KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA - EUROOPAN YHTEISÖN JA AMERIKAN YHDYSVALTOJEN VÄLILLÄ TEHDYN TIETEELLISTÄ JA TEKNOLOGISTA YHTEISTYÖTÄ KOSKEVAN SOPIMUKSEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTI (sopimus IEAOCT2002-6003) {KOM(2003)569 lopullinen}

Asiantuntijapaneelin työn strategisiin näkökohtiin keskittyvä

väliraportti

SISÄLTÖ

Tiivistelmä

1 Johdanto

2 Arviointimenetelmät

3 Paneelin työn kuvaus

4 Sopimuksen vaikutusten arviointi

Hallinnolliset ja valtiolliset tekijät

Toimintaan liittyvät tekijät

Jatkovaikutukset

Tulevaisuuden mahdollisuudet

5 Nykytilanne ja tulevaisuuden ponnistukset

Sopimus kokonaisuudessaan

Tieteellinen tausta

Talouselämään liittyvät näkökohdat

Poliittiset näkökohdat

Käytännön toimintaan liittyvät kysymykset

Lisäarvo ja vertaileva arviointi (benchmarking)

6 Päätelmät ja suositukset

Liitteet

Lähteet

Tiivistelmä

i) EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä tiede- ja teknologiasopimuksessa edellytetään, että sopimuksen tulokset ja vaikutukset on tarkistettava ennen sopimuksen uusimista (sopimus uusitaan mahdollisesti tämän vuoden loppupuolella). Kolmen ulkopuolisen asiantuntijan muodostama paneeli ryhtyi tähän tehtävään, ja sen työn tulokset esitetään tässä raportissa. Paneeli teki tutkimuksia, järjestelmällisiä haastatteluja sekä kaksi matkaa Yhdysvaltoihin arvioidakseen sopimusta ja sitä täydentäviä täytäntöönpanojärjestelyjä, joiden tavoitteena on helpottaa sopimuksen soveltamista tietyillä aloilla ja Yhdysvaltojen eräiden virastojen kanssa. Paneelin pääasiallisena tehtävänä oli sen toimeksiannon mukaan arvioida sopimuksen alkuperäisten tavoitteiden pohjalta, miten sopimus on edistänyt EU:n ja Yhdysvaltojen välistä tiede- ja teknologiayhteistyötä.

ii) On valitettavaa, että viidenteen puiteohjelmaan kuului ainoastaan 140 sellaista hanketta, joissa oli mukana yhdysvaltalaisia yhteistyökumppaneita. Sopimuksen arviointiprosessissa tarkasteltiin useimpia näistä hankkeista. Kaksi paneelin jäsentä ryhtyi arvioimaan hankkeiden luonnetta ja niihin toimeksisaajina osallistuneita organisaatioita, ja toinen näistä jäsenistä analysoi eri tavoin komission toimittamia yksityiskohtaisia hanketietoja. Paneelin jäsenet eivät kuitenkaan olleet tieteellisiä arvioija - heidän tehtävänään oli pikemminkin arvioida sopimuksen nojalla käynnistettyjä prosesseja ja niiden tehokkuutta. Kolmannen jäsenen vastuualueena oli lähinnä poliittisten ja hallinnollisten näkökohtien arviointi, jonka yhteydessä arvioitiin myös muita toimia, kuten työryhmien kokouksia, tiedotustilaisuuksia ja sopimuksen hallinnoinnista vastaavan yhteisen neuvoa-antavan ryhmän toimintaa.

iii) Erityistä huomiota kiinnitettiin sopimuksen tunnettuuteen sekä EU:ssa että Yhdysvalloissa. Tulokset olivat yleensä kielteisiä varsinkin Euroopassa. Sopimus tunnettiin paremmin Yhdysvalloissa ministeriö- ja virastotasolla varsinkin niissä piireissä, joissa oli otettu käyttöön täytäntöönpanojärjestelyjä, mutta muuten sitä ei tunnettu kovinkaan hyvin. Tilanteen korjaamiseksi olisi toteutettava erityisaloitteita, joilla tiedotettaisiin sopimuksen tarjoamista mahdollisuuksista ja huolehdittaisiin siitä, että sopimuksen nojalla tehdyn yhteistyön tuloksista tiedotetaan jälkikäteen asianomaiselle yleisölle. Tässä raportissa esitetään joitakin tähän liittyviä ehdotuksia.

iv) Sopimusta voitaisiin epäilemättä tehdä tunnetummaksi lisäämällä sen houkuttavuutta tiedeyhteisön ja muiden osapuolten keskuudessa sekä osoittamalla sen tarjoavan konkreettisia mahdollisuuksia. Yksi keino olisi liittää sopimuksen soveltamiseen jonkinlaista rahoitusta, esimerkiksi alkurahoitusta, joka edistäisi osallistumista sen nojalla toteutettavaan toimintaan. Toinen keino olisi, että sopimuksen osapuolet pyrkisivät yhdessä yksilöimään tutkimusohjelmia, jotka edustaisivat EU:n ja Yhdysvaltojen yhteistä tieteellistä näkemystä tulevina vuosina. Tässä on jo edistytty jonkin verran, ja raportissa esitetään vielä joitakin uusia ehdotuksia. Näillä keinoilla voitaisiin lisätä sopimuksen eurooppalaista lisäarvoa, joka ei ole vielä huipussaan osittain sen vuoksi, että sopimuksen tarjoamat mahdollisuudet tunnetaan niin huonosti.

v) Yhteisen neuvoa-antavan ryhmän kokoukset ovat foorumi, jolla keskustellaan ja päätetään yhteistyöaloista, täytäntöönpanojärjestelyjen tarpeesta sekä muista aloitteista, joilla sopimusta voidaan soveltaa käytäntöön. Kokoukset eivät kuitenkaan herätä riittävästi huomiota eikä niistä tiedetä juuri muualla kuin osallistujien keskuudessa. Arviointipaneeli oli pettynyt neuvoa-antavan ryhmän työn tuloksiin. Ryhmän olisi kokoonnuttava useammin, oltava toiminnallisempi tai käytettävä enemmän työryhmiä, jolloin se voisi keskittyä vuosikokouksissaan päättämään sille esitetyistä vaihtoehdoista, koska alustava työ olisi tehty jo etukäteen. Tämä synnyttäisi kiinnostavampia aloitteita, ja jos niistä tiedotettaisiin tiedeyhteisössä oikeille kohderyhmille, sopimukseen osallistuminen ja koko sopimuksen tunnettuus lisääntyisivät varsinkin, jos maaperää olisi muokattu jo etukäteen.

vi) Olisi selvennettävä, miten EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimus eroaa muista vastaavista sopimuksista, joita Yhdysvallat on tehnyt yksittäisten jäsenvaltioiden kanssa, koska nämä erot eivät ole täysin selviä Yhdysvalloissa. Aiemmin tehdystä kenttätyöstä huolimatta jäsenvaltioillekin olisi annettava enemmän tietoa EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksesta, ja ne olisi saatava panostamaan tähän sopimukseen ja sen nojalla toteutettaviin erityisaloitteisiin ja toimiin. Tämä edistäisi merkittävästi eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista ja Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston asettamien tavoitteiden saavuttamista.

vii) Paneeli totesi sopimuksella olleen myönteisiä vaikutuksia, mutta se olisi toivonut konkreettisempia tuloksia, jotka olisi voitu kytkeä suoraan sopimuksen olemassaoloon. Sopimukseen liittyvät edut olivat yleensä tieteellisiä, ja monessa tapauksessa ne perustuivat neuvoteltuihin täytäntöönpanojärjestelyihin. Edut liittyivät sellaisiin tekijöihin kuin mittavuuteen, erilaisista toimintatavoista saatuihin kokemuksiin ja erilaisten tietokokonaisuuksien saantiin. On vaikea sanoa, olisiko tällaisia etuja saavutettu ilman sopimustakin, mutta paneelista vaikutti siltä, että monessa tapauksessa sopimuksella oli ollut suora vaikutus tieteellisen yhteistyön laajuuteen. Sopimus ei ole kuitenkaan tutkimustoiminnan rahoitusväline vaan oikeudellinen asiakirja, joka avaa hanketasolla sellaisia mahdollisuuksia, joista tieteenharjoittajat eivät ehkä aina ole selvillä. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, että Yhdysvalloissa ja erityisesti hallintoihmisten keskuudessa arvostetaan sopimuksen tavoitetta helpottaa tällaista toimintaa.

viii) Sopimuksen selvimpiä vaikutuksia olivat edut, joita saatiin tieteellisellä tasolla hankkeisiin osallistumisesta. Sopimuksen piiriin kuuluu kuitenkin muunkinlaista toimintaa, kuten työryhmien kokouksia, konferensseja ja muita tiedonvaihtomuotoja, joita tiedeyhteisö näyttää arvostavan. Sopimuksen vaikutukset teolliseen tutkimukseen olivat ongelmallisempia. Tietoisuus sopimuksesta näytti vaihtelevan, ja toisinaan vaikutti siltä, että yritykset arvostivat enemmän kahdenvälisiä sopimuksia. Hankkeissa, joissa tehtiin teollista yhteistyötä, yhteistyöhön osallistuneet organisaatiot kuuluivat yleensä kansainvälisiin yrityksiin, ja osallistumisen taso ei näyttänyt yleensä poikkeavan suurestikaan puiteohjelmien yhteydessä saaduista kokemuksista.

ix) Sopimuksella on mahdollista saavuttaa jatkovaikutuksia yritysten välisiin suhteisiin sekä hallituspolitiikkaan niiden suorien vaikutusten lisäksi, joita se saa aikaan tieteellisellä tasolla. Yritysten kannalta kestää kuitenkin aikansa ennen kuin tieteen ja teknologian tulokset voidaan muuttaa markkinakelpoisiksi tuotteiksi ja palveluiksi. Tällaiset tulokset eivät yleensä olleet vielä selviä tai arvioitavissa. Politiikan alalla on tunnustettava tieteen harjoittamisen ja poliittisen päätöksentekoprosessin väliset erot sekä niiden liittymäkohtien erot eri maissa. Sopimuksella voi kuitenkin olla tulevaisuudessa jonkinlaisia vaikutuksia, esimerkiksi ympäristövaikutuksia, tällä alalla.

x) Toinen sopimuksen tuloksiin ja soveltamiseen liittyvä kysymys koskee osapuolten vastavuoroista osallistumista ja vastavuoroisuuden toteutumista. Vaikka vastavuoroisuus ei vaikuta kovin tärkeältä kysymykseltä, Yhdysvaltojen eräissä ministeriöissä ja virastoissa siihen liittyy joitakin epäselvyyksiä, jotka kannattaisi selvittää. Sopimuksen soveltamiseen liittyy toinenkin kysymys, joka on aiheuttanut ongelmia; se koskee sopimusneuvotteluja, joissa käsitellään muun muassa korvausvastuuta, tilintarkastusta ja lainkäyttövaltaa. On kuitenkin todennäköistä, että sopimusneuvotteluihin liittyvät ongelmat vähenevät merkittävästi kuudennen puiteohjelman ja nykyisten täytäntöönpanojärjestelyjen ansiosta. Sopimuksen hallinnointi edellyttää tulevaisuudessa, että sen tuloksista tehdään nykyistä parempia sisäisiä vertailevia arviointeja (benchmarking) käyttämällä sovittuja perusteita, jotta saataisiin selvempi käsitys siitä, mitä sopimukselta odotetaan ja miten odotukset ovat täyttyneet. Tällainen lähestymistapa helpottaisi myös suuresti paneelin tekemän arvioinnin kaltaisia ulkoisia arviointeja.

xi) Sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia ei ole hyödynnetty täysimittaisesti tässä raportissa arvioitujen ensimmäisten viiden vuoden aikana. Tulevaisuudessa tarvitaan dynaamisempia lähestymistapoja. Yhteistyön vauhdittaminen edellyttää strategista työtä, jossa olisi otettava huomioon sekä EU:ssa että Yhdysvalloissa parhaillaan kehittyvät uudet poliittiset näkymät. Jos sopimus tunnettaisiin laajemmin, sen pohjalta voitaisiin paitsi kehittää ja vahvistaa nykyistä tietämystä myös laajentaa rajoja tiedonvaihdon avulla, mikä voisi johtaa tutkimusohjelmien vahvistamiseen joillakin aloilla seuraaviksi 25 vuodeksi. Tutkimustarpeiden pragmaattinen selvittäminen tulevaisuudentutkimuksen ja muun ennustavan toiminnan avulla voi osoittautua hedelmälliseksi yhteistyöalaksi. Tavanomaisemmilla tutkimusaloilla sopimukseen perustuvan toiminnan toteuttaminen tiettyjen puiteohjelmaan kuuluvien ohjelmien yhteydessä voi edellyttää tutkimustoimintaa koskevien ehdotuspyyntöjen tai rahoituksen kohdentamista, jotta sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää täysimittaisesti.

xii) Seuraavassa esitetään keskeiset SUOSITUKSET, jotka perustuvat sopimuksen arviointiin.

* Yhteistyöprosessia olisi vauhditettava kaikin keinoin.

* Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia toimia olisi hyödynnettävä täysimittaisesti.

* Olisi määritettävä viestinnän painopisteet asianomaisilla aloilla ja käynnistettävä tähän liittyviä aloitteita.

* Komission olisi huolehdittava siitä, että jäsenvaltiot saavat enemmän tietoa sopimuksesta ja että niitä kannustetaan osallistumaan aktiivisesti sen soveltamiseen.

* On tarpeen valaista eräitä näkökohtia, jotka liittyvät siihen, miten vastavuoroisuutta voidaan noudattaa Yhdysvalloissa tietyissä olosuhteissa.

* Yhteistä neuvoa-antavaa ryhmää olisi hyödynnettävä paremmin tiedonvaihtofoorumina, jotta tiedeyhteisö ja muut yhteisöt olisivat perillä sen pohdintojen tuloksista.

* Molempien osapuolten olisi kohdennettava varoja alkurahoitukseen, jota voitaisiin käyttää eri aloitteissa.

* Sopimus olisi uusittava, mutta sen uudistamisen yhteydessä olisi laadittava strategia, joka rakentuu viiden ensimmäisen sopimusvuoden aikana luodulle perustalle ja jonka tavoitteena on hyödyntää nykyistä paremmin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia.

* EU:n Washington D.C.:ssä toimivan lähetystön olisi yhdessä jäsenvaltioiden suurlähetystöjen kanssa panostettava siihen, että Yhdysvaltojen hallintoviranomaisille selvitetään EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksen ja Yhdysvaltojen ja jäsenvaltioiden vastaavien sopimusten keskeiset erot.

* Sopimuksen tavoitteita olisi selvennettävä hallinnon näkökulmasta, ja olisi sovittava perusteista, joilla niiden saavuttamista arvioidaan.

* Komission olisi varmistettava, että Yhdysvaltojen asianomaisiin ministeriöihin on sopivalla tasolla suora yhteys ja että molemmilla sopimuspuolilla on ylemmän tason henkilö, joka puhuu sopimuksen puolesta.

* Sopimuksen profiilia nostavien toimien merkitystä olisi arvioitava jatkuvasti, jotta voitaisiin tilaisuuden tullen edistää sopimukseen liittyviä yhteyksiä ja siihen osallistumista, tehdä sitä tunnetuksi ja tiedottaa siitä asianomaiselle yleisölle.

1 Johdanto

1.1 Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välinen tieteellistä ja teknologista yhteistyötä koskeva sopimus allekirjoitettiin viisi vuotta sitten 5. joulukuuta 1997, ja neuvosto hyväksyi sen 13. lokakuuta 1998. Ennen sopimuksen allekirjoittamista siitä oli käyty kahden vuoden ajan suhteellisen vaikeita neuvotteluja. Monilla EU:n jäsenvaltioilla oli erilaisia kahdenvälisiä sopimuksia, muodollisia sopimuksia tai yhteisymmärryspöytäkirjoja Yhdysvaltojen kanssa ennen tiede- ja teknologiasopimuksen allekirjoittamista, ja ne otettiin neuvotteluissa huomioon. Toiveena oli, että sopimus aloittaisi uuden luvun transatlanttisessa yhteistyössä rakentamalla sillan molempien osapuolten tutkimus- ja kehittämisjärjestelmien (T&K-järjestelmien) välille. Sopimukseen liittyvät toiveet ja pyrkimykset sisällytettiin sen tekstiin (ks. liite 1), ja sitä pidettiin hyvänä esimerkkinä Yhdysvaltojen ja EU:n välisen yhteistyön lisäämisestä. Tiede- ja teknologiasopimuksen tavoitteita esiteltiin kahdessa alkajaiskokouksessa, joista toinen pidettiin Washingtonissa kesäkuussa 1998 ja toinen Stuttgartissa kesäkuussa 1999. Näiden tilaisuuksien tarkoituksena ei ollut pelkästään kehua kyseistä sopimusta vaan myös arvioida saavutettua edistystä ja kiinnittää tiedeyhteisön huomio transatlanttisen tiede- ja teknologiayhteistyön laajentamisen tarjoamiin mahdollisuuksiin.

1.2 Sopimuksen tekemisestä on kulunut viisi vuotta, ja sen uusiminen on tullut ajankohtaiseksi. Uusiminen edellyttää kuitenkin alkuperäisen sopimustekstin mukaan, että osapuolet tekevät sopimuksen tarkistuksen sen viisivuotisen voimassaolon viimeisenä vuonna (12 artikla). Tämä vaikutusten arviointi on tehty juuri siitä syystä. Tehtävää varten perustettiin arviointipaneeli, johon kuului kolme ulkopuolista asiantuntijaa ja jonka puheenjohtajana toimi suomalainen tutkija. Hänen lisäkseen paneeliin kuului kaksi muuta tutkijajäsentä, joista toinen oli Ranskasta ja toinen Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Viimeksi mainittu toimi raportin esittelijänä. (Paneelin jäsenet esitellään liitteessä 2, jossa kuvataan myös paneelin saamaa toimeksiantoa.)

1.3 Tiede- ja teknologiasopimuksen katsottiin tarjoavan laajat yhteistyöpuitteet, jotka antavat merkittäville tutkijoille ja tutkimuslaitoksille Atlantin molemmin puolin mahdollisuuden tehdä yhteistyötä hyvin monilla tutkimusaloilla ja käynnistää uusia yhteisiä ohjelmia (1). Tämän katsottiin olevan tärkeää maailmanlaajuistumisen aikakaudella, vaikuttavan ratkaisevasti taloudellisiin ja kaupallisiin etuihin esimerkiksi tietokantoja, teollis- ja tekijänoikeuksia ja sovittuja normeja koskevissa kysymyksissä sekä antavan merkittävän poliittisen signaalin siitä, että transatlanttisten yhteyksien vahvistaminen on molempien osapuolten etujen mukaista. Tiede- ja teknologiasopimus täytti poliittisella tasolla komission silloisen puheenjohtajan Jacques Santerin ja presidentti Clintonin sitoumuksen, jonka nämä olivat tehneet allekirjoittaessaan vuonna 1995 uuden transatlanttisen toimintaohjelman.

1.4 Jotkut kysyivät jo tuolloin, oliko EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimus todella tarpeen (2) ottaen huomioon, että monilla jäsenvaltioilla oli laajoja ja pitkäaikaisia yhteistyösuhteita Yhdysvaltoihin. Vastaus tähän kysymykseen liittyi EU:n puiteohjelmaan, jolla oli yhä suurempi merkitys yhteiskunnan edessä olevien strategisten kysymysten käsittelyssä. Samoja ongelmia esiintyy usein Atlantin molemmin puolin. Sopimuksen alkuvaiheessa oli jo olemassa useita tutkimussopimuksia, joissa EU ja Yhdysvallat olivat osapuolina; niitä oli tehty muun muassa ydinfission, lämpöydinfuusion ja bioteknologian alalla. Tiede- ja teknologiasopimuksen painopiste oli kuitenkin erityisissä aihealueissa. Molemminpuolinen kiinnostus yhteistyön laajentamiseen tunnustettiin korkealla poliittisella tasolla uudessa transatlanttisessa toimintaohjelmassa, jossa nimenomaan vaadittiin laajaa tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevaa sopimusta. Tiede- ja teknologiasopimus oli siis osa paljon laajempaa poliittista aloitetta.

1.5 Ottaen huomioon, että sopimusneuvottelut käynnistettiin myönteisessä ja rakentavassa hengessä, on ehkä yllättävää, että varsinainen neuvotteluprosessi oli suhteellisen vaikea ja kesti noin kaksi vuotta. Vaikeudet johtuivat pääasiassa sopimuspuolten tutkimustoiminnan välisistä eroista. Yhdysvaltojen TTK-järjestelmät ovat erittäin pitkälle hajautettuja ja niihin osallistuu monia eri viranomaisia, kun taas eurooppalaisessa puiteohjelmassa on yksi ainoa toimivaltainen viranomainen, joka toimii yhdenmukaistettujen sääntöjen pohjalta ja yksinomaan avointen, kilpailuun perustuvien ehdotuspyyntöjen välityksellä. Neuvottelujen aikana esitettiin myös eriäviä näkemyksiä teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvistä järjestelyistä ja epäiltiin, oliko ulkomaalaisten osallistuminen TTK-toimintaan kovinkaan toivottavaa kummallakaan puolella Atlanttia. Yhdysvaltojen lainsäädännön säännöt ja käytännöt, jotka koskivat liittovaltion tiede- ja teknologiaohjelmiin osallistumista, vaikuttivat myös olevan rajoittavampia kuin EU:n puiteohjelman vastaavat säännöt ja käytännöt. Lisäksi osapuolet painottivat eri tavalla ylhäältä alas ja alhaalta ylös eteneviä lähestymistapoja. Ylhäältä alas etenevän lähestymistavan mukaan kummankin osapuolen virkamiehet voivat päättää aloista, joilla yhteistyötä pidetään suotavana. Toisaalta tutkijat voivat oma-aloitteisesti ehdottaa yhteistoimintaa ilman että tutkimuspolitiikasta vastaavat virkamiehet ovat aluksi kehottaneet heitä kehittämään toivotunlaisia hankkeita (alhaalta ylös etenevä lähestymistapa).

1.6 Jotta tiede- ja teknologiasopimus olisi täyttänyt tehtävänsä, johtanut todelliseen yhteistyöhön eikä jäänyt pelkäksi poliittiseksi toiveajatteluksi, sen yhteydessä oli neuvoteltava täydentävistä täytäntöönpanojärjestelyistä Yhdysvaltojen elinten kanssa, jotka vastasivat eri aihealueista. Täytäntöönpanojärjestelyjen yhtenä tuloksena on yhteisrahoitus, jossa kumpikin osapuoli myöntää omista varoistaan rahoitusta yhteistyöhankkeeseen osallistuville. Asianomaisten virastojen kanssa on tehty paljon työtä sen hyväksi, että osapuolet voisivat sopia tämäntyyppisistä täytäntöönpanojärjestelyistä, jotka mahdollistavat yhteistyön harjoittamisen.

1.7 Olosuhteet, joissa tiede- ja teknologiasopimus tehtiin, ovat luonnollisesti muuttuneet viiden vuoden kuluessa. Viisi vuotta sitten neljäs puiteohjelma oli korvautumassa viidennellä puiteohjelmalla, jossa oli höllennetty EU:n ulkopuolisten tutkijoiden osallistumista koskevia sääntöjä. Nyt on sen sijaan käynnistynyt kuudes puiteohjelma, jota on pidettävä tärkeänä eurooppalaiseen tutkimusalueeseen ja sen kansainväliseen merkitykseen vaikuttavana tekijänä. Kuudes puiteohjelma antaa kansainvälisille toimijoille vielä suuremmat mahdollisuudet osallistua tutkimushankkeisiin. Euroopan ja Yhdysvaltojen välinen transatlanttinen sillanrakennus on viime aikoina herättänyt enemmän keskustelua poliittisella tasolla. Yhdysvaltojen hallitusten perinteinen pyrkimys tukea tai edistää eurooppalaista yhteenkuuluvuutta asetetaan nykyään hyvin kyseenalaiseksi, ja vaikuttaa jopa siltä, että joidenkuiden kommentoijien mielestä Yhdysvallat pyrkii nykyisellä politiikallaan pikemminkin hajaannuttamaan Eurooppaa kuin avoimesti tukemaan yhtenäistä, uskottavaa ja tasavertaista kumppania Atlantin toisella puolella. EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksen uusimista on tarkasteltava tätä taustaa vasten, vaikka tilanne kehittyykin koko ajan.

2 Arviointimenetelmät

2.1 Ulkopuolisten asiantuntijoiden muodostamalla paneelilla ei ollut resursseja tehdä kvantitatiivista analyysiä EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksen viiden ensimmäisen voimassaolovuoden tuloksista ja vaikutuksista. Tällaisen analyysin tekeminen olisi joka tapauksessa ollut hyvin vaikeaa, koska sopimus ei sisällä vertailuindikaattoreita, jotka antaisivat mahdollisuuden seurata sopimuksella saavutettuja tuloksia ja edistystä. Seurantaa varten olisi siis pitänyt kehittää vertailuperusteita, ja vaikka se olisikin ollut suotavaa, niiden kehittäminen olisi vienyt aikaa. Näin ollen analyysistä tuli väistämättä hieman subjektiivinen, mutta toiveena oli saada jonkinlainen osoitus siitä, mitä tuloksia sopimuksella oli saatu, mitä vaikeuksia siihen oli liittynyt ja mitä seikkoja olisi parannettava tulevaisuudessa (ks. liite 2).

2.2 Paneelin työ perustui i) komission virkamiesten toimittamien ja muista lähteistä saatujen asiakirjojen tutkimiseen, ii) järjestelmällisiin haastatteluihin ja kyselylomakkeisiin, joiden kohteena olivat komissiossa toimivat henkilöt ja tarvittaessa komission ulkopuoliset henkilöt, jotka olivat osallistuneet sopimukseen liittyvään toimintaan tieteen, teollisuuden ja politiikan eri aloilla tai osallistuneet arvioinnin kannalta merkityksellisiin hankkeisiin ja iii) kahteen Yhdysvaltoihin tehtyyn matkaan, joiden aikana sopimuksesta keskusteltiin virkamiesten, sopimuksen täytäntöönpanosta vastaavien virastojen ja ministeriöiden sekä valittujen tutkijoiden kanssa, jotka osallistuivat sopimuksen piiriin kuuluviin hankkeisiin. Arviointiin myönnetyt varat eivät valitettavasti antaneet mahdollisuutta käydä tällaisia keskusteluja sopimuksen nojalla harjoitettuun toimintaan osallistuneiden eurooppalaisten laboratorioiden kanssa.

2.3 Arvioinnin alkuvaiheessa käytettiin apuna Cordis-tietokantaa, kun haettiin tietoa käynnissä olleista hankkeista, joissa oli mukana yhdysvaltalaisia yhteistyökumppaneita. Tämän tiedonlähteen täydennyksenä ja myöhemmin sen korvaajana käytettiin suoraan komission lähteistä peräisin olevia tietoja ja vielä myöhemmin yksittäisten toimeksisaajien haastatteluja. Näiden tietojen perusteella komission virkamiehet järjestivät paneelia varten eri ohjelma-aloilla toimivien henkilöiden haastatteluja, mikäli sopivaa henkilöstöä oli käytettävissä. Haastateltuihin henkilöihin kuului sekä ohjelmien johtajia että nuorempia virkamiehiä. Yhteyttä otettiin mahdollisuuksien mukaan myös komission ulkopuolisiin henkilöihin, kuten yliopistojen rehtoreihin, tutkimuslaitosten johtajiin ja tieteestä ja teknologiasta vastaaviin virkamiehiin sekä henkilöihin, jotka työskentelivät hankkeiden parissa toimeksisaajiin kuuluneissa eurooppalaisissa organisaatioissa. Tietoa saatiin runsaasti myös puhelinkeskustelujen ja sähköpostin välityksellä sekä olemalla suorassa yhteydessä eräisiin organisaatioihin, kuten EIRMAan (European Industrial Research Management Association) ja IRIin (Industrial Research Institute Inc.). Liitteessä 3 luetellaan Euroopassa haastatellut henkilöt ja kuvataan haastattelujen rakennetta. Eräät henkilöt halusivat kuitenkin pysyä nimettöminä ja tätä toivetta oli kunnioitettava.

2.4 Yhdysvalloissa käyneet kaksi paneelin jäsentä olivat näillä käynneillään hyvin riippuvaisia EU:n Washington D.C.:ssä toimivan lähetystön henkilöstön antamasta tuesta etsiessään haastatteluihin hallintovirastojen virkamiehiä. Paneeli kiittää lähetystön henkilöstöä saamastaan tuesta sekä Yhdysvalloissa haastattelemiaan henkilöitä ajasta, jonka he uhrasivat haastatteluihin. Näiden henkilöiden panos on helpottanut merkittävästi paneelin työtä. Paneelin jäsenten aloitteesta käytiin muutamassa laitoksessa, jotka paneelin tekemän tutkimuksen mukaan osallistuivat sopimuksen piiriin kuuluviin hankkeisiin, ja sopimuksesta keskusteltiin yksittäisten tutkijoiden kanssa. Liitteessä 4 luetellaan Yhdysvalloissa haastatellut henkilöt ja annetaan esimerkkejä haastattelujen rakenteesta.

3 Paneelin työn kuvaus

3.1 Paneeli teki alusta alkaen työtä kahdella tasolla. Kaksi paneelin jäsentä ryhtyi arvioimaan hankkeita, jotka kuuluivat tiede- ja teknologiasopimuksen piiriin kuuluvaan työhön, kun taas kolmas jäsen keskittyi poliittisiin puitteisiin, joissa tällaista toimintaa olisi tarkasteltava. Nämä kaksi lähestymistapaa yhdistettiin arvioinnin loppuvaiheessa siten, että hanketasolla alun perin työskennelleet jäsenet hankkivat lisätietoja strategisesta taustasta, jota vasten hankkeita oli tarkasteltava, sekä varmistamalla, että poliittisiin puitteisiin keskittynyttä lähestymistapaa täydennettiin hankkeita koskevilla esimerkeillä.

3.2 Tarkemmin arvioitavat hankkeet valittiin eri hanketyyppejä koskevien tietojen pohjalta, jotka komissio oli toimittanut paneelin puheenjohtajalle. Tämän jälkeen saatiin tarkempi taulukkoanalyysi, jolla täydennettiin Cordis-tietokannasta tehtyjä hakuja. Cordis-tietokanta ei ole aina ajan tasalla varsinkaan, kun on kyse henkilöstömuutoksista, minkä vuoksi se ei ole niin luotettava lähde kuin tällainen arviointi edellyttäisi.

3.3 Yksi paneelin jäsen otti tehtäväkseen analysoida ehdokashankkeiden luonnetta ja tiettyjä hanketietoihin liittyviä näkökohtia sekä kerätä tarvittavat tiedot. Tässä työssä selvitettiin puiteohjelmaan kuuluvan ohjelma-alueen tai ohjelman osa-alueen tieteellinen aihe, toimintatyyppi ja asianomaiset ehdotuspyynnöt, Yhdysvaltojen ja EU:n välisen ehdotuspyyntöjen koordinoinnin toteutumisaste, onnistumisaste, minkätyyppiset organisaatiot olivat jättäneet ehdotuksia sekä toimeksisaajat ja niiden sijainti (ks. liitteet 5 ja 6). Tässä työssä ei voitu kuitenkaan selvittää järjestelmällisesti, minkätyyppisiä olivat olleet arviointiprosessissa hylätyt ehdotukset, joissa oli ollut mukana yhdysvaltalaisia osanottajia. Tämä rajoitti ylhäältä alas etenevän lähestymistavan tehokkuuden arviointia.

3.4 Poliittisella tasolla hankittiin tietoa sopimuksen piiriin kuuluneiden muiden toimien, kuten työryhmien kokousten ja tiedotustilaisuuksien vaikutuksista, sellaisten tieteenalojen yksilöinnistä, joilla oli ehdotettu erilaisia aloitteita (esimerkiksi nanoteknologia ja vetyteknologia), sekä sopimuksessa määrätystä yhteisen neuvoa-antavan ryhmän roolista yhteistoiminnan toteutuksessa (ks. kohdat 4.1 ja 4.2). Paneeli yritti arvioida subjektiivisesti, oliko tiede- ja teknologiasopimus edistänyt yhteyksiä vai oliko niitä ollut jo ennen sopimusta. Yksi paneelin jäsenistä keskittyi politiikkaan ja sääntelyyn liittyviin aloihin kuten ympäristöön, toinen keskittyi pääasiassa teollisiin hankkeisiin ja niiden tuloksiin ja kolmas kiinnitti erityistä huomiota tieteelliseen yhteistyöhön ja sen tuloksiin.

3.5 Sen lisäksi, että arvioinnissa analysoitiin sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia alustavia toimia, jotka voivat johtaa sellaiseen yhteistyöhön, jossa jätetään hanke-ehdotuksia sekä puiteohjelman yhteydessä että Yhdysvalloissa toimiville täytäntöönpanoelimille, siinä yritettiin arvioida myös myöhempää toimintaa, kuten minkätyyppisiä tuloksia käynnissä olleessa tai jo päättyneessä tutkimustyössä oli saavutettu ja miten niitä oli levitetty. Vaikka monet hankkeet olivat vielä käynnissä, yleensä oli mahdollista saada käsitys siitä, millaisia tuloksia ne todennäköisesti tuottaisivat ja mikä voisi olla niiden merkitys tietyssä yhteydessä kansainvälisessä tasolla, jäsenvaltioissa tai Yhdysvalloissa.

3.6 Näiden analyysien tulokset olivat hyvin erilaisia, koska toimia tarkasteltiin joko hanketasolla tai yleisemmästä näkökulmasta. Ei ole yllättävää, että hanketasolla työskennelleet arvioivat tiede- ja teknologiasopimuksen perusteella toteutettua yhteistyötä pitkälti sen tieteen kannalta, johon heidän oma hankkeensa kuului, ja tähän liittyi merkittäviä myönteisiä kokemuksia. Poliittisten edustajien ja ylemmän johdon, kuten ohjelmien johtajien kanssa käydyissä keskusteluissa painotettiin usein yhteistyön etuja tai haittoja laajemmasta näkökulmasta katsottuna. Vaikka joitakin aloja pidettiinkin arvokkaina ja hedelmällisinä, keskusteluissa mainittiin myös sellaisia aloja, joilla oli esiintynyt todellisia rajoituksia ja erilaisia toimintavaikeuksia, joiden ratkaiseminen edellyttäisi ehkä aktiivisempaa väliintuloa.

3.7 Erityistä huomiota kiinnitettiin sopimuksen tunnettuuteen sekä EU:ssa että Yhdysvalloissa. Tulokset olivat yleensä kielteisiä varsinkin Euroopassa, jossa sopimus tunnettiin niin huonosti, että eräiden jäsenvaltioiden kanssa käydyissä keskusteluissa siitä pyydettiin lisätietoja. Sopimus tunnettiin paremmin Yhdysvalloissa ministeriö- ja virastotasolla, mutta sielläkin sopimusta pidettiin lähinnä yhteistyötä helpottavana oikeudellisena mekanismina tai välineenä kuin tieteellisenä aloitteena, jota voitaisiin kehittää eteenpäin. Vaikuttaa siltä, että tiede- ja teknologiasopimus ei ole profiloitunut kovinkaan hyvin tiedeyhteisössä, koska sen edut eivät ole riittävän konkreettisia tieteellisen tutkimuksen harjoittajille, jotka hakevat rahoitusta toimintaansa. Sopimusta pidetään lähinnä byrokratian välineenä, joka on hyvä olla olemassa, vaikka se ei toisikaan erityistä lisäarvoa tieteen harjoittamiseen.

3.8 Tiede- ja teknologiasopimuksen tunnettuuteen, ansioihin ja myönteisiin vaikutuksiin liittyviä tuloksia analysoidaan liitteessä 7. Paneeli myöntää, ettei se ole voinut tehdä järjestelmällistä analyysiä eikä käyttää suuria otoksia, koska sillä ei ole ollut riittävästi resursseja. Sen vuoksi analyyseille ei tulisi antaa liikaa painoarvoa. Ne antavat lähinnä tapauskohtaista tietoa, josta voidaan ehkä oppia jotakin.

4 Sopimuksen vaikutusten arviointi

Hallinnolliset ja valtiolliset tekijät

4.1 Yhteisellä neuvoa-antavalla ryhmällä on keskeinen merkitys strategisella tasolla tapahtuvassa sopimuspuolten välisessä tiede- ja teknologiasopimuksen hallinnoinnissa, kuten sopimuksessakin todetaan. Neuvoa-antava ryhmä kokoontuu vuosittain vuorotellen Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Viimeisintä suunniteltua kokousta on siirretty Euroopan pyynnöstä, eikä sitä ole pidetty vieläkään, mutta tähän mennessä kokouksia on ollut ainakin kaksi. Neuvoa-antavan ryhmän jäsenmäärä on rajoitettu, ja siihen kuuluu yhtä suuri määrä kummankin osapuolen virallisia edustajia. Kuten yleensäkin, kun on kyse sopimuksen piiriin kuuluvan yhteistoiminnan koordinoinnista ja helpottamisesta, ryhmää avustaa kokouspaikan mukaan Yhdysvalloissa ulkoasiainministeriö ja Euroopan yhteisössä Euroopan komissio.

4.2 Yhteinen neuvoa-antava ryhmä kokoontuu keskustellakseen ja päättääkseen yhteistyöaloista sekä tarpeesta tehdä asianmukaisia täytäntöönpanojärjestelyjä asianomaisten yhdysvaltalaisten virastojen kanssa, jotta yhteistyötä voitaisiin harjoittaa kyseisillä aloilla. Yleensä ryhmän kokoukset eivät kuitenkaan herätä riittävästi huomiota eikä niistä tai niiden vaikutuksista tiedetä juuri muualla kuin varsinaisten osallistujien keskuudessa. Tämä on valitettavaa, koska näissä kokouksissa voidaan määritellä tiede- ja teknologiasopimuksen toiminnallinen laajuus ja syvyys ja kehittää pitkän aikavälin strategiaa. Tällä voisi olla hyvin konkreettinen vaikutus tiedeyhteisöön ja jopa politiikantekoon, mitä olisi voitava hyödyntää. Jos yhteisen neuvoa-antavan ryhmän kokouksista, esityslistoista, keskustelujen tuloksista ja yksilöidyistä toimista tiedotettaisiin paremmin, tiede- ja teknologiasopimus tunnettaisiin laajemmin EU:n jäsenvaltioissa (ks. kohdat 3.7 ja 4.4). Kokouksia koskevien laajojen asiakirjojen saantivaikeudet osoittivat myös, että kokoukset eivät ole saaneet riittävästi julkisuutta.

4.3 Yhdysvalloissa tiede- ja teknologiasopimus tunnettiin yleensä kohtuullisen hyvin ministeriö- ja virastotasolla varsinkin niissä ministeriöissä ja virastoissa, joissa oli tehty erityisiä täytäntöönpanojärjestelyjä. Henkistä omaisuutta koskevaa sopimusliitettä arvostetaan ilmeisesti erityisen paljon. Yhdysvalloissa ei pystytä kuitenkaan aina tekemään selvää eroa EU:n ja sen jäsenvaltioiden välillä eikä varsinkaan tämän sopimuksen ja muiden sopimusten tai vastaavien yhteisymmärryspöytäkirjojen välillä, jotka on tehty yksittäisten jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen tai jopa tiettyjen alueiden kesken. Jotta tiede- ja teknologiasopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää täysimittaisesti, on syytä selventää näitä eroja ja tähdentää EU:n laajuisella ulottuvuudella saavutettavaa lisäarvoa.

4.4 Vaikuttaa todennäköiseltä, että tiede- ja teknologiasopimus tulee tunnetummaksi EU:n tasolla kuudennen puiteohjelman ja erityisesti siinä painotetun eurooppalaisen tutkimusalueen ansiosta. Ilmeisesti sopimusta ei tunneta vielä yleisesti Euroopassa, ja tietämättömyys on erityisen suurta jäsenvaltioiden tasolla, jolla sopimusta koskevan tiedon puute on johtanut valituksiin. Toimeksisaajat, jotka toteuttivat erityisiä hankkeita, ja ennen kaikkea näiden hankkeiden koordinoijat olivat kuitenkin odotusten mukaisesti perillä tiede- ja teknologiasopimuksen tarjoamista mahdollisuuksista helpottaa yhteistoimintaa. Hankkeista, joissa oli mukana yhdysvaltalaisia kumppaneita, todettakoon, että eniten koordinoijia on Ranskalla, toiseksi eniten Saksalla ja kolmanneksi eniten Yhdistyneellä kuningaskunnalla; tällaisiin hankkeisiin osallistutaan eniten Saksassa, toiseksi eniten Ranskassa ja kolmanneksi eniten Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Toimintaan liittyvät tekijät

4.5 Tiede- ja teknologiasopimus tarjoaa hanketasolla mahdollisuuksia, joista tieteen harjoittajat eivät ehkä aina ole perillä, koska tutkijat, jotka ovat ennenkin tehneet kansainvälistä yhteistyötä, voivat varsin hyvin ottaa puiteohjelma ehdotuksiinsa mukaan yhdysvaltalaisia kumppaneita ilman tiede- ja teknologiasopimuksen nojalla tehtyä täytäntöönpanojärjestelyä. Täytäntöönpanojärjestelyt ovat kuitenkin arvokas väline, jonka avulla sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia voidaan hyödyntää täysimittaisesti. Järjestelyillä osoitetaan tiettyjen tieteenalojen kiinnostavuus ja tehdään niitä tunnetuiksi, jotta yhteistyötä harjoitettaisiin mahdollisimman laajalti esimerkiksi kokousten, seminaarien tai yhteisten hankkeiden välityksellä. Täytäntöönpanojärjestelyjen tärkein ominaisuus on kuitenkin se, että niitä voidaan käyttää yksilöidyillä aihealueilla koordinoitujen ehdotuspyyntöjen kanavana, mikä antaa mahdollisuuden yhdistää yksittäisiä rahoituslähteitä molemmin puolin tieteen hyväksi hanketasolla.

4.6 Vaikuttaa siltä, että eräät yhdysvaltalaiset organisaatiot (esimerkiksi NASA ja NIH) ovat päättäneet tietoisesti olla osallistumatta tiede- ja teknologiasopimukseen ja sitä täydentäviin täytäntöönpanojärjestelyihin. Kullakin virastolla tai ministeriöllä on tietenkin oikeus päättää itse tällaisesta strategisesta kannasta, ja vaikka on valitettava, että sopimukseen päätetään olla osallistumatta tai siihen liittyviä täytäntöönpanojärjestelyjä ei pidetä tarkoituksenmukaisina, tällaisten kannanottojen ei tulisi katsoa alentavan koko sopimuksen arvoa. Ministeriöt ja virastot, jotka ovat tehneet sopimukseen liittyviä täytäntöönpanojärjestelyjä, luetellaan liitteessä 8.

4.7 Sopimuksella on todettu olevan myönteisiä vaikutuksia tieteellisen tiedon kehitykseen. Tämä koskee erityisesti tiedeyhteisöä ja varsinkin korkeakouluja ja julkisen sektorin tutkimuslaitoksia, joilla on usein ollut kokemusta EU-kumppaneiden kanssa puiteohjelmasopimusten nojalla tehdystä yhteistyöstä. Tiede- ja teknologiasopimuksen edut näyttävät liittyvän sellaisiin tekijöihin kuin mittavuuteen, erilaisista toimintatavoista saatuihin kokemuksiin ja erilaisten tietokokonaisuuksien saantiin. Sopimus ei ole ehkä aiheuttanut suoraan tällaisia vaikutuksia, vaan helpottanut passiivisemmin niiden syntymistä. Erilaisilla toimilla on myös ollut erilaisia vaikutuksia. Tutkijat näyttävät arvostavan niitä mahdollisuuksia, joita työryhmien kokoukset, konferenssit ja muut tiede- ja teknologiasopimukseen perustuvat tai sen edistämät tiedonvaihtofoorumit tarjoavat. Tällainen tiedonvaihto on joskus johtanut yhteistyöhankkeisiin. Hankkeiden tuloksia voidaan toisaalta tarvita sellaisten työpajatyyppisten toimien katalysaattorina, jotka olisivat muuten mahdollisia ainoastaan tiedepolitiikan tasolla. Tässä yhteydessä on syytä mainita myös tiede- ja teknologiasopimuksen alkajaiskokoukset, joista toinen pidettiin Yhdysvalloissa ja toinen Euroopassa.

4.8 Ei ole yllättävää, että hankkeiden aikana voi ilmaantua erilaisia tieteelliseen yhteistyöhön vaikuttavia rajoituksia tai muita ongelmia niiden lisäksi, jotka on todettu jo alkuvaiheessa. Koordinoijalla on tärkeä tehtävä hankkeen johtamisessa, kun tällaisiin ongelmiin yritetään löytää ratkaisuja. Toisaalta on tärkeää, että hankkeeseen osallistuvat tapaavat toisiaan, käsittelevät yhdessä mahdollisia ongelmia ja arvioivat hankkeen edistymistä ja todennäköisiä tuloksia. Tällaisella hankkeeseen osallistuvien tutkijoiden liikkuvuudella näyttää kuitenkin olevan suhteellisen vähän vaikutuksia. Niitä voidaan ehkä lisätä pelkästään tiedottamalla siitä, että liikkuvuutta voidaan helpottaa asianmukaisella budjettisuunnittelulla. Liikkuvuuden edistäminen merkitsisi myös sitä, että tieteellisen yhteistoiminnan osapuolet voisivat työskennellä kohtuullisia aikoja kumppaneidensa laboratorioissa.

4.9 Tiede- ja teknologiasopimuksen vaikutukset teolliseen tutkimukseen olivat ongelmallisempia, ja tietoisuus sopimuksesta näytti vaihtelevan yritysten keskuudesssa. Yrityksissä, joissa sopimus tunnettiin, sitä ei ilmeisesti arvostettu kovin suuresti. Kun hankkeisiin liittyi teollista yhteistoimintaa, toimeksisaajat kuuluivat usein kansainvälisiin yrityksiin (kuten IBM:ään, Motorolaan, Siemensiin tai Thalesiin). Ne eivät siis olleet nopeasti kasvavilla huipputeknologian aloilla toimivia pk-yrityksiä, joiden olettaisi hyötyvän eniten tämäntyyppisestä tarjolla olevasta yhteistyöstä. Yleisesti ottaen vaikuttaa siltä, että yritykset ymmärsivät paremmin kahdenvälisiä sopimuksia ja arvostivat niitä enemmän kuin EU:n tasolla tehtyä sopimusta. Yritysten osallistumisen pääasiallisena motiivina näytti olevan rahoituksen saanti, joka voi säästää aikaa ja auttaa markkina-aseman varmistamisessa. On tarpeen tutkia tarkemmin, voivatko nämä kaksi sopimusmuotoa täydentää toisiaan ja jos voivat, missä laajuudessa. Lisäksi on syytä huomata, että lainsäädännön ja sääntelyn kannalta merkityksellinen tutkimustoiminta, joka koskee normeja ja mittauksia ja liittyy kansainvälisissä yleissopimuksissa asetettuihin velvoitteisiin ja muihin vastaaviin vastuualueisiin, vaikuttaa sinänsä teollisuudenaloihin ja kaupan kehitykseen. Näitä voidaan pitää jatkovaikutuksina.

Jatkovaikutukset

4.10 Se, ovatko lisäarvovaikutukset syntyneet tiede- ja teknologiasopimuksen olemassaolon tuloksena, on sopimuksen oikeutuksen kannalta merkittävä kysymys. Tieteellisellä tutkimuksella saavutettavan lisäarvon arviointi on kuitenkin aina vaikeaa, koska vertailutekijöiden huomioon ottaminen ei ole helppoa. Suurempi mittavuus ja saavutetut osallistumisen eri muodot ovat kuitenkin merkittäviä tekijöitä sellaisissa puiteohjelmahankkeissa, joissa on mukana yhdysvaltalaisia yhteistyökumppaneita, kuten edellä on mainittu (kohta 4.7). Lisäksi tutustuminen erilaisiin eurooppalaisiin ja yhdysvaltalaisiin lähestymis- ja toteuttamistapoihin saattaa stimuloida innovaatioita ja edistää tietämystä nopeammin kuin jos nojauduttaisiin ainoastaan tieteelliseen kommunikaatioon sen tavanomaisemmissa muodoissa.

4.11 Usein esitetään myös kysymys tiede- ja teknologiasopimuksen yhteydessä saavutetusta vastavuoroisuudesta ja siitä, onko se toteutunut EU:n ja Yhdysvaltojen osallistumisessa. Yleisesti ottaen kysymys ei vaikuta merkittävältä. Niiden erilaisten täytäntöönpanojärjestelyjen olemassaolo, joihin molemmat osapuolet ovat sitoutuneet, voitaisiin tulkita todisteeksi osapuolten mielenkiinnosta osallistua yhteistyöhön tietyillä aloilla - sekä suunnitelluilla aloilla että niillä, joilla toiminta on jo käynnissä. Tämä tarkoittaa jo itsessään sitä, että on olemassa intressien vastavuoroisuutta ja odotuksia. Toiminnan tasolla olisi kuitenkin otettava huomioon, että tietyissä yhdysvaltalaisissa virastoissa ja ministeriöissä, jotka eivät käytä tutkimusehdotuksia pyytäessään alhaalta ylös eteneviä menettelyjä Yhdysvaltain kansallisen tiedesäätiön (NSF) tapaan, näytetään soveltavan sitä implisiittistä edellytystä, että rahoitettavan tutkimuksen on liityttävä Yhdysvaltojen omiin aiheisiin, vaikka mukana olisi ulkomaisia yhteistyökumppaneita. Yhdysvaltojen lainsäädännön perusteella tällainen tutkimustyö tehtäisiin tavallisesti Yhdysvalloissa. On kuitenkin olemassa viitteitä siitä, että jos ulkomainen sopimuspuoli tulisi mukaan ulkopuolisella rahoituksella tuettavaan tutkimushankkeeseen, tällaiset vaikeudet vähenisivät minimiin. Kysymykseen näyttää kuitenkin liittyvän joitakin epäselvyyksiä. On myös pelkästään realistista myöntää, että jos tutkijoiden liikkuvuus tehostuisi, yhdysvaltalaiset organisaatiot saattaisivat palkata nuorempia eurooppalaisia tutkijoita. Tiede- ja teknologiasopimuksen yhteydessä on kuitenkin olemassa vastavuoroinen tai tasapainottava liike, ja EU:n tehtävänä on maksimoida mahdollisuudet tähän eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamisen myötä.

4.12 Tiede- ja teknologiasopimuksella on mahdollista saada aikaan jatkovaikutuksia sekä talouselämän että hallituspoliittisiin suhteisiin niiden vaikutusten lisäksi, jotka ovat suoraan nähtävissä tieteellisellä tasolla. Tähän mennessä on kuitenkin ollut vaikea löytää todisteita tällaisista laajemmista vaikutuksista. On vaikea arvioida, parantaako tiede- ja teknologiayhteistyö toivotulla tavalla transatlanttista dialogia, ja kaikki yhteisiin poliittisiin toimenpiteisiin liittyvät jatkovaikutukset voivat olla pelkkää toiveajattelua. On myönnettävä, että tieteellinen työ ja poliittinen päätöksentekoprosessi eroavat toisistaan, ja niiden liittymäkohdat saattavat itse asiassa olla luonteeltaan erilaisia Yhdysvalloissa ja EU:ssa. Tälla alalla voidaan kuitenkin ehkä saada aikaan jonkinlaisia vaikutuksia, esimerkiksi ympäristövaikutuksia, ilman että sillä olisi vaikutusta nykyisen kansainvälisen lainsäädännön tulkintoihin. Lisäksi tieteen ja teknologian harjoittaminen on toimintaa, jolla on asiantuntijoiden yhteistyön ansiosta aina myönteisiä vaikutuksia jopa poliittisesti vaikeammissa tilanteissa. Riippumatta siitä, miten nykyistä kansainvälistä politiikkaa tulkitaan Euroopassa ja Yhdysvalloissa, kummankin osapuolen tutkijayhteisössä näyttää edelleen vallitsevan aito innostus yhteistyöhön. Lisäksi on syytä huomata, että tällä tiede- ja teknologiasopimuksella on erityisiä vaikutuksia sen ainutlaatuisen tavan ansiosta, jolla se voi käytännössä tuoda yhteen molemmilta sopimuspuolilta tulevaa rahoitusta yhteisesti sovittujen tieteellisten ponnistusten tukemiseksi. Tässä suhteessa tiede- ja teknologiasopimus muodostaa oikeudellisen perustan, jolle yhteistyötä voidaan rakentaa.

Tulevaisuuden mahdollisuudet

4.13 Raportissa käsiteltyjen ensimmäisten viiden vuoden aikana tiede- ja teknologiasopimuksen tarjoamia potentiaalisia vaikutuksia ei ole hyödynnetty täysimittaisesti. Tämä tarjoaa kuitenkin mahdollisuuden ottaa käyttöön lähestymistapoja ja prosesseja, joiden avulla voidaan tulevaisuudessa rakentaa alkukokemuksille ja saada tällä tavoin aikaan jotakin todella arvokasta. Nykyisiä verkkoja on tehostettava, olivatpa ne sitten virkamiesten välisten täytäntöönpanojärjestelyjen yhteydessä käytyjen neuvottelujen tuloksena syntyneitä tai tutkijoiden välisiä hanketason verkkoja, ja uusia verkkoja on rakennettava tulevaisuudessa sellaisella kansainvälisen tutkimuksen huippuosaamisen tasolla, jota pidetään normina sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa. EU:ssa ja Yhdysvalloissa vallitsevat arvot ja prioriteetit saattavat olla erilaisia, mutta pääperiaatteet ovat samat. Tieteellisen tutkimuksen tarve on edelleen olemassa eroista riippumatta, ja se voi ainoastaan johtaa parempaan tietoon ja tarjota mahdollisuuden hyödyntää tulokseksi saatavia tulkintoja. Tarkemmin sanottuna maailman kahden vahvimman tieteellisen tutkimusyhteisön on tartuttava tilaisuuteen ja määriteltävä tieteellisen tutkimuksen uudet linjat. Tämä on toteutettavissa tulevaisuudentutkimuksen tai muiden ennustavien toimien avulla siten, että tavoitteena on laatia tieteellisen tutkimuksen tulevaisuuden suunnitelma ja vahvistaa siihen osallistumista koskevat säännöt. Tällainen lähestymistapa ei ainoastaan maksimoi yhteistyötoimien vaikutuksia tiede- ja teknologiasopimuksen puitteissa, vaan saa myös aikaan uusia vaikutuksia.

4.14 Tiede- ja teknologiasopimuksen tulevaisuudessa tarjoamat mahdollisuudet on ennen kaikkea toteutettava siten, että lisätään tietoisuutta sopimuksesta sekä sopimuksen puitteissa tehdyn työn että sen tarjoamien mahdollisuuksien avulla niin, että väistämättömänä tuloksena on sopimuksen vaikutusten huomattava lisääntyminen. Tämän toteuttamiseksi tarvitaan enemmän toimintaan perustuvaa tai työryhmätyyppistä työtä, jolla luodaan aloitteita ja saadaan niistä tuloksia. Tarvitaan myös enemmän toistuvaa dialogia ja vähemmän riippuvuutta yhteisen neuvoa-antavan ryhmän virallisista, etukäteen ilmoitetuista kokouksista.

5 Nykytilanne ja tulevaisuuden ponnistukset

Sopimus kokonaisuudessaan

5.1 EU:n ja Yhdysvaltojen välisen tiede- ja teknologiasopimuksen neuvotteleminen kesti pari vuotta, mutta tuloksena oli asiakirja, joka tarjoaa mahdollisuudet laaja-alaisiin yhteistyöhankkeisiin. Sopimusperiaatteet ovat joustavia, mutta toiminta määritellään jokseenkin löyhästi. Teollis- ja tekijänoikeuksia koskeva liite on kuitenkin konkreettinen ja hyvä. Vaikka sopimuksen toiminnallinen lähestymistapa on löyhä, sitä korvaavat sopimukseen liittyvät täytäntöönpanojärjestelyjä koskevat alasopimukset, joiden tarkoituksena on edistää Yhdysvaltojen erityisvirastojen kanssa tietyillä aloilla toteutettavia yhteistyöhankkeita. EU:n näkökulmasta katsottuna tiede- ja teknologiasopimusta Yhdysvaltojen kanssa voitaisiin pitää yhtenä tärkeimmistä EU:n solmimista tämäntyyppisistä sopimuksista, koska se tarjoaa edellytykset yhteistyöhön maailman ehkä voimakkaimman ja menestyksekkäimmän tiede- ja teknologiaperustaisen demokraattisen talouden kanssa. Sopimus loi alusta alkaen odotuksia uuden sivun kääntämisestä transatlanttisessa yhteistyössä, mutta sopimuksen allekirjoittamisajankohtana viides puiteohjelma oli itse asiassa avattu EU:n ulkopuolisille maille. Tätä prosessia on laajennettu edelleen kuudennessa puiteohjelmassa ottamalla käyttöön eurooppalaisen tutkimusalueen käsite. Sopimuksen olemassaololle yritettiin tavallaan löytää muutakin oikeutusta kuin se, että sopimus helpottaa oikeudelliselta kannalta sellaisten asioiden toteuttamista, jotka jo voitiin toteuttaa.

5.2 Sellaisten viidennen puiteohjelman hankkeiden lukumäärä, joissa on mukana yhdysvaltalaisia yhteistyökumppaneita, on valitettavan pieni; niitä on ainoastaan noin 140 eli noin 1 % viidennen puiteohjelman hankkeista. Liitteessä 9 esitetään luettelo niistä noin 120 hankkeesta, jotka oli otettu huomioon tässä raportissa. Sitä mukaa kuin täytäntöönpanojärjestelyjä tulee enemmän voimaan, hankkeiden ja muiden yhteistyötoimien määrän odotetaan kasvavan jonkin verran. Tämä kehitys on tervetullutta, koska tiede- ja teknologiasopimus tarjoaa hyvän perustan laaja-alaisemmalle ja syvemmälle yhteistyölle erityisesti tutkimushankkeissa. Yksi syy siihen, miksi näitä mahdollisuuksia ei ole hyödynnetty niin suuressa määrin kuin olisi ollut toivottavaa, on se, että sopimus tunnetaan suhteellisen huonosti (erityisesti Euroopassa). Yhdysvalloissa ei myöskään tunneta kovin hyvin itse puiteohjelmaa eikä tiede- ja teknologiasopimuksella helpotettuja mahdollisuuksia osallistua siihen. Tilannetta pahentaa entisestään se, että sopimus ei tarjoa aktiivista tutkimustyötä tekeville tutkijoille konkreettista rahoitusta, joka voisi tehostaa sopimuksen yhteistyötä helpottavaa roolia ja katalysoida yhteisten hankkeiden käynnistämistä.

5.3 Tulevaisuudessa on tarpeen pyrkiä paitsi edistämään merkittävästi ja konkreettisesti tietoisuutta sopimuksen olemassaolosta Atlantin molemmin puolin, myös kehittämään suhteita, jotka mahdollistaisivat sellaisen tutkimussuunnitelman vahvistamisen, joka edustaisi Euroopan ja Yhdysvaltojen yhteisiä tieteellisiä pyrkimyksiä tulevina vuosina (apu kehitysmaille tutkimustoiminnan avulla, tutkimustoimintaa vaativat yhteiskunnalliset tarpeet ja uusien tutkimusohjelmien vahvistaminen). Vuoden 2002 syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen tiede- ja teknologiasopimuksen poliittinen tausta on muuttunut merkittävällä tavalla Yhdysvalloissa, kuten myös Yhdysvaltojen ja Euroopan väliset suhteet. Käytännössä viisumin saaminen Yhdysvaltoihin on nyt vaikeampaa, mikä saattaa sinällään rajoittaa liikkuvuutta. Tosiasiassa välittömästi syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen matkustusmahdollisuudet lentoteitse olivat epäilemättä rajoitetut terroristi-iskujen pelon takia. Yhdysvalloissa ja yhä enemmän myös Euroopassa huomion kohteina ovat nyt bioterrorismi ja kotimaan turvallisuus, vaikkakin Euroopassa tärkeällä sijalla on edelleen myös elintarvikkeiden turvallisuus. Tämä kertoo siitä, että prioriteeteissa on tietty ero. Tässä uudessa tilanteessa tiede- ja teknologiasopimus tarjoaa erityisen mahdollisuuden suhteiden vahvistamiseen Yhdysvaltojen kanssa, ja pitäisi olla itsestään selvää, että maailman kahdella suurimmalla tieteellistä tutkimusta harjoittavalla markkinatalouteen perustuvalla demokratialla on yhteisiä intressejä.

Tieteellinen tausta

5.4 Asiantuntijapaneeli ei arvioinut tieteellistä työtä, vaan arvioinnissa keskityttiin tiede- ja teknologiasopimuksen tuloksena käyttöön otettuun prosessiin, sopimuksella saavutettuihin tuloksiin ja tähän mennessä näkyvissä oleviin vaikutuksiin. Joidenkin tutkimuslaitoksiin tehtyjen vierailujen yhteydessä tutustuttiin kuitenkin yksityiskohtaisemmin muutamiin hankkeisiin, jotta hankkeista olisi saatu toimintatason kuva. Tehdyt huomiot olivat pääosin myönteisiä, ja joissakin tapauksissa oli havaittavissa todellista intoa yhteistyön edelleen kehittämiseen sopimuksen puitteissa sekä niiden osallistumismahdollisuuksien ja aloitteiden soveltamisalan määrittelyyn, joilla sopimusta vietäisiin eteenpäin. Yhdysvalloilla on varmastikin omat prioriteettinsa, joista viime aikojen tapahtumat ovat vaikuttaneet joihinkin, kuten edellä on mainittu, mutta sama koskee myös Eurooppaa, ja keskustelemalla sekä jakamalla tehtävät tehokkaammin yhteisen neuvoa-antavan ryhmän ulkopuolella pitäisi mahdollistaa se, että tulevaisuudessa tiede- ja teknologiasopimuksen puitteissa tehdään aloitteita, jotka ovat tiedeyhteisön kannalta hyvin mielenkiintoisia ja poliittisesti arvokkaita. Joitakin näistä aloitteista toteutetaan jo tai niitä luodaan parhaillaan, ja ne ovat epäilemättä hyvin mielenkiintoisia tieteen näkökulmasta tarkasteltuna (esimerkiksi nanoteknologia, vetytalous ja tietoverkkojen turvallisuus). Sen hyväksyminen, että kumpikin osapuoli vaikuttaa kyseessä olevaan tieteenalaan, kasvaa sitä mukaa kuin tiede- ja teknologiasopimuksen helpottamissa kontakteissa edistytään. Joka tapauksessa, jos sopimus tunnetaan paremmin, sen pohjalta voidaan paitsi rakentaa nykyiselle tietämykselle ja vahvistaa sitä myös astua uusille tutkimusalueille dialogin avulla, mikä voi johtaa tutkimusohjelmien vahvistamiseen tietyillä aloilla seuraaviksi 25 vuodeksi.

5.5 Tiede- ja teknologiasopimuksen täytäntöönpanon ohjaaminen laajemmassa mittakaavassa voi kuitenkin olla vaikeaa, kun otetaan huomioon nykyiset toimintamuodot. Täytäntöönpanosopimuksia voidaan toki tehdä niiden yhdysvaltalaisten kumppanivirastojen kanssa, joita asia koskee, jotta edistyttäisiin molemmille osapuolille tärkeillä aloilla. Mutta kun otetaan huomioon alhaalta ylös etenevä lähestymistapa, joka on luonteenomainen tarpeelle kehittää ehdotuksia puiteohjelmaa ja yhdysvaltalaisia organisaatioita varten, kuten kansallista tiedesäätiötä (National Science Foundation, NSF) varten (pääasiassa uteliaisuuteen perustuva tutkimus), on vaikea nähdä, miten etukäteen vahvistetut toiminta-alat johtaisivat yhteistyöhön "kentällä", jos konkreettista rahoitusta ei ole saatavilla. Kun kyseessä ovat sellaiset yhdysvaltalaiset virastot, joissa - toisin kuin NSF:ssä - tiedeyhteisö ei tee ehdotuksia, jotka sitten annetaan tutkijakollegoiden arvioitaviksi, vaan rahoitusta myönnetään tietyille toiminta-aloille (pääasiassa ongelmiin keskittyvään tutkimukseen), on kiinnitettävä erityistä huomiota niihin aloihin, jotka ovat Yhdysvaltojen kansallisen tutkimusohjelman kannalta keskeisiä ja joihin voi olla tarjolla ennakkorahoitusta.

5.6 EU:n näkökulmasta tarkasteltuna tiede- ja teknologiasopimukseen perustuvan toiminnan toteuttaminen tietyillä puiteohjelma-aloilla edellyttää eri ehdotuspyyntöjen tai alkupääomana käytettävän tarkoitussidonnaisen rahoituksen tarkempaa määrittelyä, jotta saataisiin aikaan halutuntyyppisiä hankkeita. Tässä yhteydessä ei pidä antaa täytäntöönpanojärjestelyille liian laajoja puitteita sillä perusteella, että mukaan saataisiin mahdollisimman monia toiminta-aloja. Hyödyllisempää olisi määritellä tarkemmin eri aloitteiden kohdealueet ja antaa niille laajalti julkisuutta. Muutoin puiteohjelman hanke-ehdotusten hyötyjä tai haittoja ei pitäisi määritellä. Jos tietyn ehdotuspyynnön määritelmän asianmukaisuus sitä edellyttää, voidaan kuitenkin todeta, että yhteistyö Yhdysvaltojen kanssa on tervetullutta.

Talouselämään liittyvät näkökohdat

5.7 Talouselämän suhtautumista tiede- ja teknologiasopimukseen on vaikeampi kuvailla siitä huolimatta, että transatlanttinen T&K-yhteistyö talouselämän alalla kasvaa edelleen (3). Tietyillä talouselämän aloilla voi olla selvästi määritellyt tutkimusohjelmat toisin kuin yliopistoilla ja julkisen sektorin tutkimuslaitoksilla, joiden näkökulma voi olla puhtaasti tieteellinen. Toisin kuin julkinen sektori, yritykset ovat tietoisempia markkinoista kuin yhteistyöhön osallistuvat maat, ja ne saattavat tuntea yhteistyön epämukavaksi markkinoilla vallitsevan kilpailun tai markkinakelpoisuuden vuoksi. Tällaiset tekijät voivat vaikuttaa esimerkiksi sellaisiin aloihin kuin ilmailu, muuntogeeniset organismit, ihmisen genomitutkimus ja jotkin IT-alat. Vaikka sellaisilla tekijöillä kuin mahdollisuudella saada käyttöön kaupallisesti arvokasta tietoa voi olla kielteinen merkitys talouselämän kannalta herkillä aloilla, osallistumisen ylläpitämistä ja tiede- ja teknologiayhteistyötä on edelleen pidettävä tärkeänä (esimerkiksi televiestintästandardien osalta), ja esimerkkinä tästä voidaan mainita joukko viidennen puiteohjelman talouselämäperustaisia hankkeita, joissa on ollut mukana yhdysvaltalaisia yhteistyökumppaneita. Itse asiassa talouselämän sopimukseen osallistumisen laajuus ei juurikaan poikkea koko puiteohjelmaan osallistumisen laajuudesta.

5.8 Tieteen ja teknologian alalla saavutettujen tulosten muuttaminen markkinointikelpoisiksi tuotteiksi tai palveluiksi on aikaa vievää, ja yleisesti ottaen tällaiset tulokset eivät vielä ole konkreettisia tai arviointikelpoisia EU:n ja Yhdysvaltojen välisen tiede- ja teknologiasopimuksen yhteydessä. Joillakin aloilla, kuten bioteknologian alalla, dialogia ja tiedonvaihtoa arvostetaan suuresti bioteknologiaa käsittelevän erityisryhmän ansiosta. Erityisryhmä perustettiin itse asiassa ennen tiede- ja teknologiasopimuksen solmimista. Vaikka tällaista työskentelytapaa on monesta syystä pidettävä erinomaisena mallina, sen varsinaisena tarkoituksena ei ole yhteistyöhankkeiden luominen. Tämä vahvistaa sitä näkemystä, että sopimuksessa tarkoitetut yhteistyömuodot - esimerkiksi erityisryhmät, yhteiset tutkimukset, yhteiset seminaarit, konferenssit, symposiumit ja työryhmätapaamiset sekä tutkijoiden ja asiantuntijoiden koulutus - ovat itsessään arvokkaita koordinoituihin ja yhteisiin tutkimushankkeisiin osallistumisen lisäksi.

Poliittiset näkökohdat

5.9 Edellä kohdissa 5.3 ja 5.4 on kuvattu, millä tavoin tutkimustoimintaa voidaan harjoittaa yhteistyönä tiede- ja teknologiasopimuksen puitteissa sellaisilla aloilla, joilla on yhteisiä poliittisia tavoitteita ja yhteistyöhalukkuutta. Monissa tapauksissa vaikeudet johtuvat tässä yhteydessä alhaalta ylös etenevästä mallista, jota tietyt yhdysvaltalaiset virastot soveltavat myöntäessään tutkimusrahoitusta, mutta jota sovelletaan myös puiteohjelmien eri ehdotuspyynnöissä. Vaikka työryhmätapaamiset ja muut tiedonvaihdon muodot voivat toimia alhaalta ylös etenevien lähestymistapojen alulle panevana voimana, poliittiset päätöksentekijät voivat valita myös muita teitä, kuten toimia Yhdysvalloissa kansallisten tutkimusohjelmien periaatteiden mukaisesti ja muotoilla EU:ssa asianmukaiset eritelmät kuudennen puiteohjelman ehdotuspyyntöjen prioriteeteille. Yhdysvaltojen hallintovirkamiehet väittävät, että kaikella yhdysvaltalaisella tutkimuksella on poliittista merkitystä ja jos painotus käy selväksi yleisesti saatavilla olevista tiedoista, alhaalta ylös etenevän mallin mukaan työskentelevät tutkijat yleensä reagoivat. Toinen merkittävä tekijä tällaisten reaktioiden aikaansaamisessa on nykyisen verkostumisen erinomaisuus. Työryhmätapaamiset sinänsä eivät ehkä riitä laadukkaiden hankkeiden synnyttämiseen, mutta yksittäisten osallistuvien tutkijoiden kyvyt ja heidän ammatillisen verkostumisensa laajuus voi riittää siihen. Tästä syystä viimeksi mainittuihin asioihin panostaminen on arvokas tekijä sellaisten tieteellisten ehdotusten saamiseksi, jotka ovat poliittisten tavoitteiden mukaisia.

5.10 Tulevaisuutta ajatellen, kuten edellä on mainittu, tutkimustarpeiden selvittäminen tulevaisuudentutkimuksen ja vastaavanlaisen käytännön tasolla toteutettavan ennustavan toiminnan avulla voi osoittautua merkitykselliseksi yhteistyöalueeksi maailman kahden vahvimman tieteellistä tutkimusta harjoittavan talouden välillä. Yhteisymmärrys tällaisten tulevien tutkimusohjelmien merkityksestä johtaa todennäköisesti sinällään poliittisiin päätöksiin, joiden seurauksena saadaan rahoitusta ja jotka tällä tavoin edistävät tutkimustoimintaa. Tämä lähestymistapa antaisi tiede- ja teknologiasopimukselle myös laajaa tunnettavuutta, jota se erityisesti tarvitsee. Täytäntöönpanojärjestely tällä alalla toimivan yhdysvaltalaisen ministeriön kanssa olisi mielenkiintoinen kehityssuunta.

Käytännön toimintaan liittyvät kysymykset

5.11 Ongelmia, joita esiintyi alkuvaiheessa yhdysvaltalaisten organisaatioiden kanssa käydyissä sopimusneuvotteluissa, on ratkaistu koko ajan, ja kuudennen puiteohjelman yhteydessä näitä ongelmia pitäisi olla vielä vähemmän täytäntöönpanojärjestelyjen yhteydessä toteutettavien hankkeiden osalta. Täytäntöönpanojärjestelyt ovat edelleen ratkaiseva tekijä tiede- ja teknologiasopimuksen menestyksekkään käytännön toteuttamisen kannalta. Tämä johtuu siitä, että määritellyillä molemmille osapuolille tärkeillä aihealueilla on siirrytty koordinoituihin ehdotuspyyntöihin. Tämä johtaa toivottavasti todellisiin yhteisiin ehdotuspyyntöihin. Koordinoiduista ehdotuspyynnöistä ennakkoon tiedottaminen tutkijakollegoille osoitettujen kirjeiden (käytössä Yhdysvaltojen kansallisessa tiedesäätiössä NSF:ssä) ja Cordis-websivuilla työohjelmista julkaistujen ilmoitusten muodossa on parantunut sopimuksen voimassaoloaikana, mutta paljon on vielä tehtävä erityisesti Euroopassa, missä tiede- ja teknologiasopimukseen liittyvien tietojen saanti on edelleen aivan liian hankalaa. Lisäksi, kuten edellä on mainittu, yhteiset ehdotuspyynnöt joidenkin yhdysvaltalaisten virastojen kanssa eivät ole mahdollisia, koska tällaiset menettelyt, joissa koottaisiin yhteen tieteellisiä hankkeita koskevat ehdotukset, eivät ole käytössä. Menestyksekkäiden puiteohjelmahakemusten lisäksi on määriteltävä selvästi muut lähestymistavat, joilla haetaan yhdysvaltalaista rahoitusta yhdysvaltalaiselle yhteistyökumppanille tietyn ehdotuksen yhteydessä näiden organisaatioiden kanssa tehtävien täytäntöönpanojärjestelyjen avulla.

5.12 Tietoisuuden ja tunnettuuden edistämiseen panostetaan jälkikäteen hyvin vähän, ja tämä on tällä hetkellä tiede- ja teknologiasopimuksen toteuttamisessa suuri puute. Tietoisuuden lisäämiseksi on laadittava erityisiä aloitteita, joita voivat olla esimerkiksi seuraavat: i) käytetään helposti tunnistettavaa logoa tai tyyliä, jolla sopimuksen nojalla tehty työ voidaan tunnistaa, ii) julkaistaan riittävästi tietoa yhteisen neuvoa-antavan ryhmän kokouksista, iii) ilmoitetaan tiede- ja teknologiasopimuksen yhteydessä järjestettävistä erilaisista konferensseista ja työryhmätapaamisista esimerkiksi asiaan liittyvien ammatillisten järjestöjen sekä tieteellisten ja teknisten aikakauslehtien avulla, iv) annetaan valikoiduille laboratorioille tai henkilöille erityinen hyväksymismerkki (esimerkiksi "EU-USA-sopimukseen osallistuva tutkija" tai "EU-USA-sopimukseen osallistuva laboratorio") ja v) edistetään mielipiteenvaihtoa puiteohjelmahankkeisiin osallistuvien eri yhteistyökumppanien välillä tätä tarkoitusta varten perustetulla websivulla, jotta näistä osapuolista muodostuisi yhteisö, jota rohkaistaisiin laajenemaan.

Lisäarvo ja vertaileva arviointi (benchmarking)

5.13 Sekä veronmaksajien että poliittisesti vastuullisten virkamiesten on usein saatava tietää, mitä lisäarvoa panostusta ja resursseja vaatineilla aloitteilla on saavutettu. Nämä vaatimukset eivät ole outoja sellaisten julkisen sektorin aloitteiden yhteydessä, joihin liittyy kansainvälistä yhteistyötä, ja on aiheellista kysyä, mitä lisäarvoa EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksella on saavutettu sinänsä ja verrattuna Yhdysvaltojen ja jäsenvaltioiden vastaaviin kahdenvälisiin sopimuksiin. Tätä on vaikea mitata tai edes arvioida subjektiivisesti. Näyttäisi kuitenkin siltä, että erityisesti sellaisilla aloilla, joilla talouselämä osallistuu toimintaan, kahdenväliset järjestelyt tunnetaan paremmin kuin tiede- ja teknologiasopimukseen perustuvat EU:n ja Yhdysvaltojen väliset järjestelyt.

5.14 Koska tietoisuus tiede- ja teknologiasopimuksesta on usein niin vähäistä, voi käydä niin, että saavutettava lisäarvo ei ole tarpeeksi konkreettista ja näin ollen sitä on lähes mahdoton määrittää, vaikka lisäarvoa voi olla olemassa silloinkin, kun tietoisuus sopimuksesta ei ole ilmeistä. Toisaalta on odotettavissa, että suurempi mittavuus, uudenlainen asiantuntemus ja osallistumisen eri muodot, tiedonvaihto sekä kontaktien tehostaminen monien eri maiden kanssa tehtävän yhteistyön avulla tuovat mukanaan uuden ulottuvuuden älylliseen toimintaan, ja tämä puolestaan lisää ihmisen tietämyksen määrää, elämänlaatua ja talouskasvua. Näiden vaikutusten arviointi on helpompaa, kun tavoitteet määritellään hyvin, ja onneksi näin on myös tehty yhä enemmän tiede- ja teknologiasopimuksen erilaisten täytäntöönpanojärjestelyjen yhteydessä. Merkittävää lisäarvoa voidaan saavuttaa myös poliittisella tasolla panostamalla vahvaan tieteelliseen osallistumiseen EU:n ja Yhdysvaltojen välillä maailmassa, joka käy yhä monimutkaisemmaksi ja haastavammaksi demokraattisille markkinatalousmaille. Tiede- ja teknologiasopimuksen on oltava avainasemassa, kun tällaisiin haasteisiin vastataan, ja sen on tarjottava uusia keskustelumahdollisuuksia ja uudentyyppisiä yhteisen toiminnan muotoja. Tästä syystä on rohkaisevaa, että ensimmäinen tulevaisuudennäkymiä tältä perustalta käsittelevä kokous, jonka aiheena on genomitutkimus, järjestetään Cambridgessä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, myöhemmin tänä vuonna.

5.15 Lisäksi tiede- ja teknologiasopimuksen tuloksista on tehtävä parempi vertaileva arviointi (benchmarking), jotta ymmärretään paremmin, mitä sopimukselta odotetaan, mitä perusteita sen arvioinnissa olisi käytettävä, miten suuressa määrin odotukset ovat täyttyneet ja miten mahdolliset puutteet poistetaan. Tämä voidaan toteuttaa sisäisenä menettelynä, johon sovelletaan ulkoista tarkastusta ainoastaan sopimuksen uusimisen yhteydessä. Ulkoista tarkastusta helpottaisi kuitenkin huomattavasti, jos käytettävissä olisi vertaileva arviointi tai scorecards-järjestelmä, jonka avulla sopimuksen tuloksia on kaiken aikaa arvioitu. Olisi päästävä yksimielisyyteen arviointiperusteista, jotka kattavat tieteen, politiikan, hallinnon, johtamisen, panokset ja tuotokset sekä tuotosten aikaansaamiseksi tarvittavat ammattitaidon eri muodot.

6 Päätelmät ja suositukset

6.1 Paneelin toimeksiannon mukaan sen pääasiallisena tehtävänä oli arvioida sopimuksen alkuperäisten tavoitteiden pohjalta, miten se on edistänyt EU:n ja Yhdysvaltojen välistä tiede- ja teknologiayhteistyötä. Tämä herättää aiheellisen kysymyksen: Onko yhteistyö kyseisen maan kanssa lisääntynyt vai onko tilanne säilynyt ennallaan, ja jos on, mikä on ollut sopimuksen vaikutus? Toimeksiannon mukaan paneelin raportti myötävaikuttaisi myös sopimuksen uusimisen yhteydessä esitettävän komission kannan valmisteluun. Raportista pitäisi myös käydä ilmi, pitääkö sopimusta muuttaa tai parantaa vai onko se tyydyttävä nykymuodossaan. Raportille asetettiin mm. seuraavat tavoitteet: arvioida meneillään olevia tieteen ja teknologian alan yhteistyötoimia suhteessa erityisohjelmiin; arvioida kuinka suuressa määrin meneillään olevat yhteistyötoimet ovat luoneet perustan intensiivisemmille ja läheisemmille suhteille, joiden ansiosta voidaan suunnitella kumppanuuden uusia muotoja ("osallistumisesta kohti yhteistyötä ja kumppanuutta"); tehdä sekä strategisia että konkreettisempia päätelmiä lisätarpeista; muotoilla tulevien vaikutustenarviointien toteuttamista koskevia suosituksia; vahvistaa, missä määrin jäsenvaltiot osallistuvat tiede- ja teknologiasopimukseen EU-panoksen muodossa ja myötävaikuttavat näin konkreettisesti eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamiseen sekä analysoida yhteistyön vastavuoroisuuden laajuutta ja laatua (liite 2).

Paneeli on tehnyt joukon päätelmiä ja antanut sekä sopimukselle asetettuihin tavoitteisiin liittyviä että yleisempiä SUOSITUKSIA. Nämä suositukset esitetään seuraavassa.

6.2 Tiede- ja teknologiasopimuksen olemassaoloon liittyy konkreettisia myönteisiä vaikutuksia. Toistaiseksi nämä ovat pääasiassa tieteen alalla näkyviä vaikutuksia ja suuressa määrin erityisiä täytäntöönpanojärjestelyjä koskevien, tiede- ja teknologiasopimuksen yhteydessä käytyjen neuvottelujen tulosta. Sopimuksen tärkeimpänä saavutuksena on pidettävä sitä, että se helpottaa yhdysvaltalaisten kumppanien osallistumista yhteistyöhön, mutta on mainittava myös, miten arvokkaita ovat tiedonvaihto, yhteydet eri maiden laboratorioihin, kokemukset uusista lähestymistavoista sekä muut innovaatioita edistävät tekijät. On vaikea sanoa, olisiko nämä vaikutukset saatu aikaan muutenkin, mutta näyttäisi siltä, että monissa tapauksissa sopimuksen olemassaolo on vaikuttanut suoraan saavutettuun tiedeyhteistyöhön (esimerkiksi tutkijakollegoille osoitettujen NSF:n kirjeiden tuloksena). Talouselämään ja politiikkaan liittyviä vaikutuksia on vaikeampi määritellä. Mitä tulee talouselämään, markkinointikelpoisten tuotteiden ja palvelujen kehittäminen vie aikansa, ja tästä syystä vaikutukset lienevät nähtävissä vasta tulevina vuosina. Politiikkaan liittyvät myönteiset vaikutukset voivat olla nähtävissä aikaisemmin erityisesti sellaisilla aloilla, joilla odotetaan toimien lisääntyvän vastikään toteutettujen täytäntöönpanojärjestelyjen seurauksena, esimerkiksi ympäristötieteen alalla. Todennäköisiä jatkovaikutuksia ei kuitenkaan pitäisi unohtaa, koska vaikutukset eivät ole nähtävissä ainoastaan tuotteiden ja palvelujen muodossa. On myös otettava huomioon politiikkaan liittyvät muutokset, jotka voivat johtaa uusien käsitteiden ja ideoiden hyväksymiseen.

6.3 Yleisesti ottaen paneeli olisi kuitenkin halunnut löytää konkreettisempia vaikutuksia, jotka olisivat olleet suoraan liitettävissä sopimuksen olemassaoloon. Toisaalta sopimuksella on epäilemättä luotu perusta uusille saavutuksille. SUOSITUS: Olisi vauhditettava kaikin keinoin sopimukseen perustuvaa yhteistyöprosessia, rakennettava sopimuksen tarjoamille mahdollisuuksille ja hyödynnettävä niitä aktiivisemmin. On myös muistettava, että tiede- ja teknologiasopimuksen soveltamisalaan kuuluvien toimien kirjo on yksi sen arvokkaista ominaisuuksista. Sopimus ei koske ainoastaan yhteistyöhankkeita. Arvioinnissa oli nähtävissä esimerkkejä myös siitä, että tiedeyhteisössä arvostettiin muunkinlaista toimintaa. Myös tässä yhteydessä on käytettävä hyväksi tarjoutuvia mahdollisuuksia. SUOSITUS: Sopimuksen piiriin kuuluvia toimia olisi hyödynnettävä täysimittaisesti esimerkiksi perustamalla erityisryhmiä ja toimintaryhmiä, joiden tehtävänä on edistää ajattelua ja osallistumista yhteisen edun mukaisilla aloilla.

6.4 Erityisesti eurooppalaisten tietämättömyys sopimuksesta on tärkeä tieto ja pettymyksen aihe. Erityisen huolestuneita oltiin siitä, että tietoisuus sopimuksesta olisi heikkoa EU:n jäsenvaltioissa. EU:n ja Yhdysvaltojen välisen tiede- ja teknologiasopimuksen merkitys ja jäsenvaltioiden osallistuminen eurooppalaisen tutkimusalueen ja Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien puitteissa painottavat tarvetta tehokkaampaan keskinäiseen täydentävyyteen tässä yhteydessä. Euroopan kannalta, sekä unionin että jäsenvaltioiden tasolla, avoimet koordinointimenetelmät ovat tärkeitä kansainvälisen tiedeyhteistyön toteuttamiseksi. Aiemmin tehdystä kenttätyöstä huolimatta jäsenvaltioille suunnattua tiedotusta on parannettava edelleen ja jäsenvaltiot on saatava panostamaan tiede- ja teknologiasopimukseen ja sen nojalla toteutettaviin erityisaloitteisiin ja toimiin. SUOSITUS: Viestinnän painopisteet olisi määritettävä asianomaisilla aloilla (tiede, talouselämä, viranomaiset), ja olisi käynnistettävä aloitteita 5.12. kohdassa esitetyn mukaisesti. Komission olisi huolehdittava siitä, että jäsenvaltiot saavat parempaa tietoa tiede- ja teknologiasopimuksesta ja että niitä kannustetaan osallistumaan aktiivisesti sen soveltamiseen.

6.5 Aiemmin on esitetty kysymys siitä, miten vastavuoroisuus on toteutunut sopimuspuolten - Yhdysvaltojen ja EU:n - välillä, mutta sen ei todettu olevan erityisen vakava huolenaihe. Erilaisten täytäntöönpanojärjestelyjen olemassaolo sinänsä kertoo molempien puolien sitoumuksesta toteuttaa yhteistyötä nimettyjen organisaatioiden kautta sovituilla aihealueilla. Tämä sitoumus on vastavuoroinen, ja näin ollen voidaan olettaa, että yhteistyöstä saatavien hyötyjen osalta ei ole olemassa vaaraa virtauksen yksisuuntaisuudesta tai epätasapainosta. Joissakin täytäntöönpanojärjestelyjä allekirjoittaneissa virastoissa ja ministeriöissä näyttää kuitenkin olevan vaatimuksena, että toteutettavat tutkimus- ja kehitystoimet koskevat yksinomaan Yhdysvaltojen kansallista tutkimusohjelmaa. Tämän takia voi olla tarpeen tehdä lisäanalyysi niistä työaloista, joita asia koskee, jotta nähdään, kuinka ulkomainen yhteistyö voi olla tarkoituksenmukaista tässä yhteydessä. Lisäksi näyttää siltä, että Yhdysvaltojen lainsäädännössä vaaditaan yleisesti, että kaikki tällainen tutkimusyhteistyö on toteutettava Yhdysvalloissa. Tätä vaatimusta voidaan ehkä mukauttaa yhdysvaltalaisten sopimuspuolten osalta, mutta kysymykseen liittyy epäselvyyksiä. SUOSITUS: Olisi valaistava yhteisen neuvoa-antavan ryhmän johdolla eräitä näkökohtia, jotka liittyvät siihen, miten vastavuoroisuutta voidaan noudattaa sopimuksen yhteydessä tietyissä olosuhteissa. Lisäksi yhdysvaltalaiset tutkimuslaitokset pystyvät selvästi houkuttelemaan nuoria eurooppalaisia tutkijoita työhön Yhdysvaltoihin alun perin tiede- ja teknologiasopimuksen puitteissa. Toisaalta EU pystyy samalla tavalla houkuttelemaan nuoria yhdysvaltalaisia tutkijoita työhön Eurooppaan. Tällä liikkuvuudella on tärkeä merkitys eurooppalaisen tutkimusalueen rakentamisessa. EU:n tehtävänä on varmistaa, että tällaisesta vastavuoroisesta tutkijaliikkuvuudesta tulee totta levittämällä tietoa asiasta.

6.6 Toinen tietoisuutta koskeva näkökohta liittyy tiede- ja teknologiasopimuksella perustettuun yhteiseen neuvoa-antavaan ryhmään. Paneeli oli pettynyt yhteisen neuvoa-antavan ryhmän toimintaan ja huolestunut siitä, että tietoa ryhmän kokouksista oli ilmeisesti vaikea saada. Näyttäisi siltä, että yhteinen neuvoa-antava ryhmä on rakenteeltaan aivan liian jäykkä ja että ryhmän toiminnalla on yleisesti ottaen merkitystä ainoastaan niille, jotka osallistuvat suoraan sen toimintaan. SUOSITUS: Yhteistä neuvoa-antavaa ryhmää olisi hyödynnettävä paremmin tiedonvaihtofoorumina, jotta tiedeyhteisö ja muut yhteisöt, joita asia koskee, olisivat selvillä sen esityslistoista ja pohdintojen tuloksista. Yhteistä neuvoa-antavaa ryhmää tulisi kannustaa saattamaan pohdintojensa tulokset laajemmin yleisön saataville, jotta se voisi saada niistä monipuolista palautetta. Kentältä on saatu konkreettisia todisteita siitä, että yhdysvaltalaisissa tutkimuslaitoksissa on yhteistyöhalukkuutta, ja on löydettävä keinot tällaisten henkilöiden osallistumisen mahdollistamiseksi. Talouselämässä tehokkuutta voitaisiin hyvinkin parantaa kuulemalla aktiivisemmin talouselämän tutkimus- ja kehitysorganisaatioita, kuten IRI- ja EIRMA-organisaatioita (Industrial Research Institute, IRI, ja European Research Management Association, EIRMA). Yhteisen neuvoa-antavan ryhmän viralliset vuosikokoukset eivät ole riittävän tehokkaita sopimuksen hallinnointiin. Tehokkuutta on parannettava toistuvampien kontaktien ja kommunikaation avulla ja käyttämällä pieniä työryhmiä tai erityisryhmiä, jotka raportoivat yhteiselle neuvoa-antavalle ryhmälle ja tekevät ehdotuksia päätösten perustan muodostaviksi toimenpiteiksi. Eri täytäntöönpanojärjestelyistä vastuullisissa ohjauskomiteoissa olisi oltava kunkin tutkimusalan aktiivisia asiantuntijoita. Ohjauskomiteoiden olisi pidettävä huoli siitä, että niiden esityslistoista ja kokousten tuloksista tiedotetaan laajalti.

6.7 Tiede- ja teknologiasopimuksen tunnettuutta voitaisiin epäilemättä lisätä lisäämällä sen houkuttavuutta tiedeyhteisön ja muiden osapuolten keskuudessa. On epätodennäköistä, että näin tapahtuu, ellei saatavilla ole rahoitusta osallistumishalukkaille tahoille. Kolme tapaa voi tulla kysymykseen, kun tiede- ja teknologiasopimukseen perustuviin toimiin osoitetaan rahoitusta. Yksi tapa on sopia tiettyjen täytäntöönpanojärjestelyjen puitteissa siitä, että puiteohjelman ehdotuspyynnön (jossa myös ilmoitetaan, mikä yhdysvaltalainen virasto osallistuu toimintaan) yhteydessä eritellään tietty summa sellaista tietyntyyppistä toimintaa varten, joka johtaisi yhteistyöhön yhden tai useamman yhdysvaltalaisen kumppanin kanssa 'täytäntöönpanojärjestelyihin liittyvien hankkeiden' rahoittamiseksi. Toinen tapa on antaa rahoitusta saataville sellaisiin työryhmätapaamisiin tai toiminnan suunnitteluryhmien tapaamisiin osallistumista varten, jotka voisivat tuottaa yhteishanke-ehdotuksia ennakkoon määrätyillä aloilla. Kolmas tapa on laatia menestyksekkääseen ehdotukseen perustuva sopimus sen varmistamiseksi, että tutkijoiden liikkuvuutta varten on olemassa riittävä rahoitus sopimuksen kohteena olevan työn keston ajaksi - tämä koskee ennen kaikkea Euroopassa järjestettäviin hankkeen suunnittelukokouksiin tai muihin hallinnon kokouksiin osallistuvaa yhdysvaltalaista henkilöstöä. SUOSITUS: Tällaisista molempien osapuolten tiede- ja teknologiasopimuksen yhteydessä yhtäläisesti kohdentamista varoista olisi muodostettava alkurahoitus, jolla helpotettaisiin kyseisten aloitteiden toteuttamista. Koska yhdysvaltalaisessa tiedeyhteisössä näyttäisi olevan halukkuutta tehdä eurooppalaisten kollegojen kanssa yhteistyötä tutkimushankkeissa, on todennäköistä, että tällaisen alkurahoituksen saatavuus saisi aikaan paljon enemmän toimintaa.

6.8 EU:n ja Yhdysvaltojen välinen tiede- ja teknologiasopimus on yksi useista EU:n ja muiden maiden välillä solmituista tiede- ja teknologiasopimuksista. Sopimus on kuitenkin ainutlaatuinen kahdesta syystä. Ensiksikin kyseessä on sopimus kahden maailman menestyksekkäimmän tiede- ja teknologiaperustaisen talouden välillä, ja tästä syystä sopimus tarjoaa mahdollisuuden uraauurtavaan huippututkimusyhteistyöhön sellaisella tasolla ja sellaisessa laajuudessa, jota ei välttämättä muutoin saavutettaisi. Toiseksi sopimus on luonteeltaan ainutlaatuinen siinä mielessä, että se - ennen kaikkea siihen kuuluvien täytäntöönpanojärjestelyjen avulla - käsittää prosessin, jossa sopimuksen kaksi osapuolta osallistuvat kumpikin yhteistyönä toteutettavan tutkimuksen rahoitukseen.

6.9 Kuten jo todettiin, tiede- ja teknologiasopimus muodostaa perustan, jolla on merkittävää potentiaalia. Tätä potentiaalia on hyödynnettävä tehokkaammin. Elvytetyn toiminnan muotoa olisi kehitettävä strategisesti, ja siinä olisi otettava huomioon sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa syntyvät uudet poliittiset näkymät. Koska kummankin osapuolen tiedeyhteisöt ovat korkeatasoisia, mahdollisuus vielä tuntemattomien tieteen tutkimusalueiden määrittelyyn on todellinen ja mahdollisesti merkittävä. Jos uusia tutkimusalueita määritellään, molemmat osapuolet katsottaisiin luonnollisesti pitkän aikavälin edunsaajiksi. Näin ollen tämäntyyppisiä käytännönläheisiä ja tulevaisuuteen suunnattuja tai ennakoivia toimia on pidettävä sellaisten tulevien tiede- ja teknologia-aloitteiden mahdollisina alueina, jotka sitoisivat osapuolia yhteen. Muu tutkimus voisi olla enemmänkin "vakauttavaa toimintaa" alueilla, jotka ovat jo löytäneet paikkansa tiedemaailmassa, mutta joilla tarvitaan enemmän voimavaroja ja tehokkaampaa tavoitteenasetusta. Tieteen tarjoamat ratkaisut kehitysmaiden tarpeisiin muodostavat yhden tällaisen alueen. Toinen on uudet ja parannetut tutkimussuunnat yhteiskunnallisiin kysymyksiin ja ongelmiin tarttumiseksi teollistuneissa maissa, kuten Yhdysvalloissa ja EU:n jäsenvaltioissa. Kaikista näistä ja muista koko tässä jaksossa esitetyistä syistä SUOSITELLAAN, että sopimus olisi uusittava, mutta sen uudistamisen yhteydessä olisi sitouduttava siihen, että laaditaan strategia, joka rakentuu viiden ensimmäisen sopimusvuoden aikana luodulle perustalle ja jonka tavoitteena on hyödyntää paremmin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia sen uudistamisen yhteydessä.

6.10 Yhdysvalloissa on oltu huolestuneita joistakin toimintarajoituksista, joita on kohdattu tiede- ja teknologiasopimukseen perustuvien yhteisten hankkeiden perustamisen yhteydessä. Rajoitukset ovat liittyneet ennen kaikkea sopimuksiin, tarkastusjärjestelyihin, oikeudellisiin vaatimuksiin ja vastuukysymyksiin puiteohjelmasopimuksissa. Tällaisten toimintaan liittyvien kysymysten vaikutukset ovat joissakin tapauksissa olleet hyvin raskaita, vaarantaneet hankkeen aloittamisen ja tulleet Yhdysvaltojen korkean tason hallintovirkamiesten tietoon. On tärkeää, että tällaiset prosesseihin ja menettelyihin liittyvät kysymykset eivät uhkaa tulevaisuudessa sopimuksen strategista kehitystä ja arvoa tieteen ja teknologian kannalta. Näiden kysymysten ratkaisemisessa on edistytty kuudennen puiteohjelman yhteydessä ja asiaan liittyvissä täytäntöönpanojärjestelyissä, ja on odotettavissa, että tällaisten kysymysten merkitys vähenee tulevaisuudessa. Tästä huolimatta vaikeudet ovat mahdollisia tällä alueella. Tämäntyyppisten ongelmien yhteydessä ei voida liikaa painottaa toistuvien kontaktien merkitystä sen sijaan, että luotettaisiin yhteisen neuvoa-antavan ryhmän vuosittaisiin pohdintoihin.

6.11 Myös toiminnan tasolla joidenkin arvostettujen yhdysvaltalaisten tiedeorganisaatioiden (esimerkiksi National Institute of Health, NIH, ja NASA) osallistuminen on puutteellista sopimuksen puitteissa. SUOSITUS: Täytäntöönpanojärjestelyjen avulla olisi pyrittävä luomaan yhteyksiä, jotka ovat konkreettisia sekä yhteisiin ongelmiin ja asiaan liittyviin tieteellisiin intresseihin suunnattuja.

6.12 On tiedotettava tehokkaammin EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksen sekä Yhdysvaltojen ja EU:n jäsenvaltioiden erilaisten kahdenvälisten ja vastaavien sopimusten välisistä eroista. On havaittavissa, että Yhdysvalloissa ei olla riittävän tietoisia EU:sta ja sen suhteesta jäsenvaltioihin. EU:ta ja sen jäsenvaltioita on jopa usein pidetty kahtena erillisenä kokonaisuutena, joilla ei ole yhteyttä toisiinsa ja jotka ehkä ovat yhtä merkittäviä, kun ne olisi tieteellisten voimavarojen ja ammattitaidon kannalta käsitettävä toisiaan täydentävinä osina. Euroopan tasolla saatavaa lisäarvoa ei ole helppo arvioida, jos sen määritteleminenkin on vaikeaa. SUOSITUS: EU:n lähetystön, joka toimii Washington D.C.:ssä, olisi yhdessä jäsenvaltioiden suurlähetystöjen kanssa panostettava Yhdysvaltojen hallintovirastoille suunnattuun tiedotukseen, jolla pyritään selventämään EU:n ja Yhdysvaltojen tiede- ja teknologiasopimuksen ja Yhdysvaltojen ja jäsenvaltioiden vastaavien sopimusten keskeisiä eroja.

6.13 Sopimuksesta on tehtävä parempi vertaileva arviointi (benchmarking), jotta sen tuloksia voidaan arvioida kaiken aikaa sisäisesti suhteessa erityisperusteisiin. Tämä ei olisi arvokasta ainoastaan sinänsä, vaan siitä olisi merkittävää hyötyä tulevien vaikutustenarviointien yhteydessä. SUOSITUS: Sopimuksen tavoitteita olisi selvennettävä hallinnon näkökulmasta, ja olisi sovittava perusteista, joilla näiden tavoitteiden saavuttamista arvioidaan seurantamenettelyjen avulla, jotta tulosten sisäinen mittaaminen olisi helpompi toteuttaa käytännössä. Tähän sisältyy kaiken tiede- ja teknologiasopimuksen perusteella toteutettavan toiminnan tehokas tietokantoihin kirjaaminen. Sopimuksen perusteella toteutettavaa toimintaa koskevien tietojen on oltava yksityiskohtaisempia, jotta helpotetaan sisäisten vertailevien arviointien (benchmarking) ja ulkoisten vaikutusten arviointimenettelyjen toteuttamista sopimuksen uusimisen yhteydessä.

6.14 Mielipiteenvaihto Yhdysvaltojen sopivan korkealla tasolla toimivien hallintoviranomaisten kanssa on tiede- ja teknologiasopimuksen tavoitteiden tehokkaan saavuttamisen kannalta välttämätöntä. Tässä yhteydessä on erotettava toisistaan käytännön toimintaan liittyvät työkontaktit Yhdysvaltojen tärkeimmissä ministeriöissä työskentelevien virkamiesten kanssa ja strategiset kontaktit sellaisten ministeriöiden korkean tason virkamiesten kanssa, jotka voisivat vaikuttaa osapuolten välisen yhteistyön tehostamiseen ja tavoitteiden saavuttamiseen. SUOSITUS: Komission olisi varmistettava, että Yhdysvaltojen asianomaisiin ministeriöihin on suora yhteys sopivalla tasolla ja että molemmilla osapuolilla on tällainen ylemmän tason henkilö, joka toimii sopimuksen "puolestapuhujana". Itse henkilöt ovat tietenkin tärkeitä, kun sopimuksen mukaiseen toimintaan osallistumista edistetään hallinnon korkeilla tasoilla, mutta komission ei pitäisi epäröidä tähän tarvittavan asianmukaisen sosiaalisen yhteyden luomista. Tästä johtuen SUOSITELLAAN myös, että tiede- ja teknologiasopimuksen profiilia nostavien toimien merkitystä olisi arvioitava jatkuvasti, jotta voitaisiin tilaisuuden tullen edistää sopimukseen liittyviä yhteyksiä ja siihen osallistumista, ja näin ollen tehdä sitä tunnetuksi ja tiedottaa siitä asianomaiselle yleisölle.

Liitteet

Toimitetaan lopullisen raportin mukana.

Lähteet

1 Eizenstat, S. Opening Remarks, New Vistas in Transatlantic Science and Technology Cooperation. Washington DC, kesäkuu 1998. National Research Council ISBN 0-309-06197-0

2 Gerold, R. The European Union Vista in Transatlantic Science and Technology Cooperation, New Vistas in Transatlantic Science and Technology Cooperation. Washington DC, kesäkuu 1998. National Research Council ISBN 0-309-06197-0

3 The UK Research and Development Scoreboard 2002. Dept of Trade & Industry, London (www. innovation.gov.uk/projects/rd_scoreboard)