Erityiskertomus nro 9/2012 ”Luonnonmukaisten tuotteiden tuotantoa, jalostusta, jakelua ja tuontia koskevan valvontajärjestelmän tarkastus”





SANASTO Akkreditointielin : Julkinen tai yksityinen elin, joka hyväksyy virallisesti, että tarkastuslaitoksella on luonnonmukaista tuotantoa koskevien standardien mukaisiin tarkastuksiin ja sertifiointiin vaadittava pätevyys. Euroopan unionissa luonnonmukaisen tuotannon alan tarkastuslaitosten on oltava akkreditoituja eurooppalaisen standardin EN 45011 tai standardin ISO Guide 65 mukaisesti. Jäljitettävyys : Mahdollisuus jäljittää elintarvike, rehu, elintarviketuotantoon käytettävä eläin tai valmistusaine, joka on tarkoitettu lisättäväksi tai jota oletetaan lisättävän elintarvikkeeseen tai rehuun, kaikissa tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheissa. Jäämien testaus : Luonnonmukaisten tuotteiden laboratorioanalyysi, jonka tarkoituksena on testata, onko niissä muita kuin luonnonmukaisessa tuotannossa sallittuja aineita, tai tarkistaa, ovatko tuotantotekniikat luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen vastaisia. Analyysissa tarkistetaan esimerkiksi, onko tuotantoon käytetty synteettisiä torjunta-aineita ja lannoitteita, antibiootteja, tiettyjä elintarvikelisäaineita ja teknologisia apuaineita. Luonnonmukainen tuotanto : Kokonaisvaltainen tilanhoitojärjestelmä ja elintarvikkeiden tuotantojärjestelmä, jossa tavoitteena on kestävä maatalous ja korkealuokkaisten tuotteiden tuotanto hyödyntämällä menetelmiä, jotka eivät ole haitallisia ympäristölle, ihmisten, kasvien eivätkä eläinten terveydelle tai eläinten hyvinvoinnille. Standardin tai vaatimuksen noudattamatta jättäminen : Toiminta ei ole tietyn standardin tai sertifiointivaatimuksen mukaista. Tarkastuslaitos : Luonnonmukaisen tuotannon alan tarkastuksista ja sertifioinnista vastaava riippumaton yksityinen kolmas osapuoli. Toimija : Luonnonmukaisten tuotteiden tuotannosta, varastoinnista, jalostuksesta, kuljetuksesta, viennistä tai tuonnista vastaava yksilö tai liikeyritys. Toimivaltainen viranomainen : Jäsenvaltion keskusviranomainen, jonka toimivaltaan kuuluu luonnonmukaista tuotantoa koskevien virallisten valvontamenettelyjen järjestäminen, tai muu viranomainen, jolle tämä toimivalta on siirretty; tarvittaessa toimivaltaiseksi viranomaiseksi katsotaan myös kolmannen maan vastaava viranomainen. Tuotanto-, valmistus- ja jakeluvaiheet : Kaikki vaiheet luonnonmukaisen tuotteen alkutuotannosta sen varastointiin, jalostukseen, kuljetukseen, myyntiin tai toimitukseen lopulliselle kuluttajalle, ja soveltuvilta osin sen merkintä-, mainonta-, tuonti-, vienti- ja alihankintatoimet. Vaatimustenmukaisuustarkoituksessa hyväksytty tarkastuslaitos : Kolmannessa maassa toimiva tarkastuslaitos, jonka komissio on hyväksynyt laitokseksi, joka pystyy varmistamaan, että kolmannessa maassa sovellettavat luonnonmukaisen tuotannon tavoitteet ja periaatteet sekä tuotanto- ja merkintäsäännöt vastaavat unionissa luonnonmukaiseen tuotantoon ja merkintään sovellettavia tavoitteita, periaatteita ja sääntöjä. Vastaavaksi hyväksytty kolmas maa : Kolmas maa, jonka komissio hyväksyy maaksi, jonka tuotantosäännöt ja valvontastandardit vastaavat luonnonmukaiseen tuotantoon unionissa sovellettavia sääntöjä ja standardeja ja joka pystyy täten saavuttamaan samat tavoitteet ja toimimaan samojen periaatteiden mukaan noudattamalla sääntöjä, joiden avulla taataan yhtä suuri varmuus vaatimustenmukaisuudesta. Vastaavuustarkoituksessa hyväksytty tarkastuslaitos : Kolmannessa maassa toimiva tarkastuslaitos, jonka komissio on hyväksynyt laitokseksi, joka pystyy varmistamaan, että kolmannessa maassa sovellettavat tuotanto- ja merkintäsäännöt sekä toimijoihin sovellettavat valvontatoimenpiteet vastaavat unionissa luonnonmukaiseen tuotantoon ja merkintään sovellettavia sääntöjä ja valvontatoimenpiteitä. Ylimääräinen tarkastuskäynti : Tarkastuslaitos voi tehdä toimijan luokse pakollisen vuotuisen tarkastuksen lisäksi ylimääräisen tarkastuskäynnin. LYHENTEET FVO : Euroopan komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto OFIS : luonnonmukaista maataloutta koskeva tietojärjestelmä SCOF : luonnonmukaista maataloutta käsittelevä pysyvä komitea YHTEENVETO I. Luonnonmukainen tuotanto on kokonaisvaltainen tilanhoitojärjestelmä ja elintarvikkeiden tuotantojärjestelmä, jossa tavoitteena on kestävä maatalous ja korkealuokkaisten tuotteiden tuotanto hyödyntämällä menetelmiä, jotka eivät ole haitallisia ympäristölle, ihmisten, kasvien eivätkä eläinten terveydelle tai eläinten hyvinvoinnille. Luonnonmukaisten tuotteiden markkinat ovat kehittyneet nopeasti. Vuotuinen kasvu on ollut viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana yli 10 prosenttia. Luonnonmukaisten elintarvikkeiden Euroopan markkinat ovat vuosittain noin 20 miljardia euroa eli arviolta 1,5 prosenttia koko elintarvikemarkkinoista. II. Luonnonmukaista tuotantoa koskevalla EU:n oikeuskehyksellä pyritään luomaan perusta luonnonmukaisen tuotannon kestävälle kehitykselle takaamalla samalla kilpailun rehellisyys, varmistamalla kuluttajien luottamus ja suojaamalla kuluttajien etuja sekä varmistamalla sisämarkkinoiden tehokas toiminta. Tätä varten on perustettu valvontajärjestelmä, joka kattaa kaikki luonnonmukaisen tuotannon toimitusketjun vaiheet, kuten tuotannon tiloilla, elintarvikkeiden jalostuksen, jakelun, tuonnin ja vähittäismyyntitoiminnan. Kaikkien toimitusketjuun kuuluvien toimijoiden on noudatettava samoja luonnonmukaista tuotantoa, jalostusta, jakelua, merkintöjä ja tarkastuksia koskevia sääntöjä. III. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, oliko valvontajärjestelmä vaikuttava ja miten asiaankuuluvat instituutiot (komissio sekä toimivaltaiset viranomaiset, akkreditointielimet ja tarkastuslaitokset jäsenvaltioissa) ovat huolehtineet velvollisuuksistaan sekä valvontajärjestelmän osalta EU:ssa että hallinnoidessaan toiminnassa olevia tuontijärjestelmiä. IV. Tarkastuksessa esitettiin seuraava pääkysymys: saadaanko luonnonmukaisten tuotteiden valvontajärjestelmän avulla riittävä varmuus siitä, että luonnonmukaista tuotantoa, jalostusta, jakelua ja tuontia koskevat keskeiset vaatimukset täyttyvät? V. Luonnonmukaisia tuotteita koskevalla EU:n asetusten mukaisella valvontajärjestelmällä pyritään saamaan varmuus tuotantoprosesseista mutta ei itse tuotteiden luonnonmukaisuudesta. Tämä johtuu siitä, että ei ole olemassa tieteellistä tapaa määrittää tuotteen luonnonmukaisuutta. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että sen tarkastuksessa esiintuomat puutteet olisi aiheellista korjata, jotta järjestelmän toiminnan vaikuttavuudesta saataisiin riittävä varmuus ja voitaisiin varmistaa, että kuluttajien luottamus ei horju. VI. Tilintarkastustuomioistuin esittää tarkastustulostensa perusteella seuraavat päätelmät: a) Joukko toimivaltaisia viranomaisia ei hoida tarkastuslaitoksiin kohdistuvaa seurantatehtäväänsä riittävän hyvin. Tästä seuraa, että tietyt tarkastuslaitokset eivät täytä useita EU:n vaatimuksia eivätkä käytä tilaisuutta hyväkseen pannakseen täytäntöön tiettyjä hyviä käytäntöjä. b) Jäsenvaltioiden sisäisellä sekä jäsenvaltioiden ja komission välisellä tai jäsenvaltioiden keskinäisellä tiedonvaihdolla ei vielä kyetä varmistamaan, että järjestelmä toimii asianmukaisesti. c) Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on vaikeuksia varmistaa luonnonmukaisten tuotteiden jäljitettävyys toimivaltaansa kuuluvalla alueella. Jäljitettävyyden varmistaminen on vielä vaikeampaa, kun kyseessä ovat rajojen yli menevät tuotteet. d) Komissio ei ole tähän mennessä antanut tarpeeksi painoarvoa valvontatoimille ja tarkastuksille, joiden avulla varmistetaan, että jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät toimivat kunnolla. e) Komissiolla ei ole riittävästi tietoa voidakseen vakuuttua siitä, että kolmansien maiden vastaavaksi hyväksytty luonnonmukaisen tuotannon valvontajärjestelmä täyttää lakisääteiset vaatimukset niin kauan kuin kyseiset maat katsotaan vastaaviksi. Tilintarkastustuomioistuin panee niin ikään merkille, että kolmansista maista peräisin olevia vastaavuushakemuksia on edelleen arvioimatta huomattava määrä. f) Tuontilupien myöntämiseen käytettävässä järjestelmässä on puutteita. VII. Tilintarkastustuomioistuin antaa havaittujen puutteiden perusteella seuraavat suositukset: a) Toimivaltaisten viranomaisten olisi tiukennettava tarkastuslaitoksiin kohdistuvaa valvontaansa soveltamalla tarkastuslaitosten hyväksyntään ja valvontaan asianmukaisia dokumentoituja menettelyjä, edistämällä säännösten rikkomisten, säännönvastaisuuksien ja vastaavien seuraamusten määritelmän yhdenmukaistamista ja edistämällä hyviksi havaittuja käytäntöjä. b) Jäsenvaltioiden sisäistä ja jäsenvaltioiden ja komission välistä tai jäsenvaltioiden keskinäistä tiedonvaihtoa olisi parannettava, jotta voitaisiin varmistaa tarkastusten ja valvontatoimien laadukkuus. c) Tarkastuksia olisi tiukennettava, jotta varmistetaan, että toimijat täyttävät jäljitettävyyttä koskevat lakisääteiset velvoitteensa. Komission olisi tältä osin selkeytettävä eri toimijoiden tehtäviä ja velvollisuuksia. d) Komission olisi tiukennettava jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiin kohdistamaansa seurantaa tekemällä tarkastuskäyntejä ja keräämällä ja hyödyntämällä tarvittavia tietoja. e) Komission olisi tuonnin osalta varmistettava, että luonnonmukaisen tuotannon osalta vastaaviksi hyväksyttyjen maiden luetteloon sisältyviä maita valvotaan riittävästi, ja arvioitava ripeästi luetteloon pyrkivien kolmansien maiden vastaavuushakemukset. f) Tilintarkastustuomioistuin suhtautuu myönteisesti yksinkertaistukseen, jonka komission aloite tuontilupajärjestelmän vaiheittaisesta luopumisesta tuo mukanaan. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin varmistettava, että järjestelmää käytetään asianmukaisesti koko sen toiminta-ajan. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tehostettava tarkastuksia, jotka koskevat tarkastuslaitoksia, joilla on lupa antaa tarkastussertifikaatteja. JOHDANTO LUONNONMUKAINEN TUOTANTO EU:SSA 1. Luonnonmukainen tuotanto on kokonaisvaltainen tilanhoitojärjestelmä ja elintarvikkeiden tuotantojärjestelmä, jossa tavoitteena on kestävä maatalous ja korkealuokkaisten tuotteiden tuotanto hyödyntämällä menetelmiä, jotka eivät ole haitallisia ympäristölle, ihmisten, kasvien eivätkä eläinten terveydelle tai eläinten hyvinvoinnille. Luonnonmukaisia tuotteita tuotetaan täten erityisten sääntöjen mukaan. Näitä sääntöjä ovat mm. vuoroviljely, geneettisesti muunnettujen organismien käytön kieltäminen ja erittäin tiukat rajat kemiallisten synteettisten torjunta-aineiden ja synteettisten lannoitteiden käytölle, kotieläimien antibiooteille, elintarvikelisäaineille ja valmistuksen apuaineille. Korkeatasoisina tuotteina pidettäviä luonnonmukaisia tuotteita myydään yleensä tavanomaisia tuotteita korkeampaan hintaan. KAAVIO 1 LUONNONMUKAISTEN ELINTARVIKKEIDEN JA JUOMIEN EUROOPAN MARKKINAT: VUONNA 2009 ENITEN LUONNONMUKAISIA ELINTARVIKKEITA JA JUOMIA MYYNEET EU-MAAT (MILJARDIA EUROA) +++++ TIFF +++++ Lähde: Willer, H., The Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market. http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf 2. Luonnonmukaisten tuotteiden markkinat ovat kehittyneet nopeasti. Vuotuinen kasvu on ollut kahden edellisen vuosikymmenen aikana 10–15 prosenttia [1]. EU on yksi maailman suurimmista luonnonmukaisten tuotteiden tuottajista ja kuluttajista. Vuosina 2000–2008 luonnonmukaisen tuotannon kokonaisala [2] EU:n 27 jäsenvaltiossa (EU-27) kasvoi keskimäärin 7,4 prosenttia vuosittain. Vuonna 2008 sen osuus käytössä olevasta maatalousmaasta oli 4,3 prosenttia eli arviolta 7,6 miljoonaa hehtaaria maata. On arvioitu, että samana vuonna luonnonmukaista maataloutta harjoitti EU-27:ssä [3] noin 197000 tilaa. Noin 15 prosenttia Euroopassa kulutetuista luonnonmukaisista tuotteista on tuotu EU:n ulkopuolisista maista; kyse on lähinnä tuotteista, joita joko ei tuoteta tai joita viljellään harvoin EU:ssa (kuten kahvi, banaanit, puuvilla) [4]. Euroopan luonnonmukaisten elintarvikkeiden markkinat ovat vuosittain noin 20 miljardia euroa [5] eli arviolta 1,5 % koko elintarvikemarkkinoista [6]. Kaaviosta 1 käy ilmi eniten luonnonmukaisia elintarvikkeita ja juomia myyvät EU-jäsenvaltiot [7] ja kaaviosta 2 EU-jäsenvaltiot, joilla on eniten luonnonmukaiseen tuotantoon käytettävää maatalousmaata. KAAVIO 2 ENITEN LUONNONMUKAISEEN TUOTANTOON MAATALOUSMAATA VUONNA 2009 KÄYTTÄNEET KYMMENEN EU-JÄSENVALTIOTA (LUONNONMUKAISEEN TUOTANTOON SIIRRETTÄVÄ JA TÄYSIN SIIRRETTY ALA) (1000 HA) +++++ TIFF +++++ Lähde: Willer, H., Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market. http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf EU:N RAHOITUSTUKI LUONNONMUKAISELLE MAATALOUDELLE 3. EU antaa rahoitustukea luonnonmukaisille maatalouskäytännöille maatalouden ympäristötuen muodossa Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) kautta. Maatalouden ympäristötuet pannaan yleensä täytäntöön jäsenvaltiossa sijaitsevan julkisen elimen ja edunsaajan (viljelijä tai maankäyttäjä) välisillä sopimuksilla. Näissä sopimuksissa edunsaaja sitoutuu soveltamaan tietynlaisia maatalouskäytäntöjä. Edunsaajat voivat valita maatalouskäytännöistä luonnonmukaiset maatalouskäytännöt. Vuoden 2010 loppuun mennessä julkista tukea oli sidottu luonnonmukaista maataloutta varten maatalouden ympäristötukitoimenpiteinä yli 690 miljoonaa euroa (EU-27) [8]. Maaseuturahaston tuen osuus koko julkisesta tuesta on 58 prosenttia; loppuosa koostuu kansallista rahoitusosuuksista. 4. Luonnonmukaista tuotantoa voidaan tukea myös epäsuorasti muiden maaseuturahaston toimenpiteiden kautta (kuten uudenaikaistamalla maatiloja ja koulutuksen avulla) tai erityistuen kautta [9]. Tietyt jäsenvaltiot antavat ensisijaisesti tukea luonnonmukaista tuotantoa kehittäville tiloille tai hankkeille. LAINSÄÄDÄNTÖKEHYS 5. Luonnonmukaista tuotantoa koskevalla EU:n oikeuskehyksellä pyritään luomaan perusta luonnonmukaisen tuotannon kestävälle kehitykselle takaamalla samalla kilpailun rehellisyys, varmistamalla kuluttajien luottamus ja suojaamalla kuluttajien etuja sekä varmistamalla sisämarkkinoiden tehokas toiminta. KUVA 1 - ESIMERKKEJÄ LUONNONMUKAISESTA TUOTANNOSTA +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ © Euroopan unioni. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. 6. Luonnonmukainen tuotanto kattaa kaikki toimitusketjun vaiheet, kuten tuotannon tiloilla, elintarvikkeiden jalostuksen, jakelun ja vähittäismyyntitoiminnan. Kaikkien toimitusketjuun kuuluvien toimijoiden on noudatettava samoja tuotantoa tiloilla, jalostusta, jakelua, merkintöjä ja tarkastuksia koskevia sääntöjä. EU:ssa kyseisistä säännöistä säädetään useissa eri asetuksissa: - neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta [10] - komission asetus (EY) N:o 889/2008, annettu 5 päivänä syyskuuta 2008, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta [11] - komission asetus (EY) N:o 1235/2008, annettu 8 päivänä joulukuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansista maista tuotavien luonnonmukaisten tuotteiden tuontijärjestelyjen osalta [12]. Lisäksi luonnonmukaisten elintarvikkeiden on oltava yleisen elintarvikelainsäädännön mukaisia (asetus (EY) N:o 178/2002 [13]). Luonnonmukainen tuotanto kuuluu asetuksen (EY) N:o 882/2004 [14] soveltamisalaan. Jälkimmäinen asetus on osa yleisempää elintarvikkeiden ja rehujen virallista valvontaa koskevaa lainsäädäntöä [15]. KUVA 2 - EU:N LUONNONMUKAISTA TUOTANTOA OSOITTAVA TUNNUS +++++ TIFF +++++ © Euroopan unioni. Lähde: Komission asetus (EU) N:o 271/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta Euroopan unionin luonnonmukaista tuotantoa osoittavan tunnuksen osalta (EUVL L 84, 31.3.2010, s. 19). 7. EU:ssa luonnonmukaiset tuotteet voidaan täten seritifioida ja merkitä "luonnonmukaisiksi", jos tuotantoa koskevat säännöt ovat edellä mainittujen EU-asetusten vaatimusten mukaisia. Valmiiksi pakattujen elintarvikkeiden varustaminen EU-tunnuksella on ollut pakollista 1. heinäkuuta 2010 alkaen. Tuontituotteiden osalta se on vapaaehtoista. 8. Komissio on perustanut asetuksen (EY) N:o 834/2007 37 artiklan mukaisesti luonnonmukaisen maatalouden pysyvän komitean (SCOF). Komitea toimii luonnonmukaisen tuotannon sääntelykomiteana komissiossa. Jäsenvaltioiden edustajista koostuvan komitean puheenjohtajana toimii komissio. Komitean tavoitteena on varmistaa, että Euroopan komissio huolehtii johdetun oikeuden täytäntöönpanoa koskevasta vastuustaan läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten kanssa. 9. Komissio on yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa saanut valmiiksi komission sisäisen valmisteluasiakirjan (Working document of the Commission services on official controls in the organic sector) [16], joka koskee luonnonmukaisen tuotannon alalla toimitettavia virallisia tarkastuksia. Asiakirja ei ole laillisesti sitova, mutta se osoittaa, että komission pyrkimyksenä on kehittää jäsenvaltioille konkreettisemmat ohjeet, joissa neuvotaan, miten luonnonmukaista tuotantoa koskevat asetukset pannaan täytäntöön. LUONNONMUKAISTA TUOTANTOA KOSKEVA VALVONTAJÄRJESTELMÄ 10. Valvontajärjestelmän avulla tarkistetaan ja sertifioidaan kunkin toimitusketjuun kuuluvan toimijan (viljelijät, jalostajat, tuojat) osalta, että tuotantosääntöjä on sovellettu oikein. Valvontajärjestelmän avulla pyritään varmistamaan tuotantoprosessit eikä itse tuotteita. Tämä johtuu siitä, että ei ole olemassa tieteellistä tapaa määrittää tuotteen luonnonmukaisuutta [17]. Luonnonmukaisten tuotteiden markkinat ovat varsin riippuvaisia kuluttajien luottamuksesta ja täten sertifikaatiojärjestelmän avulla on määrä taata, että kyseessä on aidosti luonnonmukainen tuote. Komissio katsoo, että kuluttajien ostaessa esim. luomuomenan tai palan luomunaudanlihaa paikallisesta valintamyymälästä heillä olisi oltava varmuus siitä, että kyseiset elintarvikkeet on tuotettu tiukkojen ympäristön ja eläinten suojeluun tähtäävien sääntöjen mukaisesti. 11. EU:n oikeuskehyksen mukaisesti jäsenvaltioiden on perustettava valvontajärjestelmä (ks. kaavio 3). Komission vastuulla on tarkastaa jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät. 12. Jäsenvaltiot voivat valita, perustavatko ne julkisen, yksityisen vai niiden yhdistelmästä koostuvan valvontajärjestelmän. Jäsenvaltiot nimeävät vähintään yhden tarkastuksista vastaavan toimivaltaisen viranomaisen. Toimivaltainen viranomainen nimeää valitusta järjestelmästä riippuen joko julkiset tarkastusviranomaiset, yksityiset tarkastuslaitokset tai niiden yhdistelmän. Suurin osa jäsenvaltioista (18) on valinnut yksityisistä tarkastuslaitoksista koostuvan järjestelmän; viisi jäsenvaltiota on nimennyt julkiset tarkastusviranomaiset ja neljä yhdistelmäjärjestelmän, joka koostuu nimetystä julkisesta tarkastusviranomaisesta ja hyväksytyistä yksityisistä tarkastuslaitoksista. Toimivaltaisten viranomaisten vastuulla on tarkastuslaitosten ja -viranomaisten hyväksyminen ja valvonta. Toimivaltaisten viranomaisten on järjestettävä tarpeen mukaan tarkastuslaitoksia koskevia tarkastuksia tai tehtävä tarkastuskäyntejä paikalle, ja tarvittaessa hyväksyntä on peruttava niiltä tarkastuslaitoksilta, jotka eivät täytä vaatimuksia. KAAVIO 3 LUONNONMUKAISTEN TUOTTEIDEN VALVONTAJÄRJESTELMÄSSÄ TOIMIVAT INSTITUUTIOT JA ELIMET +++++ TIFF +++++ Lähde: "Economic concepts of organic certification" 29.7.2009, CERTCOST – Economic analysis of certification systems in organic food and farming. 13. Kun jäsenvaltio valitsee yksityisistä tarkastuslaitoksista muodostuvan järjestelmän, kyseiset elimet on akkreditoitava [18]. Kukin EU:n jäsenvaltio on nimittänyt yhden kansallisen akkreditointielimen. Akkreditointielimet tarkastavat tarkastuslaitosten teknisen pätevyyden, riippumattomuuden, puolueettomuuden ja ammatillisen luotettavuuden. Julkisia tarkastusviranomaisia ei tarvitse akkreditoida. 14. Tarkastuslaitokset (tai tarkastusviranomaiset julkisissa järjestelmissä) ovat olennainen osa valvontajärjestelmää. Ne toimittavat tarkastuksia yksittäisten toimijoiden tasolla. Kuluttajat, jäsenvaltioiden viranomaiset ja komissio turvautuvat suuressa määrin niiden tekemään työhön. Luonnonmukaisen maatalouden toimijoita koskevat tavanomaiset tarkastukset käsittävät tuotanto- tai jalostuslaitoksissa paikalla tehtävät tarkastukset, kirjanpitoasiakirjojen tarkistamisen sekä otannat lopullisista tuotteista ja satona korjatuista tuotteista ja näytteet lehdistä tai maaperästä; otosten ja näytteiden avulla testataan, onko käytetty muita kuin sallittuja aineita. Tarkastuslaitosten myöntämät sertifikaatit maksaa toimija. LUONNONMUKAISTEN TUOTTEIDEN TUONTI KOLMANSISTA MAISTA 15. Asetuksessa (EY) N:o 834/2007 on säädetty neljästä eri tuontijärjestelmästä, joita voidaan soveltaa EU:n ulkopuolella tuotettuihin luonnonmukaisiin tuotteisiin (ks. taulukko 1). Näistä järjestelmistä ainoastaan kaksi oli toiminnassa tarkastuksen aikana. TAULUKKO 1 ASETUKSESSA (EY) N:O 834/2007 TARKOITETUT TUONTIJÄRJESTELMÄT Tuontijärjestelmä | Hallinnoija | Tarkastuksen aikana toiminnassa | Luettelo vastaaviksi hyväksytyistä kolmansista maista | Euroopan komissio | KYLLÄ | Luettelo vastaavuustarkoituksessa hyväksytyistä tarkastuslaitoksista ja tarkastusviranomaisista | Euroopan komissio | EI – Komissio ei ollut tarkastukseen mennessä julkaissut ensimmäistä luetteloa vastaavuustarkoituksessa hyväksytyistä tarkastuslaitoksista. | Luettelo vaatimustenmukaisuustarkoituksessa hyväksytyistä tarkastuslaitoksista ja tarkastusviranomaisista | Euroopan komissio | EI – Hakemusten vastaanottamisen määräaikaa on ensimmäisen luettelon laatimisen osalta lykätty 31. päivään lokakuuta 2014. | Tuontiluvat | Jäsenvaltiot | KYLLÄ | 16. Kolmansien maiden ja EU:n tuotanto-olosuhteet voivat olla varsin erilaisia, joten tuotantoon tai valvontaan ei useinkaan ole mahdollista soveltaa täsmälleen samoja sääntöjä. Niin ollen komissio hyväksyy kolmansia maita, joiden osalta se katsoo, että niiden luonnonmukaisten tuotteiden tuotanto- ja valvontajärjestelmä vastaa EU:n järjestelmää. Tämä tarkoittaa, että asianomaisessa kolmannessa maassa luonnonmukaisiksi sertifioidut tuotteet hyväksytään luonnonmukaisiksi EU:ssa. Vastaavaksi hyväksyttyjen kolmansien maiden luettelossa ovat nykyään seuraavat maat: Argentiina, Australia, Costa Rica, Intia, Israel, Japani, Kanada, Sveitsi, Tunisia, Uusi-Seelanti ja 1. kesäkuuta 2012 alkaen Yhdysvallat. 17. Lisäksi ollaan perustamassa kahta uutta tuontijärjestelmää, joiden avulla varmistetaan, että luonnonmukaisia tuotteita voidaan tuoda sellaisista kolmansista maista, joita ei ole vielä hyväksytty vastaaviksi. Ne ovat vastaavuustarkoituksessa hyväksyttyjen tarkastuslaitosten/-viranomaisten luettelo (ei ollut tarkastukseen mennessä julkaistu) ja vaatimustenmukaisuustarkoituksessa hyväksyttyjen tarkastuslaitosten/-viranomaisten luettelo (hakemusten vastaanottamisen määräaikaa on lykätty lokakuuhun 2014). 18. Neljäs järjestelmä on tuontilupajärjestelmä, joka perustettiin ainoastaan siirtymäkauden ajaksi neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2083/92. Sen jälkeen mahdollisuutta antaa tuontilupia on jatkettu useaan kertaan [19]. Nykyisessä 6 päivänä joulukuuta 2011 annetussa asetuksessa (EU) N:o 1267/2011 säädetään, että tuontilupia ei ole enää mahdollista myöntää 1. heinäkuuta 2014 alkaen. Samassa asetuksessa säädetään, että 1. heinäkuuta 2012 alkaen myönnettyjen lupien on rauettava viimeistään 12 kuukauden kuluttua. Tuontijärjestelmää käytetään silti vielä laajalti, koska EU:n jäsenvaltiot (lähinnä Saksa, Ranska, Italia, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta) myöntävät vuosittain noin 4000 tuontilupaa. 19. Tuonnin tarkastusmenettelyjen asianmukainen täytäntöönpano (jonka avulla varmistetaan ainakin tuontituotteiden tuotanto- ja tarkastusolosuhteiden vastaavuus) on tärkeää, sillä näin taataan sisäisten markkinoiden asianmukainen toiminta siten, että EU:n ulkopuolella ja sisällä tuotetut tuotteet ovat tasapuolisessa kilpailuasemassa. TARKASTUS TARKASTUKSEN SISÄLTÖ 20. Tilintarkastustuomioistuimen tarkasti, oliko valvontajärjestelmä vaikuttava, ja miten asiaankuuluvat instituutiot ja elimet (komissio sekä toimivaltaiset viranomaiset, akkreditointielimet ja tarkastuslaitokset jäsenvaltioissa) ovat huolehtineet velvollisuuksistaan. Tarkastuksessa käsiteltiin seuraavaa pääkysymystä: Saadaanko luonnonmukaisten tuotteiden valvontajärjestelmän avulla riittävä varmuus siitä, että luonnonmukaista tuotantoa, jalostusta, jakelua ja tuontia koskevat keskeiset vaatimukset täyttyvät? 21. Tarkemmin sanoen tarkastuksessa pyrittiin vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: a) Onko luonnonmukaista tuotantoa koskevien valvontamenettelyjen täytäntöönpano EU:ssa asianmukaista - kun jäsenvaltiot hyväksyvät ja valvovat tarkastuslaitoksia? - kun tiedonvaihto on jäsenvaltioiden sisäistä, jäsenvaltioiden ja komission välistä tai jäsenvaltioiden keskinäistä? - kun varmistetaan tuotteiden jäljitettävyys? - kun komissio valvoo jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiä? b) Onko tuontituotteita koskevien valvontamenettelyjen täytäntöönpano asianmukaista - kun komissio hallinnoi vastaavien kolmansien maiden luetteloa? - kun jäsenvaltiot myöntävät tuontilupia? - kun EU:ssa sijaitsevat tarkastuslaitokset tarkastavat tiettyjä tuojaan kohdistuvia vaatimuksia? 22. Tarkastus kattoi luonnonmukaista tuotantoa koskevien valvontamenettelyjen osalta kauden, joka alkoi asetuksen (EY) N:o 834/2007 voimaantulosta eli tammikuusta 2009. Tuontituotteiden valvontamenettelyjen osalta tarkastuksen yhteydessä määritettiin, että kausi alkoi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 [20] voimaantulosta ja siihen tehdyistä muutoksista (eli kesäkuusta 1991 vastaaviksi hyväksyttyjen kolmansien maiden osalta ja heinäkuusta 1992 tuontilupien osalta). TARKASTUKSEN LÄHESTYMISTAPA 23. Todentava aineisto koottiin seuraavin tavoin: käymällä läpi komission tiedostoja ja komission eri tuontijärjestelmien yhteydessä kolmansilta mailta saamaa asiakirja-aineistoa ja tapaamalla maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston yksiköiden edustajia sekä terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston alaisen elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) yksiköiden edustajia tekemällä tarkastuskäynnit kuuteen jäsenvaltioon (Yhdistynyt kuningaskunta – Englanti, Saksa – Nordrhein-Westfalen, Italia – Emilia Romagna, Espanja – Andalusia, Ranska ja Irlanti [21]); tarkastuskäyntien aikana käytiin läpi asiakirja-aineistoa sekä tavattiin toimivaltaisia viranomaisia, akkreditointielinten edustajia ja edustajia kahdesta yksityisestä tarkastuslaitoksesta jäsenvaltiota kohti; lisäksi tehtiin tarkastuksia paikalla tuottajien, jalostajien ja tuojien luona; paikalla tehtyjen tarkastusten yhteydessä tilintarkastustuomioistuimen tarkastajat seurasivat paikallisten tarkastajien työtä arvioidakseen tarkastusten laatua ja ymmärtääkseen, miten he toimittavat asiakirjatarkastukset ja tuotantokäytäntöjä koskevat tarkastukset toimittamalla 85 tuotteen jäljitettävyystarkastukset, joiden yhteydessä tarkistettiin a) oliko tuotteiden toimitukseen osallistuneiden toimijoiden ketju mahdollista yksilöidä kokonaisuudessaan, b) oliko kaikilla toimijoilla luonnonmukaisuutta koskeva todistus ja c) oliko kaikkien toimijoiden luona tehty tarkastus paikalla edellisenä vuonna (asiasta esitetään tarkempia tietoja liitteessä I) suorittamalla 73 tuotteen laboratoriotestit; tarkoituksena oli tarkastaa menettelyt, joita tarkastuslaitokset sovelsivat otantaan ja laboratoriotulosten tulkintaan (asiasta esitetään tarkempia tietoja liitteessä lI) teettämällä arviointikertomus kansainvälisesti hyväksytyllä asiantuntijalla (arvioitavana oli tarkastuslaitosten menettelyjen laatu laitosten suorittaessa laboriotariotestejä ja tulkitessa 73 tuotteen laboratoriotuloksia) käymällä läpi 27 jäsenvaltion komissiolle toimittamat, saatavilla olevat monivuotiset kansalliset valvontasuunnitelmat ja niihin liittyvät vuosikertomukset. EDELTÄVÄT TARKASTUKSET 24. Tilintarkastustuomioistuin on antanut erityiskertomuksen (erityiskertomus nro 3/2005 maaseudun kehittämisestä: maatalouden ympäristötoimien todentaminen [22]), joka kattoi osan luonnonmukaisen tuotannon valvontajärjestelmästä (ks. kohta 43), ja lisäksi erityiskertomuksen nro 7/2011 (erityiskertomus nro 7/2011: ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja? [23]). HUOMAUTUKSET EU:N LUONNONMUKAISTA TUOTANTOA KOSKEVIEN VALVONTAMENETTELYJEN TÄYTÄNTÖÖNPANO JÄSENVALTIOIDEN TARKASTUSLAITOSTEN HYVÄKSYNTÄÄN JA VALVONTAAN SOVELTAMISSA KÄYTÄNNÖISSÄ HAVAITTIIN PUUTTEITA 25. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi pitänyt dokumentoida tarkastuslaitosten hyväksyntään ja valvontaan soveltamansa menettelyt ja varmistaa näin, että lakisääteisiä vaatimuksia noudatetaan. Niiden olisi myös edistettävä hyvien käytäntöjen soveltamista. Tarkastuslaitokset (tai tarkastusviranomaiset julkisissa järjestelmissä) muodostavat keskeisen osan valvontajärjestelmää. Tarkastuslaitosten on luonnonmukaista tuotantotapaa harjoittavia toimijoita tarkastaessaan noudatettava EU:n säännöksiä. LAATIKKO 1 ESIMERKKEJÄ TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN HYVÄKSYNTÄ- JA VALVONTAMENETTELYISTÄ, JOTKA OLIVAT VIIVÄSTYNEET TAI JOTKA EIVÄT OLLEET RIITTÄVÄN TARKKOJA Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivaltaisten viranomaisten tarkastuslaitosten hyväksyntään ja valvontaan soveltamat menettelyt hyväksyttiin virallisesti vasta 18. lokakuuta 2010; luonnonmukaista tuotantoa koskeva asetus (EY) N:o 834/2007 oli sitä vastoin tullut voimaan jo tammikuussa 2009. Ranskassa toimivaltainen viranomainen ei ollut vahvistanut menettelyjä eikä laatinut tarkistuslistoja tarkastuslaitosten tarkastussuunnitelmien hyväksymistä varten. Tarkastussuunnitelma on tarkastuslaitosten toimittama keskeinen asiakirja. Espanjan Andalusiassa toimivaltaisilla viranomaisilla ei ollut tarkastuslaitosten valvontaan tarkoitettuja tarkistuslistoja, jotka olisivat asetuksen (EY) N:o 834/2007 27 artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisia (tarkistetaan esimerkiksi, että kukin toimija tarkastetaan vähintään kerran vuodessa) tai muiden hyvän käytännön muodostavien menettelyjen mukaisia; näitä menettelyjä ovat mm. näytteenottotoiminnan, analyysitulosten tai tarkastuslaitoksen ja muiden tahojen välisen tiedonvaihdon tarkastaminen. Irlannissa tarkastuslaitosten hyväksyntämenettelyissä ei eritelty, mitä tarkastuksia olisi toimitettava, vaan menettelyissä viitattiin ainoastaan uusien hakemusten käsittelyssä vaadittavaan hallinnolliseen työhön. Tarkastuslaitosten hyväksynnän peruuttamista koskevia menettelyjä ei ollut olemassa. Toimivaltaisilla viranomaisilla ei ole riittävästi tietoa, jonka avulla voitaisiin varmistaa, että kaikki toimijat tarkastetaan asetuksen vaatimusten mukaisesti vähintään kerran vuodessa. TARKASTUSLAITOSTEN HYVÄKSYNTÄÄ/HYVÄKSYNNÄN PERUUTTAMISTA TAI VALVONTAA KOSKEVIA MENETTELYJÄ EI DOKUMENTOIDA RIITTÄVÄN HYVIN 26. Toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tarkastuslaitoksia ja siirtävät niiden vastuulle valvontatehtäviä, jos viranomaisilla on riittävä varmuus siitä, että tarkastuslaitosten toiminta on EU-säännösten vaatimusten mukaista. Yksi tarkastuslaitoksiin kohdistuvista perusvaatimuksista on, että ne on akkreditoitu. Akkreditointielimet myöntävät alustavan akkreditoinnin ja valvovat, että laitokset täyttävät jatkuvasti akkrediointivaatimukset. Toimivaltaiset viranomaiset kuitenkin vastaavat viime kädessä tarkastuslaitosten valvonnasta ja huolehtivat seurannan avulla, että laitokset täyttävät jatkuvasti EU-säännösten mukaiset vaatimukset. 27. Tilintarkastustuomioistuin toimitti tarkastuksen kuudessa jäsenvaltiossa, joissa on käytössä yksityisiin tarkastuslaitoksiin perustuva järjestelmä, ja se havaitsi kolmessa niistä, että tarkastuslaitosten hyväksyntää, hyväksynnän perumista ja valvontaa koskevia menettelyitä ei ollut dokumentoitu riittävän tarkasti. Menettelyissä ei esimerkiksi esitetty yksityiskohtaista kuvausta tarkastuksista, joita toimitetaan tarkastuslaitosten tarkastussuunnitelmien hyväksymisen yhteydessä tai tarkastuslaitoksissa paikan päälle tehtävän tarkastuskäynnin yhteydessä (ks. laatikko 1). TOIMIVALTAISILLA VIRANOMAISILLA EI OLE RIITTÄVÄSTI TIETOA, JONKA AVULLA VOITAISIIN VARMISTAA, ETTÄ KAIKKI TOIMIJAT TARKASTETAAN ASETUKSEN VAATIMUSTEN MUKAISESTI VÄHINTÄÄN KERRAN VUODESSA 28. Tarkastuslaitokset vastaavat toimijoiden tarkastamisesta ja luonnonmukaisuutta koskevien sertifikaattien myöntämisestä EU-sääntöjen mukaisesti. Yksi keskeisistä vaatimuksista on, että tarkastuslaitosten/-viranomaisten on tarkastettava toimijat – tuottajat, jalostajat tai tuojat – vähintään kerran vuodessa (asetuksen (EY) N:o 834/2007 27 artiklan 3 kohta). Tämän vaatimuksen täyttymisellä pyritään takaamaan kuluttajille, että toimijat noudattavat jatkuvasti luonnonmukaista tuotantoa koskevia sääntöjä. Asetus (EY) N:o 834/2007, 27 artikla – Valvontajärjestelmä "3. […] vaatimustenmukaisuus on varmistettava vähintään kerran vuodessa kaikkien toimijoiden osalta, lukuun ottamatta tukkukauppiaita, jotka käsittelevät vain valmiiksi pakattuja tuotteita, ja 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimijoita, jotka myyvät tuotteita suoraan loppukuluttajalle tai -käyttäjälle." 29. Toimivaltaisten viranomaisten odotetaan valvovan, että tarkastuslaitokset noudattavat kyseistä velvoitetta. Toimivaltaisilla viranomaisilla ei kuitenkaan seuraavista syistä ole riittävästi tietoa, jonka avulla ne voisivat valvoa tätä osa-aluetta kunnolla: a) Tarkastuslaitosten asetuksen (EY) N:o 834/2007 27 artiklan 14 kohdan mukaisesti toimittamat tiedot eivät riitä tämän vaatimuksen noudattamisen tarkastamiseen. Toimivaltaisille viranomaisille toimitetuissa yhteenvedoissa esimerkiksi mainitaan vuoden aikana toimitettujen tarkastusten kokonaismäärä. Yhteenvedoissa ei kuitenkaan oteta huomioon sitä, että toimijat voivat joko tulla valvontajärjestelmän piiriin tai poistua sen piiristä kyseisen vuoden aikana, ja näin ollen on mahdotonta tarkistaa, että kukin yksittäinen toimija on tarkastettu paikan päällä kyseisenä vuonna. Asetus (EY) N:o 834/2007, 27 artikla – Valvontajärjestelmä "14. Tarkastusviranomaisten ja tarkastuslaitosten on viimeistään kunkin vuoden tammikuun 31 päivänä toimitettava toimivaltaisille viranomaisille luettelo edellisen vuoden joulukuun 31 päivään mennessä tarkastamistaan toimijoista. Yhteenveto edellisenä vuonna toteutetuista tarkastustoimista on toimitettava joka vuosi 31 päivään maaliskuuta mennessä." b) Tietyt toimivaltaiset viranomaiset turvautuvat akkreditointielimen tekemään työhön, mutta akkreditointielinten laatimat arviointikertomukset eivät sisällä riittävästi tietoa, jotta niiden avulla voitaisiin varmistaa, että paikalla tehtäviä tarkastuksia koskeva vuotuinen vaatimus on täytetty. Akkreditointielimet perustavat kertomuksensa usein pelkästään tarkastuslaitosten soveltamien menettelyjen kuvaukseen eivätkä tarkasta, sovelletaanko menettelyjä käytännössä. EU:n vuotuisen tarkastusvaatimuksen noudattamista ei niin ikään vaadita tarkastamaan joka vuosi neljästä viiteen vuoteen kestävän akkreditointisyklin aikana. TOIMIJOIDEN LUONA PAIKALLA TEHTÄVIÄ TARKASTUKSIA KOSKEVIA TARKASTUS-LAITOSTEN MENETTELYJÄ JA KÄYTÄNTÖJÄ VOITAISIIN PARANTAA 30. Asetuksen (EY) N:o 834/2007 27 artiklan 3 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 889/2008 65 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti tarkastuslaitosten olisi suoritettava järjestelmällisesti niiden toimijoiden riskiarviointeja, joiden toiminnan luonteeseen liittyy tiettyjä riskitekijöitä (näitä ovat mm. asianomaisten tuotteiden määrä ja riski luonnonmukaisten tuotteiden vaihtamisesta tavanomaisiin tuotteisiin); näin tarkastuslaitokset voisivat päättää ylimääräisistä tarkastuskäynneistä (vuotuisten tarkastuskäyntien lisäksi toimitettavista tarkastuksista, ks. kohta 28). Jos tietyn tuotteen tai liiketoimintatyypin kohdalla havaittaisiin, että sääntöjenvastaisuuksien esiintyvyys on suuri, valvontaa olisi lisättävä tarkastamalla satunnaisesti paikan päällä ne toimijat, joilla on sama profiili. Seitsemän 12:sta paikalla tarkastetusta tarkastuslaitoksesta ei ota huomioon toimijoiden toiminnan luonteeseen liittyviä riskitekijöitä päättäessään ylimääräisistä tarkastuskäynneistä. Asetus (EY) N:o 834/2007, 27 artikla – Valvontajärjestelmä "3. Tämän asetuksen osalta tarkastusten luonne ja tiheys on ratkaistava arvioimalla, millainen riski on olemassa, että toimitaan vastoin tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia ja rikotaan niitä. [...]." Asetus (EY) N:o 889/2008, 65 artikla – Tarkastuskäynnit "4. Lisäksi tarkastusviranomaisen tai -laitoksen on tehtävä pääasiallisesti ilmoittamatta satunnaisia tarkastuskäyntejä, jotka perustuvat yleiseen arvioon luonnonmukaista tuotantoa koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisen riskistä ottaen huomioon ainakin edellisten tarkastusten tulokset, kyseisten tuotteiden määrä ja riski tuotteiden vaihtamisesta." 31. Asetuksissa ei tosin vaadita tarkastajien tehtäväkiertoa, mutta se on hyvä hallintokäytäntö tarkastuslaitoksissa, koska se vähentää tarkastajan ja toimijan välisen liiallisen tuttavallisuuden riskiä. Tarkastuksen tulokset osoittavat kuitenkin, että tarkastajien tehtäväkiertoa koskevat menettelyt oli määritelty ainoastaan neljässä tarkastuskäynnin kohteena olleesta 12 tarkastuslaitoksesta (ks. laatikko 2). LAATIKKO 2 ESIMERKKI TARKASTUSLAITOKSESTA, JOSSA TARKASTAJIEN TEHTÄVÄKIERTO EI OLE KÄYTÖSSÄ Italiassa yksi tarkastuskäynnin kohteena olleista tarkastuslaitoksista ei pakottanut tarkastajiaan tehtäväkiertoon tietyn vuosissa laskettavan kauden jälkeen siitä huolimatta, että sen olisi pitänyt toteuttaa korjaavia toimia saatuaan vuonna 2009 varoituksen yhdeltä kyseisen alueen toimivaltaiselta viranomaiselta valvontatoimien yhteydessä. Tarkastuslaitos totesi, että se on luomassa käytöntöä, jossa tarkastajia on määrä kierrättää eri tehtävissä esim. joka neljäs vuosi. JÄÄMIEN TESTAUSTA VOIDAAN HYÖDYNTÄÄ PAREMMIN TUOTANTOPROSESSIEN VALVONTAVÄLINEENÄ 32. Luonnonmukaisten tuotantomenetelmien keskeisiin vaatimuksiin kuuluu kemikaalien ja muiden aineiden käytön rajoitukset. Jäämien testauksesta voidaan epäselvissä tapauksissa saada näyttöä muiden kuin sallittujen aineiden käytöstä; näitä ovat mm. kielletyt torjunta-aineet, geneettisesti muunnetut organismit, elintarvikelisäaineet tai lääketuotteet. Jäämien testaus on yksi niistä välineistä, joita tarkastuslaitosten on määrä käyttää varmistaakseen, että toimijat noudattavat eri asetuksissa säädettyjä tuotantosääntöjä. Sovellettavissa asetuksissa ei säädetä laboratoriotestien vähimmäismäärästä vaan testausta vaaditaan ainoastaan, jos epäillään, että luonnonmukaisessa tuotannossa on käytetty muita kuin sallittuja tuotteita. Tästä seuraa, että tarkastuslaitoksilla on erilaisia näkemyksiä siitä, milloin kyseessä on epäilyttävä tapaus, ja ne käyttävät tätä välinettä eri tavoin. LAATIKKO 3 ESIMERKKEJÄ TARKASTUSLAITOKSISTA, JOILLA ON HYVÄ NÄYTTEENOTTOSUUNNITELMA LABORATORIOTESTEJÄ VARTEN Italiassa kahdella tarkastuskäynnin kohteena olleella tarkastuslaitoksella oli näytteenottosuunnitelma tuotteiden rutiininomaisten laboratorioanalyysien suorittamista varten. Näytteenottosuunnitelma oli laadittu riskianalyysin perusteella. Pienen riskin toimijoiden kohdalla näytteitä otetaan ainoastaan epäilyttävissä tapauksissa. Keskikokoisen riskin toimijoiden kohdalla näytteitä otetaan tietystä prosenttiosuudesta tähän luokkaan kuuluvien toimijoiden kokonaismäärästä. Suuren riskin toimijoiden kohdalla näytteitä otetaan kaikkien toimijoiden kohdalla. Ranskassa yksi tarkastuskäynnin kohteina olleista tarkastuslaitoksista laatii laboratoriotestiohjelman vuosittain riskianalyysin perusteella ja ottaa suunnitelmassa huomioon kaikki varoitukset ja edellisten vuosien tulokset. Vuodesta 2009 alkaen sertifiointilautakunta on laatinut alustavan testausohjelman, jossa täsmennetään analysoitavien näytteiden vähimmäismäärä ja kyseisille näytteille tehtävien testien vähimmäismäärä. Toisella Ranskassa tarkastuskäynnin kohteena olleella tarkastuslaitoksella oli valvontasuunnitelmassa vahvistettu testausstrategia. Strategiassa määritetään olosuhteet, joissa analyysi voidaan käynnistää. Tämä pitää sisällään erityisolosuhteet, kuten (luonnonmukaista ja perinteistä maataloutta harjoittavien) toimijoiden yhdistelmän ja geneettisesti muunnettuihin organismeihin liittyvän riskin. Asiasta vastaava henkilö laatii luonnonmukaisen maatalouden alan testaussuosituksia koskevan vuotuisen oppaan, jonka avulla parannetaan testien määrän ja tyypin määrittelytapaa. Tarkastajan harkinnassa on edelleen päättää, suoritetaanko analyysi. Sertifiointilautakunta vahvistaa vuotuisen testausbudjetin, ja kullekin tarkastajalle annetaan toteutettavaksi oma vuotuinen budjetti sen mukaan, minkä luonteisesta toiminnasta on kyse. 33. Tilintarkastustuomioistuin arvioi tarkastuskäynnin kohteina olleiden jäsenvaltioiden jäännöstestausjärjestelmät ostamalla joukon tuotteita ja pyytämällä jäsenvaltioita tekemään niille tavanomaiset testinsä muiden kuin sallittujen aineiden havaitsemiseksi (tarkemmat tiedot, ks. liite II). Riippumaton asiantuntija arvioi testitulokset ja testausmetodologian. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että joukko tarkastuslaitoksia noudattaa hyviä käytäntöjä jäämien testauksessa. Muutkin tarkastuslaitokset voisivat soveltaa kyseisiä käytäntöjä: a) Kahden tarkastuskäynnin kohteena olleen jäsenvaltion tarkastuslaitoksen menettelyjä voidaan pitää hyvinä käytäntöinä, sillä niissä määritetään rutiininomaisten laboratoriotestien osalta vuotuinen tai monivuotinen riskilähtöinen näytteenottosuunnitelma siitä huolimatta, että EU:n luonnonmukaista maataloutta koskevassa lainsäädännössä vaaditaan näytteenottoa ainoastaan epäilyttävissä tapauksissa (ks. laatikko 3). Viidellä tarkastuskäynnin kohteena olleella tarkastuslaitoksella ei kuitenkaan ole näytteenottosuunnitelmaa, jossa määritettäisiin analyysien vähimmäismäärä tai joka perustuisi riskianalyysiin. b) Kaikki tarkastuskäynnin kohteena olleet tarkastuslaitokset ottavat näytteitä tiettyjen luonnonmukaista tuotantoa koskevassa EU-lainsäädännössä kiellettyjen aineiden eli torjunta-aineiden ja lannoitteiden varalta. Yksi niistä ei kuitenkaan suorittanut testejä muiden aineiden, kuten rehujen ja elintarvikkeiden lisäaineiden tai teknologisten apuaineiden varalta. c) Analyyttiset tulokset edellyttävät aina pätevää tulkintaa [24]. Tilintarkastustuomioistuin on havainnut, että kahden tarkastuskäynnin kohteena olleen tarkastuslaitoksen menettelyissä ei kuvata riittävän hyvin, miten analyyttiset tulokset on tulkittava ja mitä seurantatoimia on toteutettava, jos analyyttiset tulokset ovat positiiviset. d) Otettujen näytteiden tyypin (esim. elintarvikkeet, lehdet tai maaperä) ja ajoituksen on liityttävä oletukseen, jonka mukaan jonkin tuotanto- tai jalostusvaiheen aikana on käytetty kiellettyjä aineita [25]. Esimerkiksi lehtien tai maaperän analyysistä saadaan usein paljon parempia tuloksia kuin korjatun sadon tai jalostetun tuotteen (esim. hillo) analyysistä. Suurin osa niistä tarkastuslaitoksista, joiden osalta tätä asiaa tutkittiin, ottaa huomioon otettujen näytteiden tyypin maksimoidakseen analyysin käytön. Yhdessä espanjalaisessa tarkastuskäynnin kohteena olleessa tarkastuslaitoksessa kuitenkin rajataan näytteenotto mahdollisuuksien mukaan lopullisiin tuotteisiin tuotantoprosessien testaamisen kustannuksella. 34. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi myös, että kaksi kymmenestä tarkastuslaitoksesta, joiden osalta tätä asiaa tutkittiin, ei soveltanut näytteenottoon ja analyysiin asianmukaisia menettelyjä. Espanjassa kaksi tarkastuskäynnin kohteena olleesta tarkastuslaitoksesta otti toimijoista vain yhden näytteen. Käytäntö ei ole asetuksen N:o 882/2004 11 artiklan 5 ja 6 kohdan mukainen. Lisäksi näin heikennetään tarkastuslaitoksen asemaa, koska ei ole olemassa toista näytettä, joka voitaisiin testata, jos toimija päättää riitauttaa tulokset. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että toimivaltaiset viranomaiset voisivat kehittää hyväksyntä- ja valvontatehtäväänsä varmistamalla, että tarkastuslaitokset täyttävät edellä mainitun kaltaiset EU-vaatimukset. Asetus (EY) N:o 882/2004, 11 artikla – Näytteenotto- ja analyysimenetelmät "5. Toimivaltaisten viranomaisten on luotava asianmukaiset menettelyt, joilla voidaan varmistaa niiden rehu- ja elintarvikealan toimijoiden oikeus pyytää täydentävää asiantuntijalausuntoa, joiden tuotteista otetaan analysoitavia näytteitä, mikä ei vaikuta toimivaltaisten viranomaisten velvollisuuteen ryhtyä pikaisesti toimenpiteisiin kiireellisissä tapauksissa. 6. Niiden on varmistettava erityisesti se, että rehu- ja elintarvikealan toimijat voivat saada riittävän määrän näytteitä täydentävää asiantuntijalausuntoa varten, ellei tämä ole mahdotonta siksi, että tuotteet ovat helposti pilaantuvia tai käytettävissä olevaa materiaalia on erittäin vähän." SÄÄNNÖSTEN RIKKOMIS- JA SÄÄNTÖJENVASTAISUUSTAPAUKSET SEKÄ NIISTÄ MÄÄRÄTYT SEURAAMUKSET VAIHTELEVAT JÄSENVALTIOIDEN VÄLILLÄ, JÄSENVALTIOIDEN SISÄLLÄ JA JOPA TARKASTUSLAITOSTEN SISÄLLÄ 35. Useissa jäsenvaltioissa (Saksa, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta) toimivaltaisilla viranomaisilla ei ole käytössä tarkkaa luokittelua, jonka mukaan tapaukset, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu, sekä vastaavat seuraamukset voidaan eritellä. Tästä seuraa, että kukin jäsenvaltiossa sijaitseva tarkastuslaitos määrittelee vaatimusten noudattamatta jättämisen ja soveltaa seuraamuksia eri tavalla. Täten toimijoille samasta säännösten rikkomisesta määrätyt seuraamukset vaihtelevat jäsenvaltioiden välillä tai jopa jäsenvaltion sisällä. 36. Eri tarkastuslaitokset määräävät samasta vaatimusten noudattamatta jättämisestä erilaisia seuraamuksia, eivät määrää asianmukaisia (valvontasuunnitelman tai toimivaltaisen viranomaisen antamien ohjeiden mukaisia) seuraamuksia tai määräävät seuraamuksia, joita ei ole mainittu niiden valvontasuunnitelmassa (ks. laatikko 4). 37. Tunnustetut tutkijat ovat panneet tutkimuksissaan merkille, että tarkastustulosten välillä on huomattavia tarkastuslaitosten välisiä eroja [26]. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi vuonna 2009, että yksi eräässä jäsenvaltiossa sijaitseva tarkastuslaitos ei ollut peruuttanut yhtään sertifikaattia ja se oli päättänyt ainoastaan kolmesta tuontiluvan keskeytyksestä (mikä vastaa 0,38 peruutusta tai keskeytystä tuhatta toimijaa kohti), kun taas erään toisen jäsenvaltion tarkastuslaitos oli samana vuonna päättänyt 5,26 peruutuksesta tai keskeytyksestä tuhatta toimijaa kohti. Olisi hyödyllistä, että toimivaltaiset viranomaiset ensi kädessä ja komissio EU:n tasolla valvoisivat ja seuraisivat tällaisia tarkastustulosten eroja valvontatoimiensa yhteydessä. LAATIKKO 4 ESIMERKKEJÄ ERILAISISTA SEURAAMUKSISTA Yhden tietyn eläintuotantoon [27]liittyvän vaatimuksen noudattamatta jättäminen johti Italiassa "luonnonmukaista tuotantoa osoittavan tunnuksen peruuttamiseen"; eräässä Ranskassa sijaitsevassa tarkastuslaitoksessa tästä saisi "varoituksen" kun taas eräs toinen ranskalainen tarkastuslaitos esittäisi "korjaavia toimia koskevan kehotuksen". Tarkastajat havaitsivat esimerkkitapauksia, joissa tämän vaatimuksen osalta seuraamuksena oli "luonnonmukaista tuotantoa osoittavan tunnuksen peruuttaminen" toimijoilta Italiassa, mikä tarkoittaa, että he eivät voineet myydä tuotteitaan luonnonmukaisina; Ranskassa samalla tavoin säännöksiä rikkoneet toimijat olivat voineet jatkaa tuotteitensa myymistä luonnonmukaisina. Yhdessä tarkastuskäynnin kohteena olleessa italialaisessa tarkastuslaitoksessa tuottajista laadittuihin tarkastuskertomuksiin sisältyi asetusten täytäntöönpanosuosituksia ja -toimia koskeva osio sen osion lisäksi, jossa mainitaan tapaukset, joissa ei ole noudatettu vaatimuksia. Tarkastajat havaitsivat esimerkkitapauksen, jossa vaatimusten noudattamatta jättäminen oli raportoitu kyseisessä osiossa sen sijaan, että se olisi luokiteltu ja siitä olisi määrätty seuraamuksia menettelyjen mukaisesti. JÄSENVALTIOIDEN SISÄINEN, JÄSENVALTIOIDEN JA KOMISSION VÄLINEN JA JÄSENVALTIOIDEN KESKINÄINEN TIEDONVAIHTO HAVAITTIIN RIITTÄMÄTTÖMÄKSI 38. Tiedonkulku on erittäin tärkeä osa valvontajärjestelmää. Ilman sujuvaa tiedonkulkua riskinä on, että valvontajärjestelmä ei toimi vaikuttavalla tavalla. Seuraavissa osioissa esitetään tilintarkastustuomioistuimen havainnot niistä kahdesta tasosta, joita tilintarkastustuomioistuin pitää kaikkein tarkoituksenmukaisimpina: tiedonkulku luonnonmukaisen tuotannon valvontajärjestelmän ja maatalouden ympäristötukien valvontajärjestelmän välillä ja tiedonkulku jäsenvaltioista muille jäsenvaltioille ja komissiolle. LUONNONMUKAISEN TUOTANNON VALVONTAJÄRJESTELMÄN JA MAATALOUDEN YMPÄRISTÖTUKIEN VALVONTAJÄRJESTELMÄN VÄLISTÄ TIEDONKULKUA ON PARANNETTAVA 39. Tietyt luonnonmukaiset maatalouskäytännöt ovat yhteisen maatalouspolitiikan maaseudun kehittämistä koskevan pilarin puitteissa oikeutettuja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston kautta annettavaan tukeen. Komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006 [28] 36 artiklan 1 kohdassa säädetään tiedonvaihdosta kyseisen tuen tukikelpoisuuskriteerien tarkastuksiin osallistuvien yksiköiden ja organisaatioiden välillä. Asetus (EY) N:o 1975/2006, 36 artikla – Tarkastusten raportointi maksajavirastolle "1. Jos maksajavirasto ei tee tarkastuksia, jäsenvaltion on varmistettava, että maksajavirastolle toimitetaan riittävät tiedot tehdyistä tarkastuksista. Maksajaviraston on itse määriteltävä tarvitsemansa tiedot. […]." 40. Kahdessa tarkastuskäynnin kohteena olleessa jäsenvaltiossa tiedonkulku ei ollut riittävää luonnonmukaisen tuotannon [29] valvontajärjestelmän ja maaseudun kehittämistoimenpiteiden tukijärjestelmän [30] välillä, kun oli kyse maaseudun ympäristötoimenpiteiden alaisista luonnonmukaisen maatalouden tuista. Ranskassa tarkastuslaitosten tarkastustuloksia ei anneta tiedoksi maksajavirastolle, kun on kyse maaseudun ympäristötuista. Tämän vuoksi riskinä on, että tarkastuslaitoksen havaitsemat tapaukset, joissa ei ole noudatettu vaatimuksia ja jotka vaikuttaisivat maaseudun ympäristötukien saamisen edellytyksiin, eivät johda tukien vähennyksiin tai takaisinperintään. Tiedonkulku on myöskin Yhdistyneessä kuningaskunnassa yhdensuuntaista ja riskinä on täten, että tarkastuslaitos ei määrää seuraamuksia, vaikka maksajavirasto on tarkastuksissaan havainnut, että luonnonmukaisia maatalouskäytäntöjä ei ole noudatettu. Myös komissio on havainnut tällä alalla puutteita (ks. kohta 53). JÄSENVALTIOIDEN RAPORTOINTI EI OLE TÄYSIN ASETUSTEN MUKAISTA 41. Jäsenvaltioilla on erilaisia raportointivelvoitteita - Monivuotisten kansallisten valvontasuunnitelmien täytäntöönpanoa koskevat vuosiraportit, joihin sisältyvät tiedot suoritetuista valvontatoimista ja tarkastuksista, vaatimusten noudattamatta jättämistapauksista ja seuraamuksista (asetuksen (EY) N:o 882/2004 44 artiklan 3 kohta). Asetus (EY) N:o 882/2004, 44 artikla – Vuosiraportit "3. Jäsenvaltioiden on viimeisteltävä raporttinsa ja lähetettävä ne komissiolle kuuden kuukauden kuluessa sen vuoden lopusta, jota ne koskevat." - Raportointi tuotteen luonnonmukaisuuteen vaikuttavista säännösten rikkomis- tai sääntöjenvastaisuustapauksista (asetuksen (EY) N:o 834/2007 30 artiklan 2 kohta). Asetus (EY) N:o 834/2007, 30 artikla – Toimenpiteet tapauksissa, joissa on todettu säännösten rikkominen tai sääntöjenvastaisuus "2. Tapauksista, joissa on todettu, että tuotteen luonnonmukaisuuteen vaikuttavia säännöksiä on rikottu tai sääntöjenvastaisuuksia on ilmennyt, on välittömästi tiedotettava asianomaisten tarkastuslaitosten, tarkastusviranomaisten, toimivaltaisten viranomaisten, asianomaisten jäsenvaltioiden ja tarvittaessa komission kesken. Tiedottamisen taso riippuu todettujen säännösten rikkomis- ja sääntöjenvastaisuustapausten vakavuudesta ja laajuudesta. […]." 42. Suurin osa jäsenvaltioista raportoi komissiolle monivuotisen valvontasuunnitelman täytäntöönpanosta huomattavasti lakisääteisistä määräajoista myöhässä. Vuoden 2011 alussa kaksi jäsenvaltiota ei ollut vielä antanut vuosiraporttia vuodelta 2009. Jäsenvaltioiden on raporttien sisällön osalta noudatettava komission vuosiraportin laatimisesta antamia ohjeita [31] ja sisällytettävä niihin vaadittu vähimmäismäärä tietoa havaituista vaatimusten noudattamatta jättämistapauksista, rekisteröidyistä toimijoista, tarkastuskäynneistä, analysoiduista otoksista ja täytäntöönpannuista seuraamuksista. Käytännössä luonnonmukaista tuotantoa koskevasta valvontajärjestelmästä annetaan vuosiraporteissa kuitenkin vain hyvin vähän tietoa. Valtaosa jäsenvaltioista ei analysoinut havaittuja tapauksia, joissa vaatimuksia oli jätetty noudattamatta, eikä luonnonmukaisen tuotannonalaa koskevia perustietoja (ks. kaavio 4). KAAVIO 4 MAINITUISTA OSA-ALUEISTA UUSIMPAAN SAATAVILLA OLEVAAN VUOSIRAPORTTIIN [32] TIETOJA [33] SISÄLLYTTÄNEIDEN JÄSENVALTIOIDEN MÄÄRÄ +++++ TIFF +++++ 43. Erityiskertomuksessaan (erityiskertomus nro 3/2005 maaseudun kehittämisestä: maatalouden ympäristömenojen todentaminen) tilintarkastustuomioistuin yksilöi useita puutteita luonnonmukaista maataloutta [34] koskevassa jäsenvaltioiden raportoinnissa. Tilintarkastustuomioistuimen toimittaessa tarkastusta vuonna 2005 asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 jäsenvaltioita vaadittiin antamaan raportti luonnonmukaisesta tuotannosta. Tämä vaatimus kuitenkin korvattiin asetuksella (EY) N:o 882/2004, jossa luonnonmukainen maatalous sisällytettiin yleiseen raportointiin rehujen ja elintarvikkeiden virallisesta valvonnasta. Taulukossa 2 esitetään yhteenveto tietyistä kyseiseen kertomukseen sisältyvistä havainnoista sekä vuonna 2011 vallinnutta tilannetta koskevasta tilintarkastustuomioistuimen arviosta. Jäsenvaltioiden laatimat vuosiraportit eivät kuitenkaan ole vieläkään tyydyttäviä, sillä raportointivaatimukset ovat muuttuneet. TAULUKKO 2 ERITYISKERTOMUKSEEN NRO 3/2005 SISÄLTYVÄT HAVAINNOT LUONNONMUKAISTA MAATALOUTTA KOSKEVASTA JÄSENVALTIOIDEN RAPORTOINNISTA JA ARVIO NYKYTILANTEESTA (KS. KATTAVA TAULUKKO, LIITE III) Erityiskertomukseen nro 3/2005 sisältyvät havainnot | Tilintarkastustuomioistuimen arvio vuonna 2011 vallinneesta tilanteesta | Täytäntöönpanoa koskevat vuosiraportit | | Kaikki jäsenvaltiot eivät toimita vuosiraportteja. | Suurin osa jäsenvaltioista raportoi valvontatoimistaan aivan liian myöhään. | Vuosiraporteissa ei tehdä päätelmiä järjestelmän toimivuudesta. | Vuosiraporteissa esitetään edelleen hyvin vähän tietoa luonnonmukaista tuotantoa koskevasta valvontajärjestelmästä. | Komissio hyödyntää raportteja niukasti. | Komission vuosiraportteja koskevassa arvioinnissa ja palautteessa lähinnä yksiköidään puuttuvat tiedot eikä niinkään analysoida tietoja valvontajärjestelmän rakenteen ja toimivuuden kannalta. | Laatu ei ole aina tyydyttävä ja raporteissa on virheitä ja epäjohdonmukaisuuksia. | Jäsenvaltioiden raporttien laatu ei ole vieläkään tyydyttävä. | Vaikka raportit olisivat kattavat ja paikkansapitävät, ne eivät anna varmuutta toimitettujen tarkastusten objektiivisuudesta ja vaikuttavuudesta. | Komissiolla ei ole tarvittavia perustietoja jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien toimivuudesta. | 44. Sovellettavassa asetuksessa vaaditaan, että jäsenvaltioiden ilmoituksista, jotka koskevat tapauksia, joissa tuotteen luonnonmukaisuuteen vaikuttavia säännöksiä on rikottu tai sääntöjenvastaisuuksia on ilmennyt, on tiedotettava välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Jotta jäsenvaltiot voisivat ilmoittaa jossain muussa jäsenvaltiossa oletetusti esiintyneista säännösten rikkomis- tai sääntöjenvastaisuustapauksista, komissio on ottanut käyttöön luonnonmukaista maataloutta koskevan tietojärjestelmän (OFIS). Siitä huolimatta, että tiedotuksen on oltava "välitöntä", sääntöjenvastaisuuksien tai säännösten rikkomistapausten havaitsemisesta niiden ilmoittamiseen tietojärjestelmään kulunut aika vaihtelee tapauksittain huomattavasti, noin yhdestä kuukaudesta seitsemään kuukauteen. Vaihtelu johtuu mm. siitä syystä, että käytännössä jäsenvaltiot tulkitsevat eri tavoin tiedotuksen "välittömyyden". Jos tuotteessa esimerkiksi havaitaan muita kuin sallittuja aineita, ei ole selvää, olisiko ilmoitus tehtävä i) ensimmäisten laboratoriotulosten jälkeen vai ii) ensimmäiset laboratoriotulokset vahvistavien toisten laboratoriotulosten jälkeen. 45. Kun ilmoitus on tehty OFIS-järjestelmään, komissio olettaa, että ilmoituksen saanut maa tutkii sääntöjenvastaisuuden mahdollisia syitä ja vastaa OFIS-järjestelmän kautta 30 päivän aikana [35]. Jäsenvaltiot eivät myöskään vastanneet ilmoituksiin ripeästi. Vastaamatta olevia ilmoituksia oli 20. tammikuuta 2011 jäljellä 38. Niistä 36 ilmoitukseen ei ollut vastattu määräaikaan mennessä. Vuosina 2009 ja 2010 OFIS-järjestelmään ilmoitettiin yhteensä sata EU-sääntöjenvastaisuuksia koskevaa ilmoitusta. Niissä tapauksissa, joissa jäsenvaltiolta saatiin vastaus, ilmoituksen antamisesta vastauksen lähettämiseen kului keskimäärin 106 päivää. TUOTTEIDEN JÄLJITETTÄVYYDEN VARMISTAMISESSA KOHDATUT VAIKEUDET 46. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava luonnonmukaisten tuotteiden jäljitettävyys asetuksen (EY) N:o 834/2007 27 artiklan 13 kohdan mukaisesti. Komissio mainitsee elintarvikkeiden jäljitettävyyden kuluttajien luottamuksen kannalta tärkeänä tekijänä [36] ja sallii, että tarkistetaan, että kaikkiin tuotanto-, valmistus- ja jakeluvaiheisiin osallistuneet toimijat ovat noudattaneet luonnonmukaista tuotantoa koskevia EU:n vaatimuksia. Tapauksissa, joissa on havaittu, että vaatimuksia ei ole noudatettu, komissio sallii, että syy jäljitetään sen alkulähteelle ja ongelma eristetään. Tällä tavoin estetään, että kyseiset tuotteet eivät yllä kuluttajien ulottuville (ks. laatikot 5 ja 6). Asetus (EY) N:o 834/2007, 27 artikla – Valvontajärjestelmä "13. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että perustetun valvontajärjestelmän avulla on asetuksen (EY) N:o 178/2002 18 artiklan mukaisesti mahdollista jäljittää jokainen tuote kaikissa tuotanto-, valmistus- ja jakeluvaiheissa, erityisesti jotta kuluttajille annetaan takeet siitä, että luonnonmukaiset tuotteet on tuotettu tässä asetuksessa esitettyjen vaatimusten mukaan." 47. Kaikissa tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa tarkastuslaitokset tarkastivat myös, kyetäänkö tavarantoimittajat ja asiakkaat tunnistamaan. Tarkoituksena oli tarkistaa, huolehtivatko toimijat kirjanpitoasiakirjoja koskevista velvoitteistaan [37]. Myös jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset toimittavat valvontatarkastuksia. Jotkin toimivaltaiset viranomaiset toimittavat jäljitettävyystarkastuksia lopullisen tuotteen tasolla (Espanja, Ranska ja Italia), kun taas muissa jäsenvaltioissa toimivaltaiset viranomaiset tarkastavat pakollista jäljitettävyyttä koskevan dokumentaation osana tarkastuslaitoksissa suorittamaansa valvontatoimintaa (Saksa ja Italia). LAATIKKO 5 HYVÄ KÄYTÄNTÖ: JÄLJITETTÄVYYTTÄ PARANNETAAN VERKKOTIETOKANTOJEN AVULLA Italiassa monet tarkastuslaitokset ovat kehittäneet verkkotietokantoja, joiden avulla tarkastuslaitosten sertifioimilta toimijoilta luonnonmukaisia tuotteita hankkivat kuluttajat ja yritykset voivat tarkistaa toimijoiden liiketoimia koskevat asiakirjat tai vaatimustenmukaisuutta koskevan todistuksen. Tilintarkastustuomioistuin pitää näitä menettelyjä avoimuuden ja jäljitettävyyden kannalta hyvinä käytäntöinä. LAATIKKO 6 JÄLJITETTÄVYYTTÄ KOSKEVAN TARKASTUKSEN AIKANA TEHTY HAVAINTO Tilintarkastustuomioistuin havaitsi jäljitettävyyttä koskevan tarkastuksen yhteydessä yhden vilpillisen luonnonmukaisia liiketoimia koskevan sertifikaatin. Tilintarkastustuomioistuin osti luomujauhoa ja myöhemmin tehdyissä tarkastuksissa kävi ilmi, että sertifikaatit olivat vääriä, joten tuotteen luonnonmukaisuudesta ei saatu vahvistusta. Tapaus on osa laajempaa, vuoden 2011 lopussa julkistettua toimivaltaisten kansallisten viranomaisten toimittamaa väitetyn petoksen tutkintaa. 48. Vaikka tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa oli käytössä jäljitettävyysvaatimusten tarkistamiseen tarkoitettuja valvontajärjestelmiä, tilintarkastustuomioistuimen toimittama, 85:n alkuperältään ja koostumukseltaan eroavan tuotteen jäljitettävyyttä koskeva tarkastus (ks. tarkemmat tiedot, liite I) osoittaa, että jäljitettävyyttä ei ole kaikkien tuotteiden kohdalla varmistettu tuottajan tasolle saakka. Tarkastuksen alkuperäisen aikakehyksen (kolme kuukautta) [38] aikana 40:ä prosenttia tuotteista ei voitu jäljittää takaisin tuottajatasolle ja pyydetyt tiedot (toimijoiden tunnistaminen tuottajatasolle saakka ja vaatimustenmukaisuutta koskeva todistus kunkin tunnistetun toimijan osalta) olivat täydelliset ainoastaan 48 prosentin kohdalla tuotteista. Kun huomioon otetaan joidenkin jäsenvaltioiden tarkastuksen jälkeen eli kuuden kuukauden kokonaisaikakehyksen aikana toimittamat lisätiedot 32:ta prosenttia tuotteista ei voitu edelleenkään jäljittää tuottajatasolle saakka ja ainoastaan 56:n prosentin kohdalla tuotteista toimitettu aineisto oli kattava (ks. myös kaavio 5, jossa esitetään yhteenveto tuotteen alkuperän mukaan jaotelluista tuloksista). Yksi keskeinen syy tilanteeseen on se, että jäsenvaltioilla ei ole alueensa ulkopuolisiin toimijoihin nähden valtaa EU:n sisäiset ja ulkorajat ylittävien tuotteiden tai tuotteiden ainesosien osalta. KAAVIO 5 YHTEENVETO TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN JÄLJITETTÄVYYTTÄ KOSKEVAN TARKASTUKSEN TULOKSISTA (TUOTTEET, JOIDEN OSALTA OLI TOIMITETTU PYYDETYT TIEDOT OLIVAT KATTAVAT) [39] +++++ TIFF +++++ 49. Lisäksi jäljitettävyystarkastuksessa ilmeni joukko valvontajärjestelmän luotettavuuden kannalta haitallisia tekijöitä: ryhmätodistuksissa ei viitata selkeästi tuottajiin tai tuottajaryhmiin; ryhmätodistus koskee muita kuin kehitysmaita tai on olemassa asiakirjoja, jotka muistuttavat vaatimustenmukaisuutta koskevaa todistusta, mutta joilla ei ole samaa arvoa [40]. KUVA 3 - ESIMERKKI LUONNONMUKAISTEN TUOTTEIDEN MYYNTIIN ERIKOISTUNEESTA KAUPASTA ENGLANNISSA +++++ TIFF +++++ © Euroopan unioni. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. KOMISSION TOTEUTTAMAT TOIMET EIVÄT HAVAINTOJEN MUKAAN RIITÄ VARMISTAMAAN, ETTÄ JÄSENVALTIOIDEN VALVONTAJÄRJESTELMÄT TOIMIVAT ASIANMUKAISESTI 50. Asetuksen (EY) N:o 882/2004 45 artiklassa komissiota vaaditaan toimittamaan jäsenvaltioiden virallista valvontaa koskevia tarkastuksia. Komissiolla on yleisvastuu luonnonmukaisen tuotannon valvontajärjestelmän valvonnasta ja koordinoinnista ja sen olisi varmistettava, että jäsenvaltiot huolehtivat velvollisuuksistaan. Valvontajärjestelmän täytäntöönpano edellyttää ensinnäkin, että järjestelmän toimivuudesta on saatavilla tietoja. Toisena edellytyksenä on, että on olemassa suhteutettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä, joita voidaan soveltaa jäsenvaltioihin. 51. Kuten kohdissa 41–45 mainitaan, jäsenvaltiot raportoivat komissiolle erittäin vähän eikä useinkaan kattavasti ja lisäksi suurella viipeellä. Tästä seuraa, että komissiolla ei ole saatavillaan perustietoja, joita se tarvitsisi parantaakseen valvontaansa, tiedottaakseen asioista julkisesti tai vastatakseen parlamentin esittämiin kysymyksiin ja luodakseen päätöksentekoprosessille luotettavan perustan. Monivuotisten kansallisten valvontasuunnitelmien ja niihin liittyvien vuosiraporttien osalta voidaan todeta, että komission yksiköt eivät ole ryhtyneet toimenpiteisiin saadakseen vuosiraportit oikea-aikaisesti jäsenvaltioilta. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto arvioi raportit, yksilöi puuttuvat tiedot, analysoi ne ja tarvittaessa kommentoi annettujen tietojen sisältöä. 52. Komissio ei ole toimittanut vuodesta 2001 alkaen jäsenvaltioissa [41] tarkastuksia, joiden tavoitteena olisi ollut tarkistaa, toteutetaanko luonnonmukaista tuotantoa koskeva virallinen valvonta EU:n säännösten mukaisesti. Komission mukaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston ja terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston välisistä työjärjestelyistä keskustellaan edelleen ja vuodesta 2012 alkaen luonnonmukaisen maatalouden olisi oltava säännöllinen osa elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) [42] vuotuista tarkastusohjelmaa. FVO:n tarkastusohjelmassa asioiden tärkeysjärjestys kuitenkin määräytyy riskien perusteella ja pääriskitekijänä pidetään edelleen "elintarviketurvallisuutta". Luonnonmukaiseen tuotantoon liittyviä kysymyksiä ei ollut tarkastukseen mennessä sisällytetty vuotuiseen tarkastusohjelmaan. 53. Komissio (maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto) käy tosin tarkastuskäynneillä jäsenvaltioissa tarkastaessaan maaseudun kehittämismenoja. Vastaavien tarkastuskertomusten [43] arvioinnissa kuitenkin kävi ilmi, että tiedot eivät ole vertailukelpoisia jäsenvaltioiden välillä. 54. Jos luonnonmukaista tuotantoa koskevaa EU-lainsäädäntöä ei noudateta, komissiolla on yleisesti mahdollisuus lähettää jäsenvaltiolle säännösten rikkomismenettelyä edeltäviä kirjeitä tai käynnistää säännösten rikkomisesta johtuva menettely. Luonnonmukaista tuotantoa koskevissa säännöksissä ei kuitenkaan säädetä mistään erityisistä pakkotoimenpiteistä, joita komissio voisi soveltaa, kun jäsenvaltiot eivät hoida velvollisuuksiaan. Komissio lähetti kuusi säännösten rikkomismenettelyä edeltävää kirjettä neljälle jäsenvaltiolle [44]. Kyseinen menettely on kuitenkin erittäin hankala ja aikaavievä. TUOTTEIDEN TUONTIA KOSKEVIEN VALVONTAMENETTELYJEN TÄYTÄNTÖÖNPANO VASTAAVIKSI HYVÄKSYTTYJEN KOLMANSIEN MAIDEN LUETTELON HALLINNOINNISSA HAVAITTIIN PUUTTEITA 55. Asetuksen (EY) N:o 834/2007 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio voi hyväksyä kolmannet maat, joiden tuotantojärjestelmä on asetuksessa (EY) N:o 834/2007 tarkoitettujen periaatteiden ja tuotantosääntöjen mukainen ja joiden tarkastustoimet ovat yhtä tehokkaita kuin kyseisessä asetuksessa säädetyt tarkastustoimet, ja laatia tällaisten maiden luettelon. Hyväksyttyjä maita ovat nykyään Argentiina, Australia, Costa Rica, Intia, Israel, Japani, Kanada, Sveitsi, Tunisia, Uusi-Seelanti ja 1. kesäkuuta 2012 alkaen Yhdysvallat. Näissä kolmansissa maissa luonnonmukaisiksi sertifioidut luonnonmukaiset tuotteet hyväksytään näin ollen luonnonmukaisiksi EU:ssa. 56. Komissiolla on kokonaisvastuu luettelon hallinnoinnista, mutta se jakaa vastuun osittain jäsenvaltioiden kanssa, sillä jäsenvaltiot avustavat komissiota tunnustamis- ja valvontaprosessissa. Luettelon asianmukainen hallinnointi edellyttää, että kolmansien maiden luetteloon sisällyttäminen tapahtuu asianmukaisesti selkein menettelyin EU-asetuksen tavoitteen ja soveltamisalan mukaisesti. Lisäksi olisi annettava riittävät takeet siitä, että näin varmistetaan, että kerran vastaaviksi hyväksytyt kolmannet maat täyttävät vaatimukset jatkuvasti. KOMISSIOLLA EI OLE RIITTÄVIÄ VALMIUKSIA KÄSITELLÄ HAKEMUKSIA, JOTKA KOSKEVAT VASTAAVIKSI HYVÄKSYTTYJEN KOLMANSIEN MAIDEN LUETTELOON SISÄLLYTTÄMISTÄ 57. Komission on hyväksyntää koskevia hakemuksia tutkiessaan arvioitava kolmannen maan toimittamat tiedot [45]. Komissio voi päättää tutkia asianomaisen maan tuotantosääntöjä ja valvontatoimenpiteitä paikalla. 58. Käytännössä komissio arvioi, vastaavatko hakijavaltiot yleisesti ottaen asetuksen säännöksiä. Komissio käyttää vakioitua "vertailutaulukkoa" dokumentoidakseen tarkastukset, jotka se on toimittanut arvioidakseen kolmansissa maissa sovellettavien tuotantostandardien vastaavuutta ja valvontajärjestelmän vaikuttavuutta. Lukuun ottamatta Argentinaa, Australiaa, Uutta-Seelantia ja Sveitsiä (ks. taulukko 4) se on lisäksi tehnyt ainakin yhden tarkastuskäynnin kuhunkin hakijavaltioon ennen valtion sisällyttämistä luetteloon. Vuodesta 2010 alkaen komissio on ottanut käyttöön vakioidut tarkastuslistat kolmansiin maihin tehtäviä tarkastuskäyntejä varten. 59. Vastaaviksi hyväksyttyjä kolmansia maita koskevaan luetteloon sisällyttämistä hakevien kolmansien maiden määrä on kasvamassa. Vuosina 2000–2011 on vastaanotettu 25 hakemusta, joista komissio on voinut tutkia ainoastaan kahdeksan. Lisäksi useat maat ovat jo pyytäneet, että vastaavuuden soveltamisalaa laajennetaan. Komission on huolehdittava laajoista ja kasvavista vastuualueistaan tilanteessa, jossa resursseja on saatavilla rajoitetusti. Tämä on johtanut erittäin pitkiin viipeisiin tiettyjen hakemusten käsittelyssä (esim. Bolivia lähetti hakemuksensa vuonna 2006, ja Chile lähetti ensimmäisen hakemuksensa vuonna 2000 ja lisätietoja vuonna 2009, mutta komissio ei ole vielä saanut tutkittua kaikkia toimitettuja tietoja). KOMISSION MENETTELYT EIVÄT RIITÄ SEN TAKAAMISEEN, ETTÄ VASTAAVIKSI HYVÄKSYTYT KOLMANNET MAAT TÄYTTÄVÄT EDELLEEN ASETUKSEN VAATIMUKSET 60. Vastaaviksi hyväksyttyjen kolmansien maiden on raportoitava komissiolle vuosittain edellisen vuoden aikana toteutetuista tarkastustoimista [46]. Asetuksen mukaan jäsenvaltioiden on avustettava komissiota kyseisten vuosikertomusten arvioinnissa [47]. Komissio varmistaa vuosikertomuksissa olevien tietojen perusteella ja jäsenvaltioiden avustavien esittelijöiden avustamana, että hyväksyttyjen kolmansien maiden valvonta on asianmukaista. Valvonnan luonne on määritettävä arvioimalla sääntöjenvastaisuuksien esiintymisen tai kyseessä olevassa EU-asetuksessa [48] olevien säännösten rikkomisen riski. Komissiolla ei kuitenkaan ole vastaavien kolmansien maiden luettelon hallinnointia ja tarkistusta varten tarkkoja menettelyjä eikä se ole vakioinut kolmansien maiden riskiarviointia. 61. Komissio ei ole vakioinut vuosikertomusten analyysiään (esim. käytössä ei ole tarkistuslistoja eikä vakioituja kertomusmalleja) eikä analyysi johda erityisiin toimiin (esim. komission kirjalliseen muistioon). Joissakin tapauksissa (esim. Israelin kertomus vuosilta 2008/2009, Argentiina) ei löydetty näyttöä siitä, että komissio olisi arvioinut kertomuksen (esim. käsinkirjoitettuja muistiinpanoja tai muuta asiakirja-aineistoa ei ollut saatavilla). Useinkaan ei ollut mahdollista saada näyttöä siitä, että jäsenvaltioiden avustavat esittelijät olisivat avustaneet komissiota varmistamaan valvonnan asianmukaisuuden (esim. antamalla palautetta vuosikertomuksista) asetuksen mukaisesti. Komissio ei ole laatinut jäsenvaltioiden avustavia esittelijöitä varten ohjeita siitä, mitä heidän kertomuksiinsa tulisi sisällyttää. 62. Tilintarkastustuomioistuin analysoi otoksen, johon oli poimittu nykyisten vastaaviksi hyväksyttyjen kolmansien maiden vuosikertomuksia. Nämä vuosikertomukset eivät ole kattavia, sillä niistä puuttuu tietoja seurantatoimista, tarkastuslaitosten toimittamien tarkastusten määrästä ja tyypistä tai suoritettujen laboratoriotestien määrästä ja tuloksista. Kahdessa tapauksessa kertomuksissa ei selitetty lainkaan, minkälaisiin korjaaviin toimiin olivat johtaneet ne raportointikauden aikana havaitut sääntöjenvastaisuudet, joiden osalta oli pidetty yhteyttä komission kanssa (ks. taulukko 3). Komissio on vasta äskettäin (vuonna 2011) lähettänyt kolmansille maille kyseisten vuosikertomusten sisältöä koskevat ohjeet. TAULUKKO 3 TARKASTUKSEN AIKANA SAATAVILLA OLEVAN UUSIMMAN VUOSIKERTOMUKSEN SISÄLTÖÄ KOSKEVAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN ANALYYSIN TULOKSET Aihe | Argentiina | Israel | Intia | Uusi-Seelanti | Tunisia [5555] | Costa Rica | Kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen toimittamat seuranta- ja valvontatoimet | Kyllä | Ei | Kyllä | Kyllä | e.t. | Kyllä | Kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen toteuttamat korjaavat toimet | Kyllä | Ei | Kyllä | Kyllä | e.t. | Ei | Kolmannessa maassa toimivien tarkastuslaitosten määrä | Kyllä | Kyllä | Kyllä | Kyllä | e.t. | Kyllä | Tarkastuslaitosten toimittamien tarkastusten määrä ja tyyppi | Ei | Ei | Ei | Ei | e.t. | Ei | Tehtyjen laboratoriotestien määrä ja tulokset | Ei | Kyllä | Ei | Ei | e.t. | Kyllä | 63. Komission yksiköillä ei ole sisäisiä menettelyjä, joiden mukaan hyväksyttyjen kolmansien maiden valvonta tulisi suorittaa, joten on epäselvää, millä aikataululla komission olisi toimitettava paikalla tehtävät tarkastukset sen jälkeen, kun kolmas maa on sisällytetty luetteloon. Tilintarkastustuomioistuin panee tässä yhteydessä merkille, että kolmansiin maihin ei ole toimitettu tarkastuksia paikalla säännöllisesti (esim. viimeisin käynti Israeliin vuonna 1999, viimeisin käynti Costa Ricaan vuonna 2000) (ks. taulukko 4). 64. Vastaavien kolmansien maiden vuosikertomuksissa antamat tiedot ovat puutteellisia eikä komissio käy säännöllisesti tarkastamassa vastaavia kolmansia maita paikalla. Näin ollen komissio ei voi taata, että luetteloon sisältyvien kolmansien maiden tuotantostandardit ja valvontajärjestelmien vaikuttavuus pysyvät vastaavina. TAULUKKO 4 KOMISSION KOLMANSISSA MAISSA PAIKALLA TEKEMÄT TARKASTUKSET Vastaaviksi hyväksytyt kolmannet maat | Luetteloonsisällyttämisvuosi | Paikalla tehdyt tarkastukset (vuosi), jotka toimitettiin ennen kuin kolmas maa sisällytettiin vastaavien kolmansien maiden luetteloon | Paikalla tehdyt tarkastukset (vuosi), jotka toimitettiin sen jälkeen, kun kolmas maa oli sisällytetty vastaavien kolmansien maiden luetteloon [4444] | Argentiina | 1996 | - | 1999 ja 2000 | Australia | 1996 | - | 1999 | Kanada | 2011 | 2010 | - | Costa Rica | 2003 | 2000 | - | Intia | 2006 | 2004 | - | Israel | 1996 | 1994 | 1999 | Japani | 2010 | 2001 ja 2009 | - | Uusi-Seelanti | 2002 | - | 2003 | Sveitsi | 1996 | - | 2001 | Tunisia | 2009 | 2008 | - | TUONTILUPAJÄRJESTELMÄN HALLINNOINNISSA HAVAITTIIN PUUTTEITA 65. EU:n ulkopuolella tuotettuja luonnonmukaisia tuotteita voidaan tuoda tuontilupajärjestelmän kautta. Kunkin yksittäisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen myöntää tuontilupia tietyksi ajaksi. Tuontiluvat ovat voimassa enintään vuoden verran [49] tietyn tuojan ja tarkkaan määritettyjen tuotteiden osalta ja ne voidaan perua, jos asetuksen (EY) N:o 834/2007 33 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan vaatimukset eivät enää täyty. Asetus (EY) N:o 834/2007, 33 artikla – Vastaavat takeet antavien tuotteiden tuonti "1. Kolmannesta maasta tuotu tuote voidaan saattaa yhteisön markkinoille luonnonmukaisesti tuotettuna myös, jos: a) tuote on tuotettu III ja IV osastossa tarkoitettuja tuotantosääntöjä vastaavien sääntöjen mukaisesti; b) toimijoihin on sovellettu tehokkuudeltaan vastaavia tarkastustoimia kuin V osastossa tarkoitetut, ja tällaisia tarkastustoimia on sovellettu jatkuvasti ja tehokkaasti; […]." 66. Komissiolla on valvontatehtävä ja se voi vaatia luvan antanutta jäsenvaltiota peruuttamaan sen, jos se katsoo, että asianomaiset vaatimukset eivät täyty (ks. laatikko 8). 67. EU:n 27 jäsenvaltiota antavat noin 4000 tuontilupaa vuosittain. On äärimmäisen vaikea varmistaa, että kyseisten 27 jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset soveltavat tuontilupien antamiseen yhdenmukaista lähestymistapaa. Näistä vaikeuksista johtuen tuontilupajärjestelmä on tarkoitus lopettaa vaiheittain kesäkuun 2015 loppuun mennessä. Tilintarkastustuomioistuimen jäsenvaltioihin tarkastuksen aikana tekemillä tarkastuskäynneillä on käynyt ilmi, että sekä toimivaltaisten viranomaisten suorittamissa tarkastuksissa että komission tarkastuksissa esiintyy seuraavissa kohdissa mainittuja puutteita. JÄSENVALTIOIDEN TUONTILUPIEN ANTAMISEN YHTEYDESSÄ TEKEMÄT TARKASTUKSET EIVÄT OLE RIITTÄVIÄ 68. Jokaisen tämän järjestelmän kautta tuodun luonnonmukaisia tuotteita sisältävän lähetyksen mukana on oltava tarkastussertifikaatti. Tarkastussertifikaatin olisi oltava kolmannen maan tarkastuslaitoksen myöntämä. Tarkastuslaitoksen olisi oltava tuontiluvan myöntäneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä. Tuontiluvan antavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on näin ollen tuontilupaa myöntäessään hyväksyttävä, että tuontilupaa hakevan tuojan ehdottamalla tarkastuslaitoksella on toimivalta antaa tarkastussertifikaatteja. EU:n säännöksissä ei kuitenkaan määritetä, minkä perusteella kyseinen hyväksyntä voidaan antaa. 69. Kun toimivaltaiset viranomaiset päättävät, hyväksyvätkö ne kolmannen maan tarkastuslaitoksen toimivaltaiseksi antamaan tarkastussertifikaatteja, ne käytännössä päättävät asiasta tarkastamalla, onko kyseinen tarkastuslaitos akkreditoitu. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset eivät kuitenkaan aktiivisesti tarkasta, ovatko tarkastussertifikaattien antamisesta vastaavat tarkastuslaitokset pitäneet akkreditointinsa ajan tasalla ja onko akkreditoinnin soveltamisala sopiva EU-standardien vastaavuuden varmistamisen kannalta. 70. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että ainoastaan tietyt jäsenvaltiot (Irlanti, Espanja ja Italia) toimittavat lisätarkastuksia ja vaativat tuontilupia hakevia tuojia toimittamaan kyseisten kolmansien maiden tarkastuslaitosten laatimat tarkastuskertomukset voidakseen tarkastaa, vastaavatko valvontakäytännöt EU-säännöksessä vaadittuja valvontakäytäntöjä. Kaikki jäsenvaltiot turvautuvat tarkastuksissaan ainoastaan asiakirjatarkastuksiin; yksikään tarkastuskäynnin kohteena olleista jäsenvaltioista ei tee tarkastuksia paikalla. 71. Kun tuontilupa on myönnetty, asianomaiset toimijat EU:ssa ovat riippuvaisia kunkin tuontituotteiden lähetyksen mukana tulevasta tarkastussertifikaatista, jossa todetaan (mainitun sertifikaatin 15 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1235/2008 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti), että kolmannessa maassa sovelletaan vastaavia tuotantosääntöjä ja vastaavia tarkastustoimia. Asetuksen N:o 1235/2008, 13 artikla – Tarkastussertifikaatti "4. Tarkastussertifikaatin myöntävä viranomainen tai laitos voi myöntää tarkastussertifikaatin ja varustaa sen 15 kohdan vahvistusmerkinnällä ainoastaan sen jälkeen, kun a) se on tehnyt asiakirjatarkastuksen kaikkien asianomaisten tarkastusasiakirjojen perusteella, mukaan lukien erityisesti asianomaisten tuotteiden tuotantosuunnitelma, kuljetusasiakirjat ja kaupalliset asiakirjat; b) se on joko tehnyt lähetykselle fyysisen tarkastuksen tai saanut viejältä nimenomaisen ilmoituksen, jonka mukaan asianomainen lähetys on tuotettu ja/tai valmistettu asetuksen (EY) N:o 834/2007 33 artiklan mukaisesti; sen on tehtävä tämän ilmoituksen uskottavuuden todentamiseksi riskeihin painottunut tarkastus. Sen on lisäksi annettava kaikille myönnetyille sertifikaateille sarjanumero ja pidettävä aikajärjestyksessä rekisteriä myönnetyistä sertifikaateista." 72. Sertifikaatin 15 kohdan merkintä on itse asiassa kyseisen tarkastussertifikaatin kolmannessa maassa antavan tarkastuslaitoksen oma vahvistus. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset eivät toimita tarkastuksia arvioidakseen vahvistuksen luotettavuutta. Tämä osoittaa, miksi tuontilupia antavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on erittäin tärkeää tarkastaa ennen tuontiluvan myöntämistä, oliko tarkastuslaitoksella toimivalta antaa kyseinen sertifikaatti. KOMISSIOLLA EI OLE SAATAVILLA NIIN LUOTETTAVIA TIETOJA, ETTÄ SE VOISI ARVIOIDA, TÄYTTÄVÄTKÖ JÄSENVALTIOIDEN MYÖNTÄMÄT TUONTILUVAT ASETUKSESSA SÄÄDETYT EDELLYTYKSET 73. Jäsenvaltioiden komissiolle lähettämien vuosiraporttien sisältöä koskevissa komission ohjeissa ei vaadita, että vuosiraporttiin olisi sisällytettävä tietoja jäsenvaltioiden myöntämistä tuontiluvista. 74. OFIS-tietojärjestelmässä vaaditaan, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava toisille jäsenvaltioille ja komissiolle tuontiluvista asetuksen (EY) N:o 1235/2008 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän tarkastuksen yhteydessä jäsenvaltioihin tehdyiltä tarkastuskäynneiltä saadut tulokset ovat osoittaneet, että tietyissä tapauksissa jäsenvaltioiden OFIS-tietojärjestelmään ilmoittamat, tuontilupia koskevat tiedot eivät ole luotettavia eivätkä kattavia (ks. laatikko 7). Asetus (EY) N:o 1235/2008, 19 artikla – Sellaisten tuotteiden vastaavaa tuontia koskevat siirtymäsäännökset, jotka eivät ole peräisin luetteloon sisällytetyistä kolmansista maista "2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toisille jäsenvaltioille ja komissiolle kustakin tämän artiklan mukaisesti myönnetystä luvasta ja sisällytettävä ilmoitukseen tiedot asianomaisista tuotantostandardeista ja valvontajärjestelyistä." 75. Luonnonmukaista maataloutta käsittelevän pysyvän komitean kokouspöytäkirjoja (vuosilta 2010 ja 2011) koskevassa arvioinnissa kävi ilmi, että kyseinen komitea ei hoida asianmukaisesti tehtäviään tuontilupajärjestelmän toimivuutta koskevan tietojenvaihdon osalta. LAATIKKO 7 OFIS-TIETOJÄRJESTELMÄSSÄ OLEVAT TUONTILUPIA KOSKEVAT TIEDOT EIVÄT OLE LUOTETTAVIA Tarkastuksessa kävi ilmi, että Saksan vuonna 2009 peruuttamista 26 tuontiluvasta ainoastaan 11 oli rekisteröity OFIS-tietojärjestelmään oikein, 11 oli "peruutetun" sijaan merkitty "ei voimassa olevaksi" eikä neljää tuontilupaa ollut rekistetöity OFIS-järjestelmään lainkaan. Vuonna 2009 Saksa keskeytti väliaikaisesti kahdeksan tuontilupaa, koska tietyissä lähetyksissä havaittiin torjunta-ainejäämiä. Nykyisessä EU-asetuksessa ei kuitenkaan säädetä mahdollisuudesta keskeyttää tuontiluvan voimassaolo. Tästä seuraa, että OFIS-järjestelmässä lupaa ei ole mahdollista kirjata "keskeytyneeksi", joten tuontiluvista neljä oli merkitty "ei voimassa oleviksi" ja yksi "peruutetuksi". Kolmea tuontilupaa ei ollut kirjattu OFIS-tietojärjestelmään lainkaan. Yksi italialainen tuontilupa vuodelta 2009 oli merkitty virheellisesti "peruutetuksi", vaikka sen olisi pitänyt pysyä aktiivisena. 76. Komissio ei ole toimittanut tarkastuksia jäsenvaltioissa vuoden 2001 jälkeen tarkistaakseen, myöntävätkö jäsenvaltiot tuontilupia ainoastaan siinä tapauksessa, että asetuksen edellytykset täyttyvät. Koska jäsenvaltioissa ei ole tehty tarkastuksia paikalla viimeiseen kymmeneen vuoteen, komissiolla ei ole ajan tasalla olevia tietoja, joiden perusteella se voisi arvioida, olisiko tuontilupia voitu tai olisiko niitä pitänyt myöntää. 77. Kun tuontilupien tarkastuksessa havaitaan, että kolmannessa maassa ei ole noudatettu vastaavia tuotantosääntöjä eikä sovellettu vastaavia valvontatoimenpiteitä [50], komissio voi pyytää tuontiluvan antavaa jäsenvaltiota perumaan tuontiluvan [51]. Kyseinen tuontijärjestelmä on ollut olemassa melkein 20 vuotta, mutta komissio ei ole vielä toistaiseksi koskaan soveltanut tätä menettelyä. Yhdessä tapauksessa kuitenkin komissio suositti (mutta ei pyytänyt), että jäsenvaltiot peruuttaisivat tuontiluvat tietyn tuotteen kohdalla, mutta kaikki jäsenvaltiot eivät ottaneet tätä suositusta huomioon (ks. laatikko 8). LAATIKKO 8 ERÄS KOLMANNESTA MAASTA TUOTU TUOTE Komissio antoi lokakuussa ja marraskuussa 2009 kaksi tiedonantoa jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille luonnonmukaista maataloutta käsittelevän pysyvän komitean (SCOF) kautta sen jälkeen, kun eräässä kolmannesta maasta tuodussa tuotteessa oli havaittu useaan otteeseen muita kuin sallittuja ainesosia. Komissio suositti näissä tiedonannoissa, että kyseistä kolmatta maata koskevat tuontiluvat peruttaisiin tämän tuotteen osalta. Suurin osa jäsenvaltioista noudatti suositusta ja peruutti kyseiset tuontiluvat. Tilintarkastustuomioistuimen havaintojen mukaan kolme jäsenvaltiota ei noudattanut suositusta. Komissio antoi 1. maaliskuuta 2010 SCOF-komitean kaikkien EU-jäsenvaltioiden edustajille tiedonannon, jossa se salli uudet luvat asianomaisille tuotteille. Tietyt jäsenvaltiot olivat silloin jo alkaneet myöntää kyseisille tuotteille uusia tuontilupia. TUONTIA KOSKEVAT YHTEISET SÄÄNNÖKSET – TUOJIA KOSKEVAT TARKASTUSLAITOSTEN TARKASTUKSET EIVÄT OLE KATTAVIA 78. Tuotantoketjun ensimmäiset vaiheet on tuontituotteiden osalta tarkastettava asianomaisessa kolmannessa maassa vastaavien tuotantosääntöjen ja vastaavien valvontatoimenpiteiden mukaisesti (ks. kohdat 55–77). Heti kun nämä tuotteet saapuvat EU:hun, EU:ssa toimivalla valvontajärjestelmällä voidaan ainoastaan tarkastaa tuotantoketjun viimeinen osuus eli tuoja. Tilintarkastustuomioistuin on havainnut, että toimitetut tarkastukset eivät tältä osin ole useinkaan kattavia. TUOJIA JA TUONTITUOTTEITA KOSKEVAT TARKASTUSLAITOSTEN TARKASTUKSET EIVÄT USEINKAAN OLE KATTAVIA 79. Tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuksen yhteydessä tarkastuskäyntejä jäsenvaltioihin tarkastaakseen, miten tarkastuslaitokset huolehtivat komission asetuksen (EY) N:o 889/2008 82 ja 84 artiklassa niille asetetuista velvoitteista. Tarkastustulokset olivat seuraavat: - Kolme kahdeksasta tarkastuslaitoksesta, joita tarkastus tältä osin koski, ei varmistanut, että tuoja olisi toimittanut täydellisen kuvauksen yksikön toiminnasta ja sitoutunut siihen, että kaikki tuotteiden varastointiin käytetyt tilat päästään tarkastamaan (asetuksen (EY) N:o 889/2008 82 artikla). Asetus (EY) N:o 889/2008, 82 artikla – Valvontajärjestelmä "1. Kun kyseessä on tuoja, 63 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun yksikön toiminnan täydellisen kuvauksen on sisällettävä tuojan tilojen ja tämän tuontitoiminnan kuvaus, josta käy ilmi yhteisöön tuotavien tuotteiden yhteisöön saapumispaikat ja kaikki muut tilat, joita tuoja aikoo käyttää tuotujen tuotteiden varastointiin ennen niiden toimittamista ensimmäiselle vastaanottajalle. Lisäksi 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on sisällyttävä tuojan sitoumus taata, että tarkastuslaitos tai -viranomainen pääsee tarkastamaan kaikki tuotteiden varastointitilat, joita tuoja aikoo käyttää [...]." - Viisi seitsemästä tarkastuslaitoksesta, joita tarkastus tältä osin koski, ei vaatinut tuojia ilmoittamaan niille kaikista tuotavista lähetyksistä (asetuksen (EY) N:o 889/2008 84 artikla). Asetus (EY) N:o 889/2008, 84 artikla – Tuontilähetyksiä koskevat tiedot "Tuojan on ilmoitettava tarkastuslaitokselle tai -viranomaiselle hyvissä ajoin kaikki yhteisöön tuotavat lähetykset […]." KUVA 4 - ESIMERKKI EU:SSA MYYTÄVÄSTÄ LUONNONMUKAISEKSI MERKITYSTÄ TUONTITUOTTEESTA +++++ TIFF +++++ © Euroopan unioni. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 80. Luonnonmukaisia tuotteita koskevalla EU:n säännösten mukaisella valvontajärjestelmällä pyritään varmistamaan tuotantoprosessien mutta ei itse tuotteiden luonnonmukaisuutta. Tämä johtuu siitä, että ei ole olemassa tieteellistä tapaa määrittää tuotteen luonnonmukaisuutta. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että sen tarkastuksessa esiintuomat puutteet olisi aiheellista korjata, jotta järjestelmän toiminnan vaikuttavuudesta saataisiin riittävä varmuus ja voitaisiin varmistaa, että kuluttajien luottamus ei horjuisi. 81. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tapauksia, joissa toimivaltaiset viranomaiset eivät hoida tarkastuslaitoksiin kohdistuvaa valvontatehtäväänsä riittävän hyvin. Tästä seuraa, että osa tarkastuslaitoksista ei täytä useita EU-vaatimuksia eikä käytä tilaisuutta hyväkseen pannakseen täytäntöön tiettyjä hyviä käytäntöjä (kohdat 27, 29–31, 33–37 ja 79). Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavan suosituksen: SUOSITUS NRO 1 Toimivaltaisten viranomaisten olisi tiukennettava tarkastuslaitoksiin kohdistuvaa valvontaansa soveltamalla tarkastuslaitosten hyväksyntään ja valvontaan asianmukaisia dokumentoituja menettelyjä, edistämällä säännösten rikkomis- ja sääntöjenvastaisuustapauksien ja vastaavien seuraamusten määritelmän yhdenmukaistamista ja edistämällä hyviksi havaittuja käytäntöjä. 82. Jäsenvaltioiden sisäisellä ja jäsenvaltioiden ja komission välisellä tai jäsenvaltioiden keskinäisellä tiedonvaihdolla ei vielä kyetä varmistamaan, että järjestelmä toimii asianmukaisesti (kohdat 40 ja 42–45). Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavan suosituksen: SUOSITUS NRO 2 Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki säännösten rikkomista tai sääntöjenvastaisuuksia koskevat relevantit tiedot välittyvät suoraan tarkastuslaitoksilta maksajavirastoille ja päinvastoin. Komission olisi täsmennettävä, missä muodossa ja milloin säännösten rikkomista ja sääntöjenvastaisuuksia koskevat tiedonannot on annettava, otettava käyttöön asianmukaisia toimenpiteitä saadakseen jäsenvaltiot noudattamaan raportointivelvoitteitaan ja tarkistamaan säännösten rikkomisten ja sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamiseen tarkoitettua tietojärjestelmää ja harkittava kolmansia maita koskevien tiedonantojen sisällyttämistä järjestelmään. 83. Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on vaikeuksia varmistaa luonnonmukaisten tuotteiden jäljitettävyys toimivaltaansa kuuluvalla alueella. Jäljitettävyyden varmistaminen on vielä vaikeampaa, kun kyseessä ovat rajojen yli menevät tuotteet (kohdat 48 ja 49). Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavan suosituksen: SUOSITUS NRO 3 Tarkastuksia olisi tiukennettava, jotta varmistetaan, että toimijat täyttävät jäljitettävyyttä koskevat lakisääteiset velvoitteensa. Komission olisi tältä osin selkeytettävä eri toimijoiden tehtäviä ja velvollisuuksia. 84. Komissio ei ole tähän mennessä antanut tarpeeksi painoarvoa valvontatoimille ja tarkastuksille, joiden avulla varmistetaan, että jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät toimivat kunnolla (kohdat 51–54). Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavan suosituksen: SUOSITUS NRO 4 Komission olisi tiukennettava jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiin kohdistamaansa seurantaa tekemällä tarkastuskäyntejä ja keräämällä ja hyödyntämällä tarvittavia tietoja. 85. Komissiolla ei ole riittävästi tietoa vakuuttuakseen siitä, että kolmansien maiden vastaavaksi hyväksytty luonnonmukaisen tuotannon valvontajärjestelmä täyttää lakisääteiset vaatimukset niin kauan kuin järjestelmää pidetään vastaavana. Tilintarkastustuomioistuin panee niin ikään merkille, että kolmansista maista peräisin olevia vastaavuushakemuksia on edelleen arvioimatta huomattava määrä (kohdat 59–64). Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavan suosituksen: SUOSITUS NRO 5 Komission olisi varmistettava, että luonnonmukaisen tuotannon osalta vastaaviksi hyväksyttyjen maiden luetteloon sisältyviä maita valvotaan riittävästi, ja arvioitava ripeästi luetteloon pyrkivien kolmansien maiden vastaavuushakemukset. 86. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että tuontilupien myöntämiseen käytettävässä järjestelmässä on puutteita (kohdat 68–77). Tilintarkastustuomioistuin suhtautuu myönteisesti yksinkertaistamistavoitteeseen, joka sisältyy asteittaista tuontilupajärjestelmästä luopumista koskevaan komission aloitteeseen, ja esittää seuraavan suosituksen: SUOSITUS NRO 6 Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tuontilupajärjestelmää käytetään asianmukaisesti niin kauan, kuin järjestelmä on vielä käytössä. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tehostettava tarkastuksia, jotka koskevat tarkastuslaitoksia, joilla on lupa antaa tarkastussertifikaatteja. Tilintarkastustuomioistuimen I jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Ioannis SARMASIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 28. maaliskuuta 2012 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Lähde: http://ec.europa.eu/agriculture/organic/consumer-confidence/consumer-demand_en [2] Luonnonmukaiseen tuotantoon täysin siirretty ja siirtymässä oleva ala. [3] Lähde: An analysis of the organic sector, kesäkuu 2010, Euroopan komissio. Tiedot ovat vuodelta 2008 ja koskevat EU-27-maita. [4] Tämän tueksi ei ole olemassa koottua tilastollista näyttöä, sillä EU:n kauppaa koskevissa tietokannoissa ei erotella luonnonmukaisia ja tavanomaisia maatalous- ja elintarviketuotteita. [5] Lähde: Willer, H., Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market. http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf [6] Lähde: Research Institute of Organic Agriculture FiBL. Agricultural Market Information Service (AMI) (Agrarmarkt Informations-Gesellschaft), Bonn, Saksa. Tiedot ovat vuodelta 2008. [7] Luonnonmukaiset elintarvikkeet ovat vain yksi luonnonmukaisten tuotteiden laji. Muita luonnonmukaisia tuotteita ovat mm. luonnonmukaiset kosmetiikkatuotteet, tekstiilit ja lemmikkieläinten ruoka. [8] Jäsenvaltioiden vuotuisissa edistyskertomuksissa antamiin seurantatietoihin perustuvien arvioiden mukaan. [9] Neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009, annettu 19 päivänä tammikuuta 2009, yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta (EUVL L 30, 31.1.2009, s. 16), 68 artikla. Tämän artiklan nojalla tukea suunniteltiin annettavaksi 15.3.2012 alkaen 348 miljoonaa euroa kaudelle 2010–2013. Epäsuorasta maaseuturahaston tuen määrästä ei ole saatavilla tietoja. [10] EUVL L 189, 20.7.2007, s. 1. Asetusta muutettiin asetuksella (EY) N:o 967/2008 (EU:n luonnonmukaista tuotantoa osoittavan tunnuksen pakollisen käyttöönoton lykkääminen) (EUVL L 264, 3.10.2008, s. 1). [11] EUVL L 250, 18.9.2008, s. 1. Asetusta muutettiin asetuksella (EY) N:o 1254/2008 (luonnonmukaisen hiivan tuotantoa koskevien uusien sääntöjen käyttöönotto) (EUVL L 337, 16.12.2008, s. 80). [12] EUVL L 334, 12.12.2008, s. 25. Asetusta muutettiin asetuksella (EY) N:o 537/2009 (EUVL L 159, 20.6.2009, s. 6), asetuksella (EU) N:o 471/2010 (EUVL L 134, 1.6.2010, s. 1) ja täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 590/2011 (EUVL L 161, 21.6.2011, s. 9). [13] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1) [14] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta (EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1). [15] Luonnonmukaisten elintarvikkeiden on myös oltava asianomaisiin hyödykkeisiin sovellettavan lainsäädännön mukaisia. Tällaisia asetuksia ovat mm. seuraavat: asetus (EY) N:o 852/2004 elintarvikehygieniasta, asetus (EY) N:o 853/2004 eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä ja asetus (EY) N:o 1760/2000 nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä. [16] Luonnonmukaista maataloutta koskevassa pysyvässä komiteassa 27. ja 28. syyskuuta 2011 esitetty, 8. heinäkuuta 2011 päivätty versio. [17] Ks. myös kohdat 32 ja 33. [18] Eurooppalaisen standardin EN 45011 tai standardin ISO Guide 65 uusimman version mukaisesti (Tuotteita sertifioivat elimet. Yleiset vaatimukset). [19] Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2083/92 (EYVL L 208, 24.7.1992, s. 15) sallittiin tuontiluvat 31. heinäkuuta 1995 saakka; neuvoston asetuksella (EY) N:o 1935/95 (EYVL L 186, 5.8.1995, s. 1) määräaikaa pidennettiin 31. joulukuuta 2002 saakka; neuvoston asetuksella (EY) N:o 1804/1999 (EYVL L 222, 24.8.1999, s. 1) määräaikaa pidennettiin 31. joulukuuta 2005 saakka; neuvoston asetuksella (EY) N:o 1567/2005 (EUVL L 252, 28.9.2005, s. 1) määräaikaa pidennettiin 31. joulukuuta 2006 saakka; neuvoston asetuksella (EY) N:o 1991/2006 (EUVL L 411, 30.12.2006, s. 18) määräaikaa pidennettiin 12 kuukauteen ensimmäisen vastaavuustarkoituksessa hyväksyttyjen tarkastuslaitosten ja tarkastusviranomaisten luettelon julkaisemisesta; komission asetuksella (EY) N:o 1235/2008 (EUVL L 334, 12.12.2008, s. 25) määräajaksi vahvistettiin 1. tammikuuta 2013. [20] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2092/91, annettu 24 päivänä kesäkuuta 1991, maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa (EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1). [21] Jäsenvaltiot valittiin tarkastuskäynnin kohteeksi sen mukaan, miten merkittäviä ne ovat EU-markkinoilla (ks. kohta 2). Irlanti valittiin tarkastettavaksi tarkastusmetodologian testausta ja optimointia varten. [22] EUVL C 279, 11.11.2005, s. 1. [23] http://eca.europa.eu [24] Jos analyyttisen testin tulokset ovat positiiviset, on tärkeää yksilöidä mahdollinen saastumisen lähde ja kehittää toimenpiteitä, joiden avulla saastuminen vältetään vastaisuudessa. [25] Uudenaikaiset torjunta-aineet on kehitetty nopeasti hajoaviksi ja niiden käyttösuositusten tarkoituksena on minimoida torjunta-ainejäämiä. Suurimmassa osassa tapauksia torjunta-aineiden käytöstä ei jää lopullisiin tuotteisiin havaittavissa olevia jäämiä. [26] "Supervision of an organic control system in Europe – an analysis of German control data", CERTCOST-hanke, esittely: Biofach, Nürnberg, 19.2.2010; Zorn et al., "Monitoring of the organic control system in Germany – an opportunity to increase consumer’s trust", Jahrbuch der Österreichischen Gesellschaft für Agrarökonomie, 2010, nide 19(1):71–80. [27] Asetuksen (EY) N:o 889/2008 24 artiklan 5 kohdan mukaisesti eläimelle normaaleissa käyttöolosuhteissa allopaattisen eläinlääkkeen avulla suoritetun viimeisen hoitokerran jälkeen noudatettava varoaika ennen kuin kyseisestä eläimestä voidaan valmistaa luonnonmukaisesti tuotettuja elintarvikkeita on kaksinkertainen lainmukaiseen varoaikaan nähden tai, jos varoaikaa ei ole asetettu, 48 tuntia. [28] Komission asetus (EY) N:o 1975/2006, annettu 7 päivänä joulukuuta 2006, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta (EUVL L 368, 23.12.2006, s. 74). [29] Tätä säännellään asetuksella (EY) N:o 834/2007 ja sen täytäntöönpanoasetuksilla. [30] Tätä säännellään Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1698/2005 (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1) ja sen täytäntöönpanoasetuksilla. [31] Komission päätös, tehty 24 päivänä heinäkuuta 2008, ohjeista jäsenvaltioiden avustamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004 säädettyä kokonaisvaltaista monivuotista kansallista valvontasuunnitelmaa koskevan vuosiraportin laatimisessa (EUVL L 214, 9.8.2008, s. 56). [32] Helmikuussa 2011 tilintarkastustuomioistuimen saataville oli annettu seuraavat raportit – i) vuosiraportti vuodelta 2009: Viro (raporttia ei kuitenkaan voitu analysoida tiedostojen luettavuutta haittaavien teknisten ongelmien takia); ii) vuosiraportti vuodelta 2008: Itävalta, Latvia, Malta, Puola, Ranska ja Ruotsi; iii) yhdeksäntoista jäsenvaltion kohdalla viimeisin saatavilla oleva vuosiraportti oli vuodelta 2007; Bulgarian vuosiraporttia ei kuitenkaan voitu analysoida tiedostojen luettavuutta haittaavien teknisten ongelmien takia; iv) Portugalia koskevaa raportti ei ollut saatavilla. [33] Bulgarian, Portugalin ja Viron vuosikertomuksia ei analysoitu (ks. kaavion 4 alaviite 1). [34] Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti luonnonmukainen maatalous kuuluu maatalouden ympäristötoimenpiteisiin. [35] Asia on vahvistettu luonnonmukaista maataloutta käsittelevän pysyvän komitean 28. ja 29. tammikuuta 2009 päättämässä seurantamenettelyssä (Procedure to follow-up notifications from Member States according to Article 92(2) of Regulation (EC) No 889/2008 on measures in case of infringements and irregularities). [36] http://ec.europa.eu/agriculture/organic/the-farm/farm-fork_en ja http://www.trace.eu.org/doc/TRACE_consumer-info-EA.pdf [37] Asetuksen (EY) N:o 889/2008 66 artiklan määritelmän mukaisesti. [38] Saksa toimitti tietoja 9 viikon kuluttua (13 tuotetta), Espanja 4 viikon kuluttua (21 tuotetta), Ranska 8 viikon kuluttua (23 tuotetta), Italia 9 viikon kuluttua (15 tuotetta) ja Yhdistynyt kuningaskunta 13 viikon kuluttua (15 tuotetta). [39] 31 tuotetta tuotettiin ja myytiin samassa jäsenvaltiossa; 26 tuotetta tuotettiin yhdessä jäsenvaltiossa, mutta myytiin toisessa jäsenvaltiossa; 20 tuotetta, jotka sisälsivät ainakin yhden tuontilupajärjestelmän kautta tuodun ainesosan, ja 8 tuotetta, jotka sisälsivät ainakin yhden vastaavaksi hyväksytystä maasta tuodun ainesosan. [40] Italiassa tarkastuslaitokset myönsivät "yrityksen sopivuutta koskevan todistuksen" (attestato di idoneità aziendale), jolla todistettiin, että toimija kuuluu valvontajärjestelmän piiriin. Ranskassa tarkastuslaitokset myönsivät "lisenssin": toimijat ilmoittavat sitoutuvansa noudattamaan luonnonmukaisia tuotantomenetelmiä koko luonnonmukaisen toimintansa osalta. Näissä asiakirjoissa ei luetteloida todistuksen kattamia tuotteita. [4