Euroopan parlamentin päätöslauselma turvapaikkajärjestelmästä ja suojelusta lähtöalueilla (2004/2121(INI))



Virallinen lehti nro 226 E , 15/09/2005 s. 0226 - 0232



P6_TA(2004)0100 Turvapaikkajärjestelmä Euroopan parlamentin päätöslauselma turvapaikkajärjestelmästä ja suojelusta lähtöalueilla (2004/2121(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden hallitusta tulosta EU:n alueelle ja lähtöalueiden suojeluvalmiuksien lisäämisestä — "Pysyvien ratkaisujen tarjoamisen parantaminen" (KOM(2004)0410), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän tehostamisesta: Seuraavaksi yhteinen menettely (otsikon epävirallinen käännös, jota komissio saattaa muuttaa) (KOM(2004)0503), - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 10. joulukuuta 1948 hyväksymän ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen ja erityisesti sen 14 artiklan, - ottaa huomioon Roomassa 4. marraskuuta 1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan eurooppalainen yleissopimuksen ja sen lisäpöytäkirjat, - ottaa huomioon 7. joulukuuta 2000 juhlallisesti julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan [1] ja erityisesti sen 1, 18 ja 19 artiklan, - ottaa huomioon Eurooppa-valmistelukunnan 13. kesäkuuta ja 10. heinäkuuta 2003 hyväksymän ehdotuksen sopimukseksi Euroopan perustuslaista, joka esiteltiin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle Roomassa 18. heinäkuuta 2003 ja jonka valtioiden ja hallitusten päämiesten tasolla kokoontunut hallitustenvälinen konferenssi vahvisti lailliseksi Eurooppa-neuvoston kokouksen aikana 17. ja 18. kesäkuuta 2004, ja erityisesti sen II-61, II-78, II-79 ja III-266 artiklan, - ottaa huomioon pakolaisten oikeusasemasta 28. heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen, jota on täydennetty 31. tammikuuta 1967 New Yorkin pöytäkirjalla, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen konsolidoidun toisinnon [2] ja erityisesti sen 2 artiklan neljännen luetelmakohdan ja 6 artiklan, - ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun toisinnon [3] ja erityisesti sen 63 artiklan, - ottaa huomioon neuvoston ja komission toimintasuunnitelman parhaista tavoista panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisesta [4] ja erityisesti sen 8, 32, 33, 34, 36 ja 37 kohdan, - ottaa huomioon Tampereella 15. ja 16. lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja erityisesti niiden 13, 14 ja 15 kohdan, - ottaa huomioon Laekenissa 14. ja 15. joulukuuta 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja erityisesti niiden 39 ja 40 kohdan, - ottaa huomioon Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja erityisesti niiden 26, 27, 28, 29, 33 ja 34 kohdan, - ottaa huomioon Thessalonikissa 19. ja 20. kesäkuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja erityisesti niiden 24, 25, 26 ja 27 kohdan, - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Yhteinen turvapaikkamenettely ja turvapaikan saaneille yhtenäinen asema koko unionissa" (KOM(2000)0755), - ottaa huomioon YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) toimeenpanevan neuvoston hyväksymän suojelua koskevan Agenda for Protection -toimintasuunnitelman, jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous on ottanut ilolla vastaan vuonna 2002 kansainvälistä suojelua koskevien maailmanlaajuisten kuulemisten jälkeen, - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisestä turvapaikkapolitiikasta ja suojelua koskevasta toimintasuunnitelmasta (KOM(2003)0152), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Kohti helpommin lähestyttäviä, oikeudenmukaisempia ja paremmin hallinnoituja turvapaikkajärjestelmiä" (KOM(2003)0315), - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön ja ulkoasiainvaliokunnan lausunnon (A6-0051/2004), A. ottaa huomioon, että Thessalonikin Eurooppa-neuvoston päätelmien 26 kohdassa komissiota kehotettiin "tarkastelemaan kaikkia parametrejä, jotta varmistettaisiin kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden entistä hallitumpi ja ohjatumpi pääsy EU:n alueelle, ja pohtimaan keinoja tehostaa lähtöalueiden suojeluvalmiuksia sekä esittämään neuvostolle kesäkuuhun 2004 mennessä kattavan selvityksen, jossa ehdotetaan toteutettavia toimenpiteitä ja esitetään niiden oikeusvaikutukset", B. katsoo, että tämän päätöslauselman kohteena olevia komission kahta tiedonantoa olisi käsiteltävä yhdessä, sillä vaikka niiden perustat ovat erilaiset, ne ovat komission vastaus Thessalonikin Eurooppaneuvoston päätelmien 26 ja 27 kohtaan ja niissä käsitellään helpommin lähestyttäviä, oikeudenmukaisempia ja paremmin hallinnoituja turvapaikkajärjestelmiä koskevan uuden lähestymistavan lähtökohtia ja perustavoitteita ja tutkitaan uusia keinoja, joilla Tampereella määritetty asteittainen lähestymistapa toteutetaan, C. katsoo, että Geneven yleissopimusta ja kansainvälisiä velvoitteita, jotka koskevat kaikkien valtion rajalla turvapaikkaa anovien henkilöiden vastaanottamista, on edelleen sovellettava, D. katsoo, että on tarpeen tehdä Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisiä sopimuksia, jotta voidaan parantaa pakolaisten tai suojelua taikka poliittista turvapaikkaa tarvitsevien henkilöiden tilanteen pysyvän ratkaisun tarjoamista jaetun vastuun periaatteen pohjalta, E. katsoo, että pitkittyneet pakolaistilanteet ja turvapaikkahakemusten pitkät käsittelyajat voivat vaarantaa todellisten pakolaisten henkilökohtaisen turvallisuuden etenkin kriisitilanteissa ja pakottaa heidät turvautumaan laittomiin matkustuskeinoihin; 1. kehottaa Euroopan unionia ja jäsenvaltioita varmistamaan, että suojelua tarvitsevat henkilöt voivat tulla Euroopan unioniin turvallisesti ja heidän hakemuksensa käsitellään asianmukaisesti, sekä varmistamaan, että kansainvälisiä ihmisoikeusnormeja ja pakolaislainsäädäntöä, erityisesti palauttamiskiellon periaatetta (joka tarkoittaa sitä, että valtioiden on annettava vilpittömässä mielessä turvapaikkaa hakevien henkilöiden tulla maahan), noudatetaan tarkasti; 2. pahoittelee, että Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä määritellyn yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän ensimmäistä vaihetta koskevan lainsäädäntöohjelman hyväksyminen on viivästynyt, että yhdenmukaistaminen on perustunut jäsenvaltioiden pienimpään yhteiseen nimittäjään ja että neuvosto pystyi vasta 29. huhtikuuta 2004 tekemään poliittisen päätöksen muutetusta ehdotuksesta direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista [5]; 3. kiittää komissiota sen tiedonannosta (KOM(2004)0410), jossa se ehdottaa nykyisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän täydentämistä toimilla, joilla kehitetään kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden hyvin organisoitua ja paremmin ohjattua tuloa EU:hun, sekä toimilla, joilla lisätään suojeluvalmiuksia lähtöalueilla; 4. vaatii, että Euroopan unionilla on oltava käytössä muuttovirtoja koskevat omat tietolähteet, ja katsoo näin ollen, että Euroopan muuttoliikkeiden seurantakeskuksen toimintaa on tehostettava EU:n turvapaikkapolitiikkaa koskevien tilastotietojen keskittämiseksi, sillä turvapaikkajärjestelmiä koskevan asianmukaisen strategian laatimiseksi on tunnettava täsmälleen, millaisia ne ovat ja miten kattavia ne ovat eri jäsenvaltioissa; 5. katsoo, että vielä on tehtävä paljon sen takaamiseksi, että EU säilyy yhteisenä turvapaikka-alueena, ja että kansalaiset luottavat järjestelmään, joka toimii oikeudenmukaisesti, tehokkaasti ja ripeästi silloin kun on tarjottava suojelua sitä tarvitseville ja hoidettaessa niiden asioita, jotka eivät tarvitse suojelua; 6. katsoo, että yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän ensimmäisen vaiheen vain osittainen luominen aiheuttaa vakavia rakenteellisia puutteita, jotka uhkaavat Euroopan humanitaarista perinnettä, ja että turvapaikkahallinnon parantaminen laajentuneessa Euroopassa edellyttää, että korvaavien tavoitteiden sijasta järjestelmän asteittaisen soveltamisen kautta on saavutettava Tampereella vahvistetun yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän täydentävät tavoitteet, jotka ovat seuraavat: a) turvapaikkapäätösten laadun parantaminen Euroopan unionissa, b) olla avainasemassa suojelukapasiteetin kehittämisessä sekä auttaa maita tarjoamaan turvapaikanhakijoille ja pakolaisille tehokasta suojelua käyttämällä ihmisoikeuksia koskevia kansainvälisiä määräyksiä arviointiperusteena, c) suojelupyyntöjen käsittely mahdollisimman lähellä paikkaa, jossa suojelun tarve on syntynyt, ja turvallisen EU:n alueelle tulon sääntely joidenkin kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden hallitun ja ohjatun tulon avulla, d) solidaarisuutta ja jaettua vastuuta koskevan periaatteen soveltaminen, e) yhdennetyn lähestymistavan kehittäminen asianmukaiseen ja tehokkaaseen turvapaikkakysymyksiä ja palauttamispolitiikkaa koskevaan päätöksentekoon; 7. korostaa tarvetta ryhtyä Euroopan unionin ja kolmansien maiden väliseen yhteistyöhön, jotta voidaan toteuttaa kokonaisvaltaista ja tasapainotettua Euroopan unionin turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa; katsoo, että kumppanuutta kolmansien maiden kanssa voidaan toteuttaa olemassa olevien välineiden, kuten naapuruuspolitiikan, avulla merkittävänä osana kunkin yksittäisen maan kanssa toteutettavaa toimintasuunnitelmaa joustavalla ja tilanteeseen sopivalla tavalla, samoin kuin muiden yhteisön ohjelmien avulla — kotiseudultaan siirtymään joutuneiden väestöryhmien avustaminen Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa [6], Meda- [7], Cards- [8], EKR- [9] ja Aenaes-ohjelma [10]; 8. on vakuuttunut, että yksi välineistä, joilla voidaan taata kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden hallitumpi ja ohjatumpi saapuminen EU:hun, voi olla yhteisönlaajuinen uudelleensijoittamista koskeva ohjelma, joka perustuu yksilön toiveiden kunnioittamiseen ja jäsenvaltioiden vapaaehtoiseen osallistumiseen järjestelmään, jonka puitteissa pakolaisia siirrettäisiin ensimmäisestä vastaanottavasta valtiosta EU:n jäsenvaltioon, jossa heille annetaan takeet suojelusta sekä mahdollisuus kotoutumiseen ja itsenäiseen elämään siten, että UNHCR osallistuu kohdetapausten valintaan ja siirtämiseen; kehottaa EU:ta laatimaan asianmukaisen oikeudellisen välineen, jolla taataan tällaisen järjestelmän pikainen soveltaminen; 9. vastustaa sitä, että asioiden käsittely siirretään muualle lähettämällä pakolaisasemaa hakevat henkilöt kolmanteen maahan, etenkin siksi, että tämä vaikeuttaa hakijoiden asianmukaista edustusta ja tekee menettelyn demokraattisen valvonnan mahdottomaksi; 10. katsoo, että uudelleensijoittamisjärjestelyillä pakolaiset voivat saada nopeasti suojelua ilman, että he joutuvat laitonta maahanmuuttoa ja ihmiskauppaa harjoittavan rikollisverkoston uhreiksi tai että heidän tarvitsee odottaa useita vuosia saadakseen asemansa tunnustetuksi; 11. toteaa, että uudelleensijoittamisohjelmalla pyritään tyydyttämään niiden pakolaisten erityistarpeet, joiden henki, vapaus, turvallisuus, terveys ja perusoikeudet ovat uhattuina niissä maissa, joihin he ovat paenneet; 12. katsoo, että uudelleensijoittamisjärjestelyissä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota tässä tilanteessa heikoimmassa asemassa oleviin ja apua eniten tarvitseviin, esimerkiksi raiskauksen uhreihin ja seksuaalisesti hyväksikäytettyihin, raskaana oleviin naisiin, yksin tulleisiin alaikäisiin, vammaisiin, ihmisoikeusaktivisteihin ja poliittisista syistä vainottuihin henkilöihin; katsoo, että yksittäiset tapaukset on käsiteltävä joustavasti ja tapauskohtaisesti, ja että mainittu lähestymistapa antaisi todellista lisäarvoa EU:n tasolla; 13. katsoo, että mahdollisten maahanmuuttajien säilöönottoon tarkoitetut keskukset lopullisessa kauttakulkumaassa eivät ole esimerkki kestävästä ratkaisusta lähtöalueilla eikä myöskään tapa tarjota turvapaikkaa kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille; toteaa, että tällaisia keskuksia voidaan ehkä pitää lyhytaikaisena ratkaisuna tietynlaisiin muuttopaineisiin, mutta ne herättävät monia kysymyksiä, jotka koskevat niiden kykyä täyttää kansainväliset ihmisoikeusvaatimukset etenkin kun otetaan huomioon, että näissä kauttakulkumaissa ihmisoikeustilanne on varsin heikko; 14. uskoo, että asianmukaisesti hallinnoituina ja riittävästi rahoitettuina mainitut uudelleensijoittamisohjelmat voivat parantaa kansalaisten kykyä ymmärtää paremmin pakolaisia ja syitä, joiden vuoksi nämä hakevat suojaa pakolaisia ja muita kansainvälisen suojelun tarpeessa olevia henkilöitä vastaanottavasta maasta, sekä tehostaa EU:n toimintaa ihmiskaupan torjumisessa; 15. katsoo, että mainitun ymmärtämisen aktiivinen edistäminen on ratkaisevan tärkeää kaikenlaisen syrjinnän, rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi EU:ssa; 16. pyytää Euroopan unionia osoittamaan näkyvästi ja johdonmukaisesti olevansa valmis avustamaan kolmansia maita lähtöalueilla näiden suojeluvalmiuksien lisäämiseksi YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) "Convention +" -aloitteen ja muiden suositusten mukaisesti sekä varmistamaan, ettei tällöin rahoiteta leirejä tai muita turvapaikanhakijoiden henkilökohtaista vapautta rajoittavia keskuksia; 17. katsoo, että kun lähtöalueilla annettavaa tukea lisätään, se on myönnettävä olemassa olevista budjettikohdista ja koordinoitava niiden perusteella eikä siirtämällä varoja kehitysapubudjetin sisällä; katsoo, että tämä on otettava huomioon rahoitusnäkymistä käytävässä keskustelussa; toteaa, että myös UNHCR:n on saatava koordinoitua lisärahoitusta, kun otetaan huomioon rooli, jossa sitä pyydetään toimimaan tässä prosessissa; 18. pyytää Euroopan unionia varmistamaan niiden varojen lisäksi, jotka on jo osoitettu kehitysavuksi kolmansille maille, tarpeelliset talousarviovarat myös taloudellisen ja institutionaalisen suojeluvalmiuden kohentamiseen kehitysmaissa sillä edellytyksellä, ettei varoja käytetä leirien tai muiden turvapaikanhakijoiden henkilökohtaista vapautta rajoittavien keskusten perustamiseen; 19. katsoo, että osallistuvien järjestöjen vastuun ja vastuullisuuden rajat on määritettävä selkeästi; 20. katsoo, että selkeä yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, joka ensisijaisesti merkitsee EU:n sitoutumista konfliktien ehkäisemiseen ja pitkäaikaisten konfliktien ratkaisemiseen, on olennaisen tärkeää suojelua hakevien henkilöiden kannalta; pitää tämän vuoksi myönteisenä komission ehdotusta aikaistaa EU:n alueellisen suojelun ohjelmia ja odottaa pääsevänsä osallistumaan niiden kehittämiseen ja niiden täytäntöönpanon välttämättömään arviointiin ja valvontaan; 21. katsoo, että mainittuihin suojeluohjelmiin on sisällytettävä takeet, joilla estetään turvallisen kolmannen maan käsitteeseen perustuva pakolaisten ennenaikainen palauttaminen; 22. kehottaa unionia selvittämään tiettyjen jäsenvaltioiden raportoimia, suojattua maahantuloa koskevaan menettelyyn liittyviä väärinkäytöksiä ja edelleen tutkimaan mahdollisuutta ottaa käyttöön välitöntä ja kiireellistä suojelua tarvitsevien henkilöiden tapausten käsittelyä koskeva oikeudellinen väline, joka määrittelee ja vahvistaa suojattua maahantuloa koskevan menettelyn osatekijät ja joka sisältäisi kolmannen maan kansalaisen oikeuden esittää mahdollisen vastaanottavan valtion viranomaisille, mutta sen alueen ulkopuolelta, turvapaikkaa tai muuta kansainvälistä suojelua koskeva pyyntö, jonka perusteella hänelle voidaan myöntää väliaikainen tai lopullinen maahantulolupa; 23. korostaa, että suojeluvalmiuksien kohentaminen lähtöalueilla ja suojattua maahantuloa koskevien menettelyjen luominen johtaa siihen, että tulo Euroopan unionin alueelle hoidetaan järjestäytyneesti ja ennakoitavasti, sekä katsoo, että nykyinen oikeus esittää turvapaikkahakemus saavuttaessa omatoimisesti Euroopan unionin jäsenvaltioon on säilytettävä; 24. korostaa, että EU:n on jaettava kolmansien maiden ja erityisesti ensimmäisen turvapaikan tarjoavien maiden kanssa vastuu pakolaisten hallinnoinnista ja että tehokkaampaa yhteistyötä tarvitaan, jotta pakolaisia vastaanottavien maiden suojeluvalmiuksia voidaan vahvistaa siten, että ne voivat kehittyä vakaiksi tehokkaan suojelun tarjoajiksi; 25. katsoo, että Euroopan unionin pitäisi valmistautua paremmin kiireellisen avun antamiseen kriisipesäkkeiden naapurialueilla, jotta niitä voidaan auttaa selviytymään kriisitilanteista aiheutuvasta yhtäkkisestä ja mittavasta maahanmuutosta kansainvälisten standardien mukaisesti; 26. myöntää, että on tarpeen tukea niitä maita, jotka vastaanottavat suurimman osan turvapaikanhakijoista, ja pitää tärkeänä, että tarjotut ehdot vastaavat vähintään komission tiedonannon KOM(2004)0410 45 kohdan a— e alakohdissa määrittämiä ehtoja; 27. katsoo, että lähtöalueilla annettavaa tukea on täydennettävä EU:n yhteisellä turvapaikkapolitiikalla, joka perustuu sen toimivuuden korkeaan tasoon ja kansainvälisten velvoitteittemme täydelliseen tunnustamiseen, ja toteaa sen vuoksi, että mainittu tuki ei voi korvata turvapaikkamenettelyä EU:n alueella; 28. katsoo, että investoiminen kestäviin ratkaisuihin vaatii huomattavaa koordinointia komission eri osastojen ja virastojen välillä, ja että tämä koskee erityisesti kehitystä, oikeus- ja sisäasioita, kauppaa ja ulkosuhteita; katsoo, että komission olisi toimitettava yhteistyötä koskevat ehdotuksensa parlamentille mahdollisimman nopeasti ja raportoitava parlamentille säännöllisesti yhteistyön edistymisestä; 29. on tyytyväinen siihen, että komissio on esittänyt tiedonannon KOM(2004)0503, jonka tarkoituksena on kehittää prosessi, joka korjaisi suojelujärjestelmissä havaitut puutteet ja johtaisi yhteisen turvapaikkapolitiikan ensimmäisen vaiheen tehokkaaseen täytäntöönpanoon; 30. pitää myönteisenä ehdotusta parantaa arviointimenettelyn laatua siten, että se sisältää kaikki asianmukaiset tiedot, mutta korostaa, että siihen on sisällytettävä kaikki useista eri lähteistä peräisin olevat täydelliset maakohtaiset tiedot, hakemusten ratkaisijoiden korkea koulutustaso ja hakijoiden täydellinen oikeusedustus, tietojen antaminen hakijan ymmärtämällä kielellä sekä oikeus valittaa päätöksestä turvapaikkamaassa; 31. ehdottaa, että otetaan käyttöön järjestelmiä, joilla voidaan seurata alkuperämaahan palautettujen henkilöiden tilannetta tapauksissa, joissa hakemus on todettu perusteettomaksi, ja näin arvioida, ovatko päätökset olleet oikeita, sekä helpottaa tulevien turvapaikkapäätösten tekemistä; 32. korostaa, että on laadittava yhdenmukaisia strategioita, yleisiä toimintasuunnitelmia ja erityissopimuksia, joiden pohjalta on mahdollista laatia ja taata tehokkaita ratkaisuja pakolaisten suojelemiseksi ja/tai löytää kestäviä ratkaisuja alkuperämaassa, eli sellaisia strategioita, joissa otetaan huomioon hallintotoimien hoidon parhaat käytänteet ja joiden perusteella tiedonvaihto kotimaan ja viimeisen oleskelumaan välillä on mahdollista; 33. kannattaa ehdotusta yhteisestä menettelystä kansainvälisen suojelun alalla vakuuttuneena siitä, että yhteinen menettely, jota yksi ainoa toimivaltainen viranomainen hallinnoi, nopeuttaa ja tehostaa menettelyä ja antaa paremmat takeet suojaa hakeville henkilöille, koska tämä yksi viranomainen arvioisi hakijan kansainvälisen suojelun tarpeen ja joko myöntäisi hänelle pakolaisen aseman tai toissijaisen suojelun, tai perustelluissa tapauksissa hylkäisi tämän hakemuksen; 34. vaatii, että EU ottaa käyttöön nopeutetun turvapaikkahakemusmenettelyn, joka ei kestä kuutta kuukautta kauempaa, mikä helpottaisi perusteettomien hakemusten käsittelyä ja mahdollistaisi näin ollen niiden hakemusten nopeamman ja tehokkaamman käsittelyn, jotka täyttävät turvapaikan myöntämistä koskevat vaatimukset; 35. pyytää, että tapauksissa, joissa jokin kansainväliseen suojeluun oikeuttava asema evätään vaadittujen ehtojen täyttymättömyyden perusteella, kielteisen päätöksen olisi oltava asianmukaisesti perusteltu ja se olisi ilmoitettava kirjallisesti oikeudellisesti vahvistetulla asiakirjalla hakijan ymmärtämällä kielellä; 36. vaatii komissiota ja neuvostoa muuttamaan palauttamis- ja takaisinottopolitiikkaa, joka nykyisellään tähtää siihen, että maahanmuuttajat palautetaan eurooppalaisilla tilauslennoilla takaisin lähtömaahan; 37. on vakuuttunut, että yhteinen menettely ei vaikuttaisi kielteisesti vuoden 1951 Geneven yleissopimuksen mukaisen pakolaisen asemaan, jos hakemuksen käsittelee sama viranomainen ennakkoon määrätyssä järjestyksessä: ensiksi hakemus tutkittaisiin Geneven yleissopimuksessa vahvistettujen suojeluperusteiden pohjalta, ja jos ne eivät ole sovellettavissa, seuraavaksi määriteltäisiin, voidaanko soveltaa toissijaisen suojelun myöntämiseen oikeuttavia perusteita; 38. on syvästi huolissaan vakavasta tilanteesta, joka syntyy väistämättä tulevaisuudessa, jos toisaalta jäsenvaltioiden on sovellettava kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettua neuvoston direktiiviä 2004/83/EY [11], jonka soveltamisala kattaa kaksi kansainvälisen suojelun tyyppiä (pakolaiset ja toissijainen suojelu), kun toisaalta pakolaisaseman myöntämis- ja peruuttamismenettelyjä koskevan tulevan direktiivin soveltamisala rajoittuu niiden kansainvälistä suojelua koskevien pyyntöjen käsittelyyn, jotka sisältyvät vuoden1951 Geneven yleissopimuksen ja vuonna 1967 tehdyn pöytäkirjaan perusteisiin, koska toissijaista suojelua koskevat hakemukset eivät sisälly niiden soveltamisalaan; 39. kehottaa Euroopan unionia ryhtymään asianmukaisiin toimiin sen varmistamiseksi, että pakolaisaseman myöntämisen tai peruuttamisen vähimmäisvaatimuksia jäsenvaltioissa koskevan direktiivin soveltamisala ulotetaan koskemaan myös toissijaista suojelua, jotta kaikille henkilöille annettaisiin samat menettelyä koskevat takeet kaikissa jäsenvaltioissa kansainvälistä suojelua koskevien pyyntöjensä käsittelyn aikana ja samat mahdollisuudet puolustaa itseään ja hakea muutosta lainvastaisiksi katsomiinsa päätöksiin, ja katsoo, että mainittujen valitusten olisi johdettava päätöksen täytäntöönpanon keskeyttämiseen; 40. on vakuuttunut, että jos pakolaisen aseman myöntämis- tai peruuttamismenettelyjä jäsenvaltioissa koskevan direktiivin soveltamisalaa ei uloteta koskemaan tapauksia, joissa toissijaista suojelua koskevat pyynnöt ovat oikeutettuja, suojelun alalle jäisi perusteeton oikeudellinen tyhjiö, jonka vaikutuksia pahentaisi se, että kun jäsenvaltiot myöntävät kansainvälisen suojelun, ne tekevät sen nojautuen toissijaisen suojelun perusteisiin, eikä niihin, jotka oikeuttavat soveltamaan pakolaisten oikeusasemaa koskevaa Geneven yleissopimusta; 41. pyytää neuvostoa ilmoittamaan mahdollisimman pian, milloin se kuulee parlamenttia uudelleen ehdotuksesta direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista ja mahdollisesta yhteisestä vähimmäisluettelosta turvallisiksi määriteltävistä kolmansista maista; 42. katsoo, että valmistelevan vaiheen jälkeen Euroopan unionin on hyväksyttävä mahdollisimman pian lainsäädäntötoimet, joita tarvitaan Amsterdamin sopimuksessa ja Tampereen Eurooppa-neuvoston kokouksessa vahvistetun koko lainsäädäntöpaketin mukauttamiseksi yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän ensimmäisen vaiheen luomista varten, jotta kansainvälistä suojelua koskevan yhteisen menettelyn oikeudenmukainen ja tehokas soveltaminen toteutuisi kaikissa jäsenvaltioissa; 43. ei pidä aiheellisena, oikeudelliset, käytännölliset ja poliittiset ongelmat huomioon ottaen, siirtää turvapaikkahakemuksia koskevaa päätöksentekoa jäsenvaltioista EU:n keskusviranomaiselle tai EU:n turvapaikkaasioiden keskuksille; 44. katsoo, että integraatio on tehokkaan turvapaikkajärjestelmän ja EU:n laajuisen uudelleensijoittamisjärjestelmän olennainen osa ja että integraatio on vastavuoroinen prosessi, johon turvapaikanhakija ja/tai pakolainen sekä vastaanottomaa osallistuvat; 45. katsoo, että EU:n tehokkaan turvapaikkapolitiikan on perustuttava yhteiseen muuttoilmiöitä koskevaan analyysiin ja että merkittävien muuttovirtojen kehitystä koskevien ajantasaisten tietojen keräämisellä, vaihdolla ja käytöllä on suuri merkitys; 46. panee tyytyväisenä merkille eurooppalaisen pakolaisrahaston perustamisen ajanjaksoksi 2005—2010 ja korostaa, että jäsenvaltioilla on oltava mahdollisimman pian asianmukaiset turvapaikkajärjestelmät ja vastaanottomahdollisuudet ennen yhteisen turvapaikkamenettelyn käyttöönottoa; 47. katsoo, että EU:n on tehtävä enemmän sellaisten olojen luomiseksi, jotka mahdollistavat turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten vapaaehtoisuuteen perustuvan turvallisen, asianmukaisen ja kestävän paluun; 48. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. [1] EYVL C 364, 18.12.2000. [2] EYVL C 325, 24.12.2002, s. 5. [3] EYVL C 325, 24.12.2002, s. 33. [4] EYVL C 19, 23.1.1999, s. 1. [5] EYVL C 291 E, 26.11.2002, s. 143. [6] EYVL L 287, 31.10.2001, s. 3. [7] EYVL L 189, 30.7.1996, s. 1. [8] EYVL L 306, 7.12.2000, s. 1. [9] EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1. [10] EUVL L 80, 18.3.2004, s. 1. [11] EUVL L 304, 30.9.2004, s. 12. --------------------------------------------------