FI    FI FI 
 
FI 1   FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 29.7.2009 
SEK(2009) 1077 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
 
Oheisasiakirja Ehdotus 
 
NEUVOSTON ASETUS 
 
pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamises ta Biskajanlahden sardellikannalle ja 
kyseistä kantaa hyödyntäville kalastuksille 
  
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTENARVIOINNISTA
 
  
{COM(2009) 399 final} 
 
{SEC(2009)1076 final} 
 
FI 2   FI TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTENARVIOINNISTA 
 
Vaikutustenarviointi kosk ee ehdotusluonnosta, jossa va hvistetaan Biskajanlahden 
sardellikannan ( Engraulis encrasicolus ) kalastusta koskevia pitkäaikaisia hoitotavoitteita ja 
täytäntöönpanomenetelmiä. Tämä lyhytikäine n pelaginen laji on sosioekonomisesti erittäin 
tärkeä monille Espanjan Kantabrian rannikon ja Ranskan Atlantin rannikon satamille ja 
kalastajille. 
Ehdotuksen soveltamisala on kohtalaisen me rkittävä: kyseisen pyynnin arvo on jopa 
50 miljoonaa euroa. Sardellin kalastusta harjoit ti noin 300 alusta, ja se tarjosi noin 3 000 
merityöpaikkaa ja noin 16 000 tonnia ihmi sravinnoksi pyydettyä kalaa vuonna 2004, ennen 
kuin kalastus kiellettiin. Nämä luvut kuvastav at ehdotuksen vaikutusta , sillä sen tavoitteena 
on kyseisen kalastuksen vakaus ja kestävyys. Alueella toimii kaksi laivastoa – Espanjan 
kurenuotta-aluksia sekä Ranska n kurenuotta-aluksia ja pelagi sia troolareita. Kannan runsaus 
vaihtelee vuodesta toiseen suuresti, mikä johtuu lähinnä siitä, että kantaan tulevien nuorten 
kalojen määrä vaihtelee ympä ristötekijöiden vuoksi. Nuorte n kalojen rekrytoituminen 
kalastukseen on ollut hyvin vähäistä vuodesta 2001 alkaen. Vuosiluokan 2004 
rekrytoituminen oli erityisen alhaista, mikä johti kannan heikentymiseen ja kalastuksen 
kieltämiseen vuoden 2005 loppupuolella. Kyseinen ka lastus on ollut siitä lähtien kiellettyä. 
Ehdotuksessa vahvistetaan edellytykset kalast uksen aloittamiseksi uudelleen ja säädetään 
kannan hoidosta sen koon mukaan. Meri- ja kalast usasioiden pääosasto pitää tätä ehdotusta 
uutena askeleena, joka auttaa suuntaamaan yht eisen kalastuspolitiikan (YKP) päätöksentekoa 
kansainvälisten sitoumusten ja YKP:n tavoitteiden noudattamista  edistäviin pitkäaikaisiin 
ratkaisuihin. Kyseisen kannan kalastus kiellett iin keväällä 2009 sen jä lkeen, kun tieteellisissä 
lausunnoissa arvioitiin, että kannan biomassa oli raja-arvojen (B lim) alapuolella. Vasta sitten, 
kun kalastus voidaan turvallisesti aloittaa uudell een, voidaan alkaa soveltaa pitkän aikavälin 
suunnitelmaa sellaisen kalastus tason määrittämiseksi, jonka avulla kannan elpymisvaiheesta 
voidaan siirtyä kestävään enimmäistuottoon. On kuitenkin tärkeää korostaa, että tässä 
kertomuksessa arvioidun ehdotuksen tavoitteen a ei ole biomassan korkea taso, vaan sen 
avulla pyritään pikemminkin löytämään paras keino hallita riskiä siitä, että kalastus joudutaan 
jälleen kieltämään. 
Vaikutustenarviointia edelsi tieteellisen komitean ja sidosryhmien komitean laatima 
perusteellinen tieteellinen arviointi.  
YKP:n mukaan kalavarojen kestävän hoidon varmistamiseksi void aan harkita useita 
toimintavaihtoehtoja. Näitä ovat 
• kiinteän TACin vahvistaminen, 
• teknisten toimenpiteiden käyttöönotto, mukaan lu ettuina ajallise t/alueelliset kalastuskiellot 
sukukypsien (kutevien) ka lojen ja/tai nuorten kalojen suojelemiseksi, 
• kalastusmahdollisuuksiin mukautettujen ka pasiteettia ja pyyntiponnistusta koskevien 
säännösten käyttöönotto, 
• taloudellisten välineiden eli markkinatoimenpiteiden käyttö, 
• asianomaisten osapuolten paremman yhteistyön edistäminen. 
Kyseisen lyhytikäisen lajin erityistarpeiden vuoksi ja koska mainittu kalastus on ollut usean 
vuoden ajan kiellettyä katsottiin, että hoitosuun nitelman käyttöönotto on toteuttamiskelpoisin 
vaihtoehto nykyiselle järjestelmälle, joka pe rustuu vuosittaiseen päätöksentekoon. Pelagisten 
lajien pyyntiponnistuksen valvonta on tehotonta, ja sen vuoksi katsotti in, että sardellin 
 
FI 3   FI kalastuksenhoidon alalla pyyntimääriin perustuva hallinnointi olisi TACin vahvistamiseksi 
parempi lähestymistapa kuin pyyntiponnistuksen rajoittaminen. Edellä  kuvaillun kaltaisia 
täydentäviä toimenpiteitä voidaan käyttää suunn itelman parantamiseksi, mutta niitä ei tässä 
kertomuksessa tarkastella. Erilaisten osatekijöiden huomioimiseksi ja niin teknisten kuin kapasiteettiin liittyvien kala stuskysymysten huomioon ottamiseks i on testattu seuraavia kahta 
pääasiallista vaihtoehtoa ja kolmea lisämuunnelmaa: 
• Vaihtoehto 1 – Ei muutoksia nykyiseen käytäntöön; 
• Vaihtoehto 2 – Pitkän aikavälin suunnite lma, johon sisältyy kolme vaihtoehtoista 
muunnelmaa; 
2.1. Sääntö A – strategia, jossa TAC-taso t ovat suhteessa korkeammat mutta myös 
romahtamisvaara korkeampi; 
2.2. Sääntö B – strategia, jossa TAC-taso t ovat suhteessa alhaisemmat ja myös 
romahtamisvaara pienempi; 
2.3. Sääntö C – strategia, joka on vaih toehtojen A ja B välinen kompromissi. 
Tarkempi analyysi osoitti, e ttä paras vaihtoehto kyseisen kannan hallinnoimiseksi olisi 
järjestelmä, joka perustuu TACin vahvistam iseen vuoden puolivälissä  kesäkuun tieteellisten 
lausuntojen pohjalta ja johon liittyy pyyntisää ntö, jonka mukaan vuosittainen TAC-taso 
vahvistetaan automaattisesti. Järjestelmä sisältäisi myös säännöksiä kalastuksen kieltämisestä silloin, kun biomassa alittaa tietyn kynnykse n. Kuulemismenettelyistä, vaihtoehdoista ja 
vaikutuksista annetaan yksityiskohtaiset tiedot.