Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista:Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi tiettyjen zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurannasta, neuvoston päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 92/117/ETY kumoamisesta, jaEhdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus salmonellan ja muiden elintarvikkeiden kautta tarttuvien zoonoosien aiheuttajien valvonnasta sekä neuvoston direktiivien 64/432/ETY, 72/462/ETY ja 90/539/ETY muuttamisesta



Virallinen lehti nro C 094 , 18/04/2002 s. 0018 - 0022



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi tiettyjen zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurannasta, neuvoston päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 92/117/ETY kumoamisesta", ja - "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus salmonellan ja muiden elintarvikkeiden kautta tarttuvien zoonoosien aiheuttajien valvonnasta sekä neuvoston direktiivien 64/432/ETY, 72/462/ETY ja 90/539/ETY muuttamisesta" (2002/C 94/06) Neuvosto päätti 12. syyskuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 152 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 29. tammikuuta 2002. Esittelijä oli Ann Davison. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. helmikuuta 2002 pitämässään 388. täysistunnossa (helmikuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 85 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 7 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Zoonoosit ovat sairauksia tai infektioita, jotka voivat tarttua eläimistä ihmisiin. Infektion aiheuttaa usein eläinperäisten tuotteiden syöminen. Salmonelloosi on yleisin Euroopan maissa todettu zoonoosi. Salmonellasta esiintyy yli 150 serotyyppiä ja sitä voi löytyä hyvin monista ruoka-aineista, kuten raaoista munista, kananlihasta, sianlihasta, muista lihatuotteista ja maitotuotteista. Tavalliset oireet - ripuli, kuume, päänsärky ja oksentelu - ja niiden voimakkuus vaihtelevat eri serotyyppien mukaan. Salmonelloosi on kuitenkin vakava sairaus ja joskus jopa tappava. Komplikaatioita voi tulla kenelle tahansa, mutta erityisiä riskiryhmiä ovat vauvat, vanhukset ja raskaana olevat naiset. 1.2. Salmonella on ainoastaan yksi zoonoosien aiheuttajista. Toiseksi yleisin zoonoosin aiheuttaja ihmisessä on Campylobacter. Taudin ensisijainen oire on ripuli, mutta infektio voi harvoissa tapauksissa johtaa jopa hermovaurioihin ja halvaantumiseen. Campylobacter tarttuu useimmiten kananlihan välityksellä. 1.3. Kahden toisen yleisen zoonoosin aiheuttajia ovat Listeria ja eräät E. coli -bakteerin tyypit(1). 2. Zoonoosien kansanterveydelliset vaikutukset 2.1. Zoonoosien aiheuttamista sairastumis- tai kuolemantapauksista EU:n alueella ei ole olemassa luotettavia ja vertailukelpoisia lukuja. Jäsenvaltioiden raportointijärjestelmissä on eroja, ja ainoastaan pieni osa sairastumisista ilmoitetaan. Vuonna 1999 ilmoitetuista elintarvikkeiden aiheuttamista sairastumistapauksista 127000:n arvioidaan olleen Campylobacterin aiheuttamia(2). Kansainvälisen eläintautiviraston (OIE) julkaisemien tietojen mukaan EU-maissa ilmoitettiin vuonna 2000(3) yli 219141 ihmisissä esiintyvän salmonelloosin tapausta. Myös Euroopan komissio kerää asiasta tietoja ja julkaisee ne vuosittain salmonelloosia käsittelevässä raportissaan.(4) Raportissa esitetyn arvion mukaan ihmisten salmonellainfektioiden kokonaismäärä vuonna 1999 oli 165569. Jäsenvaltiokohtaisissa tiedoissa on kuitenkin suuria ja selittämättömiä eroja, mikä viittaa siihen, että valvonnassa ja koordinoinnissa on puutteita. 2.2. Yksilökohtaisen kärsimyksen ja ennenaikaisen kuoleman lisäksi zoonoosit aiheuttavat huomattavia kansanterveydellisiä kustannuksia ja työajan menetystä. WHO:n mukaan jokaisen Euroopassa ilmoitetun ihmisissä esiintyvän salmonelloositapauksen keskimääräisiksi kustannuksiksi arvioidaan 1100-1500 EUR(5). Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikejärjestö Food and Drink Federation on arvioinut, että salmonellan ja Campylobacterin aiheuttamien sairastumistapauksien hoidosta aiheutui Englannin ja Walesin terveydenhuoltojärjestelmille vuonna 1999 27,8 miljoonan punnan kustannukset. 2.3. Näin ollen talous- ja sosiaalikomitea kannattaa huomattavasti painokkaampaa ja ripeämpää toimintatapaa kuin komissio ehdotuksessaan esittää. 3. Euroopan komission ehdotusten pääsisältö 3.1. Euroopan komissio hyväksyi 1. elokuuta 2001 kaksi ehdotusta nykyisen lainsäädännön tarkastamiseksi ja zoonoosien ehkäisemisen ja valvonnan parantamiseksi: direktiiviehdotuksen tiettyjen zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurannasta, neuvoston päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 92/117/ETY kumoamisesta sekä asetusehdotuksen salmonellan ja muiden, elintarvikkeiden kautta tarttuvien zoonoosien aiheuttajien valvonnasta sekä neuvoston direktiivien 64/432/ETY, 72/462/ETY ja 90/539/ETY muuttamisesta. Ehdotukset kuuluvat elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan(6) jatkotoimiin. 3.2. Ehdotetussa direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan tehostettujen ja paremmin koordinoitujen seurantajärjestelmien luomiseen. Siinä esitetään järjestelmä tiettyjen zoonoosien aiheuttajien seuraamiseksi elintarvikeketjun alusta sen loppuun saakka. Lisäksi jäsenvaltioiden tulee osallistua koordinoituihin seurantaohjelmiin, joiden avulla vahvistetaan yleisimpiin zoonoosiin liittyviä viitearvoja eri jäsenvaltioissa. Näitä ohjelmia rahoitetaan yhteisön varoin. Uusiin seurantavaatimuksiin sisältyy myös zoonoosien esiintymistä ihmisissä ja elintarvikeperäisten tautitapausten esiintyvyyttä koskevien tietojen keruu sekä tiettyjen zoonoosien aiheuttajien mikrobilääkeresistenssin seuranta. 3.3. Ehdotettu asetus sisältää puitteet taudinaiheuttajien vähentämistoimille. Tavoitteena on näiden organismien esiintyvyyden vähentäminen asettamalla zoonoosien aiheuttajille yhteisön laajuiset viitearvot tietyissä eläinpopulaatioissa ja mahdollisesti elintarvikeketjun muissa vaiheissa. Yhteisön tavoitteet tälle vähentämispolitiikalle on tarkoitus asettaa vähitellen, tieteelliseen näkemykseen pohjautuen ja määrätyn aikataulun mukaisesti. Salmonellan katsotaan olevan toimenpiteiden ensisijainen kohde, etenkin siipikarjatuotteiden ja munien osalta. 3.4. Kanojen jalostusparvien osalta tavoitteiden on tarkoitus tulla voimaan vuonna 2005, munivien kanojen osalta vuonna 2006, broilereiden osalta vuonna 2007 sekä kalkkunoiden ja sikojen osalta vuonna 2008. Siirtymäkauden jälkeen rajoitetaan sellaisten syötäväksi tarkoitettujen munien markkinointia, jotka ovat peräisin parvista, joissa epäillään tai tiedetään esiintyvän tiettyjä salmonellatyyppejä (vuodesta 2008 alkaen). Vuodesta 2009 alkaen kananlihan on myös täytettävä sille asetettavat mikrobiologiset kriteerit. Lisäksi esitetään menettely tavoitteiden asettamiseksi muille eläinpopulaatioille tai muille zoonoosien aiheuttajille kuin salmonellalle. 3.5. Vähentämistavoitteet saavuttaakseen jäsenvaltioiden on otettava käyttöön kansalliset valvontaohjelmat ja kannustettava yksityissektoria yhteistyöhön. Jäsenvaltioiden välisessä elävien eläinten ja siitosmunien kaupassa salmonellatodistus tulee pakolliseksi edellä mainitun aikataulun mukaisesti. EU:n ulkopuolelta tapahtuvaan tuontiin on luotava vastaavia sertifiointitoimenpiteitä samassa aikataulussa. Ehdotuksessa komissiolle annetaan mahdollisuus kieltää kokonaan tiettyjen zoonoosien valvontamenetelmien käyttö, kuten antibioottien käyttö tai eläinpopulaatioiden rokotukset, tai asettaa ehtoja niiden käytölle. 4. Voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö 4.1. Neuvoston direktiivin 92/117/ETY tarkoituksena on luotettavan tiedonantojärjestelmän luominen zoonoosien yleisestä esiintymisestä. Direktiivissä säädetään jalostussiipikarjan parvissa leviävien salmonellan serotyyppien seurannasta, valvonnasta ja hävittämisestä sekä muidenkin zoonoosien kuin salmonellan aiheuttajia koskevien valvontatoimenpiteiden kehittämisestä. 4.2. Nykyiset valvontatoimenpiteet koskevat vain kahta jalostussiipikarjan parvissa esiintyvää salmonellatyyppiä. 4.3. Direktiivit 90/667/ETY ja 92/118/ETY sekä vastaavat komission päätökset kattavat zoonoosien aiheuttajien valvonnan eläinjätteen ja rehun käsittelyssä. 4.4. Tiettyjen zoonoosien valvonnasta maatiloilla on annettu säännöksiä eri direktiiveissä, jotka koskevat eläinten terveysoloja elävien eläinten kaupassa (esim. nautaeläinten tuberkuloosia ja luomistautia koskevat direktiivin 64/432/ETY säännökset). Lisäksi joissakin hygieniadirektiiveissä annetaan sääntöjä zoonoosien valvonnasta maatiloilla (lypsylehmien osalta esim. direktiivi 92/46/ETY). Vastaavissa hygieniadirektiiveissä säädetään toimenpiteistä, jotka koskevat zoonoosien aiheuttajien valvontaa eläinperäisten elintarvikkeiden jalostuksessa ja jakelussa. Elintarvikehygieniaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä muotoillaan uudelleen ja tarkistetaan parhaillaan, jotta luotaisiin yhtenäinen ja johdonmukainen hygieniasäännöstö, joka perustuu koko elintarvikeketjun kattavaan yhtenäiseen lähestymistapaan (TSK:n lausunto elintarvikehygieniasta(7)). 4.5. Zoonoosien seurantaa ja valvontaa koskevaa yhteisön lainsäädäntöä on kehitetty vähitellen ja eri jäsenvaltioissa on edetty eri vauhtia. Kokemus on kuitenkin osoittanut, etteivät kaikki jäsenvaltiot ole onnistuneet zoonoosi-direktiivissä säädetyn järjestelmän toteuttamisessa. Vain seitsemän jäsenvaltion (DK, IRL, F, NL, A, FIN, S) on todettu panneen salmonellan valvontaa jalostusparvissa koskevat säännökset kokonaan täytäntöön. Komission mukaan viranomaiset ovat kuitenkin toteuttaneet tehokkaita toimenpiteitä salmonellan ja muiden zoonoottisten organismien torjumiseksi kaikissa jäsenvaltioissa joko yksin tai yhteistyössä yksityisyritysten kanssa. Komitea pahoittelee, ettei näitä toimenpiteitä ole selvitetty tarkemmin komission kertomuksessa. 5. Suositukset Yleiset suositukset 5.1. TSK antoi huhtikuussa 1999 lausunnon zoonooseista(8). Komitea pysyy edelleen vuonna 1999 muotoilemassaan kannassa, sillä tilanne ei ole oleellisesti muuttunut. Komitea pitää tärkeänä kysymyksenä kansanterveyttä, pahoittelee viivästyksiä EU:n lainsäädännön toimeenpanossa ja ehdottaa kaikkien toimijoiden korkean tason konferenssia poliittisten ja taloudellisten valmiuksien edistämiseksi. 5.2. Komitea pitää Euroopan komission ehdotusten julkaisemista erittäin tervetulleena. Zoonoosien ehkäiseminen on tärkeä osa elintarviketurvallisuutta. Kuten edellä on todettu, zoonoosit aiheuttavat sekä yksilökohtaista kärsimystä ja ennenaikaista kuolemaa että huomattavia terveydenhuoltokustannuksia ja työajan menetystä. Komitea on vakuuttunut paitsi siitä, että zoonoosien ehkäisemisen tulisi kuulua EU:n ja jäsenvaltioiden ensisijaisiin tavoitteisiin, myös siitä, että tähän tarkoitukseen tulisi osoittaa riittävästi varoja. 5.3. Lähtökohtana tulisi olla, että kuluttajille toimitetut elintarvikkeet ovat turvallisia. Viimeaikaiset elintarvikkeisiin liittyvät terveysriskit ovat heikentäneet kuluttajien luottamusta ja vähentäneet asianomaisten tuotteiden kulutusta. Komitean mielestä viranomaiset eivät ole pystyneet takaamaan lainsäädännön ja sertifioinnin tehokasta toimeenpanoa ja valvontaa. 5.4. Komitea pitää siksi kaikkien elintarvikeketjuun osallisten tahojen sekä viranomaisten yhteisen intressin mukaisena turvata korkeiden turvallisuusstandardien toimeenpano ja noudattaminen elintarvikeketjun kaikissa vaiheissa. Näin voidaan myös varmistaa eurooppalaisen maatalouden maailmanlaajuinen kilpailukyky, joka edellyttää korkeiden laatustandardien ja korkealaatuisten tuotantomenetelmien ylläpitämistä. 5.5. Jäsenvaltioilla on päävastuu kansallisten valvontaohjelmien rakentamisesta ja niiden käytön valvonnasta. Raporteista on käynyt selkeästi ilmi, että direktiivin 92/117/ETY toimeenpanossa on ilmennyt todellisia puutteita. Mainitussa direktiivissä asetettuja määräaikoja ei ole noudatettu, ja komitean mielestä komission olisi pitänyt puuttua asiaan jo paljon aikaisemmin. TSK arvosteli jyrkästi tilannetta ja sen kielteisiä vaikutuksia elintarviketurvallisuuteen, kuluttajasuojaan ja EU:n kauppaan vuonna 1999 zoonooseista antamassaan lausunnossa(9). Komitea onkin huolissaan käsillä olevan ehdotetun uuden asetuksen toimeenpanosta, joka asettaa jäsenvaltioille lisää vaatimuksia, vaikka direktiivin 92/117/ETY toimeenpanoa ei vielä ole saatu toteutettua. Komitea yhtyy käsitykseen, että jäsenvaltioilla on päävastuu ehdotetun asetuksen toimeenpanosta, mutta pyytää että jäsenvaltioiden painostamiseksi entistä enemmän komissio osoittaisi riittäviä varoja yhteisön ja etenkin komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO, Food and Veterinary Office) toimesta toteutettavia kansallisten ohjelmien säännöllisiä tarkastuksia varten. Vastikään FVO on tehnyt sarjan kananlihatuotannon salmonellatarkastuksia, joiden tulosraportti on kuitenkin vasta tekeillä. FVO:n tulisi myös asettaa prioriteetikseen kannustaa komissiota käyttämään lainrikkomusmenettelyä, jota siis ei ole koskaan sovellettu zoonoosilainsäädännön suhteen. 5.6. Euroopan komission ehdotuksissa käsitellään aiheellisesti antibioottiresistenssiä. Zoonoosien ja antibioottiresistenssin vastaiset toimet liittyvätkin läheisesti toisiinsa. Kotieläimissä esiintyvät zoonoosit johtavat lisääntyneeseen antibioottien käyttöön, jonka taas on todettu helposti synnyttävän antibiooteille resistenttejä bakteerikantoja. Näin ollen zoonoosien ehkäiseminen on keskeinen osa kokonaisvaltaista antibioottiresistenssin ehkäisemisstrategiaa. Komitea on tietoinen siitä, että resistenssiongelman hallitsemiseksi on otettava huomioon saman ekosysteemin osina terveydenhuolto, eläinlääketiede ja karjanhoito(10). Antibioottiresistenssin vastainen taistelu voi onnistua ainoastaan, mikäli edetään kokonaisvaltaisesti ja toteutettu politiikka kattaa antibioottien käytön ihmisissä ja eläimissä, antibioottien käytön valvonnan, antibioottiresistenssin seurannan, tutkimuksen jne. 6. Zoonoosien ja niiden aiheuttajien seuranta 6.1. Ehdotetulla zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurantaa koskevalla direktiivillä jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan toimia zoonooseja aiheuttavien organismien seuraamiseksi yleisesti ja varmistamaan seurannan ja tietojen julkaisun parempi koordinaatio. Kuten komissio toteaa, zoonoosien esiintymistä ihmisissä koskevien tietojen keruu on äärimmäisen tärkeää, jotta elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva lainsäädäntö perustuisi tieteellisiin ohjeisiin ja saataisiin palautetta sovelletun valvonnan tehokkuudesta. 6.2. Komitea pitää tervetulleena, että seurannan kohteeksi on tarkoitus - kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevän tiedekomitean suositusten mukaisesti - ottaa laaja kirjo zoonooseja ja niiden aiheuttajia(11). Ottaen huomioon aiheen merkitys, kaikki elintarvikeketjuun osalliset tahot - myös rehujen tuottajat - tulisi saada mukaan zoonoosien seurantaan. 6.3. Ehdotuksessa ei valitettavasti tarkenneta, mitä eläinlajeja seurannan on tarkoitus koskea. "Uudessa" direktiivissä on selkeästi mainittava, että seuranta koskee kaikenlaisia kotieläinpopulaatioita, koska tavoitteena on riittävän tiedon kerääminen erityisten ehkäisemisohjelmien valmistelua varten. Lisäksi ehdotuksessa olisi käsiteltävä moniresistenttien bakteerien ongelmaa. 6.4. Komitea korostaa zoonoosien luotettavan ja tehokkaan seurannan tärkeyttä. Uusia zoonooseja ilmenee monien tekijöiden yhteisvaikutuksesta, kuten ihmisten ja eläinten lisääntyneen ja vapautuneen liikkuvuuden, maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen, elimen- ja kudoksensiirtojen yms. seurauksena. EU:lla on oltava valmius näiden uusien zoonoosien määrittämiseen ja ehkäisemiseen sekä niiden vastaisten toimenpiteiden toteuttamiseen. 6.5. Jäsenvaltioiden on laadittava vuosittainen raportti zoonoosien kehityssuuntauksista ja lähteistä ja toimitettava se komissiolle ja perustettavalle Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle, joka laatii tiivistelmäraportin. On tärkeää, että sekä jäsenvaltiokohtaiset että komission raportit pidetään julkisesti saatavilla. Maakohtaisten raporttien kokoamisen ja tiivistelmäraporttien laatimisen tulee olla yksi elintarviketurvallisuusviranomaisen päätehtävistä, kuten myös zoonooseja koskevan tiedon keräämisen ja jakamisen. Komitea vaatii, että raportointimenettelyt ovat täysin avoimia. Kuluttajien ja asianosaisten tahojen on päästävä helposti tutustumaan jäsenvaltioiden antamiin tietoihin. Tämä on keskeinen osa tiedotustoimintaa ja jäsenvaltioiden tasolla toteutettujen toimien valvontaa. 6.6. Komitean mielestä tulisi ehdotettuun direktiiviin sisältyä myös zoonoottisten organismien antibioottiresistenssin seuranta. Kuten TSK totesi jo syyskuussa 1998 antibiooteista antamassaan lausunnossa(12), antibioottiresistanssi on kasvava ihmisten ja eläinten terveyttä koskeva ongelma, johon on määrätietoisesti puututtava. 7. Salmonellan ja muiden, elintarvikkeiden kautta tarttuvien zoonoosien aiheuttajien valvonta 7.1. Ehdotetulla salmonellan ja muiden, elintarvikkeiden kautta tarttuvien zoonoosien aiheuttajien valvontaa koskevalla asetuksella luotavat puitteet taudinaiheuttajien vähentämiseen tähtäävälle politiikalle ovat erittäin tervetulleet, mutta komitea suhtautuu monilta osin varauksella ehdotuksen toteuttamiseen käytännössä. 7.1.1. Ehdotus kattaa periaatteessa kaikki zoonoosit. Erityiset valvontavaatimukset koskevat kuitenkin vain tiettyjä, etenkin siipikarjatuotteissa ja munissa esiintyviä salmonellatyyppejä. Komitea kritisoi asetuksen soveltamisalan rajoittamista, sillä sen tulisi kattaa useampia patogeenilajeja ja eläinpopulaatioita. On osoitettu, että myös lihatuotteet, etenkin sianliha, voivat olla merkittäviä salmonellan lähteitä. Lisäksi esimerkiksi Campylobacter ja E. coli -bakteerit ovat ihmisiin tarttuvien tautien yleisiä aiheuttajia. 7.1.2. Yhteisön tavoitteet tiettyjen zoonoosien aiheuttajien patogeenisuuden vähentämiseksi tietyissä tuotantoeläinpopulaatioissa asetetaan määrätyn ajan kuluessa. Komitea kannattaa komission ehdotusta ja kaavailtua toimintamallia, mutta pitää uusille toimenpiteille ehdotettuja määräaikoja aivan liian pitkinä. Komitea on huolissaan siitä, että ensimmäiset esiintyvyyden vähentämistä koskevat tavoitteet(13) on asetettava vasta vuoden 2003 lopussa niiden kaikkien, kanojen jalostusparvissa esiintyvien salmonellatyyppien osalta, joilla on kansanterveydellistä merkitystä, ja vuoden 2006 lopussa kaikkien niiden siitossikakarjassa esiintyvien salmonellatyyppien osalta, joilla on kansanterveydellistä merkitystä. Pakollista testausta ja todistusten antamista kauppaa varten ei vaadita ennen vuotta 2005 kanojen jalostusparvissa esiintyvän salmonellan osalta eikä ennen vuotta 2008 siitossikakarjassa esiintyvän salmonellan osalta. Komitea ei pidä tätä hyväksyttävänä. Zoonoosit muodostavat erittäin vakavan ongelman, johon tulisi pikaisesti tarttua kattavan toimenpidekokonaisuuden avulla. Zoonoosien esiintyvyyden vähentäminen on kaikkien - tuottajista kuluttajiin yltävän - elintarvikeketjun toimijoiden edun mukaista. 7.1.3. Yksi peruste pikaiselle toiminnalle on EU:n sisäisen kauppaongelman ratkaiseminen. EU:n jäsenvaltioissa sovellettavat zoonoosia koskevat erilaiset käytännöt vääristävät kilpailua. Tiukempia zoonoosien vastaisia käytäntöjä soveltavat jäsenvaltiot haluaisivat takuita muista jäsenvaltioista tuotaville tuotteille. Asia on ratkaistava sisämarkkinoiden toimivuuden takaamiseksi, ja lähtökohtana tulee olla kaikkein korkeimmat turvallisuusstandardit. 7.2. Komitea pitää tervetulleena EU:n sisäistä salmonellasertifiointijärjestelmää. Komitea vaatii, että vastaavien toimenpiteiden soveltamista valvotaan tiukasti EU:n ulkopuolelta tulevassa tuonnissa. Järjestelmä pohjautuu lähinnä komission yksiköiden suorittamaan jäsenvaltiokohtaisten valvontaohjelmien arviointiin tai EU:n ulkopuolisten maiden ilmoittamiin tietoihin. Lisäksi järjestelmään tulee sisältyä FVO:n suorittamia perusteellisia pistokokeita. Komitea pitää välttämättömänä, että EU:n ulkopuolelta tuotavat tuotteet täyttävät samat kriteerit kuin EU:n oma tuotanto. Kyseessä on kuluttajien etu, eivätkä kyseisten maiden antamat ilmoitukset yksin riitä. On otettava käyttöön valvontajärjestelmä, joka vastaa kansainvälisiä kauppasääntöjä. 7.3. Ehdotetussa asetuksessa viitataan elintarvikehygieniaa koskevaan yhteisön lainsäädäntöön(14). Komitea on korostanut, että yhtenäisen vaara-analyysijärjestelmän (HACCP)(15) periaatteiden toimeenpanoa ja täysimääräistä soveltamista elintarvikeketjun jokaisessa vaiheessa on pidettävä zoonoosien valvonnan keskeisenä osana. HACCP-järjestelmässä määritellään loogisesti rakentuvat toimintavaiheet, joita toimijoiden tulee noudattaa tuotantoketjun kaikissa vaiheissa, jotta vaara-analyysin avulla voidaan määritellä ne kohdat, joissa valvonta on elintarviketurvallisuuden kannalta välttämätöntä. 7.4. Komission ehdottamalla asetuksella ei saavuteta asetettuja tavoitteita, ellei HACCP-periaatteita sovelleta elintarvikeketjun kaikissa vaiheissa. Komitea totesi maaliskuussa 2001, että "samoja hygieniasääntöjä ja valvontamenetelmiä on sovellettava elintarvikeketjun kaikkiin vaiheisiin alkutuotannosta aina lopulliselle kuluttajalle toimittamiseen saakka" ja että "kukin toimija elintarvikeketjun kussakin vaiheessa on täysin vastuussa tuotteidensa turvallisuudesta"(16). 7.5. Hygieniaan ja hyväksi todettuihin käytäntöihin liittyen komitea tahtoo painottaa uudelleen, että zoonoosien ehkäisemistoimia on toteutettava elintarvikeketjun jokaisessa vaiheessa, eli maatalouden alkutuotannossa, rehujen ja elintarvikkeiden tuotannossa, teurastamoissa, kaupassa ja jakelussa. Suhteellisen nopeasti saataisiin tulosta varmistamalla tiukemmin ylläpidetyt hygieniaolosuhteet teurastamoissa, joissa salmonella usein siirtyy sairaiden eläinten syljen tai suoliston kautta lihaan. Kuluttajillekin kuuluu osa vastuusta: hygienia on tärkeää myös ruoanvalmistuksessa. Kuluttajavalistusta on lisättävä ja toimia on koordinoitava EU:n tasolla. Valistustoimintaa voitaisiin edistää esimerkiksi Euroopan elintarviketurvallisuuskampanjan sekä komission vuosittain järjestämän Nuori kuluttajana -kilpailun pohjalta. 7.6. Elintarvikehygieniaa koskevassa komission ehdotuksessa(17) viitataan dekontaminaatiomenetelmien käyttömahdollisuuksiin. Komitea on erittäin huolissaan tällaisten menetelmien käytöstä, eikä niitä tulisi käyttää turvallisuuden palauttamiseksi tuotteelle, joka on valmistettu huonoissa hygieniaolosuhteissa. Dekontaminaatiomenetelmien käyttöä on valvottava tiukasti, ja kyseisestä menettelystä on aina oltava selkeä merkintä lopullisessa tuotteessa, myös silloin kun kyse on tuontituotteesta. 7.7. Vuodesta 1996 lähtien komitea on toistuvasti kehottanut komissiota ja muita asianosaisia tahoja järjestämään konferenssin, jolla voitaisiin lisätä valmiutta zoonoosien vastaisiin toimiin. Komitea osallistuu aktiivisesti toimintaan, jonka tavoitteena on parantaa tietoisuutta zoonooseista, ongelman laajuudesta sekä pikaisen toiminnan tarpeesta. Mikäli elintarvikeketjun toimijat päättäisivät yhtenäisestä linjasta, zoonoosien esiintymistä voitaisiin vähentää hyvinkin nopeasti. 7.8. Kattavan zoonoosien valvontapolitiikan tulisi sisältää myös maatalouden hyvien käytäntöjen yleistä kannustamista. Korkean laadun vaaliminen maatiloilla vähentää merkittävästi zoonoosien esiintymistä. YMP:ssa tulisi pyrkiä asiaa koskevan tietoisuuden lisäämiseen sekä koulutuksen ja tuen tarjoamiseen maanviljelijöille, jotka haluavat parantaa tuotantomenetelmiään vastatakseen paremmin kuluttajien vaatimuksiin ja edistääkseen mahdollisimman korkeatasoisen elintarviketurvallisuuden tavoitetta. Bryssel 20. helmikuuta 2002. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Listeria monocytogenes, Escherichia coli, lähde: direktiivi tiettyjen zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurannasta, johdanto-osan 10. perustelukappale. (2) Lähde: Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle zoonoosien valvomiseksi ja ehkäisemiseksi toteutettavista toimenpiteistä, KOM(2001) 452 lopullinen. (3) Lähde: OIE, Handistatus - tietokanta OIE:n www-sivuilla osoitteessa www.oie.int. (4) Komission mukaan raporttia (KOM(2001) 452 lopullinen) on tulkittava varovasti. Euroopan unionissa ei tiettyjen zoonoosien aiheuttajien osalta sovelleta yhteensopivia tai yhtenäisiä valvontasuunnitelmia. Tiedot eivät välttämättä perustu jäsenvaltiokohtaisiin suunnitelmiin, joissa määrätään tarkasti näytteiden ottamisesta ja tilastoinnista. (5) WHO Fact Sheet No 139, tammikuu 1997. (6) KOM(1999) 719 lopullinen. (7) CES 405/2001, EYVL C 155, 29.5.2001, s. 39-46. (8) TSK:n 28. huhtikuuta 1999 antama lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjä eläimissä ja eläinperäisissä tuotteissa esiintyviä zoonooseja ja zoonoosien aiheuttajia koskevista suojatoimenpiteistä elintarvikkeista aiheutuvien tartunta- ja myrkytyspesäkkeiden ehkäisemiseksi annetun direktiivin 92/117/ETY muuttamisesta", EYVL C 169, 16.6.1999. (9) TSK:n 28. huhtikuuta 1999 antama lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjä eläimissä ja eläinperäisissä tuotteissa esiintyviä zoonooseja ja zoonoosien aiheuttajia koskevista suojatoimenpiteistä elintarvikkeista aiheutuvien tartunta- ja myrkytyspesäkkeiden ehkäisemiseksi annetun direktiivin 92/117/ETY muuttamisesta", EYVL C 169, 16.6.1999. (10) TSK:n lausunto aiheesta "Antibioottiresistenssi - uhka kansanterveydelle", CES 1118/98, EYVL C 407, 28.12.1998. (11) Zoonooseja koskeva lausunto, 12. huhtikuuta 2000. (12) TSK:n lausunto aiheesta "Antibioottiresistenssi - uhka kansanterveydelle", CES 1118/98, EYVL C 407, 28.12.1998. (13) Ks. zoonoosien valvontaa koskevan asetuksen liite I. (14) KOM(2000) 438 lopullinen, EYVL C 365, 19.12.2000, s. 132. (15) Harmonised Hazard Analysis Critical Control Points. (16) TSK:n lausunto viidestä hygieniasääntöjä koskevasta komission ehdotuksesta, EYVL C 155, 29.5.2001, s. 39-46. (17) KOM(2000) 438 lopullinen, EYVL C 365, 19.12.2000, s. 132.