[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 6.11.2008

KOM(2008) 724 lopullinen

2007/0247 (COD)

Muutettu ehdotus:

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI

sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21/EY, sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun direktiivin 2002/19/EY sekä sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista annetun direktiivin 2002/20/EY muuttamisesta

(komission esittämä)

2007/0247 (COD)

Muutettu ehdotus:

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI

sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21/EY, sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun direktiivin 2002/19/EY sekä sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista annetun direktiivin 2002/20/EY muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

1. MENETTELYN VAIHEET

Komissio hyväksyi ehdotuksen (KOM(2007) 697 lopullinen – COD/2007/0247) 13. marraskuuta 2007 ja toimitti sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle 16. marraskuuta 2007.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa komission ehdotuksesta 29. toukokuuta 2008.

Alueiden komitea antoi lausuntonsa komission ehdotuksesta 18. kesäkuuta 2008.

Euroopan parlamentti teki ehdotukseen 126 tarkistusta ensimmäisessä käsittelyssä 24. syyskuuta 2008.

2. EHDOTUKSEN TARKOITUS

Ehdotuksella pyritään parantamaan sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmää muuttamalla puitedirektiiviä[1], valtuutusdirektiiviä[2] ja käyttöoikeusdirektiiviä[3]. Tarkoitus on lisätä järjestelmän tehokkuutta, pienentää taloudellisen sääntelyn aiheuttamaa hallintotaakkaa sekä yksinkertaistaa ja tehostaa taajuuksien saantia. Ehdotus on komission ns. paremman sääntelyn ohjelman mukainen. Paremman sääntelyn ohjelmalla pyritään varmistamaan, että sääntelytoimet pysyvät oikeassa suhteessa poliittisiin tavoitteisiin, ja se on osa komission yleistä strategiaa sisämarkkinoiden lujittamiseksi ja valmiiksi saattamiseksi.

Tavoitteita ovat erityisesti:

1. Taajuuksien hallinnoinnin tehostaminen tavalla, joka helpottaa taajuuksien saatavuutta operaattoreille ja kannustaa innovointiin.

2. Sääntelyn – silloin kun sitä tarvitaan – tehostaminen ja yksinkertaistaminen niin operaattoreiden kuin kansallisten sääntelyviranomaistenkin näkökulmasta.

3. EU-sääntöjen johdonmukaisuuden ratkaiseva parantaminen sähköisen viestinnän sisämarkkinoiden lopulliseksi toteuttamiseksi.

3. MUUTETUN EHDOTUKSEN TARKOITUS

Muutetun ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa joitakin alkuperäisen ehdotuksen kohtia Euroopan parlamentin ehdotusten mukaisesti.

4. EUROOPAN PARLAMENTIN TEKEMIÄ TARKISTUKSIA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET

4.1. Komission hyväksymät tarkistukset

Komissio voi hyväksyä tarkistukset 12, 16, 19, 24, 32, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 45, 56, 58, 59, 60, 61, 79, 81, 89, 92, 96, 99, 111, 112, 113, 115, 116, 117, 123 ja 124.

4.2. Tarkistukset, jotka komissio on hyväksynyt osittain tai uudelleen muotoiltuina

Puitedirektiivin osalta:

Tarkistukset 2, 5, 6, 7, 14/rev, 15, 17, 26, 27, 31, 35, 36, 37, 44, 46, 48, 52, 53/rev, 138 (täysistunto), 62, 63/rev, 64/rev, 65, 66, 67/rev, 68, 69, 70, 71, 72, 74, 75, 77, 80, 84, 85 ja 86.

– Tarkistus 2

Komissio voi hyväksyä sanojen ”ja koordinoidun” lisäämisen, mutta torjuu markkinaviranomaisen perustamisasetuksen viittauksen poistamisen. Se tunnustaa kuitenkin mahdollisuuden, että markkinaviranomaisella on viime kädessä eri nimi, ja muuttanut sen vuoksi viittaukset markkinaviranomaiseen ja ”televiestinnän eurooppalaisten sääntelyviranomaisten yhteistyöelimeen” (parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymä termi) viittauksiksi ”[yhteistyöelimeen]” koko ehdotuksessa.

Johdanto-osan 3 kappale (muutossäädös):

”Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevaa EU:n sääntelyjärjestelmää olisi sen vuoksi uudistettava, jotta saatettaisiin valmiiksi sähköisen viestinnän sisämarkkinat, lujittamalla yhteisön mekanismia huomattavan markkinavoiman operaattoreiden sääntelemiseksi keskeisillä markkinoilla. Tätä täydennetään perustamalla Euroopan telealan sääntelyviranomaisten yhteistyöelin (jäljempänä ’[yhteistyöelin]’) [[…] annetulla] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella […/…./EY](. Uudistukseen sisältyy myös tehokkaan ja koordinoidun taajuushallintostrategian määrittely yhtenäisen eurooppalaisen tietoalueen toteuttamiseksi ja vammaisia käyttäjiä koskevien säännösten tehostaminen osallistavan tietoyhteiskunnan toteuttamiseksi.”

__________

( EUVL L […], […], s. […].

– Tarkistus 5

Tarkistuksen sanamuotoa on tarkennettu ilmentämään sääntelyyn liittyvän harkintavallan tarvetta kansallisten sääntelyviranomaisten päätöksenteossa kilpailuolosuhteiden vaihdellessa jäsenvaltion sisällä.

Johdanto-osan 3 c kappale (uusi) (muutossäädös):

” Sen varmistamiseksi, että sääntely on oikeasuhteista ja mukautettu erilaisiin kilpailuolosuhteisiin, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi voitava määrittää markkinat jäsenvaltioiden alueellisella tasolla ja / soveltaa tai poistaa mitä tahansa sääntelyvelvoitteita vastaavasti sellaisilta markkinoilta ja/tai maantieteellisiltä alueilta, joilla esiintyy todellista infrastruktuurien välistä kilpailua, vaikka niitä ei olisikaan määritelty erillisiksi markkinoiksi .”

– Tarkistus 6

Tarkistuksen sanamuotoa on hieman muutettu.

Johdanto-osan 3 d kappale (uusi) (muutossäädös):

”Asianmukaisten puitteiden tarjoaminen uusiin nopeisiin verkkoihin tarkoitetuille investoinneille on tulevina vuosina yksi Lissabonin strategian keskeisistä tekijöistä. Nopeat verkot edistävät tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen antaa asianmukaisia kannustimia uusiin nopeisiin verkkoihin tarkoitetuille investoinneille, mikä edistää innovointia , sisältörikkaiden internetpalvelujen kehittämistä alalla ja vahvistaa vahvistavat Euroopan unionin kansainvälistä kilpailukykyä. , mikä Kyseisillä verkoilla on suunnattomat mahdollisuudet hyödyttää eurooppalaisia kuluttajia ja yrityksiä liiketoimintaa koko Euroopan unionissa. Tästä syystä on hyvin tärkeää, että edistetään huomattavia investointeja kyseisten uusien verkkojen kehitykseen siten, että samalla turvataan kilpailu ja tuetaan kuluttajavalintoja sääntelyn ennustettavuuden ja johdonmukaisuuden avulla. ”

– Tarkistus 7

Johdanto-osan 3 e kappaleessa on mainittava, että radiotaajuuksien saatavuuden parantuminen mahdollistaa langattomien verkkojen kehittämisen, mikä auttaa tasoittamaan ”laajakaistakuilua”.

Johdanto-osan 3 e kappale (uusi) (muutossäädös):

” Komissio myönsi 20. maaliskuuta 2006 antamassaan tiedonannossa ”Laajakaistan levinneisyyserojen umpeen kurominen”, että Euroopan unionin nopeiden laajakaistayhteyspalvelujen saatavuudessa on alueellisia eroja. Radiotaajuuksien saatavuuden parantuminen helpottaa nopeiden laajakaistapalvelujen kehittämistä syrjäseuduilla. Vaikka laajakaista onkin ylipäätään yleistynyt, eri alueiden liityntämahdollisuudet ovat vähäisemmät, koska kustannukset ovat alhaisen asukastiheyden ja pitkien välimatkojen vuoksi korkeat. Usein osoittautuu, että näillä alueilla ei ole riittävästi kaupallisia kannustimia laajakaistan kehittämiseen. Toisaalta tekniset innovoinnit alentavat käyttökustannuksia. Sen varmistamiseksi, että heikosti kehittyneillä alueilla investoidaan uusiin tekniikoihin, sähköisen viestinnän sääntelyn on oltava johdonmukaista muiden poliittisten toimenpiteiden kuten valtiontukea tai rakennerahastoja koheesiopolitiikkaa koskevien toimien taikka alan yleisten tavoitteiden kanssa. ”

– Tarkistus 14/rev

Tarkistuksen sanamuotoa on muutettu hieman siten, että siinä otetaan huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten poliittinen tavoite myötävaikuttaa sisämarkkinoiden kehittämiseen.

Johdanto-osan 11 a kappale (uusi) (muutossäädös):

” Kansalliset sähköisen viestinnän markkinat muuttuvat yhä erilaisemmiksi Euroopan unionissa. Sen vuoksi on On erittäin tärkeää, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla ja televiestinnän eurooppalaisten sääntelyviranomaisten yhteistyöelimellä ("yhteistyöelin") on tarvittavat toimivaltuudet ja tietämys, jotta ne voivat luoda kilpailukykyistä kilpailukykyiset EU:n sisämarkkinat ekosysteemiä sähköisen viestinnän markkinoille ja -palveluihin palveluille siten, että ne samalla suhtautuvat ymmärtäväisesti kansallisiin ja alueellisiin eroihin ja noudattavat toissijaisuusperiaatetta. ”

– Tarkistus 15

Johdanto-osan 16 kappaleessa on mainittava myös, että sähköisen viestinnän palvelut palvelevat muitakin tärkeitä tavoitteita, kuten sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus.

Johdanto-osan 16 kappale (muutossäädös):

”Radiotaajuudet pitäisi nähdä niukkana julkisena voimavarana, jolla on huomattavaa julkista ja markkina-arvoa. On yleisen edun mukaista, että taajuuksia hallinnoidaan mahdollisimman tehokkaasti ja toimivasti talouden, yhteiskunnan ja ympäristön näkökulmasta ottaen huomioon radiotaajuuksien tärkeän roolin sähköiselle viestinnälle, kulttuuriset ja tiedonvälityksen moniarvoisuuteen liittyvät tavoitteet sekä sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden. ja että niiden Niiden tehokkaan käytön esteitä olisi sen takia poistettava poistetaan vaiheittain.”

– Tarkistus 17

Johdanto-osan 16 b kappale voidaan hyväksyä siltä osin, että komissio tunnustaa kansainvälisten ja alueellisten sopimusten merkityksen ja erityisesti sopimukset, joista neuvotellaan Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) puitteissa. Jäsenvaltiot kuitenkin tekevät tällaisia kansainvälisiä sopimuksia aina sillä edellytyksellä, että ne ovat yhteisön oikeuden mukaisia. Lisäksi EU:n taajuuspolitiikkaa olisi kehitettävä niin laajasti kuin se ITU:n sääntöjen puitteissa on mahdollista, ts. niin kauan kuin EU:n jäsenvaltion EU:n ulkopuoliselle naapurivaltiolle ei aiheuteta ulkoista häiriötä. EU:n taajuuspolitiikkaa voitaisiin kehittää siten, että EU ja jäsenvaltiot säilyttävät harkintavaltaa taajuuksien käytössään ja taajuuspolitiikassaan. Edelleen CEPT:n työ tunnustetaan radiotaajuuspäätöksen mukaisen teknisen yhdenmukaistamisen pohjana. Käytetystä sanamuodosta olisi siksi ilmettävä tällainen harkintavalta.

Johdanto-osan 16 b kappale (uusi) (muutossäädös):

” Tämän direktiivin taajuushallintoa koskevien säännösten olisi oltava yhdenmukaisia koskevissa säännöksissä olisi otettava huomioon, siltä osin kuin se on yhteisön oikeuden mukaista, radiotaajuushallintoalan kansainvälisten ja alueellisten organisaatioiden, kuten Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) ja Euroopan posti- ja telehallintojen konferenssin (CEPT), tekemän työn tekemä työ kanssa , jotta varmistetaan taajuuksien käytön tehokas hallinnointi ja yhdenmukaistaminen koko yhteisön alueella sekä maailmanlaajuisesti. ”

– Tarkistus 26

Tarkistuksen sanamuotoa on hieman muutettu [yhteistyöelimen] toimivaltaa koskevan ehdotuksen mukaisesti.

Johdanto-osan 29 kappale (muutossäädös):

”Sisämarkkinoiden toiminnan edistämiseksi ja valtioiden rajat ylittävien palvelujen kehittämisen tukemiseksi komission tulisi voida kuulla yhteistyöelintä numeroinnin alalla. Lisäksi jotta Jotta jäsenvaltioiden kansalaiset, mukaan luettuina matkailijat ja vammaiset käyttäjät, voisivat saada yhteyden tiettyihin palveluihin käyttämällä samoja tunnistettavia numeroita kaikissa jäsenvaltioissa, teknisten täytäntöönpanotoimenpiteiden hyväksymistä koskevien komission valtuuksien pitäisi tarpeen mukaan kattaa myös sovellettava hintaperiaate tai -mekanismi sekä käyttöön otettava yhtenäinen EU:n puhelinnumero, jolla varmistetaan näiden palvelujen käyttäjäystävällinen saatavuus .”

– Tarkistus 27

Johdanto-osan 31 kappaleen sanamuotoa on muutettu siten, että siinä tehdään ero järjestelmien yhteiskäytössä symmetrisessä sääntelyssä ja epäsymmetrisessä (HMV) sääntelyssä.

Siltä osin kuin tässä johdanto-osan 31 kappaleen muutoksessa viitataan riskien jakamiseen, siinä otetaan huomioon tarkistuksen 102 sisältö ja sitä on tarkasteltava yhdessä tarkistukseen 101 tehtyjen muutosten kanssa.

Johdanto-osan 31 kappale (muutossäädös):

”On tarpeen lujittaa jäsenvaltioiden valtuuksia suhteessa asennusoikeuksien haltijoihin, jotta varmistetaan uuden verkon verkkoinfrastruktuurin käyttöönotto oikeudenmukaisella, tehokkaalla ja ympäristön kannalta vastuullisella tavalla ja riippumatta siitä, onko huomattavan markkinavoiman operaattorilla velvoitetta myöntää oman sähköisen viestintäverkkonsa käyttöoikeutta. Kansallisten sääntelyviranomaisten pitäisi pystyä määräämään tapauskohtaisesti verkkoelementtien ja niihin liittyvien toimintojen, kuten kaapelikanavien, mastojen ja antennien yhteiskäytöstä, rakennusten sisääntuloista ja yhdyskuntarakentamisen paremmasta koordinoinnista. Järjestelmien yhteiskäytön parantaminen voi merkittävästi parantaa kilpailua ja alentaa yleisiä taloudellisia ja ympäristökustannuksia, joita yrityksille koituu sähköisen viestintäinfrastruktuurin , etenkin valokuitukaapeliverkkojen käyttöönotosta. Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi kyettävä velvoittamaan toimijat esittämään kaapelikanaviensa käyttöoikeutta koskeva viitetarjous Nämä lujitetut valtuudet eivät saisi rajoittaa kansallisten sääntelyviranomaisten laajempia valtuuksia asettaa huomattavan markkinavoiman operaattoreille lisävaatimuksia, jotka voivat ulottua koskemaan pimeän kuidun yhteiskäyttöä ja järjestelmien, kaapelikanavat mukaan luettuna, käyttöoikeutta koskevan viitetarjouksen esittämistä oikeudenmukaisella ja syrjimättömällä tavalla.”

– Tarkistus 31

On tarpeen korostaa korjaavan toimenpiteen poikkeuksellisuutta, tarvetta säilyttää investointikannustin ja tärkeintä tavoitetta eli kuluttajien hyvinvoinnin säilyttämistä.

Johdanto-osan 43 kappale (muutossäädös):

”Toimintojen eriyttäminen tarkoittaa, että vertikaalisesti integroituneen operaattorin on perustettava operatiivisesti erillisiä liiketoimintayksiköitä, ja sen tarkoituksena on varmistaa täysin samanarvoisten käyttöoikeustuotteiden tarjonta kaikille ketjun loppupään operaattoreille, mukaan luettuna vertikaalisesti integroituneen operaattorin omat alaosastot. Toimintojen eriyttäminen voi mahdollistaa kilpailun lisäämisen useilla merkityksellisillä markkinoilla vähentämällä huomattavasti houkutusta syrjintään ja helpottamalla syrjimättömyysvelvoitteiden noudattamisen varmentamista ja valvontaa. Poikkeuksellisissa tapauksissa se on perusteltavissa korjaavana toimena, kun on toistuvasti epäonnistuttu saavuttamaan todellinen syrjimättömyys useilla kyseisistä markkinoista ja kun on hyvin vähän tai ei ole lainkaan merkkejä infrastruktuurien välisen kilpailun syntymisestä kohtuullisessa aikataulussa sen jälkeen kun on turvauduttu yhteen tai useampaan aiemmin tarkoituksenmukaisena pidettyyn korjaavaan toimeen. On kuitenkin tärkeää varmistaa, että sen määrääminen säilyttää kyseisen yrityksen kannustimet investoida verkkoonsa ja että siitä ei aiheudu mitään kielteisiä vaikutuksia kuluttajien hyvinvoinnille. Sisämarkkinoiden kilpailuhäiriöiden välttämiseksi komission olisi hyväksyttävä etukäteen toimintojen eriyttämistä koskevat ehdotukset.”

– Tarkistus 35

Yksittäisten käyttöoikeuksien myöntämisen tarpeettomuutta koskevan kohdan poistaminen olisi hylättävä, kun otetaan huomioon periaate, jonka mukaan yleisvaltuutukset asetetaan yksittäisten käyttöoikeuksien edelle. Lisäksi olisi lisättävä viittaus taajuuksien myöntämiseen, sillä myöntäminen, joka viittaa tosiasialliseen oikeuksien antamiseen, voi olla olennaista tiettyjen yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamisen kannalta.

Johdanto-osan 49 kappale (muutossäädös):

”Palvelu- ja teknologiariippumattomuusvaatimusten käyttöönoton taajuuksien myöntämistä ja varaamista koskevissa päätöksissä sekä lisääntyneiden mahdollisuuksien siirtää oikeuksia yritysten kesken pitäisi lisätä vapautta ja keinoja toimittaa sähköisiä viestintäpalveluja ja audiovisuaalisia mediapalveluja yleisölle ja siten myös helpottaa yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamista. Tietyt yleisen edun mukaiset velvoitteet, joita lähetystoiminnan harjoittajille asetetaan audiovisuaalisten mediapalvelujen toimittamiseksi, saattavat kuitenkin edellyttää erityisten perusteiden käyttöä taajuuksien varaamisessa ja myöntämisessä silloin kun vaikuttaa olevan olennaisen tärkeää saavuttaa kansallisessa lainsäädännössä säädetty tietty yleisen edun mukainen tavoite. Yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamiseen liittyvien menettelyjen on kaikissa olosuhteissa oltava selkeitä, puolueettomia, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä.”

– Tarkistus 36

Oikeasuhteisuus- ja syrjimättömyysperiaatetta olisi sovellettava myös, kun poiketaan velvoitteesta maksaa taajuuden käytöstä.

Johdanto-osan 50 kappale (muutossäädös):

” Mahdollisen täydellisen tai osittaisen vapauttamisen velvoitteesta suorittaa taajuuden käytöstä asetettu maksu olisi oltava oikeasuhteinen, syrjimätön, puolueeton ja perustuttava muihin voimassaoleviin kansallisen lainsäädännön mukaisiin yleistä etua koskeviin velvoitteisiin. ”

– Tarkistus 37

Viittauksia ITU:n ja CEPT:n toimintaan olisi nyansoitava, sillä niiden toiminnalla ei ole samaa oikeudellista arvoa. ITU tekee päätöksiä, joilla on kansainvälisen oikeuden tasoista oikeudellista painoarvoa, kun taas yhteisön oikeuden mukaan CEPT muodostaa pohjan radiotaajuuspäätöksen mukaiselle tekniselle yhdenmukaistamiselle. CEPT ei ole myöskään suoranaisesti osallistu valintamenettelyihin.

Johdanto-osan 53 kappale (muutossäädös):

”Poistettaessa oikeudellisia ja hallinnollisia esteitä eurooppalaista ulottuvuutta omaavien taajuuksien tai numeroiden yleisvaltuutuksilta tai käyttöoikeuksilta olisi asetettava etusijalle teknologian ja palvelujen kehittäminen ja myötävaikutettava kilpailun lisäämiseen. Vaikka taajuuksien saatavuuden ja tehokkaan käytön teknisten ehtojen koordinointi on järjestetty radiotaajuuspäätöksen nojalla, voi sisämarkkinatavoitteiden saavuttamiseksi olla tarpeen myös koordinoida tai yhdenmukaistaa valintamenettelyjä ja ehtoja, joita sovelletaan oikeuksiin ja valtuutuksiin tietyillä taajuusalueilla, numeroiden käyttöoikeuksiin ja yleisvaltuutuksiin. Tämä koskee erityisesti niitä sähköisiä viestintäpalveluja, joilla on luonteensa vuoksi sisämarkkinaulottuvuutta tai rajat ylittävää potentiaalia, kuten satelliittipalveluja, joiden kehittämistä jäsenvaltioiden sekä EU:n Euroopan yhteisön ja kolmansien maiden väliset erot taajuuksien myöntämisessä haittaisivat , ottaen huomioon ITU:n ja CEPT:n päätökset ITU:n puitteissa tehdyt kansainväliset sopimukset. Komission pitäisi sen vuoksi voida hyväksyä, viestintäkomitean avustuksella ja ottaen yhteistyöelimen lausunnon mahdollisimman tarkasti huomioon, teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä tällaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Komission hyväksymissä täytäntöönpanotoimenpiteissä saatetaan vaatia jäsenvaltioita asettamaan taajuuksien ja/tai numeroiden käyttöoikeuksia saataville koko alueellaan ja tarpeen mukaan peruuttamaan kaikki muut kansalliset käyttöoikeudet. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden ei pitäisi myöntää uutta käyttöoikeutta kyseiseen taajuusalueeseen tai numerointialueeseen kansallisilla menettelyillä.”

– Komission esittämä muutos, joka on seurausta tarkistuksesta 47, jota on ehdotettu komission ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun direktiivin 2002/58/EY ja kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (KOM(2007) 698 – COD/2007/0248) (”Kansalaisten oikeuksia koskeva direktiivi”)

Tämä tarkistus koskee ”verkon liityntäpisteen” määritelmän sisällyttämistä puitedirektiiviin 2002/21/EY, kun otetaan huomioon sen poistaminen yleispalveludirektiivistä 2002/22/EY kansalaisen oikeuksia koskevaan direktiiviin ehdotetulla tarkistuksella 47. On johdonmukaista sisällyttää ”verkon liityntäpisteen” määritelmä puitedirektiiviin heti ”yleisen viestintäverkoston” määritelmän jälkeen, jossa siihen viitataan.

1 artikla – 2 kohta – b a alakohta (uusi) (muutossäädös); 2 artikla – d a alakohta (uusi) (direktiivi 2002/21/EY):

”’verkon liityntäpisteellä’ tarkoitetaan fyysistä pistettä, jossa tilaajalle tarjotaan liittymä yleiseen viestintäverkkoon; verkoissa, joissa käytetään kytkentää tai reititystä, verkon liityntäpiste määritellään tietyn verkko-osoitteen avulla, joka voidaan yhdistää tilaajan numeroon tai nimeen;”

– Tarkistus 44

Toinen alakohta käsittelee komission ehdotuksessa vaadittuja riittäviä taloudellisia ja henkilöstövoimavaroja erillisinä budjetteina, jotka olisi saatettava julkisiksi. Vaatimus siitä, että voimavarojen olisi katettava kyky osallistua [yhteistyöelimen] toimintaan, on hyväksyttävä, sillä sääntelyviranomaisten olisi ilman muuta tehtävä yhteistyötä [yhteistyöelimen] kanssa sääntelyjärjestelmän tavoitteiden saavuttamiseksi.

1 artikla – 3 a kohta (muutossäädös); 3 artikla – 3 a kohta (uusi) (direktiivi 2002/21/EY):

”(3 a) Lisätään 3 artiklaan kohta seuraavasti:

3 a. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asiasta vastaavat kansalliset sääntelyviranomaiset tukevat aktiivisesti yhteistyöelimen tavoitteita sääntelyn yhteensovittamisen ja johdonmukaisuuden edistämiseksi .

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla on riittävät taloudelliset voimavarat ja henkilöstövoimavarat niille osoitettujen tehtävien hoitamista ja aktiiviseen yhteistyöelimen toimintaan osallistumista ja sen edistämistä varten. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oltava erilliset talousarviot, joita koskevien tietojen on oltava julkisesti saatavilla. ”

– Tarkistus 46

Tarkistuksen viimeinen virke ei ole hyväksyttävä, sillä aikarajojen asettaminen kansallisille muutoksenhauille herättäisi kysymyksiä yhteisön toimivallasta suhteessa kansallisiin tuomioistuinmenettelyihin.

1 artikla – 4 kohta – a alakohta (muutossäädös); 4 artikla – 1 kohta – 1 alakohta (direktiivi 2002/21/EY):

”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisella tasolla on käytössä tehokkaita järjestelmiä, joiden avulla jokainen käyttäjä tai sähköisiä viestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoava yritys, johon kansallisen sääntelyviranomaisen tekemä päätös vaikuttaa, voi hakea muutosta päätökseen muutoksenhakuelimeltä, joka on riippumaton asianomaisista osapuolista. Tällä elimellä, joka voi olla tuomioistuin, on oltava tehtäviensä tehokkaan hoitamisen edellyttämä asiantuntemus. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tapaukseen liittyvät tosiseikat otetaan asianmukaisesti huomioon , että käytettävissä on toimiva muutoksenhakumekanismi ja että muutoksenhakuelimen menettelyt eivät ole kohtuuttoman pitkiä . Jäsenvaltioiden on asetettava määräajat tällaisten muutostenhakupyyntöjen käsittelylle. ”

– Tarkistus 48

Muutoksenhakua koskevan lausunnon pyytäminen [yhteistyöelimeltä] lisäisi sen arvovaltaa ja asemaa ja voisi johdonmukaistaa yhtenäismarkkinoita koskevia oikeudellisia päätöksiä. Tällaisten lausuntojen pitäisi kuitenkin liittyä vain teknisiin asioihin eikä yhteisön oikeuden tulkintaan, mitä tekstissä olisi selkeytettävä.

1 artikla – 4 kohta – a a alakohta (uusi) (muutossäädös); 4 artikla – 2 a kohta (uusi) (direktiivi 2002/21/EY):

” (a a) Lisätään kohta seuraavasti:

2 a. Muutoksenhakuelimet voivat pyytää yhteistyöelimeltä lausuntoa toimialaan liittyvissä asioissa ennen kuin ne tekevät muutoksenhakuprosessia koskevan päätöksen . ”

– Tarkistus 52

Komissio voi hyväksyä parlamentin tarkistukset 7 artiklaan, joilla vahvistetaan avoimuus- ja yhteistyövaatimuksia komission, [yhteistyöelimen] ja kansallisten sääntelyviranomaisten välisessä kanssakäymisessä. Se voi hyväksyä myös tarkistukset, jotka johtuvat korjaavien toimien ilmoitusmenettelyjen erillisestä käsittelystä uudessa -7 a artiklassa, edellyttäen että uudessa -7 a artiklassa säilytetään komission oikeudet perustamissopimuksen vartijana ja tarjotaan tehokas mekanismi korjaavien toimien johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.

Kun otetaan huomioon yleinen kompromissiratkaisu 7 ja -7 a artiklasta, jolla taataan toimiva yhteistyö komission, [yhteistyöelimen] ja kansallisten sääntelyviranomaisten välillä ja taataan komissiolle mahdollisuudet toimia tarpeen mukaan korjaavien toimien johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi silloin, kun se on sisämarkkinoiden etujen mukaista, komissio voi hyväksyä myös, että alkuperäisen ehdotuksen 8 kohdassa ollut komission valtuus poistetaan. (Kyseisellä valtuudella komissio olisi voinut vaatia kansallista sääntelyviranomaista asettamaan erityisvelvoitteita.)

1 artikla – 6 kohta (muutossäädös); 7 artikla – 2–10 kohta (direktiivi 2002/21/EY):

”2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on myötävaikutettava sisämarkkinoiden kehittymiseen toimimalla avoimesti yhteistyössä komission ja yhteistyöelimen kanssa avoimella tavalla , jotta varmistetaan tämän direktiivin ja erityisdirektiivien säännösten yhdenmukainen soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa. Tätä varten niiden on erityisesti toimittava yhteistyössä komission ja yhteistyöelimen kanssa, jotta löydettäisiin välineitä ja keinoja, jotka soveltuvat parhaiten tietyntyyppisten markkinatilanteiden hoitoon.

3. Jollei -7 a artiklan mukaisesti hyväksytyissä täytäntöönpanotoimenpiteissä toisin määrätä, jos kansallinen sääntelyviranomainen aikoo 6 artiklassa tarkoitetun kuulemisen jälkeen toteuttaa toimenpiteitä, jotka:

a) kuuluvat tämän direktiivin 15 tai 16 artiklan tai direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 5 tai 8 artiklan soveltamisalaan, ja

b) jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan,

sen on asetettava toimenpide-ehdotus perusteluineen samaan aikaan komission, yhteistyöelimen ja muiden jäsenvaltioiden kansallisten sääntelyviranomaisten saataville 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti sekä ilmoitettava asiasta komissiolle , yhteistyöelimelle ja muille kansallisille sääntelyviranomaisille. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla , yhteistyöelimellä ja komissiolla on mahdollisuus antaa lausuntonsa kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle yhden kuukauden kuluessa. Tätä yhden kuukauden määräaikaa ei voida pidentää.

4. Jos 3 kohdassa tarkoitetulla aiotulla toimenpiteellä pyritään

a) sellaisten merkityksellisten markkinoiden määrittelemiseen, jotka eroavat 15 artiklan 1 kohdan mukaisessa suosituksessa määritellyistä; tai

b) päättämään, onko jollakin yrityksellä joko yksin tai yhdessä muiden kanssa huomattava markkinavoima 16 artiklan 3, 4 tai 5 kohdan mukaisesti,

ja jos toimenpide vahingoittaisi jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja jos komissio on ilmoittanut kansalliselle sääntelyviranomaiselle, että se katsoo toimenpide-ehdotuksen muodostavan esteen yhtenäismarkkinoille tai että se epäilee vakavasti ehdotuksen yhteensopivuutta yhteisön oikeuden ja erityisesti 8 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden kanssa, toimenpiteen hyväksymistä on lykättävä vielä kahdella kuukaudella. Tätä määräaikaa ei voida pidentää.

5. Edellä 4 kohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan kuluessa komissio voi tehdä päätöksen, jolla asianomaiselta kansalliselta sääntelyviranomaiselta edellytetään toimenpide-ehdotuksen perumista. Komission on ennen päätöksen tekemistä otettava mahdollisimman tarkasti huomioon asetuksen […/EY] 5 artiklan mukaisesti annettu yhteistyöelimen lausunto. Päätökseen on liitettävä yksityiskohtainen ja objektiivinen selvitys siitä, miksi komissio katsoo, että toimenpide-ehdotusta ei pidä hyväksyä, sekä yksityiskohtaiset ehdotukset toimenpide-ehdotuksen muuttamiseksi.

6. Kansallisen sääntelyviranomaisen on muutettava toimenpide-ehdotusta tai peruttava se kolmen kuukauden kuluessa komission 5 kohdan mukaisesti tekemästä päätöksestä, jolla kansallista sääntelyviranomaista vaaditaan perumaan suunniteltu toimenpide. Jos toimenpide-ehdotusta muutetaan, kansallisen sääntelyviranomaisen on järjestettävä julkinen kuuleminen 6 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti ja tehtävä uusi ilmoitus muutetusta toimenpide-ehdotuksesta komissiolle 3 kohdan säännösten mukaisesti.

7. Kyseisen kansallisen sääntelyviranomaisen on otettava muiden kansallisten sääntelyviranomaisten , yhteistyöelimen ja komission lausunnot mahdollisimman laajasti huomioon ja se voi, jollei 4 kohdassa tai -7 a artiklassa toisin säädetä tarkoitettuja tapauksia lukuun ottamatta , hyväksyä lopullisen toimenpide-ehdotuksen ja toimittaa sen tällöin komissiolle. Myös kaikkien muiden kansallisten elinten, jotka suorittavat tämän direktiivin tai erityisdirektiivien soveltamisalaan kuuluvia toimia, on otettava komission lausunnot mahdollisimman tarkasti huomioon.

10. Jos kansallinen sääntelyviranomainen poikkeuksellisissa olosuhteissa katsoo, että kilpailun turvaamiseksi ja kuluttajien etujen suojaamiseksi on toimittava kiireellisesti noudattamatta 3 ja 4 kohdassa ja -7 a artiklassa säädettyä menettelyä, se voi hyväksyä oikeasuhteiset ja tilapäiset toimenpiteet välittömästi. Sen on viipymättä ilmoitettava näistä toimenpiteistä perusteluineen komissiolle, muille kansallisille sääntelyviranomaisille ja yhteistyöelimelle . Kansallisen sääntelyviranomaisen tekemään päätökseen tehdä kyseisistä toimenpiteistä pysyviä tai pidentää niiden soveltamisaikaa sovelletaan 3 ja 4 kohdan ja/tai -7 a artiklan säännöksiä.”

– Tarkistus 53/rev

Tässä tarkistuksessa säädetään välitysmenettelystä, jolla komissio, [yhteistyöelin] ja kansalliset sääntelyviranomaiset tekevät tiivistä yhteistyötä varmistaakseen velvoitteiden johdonmukaisen noudattamisen, kun niitä on sääntelyjärjestelmän edellyttämän markkina-analyysin ja ilmoitusmenettelyn jälkeen asetettu. Komissio voi tukea tarkistuksen taustalla olevaa tavoitetta, eli että tällä yhteistyöprosessilla pyritään löytämään asianmukaisimmat ja tehokkaimmat korjaavat toimet sovellettaviksi merkityksellisillä markkinoilla todettuun määräävään asemaan puitedirektiivin 8 artiklan tavoitteiden mukaisesti.

Komissio katsoo, että kansallisten sääntelyviranomaisten kollektiivisen asiantuntemuksen yhdistäminen 7 artiklan mukaisessa menettelyssä (lausunnoissa, jotka [yhteistyöelin] antaa toimenpide-ehdotuksista) on komission ehdotuksen mukainen. Komissio on myös tyytyväinen sen johdosta, että Euroopan parlamentin menettelyssä säilytettäisiin komission ehdotettu toimivalta, joskin rajattuna, määrätä toimenpide-ehdotuksen peruuttamisesta sisämarkkinoiden edun nimissä.

Sen sijaan mekanismi, jolla [yhteistyöelin] voisi komission vakavien epäilyjen vastaisesti vahvistaa, että korjaava toimenpide on asianmukainen ja tehokas ja antaa kyseisen kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyä sen, vaatii tarkistusta. Niinpä komissio ei voi hyväksyä tämän tarkistuksen sanamuotoa, sillä sen myötä [yhteistyöelin] kaappaisi komissiolta roolin perustamissopimuksen vartijana nimenomaan perustamissopimuksen 85 artiklan merkityksessä.

Komissio ei voi myöskään hyväksyä, että toimintojen eriyttämistä koskevien toimenpide-ehdotusten menettely (käyttöoikeusdirektiivin 13 a artikla) integroitaisiin -7 a artiklaan. Nämä toimet voivat ulottua yksittäisiä määriteltyjä merkityksellisiä markkinoita ja käyttöoikeusdirektiivin 9–13 artiklassa kuvattuja velvoitteita laajemmalle, minkä vuoksi ne ovat lähtökohtaisesti erilaisia kuin korjaavat toimet, joita ehdotetaan kyseisten artiklojen nojalla 7 artiklan mukaisessa menettelyssä. Siksi on aiheellista säilyttää erillinen menettely, jolla komissio hyväksyy toimintojen eriyttämistä koskevat ehdotukset käyttöoikeusdirektiivin 8 artiklan 3 kohdan ja 13 a artiklan mukaisesti.

Komissio on muuttanut -7 a artiklan tekstiä siten, että siinä säilytetään parlamentin ehdotuksen mukaisesti [yhteistyöelimen] rooli sellaisia toimenpide-ehdotuksia koskevien lausuntojen antajana, joista komissio on ilmaissut vakavat epäilynsä, sekä mekanismi, jolla komissio voi tehdä päätöksen sellaisen toimenpide-ehdotuksen muuttamisvaatimuksesta, jota koskevat komission vakavat epäilyt [yhteistyöelin] jakaa. Toisaalta myös silloin, kun [yhteistyöelin] ei jaa komission vakavia epäilyjä, komissiolla pitäisi perustamissopimuksen vartijan ominaisuudessa olla mahdollisuus tehdä päätös, jolla vaaditaan toimenpide-ehdotuksen muuttamista tai peruuttamista. Lisätakeina komission on kuitenkin päätöksenteossaan otettava [yhteistyöelimen] lausunto mahdollisimman tarkasti huomioon ja kuultava ensin jäsenvaltioita viestintäkomiteassa.

Jotta [yhteistyöelimellä] olisi riittävästi aikaa antaa perusteltu lausunto toimenpide-ehdotuksesta -7 a artiklan menettelyn mukaisesti ja komissiolla olisi riittävästi aikaa tehdä päätös kyseisen lausunnon perusteella (kuultuaan tarpeen mukaan ensin viestintäkomiteaa), näitä vaiheita varten ehdotettu kahden kuukauden aika olisi pidennettävä kolmeen kuukauteen.

Komissio katsoo myös, että sillä olisi oltava valtuudet vaatia korjaavia toimia koskevan toimenpide-ehdotuksen peruuttamista sekä muuttamista.

1 artikla – 6 a kohta (uusi) (muutossäädös); -7 a artikla (uusi) (direktiivi 2002/21/EY):

”(6 a) Lisätään artikla seuraavasti:

-7 a artikla

Menettely korjaavien toimien johdonmukaiseksi soveltamiseksi

1. Kun 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla aiotulla toimenpiteellä pyritään asettamaan, muuttamaan tai poistamaan kansallinen sääntelyviranomainen aikoo hyväksyä toimenpiteitä, joilla asetetaan, muutetaan tai poistetaan toimijaa koskeva velvoite soveltaen 16 artiklaa yhdessä direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 5 ja 9 – 13 a artiklan sekä direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) 17 artiklan kanssa, komissio ja muiden jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset voivat esittää huomionsa kyseiselle sääntelyviranomaiselle yhden kuukauden kuluessa toimenpide-ehdotuksen ilmoittamisesta.

2. Jos toimenpide-ehdotus koskee muiden kuin direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 13a artiklassa säädettyjen velvoitteiden asettamista, muuttamista tai poistamista, komissio voi saman 7 artiklan 3 kohdassa säädetyn yhden kuukauden määräajan kuluessa ilmoittaa kyseiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle ja yhteistyöelimelle, syistä että joiden vuoksi se katsoo toimenpide-ehdotuksen muodostavan esteen yhtenäismarkkinoille tai että se epäilee vakavasti ehdotuksen yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa. Tällaisessa tapauksessa toimenpide-ehdotuksen hyväksymistä on lykättävä vielä kolmella kahdella kuukaudella komission ilmoituksesta.

Jos tällaista ilmoitusta ei tehdä, kyseinen kansallinen sääntelyviranomainen voi hyväksyä toimenpide-ehdotuksen ottaen mahdollisimman tarkasti huomioon komission , [yhteistyöelimen] tai jonkin muun kansallisen sääntelyviranomaisen esittämät huomiot.

23 . Komissio, yhteistyöelin ja kansallinen sääntelyviranomainen tekevät 1 2 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan kuluessa läheistä yhteistyötä yksilöidäkseen 8 artiklassa määritettyjen tavoitteiden kannalta asianmukaisimman ja tehokkaimman toimenpiteen ottaen samalla huomioon markkinatoimijoiden näkemykset sekä tarpeen kehittää johdonmukaista sääntelykäytäntöä.

3. Yhden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun Saman kahden kolmen kuukauden määräajan alkamisesta [yhteistyöelin] antaa asetuksen [……/EY] [X] artiklan mukaisesti kuluessa yhteistyöelin hyväksyy ehdottomalla enemmistöllä lausunnon siitä, muodostaisiko toimenpide-ehdotus esteen sisämarkkinoille tai olisiko se ristiriidassa yhteisön oikeuden ja erityisesti 8 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden kanssa, ja siitä, katsooko se, että , jossa vahvistetaan toimenpide-ehdotuksen asianmukaisuus ja tehokkuus tai vaihtoehtoisesti todetaan, että toimenpide-ehdotusta olisi muutettava tai se olisi peruttava , sekä tässä tapauksessa tarpeen mukaan esittää tätä koskevia yksityiskohtaisia ehdotuksia toimenpide-ehdotuksen muuttamiseksi . Lausunto on perusteltava ja julkistettava.

Jos yhteistyöelin on vahvistanut ehdotetun toimenpiteen asianmukaisuuden ja tehokkuuden, kansallinen sääntelyviranomainen voi hyväksyä toimenpide-ehdotuksen ottaen mahdollisimman tarkasti huomioon komission ja yhteistyöelimen esittämät huomiot. Kansallisen sääntelyviranomaisen on julkistettava, mihin toimenpiteisiin se on ryhtynyt näiden huomioiden johdosta.

4. Jos yhteistyöelin on lausunnossaan ilmoittanut, että toimenpide-ehdotusta olisi muutettava tai se olisi peruttava , komissio voi, ottaen yhteistyöelimen lausunnon mahdollisimman tarkasti huomioon, tehdä ennen 1 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan päättymistä päätöksen, jolla vaaditaan kyseistä kansallista sääntelyviranomaista muuttamaan toimenpide-ehdotusta tai perumaan se , ja jossa tehdään tehdä tätä koskevia yksityiskohtaisia ehdotuksia.

4. Jos toimenpide-ehdotus koskee direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 13 a artiklassa säädetyn velvoitteen asettamista, muuttamista tai poistamista, toimenpide-ehdotuksen hyväksymistä on lykättävä vielä kahdella kuukaudella 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymisestä.

Komissio, yhteistyöelin ja kansallinen sääntelyviranomainen tekevät ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan kuluessa tiivistä yhteistyötä määrittääkseen, onko toimenpide-ehdotus direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 13 a artiklan säännösten mukainen ja onko kyseessä asianmukaisin ja tehokkain toimenpide. Tätä varten otetaan asianmukaisella tavalla huomioon markkinatoimijoiden näkemykset sekä tarve kehittää johdonmukaista sääntelykäytäntöä. Kahden kuukauden määräaikaa pidennetään yhteistyöelimen tai komission perustellusta pyynnöstä enintään kahdella kuukaudella.

Toisessa alakohdassa asetetun enimmäismääräajan kuluessa yhteistyöelin hyväksyy ehdottomalla enemmistöllä lausunnon, jossa vahvistetaan ehdotetun toimenpiteen asianmukaisuus ja tehokkuus tai vaihtoehtoisesti todetaan, että toimenpide-ehdotusta ei tulisi hyväksyä. Lausunto on perusteltava ja julkistettava.

5. Kaikissa muissa tapauksissa komissio voi, ottaen [yhteistyöelimen] mahdollisen lausunnon mahdollisimman tarkasti huomioon ja noudattaen 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä (neuvoa-antava komiteamenettely), tehdä ennen 1 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan päättymistä perustellun päätöksen, jolla vaaditaan kyseistä kansallista sääntelyviranomaista muuttamaan toimenpide-ehdotusta tai perumaan se ja jossa tehdään tätä koskevia yksityiskohtaisia ehdotuksia.

6. Vain siinä tapauksessa, että Jos komissio ei ole tehnyt 4 tai 5 kohdan mukaista päätöstä 1 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan kuluessa, ja yhteistyöelin ovat vahvistaneet ehdotetun toimenpiteen asianmukaisuuden ja tehokkuuden, kansallinen sääntelyviranomainen voi hyväksyä toimenpide-ehdotuksen ottaen mahdollisimman tarkasti huomioon komission ja yhteistyöelimen esittämät huomiot. Kansallisen sääntelyviranomaisen on julkistettava, mihin toimenpiteisiin se on ryhtynyt näiden huomioiden johdosta.

7 5. Kansallisen sääntelyviranomaisen on muutettava toimenpide-ehdotusta tai peruttava se kolmen kuukauden kuluessa komission 4 tai 5 kohdan 3 kohdan neljännen alakohdan mukaisesti tekemästä perustellusta päätöksestä, jolla kansallista sääntelyviranomaista vaaditaan muuttamaan ehdotettua toimenpidettä tai perumaan se, mainitun päätöksen mukaisesti . Jos toimenpide-ehdotusta on muutettava, kansallisen sääntelyviranomaisen on järjestettävä julkinen kuuleminen 6 artiklassa tarkoitetun avoimuus- ja kuulemismenettelyn mukaisesti ja tehtävä uusi ilmoitus muutetusta toimenpide-ehdotuksesta komissiolle 7 artiklan säännösten mukaisesti.

86 . Kansallinen sääntelyviranomainen voi perua toimenpide-ehdotuksen missä tahansa menettelyn vaiheessa. ”

– Tarkistus 138 (täysistunto)

Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 138 (täysistunto), joka hyödyllisellä tavalla vahvistaa tästä säännöksestä riippumatta sovellettavat periaatteet ja joka jättää jäsenvaltioiden tehtäväksi varmistaa yhteisön oikeusjärjestyksessä suojattujen eri perusoikeuksien välisen asianmukaisen tasapainon. Nämä oikeudet liittyvät erityisesti yksityiselämän kunnioittamiseen, omaisuudensuojaan, tosiasialliseen muutoksenhakuun sekä sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen.

– Tarkistus 62

Tarkistus antaa sääntelyviranomaisille lisäohjeistusta niiden tehtävien suorittamista varten. Erityisesti tämä koskee seuraavan sukupolven verkkojen kehittämistä. Olisi kuitenkin vältettävä ilmaisemasta, että sääntelyn ennakoitavuus voitaisiin saavuttaa jatkuvilla korjaavilla toimilla, jos näitä toimia ei olisi muuten valittu.

1 artikla – 8 kohta – e b alakohta (uusi) (muutossäädös); 8 artikla – 4 a kohta (uusi) (direktiivi 2002/21/EY):

” (e b) Lisätään kohta seuraavasti:

4a. Kansallisten sääntelyviranomaisten on 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuihin poliittisiin tavoitteisiin pyrkiessään sovellettava puolueettomia, selkeitä, syrjimättömiä ja oikeasuhteisia sääntelyperiaatteita muun muassa

a) edistämällä sääntelyn ennustettavuutta varmistamalla johdonmukainen sääntelylähestymistapa peräkkäisinä tarkastelukausina ; tarvittaessa useisiin markkinakatsauksiin perustuvien jatkuvien korvaavien toimien avulla;

b) varmistamalla, että sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja toimittavia yrityksiä kohdellaan samankaltaisissa olosuhteissa syrjimättömästi;

c) turvaamalla kuluttajia hyödyttävä kilpailu ja edistämällä infrastruktuuriin perustuvaa kilpailua aina kun se on mahdollista;

d) edistämällä markkinalähtöisiä investointeja ja innovaatioita uuteen ja parannettuun infrastruktuuriin, myös rohkaisemalla investointien jakamiseen ja varmistamalla , että toimintojen käyttöoikeuden saamisen kustannuksissa otetaan asianmukaisesti huomioon riskin kohtuullisen jakamisen investoijien ja niiden yritysten ottamat riskit kanssa , jotka saavat uudet toiminnot käyttöönsä;

e) ottamalla huomioon jäsenvaltioissa ja niiden eri maantieteellisillä alueilla vallitsevat vaihtelevat kilpailu- ja kuluttajaolosuhteet;

f) asettamalla ennakkosääntelyvelvoitteita vain silloin, kun tosiasiallista ja kestävää kilpailua ei ole, ja höllentämällä niitä tai poistamalla ne heti, kun kilpailua syntyy.”

– Tarkistus 63/rev

Komissio ymmärtää parlamentin halun osallistua enemmän strategisten taajuuspoliittisten päätösten tekoon ja on valmis selvittelemään siihen parasta institutionaalista ratkaisua, jossa kuitenkin taajuuksien tekninen yhdenmukaistaminen pysyy radiotaajuuspäätöksen alaisuudessa ja koskemattomana.

Euroopan parlamentin 8 a artiklassa ehdotettua radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevän komitean perustamista ei voida hyväksyä, koska sen rooli rajoittuisi sähköiseen viestintään, sen toiminta olisi päällekkäistä samoja tehtäviä suorittavien nykyisten rakenteiden kanssa ja koska uuden komitean perustaminen ei ole olennaista sen keskeisen tavoitteen saavuttamiseksi, joka parlamentilla on mielessä sen ehdottaessa tätä uutta artiklaa ja joka esitetään 8 b artiklan 4 kohdassa (ks. jäljempänä).

Ehdotettu 8 b artikla on muotoiltava uudelleen yhteisön ulottuvuuden selkeyttämiseksi.

Ehdotettu 8 b artiklan 2 kohdan teksti, jossa mainitaan yhteisön oikeuden periaatteet, tulisi siirtää johdanto-osaan.

8 b artiklan 3 kohta on muotoiltava uudelleen sen varmistamiseksi, että yhteisön ulottuvuus säilyy. Parlamentin tekstissä ei oteta huomioon jo vahvistettua komission roolia ja siirretään vastuita yhteisöltä jäsenvaltioille. Koska direktiiviä sovelletaan ainoastaan sähköiseen viestintään, viittaukset muihin aloihin, kuten liikenteeseen sekä tutkimukseen ja kehitykseen, olisi poistettava.

8 b artiklan 5 kohdan ensimmäinen osa on poistettava, sillä on komission eikä jäsenvaltioiden asia varmistaa EU:n etujen koordinointi.

Euroopan parlamentin ehdottaman 8 b artiklan 4 kohdan osalta komissio on tyytyväinen parlamentin ja neuvoston osallistumisesta poliittiseen strategiaan, kunhan se kohdistuu EU:n taajuuspolitiikan strategiseen suuntaamiseen. Tekstiä on kuitenkin muutettava, jotta komission aloiteoikeutta ei rajoitettaisi. Lisäksi ehdotettu yhteispäätöstoimien käyttö teknisten parametrien määrittämisessä (esim. haitallisten häiriöiden välttämiseksi) saattaa vaarantaa yhteisön tarvittavan ja oikea-aikaisen toiminnan ja luoda epäselvyyttä radiotaajuuspäätöksen roolin suhteen.

1 artikla – 8 a kohta (uusi) (muutossäädös); 8 a artikla (uusi) (direktiivi 2002/21/EY):

”Lisätään artikla seuraavasti:

8 a artikla

Radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä komitea

1. Perustetaan radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä komitea, jonka tehtävänä on edistää 8 b artiklan 1, 3 ja 5 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista.

Radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä komitea antaa neuvoja Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle radiotaajuuspoliittisissa kysymyksissä.

Radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevään komiteaan kuuluu korkean tason edustajia kunkin jäsenvaltion radiotaajuuspolitiikasta vastaavasta kansallisesta toimivaltaisesta viranomaisesta. Kullakin jäsenvaltiolla on yksi ääni, ja komissiolla ei ole äänioikeutta.

2. Radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä komitea antaa Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä taikka omasta aloitteestaan lausuntoja, jotka se hyväksyy ehdottomalla enemmistöllä.

3. Radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä komitea toimittaa vuosittain toimintakertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

8 b a artikla

Euroopan unionin yhteisön radiotaajuuspolitiikan strateginen suunnittelu ja koordinointi

1. Jäsenvaltiot osallistuvat sisämarkkinoiden kehittämiseen tekemällä tekevät yhteistyötä keskenään ja komission kanssa radiotaajuuksien käyttöä Euroopan unionissa yhteisössä koskevassa strategisessa suunnittelussa, koordinoinnissa ja yhdenmukaistamisessa. Tätä tarkoitusta varten Näin toimiessaan ne ottavat huomioon muun muassa EU:n EY:n toimintalinjojen taloudelliset näkökohdat, turvallisuuteen, terveyteen, julkiseen etuun ja ilmaisunvapauteen liittyvät näkökohdat, kulttuuriset, tieteelliset, sosiaaliset ja tekniset näkökohdat sekä erilaiset radiotaajuuksien käyttäjäyhteisöjen edut, jotta optimoidaan radiotaajuuksien käyttö ja vältetään haitalliset häiriöt.

2. Euroopan unionin radiotaajuuspolitiikka ei saa rajoittaa

a) yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla yhteisön oikeuden mukaisesti toteutettavia toimenpiteitä, joilla pyritään yleisen edun mukaisiin, erityisesti sisällön sääntelyyn ja audiovisuaali- ja viestintäalan politiikkaan liittyviin tavoitteisiin

b) direktiivin 1999/5/EY säännöksiä*; eikä

c) jäsenvaltioiden oikeutta järjestää ja käyttää radiotaajuuksiaan yleisen järjestyksen, turvallisuuden ja puolustuksen tarkoituksiin.

3 2. Jäsenvaltioiden on keskinäisen ja komission kanssa tehtävän yhteistyön kautta myötävaikutettava siihen varmistettava , että radiotaajuuspolitiikan lähestymistapoja koordinoidaan Euroopan unionissa yhteisössä ja että radiotaajuuksien saatavuudelle ja tehokkaalle käytölle asetetaan tarvittaessa yhdenmukaistetut ehdot, joita sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta edellyttävät EU:n politiikan eri aloilla, esimerkiksi sähköisen viestinnän, liikenteen sekä tutkimuksen ja kehityksen alalla .

3. 4 Komissio voi laatia, radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevän komitean lausunnon mahdollisimman tarkasti huomioon ottaen, lainsäädäntöehdotuksen radiotaajuuksien toimintaohjelman perustamiseksi radiotaajuuksien käyttöä Euroopan unionissa koskevaa strategista suunnittelua, koordinointia ja yhdenmukaistamista varten tai muita lainsäädäntötoimenpiteitä, jotta optimoidaan radiotaajuuksien käyttö ja vältetään haitalliset häiriöt. Komissio voi laatia lainsäädäntöehdotuksen radiotaajuuspoliittisen ohjelman perustamiseksi. Ohjelmassa vahvistetaan poliittiset suuntaviivat radiotaajuuksien käytön strategista suunnittelua ja yhdenmukaistamista varten tämän direktiivin ja erityisdirektiivien säännösten mukaisesti.

4 5 . Jäsenvaltioiden on varmistettava, että Euroopan unionin etuja koordinoidaan tehokkaasti radiotaajuuskysymysten suhteen toimivaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä. Jotta varmistettaisiin Euroopan yhteisön etujen tehokas koordinointi radiotaajuuskysymysten suhteen toimivaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä, K k omissio voi radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevän komitean lausunnon asianmukaisella tavalla huomioon ottaen ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteisiä poliittisia tavoitteita ja tarvittaessa myös neuvotteluvaltuuksia.”

__________

( Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta, EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10.".

Lisätään uusi johdanto-osan kappale:

”Euroopan yhteisön radiotaajuuspolitiikka ei saa rajoittaa yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla yhteisön oikeuden mukaisesti toteutettavia toimenpiteitä, joilla pyritään yleisen edun mukaisiin, erityisesti sisällön sääntelyyn ja audiovisuaali- ja viestintäalan politiikkaan liittyviin tavoitteisiin, direktiivin 1999/5/EY( säännöksiä eikä jäsenvaltioiden oikeutta järjestää ja käyttää radiotaajuuksiaan yleisen järjestyksen, turvallisuuden ja puolustuksen tarkoituksiin.”

__________

( Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta, EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10."

– Tarkistus 64/rev

9 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on selkeytettävä siten, että siinä viitataan sovellettaviin kansainvälisiin sopimuksiin, sillä jäsenvaltioiden toimien on oltava yhteisön oikeuden mukaisia.

9 artiklan 3 kohdan viittaus radioverkkoon tai langattomaan liityntään on tarpeen jäsenvaltioiden toiminnan määrittämiseksi ja sen estämiseksi, että määrättäisiin seikkaperäisesti verkkoarkkitehtuurin rajoituksista ja rajoitettaisiin tarpeettomasti riippumattomuusperiaatetta. Viittaus kansainvälisiin sopimuksiin sopii paremmin 9 artiklan 1 kohtaan ja johdanto-osaan.

9 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa olisi vältettävä sanontaa ”mahdollisuus”, koska aina on olemassa haitallisten häiriöiden mahdollisuus, vaikka se olisi pienikin. Kansallisiin poikkeuksiin sovellettavalla oikeasuhteisuustestillä pitäisi voida määrittää haitallisten häiriöiden välttämiseksi tarvittavien rajoitusten laajuus.

Uudessa b a alakohdassa viitattu tarve taata palvelun tekninen laatu olisi kytkettävä tarpeeseen välttää haitalliset häiriöt eikä se sinänsä saisi olla peruste poikkeamiselle teknologiariippumattomuudesta. Sama koskee taajuuksien tehokkaan käytön varmistamista uudessa c a alakohdassa: tämä on tärkeä tavoite taajuuksien hallinnoinnissa, mutta se liittyy myös häiriöiden hallintaparametreihin.

Kohdan c alakohdassa taajuuksien mahdollisimman laaja yhteiskäyttö olisi kytkettävä yleisvaltuutuksiin, jotta mahdollistettaisiin tiukemmat tekniset ehdot yleisvaltuutusten alaisilla taajuuksilla.

Teknologiariippumattomuuden rajoitus d alakohdassa olisi sallittava ainoastaan yleistä etua koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi, jos tavoitetta ei voida saavuttaa palveluriippumattomuuden rajoitusten kautta. Jäsenvaltioiden on poikkeuksen mahdollistamiseksi perusteltava ja osoitettava tämä. Tämä olisi ilmaistava lisäämällä johdanto-osan 21 kappaleeseen seuraavat sanat: ”erityisesti yleisen edun mukaisen tavoitteen osalta, jos tällaista tavoitetta ei voida saavuttaa rajoittamalla palveluriippumattomuutta”.

9 artiklan 4 kohdassa tarkistuksen ensimmäinen osa aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta ja se hylätään. Viittaus ITU:n radio-ohjesääntöihin hylätään, koska niissä ei eritellä sähköisiä viestintäpalveluja ja koska tällainen viittaus loisi vain perusteettoman odotuksen. Myös sanonta ”mukaisesti” on korvattava viittauksella yksilöintiin.

Kaikki muut muutokset hyväksytään.

1 artikla – 9 kohta (muutossäädös); 9 artikla (direktiivi 2002/21/EY):

” 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava , ottaen asianmukaisesti huomioon, että radiotaajuudet ovat julkinen voimavara, jolla on tärkeä yhteiskunnallinen, kulttuurinen ja taloudellinen arvo , että sähköisissä viestintäpalveluissa niiden alueella käytettäviä radiotaajuuksia hallinnoidaan tehokkaasti 8 ja 8 b artiklan mukaisesti. Niiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset noudattavat tällaisia radiotaajuuksia varatessaan ja tiettyyn käyttöön osoittaessaan puolueettomia, selkeitä, syrjimättömiä ja oikeasuhteisia perusteita. Niiden on tällöin noudatettava perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan ja, tarpeen mukaan, vastaavia kansainvälisiä sopimuksia, ja ne voivat ottaa huomioon yhteiskunnallisesti merkityksellisiä näkökohtia jäljempänä esitetyllä tavalla .

2. Jäsenvaltioiden on edistettävä radiotaajuuksien käytön yhdenmukaistamista yhteisössä ja otettava samalla huomioon tarve varmistaa niiden tehokas käyttö ja pyrittävä saavuttamaan kuluttajia hyödyttäviä mittakaavaetuja ja palvelujen yhteentoimivuutta . Tällöin niiden on toimittava tämän direktiivin 8 b ja 9 c artiklan sekä päätöksen 2002/676/EY (radiotaajuuspäätös) mukaisesti.

3. Jollei toisessa alakohdassa tai 9 c artiklan mukaisesti hyväksytyissä toimenpiteissä toisin säädetä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkia sähköisiä viestintäpalveluja varten käytettäviä teknologioita voidaan käyttää sähköisiä viestintäpalveluja varten saatavilla olevilla taajuusalueilla ITU:n radio-ohjesääntöjen mukaisesti .

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä sähköisiä viestintäpalveluita varten käytettävien teknologioiden tyyppejä koskevia oikeasuhteisia ja syrjimättömiä rajoituksia, silloin kun se on tarpeen:

a) haitallisten häiriöiden mahdollisuuden välttämiseksi ennen kaikkea palvelun teknisen laadun ja radiotaajuuksien tehokkaan käytön varmistamiseksi,

b) yleisön suojelemiseksi sähkömagneettisilta kentiltä,

b a) palvelun teknisen laadun takaamiseksi,

c) taajuuksien mahdollisimman laajan yhteiskäytön varmistamiseksi silloin kun taajuuksia käytetään yleisvaltuutuksella,

c a) taajuuksien tehokkaan käytön varmistamiseksi,

d) yleistä etua koskevien tavoitteiden vuoksi 4 kohdan mukaisesti.

4. Jollei toisessa alakohdassa tai 9 c artiklan mukaisesti hyväksytyissä toimenpiteissä toisin säädetä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähköisten viestintäpalvelujen käytettävissä olevilla taajuusalueilla voidaan tarjota kaiken tyyppisiä sähköisiä viestintäpalveluja taajuuksien jakamista koskevissa kansallisissa taulukoissa yksilöidyllä tavalla koskevien kansallisten taulukoiden ja ITU:n radio-ohjesääntöjen mukaisesti . Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä tarjottavien sähköisten viestintäpalvelujen tyyppejä koskevia oikeasuhteisia ja syrjimättömiä toimia.

Toimenpiteet, jotka edellyttävät sähköisen viestintäpalvelun tarjoamista sähköisiä viestintäpalveluja varten käytettävissä olevalla tietyllä taajuusalueella, on perusteltava, jotta voidaan varmistaa kansallisessa lainsäädännössä määritellyn yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttaminen yhteisön oikeuden mukaisesti; tällaisia tavoitteita ovat esimerkiksi ihmishengen turvaaminen, sosiaalisen, alueellisen tai maantieteellisen yhteenkuuluvuuden edistäminen, taajuuksien tehottoman käytön torjuminen tai kulttuuri- ja mediapolitiikan tavoitteet, kuten kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden ja tiedotusvälineiden moniarvoisuuden edistäminen.

Toimenpide , jolla kielletään minkään muun sähköisen viestintäpalvelun tarjoaminen tietyllä taajuusalueella, voidaan säätää ainoastaan silloin kun se on perusteltavissa tarpeella suojata ihmishengen turvaamiseen liittyviä palveluja.

5. Jäsenvaltioiden on tarkasteltava säännöllisesti uudelleen 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen rajoitusten ja toimenpiteiden tarpeellisuutta ja julkistettava näiden tarkastelujen tulokset .

6. Edellä olevaa 3 ja 4 kohtaa sovelletaan radiotaajuuksien varaamiseen ja myöntämiseen [päivästä, jona direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä] .”

– Tarkistus 65

Sanonta ”linjassa jonkin kanssa” olisi parempi kuin ”jonkin mukainen”, sillä 9 artiklan 3 ja 4 kohtaan ei sisälly taajuuksien myöntämismenettelyjä.

1 artikla – 10 kohta (muutossäädös); 9 a artikla (direktiivi 2002/21/EY):

”Olemassa olevien oikeuksien rajoitusten uudelleentarkastelu

1. Jäsenvaltiot voivat [ päivästä, jona tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä] alkaen varmistaa sallia viiden vuoden ajan, että ne oikeudenhaltijat, joille on myönnetty taajuuksien käyttöoikeuksia ennen tätä ajankohtaa vähintään viiden vuoden ajaksi , voivat toimittaa toimivaltaiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle hakemuksen, jotta niiden oikeuksiin 9 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti sovellettavia rajoituksia arvioitaisiin uudelleen.

Ennen päätöksen tekemistä toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on tehtävä oikeudenhaltijalle rajoituksia koskevasta arvioinnistaan ilmoitus, jossa ilmoitetaan oikeuden laajuus arvioinnin jälkeen, ja annettava oikeudenhaltijalle kohtuullinen määräaika hakemuksen peruuttamiseen.

Jos oikeudenhaltija peruu hakemuksensa, oikeus pysyy muuttumattomana voimassaolokautensa loppuun tai viisivuotiskauden loppuun asti, sen mukaan, kumpi näistä ajankohdista on aikaisempi.

2. Jos 1 kohdassa mainittu oikeudenhaltija on radio- tai televisio-ohjelmien sisältöpalvelujen tarjoaja ja taajuuksien käyttöoikeus on myönnetty erityisen yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamiseksi , radio- ja televisiotoiminta mukaan luettuna, oikeus käyttää sitä taajuuksien osaa , joka on tarpeen tällaisen tavoitteen saavuttamiseksi , säilyy muuttumattomana voimassaolokautensa loppuun asti . Siihen taajuuksien osaan, joka tulee tarpeettomaksi kyseisen tavoitteen saavuttamisen kannalta, on sovellettava uutta myöntämismenettelyä linjassa tämän direktiivin 9 artiklan 3 ja 4 kohdan kanssa ja valtuutusdirektiivin 7 artiklan 2 kohtaa noudattaen kohdan mukaisesti.

3 . Edellä 1 kohdassa tarkoitetun viisivuotiskauden jälkeen jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 9 artiklan 3 ja 4 kohtaa sovelletaan kaikkiin sellaisiin jäljelle jääviin radiotaajuuksien varaamisiin ja myöntämisiin, jotka olivat olemassa tämän direktiivin voimaantulohetkellä.

4. Tätä artiklaa soveltaessaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet terveen kilpailun takaamiseksi.”

– Tarkistus 66

Komissio hyväksyy viittauksen kansallisiin menettelyihin mutta ei taajuuksien jakamista koskeviin kansallisiin taulukoihin, jotta joustavuutta ei rajoitettaisi tarpeettomasti. Kaupattavuutta ei myöskään voida estää, jos siitä on sovittu EU:n tasolla.

9 b artiklan 2 kohdassa voidaan välttää toinen ilmoitus, jos ilmoitus kaupanteon aikomuksesta sisältää varsinaisen siirron odotetun päivämäärän.

1 artikla – 10 kohta (muutossäädös); 9 b artikla (direktiivi 2002/21/EY):

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yritykset voivat siirtää tai vuokrata muille yrityksille taajuuksien yksittäisiä käyttöoikeuksia niillä taajuusalueilla, joiden osalta tästä määrätään 9 c artiklan mukaisesti vahvistetuissa täytäntöönpanotoimissa, edellyttäen, että tällainen siirtäminen tai vuokraaminen toteutetaan kansallisten menettelyjen ja taajuuksien jakamista koskevien kansallisten taulukoiden mukaisesti .

Myös muilla taajuusalueilla jäsenvaltiot voivat antaa yrityksille mahdollisuuden siirtää tai vuokrata radiotaajuuksien käyttöoikeuksia muille yrityksille kansallisten menettelyjen mukaisesti .

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tietyn yrityksen aikomuksesta siirtää radiotaajuuksien käyttöoikeuksia sekä tapahtuneesta siirrosta ilmoitetaan radiotaajuuksien yksittäisten käyttöoikeuksien myöntämisestä vastaavalle toimivaltaiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle ja että se julkistetaan. Jos radiotaajuuksien käyttö on yhdenmukaistettu 9 c artiklaa ja radiotaajuuspäätöstä tai muuta yhteisön toimenpidettä soveltamalla, tällainen siirto ei saa olla ristiriidassa tämän yhdenmukaistetun käytön kanssa.”

– Tarkistus 67/rev

Artiklan b ja c kohdassa tarkoitettujen komission toimien laajuus on pidettävä tarpeeksi laajana, jotta se pystyy hoitamaan menettelyihin sovellettavien ehtojen yksityiskohdat ja siirtoihin tai vuokrauksiin sekä kilpailuun sovellettavat rajoitukset. Näin komissio saa käyttöönsä riittävät välineet, joita sisämarkkinoiden valmiiksi saattaminen edellyttää.

1 artikla – 10 kohta (muutossäädös); 9 c artikla (direktiivi 2002/21/EY):

”Edistääkseen sisämarkkinoiden kehittämistä komissio voi 8 b, 9, 9 a ja 9 b artiklan periaatteiden saavuttamiseksi hyväksyä asianmukaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä

- a) 8 b artiklan 4 kohdan mukaisesti perustetun radiotaajuuksien toimintaohjelman radiotaajuuspoliittisen ohjelman täytäntöönpanemiseksi;

a) sellaisten taajuusalueiden yksilöimiseksi , joiden käyttöoikeuksia voidaan siirtää tai vuokrata yritysten kesken;

b) tällaisiin oikeuksiin liitettyjen ehtojen yhdenmukaistamiseksi;

c) sellaisten kilpailuhäiriöiden välttämiseksi, joita voi syntyä yksittäisiä oikeuksia siirrettäessä;

d) sellaisten taajuuksien yksilöimiseksi, joihin sovelletaan palveluriippumattomuuden periaatetta.

Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

– Tarkistus 68

Tarkistuksessa tehdään selväksi, että jäsenvaltioiden on poistettava kansallisten numerointisuunnitelmiensa ja niihin liittyvien sääntöjensä sellaiset rajoitukset, joista on haittaa kansalaisten, kuluttajien ja liikeyritysten eduille EU:ssa. ”Yleisesti saatavilla olevat sähköiset viestintäpalvelut” ja ”sähköiset viestintäpalvelut” olisi kuitenkin säilytettävä ymmärrettävyyden vuoksi.

1 artikla – 11 kohta – a alakohta (muutossäädös); 10 artikla – 2 kohta (direktiivi 2002/21/EY):

”2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että numerointisuunnitelmia ja -menettelyjä sovelletaan tavalla, joka kohtelee yhdenvertaisesti kaikkia yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajia ja yleisemmin numeroiden tarjoajia ja käyttäjiä kaikkialla Euroopan unionissa . Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että yritys, jolle on myönnetty numerointialue, ei syrji muita sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajia ja eikä käyttäjiä niiden palvelujen käyttöön tarvittavien numeroiden osalta.”

– Tarkistus 69

Tämä tarkistus on hyväksyttävissä siltä osin kuin sillä selkeytetään sitä, että yhdenmukaistaminen rajoittuu erityisnumeroihin tai -numeroalueisiin. Niin ikään hyväksytään, että viittaus kiireellisyysmenettelyyn poistetaan. Valtioiden rajat ylittävää kansallisten numeroiden käyttöoikeutta käsitellään kuitenkin yleispalveludirektiivissä, minkä vuoksi siihen ei ole aiheellista viitata tässä yhteydessä. Olisi myös syytä säilyttää viittaus mahdollisuuteen vahvistaa numeroalueiden hinnoitteluperiaatteita, koska tämä on tärkeä ala, jolla saatetaan tarvita lisää yhdenmukaistamista sisämarkkinoiden edun turvaamiseksi.

1 artikla – 11 kohta – b alakohta (muutossäädös); 10 artikla – 4 kohta (direktiivi 2002/21/EY):

”4. Jäsenvaltioiden on tuettava erityisnumeroiden tai -numeroalueiden yhdenmukaistamista yhteisössä silloin kun se edistää sisämarkkinoiden toimintaa tai tukee yleiseurooppalaisten palvelujen kehittämistä. Komissio voi tältä osin toteuttaa asianmukaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, joihin voi sisältyä erityisnumeroiden tai -numeroalueiden hinnoitteluperiaatteiden vahvistaminen ja sellaisen valtioiden rajat ylittävän kansallisten numeroiden asianmukaisen käyttöoikeuden varmistaminen , jota käytetään keskeisiin palveluihin, kuten valtioiden rajat ylittävään numerotiedusteluun . Täytäntöönpanotoimenpiteissä voidaan antaa yhteistyöelimelle vastuita näiden toimenpiteiden soveltamisessa.

Näistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

– Tarkistus 70

Komissio on yleisellä tasolla tyytyväinen lisätuesta, jota tämä tarkistus antaa tavoitteelle edistää asianmukaista infrastruktuurien välistä kilpailua oikeasuhteisen järjestelmien yhteiskäytön kautta. 1 kohdassa ei olisi kuitenkaan oikeasuhteista tarjota pääsyä kaikkiin passiivisiin verkkoelementteihin (kuten pimeään kuituun), jollei kyseisellä yrityksellä ole huomattavaa markkinavoimaa, missä tapauksessa siihen voitaisiin soveltaa käyttöoikeusdirektiivin 12 artiklan mukaisia käyttöoikeustoimenpiteitä. Muutoksilla, joita komissio on tehnyt johdanto-osan 31 kappaleeseen (tarkistuksen 27 yhteydessä), pyritään selittämään tätä lähestymistapaa siten, että järjestelmien yhteiskäytöllä voidaan vastata eri tavoitteisiin riippuen siitä, sovelletaanko sitä symmetrisessä sääntelyssä vai epäsymmetrisessä (HMV) sääntelyssä.

Vaikka 2 a kohdassa on tarpeen säilyttää tarvittavat kannustimet investoivalle operaattorille asianmukaisen riskien jakamisen kautta, riskinjaossa käytettävän menetelmän olisi oltava johdonmukainen sen menetelmän kanssa, jota kansalliset sääntelyviranomaiset jo soveltavat epäsymmetrisessä sääntelyssä käyttöoikeusdirektiivin 13 artiklan mukaisesti, eli sijoitettuun pääomaan sovelletaan asianmukaista riskipreemiota.

1 artikla – 13 kohta (muutossäädös); 12 artikla (direktiivi 2002/21/EY):

” Verkkoelementtien ja niihin liittyvien toimintojen rinnakkain sijoittaminen ja yhteiskäyttö sähköisten viestintäverkkojen tarjoajien osalta

1. Jos sähköisiä viestintäverkkoja tarjoavalla yrityksellä on kansallisen lainsäädännön nojalla oikeus asentaa järjestelmiä julkisessa tai yksityisessä omistuksessa olevan omaisuuden yhteyteen tai mahdollisuus käyttää omaisuuden pakkolunastus- tai käyttöönottomenettelyä, kansallisten sääntelyviranomaisten on voitava suhteellisuusperiaatteen täysimääräisesti huomioon ottaen määrätä tällaisten järjestelmien tai tällaisen omaisuuden yhteiskäytöstä, mukaan luettuina rakennusten sisääntulot, rakennusten kaapelointi, mastot, antennit , tornit ja muut tukirakenteet, kaapelikanavat, tyhjät putket, kaapelikaivot ja jakokaapit sekä kaikki muut verkkoelementit, jotka eivät ole aktiivisia .

2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettujen oikeudenhaltijoiden on myönnettävä järjestelmien tai omaisuuden yhteiskäyttömahdollisuus (fyysinen rinnakkain sijoittaminen mukaan luettuna), tai toteuttaa julkisten töiden yhteensovittamista helpottavia toimenpiteitä ympäristön, kansanterveyden ja yleisen turvallisuuden suojelemiseksi tai kaupunkisuunnittelun ja maankäytön tavoitteiden toteuttamiseksi vasta sellaisen asianmukaisen julkisen kuulemisvaiheen jälkeen, jonka aikana kaikille asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää näkemyksensä. Tällaiset yhteiskäyttö- ja yhteensovittamisjärjestelyt voivat sisältää sääntöjä, jotka koskevat järjestelmien tai omaisuuden yhteiskäytöstä aiheutuvien kustannusten jakamista.

2 a. Jäsenvaltiot varmistavat, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla on valtuudet vaatia, että 1 kohdassa tarkoitetut oikeudenhaltijat myöntävät järjestelmien tai omaisuuden yhteiskäyttömahdollisuuden (fyysinen rinnakkain sijoittaminen mukaan luettuna), jotta kannustetaan tehokkaisiin investointeihin infrastruktuuriin ja edistetään innovointia sellaisen asianmukaisen julkisen kuulemisvaiheen jälkeen, jonka aikana suoraan asiassa osallisille henkilöille on annettava mahdollisuus esittää näkemyksensä. Tällaiset yhteiskäyttö- ja yhteensovittamisjärjestelyt voivat sisältää sääntöjä, jotka koskevat järjestelmien tai omaisuuden yhteiskäytöstä aiheutuvien kustannusten jakamista suhteutettuna riskiin tarpeen mukaan , ja niillä on varmistettava, että asianomaiset yritykset jakavat toistensa kanssa riittävällä tavalla riskejä .

2 b. Jäsenvaltiot varmistavat, että kansalliset sääntelyviranomaiset laativat edellä 1 kohdassa mainittujen oikeudenhaltijoiden toimittamien tietojen pohjalta yksityiskohtaisen luettelon kyseisessä kohdassa mainittujen järjestelmien luonteesta, saatavuudesta ja maantieteellisestä sijainnista ja että ne toimittavat sen asianomaisille osapuolille.

2 c. Jäsenvaltiot varmistavat, että toimivaltaiset viranomaiset ottavat käyttöön yhteistyössä kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa asianmukaisia koordinointimenettelyjä, jotka koskevat 2 kohdassa mainittuja julkisia hankkeita ja muita soveltuvia julkisia järjestelmiä tai omaisuutta ja johon voi sisältyä menettelyitä, joilla varmistetaan, että asianomaisilla osapuolilla on tietoa soveltuvista julkisista järjestelmistä tai omaisuudesta sekä käynnissä olevista ja suunnitelluista julkisista hankkeista, että niille ilmoitetaan tällaisista hankkeista hyvissä ajoin ja että jakamista helpotetaan mahdollisimman pitkälti.

3. Kansallisen sääntelyviranomaisen tämän artiklan mukaisesti toteuttamien toimenpiteiden on oltava puolueettomia, selkeitä , syrjimättömiä ja oikeasuhteisia.”

– Tarkistus 71

Tarkistus sisältää useita hyödyllisiä selvennyksiä. Kuitenkin ”kansallisen sääntelyviranomaisen” muuttaminen ”toimivaltaiseksi viranomaiseksi” on tarpeeton (vrt. puitedirektiivin 3 artikla). On myös syytä todeta, että tämä säännös koskee erityyppistä tilannetta kuin sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin 2002/58/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia yksityisyydensuojan loukkaamisilmoituksista, ja että tässä artiklassa tarkoitettuja tapauksia varten tarvitaan eri sääntöjä ja menettelyjä. Mahdollisuus kansallisiin lisätoimiin tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden ottaa huomioon erityiset kansalliset olosuhteet.

1 artikla – 14 kohta (muutossäädös); 13 a artikla (direktiivi 2002/21/EY):

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tai yleisesti saatavilla olevia sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavat yritykset toteuttavat asianmukaisia teknisiä ja organisatorisia toimenpiteitä varmistaakseen verkkojensa tai palvelujensa turvallisuuden. Näillä toimenpiteillä on voitava varmistaa riskiin suhteutettu turvallisuustaso ottaen huomioon uusin tekniikka. Erityisesti on toteutettava toimenpiteitä turvallisuuden vaarantumistilanteista käyttäjille ja yhteenliitetyille verkoille aiheutuvien vaikutusten ehkäisemiseksi ja minimoimiseksi.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat yritykset toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen verkkojensa eheyden ja turvatakseen siten näiden verkkojen kautta tarjottavien palvelujen jatkuvuuden. Toimivaltaiset k K ansalliset sääntely viranomaiset järjestävät kuulemistilaisuuksia sähköisten viestintäpalvelujen toimittajien kanssa ennen sähköisten viestintäverkkojen turvallisuutta ja eheyttä koskevien erityistoimenpiteiden hyväksymistä.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tai yleisesti saatavilla olevia sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavat yritykset ilmoittavat toimivaltaiselle kansalliselle sääntely viranomaiselle kaikki sellaiset turvallisuuden loukkaukset tai eheyden menetykset, joilla on ollut huomattava vaikutus verkkojen tai palvelujen toimintaan.

Kyseisen toimivaltaisen kansallisen sääntely viranomaisen on tarvittaessa ilmoitettava asiasta muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille kansallisille sääntely viranomaisille ja Euroopan verkko- ja tietoturvavirastolle . Jos loukkauksen julkistaminen on yleisen edun mukaista, toimivaltainen kansallinen sääntely viranomainen voi tiedottaa asiasta yleisölle.

Toimivaltaisen k K ansallisen sääntely viranomaisen on toimitettava komissiolle vuosittain tiivistelmäraportti vastaanotetuista ilmoituksista ja tämän kohdan mukaisesti toteutetuista toimista.

4. Komissio voi, ottaen Euroopan verkko- ja tietoturvavirasto a n lausunnon mahdollisimman tarkasti huomioon, kuultuaan hyväksyä asianmukaisia täytäntöönpanotoimenpiteitä 1, 2 ja 3 kohdissa tarkoitettujen toimenpiteiden yhdenmukaistamiseksi, mukaan luettuna toimenpiteet, joilla määritellään ilmoituksiin liittyvät olosuhteet, ilmoitusten muoto ja niihin sovellettavat menettelyt. Täytäntöönpanotoimenpiteillä ei estetä jäsenvaltioita hyväksymästä täydentäviä vaatimuksia 1 ja 2 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

Ilmoittamista koskevien täytäntöönpanotoimet ovat yhdenmukaisia henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY( kanssa.

Näistä täytäntöönpanotoimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 22 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä.”

__________

( EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37.

– Tarkistus 72

Tarkistuksella selkeytetään tätä seikkaa. Kestävyyskriteerin lisääminen ei kuitenkaan ole hyväksyttävää, koska se heikentäisi komission ehdotusta.

1 artikla – 14 kohta (muutossäädös); 13 b artikla – 1 kohta (direktiivi 2002/21/EY):

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisella kansallisella sääntely viranomaisella on valtuudet antaa sitovia ohjeita yleisiä viestintäverkkoja tai yleisesti saatavilla olevia sähköisiä viestintäpalveluja tarjoaville yrityksille 13 a artiklan täytäntöön panemiseksi. Sitovien ohjeiden on oltava oikeasuhteisia ja taloudellisesti ja teknisesti kestäviä ja ne on pantava täytäntöön kohtuullisen ajan kuluessa. ”

– Tarkistus 74

Tarkistuksella selkeytetään tätä seikkaa. Sanamuodossa on kuitenkin otettava huomioon, että nykyisissä säännöksissä ”turvallisuudella” viitataan sekä palveluihin että verkkoihin, mutta ”eheys” koskee vain verkkoja.

1 artikla – 14 kohta (muutossäädös); 13 b artikla – 2 kohta – a alakohta (direktiivi 2002/21/EY):

”a) antamaan tiedot, jotka tarvitaan niiden palvelujen ja verkkojen turvallisuuden ja /tai eheyden arvioimiseksi, mukaan luettuina dokumentoidut turvallisuusohjeet; ja”

– Tarkistus 75

Tarkistuksella lujitetaan säännöstä. Kuitenkin ”toimivaltaisen” lisääminen ”kansalliseen sääntelyviranomaiseen” on tarpeetonta.

1 artikla – 14 kohta (muutossäädös); 13 b artikla – 3 kohta (direktiivi 2002/21/EY):

”3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla kansallisilla sääntelyviranomaisilla on kaikki tarvittavat valtuudet tutkia määräysten noudattamatta jättämisiä ja niiden vaikutuksia verkkojen turvallisuuteen ja eheyteen .”

– Tarkistus 77

Komissio voi hyväksyä puitedirektiivin 14 artiklan 3 kohdan säilyttämisen, mutta ei siihen tällä tarkistuksella tehtäviä muutoksia. Siksi muutetussa ehdotuksessa poistetaan tämä muutossäädöksen säännös, jolla kyseinen kohta oli määrä poistaa direktiivistä.

1 artikla – 15 kohta – b alakohta (muutossäädös) poistetaan.

– Tarkistus 80

Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukseen sisältyvän puitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdan muuttamisen, mutta se pitää viittausta suositukseen turhana, koska kansallisten sääntelyviranomaisten velvoitetta ottaa suositus huomioon on jo käsitelty tarkemmin 15 artiklan 3 kohdassa.

1 artikla – 17 kohta – a alakohta (muutossäädös); 16 artikla – 1 kohta (direktiivi 2002/21/EY):

”Kansallisten sääntelyviranomaisten on suoritettava analyysi merkityksellisistä markkinoista ottaen huomioon suosituksessa luetellut markkinat ja ottaen suuntaviivat mahdollisimman tarkasti huomioon. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämä analyysi suoritetaan tarvittaessa yhteistyössä kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa.”

– Tarkistus 84

Komissio voi hyväksyä sen, että viittaus kiireellisyysmenettelyyn poistetaan, mutta ei sitä, että valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä laajennettaisiin kattamaan 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanotoimenpiteet, koska ne ovat ei-sitovia.

1 artikla – 18 kohta – c alakohta (muutossäädös); 17 artikla – 6 a kohta (direktiivi 2002/21/EY):

” 6 a. Edellä 1, 4 ja 6 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

– Tarkistus 85

Tarkistuksen 1 kohdan sanamuoto antaisi komission toimia vasta jälkeenpäin, eli kun sääntelytehtävien toisistaan poikkeava täytäntöönpano on jo luonut esteen sisämarkkinoille. Komission pitää myös voida antaa tämän artiklan nojalla suositus, mikä tarjoaa komissiolle nopean ja joustavan ei-sitovan säädösvälineen. Siksi 2 kohta säilytetään.

Komissio voi hyväksyä sen, että viittaus kiireellisyysmenettelyyn poistetaan 3 kohdassa.

Tarkistus 4 kohdan c alakohtaan hylätään, koska se antaisi komissiolle tarpeettoman laajat komiteamenettelyvaltuudet ylittäen yleispalveludirektiiviin sisältyvät kuluttaja-asiat. Tämä ylittäisi myös sääntelyjärjestelmän soveltamisalan, ja 19 artiklan mukaiset täytäntöönpanotoimet rajoittuvat sääntelyjärjestelmän kattamiin kysymyksiin.

Sanamuodon täydennys 4 d kohdassa on tarpeen terminologian yhdenmukaistamiseksi.

Komissio ei voi hyväksyä 5 kohdan poistamista: se rajoittaa tarpeettomasti [yhteistyöelimen] tehtäviä, ja yhteistyöelimen kokemus voi olla hyödyksi sen avustaessa komissiota tässä asiassa.

1 artikla – 20 kohta (muutossäädös); 19 artikla (direktiivi 2002/21/EY):

”1. Jos komissio toteaa, että eroavaisuudet kansallisten sääntelyviranomaisten tavoissa panna täytäntöön tässä direktiivissä ja erityisdirektiiveissä määritettyjä sääntelytehtäviä voivat luoda luovat esteen sisämarkkinoille, komissio voi, yhteistyöelimen mahdollisen lausunnon mahdollisimman tarkasti huomioon ottaen, antaa suosituksen tai tehdä päätöksen tämän direktiivin ja erityisdirektiivien säännösten soveltamisen yhdenmukaistamisesta 8 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 9 artiklan ja direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 6 ja 8 artiklan soveltamista.

2. Antaessaan 1 kohdan mukaisen suosituksen komissio toimii 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset ottavat nämä suositukset toiminnassaan mahdollisimman tarkasti huomioon. Jos kansallinen sääntelyviranomainen päättää olla noudattamatta suositusta, sen on ilmoitettava asiasta komissiolle ja perusteltava kantansa.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu päätös, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, tehdään 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

4. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti hyväksyttyihin toimenpiteisiin voi sisältyä yhdenmukaistetun tai koordinoidun lähestymistavan yksilöinti seuraavien aiheiden käsittelemiseen:

a) Sääntelytapojen yhdenmukainen toteuttaminen, mukaan luettuna uusien palvelujen , alueellisten markkinoiden ja yritysten yrityksille tarjottavien rajatylittävien sähköisten viestintäpalvelujen sääntely;

b) Numerointiin, nimeämiseen ja osoitteiden antamiseen liittyvät kysymykset, mukaan luettuina numeroalueet, numeroiden ja tunnisteiden siirrettävyys, numeron- tai osoitteenmuunnosjärjestelmät sekä 112-hätäpalvelujen käyttömahdollisuus;

c) Kuluttajakysymykset, jotka eivät sisälly direktiiviin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi), erityisesti mukaan luettuna sähköisten viestintäpalvelujen ja -laitteiden esteettömyys vammaisille loppukäyttäjille;

d) Kirjanpidon sääntely , mukaan luettuna investointiriskin laskenta .

5. [Yhteistyöelin] voi omasta aloitteestaan antaa komissiolle neuvoja sen suhteen, pitäisikö sen 1 kohdan mukaisesti hyväksyä jokin toimenpide.”

– Tarkistus 86

Viittausta ”yhteiseen päätökseen” ei voida hyväksyä. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat tehdä ainoastaan sellaisia sitovia päätöksiä, joita sovelletaan niiden omalla alueella. Mahdollisuus tehdä yhteisiä päätöksiä loukkaisi jäsenvaltioiden oikeuksia; myös toimivaltaisen tuomioistuimen määrittely muutoksenhakua varten olisi ongelmallinen. Kansalliset sääntelyviranomaiset voisivat kuitenkin koordinoida ja sopia päätöksistä, joita sovelletaan niiden kansallisella alueella toimiviin ja niiden lainkäyttövaltaan kuuluviin yrityksiin.

1 artikla – 22 kohta (muutossäädös); 21 artikla – 2 kohta – 1 alakohta (direktiivi 2002/21/EY):

” 2. Mikä tahansa osapuoli voi antaa riidan kyseisten kansallisten sääntelyviranomaisten käsiteltäväksi. Toimivaltaisten kansallisten sääntelyviranomaisten on sovitettava toimintansa yhteen ja tarpeen mukaan kuultava yhteistyöelintä yhteistyöelimen alaisuudessa riidan ratkaisemiseksi johdonmukaisella tavalla mahdollisimman pitkälti siten, että tehdään yhteinen päätös oman kansallisen lakisääteisen toimivaltansa ja 8 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti. Kaikkien kansallisen sääntelyviranomaisen yritykselle säätämien riidanratkaisua koskevien velvoitteiden on oltava tämän direktiivin ja erityisdirektiivien säännösten mukaisia. ”

Käyttöoikeusdirektiivin osalta:

Tarkistukset 91, 95, 98, 100, 101, 103 ja 105.

– Tarkistus 91

Palvelukohtaisen viittauksen lisääminen, jollaista ehdotetaan luettelopalvelujen alalla, ei sovellu EU:n sääntelyjärjestelmään. EU:n sääntelyjärjestelmässä ei saa tehdä eroa samaan kategoriaan kuuluvien palvelujen välillä, kuten tässä tapauksessa, jossa luettelopalvelujen tarjonta erotettaisiin yleisemmästä tietoyhteiskuntapalvelujen kategoriasta, johon se kuuluu. Tilaajatietojen saamiseen saattaisi liittyä henkilötietojen suojaamiseen liittyviä ongelmia; ei ole myöskään selkeää, että summien takaisinmaksu käyttöoikeuden tarjoajien ja luettelopalvelujen välillä on käyttöoikeuskysymys.

2 artikla – 1 kohta (muutossäädös); 2 artikla – a kohta (direktiivi 2002/19/EY):

”a) ’käyttöoikeudella’ tarkoitetaan järjestelmien ja/tai palvelujen asettamista toisen yrityksen saataville määritellyin ehdoin joko yksinoikeudella tai muutoin sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamista , myös tietoyhteiskunnan palvelujen taikka radio- ja televisiosisältöpalvelujen toimittamista varten. Se kattaa muun muassa: verkkoelementtien ja niihin liittyvien toimintojen käyttöoikeuden, johon saattaa sisältyä laitteiden liittäminen kiinteää tai muuta kuin kiinteää tapaa käyttäen (tässä tarkoitetaan erityisesti tilaajayhteyksien sekä sellaisten toimintojen ja palvelujen käyttöoikeutta, joita tarvitaan palvelujen tarjoamiseksi tilaajayhteyksien kautta); fyysisten perusrakenteiden käyttöoikeuden, mukaan lukien rakennukset, kaapelikanavat ja mastot; asiaan kuuluvien ohjelmistojen käyttöoikeuden, mukaan lukien käyttötukijärjestelmät; numeronmuuntoa tai vastaavia toimintoja tarjoavien järjestelmien käyttöoikeuden; tarvittavien tilaajatietojen ja sellaisten järjestelmien käyttöoikeuden, joita käytetään loppukäyttäjiltä laskutettujen summien takaisinmaksuun luettelopalvelujen tarjoajille; kiinteiden ja matkaviestintäverkkojen käyttöoikeuden erityisesti verkkovierailua varten; digitaalitelevisiopalvelujen ehdollisen käyttöoikeuden järjestelmien käyttöoikeuden; ja virtuaaliverkkopalvelujen käyttöoikeuden.”

– Tarkistus 95

Palvelukohtaisen viittauksen lisääminen, jollaista ehdotetaan 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa luettelopalvelujen alalla, ei sovellu EU:n sääntelyjärjestelmään. EU:n sääntelyjärjestelmässä ei saa tehdä eroa samaan kategoriaan kuuluvien palvelujen välillä, kuten tässä tapauksessa, jossa luettelopalvelujen tarjonta erotettaisiin yleisemmästä tietoyhteiskuntapalvelujen kategoriasta, johon se kuuluu.

Mitä tulee jäsenvaltioiden erilaisten kilpailuolosuhteiden ehdotettuun analysointiin velvoitteiden oikeasuhteisuuden arvioinnin yhteydessä, komissio suhtautuu epäilyksellä sen toteuttamiskelpoisuuteen, koska se edellyttäisi sellaista markkinoiden maantieteellistä analyysiä, joka voidaan tehdä ainoastaan osana markkinoiden määrittelyä. Tämä puolestaan ei ole 5 artiklan 1 kohdan nojalla pakollinen, sillä sovellettavat velvoitteet ja ehdot eivät riipu huomattavan markkinavoiman olemassaolosta. Siksi on olemassa merkittävä riski, että ehdotettu säännös aiheuttaisi sekaannusta ja oikeudellista epävarmuutta.

2 artikla – 2 kohta (muutossäädös); 5 artikla (direktiivi 2002/19/EY):

”Korvataan 1 ja 2 kohta seuraavasti:

1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa säädettyihin tavoitteisiin pyrkiessään edistettävä tämän direktiivin säännösten mukaisia riittäviä käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä sekä palvelujen yhteentoimivuutta ja tarvittaessa varmistettava ne täyttäen tehtävänsä tavalla, joka edistää tehokkuutta , kestävää kilpailua , investointeja ja innovaatioita ja antaa mahdollisimman suuren hyödyn loppukäyttäjille.

Kansallisten sääntelyviranomaisten on, tämän kuitenkaan rajoittamatta toimenpiteitä, joita voidaan 8 artiklan nojalla toteuttaa sellaisten yritysten osalta, joilla on huomattava markkinavoima, voitava erityisesti:

a) jos se on välttämätöntä päästä päähän - liitettävyyden tai oikeudenmukaisen ja kohtuullisen kolmannen osapuolen palvelujen kuten luettelopalvelujen käyttöoikeuden varmistamiseksi, asettaa velvollisuuksia yrityksille, joiden määräämisvallassa ovat yhteydet loppukäyttäjiin, mukaan lukien perustelluissa tapauksissa velvollisuus liittää verkkonsa yhteen tai tehdä niin syrjimättömällä tavalla, mikäli tätä ei ole vielä tehty , tai tehdä palveluistaan yhteentoimivia , mukaan lukien järjestelmät, joita käytetään loppukäyttäjiltä laskutettujen summien takaisinmaksuun luettelopalvelujen tarjoajille, oikeudenmukaisin, avoimin ja kohtuullisin ehdoin;

b) jos se on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltion määrittelemät digitaaliset radio- ja televisiolähetykset saatetaan loppukäyttäjän saataville, asettaa operaattoreille velvollisuus tarjota käyttöoikeutta muihin liitteessä I olevassa II osassa tarkoitettuihin toimintoihin oikeudenmukaisin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin.

2. Edellä 1 kohdan mukaisesti asetettavien velvollisuuksien ja ehtojen on oltava puolueettomia, avoimia, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä, ja ne on pantava täytäntöön direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 6, 7 ja -7 a artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

Arvioidessaan tarvittavien velvollisuuksien ja ehtojen oikeasuhteisuutta kansallisten sääntelyviranomaisten on otettava huomioon eri kilpailuolosuhteet, jotka ovat voimassa jäsenvaltioiden eri alueilla. ”

– Tarkistus 98

Vaikka sanojen ”palvelujen ja sovellusten käyttörajoitukset” lisääminen on hyödyllinen selvennys uuden sukupolven palvelujen yhteydessä, viittaus ”liikenteenhallintatapoihin” olisi suhteeton.

2 artikla – 6 a kohta (uusi) (muutossäädös); 9 artikla – 1 kohta (direktiivi 2002/19/EY):

”(6 a) Korvataan 9 artiklan 1 kohta seuraavasti:

1. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat 8 artiklan säännösten mukaisesti asettaa yhteenliittämistä ja/tai käyttöoikeuksia koskevia avoimuusvelvollisuuksia, joiden mukaan operaattoreiden on julkistettava määrätyt tiedot kuten kirjanpitotiedot, tekniset eritelmät, verkon ominaisuudet, mukaan luettuna mahdolliset palvelujen ja sovellusten käyttörajoitukset, liikenteenhallintatavat, tarjonnan ja käytön ehdot sekä hinnat.”

– Tarkistus 100

1 kohdan toisessa alakohdassa on säilytettävä sanamuoto ”voidaan”, koska kaikkia a–j kohdassa lueteltuja velvoitteita ei sovelleta systemaattisesti vaan pikemmin valikoiden, joko kaikkia tai ainoastaan osaa niistä, kansallisten sääntelyviranomaisten analyysin perusteella.

Komissio suhtautuu myönteisesti 1 kohdan f a alakohdan säännökseen, koska sillä kannustettaisiin verkkoinvestointeja seuraavan sukupolven liityntäverkkoympäristössä; tämä kuitenkin toistaa (komission hyväksymän) tarkistuksen 99, jolla muutetaan direktiivin 2002/19/EY 9 artiklan 4 kohtaa seuraavasti: ” Sen estämättä, mitä 3 kohdassa säädetään, kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava vähintään liitteessä II esitetyt osat sisältävän viitetarjouksen julkaiseminen, jos operaattorilla on direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 14 artiklan mukaisesti todettu olevan huomattava markkinavoima merkityksellisillä markkinoilla liittyen paikallisliityntään tietyssä sijaintipaikassa. ”

2 kohdan c alakohdassa komission tekemät muutokset tarkistukseen 100 heijastavat tarvetta estää sääntelyjärjestelmän tarpeeton pirstaloituminen jäsenvaltiossa ja koko EU:ssa varmistamalla, että riskien jakamismenetelmän pitäisi olla oltava johdonmukainen sen menetelmän kanssa, jota kansalliset sääntelyviranomaiset jo soveltavat epäsymmetrisessä (HMV) sääntelyssä käyttöoikeusdirektiivin 13 artiklan mukaisesti, eli sijoitettuun pääomaan sovelletaan asianmukaista riskipreemiota.

2 artikla – 8 kohta (muutossäädös); 12 artikla (direktiivi 2002/19/EY):

” 1. Kansallinen sääntelyviranomainen voi 8 artiklan säännösten mukaisesti asettaa operaattoreille velvollisuuksia toteuttaa kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat erityisten verkkoelementtien ja niihin liittyvien toimintojen käyttöoikeutta tai oikeutta hyödyntää niitä muun muassa silloin, kun kansallinen sääntelyviranomainen katsoo, että käyttöoikeuden epääminen tai saman vaikutuksen aiheuttavat kohtuuttomat ehdot estäisivät kestävien kilpailumarkkinoiden kehittymistä vähittäismyyntitasolla tai että se ei olisi loppukäyttäjien edun mukaista.

Operaattoreita voidaan vaatia vaaditaan muun muassa:

a) antamaan kolmansille osapuolille tiettyjen verkkoelementtien ja/tai toimintojen käyttöoikeus, tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta mukaan lukien;

b) neuvottelemaan käyttöoikeutta pyytävien yritysten kanssa vilpittömässä mielessä;

c) olemaan peruuttamatta jo myönnettyä toimintojen käyttöoikeutta;

d) tarjoamaan tiettyjä palveluja tukkumyynnissä kolmansille osapuolille jälleenmyyntiä varten;

e) myöntämään teknisten rajapintojen, yhteyskäytäntöjen tai muiden keskeisten palvelujen tai virtuaaliverkkopalvelujen yhteentoimivuuden kannalta välttämättömien tekniikkojen avoin käyttöoikeus;

f) tarjoamaan rinnakkain sijoittamista tai muita toimintojen yhteiskäyttötapoja, mukaan lukien kaapelikanavien, rakennuksien tai rakennusten sisääntulojen, antennien , tornien ja muiden tukirakenteiden, mastojen, kaapelikaivojen , jakokaappien yhteiskäyttö ja yhteiskäyttö muiden verkkoelementtien kanssa, jotka eivät ole aktiivisia ;

(f a) antamaan kolmansille osapuolille kaapelikanavien käyttöoikeutta koskeva viitetarjous;

g) tarjoamaan tiettyjä sellaisia palvelua, joita tarvitaan päästä päähän -palvelujen yhteentoimivuuden varmistamiseksi käyttäjille, mukaan lukien älyverkkopalveluihin tai matkaviestinverkkojen verkkovierailuihin liittyvät toiminnot;

h) antamaan käyttötukijärjestelmien tai samankaltaisten ohjelmistojärjestelmien käyttöoikeus terveen kilpailun varmistamiseksi palvelujen tarjonnassa;

i) liittämään yhteen verkot tai verkkotoiminnot;

j) tarjoamaan liitännäispalvelujen, kuten tunnistamis-, paikantamis- ja tilatietopalvelujen käyttöoikeuden.

Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat liittää tällaisiin velvollisuuksiin vilpittömyyttä, kohtuullisuutta ja määräaikoja koskevia ehtoja.

2. Harkitessaan, onko syytä asettaa 1 kohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia, ja erityisesti arvioidessaan, ovatko kyseiset velvollisuudet oikeassa suhteessa direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa asetettuihin tavoitteisiin, niiden on otettava huomioon erityisesti seuraavat seikat:

a) kilpailevien toimintojen käytön tai asentamisen tekninen ja taloudellinen kannattavuus markkinoiden kehitysasteen kannalta katsottuna ja ottaen huomioon kyseessä olevan yhteenliittämisen ja käyttöoikeuden luonteen ja laadun , mukaan lukien muiden liityntävaihtoehtojen, kuten kaapelikanavien saatavuuden ;

b) ehdotetun käyttöoikeuden toteuttamiskelpoisuus suhteessa käytettävissä olevaan kapasiteettiin;

c) toiminnon omistajan tekemät perusinvestoinnit ottaen huomioon tehdyt julkiset investoinnit ja investointeihin liittyvät riskit , mukaan luettuna riskien asianmukainen jakaminen niiden yritysten kanssa, jotka saavat nämä uudet toiminnot käyttöönsä asetettaessa hinnoitteluun liittyviä velvollisuuksia 13 artiklan nojalla;

d) tarve turvata kilpailu , erityisesti infrastruktuuriin perustuva kilpailu, pitkällä aikavälillä;

e) mahdolliset asiaan liittyvät teollis- ja tekijänoikeudet;

f) yleiseurooppalaisten palvelujen tarjoaminen.

3. Asettaessaan operaattorille velvollisuuden tarjota käyttöoikeus tämän artiklan säännösten mukaisesti kansalliset sääntelyviranomaiset voivat, jos se on verkon normaalin toimivuuden varmistamiseksi tarpeen, asettaa teknisiä tai käyttöä koskevia ehtoja tällaisen käyttöoikeuden tarjoajalle ja/tai käyttöoikeuden saajalle. Erityisten teknisten standardien tai eritelmien noudattamisvelvoitteiden on oltava direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 17 artiklan mukaisesti säädettyjen standardien ja eritelmien mukaisia.”

– Tarkistus 101

On hyödyllistä selkeyttää, että säänneltyjen käyttöoikeushintojen kustannuslaskentamenetelmässä pitäisi huomioida infrastruktuuri-investointeihin sisältyvät riskit määrittelemällä sijoitetun pääoman vähimmäistuottoon liittyvä riskipreemio. Käytännössä tämä merkitsee, että käyttöoikeutta hakeva osallistuu rahallisesti investoivan operaattorin kantamaan riskiin.

Puitedirektiivin 19 artiklaan viittaava tekstiosuus on tarpeeton, sillä 19 artiklaa sovellettaisiin muutenkin.

Tarkistuksen viimeinen kohta, jossa vahvistettaisiin eriytetty sääntely lyhyen ja pitkän ajan sopimuksille, ei ole riittävän oikeasuhteinen ja voisi aiheuttaa sääntelyllisiä esteitä markkinoille tulolle. Tämä heikentäisi kilpailua ja infrastruktuuri-investointeja.

2 artikla – 8 a kohta (uusi) (muutossäädös); 13 artikla – 1 kohta (direktiivi 2002/19/EY):

”(8 a) Korvataan 13 artiklan 1 kohta seuraavasti:

1. Kansallinen sääntelyviranomainen voi 8 artiklan mukaisesti asettaa kustannusvastaavuutta ja hintavalvontaa koskevia velvollisuuksia, mukaan lukien hintojen kustannuslähtöisyyttä ja kustannuslaskentaa koskevat velvollisuudet, tietyntyyppisten yhteenliittämisten ja/tai käyttöoikeuksien tarjonnassa, jos markkina-analyysi osoittaa, että todellinen kilpailu puuttuu ja tämä saattaa johtaa siihen, että kyseinen operaattori saattaa pitää hintoja liian korkealla tasolla tai harjoittaa hintapainostusta loppukäyttäjien haitaksi. Käyttöoikeushintaa asettaessaan K kansallisten sääntelyviranomaisten on otettava huomioon operaattorin tekemät investoinnit ja sallittava tälle kohtuullinen tuotto sijoitetulle pääomalle, mukaan luettuna tarpeen mukaan riskejä heijastava preemio ja, tämän rajoittamatta direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 19 artiklan d kohdan soveltamista, otettava huomioon investointeihin liittyvät riskit ja riskin asianmukaisen jakamisen investoijien ja niiden yritysten kanssa, jotka saavat uudet toiminnot käyttöönsä, mukaan lukien eriytetyt lyhyen aikavälin ja pitkän aikavälin riskinjakojärjestelyt .”

– Tarkistus 103

Artiklan 1 kohdan ensimmäiseen alakohtaan lisätty sana ”kiinteä” on hylättävä, koska se ei ole teknologiariippumaton.

2 kohdassa on käytettävä sanaa ”pyyntö” sanan ”ehdotus” sijasta, sillä sen on oltava yhdenmukainen direktiivin 2002/19/EY 8 artiklan 3 kohdan sanamuodon kanssa.

2 kohdan a alakohdassa lisäys ”tukku-” on hylättävä, koska kilpailuongelma voidaan todeta vähittäistasolla, vaikka sääntely kohdistuu tukkutasolle.

2 kohdan c alakohta on otettu mukaan ja 3 kohtaa on muutettu sen selkeyttämiseksi.

2 kohdan b a alakohdan sanamuotoa on muutettu vastaamaan direktiivin 2002/19/EY 8 artiklan 4 kohtaa.

2 artikla – 9 kohta (muutossäädös); 13 a artikla – 1, 2 ja 3 kohta (direktiivi 2002/19/EY):

”1. Kansallinen sääntelyviranomainen voi 8 artiklan säännösten ja erityisesti 8 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti asettaa poikkeuksellisena toimenpiteenä vertikaalisesti integroituneille yrityksille velvoitteen siirtää kiinteiden käyttöoikeustuotteiden tukkutarjontaan liittyvät toiminnot riippumattomasti toimivaan liiketoimintayksikköön.

Tämän liiketoimintayksikön on tarjottava käyttöoikeustuotteita ja -palveluja kaikille yrityksille, mukaan luettuina emoyhtiön muut liiketoimintayksiköt, samoin aikatauluin ja ehdoin, mukaan luettuina hinta- ja palvelutaso, ja samoin järjestelmin ja prosessein.

2. Kun kansallinen sääntelyviranomainen aikoo asettaa toimintojen eriyttämistä koskevan velvoitteen, sen on toimitettava komissiolle ehdotus pyyntö, johon sisältyy:

a) näyttöä siitä, että 9–13 artiklassa yksilöityihin velvollisuuksiin kuuluvien asianmukaisten velvollisuuksien asettaminen ja niiden täytäntöönpano kohtuullisessa aikataulussa siten, että otetaan huomioon parhaat sääntelykäytänteet, todellisen kilpailun saavuttamiseksi, sen jälkeen kun merkityksellisistä markkinoista on tehty koordinoidu analyysi direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 16 artiklassa säädetyn markkina-analyysimenettelyn mukaisesti, ei ole johtanut eikä tule jatkossakaan johtamaan todellisen kilpailun saavuttamiseen, ja että useilla analysoiduista tukku tuotemarkkinoista on yksilöity merkittäviä ja pysyviä kilpailuongelmia ja markkinahäiriöitä;

a b) näyttöä siitä, että infrastruktuurikilpailun syntymiseen kohtuullisessa ajassa on vain vähäiset tai täysin olemattomat mahdollisuudet;

b) analyysi odotetusta vaikutuksesta sääntelyviranomaiseen, yritykseen , erityisesti sen työvoimaan, ja sen kannustimiin investoida verkkoonsa, sekä muihin sidosryhmiin, erityisesti mukaan luettuna odotettu vaikutus infrastruktuurien kilpailuun ja etenkin kaikki mahdolliset vaikutukset kuluttajiin;

b a) analyysi syistä, joiden perusteella tämä velvoite olisi tehokkain keino ottaa käyttöön korjaavia toimia, joilla pyritään hoitamaan yksilöityjä kilpailuongelmia tai markkinahäiriöitä , joka osoittaa, että tämä velvollisuus täyttäisi direktiivin 2002/19/EY 8 artiklan 4 kohdan vaatimukset ;

c) ehdotettavan toimenpiteen luonnos.

3. Kansallinen sääntelyviranomainen sisällyttää ehdotukseensa luonnoksen ehdotettavasta toimenpiteestä, jossa Toimenpide-ehdotuksessa on oltava seuraavat elementit:

a) eriyttämisen tarkka luonne ja taso;

b) erillisen liiketoimintayksikön omaisuuden yksilöinti ja sen tarjoamat tuotteet tai palvelut;

c) hallintojärjestelyt erillisen liiketoimintayksikön henkilöstön riippumattomuuden varmistamiseksi, ja vastaava kannustinrakenne;

d) säännöt velvollisuuksien noudattamisen varmistamiseksi;

e) säännöt toiminnallisten menettelyjen avoimuuden varmistamiseksi, erityisesti suhteessa muihin sidosryhmiin;

f) valvontaohjelma määräysten noudattamisen varmistamiseksi, mukaan luettuna vuosikertomuksen julkaiseminen.”

– Tarkistus 105

Komissio voi hyväksyä kaikki tällä tarkistuksella käyttöoikeusdirektiivin liitteeseen II tehdyt muutokset (lukuun ottamatta alaviitteen poistamista A osan 2 kohdasta ja B osan 1 kohdasta), sillä ne parantavat liitteeseen sisältyvien säännösten teknologiariippumattomuutta. Alaviite sisältää tärkeän yleiseen turvallisuuteen liittyvän rajoituksen.

2 artikla – 10 a kohta (uusi) (muutossäädös); Liite II (direktiivi 2002/19/EY):

” Luettelo tiedoista, jotka huomattavan markkinavoiman operaattorien julkaisemissa verkkoinfrastruktuurin tukkukäyttöoikeuden viitetarjouksissa , mukaan lukien rinnakkaiset tai täysin eriytetyt käyttöoikeudet tietyssä sijaintipaikassa, on vähintään oltava

Tässä liitteessä tarkoitetaan:

a) ”tilaajayhteyden osalla” osaa, joka yhdistää verkon liityntäpisteen keskittimeen tai erityiseen tilaajayhteyden varrella olevaan kiinteän yleisen sähköisen viestintäverkon liityntäpisteeseen;

b) ”tilaajayhteyksien eriytetyllä käyttöoikeudella” tilaajayhteyksien täysin eriytettyä käyttöoikeutta ja tilaajayhteyksien rinnakkaiskäyttöoikeutta; tämä ei merkitse tilaajayhteyden omistusoikeuden siirtymistä;

c) ”tilaajayhteyden täysin eriytetyllä käyttöoikeudella” tarkoitetaan käyttöoikeuden saaneen oikeutta käyttää huomattavan markkinavoiman operaattorin tilaajayhteyksiä tai tilaajayhteyden osia siten, että tämä mahdollistaa koko verkon infrastruktuurikapasiteetin käytön ;

d) ”tilaajayhteyden rinnakkaiskäyttöoikeudella” tarkoitetaan käyttöoikeuden saaneen oikeutta käyttää huomattavan markkinavoiman operaattorin tilaajayhteyksiä tai tilaajayhteyden osia siten, että tämä mahdollistaa verkon infrastruktuurikapasiteetin tietyn osan, kuten taajuuksien osan tai vastaavien osien käytön;

A. Eriytetyn käyttöoikeuden ehdot

1. Verkkoelementit, joiden käyttöoikeutta tarjotaan erityisesti seuraavien seikkojen osalta , yhdessä siihen liittyvien asianmukaisten toimintojen kanssa :

a) eriytetty tilaajayhteyksien ja tilaajayhteyksien osien