FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 2.09.2004 
KOM(2004) 579 lopullinen 
  
Ehdotus 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Saksalle soveltaa jäse nvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta a nnetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 
17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä 
  
(komission esittämä) 
 
FI 2   FI PERUSTELUT  
Saksan viranomaiset pyysivät komission p ääsihteeristön 22.03.2004 saapuneeksi kirjaamassa 
kirjeessä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen 
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määr äytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 
annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY1, jäljempänä ’kuudes alv-direktiivi’, 27 artiklan 
nojalla lupaa jatkaa sen erity istoimenpiteen soveltamista, johon neuvosto oli alun perin 
antanut luvan 28. helmikuuta 2000 tekemänsä päätöksen 2000/186/EY2 1 artiklalla. 
Komissio ilmoitti Saksan hallituksen pyynnöstä muille jäsenvaltioille 06.08.2004 päivätyllä 
kirjeellä kuudennen alv-direktiivin 27 artikl an 2 kohdan mukaisesti. Lisäksi komissio ilmoitti 
Saksalle 10.08.2004 päivätyllä kirjeellä, että s illä oli kaikki pyynnön arviointia varten 
tarvittavat tiedot. 
Päätöksen 2000/186/EY 1 artiklall a annetaan lupa toimenpitees een, jolla suljetaan kokonaan 
arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle sellai siin tavaroihin ja palveluihin liittyvät 
kustannukset, joiden käyttö liiketoiminnan ha rjoittamiseen on alle 10 prosenttia niiden 
kokonaiskäytöstä. 
Luvan voimassaolo päättyi päätöksen 3 artikla n mukaisesti 31. joul ukuuta 2002. Kyseisessä 
artiklassa säädetään myös päätöksen soveltamis esta taannehtivasti. Ko ska asiasta oli vireillä 
menettely yhteisöjen tuomioistuimessa, luva n voimassaoloa jatkettiin 13. toukokuuta 2003 
tehdyllä neuvoston päätöksellä 2003/354/EY3 vain 30. kesäkuuta 2004 saakka, jotta 
tuomioistuimen asiasta tekemien päätelmien merkitystä luvan voimassaolon jatkamiselle tulevaisuudessa voitaisiin arvioida. 
Helmikuun 28. päivänä 2000 annetun päätöksen  2000/186/EY pätevyys oli itse asiassa 
asetettu tietyiltä osin  kyseenalaiseksi yhteisöje n tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä 
C-17/01, jossa Saksan verotuomioistuin Bundesfinanzhof oli pyytänyt ennakkoratkaisua 
kyseisen päätöksen tekomenettelyn ja sen 3 ar tiklan taannehtivan s oveltamisen pätevyydestä. 
Yhteisöjen tuomioistuin totesi äskettäisess ä, 29. huhtikuuta 2004 antama ssaan tuomiossa, että 
28. helmikuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöks en 2000/186/EY tekemiseen johtaneen 
menettelyn tutkinnassa ei ollut tullut esille sellaisia virheell isyyksiä, jotka vaikuttaisivat 
tämän päätöksen pätevyyteen. Tuomioistuin p äätti lisäksi, että päätöksen 2000/186/EY 3 
artikla on pätemätön vain siltä osin kuin s iinä määrätään, että Euroopan unionin neuvoston 
Saksan liittotasavalla lle myöntämää lupaa sovelletaan taka utuvasti 1. huhtikuuta 1999 lähtien. 
Saksa pyytää nyt lupaa ja tkaa kyseisen päätöksen 1 ar tiklassa säädetyn toimenpiteen 
soveltamista. Komissio totesi jo päätöks een 2000/186/EY johtaneessa ehdotuksessaan
4, että se 
pitää kyseessä olevaa toimenpidettä kuudennen  alv-direktiivin 27 artiklan mukaisena 
erityisesti sen vuoksi, että sen perusteena on tarve yksin kertaistaa arvonlisäveron 
kantamismenettelyä; toimenpide vaikuttaa ainoastaan vähäisessä määrin lopullisessa 
kulutusvaiheessa kannettavan vero n määrään. Yhteisöjen tuomioistuin ei edellä mainitussa 
                                                 
1 EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 
2004/7/EY (EUVL L 27, 30.1.2004, s. 44). 
2 EYVL L 59, 4.3.2000, s. 12. 
3 Neuvoston päätös 2003/354/EY, tehty 13. toukokuuta 2003, EUVL L 123, 17.5.2003, s. 47. 
4 KOM(1999) 690 lopullinen. 
 
FI 3   FI tuomiossaan kyseenalaistanut päätöksen 2000/ 186/EY 1 artiklan pätevyyttä. Tämän vuoksi 
poikkeukseen olisi annettava lupa. 
Päätöksen 3 artiklassa säädetyn taannehtivan soveltamisen pätevyyteen liittyvällä ongelmalla 
ei ole vaikutusta sen 1 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen voimassaolon jatkamisen kannalta. 
Tämän vuoksi luvan voimassaoloaikaa olis i jatkettava 31. päivään joulukuuta 2009. 
 
FI 4   FI Ehdotus 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Saksalle soveltaa jäse nvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta a nnetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 
17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaiht overolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – 
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmuk ainen määräytymisperuste – 17 päivänä 
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvos ton direktiivin 77/388/ETY ja erityisesti sen 27 
artiklan 1 kohdan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen
5, 
sekä katsoo seuraavaa: (1) Saksan viranomaiset pyysivät ko mission pääsihteeristön 22.03.2004 saapuneeksi 
kirjaamassa kirjeessä lupaa jatkaa sen poi kkeavan toimenpiteen soveltamista, johon 
Saksalle oli annettu lupa neuvoston päätöksen 2000/186/EY 1 artiklalla. 
(2) Pyynnöstä on ilmoitettu muille jäsenvaltioille 06.08.2004. (3) Poikkeavan toimenpiteen tarkoituksena on sulkea kokonaan arvonlisäveron 
vähennysoikeuden ulkopuolelle tavaroihin ja palveluihin liittyvät kustannukset, jos 
kyseisten tavaroiden ja palv eluiden käyttöosuus verovelvol lisen tai tämän henkilöstön 
yksityisiin tarpeisiin tai yl eisesti ottaen muuhun kuin liik etoiminnan harjoittamiseen 
on yli 90 prosenttia. Tämän direktiivin 77/388/ ETY 17 artiklasta, sellaisena kuin se on 
muutettuna mainitun direktiivi n 28 f artiklalla, poikkeavan toimenpiteen perusteena on 
tarve yksinkertaistaa arvonlisäveron kantomene ttelyä; toimenpide vaikuttaa ainoastaan 
vähäisessä määrin lopullisessa kulutus vaiheessa kannettavan veron määrään. 
(4) Luvan voimassaolo on päätt ynyt 30 päivänä kesäkuuta 2004
6, vaikka oikeudelliset 
näkökohdat ja tosiseikat, joihin yksinkertaist avan toimenpiteen soveltaminen perustui, 
eivät ole muuttuneet ja ovat edelleen voimassa. 
(5) Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-17/01 29 päivänä huhtikuuta 2004 
antamassaan tuomiossa, että 28 päivänä helmikuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 
2000/186/EY tekemiseen johtaneen menettely n tutkinnassa ei o llut tullut esille 
                                                 
5 EUVL C [...], [...], s. [...]. 
6 Neuvoston päätös 2003/354/EY, tehty 13 päivänä toukokuuta 2003, EUVL L 123, 17.5.2003, s. 47. 
 
FI 5   FI sellaisia virheellisyyksiä, jotk a vaikuttaisivat kyseisen päätöksen pätevyyteen. Luvan 
voimassaoloaikaa olisi näin ollen ja tkettava 31 päivään joulukuuta 2009.  
(6) Poikkeava toimenpide ei vaikuta kielte isesti arvonlisäverosta  saataviin yhteisöjen 
omiin varoihin, 
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 
1 artikla 
Poiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY  17 artiklan 2 kohdassa säädetään, Saksalle 
annetaan lupa sulkea arvonlisäv eron vähennysoikeuden ulkopuolelle  tavaroihin ja palveluihin 
liittyvät kustannukset, jos kys eisten tavaroiden ja palveluide n käyttöosuus verovelvollisen tai 
tämän henkilöstön yksityisiin tarpeisiin tai yleisesti ottaen muuhun kuin liiketoiminnan 
harjoittamiseen on yli 90 prosenttia. 
2 artikla 
Tätä päätöstä sovellet aan 31 päivään joulukuuta 2009. 
3 artikla 
Tämä päätös on osoitettu Sa ksan liittotasavallalle. 
Tehty Brysselissä . 
 Neuvoston puolesta 
 Puheenjohtaja