Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisistä säännöistä siviili-ilmailun alalla ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta /* KOM/2000/0595 lopull. - COD 2000/0246 */



Virallinen lehti nro 154 E , 29/05/2001 s. 0001 - 0040



Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI yhteisistä säännöistä siviili-ilmailun alalla ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta (Komission esittämä) PERUSTELUT 1. Johdanto 1.1. Taustaa 1.1.1. Yhteisön lentoliikennettä on vapautettu asteittain vuodesta 1988 alkaen. Alan markkinat yhteisössä ovat kehittyneet kahdenvälisiin sopimuksiin perustuvista, lähes täysin kilpailun ulkopuolella olevista markkinoista kohti aitoja perustamissopimuksen periaatteiden mukaisesti avoimia markkinoita. Siksi lentoliikenteeseen sovelletaan yhteisiä säännöksiä, jotka koskevat toimilupien myöntämistä, markkinoille pääsyä ja kilpailusääntöjen soveltamista. Tilanteen muuttumisesta on ollut paljon hyötyä lentoyhtiöille ja kuluttajille, uusia työpaikkoja on syntynyt ja markkinoille on tullut uusia palvelujen tarjoajia. 1.1.2. Heti muutosprosessin alkaessa lentoliikenteen alan toimijat kuitenkin totesivat, että aidot lentoliikenteen yhteismarkkinat vaativat myös lentoturvallisuuden ja ympäristönsuojelun alan yhteisten säännösten laatimista ja yhdenmukaista noudattamista. Vain näin voitaisiin varmistaa Euroopan kansalaisten turvallisuuden korkea taso ja lentoliikenteen harjoittajien yhtäläiset kilpailuolosuhteet. Näin mahdollistettaisiin samalla sisämarkkinoiden kitkaton toiminta ilmailualan tuotteiden, henkilöiden ja palvelujen osalta, kun monimuotoisia kansallisia sääntöjä on yleisesti käytetty estämään perustamissopimukseen kirjatun vapaan liikkuvuuden periaatteen toteutumista niiden osalta. 1.1.3. Yhteisön nykyinen järjestelmä perustuu teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla ja Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöjärjestöstä (JAA) [1] annettuun asetukseen N:o 3922/91 [2]. Järjestelmää on viime vuosina arvosteltu kyvyttömyydestä laatia ja uudistaa tarvittavaa yhteisön lainsäädäntöä tehokkaasti ja riittävän nopeasti sekä riittämättömästä joustavuudesta vastata alan päivittäisiin tarpeisiin. Tähän on useita syitä: [1] EYVL L 373, 31.12.1991, s. 4. [2] -Vaikka kaikki yleisluontoiset tämän järjestelmän mukaisesti laaditut säännöt ovat käyneet läpi JAA:n kuulemismenettelyn, ne on siitä huolimatta käsiteltävä uudelleen yhteisön järjestelmässä lainsäädäntötoiminnan avoimuuden ja demokraattisen valvonnan takaamiseksi. Tämä viivyttää suuresti lainsäädäntöprosessia ja aiheuttaa lisäksi ristiriitaisuuksia, kun jotkin osapuolet käyttävät tätä kaksinkertaista menettelyä hyväkseen sellaisten aiheiden ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi, joiden on jo uskottu tulleen ratkaistuiksi JAA:n järjestelmässä. -Toiseksi yhteisön ulkopuolinen JAA:n yhdenmukaistamisprosessi tuottaa ehdotuksia, jotka ovat kylläkin turvallisuuden kannalta tyydyttäviä, mutta joiden sisältämät säännökset eivät usein vastaa yhteisön velvoitteita ja politiikkoja. Siksi yhteisö ei voi hyväksyä niitä sellaisenaan, vaan ne edellyttävät työlästä tarkistusta ja uudelleenmuotoilua ilman, että muuntamisprosessi kuitenkaan vahingoittaisi niiden turvallisuussisältöä. 1.1.4. Vaikka JAA on panostanut merkittävästi omien työmenetelmiensä sujuvoittamiseen erityisesti "Agenda for Change" -muutosohjelmansa puitteissa, tällaisia puutteita on edelleen jäljellä. 1.1.5. Tiedonannossaan "Euroopan lentoliikenne: yhtenäismarkkinoilta maailmanlaajuisiin haasteisiin" [3] komissio on nimennyt ongelmia, jotka yhä estävät sisämarkkinoiden lopullista kehittymistä: lennonvarmistusjärjestelmien hajanaisuus, fyysinen markkinoille pääsy (lähtö- ja saapumisaikojen jako), infrastruktuurin kalleus, ilmailualan ulkoisen ulottuvuuden puuttuminen ja turvallisuussääntöjen hajanaisuus. Näiden kysymysten käsittelemiseksi ollaan parhaillaan kehittämässä useita keinoja. Tällä ehdotuksella etsitään ratkaisuja alan teknisiin vaikeuksiin. [3] KOM(1999) 182 lopullinen, 20.5.1999. 1.1.6. Yhteisön sisällä mutta myös sen ulkopuolella ja JAA:n piirissä käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että tarvitaan vahvaa organisaatiota, jolla on laajat toimivaltuudet kaikilla siviili-ilmailun turvallisuuteen liittyvillä alueilla ja kyky ottaa vastatakseen nykyisin kansallisella tasolla hoidettavia toimeenpanoon liittyviä tehtäviä silloin, kun yhteiset toimet osoittautuvat niitä tehokkaammiksi. Myös Euroopan parlamentti on useissa yhteyksissä kehottanut perustamaan yhtenäisen lentoturvallisuudesta vastaavan sääntelyviranomaisen [4]. Toisin sanoen on pidetty tarpeellisena sellaisen elimen perustamista, joka olisi verrattavissa Yhdysvaltain ilmailuhallinnosta vastaavaan viranomaiseen (FAA) ja jonka ensisijaisena tehtävänä olisi varmistaa yhtenäinen ja korkea turvallisuuden taso Euroopassa yhdistämällä asteittain kansalliset järjestelmät keskenään. Tämä mahdollistaisi myös ilmailualan tuotteiden, henkilöiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden, kun minkä tahansa toimivaltaisen elimen antamat todistukset ja luvat voitaisiin tunnustaa yhteisten vaatimusten perusteella ilman eri toimenpiteitä tai lisävaatimuksia. [4] Esimerkiksi jokin aika sitten hyväksymässään päätöslauselmassa komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Euroopan lentoliikenne: yhtenäismarkkinoilta maailmanlaajuisiin haasteisiin", pöytäkirja 4.5.2000 pidetystä istunnosta. 1.2. Viimeaikaiset toimet 1.2.1. Tätä tarkoitusta varten neuvosto valtuutti 16. heinäkuuta 1998 tekemällään päätöksellä komission aloittamaan neuvottelut Euroopan lentoturvallisuus- viranomaisen (EASA) perustamista koskevan sopimuksen tekemisestä sellaisten Euroopan yhteisöön kuulumattomien maiden kanssa, jotka ovat JAA:n täysivaltaisia jäseniä. Viranomaisesta tulee oikeudelliselta asemaltaan kansainvälinen järjestö. 1.2.2. Tältä pohjalta komission yksiköt ovat laatineet yhteistyössä kansallisten asiantuntijoiden kanssa luonnoksen yleissopimukseksi sellaisen järjestön perustamisesta, joka voisi yhdessä sopimuspuolten ilmailuviranomaisten kanssa toteuttaa kaikki siviili-ilmailun turvallisuutta koskevaan sääntelyyn liittyvät tehtävät ja jolla olisi riittävät valtuudet toimia silloin, kun yhteinen toiminta on tehokkaampaa kuin järjestön yksittäisten jäsenten toiminta. Järjestön toimialaan oli tarkoitus sisällyttää alkuvaiheessa ilma-alusten ja ilmailualan tuotteiden suunnittelu, tuotanto, huolto ja käyttö sekä asianomaisia toimintoja harjoittavat henkilöt ja organisaatiot. Myöhemmässä vaiheessa se oli tarkoitus laajentaa koskemaan myös lentoasemien toiminnan ja lentoliikenteen hallinnan turvallisuusnäkökohtia. Siltä osin, kun järjestön hyväksymät normatiiviset säännöt ja yksittäiset päätökset oli tarkoitettu suoraan sovellettaviksi, olisi tarpeen perustaa oikeudellinen muutoksen- hakujärjestelmä (EASA-tuomioistuin). 1.2.3. Vaikka yleissopimusluonnoksen katsottiin vastaavan alan tarpeita, siihen sisältyvä institutionaalinen rakenne olisi edellyttänyt vaivalloista ratifiointimenettelyä. Joidenkin jäsenvaltioiden olisi pitänyt tehdä valtiosääntöoikeudellisia muutoksia ja yhteisön olisi pitänyt pyytää asiasta tuomioistuimen lausuntoa. Paitsi että nämä menettelyt olisivat vieneet hyvin pitkän ajan, tekstin ratifioinnista ei ollut minkäänlaisia takeita, koska Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien halukkuus hyväksyä sen merkitsemät laajat toimeenpanovallan siirrot oli poliittisesti epävarmaa. Siksi komissio ilmoitti olevansa huolestunut kyseisen järjestelmän toteuttamiskelpoisuudesta ja ehdotti tutkittavaksi vielä mahdollisuuksia saavuttaa samat tavoitteet yhteisön mekanismien ja toimielinten avulla. 1.2.4. Komissio esitti neuvoston pyynnöstä yksityiskohtaisen analyysin yhteisön toimintaan perustuvasta vaihtoehdosta [5] sellaisen viraston perustamiseksi, jolla olisi valmiudet varmistaa turvallisuuden korkea taso Euroopassa ja joka toimisi riittävän tehokkaasti ja nopeasti. Tältä pohjalta ja kansallisten asiantuntijoiden kanssa tehdyn täydentävän työn jälkeen neuvosto päätti 26. kesäkuuta pidetyssä kokouksessaan, että tällainen vaihtoehto - jota pohditaan perusteellisemmin puheenjohtajamaan työasiakirjassa - oli kaikkein toteuttamiskelpoisin tapa päästä asiassa eteenpäin. Siksi se ehdotti, että komissio tekisi ehdotuksen viraston perustamisesta mahdollisimman pian. [5] Komission työasiakirja neuvostossa käytäviä keskusteluja varten Euroopan lentoturvallisuusviranomaisen perustamisesta yhteisön toimintakehyksessä (KOM(2000) 144 lopullinen, 21.3.2000). 2. Yhteisön EASA 2.1. Tavoitteet 2.1.1. Kuten jo EASA:n luomista koskevan toimeksiannon yhteydessä oli päätetty, keskeisenä tavoitteena on yhtenäisen ja korkean turvallisuuden ja ympäristönsuojelun tason saavuttaminen yhteisössä. Muita tavoitteita olisivat vapaan ja tasapuolisen kilpailun mahdollistaminen yhteisössä, sertifiointimenettelyjen tehostaminen ja eurooppalaisten ilmailustandardien edistäminen maailmanlaajuisesti. 2.1.2. Näiden tavoitteiden saavuttamisessa käytettävät keinot ovat kaikkien tarvittavien säännösten laatiminen, hyväksyminen ja yhdenmukainen soveltaminen; näiden säännösten mukaisesti myönnettyjen siviili-ilmailuun liittyviä tuotteita, organisaatioita ja henkilöstöä koskevien lupien tunnustaminen ilman eri toimenpiteitä tai muuta vahvistusta; sekä asiaan kuuluvia tehtäviä hoitamaan kykenevän yhteisön viraston perustaminen. 2.2. Organisaatiomalli 2.2.1 Kaikki asianomaiset ovat aina myöntäneet, että näiden tavoitteiden saavuttaminen ja niihin liittyvien keinojen toteuttaminen edellyttää erityisen viraston perustamista. Tällä virastolla on oltava hyvä asiantuntemus kaikilla lentoliikenteen turvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun liittyvillä alueilla. Jotta se pystyisi myös hoitamaan tehokkaasti tehtäväänsä suojella yleistä etua sisäisesti ja edistää eurooppalaisia näkökantoja ulkoisesti, sille on annettava todellista toimivaltaa ja sen on voitava toimia riittävän itsenäisesti. Lyhyesti sanoen ilmailuala tarvitsee vahvan ja tehokkaan viraston, joka pystyy muun muassa hoitamaan varmentamista ja toimimaan muiden maiden ilmailuviranomaisten tasavertaisena kumppanina. 2.2.2. Toimeenpanovallan käyttö ja sääntelyn soveltamisen valvonta kuuluvat yksinomaan komissiolle. Se voi siirtää näitä tehtäviä toiselle elimelle ainoastaan soveltamalla sääntöjä, joilla komission valtuudet tehdä teknisiä arvioita rajataan sen omaa pätevyyttä vastaaviin asioihin. 2.2.3. Tämän institutionaalisen rakenteen noudattamiseksi on siksi tarpeen, että Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistavat yhteisön EASA:lle sääntelyn pääperiaatteet ja perusvaatimukset, joissa määritellään Euroopan kansalaisille välttämätön turvallisuuden ja ympäristönsuojelun taso. Kyseistä tasoa vastaavat tavoitteet olisi määriteltävä riittävän laajoin ehdoin, jotka mahdollistavat innovaation ja kilpailun ja joissa vältetään standardituotteiden ja -palvelujen vaatimista. Tällaiset harvoin muutettavat vaatimukset voidaan sisällyttää itse EASA:n perustamista koskevaan lainsäädäntöön. Tämän vuoksi komission ehdotus sisältää ensi vaiheessa ilmailualan tuotteiden sertifiointia ja huoltoa koskevat perusperiaatteet. Siinä asetetaan myös ehdotuksen liitteenä olevan Chicagon yleissopimuksen liitteen 8 ja yhteisön voimassa olevan ympäristönsuojelua koskevan lainsäädännön mukaiset perusvaatimukset. Muita asetuksen soveltamisalaan kuuluvia osa-alueita koskevat perusperiaatteet ja -vaatimukset on hyväksyttävä ajallaan tavanomaisen lainsäädäntömenettelyn mukaisesti; tätä koskevat säännökset täydentävät nyt ehdotettua asetusta. Tällaiset säännökset koskevat erityisesti lentotoiminnan turvallisuusnäkökohtia, lentohenkilöstöön sovellettavia lupavaatimuksia sekä lentokenttä- ja lennonjohtotoimintaa, vaikka kahden viimeksi mainitun alueen osalta yhteisten säännösten hyväksyminen on kuitenkin todennäköistä vasta myöhemmässä vaiheessa sen jälkeen, kun säännökset JAA:n nykyiseen vastuualueeseen kuuluvista toiminnoista on annettu. 2.2.4. Päätökset perusvaatimusten täytäntöönpanosta, erityisesti tarvittavien hyväksyntöjen hakumenettelystä, hyväksynnän mukanaan tuomista oikeuksista ja sovellettavista teknisistä normeista voi tehdä Euroopan parlamentti ja neuvosto tai ne voidaan antaa komission päätettäviksi. On todennäköistä, että Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät jäsenvaltioiden itsensä sovellettavaksi tarkoitetuista säännöistä. Komissio puolestaan saisi valtuudet täydentää sääntöjä silloin, kun ne liittyvät erityisiin teknisiin aiheisiin, ja mukauttaa ne vastaamaan tieteen tai tekniikan edistymistä; tällaiset säännöt voisivat koskea lentoliikenteen harjoittajiin tai lentohenkilöstöön sovellettavia lupavaatimuksia. Sellaisten tuotteiden osalta, joihin edellytetään ja toivotaan sovellettavaksi keskitettyä sertifiointimenettelyä, keskitetty menettely takaisi yhdenmukaisuuden paremmin kuin yksityiskohtaiset tekniset eritelmät. Alalla, jolla tekniikka kehittyy nopeasti, ei olisi lisäksi viisasta sisällyttää lainsäädäntöön liian tarkkoja teknisiä määritelmiä. Siksi ehdotetaan helpommin toteutettavaa ja joustavampaa lähestymistapaa, jonka mukaan neuvoston valmistelutyön yhteydessä jo sovitulla tavalla komissiolle annettaisiin oikeus vahvistaa tarvittavat toimeenpanoa koskevat säännöt. Komissio välttäisi puuttumista viraston tekniseen harkintavaltaan sen arvioidessa, täyttääkö tuote perusvaatimukset. Näin ollen toimeenpanoa koskevat säännöt rajoittuisivat menettelytapavaatimuksiin, kuten yhteisten ilmailusääntöjen JAR-21-koodiin. Asetuksen N:o 3922/91 liitteessä 2 luetellut lentokelpoisuutta koskevat koodit JAR-25, JAR-E, JAR-APU jne. taas katsottaisiin teollisuusstandardien tavoin hyväksyttäviksi menetelmiksi, joilla vaatimukset voidaan täyttää, ja siksi niitä koskevat päätökset kuuluisivat virastolle tai teollisuudelle. Tämä koskisi erityisesti alueita, joilla todellinen standardointi voidaan toteuttaa, kuten osien tuotantoa. Jotta voitaisiin kuitenkin hyötyä jäsenvaltioissa saatavissa olevasta asiantuntemuksesta ja pitää yllä kiinteitä suhteita sidosryhmiin, on sovittu, että toiminnot jaetaan tasapuolisesti viraston tasolle keskitettäviin ja kansallisille viranomaisille kuuluviin (lentokoneiden yksittäiset varmentamiset, lentäjänlupien myöntäminen jne.). 2.2.5. Tällaisessa toimintakehyksessä virastolle voidaan antaa valtuudet myöntää todistuksia osoitukseksi ilmailualan tuotteiden voimassa olevien perusvaatimusten mukaisuudesta, koska kysymyksessä on puhtaasti tekninen arviointi. Tietojen antamiseksi teollisuudelle siitä, miten kyseinen arviointi toteutetaan, viraston on kuitenkin avointa menettelyä noudattaen - kuullen asianmukaisesti ja laajasti kaikkia asianomaisia (lentokoneteollisuutta, lentoliikenteen harjoittajia, työntekijöitä, kuluttajien edustajia jne.) -laadittava teknisiä eritelmiä ja opastavaa aineistoa, jotka koskevat erityisesti hyväksyttäviä menetelmiä, joilla vaatimukset voidaan täyttää (lentokelpoisuuskoodeja), ja julkaistava ne. Aineiston julkaiseminen ei tekisi siitä hakijoiden kannalta sitovaa, mikä varmistaisi tarvittavan joustavuuden. Se velvoittaisi viraston kuitenkin perustelemaan julkaistuista asiakirjoista poikkeavat päätöksensä ja rajoittaisi näin sen harkintavaltaa. 2.2.6. Huoltoa, joka liittyy läheisesti tuotteiden varmentamiseen mutta joka edellyttää organisaatioille ja henkilöstölle annettavaa hyväksyntää, ei ole suunniteltu keskitettäväksi. Sen suhteen esitetään noudatettavaksi lähestymistapaa jonka mukaisesti komissio saisi valtuudet hyväksyä riittävän yksityiskohtaiset huoltoa koskevat toimeenpanosäännöt - JAR-145-koodin mukaisesti - niiden yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden tasolla. 2.2.7. Koska virastolla on oikeus tehdä yksittäisiin henkilöihin suoraan vaikuttavia päätöksiä, oikeudellisen muutoksenhakumekanismin laatiminen on välttämätöntä. Jotta voitaisiin mahdollisimman pitkälle välttää tekniikkaan liittyvien asioiden tuomista tuomioistuimen ratkaistavaksi, esitetään perustettavaksi ensimmäisenä muutoksenhakuasteena toimivia asiantuntijalautakuntia, jollaisia esimerkiksi sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (OHIM) käyttää. 2.2.8. Koska tämä uusi rakenne ja sääntöjen jako poikkeavat merkittävästi asetuksen N:o 3922/91 säännöksistä, kyseinen asetus ehdotetaan kumottavaksi. Joitakin asetuksen kohtia on kuitenkin tarpeen pitää voimassa sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Tämä koskee niiden hyväksyntöjen automaattista tunnustamista, jotka jäsenvaltiot tai virasto ovat myöntäneet asetuksen ja sen soveltamista koskevien sääntöjen mukaisesti. Samoin olisi pidettävä voimassa yhteisön valvontamekanismit, joiden tarkoituksena on varmistaa, että jos perusvaatimukset tai niihin liittyvät toimeenpanoa koskevat säännöt mahdollistavat joustavan tulkinnan (yhteisön ulkopuolisten valtioiden myöntämien hyväksyntöjen tunnustaminen, välittömät turvatoimet, muunnokset, poikkeukset ja vastaavat turvallisuuteen liittyvät seikat), komissiolla on tarvittavat valtuudet seurata tulkintoja ja ryhtyä tarvittaessa toimenpiteisiin. 2.3. Virasto 2.3.1. Tehtävät Virasto perustetaan osaksi yhteisön järjestelmää ja sillä on oikeus kasvattaa asiantuntemustaan ja tehdä valmistelutyötä kaikilla asetuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla. Tätä tarkoitusta varten se voi tarpeen mukaan kehittää kansainvälistä yhteistyötä ja tutkimustoimintaa. Virastolla on oltava oikeus antaa kaikkia näitä alueita koskevia suosituksia tai lausuntoja. Tarkemmin määriteltynä: -Virasto laatii ilmailualan tuotteisiin, henkilöstöön ja organisaatioihin sovellettavia perusvaatimuksia ja toimeenpanoa koskevia sääntöjä ja toimittaa ne komissiolle. Komissio ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle niiden vahvistamista tai hyväksyy ne komitologiamenettelyä noudattaen tapauksesta riippuen (katso 2.2.3. ja 2.2.4. kohta). -Virasto laatii ja hyväksyy hyväksyttäviä menetelmiä, joilla vaatimukset voidaan täyttää, ja opastavaa aineistoa (mukaan lukien lentokelpoisuuskoodit) edellä mainittujen sääntöjen soveltamista varten. Nämä tekstit eivät ole sitovia, vaan antavat kuvan siitä, miten sääntöjenmukaisuus todetaan. Asianomaisilla on mahdollisuus todistaa myös muita hyväksyttäviä keinoja käyttäen, että ne täyttävät perusvaatimukset ja noudattavat toimeenpanoa koskevia sääntöjä. -Virasto toteuttaa teknistä tutkintaa ja myöntää tyyppitodistuksia. Se voi suorittaa nämä tehtävät itse tai siirtää niiden tekemisen kansallisille viranomaisille ja teollisuudelle, niin kutsutuille päteville yksiköille, jotka ovat osoittaneet olevansa kykeneviä hoitamaan kyseisiä tehtäviä. -Virasto perustaa valvontajärjestelmän, johon kuuluu erityisesti sellaisten tuotteiden lentokelpoisuuden jatkuva seuranta, joille se on myöntänyt tyyppitodistuksen (järjestelmä sisältää jatkuvaa lentokelpoisuutta koskevat ohjeet, suunnittelun muutoksia koskevat asiakirjat ja hyväksytyt käsikirjat, tekniset tiedotteet, lentokelpoisuusohjeet, korjauksia koskevat asiakirjat). Tällä toiminnalla pyritään toisaalta varmistamaan, että yhteiset säännökset on suhteutettu asetettuihin turvallisuustavoitteisiin, ja toisaalta käynnistämään välittömästi toimenpiteet, joita tavaroiden ja henkilöiden turvallisuudesta huolehtiminen edellyttää. Valvonnan perusteella voidaan joko muuttaa yhteisiä säännöksiä tai ottaa käyttöön suojatoimenpiteitä, kuten lupien peruuttaminen väliaikaisesti tai kokonaan tai tyyppitodistusten antamisehtojen muuttaminen (lentokelpoisuutta koskeva direktiivi). -Virasto avustaa komissiota yhteisten säännösten soveltamisen valvonnassa kansallisella tasolla. Tätä tarkoitusta varten se muodostaa asiantuntijaryhmiä, jotka tarkastavat kansallisia järjestelmiä ja niiden toimintamenetelmiä. Näin virasto varmistaa käytännön tasolla, että yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano ja soveltaminen on asianmukaista. Se toimittaa kertomuksia komissiolle, joka voi päättää säädösten rikkomista koskevan menettelyn aloittamisesta, jos yhteisiä säännöksiä on sovellettu puutteellisesti. Lisäksi virasto avustaa komissiota edellä kohdassa 2.2.8. mainittujen yhteisön valvontamekanismien soveltamisessa. -Kansainvälisellä tasolla toimiessaan virastolla on mahdollisuus luoda tarvittavat suhteet kansainvälisiin järjestöihin ja yhteisön ulkopuolisten maiden ilmailuviranomaisiin. Näiden suhteiden avulla pyritään yhdenmukaistamaan sääntöjä ja menettelyjä ottaen huomioon komission näiden elinten kanssa tekemät sopimukset, ja virasto voi antaa komissiolle tarvittavat suositukset. Lisäksi virasto avustaa komissiota kahdenvälisiä tai monenvälisiä sopimuksia koskevissa neuvotteluissa ja näiden sopimusten täytäntöönpanossa. -Tutkimuksen alalla virastolla tulisi olla määrärahat tarkoin sen erikoisalaan rajattuja toimintoja varten. Se voi myös tehdä tarvittavia aloitteita toimintojensa sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden tätä alaa koskevien toimintojen yhteensovittamiseksi. 2.3.2. Toiminta a) Hallintoelimet 2.3.2.1. Turvallisuuteen liittyvät päätökset on tehtävä ilman, että poliittiset pyrkimykset tai kansalliset näkökohdat vaikuttavat niihin. Siksi tällaiset päätökset kuuluvat viraston pääjohtajalle. Nämä päätökset olisi tehtävä kodifioidun menettelyn mukaisesti. Hallintoneuvoston olisi luotava tämä menettely, jolla varmistettaisiin päätöksenteon riittävä avoimuus ja kaikille asianomaisille taattaisiin oikeus esittää kantansa säilyttäen kuitenkin tarvittava liikesalaisuuksien ja henkilökohtaisten tietojen suoja. 2.3.2.2. Lausuntojen (yhteisön sääntöjen alustavan materiaalin) ja hyväksyttävien menetelmien, joilla vaatimukset voidaan täyttää, laatimiseksi pääjohtaja voi tukeutua käytettävissä oleviin asiantuntijoihin. Jäsenvaltioilla voivat osallistua sellaisten sääntöjen valmisteluun, jotka on tarkoitettu niiden ilmailuviranomaisten sovellettaviksi. Pääjohtajalle annetaan yksittäisissä asioissa laaja liikkumavara hänen hankkiessaan parhaan asiantuntemuksen ja pyytäessään neuvoja, jotka ovat tarpeen puolueettoman ja riippumattoman päätöksen tekemisessä. Pääjohtaja vastaa myös viraston talousarvion ja työohjelman valmistelusta ja täytäntöönpanosta sekä kaikista viraston henkilöstöön liittyvistä kysymyksistä. 2.3.2.3. Koska pääjohtaja tekee jäsenvaltioihin vaikuttavia yksittäisiä päätöksiä yksin, pääjohtajan toiminnan oikeutuksen varmistamiseksi olisi toivottavaa, että hallintoneuvosto nimittäisi hänet komission ehdotuksesta. 2.3.2.4. Hallintoneuvosto, jossa kullakin jäsenvaltioilla, komissiolla ja Euroopan parlamentilla on yksi edustaja, vastaa kaikista hallinnollisista asioista. Se vahvistaa viraston työohjelman sen jälkeen, kun komissio on sen hyväksynyt, ja kunkin varainhoitovuoden alussa talousarvion, jonka se mukauttaa saatavia rahoitusosuuksia ja maksuja vastaavaksi. Hallintoneuvosto vahvistaa myös suuntaviivat sertifiointimenettelyjen siirtämisestä päteville yksiköille sen jälkeen, kun komissio on ne hyväksynyt, ja kehittää päätöksenteossa noudatettavia menettelyjä (katso edellä). Lisäksi se perustaa sidosryhmien (lentokoneteollisuuden, työntekijöiden, kuluttajien jne.) edustajista koostuvan neuvoa-antavan elimen, jota kuullaan ennen kuin hallintoneuvosto tekee päätöksiä talousarviosta, toimintaohjelmasta ja avoimuusmenettelyistä. 2.3.2.5. Kuten edellä on mainittu, perustettavaksi ehdotetaan yksi tai useampi muutoksenhakulautakunta sen varmistamiseksi, että virasto on soveltanut toimeenpanoa koskevia sääntöjä asianmukaisesti ja pitäytynyt tekniseen arviointiin kuuluvalla alueella, johon sen toimivaltuudet näiden tekstien mukaisesti rajoittuvat (muutoksenhaku). Jäsenvaltiot voivat kuitenkin valittaa tyyppivarmentamista ja tarkastustoimintaa koskevista viraston päätöksistä suoraan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle. b) Henkilöstö 2.3.2.6. Voidakseen suorittaa edellä kuvatut tehtävät virasto tarvitsee riittävästi pätevää henkilöstöä. Varmentamistehtäviä varten voi kuitenkin osoittautua tehokkaammaksi perustaa alkuvaiheessa yhteistoimintaryhmiä, joiden työ perustuisi suureksi osaksi kansallisten hallintoyksiköiden asiantuntijoiden panokseen ilman, että heitä on tarpeen ottaa viraston palvelukseen. Henkilöstö vastaa säännösten laatimistoimista ja hoitaa varmentamista sekä antaa muutoksenhakulautakunnalle sen tarvitsemaa tukea. Tämän lisäksi tarvitaan ylimääräistä henkilöstöä hoitamaan valvontaa ja tarkastusta ja mahdollistamaan viraston täysipainoinen toiminta kansainvälisissä yhteyksissä. Viraston tarvitsema henkilövahvuus olisi arviolta 150 henkeä. 2.3.2.7. Viraston henkilöstöön sovelletaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä sekä Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja. Suunnitelman mukaan vain pieni osa henkilöstöstä siirrettäisiin määräaikaisella sopimuksella komissiosta tai jäsenvaltioista hoitamaan hallinnollisia tehtäviä tilapäisesti. Tältä osin noudatettaisiin järjestelyä, joka on jo käytössä esimerkiksi Euroopan lääkearviointivirastossa (EMEA). Muuta henkilöstöä palkattaessa käytetään perusteena kansallisten hallintojen tai toimialan palveluksessa hankittuja työkokemusta ja ansioita. Asettamatta kyseenalaiseksi tarvetta varmistaa vakinaisen pätevän henkilöstön riittävä määrä, sen palkkaamisessa ehdotetaan käytettäväksi määräaikaisia uudistettavissa olevia sopimuksia, jotta henkilöstön jatkuva uusiutuminen ja pysyminen ajan tasalla teknisen kehityksen suhteen voidaan varmistaa. c) Talousarvio 2.3.2.8. Virastolla on riittävän suuri talousarvio, jotta se voi palkata edellä kuvatun henkilöstön, hoitaa varmentamiseen liittyvät tehtävät, maksaa muutoksenhakulautakunnan jäsenten palkkiot, harjoittaa tutkimustoimintaa sekä huolehtia yhteisten standardien kääntämisestä ja julkaisemisesta. Ensimmäisenä vuotena talousarvion suuruudeksi voidaan arvioida noin 3 100 000 euroa. Viraston saavutettua täysimääräisen toiminnan vaiheen sen talousarvion määräksi tulee noin 28 700 000 euroa. 2.3.2.9. Viraston talousarvio tullaan rahoittamaan jossain määrin yhteisön tuella erityisesti sen lainsäädäntöön ja yhteisön valvontaan liittyvien tehtävien osalta. Mahdollistaakseen viraston talousarvion täydellisen avoimuuden ja kokonaisuudessaan tapahtuvan arvioinnin, jota erityisesti yhteisön budjettivallan käyttäjä toteuttaa, Euroopan unionin talousarvioon on tarpeen perustaa uusi budjettikohta. Viraston tarjoamat palvelut (varmentamistoiminta, koulutus, asiakirjat jne.) on katettava kyseisten palvelujen käyttäjiltä perittävillä maksuilla, joiden on oltava syrjimättömiä ja yhdenmukaisia kaikissa järjestelmään osallistuvissa valtioissa. Maksujen on oltava suuruudeltaan kansainvälisen käytännön mukaisia, jotta ne eivät vaaranna toimialan kilpailukykyä. Niiden hyväksyminen ehdotetaan annettavaksi komission tehtäväksi. Koska näiden maksujen ja veloitusten tarkkaa osuutta viraston talousarviosta on kuitenkin vaikea arvioida, yhteisön tuella ehdotetaan voitavan kattaa osa kustannuksista, joita palvelujen tuottaminen ensimmäisten neljän vuoden aikana aiheuttaa. Näin ollen yhteisön rahoitusosuus voisi olla ensimmäisenä vuonna 3 100 000 euroa ja kasvaa asteittain 10 600 000 euroon. Vuoden 2006 jälkeen tuki periaatteessa pienenisi suhteessa sääntöjenlaatimistoimintaan. Viraston on tietenkin otettava käyttöön tarvittavat säännöt ja valvontamenettelyt. Hallintoneuvostolla on oikeus hyväksyä tarvittavat toimenpiteet, mutta virasto on yhteisön tilintarkastustuomioistuimen lopullisen valvonnan alainen. d) Kieli 2.3.2.10. Kieltä koskevien järjestelyjen on oltava sellaisia, että ne mahdollistavat viraston tehokkaan ja nopean työskentelyn. Siksi kaikki viraston vahvistamat hyväksyttävät menetelmät, joilla vaatimukset voidaan täyttää, ja opastava aineisto on saatavilla vain englannin kielellä, koska sitä käytetään yleisesti ja jopa ainoana kielenä kaikissa ilmailualan teknisissä asiakirjoissa. Tämän vuoksi sen käyttö edistää mahdollisimman tehokasta standardointia ja parantaa samalla kustannustehokkuutta. Muiden osapuolten oikeudet turvataan sillä, että ne voivat käyttää kirjeenvaihdossaan viraston kanssa itse valitsemaansa yhteisön kieltä ja virasto velvoitetaan vastaamaan samalla kielellä. Sen sijaan kaikki komission, neuvoston tai Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi tulevaa yhteisön lainsäädäntöä valmisteleva aineisto on oltava saatavilla kaikilla yhteisön kielillä. e) Sijainti 2.3.2.11. Viraston on sijaittava sen toiminnan kannalta sopivassa paikassa, josta käsin se voi helposti hoitaa yhteyksiä myös yhteisön toimielimiin, joiden kanssa se luo läheiset suhteet. Sijaintipaikan on oltava helppopääsyinen kaikille sidosryhmille. Nämä vaatimukset huomioon ottaen ja arvioituaan saadut hakemukset komissio ehdottaa toimivaltaisille viranomaisille yhtä tai useampaa sijaintivaihtoehtoa. Toimivaltaisten viranomaisten on ehdotuksen perusteella päätettävä sijaintipaikasta kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Lisäksi virasto voi muiden yhteisön yksiköiden tapaan päättää mahdollisten paikallistoimistojen perustamisesta jäsenvaltioihin, jos asianomaiset jäsenvaltiot eivät tätä vastusta. 2.4. Euroopan unioniin kuulumattomien Euroopan valtioiden osallistuminen 2.4.1. Yhteisön jäsenvaltioiden, Euroopan kansalaisten ja toimialan edun mukaista on, että turvallisuuden taso on korkea maantieteellisesti niin laajalla alueella kuin mahdollista. Euroopan unioniin kuulumattomat Euroopan valtiot ovat aina voineet osallistua yhtäläisin ehdoin toimintaan ja päätöksentekoon siinä yhteistyössä, jota Euroopan maat ovat tehneet alalla jo pitkään erityisesti JAA:ssa. Siksi yhteisön EASA:sta on tarkoitus luoda ulottuvuudeltaan yleiseurooppalainen virasto, joka antaa kyseisille maille mahdollisuuden jatkaa toimintaan osallistumista mahdollisimman täysipainoisesti. 2.4.2. Koska tässä ehdotuksessa virastolle annetaan päätösvaltaa, muut Euroopan maat voivat osallistua sen toimintaan vain, jos ne ottavat käyttöön ja panevat täytäntöön asetuksen soveltamisalaan liittyvän yhteisön säännöstön kokonaisuudessaan. Tämä ehto koskee myös eri sopimuksia, jotka yhteisö on tehnyt Norjan ja Islannin (ETA) kanssa tai joita se on tekemässä Keski-Euroopan maiden (Euroopan yhteinen ilmailualue ECAA) ja Sveitsin kanssa. Siksi näiden maiden on mahdollista liittyä yhteisön EASA:an ottaen huomioon kyseisissä sopimuksissa määrättävät asiaankuuluvat ehdot, viraston toimintaa varten maksettavat rahoitusosuudet mukaan lukien. 2.4.3. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvista säännöksiä sovelletaan kyseisissä valtioissa käyttäen mekanismeja, joista määrätään sopimuksissa, koska asetuksesta tulee osa yhteisön säännöstöä. Näiden sopimusten mukaan asianmukainen täytäntöönpano ja muutoksenhaku ovat tavallisesti kansallisten tuomioistuinten vastuulla. Joissakin tapauksissa (ETA-sopimus ja ECAA-sopimus) kyseiset tuomioistuimet voivat pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa, mikä mahdollistaa sääntöjen tulkinnan ja soveltamisen yhtenäisyyden. 2.5. Kansainvälinen yhteistyö 2.5.1. Tämä uusi yhteisön järjestelmä ei toimi irrallisena muista yleiseurooppalaisista järjestöistä kuten Euroopan siviili-ilmailukonferenssista (ECAC), Eurocontrolista tai muista kansainvälisistä tämän asetuksen soveltamisalaan liittyvistä järjestöistä kuten kansainvälisestä siviili-ilmailujärjestöstä (ICAO). Sen työskentely ja toiminta ovat kyseisten järjestöjen toimintojen kanssa keskinäisessä riippuvuussuhteessa, ja ne on sovitettava läheisesti yhteen niiden kanssa. Virastolla on oikeus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet mahdollistaakseen jo varhaisessa vaiheessa läheisen kanssakäymisen ja yhteistyön mainittujen järjestöjen kanssa. 3. Oikeusperustan valitseminen 3.1. Ehdotetun asetuksen oikeusperusta on perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohta. Tämä vastaa ehdotuksen tavoitetta ja kaikkea jo vahvistettua erityisesti turvallisuuteen sekä ympäristösuojeluun liittyvää ilmailualan lainsäädäntöä. 3.2. Asetuksen valinta säädöksen muodoksi on perusteltu, koska tällä alalla sovellettava tehokas yhteisön järjestelmä edellyttää yhdenmukaista ja yhteistä sääntelykehystä, jonka soveltaminen ja täytäntöönpano on tehokasta ja yhdenmukaista tasapuolisen kilpailun ja turvallisuusnormien korkean tason varmistamiseksi. Yhdenmukaisuutta ja tehokkuutta ei voitaisi varmistaa säädöksellä, joka olisi vähemmän sitova. 4. Toissijaisuus ja suhteellisuus: säädöksen perustelut ja lisäarvo 4.1. Ehdotuksen tavoitteena on luoda korkea yhtenäinen turvallisuuden taso yhteisössä laatimalla ja hyväksymällä kaikki tarvittavat lentoliikenteen turvallisuutta koskevat säännökset sekä soveltamalla niitä yhtäläisesti ja perustaa yhteisön lentoturvallisuusvirasto. 4.2. Nykyistä järjestelmää on arvosteltu siitä, että se ei kykene vastaamaan lentoturvallisuuden valvonnasta tehokkaasti ja kohtuullisin kustannuksin. Yhteisten säännösten vahvistaminen ja riippumattoman viranomaisen perustaminen ilmailualan tuotteiden varmentamista varten korjaisi nämä puutteet. Kaikkien toimeenpanoon kuuluvien tehtävien hoitaminen yhteisön tasolla tukee tehokkaasti yhteisön politiikkojen toteutumista. Tällaiset politiikat koskevat erityisesti lentoturvallisuutta, kilpailuolosuhteiden yhdenmukaistamista ja yhteistyötä muiden Euroopan valtioiden kanssa. Lisäksi näistä tehtävistä toimialalle Euroopassa aiheutuva hallinnollinen ja taloudellinen taakka kevenee. Yhteisen järjestelmän ansiosta ilmailualan tuotteille sertifiointia hakevien tarvitsee noudattaa vain yhtä hakumenettelyä. Näin myönnetty hyväksyntä kelpaa koko yhteisössä rajoituksitta ja ilman hallinnollisia lisävaatimuksia. Tällä on erityisen suuri merkitys, kun otetaan huomioon, että Euroopan merkittävimpien kilpailijoiden, esimerkiksi Yhdysvaltojen, sertifiointimenettelyt ovat lentokoneteollisuudelle maksuttomia. 4.3. Ehdotetun säädöksen laajuus rajoittuu tarvittavaan vähimmäismäärään, jolla edellä määritellyt tavoitteet voidaan saavuttaa, ja sisältää vain halutun lopputuloksen saavuttamiseksi välttämättömät säännökset. 5. Artiklakohtaiset perustelut I LUKU Periaatteet 1 artikla - Soveltamisala Tässä artiklassa säädetään, että asetusta sovelletaan siviili-ilmailun kaikkiin osa-alueisiin. Chicagon yleissopimuksessa määritellyt valtion ilma-alukset - toisin sanoen sotilas-, tulli- ja poliisikäytössä olevat ilma-alukset - ja mainittuja toimintoja hoitavat henkilöt sekä organisaatiot eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan. Kyseisten toimintojen on kuitenkin oltava sopusoinnussa tämän asetuksen tavoitteiden kanssa. 2 artikla - Tavoitteet Tässä artiklassa määritellään asetuksen tarkoitus. Sen tavoitteena on saavuttaa Euroopan kansalaisten suojelun korkea ja yhtenäinen taso aiheuttamatta kohtuutonta taakkaa toimialalle ja palvelujen käyttäjille. Tavoitteen saavuttamisessa käytettävät keinot ovat kaikkien tarvittavien säännösten laatiminen, hyväksyminen ja yhdenmukainen soveltaminen, näiden säännösten mukaisesti myönnettyjen tuotteita, organisaatioita ja henkilöstöä koskevien lupien tunnustaminen ilman eri toimenpiteitä tai muuta vahvistusta sekä viraston perustaminen. 3 artikla - Määritelmät Tässä artiklassa määritellään asetusehdotuksen säännöksissä käytetyt termit. Määritelmät a), b), c), d), e) ja f) eli "jatkuva valvonta" "Chicagon yleissopimus", "tuote", "laite", "varmentaminen" ja "tyyppitodistus" ovat itsestään selviä; Chicagon yleissopimuksen yhteydessä mainittua viitepäivämäärää voidaan muuttaa vain komiteamenettelyn mukaisesti. g) "Kaupallisen liikenteen" määritelmä ei sisällä yksityisiä kuljetuksia eikä yleistä lentoliikennettä. h) Virastolla on mahdollisuus antaa tehtäviään niin kutsuttujen "pätevien yksiköiden" hoidettaviksi. Tässä artiklassa annetun määritelmän mukaan nämä yksiköt voivat olla kansallisia ilmailuviranomaisia tai myös ulkopuolisia toimijoita, kuten teollisuusyrityksiä. Viraston tai tarkemmin ilmaistuna sen hallintoneuvoston on määriteltävä periaatteet, joiden mukaisesti tehtäviä annetaan kyseisten yksiköiden hoidettavaksi ja jotka on esitettävä komission hyväksyttäväksi. II LUKU Sisällölliset vaatimukset 4 artikla - Perusperiaatteet Tässä artiklassa säädetään henkilöiden perusvapauksiin vaikuttavan sääntelytoiminnan perusteista. Siinä vahvistetaan tuotteiden, organisaatioiden ja henkilöstön varmentamista koskevat periaatteet. Sen sisältö on laadittu kansallisten ilmailusäännösten pohjalta ja muistuttaa niiden sisältöä. Artiklassa muistutetaan myös siitä, että jos yhteisöllä on oikeus soveltaa säännöksiään kolmansien maiden toimijoihin ja henkilöstöön silloin, kun nämä liikennöivät yhteisön jäsenvaltioiden ilmatilassa, se kunnioittaa asiaa koskevissa kansainvälisissä sopimuksissa niille kuuluviksi määriteltyjä oikeuksia. Niinpä esimerkiksi kolmansien maiden omille kansalaisilleen Chicagon yleissopimuksen mukaisesti myöntämät sertifikaatit olisi hyväksyttävä kyseisessä yleissopimuksessa määrätyllä tavalla. 5 artikla - Lentokelpoisuuden olennaiset vaatimukset Tässä artiklassa säädetään, että perusvaatimukset, jotka ilmailualan tuotteiden on sertifiointia varten täytettävä, on lueteltu asetusehdotuksen liitteenä olevassa Chicagon yleissopimuksen liitteessä 8 (artiklan 1 kohta). Artiklassa komissiolle annetaan valtuudet hyväksyä komiteamenettelyä noudattaen (artiklan 3 kohta) mahdolliset näiden vaatimusten soveltamista koskevat täydentävät säännöt (jotka liittyvät tarvittaessa menettelyihin tai teknisiin asioihin). Tuotteille on annettava todistus, jos ne on todettu liitteen 8 mukaisesti lentokelpoisiksi. 6 artikla - Ympäristönsuojelun olennaiset vaatimukset Tärkeimmät ympäristönsuojeluvaatimukset on jo määritelty neuvoston direktiivissä N:o 80/51/ETY (artiklan 1 kohta). Näiden vaatimusten soveltamisesta on annettava toimeenpanoa koskevat säännöt komission komiteamenettelyä noudattaen (artiklan 2 kohta). 7 artikla - Muita perusperiaatteita ja olennaisia vaatimuksia Tässä artiklassa säädetään, että muita asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä kuin tuotteita koskevat perusvaatimukset ja pääperiaatteet hyväksytään asianmukaista lainsäädäntömenettelyä noudattaen. 8 artikla - Tarkastusten tunnustaminen Tässä artiklassa vahvistetaan, että tuotteet, henkilöt ja organisaatiot voivat liikkua vapaasti yhteisössä, jos jokin jäsenvaltio on tunnustanut niiden täyttävän asetuksessa ja siihen liittyvissä toimeenpanoa koskevissa säännöissä asetetut ehdot. Tämä velvoittaa muut jäsenvaltiot hyväksymään ne ilman lisäehtoja. Lisäksi säädetään, että kun ensimmäinen hyväksyntä on annettu tiettyä tarkoitusta varten, hyväksyntää ei voida myöhemmin laajentaa koskemaan muita käyttötarkoituksia. Jos esimerkiksi ruuvi tai niitti on tyyppihyväksytty käytettäväksi tietyntyyppisen lentokoneen potkurissa, sitä ei voida jälkeenpäin hyväksyä käytettäväksi helikopterin roottorilavassa. Artiklassa vahvistetaan myös, että tuotteet ja niiden johdannaiset voidaan varmistaa kansallisten säännösten mukaisesti siihen asti, kun tarvittavat yhteisön säännökset on hyväksytty. 9 artikla - Kolmansien maiden hyväksyntöjen hyväksyminen Tässä artiklassa säädetään mahdollisuudesta poiketa tämän asetuksen säännöksistä yhteisön ja kolmannen valtion välillä vastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn sopimuksen määräysten nojalla sekä yksinkertaistetusta menettelystä, jos yhteisö ei ole tehnyt tällaista sopimusta vastavuoroisesta tunnustamisesta. Viimeksi mainitussa tapauksessa jäsenvaltioille ehdotetaan annettavaksi oikeus hyväksyä kolmannen valtion ulkomaisille tuotteille, organisaatioille ja henkilöstölle myöntämät hyväksynnät. Tällöin sovellettaisiin yhteisön asianmukaista valvontamenettelyä sen varmistamiseksi, että yhteisön ja muiden jäsenvaltioiden edut pysyvät turvattuina. 10 artikla - Joustavuutta koskevat säännökset Tämän artiklan tavoitteena on mahdollistaa säännöksiin liittyvä tarvittava joustavuus sellaisten harvinaisten tapausten hoitamiseksi, joissa jäsenvaltioille on syytä antaa oikeus ottaa käyttöön toimenpiteitä omalla vastuullaan. Tällaisiin toimenpiteisiin kohdistetaan yhteisön asianmukaista valvontaa, jonka tarkoituksena on säilyttää järjestelmän yleinen yhdenmukaisuus. Tällaisia tapauksia ovat: -Välittömästi turvallisuuteen liittyvät tapaukset, joissa kiireellinen toiminta on välttämätöntä onnettomuuden tai sen toistumisen välttämiseksi. Tällöin yhteisön valvonta tapahtuu jälkeen päin ja tarpeelliset päätelmät tehdään silloin. -Odottamaton ja kiireellinen toiminnallinen syy (esimerkiksi jos ilma-alukselle tarvitaan erityislupa, jotta se voisi palata kotilentokentälleen) tai kestoltaan väliaikainen toiminnallinen tarve (esimerkiksi korvaavan ilma-aluksen käyttö). Tällaisessa tapauksessa yhteisön valvonta voidaan toteuttaa jälkeen päin ja sen avulla varmistetaan, ettei joustomahdollisuutta käytetä sääntelyviranomaisen asettamien velvoitteiden kiertämiseksi. -Turvallisuuteen liittyvä vastaava tapaus, jossa sama turvallisuustaso voidaan taata muilla kuin yhteisissä säännöissä määritellyillä keinoilla. Tällaisessa tapauksessa yhteisön valvonta on toteutettava ennalta sen varmistamiseksi, että toimenpide ei vaikuta yhteisten sääntöjen muihin tavoitteisiin, kuten oikeudenmukaiseen kilpailuun markkinoilla. Jos se vaikuttaa niihin, on varmistettava, että kaikki muutkin osapuolet saavat samat edut. 11 artikla - Tietojen levitys ja suojaaminen Tässä artiklassa varmistetaan kaikkien asetuksen soveltamisalalla kerättyjen tietojen luottamuksellisuus. Siinä varmistetaan kuitenkin, että kyseiset tiedot ovat kunkin niitä päivittäisessä toiminnassaan tarvitsevan kansallisen siviili-ilmailuviranomaisen sekä siviili-ilmailuonnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta vastaavien yksiköiden käytettävissä. Muut lentoturvallisuuden parantamiseen osallistuvat yksiköt, kuten tutkimuskeskukset, koulutusorganisaatiot tai korkeakoulut, voivat myös saada käyttöönsä valikoituja tietoja. Näiden tietojen luovuttamisesta päätetään tapauskohtaisesti ja tietotarpeen mukaan. Yleisön perusteltuihin etuihin kuuluva oikeus saada tietoja lentoturvallisuuden tasosta otetaan myös huomioon julkaisemalla säännöllisin väliajoin erityinen katsaus. III LUKU Euroopan lentoturvallisuusvirasto I jakso Tehtävät 12 artikla - Viraston perustaminen ja tehtävät Tässä artiklassa säädetään viraston perustamisesta ja kuvataan sen hoidettavaksi tulevat tehtävät. Sen on voitava kehittää teknistä asiantuntemustaan kaikissa asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, niin että se voi tarvittaessa avustaa komissiota. Virastolle osoitetaan myös tyyppivarmentamiseen liittyvää päätösvaltaa ja se voi suorittaa tutkinta- ja tarkastustoimintaa. 13 artikla - Päätösten tyypit Tässä artiklassa on täydellinen luettelo niiden päätösten tyypeistä, jotka virastolla on oikeus tehdä. Virasto voi tehdä yksittäisiä sitovia päätöksiä myöntämällä tyyppitodistuksia, tekemällä tarkastuksia ja toteuttamalla tutkintaa. Yleisiin sitoviin päätöksiin liittyen virasto voi julkaista ohjeellista aineistoa, esimerkiksi lentokelpoisuuskoodeja. Se voi myös antaa komissiolle lausuntoja, jotka koskevat perusvaatimuksia ja toimeenpano-ohjeita tai viraston suorittamia tarkastuksia ja tutkintatoimenpiteitä tai jotka liittyvät tutkimukseen ja kolmansien maiden kanssa ylläpidettäviin suhteisiin. 14 artikla - Lausuntojen, hyväksyttävien menetelmien vaatimusten täyttämiseksi ja ohjeellisen aineiston laatiminen Tämä artikla koskee sitä viraston tehtävää, jonka mukaisesti se antaa komissiolle lausuntoja perusvaatimuksista ja toimeenpanoa koskevista säännöistä, jotka tämä hyväksyy komiteamenettelyä noudattaen tai jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät yhteispäätösmenettelyä noudattaen. Virasto voi myös julkaista ohjeellista aineistoa, joka sisältää hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi (esimerkiksi lentokelpoisuuskoodeja), ja opastavaa aineistoa. 15 artikla - Varmentaminen Tämä artikla koskee viraston ydintoimintaa eli tuotteita ja laitteita koskevien tyyppitodistusten myöntämistä. Tätä tarkoitusta varten virastolla on oikeus tehdä itse tarkastuksia tai teettää niitä pätevillä yksiköillä ja myöntää, muuttaa, lykätä tai peruuttaa tyyppitodistuksia. 16 artikla - Sääntöjen soveltamisen valvonta Tällä artiklalla virasto velvoitetaan seuraamaan asetuksen ja erityisesti joustavuutta koskevan 10 artiklan soveltamista yhteistyössä komission kanssa. 17 artikla - Tutkimustoiminta Tällä artiklalla virasto velvoitetaan harjoittamaan ehdottomasti vain viraston toimivaltaan kuuluvaa tutkimustoimintaa ja yhteensovittamaan tätä toimintaa komission ja jäsenvaltioiden kanssa. Tätä tarkoitusta varten virastolle on osoitettava riittävät määrärahat. 18 artikla - Suhteet kolmansiin maihin Tässä artiklassa virastolle annetaan mahdollisuus avustaa komissiota sen hoitaessa suhteita kolmansiin maihin. Komission sekä kolmansien maiden ilmailuviranomaisten ja siviili-ilmailun alalla toimivien kansainvälisten järjestöjen välillä tehtyjen sopimusten puitteissa virastolla on oikeus olla suoraan yhteydessä kyseisiin sopimuskumppaneihin ja toimittaa komissiolle asiaa koskevia lausuntoja. Virasto myös avustaa komissiota neuvotteluissa vastavuoroista tunnustamista koskevista sopimuksista ja sopimusten täytäntöönpanossa. Tässä artiklassa virasto valtuutetaan myös avustamaan yhteisöä ja sen jäsenvaltioita näiden suhteissa kolmansiin maihin. Nämä suhteet voivat liittyä tekniseen yhteistyöhön, kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuuden arviointiin ja muihin sellaisiin seikkoihin yhteisön ja sen jäsenvaltioiden tekemien päätösten mukaisesti. II jakso Sisäinen rakenne 19 artikla - Oikeudellinen asema, sijainti, paikallistoimistot Tässä artiklassa säädetään, että virasto on yhteisön itsenäinen toimielin. Toimivaltaiset viranomaiset päättävät sen toimipaikasta komission ehdotuksesta. Asianomaisten jäsenvaltioiden suostumuksella virastolla voi olla jäsenvaltioissa paikallistoimistoja, jos ne ovat sen päivittäisen toiminnan hoitamiseksi tarpeen. 20 artikla - Henkilöstö Yhteisön toimielinten henkilöstösäännöt koskevat myös viraston henkilöstöä. 21 artikla - Erioikeudet ja vapaudet Tässä säännöksessä säädetään, että virastoon sovelletaan samoja erioikeuksia ja vapauksia, joita sovelletaan Euroopan yhteisöjen erioikeuksia ja vapauksia koskevan pöytäkirjan mukaisesti Euroopan yhteisöihin. 22 artikla - Vastuu Viraston sopimussuhteeseen perustuva ja sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu määräytyy saman järjestelmän mukaisesti, jota sovelletaan perustamissopimuksen 288 artiklan nojalla yhteisöön. 23 artikla - Kielet Tässä artiklassa määritellään viraston kielet. Kaikki komissiolle osoitetut lausunnot, jotka koskevat komission, neuvoston tai Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi mahdollisesti tulevaa yhteisön lainsäädäntöä, on oltava saatavilla kaikilla yhteisön kielillä. Kaikki muut viraston ohjeelliset asiakirjat ovat saatavilla vain englannin kielellä, jota käytetään yleisesti ja jopa ainoana kielenä kaikissa ilmailualan teknisissä asiakirjoissa. Muiden osapuolten oikeudet turvataan sillä, että ne voivat käyttää kirjeenvaihdossaan viraston kanssa itse valitsemaansa yhteisön kieltä ja virasto velvoitetaan vastaamaan samalla kielellä. Joissakin erityistapauksissa myös näiden muiden osapuolten voi olla tarpeen toimittaa joitakin asiakirjoja englannin kielellä. 24 artikla - Hallintoneuvoston nimittäminen ja toimivalta Tässä artiklassa määritellään yhtenä viraston hallintoelimenä toimivan hallintoneuvoston toimivalta. Sillä on valvontatehtävä, jonka puitteissa se nimittää pääjohtajan, hyväksyy vuosikertomuksen, työohjelman - saatuaan komissiolta tätä koskevan suostumuksen - ja tekee talousarviota koskevia päätöksiä. Lisäksi se varmistaa, että virasto noudattaa toiminnassaan tarpeellista avoimuutta ja puolueettomuutta. Siksi se vahvistaa menettelyjä, joiden mukaisesti virasto tekee päätöksiä, ja komission suostumuksella suuntaviivoja, joiden mukaisesti varmentamistehtäviä siirretään päteville yksiköille. Hallintoneuvosto perustaa myös sidosryhmien (lentokoneteollisuuden, lentoliikenteen harjoittajien, työntekijöiden ja kuluttajien) edustajista koostuvan elimen, jota on kuultava ainakin ennen kuin hallintoneuvosto päättää talousarvioasioista, toimintaohjelmasta ja avoimuussäännöistä. 25 artikla - Hallintoneuvoston kokoonpano Tässä säännöksessä säädetään, että hallintoneuvostoon kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta, yksi edustaja komissiosta ja yksi edustaja Euroopan parlamentista. 26 artikla - Hallintoneuvoston puheenjohtajuus Tässä artiklassa säädetään, että hallintoneuvosto valitsee itselleen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. 27 artikla - Kokoukset Tässä artiklassa säädetään hallintoneuvoston sääntömääräisistä ja ylimääräisistä kokouksista, joissa voi olla läsnä pääjohtaja ja ulkopuolisia tarkkailijoita. 28 artikla - Äänestykset Hallintoneuvoston päätökset on hyväksyttävä kahden kolmasosan enemmistöllä, ja kullakin edustajalla on yksi ääni. 29 artikla - Pääjohtajan tehtävät ja toimivalta Tässä säännöksessä määritellään pääjohtajan tehtävät ja toimivalta. Turvallisuuteen liittyvät päätökset on tehtävä ilman, että poliittiset pyrkimykset tai kansalliset näkökohdat vaikuttavat asiaan. Siksi tällaiset päätökset kuuluvat viraston pääjohtajalle. Pääjohtaja myös johtaa viraston toimintaa ja siksi hän vastaa talousarvion ja työohjelman valmistelusta ja täytäntöönpanosta sekä kaikista henkilöstöön liittyvistä kysymyksistä. 30 artikla - Johtavien virkamiesten nimittäminen Hallintoneuvosto nimittää pääjohtajan ja yhden tai useampia johtajia. Hallintoneuvostolla on pääjohtajaan nähden kurinpidollinen toimivalta. Nimitykset tehdään määräajaksi, ja ne ovat uudistettavissa. 31 artikla - Muutoksenhakulautakuntien perustaminen ja toimivalta Tässä artiklassa säädetään muutoksenhakulautakuntien perustamisesta viraston tekemien yksittäisten päätösten (jotka määritellään 35 artiklassa) tutkimiseksi. 32 artikla - Muutoksenhakulautakuntien kokoonpano Tässä artiklassa säädetään yleisesti, että muutoksenhakulautakunnan jäsenet valitaan komission 33 artiklan mukaisesti laatimasta luettelosta. Komissio hyväksyy 53 artiklan mukaisesti muutoksenhakulautakuntien toimintaa koskevat yksityiskohtaisemmat säännökset. 33 artikla - Muutoksenhakulautakuntien jäsenten riippumattomuus Tässä artiklassa säädetään, että muutoksenhakulautakuntien ja viraston tehtävät on erotettava selvästi toisistaan, jotta muutoksenhakulautakunnan jäsenet voivat toimia riippumattomasti tutkiessaan viraston päätöksiä. 34 artikla - Erottaminen ja jääväys Tässä artiklassa säädetään mahdollisuudesta jäävätä sellainen muutoksenhakulautakunnan jäsen, jonka etua lautakunnalle tehty valitus koskee. 35 artikla - Päätökset, joihin voidaan hakea muutosta Tässä artiklassa määritellään päätökset, joista on mahdollista tehdä valitus. Tällaiset päätökset liittyvät tyyppitodistusten myöntämiseen, tutkintaan tai maksuihin. Valituksella on lykkäävä vaikutus vain, jos virasto niin päättää. Valitus on tehtävä lopullisesta päätöksestä; väliaikaista päätöstä koskeva muutoksenhaku on mahdollinen vain, jos se sallitaan itse päätöksessä. 36 artikla - Henkilöt, joilla on muutoksenhakuoikeus Päätöksestä on oikeus valittaa jokaisella, jolle päätös on osoitettu tai jota päätös koskee suoraan ja henkilökohtaisesti. 37 artikla - Määräaika ja muoto Tässä artiklassa muutoksenhaun tekemiselle asetetaan kahden kuukauden määräaika. 38 artikla - Ennakkotarkastus Tässä artiklassa viraston toimivaltaiselle yksikölle annetaan mahdollisuus oikaista valituksen kohteena oleva päätös, paitsi jos muutoksenhaku kohdistuu muuhun menettelyn osapuoleen kuin virastoon. Jos virasto ei ole oikaissut päätöstään, asia tuodaan muutoksenhakulautakunnan ratkaistavaksi ja virastolla on mahdollisuus lykätä päätöksensä soveltamista. 39 artikla - Valituksen tutkiminen Tässä artiklassa säädetään, että muutoksenhakulautakunta voi pyytää valitusmenettelyn ulkopuolisilta lausuntoja sen määrittämiseksi, onko valitus perusteltu. 40 artikla - Valitusta koskeva päätös Tässä artiklassa säädetään, että muutoksenhakulautakunta voi päättää tutkinnan joko tekemällä asiassa päätöksen tai siirtämällä asian viraston toimivaltaisen yksikön päätettäväksi. Viimeksi mainitussa tapauksessa virastoa sitovat kuitenkin lautakunnan perustelut. 41 artikla - Muutoksenhaku yhteisöjen tuomioistuimeen Tässä artiklassa säädetään, että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia muutoksenhakulautakunnan päätöksiä samoin perustamissopimuksessa määrätyin perustein, joita se soveltaa yhteisön päätösten tutkimiseen (230 artikla). 42 artikla - Edustaja Tässä artiklassa säädetään menettelyissä tarvittavien muita kuin yhteisöön sijoittautuneita henkilöitä edustavien henkilöiden valtuuttamisesta. 43 artikla - Suoraan valittaminen Tässä artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus valittaa varmentamiseen tai tarkastuksiin liittyvistä viraston päätöksistä. III jakso Työmenetelmät 44 artikla - Menetelmät, joiden mukaisesti laaditaan lausuntoja, hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi ja ohjeellista aineistoa Tässä artiklassa säädetään, että hallintoneuvosto laatii avoimet menettelyt, joita viraston on noudatettava antaessaan sääntöjä ja joilla varmistetaan tarvittavan asiantuntemuksen käyttäminen, kaikkien asianomaisten osapuolten (lentokoneteollisuuden, lentoliikenteen harjoittajien, henkilöstön, kuluttajien edustajien jne.) riittävä ja laaja kuuleminen sekä kunkin jäsenvaltion oikeus osallistua menettelyyn, jossa virasto valmistelee lausuntoja niiden tasolla sovellettavaksi tulevista säännöistä. On myös laadittava erityisiä menettelyjä, joiden mukaisesti virasto voi ryhtyä välittömiin toimiin turvallisuuteen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. 45 artikla - Yksittäiset päätökset Tässä artiklassa säädetään vastaavista avoimista menettelyistä yksittäisiä päätöksiä varten. 46 artikla - Tutkintavaltuudet Tässä artiklassa virastolle annetaan oikeus toteuttaa tämän asetuksen soveltamiseen liittyviä tutkimuksia ja tutkintaa. Tutkintatehtäviä voidaan siirtää myös päteville yksiköille noudattaen suuntaviivoja, jotka hallintoneuvosto laatii. 47 artikla - Jäsenvaltioita koskeva tarkastustoiminta Virasto avustaa komissiota asetuksen ja sen toimeenpanoa koskevien sääntöjen kansallisen soveltamisen valvonnassa. Virasto voi käyttää tarkastajaryhmiä, jotka seuraavat soveltamista kansallisella tasolla ja tarkastavat kansallisten viranomaisten työmenetelmiä joko viraston omasta aloitteesta tai komission pyynnöstä. Näin virasto varmistaa, että yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano ja soveltaminen kansallisella tasolla on asianmukaista. Se laatii raportteja komissiolle, jolla on mahdollisuus päättää rikkomismenettelyn aloittamisesta siksi, että yhteisiä säännöksiä tai menettelyjä ei ole sovellettu asianmukaisesti. Jäsenvaltiot voivat valittaa tarkastusta koskevasta päätöksestä yhteisöjen tuomioistuimelle. 48 artikla - Yrityksiä koskeva tutkinta Tässä artiklassa virastolle annetaan valtuudet suorittaa teknistä tutkintaa, joka on tarpeen 15 artiklan tarkoituksia varten ja jonka perusteella se voi päättää sertifikaattien myöntämisestä ja varmistaa turvallisuuden jatkuvan valvonnan. IV jakso Rahoitusta koskevat määräykset 49 artikla - Talousarvio Viraston talousarvio voitaisiin rahoittaa jossain määrin yhteisön tuella. Lisäksi sen tarjoamat palvelut (kuten varmentaminen, koulutus ja asiakirjat) voivat olla maksullisia. Virastolla olisi oltava riittävän suuri talousarvio, jotta se voi ottaa palvelukseensa tarpeellisen määrän pätevää henkilökuntaa, harjoittaa tutkimustoimintaa ja huolehtia yhteisten standardien kääntämisestä ja julkaisemisesta. Pääjohtaja laatii alustavan talousarvioehdotuksen, jonka hallintoneuvosto hyväksyy ja toimittaa komissiolle. Komissio käsittelee ehdotuksen tavanomaisen talousarviomenettelyn mukaisesti. 50 artikla - Talousarvion täytäntöönpano ja valvonta Tässä artiklassa säädetään, että pääjohtaja vastaa talousarvion täytäntöönpanosta. Varainhoidon valvonnasta vastaa komission varainhoidon valvoja. Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa viraston tilit ja julkaisee asiaa koskevan vuotuisen kertomuksen. Hallintoneuvosto myöntää Euroopan parlamentin suosituksesta pääjohtajalle viraston talousarviota koskevan vastuuvapauden. 51 artikla - Varainhoitoa koskevat säännökset Tässä artiklassa säädetään, että virasto käyttää talousarvion valmistelussa ja täytäntöönpanossa ohjeenaan varainhoitoasetusta, jonka hallintoneuvosto hyväksyy saatuaan siihen komission suostumuksen ja tilintarkastustuomioistuimen lausunnon. 52 artikla - Maksuja koskeva asetus Tämä artikla koskee viraston toimittamista palveluista perittävien maksujen vahvistamista. Komissio vahvistaa maksut hyväksymällä 53 artiklan mukaisesti (komiteamenettely) niitä koskevan asetuksen. Tätä asetusta valmistellessaan komissio varmistaa muun muassa, että maksuja sovelletaan yhdenmukaisesti ja syrjimättömästi kaikkiin järjestelmässä mukana oleviin valtioihin. Vaikka kyseisten maksujen tulisi kattaa kaikki palvelujen toimittamisesta aiheutuneet kulut, osa kuluista voidaan kattaa yhteisön tuella neljän vuoden siirtymäkauden ajan. IV LUKU Loppusäännökset 53 artikla - Komitea Tässä artiklassa säädetään komitean perustamisesta toteuttamaan kahdenlaisia menettelyjä, jotka ovat sääntelymenettely ja neuvoa-antava menettely. Säännöksessä viitataan menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 annettuun neuvoston päätökseen 1999/468/EY [6] ja erityisesti sen 3 ja 5 artiklaan. [6] EYVL L 184, 17.7.1999. 54 artikla - Kolmansien maiden osallistuminen Tässä artiklassa säädetään, että muilla Euroopan mailla on mahdollisuus osallistua viraston toimintaan ottaen huomioon eri sopimukset, jotka yhteisö on tehnyt tai joita se on tekemässä Keski-Euroopan maiden kanssa (Euroopan yhteinen ilmailualue ECAA), sekä Sveitsin ja ETA:n kanssa tehdyn sopimuksen. Näillä sopimuksilla kyseiset maat ovat sitoutuneet panemaan kokonaan täytäntöön tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan yhteisön säännöstön. Menettelytavoista, joita näiden maiden osallistumisessa viraston toimintaan noudatetaan, päätetään edellä mainituissa sopimuksissa määrätyn sisäisen menettelyn mukaisesti. 55 artikla - Viraston toiminnan aloittaminen Tässä artiklassa säädetään, että vaikka asetus tulee voimaan 56 artiklan mukaisesti, virasto on toimintakykyinen vasta 12 kuukautta tämän jälkeen. 56 artikla - Kumoaminen Tässä artiklassa säädetään, että vaikka asetus (ETY) N:o 3922/91 kumotaan, sen mukaisesti jo hyväksyttyjen tuotteiden, henkilöiden ja organisaatioiden vapaa liikkuvuus sallitaan edelleen. 57 artikla - Voimaantulo Tässä artiklassa vahvistetaan päivämäärä, jona asetus tulee voimaan. Poikkeuksena ovat kuitenkin 5, 6, ja 7 artikla, jotka tulevat voimaan, kun tarvittavat niiden soveltamista koskevat säännöt on hyväksytty. 2000/0246 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI yhteisistä säännöistä siviili-ilmailun alalla ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [7], [7] EYVL C ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [8], [8] EYVL C ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [9], [9] EYVL C noudattavat EY:n perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [10], [10] EYVL C sekä katsovat seuraavaa: (1) Euroopan kansalaisten suojelun korkea ja yhtenäinen taso olisi pysyvästi varmistettava siviili-ilmailun alalla hyväksymällä yhteiset turvallisuussäännöt ja varmistamalla, että yhteisössä tapahtuvassa toiminnassa mukana olevat tuotteet, henkilöt ja organisaatiot täyttävät kyseiset säännöt ja ympäristön suojelemiseksi hyväksytyt säännöt; ja tämä edistää tavaroiden, henkilöiden ja organisaatioiden vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla. (2) Sen vuoksi ilmailualan tuotteisiin on sovellettava varmentamista, jolla todennetaan niiden lentokelpoisuus, ja olisi kehitettävä asianmukaiset vaatimukset, jotka koskevat lentoturvallisuuden alalla toimivia henkilöitä ja organisaatioita. (3) Chicagossa 7 päivänä joulukuuta 1944 allekirjoitetussa kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksessa on jo määrätty siviili-ilmailun turvallisuuden varmistamisen edellyttämät vähimmäisstandardit, ja sopimuksen allekirjoittajiin kuulumattomien maiden ilma-aluksille, lentomiehistölle ja lentoliikenteen harjoittajille, jotka täyttävät kyseiset standardit, myönnetään yleissopimuksessa määrätyt oikeudet. (4) Ilmailualan tuotteet olisi varmennettava heti, kun ne on todettu lentokelpoisiksi Chicagon yleissopimuksen liitteen 8 mukaisesti ja jos ne täyttävät yhteisön asettamat kyseisen yleissopimuksen nojalla vahvistettujen standardien mukaiset ympäristönsuojelua koskevat perusvaatimukset. Komissiolla olisi oltava valtuudet laatia tarvittavat täytäntöönpanoa koskevat säännöt. (5) Tavaroiden, henkilöiden ja palveluiden vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön tavoitteiden ja yhteistä liikennepolitiikkaa koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä ilman lisävaatimuksia tai muuta arviointia tämän asetuksen ja sen soveltamiseksi annettujen sääntöjen mukaisesti hyväksytyt tuotteet, organisaatiot ja henkilöt. (6) Järjestelmä olisi luotava kyllin joustavaksi niin, että se mahdollistaa äkillisissä tilanteissa tarvittavat toimenpiteet, kuten kiireelliset turvatoimet, puuttumisen odottamattoman tai rajallisen tarpeen vuoksi toimintoihin sekä vaatimuksia vastaavan turvallisuuden tason palauttamisen muilla keinoilla. Jäsenvaltioilla on oltava oikeus myöntää poikkeuksia tämän asetuksen vaatimusten ja sen soveltamiseksi annettujen sääntöjen noudattamisesta, jos poikkeukset ovat laajuudeltaan tarkasti rajattuja ja niihin sovelletaan riittävää yhteisön valvontaa. (7) Tämän asetuksen tavoitteet voidaan saavuttaa yhteistyössä kolmansien maiden kanssa, ja tällöin sen säännökset ja niihin liittyvät soveltamista koskevat säännöt voidaan mukauttaa vastavuoroisesta tunnustamista koskevilla sopimuksilla, joita yhteisö tekee kyseisten kolmansien maiden kanssa. Jos tällaisia sopimuksia ei tehdä, jäsenvaltioilla pitäisi kuitenkin olla mahdollisuus yhteisön asianmukaisessa valvonnassa tunnustaa kolmannen maan ulkomaisille tuotteille, organisaatioille ja henkilöstölle myöntämät hyväksynnät. (8) On laajalti tunnustettu, että kaikilla tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvilla osa-alueilla on tarpeen parantaa järjestelyjä niin, että tietyistä nykyisin yhteisön tai jäsenvaltioiden tasolla hoidetuista tehtävistä voisi vastata alaan erikoistunut asiantuntijaelin. Siksi on tarpeellista yhteisön nykyinen institutionaalinen rakenne ja valtuuksien tasapaino säilyttäen perustaa Euroopan lentoturvallisuusvirasto, joka on teknisissä asioissa riippumaton ja jolla on oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeellista ja asianmukaista, että virasto olisi yhteisön toimielin ja oikeushenkilö, joka käyttää sille tällä asetuksella annettuja toimivaltuuksia. (9) Virastolle olisi annettava mahdollisuus kehittää asiantuntemustaan kaikilla tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvilla lentoturvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun liittyvillä alueilla, jotta se voisi täysipainoisesti avustaa yhteisöä. Viraston tehtävänä olisi avustaa komissiota tarvittavan lainsäädännön valmistelussa sekä jäsenvaltioita ja toimialaa sen täytäntöönpanossa. Sen olisi voitava julkaista ohjeellisina käytettäviä hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi ja opastavaa aineistoa. Sen olisi voitava tehdä teknisiä toteamuksia ja myöntää tyyppitodistuksia kaikkien ilmailualan tuotteiden osalta. Sille olisi myös annettava riittävät valtuudet ja oikeudet suorittaa näitä tehtäviä. Se avustaa komissiota tämän asetuksen ja sen soveltamiseksi annettujen sääntöjen soveltamisen valvonnassa ja sille olisi annettava tämän tehtävän hoitamisessa tarvittava toimivalta. (10) Voidakseen tehokkaasti valvoa viraston toimia, Euroopan parlamentin, komission ja jäsenvaltioiden olisi oltava edustettuina hallintoneuvostossa, jolla on tarvittavat valtuudet vahvistaa talousarvio, valvoa sen täytäntöönpanoa, hyväksyä tarvittavat varainhoitoa koskevat säännöt, vahvistaa avoimet toimintamenettelyt viraston päätöksentekoa varten ja nimittää pääjohtaja. Lisäksi on asianmukaista, että virastolla on valtuudet harjoittaa tutkimustoimintaa ja hoitaa tarvittavaa koordinointia komission ja jäsenvaltioiden kanssa. On toivottavaa, että virasto avustaisi yhteisöä ja sen jäsenvaltioita kansainvälisten suhteiden alalla mukaan lukien sääntöjen yhdenmukaistaminen, hyväksyntöjen vastavuoroinen tunnustaminen ja tekninen yhteistyö ja että sillä olisi oikeus luoda asianmukaiset suhteet kolmansien maiden ilmailuviranomaisiin ja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa toimivaltaisiin kansainvälisiin järjestöihin. (11) Virasto perustaa turvallisuuteen liittyvät toimensa yleisen edun vuoksi yksinomaan riippumattomaan asiantuntemukseen noudattaen tarkoin tätä asetusta ja komission sen soveltamiseksi hyväksymiä sääntöjä. Tämän vuoksi pääjohtajan olisi tehtävä kaikki turvallisuuteen liittyvät viraston päätökset, ja hänellä olisi oltava laaja liikkumavara hänen hankkiessaan neuvoja ja järjestäessään viraston sisäistä toimintaa. Kun viraston on laadittava luonnoksia yleisluonteisiksi säännöiksi, jotka on tarkoitettu kansallisten viranomaisten noudatettavaksi, jäsenvaltiot on kuitenkin otettava mukaan päätöksentekoprosessiin. (12) On tarpeellista varmistaa, että osapuolilla, joihin viraston tekemät päätökset vaikuttavat, on käytettävissään tarvittavat oikeuskeinot, joiden luonne vastaa ilmailualan erityisluonnetta. Asianmukainen muutoksenhakumekanismi olisi järjestettävä niin, että pääjohtajan päätökseen voidaan hakea muutosta erityiseltä muutoksenhakulautakunnalta, jonka päätöksiä voidaan puolestaan käsitellä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. (13) Viraston täydellisen itsemääräämisoikeuden ja riippumattomuuden varmistamiseksi katsotaan olevan tarpeellista myöntää sille oikeus noudattaa itsenäisesti laatimaansa talousarviota, jonka tuotot koostuvat suurimmaksi osaksi yhteisön rahoitusosuudesta ja järjestelmän käyttäjien suorittamista maksuista. Yhteisön budjettimenettelyä noudatetaan kuitenkin siltä osin kun kyseessä ovat Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta maksettavat tuet. Lisäksi yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen olisi vastattava viraston tilintarkastuksesta. (14) Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston päätöksen 1999/468/EY [11] 2 artiklan mukaisesti tämän asetuksen täytäntöönpanon edellyttämät toimet olisi hyväksyttävä tapauksen mukaan joko kyseisen päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä tai kyseisen päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä käyttäen. [11] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (15) Suunnitellun toiminnan tavoitteita, joita ovat yhteisten sääntöjen laatiminen lentoturvallisuuden alalla ja ympäristön suojelussa Chicagon yleissopimuksen mukaisesti sekä niiden jatkuva valvonta tätä tarkoitusta varten perustetun eurooppalaisen elimen toimesta, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin. Tämän asetuksen euroopanlaajuisen soveltamisalan vuoksi, tavoitteet voidaan paremmin saavuttaa yhteisön tasolla perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuus- periaatteen mukaisessa tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen. (16) Tällä asetuksella luodaan tarkoituksenmukaisempi ja laajempi kehys yhteisten teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen määrittelemiselle ja toteuttamiselle siviili-ilmailun alalla. Teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3922/91 [12] olisi sen vuoksi kumottava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen mukaisesti jo suoritettuja tuotteiden, henkilöiden ja organisaatioiden varmentamisia. [12] EYVL L 373, 31.12.1999, s. 4. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1069/1999 (EYVL L 130, 26.5.1999, s. 16). (17) Laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että Euroopan unioniin kuulumattomien Euroopan valtioiden laajaa osallistumista viraston toimintaan on syytä edistää riittävän yleiseurooppalaisen ulottuvuuden varmistamiseksi ja lentoliikenteen turvallisuuden parantamiseksi kaikkialla Euroopassa. Ainoastaan ne Euroopan maat, jotka ovat tehneet yhteisön kanssa sopimuksen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan yhteisön säännöstön käyttöönotosta ja soveltamisesta kokonaisuudessaan, voivat osallistua viraston työhön; osallistumisessa noudatetaan niitä ehtoja, joista kyseisten sopimusten yhteydessä sovitaan, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU PERIAATTEET 1 artikla Soveltamisala 1. Tätä asetusta sovelletaan a) ilmailualan tuotteiden ja laitteiden suunnitteluun, tuotantoon, huoltoon ja käyttöön, b) edellä a alakohdassa esitettyjen tehtävien hoitoon osallistuvaan henkilöstöön ja organisaatioon, c) ilmanavigointitoiminnoissa mukana oleviin tuotteisiin, henkilöihin ja organisaatioihin, elleivät kyseiset tuotteet ja laitteet, henkilöt ja organisaatiot liity puolustuslaitoksen, tullin tai poliisin toimintaan. 2. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että puolustuslaitoksen, tullin tai poliisin toiminta on sopusoinnussa tämän asetuksen tavoitteiden kanssa. 2 artikla Tavoite 1. Tämän asetuksen päätavoitteena on luoda Eurooppaan yhtenäinen ja korkea lentoturvallisuuden taso. 2. Muina tavoitteina ovat tämän asetuksen soveltamisalalla a) helpottaa tavaroiden, henkilöiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta, b) edistää sääntely- ja varmentamismenettelyjen kustannustehokkuutta, c) varmistaa Chicagon yleissopimuksen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä koskevien määräysten ja liitteiden yhteinen tulkinta, mikä helpottaa niiden yhdenmukaista täytäntöönpanoa yhteisössä, ja d) edistää lentoturvallisuusstandardeja ja -sääntöjä koskevia yhteisön näkökantoja kaikkialla maailmassa luomalla tarvittavaa yhteistyötä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. 3. Näiden 1 ja 2 kohdassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi käytettävät keinot ovat seuraavat: a) kaikkien tarvittavien säädösten valmistelu, hyväksyminen ja yhdenmukainen soveltaminen, b) tuotteille, henkilöstölle ja organisaatioille tämän asetuksen ja sen soveltamiseksi annettujen toimeenpanoa koskevien sääntöjen mukaisesti myönnettyjen todistusten, lupien, hyväksyntöjen tai muiden asiakirjojen tunnustaminen ilman muita vaatimuksia, ja c) Euroopan lentoturvallisuusviraston perustaminen. 3 artikla Määritelmät 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan a) 'jatkuvalla valvonnalla' tehtäviä, joiden avulla todetaan, että tietyn todistuksen myöntämisperusteet täyttyvät koko todistuksen voimassaolon ajan, sekä mahdollisten turvatoimien toteuttamista; b) 'Chicagon yleissopimuksella' Chicagossa 7 päivänä joulukuuta 1944 allekirjoitettua kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimusta liitteineen sellaisena, kuin se on muutettuna ja voimassa ja sellaisena kuin se koskee kaikkia yhteisön jäsenvaltioita tämän asetuksen tullessa voimaan; c) 'tuotteella' ilma-alusta, moottoria tai potkuria; d) 'laitteella' välinettä, varustetta, mekanismia, kojetta tai tarviketta, jota käytetään tai joka on tarkoitettu käytettäväksi ilma-aluksen toiminnassa lennon aikana ja joka on asennettu tai tarkoitettu asennettavaksi taikka kiinnitetty ilma-alukseen, mutta joka ei ole osa ilma-aluksen runkoa, moottoria tai potkuria; e) 'varmentamisella' missä tahansa muodossa annettua tunnustamista, että tuote, organisaatio tai henkilö täyttää sitä koskevat vaatimukset, mukaan lukien tämän asetuksen säännökset ja sen toimeenpanoa koskevat säännöt, sekä sellaisen todistuksen, luvan, hyväksynnän tai muun asiakirjan antamista, jolla tämä vaatimustenmukaisuus todistetaan; f) 'tyyppitodistuksella' asiakirjaa, jolla todistetaan, että tuotteiden tai laitteen tyyppi on tämän asetuksen säännösten ja sen soveltamiseksi annettujen toimeenpanoa koskevien sääntöjen mukainen; g) 'kaupallisella liikenteellä ilma-aluksella harjoitettavaa matkustajien, postin ja/tai rahdin kuljetusta maksua ja/tai vuokraa vastaan; h) 'pätevällä yksiköllä' elintä - kansallisia ilmailuviranomaisia tai mitä tahansa muuta oikeushenkilöä-, joka voi hoitaa varmentamistehtäviä viraston valvonnassa ja vastuulla. 2. Tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 5 artiklan 1 kohtaa voidaan mukauttaa ja sen liitettä muuttaa 53 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jotta voidaan soveltaa tässä asetuksessa tarkoitetuissa yhteyksissä Chicagon yleissopimukseen tehtäviä muutoksia, jotka tulevat voimaan tämän asetuksen antamisen jälkeen ja joita sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa. II LUKU SISÄLLÖLLISET VAATIMUKSET 4 artikla Perusperiaatteet 1. Tuotteita ja laitteita ei saa käyttää jäsenvaltioiden alueella, ellei niitä ole varmennettu sen osoittamiseksi, että ne täyttävät tämän asetuksen lentokelpoisuutta ja ympäristönsuojelua koskevat säännökset. 2. Edellä 1 kohtaa on sovellettava kolmansien maiden ilma-aluksiin, organisaatioihin ja henkilöstöön rajoittamatta kuitenkaan sellaisia niiden oikeuksia, jotka määritellään sovellettavissa kansainvälisissä yleissopimuksissa ja Chicagon yleissopimuksessa. 5 artikla Lentokelpoisuuden olennaiset vaatimukset 1. Tuotteet ja laitteet katsotaan lentokelpoisiksi, jos ne täyttävät Chicagon yleissopimuksen liitteessä 8 olevissa 1, 3 ja 4 osassa, jotka ovat tämän asetuksen liitteenä, määrätyt standardit ja niitä huolletaan tavalla, joka varmistaa lentoturvallisuuden jatkuvuuden. 2. Kun ilmailualan tuotteet ja laitteet on osoitettu lentokelpoisiksi ja niitä huolletaan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, niille myönnetään asianmukainen todistus tämän asetuksen nojalla. Tässä todistuksessa on mainittava ehdot, joiden mukaisesti tuotteiden ja laitteiden käyttö sallitaan ja joiden mukaisesti niitä on huollettava. 3. Komissio vahvistaa 1 ja 2 kohdan soveltamista varten 53 artiklan 3 kohdan mukaisesti täytäntöönpanosäännöt, joissa asetetaan ehdot, joiden mukaisesti tuotteet ja laitteet varmennetaan ja huolletaan. 6 artikla Ympäristönsuojelun olennaiset vaatimukset 1. Tuotteilta ja laitteilta edellytetään neuvoston direktiivin 80/51/ETY [13] mukaista melutodistusta. [13] EYVL L 18, 24.1.1980, s. 260. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 83/206/ETY, EYVL L 117, 4.5.1983, s. 15. 2. Komissio vahvistaa tarvittavat täytäntöönpanoa koskevat säännöt edellä 1 kohdassa tarkoitettua todistusta varten 53 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. 7 artikla Muita perusperiaatteita ja olennaisia vaatimuksia Komissio antaa tarvittaessa ja mahdollisimman pian 1 artiklan b ja c alakohdassa tarkoitettujen alueiden pääperiaatteita ja olennaisia vaatimuksia koskevat ehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle hyväksyttäviksi perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohdan nojalla. 8 artikla Todistusten tunnustaminen 1. Jäsenvaltioiden on tunnustettava ilman teknisiä lisävaatimuksia tai muuta arviointia tämän asetuksen mukaisesti myönnetyt todistukset. Jos alkuperäinen tunnustaminen on tehty tiettyä tarkoitusta tai tiettyjä tarkoituksia varten, mahdollinen myöhempi tunnustaminen koskee ainoastaan tarkoitusta tai samoja tarkoituksia. 2. Todistukset, joiden myöntäminen ei ole mahdollista tämän asetuksen mukaisesti, voidaan myöntää voimassa olevien kansallisten säännösten mukaisesti siihen asti, kun tarvittavat soveltamista koskevat säännöt on hyväksytty, ja rajoittamatta 56 artiklan säännösten soveltamista. 9 artikla Kolmansien maiden hyväksyntöjen hyväksyminen 1. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen säännösten ja sen soveltamista koskevien sääntöjen kanssa jäsenvaltiot tai virasto voivat myöntää todistuksia kolmannen maan ilmailuviranomaisten myöntämien todistusten perusteella, jos tästä määrätään yhteisön ja kyseisen maan välillä tehdyissä vastavuoroista tunnustamista koskevissa sopimuksissa. 2. Kun vastavuoroisesta tunnustamisesta ei ole tehty sopimusta ja jäsenvaltio aikoo myöntää todistuksia kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten myöntämien varmentamisten perusteella, jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille, missä laajuudessa ja millä yksityiskohtaisilla ehdoilla tällaisia todistuksia on tarkoitus myöntää. Jos komissio katsoo kolmen kuukauden kuluessa ilmoituksesta, että a) ehdot, joilla tällaisia todistuksia on tarkoitus myöntää, eivät turvaa tässä asetuksessa ja sen soveltamista koskevissa säännöissä määriteltyä turvallisuustasoa vastaavaa tasoa ja/tai b) tällaiset todistukset merkitsisivät kolmannelle maalle kohtuutonta etua tai olisivat yhteisön tähän kolmanteen maahan soveltaman politiikan vastaisia, komissio voi 53 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen vaatia, että kyseinen jäsenvaltio muuttaa aiottuja todistuksia tai jättää ne kokonaan myöntämättä. Tämän kohdan mukaisesti myönnettyjen todistusten voimassaolo lakkaa, kun yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välinen sopimus tulee voimaan, mutta kuitenkin viimeistään kahden vuoden kuluttua todistusten myöntämisestä. Komissio voi kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä 53 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tarvittaessa hyväksyä minkä tahansa näin myönnetyn todistuksen kaksivuotisen voimassaolon pidennyksen, jos edellä b alakohdassa mainitut seikat eivät sitä estä. 10 artikla Joustavuutta koskevat säännökset 1. Tämän asetuksen säännökset ja sen soveltamista koskevat säännöt eivät estä jäsenvaltiota toimimasta välittömästi, jos tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaan tuotteeseen, henkilöön tai organisaatioon liittyvä turvallisuusongelma sitä vaatii. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille toteuttamistaan toimenpiteistä ja perusteltava ne. 2. Komissio päättää 53 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, oikeuttaako riittämätön turvallisuuden taso tai tässä asetuksessa ja sen soveltamista koskevissa säännöissä oleva puutteellisuus jatkamaan 1 kohdan nojalla käyttöön otettujen toimenpiteiden toteuttamista. Komissio ryhtyy myös tarvittaessa toimiin kyseisen säännön muuttamiseksi. Jos jäsenvaltion toimenpiteet todetaan perusteettomiksi, sen on peruutettava ne. 3. Jäsenvaltio voi myöntää poikkeuksia tässä asetuksessa ja sen soveltamista koskevissa säännöissä määriteltyjen sisällöllisten vaatimusten noudattamisesta, jos odottamattomat ja kiireelliset toimintaan liittyvät olosuhteet tai kestoltaan rajalliset toimintaan liittyvät tarpeet sitä edellyttävät. Tällaisissa tapauksissa komissiolle ja muille jäsenvaltioille on viipymättä ilmoitettava asiasta. 4. Komissio voi päättää 53 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, että tämän artiklan 3 kohdan nojalla myönnetyt poikkeukset eivät ole tämän asetuksen tavoitteiden tai jonkin muun yhteisön oikeuteen kuuluvan säännön mukaisia. Tällöin jäsenvaltion on peruutettava myöntämänsä poikkeus. 5. Tapauksissa, joissa on mahdollista käyttää muita keinoja 4-7 artiklan soveltamiseksi annettujen soveltamista koskevien sääntöjen mukaisen turvallisuustason saavuttamiseksi, jäsenvaltiot voivat hakijoita kansallisuuden perusteella syrjimättä ja ottaen huomioon tarpeen estää kilpailun vääristyminen, myöntää kyseisistä artikloista poikkeavia hyväksyntöjä. Tällaisissa tapauksissa kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta komissiolle ennen kyseisen hyväksynnän myöntämistä ja ilmoitettava syyt, joiden perusteella poikkeus on tarpeen, ja ehdot, joilla varmistetaan sääntöjen mukaisen turvallisuuden tason saavuttaminen. 6. Komissio päättää 53 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, vastaako ehdotettu hyväksyntä sääntöjen mukaista turvallisuuden tasoa ja voidaanko sen myöntämiseen suostua. Tällöin komissio ilmoittaa päätöksestään kaikille jäsenvaltioille, joilla on niin ikään oikeus toteuttaa kyseinen toimenpide. Asiaan liittyviä soveltamista koskevia sääntöjä voidaan muuttaa kyseisen toimenpiteen edellyttämällä tavalla. Tähän toimenpiteeseen sovelletaan 8 artiklan säännöksiä. 11 artikla Tietojen levitys ja suojaaminen 1. Komission, viraston ja kansallisten ilmailuviranomaisten tämän asetuksen soveltamisen aikana keräämät tiedot ovat luottamuksellisia, ja niihin sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY [14]. [14] EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. 2. Komissiolla, virastolla, kansallisilla ilmailuviranomaisilla ja kaikilla yksiköillä, joille on neuvoston direktiivin 94/56/EY [15] mukaisesti annettu tehtäväksi siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinta yhteisössä, on oltava oikeus saada käyttöönsä tutkinnan perusperiaatteista 1 kohdassa tarkoitetut tiedot. [15] EYVL L 319, 12.12.1994, s. 14. 3. Komissio voi 53 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä noudattaen päättää valikoitujen tietojen saattamisesta niistä kiinnostuneiden tietoon. Tällaisten päätösten, jotka voivat olla luonteeltaan yleisiä tai yksilöllisiä, on perustuttava tarpeeseen a) antaa henkilöille ja organisaatioille niiden lentoturvallisuuden parantamiseksi tarvitsemat tiedot ja b) rajoittaa tietojen levitys tiukasti niiden käyttäjien tarvitsemaan vähimmäislaajuuteen. 4. Virasto julkaisee vuosittain turvallisuutta koskevan katsauksen, jotta yleisö saisi tietoja yleisestä turvallisuustasosta. III LUKU EUROOPAN LENTOTURVALLISUUSVIRASTO I jakso Tehtävät 12 artikla Viraston perustaminen ja tehtävät 1. Tämän asetuksen soveltamiseksi perustetaan Euroopan lentoturvallisuusvirasto, jäljempänä 'virasto'. 2. Lentoturvallisuusjärjestelmän asianmukaisen toiminnan ja kehityksen varmistamiseksi virasto a) toteuttaa kaikki sellaiset tehtävät ja antaa lausuntoja kaikista sellaisista asioista, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, b) avustaa komissiota valmistelemalla sellaisia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen tämän asetuksen panemiseksi täytäntöön, ja antaa komissiolle sen tehtävien hoidossa tarvittavaa teknistä, tieteellistä ja hallinnollista tukea, c) tekee tarvittavat päätökset, jotka kuuluvat tämän asetuksen tai muun sovellettavan yhteisön lainsäädännön nojalla sen toimivaltaan, d) suorittaa tarkastuksia ja tutkintaa, jotka ovat sen tehtävien hoidon kannalta tarpeellisia. 13 artikla Päätösten tyypit Virastolla on oikeus tehdä hyväksyä a) komissiolle osoitetut lausunnot, b) ohjeellisina käytettäviä hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi ja kaikenlaista opastavaa aineistoa tämän asetuksen ja sen soveltamisesta annettujen sääntöjen soveltamista varten, c) päätöksiä, jotka koskevat 15, 46 ja 47 artiklan soveltamista. 14 artikla Lausuntojen, hyväksyttävien menetelmien vaatimusten täyttämiseksi ja ohjeellisen aineiston laatiminen 1. Avustaakseen komissiota Euroopan parlamentille ja neuvostolle tehtävien pääperiaatteita ja olennaisia vaatimuksia koskevien ehdotusten valmistelussa ja tarvittavien täytäntöönpanoa koskevien, mukaan lukien 5 artiklan 3 kohdassa ja 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin ja laitteisiin sovellettavien sääntöjen laatimisessa virasto tekee niistä luonnokset. Virasto antaa nämä luonnokset lausuntoina komissiolle. 2. Virasto laatii varmentamismenettelyssä ohjeellisina käytettäviä hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi ja opastavaa aineistoa, ja se noudattaa tällöin tiukasti tämän asetuksen säännöksiä ja toimeenpanoa koskevia sääntöjä, jotka komissio vahvistaa 44 artiklan mukaisesti asetuksen soveltamista varten. 15 artikla Varmentaminen Tuotteiden ja laitteiden osalta virasto a) toteuttaa itse tai pätevien yksiköiden välityksellä 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti annetuissa täytäntöönpanoa koskevissa säännöissä asetetuin ehdoin teknisiä tarkastuksia, jotka ovat tarpeen sen toteamiseksi, että tuotteiden ja laitteiden tyypit täyttävät niiden suunnittelua koskevissa säännöissä määrätyt lentokelpoisuusehdot; b) myöntää tarvittavat tyyppitodistukset, suunnitteluorganisaatioiden varmentaminen mukaan lukien, 5 artiklan 3 kohdan nojalla annetuissa toimeenpanoa koskevissa säännöissä asetetuin ehdoin ja varmistaa jatkuvan valvonnan; c) muuttaa tyyppitodistusta, lykkää sen myöntämistä tai peruuttaa sen, jos oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö ei täytä sille tässä asetuksessa tai sen soveltamista koskevissa säännöissä asetettuja velvoitteita; d) toimii välittömästi varmentamiensa tuotteiden ja laitteiden turvallisuuteen liittyvän ongelman torjumiseksi; kyseisissä tapauksissa sovelletaan 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä. 16 artikla Sääntöjen soveltamisen valvonta 1. Virasto suorittaa tarkastuksia todentaakseen, että jäsenvaltiot soveltavat tätä asetusta ja komission sen soveltamiseksi vahvistamia soveltamista koskevia sääntöjä, ja antaa kertomuksia komissiolle. 2. Virasto suorittaa 10 artiklan ja tämän asetuksen soveltamiseksi annettuihin vaatimuksiin liittyvää teknistä tutkintaa noudattaen 53 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annettuja vaatimuksia. 17 artikla Tutkimustoiminta 1. Virasto voi kehittää ja rahoittaa tutkimustoimintaa, jonka on ehdottomasti liityttävä sen toimialaan kuuluvien toimintojen parantamiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön oikeuden soveltamista. 2. Virasto yhteensovittaa tutkimus- ja kehittämistoimintansa komission ja jäsenvaltioiden vastaavan toiminnan kanssa varmistaakseen, että näiden politiikat ja toimet ovat keskenään yhdenmukaiset. 18 artikla Suhteet kolmansiin maihin 1. Virasto voi avustaa yhteisöä ja sen jäsenvaltioita niiden suhteissa kolmansiin maihin asiaan koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Virasto erityisesti avustaa komissiota pyynnöstä sen neuvotteluissa, jotka koskevat sääntöjen yhdenmukaistamista ja sääntöjen hyväksyttävän soveltamisen todistavien hyväksyntöjen vastavuoroista tunnustamista. 2. Virasto voi tehdä yhteistyötä kolmansien maiden ilmailuviranomaisten ja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa noudattaen työjärjestelyjä, joista komissio on sopinut kyseisten elinten kanssa. II jakso Sisäinen rakenne 19 artikla Oikeudellinen asema, sijainti, paikallistoimistot 1. Virasto on yhteisön elin. Se on oikeushenkilö. 2. Virastolla on jokaisessa jäsenvaltiossa laajin kansallisen lainsäädännön mukainen oikeushenkilöllä oleva oikeuskelpoisuus. Se voi erityisesti hankkia tai luovuttaa irtainta ja kiinteää omaisuutta sekä esiintyä kantajana ja vastaajana oikeudenkäynneissä. 3. Viraston sijaintipaikasta päättävät toimivaltaiset viranomaiset komission ehdotuksesta kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen antamisesta. Virasto voi 24 artiklassa tarkoitetun hallintoneuvoston suostumuksella perustaa omia paikallistoimistoja jäsenvaltioihin, jos nämä siihen suostuvat. 4. Virastoa edustaa sen pääjohtaja. 20 artikla Henkilöstö 1. Viraston henkilöstöön sovelletaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä, Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja ja Euroopan yhteisöjen toimielimien näiden henkilöstösääntöjen ja palvelussuhteen ehtojen soveltamiseksi yhteisesti antamia sääntöjä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 33 artiklan soveltamista muutoksenhakulautakunnan jäseniin. 2. Virasto käyttää henkilöstönsä suhteen niitä valtuuksia, jotka on siirretty nimittävälle viranomaiselle henkilöstösäännöillä ja muuhun henkilöstöön sovellettavilla palvelussuhteen ehdoilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 30 artiklan soveltamista. 3. Viraston henkilöstö muodostuu tarkasti rajoitetusta määrästä komission tai jäsenvaltioiden virkamiehiä, jotka on määrätty tai tilapäisesti siirretty suorittamaan viraston hallintovirkamiehille kuuluvia tehtäviä. Muu henkilöstö koostuu muista työntekijöistä, jotka virasto ottaa palvelukseensa tarpeidensa kannalta tarkasti määritellyksi ajaksi. 21 artikla Erioikeudet ja vapaudet Virastoon sovelletaan Euroopan yhteisöjen erioikeuksia ja vapauksia koskevaa pöytäkirjaa. 22 artikla Vastuu 1. Sopimukseen perustuva viraston vastuu määräytyy kyseiseen sopimukseen sovellettavan lain mukaan. 2. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista asia viraston tekemässä sopimuksessa mahdollisesti olevan välityslausekkeen nojalla. 3. Jos kyseessä on sopimukseen perustumaton vastuu, virasto korvaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisältyvien yhteisten perusperiaatteiden mukaisesti vahingon, jonka viraston yksiköt tai henkilöstön jäsenet ovat tehtäviään suorittaessaan aiheuttaneet. 4. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista riidat, jotka koskevat 3 kohdassa tarkoitettujen vahinkojen korvaamista. 5. Viraston henkilöstöön kuuluvien henkilökohtaisesta vastuusta virastoa kohtaan määrätään heihin sovellettavissa henkilöstösäännöissä tai palvelussuhteen ehdoissa. 23 artikla Kielet 1. Viraston työkieli on englanti. Komissiolle osoitetut 14 artiklan 1 kohdan mukaiset lausunnot on esitettävä yhteisön kaikilla virallisilla kielillä. Tämän asetuksen 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen hyväksyttävien menetelmien vaatimusten täyttämiseksi ja opastavan aineiston on oltava saatavilla englannin kielellä. Virastolle esitetyt varmentamista koskevat hakemukset, hakemusten käsittelyssä tarvittavat asiakirjat ja kaikki muut virastolle toimitettavat asiakirjat voidaan laatia millä tahansa yhteisön virallisista kielistä, ja englannin kielellä, kun sovellettaessa säännössä sitä vaaditaan. Tällaisiin hakemuksiin liittyvien yksittäisten päätösten ja menettelyjen on oltava saatavilla hakijan käyttämällä kielellä. 2. Viraston toiminnassa tarvittavat käännöspalvelut tarjoaa Euroopan unionin elinten käännöskeskus. 24 artikla Hallintoneuvoston nimittäminen ja toimivalta 1. Perustetaan hallintoneuvosto. 2. Hallintoneuvosto a) nimittää 30 artiklan mukaisesti pääjohtajan, b) hyväksyy ennen kunkin vuoden maaliskuun 31 päivää viraston edellisen vuoden toimintaa koskevan yleiskertomuksen ja toimittaa sen Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioille, c) vahvistaa ennen kunkin vuoden syyskuun 30 päivää ja komission hyväksynnän saatuaan viraston seuraavan vuoden toimintaohjelman ja toimittaa sen Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioille, d) vahvistaa komission hyväksynnän saatuaan suuntaviivoja, joiden mukaisesti varmentamistehtäviä siirretään päteville yksiköille, e) laatii menettelyjä, joiden mukaisesti pääjohtaja tekee 44 ja 45 artiklassa tarkoitettuja päätöksiä, f) hoitaa viraston talousarvioon liittyvät 49, 50 ja 51 artiklan mukaiset tehtävänsä, g) nimittää 33 artiklan mukaisesti muutoksenhakulautakuntien jäsenet, h) käyttää 30 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitettujen virkamiesten suhteen kurinpidollista toimivaltaa. 3. Hallintoneuvosto perustaa sidosryhmien edustajista koostuvan neuvoa-antavan elimen, jota se kuulee ennen 2 kohdan c, e ja f alakohdassa tarkoitettujen päätösten tekemistä. 25 artikla Hallintoneuvoston kokoonpano Hallintoneuvosto koostuu yhdestä kutakin jäsenvaltiota edustavasta jäsenestä, yhdestä komissiota edustavasta jäsenestä ja yhdestä Euroopan parlamentin nimeämästä jäsenestä sekä heidän varajäsenistään. Jäsenten toimikausi on viisi vuotta. Sama henkilö voidaan nimittää hallintoneuvoston jäseneksi uudelleen. 26 artikla Hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1. Hallintoneuvosto valitsee jäsentensä keskuudesta puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Varapuheenjohtaja toimii viran puolesta puheenjohtajan sijaisena tämän ollessa estyneenä. 2. Puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan toimikausi päättyy, kun heidän jäsenyytensä hallintoneuvostossa päättyy. Puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan toimikausi on kolme vuotta, ellei tästä säännöksestä muuta johdu. Samat henkilöt voidaan valita tehtäviinsä uudelleen. 27 artikla Kokoukset 1. Hallintoneuvosto kokoontuu puheenjohtajansa kutsusta. 2. Viraston pääjohtaja osallistuu kokouksiin. 3. Hallintoneuvosto pitää sääntömääräisen kokouksen kerran vuodessa. Muulloin se kokoontuu puheenjohtajan aloitteesta tai jos komissio tai kolmannes jäsenvaltioista sitä pyytää. 4. Hallintoneuvosto voi kutsua tarkkailijoita osallistumaan kokouksiinsa. 5. Virasto huolehtii hallintoneuvoston sihteeristötehtävistä. 28 artikla Äänestys 1. Hallintoneuvosto tekee päätöksensä kahden kolmasosan enemmistöllä. 2. Kullakin jäsenellä on yksi ääni. Viraston pääjohtajalla ei ole äänioikeutta. 29 artikla Pääjohtajan tehtävät ja toimivalta 1. Virastoa johtaa sen pääjohtaja, joka hoitaa tehtäväänsä täysin riippumattomasti. Pääjohtaja ei pyydä eikä ota vastaan ohjeita miltään hallitukselta eikä miltään muulta elimeltä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission ja hallintoneuvoston toimivaltaa. 2. Pääjohtajan tehtävät ja toimivaltuudet ovat seuraavat: a) Pääjohtaja vahvistaa 13 artiklassa määritellyt viraston päätökset tässä asetuksessa, sen soveltamista koskevissa säännöissä ja muussa sovellettavassa lainsäädännössä asetetuissa rajoissa. b) Pääjohtaja päättää 47 ja 48 artiklan mukaisista tarkastus- ja tutkintatoimista. c) Pääjohtaja siirtää varmentamistehtäviä päteville yksiköille hallintoneuvoston asettamien suuntaviivojen mukaisesti. d) Pääjohtaja huolehtii kaikenlaisista kansainvälisiä tehtävistä ja teknisestä yhteistyöstä kolmansien maiden kanssa 18 artiklan soveltamiseksi. e) Pääjohtaja toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, mukaan lukien sisäisten hallinnollisten ohjeiden antaminen ja tiedonantojen julkaiseminen, viraston tämän asetuksen säännösten mukaisen toiminnan varmistamiseksi. f) Pääjohtaja valmistelee vuosittain luonnoksen yleiskertomukseksi ja toimittaa sen hallintoneuvostolle. g) Pääjohtajalla on henkilöstön suhteen 20 artiklan 2 kohdassa säädetty toimivalta. h) Pääjohtaja laatii ennakkoarvion viraston tuloista ja menoista 49 artiklan mukaisesti ja huolehtii talousarvion toteuttamisesta 50 artiklan mukaisesti. i) Pääjohtaja voi siirtää toimivaltaansa muille viraston henkilöstön jäsenille, ellei 53 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavista säännöistä muuta johdu. 30 artikla Johtavien virkamiesten nimittäminen 1. Hallintoneuvosto nimittää tai erottaa viraston pääjohtajan komission ehdotuksesta. 2. Pääjohtajan toimikausi on viisi vuotta. Sama henkilö voidaan nimittää pääjohtajaksi uudelleen. 3. Pääjohtajaa voi avustaa yksi tai useampi johtaja. Pääjohtajan ollessa poissa tai estynyt yksi johtajista hoitaa hänen tehtäviään. 4. Viraston johtajat nimitetään tai erotetaan 1 ja 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen sen jälkeen, kun pääjohtajaa on kuultu. 31 artikla Muutoksenhakulautakuntien perustaminen ja toimivalta 1. Virastoon perustetaan vähintään yksi muutoksenhakulautakunta. 2. Muutoksenhakulautakunnan tai -lautakuntien tehtävä on ratkaista 35 artiklassa tarkoitettuja päätöksiä koskevat muutoksenhaut. 3. Muutoksenhakulautakunta tai -lautakunnat kutsutaan koolle tarpeen mukaan. Komissio vahvistaa muutoksenhakulautakuntien lukumäärän ja tehtävät 53 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 32 artikla Muutoksenhakulautakuntien kokoonpano 1. Muutoksenhakulautakuntaan kuuluu puheenjohtaja ja kaksi muuta jäsentä. 2. Puheenjohtaja valitsee tapauskohtaisesti muut jäsenet ja heidän sijaisensa 33 artiklan 1 kohdan mukaisesti laaditusta pätevien jäsenien luettelosta. Jos muutoksenhaun luonne muutoksenhakulautakunnan mielestä niin vaatii, se voi valita kyseisen tapauksen käsittelyyn mainitusta luettelosta enintään kaksi ylimääräistä jäsentä. 3. Komissio päättää 53 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen kunkin muutoksenhakulautakunnan jäsenten kelpoisuusvaatimuksista, yksittäisten jäsenten toimivallasta päätösten valmisteluvaiheessa ja äänestysmääräyksistä. 33 artikla Muutoksenhakulautakuntien jäsenten riippumattomuus 1. Hallintoneuvosto nimittää muutoksenhakulautakuntien jäsenet, puheenjohtajan ja heidän sijaisensa komission esittämästä ehdokasluettelosta. Toimikausi on viisi vuotta. Samat henkilöt voidaan valita tehtäviinsä uudelleen. 2. Muutoksenhakulautakuntien jäsenet ovat riippumattomia. Päätöksiä tehdessään heitä eivät sido mitkään ohjeet. 3. Muutoksenhakulautakuntien jäsenet eivät saa hoitaa muita viraston tehtäviä. Muutoksenhakulautakuntien jäsenet voivat hoitaa tehtävää osa-aikaisesti. 4. Muutoksenhakulautakuntien jäsenet voidaan vapauttaa tehtävistään tai hänen nimensä voidaan poistaa luettelosta asianomaisen henkilön toimikauden kestäessä vain, jos tähän on painavat syyt ja jos yhteisöjen tuomioistuin tekee asiaa koskevan päätöksen komission pyynnöstä, jonka komissio on esittänyt saatuaan hallintoneuvostolta asiaa koskevan lausunnon. 34 artikla Erottaminen ja jääväys 1. Muutoksenhakulautakunnan jäsen ei voi osallistua muutoksenhakumenettelyyn, jos asia koskee hänen omaa etuaan, jos hän on aikaisemmin edustanut jompaakumpaa menettelyn asianosaisista tai jos hän on osallistunut sen päätöksen valmisteluun, jota muutoksenhaku koskee. 2. Jos 1 kohdassa mainituista syistä tai joistain muista syistä muutoksenhaku- lautakunnan jäsen ei katso voivansa osallistua johonkin muutoksenhakumenettelyyn, hänen on ilmoitettava asiasta muutoksenhakulautakunnalle. 3. Kaikki muutoksenhakumenettelyn asianosaiset voivat jäävätä muutoksenhaku- lautakunnan jäsenen 1 kohdassa mainituista syistä tai jos tätä epäillään puolueellisuudesta. Jääväystä ei voida hyväksyä silloin, kun menettelyn asianosainen on jo ryhtynyt menettelyyn, vaikka jääväysperuste on ollut hänen tiedossaan. Jääväysperusteena ei voi käyttää jäsenen kansallisuutta. 4. Muutoksenhakulautakunnat päättävät ilman asianomaisen jäsenen osallistumista, miten 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa on meneteltävä. Muutoksenhaku- lautakuntaan tulee kyseisen jäsenen tilalle tämän ratkaisun tekoa varten hänen sijaisensa. 35 artikla Päätökset, joihin voidaan hakea muutosta 1. Muutosta voidaan hakea viraston päätöksiin, jotka perustuvat 15 tai 48 artiklaan tai koskevat 52 artiklassa tarkoitettuja maksuja. 2. Edellä 1 kohdan mukaisesti tehdyllä muutoksenhaulla ei ole lykkäävää vaikutusta. Virasto voi kuitenkin tilanteen arvioituaan päättää, että riitautetun päätöksen soveltamista on syytä lykätä. 3. Muutoksenhaku päätökseen, joka ei päätä menettelyä jonkin asianosaisen osalta, voidaan esittää vain lopullista päätöstä koskevan muutoksenhaun yhteydessä, jollei kyseisessä päätöksessä anneta mahdollisuutta erilliseen muutoksenhakuun. 36 artikla Henkilöt, joilla on muutoksenhakuoikeus Jollei 42 artiklasta muuta johdu, kaikki luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt voivat hakea muutosta päätökseen, joka on heille osoitettu tai joka koskee heitä välittömästi ja henkilökohtaisesti, vaikka se olisi osoitettu muulle henkilölle. Menettelyn osapuolet voivat olla muutoksenhakumenettelyn osapuolina. 37 artikla Määräaika ja muoto Muutoksenhaku perusteluineen on toimitettava virastolle kirjallisesti kahden kuukauden kuluessa toimenpiteen tiedoksiantamisesta kyseiselle henkilölle, tai jos tällaista tiedoksiantoa ei ole, kahden kuukauden kuluessa päivästä, jolloin tämä on saanut tiedon asiasta. 38 artikla Välitarkastus 1. Jos päätöksen valmistellut viraston yksikkö pitää muutoksenhakua hyväksyttävänä ja perusteltuna, virasto oikaisee päätöksen. Tätä säännöstä ei sovelleta, jos muutoksenhaku kohdistuu johonkin muuhun muutoksenhakumenettelyn osapuoleen. 2. Jos päätöstä ei oikaista kuukauden määräajan kuluessa muutoksenhaun perustelujen vastaanottamisesta, viraston on viipymättä päätettävä, lykkääkö se päätöksen soveltamista 35 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisesti, ja toimitettava muutoksenhaku muutoksenhakulautakunnan käsiteltäväksi. 39 artikla Muutoksenhakujen tutkiminen 1. Jos muutoksenhaku on kelpoinen, muutoksenhakulautakunta tutkii, onko se perusteltu. 2. Muutoksenhakua tutkiessaan muutoksenhakulautakunta kehottaa muutoksenhaku- menettelyn osapuolia aina tarvittaessa esittämään tietyssä määräajassa huomautuksensa muutoksenhakulautakunnan antamista ilmoituksista tai muilta muutoksenhakumenettelyn osapuolilta vastaanotetuista tiedonannoista. Muutoksen- hakumenettelyn osapuolilla on oikeus esittää suullisia huomautuksia. 40 artikla Muutoksenhakua koskeva päätös Muutoksenhakulautakunta voi joko käyttää viraston toimivaltaa tai siirtää asian viraston toimivaltaisen yksikö