosta toiseen, henkilöiden vapaata liikkuvuutta, joka on yksi yhteisön kulmakivistä, ei rajoiteta palkattuihin työntekijöihin, vaan se ulotetaan myös itsenäisiin ammatinharjoittajiin sijoittautumisvapautena ja palvelujen tarjoamisen vapautena, voidakseen tehokkaasti käyttää oikeuttaan liikkua vapaasti työntekijöillä olisi oltava tietyt takuut lisäeläkejärjestelmien mukaisesti saavutettujen oikeuksien säilymisestä, jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet taatakseen eläke-etuuksien maksamisen lisäeläkejärjestelmään kuuluville ja kuuluneille henkilöille sekä heidän perheenjäsenilleen ja jälkeenjääneilleen kaikissa jäsenvaltioissa, sillä maksujen ja pääoman vapaan liikkuvuuden kaikkinainen rajoittaminen on nykyisin kiellettyä perustamissopimuksen 73 b artiklan nojalla, jotta vapaan liikkumisen oikeuden käyttäminen helpottuisi, kansallisia säädöksiä olisi mukautettava, siten että lyhyeksi ajaksi toiseen jäsenvaltioon työskentelemään lähetetyt työntekijät voisivat edelleen suorittaa maksuja lähtöjäsenvaltioon perustettuun hyväksyttyyn lisäeläkejärjestelmään tai jotta näitä maksuja voitaisiin suorittaa heidän puolestaan, tämän osalta perustamissopimuksessa ei edellytetä ainoastaan kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämistä vaan myös kaikkien sellaisten kansallisten toimenpiteiden poistamista, jotka ovat omiaan estämään työntekijöitä käyttämästä perustamissopimuksessa taattuja ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössään tulkitsemia perusvapauksia tai tekemään näiden vapauksien käytöstä vähemmän houkuttelevaa, direktiivin soveltamisala rajoittuu lähetettyihin työntekijöihin, eikä sillä ole vaikutusta tarpeeseen löytää sovelias ratkaisu laajempaan ongelmaan, joka koskee lisäeläkkeiden verotusta yhteisössä, vapaan liikkuvuuden oikeutta käyttävien työntekijöiden tulisi saada asianmukaista tietoa lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivilta tahoilta etenkin käytettävissä olevista mahdollisuuksista ja vaihtoehdoista, tämä direktiivi ei rajoita perustamissopimuksen yhtenäismarkkinoita koskevien sääntöjen tai kilpailusääntöjen soveltamista lisäeläkejärjestelmiin, täydentävien sosiaaliturvajärjestelmien moninaisuuden vuoksi yhteisön olisi vahvistettava ainoastaan tavoitteiden yleiset puitteet, ja jäsenvaltioille jätettäisiin vapaus valita keinot näiden tavoitteiden täyttämiseksi, näiden tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on mukautettava kansallista lainsäädäntöään, ja direktiivi on näin ollen tarkoituksenmukaisin lainsäädäntöväline, ja perustamissopimuksen 3 b artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitteita, jotka voidaan tämän vuoksi paremmin toteuttaa yhteisön tasolla; tässä direktiivissä rajoitutaan näiden tavoitteiden toteuttamiseksi tarvittaviin vähimmäistoimenpiteisiin, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tarkoituksen saavuttamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU Tarkoitus ja soveltamisala 1 artikla Tämän direktiivin tarkoituksena on valvoa, että jäsenvaltiosta toiseen liikkuvien lisäeläkejärjestelmän soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden jo saama yksilöllinen oikeus tai sellainen yksilöllinen oikeus, jota he ovat parhaillaan saamassa, turvataan tarkoituksenmukaisesti. Tämä turvaaminen koskee erityisesti sekä vapaaehtoisten että pakollisten lisäeläkejärjestelmien mukaisten eläkeoikeuksien säilyttämistä lukuun ottamatta niitä järjestelmiä, jotka kuuluvat jo asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalaan. 2 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan niihin lisäeläkejärjestelmään kuuluviin henkilöihin, jotka ovat saaneet tai ovat parhaillaan saamassa eläkeoikeudet yhdessä tai useammassa jäsenvaltioissa, sekä heidän perheenjäseniinsä ja jälkeenjääneisiinsä. II LUKU Määritelmät 3 artikla Tässä direktiivissä: a) "lisäeläkkeellä" tarkoitetaan työkyvyttömyys-, vanhuus- ja perhe-etuuksia, joiden tarkoituksena on täydentää tai korvata lakisääteisiin sosiaaliturvajärjestelmiin perustuvat vastaavat etuudet, b) "lisäeläkejärjestelmällä" tarkoitetaan kaikkia työeläkejärjestelmiä sekä tarkoitukseltaan vastaavia kollektiivisia järjestelyjä, joita ovat esimerkiksi ryhmävakuutussopimukset, alakohtaiset jakojärjestelmät, rahastoivat järjestelmät tai yritysten taseeseen varauksina merkityt eläkelupaukset, jotka on tarkoitettu lisäeläkkeeksi palkatuille työntekijöille tai itsenäisille ammatinharjoittajille, c) "hyväksytyllä lisäeläkejärjestelmällä" tarkoitetaan lisäeläkejärjestelmää johon sisältyvä lisäeläketurva täyttää siinä jäsenvaltiossa, jossa järjestelmä on perustettu, ne edellytykset, jotka tässä valtiossa on asetettu erityisten verohelpotusten myöntämiselle, d) "eläkeoikeuksilla" tarkoitetaan kaikkia etuuksia, joihin järjestelmään kuuluva henkilö on oikeutettu lisäeläkejärjestelmän perusteella, e) "saavutetuilla eläkeoikeuksilla" tarkoitetaan oikeuksia etuuksiin, jotka saadaan, kun etenkin odotusaikaan liittyvät lisäeläkejärjestelmien säännöissä edellytetyt vähimmäisedellytykset täyttyvät; "odotusajalla" tarkoitetaan ajanjaksoa, joka otetaan huomioon päätettäessä hyväksymisestä lisäeläkejärjestelmään ja sen mukaisten oikeuksien saamisesta, f) "työntekijällä" tarkoitetaan palkattua työntekijää tai itsenäistä ammatinharjoittajaa, g) "lähetetyllä työntekijällä" tarkoitetaan henkilöä, joka on lähetetty työskentelemään toiseen jäsenvaltioon ja joka asetuksen (ETY) N:o 1408/71 II osaston mukaisesti kuuluu edelleen lähtöjäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan; "lähetetyn työntekijän työskentelyä" tulkitaan tämän mukaisesti, h) "lähtöjäsenvaltiolla" tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa työntekijä työskenteli välittömästi ennen lähettämistään toiseen jäsenvaltioon ja jossa lisäeläkejärjestelmä, johon hän kuuluu, on perustettu, i) "vastaanottavalla jäsenvaltiolla" tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon työntekijä on lähetetty työskentelemään. III LUKU Toimenpiteet Euroopan unionin alueella liikkuvien työntekijöiden lisäeläkeoikeuksien suojaamiseksi 4 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lisäeläkejärjestelmän soveltamisalaan kuuluvat työntekijät voivat säilyttää saavuttamansa eläkeoikeudet liikkuessaan jäsenvaltiosta toiseen. Tässä tarkoituksessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että jo saavutettujen eläkeoikeuksien täysi säilyminen taataan niille, joiden osalta ei enää makseta maksuja lisäeläkejärjestelmään sen vuoksi, että he ovat muuttaneet jäsenvaltiosta toiseen, ainakin samassa laajuudessa kuin niille, joiden osalta ei enää makseta maksuja mutta jotka asuvat edelleen kyseisessä jäsenvaltiossa. Tätä artiklaa sovelletaan myös näiden henkilöiden perheenjäseniin ja jälkeenjääneisiin. 5 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lisäeläkejärjestelmistä maksetaan järjestelmän soveltamisalaan kuuluville henkilöille samoin kuin heidän perheenjäsenilleen ja jälkeenjääneilleen kokonaisuudessaan kaikki ne etuudet, jotka heille näiden järjestelmien mukaan kuuluvat. 6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lähetetty työntekijä, joka kuuluu lähtöjäsenvaltiossa perustettuun lisäeläkejärjestelmään työskennellessään vastaanottavassa jäsenvaltiossa, voisi suorittaa maksuja tai jotta hänen puolestaan voitaisiin suorittaa maksuja kyseiseen lisäeläkejärjestelmään. 2. Kun maksuja suoritetaan 1 kohdan mukaisesti edelleen lähtöjäsenvaltion lisäeläkejärjestelmään, vastaanottavan jäsenvaltion on tunnustettava näiden maksujen vastaavan vastaanottavan jäsenvaltion lisäeläkejärjestelmään suoritettavia maksuja. 7 artikla Kun maksuja suoritetaan 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti edelleen hyväksyttyyn lisäeläkejärjestelmään, vastaanottavan jäsenvaltion on, oman verotusoikeutensa rajoissa, kohdeltava tällaisia maksua samalla tavalla kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa perustettuun ja hyväksyttyyn, vastaavaan lisäeläkejärjestelmään suoritettuja maksuja. 8 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivat tahot tiedottavat asianmukaisesti järjestelmiin kuuluville henkilöille heidän eläkeoikeuksistaan ja mahdollisuuksista, joita heillä on järjestelmän perusteella heidän liikkuessaan jäsenvaltiosta toiseen. IV LUKU Loppusäännökset 9 artikla Jäsenvaltiot voivat säätää, että 6 artiklan säännöksiä sovelletaan ainoastaan tämän direktiivin voimaantulopäivänä tai sen jälkeen alkaneisiin lähetettyjen työntekijöiden työskentelyjaksoihin. 10 artikla Jäsenvaltioiden on kansallisissa oikeusjärjestelmissään toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta jokainen, joka katsoo joutuneensa loukatuksi sen vuoksi, että tämän direktiivin säännöksiä ei ole sovellettu, voi esittää vaatimuksensa tuomioistuimessa saatettuaan mahdollisesti ensin asian muun toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi. 11 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi asiaa koskevat säännökset komissiolle viimeistään 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja kaikki niiden myöhemmät muutokset mahdollisimman pian. 12 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 kuukauden kuluessa sen voimaantulosta, tai niiden on varmistauduttava viimeistään tähän päivämäärään mennessä siitä, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat vaadittavat säännökset sopimusteitse. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla ne voivat kaikissa tilanteissa taata tässä direktiivissä edellytettyjen tulosten saavuttamisen. Niiden on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on vahvistettava menettely, jonka mukaisesti viittaukset tehdään. Jäsenvaltioiden on lisäksi ilmoitettava komissiolle ne kansalliset viranomaiset, joihin voidaan ottaa yhteyttä, kun on kyse tämän direktiivin soveltamisesta. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. Jäsenvaltioiden on toimitettava mainittuun päivään mennessä vastaavuustaulukko, jossa esitetään sekä jo voimassa olevat että tämän direktiivin säännösten noudattamiseksi annetut kansalliset säännökset ja määräykset. 3. Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella komissio laatii Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle annettavan kertomuksen kuuden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Kertomuksessa käsitellään direktiivin soveltamista ja tarvittaessa siinä ehdotetaan tarpeellisiksi osoittautuneita muutoksia. 13 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 14 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi ajan tasalle saatettuna asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL L 28, 30.1.1997, s. 1), ja sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1290/97 (EYVL L 176, 4.7.1997, s. 1). (2) EYVL L 74, 27.3.1972, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi ajan tasalle saatettuna asetuksella (EY) N:o 118/97, ks. alaviite 1. (3) EYVL C 236, 2.8.1997, s. 3. (4) EYVL L 245, 26.8.1992, s. 49.