Ehdotus neuvoston asetus pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta Biskajanlahden sardellikannalle ja kyseistä kantaa hyödyntäville kalastuksille {SEC(2009) 1076 final} {SEC(2009) 1077 final} /* KOM/2009/0399 lopull. - CNS 2009/0112 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 29.7.2009 KOM(2009) 399 lopullinen 2009/0112 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta Biskajanlahden sardellikannalle ja kyseistä kantaa hyödyntäville kalastuksille {SEC(2009) 1076 final}{SEC(2009) 1077 final} PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA | 110 | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tässä asetusehdotuksessa vahvistetaan pitkän aikavälin hoitosuunnitelma Biskajanlahden sardellikannalle ja kyseistä kantaa hyödyntäville kalastuksille. Suunnitelman tavoitteena on säilyttää Biskajanlahden sardellikannan biomassa tasolla, joka mahdollistaa sen kestävän enimmäistuoton mukaisen, tieteellisiin lausuntoihin perustuvan kestävän hyödyntämisen, samalla kun pyritään varmistamaan kalastusalan mahdollisimman suuri vakaus ja kannattavuus. Nämä tavoitteet ovat johdonmukaisia elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[1] 2 artiklassa sekä Johannesburgissa vuonna 2002 allekirjoitetun kestävän kehityksen huippukokouksen täytäntöönpanosuunnitelman 30 kohdassa vahvistettujen tavoitteiden kanssa. Uuden suunnitelman pääkohdat ovat seuraavat: Tarve vahvistaa vuotuisten tilapäisten toimenpiteiden sijasta pitkän aikavälin hoitosuunnitelma kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseksi. Sardellin kalastus on tällä hetkellä kielletty Biskajanlahdella. Komissio yhtyy tieteellisissä lausunnoissa ja sidosryhmien näkemyksissä esitettyyn kantaan, jonka mukaan kyseinen kalastus voidaan aloittaa uudelleen ainoastaan tarkoituksenmukaiseen pyyntisääntöön perustuvan pitkän aikavälin strategian pohjalta. Ehdotetaan tarkoituksenmukaista pyyntiä koskevaa valvontasääntöä, jolla varmistetaan kyseisen kalastuksen säilyminen vakaana. Tämä pitkän aikavälin suunnitelma noudattaa pyyntiä koskevaa valvontasääntöä, jonka pitäisi varmistaa sardellin hyödyntäminen siten, että kannasta saatava tuotto on korkea, sekä taata, että kyseinen kalastus säilyy vakaana ja kannan romahtamisen riski pysyy alhaisena. Eri vaihtoehtoja on arvioitu mahdollisia sääntöjä varten. Arvioinnin tulokset osoittavat, että tarkoituksenmukainen sääntö, jonka mukaan vuotuiset TACit (suurimmat sallitut saaliit) lasketaan, on seuraava: [pic] jossa: TACy on suurin sallittu saalis hoitovuonna y, joka kestää heinäkuusta seuraavan vuoden kesäkuuhun. TAC min on vähimmäis-TAC TAC max on suurin sallittu TAC Bpa on varovaisuusperiaatteen mukainen kutevan biomassan taso tämän kannan osalta Gamma γ on pyyntimäärä SSBy on todellinen kuteva biomassa, joka arvioidaan joka vuoden toukokuussa. Soveltuvat parametrit, joita olisi käytettävä edellä esitetyn kaavan yhteydessä Biskajanlahden sardellikannan hoitamiseksi, ovat tieteellisten lausuntojen perusteella seuraavat: TAC min = 7 000 tonnia; TAC max = 33 000 tonnia; Bpa = 33 000 tonnia; γ = 0,3. Valvonnan ja täytäntöönpanon vahvistaminen Valvontasäännökset on sisällytettävä myös pitkän aikavälin suunnitelmaan. Niiden olisi muodostettava pohja vahvistetulle valvontajärjestelmälle ja lisättävä näin ollen vaatimuksia verrattuna uudelleentarkastelun kohteena olevan yhteisen kalastuspolitiikan yleisessä valvontajärjestelmässä vahvistettuihin vaatimuksiin. Kun uusi valvonta-asetus on hyväksytty, sen pitäisi kumota kyseisen asetuksen vastaava luku. | 120 | Yleinen tausta Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus loi vuonna 2002 pohjan pitkän aikavälin suunnitelmien toteuttamiselle sen sijaan, että sovellettaisiin avoimesti neuvoteltaviin vuotuisiin päätöksiin perustuvaa lyhyen aikavälin lähestymistapaa. Lisäksi komissio ja neuvosto sopivat yhteisen kalastuspolitiikan vuoden 2002 uudistuksen yhteydessä, että ne ottavat vähitellen käyttöön monivuotiset suunnitelmat ja elvytyssuunnitelmat, jotka koskevat yhteisön kannalta merkityksellisiä kalavaroja. Pitkän aikavälin suunnitelmiin perustuva kalavarojen hoito on paras keino varmistaa, että elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntäminen luo talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden kannalta kestävät olosuhteet. Valmiina ovat jo suunnitelmat, jotka koskevat useimpia yhteisön vesien turskakantoja, kahta kummeliturskakantaa, kahta Nephrops-kantaa, kahta merianturakantaa sekä Pohjanmeren punakampela- ja merianturakantoja. | 130 | Voimassa olevat aiemmat säännökset - Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetaan kalavarojen kestävän hyödyntämisen yleiskehys. - Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/1993. - Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1198/2006. | 40 | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotuksen pyrkimys kestävään kehitykseen on yhdenmukainen yhteisön ympäristöpolitiikan ja erityisesti sen luontotyyppien suojelua ja luonnonvarojen säilyttämistä koskevien osien kanssa. | KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI | Intressitahojen kuuleminen | 211 | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Ehdotuksessa otetaan huomioon tulokset kuulemismenettelystä, johon osallistui komission kehotuksesta jäsenvaltioita ja alueellisissa neuvoa-antavissa toimikunnissa toimivia sidosryhmiä. Komissio toimitti jäsenvaltioille epävirallisen teknisen asiakirjan marraskuussa 2007. Siinä esiteltiin hoitosuunnitelmaan mahdollisesti sisällytettäviä eri näkökohtia sekä vaihtoehtoisia lähestymistapoja. Pyyntiä koskevien valvontasääntöjen eri vaihtoehdot. Erilaisia mahdollisia vaihtoehtoja arvioitiin ottaen huomioon niiden mahdollinen tehokkuus kalavarojen hoidon kannalta sekä niihin liittyvät vastavaikutukset tuoton tai riskien suhteen. Kapasiteetin/pyyntiponnistuksen mahdollinen hallinnointi. Kyseisen kalastuksen riittävän hoidon takaamiseksi on tarpeen laatia suunnitelma, jolla varmistetaan, että kyseisessä kalastuksessa vuosittain harjoitettu pyyntiponnistus vastaa käytettävissä olevia kalastusmahdollisuuksia. Tekniset toimenpiteet. Perustetaan nuorten kalojen suojelualue, jonka avulla aiempaa suurempi osa kantaan äskettäin rekrytoituneista kaloista onnistuu kutemaan, ja/tai harkitaan täysikasvuisten kalojen suojelualueiden perustamista. Valvontatoimenpiteet. On otettava käyttöön tiukka valvontajärjestelmä, jolla jäsenvaltioita velvoitetaan laatimaan kansallisia valvontasuunnitelmia. Markkinatoimenpiteet. Esitetään eri vaihtoehtoja markkinatoimenpiteiksi, jotka perustuvat yhtä kilogrammaa kohti sallittuun kalojen lukumäärään. Tutkimus. Tarve kehittää uusia tieteellisiä menetelmiä, joiden avulla voidaan esittää luotettavampia arvioita kantaan määrättynä vuonna rekrytoituvista määristä erityisesti kalastuskauden syyspuolella tehtävin tutkimuksin, joiden tarkoituksena on vahvistaa TACit (myöhään) seuraavana keväänä. Kyseinen tausta-asiakirja toimitettiin myös lounaisten vesialueiden alueelliselle neuvoa-antavalle toimikunnalle (SWWRAC). Euroopan yhteisö perusti tämän elimen, jotta pyynti- ja jalostusalojen edustajilla, ympäristöalan kansalaisjärjestöillä, virkistyskalastajilla ja monilla muilla ryhmillä olisi mahdollisuus antaa Euroopan komissiolle palautetta ja lausuntoja politiikan kehittämisestä ja toimenpiteistä, joita ehdotetaan lounaisille vesialueille, joilla kyseistä kantaa kalastetaan. SWWRAC:tä kuultiin tieteellisten ja teknisten asiantuntijaryhmien laatimista eri raporteista (ks. seuraava jakso), joissa käsiteltiin kyseisen kannan hoitovaihtoehtoja. Sen panos oli tärkeä, ja tässä ehdotuksessa on otettu huomioon joitakin sen esittämiä huomautuksia. | 212 | Tiivistelmä saaduista lausunnoista SWWRAC oli samaa mieltä tarpeesta laatia Biskajanlahden sardellille pitkän aikavälin hoitosuunnitelma. Se oli yhtä mieltä myös pyyntiä koskevasta valvontasäännöstä, joka on hyvin samankaltainen kuin tässä ehdotuksessa esitetty sääntö. Toimikunta katsoo kuitenkin, että hyödyntämiskertoimen (gamma) olisi oltava 0,4 (ehdotetun 0,3:n sijasta). Tämä nostaisi merkittävästi riskitasoa ja lisäisi näin ollen todennäköisyyttä sille, että kanta laskee alle Blim:n ja kalastus joudutaan lopettamaan. Muilta osin kuulemismenettely sai aikaan sen, että komissio keskittyi ehdotuksessa pyyntiä koskeviin valvontasääntöihin ja valvontasäännöksiin. Epävirallisessa teknisessä asiakirjassa käsiteltyjä muita mahdollisia näkökohtia voidaan sitä vastoin tarkastella muissa sääntelyvälineissä (joita ovat esimerkiksi alueelliset tekniset toimenpiteet ja/tai tutkimusselvitykset, joita laaditaan komission neuvoa-antavien elinten puitteissa). | Asiantuntijatiedon käyttö | 221 | Lähteenä olleet tieteenalat ja erikoisasiantuntemuksen alat Komission tieteellis-teknis-taloudellista kalatalouskomiteaa (STECF) pyydettiin laatimaan asiantuntijalausunto sardellin pitkän aikavälin hoidosta. Se järjesti kaksi tilapäisen asiantuntijaryhmän kokousta: ensimmäinen pidettiin Hampurissa 14.–18. huhtikuuta 2008 ja toinen San Sebastianissa 2.–6. kesäkuuta 2008. STECF esitti lausuntonsa täysistunnossaan 2.–4. heinäkuuta 2008. Lisäksi se arvioi 20.–24. huhtikuuta 2009 alueellisen toimikunnan ehdottamaa uutta sääntöä, joka liittyi korkeampaan Blim -arvoon. | 2249 | Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoista Seuraavassa esitetään keskeiset kohdat: Sekä STECF että SWWRAC katsovat, että odotettavissa on merkittäviä etuja, kun nykyisestä, tilapäisiin vuosittaisiin toimenpiteisiin perustuvasta järjestelmästä siirrytään pitkän aikavälin suunnitelmaan. STECF esittää pyyntiä koskevien eri valvontasääntöjen tulokset riskianalyysissä, jossa tarkastellaan seuraavia hyödyntämismalleja: Vaihtoehto A: Pyynniltä välttyneen kannan biomassan (SSB) tason ylittävän vakio-osuuden pyynti. Vaihtoehto B: Biomassan SSB-tasoisen vakio-osuuden pyynti. Vaihtoehto C: Pyynniltä välttyneen kannan tason ylittävän vakio-osuuden pyynti alhaisen rekrytoitumisen tilanteissa. Tämä vaihtoehto oli alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan ehdottama. Vaihtoehto D: Biomassan SSB-tasoisen vakio-osuuden pyynti mutta tietyin, biomassan vähimmäistasoa koskevin rajoituksin. Myös tämä vaihtoehto oli alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan ehdottama. Analyysi perustui simulointimalliin, jossa arvioitiin todennäköisyyttä sille, että kanta laskee alle Blim:n ja kalastus joudutaan lopettamaan 10 vuoden kuluessa. Tämä ehdotus perustuu vaihtoehtoon D. | 225 | 226 | Asiantuntijalausuntojen julkaiseminen STECF:n lausunnot ovat julkisesti saatavilla sen verkkosivustolla (fishnet.jrc.it/web/stecf ). | 230 | Vaikutustenarviointi Vaikutustenarviointi perustuu erityisesti kahteen keskeiseen toimintavaihtoehtoon, joista toinen käsittää seuraavat kolme muunnelmaa: Ei muutoksia nykyiseen käytäntöön (status quo). Pitkän aikavälin suunnitelman vahvistaminen STECF:n esittämän kolmen vaihtoehdon mukaisesti. Vaikutustenarvioinnin jälkeen alueellinen neuvoa-antava toimikunta ehdotti uutta vaihtoehtoa (edellä esitetty vaihtoehto D). STECF:n laatima arviointi osoitti, että kyseinen vaihtoehto oli verrattavissa vaikutustenarvioinnissa parhaana pidettyyn vaihtoehtoon C, sillä se hyödyttäisi kantaa samalla tavoin alentaen kannan romahtamisen riskiä. Koska tämä vaihtoehto saa alueellisessa neuvoa-antavassa toimikunnassa eniten kannatusta, se on asetusehdotuksessa valittu vaihtoehto. Vaikutustenarviointi on saatavilla osoitteessa: http://ec.europa.eu/governance/impact/practice_en.htm | EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT | 310 | Oikeusperusta Pitkän aikavälin suunnitelmien vahvistamisen oikeusperusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artikla. | 329 | Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Toissijaisuusperiaatetta ei sen vuoksi sovelleta. | Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen. | 331 | TALOUSARVIOVAIKUTUKSET | 409 | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. | LISÄTIEDOT | Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke | 531 | Ehdotus sisältää säännöksen, jossa säädetään suunnitelman arvioinnista kolmen vuoden välein asetuksen voimaantulosta. | 532 | Ehdotetussa suunnitelmassa vahvistetaan STECF:n ja ICESin tieteellisten lausuntojen perusteella kutevan biomassan vähimmäistaso, jonka alittuessa kalastus olisi kiellettävä. Ehdotus sisältää arviointilausekkeen sen varmistamiseksi, että kyseistä arvoa voidaan tarvittaessa muuttaa uusien tieteellisten tietojen ja lausuntojen perusteella. | 2009/0112 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta Biskajanlahden sardellikannalle ja kyseistä kantaa hyödyntäville kalastuksille EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3], sekä katsoo seuraavaa: (1) Ottaen huomioon YK:n kestävän kehityksen huippukokouksessa Johannesburgissa vuonna 2002 hyväksytyn täytäntöönpanosuunnitelman Euroopan yhteisö on sitoutunut muun muassa säilyttämään kalakannat tasoilla, joilla päästään kestävään enimmäistuottoon, tai palauttamaan ne tällaisille tasoille. Pyrkimyksenä on saavuttaa nämä tavoitteet uhanalaisten kantojen osalta kiireellisesti ja viimeistään vuonna 2015. (2) Sardellin kalastus on ollut Biskajanlahdella kiellettyä vuodesta 2005 alkaen kyseisen kannan heikon tilan vuoksi. (3) Biskajanlahden sardellikannan tilan parantamiseksi tasolle, joka mahdollistaa sen kestävän enimmäistuoton mukaisen kestävän hyödyntämisen, on tarpeen säätää kyseisen kannan pitkän aikavälin hoitotoimenpiteistä, joilla varmistetaan kannan kestävän enimmäistuoton takaava hyödyntäminen siten, että kannasta saatava tuotto on korkea, ja joilla taataan mahdollisuuksien mukaan, että kyseinen kalastus säilyy vakaana ja kannan romahtamisen riski pysyy alhaisena. (4) Biskajanlahden sardellin kalastuskausi kestää kunkin vuoden 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 31 päivään kesäkuuta. Yksinkertaistamisen vuoksi on aiheellista säätää erityisistä toimenpiteistä, joilla vahvistetaan TAC kullekin kalastuskaudelle sekä jaetaan jäsenvaltioiden väliset kalastusmahdollisuudet kullekin hallinnointijaksolle sopivalla tavalla ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomitean (STECF) lausuntojen perusteella. Tämä edellyttää näin ollen menettelyä, joka poikkeaa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[4] 20 artiklassa säädetystä menettelystä. (5) STECF:n esittämistä lausunnoista käy ilmi, että vakio-osuuden pyynti kutevan kannan biomassasta edesauttaisi kannan kestävää hoitoa. STECF toteaa myös, että kutevan biomassan vähimmäistasoksi, jolla kannan pyynti voitaisiin aloittaa, olisi vahvistettava 24 000 tonnia, ja varovaisuusperiaatteen mukaiseksi biomassatasoksi 33 000 tonnia. Soveltuvaksi pyyntimääräksi olisi lisäksi vahvistettava 30 prosenttia kunkin vuoden kutevan kannan biomassasta tarkoituksenmukaisin rajoituksin. Tämä määrä minimoisi riskin siitä, että kanta laskee alle kutevan biomassan vähimmäistason samoin kuin todennäköisyyden sille, että kalastus joudutaan kieltämään, samalla kun tuotto säilyisi korkeana. (6) Jos STECF ei pysty antamaan TACia koskevaa lausuntoa, koska saatavilla ei ole riittävästi tarkkoja ja edustavia tietoja, olisi vahvistettava säännökset sen varmistamiseksi, että TAC voidaan vahvistaa johdonmukaisesti. (7) Jos arvioinnissa käy ilmi, että suunnitelmassa vahvistetut kutevan biomassan vähimmäistaso tai TAC-tasot eivät ole enää asianmukaisia, suunnitelmaa olisi mukautettava. Ottaen huomioon, että kalastusmahdollisuuksien vahvistaminen ja jakaminen ovat ensisijaisen tärkeitä yhteisen kalastuspolitiikan toimenpiteitä, joilla on suora vaikutus jäsenvaltioiden kalastuslaivastojen sosioekonomiseen tilanteeseen, on asianmukaista, että neuvosto varaa itselleen oikeuden käyttää suoraan täytäntöönpanovaltaa näiden nimenomaisten asioiden osalta. (8) Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93[5] säädettyjen valvontatoimenpiteiden lisäksi olisi otettava käyttöön valvontatoimenpiteitä tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden noudattamisen varmistamiseksi. Sardellin kalastusta harjoittavien alle 15 metrin pituisten alusten suuri määrä huomioon ottaen on aiheellista ulottaa alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 2244/2003[6] säädetyt velvoitteet koskemaan kaikkia sardellia pyytäviä aluksia. (9) On aiheellista varmistaa, että suunnitelmaa arvioidaan kausittain. Jos arviointi osoittaa, että pyyntiä koskevat valvontasäännöt eivät enää riitä turvaamaan varovaisuusperiaatteen mukaista lähestymistapaa kannan hoitoon, suunnitelmaa olisi mukautettava. (10) Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006[7] 21 artiklan a kohdan i ja iv alakohdan soveltamiseksi suunnitelman olisi oltava asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklassa tarkoitettu elvytyssuunnitelma, kun kanta on varovaisuusperiaatteen mukaisen kutevan biomassan alapuolella, ja sen olisi oltava viimeksi mainitun asetuksen 6 artiklassa tarkoitettu hoitosuunnitelma kaikissa muissa tilanteissa. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKUKOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan Biskajanlahden sardellikannan säilyttämistä ja hoitoa koskeva pitkän aikavälin suunnitelma, jäljempänä ’suunnitelma’. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan ICES-alueella VIII elävään sardellikantaan. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä: a) ’kalastuskausi’ tarkoittaa 1 päivän heinäkuuta ja seuraavan vuoden 31 päivän kesäkuuta välistä ajanjaksoa; b) ’suurimmat sallitut saaliit’ (TAC) tarkoittaa määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa tai käyttää elävänä syöttinä sardellikannasta 2 artiklassa tarkoitetulla alueella kullakin kalastuskaudella; c) ’kiintiö’ tarkoittaa jäsenvaltioille myönnettyä osuutta TACista; d) ’varovaisuusperiaatteen mukainen biomassataso’ tarkoittaa 33 000 tonnin suuruista kutevan biomassan tasoa; e) ’nykyinen biomassa’ tarkoittaa sardellikannan biomassan keskikokoa kalastuskaudella. II LUKUPITKÄN AIKAVÄLIN HOITOTAVOITE 4 artikla Suunnitelman tavoite Suunnitelman tavoitteena on a) varmistaa sardellikannan kestävän enimmäistuoton takaava hyödyntäminen siten, että kannasta saatava tuotto on korkea; ja b) taata mahdollisuuksien mukaan, että kyseinen kalastus säilyy vakaana ja kannan romahtamisen riski pysyy alhaisena. III LUKU PYYNTISÄÄNNÖT 5 artikla TAC ja kiintiöiden jako jäsenvaltioiden kesken 1. TAC ja kiintiöiden jako jäsenvaltioiden kesken on vahvistettava kunkin kalastuskauden osalta liitteessä I esitetyn, STECF:n arvion mukaista nykyistä biomassaa vastaavan tonnimäärän tasolle. 2. Jos STECF ei pysty antamaan nykyistä biomassaa koskevaa lausuntoa, koska käytettävissä ei ole riittävästi tarkkoja ja edustavia tietoja, TAC ja kiintiöt on vahvistettava seuraavasti: a) kun sardellisaaliit olisi STECF:n lausunnon mukaan vähennettävä mahdollisimman alhaiselle tasolle, TAC ja kiintiöt vahvistetaan tekemällä 25 prosentin vähennys edellisellä kalastuskaudella sovellettuihin TACiin ja kiintiöihin verrattuna; b) kaikissa muissa tapauksissa TACin ja kiintiöiden on vastattava edellisellä kalastuskaudella sovellettua tonnimäärää. 3. Komissio ilmoittaa asianomaisille jäsenvaltioille vuosittain STECF:n lausunnosta ja vahvistaa liitteen I mukaisesti TACin ja sitä vastaavat kiintiöt, joita sovelletaan kyseisen vuoden 1 päivänä heinäkuuta alkavalla kalastuskaudella, sekä julkaisee ne Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa ja komission verkkosivuilla. 6 artikla Toimenpiteiden mukauttaminen Jos 3 artiklassa säädetty varovaisuusperiaatteen mukainen biomassataso tai liitteessä I ilmoitetut, vastaavien biomassatasojen mukaiset TAC-tasot eivät STECF:n lausunnon mukaan enää ole tarkoituksenmukaiset pitämään yllä sardellikannan kestävää enimmäistuottoa, neuvosto päättää kyseisten tasojen uusista arvoista asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 7 artikla Suhde asetukseen (EY) N:o 847/96 Tämän luvun mukaisesti kullakin kalastuskaudella sovellettaviin TACiin ja kiintiöihin sovelletaan TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 847/96[8] 5 artiklan 2 kohtaa. IV LUKU SEURANTA, TARKASTUS JA VALVONTA 8 artikla Suhde asetukseen (ETY) N:o 2847/93 Tässä luvussa säädettyjä valvontatoimenpiteitä sovelletaan asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 V luvussa ja niiden täytäntöönpanosäännöissä säädettyjen toimenpiteiden lisänä. 9 artikla Erityiskalastuslupa 1. Aluksilla on oltava Biskajanlahden sardellin kalastukseen erityiskalastuslupa, joka on myönnetty erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöksistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1627/94[9] mukaisesti. 2. Kalastusaluksen, jolla ei ole 1 kohdassa tarkoitettua kalastuslupaa, on kiellettyä pyytää tai pitää aluksella mitään määriä sardellia, kun alus on kalastusmatkalla, jonka aikana se käy 2 artiklassa mainitulla ICES-alueella. 3. Kunkin jäsenvaltion on ennen millä tahansa kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan aloittamista laadittava luettelo aluksista, joilla on 1 kohdassa tarkoitettu erityislupa, ja asetettava se viralliselle verkkosivustolleen komission ja muiden jäsenvaltioiden saataville ilmoittamalla näille kyseisen verkkosivuston osoite. Jäsenvaltioiden on pidettävä luettelo jatkuvasti ajan tasalla ja ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille viipymättä alkuperäiseen internet-linkkiin tehtävistä muutoksista. 10 artikla Alusten satelliittiseurantajärjestelmät (VMS) Edellä 9 artiklassa tarkoitettuihin, kokonaispituudeltaan enintään 15 metriä oleviin aluksiin sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2010 alkaen asetuksen (EY) N:o 2371/2002 22 artiklan 1 kohdan b alakohdan lisäksi komission asetuksessa (EY) N:o 2244/2003 säädettyjä velvollisuuksia. 11 artikla Tietojen vertailu 1. Jäsenvaltioiden on suoritettava sardellin osalta hallinnollinen tietojen vertailu ja tarkastaminen, joista säädetään asetuksen (ETY) N:o 2847/93 19 artiklassa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että muita lajeja kuin sardellia on saatettu ilmoittaa sardellina tai päinvastoin. 2. Jäsenvaltioiden on tarkistettava, että kalastuksen seurantakeskuksen saamat tiedot vastaavat kalastuspäiväkirjaan kalastuksesta VMS-tietoja käyttäen kirjattuja tietoja. Tämä tietojen vertailu on säilytettävä sähköisessä muodossa kolmen vuoden ajan. 3. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä yhteystiedot kalastuspäiväkirjojen ja purkamisilmoitusten toimittamista varten ajan tasalla ja asetettava ne yleisesti saataville virallisella verkkosivustollaan. 12 artikla Sardellin punnitseminen Kalastusaluksen päällikön on varmistettava, että kaikki 2 artiklassa vahvistetulla alueella pyydetyt tai yhteisön satamassa puretut sardellimäärät punnitaan aluksella tai satamassa ennen niiden myyntiä tai muualle kuljettamista. Punnitsemiseen käytettävien vaakojen on oltava jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. Punnitustulos on merkittävä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 8 artiklassa tarkoitettuun ilmoitukseen. 13 artikla Jälleenlaivauskielto Kielletään sardellin jälleenlaivaus merellä 2 artiklassa tarkoitetulla alueella. 14 artikla Ennakkoilmoitus 1. Yhteisön kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa, jolla on enemmän kuin yksi tonni sardellia aluksellaan, on ilmoitettava vähintään neljä tuntia ennen jäsenvaltion satamaan tai purkamispaikkaan saapumistaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot: a) sataman tai purkamispaikan nimi; b) arvioitu saapumisaika kyseiseen satamaan tai purkamispaikkaan; c) määrät kilogrammoina elopainoa kaikkien niiden lajien osalta, joita pidetään aluksella yli 50 kilogrammaa. 2. Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa aiotaan purkaa enemmän kuin yksi tonni sardellia, voivat vaatia, ettei aluksella pidetyn saaliin purkamista saa aloittaa ennen kuin kyseiset viranomaiset antavat siihen luvan. 3. Yhteisön kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa, joka haluaa jälleenlaivata tai purkaa merellä tai kolmannen maan satamassa tai purkamispaikassa aluksella pidettyjä määriä, on ilmoitettava lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille 1 kohdassa tarkoitetut tiedot vähintään 24 tuntia ennen merellä tapahtuvaa jälleenlaivausta tai purkamista tai kolmannessa maassa tapahtuvaa purkamista. 15 artikla Nimetyt satamat 1. Jos yhteisön kalastusaluksesta aiotaan purkaa yhteisön alueella enemmän kuin tonni sardellia, aluksen päällikön on varmistettava, että purkaminen tapahtuu ainoastaan nimetyissä satamissa. 2. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä satamat, joissa sardellin yli tonnin suuruisten aluksesta purkamisten on tapahduttava. 3. Kunkin jäsenvaltion on julkaistava virallisella verkkosivustollaan 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta luettelo nimetyistä satamista ja 30 päivän kuluessa sen jälkeen ilmoitus asiaan liittyvistä kyseisten satamien tarkastus- ja valvontamenettelyistä sekä ehdoista ja edellytyksistä sardellin määrien kirjaamiseksi ja raportoimiseksi kunkin purkamisen yhteydessä. 16 artikla Kalastuspäiväkirjaan merkittyjen arvioitujen määrien sallitut poikkeamat Poiketen siitä, mitä jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2807/83[10] 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, aluksella pidettyjen määrien arviot kilogrammoina saavat poiketa 5 prosenttia kalastuspäiväkirjaan merkitystä luvusta. 17 artikla Sardellin erillissäilytys Yhteisön kalastusaluksella on kiellettyä pitää missään säiliössä minkäänlaista määrää sardellia sekaisin muiden mereneliölajien kanssa. Sardellia sisältävät säiliöt on lastattava ruumaan siten, että ne ovat erillään muista säiliöistä. 18 artikla Sardellin kuljetus 1. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia, että kaikki 2 artiklassa tarkoitetulla alueella pyydetyt sardellimäärät, jotka on ensin purettu kyseisessä jäsenvaltiossa, punnitaan tarkastajien läsnä ollessa ennen niiden kuljettamista ensimmäisestä purkamissatamasta muualle. Sardelleista, jotka on purettu ensin 15 artiklan mukaisesti nimetyssä satamassa, on punnittava jäsenvaltioiden valtuuttamien tarkastajien läsnä ollessa edustavat näytteet, joiden määrä on vähintään 20 prosenttia puretuista määristä, ennen kuin ne tarjotaan ensimyyntiin ja myydään. Jäsenvaltioiden on tätä varten toimitettava komissiolle yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta käytettävän näytteenottojärjestelmän yksityiskohdat. 2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklassa säädetään, kaikkien sardellin yli 50 kilogramman suuruisten määrien, jotka kuljetetaan johonkin muuhun paikkaan kuin missä ne on ensimmäisen kerran purettu tai mihin ne on tuotu, mukana on oltava jäljennös jostakin kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetystä ilmoituksesta, joka koskee sardellin kuljetettuja määriä. Mainitun asetuksen 13 artiklan 4 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta. 19 artikla Kansalliset valvontaohjelmat 1. Niiden jäsenvaltioiden, joilla on tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia aluksia, on määriteltävä liitteen II mukainen kansallinen valvontaohjelma ja varmistettava, että asetuksen (EY) N:o 2847/93 6 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuissa pistokoesuunnitelmissa painotetaan erityisesti kyseisten alusten toiminnan seurantaa. 2. Niiden jäsenvaltioiden, joilla on tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kalastusaluksia, on vuosittain ennen 30 päivää syyskuuta asetettava virallisilla verkkosivuillaan komission ja muiden sellaisten jäsenvaltioiden saataville, joita tämä asetus koskee, kansalliset valvontaohjelmansa ja niiden täytäntöönpanoaikataulu samoin kuin 1 kohdassa tarkoitetut pistokoesuunnitelmat. 3. Komissio kutsuu vähintään kerran vuodessa koolle kalastus- ja vesiviljelyalan komitean kokouksen arvioimaan kansallisten valvontaohjelmien soveltamista ja tuloksia. 20 artikla Tarkastusten vertailuarvot Edellä olevassa 21 artiklassa tarkoitetuissa kansallisissa valvontaohjelmissa on vahvistettava tarkastuksille erityiset vertailuarvot. Näitä vertailuarvoja on ajoittain tarkistettava saavutettujen tulosten tarkastelun perusteella. Tarkastusten vertailuarvojen on kehityttävä asteittain, kunnes liitteessä III määritetyt tavoitteena olevat vertailuarvot on saavutettu. 21 artikla Erityiset valvonta- ja tarkastusohjelmat Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 34 artiklan c kohdan 1 alakohdassa säädetään, kyseessä olevan sardellikannan erityiset valvonta- ja tarkastusohjelmat voivat jatkua kauemmin kuin kolmen vuoden ajan niiden voimaantulosta. V LUKUSEURANTA 22 artikla Suunnitelman arviointi Komissio arvioi STECF:n lausunnon perusteella ja asianmukaista alueellista neuvoa-antavaa toimikuntaa kuultuaan suunnitelman vaikutusta kyseiseen sardellikantaan ja tätä kantaa hyödyntävään kalastukseen viimeistään tämän asetuksen kolmantena soveltamisvuonna ja tämän asetuksen jokaisena sitä seuraavana kolmantena soveltamisvuonna, ja ehdottaa tarvittaessa asianmukaisia toimenpiteitä suunnitelman muuttamiseksi. VII LUKULOPPUSÄÄNNÖKSET 23 artikla Euroopan kalatalousrahaston tukitoimet 1. Niiden kalastuskausien ajan, jolloin kanta on varovaisuusperiaatteen mukaisen biomassatason alapuolella, suunnitelmaa pidetään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklassa tarkoitettuna elvytyssuunnitelmana asetuksen (EY) N:o 1198/2006 21 artiklan a alakohdan i alakohdan soveltamiseksi. 2. Niiden kalastuskausien ajan, jolloin kanta on vähintään varovaisuusperiaatteen mukaisella biomassatasolla, suunnitelmaa pidetään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklassa tarkoitettuna hoitosuunnitelmana asetuksen (EY) N:o 1198/2006 21 artiklan a alakohdan iv alakohdan soveltamiseksi. 24 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Seuraavassa taulukossa esitetyt TAC-tasot on laskettu seuraavaa sääntöä noudattaen: [pic]jossa: TAC y on suurin sallittu saalis hoitovuonna y , joka kestää heinäkuusta seuraavan vuoden kesäkuuhun. TAC min on vähimmäis-TAC TAC max on suurin sallittu TAC B pa on varovaisuusperiaatteen mukainen kutevan biomassan taso tämän kannan osalta Gamma γ on pyyntimäärä SSB y on todellinen kuteva biomassa, joka arvioidaan joka vuoden toukokuussa. Soveltuvat parametrit, joita olisi käytettävä edellä esitetyn kaavan yhteydessä Biskajanlahden sardellikannan hoitamiseksi, ovat tieteellisten lausuntojen perusteella seuraavat: TAC min = 7 000 tonnia; TAC max = 33 000 tonnia; B pa = 33 000 tonnia; γ = 0,3. Nykyisen biomassan tasot ja vastaavat TAC- ja kiintiötasot Nykyisen biomassan arvio (tonnia) | Vastaava TAC (tonnia) | Kiintiöt (tonnia) | Ranska | Espanja | 24 000 tai pienempi | 0 | 0 | 0 | 24 001 – 33 000 | 7 000 | 700 | 6 300 | 33 001 – 34 000 | 10 200 | 1 020 | 9 180 | 34 001 – 35 000 | 10 500 | 1 050 | 9 450 | 35 001 – 36 000 | 10 800 | 1 080 | 9 720 | 36 001 – 37 000 | 11 100 | 1 110 | 9 990 | 37 001 – 38 000 | 11 400 | 1 140 | 10 260 | 38 001 – 39 000 | 11 700 | 1 170 | 10 530 | 39 001 – 40 000 | 12 000 | 1 200 | 10 800 | 40 001 – 41 000 | 12 300 | 1 230 | 11 070 | 41 001 – 42 000 | 12 600 | 1 260 | 11 340 | 42 001 – 43 000 | 12 900 | 1 290 | 11 610 | 43 001 – 44 000 | 13 200 | 1 320 | 11 880 | 44 001 – 45 000 | 13 500 | 1 350 | 12 150 | 45 001 – 46 000 | 13 800 | 1 380 | 12 420 | 46 001 – 47 000 | 14 100 | 1 410 | 12 690 | 47 001 – 48 000 | 14 400 | 1 440 | 12 960 | 48 001 – 49 000 | 14 700 | 1 470 | 13 230 | 49 001 – 50 000 | 15 000 | 1 500 | 13 500 | 50 001 – 51 000 | 15 300 | 1 530 | 13 770 | 51 001 – 52 000 | 15 600 | 1 560 | 14 040 | 52 001 – 53 000 | 15 900 | 1 590 | 14 310 | 53 001 – 54 000 | 16 200 | 1 620 | 14 580 | 54 001 – 55 000 | 16 500 | 1 650 | 14 850 | 55 001 – 56 000 | 16 800 | 1 680 | 15 120 | 56 001 – 57 000 | 17 100 | 1 710 | 15 390 | 57 001 – 58 000 | 17 400 | 1 740 | 15 660 | 58 001 – 59 000 | 17 700 | 1 770 | 15 930 | 59 001 – 60 000 | 18 000 | 1 800 | 16 200 | 60 001 – 61 000 | 18 300 | 1 830 | 16 470 | 61 001 – 62 000 | 18 600 | 1 860 | 16 740 | 62 001 - 63 000 | 18 900 | 1 890 | 17 010 | 63 001 – 64 000 | 19 200 | 1 920 | 17 280 | 64 001 – 65 000 | 19 500 | 1 950 | 17 550 | 65 001 – 66 000 | 19 800 | 1 980 | 17 820 | 66 001 – 67 000 | 20 100 | 2 010 | 18 090 | 67 001 – 68 000 | 20 400 | 2 040 | 18 360 | 68 001 – 69 000 | 20 700 | 2 070 | 18 630 | 69 001 – 70 000 | 21 000 | 2 100 | 18 900 | 70 001 – 71 000 | 21 300 | 2 130 | 19 170 | 71 001 – 72 000 | 21 600 | 2 160 | 19 440 | 72 001 – 73 000 | 21 900 | 2 190 | 19 710 | 73 001 – 74 000 | 22 200 | 2 220 | 19 980 | 74 001 – 75 000 | 22 500 | 2 250 | 20 250 | 75 001 – 76 000 | 22 800 | 2 280 | 20 520 | 76 001 – 77 000 | 23 100 | 2 310 | 20 790 | 77 001 – 78 000 | 23 400 | 2 340 | 21 060 | 78 001 – 79 000 | 23 700 | 2 370 | 21 330 | 79 001 – 80 000 | 24 000 | 2 400 | 21 600 | 80 001 – 81 000 | 24 300 | 2 430 | 21 870 | 81 001 – 82 000 | 24 600 | 2 460 | 22 140 | 82 001 – 83 000 | 24 900 | 2 490 | 22 410 | 83 001 – 84 000 | 25 200 | 2 520 | 22 680 | 84 001 – 85 000 | 25 500 | 2 550 | 22 950 | 85 001 – 86 000 | 25 800 | 2 580 | 23 220 | 86 001 – 87 000 | 26 100 | 2 610 | 23 490 | 87 001 – 88 000 | 26 400 | 2 640 | 23 760 | 88 001 – 89 000 | 26 700 | 2 670 | 24 030 | 89 001 – 90 000 | 27 000 | 2 700 | 24 300 | 90 001 – 91 000 | 27 300 | 2 730 | 24 570 | 91 001 – 92 000 | 27 600 | 2 760 | 24 840 | 92 001 – 93 000 | 27 900 | 2 790 | 25 110 | 93 001 – 94 000 | 28 200 | 2 820 | 25 380 | 94 001 – 95 000 | 28 500 | 2 850 | 25 650 | 95 001 – 96 000 | 28 800 | 2 880 | 25 920 | 96 001 – 97 000 | 29 100 | 2 910 | 26 190 | 97 001 – 98 000 | 29 400 | 2 940 | 26 460 | 98 001 – 99 000 | 29 700 | 2 970 | 26 730 | 99 001 – 100 000 | 30 000 | 3 000 | 27 000 | Suurempi kuin 100 000 | 33 000 | 3 300 | 29 700 | LIITE II Kansallisten valvontaohjelmien sisältö Kansallisissa valvontaohjelmissa on pyrittävä muun muassa määrittelemään seuraavat tekijät: 1. VALVONTARESURSSIT Henkilöresurssit 1.1. Maissa ja merellä toimivien tarkastajien lukumäärä sekä näiden toiminta-ajankohdat ja -alueet. Tekniset resurssit 1.2. Valvonta-alusten ja ilma-alusten lukumäärä sekä niiden toiminta-ajankohdat ja -alueet. Taloudelliset resurssit 1.3. Henkilöresursseihin, valvonta-aluksiin ja ilma-aluksiin osoitettava talousarviomääräraha. 2. KALASTUSTOIMINNAN KIRJAAMINEN JA ILMOITUSTEN TEKEMINEN SÄHKÖISESTI Kuvaus käyttöönotetuista järjestelmistä, joilla varmistetaan 11, 12, 15 ja 17 artiklan noudattaminen. 3. SATAMIEN NIMEÄMINEN Tarvittaessa luettelo 16 artiklan mukaisesti sardellin purkamiseen nimetyistä satamista. 4. ENNEN SAALIIDEN PURKAMISTA ANNETTAVA ILMOITUS Kuvaus 14 artiklan noudattamiseksi käyttöönotetuista järjestelmistä. 5. SAALIIDEN PURKAMISEN VALVONTA Kuvaus 12, 14, 15, 16 ja 18 artiklan säännösten noudattamisen varmistamiseksi käytettävissä olevista välineistä sekä toteutetuista järjestelmistä. 6. TARKASTUSMENETTELYT Kansallisissa valvontaohjelmissa määritellään menettelyt, joita noudatetaan a) suoritettaessa tarkastuksia maissa ja merellä; b) oltaessa yhteydessä muiden jäsenvaltioiden nimeämiin, sardellia koskevan kansallisen valvontaohjelman vastuullisiin toimivaltaisiin viranomaisiin; c) toteutettaessa yhteistä valvontaa ja tarkastajien vaihtoa, mukaan lukien toisten jäsenvaltioiden vesialueilla toimivien tarkastajien valtuuksia ja toimivaltaa koskevat määrittelyt. LIITE III TARKASTUKSIA KOSKEVAT ERITYISET VERTAILUARVOT Tavoite 1. Kunkin jäsenvaltion on vahvistettava tarkastuksille erityiset vertailuarvot tämän liitteen mukaisesti. Strategia 2. Kalastustoimien tarkastukset ja valvonta on keskitettävä aluksiin, jotka todennäköisesti pyytävät sardellia. Sardellin kuljetuksia ja kaupan pitämistä koskevia satunnaistarkastuksia käytetään lisäksi ristiintarkastusmekanismina, jolla testataan tarkastusten ja valvonnan tehokkuutta. Tärkeysjärjestys 3. Eri pyydystyypit asetetaan erilaiseen tärkeysjärjestykseen riippuen siitä laajuudesta, jolla kalastusmahdollisuuksia koskevia rajoituksia laivastoihin sovelletaan. Sen vuoksi kunkin jäsenvaltion on vahvistettava omat tärkeysjärjestyksensä. Tavoitteena olevat vertailuarvot 4. Jäsenvaltioiden on pantava tarkastussuunnitelmansa täytäntöön kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ottaen huomioon jäljempänä asetetut tavoitteet. Jäsenvaltioiden on eriteltävä ja kuvattava, mitä näytteenottostrategiaa sovelletaan. Komissio saa pyynnöstä jäsenvaltion käyttämän näytteenottosuunnitelman. a) Tarkastusten taso satamissa Pääsääntöisesti olisi saavutettava vähintään sellainen tarkkuus, joka saataisiin yksinkertaisella satunnaisotannalla, kun tarkastukset kattavat 20 prosenttia kaikista sardellin lukumääränä ilmoitetuista puretuista saaliista jäsenvaltiossa. b) Kaupan pitämistä koskevien tarkastusten taso Huutokaupassa myytäväksi tarjotuista sardellimääristä on tarkastettava 5 prosenttia. c) Merellä tehtävien tarkastusten taso Joustava vertailuarvo: vahvistetaan kunkin alueen kalastustoiminnan yksityiskohtaisen analysoinnin jälkeen. Merellä käytettävien vertailuarvojen on viitattava valvontapäivien lukumäärään merellä sardellinhoitoalueilla; erityisalueiden valvontapäiville voidaan vahvistaa erillinen vertailuarvo. d) Ilmavalvonnan taso Joustava vertailuarvo: vahvistetaan kunkin alueen kalastustoiminnan yksityiskohtaisen analysoinnin jälkeen ottaen huomioon jäsenvaltion käytettävissä olevat resurssit. [1] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. [2] EUVL C, … , s. . [3] EUVL ... [4] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. [5] EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1. [6] EUVL L 333, 20.12.2003, s. 17. [7] EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1. [8] EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3. [9] EYVL L 171, 6.7.1994, s. 7. [10] EYVL L 276, 10.10.1983, s. 1.