Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2002"



Virallinen lehti nro C 036 , 08/02/2002 s. 0081 - 0084



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2002" (2002/C 36/17) Neuvosto päätti 17. lokakuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto antoi lausuntonsa 3. lokakuuta 2001. Esittelijä oli Jan Jacob van Dijk. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17. ja 18. lokakuuta 2001 pitämässään 385. täysistunnossa (lokakuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 75 ääntä puolesta ja 6 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Komissio on perustamissopimuksen 128 artiklan mukaisesti esittänyt vuosittaiset työllisyyspolitiikan suuntaviivansa, jotka nyt koskevat vuotta 2002. 1.2. Vuonna 2000 pidetyssä Lissabonin huippukokouksessa komissiolle annettiin tehtäväksi suorittaa vuoden 2001 työllisyyspolitiikan suuntaviivojen perusteellinen tarkistus. Komissio aikoo arvioida perusteellisesti suuntaviivojen vaikutuksen ennen vuotta 2002, jolloin osa suuntaviivoista on pantava täytäntöön. Tästä syystä komissio ei ole tehnyt rajuja muutoksia työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin vuodeksi 2002. 1.2.1. Koska vuoden 2001 työllisyyden suuntaviivoihin oli tehty huomattavia muutoksia edelliseen vuoteen verrattuna ja koska Euroopan työllisyysstrategian vaikutusten arviointi jatkuu ja sen tulokset otetaan huomioon vuoden 2003 työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa, komissio ehdottaa vain vähäisiä tarkistuksia suuntaviivoihin ja rajoittaa muutokset uusiin poliittisiin painotuksiin, jotka juontavat juurensa viimeaikaisista komission tiedonannoista, Eurooppa-neuvoston kokouksista ja vuoden 2001 yhteisestä työllisyysraportista(1). Vuoden 2001 työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin verrattuna uusiin suuntaviivoihin on tehty seuraavat keskeiset muutokset: - Tukholman Eurooppa-neuvostossa sovittiin, että vuodeksi 2010 asetettuja Lissabonin tavoitteita täydennetään yleiselle työllisyysasteelle (67 prosenttia) ja naisten työllisyysasteelle (57 prosenttia) vuodeksi 2005 asetettavilla välitavoitteilla sekä tavoitteella saavuttaa ikääntyneiden (55-64-vuotiaiden) 50 prosentin työllisyysaste vuoteen 2010 mennessä. Tavoitteet on otettu osaksi laaja-alaista tavoitetta A. - Tukholman Eurooppa-neuvosto päätti myös, että neuvoston olisi otettava työn laatu vuoden 2002 työllisyyspolitiikan suuntaviivojen yleiseksi tavoitteeksi. Tämä näkyy nyt uudessa laaja-alaisessa tavoitteessa B(2). Tämän lisäksi uusia viittauksia laatuun on sisällytetty joihinkin asiaan liittyviin aihekohtaisiin suuntaviivoihin (3, 7, 10, 11 ja 13). - Liikkuvuutta koskevassa suuntaviivassa 6 painotetaan aiempaa voimakkaammin tarvetta edistää työvoiman liikkuvuutta uusilla eurooppalaisilla työmarkkinoilla(3). - Kehotus asettaa Lissabonin huippukokouksen päätelmien mukaisesti kansalliset tavoitteet työllisyysasteelle on saanut vain vähäistä vastakaikua jäsenvaltioissa, ja siksi laaja-alaisen tavoitteen A sanamuoto on muutettu aiempaa sitovammaksi. - Sukupuolten eriarvoisuutta koskevan suuntaviivan 17 vahvistaminen: Naisten ja miesten välinen huomattava palkkaero on todettu tekijäksi, joka mahdollisesti estää naisia aloittamasta tai jatkamasta työntekoa. Tukholman Eurooppa-neuvoston antama kehotus asiaan liittyvien indikaattoreiden kehittämisestä korostaa myös kysymyksen merkitystä. 1.3. Käsillä oleva komitean lausunto jäsentyy seuraavasti: Aluksi käydään läpi asiaan merkittävästi liittyvät aikaisemmat lausunnot ja tarkastellaan, missä määrin näissä lausunnoissa annettuja suosituksia on sisällytetty työllisyyspoliittisiin suuntaviivoihin vuodeksi 2002. Lisäksi komitea esittää joitain suosituksia, jotka tulisi ottaa huomioon, kun vaikutusten arvioinnin jälkeen laaditaan työllisyyspoliittisia suuntaviivoja vuodeksi 2003. 2. TSK:n aikaisemmat lausunnot 2.1. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lokakuussa 2000 lausunnon työllisyyspoliittisista suuntaviivoista vuodeksi 2001(4). Lausunnossa korostettiin erityisesti seuraavia seikkoja: - täystyöllisyyden perustavoite - elinikäisen oppimisen välttämättömyys - työmarkkinaosapuolten aiempaa tiiviimpi osallistuminen prosessiin - suuntaviivojen eri pilareihin sisältyvien toimien tasapainoinen toteuttaminen - määrällisten ja laadullisten indikaattoreiden määrittämisen tarve. Lausunnossaan komitea pitkälti tuki ehdotettuja työllisyyspoliittisia suuntaviivoja. Komitea piti hyvänä erillisen työsuojelua koskevan suuntaviivan laatimista(5). Lausunnon mukaan erityistä huomiota on annettava heikossa asemassa oleville ryhmille kuten ikääntyville työntekijöille, naisille, juuri opintonsa päättäneille nuorille ja pitkäaikaistyöttömille. Jotta voidaan saavuttaa Lissabonin huippukokouksessa asetettu tavoite - jonka mukaan EU:sta on kehitettävä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous - on investoitava erityisesti tutkimukseen, kehitykseen ja koulutukseen. 2.2. TSK antoi vuonna 2000 myös ikääntyviä työntekijöitä koskevan lausunnon(6). Kyseisessä lausunnossa todetaan, että useissa jäsenvaltioissa 55-64-vuotiaiden ikäryhmän työllisyysaste on tätä nuorempiin työntekijöihin verrattuna huomattavasti alhaisempi. Komitea on tietoinen siitä, että tietyissä tapauksissa alemman eläkeiän soveltaminen olisi oikeutettua, ja lausunnossa suositellaan seuraavia toimenpiteitä ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteen nostamiseksi: - yritysten ja palkansaajien ajattelutavan muutos - henkilöstöhallintapolitiikka, joka on suunnattu myös yli 45-vuotiaille: ikääntyville työntekijöille erityisen suuri merkitys on ikäryhmäpolitiikalla, joka voi koskea työhönottoa ja työuran päättämistä, koulutusta, täydennyskoulutusta ja uralla etenemistä, joustavuutta työn järjestämisessä, ergonomiaa sekä suhtautumisen muuttamista yrityksissä - huomion kiinnittäminen palkkajakaumaan; palkan tulisi nousta uran alussa nopeammin kuin uran lopussa, jotta ikääntyvien työntekijöiden asema paranisi. Vaikka suositus oli suunnattu ensisijaisesti työmarkkinaosapuolille, komitea ei kuitenkaan halua omia itselleen työmarkkinaosapuolille kuuluvia palkanmuodostusta koskevia valtuuksia. 2.2.1. Komitean lausunnon mukaan voitaisiin ikääntyviä työntekijöitä koskevalle politiikalle antaa konkreettinen muoto laatimalla sitä koskevat suuntaviivat. Lisäksi komitean katsoi, että ESR:llä voisi olla keskeinen rooli politiikan toteutuksessa. 2.3. Euroopan työllisyysstrategiaa tukevien kolmen prosessin väliarviointia koskevassa lausunnossaan(7) komitea piti työllisyyden suuntaviivoja toimivana välineenä. Suuntaviivojen myönteisimmäksi vaikutukseksi komitea katsoi, että työllisyys saa suurempaa huomiota ja että kaikkien osapuolten aktiivisuus asiassa kasvaa. Komission arvioon yhtyen komitea ehdotti prosessin parantamiseksi suuntaviivojen lukumäärän vähentämistä, koordinaation lisäämistä muiden prosessien (kuten Cardiffin, Kölnin ja Lissabonin prosessien) kanssa, indikaattoreiden luomista, valvonnan parantamista sekä hyvien menettelytapojen levittämistä. Komitea huomautti lopuksi, että työmarkkinaosapuolten osallistumismahdollisuuksia on parannettava, ja lisäsi, että olisi suositeltavaa harkita viisivuotiskauden päätyttyä vuoden mittaista taukoa, jotta kaikki asianomaiset toimijat todella voivat osallistua prosessiin. 2.4. Yhteisön maahanmuuttopolitiikkaa käsittelevässä lausunnossaan(8) komitea toteaa: "Jäsenvaltioiden käynnistämiin työllisyyden toimintasuunnitelmiin on sisällytettävä muuttovirtojen hallinnan kannalta hyödyllisiä kriteereitä. Jäsenvaltioiden työllisyyssuunnitelmissa on otettava joustavasti huomioon maahanmuuttoennusteet, jotta varmistetaan työmarkkinoiden moitteeton toimivuus. Uuden maahanmuuttopolitiikan on oltava positiivinen osa vuosittain laadittavia työllisyyden suuntaviivoja, jotka rakentuvat neljän pilarin varaan (työllistettävyys, yrittäjähenkisyys, sopeutumiskyky ja yhtäläiset mahdollisuudet). Suuntaviivojen avulla on parannettava sekä jäsenvaltioiden kansalaisten että maahanmuuttajien työpaikkojen laatua." 2.5. Naisten ja miesten välisiä palkkaeroja käsitelleessä lausunnossaan(9) komitea kannatti ennen kaikkea selkeyttä miesten ja naisten palkanmuodostuksessa, jota jäsenvaltioiden tulisi edistää asianomaisin aloittein. Lisäksi olisi laadittava tarvittavat tilastot. Työllisyyden suuntaviivoihin tulisi sisällyttää jäsenvaltioiden velvoittaminen erityistoimiin, joilla edistetään naisten osallistumista työmarkkinoille ja torjutaan palkkasyrjintää. 2.6. Hiljattain antamassaan lausunnossa(10) TSK korosti myös sosiaali- ja työllisyyspolitiikan laatu-ulottuvuuden parantamisen merkitystä. 3. Vuoden 2002 suuntaviivojen arviointi 3.1. Komitea on tyytyväinen siihen, että TSK:n ikääntyviä työntekijöitä käsitelleessä lausunnossaan esittämien kehotusten mukaisesti kyseiselle työntekijäryhmälle annetaan suuntaviivoissa suurempaa huomiota. 3.2. Komitea yhtyy komission käsitykseen, että miesten ja naisten välisten palkkaerojen poistamista on painotettava aiempaa enemmän. Siksi komitea kannattaakin vahvempaa suuntaviivaa, joka asettaa jäsenvaltioiden tehtäväksi kehittää yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa strategia erojen poistamiseksi. 3.3. Käsillä oleviin suuntaviivoihin on tehty vuoden 2001 suuntaviivoihin verrattuna ainoastaan pieniä muutoksia. Komitea hyväksyy menettelyn, koska suuntaviivat uusittiin perusteellisesti vuodeksi 2001. Komitea toteaa tyytyväisenä, että komissio on pitäytynyt vähäisistä sanamuodon muutoksista. 3.4. Sen sijaan komitea suhtautuu varauksellisesti komission päätökseen jättää pois määrälliset tavoitteet, jotka vielä sisältyivät työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin vuodeksi 2001. Komitea ymmärtää kylläkin lukujen poisjättämisen sillä perusteella, ettei komissiolla ole vielä käytettävissään yksiselitteisiä indikaattoreita koko EU:lle. Toisaalta helposti mitattavissa olevat tavoitteet vahvistaisivat ja tehostaisivat suuntaviivoja. Komitea edellyttää, että Euroopan laajuisesti sovellettaviin indikaattoreihin perustuvat määrälliset tavoitteet palautetaan vaikutusten arvioinnin jälkeen. 3.5. Komitea toteaa, että talousnäkymien nykyinen epävarmuus lisää jäsenvaltioihin kohdistuvia paineita ja kannustaa niitä toteuttamaan esitetyt suuntaviivat parhaimmalla mahdollisella tavalla. Näin ollen komitea korostaakin ajankohtaista tarvetta aktivoivalle työmarkkinapolitiikalle. 4. Ehdotuksia vaikutusten arvioinnin jälkeen laadittavia työllisyyspolitiikan suuntaviivoja varten 4.1. Työllisyyspolitiikan suuntaviivojen vaikutuksen arviointi on parhaillaan käynnissä. Komissio aikoo maaliskuussa 2002 esittää muille toimielimille teknisen selostuksen, joka sisältää arvioinnin keskeiset tulokset. Arvioinnista tullaan pyytämään lausuntoa myös TSK:lta. Tätä ennakoiden komitea esittää seuraavassa muutamia ajatuksia, jotka tulisi huomioida arviointia laadittaessa. 4.2. Perustamissopimuksen mukaan komission tulee vuosittain tarkastella työllisyyspolitiikkaa ja laatia asianmukaiset suuntaviivat. Komitea kyseenalaistaa suuntaviivojen vuosittaisen tarkistamisen tarpeen. Suuntaviivojen laatiminen ja niiden muuntaminen kansallisiksi toimintasuunnitelmiksi vaatii jäsenvaltioilta huomattavia ponnisteluita, vaikka painopisteet eivät muutu vuosittain kovinkaan paljon. Lisäksi toteutettujen toimenpiteiden vaikutukset näkyvät vasta tietyn ajan päästä. Näin ollen komitea suosittelee suuntaviivoille useamman vuoden voimassaoloaikaa, jotta saadaan luotua tehokas hallintosykli. Tässä on säilytettävä mahdollisuus sopeuttaa toimenpiteet mahdollisesti muuttuviin olosuhteisiin. Tällainen politiikan muuttaminen edellyttäisi perustamissopimuksen 128 artiklan sopeuttamista. Kunnes tämä muutos saadaan toteutettua voitaisiin väliaikaisesti suorittaa joka toinen vuosi suuntaviivojen perusteellinen tarkastus ja välivuosina ajanmukaistaa niitä ainoastaan suppeasti. Näin jäsenvaltioilla olisi enemmän aikaa arvioida työllisyyspolitiikan suuntaviivojen vaikutusta omaan politiikkaansa. 4.2.1. Lisäksi voitaisiin muuttaa jäsenvaltioiden velvoitetta raportoida vuosittain Euroopan komissiolle siten, että joka vuosi raportit koskisivat ainoastaan puolta suuntaviivoista. 4.3. Komitea on huolissaan työmarkkinaosapuolten mahdollisuuksista osallistua suuntaviivojen laatimiseen ja niiden muuntamiseen kansallisiksi toimintasuunnitelmiksi. Vaikka komissio uskoo edelleen osallistumismahdollisuuksien olemassaoloon, työmarkkinaosapuolet itse eivät ole tyytyväisiä tilanteeseen kaikilta osin. Usein niille ei jää riittävästi aikaa suuntaviivoja koskevaan sisäiseen keskusteluun, joka olisi edellytyksenä järjestöjen tukeman lausunnon antamiselle. Hyvä esimerkki on TSK:n käsillä olevan lausunnon laatiminen: yhden ainoan valmisteluryhmäkokouksen on riitettävä näinkin merkittävän lausunnon valmisteluun. 4.3.1. Komitea suhtautuu vieläkin epäilevämmin työmarkkinaosapuolten mahdollisuuksiin osallistua suuntaviivojen muuntamiseen kansallisiksi toimintasuunnitelmiksi. Usein työmarkkinaosapuolet saavat suunnitelmat käsiinsä vasta viime hetkellä, ja niille jää ainoastaan muutama päivä aikaa kantansa ilmaisemiseen. Vain harvassa jäsenvaltiossa työmarkkinaosapuolille suodaan riittävät mahdollisuudet osallistua suunnitelmien laatimiseen. 4.3.2. Jotta työmarkkinaosapuolten mahdollisuuksia osallistua kansallisten toimintasuunnitelmien laatimiseen voitaisiin lisätä, jäsenvaltioiden tulisi kutsua ne mukaan prosessin aikaisemmassa vaiheessa. Nykyisin työmarkkinaosapuolten kantaa kysytään usein vasta silloin, kun hallitukset ovat jo saaneet suunnitelmat valmiiksi. Näin ollen työmarkkinaosapuolet eivät katso pääsevänsä vaikuttamaan kansallisten toimintasuunnitelmien laatimiseen ja toimeenpanoon. Työmarkkinaosapuolille tulisi myös antaa mahdollisuus osallistua tiiviimmin maakohtaisten suositusten toteutukseen. 4.4. Edellä esitettyjen menettelyä koskevien huomioiden lisäksi komitea haluaa nostaa esille myös seuraavat aiheet, joita suuntaviivoissa tulisi painottaa enemmän. 4.4.1. Komissio ja neuvosto vaativat työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa aiheellisesti, että heikossa asemassa olevat ryhmät otetaan työmarkkinoilla huomioon. Näiksi ryhmiksi lasketaan naiset, ikääntyvät työntekijät, pitkäaikaistyöttömät, ja juuri opintonsa päättäneet nuoret. Komitea haluaisi lisätä luetteloon vielä kaksi ryhmää: vammaiset sekä etniset vähemmistöt. Vammaiset mainitaan kylläkin seitsemännessä suuntaviivassa, mutta tämä ryhmä tulisi ottaa huomioon myös muissa suuntaviivoissa. Etnisillä vähemmistöillä on erittäin vaikea asema, ja ne ansaitsevat siten erityistä huomiota. Erittäin lupaavana merkkinä komitea pitää Saksalle, Itävallalle ja Ruotsille osoitettuja maakohtaisia suosituksia. 4.4.2. Suuntaviivojen vaikutusten tarkka mittaus edellyttää vertailukelpoisia indikaattoreita. Näin myös jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet saataisiin sitoutumaan tiukemmin Luxemburgin prosessiin. 4.4.3. Lopuksi komitea viittaa maahanmuuttopolitiikkaa koskeviin keskusteluihin. Komitea on toistuvasti kannattanut maahanmuuttopolitiikkaa käsittelevän osuuden sisällyttämistä työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin. Bryssel 17. lokakuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Tämän lisäksi johdanto-osan kappaleet on saatettu ajan tasalle ja vähäisiä muutoksia on tehty, jotta otettaisiin huomioon käynnissä oleva strategian vaikutusten arviointi (laaja-alainen tavoite F), epäsuotuisammat talousnäkymät (johdanto) sekä toimialoilla tapahtuvat uudelleenjärjestelyt (suuntaviiva 13). (2) Muutokset on tehty 20.6.2001 annetun komission tiedonannon KOM(2001) 313 lopullinen ("Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka: investoiminen laatuun") pohjalta. (3) Muutokset on tehty Tukholman huippukokousta varten 28.2.2001 annetun komission tiedonannon KOM(2001) 116 lopullinen sekä tutkijoiden liikkuvuuden osalta eurooppalaista tutkimusaluetta käsittelevän tiedonannon (KOM(2000) 6 lopullinen, 18.1.2000) pohjalta. (4) TSK:n 18.-19. lokakuuta 2000 antama lausunto aiheesta "Ehdotus: neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2001"(EYVL C 29, 30.1.2001). (5) Ks. myös TSK:n 11.7.2001 antama lausunto aiheesta "Komission tiedonanto yhteisön työsuojelustrategiasta"EYVL C 240, 17.9.01 ja TSK:n lausunto aiheesta "Työsuojelu: yhteisön toimien toteuttaminen ja uudet vaara" EYVL C 51, 23.2.2000. (6) TSK:n 18. ja 19. lokakuuta 2000 antama oma-aloitteinen lausunto aiheesta "Ikääntyvät työntekijät", EYVL C 14, 16.1.2001. (7) TSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta "Euroopan työllisyysstrategiaa tukevien kolmen prosessin väliarviointi", EYVL C 139, 11.5.2001. (8) TSK:n 12. heinäkuuta 2001 antama lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Yhteisön maahanmuuttopolitiikka", EYVL C 260, 17.9.2001. (9) TSK:n 28. maaliskuuta 2001 antama oma-aloitteinen lausunto aiheesta "Naisten ja miesten väliset palkkaerot", EYVL C 155, 29.5.2001. (10) 12. ja 13. syyskuuta 2001 pidetyssä täysistunnossa hyväksytty lausunto aiheesta "Sosiaali- ja työllisyyspolitiikan laadun parantaminen", EYVL C 311, 7.11.2001.