Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista /* KOM/2004/0006 lopull. - COD 2002/0234 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista 2002/0234 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista 1. TAUSTAA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2002) 521 lopullinen - C5/0455/2002 - 2002/0234(COD)): // 25. syyskuuta 2002 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto: // 26.-27. helmikuuta 2003 Euroopan parlamentin lausunto, ensimmäinen käsittely: // 13. toukokuuta 2003 Muutettu ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle: // 28. heinäkuuta 2003 Yhteinen kanta vahvistettiin: // 5. joulukuuta 2003 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Komissio antoi vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumien johdosta 10. lokakuuta 2001 tiedonannon Yhdysvalloissa suoritettujen terrori-iskujen seurauksista ilmailualalla. [1] Kyseisessä tiedonannossa komissio ilmoitti tutkivansa liikennelupien myöntämisen yhteydessä vaadittavien vakuutusmäärien ja -ehtojen tarkistuksia yhdenmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi. Lisäksi se katsoi, että yhteisön sääntöjen puuttuessa jäsenvaltioiden olisi tarkistettava, onko kolmansien maiden lentoliikenteen harjoittajilla todisteet kansainvälisesti hyväksyttyjen suositusten (joulukuussa 2000 annettu ECAC:n päätöslauselma 25/1) mukaisesta vähimmäissuojasta riskien varalta. [1] KOM(2001) 574 lopullinen, 10.10.2001. Komissio katsoi myös, että lentoliikenteen harjoittajien toimilupia koskevissa nykyisissä yhteisön säännöissä [2] vaaditaan ainoastaan, että "lentoliikenteen harjoittajien on otettava onnettomuuksien varalta vastuuvakuutus, joka kattaa varsinkin matkustajat, matkatavarat, rahdin, postin ja kolmannet osapuolet". Näissä säännöissä ei kuitenkaan määritellä vaatimuksia, ehtoja tai määriä, joita jäsenvaltioiden lupaviranomaisten olisi noudatettava. [2] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2407/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992 (EYVL L 240, 24.8.1992, s. 1). Näiden puutteiden korjaamiseksi komissio antoi 24. syyskuuta 2002 ehdotuksen, jonka tarkoituksena on vahvistaa oikeudelliset puitteet vakuutusehdoille ja vähimmäismäärille, joita sekä yhteisön että kolmansien maiden lentoliikenteen harjoittajien ja ilma-alusten käyttäjien on noudatettava aina lentäessään yhteisöön, yhteisössä, yhteisöstä tai yhteisön alueen yli. Näiden vakuutusvaatimusten olisi katettava kyseisten lentoliikenteen harjoittajien ja ilma-alusten käyttäjien korvausvastuu matkustajien, matkatavaroiden, rahdin, postin ja kolmansien osapuolten osalta. Tässä ehdotuksessa olisi taattava oikeusvarmuus sekä yhteisön että muille kuin yhteisön lentoliikenteen harjoittajille ja ilma-alusten käyttäjille sekä luotava tasapuoliset toimintaedellytykset varmistamalla vakuutuksia koskevien vähimmäisvaatimusten avoin, syrjimätön ja yhdenmukaistettu soveltaminen koko yhteisössä. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET Neuvosto on tehnyt komission alkuperäiseen ja tarkistettuun ehdotukseen eräitä muutoksia, jotka ovat hyväksyttävissä, koska niillä turvataan ehdotuksen tavoitteiden saavuttaminen. Nämä muutokset koskevat seuraavia seikkoja: (1) Ehdotuksen luonne. Vaikka komission alkuperäisessä ja tarkistetussa ehdotuksessa ei sekoitettu keskenään korvausvastuujärjestelyjä ja vakuutusvaatimuksia, neuvosto on halunnut selventää kyseistä kohtaa (yhteisen kannan 4 artiklan 2 kohta). Lisäksi asetuksen johdanto-osassa todetaan, että jos on tarpeen laatia lisää sääntöjä riittävistä vakuutuksista tapauksissa, jotka eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan, tällaisia sääntöjä voidaan antaa noudattamalla toissijaisuutta (4 artiklan 2 kohta). (2) Kaikkia (EU:n ja muiden kuin EU:n) lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskeva vuokrasopimus- tai yhteistyöjärjestelyistä (yhteisten reittitunnusten käyttö tai yhteiset toimet) riippumaton yleinen velvollisuus, jonka mukaan niiden on oltava vakuutettuja aina, kun ne lentävät yhteisöön, yhteisössä, yhteisöstä tai yhteisön alueen yli, on vahvistettu, mutta sen sanamuotoa on muutettu (4 artiklan 1 kohta). (3) Samoin on vahvistettu muutetussa sanamuodossa kaikkia lentoliikenteen harjoittajia koskevat yleiset velvollisuudet, joiden mukaan niiden on annettava todiste voimassa olevasta vakuutuksesta, sekä jäsenvaltioiden velvollisuus, jonka mukaan niiden on varmistettava, että ilma-alus (riippumatta siitä käyttääkö sitä lentoliikenteen harjoittaja vai ilma-aluksen käyttäjä) ei saa lähteä niiden alueella sijaitsevalta lentoasemalta, jos sillä ei ole asetuksessa säädettyjen vaatimusten mukaista riittävää vakuutusta (8 artikla). (4) Vakuutus, joka kattaa matkustajia ja matkatavaroita koskevan korvausvastuun. Komission alkuperäisessä ja tarkistetussa ehdotuksessa säädetään, että riippumatta siitä onko kyseessä kaupallinen vai yksityinen lento, ilma-aluksessa olevilla henkilöillä olisi oltava samanlainen vakuutusturva loukkaantumis- tai kuolemantapausten varalta (mukaan luettuna matkatavaroiden tuhoutuminen tai katoaminen). Komission ehdotuksessa korvausvastuu oli Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) vuonna 2000 antaman päätöslauselman mukaisesti 250 000 erityisnosto-oikeutta (noin 325 000 euroa) matkustajaa kohden. Neuvoston on ollut vaikea hyväksyä tätä lähestymistapaa taloudellisista syistä, jotka liittyvät erityisesti pienten ja kevyiden ilma-alusten käyttäjiin. Yhteisen kannan tekstissä (6 artiklan 1 kohta) noudatetaan komission lähestymistapaa, jonka mukaisesti vahvistetaan kaikkien yli 2,7 tonnin ilma-alusten osalta samat matkustajia koskevat vakuutusvelvollisuudet sekä lentoliikenteen harjoittajille (kaupalliset lennot) ja ilma-alusten käyttäjille (muut kuin kaupalliset lennot). Tätä kevyempien ilma-alusten käyttäjiin voidaan soveltaa kansallisia toimenpiteitä edellyttäen, että korvausvastuu on kuitenkin vähintään 100 000 erityisnosto-oikeutta. Tällä erottelulla pyritään ottamaan huomioon pieniin ilma-aluksiin liittyvät erityiset taloudelliset näkökohdat. Ilma-alusluokka on valittu siten, että se vastaa melko pienillä ilma-aluksilla harjoitettavan urheilu- ja vapaa-aika-ilmailun tarpeita. Rahdinkuljetuksen osalta yhteisessä kannassa noudatetaan vuoden 1999 Montrealin yleissopimuksen kyseistä asiaa koskevaa lähestymistapaa. Koska lähestymistapa vastaa periaatteeltaan sekä Euroopan parlamentin että neuvoston noudattamaa lähestymistapaa pienten ilma-alusten (alle 25 tonnin ilma-alusluokat) käyttäjiä koskevien vakuutusvaatimusten osalta, komissio on voinut hyväksyä sen. (5) Komission ehdottama mahdollisuus muuttaa matkustajia, matkatavaroita, rahtia, postia ja kolmansia osapuolia koskevan korvausvastuun kattavien vakuutusten vähimmäisvaatimuksia komitologian sääntelymenettelyllä (6 artiklan 5 kohta ja 7 artiklan 2 kohta). (6) Komitologiamenettelyä käytetään myös poikkeuksellisissa tapauksissa, kun vakuutusmarkkinoilla on häiriöitä, ja komissio voi perustamissopimuksen valtiontukia koskevien sääntöjen mukaisten valtuuksiensa lisäksi päättää myös komitologian sääntelymenettelyllä aiheellisista toimenpiteistä, jotka liittyvät siihen, miten lentoliikenteen harjoittajat ja ilma-alusten käyttäjät noudattavat asetuksen vaatimuksia. (7) Neuvosto on poistanut seuraavat määritelmät (3 artikla): 'vakuuttaja', 'vakuutus', 'vakuuttajan pääasiallinen toimipaikka', 'tapahtuma', 'lentoliikennepalvelu' ja 'aikataulukausi'. Komissio voi hyväksyä näiden määritelmien poistamisen, koska teksti ei poikkea vakiintuneesta yhteisön lainsäädännöstä rahoituspalvelujen tarjoamisen alalla eli neuvoston direktiiveistä 73/239/ETY ja 79/267/ETY ja koska 5 ja 6 artiklan uuden sanamuodon myötä kyseisistä määritelmistä on tullut tarpeettomia. Lisäksi neuvosto on tarkistanut 'ilma-aluksen käyttäjän', 'lennon' ja 'matkustajan' määritelmiä sekä lisännyt uuden 'kolmansia osapuolia' koskevan määritelmän. Komissio voi hyväksyä nämä muutokset, koska uudessa tekstissä selvennetään ehdotettuja määritelmiä. Euroopan parlamentti esitti 13. toukokuuta 2003 antamassaan lausunnossa yhteensä 24 tarkistusta. Komissio hyväksyi näistä 18 joko kokonaan, osittain tai periaatteessa. Neuvosto sisällytti tekstiin periaatteessa tai uudelleen muotoiltuina 16 Euroopan parlamentin tarkistuksista. Neuvosto säilytti erityisesti suurimman osan Euroopan parlamentin ehdottamien tarkistusten tavoitteista, vaikka ei käyttänytkään välttämättä samaa sanamuotoa. 4. KOMISSION YKSITYISKOHTAISET HUOMAUTUKSET 4.1 Komission hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan kokonaan tai osittain Seuraavassa noudatetaan yhteisen kannan mukaista johdantokappaleiden ja artiklojen numerointia. Tarkistukset 1 (johdanto-osan 17 kappale) ja 10 (8 artiklan 4 kohta). Tarkistukset, joiden mukaan yhteisön lentoliikenteen harjoittajien ja ilma-alusten käyttäjien antamat todisteet vakuutuksesta ovat voimassa koko yhteisössä, on sisällytetty yhteiseen kantaan. Toimenpiteen soveltamisala on kuitenkin rajattu yhteisön lentoliikenteen harjoittajiin ja ilma-alusten käyttäjiin, jotta sillä ei vaikutettaisi Montrealin yleissopimuksesta (50 artikla) johtuviin jäsenvaltioiden velvollisuuksiin. Tarkistukset 2 (2 artiklan 1 kohta) ja 21 (3 artiklan g alakohta). Tarkistukset, joissa määritellään asetuksen soveltamisalaan kuuluvat henkilöt, on sisällytetty yhteiseen kantaan laajentamalla 'matkustajan' määritelmää (3 artiklan g alakohta). Tarkistukset 3 ja 4 (2 artiklan 1 kohta). Asetuksen soveltamisalaa koskevat tarkistukset on sisällytetty täysin yhteiseen kantaan. Osa tarkistuksesta 4 sisältyy 'ilma-aluksen käyttäjän' määritelmään (3 artiklan c alakohta). Tarkistus 5 (2 artiklan 2 kohdan a alakohta). Tarkistus, joka koskee valtion ilma-alusten jättämistä asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, on sisällytetty täysin yhteiseen kantaan (ulkopuolelle jättämisestä säädetään 2 artiklassa ja tekstiin on lisätty (uusi) tätä vastaava johdanto-osan 12 kappale). Tarkistus 6 (2 artiklan 1 kohta). Tarkistus, joka koskee asetuksen soveltamista paikallislentoihin, on sisällytetty täysin yhteiseen kantaan. Tarkistus 7 (3 artiklan f alakohta). Suurimman sallitun lentoonlähtömassan määritelmää koskeva tarkistus on muotoiltu uudelleen siten, että lyhenne MTOW (maximum take-off weight) on muutettu lyhenteeksi MTOM (maximum take-off mass), joka tarkoittaa käytännössä samaa asiaa (ja on myös Euroopan siviili-ilmailukonferenssin ECAC:n käyttämä lyhenne). Tarkistus 8 (4 artiklan 1 kohta). Tarkistus, joka koskee viittausta asetuksen soveltamisalaan kuuluviin lentoliikenteen harjoittajiin ja ilma-alusten käyttäjiin, on sisällytetty täysin yhteiseen kantaan käyttämällä kaikkialla tekstissä johdonmukaisesti viittausta "2 artiklassa tarkoitettuihin lentoliikenteen harjoittajiin ja ilma-alusten käyttäjiin". Tarkistus 14 (7 artiklan 2 kohta). Yhteisessä kannassa noudatetaan periaatteessa tarkistusta, joka koskee ilma-alusten luokkia ja kolmansille osapuolille aiheutuneita vahinkoja koskevia vähimmäisvakuutusvaatimuksia. Kaikki lentoliikenteen harjoittajien tai ilma-alusten käyttäjien liikennöimät, asetuksen soveltamisalaan kuuluvat ilma-alukset on vakuutettava kolmansille osapuolille aiheutuvien vahinkojen varalta siten, että vakuutus kattaa myös sota- ja terrorismiriskit. Yhteisessä kannassa on enemmän (alle 25 tonnin) ilma-alusten luokkia kuin komissio ja Euroopan parlamentti ovat ehdottaneet. Myös vakuutusvaatimukset poikkeavat komission ja Euroopan parlamentin ehdottamista vakuutusvaatimuksista. Tilanne esitetään tiivistettynä seuraavassa taulukossa: >TAULUKON PAIKKA> KOM* = Komission alkuperäinen ehdotus - KOM(2002) 521 lopullinen, 24.9.2002. Tarkistus 16 (7 artiklan 2 kohta). Yhteisessä kannassa noudatetaan täysin tarkistusta, joka koskee sota- ja terrorismiriskin kattaviin vakuutuksiin nykyisin sovellettavien kokonaismäärien kaupallista käytäntöä. Tarkistus 19 (8 artiklan 6 kohta). Kolmansien maiden lentoliikenteen harjoittajiin ja ilma-alusten käyttäjiin sovellettavia seuraamuksia koskeva tarkistus on otettu osittain huomioon yhteisessä kannassa. Ylilentoja koskevaa osaa ei ole noudatettu. Tarkistus 20 (8 artiklan 7 kohta). Ilman riittävää vakuutusta laskeutuneisiin ilma-aluksiin sovellettavia seuraamuksia koskevaa tarkistusta on noudatettu täysin, mutta asianomainen säännös on muotoiltu uudelleen. Tarkistus 23 (3 artiklan g alakohta). 'Lennon' määritelmää koskeva tarkistus on hyväksytty periaatteessa. Komissio on voinut hyväksyä yhteisen kannan tekstin, koska siinä esitetään selvemmin kuin Euroopan parlamentin ehdotuksessa, mitä kyseinen termi kattaa. Tarkistus 31 (8 artiklan 5 kohta). Yhteisessä kannassa noudatetaan täysin tarkistusta, jossa asetetaan yhteisön lentoliikenteen harjoittajien liikenneluvan peruuttaminen seuraamukseksi asetuksen rikkomisesta. 4.2 Komission hyväksymät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistus 11 (5 artiklan 3 kohta). Komissio sisällytti ylilentoja koskevan tarkistuksen tarkistettuun ehdotukseensa. Neuvosto katsoi kuitenkin, että jäsenvaltion alueen yli lentävien lentoliikenteen harjoittajien ja ilma-alusten käyttäjien valvonnan ja seuraamusten täytäntöönpanoon liittyy käytännön vaikeuksia, ja sen vuoksi se kannattaa yksimielisesti komission alkuperäisessä ehdotuksessa esitettyä tekstiä. Tämän vuoksi komissio voi tukea yhteistä kantaa. Tarkistus 17 (8 artiklan 1 kohta). Komissio sisällytti muutettuun ehdotukseensa tarkistuksen, joka koskee asetuksessa säädettyjen vakuutusvaatimusten noudattamisen yleisen valvonnan tiukentamista lisäämällä ennalta ilmoittamattomia tarkastuksia. Neuvosto katsoi kuitenkin, että Euroopan parlamentin ehdottama sanamuoto, jonka komissio hyväksyi, on liian rajoittava. Sen vuoksi neuvosto sopi tekstistä, jossa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus päättää asetuksen noudattamisen valvonnasta. Jäsenvaltiot siis voivat säätää ennalta ilmoittamatta tehtävistä lisätarkastuksista, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi. Tämän vuoksi komissio voi hyväksyä yhteisen kannan tekstin. Tarkistus 19 (8 artiklan 6 kohta). Komissio sisällytti tarkistettuun ehdotukseensa asetuksen rikkomisesta johtuvaa seuraamusta koskevan tarkistuksen, jossa kolmannen maan lentoliikenteen harjoittajilta ja ilma-alusten käyttäjiltä evätään oikeus lentää jäsenvaltion alueen yli. Neuvosto tuli kuitenkin ylilentoja koskevaa kysymystä tarkastellessaan siihen tulokseen, että tämän seuraamuksen täytäntöönpano olisi käytännössä hyvin vaikeaa. Tämän vuoksi tarkistusta ei ole hyväksytty sellaisenaan. Yhteiseen kantaan on kuitenkin sisällytetty uusi teksti (5 artiklan 3 kohta ja 8 artiklan 2 ja 4 kohta), jonka mukaan jäsenvaltiot voivat pyytää todisteita vakuutuksesta sellaisilta yhteisön alueen yli lentäviltä lentoliikenteen harjoittajilta ja ilma-alusten käyttäjiltä, joiden ilma-alukset eivät laskeudu yhteisöön. Jos tällaisessa tarkastuksessa löydetään todisteita asetuksen rikkomisesta, sovellettavien seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia Jäsenvaltioilla on siis mahdollisuus määrätä asetuksen rikkomisesta asianmukaisia seuraamuksia myös ylilentojen tapauksessa. Koska toimenpiteen tavoite on juuri tämä eli sen varmistaminen, että asetuksessa säädetään vakuutusvaatimusten noudattamisen riittävästä valvonnasta, komissio voi hyväksyä yhteisen kannan tekstin. 4.3 Tarkistukset, joita komissio ei ole hyväksynyt ja joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistukset 9 ja 25 (5 artiklan 2 kohta - teksti poistettu yhteisessä kannassa). Euroopan parlamentti ehdotti vapaaehtoiseksi toimenpidettä, jonka mukaan kolmansien maiden lentoliikenteen harjoittajille ja ilma-alusten käyttäjille annettiin muita vakuutusvaihtoehtoja. Parlamentti ehdotti tämän toimenpiteen laajentamista myös valtiontakuisiin. Komissio ei hyväksynyt tätä Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta. Neuvosto vastusti yksimielisesti kolmansien maiden lentoliikenteen harjoittajien ja ilma-alusten käyttäjien kaikkea mahdollista positiivista syrjintää. Sen vuoksi säännös poistettiin ehdotuksesta. Tarkistus 12 (5 artiklan 5 kohta - teksti poistettu yhteisessä kannassa). Euroopan parlamentti ehdotti, että lentoliikenteen harjoittajien olisi ennen lennon alkamista varmistettava vakuutusturvansa olevan voimassa turvallisesti päättyneeseen laskuun asti. Komissio ei hyväksynyt tätä tarkistusta, koska olisi kohtuutonta asettaa lentoliikenteen harjoittajille ja ilma-alusten käyttäjille velvollisuus, johon nämä eivät voi vaikuttaa, sillä sota- ja terrorismiriskit kattava vakuutusturva voidaan (erityisesti 11.9.2001 jälkeen) peruuttaa automaattisesti tietyin edellytyksin, joihin lentoliikenteen harjoittajat ja ilma-alusten käyttäjät eivät voi vaikuttaa. Neuvosto poisti yhteisessä kannassaan yksimielisesti komission alun perin ehdottaman tekstin ja korvasi sen lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevalla yleisellä velvollisuudella (uusi 4 artiklan 2 kohta), jonka mukaan niiden on varmistettava vakuutusturvan olevan voimassa jokaisella lennolla. Tähän liittyy yhteisessä kannassa myös termin 'lento' määritelmään sisällytetty täsmennys, jonka mukaan ilma-aluksen lennon katsotaan jatkuvan siihen asti, kun alus on kokonaan pysäytetty asematasolle. Vaikka ehdotuksen teksti on muotoiltu uudelleen, tulos on siis kuitenkin sama kuin komission alkuperäisessä (ja tarkistetussa) ehdotuksessa. Tarkistukset 13 ja 15 (6 artiklan 2 kohta ja 7 artiklan 4 kohta - teksti poistettu yhteisessä kannassa). Euroopan parlamentti esitti näissä kahdessa tarkistuksessa lyhytaikaisen vuokrauksen käsitettä. Komissio ei hyväksynyt kyseisiä tarkistuksia, koska asia määritellään riittävän tarkasti lentoliikenteen harjoittajien toimiluvista annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2407/92. Neuvosto on poistanut yhteisessä kannassa kaksi komission alkuperäisen (ja tarkistetun) ehdotuksen säännöstä ja korvannut ne uudella 4 artiklan 2 kohdalla, joilla on kuitenkin sama tulos kuin komission alkuperäisen (ja tarkistetun) ehdotuksen tekstillä. Tarkistus 18 (8 artiklan 3 kohta). Euroopan parlamentti halusi täsmentää tapaukset, joissa jäsenvaltiot voivat pyytää lisätodisteita voimassa olevasta vakuutuksesta. Komissio ei hyväksynyt tätä tarkistusta, koska se piti sitä tarpeettomana ottaen huomioon komission ehdotuksessa käytetty sanamuoto ("tarvittaessa"). Neuvosto ei noudattanut Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta vaan palautti ilmaisun "tarvittaessa". Tämän vuoksi komissio voi hyväksyä yhteisen kannan tekstin. 5. PÄÄTELMÄ Edellä esitetyn vuoksi komissio katsoo, että 5. Joulukuuta 2003 määräenemmistöllä vahvistetussa yhteisessä kannassa ei muuteta komission ehdotuksen lähestymistapaa ja tavoitteita. Näin ollen se voi tukea yhteistä kantaa.