Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Prism (2000)" (yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä)



Virallinen lehti nro C 116 , 20/04/2001 s. 0106 - 0112



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Prism (2000)" (yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä) (2001/C 116/23) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 13. heinäkuuta 2000 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta "Prism 2000" (yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä). Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 27. syyskuuta 2000. Esittelijät olivat Giorgio Liverani ja Harald Glatz. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. marraskuuta 2000 pitämässään 377. täysistunnossa (marraskuun 29. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Alustavia huomioita 1.1. Yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä on sopinut, että painotetaan kentällä toteutettua yhdistystoimintaa, jota sen liikkeellepanevan voiman, innovatiivisuuden, esimerkillisyyden ja saavutusten takia kannattaa tehdä laajalti tunnetuksi yhtenäismarkkinoiden piirissä. Sen vuoksi seurantaryhmä tekee luettelon parhaista käytännöistä Prism-tietokannan (Progress Report on Initiatives in the Single Market) avulla. Tällä talous- ja sosiaalikomitean lausunnolla on tarkoitus luoda puitteet eurooppalaisen Prism-tutkimustietokannan jatkuvalle päivitykselle. Kyseessä on ensimmäinen asiaa käsittelevä raportti. Prism-hanke päivitetään vuosittain arviointilausunnolla, jossa kartoitetaan yhtenäismarkkinoilla yhä esiintyvät epäkohdat(1). 1.2. Prism-tutkimuksessa on jo tunnistettu satakunta eri alojen aloitetta, jotka osaltaan edistävät yhtenäismarkkinoiden toimivuutta. Aloitteet ovat saatavilla interaktiivisesta Prism-tietokannasta, joka löytyy komitean Internet-sivuilta (http://www.esc.eu.int/). 1.3. Prism-tietokantaan kerätään yhtenäismarkkina-aloitteita seuraavien neljän otsikon mukaan: A. Tiedotus ja tuki B. Ongelmanratkaisumenettelyt C. Kumppanuus D. Sopimukset, menettelytapasäännöt. 1.4. Prism laskee vain liittopohjaiset ja voittoa tavoittelemattomat aloitteet; pois jäävät kaikki teollisuus-, rahatalous- ja kaupallisluonteiset aloitteet, jotka ovat suoraan markkinasidonnaisia (vaikka aloitteet osaltaan edistävätkin markkinoiden toimintaa). Pois jäävät myös sellaiset aloitteet, joissa rajoitutaan edustamaan yksinomaan alakohtaisia tai paikallisia etuja ilman erityistä lisäarvoa. Kaikki tai useimmat aloitteet liittyvät 15 jäsenvaltion yhtenäismarkkinoihin, mutta osa niistä koskee myös suhteita muihin, yhtenäismarkkinoiden kanssa suoraan yhteydessä olevia maihin (vrt. Eta, jäsenehdokasmaat). 1.5. Yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä on aloitteita valitessaan ottanut huomioon erilaisia tekijöitä, kuten - esimerkillisyyden (omaperäisyys, innovatiivisuus) - kustannus-hyöty-tekijät (määrärahat, logistiikka) - vaikutukset (suorat osallistujille, mahdolliset osallistumattomille) - näköalat (kestävyys, mahdolliset synergiavaikutukset). 2. Yhtenäismarkkinat ovat synnyttäneet runsaasti aloitteita 2.1. Taloudellisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden tehtävänä on määritellä pelisäännöt vallitsevien asetusten ja direktiivien perusteella sekä valita sopivimmat aloitteet ja muuntaa ne kentällä sijoituksiksi, kauppavaihdoksi, työpaikoiksi ja kumppanuussuhteiksi. 2.2. Aloitteita pannaan toimeen kaikilla tasoilla (yhteisön, jäsenvaltioiden, alueiden sekä paikallisella että rajanylittävällä), ja alullepanijoita on paljon (Euroopan komissio, valtiovalta, yritykset, ammattiala- tai ammattijärjestöt, muut kansalaisyhteiskunnan järjestöt). 2.3. Ne vastaavat talous- ja yhteiskuntaelämän monenlaisten alojen tarpeisiin ja antavat mahdollisuuden luoda kumppanuussuhteita eri tasoilla. Useimmilla aloitteilla pyritään kannustamaan yrityksiä, jotka kohtaavat ongelmia yhtenäismarkkinoilla tai haluavat hyödyntää mahdollisimman paljon yhtenäismarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia. 2.4. Yhtenäismarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien kirjo sekä yhteisöohjelmien toimivaltuuksien laajentuminen murtavat vähitellen yhteisötason sekä kansallis- ja paikallistason väliset tiiviit raja-aidat ja antavat yhä yhteisöllisemmän sisällön lukuisille kentällä käynnistetyille aloitteille. 2.5. On tärkeätä todeta, että useimmat Prism-tietokantaan kootut aloitteet ovat tuoreita: 50 % on tehty viimeisen viiden vuoden aikana ja 80 % viimeisen kymmenen vuoden aikana. 2.6. Aloitteiden määrä ja moninaisuus lisääntyvät lakkaamatta 2.6.1. Yhtenäismarkkinoiden toimijoille annetut vapaudet laajenevat, minkä seurauksena aloitteiden määrä lisääntyy huomattavasti niin laadun kuin moninaisuuden osalta. 2.6.2. Yhä lukuisammat yhteisön avustukset ovat usein synnyttäneet kumppanuusaloitteita, jotta varat käytettäisiin mahdollisimman hyvin (erityisesti EU:n ensisijaisia tukitoimia saavilla alueilla). 2.6.3. Tarve luoda kumppanuuksia, jotta yhtenäismarkkinoista hyötyisi parhaalla tavalla, on myös ollut ratkaiseva, oli mukana julkista apua tai ei. 2.6.4. Transaktioita ja vertailuja helpottamalla euro antaa lisäsysäyksen näiden aloitteiden kehittämiselle. 2.6.5. Internetin tarjoamat keinot välittävät tietoa, helpottavat yhteydenottoa ja vaikuttavat myös kehitykseen. 2.6.6. Laajentumisen valmistelu synnyttää niin ikään jatkuvasti kasvavan joukon aloitteita yhteisön säännöstön omaksumiseksi ehdokasmaissa sekä kaupan lisäämiseksi. 2.6.7. Nyttemmin saavutetun kriittisen massan pohjalta aloitteet ruokkivat toisiaan yhteydenottojen ja ketjureaktioiden avulla. 3. Aloitteiden alkuperä 3.1. Euroopan komissio ei ole vain pannut alkuun lukuisia direktiivejä ja asetuksia, vaan uutta sääntelyä on myös täydennetty talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoille osoitetuilla tukiohjelmilla, joiden avulla on perustettu kumppanuussuhteita ja verkostoja. Aloitteiden tarkoituksena on ollut a) tukea taloudellisia toimijoita, lähinnä pk-yrityksiä, eurooppalaisten tietokeskusten (Euro-info-centres) avulla, joiden verkko (273 keskusta) on kehittynyt kaikilla EU:n alueilla, erityisesti ammattialajärjestöjen, kauppakamarien ja alueellisten hallintoelinten piirissä (etäpisteitä assosioituneissa maissa). Vaikka euroneuvontakeskukset ovat erityisen merkittävä aloite, joka on antanut monelle yritykselle mahdollisuuden tukeutua yhtenäismarkkinoihin, niitä ei tunneta riittävästi kaikissa pk-yrityksissä. Euroneuvontakeskuksista pitäisi siis käynnistää uusi Euroopan laajuinen tiedotuskampanja jo senkin takia, että niistä voitaisiin tehdä niiden aseman ja pätevyyden vuoksi "yhden luukun periaatteella" toimivia keskuksia, jotka antaisivat yrityksille ja yhteiskunnallis-ammatillisille järjestöille tietoa yhtenäismarkkinoista ja eri yhteisöaloitteista. b) tehdä tutkimuksia, joiden nojalla voidaan arvioida puolivuosittain julkaistavin tulostauluin yhtenäismarkkinoiden edistymistä. Tutkimusten avulla yrittäjät voivat osallistua suoraan yhtenäismarkkinoiden tilanteen arviointiin ja määritellä mm. yhä kohtaamiensa esteiden tärkeysjärjestyksen ja luonteen. c) informoida kuluttajia euroneuvontakeskusten (euroguichets) avulla. Verkosto on vielä kokeiluvaiheessa, ja sitä kannattaisi kehittää lisää (olemassa on 11 keskusta). d) perustaa kuluttajavalituksia varten selvitysjärjestelmä ilman oikeuden tutkimusta ja tuomiota ja pyrkiä nopeisiin, yksinkertaisiin ja huokeahintaisiin prosesseihin, joilla tähdätään osapuolien väliseen sopimukseen. Koska verkko on vasta suunnitteluvaiheessa, olisi aiheellista turvata sen yhtenäisyys Euroopan tasolla. e) kehittää rajanylittävää työmarkkinayhteistyötä Eures-keskusten kanssa, joiden avulla on voitu ryhtyä jo innovatiivisiin toimiin rajanylittävien työmarkkinoiden toteuttamiseksi (olemassa on 18 keskusta). f) tarkkailla työmarkkinoiden kehitystä työllisyyden seurantakeskuksen avulla, mikä on antanut mahdollisuuden kehittää operatiivista yhteistyötä komission ja jäsenvaltioiden työvoimaviranomaisten välillä. g) edistää opiskelijoiden, opettajien, oppisopimusoppilaiden ja tutkijoiden vaihtoa, joka on kehittynyt merkittävästi koko EU:ssa viimeisten kymmenen vuoden aikana, erityisesti Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien ansiosta. h) käydä vuoropuhelua tiedotuskampanjoiden ja dialogin muodossa yhtäältä kansalaisten ja toisaalta yritysten kanssa molempien oikeuksista yhtenäismarkkinoilla. i) tiedottaa jatkuvasti Euroopan kansalaisia yhteisötoimien edistymisestä Europa-tietokannan välityksellä, joka on nyt Euroopan käytetyimpiä Internet-sivuja. j) selvittää haittatekijät suoraan jokaiseen jäsenvaltioon perustettujen yhtenäismarkkinoiden koordinointikeskusten avulla (ks. kohta 3.2). k) edistää etenkin tulliyhteistyön puitteissa jäsenvaltioiden virkamiesvaihtoa. Se tuntuu kuitenkin viime aikoina polkeneen paikallaan, ja sitä kannattaisi elvyttää kunnianhimoisemmalta pohjalta etenkin yhteisvastuun lisääntymisen johdosta. Jäsenvaltioiden on sitouduttava yhteisvastuuseen parantaakseen yhtenäismarkkinoiden toimintaa. l) ryhtyä kokeilemaan sääntelyn yksinkertaistamista SLIM- ja BEST-hankkeiden avulla niin, että säännösten käyttäjät voivat osallistua niihin suoraan. Hankkeet ovat toistaiseksi pysyneet kokeilutasolla, ja niiden todelliset vaikutukset sääntelyyn ovat olleet vielä riittämättömät etenkin siksi, että vastaavien päätösten käsittely on viipynyt neuvostossa ja parlamentissa. Hankkeiden seurannan tehostaminen tuntuu välttämättömältä, ja niitä tulisi edistää laajassa mittakaavassa. m) järjestää useiden yhtenäismarkkinoiden erityisnäkökohtien valvonta ja tekninen seuranta unionin eri maihin sijoitettujen eurooppalaisten virastojen avulla. n) kehittää alueidenvälisiä kumppanuussuhteita (eurokumppanuus, Interprise-ohjelma jne.), joille nyt kannattaisi antaa puhtia etenkin euron yhtenäismarkkinoille tarjoamien uusien mahdollisuuksien takia. o) edistää teknologian siirtoa lähinnä pk-yrityksille, jotka ovat kehittyneet rakennerahastojen tukien ansiosta etenkin aluekehitysohjelmien ja tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelman välityksellä; näin voidaan koota suuri määrä innovoivia pienyrityksiä ja kannustaa niiden kumppanuussuhteita suurten yritysten ja tutkimuskeskusten kanssa. p) käynnistää infrastruktuurien rakentamista suurten euroopanlaajuisten liikenneverkkojen avulla. Ne ovat alkuperäisiin aikeisiin nähden kuitenkin myöhässä hallinnollisista ja rahoituksellisista syistä ja niitä pitäisi vauhdittaa. 3.2. Jokainen jäsenvaltio on perustanut komission kehotuksesta yhtenäismarkkinoiden koordinointikeskuksia ratkaistakseen suoraan ja kahdenvälisesti valtioiden kesken yhtenäismarkkinoita haittaavat esteet. Ne ovat myös luoneet yhtenäismarkkinoiden kontaktipisteitä yhtäältä kansalaisia ja toisaalta yrityksiä varten. 3.2.1. Yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmä on aloittanut vierailut koordinointikeskuksissa tarkistaakseen niiden toiminnan ja todetakseen, minkälaisia ongelmia on vielä ratkaisematta. Viime kuukausina vierailuja on tehty kahdeksaan koordinointikeskukseen: - Berliini kesäkuussa 1999 - Lontoo ja Dublin heinäkuussa 1999 - Helsinki ja Tukholma syyskuussa 1999 - Rooma maaliskuussa 2000 - Lissabon kesäkuussa 2000 - Pariisi marraskuussa 2000. 3.2.2. Eri kokouksissa tehdyt tärkeimmät huomiot voidaan tiivistää seuraavasti: a) Yleensä käännytään ennemmin suoraan tuomioistuimen puoleen kuin yritetään sovitteluratkaisua huolimatta kontaktipisteestä, joka kannustaa kantajia vetämään pois valituksensa. b) Vaikeinta on välittää tietoa yrityksille, etenkin pk-yrityksille. c) Useimmat valitukset johtuvat tiedon puutteesta tai lain harmaiden kohtien huonosta tulkinnasta. d) Useimmat yritykset, joilla on vaikeuksia, kääntyvät mieluummin europalvelupisteiden puoleen, sillä ne eivät yleensä tunne koordinointikeskuksia. e) Yleensä kontaktit solmitaan suoraan yritysten ja koordinointikeskusten välillä eikä kansallisten järjestöjen välityksellä. f) Keskusten puoleen kääntyvät sellaiset yritykset, joilla on ollut ongelmia ulkomaan markkinoilla, harvoin päinvastoin. g) Henkilökohtaiset kontaktit kaikkien keskusten välillä ovat suureksi eduksi ongelmien ratkaisemisen kannalta. h) Sisältö aiheuttaa ongelmia useimmiten seuraavilla aloilla: työhönotto, verotus, tuotteiden laadunvalvonta, vastavuoroinen tunnustaminen, lain määräysten erilainen tulkinta sekä tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuminen. i) Yhteisön lainsäädännön epätäydellinen täytäntöönpano on keskeinen ongelma etenkin sellaisilla aloilla kuin sertifiointi ja erityisesti tekniset standardit, elintarviketeollisuus, välillinen ja välitön verotus ja julkiset hankinnat. j) Paikalliset ja alueelliset erityispiirteet aiheuttavat lukuisia ongelmia lainsäädännössä esiintyvien eroavuuksien suhteen. k) Erittäin suuri määrä ongelmia koskee ehdokasmaita. 3.2.3. Puheenjohtajisto on pitänyt vierailuja hyödyllisinä, ja yleisvaikutelma on varsin myönteinen, sillä keskukset ovat ratkaisseet monia konkreettisia ongelmia käyttäjäläheisellä tasolla. Ne ovat myös onnistuneet saamaan aikaan hyvää yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa ja luomaan yhteistoimintaa jäsenvaltioiden kesken. 3.3. Lisäksi talous- ja yhteiskuntaelämän toimijat ovat käynnistäneet lukuisia aloitteita sekä yhteistyössä komission kanssa että itsenäisesti joko julkisen avun turvin tai ilman sitä: a) Työmarkkinajärjestöt ovat oma-aloitteisesti käynnistäneet Maastrichtin sopimuksessa vahvistetuin ehdoin yhteisötason sosiaalisen vuoropuhelun. Kolme sopimusta on jo allekirjoitettu (vanhempainloma, määräaikaiset työsuhteet, osa-aikatyö), ja neuvosto on antanut niistä direktiivit. Työmarkkinaosapuolien panos on merkittävä ja kehityskelpoinen asia avatessaan tien sellaiselle Euroopalle, jossa on entistä enemmän tilaa työehtosopimuksille ja järjestöjen itsesääntelylle. b) Euroopan unionissa on perustettu yli 600 yritysneuvostoa, joista monet ehtivät direktiivin säännösten edelle. c) EU:n alueilla on pantu toimeen 60 alueellista työllisyyssopimusta, joilla on luotu uusia paikallistason kumppanuussuhteita. d) Tuhansia yhteisön standardeja on luotu standardointijärjestöissä (Cen, Cenelec, Etsi); se todistaa merkittävästä ja välttämättömästä kehityksestä EU:n normatiivisen koheesion turvaamiseksi, vaikka kansallisten normien määrä ei suinkaan vähene, vaan kehittyy entistä suuremmassa mittasuhteessa. e) Yhteisön patenttivirasto on myöntänyt 480000 patenttia. Näiden Euroopan tason patenttien ansiosta haltijat saavat hyödyntää teollisuus- ja tekijänoikeuksia valitsemissaan jäsenvaltioissa, vaikkakin vain suuresti odotettu yhteisöpatentti, joka on yhä hankkeen asteella, tarjoaa täydellisen EU-suojan huokein kustannuksin. f) Vastavuoroista tunnustamista edistetään Euroopan tasolla tehdyillä pätevyyskirjoilla, joita on vielä riittämätön määrä ja joita on ehdottomasti kehitettävä lisää lähivuosina. g) Monessa jäsenvaltiossa on tehty tutkimuksia yhtenäismarkkinoista, usein työnantajajärjestöjen aloitteesta tai yhteistyössä niiden kanssa, ja niillä on hyödyllisesti täydennetty komission tutkimuksia. h) Näköpiirissä oleva eurooppalaisten pörssimarkkinoiden perustaminen euron käyttöönoton jälkeen on antanut aiheen usealle aloitteelle, joista mainittakoon Pariisin, Brysselin ja Amsterdamin välinen Euronext. Lähitulevaisuudessa tällä alalla tapahtuu strategista kehitystä senkin takia, että maailmanlaajuistumisen myötä talous- ja rahaliitto vaatii väistämättä Euroopan pörssimarkkinoiden yhtenäistymisen kehittämistä. i) Nuorten yrittäjien liittoja (junior-enterprises jne.) on perustettu yhteisön tasolla. j) Useita riskipääoman hyödyntämiseen tähtääviä liittoja on perustettu tukemaan etenkin uuden talouden "start upeja" ja pk-yrityksiä. Nimenomaan tietotekniikan nopea kehitys on ollut pohjana ja virikkeenä monelle yhteisön tason innovatiiviselle aloitteelle. k) Eurooppalaisten yritysten ja liittojen käytännesääntöjä on hyväksytty yhtenäismarkkinoiden työmenetelmien yhdenmukaistamiseksi. l) Etenkin e-kaupan edistäminen ja tukeminen on kasvavan itsesääntelyn kohteena, jotta turvattaisiin eettiset säännöt ja parannettaisiin kuluttajansuojelua. Kysymys on merkittävästä kehityssuunnasta, joka vain vahvistuu. m) Viime aikoina on kehitetty järjestelmiä yrityssponsoroinnin edistämiseksi yhteisön tasolla, mikä on erityismaininnan ansaitseva taloudellinen ja kulttuurinen innovaatio. n) Ammattialajärjestöjen, ammattiliittojen ja lakimiesliittojen kesken on ryhdytty tukitoimiin ja oikeudelliseen yhteistyöhön; toimet kehittyvät sitä mukaa kuin sisämarkkinoista tulee todellisuutta liikkumisen, työteon ja kulutuksen osalta eri jäsenvaltioissa. o) Kaupunkien välinen yhteistyö ja ystävyyskaupunkitoiminta, jotka ovat jo sinällään näyttäneet kykynsä jo ajat sitten, kehittyvät edelleen yhtä lailla pienten ja keskisuurten kaupunkien kuin suurten metropolien kesken. Näin levitetään sellaisten alojen kokemuksia kuin ympäristö, liikenne, turvallisuus, kulttuuri jne. p) Monilla alueilla on yleensäkin perustettu alueellisia ja paikallisia kumppanuussuhteita, jotka osaltaan kutovat koko EU:n alueelle hajakeskitettyjä ja aktiivisia solidaarisuus- ja vaihtoverkkoja, samalla kun alueiden edustustojen määrä (toistaiseksi 194) Euroopan yhteisössä on auttanut kehittämään hedelmällisiä yhteyksiä ja tehostamaan kumppanuussuhteita. q) Virkamiesten eurooppalaisia koulutusjaksoja järjestetään monissa maissa, lähinnä Strasbourgin eurooppalaisen keskuksen toimesta, ja ne kehittyvät edelleen jäsenvaltioiden välisen hallintoyhteistyön kasvaessa yhtenäismarkkinoiden piirissä. r) Euroopan liikemiespiirien Atlantin ylittävä dialogi on syntynyt TABD:n (Trans-Atlantic Business Dialogue) puitteissa, ja myös muita pyöreän pöydän kokoonpanoja on kehitetty (esim. Venäjä ja Japani) edistämään yhtenäiseltä eurooppalaiselta pohjalta EU:n yhteyksiä ja kauppasopimuksia tärkeimpien kumppaneiden kanssa. 4. Aloitteiden vaikutukset ja rajoitukset 4.1. On todettavissa, että useimmilla aloitteilla pyritään erityisesti tukemaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka tarvitsevat usein suuryrityksiä enemmän apua hyötyäkseen täysipainoisesti yhtenäismarkkinoista. 4.2. Voidaan todeta, että muita aloja tai muita toimijoita koskevilla aloitteilla on vähemmän merkittävä asema kuin yritysaloitteilla. Tämän tyyppisiä aloitteita kuitenkin esiintyy, etenkin sellaisia joissa otetaan huomioon työntekijöiden huolet. Kuluttajia koskevilla aloitteilla on rajallisempi asema. 4.3. Sisällöstä huomattakoon, että suuri osa viimeaikaista aloitteista koskee Internetin ja elektronisen kaupan aloja. Tässä asiassa on ilmeisesti jääty viime aikoina jälkeen informaation ja yhteistyön suhteen, etenkin pk-yrityksissä. 4.4. Näiden aloitteiden tärkeimpiä opetuksia on yhtenäismarkkinoiden hallinnan desentralisoituminen, joka antaa yhä enemmän tehtäviä yhteiskunnallis-ammatillisille järjestöille sekä alue- ja paikallisviranomaisille. 4.5. Aloitteilla on merkittäviä myönteisiä vaikutuksia 4.5.1. Eurooppalaisilla on nyt käytössään pysyviä ja suoria, lähes ilmaisia informaatiovälineitä, oli sitten kyse Internet-sivuista ja etenkin Europasta tai kaikkialla Euroopassa kumppanuussuhteina luoduista verkoista. Tämä merkitsee todellista vallankumousta vielä muutama vuosi sitten vallinneeseen tilanteeseen verrattuna. 4.5.2. Tällainen suora informaatio yllyttää eurooppalaisia käyttämään hyväksi kaikkia olemassa olevia vapauksiaan, käynnistämään uusia aloitteita ja tekemään yhtenäismarkkinoista kehittyvää todellisuutta kentällä. 4.5.3. Kumppanuussuhteet ovat kehittyneet kaikilla tasoilla: ne yhdistävät EU:n toimielimet, jäsenvaltiot sekä talous- ja yhteiskuntaelämän etupiirit yhteisten tavoitteiden ympärille. 4.5.4. Yhtenäismarkkinoiden hallinnasta tulee yhä jaetumpi tehtävä, ja hallintoelimillä ja yhteiskunnallis-ammatillisilla järjestöillä on viestinviejinä avainasema sovellusten aktivoimiseksi kentällä. 4.5.5. Sopimusvapaus- ja itsesääntelyalueiden määrä kasvaa. Ne todistavat uudesta eurooppalaisesta hallintotavasta, joka ei ole enää keskittynyt ja ylhäältä alaspäin suuntautunut, vaan pluralistinen ja interaktiivinen. Suunta on jopa alhaalta ylöspäin, ja se vetoaa uudenlaiseen vastuullisuuteen. 4.5.6. Aidot eurooppalaiset työmarkkinat kehittyvät ennen kaikkea raja-alueilla alan vaihto- ja tukitoimien ansiosta. 4.5.7. Tällaiset toimet vaikuttavat tehokkaasti juridisten direktiivien ohella jäljellä olevien hallinnollisten ja kulttuuristen esteiden poistamiseen. 4.5.8. Ne ovat myös erinomainen keino tuoda päivänvaloon jäljellä olevia lähinnä juridisia epäkohtia, joihin kyseiset toimet yhä törmäävät liiankin usein. 4.5.9. Ne ovat hyvien käytäntöjen taimitarha, ne välittävät tietoa ajatuksista ja onnistumisesta ja tekevät osaltaan yhtenäismarkkinoista innovaatioiden kenttää. 4.5.10. Täten on havaittavissa uudenlainen, rajanylittävä tai aidosti eurooppalainen yhteinen identiteetti, joka perustuu yhteisiin toimiin yhtenäismarkkinoiden piirissä ja suuntautuu Euroopan ulkopuolisiin markkinoihin. 4.6. Toisaalta eri aloilla on rajoituksia, joista toisia on helpompi purkaa kuin toisia: 4.6.1. Psykologinen aspekti: - Eurooppalaiset (kansalaiset, kuluttajat, ammattijärjestöt, yrittäjät) eivät aina tunne käytettävissään olevia välineitä, vaikka niistä on tiedotettu hyvin laajalti. - Kielimuurit ja kulttuurierot ovat yhä olemassa, vaikka ne pyritäänkin ylittämään tällaisilla aloitteilla. 4.6.2. Juridinen aspekti: - Juridisten välineiden puutteen aiheuttama este alkaa käydä yhä ilmeisemmäksi sitä mukaa kuin aloitteet kehittyvät (vrt. eurooppayhtiö, yhteisöpatentti, kaksinkertaisen verotuksen poistaminen jne.). 4.6.3. Tekninen aspekti: - Aloitteet ovat usein liian lokeroituneita toisiinsa nähden ja jäävät alle verkottamispotentiaalinsa muihin täydentäviin aloitteisiin verrattuna. - Aloitteiden hyötysuhde, innovatiivisuus, esimerkillisyys ja tehokkuus osallistujien kannalta vaihtelevat suuresti, vaikka niitä onkin usein vaikea arvioida oikein. 4.6.4. Osa esteistä on havaittu Euroopan komission syyskuussa 1999 suorittaman tutkimuksen avulla. Tutkimus koski yli kolmea tuhatta kooltaan, toimintasektoriltaan ja kansallisuudeltaan erilaista yritystä. Vaikka yhtiöt toteavat yleensä, että ongelmien yleisyys ja vakavuus ovat vähenemään päin, komitea kiinnitti huomiota joihinkin epäkohtiin eri kuulemistilaisuuksiensa perusteella: - lisäkustannukset, jotka johtuvat tarpeesta sovittaa tuotteet ja palvelut yhteen kansallisten määräysten kanssa - kohtuuttomat valtionavut, jotka suosivat tiettyjä yrityksiä kilpailun kustannuksella - alv-järjestelmään ja alv:n epäyhtenäisiin menettelyihin liittyvät vaikeudet - markkinoillepääsyn rajoitukset ja eksklusiivisten verkkojen olemassaolo - rajanylittävien operaatioiden rahoituksen kalleus - veropetosten ja vilpillisten liiketoimien, pirattitoimien ja väärennösten riittämätön rankaiseminen - rajanylittävien sopimusten ja transaktioiden juridisen turvan puute. 5. TSK:n suositukset 5.1. Aloitteita on runsaasti, ja siksi PRISM-aloitteen päätavoitteena on - määrittää parhaiden käytäntöjen kriteerit - poistaa niitä haittaavat epäkohdat - tehdä parhaat aloitteet tunnetuiksi. 5.2. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi TSK kehottaa muita yhtenäismarkkinoiden toimijoita - yhteisön toimielimiä, jäsenvaltioita, alueita ja sosiaalis-taloudellisia järjestöjä - tehostamaan ponnistuksiaan seuraavilla aloilla: 5.2.1. Yhteisön toimielimien tulisi 5.2.1.1. poistaa esteet, joihin aloitteet vielä törmäävät yhtenäismarkkinoilla, luomalla tarpeellinen oikeusperusta (yhteisöpatentti, eurooppayhtiö jne.) 5.2.1.2. valvoa, että yhteisön tukitoimilla edistettäisiin enemmän innovatiivisia kumppanuussuhteita, joihin sosiaalis-taloudelliset toimijat osallistuvat 5.2.1.3. vastata käyttäjien odotuksiin elvyttämällä tiettyjä yhteisöaloitteita, kuten liiketoiminnan yhteistoimintavirasto (BC-Net ja BRE), INTERPRISE-ohjelma tai virkamiesvaihto-ohjelma MATTHEUS 5.2.1.4. vastata uusien vaatimusten voimistumiseen edistämällä uusia aloitteita, jotka koskevat erityisesti tuoteturvallisuutta, kuluttajansuojaa ja petosten torjuntaa 5.2.1.5. kannustaa sosiaalis-taloudellisia toimijoita kehittämään sopimus- ja itsesääntelyalueita Euroopan yhtenäismarkkinoiden sääntöjen täsmentämiseksi ja täydentämiseksi. 5.2.2. Jäsenvaltioiden ja alueiden tulisi 5.2.2.1. parantaa kontaktipisteiden ja koordinointikeskusten toimintaa ja näkyvyyttä tekemällä kyseiset elimet hyvin tunnetuiksi kansalaisten ja yritysten keskuudessa 5.2.2.2. lisätä yhteistoimintaa niiden ja Euroopan komission kanssa, jotta yhtenäismarkkinoiden toimintaa edistettäisiin etenkin lujittamalla viranomaisten yhteistyötä yhteisen valvonnan turvaamiseksi 5.2.2.3. turvata kansallisten ja paikallisten säännösten yhteensopivuus yhteisön alueella ja vastavuoroisen tunnustamisen kehitys Euroopan tasolla 5.2.2.4. valvoa yhteisön lainsäädännön virheetöntä ja viipymätöntä täytäntöönpanoa 5.2.2.5. tehostaa sosiaalis-taloudellisten toimijoiden ja yhtenäismarkkinoiden toimintaa edistävien kumppanuussuhteiden yhteenliittämistä yhteisön tukitoimien käytössä 5.2.2.6. vahvistaa näiden aloitteiden asemaa yhtenäismarkkinoiden tilannetta valaisevina asianmukaisina tiedotuskeinoina. 5.2.3. Sosiaalis-taloudellisten järjestöjen tulisi 5.2.3.1. kehittää aloitteita ja kumppanuuksia yhtenäismarkkinoilla omien alojensa parhaiden käytäntöjen pohjalta 5.2.3.2. yhdistää toisiaan täydentäviltä vaikuttavia aloitteita, mikä vahvistaa niiden vaikutusta ja synergiaa yhtenäismarkkinoilla 5.2.3.3. osallistua välittömästi käytännesääntöjen ja sopimusten avulla itsesääntelyalueiden kehitykseen yhtenäismarkkinoiden sääntöjä määriteltäessä ja sovellettaessa 5.2.3.4. tunnistaa ratkaisemattomat ongelmat ja uudet esiin nousevat tarpeet ja tiedottaa niistä asianomaisille elimille (etenkin Euroopan komissiolle ja talous- ja sosiaalikomitean yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmälle). Bryssel 29. marraskuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Tässä raportissa on käytetty useita lähteitä: - jäsenmaita yhtenäismarkkinoiden seurantaryhmän tasolta - jäsenmaiden koordinaatiokeskuksiin tehtyjä erityiskäyntejä - alueellisia aloitteita (lausunto "Prism - Alueelliset aloitteet") - rajanylittäviä aloitteita (lausunto "Prism - Rajanylittävät aloitteet") - kiertokyselyjä eri järjestöille - Internetin ja muiden tietolähteiden avulla tehtyjä tutkimuksia - yhteisön virastoja.