Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eurooppalainen lastenkulttuuripolitiikka"



Virallinen lehti nro C 153 , 28/05/1996 s. 0027



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eurooppalainen lastenkulttuuripolitiikka" (96/C 153/06) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. maaliskuuta 1996 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 alakohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Eurooppalainen lastenkulttuuripolitiikka". Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 15. helmikuuta 1995. Esittelijänä oli Georgios Sklavounos. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 333. täysistunnossaan (helmikuun 28. päivän 1996 kokouksessa) enemmistön äänin seuraavan lausunnon. Yksi äänesti vastaan. 1. Johdanto: Lausunnon tarkoitus Tässä lausunnossa tarkoitettu lasten kulttuuripolitiikka perustuu, mutta sitä ei saa sekoittaa, suurelta osin (ks. 2.1 kohta) komiteassa meneillään olevaan työhön, joka koskee rajatummassa merkityksessä EU:n sosiaali-, työvoimamarkkina- tai koulutustoimia. Se on lapsia koskevaa politiikkaa. Lapsia ovat YK:n määritelmän mukaan 18 vuotta nuoremmat henkilöt, mutta tässä lausunnossa tarkoitetaan etupäässä nuorempaa ikäryhmää, jonka kulttuuriseen kehitykseen vanhempien ja yhteiskunnan antamat "roolimallit" vaikuttavat suuresti. Lausunnossa käsitellään perhe-elämää, koulunkäyntiä, vapaa-aikaa, huvittelua ja lastenhoitojärjestelyjä, jotka ovat ratkaisevia tämän kehityksen kannalta. Siinä otetaan arvottavasti kantaa lasten oikeuksiin, kasvatukseen ja hyväksikäyttöön (ks. 2.7 kohta), mutta ei lausuta tuomioita tai määritellä perhettä jyrkästi. Lopuksi lausunto keskittyy eurooppalaiseen lastenkulttuuripolitiikkaan, joka ei ole "eurokeskeinen" vaan laajapohjainen, monikansallinen ja monikielinen. Kieli on kaiken kulttuuripolitiikan tärkein viestintäkeino. Olisi järjestelmällisesti yritettävä parantaa äidinkielen taitoa ja arvostusta sekä herättää uteliaisuutta ja mielenkiintoa vieraisiin kieliin. Tämä voitaisiin toteuttaa eurooppalaisen lastenkulttuuripolitiikan yhteydessä. 1.1. Tämän lausunnon tarkoitus on: tähdentää sen erityishuomion tarkoitusta, joka tulee antaa jäsenvaltioille nuoren polven kulttuurisessa kehityksessä ja opastamisessa niin, että vältetään sekä kulttuurisen välinpitämättömyyden ja tasapäistämisen että fanatismia ja äärimmäisyysliikkeitä ruokkivan poliittisen sovinismin vaarat; tähdentää polttavaa tarvetta kaikilla tasoilla (jäsenvaltioiden, asianomaisten ministerien, valtiollista tai paikallista vaikutusvaltaa omaavien kulttuurijärjestöjen, kuntien, kansalaisjärjestöjen ja uskonnollisten, poliittisten ja yhteiskunnallisten järjestöjen välillä) tapahtuvaan kokonaisvaltaiseen aktivointiin ja yhteistyöhön, jonka tarkoituksena on toisaalta laadullinen kulttuurinen opastus paikallisella ja jäsenvaltion tasolla, toisaalta rohkaista ja vahvistaa Euroopan nuoren polven entistä syvemmän ja laajemman kulttuuriyhteistyön edellytysten ja välineiden luomista; tähdentää polttavaa tarvetta yleiseurooppalaiseen yhteistyöhön, jonka tarkoituksena on rasismin ja ulkomaalaisvihan torjuminen, kulttuurin harrastaminen, Euroopan lasten keskisten eroavaisuuksien hyväksyminen ja kunnioittaminen. osoittaa että olemassa olevien kulttuuritoimien ja -politiikkojen kautta yleensä on mahdollista rohkaista uusia toimia, jotka palvelevat Euroopan lasten kulttuuritarpeita. Esimerkki: ystävyyskaupunki-instituutiota tulee rikastaa niin, että myös koulut, lapsikuorot ja nuorisojärjestöt solmivat virallisia ystävyyssuhteita. Kulttuuripääkaupunki-instituution puitteissa tulee antaa erityistä painoa lapsia koskeville kulttuuriaiheille, kuten lasten televisio, lasten elokuva ja lastenkirja. 1.2. Olemassa olevaa kirja- ja käännöspolitiikkaa voidaan laajentaa koskemaan huokeita ja korkealaatuisia lastenkirjoja, niiden saatavuutta ja levikin laajentamista. 1.3. Liite 2 opetuksen ja ammattikoulutuksen valkoisessa kirjassa luetteloi esimerkkejä yhteisön nuorten kulttuurin kehittämisohjelmista. Kommentoidessaan näitä ohjelmia komitea edelleen esittää kysymyksen, ovatko ne tarpeeksi laajoja ja mielekkäitä haastamaan nuorten Euroopan unionia kohtaan tuntemaa valtavaa vieraantumista. 2. Yleistä lastenkulttuuripolitiikan tarve 2.1. Yleinen lähtökohta tälle lausunnolle on luotu useissa TSK:n aikaisemmissa lausunnoissa, erityisesti lausunnossa ja lisälausunnossa aiheesta Uusia virikkeitä kulttuuriin (). Tämän aikaisemman työnsä jaosto pohjasi UNESCOn määritelmään, että "kulttuuri voidaan määritellä yhteiskunnan tai sosiaaliryhmän henkisten, materiaalisten, älyllisten ja emotionaalisten ominaispiirteiden yhdistelmäksi" (). Jaosto kommentoi edelleen että: "Kulttuuri nähdään dynaamisena, arkielämän rikkauden lähteenä. Euroopan yhteisön ulottuvuus on rikastuttanut ja voi rikastuttaa edelleen merkittävästi, ei ehdottoman ennalta määrätyllä tavalla, vaan monimuotoisuuteen pohjautuvan sopusoinnun kautta, kasvavien yhteyksien, vertailun ja sulautumisen kautta, sekä eri kulttuuriperinteiden että yhteisten yhdistävien periaatteiden kautta, keskinäisen ymmärtämyksen ja ihmisten välisten ennakkoluulojen rajoittamisen kautta. Eurooppalainen `kulttuurimalli` ei ole täysin ainutkertainen, ja vielä vähemmän sitä pidetään ideoiden `sulatusuunina`, vaan pikemminkin eriytyvänä, monikansallisena moniarvokulttuurina, jonka lopputulos rikastuttaa jokaista yksittäiskulttuuria. Euroopan `kulttuurimalli` ei toimi `linnakkeena`, vaan avoimena ponnahduslautana toisille kulttuureille sekä yhteisön alueella että kaikkialla maailmassa ()." 2.2. Eurooppalainen lastenpolitiikka tulee myös tulkita yllä esitetyllä tavalla "avoimeksi ponnahduslaudaksi" eri perinteille ja yhteisille arvoille. Orkesterin tai kuoron tavoin sen tulee pyrkiä harmoniaan, ei homogeenisuuteen. Jokaisen osallistujan "äänen" tulee sointua yhteen, ei sammuttaa toisiaan. Loistavia suorituksia ja intoa on kannustettava, ei tukahdutettava. Sellaisen politiikan tulee tarjota laaja pohja ja perustua lasten kulttuuritapahtumien rohkaisemiseen ja tukemiseen kaikkialla Euroopan unionin alueella heidän "henkiseksi, materiaaliseksi, älylliseksi ja emotionaaliseksi" kehittämisekseen. 2.3. Perustamissopimuksen 128 artikla vahvistaa tämän lähestymistavan: "1. Yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta ja korostaen samalla niiden yhteistä kulttuuriperintöä. 2. Yhteisö pyrkii toiminnallaan rohkaisemaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemaan ja täydentämään niiden toimintaa..." 2.4. Lausunnossa esitetyt toimet koskevat siten sekä Euroopan unionia ja kansainvälisiä järjestöjä että Euroopan unionin jäsenvaltioita. Koulutuksen ja perheiden lisäksi ne koskevat myös yrityksiä, jotka toimivat kehittävien leikkien, lasten virkistystoiminnan, viihteen sekä vapaa-ajan ja kulttuurin aloilla paikallisella, alueellisella, kansallisella, eurooppalaisella ja maailmanlaajuisella tasolla. Samoin ne koskevat voittoa tavoittelemattomia yleishyödyllisiä kansalais- ja muita järjestöjä. 2.5. Euroopan nykyisen kulttuuri-, nuoriso-, urheilu- ja koulutuspolitiikan oikea soveltaminen (tässäkin asiassa) on askel oikeaan suuntaan, kun tässä lausunnossa ehdotetusta toimintamallista pyritään saamaan realistista ja välittömästi sovellettavaa ilman, että siihen tarvitaan huomattavasti uusia varoja. 2.6. Eurooppalaisen lastenkulttuurin ja sen selkeän toteuttamistarpeen on myös otettava huomioon pikemminkin tosiasiana kuin arvottaen eurooppalaisen perhemallin muuttuminen mukaanlukien avioerojen lisääntyminen, alaikäisten huoltajien ja yksinhuoltajaperheiden määrän kasvu sekä lasten yhä yleisempi laiminlyönti. 2.7. Arvotuspohjaistakin politiikkaa kuitenkin tarvitaan, koska: lapsiin kohdistuva fyysinen, henkinen ja seksuaalinen väkivalta sekä lapsiprostituutio ja -porno on laajalle levinnyttä; nuorisorikollisuus lisääntyy, yhteiskunta on kyvytön torjumaan erityisesti nuorten keskuudessa kasvavaa huumeongelmaa ja yhä nuorempien lasten huumeiden käyttöä (); lapsityövoimaa käyttetään ja riistetään; YK:n lasten oikeuksien julistuksen toteuttamisessa ja eurooppalaisen lasten oikeuksien foorumin suositusten toteuttamisessa on epäonnistuttu; korkea työttömyys ja köyhyys ovat nuorten keskuudessa yleisiä; monet perheet Euroopassa elävät köyhyysrajan alapuolella eivätkä siksi pysty käyttämään kulttuuripalveluja laajasti eivätkä tarjoamaan lapsilleen kulttuurituotteita tai laadukkaita vapaa-ajan palveluja, jotka edistäisivät lasten kulttuurista kehitystä; hyvin pieni osa perheen tuloista käytetään kulttuuriin; urheilu-, kuntoilu- sekä virkistys- ja luovan toiminnan tiloista on pulaa Euroopan suurkaupungeissa ja maaseudulla; varsinkin kaupallisesta televisiosta on tullut eurooppalaisten nuorten ja avainlasten jatkuva seuralainen sekä usein "kasvattaja" ja lastenvahti (huomattavan monella yli viisivuotiaalla on huoneessaan TV) samalla kun lasten ohjelmien, mainosten ja videoiden laatutaso laskee; nuorten asenteet perinteisiä demokraattisia ja yhteiskunnallisia instituutioita, kuten poliittisia puolueita, kohtaan ovat muuttuneet yhä epäluuloisemmiksi; rasismi, ulkomaalaisviha ja uusfasismi ovat nousussa etenkin Euroopan nuorison keskuudessa; on näkyvissä ilmiöitä kuten poliittisten ääriryhmien syntyminen, jotka enteilevät rotujen ja uskontojen välisen jännityksen jatkumista Euroopassa; julkisen koulujärjestelmän kriisi syvenee, mitä osoittaa se, että Euroopassa yhä useammat nuoret keskeyttävät perus- ja keskiasteen opintonsa saamatta pätevyyttä, luku- ja laskutaito on selvästi heikentynyt, ja koulusta erotettujen samoin kuin huostaan otettujen alle kymmenvuotiaiden määrä on noussut. 2.8. Eurooppalainen lastenkulttuuripolitiikka voisi myös tunnustaa seuraavat tosiasiat: Tarve kehittää persoonallisuutta ja saada tyydyttäviä kokemuksia voi herkistää sosiaalisesti. Se, että yksilön ja ryhmän taipumusta myönteiseen käyttäytymiseen voidaan lapsuuden aikana edistää on yleisesti hyväksytty. Luovuuden, yhteistyöhalun, sosiaalisten taitojen ja viestintäkykyisen yksilön ja kansalaisen kehittymistä voidaan parhaiten edistää lapsuudessa. Rotuerot ovat luonnollisia, luonne- ja kulttuurierot ovat tarpeellisia. Ne tulee suvaita ja niitä tulee hyödyntää kommunikaatiokykyisen ja -haluisen sekä demokraattisesti ajattelevan ja tiedostavan persoonallisuuden perusteina. Kaikkea tätä voidaan edistää ja kehittää juuri lapsuudessa. Sinnikkyyttä, kärsivällisyyttä, havainto- ja keskittymiskykyä, työhön paneutumista ja työintoa, jotka ovat tulevaisuuden tuottavien työntekijöiden perusominaisuuksia voidaan edistää ja kehittää juuri lapsuudessa. Opinhalu, tieto ja kauneudentaju ovat elinikäisen oppimisen perusteita ei pelkästään hyödyn vaan myös kauneuden kannalta. Terveyttä, liikunnaniloa ja urheiluharrastusta samoin kuin terveitä elämäntapoja opitaan noudattamaan parhaiten lapsuudessa. Luonnon- ja ihmisrakkautta sekä kunnioitusta, jotka ovat persoonallisuuden tasapainoisen kehityksen peruspilareita, voidaan edistää ja kehittää parhaiten lapsuudessa. 2.8.1. Kaikkia edellä mainittuja piirteitä voidaan kehittää eurooppalaisella tasolla eurooppalaisen lastenperinteen, lastentarujen avulla rikas lisä ja ilo voi tulla täysivaltaisen osan Euroopan monikansallisessa kulttuurikehityksessä omaavien kansallisten vähemmistöjen lasten taholta -lastenelokuvan, lastentelevision, lastennäytelmien, koulujen uuden liikunnanopetusohjelman ja nuoret yhteiskuntaan integroivan sekä heidän kulttuurista kehitystään tukevan uuden politiikan avulla. 2.8.2. Komitean mielestä tämänkaltaisen politiikan laatiminen ja soveltaminen on sijoitus, jonka tuotto on EU:n taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen jatkuva laajeneminen. Se on sijoitus yhteiskunnalliseen koheesioon ja kilpailukykyyn. Komitean mielestä tämän sijoituksen lykkääminen tuonnemmaksi tulisi hyvin kalliiksi. 2.9. Yleisen kulttuuripolitiikan laatiminen Euroopan lapsille on erityisen tärkeää siksi, että tähänastiset toimet eivät muodosta yhtenäistä poliittista kokonaisuutta. 3. Yleiset ehdotukset Alueet ja toiminnat, jotka vaikuttavat sekä arkielämän kulttuuriin että myös Euroopan nuoren polven kulttuuriarvoihin ja muovaavat niitä ovat: perhe; koulutus; joukkoviestimet, massaviihteen välineet. Pääasialliset tavat ja vapaa-ajan hyödyntämisvälineet, esim. urheilu, kaikenlaiset pelit, perehtyminen taiteeseen, kulttuuriturismi. Pääasialliset tavat Euroopan lasten tutustumiselle ja pääsylle perinteisen ja nykyaikaisen kulttuurin luomiseen ja etsintään, kulttuurikoulutus, taidekoulutus. Ikäihmisten pääasialliset tavat ja käyttäytymismallit keskinäissuhteissaan, velvollisuuksiensa hoitamisessa, henkilösuhteissaan, yhteiskunnan ja valtion toiminnoissa. Arvot, joita yhteiskunta pitää tarpeellisina välittää seuraaville sukupolville ja tapa, jolla järjestäytynyt yhteiskunta pyrkii säädöksillään juurruttamaan nuoreen polveen. Nuorisojärjestöt ja niiden politiikka (yhteiskunnalliset, poliittiset, uskonnolliset, kansalliset ja yleiseurooppalaiset). On ilmeistä, että poliittinen toiminta on välttämätöntä kaikilla näillä tasoilla. 3.1. Perhe 3.1.1. Eurooppalainen perhe on mitä syvimmässä kriisissä; kuitenkin se on Euroopan nuoren polven mielenkiinnon ensisijaisena kohteena arvojen ja arvostusten asteikossa. 3.1.2. Vuosi 1994, joka oli perheen vuosi, antoi Euroopan unionille ja sen eri toimielimille tilaisuuden toimia perheinstituution hyväksi. 3.1.3. Perheen vuodesta on suoritettava arviointi, jotta todettaisiin, onko unionin eri foorumien ja toimielinten puitteissa esiin tulleita päätelmiä hyödynnetty. 3.1.4. Sellaisia järjestöjä kuten COFACE on tuettava kaikin keinoin. Samoin jotta COFACE:sta tulee eurooppalaisen perheen todellinen mielipiteiden ilmaisija Euroopan unionin toimielimissä, sen täytyy toimia Euroopan unionin jokaisessa jäsenvaltiossa. 3.1.5. On annettava etusija lapsia koskeville poliittisille toimille. On otettava huomioon työryhmien, kansainvälisen perheen vuoden merkeissä 1. 3. joulukuuta 1994 Madridissa järjestetyn kokouksen päätelmät: työryhmä lasten osallistumisesta perhe- ja yhteiskuntaelämään; perhepolitiikka ja lapsen edut; tutkimukset aiheena a) kulttuurimuutokset ja niiden vaikutukset lapsiin ja vanhempiin b) televisiomainokset, lapsia esittävät kuvat. 3.1.6. Kuten myös on otettava huomioon niiden johtoryhmien työn päätelmät, jotka Euroopan neuvosto muodosti perheen vuoden merkeissä ja jotka koskevat erityisesti Euroopan lapsia, kuten: koulutuskomitea; hallitusten välinen nuorisoasiain yhteistyökomitea; joukkoviestinkomitea; ihmisoikeuskomitea; rikosongelmien komitea. 3.2. Koulutus 3.2.1. Kunnioittaen varauksettomasti jäsenvaltioiden suvereenisuuden periaatetta TSK pitää välttämättömänä tähdentää, että: jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin tulee tehdä kaikkensa luodakseen tietyt kulttuuripoliittiset periaatteet, jotka ovat hyödyllisiä riippumatta kansallisista koulutuspolitiikoista; esiopetuksen tasolla TSK panee merkille COFACE:n ehdotukset; ala-, ja keskiasteen tasolla on välttämätöntä tehdä koulu paikaksi, jossa olo on miellyttävää. Opettajat ovat avainasemassa vuoropuheluun ja vastuulliseen osallistumiseen perustuvan luovuuden esiin houkuttelemisessa. Oppimisprosessi täytyy tehdä miellyttäväksi, jotta se viljelisi ja kehittäisi oppimishalukkuutta; koulu laitoksena ja toimintana tulee tehdä sellaiseksi instituutioksi, että lapset rakastavat sitä. Tuossa iässä suhde kouluun ja oppimiseen määrää koululaisten suhtautumisen tiedonhankintaan heidän koko elämänsä ajaksi. Jos oppilaat voivat nauttia koulunkäynnistä ja tuntea olevansa osa koulua ja mikäli koulu tarjoaa riittävästi haasteita, se rajoittaa oletettavasti koulunsa nuorella iällä tai ilman muodollista pätevyyttä keskeyttäneiden korkeita osuuksia. Oppilaalle miellyttävä ja kiintoisa koulu toimii tietenkin koulukiusaamista rajoittavana tekijänä; lapsen ensimmäisenä askeleena kodin ulkopuoliseen maailmaan, koulun tulee opastaa lasta tiedostamaan yhteiskunnassamme vallitseva sosio-kulttuurinen moninaisuus inhimillisenä, suvaitsevaisuutta ja yhteisymmärrystä luovana rikkautena eikä vastakkainasettelun tai syrjäytymisen syynä. 3.2.2. Koulutusta käsittelevän valkoisen kirjan ongelmanasettelua pidetään hyödyllisenä ja vakavasti huomioon otettavana. 3.2.3. "Youth for Europe on erinomainen ohjelma, joka mahdollistaa EU:n varoista myönnettävän taloudellisen tuen monille nuoria varten suunnitelluille ohjelmille erityisesti koulutuksen, tasapuolisen kohtelun ja kansalaisuuden aloilla. Kaikkia näitä, kuten myös Euroopan nuorisoparlamenttia ja Euroopan nuoriso-orkesteria, tulee rohkaista ja hyödyntää." 3.3. Joukkoviestimet 3.3.1. Komitea pitää välttämättömänä, että kootaan yhteen kaikki joukkoviestimiä ja lapsia välillisesti tai välittömästi koskevat päätökset ja direktiivit, toimielinten, asianomaisten ministerien, parlamentin jne. päätökset, jotka koskevat lasten suojelua mainoksilta sekä heidän valmistamistaan kohtaamaan ennakkoluulot, rasismi jne. ja suojelevat lasten psyykkistä terveyttä. Samoin niiden soveltamista tulee tehostaa. 3.3.2. Komitea pitää elintärkeänä yksityisten tai yleishyödyllisten viestinten rohkaisemista Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden tasolla lastenvyöhykkeiden, lastenohjelmien ja sellaisten korkeatasoisten lastentuotantojen luomisen. 3.4. Vapaa-ajan hyödyntämisestä 3.4.1. Euroopan lasten on voitava hyödyntää vapaa-aikaansa luovasti; tähän on rohkaistava jäsenvaltioita ja asianomaisia ministereitä, Euroopan unionia samoin kuin (yhteiskunnallisia, poliittisia ja uskonnollisia) nuorisojärjestöjä ja luotava niille edellytykset tämän toteuttamiseen kansallisella ja Euroopan tasolla. 3.4.2. Pidetään tarkoituksenmukaisena edistää urheilua, joka on hyödyllistä lasten henkiselle ja psyykkiselle kehitykselle, sekä heidän luovia harrastuksiaan, jotka eivät vaadi korkeata perheen tulotasoa, kuten esim. Osakki ja erilaiset seurapelit. 3.4.3. Pidetään tarkoituksenmukaisena rohkaista ja tukea sellaisten nuorisojärjestöjen kuin partiolaisten osuutta jäsenvaltioiden välisissä yhteistyöohjelmissa ja yleiseurooppalaisella tasolla. Pidetään välttämättömänä vahvistaa kansallisten nuorisoneuvostojen osuutta vapaa-ajan parhaan mahdollisen hyödyntämispolitiikan kehittämisessä jäsenmaiden ja Euroopan unionin tasolla. 3.4.4. Perheen yhteistä vapaa-ajanviettoa olisi tuettava ja perhettä rohkaistava yhteiseen toimintaan (ks. 3.1 ja 4.1.3) 4. Erityisehdotukset 4.1. Perustamissopimus ja lapset 4.1.1. Perustamissopimuksen 128 artiklassa tulisi erikseen todeta Euroopan lastenkulttuuripolitiikan edistäminen "korostaen niiden yhteistä kulttuuriperinnettä" ja kunnioittaen "niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta". 4.1.2. Euroopan lastenkulttuuripolitiikan tulisi myös kannustaa lapsi- ja nuorisoyhteistyötä EU:n ulkosuhteiden kehittämisen osana ja siihen liittyvissä yhteistyöohjelmissa sekä resurssien käyttämisessä, tavoitteena edistää kansainvälistä yhteisymmärrystä lasten kesken. 4.1.3. Perustamissopimuksessa tulisi myös olla perhepolitiikasta erityinen säädös, joka sovittaa yhteen perhettä ja työelämää, edistää perheen arvoja, järjestää palveluita, enemmän apua ja ohjausta vammaisille lapsille, huolehtii lasten oikeuksista ja rajat ylittävän adoption ja kasvattisuhteen perussäädöksistä kaikkialla yhteisössä (). 4.1.4. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä Euroopan työmarkkinajärjestöjen äskettäiseen sopimukseen vanhempainlomasta ja perhelomasta ja toivoo, että tämä sopimus astuu nopeasti voimaan neuvoston päätöksellä. Neuvoston suositus lastenhoidosta () olisi saatettava ajan tasalle ja sitä olisi laajennettava. 4.2. Eurooppalaiset lastenkirjat 4.2.1. Lukuharrastuksen edistämiseksi ehdotetaan eurooppalaisen kirjallisuuspalkinnon laajentamista kattamaan myös lastenkirjat. 4.2.2. Vuosittaisen kirjailijapalkinnon lisäksi, joka myönnetään tunnustuksena huomattavasta panoksesta eurooppalaisen nykykirjallisuuden hyväksi, voitaisiin myöntää oma palkinto kolmelle parhaalle eurooppalaiselle lastenkirjalle (eurooppalainen lastentaru, eurooppalainen lastenkertomus, eurooppalainen sarjakuva 3 × 25 000 ecua, yhteensä 75 000 ecua). 4.2.3. Eurooppalainen käännöspalkinto tulisi samoin laajentaa kattamaan lastenkirjallisuus. Palkinto myönnetään vuosittain kääntäjälle, joka on kääntänyt tärkeän teoksen huomattavan taitavasti. Tämä palkinto voitaisiin laajentaa koskemaan kullakin eurooppalaisella kielellä julkaistua kolmea parasta lastenkirjaa. 4.2.4. Kääntäjäpalkinnon kustannukset voitaisiin jakaa tasan unionin ja jäsenvaltion kesken: 1 × 20 000 ecua parhaalle eurooppalaiselle käännökselle; 15 × 20 000 ecua 300 000 ecua / 2 = 150 000 ecua unionin talousarviosta. 4.3. Eurooppalainen lastenkirjasto 4.3.1. Suunniteltu lastenkirjallisuuden kirjoittamisen ja kääntämisen Euroopan laajuinen edistäminen luo edellytykset eurooppalaisen lastenkirjaston sekä eurooppalaisen lastentarujen, kertomusten ja sarjakuvien jne. bibliografian luomiselle; nämä toimisivat Euroopan kansojen kulttuurivaihdon perusteina. 4.3.2. Eurooppalaisen lastenkirjallisuuden kääntäminen muille eurooppalaisille kielille mahdollistaa Euroopan vastahyökkäyksen lastenkulttuurin alalla hyödyntäen mahdollisimman hyvin eurooppalaisten yhteisöjä kautta maailman. Tämän seuraus olisi varmasti myönteinen ei pelkästään kulttuurin vaan myös talouden kannalta. Kansainväliset espanjan-, ranskan- ja englanninkieliset markkinat, samoin kuin eri puolilla maailmaa asuvien eurooppalaisten muodostamat markkinat, jotka kaipaavat laadukasta lastenkirjallisuutta, voisivat tyydyttää ilmenevän kysynnän laadukkailla eurooppalaisilla teoksilla. 4.3.3. Palkintojen myöntäminen, voittajateoksen ja -käännöksen julkaiseminen sekä niiden saama julkisuus voitaisiin yhdistää kulttuuripääkaupunki- ja kulttuurikuukausiohjelmiin. 4.3.4. On välttämätöntä, että lastenkirjoja tukeviin toimiin sisältyisi varaus, varsinkin pienten kielialueiden markkinoiden osalta, nousevista julkaisukustannuksista. 4.3.5. Euroopan unionin tulisi rohkaista jäsenvaltioita tukemaan julkaisijoita, jotka keskittyvät laadukkaisiin lastenpainoksiin. 4.4. Eurooppalainen lastenviihde (video, elokuva, televisio-ohjelmat ja teatteri) 4.4.1. Unionin ja jäsenvaltioiden tulisi rohkaista ja edistää laadukkaiden videoelokuvien, lastenfilmien, tv-ohjelmien ja näytelmien tuottamista. 4.4.2. Asiasta vastaavien yhteisön toimielinten (kulttuuriministerineuvosto, opetusministerineuvosto jne.) tulisi tutkia vuosittaisen lastenviihteen festivaalin järjestämisen kannattavuutta. Festivaalin yhteydessä voitaisiin myöntää palkinto parhaalle videolle (1 000 000), parhaalle lastenelokuvalle (1 000 000) ja parhaalle tv:n lastenohjelmalle (1 000 000). 4.4.3. Voittajateosten jälkiäänittämisen kustannusten jakaminen jäsenvaltioiden ja EU:n kesken merkitsee uuden aikakauden alkua eurooppalaisessa lastenviihteessä ja lasten televisiossa, joka nykyään on tulvillaan huonolaatuisia tuotantoja. 4.4.4. Ehdotettu tuki eurooppalaiselle lastenviihteen tuotannolle vaikuttaa varmasti Euroopan kannalta myönteisesti tämän alan kauppataseeseen. Sen kaltaisten elokuvien kuin Aladdin, Leijonakuningas ja Pocahontas taloudellinen menestys on osoitus ongelman taloudellisesta laajuudesta. Tämän vuoksi eurooppalaisen elokuvan tukemiseen erikseen varattavilla uusilla varoilla saavutetaan monia etuja. 4.5. Euroopan lasten musiikkiakatemia Ehdotetaan, että perustetaan Euroopan lasten musiikkiakatemia, jonka tarkoituksena on edistää lastenlaulujen ja musiikin saatavuutta, tuntemusta ja kehitystä koko Euroopassa sekä rohkaista koulujen musiikkiosastoja kansainvälisempään yhteistyöhön menetelmien, tekniikoiden ja materiaalin suhteen. Akatemia voisi tehdä tutkimusta, taltioida ja tallentaa koko Euroopan rikkaan lastenmusiikin ja lukemattomat lastenlaulut, tukea konsertteja, työpajoja ja erityisiä kansainvälisiä musiikkitapahtumia (esim. joulun tai muiden juhlapäivien aikaan) yhteistyössä jo olemassa olevien akatemioiden ja musiikkiseurueiden kanssa eurooppalaisten esiintyjien, säveltäjien, nuortenorkesterien ja -kuorojen, lastenyhtyeiden ja nuorten musiikinharrastajien tukemana. 4.6. Eurooppalaiset lasten tv-ohjelmat 4.6.1. Komitea on syvästi huolissaan joukkoviestimien lapsiimme vaikuttavista hämmentävistä viesteistä. Sitä kauhistuttaa televisioväkivallan ja ruman kielenkäytön kasvu, joka vaikuttaa lasten tietoisuuteen ja kehitykseen. Neuvoston 3. lokakuuta 1989 antaman direktiivin taustalta löytyvä politiikka, jonka mukaan tulisi laatia säännöt suojaamaan nuorten fyysistä, henkistä ja moraalista kehitystä tv-ohjelmien ja mainosten vaikutuksilta, pitäisi yhdistää ennaltaehkäisevän ja myönteisemmän lähestymistavan kanssa. 4.6.2. Sen mukaan yksityisiä ja valtion tv-yhtiöitä tulisi rohkaista lähettämään laadukkaita ohjelmia, ja jokaiseen jäsenvaltioon olisi luotava valtiollinen elin arvioimaan ja palkitsemaan tv:n parhaita lastenohjelmia sekä laatimaan taloudellinen kannustusohjelma tarjolla olevien tv-ohjelmien laadun parantamiseksi. 4.6.3. Sopivista virkistys- ja vapaa-ajantiloista sekä avoimista leikkialueista on pula eurooppalaisissa suurkaupungeissa, minkä lisäksi on monia tekijöitä, joiden vuoksi televisio on monien Euroopan nuorten tarpeellinen ja väistämätön kumppani. Monessa eurooppalaisessa kodissa televisio on sijoitettu lastenhuoneeseen. Tämän vuoksi on ensiarvoisen tärkeää edistää lapsille suunnattujen tv-ohjelmien laadun parantamista. TSK valittelee väkivaltapainotteisia lasten ja nuorten tv-ohjelmia ja kehottaa yhteiskunnallisia ja ammatillisia järjestöjä ryhtymään toimiin tällaisia ohjelmia lähettäviä tv-yhtiöitä vastaan. 4.7. Urheilu 4.7.1. TSK:n mielestä urheilusta vastaavat ministerit voisivat yhteistyössä kehittää koulu-, kunto- ja työpaikkaliikuntaa EU:ssa. Euroopan nuorille olisi monin tavoin hyödyllistä, mikäli heidän huomionsa saataisiin käännetyksi pois ammattiurheilijoiden tietyn tähtikultin tuotteiden passiivisesta ihailusta omaan innostukseen urheilua ja liikuntaa sekä yksilö- ja joukkuelajeja kohtaan. 4.7.2. Yhä yleisemmän paikallisesti ja yltiökansallisesti värittyneen urheiluhuliganismin vuoksi on välttämätöntä tarkastella lähemmin urheilukulttuuria ja -politiikkaa. Urheiluun liittyvään väkivaltaan tulee puuttua täsmällisin ja konkreettisin toimin rangaistuksin ja urheilijoiden parissa. 4.7.3. Se että muodostuu fanaattisia kannattajaryhmiä, joille itse urheilu on toissijaista, on jo vaarallista Euroopan laajuista todellisuutta. Se elää yhteiskunnan muilla aloilla ilmenevästä ryhmien välisestä jännityksestä ja väkivallasta ja samalla ruokkii niitä. 4.7.4. Nuoret eivät muuta ruokailutottumuksiaan ja elämäntyyliään terveellisemmiksi aikuisille suunnatun tiedottamisen, vaan ennemminkin lapsuudessa liikunnasta ja urheilusta sekä siihen liittyvästä elämäntavasta saatujen myönteisten kokemusten seurauksena. 4.8. Vammaiset lapset Vallitseva vammaislasten kulttuuri perustuu "haitan" ja "sosiaalisen hyväntekeväisyyden" käsitteisiin. Meidän tulee sen sijaan pitää vammaisuutta sellaisten taitojen ja kykyjen mahdollisena lähteenä, joita muut lapset eivät tavallisesti saa. Positiivisen ajattelun tulisikin innoittaa EU:n tämän alueen ohjelmia ja toimia. Lisäksi on tärkeää, että kulttuuri on entistä paremmin myös vammaisten lasten saatavilla, esimerkiksi pistekirjoituksella painettuina kirjoina. 4.9. Kulttuuriturismia lapsille Vallitseva massaturismin malli rohkaisee vain vähän monikulttuurista ymmärtämystä lasten välillä sekä Euroopan rikkaiden perinteiden ja monimuotoisuuden arvostamista. Euroopan lapset voivat nauttia valtavasta ystävyyden ja kulttuurikehityksen potentiaalista, jos heille annetaan enemmän todellisia mahdollisuuksia tavata, seurustella ja nauttia toistensa vieraanvaraisuudesta ilman "rajoja". Rajat ylittävää perheiden keskeistä vaihtoa, kansainvälisiä nuorisoleirejä ja monikulttuurisia lasten lomapaketteja tulee rohkaista ja edistää nykyistä enemmän. 4.10. Raphael-ohjelman laajentaminen 4.10.1. Kulttuuriperinnön säilyttämiseksi ja käyttämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla, erityisesti muualla kuin arkeologisilla kaivauksilla, museoissa, muinaisesineiden alalla ja muissa historian muodoissa, ohjelmaa voidaan laajentaa koskemaan perinteisiä käsityöpajoja, kansanperinnemuseoita ja kansan- ja perinnemusiikkikouluja. Kulttuuriperinnön tällainen hyödyntäminen parhaalla mahdollisella tavalla voi rohkaista perinteisten taitojen elpymistä. 4.10.2. Esimerkkeinä voidaan mainita perinteisen eurooppalaisen laivanrakennustyöpajan luominen eräälle Kreikan saarista, missä edelleen käytetään perinteisiä laivanrakennustapoja, yleiseurooppalaisen perinteisiä soittimia valmistavan työpajan perustaminen Wieniin sekä perinteisen arkkitehtuurityöpajan perustaminen Maltaan. Tuottavan työllisyyden lisäksi aloitteet voitaisiin liittää yleiseurooppalaisiin opetuksellisiin matkailusuunnitelmiin, nuorten koulutusohjelmiin ja nuorisovaihto-ohjelmiin. Eurooppalainen ja monikulttuurinen leikki- ja pelimuseo voisi olla nautittava tapa lisätä Euroopan nuorison kiinnostusta Euroopan ja sen kansojen historiaan ja kulttuuriin. Instituutin kehittäminen yleiseurooppalaisella tasolla loisi useita työpaikkoja. Tällainen instituutti toimii jo Ateenassa. 4.10.3. Aloitteiden taloudelliseksi toteuttamiseksi toimeenpanossa tulisi hyödyntää toimitsijoita, joilla on tarvittavat perusrakenteet, esim. yliopistoja, musiikkiakatemioita tai paikallisneuvostoja. 4.11. Ohjelma, joka taistelee poliittista apatiaa vastaan ja rohkaisee osanottoa poliittiseen elämään 4.11.1. Nuoren sukupolven vähentynyt aktiivisuus osallistumisessa julkiseen elämään on uhka Euroopan demokratian tulevaisuudelle. On tärkeä rohkaista nuoria osallistumaan sekä Euroopan että jäsenvaltioiden tasolla organisoidusti ja aktiivisesti omien ongelmiensa ja yleisesti ottaen yhteiskunnan ongelmien käsittelyyn. 4.11.2. Neuvosto voisi esimerkiksi perustaa palkinnon, joka annettaisiin Euroopan kansallisten nuorisoneuvostojen parhaalle huumeidenkäyttöä ehkäisevälle ohjelmalle. Jäsenvaltioiden hallituksia ja nuorisoasioista vastuussa olevia ministeriöitä kannattaisi myös rohkaista järjestämään kansallisen tason kilpailu nuorisojärjestöjen välillä luovimmasta tavasta käsitellä ongelmia, kuten nuorten sukupolven osallistumista poliittiseen elämään, nuorisotyöttömyyden käsittelemistä sekä kasvattajien, perheiden ja yhteiskunnan välisen yhteistyön parantamista. 4.12. Suvaitsevuuden ja ymmärtämyksen edistäminen 4.12.1. Essenissä 9. 10. joulukuuta 1994 pitämässään kokouksessa neuvosto painotti, kuinka tärkeää EU:n on taistella rasismia ja ulkomaalaisvihaa vastaan turvatakseen kaikkien Euroopan kansalaisten ihmisarvon ja rauhaisan yhteiselon. 4.12.2. Neuvosto järjesti 21. 26. maaliskuuta 1994 Euroopan laajuisen kampanjan rasismia vastaan. 4.12.3. TSK:n mielestä neuvoston rahoittaman ja Leedsissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vuonna 1989 pidetyn Euroopan lastentarhakoulutusjärjestelmän rasismia käsitelleen seminaarin päätelmät ovat tärkeitä ja ajankohtaisia. 4.12.4. TSK:n mielestä rasismia voidaan käsitellä lapsuudessa tapahtuvalla oikeanlaisella kasvatuksella: leikkien, kansantarujen, lastenteatterin, elokuvien sekä eurooppalaislapsille saatavissa olevien käyttäytymismallien ja -roolien avulla. 4.13. Vuosi 1996: Euroopan elinikäisen oppimisen ja koulutuksen vuosi 4.13.1. Jotta ohjelmasta tulee menestys, on tarpeen luoda tietoa ja oppimista rakastava kulttuuri-ilmapiiri: myönteisiä elämyksiä tarjoavia kouluja ja tätä kokemusta vahvistavia perheitä. 4.13.2. Vuoden 1996 nimeäminen Euroopan elinikäisen koulutuksen ja oppimisen vuodeksi on yritys saada aikaan syvällinen muutos keskivertoeurooppalaisen, erityisesti nuoren, asenteessa oppimiseen ja koulutukseen. 4.13.3. Nuori eurooppalainen kohtaa oppimiskokemuksen ensimmäisen kerran peruskoulun ala-asteella, ja kokemus jatkuu yläasteella. Kokemuksilla on tärkeä vaikutus nuoren tulevaan asenteeseen elinikäiseen koulutukseen ja oppimiseen. 4.13.4. Koska 8 9 -vuotiaiden luku- ja laskutaito heikkenee selvästi, kun lapset käyvät koulua oppivelvollisuuden vuoksi eikä siksi että pitäisivät siitä, ja koska koulusta erotettujen lasten määrä on kasvamassa, jäsenvaltioita tulisi kannustaa yrityksissä parantaa koulujensa hyväksyttävyyttä ja suoritustasoa. 4.13.5. Kysymys kuuluu, tuleeko tietoyhteiskunnan eurooppalaisen koulun malli olemaan sama kuin teollisen vallankumouksen eurooppalaisen koulun malli. 4.13.6. Kun kerran on hyväksytty, että Euroopan kilpailukyvyn varmistamiseksi tarvitaan aiempaa paremmin koulutettua, sopeutuvampaa ja luovempaa työvoimaa sulattamaan tuotantoprosessin muutokset, kysymys kuuluu, vastaako Euroopassa vallitseva koulutus- ja oppimismalli näihin sekä myös seuraaviin tarpeisiin: työn henki, työllisyyden henki, jokapäiväisen käyttäytymisen henki, käyttäytymismallit kotona ja työssä, kulutusmallit, vapaa-ajanvieton ja rentoutumisen mallit, ihmisten välisten sekä ihmisen ja luonnon välisten suhteiden arvot ja käyttäytymistapa, asenne oppimiseen, tietoon ja kauneuteen, kyky kommunikoida ja käydä vuoropuhelua, jotka kaikki luodaan lapsuudessa ja ovat luontaisia kulttuurissa, joka määrää tuonikäisten lasten tietoisuuden. 4.14. Kumppanuuden tukeminen Euroopan lastenkultturipolitiikkaa voidaan edistää monin yllämainituin keinoin. Se nojautuisi silloin myös nykyistä dynaamisempaan, lapsikeskeiseen kumppanuuteen vanhempien, viranomaisten, kansalaisjärjestöjen, liike-elämän, sosiaalialan ammattilaisten ja koulujen välillä. Bryssel, 28. helmikuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 175, 4. 7. 1988; EYVL N:o C 62, 26. 3. 1990. () EYVL N:o C 62, 26. 3. 1990, kohta 1.4.1. () EYVL N:o C 62, 26. 3. 1990, kohta 1.4.2. () EYVL N:o C 102, 24. 4. 1995. () EYVL N:o C 287, 4. 11. 1992. () EYVL N:o L 123, 8. 5. 1992, s. 16.