P6_TA(2005)0362

YK:n uudistaminen ja vuosituhannen kehitystavoitteet

Euroopan parlamentin päätöslauselma 14.— 16. syyskuuta 2005 pidetyn Yhdistyneiden Kansakuntien huippukokouksen tuloksista

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon 12. huhtikuuta 2005 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin tehtävistä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi [1] sekä 9. kesäkuuta 2005 antamansa päätöslauselman Yhdistyneiden Kansakuntien uudistuksesta [2] ja 29. tammikuuta 2004 antamansa päätöslauselman Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien välisistä suhteista [3],

- ottaa huomioon 8. syyskuuta 2000 annetun vuosituhannen julistuksen, jossa esitellään kansainvälisen yhteisön yhdessä laatimat vuosituhannen kehitystavoitteet keinoina köyhyyden nujertamiseksi,

- ottaa huomioon YK:n pääsihteerin 21. maaliskuuta 2005 antaman kertomuksen "In larger freedom: towards development, security and human rights for all",

- ottaa huomioon raportin, joka laadittiin YK:n vuosituhathankkeen yhteydessä 17. tammikuuta 2005 ja joka koskee kehitysyhteistyöhön investoimista ja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen tähtäävää käytännön suunnitelmaa,

- ottaa huomioon kertomuksen "A more secure world: our shared responsibility", jonka uhkia, haasteita ja muutosta käsitellyt korkean tason paneeli esitti 1. joulukuuta 2004,

- ottaa huomioon lausumat, jotka Euroopan unionin komission puheenjohtaja ja ulkosuhteista vastaava komission jäsen esittivät YK:n yleiskokouksen korkean tason täysistunnossa,

- ottaa huomioon YK:n huippukokouksen päätösasiakirjan, joka hyväksyttiin New Yorkissa 16. syyskuuta 2005,

- ottaa huomioon työjärjestyksen 103 artiklan 4 kohdan,

A. ottaa huomioon, että valtion- ja hallitusten päämiehet kokoontuivat New Yorkissa 14.— 16. syyskuuta 2005 järjestettyyn Yhdistyneiden Kansakuntien huippukokoukseen päättääkseen lisätoimista, joilla torjutaan köyhyyttä maailmanlaajuisesti, varmistetaan rauha ja inhimillinen turvallisuus sekä vahvistetaan ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta, ja toteuttaakseen konkreettisia toimia YK:n uudistamiseksi,

B. ottaa huomioon, että edellä mainitun huippukokouksen päätösasiakirja laadittiin hankalassa neuvotteluprosessissa, joka oli vaarassa keskeytyä moneen otteeseen,

C. muistuttaa, että YK:n ja EU:n toimielinten kumppanuuden lisääminen ja tehostaminen on tärkeää, jotta kansallisten ja alueellisten yksikköjen, kansainvälisten järjestöjen ja tuenantajien toimia voidaan sovittaa paremmin yhteen ja huolehtia siten maailmanlaajuisen politiikan tehokkaasta täytäntöönpanosta,

D. katsoo, että Yhdistyneet Kansakunnat on kaikkein sopivin ja ainoa yleinen kansainvälinen instituutio, jolla on mahdollisuus edistää maailmanlaajuisten ongelmien ratkaisemista legitiimisti ja tehokkaasti; toteaa, että järjestön on otettava toiminnassaan huomioon uudet haasteet, mutta että uudistusta ei tulisi pitää itsetarkoituksena vaan pikemminkin välttämättömänä ja väistämättömänä seurauksena panoksena olevien poliittisten ja turvallisuuteen liittyvien, sosiaalisten ja taloudellisten vaikuttimien ja tekijöiden syvällisestä analyysista,

1. vakuuttaa uudelleen olevansa sitoutunut vahvaan YK:hon ja toistaa pitävänsä aitoa monenkeskisyyttä keinona, joka soveltuu parhaiten kansainvälisen yhteisön kohtaamien haasteiden, ongelmien ja uhkien ratkaisemiseen; toivoo, että edellä mainitun huippukokouksen tulokset merkitsevät tärkeää virstanpylvästä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisessa vuoteen 2015 mennessä ja uudistuksissa, jotka on vielä saatettava onnistuneesti päätökseen, mikäli YK:n halutaan säilyttävän johtavan roolinsa nykyisessä kansainvälisessä järjestelmässä; panee merkille päätösasiakirjassa annetut suositukset ja katsoo asiakirjan sopivan pohjaksi parannuksille, joita YK:n 60. yleiskokouksessa on määrä toteuttaa avoimien kysymysten suhteen;

2. kiittää päätöstä rauhanrakentamiskomission perustamisesta, jotta sotatilassa olevia maita voidaan avustaa rauhaan siirtymisessä, ja katsoo, että rauhanrakentaminen edellyttää kokonaan toisia taitoja kuin rauhanturvaaminen; katsoo, että alueellisten ja maailmanlaajuisten rauhanrakentamista käsittelevien toimikuntien on kehitettävä taitojaan ja valmiuksiaan ja että ne tarvitsevat avukseen tukitoimiston sekä pysyvän rahaston, mikä nostaisi YK:n profiilia kriisialueilla ja selkkauksista toipuvilla alueilla; kehottaa panemaan nämä asiat ripeästi täytäntöön 60. yleiskokouksessa; suhtautuu erittäin myönteisesti inhimillisen turvallisuuden käsitteen käyttöönottoon YK:n virallisissa puitteissa;

3. panee tyytyväisenä merkille, että kansainvälisen yhteisön katsottiin olevan vastuussa siitä, että väestöryhmiä suojellaan kansanmurhalta, sotarikoksilta, etnisiltä puhdistuksilta ja rikoksilta ihmisyyttä vastaan, ja että kukin valtio on vastuussa omien kansalaistensa suojelemisesta tällaisilta rikoksilta myös ehkäisemällä niitä ennakolta; korostaa jälleen kansainvälisen rikostuomioistuimen merkitystä keskeisenä elimenä tällaisten rikosten tekijöiden saattamisessa edesvastuuseen;

4. kiittää YK:n pääsihteeriä Kofi Annania, YK:n 59. yleiskokouksen puheenjohtajaa ja hänen ryhmäänsä sekä YK:n sihteeristöä näiden huomattavista ponnisteluista ja arvokkaasta panoksesta, jolla pyrittiin pääsemään sopimukseen edellä mainitun päätösasiakirjan hyväksymisestä; kehottaa erityisesti kaikkia YK:n jäsenvaltioita pitäytymään tinkimättä sitoumuksissaan ja panemaan ne ripeästi täytäntöön konkreettisilla toimilla;

5. pitää myönteisenä, että kansainvälinen yhteisö sitoutui uudelleen vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen ja kestävän kehityksen edistämiseen; muistuttaa, että äärimmäisen köyhyyden ja lapsikuolleisuuden vähentämisen, peruskoulutuksen tarjoamisen, puhtaan juomaveden saatavuuden ja tasa-arvon lisäämisen on edelleen pysyttävä kehitysyhteistyöohjelman ydinaloina; pitää valitettavana, ettei kaikille kehitysmaille asetettu täsmällistä aikataulua väli- ja loppuvaiheen vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista varten;

6. pitää erittäin valitettavana, että edellä mainittu huippukokous ei ole esittänyt uutta vetoomusta niille avunantajamaille, jotka eivät ole vielä sitoutuneet virallisesti tavoitteeseen nostaa julkisen kehitysavun määränsä 0,7 prosenttiin bruttokansantulosta (BKTL) vuoteen 2015 mennessä; kiittää Euroopan unionia sen johtavasta roolista tässä asiassa ja pyytää sitä painostamaan edelleen kaikkia avunantajamaita laatimaan aikatauluja, joita olisi tarkkailtava;

7. yhtyy täysin YK:n pääsihteerin pyyntöihin asettaa selkeä määräaika sille, että kehittyneet maat saavuttavat julkisen kehitysavun tavoitteeksi asetetun 0,7 prosentin osuuden BKTL:sta, ja tunnustaa Afrikan erityistarpeet;

8. pitää myönteisenä päätöstä antaa välitöntä tukea nopeasti tuloksiin johtaville aloitteille ("quick wins"), joilla edistetään malarian torjuntaa, koulutusta ja terveydenhuoltoa;

9. panee tyytyväisenä merkille päätösasiakirjan kappaleen Afrikan erityistarpeista ja pyytää komissiota ottamaan vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisen keskeiseksi kysymykseksi tulevassa Afrikan-strategiassaan ja kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevan julkilausuman tarkistamisen yhteydessä;

10. panee merkille, että kysymyksissä, joissa EU:n jäsenvaltiot löysivät yhteisen kannan, ne pystyivät saavuttamaan paremman neuvottelutuloksen; korostaa kuitenkin, että huippukokouksen tulokset jäivät kauas Euroopan parlamentin julkisesti ilmoittamista YK:n uudistamistavoitteista;

11. vaatii uudistuspyrkimysten jatkamista ja kehottaa Euroopan unionin neuvostoa ja jäsenvaltioita käyttämään painoarvoaan, jotta ensi vuoden loppuun mennessä saavutetaan konkreettisia tuloksia 60. yleiskokouksen puitteissa;

12. tukee täysin terrorismin selkeää tuomitsemista edellä mainitussa huippukokouksessa; pitää kuitenkin vakavana puutteena sitä, ettei terrorismin kattavasta määritelmästä päästy sopimukseen, ja kehottaa YK:n jäsenvaltioita korjaamaan tämän viipymättä;

13. pitää myönteisenä, että huippukokouksessa sitouduttiin vahvistamaan ihmisoikeusvaltuutetun toimiston asemaa ja kaksinkertaistamaan tämän voimavarat, minkä ansiosta hyväksytyt päätöslauselmat voidaan panna paremmin täytäntöön ja myös niiden seurantaa voidaan parantaa;

14. pitää kuitenkin valitettavana, että ihmisoikeusneuvostoa koskeva sanamuoto jäi epämääräiseksi ja että ihmisoikeusneuvoston perustamisen täsmällinen aikataulu, sen mandaatti, työskentelymenetelmät ja kokoonpano jäi avoimeksi; kehottaa tarkastelemaan tätä seikkaa ensisijaisena asiana 60. yleiskokouksessa;

15. kehottaa yleiskokousta vahvistamaan edellä mainitun korkean tason paneelin ehdotuksiin nojautuen selvät kriteerit, joiden mukaisesti turvallisuusneuvosto voi määrätä voimankäytöstä;

16. katsoo, että uuden ihmisoikeusneuvoston jäsenten olisi noudatettava kaikkein tiukimpia ihmisoikeusstandardeja ja että neuvoston jäsenyys on etuoikeus eikä oikeus; katsoo, että ihmisoikeusneuvoston olisi kokoonnuttava keskeytyksettä, millä vältettäisiin pitkät viivästymiset sekä valitusten kohteiksi joutuneiden maiden poliittiset taktikoinnit;

17. pitää erittäin valitettavana, ettei huippukokouksessa päästy yksimielisyyteen ydinsulkua ja aseriisuntaa koskevista toimista, ja edellyttää työn huomattavaa tehostamista, jotta näiden kysymysten suhteen edistyttäisiin, ensinnäkin varmistamalla nykyisten sopimusten ja erityisesti ydinsulkusopimuksen tinkimättömän noudattamisen;

18. toistaa uskovansa, että on syytä sekä tarkastella että kohentaa YK:n valmiutta reagoida maailmanlaajuista johtajuutta edellyttäviin humanitaarisiin katastrofeihin nopeasti ja tehokkaasti; panee kuitenkin tyytyväisenä merkille lupauksen perustaa luonnonkatastrofeja koskeva maailmanlaajuinen ennakkovaroitusjärjestelmä;

19. pitää valitettavana, ettei YK:n pääsihteerille luvattu selkeästi antaa lisää toimivaltaa sihteeristön ylimpänä hallintovirkamiehenä; kehottaa tarkastelemaan kysymystä uudelleen 60. yleiskokouksessa;

20. pitää valitettavana, että YK:n turvallisuusneuvoston uudistamisesta ei päästy sopimukseen, mutta pitää toisaalta myönteisenä, että yleiskokouksen on laadittava selvitys turvallisuusneuvostosta vuoden loppuun 2005 mennessä uusien ehdotusten pohjalta, joissa pitäisi ottaa huomioon pyrkimys varmistaa turvallisuusneuvoston parempi edustavuus, avoimuus ja tehokkuus; muistuttaa, että Euroopan parlamentti on sitoutunut yhteisen eurooppalaisen paikan tavoittelemiseen turvallisuusneuvostossa, kunhan paikkaa koskevat poliittiset, perustuslailliset ja oikeudelliset edellytykset ovat täyttyneet;

21. kannattaa YK:n sitoutumista demokratiarahastoon, joka on merkittävä väline demokratian edistämiseksi maailmanlaajuisesti, ja kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita antamaan sille täyden tukensa sekä poliittisesti että rahoituksellisesti; toistaa uskovansa, että YK:n on itsensä huomattavasti lisättävä demokratiaa rakenteissaan, ja painottaa sen vuoksi kehotustaan muodostaa YK:n yleiskokoukseen demokraattinen foorumi;

22. toistaa kantansa, että EU:n diplomaattinen edustus YK:ssa on erittäin tärkeää osapuolten välisten suhteiden parantamisen ja EU:n kansainvälisen vaikutusvallan kannalta; rohkaisee siksi neuvostoa ja komissiota pyrkimään aktiivisesti siihen, että niiden omat edustustot yhdistetään EU:n yhteiseksi ulkomaanedustustoksi kussakin YK:n päämajoista, jotka sijaitsevat New Yorkissa, Genevessä, Wienissä ja Nairobissa;

23. on tyytyväinen vaatimukseen edistää Yhdistyneiden Kansakuntien sekä kansallisten ja alueellisten parlamenttien välistä yhteistyötä, mikä merkitsee parlamenttien erityisaseman tunnustamista kehitysyhteistyötä ja demokratiakehitystä koskevissa kysymyksissä;

24. panee tyytyväisenä merkille, että edellä mainitun huippukokouksen jälkeen pidetyssä Maailmanpankin, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Afrikan kehityspankin kokouksessa luvattiin jälleen antaa raskaasti velkaantuneiden 18 köyhimmän maan kaikki velat anteeksi;

25. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle, EU:n jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, YK:n pääsihteerille, YK:n turvallisuusneuvoston puheenjohtajalle ja jäsenvaltioille, YK:n 60. yleiskokouksen puheenjohtajalle sekä YK:n talous- ja sosiaalineuvoston puheenjohtajalle.

[1] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0115.

[2] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0237.

[3] EYVL C 96 E, 21.4.2004, s. 79.

--------------------------------------------------