C 432/24

Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

(2020/C 432/10)

Tämä tiedonanto julkaistaan komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 (1) 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

YHTENÄISEN ASIAKIRJAN VAKIOMUUTOSTA KOSKEVA TIEDONANTO

”COTEAUX CHAMPENOIS”

PDO-FR-A1364-AM02

Tiedonannon päivämäärä: 1.10.2020

HYVÄKSYTYN MUUTOKSEN KUVAUS JA PERUSTELUT

1. Leikkaus

Tuote-eritelmän I luvun VI kohdan 1 alakohdan b alakohdan taulukossa ”Chablis-leikkaus” rivin ”Kuvaus” c kohta korvataan seuraavalla virkkeellä: ”Köynnöksen kantaosaan jätetään korvaava kannusverso (ns. rachet), johon jätetään enintään kaksi silmua.”

Tämän leikkaustavan osalta sallituista kahdesta kannusverson käsittelymenetelmästä toinen ei vastaa käytäntöä. Tällä muutoksella pyritään näin ollen oikaisemaan virheellinen kuvaus.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

2. Muut viljelymenetelmät

Tuote-eritelmän I luvun VI kohdan 2 alakohdan c alakohtaan lisätään seuraava sääntö: ”ennalta ehkäisevien rikkakasvien torjunta-aineiden käyttö rivien välissä ennen silmujen puhkeamista on kielletty”;

Tämän tavoitteena on rajoittaa tuotantopanosten käyttöä, vähentää vesivarojen saastumista ja kannustaa toimijoita monipuolistamaan menetelmiään ja asettamaan etusijalle tekniikat, jotka perustuvat nurmetukseen tai rikkakasvien mekaaniseen torjuntaan.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

Tuote-eritelmän edellisen version c alakohtaan kirjattu sääntö säilytetään uudessa versiossa, jossa se kirjataan d alakohdaksi.

3. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Tuote-eritelmän I luvun X kohdan 2 alakohtaan ”Tuotteen laatua ja ominaisuuksia koskevat tiedot” on lisätty tähän saakka puuttuneita tietoja puna- ja roseeviinien ulkonäöstä ja valkoviinien aromeista.

Seuraavat tiedot on lisätty:

Roseeviinien osalta todetaan, että viinien kirkas väri vaihtelee hennon vaaleanpunaisesta tummaan lohenpunaiseen. Punaviinien osalta todetaan, että viineissä on läpikuultavan punainen väri, jonka voimakkuus vaihtelee. Valkoviinien osalta todetaan, että viineissä on hienovaraisia aromaattisia vivahteita, joille on tyypillistä kukkaisuus, hedelmäisyys tai mineraalisuus.

Tämä muutos hyväksyttiin 28. kesäkuuta 2017 annetulla asetuksella.

Yhtenäisen asiakirjan kohtaa ”Viinin/viinien kuvaus” on täydennetty näillä tiedoilla.

Yhtenäisen asiakirjan yhteyden/yhteyksien kuvausta koskevan kohdan alkuperäinen sisältö on korvattu tuote-eritelmän I luvun X kohdan ”Yhteys maantieteelliseen alueeseen” tekstillä, joka on sisällytetty kyseiseen yhtenäisen asiakirjan kohtaan kokonaisuudessaan.

Tällä korvauksella yhtenäiseen asiakirjaan saadaan sisällytettyä lainsäädännössä edellytettävät yksityiskohtaiset ja tarkat tiedot, mukaan lukien viinien aistinvaraisia ominaispiirteitä koskevat täydennykset.

4. Siirtymätoimenpiteet

Tuote-eritelmän I luvun XI kohdan 2 alakohdasta poistetaan siirtymätoimenpide, koska sen soveltamisaika on umpeutunut.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

5. Tärkeimmät tarkastettavat kohdat ja arviointimenetelmät

Tuote-eritelmän III luvun I kohdassa olevaa taulukkoa tärkeimmistä tarkastettavista kohdista ja niitä vastaavista arviointimenetelmistä päivitetään. Taulukkoon lisätään kohtia ja tiettyjä arviointimenetelmiä täsmennetään.

Tämä muutos ei vaikuta yhtenäiseen asiakirjaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1. Tuotteen nimi

Coteaux champenois

2. Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3. Rypäletuotteiden luokat

1. Viini

4. Viinin/viinien kuvaus

Analyyttiset ominaisuudet

Viinit ovat kuohumattomia valko-, rosee- ja punaviinejä.

Viinien luonnollinen alkoholipitoisuus on vähintään 9 tilavuusprosenttia.

Väkevöinnin jälkeen viinien kokonaisalkoholipitoisuus on enintään 13 tilavuusprosenttia.

Käymiskelpoisten sokereiden (glukoosi ja fruktoosi) pitoisuus viineissä on enintään 3 grammaa litrassa.

Malolaktinen käyminen saatetaan punaviinien osalta päätökseen.

Pakkausvaiheessa punaviinien omenahappopitoisuus on enintään 0,4 grammaa litrassa.

Haihtuvien happojen pitoisuus, kokonaishappopitoisuus ja rikkidioksidipitoisuus ovat yhteisön sääntelyn mukaisia.

Punaviineissä on läpikuultavan punainen väri, jonka voimakkuus vaihtelee, ja roseeviinien kirkas väri vaihtelee hennon vaaleanpunaisesta tummaan lohenpunaiseen. Nämä viinit ovat kevyitä ja hienostuneita, niiden suutuntuma on voimakkaan silkinpehmeä, ja niissä on tavallisesti punaisten hedelmien aromeja.

Valkoviinien koostumus on kiteinen ja suolainen. Niiden voimakas mineraalisuus antaa viineille miellyttävän pitkään viipyvän maun. Luonnollinen hapokkuus antaa viineille tiettyä heleyttä. Viineissä on hienovaraisia aromaattisia vivahteita, joille on tyypillistä kukkaisuus, hedelmäisyys tai mineraalisuus.

Kypsytys tuo viiniin rehevyyttä ja vahvistaa sen tasapainoista makua.

Yleiset analyyttiset ominaisuudet Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%) Vähimmäishappopitoisuus milliekvivalenttia/litra Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra)

5. Viininvalmistusmenetelmät

a. Erityiset viininvalmistusmenetelmät

Istutustiheys – yleiset määräykset

Viljelymenetelmä

Viiniköynnökset istutetaan siten, että rivien välinen etäisyys on enintään 1,5 metriä. Samalla rivillä olevien köynnösten välinen etäisyys on 0,9–1,5 metriä. Rivien välisten etäisyyksien ja samalla rivillä olevien köynnösten välisten etäisyyksien summa saa olla enintään 2,5 metriä.

Istutustiheys – erityismääräykset

Viljelymenetelmä

Soveltuvien koneiden kulun mahdollistamiseksi viljelylohkoilla, joilla

— rinteen kaltevuus on yli 35 prosenttia tai

— rinteen kaltevuus on yli 25 prosenttia ja sivukaltevuus on yli 10 prosenttia,

saa olla enintään joka kuudennella rivillä 1,5–3 metriä leveä käytävä. Tässä tapauksessa muiden rivien välisten etäisyyksien ja samalla rivillä olevien köynnösten välisten etäisyyksien summa saa olla enintään 2,3 metriä.

Leikkaussäännöt

Viljelymenetelmä

Köynnökset eivät saa olla limittäin, eivätkä hedelmäoksat saa olla päällekkäin.

Neliömetrillä saa olla enintään 18 silmua.

Leikkaus on suoritettava viimeistään ennen fenologista vaihetta (F) (12 Lorentzin asteikolla) eli silloin, kun neljä lehteä on auennut.

Viiniköynnösten leikkauksessa käytetään seuraavia tekniikoita:

— Chablis-leikkaus

— Royat-leikkaus

— Marnejoen laakson leikkaus

— yksinkertainen Guyot-leikkaus, kaksinkertainen Guyot-leikkaus ja epäsymmetrinen Guyot-leikkaus.

Sadonkorjuu

Viljelymenetelmä

Kaikkien sellaisten keinojen käyttäminen on kiellettyä, jotka eivät anna mahdollisuutta rypäleterttujen korjaamiseen kokonaisina.

Viinirypäleet on kuljetettava kokonaisina viiniyttämislaitoksiin.

Erityinen viininvalmistusmenetelmä

Puupalojen käyttö on kielletty.

Roseeviinien valmistuksessa on kiellettyä käyttää viininvalmistukseen tarkoitettuja hiiliä yksinään tai valmisteissa olevina sekoituksina. Väkevöinnin aikana käymässä olevan rypälemehun määrä saa kasvaa enintään 1,12 prosenttia alkoholipitoisuuden 1 tilavuusprosentin nousua kohden.

Edellä esitettyjen määräysten lisäksi viininvalmistusmenetelmien on täytettävä unionin tasolla ja Ranskan maatalous- ja merikalastuslaissa (Code rural et de la pêche maritime) asetetut velvoitteet.

b. Enimmäistuotokset

Enimmäistuotos

15 500 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

6. Rajattu maantieteellinen alue

Rypäleiden korjuu ja viiniytys sekä viinien valmistus, mukaan lukien viinien kypsyttäminen ja pakkaaminen, toteutetaan 6. toukokuuta 1919 annetun lain 17 §:ssä rajatuilla alueilla.

7. Pääasiallinen rypälelajike (pääasialliset rypälelajikkeet)

Arbane B

Chardonnay B

Meunier N

Petit Meslier B

Pinot blanc B

Pinot gris G

Pinot noir N

8. Yhteyden/yhteyksien kuvaus

Maantieteellistä aluetta ja tuotteen laatua ja ominaisuuksia koskevat tiedot

Kuvaus yhteyden kannalta merkityksellisistä luontoon liittyvistä tekijöistä

Maantieteellinen alue vastaa tarkistetun alkuperänimityksen ”Champagne” maantieteellistä aluetta. Se sijaitsee Ranskan koillisosassa, ja siihen kuuluu kuntia Aisnen, Auben, Haute-Marnen, Marnen ja Seine-et-Marnen departementeista.

Maantieteellisen alueen tavoin myös rypäleiden korjuuseen valitut viljelylohkot vastaavat tarkistettua alkuperänimitystä ”Champagne” varten rajattuja viljelylohkoja. Ne sijoittuvat maisemaan, jolle ovat tunnusomaisia kukkuloilla (coteaux) sijaitsevat viinitarhat, jotka lepäävät Pariisin altaan itäosan rinnealueilla (cuesta), jotka ovat vaikuttavia geomorfologisia muodostelmia. Viljelylohkot sijaitsevat seuraavilla rinnealueilla:

— Côte d’Ile-de-France Marnen alueella sekä siihen liitoksissa olevien laaksojen rinteet; tunnetuimmat ala-alueet sijoittuvat pohjoisesta etelään pääalueille Montagne de Reims, Marnejoen laakso (joka ulottuu Aisnen eteläosaan ja Seine-et-Marneen saakka), Côte des Blancs ja Côte du Sézannais;

— Côte de Champagne, johon kuuluu Vitryat’n paikkakunta Marnen departementissa ja Montgueux’n ala-alue Auben departementissa;

— Côte des Bar, jossa risteää lukuisia laaksoja ja joka yhdistää itäisen Bar-sur-aubois’n alueen läntiseen Bar-séquanais’n alueeseen Auben ja Haute-Marnen departementeissa.

Rinnealueiden ja niitä reunustavien laaksojen maastolle ovat luonteenomaisia mäenrinteet, jotka antavat itään ja etelään, toisinaan pohjoiseen, kuten Montagne de Reimsin alueen pohjoisosassa ja Marnejoen laakson vasemmanpuoleisella rinteellä.

Rinteet koostuvat kovista kalkkikivi- ja liitukivikerroksista. Viinikukkuloiden rinteet ovat pehmeämpää kalkki-, merkeli- tai hiekkamaata, jonka eroosio on ensin raivannut ja joka on myöhemmin peittynyt yläpuolisilta rinteiltä valuvalla irtaimella aineksella (kolluviaalikerrostumalla).

Viininviljelyalue sijaitsee Ranskan pohjoisella viinintuotantovyöhykkeellä. Alue on alttiina kahdelle merkittävälle ilmastotekijälle:

— valtameri-ilmaston vaikutuksesta sademäärät ovat tasaisia ja eri vuodenaikojen väliset lämpötilaerot ovat melko pieniä;

— mannerilmaston vaikutuksesta alueella esiintyy toisinaan hallaa, joka aiheuttaa tuhoa viljelmille, mutta kesällä tämä vaikutus näkyy viljelmiä hellivänä auringonpaisteena.

Kuvaus yhteyden kannalta merkityksellisistä inhimillisistä tekijöistä

Antiikin ajoista asti alueella harjoitettu viininviljely vakiinnutti asemansa Champagnessa 800-luvulla, kun viininviljelytaito oli alkanut kehittyä luostareiden piirissä. Keskiajalla nämä viinit tunnettiin nimellä ”Vins de France”, koska ne valmistettiin Pariisin altaassa kruunun maiden reunamilla.

Aina 1700-luvulle saakka Champagnen maakunnassa tuotettiin ennen muuta punaviinejä. Pierre Galet’n mukaan punaviinien tuotanto oli selvästi etusijalla valko- ja roseeviinien (joista käytetään nimitystä ”paillets”) tuotantoon nähden ennen kuin opittiin hallitsemaan viinien jälkikäyminen pullossa. Champagnen alueen kuohuviinien maine alkoi kasvaa 1800-luvulla, minkä myötä punaviinien tuotanto väheni. Vain muutamat Montagne de Reimsin, Grande Vallée de la Marnen ja Auben alueilla tuotetuista parhaista viineistä säilyttivät maineensa.

Heinäkuun 22. päivänä 1927 annetussa laissa, jossa nimitys ”Champagne” varattiin ainoastaan kuohuviineille, otettiin käyttöön merkintä ”Vins originaires de la Champagne viticole”, josta on sittemmin vuodesta 1953 lähtien käytetty nimitystä ”Vins natures de Champagne”. Nämä ”luonnolliset viinit” nousivat uudelleen maineeseen muutamien perinteitä ylläpitäneiden viininviljelijöiden työn ansiosta, ja vuonna 1974 niille myönnettiin tarkistettu alkuperänimitys ”Coteaux champenois” sen jälkeen, kun pelkän nimityksen ”Vins natures de la Champagne” käyttö oli kielletty 12. joulukuuta 1973 annetussa laissa.

Tarkistetulla alkuperänimityksellä ”Coteaux champenois” varustettuja viinejä tuotetaan ainoastaan, jos sadon ominaisuudet soveltuvat kuohumattomien viinien tuotantoon. Näin ollen niiden tuotanto vaihtelee suuresti.

Kitkeäkseen pullottamattomina kuljetettaviin viineihin liittyvät vilpilliset käytännöt viinintuottajat ajoivat 23. toukokuuta 1977 annettua lakia, jossa kielletään tarkistetulla alkuperänimityksellä ”Coteaux champenois” tuotettujen viinien kuljetukset pullottamattomina, paitsi silloin, kun on kyse Champagnen rajatun viininviljelyalueen sisäisestä liikenteestä Champagnen alueen toimijoiden välillä.

Viinien tuotannon hallinnoinnista vastaavat tarkistettua alkuperänimitystä ”Champagne” varten perustetut ammatilliset järjestöt eli Syndicat général des vignerons de Champagne (perustettu vuonna 1904) ja Union des Maisons de Champagne (perustettu vuonna 1882), jotka ovat järjestäytyneet toimialakomiteaksi Comité Interprofessionnel des Vins de Champagne (perustettu vuonna 1941).

Tuotteen laatua ja ominaisuuksia koskevat tiedot

Viinit ovat kuohumattomia puna-, valko- ja roseeviinejä, jotka kulkevat yleensä sen kunnan nimellä, jonka alueelta rypäleet on korjattu.

Punaviineissä on läpikuultavan punainen väri, jonka voimakkuus vaihtelee, ja roseeviinien kirkas väri vaihtelee hennon vaaleanpunaisesta tummaan lohenpunaiseen. Nämä viinit ovat kevyitä ja hienostuneita, niiden suutuntuma on voimakkaan silkinpehmeä, ja niissä on tavallisesti punaisten hedelmien aromeja.

Valkoviinien koostumus on kiteinen ja suolainen. Niiden voimakas mineraalisuus antaa viineille miellyttävän pitkään viipyvän maun. Luonnollinen hapokkuus antaa viineille tiettyä heleyttä. Viineissä on hienovaraisia aromaattisia vivahteita, joille on tyypillistä kukkaisuus, hedelmäisyys tai mineraalisuus.

Kypsytys tuo viiniin rehevyyttä ja vahvistaa sen tasapainoista makua.

Syy- ja seuraussuhteet

Kolmen rinnealueen maiseman avoimuus tasangolla ja laaksoissa takaa sen, että viinitarhoissa, myös pohjoisenpuoleisilla rinteillä, on riittävästi valoa, jotta viinirypäleet pääsevät kypsymään. Coteaux champenois -viinien tunnetuimmilla perinteisillä tuotantoalueilla rinteet antavat itään ja etelään, minkä ansiosta viinitarhat saavat runsaasti valoa keväällä ja syksyllä, jolloin olosuhteet ovat ihanteelliset viiniköynnösten kukinnalle ja viinirypäleiden kypsymiselle.

Avoin maisema estää kylmää ilmaa jäämästä alueelle ja vähentää näin hallan vaaraa. Champagnen alueen ilmasto on kuitenkin sellainen, että viininviljelijöiden on valittava rypäleet vain leudoimpien satovuosien terveistä rypäleistä, jotka valikoidaan parhailta viljelylohkoilta useimmiten vanhoista viiniköynnöksistä, ja sato on korjattava vasta sitten, kun rypäleet ovat täysin kypsiä.

Viinikukkuloiden rinteiltä vesi poistuu luonnostaan optimaalisesti. Tätä tukevat myös maaperän eri kerrostumat, jotka säätelevät luonnollisesti viiniköynnösten saamaa vesimäärää. Huokoinen ja läpäisevä liitukivi poistaa ylimääräisen veden ja kosteuttaa maata kuivana aikana kapillaarisesti. Muut pohjamaat yhdistyvät vesivaroja ylläpitäviin merkelimaakerroksiin. Ne voivat olla joko kalkkikivijuonteita tai karbonaattihiekkakerroksia. Viimeksi mainitut imeyttävät itseensä kosteiden kausien ylimääräisen veden. Tämä pohjamaiden ominaislaatu ja herkät sääolot ovat ohjanneet rypälelajikkeiden istutusta viinitarhojen eri alueilla.

Champagnen alueen ainutlaatuinen ilmasto antaa viinirypäleille ja niistä valmistettaville viineille luonnollista hapokkuutta, joka synnyttää viinin maussa havaittavan eloisuuden ja tuo esiin maaperän antamia kivennäisvivahteita.

Viinit valmistetaan usein tummista rypäleistä, jotka Jules Guyot’n mukaan kestävät muita rypäleitä paremmin hallaa ja sateita ja kypsyvät muita rypäleitä nopeammin. André Jullien luokitteli vuonna 1822 ”Verzyn, Verzenayn, Maillyn, Saint-Baslen, Bouzyn ja Saint-Thierryn viinitarhan [punaviinit] Ranskan parhaiden viinien joukkoon silloin, kun satovuosi on ollut hyvin kuuma ja kuiva”.

Kun puna- tai roseeviinit viiniytetään lyhyehköllä maseroinnilla, Pinot noir N- ja Meunier N -rypälelajikkeiden aromit pääsevät oikeuksiinsa ja ne kehittyvät optimaalisesti kuorikäymisprosessin aikana. Valkoviinien tuotannossa rypäleet säilytetään ehjinä sadonkorjuun jälkeen ja ne puristetaan kevyesti Champagnen alueen perinteiden mukaisesti, jolloin vältytään tummista rypäleistä saatavan mehun värjäytymiseltä ja viini saadaan pidettyä kirkkaana.

Champagnen maakunnan punaviinit edustivat Ranskan parhaita viinejä Reimsissä pidetyissä kuninkaiden kruunajaisissa, joita pidettiin vuodesta 1328 (Filip VI:n kruunajaiset) alkaen, sillä ne saivat osakseen aivan erityistä arvostusta niiden bukeen luontaisen hienostuneisuuden tähden. Euroopan mahtavimmat hallitsijat jopa hankkivat itselleen viinitarhoja Montagne de Reimsin alueelta, ja Henrik IV halusi tulla kutsutuksi Ayn herraksi (seigneur d’Ay). Ludvig XIV:n vaativat viininmaistajat käyttivät itsestään nimitystä ”ordre des Coteaux”, mikä sinetöi kyseisten viinien maineen ja tunnettuuden: ”Älkää säästelkö kustannuksia saadaksenne käsiinne Champagnen viiniä”, kirjoitti Saint-Évremond vuonna 1671 Olonnen kreiville. ”Mikään toinen maakunta ei tarjoa Champagnea parempia viinejä, olipa vuodenaika mikä tahansa.”

Tällaisia ylistyssanoja löytyy lukuisista asiakirjoista 1600-luvulta aina 1800-luvulle saakka; André Jullien luokitteli nämä viinit vuonna 1822 ”kuningaskunnan parhaimpien viinien kärkijoukkoon”. Viinintuottajien ammattitaidon ansiosta nämä viinit ovat säilyttäneet maineensa näihin päiviin. Näitä viinejä on maisteltava menneitä aikoja kunnioittaen ja muistellen, sillä nämä viinit ovat periytyneet meille kaukaa menneisyydestä.

9. Olennaiset lisäedellytykset (pakkaaminen, merkinnät, muut vaatimukset)

Täydentävät nimitykset

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät määräykset

Edellytyksen kuvaus:

Tarkistetulla alkuperänimityksellä varustettujen viinien merkinnöissä voidaan täsmentää pienemmän maantieteellisen yksikön nimi seuraavin edellytyksin:

— kyseessä on kiinteistörekisteriin kirjattu paikka;

— paikka on mainittu satoilmoituksessa.

Paikannimen merkitseminen on sallittua vain silloin, jos kaikki viinien valmistukseen käytetyt viinirypäleet ovat peräisin asianomaisesta paikasta.

Maininta rypälelajikkeesta

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät määräykset

Edellytyksen kuvaus:

Rypälelajike voidaan merkitä kirjaimin, jotka ovat mitoiltaan – sekä korkeudeltaan että leveydeltään – enintään kolme millimetriä ja enintään puolet niiden kirjainten koosta, joilla tarkistetun alkuperänimityksen nimi on kirjoitettu. Rypälelajike voidaan ilmoittaa vain silloin, jos kaikki viinirypäleet kuuluvat asianomaiseen rypälelajikkeeseen.

Pakkaaminen

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Pakkaaminen rajatulla maantieteellisellä alueella

Edellytyksen kuvaus:

Toukokuun 23. päivänä 1977 annetussa laissa kielletään tarkistetulla alkuperänimityksellä ”Coteaux champenois” tuotettujen viinien kuljetukset pullottamattomina, paitsi silloin, kun on kyse Champagnen rajatun viininviljelyalueen sisäisestä liikenteestä Champagnen alueen toimijoiden välillä.

Kun viinien kypsytysvaihe on saatu päätökseen, viinit saatetaan kuluttajamarkkinoille aikaisintaan sadonkorjuuta seuraavan vuoden lokakuun 15. päivänä.

Linkki eritelmään

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-6545017e-a945-4b6c-9e95-cb6f26380a23

(1) EUVL L 9, 11.1.2019, s. 2.