1. Johdanto

Indeksi on mitta, yleensä hinnan tai määrän mitta, joka lasketaan taustatietoja tilastollisesti edustavasta tiedoista. Kun indeksiä käytetään tämän jälkeen rahoitusvälineen tai sopimuksen viitehintana, siitä tulee vertailuarvo. Nykyään tuotetaan monia erilaisia vertailuarvoja. Vertailuarvot eroavat toisistaan sekä taustatietojen että tietojen keräämistavan, indeksin laskemisen ja loppukäytön suhteen.

Toimialalla syntyy maailmanlaajuisesti rahoitus- ja hyödykemarkkinoiden vertailuarvojen hallinnoijille noin 2 miljardin euron tulot. Arvioiden mukaan alan vaikutuspiiriin kuuluvien markkinoiden arvo voi olla yli 1 000 biljoonaa euroa. Jokin aika sitten keskusteluun noussut väitetty LIBOR- ja EURIBOR-viitekorkojen manipulointi on tuonut esiin vertailuarvojen tärkeyden ja haavoittuvuuden. Vertailuarvojen eheys on ratkaisevan tärkeää useiden rahoitusvälineiden, kuten koronvaihtosopimusten ja korkotermiinien, hinnoittelulle sekä kaupallisille ja ei-kaupallisille sopimuksille, kuten toimitussopimuksille, lainoille ja kiinnityksille. Vertailuarvoilla on tärkeä tehtävä myös riskienhallinnassa.

Vertailuarvojen eheys oli keskeisessä asemassa niin sanotussa Wheatleyn LIBOR-arvioinnissa ja sitä seuranneessa LIBORin sääntelyssä Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä CIBORin sääntelyssä Tanskassa. Euroopan pankkiviranomainen (EPV) ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) julkaisivat 6. kesäkuuta 2013 vertailuarvojen määrittämisessä noudatettavat eurooppalaiset periaatteet, joissa annetaan markkinatoimijoille noudatettaviksi toimintaohjeet, kunnes komission mahdolliset lainsäädäntöaloitteet tulevat voimaan. EPV myös toteutti EURIBORia koskevan tarkastelun ja julkaisi Euroopan pankkiyhdistysten liitolle (Euribor-EBF) osoitetut suositukset tammikuussa 2013. Lisäksi Euroopan komissio tutkii parhaillaan EURIBORiin mahdollisesti liittyvää kartellia ja tiettyjen hyödykkeiden hintoja raportoivien tahojen öljyn ja biopolttoaineiden hinta-arvioissa käyttämien tietolähteiden mahdollista keskinäistä salaista sopimusta.

Finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmä (FSB) koordinoi vertailuarvoja koskevaa uudistusta kansainvälisellä tasolla. Kansainvälinen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisö (IOSCO) julkaisi FSB:n pyynnöstä heinäkuussa 2013 finanssimarkkinoilla käytettäviä vertailuarvoja koskevat periaatteet. Aiemmin lokakuussa 2012 IOSCO oli julkaissut öljyn hinnan raportointia harjoittavien tahojen valvontaa koskevat periaatteet. Myös FSB:ssä, G20-ryhmässä ja Kansainvälisessä järjestelypankissa (BIS) on käynnissä asiaan liittyvä valmistelutyö.

2. Ongelman määrittely 2.1 Vertailuarvon manipuloinnin riski

Vertailuarvot vaikuttavat suoraan rahoitusvälineiden ja muiden, niihin viittauksen sisältävien sopimusten arvoon. Vertailuarvon suuruuden manipulointi aiheuttaa näin ollen suoran varojen siirron yhdeltä sopimuspuolelta toiselle. Useissa vertailuarvoissa havaittu manipuloinnin riski johtuu pääasiassa harkintavallasta, jota ilmoittajat käyttävät valikoidessaan laskijalle toimitettavia tietoja tai arvioidessaan toimittamiaan tietoja, sekä vertailuarvojen hallinnoijien vertailuarvon laskennan aikana käyttämästä harkintavallasta. Osa vertailuarvoista perustuu yksinomaan tietolähteiden arvioihin, jolloin mahdollisuus verrata näitä jälkikäteen tosiasiallisiin tietoihin on heikko. Tarjoaja ei ehkä pysty tarkistamaan, ovatko luovutetut tiedot tilastollisesti edustavia, ja käyttää harkintavaltaansa arvioidessaan tai laskiessaan vertailuarvon kyseisten tietojen perusteella.

Lisäksi tietolähteet voivat päättää, että ne toimittavat ainoastaan osan hallussaan olevista tiedoista, mistä on haittaa vertailuarvon tarkkuudelle. Tietolähteet voivat lisäksi olla haluttomia toimittamaan täydelliset ja tarkat tiedot vertailuarvojen hallinnoijille, jos tämä on ristiriidassa muiden etujen kanssa, esimerkkinä sellaisten arkaluontoisten tai luottamuksellisten kaupallisten tietojen luovuttaminen, jotka toimivat merkkinä muille markkinatoimijoille. Eturistiriitoja ilmenee erityisesti silloin, kun tietolähteet tai hallinnoijat ovat samalla vertailuarvon käyttäjiä. Tietolähteet voivat toimittaa vilpillisiä arvioita tai vääriä tai puolueellisia tietoja, jotka eivät välttämättä vastaa markkinoiden todellista tilaa, jos ne pystyvät hyötymään vertailuarvon muuttamisesta.

Jos indeksi julkistetaan, sen käyttö voi yleistyä niin, että siitä tulee merkitykseltään kriittinen, tai sen häiriöllä voi olla merkitsevä vaikutus markkinoihin ja sijoittajiin. Lisäksi useimmilla viranomaisilla ei ole valvonta- ja täytäntöönpanovaltuuksia määritysprosesseihin ja toimijoihin nähden, mikä estää vertailuarvojen tehokkaan valvonnan ja vähimmäisvaatimusten noudattamisen määräämisen pakolliseksi niiden tarjonnassa.

2.2. Muiden kuin selkeiden, luotettavien ja tarkoitukseensa soveltuvien vertailuarvojen käyttö

Jos vertailuarvo ei ole selkeä ja se on altis manipulointiriskille, sen käyttö voi aiheuttaa haittaa sijoittajille tai muille käyttäjille. Pitkälle kehittyneet käyttäjät, kuten pankit ja muut tukkumarkkinoiden toimijat, voivat ymmärtää hyvin vertailuarvojen heikkouden aiheuttaman riskin ja kattaa sen tai ryhtyä asianmukaisiin vähentämistoimiin. Vähittäismarkkinoiden kuluttajat eivät välttämättä ole täysin perillä tekemässään sopimuksessa viitteenä käytetyn vertailuarvon luonteesta, eikä heillä välttämättä ole mahdollisuutta vaikuttaa käytettävän vertailuarvon valintaan.

Muiden kuin selkeiden, luotettavien ja tarkoitukseensa soveltuvien vertailuarvojen käytön ongelma aiheutuu pääasiassa siitä, ettei vertailuarvojen tarkoitusta ole selitetty avoimesti eivätkä vertailuarvot sovellu aiottuun käyttöön erityisesti, kun kyse on vähittäismarkkinoiden rahoitussopimuksista.

Vertailuarvoilla mitataan yksittäisen markkinan tai talouden todellista tilaa. Monissa tapauksissa kuitenkin puuttuu avoimuus siitä, mitä vertailuarvon tarkalleen on tarkoitus mitata, missä olosuhteissa se antaa luotettavan mittaustuloksen ja mitä muita riskejä sen käyttöön liittyy. Jos avoimuus on riittämätöntä, käyttäjät eivät välttämättä pysty tekemään asianmukaisia päätöksiä siitä, mitä vertailuarvoa olisi käytettävä. Kun näin käy, taloudelliset päätökset perustuvat vääristyneisiin arvoihin, mikä johtaa ihannetilannetta heikompaan varojen kohdentamiseen ja sijoittajien ja kuluttajien mahdollisiin tappioihin.

Vertailuarvoja käytetään usein viitearvoina kuluttajien tekemissä sopimuksissa, ilman että niiden sopivuutta tähän tarkoitukseen on arvioitu riittävästi tai asianmukaisesti. Jopa vertailuarvoilla, jotka mittaavat riittävällä tavalla taloudellista todellisuutta, jota niiden on tarkoitus edustaa, voi olla haitallisia vaikutuksia, kun niitä käytetään muihin tarkoituksiin. Tämä ongelma johtuu siitä, että kyseisiin vertailuarvoihin sidottuja sopimuksia tekevillä henkilöillä – erityisesti yksityissijoittajilla tai kuluttajilla – on puutteellinen käsitys asiasta. Vertailuarvojen käyttö markkinoilla ei useinkaan perustu niiden soveltuvuuteen vaan pelkästään siihen, että verkostoitumisvaikutukset ovat tehneet yksittäisestä vertailuarvosta vakiintuneen mittayksikön. Vastaavasti epäsuhtainen neuvotteluvoima tai vakiomuotoisten sopimuslausekkeiden käyttö voivat johtaa siihen, että vastapuoli pakotetaan valitsemaan sopimaton vertailuarvo. Huomattavia eturistiriitoja saattaa myös liittyä stategisiin indekseihin / omiin indekseihin, joita käyttävät ja tuottavat rahastonhoitajat, joiden välitön intressi kohdistuu tällaisten rahastojen tuottoihin.

3. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate

Vaikka osa vertailuarvoista on kansallisia, vertailuarvotoimiala kokonaisuudessaan on kansainvälinen niin tuottamisen kuin käytönkin osalta. Laajalti eri jäsenvaltioissa käytettyjen tai tuotettujen vertailuarvojen yhteydessä kansalliset toimet voivat johtaa sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen ja lisätä sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöä, sillä vertailuarvon tuottaminen voidaan helposti siirtää muihin jäsenvaltioihin. Sitä vastoin EU:n aloite auttaisi tehostamaan sisämarkkinoita luomalla yhteisen kehyksen luotettavien ja sopivien vertailuarvojen käytölle eri jäsenvaltioissa. EU:n toimi on näin ollen toissijaisuusperiaatteen mukainen.

Suhteellisuusperiaate edellyttää, että toimenpiteet kohdennetaan tarkkaan ja että ne eivät ylitä sitä, mikä on tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi. Suhteellisuusperiaate on ohjannut prosessia vaihtoehtojen selvityksen sekä niiden analysoinnin, vertailun ja kattavuuden arvioinnin ajan. Tämä on toteutettu kahdella tapaa: ensiksi on keskitytty vain niihin vertailuarvoihin, joilla saattaa niitä manipuloitaessa olla suoria ja varmoja taloudellisia vaikutuksia, ja toiseksi on yksilöity toimenpiteet, joihin suhteellisuus ei niiden luonteen vuoksi liity, tai on varauduttu sovittamaan toimenpiteet oikeasuhtaisiksi, jos ne voivat aiheuttaa suhteetonta rasitusta.

4. Soveltamisala

Ehdotuksen soveltamisala on määritetty suhteuttamalla se edellä lueteltuihin ongelmiin, jotta voidaan varmistaa, että ongelmiin puututaan tehokkaasti, vaikuttavasti ja oikeasuhtaisesti. Ehdotuksen soveltamisala on määritelty kahdessa vaiheessa: ensin on selvitetty, mitä vertailuarvoja se koskee (”kohdevertailuarvot”), ja toiseksi, mitkä kohdevertailuarvoihin liittyvät toiminnot olisi katettava.

Ensimmäisen kysymyksen osalta soveltamisalaan kuuluvat kaikki julkaistut indeksit, joita käytetään viittauksina rahoitusvälineen tai -sopimuksen hinnan määrittelyssä tai mittaamaan sijoitusrahaston tuottoa, sillä juuri näiden vertailuarvojen manipulointi aiheuttaa taloudellisia tappioita ja herkimmin edellä mainittuja ongelmia.

Toisen kysymyksen osalta soveltamisalaan kuuluvat kaikki tällaisia vertailuarvoja unionin alueella tuottavat vertailuarvojen hallinnoijat, koska ne ovat alttiina kaikille edellä mainituille ongelmille. Keskuspankit jätetään soveltamisalan ulkopuolelle, koska niiden toiminnan eheyden taso on jo korkea ja ne ovat viranomaisten valvonnassa. Myös unioniin sijoittautuneet tietolähteet ovat alttiina näille ongelmille, mutta selvityksen perusteella alttius on suhteessa kohteena oleviin tietolähteisiin, jotka kuuluvat jo EU:n finanssilainsäädännön piiriin. Pääsyy on siinä, että lainsäädännön noudattamisesta aiheutuva rasitus johtaisi siihen, että nykyisellään sääntelemättömät tietolähteet voisivat lakata tuottamasta tietoa, eivätkä rahoitusmarkkinoiden sääntelyelimet missään tapauksessa voisi valvoa niitä tehokkaasti.

5. Tavoitteet

Seuraavassa taulukossa on esitetty katsaus aloitteen yleisiin, erityisiin ja toiminnallisiin tavoitteisiin suhteessa edellä mainittuja riskejä ja ongelmia koskeviin selvityksiin:

Yleiset tavoitteet || Erityis­tavoitteet || Toimintatavoitteet || Mitattavissa olevat tavoitteet

1) Palautetaan luottamus finanssi­markkinoihin 2) Parannetaan eheyttä ja hyvää kauppa­tapaa markkinoilla; varmistetaan, että finanssi­markkinat palvelevat reaalitaloutta 3) Varmiste­taan kuluttajan- ja sijoittajansuoja || Varmistetaan vertailuarvojen eheys: 1. Vähennetään vertailuarvojen manipuloinnin riskiä 2) Varmistetaan selkeiden ja luotettavien vertailuarvojen asianmukainen käyttö || 1) Rajoitetaan vertailuarvojen manipuloinnin kannustimia ja tilaisuuksia siihen 2) Minimoidaan harkintavalta – varmistetaan vertailuarvojen perustuminen riittäviin ja edustaviin tietoihin 3) Varmistetaan selkeiden ohjaus- ja valvontajärjestelyjen vaikutus riskeihin 4) Lisätään avoimuutta ja sopivien vertailuarvojen käyttöä 5) Varmistetaan tehokas valvonta || 1) Vähennetään manipuloinnille alttiiden vertailuarvojen määrää 2) Lisätään riittäviin ja edustaviin tietoihin perustuvien vertailuarvojen määrää 3) Vähennetään sellaisten tapausten määrää, joissa hallinnointi ja valvonta on ollut puutteellista 4) Lisätään sellaisten tapausten määrää, joissa ilmoitetaan vertailuarvojen tarkoitus ja arvioidaan vertailuarvon sopivuutta vähittäismarkkinoiden käyttöön 5) Vähennetään sellaisten tapausten määrää, joissa on syyllistytty vertailuarvon manipulointiin

6. Toimintavaihtoehdot ja vaikutusten arviointi

Eri toimintavaihtoehtoja arvioitiin sen perusteella, kuinka tehokkaita ja vaikuttavia ne ovat kuuden toimintatavoitteen saavuttamisen kannalta.

6.1. Rajoitetaan vertailuarvojen manipuloinnin kannustimia ja tilaisuuksia siihen:

Toimintavaihtoehdot

1 Ei toimia

2 Hallitaan ja julkistetaan eturistiriidat

3 Rakenteellinen erottaminen

Vaihtoehto 2 on suositeltavin: rakenteellinen erottaminen toimii tehokkaasti manipulointitilaisuuksien rajoittajana, mutta se on monissa tapauksissa kohtuuton, sillä se ei kannustaisi vertailuarvojen tarjontaan ja voisi johtaa tiettyjen vertailuarvojen lakkaamiseen. Eturistiriitojen hallitseminen ja julkistaminen luo kannustimia, joiden perusteella laskentoja suorittavat tai tietoja vertailuarvoihin luovuttavat toimivat puolueettomasti. Näin se kannustaa tarkkojen tietojen luovutukseen ja rehellisyyteen tietojen validointiprosessissa.

6.2. Minimoidaan harkintavalta; varmistetaan vertailuarvojen perustuminen riittäviin ja tilastollisesti edustaviin tietoihin:

Toimintavaihtoehdot

1 Ei toimia

2 Edellytetään transaktiotietojen käyttöä, mikäli niitä on saatavissa ja ne ovat luotettavia, muussa tapauksessa käytetään perusteltua ja (jälkikäteen) varmistettavaa harkintavaltaa

3 Yksinomaan transaktiotietojen pakollinen käyttö tarvittaessa

4 Pakollinen tietojen toimitus kriittisiä vertailuarvoja varten

Vaihtoehdot 2 ja 4 ovat suositeltavimmat: sääntö siitä, että tilastollisesti edustavat transaktiotiedot ovat etusijaiset ja muiden käytettävien tietojen on oltava todennettavissa, tarjoaa välineen, jolla varmistetaan, että vertailuarvojen korkokannat ja luovutetut tiedot perustuvat riittäviin ja tilastollisiin tietoihin ja että harkintavaltaa käytetään oikeutetusti, perustellusti ja asianmukaisesti. Näin lisätään vertailuarvojen luotettavuutta ja prosessin avoimuutta. Valtuudet määrätä tietojen luovuttaminen kriittisiä vertailuarvoja varten varmistaa sellaisten vertailuarvojen jatkuvuuden, jotka ovat kriittisen tärkeitä, kun on olemassa riski siitä, että tietolähteet lakkaavat toimittamasta tietoja niihin. Samalla varmistetaan, että ne perustuvat riittäviin markkinatietojen otoksiin erityisesti markkinoiden stressitilanteissa, jolloin tietolähteet voivat olla haluttomia luovuttamaan tietoja tai arvioita vertailuarvon laskentaa varten.

6.3. Varmistetaan vahvojen päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyjen vaikutus riskiin:

Toimintavaihtoehdot

1 Ei toimia

2 Valvontaviranomaiset julkaisevat noudattamisohjeistusta tai selvennyksiä

3 Määrätään riittävät hallinnointijärjestelmät ja tehokas valvonta

Vaihtoehto 3 on suositeltavin: koskeva tietojen luovutukseen vertailuarvoja varten ja vertailuarvojen laskentaan liittyy lähtökohtaisia eturistiriitoja, periaatteiden noudattamisella tai selvityksillä ei todennäköisesti saavuteta haluttua tulosta. Määräämällä riittävät hallinnointijärjestelmät ja tehokas valvonta tarjotaan väline, jolla saatetaan voimaan yksityiskohtainen päätöksenteko-, ohjeistus- ja valvontajärjestelmä, jotka ovat tarpeen, jotta voidaan puuttua vertailuarvojen tarjonnan ja tietojen toimittamisen yhteydessä havaittuihin puutteisiin.

6.4. Lisätään avoimuutta ja varmistetaan selkeiden ja luotettavien vertailuarvojen käyttö:

Toimintavaihtoehdot

1 Ei toimia

2 Edellytetään avoimuutta menetelmien, perustana olevien tietojen, prosessin ja tarkoituksen suhteen mutta sallitaan samalla taustatietojen perustellusti viivästytetty tai osittainen avoimuus

3 Arvioidaan vertailuarvojen soveltuvuutta käyttöön vähittäismarkkinoiden sopimuksissa

4 Määrätään vertailuarvojen käytölle ilmoitusvelvollisuus

Vaihtoehdot 2 ja 3 ovat suositeltavimmat: tietojen ja menetelmien avoimuus antaa sekä sääntelyviranomaisille että yleisölle mahdollisuuden arvioida, onko vertailuarvo tarkka ja luotettava. Päästessään tarkistamaan sekä tiedot että menetelmän sijoittajat ja sääntelyviranomaiset pystyisivät toisintamaan tai palauttamaan vertailuarvon arvioidakseen sen tarkkuutta. Täysi avoimuus sen suhteen, mitä vertailuarvo mittaa, miten sitä olisi käytettävä ja mitkä sen puutteet ovat, auttaisi sääntelyviranomaisia ja yleisöä pysymään täysin perillä siitä talouden tilanteesta, jota vertailuarvon on tarkoitus mitata, ja mahdollisista puutteista, joita tässä seurannassa voi esiintyä. Tietojen viivästetty tai osittainen julkaisu sallittaisiin, jos täysimääräinen ja välitön julkaisu aiheuttaisi vakavia haittavaikutuksia tietolähteisiin tai heikentäisi vertailuarvon luotettavuutta tai eheyttä. Julkaisun lykkääminen sallittaisiin vain niiltä osin, kuin sen avulla pienennetään merkitsevästi näitä seurauksia.

Jos säännelty yhteisö, kuten pankki, aikoo tehdä kuluttajan kanssa rahoitussopimuksen, jossa maksut sidotaan vertailuarvoon, sen olisi arvioitava vertailuarvon soveltuvuutta tähän käyttöön ja varoitettava kuluttajaa, jos vertailuarvo ei siihen sovellu.

6.5. Vahvistetaan vertailuarvojen tehokas valvonta:

Toimintavaihtoehdot

1 Ei toimia

2 Yksityinen vertailuarvon tarjonta, riippumaton yksityinen valvonta

3 Yksityinen vertailuarvon tarjonta, julkinen valvonta ja täytäntöönpano

4 Kriittisten vertailuarvojen julkinen tarjonta

Vaihtoehto 3 on suositeltavin: vertailuarvojen julkinen tarjonta voi estää innovaatioita ja aiheuttaa myös eturistiriitoja. Myös yksityinen valvonta voi olla altis eturistiriidoille. Tekemällä vertailuarvojen tarjoamisesta säänneltyä toimintaa varmistetaan vertailuarvojen hallinnoijien mahdollisimman tarkka valvonta. Näin viranomaisille annetaan keino valvoa lain täytäntöönpanoa ja hallinnoijien ja tietolähteiden vastuuvelvollisuutta. Näin varmistettaisiin valvojan riippumattomuus, koska valvojana olisi viranomainen, ja annettaisiin markkinoille mahdollisuus tuottaa valikoimaa ja innovaatioita ja toimia kilpailukykyisesti, sillä vertailuarvojen tarjonta jäisi yksityisille yrityksille.

Hallinnoijien valvonnasta huolehtisivat kansalliset valvontaviranomaiset, joiden toimintaa EAMV koordinoisi. Olisi asetettava velvoite, että kriittisten vertailuarvojen valvonnasta vastaavat kansallisten valvontaviranomaisten kollegiot. EAMV osallistuisi kriittisten vertailuarvojen valvontakollegioiden toimintaan ja harjoittaisi tarvittaessa sitovaa sovittelua. Tietolähteiden valvonnasta vastaisivat niiden nykyiset valvontatahot.

7. Suositeltavimman vaihtoehtokokonaisuuden vaikutukset

Seuraavassa kaaviossa esitetään tiivistelmä valituista toimintavaihtoehdoista

Toimintatavoite || Parhaaksi arvioidut vaihtoehdot

Rajoitetaan vertailuarvojen manipuloinnin kannustimia ja tilaisuuksia siihen || Hallitaan ja julkistetaan eturistiriidat

Riittävät tiedot ja minimoitu harkintavalta || Transaktiotiedot, jos ne ovat saatavilla ja luotettavat, muutoin asianmukaisesti perusteltu ja todennettavissa oleva harkintavallan käyttö

Määrätään tarvittaessa tietojen luovutus pakolliseksi kriittisiä vertailuarvoja varten

Varmistetaan riskeihin puuttuminen vahvoilla päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyillä || Määrätään riittävät hallinnointijärjestelmät ja tehokas valvonta

Lisätään avoimuutta ja varmistetaan vahvojen, luotettavien ja tarkoitukseen sopivien vertailuarvojen käyttö || Edellytetään avoimuutta menetelmien, perustana olevien tietojen, prosessin ja tarkoituksen suhteen mutta sallitaan samalla taustatietojen perustellusti viivästytetty tai osittainen avoimuus

Arvioidaan vertailuarvojen soveltuvuutta käyttöön vähittäismarkkinoiden sopimuksissa

Varmistetaan tehokas valvonta || Yksityinen vertailuarvon tarjonta, julkinen valvonta ja täytäntöönpano

Aloitteen päätarkoitus on lisätä eurooppalaisten vertailuarvojen vahvuutta ja eheyttä pienentämällä vertailuarvojen manipuloinnin riskiä. Näin se osaltaan vahvistaa markkinoiden eheyttä ja rehtiä kaupankäyntitapaa ja palauttaa luottamusta rahoitusmarkkinoihin. Aloitteen tavoitteena on niin ikään varmistaa vahvojen ja luotettavien vertailuarvojen asianmukainen käyttö, mikä parantaa kuluttajan- ja sijoittajansuojaa ja varmistaa, että rahoitusmarkkinat palvelevat reaalitaloutta.

8. Seuranta ja arviointi

Säädöksen soveltamisen seurauksia voitaisiin arvioida kolmen vuoden kuluttua säädöksen voimaantulosta, kun laaditaan kertomus neuvostolle ja parlamentille lainsäädäntöaloitteen vaikuttavuudesta ja toimialakohtaisen lähestymistavan aiheellisuudesta.