Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi tilanteissa, joissa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä, ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakamisen edistämiseksi"

(2001/C 155/06)

Neuvosto päätti 25. heinäkuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto antoi lausuntonsa 7. maaliskuuta 2001. Esittelijä oli Giacomina Cassina.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28.-29. maaliskuuta 2001 pitämässään 380. täysistunnossa (maaliskuun 28. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 101 ääntä puolesta, ei yhtään vastaan 1:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto ja ehdotuksen pääsisältö

1.1. Perustamissopimuksen määräysten(1) sekä Tampereen Eurooppa-neuvostolta saamansa toimeksiannon perusteella komissio antoi 24. toukokuuta 2000 tässä käsiteltävän direktiiviehdotuksen. Lukuisien Bosniasta ja Kosovosta siirtymään joutuneiden saapuminen yhteisön alueelle on viime vuosina osoittanut, että yhteisö tarvitsee välineen sen ulkopuolelta siirtymään joutuneiden suurten ihmismäärien vastaanottamiseksi. Perustamissopimuksen määräyksiin perustuvalla direktiiviehdotuksella tähdätään kuitenkin yksittäisiin kriisitilanteisiin reagoimista pidemmälle. Tavoitteena on muodostaa yhdessä muiden jo ehdotettujen ja mahdollisesti hyväksyttyjenkin välineiden kanssa yhtenäinen viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka.

1.2. Ehdotuksessa määritellään tilapäinen ja erityinen väline, joka avulla on mahdollista ottaa vastaan suuria määriä yhteisön ulkopuolelta siirtymään joutuneita, jotka eivät voi palata lähtömaahan vaarantamatta henkeään, vapauttaan tai ihmisarvoaan. Väline koostuu sisältöä ja menettelytapoja koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä toimista, joilla taataan siirtymään joutuneiden vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolinen jakautuminen.

1.3. Ehdotetun välineen päätavoitteena on

- varmistaa siirtymään joutuneiden suuren määrän vastaanottamista koskeville jäsenvaltioiden menettelyille ja toimille yhteiset vähimmäisvaatimukset sekä ehkäistä kohdemaan omaehtoisesta valinnasta aiheutuvia vääristymiä

- taata siirtymään joutuneiden inhimillinen kohtelu, auttaminen ja suojelu, jotta he voivat toipua kärsimistään traumoista ja samoin oikeuksin kuin pakolaiset kotoutua väliaikaisesti vastaanottajavaltioon tai -valtioihin yhteiskunnallisesti, kulttuurisesti ja sosiaalisesti

- valmistaa siirtymään joutuneita kotimaahan paluuseen

- estää jäsenvaltioiden turvapaikkajärjestelmien ylikuormittuminen

- tukea siirtymään joutuneiden vastaanottamiseksi jäsenvaltioissa toteutettuja toimia yhteisvastuullisesti yhtäältä EU:n pakolaisrahastosta (jonka varoja on myös varattu hätätoimenpiteiden rahoittamiseen tilanteissa, joissa EU:n alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita) ja toisaalta jakamalla siirtymään joutuneet jäsenvaltioihin vapaaehtoisuuden, konsensuksen ja yhteisymmärryksen perusteella

- parantaa aiemmin esitettyjen ja vain osittain toteutettujen toimien koordinointia ja tehokkuutta

- selventää tilapäisen suojelun ja Geneven yleissopimuksen soveltamisalan välistä suhdetta, säilyttää yleissopimuksen koskemattomuus sekä ottaa käyttöön YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) kanssa kuulemis- ja yhteistyömenettelyjä.

1.4. Ehdotuksessa määritellään seuraavat direktiivitekstissä esiintyvät olennaiset käsitteet: "kolmansista maista saapuvat, kotiseudultaan siirtymään joutuneet henkilöt, joita ei voida palauttaa kotimaahansa", "pakolaiset", "ilman huoltajaa maahan tulevat alaikäiset", "oleskelulupa" ja "tilanne, jossa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä".

1.5. Neuvosto päättää tilapäisen suojelun antamisesta määräenemmistöllä komission esityksestä (komissio tutkii jäsenvaltioiden pyynnöt). Siirtymään joutuneille henkilöille annetaan päätöksen perusteella tilapäistä suojelua kaikissa jäsenvaltioissa. Neuvoston päätöksen tulee sisältää:

- kuvaus väestöryhmistä, joihin tilapäistä suojelua sovelletaan

- tilapäisen suojelun täytäntöönpanopäivämäärä

- jäsenvaltioiden ilmoitukset, jotka koskevat niiden valmiutta ottaa vastaan siirtymään joutuneita henkilöitä (joko yleisesti tai lukumääräisesti) tai syyt, joiden vuoksi ne eivät voi ottaa vastaan tällaisia henkilöitä. Jäsenvaltiot voivat ilmaista valmiutensa ottaa vastaan lisää siirtymään joutuneita henkilöitä myös kyseisen päätöksen tekemisen jälkeen ilmoittamalla asiasta neuvostolle ja komissiolle.

1.5.1. Päätöksenteon yhteydessä neuvosto arvioi tilanteen, väestön siirtymisen laajuuden ja tilapäisen suojelun tarpeellisuuden (ottaen huomioon mahdollisuudet antaa hätäapua ja toteuttaa toimia kriisialueella tai tällaisten toimien riittämättömyyden). Lisäksi se ottaa huomioon jäsenvaltioista, komissiolta, YK:n pakolaisasian päävaltuutetulta tai muilta asianomaisilta järjestöiltä saadut tiedot. Neuvosto antaa päätöksensä tiedoksi Euroopan parlamentille.

1.5.2. Tilapäinen suojelu päättyy määritellyn enimmäiskeston jälkeen (1 vuosi, jota voidaan jatkaa 6 kk kerrallaan enintään vuodella) tai milloin tahansa, jos neuvosto tekee asiasta päätöksen määräenemmistöllä ja mikäli tilanne lähtömaassa on sellainen, että asianomaiset henkilöt voivat palata sinne pysyvästi turvallisiin ja ihmisarvoisiin oloihin Geneven yleissopimuksen 33 artiklan mukaisesti. Myös tämä päätös annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille.

1.6. Tilapäinen suojelu ei vaikuta Geneven yleissopimuksen nojalla tapahtuvan pakolaisaseman tunnustamiseen. Siirtymään joutunut henkilö voi hakea pakolaisasemaa tilapäisen suojelun kestäessä aina sen päättymiseen saakka.

1.7. Tilapäistä suojelua saaville henkilöille jäsenvaltioiden tulee

- myöntää oleskelupa sekä edistää (ilmaisten) viisumien saamista

- antaa lähtömaan virallisella kielellä tai kielillä laadittu asiakirja, jossa esitetään selkeästi tilapäistä suojelua koskevat säännökset

- myöntää samoin edellytyksin kuin pakolaisille oikeus työskennellä toisen palveluksessa tai itsenäisenä ammatinharjoittajana

- varmistaa, että heidät majoitetaan asianmukaisesti ja että heidän toimeentulonsa turvataan, jos heillä ei ole riittävästi varoja (sosiaali- ja toimeentuloturva sekä terveydenhuolto)

- järjestää asianmukaista lääketieteellistä tai muuta apua niille, joilla on erityistarpeita, kuten ilman huoltajaa maahan tuleville alaikäisille tai henkilöille, joita on kidutettu fyysisesti tai henkisesti

- antaa alaikäisille oikeus koulunkäyntiin samoin edellytyksin kuin vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisille sekä aikuisille oikeus yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä ammatilliseen täydennys- ja uudelleenkoulutukseen.

1.7.1. Vastaanottava jäsenvaltio sallii perheen yhdistämisen (milloin tahansa tilapäisen suojelun kestäessä, mutta viimeistään kaksi kuukautta ennen sen päättymistä ja kun on varmistettu kyseessä olevien perheenjäsenten suostumus). Käytännössä tämä merkitsee, että tilapäistä suojelua saavan henkilön aviopuolison tai avopuolison (jos avopuolisot rinnastetaan asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännössä aviopuolisoihin), hänen huollettavinaan olevien naimattomien lasten (riippumatta siitä ovatko he syntyneet avioliitosta vai sen ulkopuolella vai onko heidät adoptoitu) sekä muiden hänestä riippuvaisten, vakavia traumoja kärsineiden tai erityisen lääketieteellisen hoidon tarpeessa olevien perheenjäsenten maahantulo ja oleskelu sallitaan.

1.7.1.1. Sukulaissuhteen osoittamista koskevien asiakirjojen puuttumista ei tulee sinänsä pitää esteenä perheen yhdistämiselle, vaan se voidaan toteuttaa olemassa olevien ja vakaiden perhesuhteiden varmistamisen perusteella. Jos perheenjäsenet oleskelevat eri jäsenvaltioissa, sallitaan perheyhteyden säilyttäminen perheen valitsemassa vastaanottajavaltiossa.

1.7.2. Ilman huoltajaa maahan tuleville alaikäisille tulee järjestää laillinen huoltaja tai alaikäisten auttamisesta vastaavan järjestön hoitama tai jokin muu asianmukainen edustus. Lisäksi heidät on sijoitettava täysi-ikäisten perheenjäsenten luo, sijoitusperheeseen tai alaikäisille soveltuviin vastaanottokeskuksiin. Heidät voidaan sijoittaa myös paon aikana heistä huolehtineiden henkilöiden luokse (edellyttää sekä alaikäisen että asianomaisten täysi-ikäisten suostumusta).

1.7.3. Jäsenvaltiot velvoitetaan noudattamaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

1.7.4. Tilapäistä suojelua saavat henkilöt voivat päästä pakolaisaseman määrittelyä koskevan menettelyn piiriin koska tahansa ennen tilapäisen suojelun päättymistä. Jäsenvaltiot voivat säätää, ettei tilapäistä suojelua saava henkilö voi samalla olla myös hakemuksensa käsittelyä odottava turvapaikanhakija. Turvapaikkahakemuksen hylkääminen ei kuitenkaan vaikuta tilapäisen suojelun saamiseen.

1.7.5. Tilapäisen suojelun päätyttyä sovelletaan yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten suojelua, maahantuloa ja oleskelua koskevia yleisiä sääntöjä. Jäsenvaltiot tutkivat, onko olemassa pakottavia humanitaarisia syitä, joiden vuoksi palauttaminen ei ole mahdollista. Erityistä huomiota kiinnitetään tilapäistä suojelua saaviin henkilöihin, jotka suojelun päätyttyä edelleen tarvitsevat lääketieteellistä tai psykologista hoitoa, jota ei voida keskeyttää, sekä alaikäisiin, jotta he voivat jatkaa koulunkäyntiään meneillään olevan kauden loppuun. Vapaaehtoista kotiinpaluuta helpotetaan, ja jäsenvaltiot varmistavat, että paluupäätös tehdään tietoisena kaikista siihen liittyvistä näkökohdista.

1.7.6. Jäsenvaltioiden tulee perustaa hallinnollista yhteistyötä varten yhteyspiste ja toimittaa säännöllisesti ja viipymättä tiedot tilapäistä suojelua saavien henkilöiden lukumäärästä.

1.7.7. Jäsenvaltiot voivat kieltäytyä antamasta tilapäistä suojelua henkilölle, jonka katsotaan olevan vaaraksi niiden kansalliselle turvallisuudelle tai jos voidaan perustellusti epäillä, että kyseinen henkilö on syyllistynyt sotarikoksiin tai rikoksiin ihmisyyttä vastaan tai jos häneen on sovellettava Geneven yleissopimuksen poikkeuslausekkeita. Näiden toimenpiteiden on perustuttava suhteellisuusperiaatteeseen ja niistä on voitava valittaa.

1.7.8. Jäsenvaltiot päättävät seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen. Niiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

1.7.9. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiivin soveltamista koskevan kertomuksen viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun jäsenvaltiot ovat saattaneet voimaan direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Jatkossa kertomus laaditaan joka viides vuosi.

2. Huomioita

2.1. Talous- ja sosiaalikomitea suhtautuu ehdotukseen erittäin myönteisesti ja ilmaisee tyytyväisyytensä komission ehdottamaan muotoiluun. Vaikka teksti on melko tiivistä (kuten edellä esitetty pitkähkö kokoava katsaus osoittaa), sillä säädetään menetelmien ja toimenpiteiden yksinkertaisesta ja avoimesta vähimmäisharmonisoinnista. Lähtökohtana on inhimillisten arvojen ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Lisäksi ehdotus tarjoaa riittävät mahdollisuudet jäsenvaltioiden yhteisvastuulliselle toiminalle. Kuten Tampereen Eurooppa-neuvosto totesi, tarvitaan pikaisesti erityinen tilapäinen väline, joka mahdollistaa suurten siirtymään joutuneiden henkilöiden joukkojen vastaanottamisen ja muodostaa yhteisen perustan tilapäisen suojelun antamiseen liittyville jäsenvaltioiden toimille. Komitea toivoo, että neuvosto hyväksyy ehdotetun direktiivin pikaisesti ilman huomattavia muutoksia.

2.2. Komitea huomauttaa, että olosuhteet, joiden vuoksi jäsenvaltioiden alueille on tullut suuri määrä siirtymään joutuneita, vaikuttavat ainakin toistaiseksi parantuneen. Lisäksi Balkanin taloudellisen, yhteiskunnallisen ja poliittisen tilanteen vakauttamiseksi osittain myös EU:n ja sen jäsenvaltioiden tulella toteutetut toimet näyttävät tuottaneen myönteisiä tuloksia. Mahdollisuutta, että 1990-luvun jälkipuoliskon tapahtumien kaltaisia kriisejä puhkeaa uudelleen, ei kuitenkaan voida sulkea pois. Esitetyn kaltainen väline on myös välttämätön, jos vastaavia tilanteita syntyy EU:sta katsottuna kaukaisillakin alueilla. Tässä käsiteltävä säädös ei suinkaan ole "Balkan-direktiivi", vaan se on maantieteellisesti ja historiallisesti neutraali ja sitä voidaan soveltaa aina tarvittaessa.

2.3. Komitea panee merkille ja ymmärtää kyllä, että tässä käsiteltävä direktiiviehdotus koskee vain poliittisten kriisien vuoksi siirtymään joutuneita. Se kuitenkin ehdottaa, että myös luonnonkatastrofien vuoksi siirtymään joutuneiden tilapäistä suojelua koskevan direktiivin tarpeellisuus tulisi selvittää.

2.4. Komiteasta on myönteistä, että tilanne, jossa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä, todetaan neuvoston päätöksellä, sillä ainoastaan neuvoston tasolla tapahtuva yhteisvastuun toteaminen varmistaa tehokkaan ja käytännönläheisen toiminnan. Tämä on erityisen tärkeää, koska tällaiset tapahtumat ovat puhjetessaan yleensä äkillisiä ja dramaattisia. Näin ollen neuvoston päätöksen on oltava punnittu, mutta erittäin nopea, eli se on tehtävä esim. enintään kolmen kuukauden kuluttua komission esityksestä. Määräenemmistöpäätös on lisäksi sopivin päätösmenettely, koska yksimielisen päätöksen edellyttäminen voisi johtaa jäsenvaltioiden pitkiin neuvotteluihin. Lisäksi yksikin jäsenvaltio voi estää päätöksen käyttämällä veto-oikeuttaan.

2.5. TSK pitää myönteisenä ja korostaa sitä, että direktiivissä säädetään ainoastaan vähimmäisvaatimuksista, eli ainoastaan aiheeseen liittyvistä olennaisista menettelyistä, toimista ja perusteista, jotka tulee harmonisoida. Sopivien käytännön toimien osalta jäsenvaltioille jää runsaasti liikkumatilaa.

2.6. On erittäin myönteistä, että direktiiviehdotuksessa tilapäiseen suojeluun liittyvä politiikka erotetaan selvästi pakolaispolitiikasta ja säilytetään samalla selvästi tilapäistä suojelua saavien ihmisten mahdollisuus päästä pakolaisaseman määrittelyä koskevan menettelyn piiriin. Tämä vaihtoehto, joka säilyy koko tilapäisen suojelun ajan, tarjoaa siirtymään joutuneille mahdollisuuden harkita ennen päätöksen tekemistä tilannetta rauhallisesti ja kaikkien tosiasioiden pohjalta. Näin myös jäsenvaltioiden, ja tulevaisuudessa yhteisön, turvapaikkajärjestelmä ei ylikuormitu ennakoimattoman turvapaikkahakemusten tulvan vuoksi. Monesti siirtymään joutuneet hakevat selkeän vaihtoehdon puuttuessa pakolaisasemaa, vaikkei se vastaisikaan heidän odotuksiaan ja käytännön tarpeitaan. Mikäli tällaisessa tapauksessa hakijalle myönnetään pakolaisasema, osoittautuu nopea paluu kotimaan tai lähtöalueen olojen parannuttua usein hallinnollisista ja käytännön syistä vaikeaksi.

2.7. On tärkeää, että jäsenvaltioilla on velvollisuus toimittaa lähtömaan virallisella kielellä tai kielillä asiakirja, jossa esitetään selkeästi tilapäistä suojelua koskevat säännökset. TSK kuitenkin huomauttaa, että saapuessaan maahan tulijat törmäävät usein kielivaikeuksiin, jos he puhuvat esim. pelkästään alueellista kieltä tai murretta. Jäsenvaltioiden tulee ottaa huomioon myös tämä seikka ja esittää siirtymään joutuneille heidän oikeutensa ja velvollisuutensa ymmärrettävässä muodossa, jotta heidän tietoinen ja vastuullinen kotoutumisensa pääsee heti hyvään alkuun.

2.8. Komitea on erittäin tyytyväinen siihen, että ehdotuksessa kiinnitetään erityistä huomiota ilman huoltajaa maahan tuleviin alaikäisiin. Hätätilanteissa tällaiset tapaukset ovat yhä yleisempiä ja lisäksi erittäin dramaattisia sekä tilanteen aiheuttaneiden syiden että niiden riskien vuoksi, joille alaikäiset paon aikana ja lopulta EU:n alueelle usein hyvällä onnella päästyään altistuvat. On erityisen tärkeää, että jäsenvaltiot varmistavat alaikäisten sijoittamisen yksityisten hoitoon etenkin 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ja sen, etteivät he joudu ihmiskauppiaiden ja hyväksikäyttäjien käsiin.

2.9. Vaikka direktiivissä onkin kyseessä tilapäinen väline, on erittäin tärkeää, että siinä säädetään velvoitteesta edistää siirtymään joutuneiden väliaikaistakin kotouttamista. Oikeus työntekoon sekä yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen on tilapäistä suojelua saaville tärkeä, koska he voivat sen ansiosta ainakin osittain vastata itse elannostaan, hankkia ammattitaitoa, tutustua kyseisen jäsenvaltion yhteiskuntaan ja kulttuuriin sekä toipua nopeammin kärsimistään traumoista. Edellä mainitun mahdollistamiseksi on välttämätöntä edistää vastaanottajamaan kielen oppimista. Tätä varten onkin käyttöön tarjottava kaikki tarvittavat välineet ja rakenteet. Siirtymään joutuneiden kotouttaminen on myös unionin näkökulmasta investointi inhimilliseen pääomaan. Ihmisten välisen verkon muodostumisen lisäksi kasvaa myös ihmisten tietoisuus toisistaan: palattuaan tilapäisen suojelun päätyttyä kotimaahansa he voivat levittää saamaansa tietoa ja tarjota mahdollisuuden vertailuihin jäsenvaltion ja kotimaansa yhteiskuntien välillä. Näin ollen direktiivillä edistetään suoralla ja merkittävällä tavalla rauhaa ja turvallisuutta sekä EU:n ulkosuhteita. Perheiden yhdistämistä tilapäisen suojelun aikana koskevat säännökset vaikuttavat sekä oikeudenmukaisilta että riittävän varovaisilta.

2.10. Komitea on tyytyväinen, että direktiivissä säädetään kotiinpaluuta koskevista toimista ja sitä koskevista selkeistä ja kaukonäköisistä vähimmäisvaatimuksista.

2.11. Jäsenvaltioiden konkreettisen yhteisvastuun osalta Euroopan pakolaisrahaston osallistuminen on komitean mielestä luonnollisesti myönteistä. TSK on erittäin tyytyväinen siihen, että siirtymään joutuneiden henkilöiden jakaminen jäsenvaltioiden kesken tapahtuu erittäin yksinkertaisen ja avoimen mekanismin avulla, joka perustuu jäsenvaltioiden vastaanottovalmiuden ilmoittamiseen. Näin muistutetaan kaikkia hädänalaisiin kohdistuvasta velvollisuudesta. Samalla kuitenkin kunnioitetaan täysin jäsenvaltioiden subjektiivisia tarpeita sekä edellytetään asianosaisten henkilöiden suostumusta. Jäsenvaltiosta toiseen siirtymistä helpottava kulkulupa, jonka malli on esitetty direktiiviehdotuksen liitteessä, on esimerkki yksinkertaisesta ja avoimesta hallintomenettelystä, jollaista olisi paikallaan soveltaa myös muissa tilanteissa.

2.12. Komitea katsoo, että direktiivissä tulisi säätää jäsenvaltioita koskevasta velvoitteesta (eikä mahdollisuudesta) ottaa tilapäistä suojelua saavat alaikäiset koulujärjestelmän piiriin. Tähän liittyen on kyseisille alaikäisille kuitenkin tarjottava koulujärjestelmään integroitumisen edellyttämät kielelliset valmiudet.

2.13. TSK on huolissaan, että tilapäisen suojelun kestoksi on suunniteltu yhtä vuotta, jota on mahdollista jatkaa enintään kahteen vuoteen. Komitean mielestä erityistapauksissa olisi suunniteltua määräaikaa ehkä oltava mahdollista jatkaa lyhyehköllä jaksolla. Siirtymään joutuneet ovat lähtöisin alueelta, jolla on käynnissä sota tai selkkaus, tai maasta, jonka hallitus toimillaan vaarantaa heidän henkensä, henkilökohtaisen koskemattomuutensa tai ihmisarvonsa. On erittäin epätodennäköistä, että edellä mainitut tilanteet paranevat lyhyessä ajassa niin, että ehdotetun direktiivin 21 artiklan 1 kohdassa mainittu paluu "turvallisiin ja ihmisarvoisiin oloihin" on mahdollista. TSK huomauttaa kuitenkin, että tilapäisen suojelun päättyminen merkitsee eri jäsenvaltioissa voimassa olevien, yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia koskevien yleisten (suojelua, maahantuloa ja oleskelua koskevien) sääntöjen soveltamista. Komitea kehottaa jäsenvaltioita toimimaan erittäin harkiten ja vastuuntuntoisesti tilapäistä suojelua saavien henkilöiden siirtyessä yhteisön säädösten piiristä jäsenvaltion lainsäädännön piiriin tilanteessa, jossa olosuhteet ja infrastruktuuri lähtömaassa tai -alueella eivät vielä ole kyseisten henkilöiden paluun kannalta vakaat ja turvalliset. Näissä tapauksissa tulee suojelua voida jatkaa jäsenvaltioiden lainsäädännön perusteella (tai luoda suojelun tai laillisen oleskelun mahdollistava vaihtoehtoinen järjestelmä).

2.14. TSK toivoo, että siirtymään joutuneiden suurien määrien vastaanottamisessa hyödynnetään mahdollisimman paljon synergiaa. Jäsenvaltioiden tulisi myös huolehtia siitä, että YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa käytävien säännöllisten neuvottelujen muodossa tehtävän yhteistyön lisäksi myös työmarkkinaosapuolet ja kansalaisjärjestöt osallistuvat toimintaan jäsenvaltio- ja aluetasolla ja saavat kannettavakseen osan vastuusta. Tämä on erityisen tärkeää siirtymään joutuneiden työnteon sekä ammatillisen ja yleissivistävän koulutuksen aloittamisen, mutta myös asianmukaisen majoituksen järjestämisen ja esim. terveydellisten erityistarpeiden kartoittamisen kannalta. Näiden tahojen osallistumisesta ja osaamisesta on aiempien kriisien hallinnassa saatujen kokemusten perusteella paljon hyötyä, sillä ne kantoivat joissain tapauksissa kokonaisvastuun siirtymään joutuneiden vastaanottamisesta sekä täydensivät lisäksi tehokkaasti jäsenvaltioiden hallinnossa ja lainsäädännössä ilmenneitä puutteita.

2.14.1. TSK kehottaa kaikkia jäsenvaltioita luomaan yhteistyössä edellä mainittujen tahojen kanssa ennakolta perusrakenteen, joka hätätilanteessa voidaan tarvittaessa ottaa käyttöön siirtymään joutuneiden vastaanottamiseksi. Sen tulisi koostua erityisesti seuraavista tekijöistä:

- tulkkiverkostosta, jonka jäsenet olisivat käytettävissä heti ensimmäisten siirtymään joutuneiden saapuessa maahan

- riittävän avoimista ja yksinkertaisista hallintomenettelyistä

- majoitustilojen saatavuudesta

- terveydenhuollosta, psykologisesta avusta sekä opastus- ja ohjaustuesta

- mahdollisuudesta yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen

- kotouttamisesta.

Bryssel 28. maaliskuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Oikeusperustana on etenkin perustamissopimuksen 63 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta.