Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla /* KOM/2003/0416 lopull. - COD 2002/0185 */





Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla (komission EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla esittämä) PERUSTELUT A. Tausta 1. Komissio antoi heinäkuussa 2002 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla (KOM(2002) 415 - 2002/0185) hyväksyttäväksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklan ja 175 artiklan 1 kohdan mukaista yhteispäätösmenettelyä noudattaen. 2. Euroopan parlamentti teki 14 toukokuuta 2003 ensimmäisessä käsittelyssään ehdotukseen useita tarkistuksia. Komissio esitti tuolloin kantansa kuhunkin tarkistukseen ja ilmoitti, mitkä tarkistukset se voi hyväksyä sellaisinaan, mitkä periaatteessa ja/tai uudelleen muotoiltuina, mitkä osittain ja mitä ei lainkaan. 3. Tämän perusteella komissio on laatinut nyt annettavan muutetun ehdotuksen. 4. Komissio on tehnyt direktiiviehdotukseen kolmentyyppisiä muutoksia seuraavassa mainituin perustein. Ensinnäkin osa uusista säännöksistä on peräisin sellaisinaan Euroopan parlamentin ensimmäisestä käsittelystä. Nämä muutokset parantavat ehdotuksen teknisiä tai taloudellisia määritelmiä tai tekevät ehdotuksesta entistä tasapainoisemman ja selkeämmän sekä tarkentavat ja valaisevat sen yksittäisiä kohtia. Toiseksi komissio on hyväksynyt joitakin tarkistuksia periaatteessa, mutta tehnyt vähäisiä muutoksia niiden muotoiluun esimerkiksi yhtenäistääkseen niitä ehdotuksen muiden osien kanssa tai määritelläkseen selvemmin eräitä ehtoja, rajoituksia tai poikkeuksia. Kolmanneksi komissio on ottanut mukaan osia parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tehdyistä tarkistuksista, kun näiden osien on katsottu olevan sopusoinnussa ehdotuksen tarkoituksen kanssa ja kun ne ovat olleet huomattavan arvokkaita ehdotuksen kannalta huolimatta siitä, että tarkistuksilla, joihin ne sisältyvät, ei kokonaisuudessaan olekaan ollut tällaista lisäarvoa. B. Hyväksyttyjä tarkistuksia koskevat huomautukset Johdanto-osan kappaleet Johdanto-osan 3 kappale Johdanto-osan kappale on muutettu siten, että siinä mainitaan Euroopan parlamentin energiahuoltoa koskevasta vihreästä kirjasta antama päätöslauselma, jossa parlamentti kannattaa sellaisten kannustimien luomista, joilla edistettäisiin siirtymistä tehokkaaseen energiantuotantoon, kuten sähkön ja lämmön yhteistuotantoon. Johdanto-osan 5 kappale Tällä muutoksella poistetaan yksi johdanto-osan kappaleen sana. Sanan "asianmukainen" ajatus käy esille toisaalla tekstissä eikä sana muuta tekstiä olennaisesti. Johdanto-osan 6 kappale Tämä johdanto-osan kappale on muutettu siten, että siinä painotetaan enemmän tavoitteena olevaa primaarienergian säästöä. Johdanto-osan 7 kappale Tämä on uusi johdanto-osan kappale. Siinä mainitaan ehdotetun direktiivin kannalta olennainen rakennusten energiatehokkuudesta annettu direktiivi 2002/91, jossa edellytetään, että pinta-alaltaan yli 1 000 m2:n suuruisten uusien rakennusten osalta on arvioitava yhdistetyn sähkön ja lämmön yhteistuotannon käyttömahdollisuudet. Johdanto-osan 12 kappale Tästä johdanto-osan kappaleesta on poistettu maininta, joka koski kansallisten hyötysuhteen viitearvojen vahvistamista. Muutetun ehdotuksen mukaan on laadittava yhdenmukaistetut viitearvot, ja näin ollen kansallisten viitearvojen mainitseminen ei ole tarpeen. Johdanto-osan 13 kappale Tässä uudessa johdanto-osan kappaleessa korostetaan, että energiantuotannon ja -säästön laskentatapojen on oltava tarkkoja, ymmärrettäviä, yhdenmukaisia ja mukautettavissa, jotta vältetään tarpeettomat hallinnolliset rasitteet ja markkinoiden vääristyminen. Johdanto-osan 18 kappale Johdanto-osan kappaleesta on poistettu maininta, joka koski jäsenvaltioiden antamaan tuotantotukeen liittyvää 50MW:n kapasiteettikynnysarvoa. Kynnysarvoa on arvosteltu voimakkaasti Euroopan parlamentissa ja neuvostossa, ja sen vuoksi komissio on päättänyt poistaa sen. Johdanto-osan 23 kappale Tässä uudessa johdanto-osan kappaleessa ilmaistaan selvästi, että myös tuottajan itse kuluttaman, omasta yhteistuotannostaan saaman sähkön määrä olisi otettava huomioon tilastoissa, jotta yhteistuotannolla tuotetun energian määrästä saadaan täydellinen kuva. Johdanto-osan 24 kappale Tämä muutos liittyy siihen, että erottelu kolmeen yhteistuotannon luokkaan ("teollisuustarkoituksiin", "lämmitystarkoituksiin" ja "maataloustarkoituksiin") on poistettu direktiiviehdotuksesta. Johdanto-osan 25 kappale Tällä muutoksella korostetaan, että toteutettavien toimenpiteiden tavoitteena on lisätä yhteistuotannon osuutta yhteisön sähkön kokonaistuotannosta. Artiklat 3 artikla Määritelmät a) Muutoksella on yhdenmukaistettu määritelmä muun tekstin kanssa. Yhteistuotannon kolme luokkaa on poistettu, koska sekä parlamentti että neuvosto ovat arvostelleet niitä ja pitäneet niitä tarpeettomina. b) Kyseessä on uusi "mikroyhteistuotannon" määritelmä, joka koskee kapasiteetiltaan alle 50 kWe:n tuotantoyksiköitä. Määritelmässä on myös otettu osittain huomioon parlamentin tarkistus 34. c) Muutoksella on lisätty uusi määritelmä, jonka mukaan mikroyhteistuotanto, jonka kokonaishyötysuhde on yli 80 %, on katsottava hyötysuhteeltaan korkeaksi yhteistuotannoksi. Näin helpotetaan hyväksymistä korkeahyötysuhteiseksi yhteistuotannoksi, sillä kun on kerran osoitettu, että tuotanto ylittää mainitun kynnysarvon, ei enää tarvita kutakin yksikköä koskevia lisälaskelmia. Määritelmässä otetaan myös osittain huomioon parlamentin tarkistus 34. d) Muutoksella on selkeytetty määritelmää ja siihen on sisällytetty parlamentin liitteeseen I tekemä tarkistus 65. "Kolmituotannon" sisällyttäminen liitteessä I olevaan yhteistuotantotekniikoiden luetteloon ei ole johdonmukaista, koska kolmituotanto ei ole yhteistuotantotekniikka vaan yhteistuotannon käyttösovellus. e) Muutoksella on selkeytetty määritelmää. Aikaisemmat "kaukolämmityksen" ja "kaukojäähdytyksen" määritelmät on poistettu, koska näitä käsitteitä ei käytetä direktiivissä. h) Määritelmä on muutettu siten, että kaukolämmityksen jakeluverkossa tapahtuvaa lämpöhävikkiä ei oteta huomioon lämpöhyötysuhteen arvioinnissa. k) Muutoksella on selkeytetty määritelmän sanamuotoa parlamentin tarkistuksen 79 mukaisesti. Tarkistuksen loppuosaa ei kuitenkaan ole otettu huomioon, koska se sisältyy parlamentin tarkistukseen 68 (liite II). n) Muutoksessa on otettu huomioon parlamentin tarkistus 32, mutta muutetussa muodossa, koska kyseinen tarkistus liittyy läheisesti tarkistukseen 70, jota komissio ei hyväksynyt. Tekstin yhdenmukaisuuden vuoksi määritelmä käsittää ainoastaan kapasiteettiin liittyvän rakennussuhteen. o) Muutoksella on selkeytetty sanamuotoa. p) Muutoksella on selkeytetty sanamuotoa. 4 artikla Artiklan 1 kohdassa säädetty määräaika on muutettu kahdesta yhdeksi vuodeksi täytäntöönpanon nopeuttamiseksi. Samoin 2 kohdassa säädetty määräaika on muutettu vuodesta kuudeksi kuukaudeksi. Vaikka komissio hyväksyykin periaatteessa nämä muutokset, on todettava, että jäsenvaltiot tulevat mitä todennäköisimmin vastustamaan niitä. 5 artikla Tämä artikla on muutettu siten, että siinä säädetään yhdenmukaistettujen sähkön ja lämmön erillisen tuotannon viitearvojen käyttöönotosta. Näitä viitearvoja käytetään kansallisten viitearvojen sijasta (parlamentin tarkistus 42). Yhdenmukaistettuja viitearvoja käyttämällä vältetään markkinoiden vääristymistä ja edistetään tasapuolisten toimintaedellytysten luomista. Yhdenmukaistetut viitearvot on vahvistettava laajojen selvitysten sekä alan kuulemisten perusteella. Komission on laadittava ja lopulta julkaistava selvitys noudattaen 12 artiklassa säädettyä komiteamenettelyä. Yhdenmukaistettujen viitearvojen käyttöönottoa koskevien säännösten sisällyttämisen johdosta kansallisia viitearvoja koskevat kohdat on poistettu. 6 artikla Artiklan 1 kohdan muutoksella tarkennetaan, että analyysi käsittää tehokkaan mikroyhteistuotannon tarjoamien mahdollisuuksien selvittämisen. Artiklan 2, 3 ja 5 kohtien muutokset ovat seurausta siitä, että komission alkuperäisen ehdotuksen liitteessä IV ollut teksti on sisällytetty 6 artiklaan. Artiklan 5 kohdassa säädetyt määräajat on muutettu kahdesta vuodesta 18 kuukaudeksi ja kolmesta vuodesta kahdeksi vuodeksi. Vaikka komissio hyväksyykin periaatteessa nämä muutokset, on todettava, että jäsenvaltiot tulevat mitä todennäköisimmin vastustamaan niitä. 7 artikla Artiklaan on lisätty uusi 4 kohta, jossa tähdennetään, että jäsenvaltioiden tukiohjelmien on oltava syrjimättömiä. 8 artikla Parlamentin tarkistuksessa 40 - jonka komissio hyväksyi - ehdotettiin tämän artiklan siirtämistä uudeksi 5 artiklaksi. Tätä muutosta ei kuitenkaan ole vielä tehty, koska artiklojen järjestystä voidaan muuttaa myöhemmässä vaiheessa. Artiklan 8 kohtaan on lisätty parlamentin tarkistuksen 54 mukaisesti maininta siitä, että siirto- ja jakeluverkko-operaattorit eivät saa määrätä kohtuuttoman suuria liitäntämaksuja verkkoon liitettäville alle MWe:n yhteistuotantoyksiköille ja että kustannukset ja hallinnolliset rasitteet on pidettävä niin vähäisinä kuin mahdollista. Lisäksi kyseisille tuotantoyksiköille on taattava kohtuullinen hinta niiden verkkoon myymästä sähköstä. Tämän muutoksen tarkoituksena on luoda ja turvata pientuottajille kohtuulliset toimintaolosuhteet. 9 artikla Artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuotoa on muutettu parlamentin tarkistuksen 55 ottamiseksi huomioon. Muutoksella korostetaan, että tavoitteena on saada aikaan energiansäästöjä. Parlamentin tarkistusta on kuitenkin muutettu siten, että voidaan säilyttää myös alakohdan alkuperäinen sisältö. Energiansäästöjen edellytyksenä on näet myös, että vältetään lämmönkulutuksen lisääntyminen. 10 artikla Artiklan muutoksilla on lyhennetty jäsenvaltioiden raportoinnille asetettavia määräaikoja, jotta täytäntöönpanoa voitaisiin nopeuttaa. Vaikka komissio hyväksyykin periaatteessa nämä muutokset, on todettava, että jäsenvaltiot tulevat mitä todennäköisimmin vastustamaan niitä. Kansallisia viitearvoja koskevat alakohdat on poistettu 5 artiklan muutoksia vastaavasti. 11 artikla Artiklan 1 kohdan a alakohta on poistettu 5 artiklan muutoksia vastaavasti. 13 artikla Tässä uudessa artiklassa säädetään komiteamenettelystä, jolla voidaan tehokkaasti hoitaa 5 artiklan mukaiseen yhdenmukaistettujen viitearvojen vahvistamiseen liittyvät tekniset yksityiskohdat. Liitteet Liite I Muutoksella selkeytetään parlamentin tarkistusten 64 ja 66 mukaisesti, että direktiivin soveltamisalaan ei kuulu ydinvoimalla tapahtuva tuotanto. Parlamentin tarkistuksessa 65 ehdotetaan sähkön, lämmön ja jäähdytysenergian yhteistuotannon ("kolmituotanto") sisällyttämistä liitteeseen uutena tekniikkana. "Kolmituotanto" ei kuitenkaan ole tekniikka vaan yhteistuotannon pidemmälle viety sovellus. Tarkistus on joka tapauksessa otettu huomioon 3 artiklan d alakohdan muutoksissa. Liite II Liitteeseen II tehdyissä muutoksissa on otettu huomioon parlamentin tarkistus 67. Koska komissio ei kuitenkaan hyväksy tarkistusta 70, joka sisältää yksityiskohtaisen laskentamenetelmän kaikkia eri osatekijöitä koskevine uusine merkintätapoineen, tekstiä on ollut tarpeen muokata direktiiviehdotuksen yhdenmukaisuuden vuoksi. Tämä merkitsee muun muassa sitä, että alkuperäiset merkintätavat (ECHP, Qnet, C) säilytetään ja että rakennussuhde määritellään nimenomaan kapasiteettia koskevana rakennussuhteena. Liitteeseen on lisätty parlamentin tarkistuksen 68 mukainen uusi c alakohta, jossa asetetaan tiettyjä teollisia yksikköjä koskevia erityisehtoja. Tarkistusta on kuitenkin muokattu siten, että se on yhdenmukainen muun tekstin kanssa. Liitteeseen on niin ikään lisätty uusi d alakohta parlamentin tarkistuksen 69 mukaisesti. Tarkistusta on kuitenkin muokattu sen selkeyttämiseksi, että 12 artiklalla perustetun komitean on hyväksyttävä CENin tai CENELECin standardointiprosessin tulos ennen kuin jäsenvaltiot saavat käyttää niiden määrittämää laskentamenetelmää. Komissio pitää tärkeänä, että standardointiprosessista saatu hyödyllinen tulos voidaan ottaa käyttöön, mutta yhtä lailla tärkeää on varmistaa, ettei käyttöön oteta epätyydyttävää standardointiprosessin tulosta. Liite III Tähän liitteeseen tehdyillä muutoksilla on otettu huomioon parlamentin tarkistus 71. Komissio pitää myönteisenä sitä, että tässä tarkistuksessa on säilytetty primaarinenergian säästön laskemista koskeva periaate tärkeänä osana korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon määrittämistä. Komissio suhtautuu kuitenkin varauksellisesti tarkistuksessa esitettyyn laskukaavaan ja ehdottaakin tämän vuoksi, että liitteessä säilytetään alkuperäinen kaava. Komission muutettuun ehdotukseen on myös sisällytetty parlamentin ehdotus hajautettujen yhteistuotantoyksiköiden avulla vältettävän verkkohävikin ottamisesta huomioon. Liite IV Tämä liite on poistettu, koska sen sisältö on sisällytetty suoraan 6 artiklaan. 2002/0185 (COD) Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2], [2] EYVL C ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [3], [3] EYVL C noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [4], [4] EYVL C sekä katsovat seuraavaa: (1) Sähkön ja lämmön yhteistuotanto on mahdollinen energiansäästötoimenpide, jota ei tällä hetkellä käytetä tarpeeksi yhteisössä. Hyötylämmön tarpeeseen perustuva korkeahyötysuhteinen yhteistuotanto on yhteisön painopiste, kun otetaan huomioon yhteistuotannon mahdolliset edut primaarienergian säästössä ja päästöjen, etenkin kasvihuonekaasujen, vähentämisessä. Lisäksi yhteistuotannolla saatavan energian tehokas käyttö voi edistää energiansaannin varmuutta ja Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kilpailukykyä. Sen vuoksi on tarpeen varmistaa, että näitä mahdollisuuksia hyödynnetään entistä paremmin energian sisämarkkinoilla. (2) Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY [5] on tärkeä askel sähkön sisämarkkinoiden toteuttamisessa. Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi pikaisia toimia sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja näiden alojen vapauttamisen nopeuttamiseksi, jotta niillä voitaisiin saavuttaa täysin toimintakykyiset sisämarkkinat. Komissio vastasi pyyntöön vahvistamalla 13 päivänä maaliskuuta 2001 energian sisämarkkinoiden toteuttamiseen tähtäävän toimenpidepaketin, johon kuuluu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY muuttamisesta [6]. [5] EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20. [6] KOM(2001) 125 lopullinen. (3) Energiahuoltoa koskevassa vihreässä kirjassa [7] todetaan Euroopan unionin olevan hyvin riippuvainen sen alueen ulkopuolisesta energiatarjonnasta, joka täyttää tällä hetkellä 50 prosenttia tarpeesta, ja kyseisen osuuden odotetaan nousevan 70 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä, jos nykyinen suuntaus pysyy ennallaan. Tuontiriippuvuus ja tuontienergian osuuden kasvu lisäävät energiatoimitusten keskeytymis- tai vaikeutumisriskiä. Olisi kuitenkin liian yksiviivaista ja väärin ajatella, että saantivarmuudessa on kyse pelkästään tuontiriippuvuuden vähentämisestä ja kotimaisen tuotannon edistämisestä. Saantivarmuus edellyttää useita erilaisia poliittisia aloitteita, joiden tavoitteena on muun muassa monipuolistaa energianlähteitä ja teknologioita ja parantaa kansainvälisiä suhteita. Lisäksi vihreässä kirjassa painotetaan, että energian saantivarmuus on olennaisen tärkeää tulevan kestävän kehityksen kannalta. Vihreässä kirjassa tehdään se päätelmä, että energian kysynnän vähentämiseen tähtäävien uusien toimenpiteiden käyttöönotto on olennaisen tärkeää sekä tuontiriippuvuuden vähentämisen että kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamisen kannalta. Euroopan parlamentti vaatii vihreästä kirjasta 15 päivänä marraskuuta 2001 antamassaan päätöslauselmassa [8] kannustavia toimia, joilla edistettäisiin siirtymistä tehokkaisiin energiantuotantolaitoksiin, mukaan luettuina yhteistuotantolaitokset. [7] KOM(2000) 769 lopullinen. [8] EYVL C 140 E, 13.6.2002, s. 543. (4) Göteborgissa 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle esitetyssä komission tiedonannossa "Kestävä kehitys Euroopassa paremman maailman vuoksi: Kestävää kehitystä koskeva Euroopan unionin strategia" [9] yksilöitiin ilmastonmuutos yhdeksi kestävän kehityksen merkittävimmäksi esteeksi ja painotettiin tarvetta lisätä puhtaan energian käyttöä ja ryhtyä selkeisiin toimiin energian kysynnän vähentämiseksi. [9] KOM(2001) 264 lopullinen. (5) Sähkön ja lämmön yhteistuotannon lisääminen on tärkeä osa sitä toimenpidepakettia, joka on tarpeen ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan noudattamiseksi, ja myös myöhempien sitoumusten täyttämiseksi tarvittavia poliittisia toimenpiteitä. Eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman ensimmäisen vaiheen toteuttamisesta antamassaan tiedonannossa [10] komissio yksilöi sähkön ja lämmön yhteistuotannon yhdeksi niistä toimenpiteistä, joita tarvitaan energia-alan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, ja ilmoitti aikeestaan esittää vuonna 2002 ehdotus direktiiviksi sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä. [10] KOM(2001) 580 lopullinen. (6) Primaarienergian säästöön tähtäävän sähkön ja lämmön yhteistuotannon käytön lisääminen määritellään painopisteeksi tiedonannossa "Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi" [11]. Neuvosto hyväksyi tämän 18 päivänä joulukuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa yhteisön strategiasta yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi [12] ja Euroopan parlamentti 23 päivänä huhtikuuta 1998 antamassaan mietinnössä yhteisön strategiasta yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi [13]. [11] KOM(97) 514 lopullinen. [12] EYVL C 4, 8.1.1998, s. 1. [13] A4-0145/98. (7) Rakennusten energiatehokkuudesta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/91/EY [14] edellytetään jäsenvaltioiden huolehtivan siitä, että pinta-alaltaan yli 1 000 m2:n suuruisten uusien rakennusten osalta arvioidaan ja otetaan huomioon vaihtoehtoisten järjestelmien, kuten sähkön ja lämmön yhteistuotannon, tekninen, ympäristöön liittyvä ja taloudellinen toteutettavuus ennen rakentamisen aloittamista. [14] EYVL L 1, 4.1.2003, s. 65. (8) Neuvosto hyväksyi 30 päivänä toukokuuta 2000 ja 5 päivänä joulukuuta 2000 antamissaan päätelmissä [15] energiatehokkuutta koskevan komission toimintasuunnitelman [16] ja yksilöi sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisen yhdeksi lyhyen aikavälin painopistealueista. Euroopan parlamentti antoi energiatehokkuutta koskevasta toimintasuunnitelmasta 7 päivänä helmikuuta 2001 mietinnön [17], jossa se pyysi komissiota tekemään ehdotuksia sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämistä koskevista yhteisistä säännöistä, kun tämä on ympäristön kannalta järkevää. [15] Neuvoston päätelmät 8835/00 (30.5.2000) ja neuvoston päätelmät 1400/00 (5.12.2000). [16] KOM(2000) 247 lopullinen. [17] A5-0054/2001. (9) Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi (IPCC) 24 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/61/EY [18], tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/80/EY [19] sekä jätteenpoltosta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/76/EY [20] mainitaan, että on arvioitava mahdollisuudet sähkön ja lämmön yhteistuotantoon uusissa laitoksissa. [18] EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. [19] EYVL L 309, 27.11.2001, s. 1. [20] EYVL L 332, 28.12.2000, s. 91. (10) Korkeahyötysuhteinen yhteistuotanto määritellään tässä direktiivissä sen energiansäästön perusteella, joka saavutetaan käyttämällä sähkön ja lämmön yhteistuotantoa niiden erillisen tuotannon sijasta. Käsite 'korkeahyötysuhteinen yhteistuotanto' edellyttää, että energiansäästö on olemassa olevissa laitoksissa yli 5 prosenttia ja uusissa laitoksissa yli 10 prosenttia. Energiansäästön maksimoimiseksi ja sen välttämiseksi, että energiansäästö menetetään yhteistuotantolaitosten epäasianmukaisen käytön vuoksi, näiden laitosten toimintaolosuhteisiin on kiinnitettävä suurta huomiota pääasiassa varmistamalla, että tuotettu lämpö käytetään asianmukaisesti. (11) Seurantatarkoituksia varten ja avoimuussyistä on tärkeää, että sähkön ja lämmön yhteistuotannosta annetaan yhdenmukainen perusmääritelmä. Jos yhteistuotantolaitokset on varustettu erilliseen sähkön tai lämmön tuotantoon, yhteistuotannon määritelmän ei pitäisi kattaa kyseistä tuotantoa. (12) Sen varmistamiseksi, että ainoastaan primaarienergian säästön kannalta hyötyjä tarjoavaa yhteistuotantoa edistetään, on kehitettävä lisäperusteita perusmääritelmän mukaisen yhteistuotannon energiatehokkuuden määrittämiseksi ja arvioimiseksi. (13) Laskentatapojen, joilla lasketaan yhteistuotannosta saatava energiamäärä ja yhteistuotannon avulla aikaan saatava energiansäästö, on oltava riittävän tarkkoja ja ymmärrettäviä, yhdenmukaistettuja koko EU:ssa sekä mukautettavissa tekniseen kehitykseen, eivätkä ne saa aiheuttaa tarpeetonta hallinnollista työtä tai energian sisämarkkinoiden vääristymistä. (14) Tässä direktiivissä käytetyt yhteistuotannon ja korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon määritelmät eivät rajoita erilaisten määritelmien käyttöä kansallisessa lainsäädännössä tähän direktiiviin liittymättömissä yhteyksissä. Lisäksi on aiheellista käyttää sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/92/EY [21] sekä sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla 27 päivänä syyskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/77/EY [22] vahvistettuja määritelmiä. [21] EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20. [22] EYVL L 283, 27.10.2001, s. 33. (15) Jotta kuluttaja voisi valita avoimemmin perustein yhteistuotannosta saatavan sähkön ja muilla tekniikoilla tuotettavan sähkön välillä, korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon alkuperä on taattava. (16) Sen varmistamiseksi, että yhteistuotannon markkinaosuus kasvaa keskipitkällä aikavälillä, on tarkoituksenmukaista edellyttää, että kaikki jäsenvaltiot vahvistavat ja julkaisevat kertomuksen, jossa analysoidaan kansalliset mahdollisuudet korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon ja erikseen sitä haittaavat esteet. Näiden kertomusten perusteella ja sen perusteella, miten on edistytty yhteisön yleisen ohjeellisen tavoitteen saavuttamisessa eli yhteistuotannon osuuden nostamisessa vuoteen 2010 mennessä 18 prosenttiin energiankulutuksesta, komission olisi harkittava, onko tarkoituksenmukaista asettaa yksittäiset tavoitteet kullekin jäsenvaltiolle. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä analyysiin siitä, missä määrin uusiutuvien energialähteiden käyttöä voidaan lisätä kansallisilla lämmön markkinoilla yhteistuotannon kautta. (17) Julkisen tuen olisi oltava sopusoinnussa ympäristönsuojelun valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen [23] kanssa. Nämä suuntaviivat sallivat tällä hetkellä tietyntyyppisen julkisen tuen, jos voidaan osoittaa, että toimenpiteet edistävät ympäristönsuojelua, koska energian muuntamisen hyötysuhde on poikkeuksellisen korkea, koska ne mahdollistavat energiankulutuksen vähentämisen tai koska tuotantoprosessi mahdollistaa ympäristölle aiheutuvien vahinkojen vähentämisen. Tällainen tuki on joissain tapauksissa välttämätöntä, jotta yhteistuotannon mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää pidemmälle ja erityisesti ottaa huomioon tarve sisällyttää ulkoiset kustannukset hintoihin. [23] EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3-15. (18) Yhteistuotantoa edistävissä julkisissa tukijärjestelmissä olisi keskityttävä tukemaan hyötylämmön tarpeeseen perustuvaa yhteistuotantoa ja vältettävä lämmön kysynnän lisäämistä, jotta vältettäisiin polttoaineen kulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen kasvu. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä sen estämiseksi, että yhteistuotannosta saatavalle sähkölle tarkoitettua julkista taloudellista tukea voitaisiin käyttää lämmön tuotannon tukemiseen, mikä vähentäisi kannusteita huolehtia tuotetun lämmön asianmukaisesta käytöstä. . (19) Jäsenvaltiot tukevat yhteistuotantoa kansallisesti erilaisin tukijärjestelmin, kuten investointituilla, verohelpotuksilla tai veronalennuksilla, vihreillä todistuksilla sekä suoran hintatuen järjestelmillä. Komissio aikoo seurata tilannetta ja raportoida kokemuksista, joita kansallisten tukijärjestelmien soveltamisesta saadaan. (20) Yhteistuotannosta saatavan sähkön siirtoon ja jakeluun liittyvät verkkoyhteys kustannukset ja tariffit ja yhteistuotantoa hyödyntävien tuottajien joskus tarvitseman lisäenergian ostoon liittyvät tariffit olisi asetettava puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein ottaen huomioon yhteistuotannon kustannukset ja hyödyt. Erityisesti uusiutuvia energialähteitä käyttävissä yhteistuotantolaitoksissa ja pienissä kapasiteetiltaan alle 1 MWe:n laitoksissa sähköverkkoyhteyteen liittyvät kustannukset ja hallinnollinen taakka ovat merkittäviä esteitä lisäkehitykselle. (21) On syytä ottaa huomioon yhteistuotantosektorin erityisrakenne monine pienine ja keskisuurine tuottajineen, etenkin arvioitaessa yhteistuotannon toiminnan aloittamiseen liittyviä hallintomenettelyjä. (22) Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda puitteet yhteistuotannon edistämiselle, minkä vuoksi on tärkeää painottaa, että uuteen yhteistuotantokapasiteettiin tehtäville investoinneille tarvitaan vakaa taloudellinen ja hallinnollinen ympäristö. Jäsenvaltioita kannustetaan ottamaan tämä huomioon suunnittelemalla vähintään neljän vuoden kestoisia tukijärjestelmiä ja välttämällä toistuvia muutoksia hallintomenettelyissä ja niin edelleen. Lisäksi jäsenvaltioita kannustetaan varmistamaan, että julkisissa tukijärjestelmissä otetaan huomioon periaate, jonka mukaan tuen käytöstä on asteittain luovuttava. (23) Jäsenvaltioiden olisi tilastoja kootessaan tarkasteltava ja seurattava tuottajan itse yhteistuotannolla omaan kulutukseensa tuottaman sähkön määrää. Jäsenvaltioiden olisi tiedostettava, että vaikka tällainen tuotanto ei näy myytävän tai verkon kautta siirrettävän sähkön määrässä, se olisi kuitenkin katsottava ja laskettava yhteistuotannoksi. Tämän tyyppinen tuotanto on otettava huomioon, jotta saataisiin täydellinen kuva yhteistuotannon määrästä. (24) Yhteistuotannon yleinen tehokkuus ja kestävyys riippuvat useista tekijöistä, kuten käytetystä teknologiasta, polttoainetyypistä, kuormituskäyristä, koosta ja myös lämmön ominaisuuksista. Nämä tekijät voitaisiin ottaa huomioon laadittaessa sähkön ja lämmön erillisen tuotannon yhdenmukaistettuja viitearvoja. (25) Perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti yleiset periaatteet, jotka muodostavat puitteet sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämiselle energian sisämarkkinoilla sekä toimenpiteille, joilla lisätään yhteistuotannon osuutta sähkön kokonaistuotannosta yhteisössä, olisi vahvistettava yhteisön tasolla, mutta niiden yksityiskohtainen täytäntöönpano olisi jätettävä jäsenvaltioille, jotta kukin jäsenvaltio voisi valita erityistilanteeseensa parhaiten soveltuvan järjestelyn. Tässä direktiivissä säädetään ainoastaan niistä vähimmäisvaatimuksista, jotka ovat tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda puitteet sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämiselle sisämarkkinoilla hyötylämmön tarpeen perusteella. Tämän direktiivin täytäntöönpanossa on otettava huomioon kansalliset erityisolosuhteet ja etenkin ilmasto- ja taloudelliset olosuhteet. 2 artikla Soveltamisala Tätä direktiiviä sovelletaan 3 artiklassa määriteltyyn sähkön ja lämmön yhteistuotantoon. Liitteessä I on luettelo tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista erityyppisistä yhteistuotantoyksiköistä. 3 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan a) 'yhteistuotannolla' lämpöenergian ja sähkö- ja/tai mekaanisen energian tuottamista samassa prosessissa;b) 'mikroyhteistuotannolla' yhteistuotantoa yhteistuotantoyksikössä, jonka kapasiteetti on alle 50 kWe; c) 'tehokkaalla mikroyhteistuotannolla' mikroyhteistuotantoa, jonka varmennettu kokonaishyötysuhde on vähintään 80 prosenttia; d) 'hyötylämmöllä' yhteistuotantoprosessissa tuotettua lämpöä, joka täyttää taloudellisesti perustellun tarpeen ; hyötylämpöä voidaan sekundaariprosessin kautta käyttää tuottamaan hyötyjäähdytystä muun muassa teollisuus- tai ilmastointitarkoituksiin (kolmituotanto); e) 'yhteistuotannosta saatavalla sähköllä' sähköä, joka tuotetaan yhteistuotantoyksikössä tietyn raportointijakson aikana suoraan yhteydessä yhteistuotannosta saatavaan lämmöntuotantoon, määritettynä liitteessä II esitetyn laskentatavan mukaisesti; f) 'varasähköllä' sähköä, joka on toimitettava sähköverkkoon silloin, kun sähkön ja lämmön yhteistuotantoprosessi keskeytyy tai on poissa toiminnasta; g) 'lisäsähköllä' sähköä, joka on toimitettava sähköverkkoon tapauksissa, joissa sähkön tarve on suurempi kuin yhteistuotantoprosessin sähkötuotos; h) 'lämpöhyötysuhteella' vuosittaista hyötylämpötuotosta jaettuna polttoainepanoksella, joka käytetään yhteistuotantoprosessissa tuotettavaan lämpöön sekä sähkön kokonaistuotantoon;i) 'sähköhyötysuhteella' päägeneraattorien ulostulokohdassa mitattua vuosittaista sähköntuotantoa jaettuna polttoainepanoksella, joka käytetään yhteistuotantoprosessissa tuotettavaan lämpöön sekä sähkön kokonaistuotantoon; j) 'kokonaishyötysuhteella' sähköntuotannon ja hyötylämpötuotoksen vuosittaista summaa jaettuna polttoainepanoksella, joka käytetään yhteistuotantoprosessissa tuotettavaan lämpöön sekä sähkön kokonaistuotantoon; k) 'hyötysuhteet' lasketaan polttoaineiden alempien lämpöarvojen perusteella ; l) 'korkeahyötysuhteisella yhteistuotannolla' liitteessä III asetetut perusteet täyttävää yhteistuotantoa; m) 'erillisen tuotannon hyötysuhteen viitearvolla' niiden toisistaan erillisten lämmön- ja sähköntuotantojen hyötysuhdetta, jotka on määrä korvata yhteistuotantoprosessilla; n) yhteistuotantolaitoksen 'rakennussuhteella' yhteistuotannosta saatavan sähköntuotannon ja yhteistuotannosta saatavan lämmöntuotannon osamäärää tiettynä mittausjaksona, kun yhteistuotannossa käytetään täyttä kapasiteettia; o) 'yhteistuotantoyksiköllä' yhteistuotantolaitoksessa olevaa yksikköä, jossa a alakohdassa määritelty yhteistuotantoprosessi tapahtuu osittain tai kokonaan; p) 'yhteistuotantolaitoksella' laitosta, joka on tarkoitettu pääasiallisesti edellä a alakohdassa tarkoitettuja yhteistuotantoprosesseja varten. Yhteistuotantolaitoksessa voi olla osia, joissa tuotetaan vain sähköenergiaa tai vain lämpöenergiaa. Tällaisten laitoksen osien tuotosta ei katsota tässä direktiivissä tarkoitetuksi yhteistuotannoksi; q) 'uusilla yhteistuotantoyksiköillä' 1 päivänä tammikuuta 2004 ja sen jälkeen toimintansa aloittaneita yhteistuotantoyksikköjä, r) 'olemassa olevilla yhteistuotantoyksiköillä' ennen 1 päivää tammikuuta 2004 toimintansa aloittaneita yhteistuotantoyksikköjä. Lisäksi sovelletaan direktiivien 96/62/EY ja 2001/77/EY määritelmiä. 4 artikla Yhteistuotannosta saatavan sähkön alkuperätakuu 1. Jäsenvaltioiden on vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta varmistettava, että yhteistuotantoyksiköissä tuotetun sähkön alkuperä voidaan taata tämän direktiivin ja kunkin jäsenvaltion vahvistamien puolueettomien, avoimien ja syrjimättömien perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähkön alkuperästä annetaan tätä varten pyynnöstä takuu. 2. Jäsenvaltioiden on nimettävä kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta yksi tai useampi toimivaltainen tuotannosta ja jakelusta riippumaton elin valvomaan 1 kohdassa tarkoitetun alkuperätakuun myöntämistä. Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten elinten on otettava käyttöön tarvittavat mekanismit, joilla varmistetaan alkuperätakuiden tarkkuus ja luotettavuus, sekä esitettävä 6 artiklan kohdassa tarkoitetussa selvityksessä takuujärjestelmän luotettavuuden varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet. 3. Alkuperätakuun on - sisällettävä maininta polttoainelähteestä, josta sähkö on tuotettu; siinä on myös ilmoitettava sähkön kanssa tuotetun lämmön käyttötarkoitus sekä tuotantoajankohdat ja -paikat, - sisällettävä maininta takuun kattamasta yhteistuotannosta saatavan sähkön määrästä, - sisällettävä maininta sähkön ja lämmön erillisen tuotannon hyötysuhteen viitearvoista ja yhteistuotannon hyötysuhteesta 5 artiklan mukaisesti, - annettava yhteistuotantoa hyödyntäville sähköntuottajille mahdollisuus osoittaa, että heidän myymänsä sähkö on tuotettu tässä direktiivissä tarkoitetulla yhteistuotannolla. Jäsenvaltiot saavat sisällyttää alkuperätakuuseen myös muita tietoja. 4. Jäsenvaltioiden on vastavuoroisesti tunnustettava 2 kohdan mukaisesti myönnetty alkuperätakuu yksinomaisena osoituksena 3 kohdassa tarkoitetuista seikoista. Todistusten tunnustamisesta kieltäytymiselle, erityisesti petosten estämistä koskevista syistä, on oltava puolueettomat, avoimet ja syrjimättömät perusteet. Jos alkuperätakuun tunnustamisesta kieltäydytään, komissio voi velvoittaa kieltäytyvän osapuolen tunnustamaan alkuperätakuun ottaen huomioon erityisesti puolueettomat, avoimet ja syrjimättömät perusteet, joihin tunnustaminen perustuu. 5 artikla Hyötysuhdeperusteet 1. Jotta voitaisiin määrittää tässä direktiivissä tarkoitetusta yhteistuotantoprosessista koituvat energiansäästöt ja hiilidioksidipäästöjen vähennykset, komissio esittää kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta - kuultuaan sitä ennen yhteistuotantoalan järjestöjä, jäsenvaltioita, Euroopan parlamenttia sekä neuvostoa - perusteellisen selvityksen yleisten periaatteiden määrittämisestä yhteistuotannon vertailemiseksi sähkön ja lämmön erillisen tuotannon yhdenmukaistettujen hyötysuhteen viitearvojen kanssa. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun selvityksen on perustuttava tarkoin dokumentoituun analyysiin, jossa otetaan huomioon: a) todellisia olosuhteita koskevat toimintatiedot, b) jäsenvaltioiden ilmastoerot, c) jäsenvaltioissa käytössä olevan teknologian erot, d) erot olemassa olevien ja uusien yksiköiden välillä, e) polttoaineiden saatavuus, energiaresurssien jakautuminen ja energiamuotojen yhdistelmän kehittyminen, f) energian saantivarmuus ja ympäristönäkökohdat. 2. Komissio julkaisee selvityksen perusteella kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen yhdenmukaistetut viitearvot yhteistuotannon avulla aikaan saatavan primaarienergian säästön määrittämistä varten. Sähkön erillisen tuotannon ja lämmön erillisen tuotannon hyötysuhteen viitearvot ovat kaikissa jäsenvaltioissa samat - Viitearvot vahvistetaan polttoainetyypeittäin. - Yksittäisen yhteistuotantoyksikön viitearvot vahvistetaan kyseisen yksikön ja samanikäisten erillisten yksiköiden käyttöönottovuoden mukaan. - Yksittäisen yhteistuotantoyksikön viitearvot ovat vahvistamisen jälkeen voimassa kymmenen vuotta, minkä jälkeen ne vahvistetaan uudelleen kymmenen vuoden ajaksi. Vahvistettaessa viitearvot uudelleen ne tarkistetaan ensimmäisen kymmenvuotiskauden viimeisen vuoden perusteella. 3. 6 artikla Kansalliset mahdollisuudet korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon 1. Jäsenvaltioiden on laadittava analyysi kansallisista mahdollisuuksista korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon, mukaan luettuna tehokas mikroyhteistuotanto, ja tarkasteltava tässä yhteydessä, miten yhteistuotannolla voitaisiin kussakin jäsenvaltiossa päästä mahdollisimman suureen energiansäästöön ja hiilidioksidipäästöjen vähennykseen. 2. Analyysin on täytettävä seuraavassa esitettävät vaatimukset. Sen on perustuttava hyvin dokumentoituun tieteelliseen tietoon. Arvioitaessa yhteistuotannon kansallisia mahdollisuuksia on tarkasteltava: - polttoainetyyppejä, joita todennäköisesti käytetään yhteistuotantomahdollisuuksien hyödyntämiseksi, ja erityisesti mahdollisuuksia lisätä uusiutuvien energialähteiden käyttöä kansallisilla lämpömarkkinoilla yhteistuotannon avulla, - niitä liitteessä I mainittuja yhteistuotantotekniikkojen tyyppejä, joita todennäköisesti käytetään kansallisten mahdollisuuksien hyödyntämiseksi, - korkeahyötysuhteisella yhteistuotannolla todennäköisesti korvattavia sähkön ja lämmön erillisen tuotannon tyyppejä, - mahdollisuuksien jakautumista olemassa olevan kapasiteetin uudenaikaistamisen ja uuden kapasiteetin rakentamisen välillä. Analyysissa voidaan tilastointitarkoituksia varten tehdä ero ainakin seuraavien yhteistuotannon käyttötarkoitusten välillä: - yhteistuotanto teollisuustarkoituksiin - yhteistuotanto lämmitystarkoituksiin - yhteistuotanto maataloustarkoituksiin. 3. Osana analyysia on sopivin menetelmin arvioitava, kuinka kustannustehokasta korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon osuuden lisääminen kansallisessa energiamuotojen yhdistelmässä on. Kustannustehokkuuden analyysissa on myös otettava huomioon kansalliset sitoumukset, jotka on hyväksytty niiden ilmastonmuutokseen liittyvien sitoumusten myötä, jotka yhteisö on hyväksynyt ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen kuuluvan Kioton pöytäkirjan mukaisesti. 4. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä analyysiinsa erillinen analyysi esteistä, jotka voivat estää hyödyntämästä kansallisia mahdollisuuksia korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon. Tällöin on erityisesti käsiteltävä polttoaineiden hintoihin ja saantiin liittyviä esteitä, verkkojärjestelmäkysymyksiin liittyviä esteitä, hallinnollisiin menettelyihin liittyviä esteitä sekä siihen liittyviä esteitä, ettei ulkoisia kustannuksia oteta huomioon energian hinnoissa. 5. Jäsenvaltioiden on ensimmäisen kerran viimeistään 18 kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen joka toinen vuosi arvioitava, miten korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon osuuden lisäämisessä on edistytty. Jäsenvaltioiden on myös arvioitava korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon edistämiseksi toteutetut toimenpiteet ja osoitettava, missä määrin toimenpiteet ovat kansallisten ilmastonmuutossitoumusten mukaisia. Yhteistuotannon kansallisesti tarjoamien mahdollisuuksien analyysissa on eriteltävä mahdollisuudet vuosiin 2010, 2015 ja 2020 mennessä ja esitettävä asianmukaiset kustannusarviot kullekin aikajänteelle. 6. Komissio arvioi 1, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen selvitysten perusteella, missä määrin jäsenvaltiot ovat edistyneet korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon kansallisten mahdollisuuksien hyödyntämisessä. Komissio julkaisee päätelmänsä 11 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa ensimmäisen kerran vähintään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen joka kolmas vuosi. 7 artikla Tukijärjestelmät 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteistuotannon tuki perustuu hyötylämmön tarpeeseen, ottaen huomioon myös mahdollisuudet vähentää energian kysyntää muilla taloudellisesti toteutuskelpoisilla toimenpiteillä, kuten energiatehokkuustoimenpiteillä. 2. Komissio arvioi jäsenvaltioissa käytettyjen sellaisten mekanismien soveltamista, joiden mukaan yhteistuotantoa hyödyntävä tuottaja saa julkisten viranomaisten sääntelemän järjestelmän perusteella joko suoraa tai välillistä tukea ja joilla voisi olla kauppaa rajoittava vaikutus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamista. Komissio tutkii, edistävätkö tällaiset mekanismit perustamissopimuksen 6 artiklassa ja 174 artiklan 1 kohdassa määrättyjen tavoitteiden saavuttamista. 3. Komissio esittää 11 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa hyvin dokumentoidun analyysin kokemuksista, joita on saatu 2 kohdassa tarkoitettujen erilaisten tukijärjestelmien soveltamisesta ja rinnakkaisuudesta. Kertomuksessa arvioidaan tukijärjestelmien tuloksia, kustannustehokkuus mukaan lukien, korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon edistämisessä 6 artiklassa tarkoitettujen kansallisten mahdollisuuksien mukaisesti. Lisäksi kertomuksessa arvioidaan, missä määrin tukijärjestelmät ovat edistäneet vakaiden olosuhteiden luomista yhteistuotantoon tehtäville investoinneille. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteistuotannon tukeminen tapahtuu ketään syrjimättä eli riippumatta operaattoreista tai yhteistuotantolaitoksessa tuotetun sähkön, mekaanisen energian tai lämmön käytöstä. Sähköverkkojärjestelmiin liittyvät kysymykset 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että niiden alueella toimivat siirto- ja jakeluverkko-operaattorit takaavat yhteistuotannosta saatavan sähkön siirron ja jakelun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta verkon luotettavuuden ja turvallisuuden ylläpitoa. 2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava lainsäädäntökehys tai vaadittava siirto- ja jakeluverkko-operaattoreja laatimaan ja julkaisemaan omat vakioidut sääntönsä sellaisten teknisten mukautusten, kuten verkkoyhteyksien ja verkkojen vahvistamisen, kustannusten kantamisesta, jotka ovat tarpeen yhteistuotantoa hyödyntävien uusien sähköntuottajien liittämiseksi verkkoon. Jäsenvaltioiden on vahvistettava lainsäädäntökehys tai vaadittava siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita laatimaan ja julkaisemaan omat vakioidut sääntönsä siitä, miten järjestelmäasennusten, esimerkiksi verkkoyhteyksien ja verkkojen vahvistamisen, aiheuttamat kustannukset voidaan jakaa kaikkien asennuksista hyötyvien järjestelmän käyttäjien välillä. Kustannukset on jaettava soveltamalla mekanismia, joka perustuu puolueettomiin, avoimiin ja syrjimättömiin perusteisiin ja jossa otetaan huomioon sekä alkuvaiheessa että myöhemmin verkkoon liittyneiden tuottajien samoin kuin siirtoverkko- ja jakeluverkko-operaattorien yhteyksistä saama hyöty. Sääntöjen on perustuttava puolueettomiin, avoimiin ja syrjimättömiin perusteisiin, joissa otetaan erityisesti huomioon kaikki kustannukset ja hyödyt, jotka liittyvät kyseisten tuottajien verkkoon liittymiseen. Säännöissä voidaan määrätä erityyppisistä liittymistä. 3. Jäsenvaltiot voivat vaatia siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita kantamaan kokonaan tai osittain 2 kohdassa tarkoitetut kustannukset. 4. Siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita on vaadittava tarjoamaan uudelle liittymistä haluavalle tuottajalle kattava ja yksityiskohtainen arvio liittymisen aiheuttamista kustannuksista. 5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei siirto- ja jakelumaksuilla syrjitä yhteistuotannosta saatavaa sähköä. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa otettava käyttöön lainsäädäntö tai vaadittava siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita takaamaan, että yhteistuotantoa hyödyntävien laitosten tuottaman sähkön siirrosta ja jakelusta perittävät maksut vastaavat saatavissa olevaa kustannushyötyä, kun laitos liitetään verkkoon. Kustannushyötyä voidaan saada esimerkiksi matalajännitteisen verkon suoran käytön avulla. 6. Ellei yhteistuotantoa hyödyntävä tuottaja ole kansallisen lainsäädännön nojalla direktiivin 96/92/EY 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vaatimukset täyttävä asiakas, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että vara- tai lisäsähkön tuottamista varten ostettavan sähkön tariffit asetetaan julkaistujen tariffien ja ehtojen perusteella. Riippumattoman sääntelyviranomaisen on puolueettomien, avoimien ja syrjimättömien perusteiden mukaisesti asetettava tai hyväksyttävä kyseiset tariffit ja ehdot ennen niiden voimaantuloa. 7. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen elin, joka voi olla riippumaton sääntelyviranomainen, seuraamaan ja vertaamaan yhteistuotantoa hyödyntäville tuottajille tarjottuja tariffeja ja ehtoja, kun vara- tai lisäsähköä ostetaan tai kun ylimääräistä sähköä myydään. Elimen on julkaistava ensimmäisen kerran kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulon jälkeen 8. Jäsenvaltioiden on erityisesti helpotettava sellaisen sähkön pääsyä verkkojärjestelmään, joka tuotetaan liitteessä III olevan a kohdan mukaisesti uusiutuvia energialähteitä käyttävissä yhteistuotantoyksiköissä sekä laitoksissa, joiden kapasiteetti on alle 1 MWe. Niiden on erityisesti edellytettävä, että siirto- ja jakeluverkko-operaattorit liittävät alle 1 MWe:n järjestelmät sähköverkkoon asettamatta kohtuuttomia liitäntämaksuja tai muita esteitä. Tällaisten yksiköiden kustannukset ja hallinnolliset rasitteet olisi pidettävä mahdollisimman vähäisinä ja niiden verkkoon myymästä ylijäämäsähköstä olisi maksettava kohtuullinen korvaus. 9 artikla Hallintomenettelyt 1. Jäsenvaltioiden tai niiden nimeämien toimivaltaisten elinten on arvioitava yhteistuotantolaitosten perustamislupiin tai muihin direktiivin 96/92/EY 4 artiklassa säädettyihin menettelyihin sovellettava voimassa oleva lainsäädäntö, tarkoituksenaan: a) edistää yhteistuotantolaitosten suunnittelua siten, että täytetään hyötylämmön tarve , saadaan aikaan polttoainesäästöjä sähkön ja lämmön erilliseen tuotantoon verrattuna sekä vältetään hyötylämpöön nähden ylimääräisen lämmön tuotanto, b) vähentää sääntelyllisiä ja muita esteitä, jotka haittaavat yhteistuotannon lisäämistä, c) yksinkertaistaa ja nopeuttaa menettelyjä asianmukaisella hallintotasolla ja d) varmistaa, että säännöt ovat puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä ja että yhteistuotantoon liittyvien eri tekniikkojen erityispiirteet otetaan täysin huomioon. 2. Jäsenvaltioiden on, siltä osin kuin tämä on kansallisen lainsäädännön kannalta aiheellista, annettava kuvaus saavutetusta vaiheesta erityisesti: a) hallinnollisten elinten välisessä koordinoinnissa lupahakemusten määräaikojen, vastaanottamisen ja käsittelyn osalta, b) mahdollisten suuntaviivojen laatimisessa 1 kohdassa tarkoitetuille toimille ja mahdollisuudessa ottaa käyttöön nopeutettu suunnittelumenettely yhteistuotantoa hyödyntäville tuottajille ja c) viranomaisten asettamisessa toimimaan välittäjinä lupia myöntävien viranomaisten ja luvanhakijoiden välisissä riidoissa. 3. Komissio arvioi 11 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden kertomusten perusteella parhaita käytäntöjä 1 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. 10 artikla Jäsenvaltioiden kertomukset 1. Jäsenvaltioiden on 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta julkaistava kertomus, jossa esitetään: a) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu analyysi kansallisista mahdollisuuksista korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon, b) 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu analyysi esteistä, jotka voivat estää hyödyntämästä kansallisia mahdollisuuksia korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon, c) selvitys toimenpiteistä, jotka on toteutettu yhteistuotannosta saatavan sähkön pääsyn helpottamiseksi verkkojärjestelmään, ja muun muassa mahdollisuudesta ottaa käyttöön kaksisuuntainen mittaaminen asuinrakennuksiin asennetuille yhteistuotantoyksiköille, d) 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu arviointi voimassa olevasta lainsäädännöstä. 2. Jäsenvaltioiden on ensimmäisen kerran viimeistään 18 kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen joka toinen vuosi julkaistava kertomus, jossa esitetään 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu arvio siitä, miten korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon osuuden lisäämisessä on edistytty. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain tilastot kansallisesta sähkön ja lämmön yhteistuotannosta (liitteessä II esitettyjen menetelmien mukaisesti). Niiden on myös toimitettava vuosittain tilastot yhteistuotantokapasiteetista ja yhteistuotantoon käytettävistä polttoaineista. 11 artikla Komission kertomukset Komissio arvioi 5 ja 10 artiklan säännösten nojalla tämän direktiivin soveltamista ja antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen joka kuudes vuosi kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Kertomuksessa on tarkasteltava erityisesti seuraavia: a) edistyminen hyödynnettäessä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kansallisia mahdollisuuksia korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon, b) arvio siitä, missä määrin säännöt ja menettelyt, joiden mukaisesti määritellään puitteet yhteistuotannolle energian sisämarkkinoilla, on asetettu puolueettomien, avoimien ja syrjimättömien perusteiden mukaisesti ottaen asianmukaisesti huomioon yhteistuotannon hyödyt, c) yhteistuotannon erilaisten tukimekanismien soveltamisesta ja rinnakkaisuudesta saadut kokemukset, d) erillisen tuotannon viitearvojen uudelleenarviointi nykyisten tekniikoiden perusteella. Tarvittaessa komissio antaa kertomuksen mukana lisäehdotuksia Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 12 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään 13 artikla Komiteamenettely 1. Komissiota avustaa 'yhteistuotantokomitea', joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajina toimivat komission edustajat. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 7 ja 8 artiklan säännökset. 3. Komitea vahvistaa oman työjärjestyksensä. 14 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 15 artikla Osoittaminen Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Direktiivin soveltamisalaan kuuluvat yhteistuotantotekniikat a) Kaasukombiturbiini, johon liittyy lämmön talteenotto b) Vastapainehöyryturbiini c) Muulla kuin ydinvoimalla toimiva väliottolauhdutusturbiini d) Kaasuturbiini, johon liittyy lämmön talteenotto e) Polttomoottori f) Mikroturbiinit g) Stirling-moottorit h) Polttokennot i) Höyrymoottorit j) Rankinen orgaaniset prosessit k) Muuntyyppinen muulla kuin ydinvoimalla toimiva tekniikka tai tekniikoiden yhdistelmä, joka vastaa 3 artiklassa vahvistettuja määritelmiä. LIITE II Yhteistuotannosta saatavan sähkön askentatapa Yhteistuotannosta saatavan sähkön laskemiseen käytettävien arvojen määrityksen perustana on yksikön odotettu tai tosiasiallinen toiminta realistisissa olosuhteissa. a) On tehtävä laskelmat yhteistuotannosta saatavan sähkön erottamiseksi sähköstä, jota ei tuoteta yhteistuotantoprosessissa. Tätä varten käytetään seuraavaa kaavaa: E CHP = Qnet . C jossa: E CHP on yhteistuotannosta saatavan sähkön määrä C on rakennussuhde Qnet on yhteistuotantoprosessista saatava nettolämpötuotanto (kokonaislämpötuotanto vähennettynä erikseen, esimerkiksi erillisissä kattiloissa, huippukuormakattiloissa tai tuorehöyryn avulla, tuotetulla lämmöllä). Määritettäessä yhteistuotannosta saatavaa sähköä tilastointitarkoituksia varten voidaan soveltaa seuraavia oletusarvoja , jos tosiasiallista rakennussuhdetta ei tiedetä: >TAULUKON PAIKKA> Jäsenvaltiot voivat käyttää muita kuin tässä liitteessä esitettyjä rakennussuhteen oletusarvoja, jos ne ilmoittavat tästä etukäteen komissiolle. Jäsenvaltioiden on julkaistava tällaiset vaihtoehtoiset oletusarvot. Jos jäsenvaltiot ottavat käyttöön rakennussuhteen oletusarvoja liitteessä I tarkoitettujen tyyppien f), g), h), i), j) ja k) yksiköille, tällaiset oletusarvot on julkaistava ja ilmoitettava komissiolle. b) Komission etukäteishyväksynnän saatuaan jäsenvaltiot voivat käyttää muuta menetelmää kuin tämän liitteen b kohdassa säädettyä menetelmää, jolla ilmoitetuista luvuista vähennetään sellainen mahdollinen sähköntuotanto, jota ei tuoteta yhteistuotantoprosessissa. c) Jos yhteistuotantoprosessissa käytettävän polttoaineen energiasisällöstä kerätään tietty osuus talteen kemikaalien avulla ja kierrätetään, vastaava osuus voidaan vähentää käytettävästä polttoainemäärästä ennen yhteistuotannosta saatavan sähkön laskemista liitteessä II olevan a alakohdan mukaisesti ja primaarienergian säästön laskemista liitteen III mukaisesti. d) Jäsenvaltiot voivat käyttää Euroopan standardointielinten CENin ja/tai CENELECin määrittämää vaihtoehtoista laskentamenetelmää yhteistuotannosta saatavan sähkön laskemista varten edellyttäen, että komissio on sitä ennen hyväksynyt sen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen . LIITE III Menetelmät yhteistuotantoprosessin hyötysuhteen määrittämiseksi Yhteistuotannon hyötysuhteen ja primaarienergian säästön laskemiseen käytettävien arvojen määrityksen perustana on yksikön odotettu tai tosiasiallinen toiminta realistisissa olosuhteissa. a) Korkeahyötysuhteinen yhteistuotanto Tässä direktiivissä tarkoitetun korkeahyötysuhteisen yhteistuotannon on täytettävä seuraavat perusteet: - uusien yhteistuotantoyksiköiden tuotannolla saatavan primaarienergiasäästön on oltava vähintään 10 % verrattuna sähkön ja lämmön erillisen tuotannon viitearvoihin, - olemassa olevien yhteistuotantoyksiköiden tuotannolla saatavan primaarienergiasäästön on oltava vähintään 5 % verrattuna sähkön ja lämmön erillisen tuotannon viitearvoihin, - korkeahyötysuhteiseksi yhteistuotannoksi voidaan katsoa sellaisten uusiutuvia energialähteitä käyttävien yhteistuotantoyksiköiden, sellaisten kapasiteetiltaan alle 1 MWe:n yhteistuotantolaitosten sekä sellaisten mikroyhteistuotantoyksiköiden tuotanto, jolla saatava primaarienergian säästö on 0-5 %, - Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön periaatteita, joiden mukaisesti tässä liitteessä tarkoitetut kynnysarvot alittavien yhteistuotantoyksiköiden tuotannon voidaan katsoa osittain täyttävän hyötysuhdeperusteet. Jos tällaisia periaatteita sovelletaan, jäsenvaltioiden on laadittava ja ilmoitettava komissiolle tarkoituksenmukaiset menetelmät, joilla määritetään kyseisen tuotannon pienempi hyötysuhde, joka lasketaan suhteessa pienempään primaarienergian säästöön. Tällaisissa tapauksissa yhteistuotannon pienempi hyötysuhde on selkeästi mainittava alkuperätakuussa. b) Primaarienergian säästön määritys Tämän direktiivin liitteen II mukaisesti määritellystä yhteistuotannosta saatava primaarienergian säästö määritetään seuraavan kaavan perusteella: >VIITTAUS KAAVIOON> jossa: PES on primaarienergian säästö CHP HC on yhteistuotannon lämpöhyötysuhde Ref HR on erillisen lämmöntuotannon lämpöhyötysuhteen viitearvo CHP EC on yhteistuotannon sähköhyötysuhde Ref ER on erillisen sähköntuotannon sähköhyötysuhteen viitearvo Jäsenvaltiot voivat käyttää yhteistuotannosta saatavan primaarienergiasäästön laskemiseksi muuta samaan tulokseen johtavaa kaavaa, jos ne ilmoittavat tästä etukäteen komissiolle. Jos vaihtoehtoisia kaavoja käytetään, jäsenvaltioiden on julkaistava ne. Jos kyse on sähkönjakelujärjestelmään liitetyistä yhteistuotantoyksiköistä, edellä olevassa taulukossa annettuja viitearvoja voidaan alentaa 5-10 prosenttia vältetyn verkkohävikin huomioon ottamiseksi. c) Sähkön ja lämmön erillisen tuotannon hyötysuhteen viitearvot Hyötysuhteen viitearvojen määrittelemiseksi siirtymäkaudelle, joka päättyy, kun yhdenmukaistetut viitearvot julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, sovelletaan seuraavia periaatteita: 1) Edellä 3 artiklassa määriteltyjen uusien yhteistuotantoyksiköiden osalta vertailu uuden erillisen sähköntuotannon kanssa perustuu periaatteeseen, jonka mukaan vertailu tapahtuu polttoaineluokittain. Uuden erillisen sähköntuotannon osalta voidaan käyttää seuraavia ohjeellisia hyötysuhteen viitearvoja: Polttoaineluokka // Käyttöhyötysuhde Maakaasu // 55% Hiili // 42% Öljy // 42% Uusiutuvat energialähteet ja jäte // 22-35% 2) Edellä 3 artiklassa määriteltyjen uusien yhteistuotantoyksiköiden osalta uuden erillisen lämmöntuotannon ohjeellinen hyötysuhteen viitearvona on 90 prosentin käyttöhyötysuhde. Jos lämmöntuotanto perustuu öljyyn tai hiileen, hyötysuhteen viitearvo alennetaan 85 prosenttiin. Jos lämmöntuotanto perustuu uusiutuviin energialähteisiin tai jätteeseen, hyötysuhteen viitearvo alennetaan 80 prosenttiin. Jos on kyse teollisuusprosesseihin käytettävästä korkean lämpötilan höyrystä, erillisen lämmöntuotannon viitearvot alennetaan 80 prosenttiin. 3) Edellä 3 artiklassa määriteltyjen olemassa olevien yhteistuotantoyksiköiden osalta erillisen sähköntuotannon hyötysuhteen viitearvo perustuu kansallisen, fossiilisiin polttoaineisiin perustuvan sähköntuotannon keskimääräiseen käyttöhyötysuhteeseen. Tarvittaessa voidaan ottaa huomioon mahdollinen rajat ylittävä sähkökauppa, joka vaikuttaa viitearvoihin. 4) Edellä 3 artiklassa määriteltyjen olemassa olevien yhteistuotantoyksiköiden osalta erillisen lämmöntuotannon hyötysuhteen viitearvo perustuu kaikkien kansallisten lämmöntuotantotapojen keskimääräiseen käyttöhyötysuhteeseen. 5) Jäsenvaltiot voivat sisällyttää yhteistuotannon hyötysuhteen määrittelyn kansallisiin perusteisiin lisänäkökohtia, jos ne ilmoittavat tästä etukäteen komissiolle.