FI Euroopan unionin virallinen lehti C 123/13

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

(2015/C 123/07)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

MUUTOSHAKEMUS

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

9 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUUTOSHAKEMUS

”OLIVES NOIRES DE NYONS”

EY-nro: FR-PDO-0317-01200-20.2.2014

SMM ( ) SAN ( X )

1. Eritelmän kohta (kohdat), jota (joita) muutos koskee

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

—

☒

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

2. Muutoksen/muutosten tyyppi

—

☒

—

☐

—

☐

—

☐

3. Muutos/muutokset:

Tuotteen kuvaus

Nimityksen hyväksymisen jälkeen tehtyjen tarkastusten perusteella aistinvaraista kuvausta on täydennetty tuotteen ominaisuuksien määrittelemiseksi paremmin. ”Oliivien kivi voi olla suuri tai hyvin suuri, muodoltaan soikea, alaosastaan levenevä ja kärjestään selvästi nipukkamainen. Hedelmäliha on kiinteää, mehevää ja tuoksuvaa, ja se irtoaa helposti kivestä. Oliivit ovat aromiltaan hedelmäisiä, ja niissä tuntuu kypsän oliivin, suklaan, vaniljan, aluskasvien ja/tai marjojen tuoksua (aromit kehittyvät eri tavoin valmistusmenetelmästä riippuen).”

Oliivien kokoluokitukseksi hyväksytään nyt ”suuri tai hyvin suuri” (ei ”melko suuri”), koska oliivilajikkeista ja niiden ominaisuuksista on nyt saatavilla enemmän tietoa.

Lisäksi tuotteen kuvailemiseksi

— on otettu käyttöön erityisesti tätä nimitystä koskevat kokoluokat: tarjontamuoto erissä tasakokoisina, toisin sanoen erässä on enintään kahta peräkkäistä kokoa: toinen luokka tai luokka 2 (läpimitta 14–16 mm), ensimmäinen luokka tai luokka 1 (läpimitta 16–18 mm), ekstraluokka (läpimitta 18 mm tai enemmän). Oliivien kokoluokitus läpimitan mukaan on tarkempi kuin koon määritteleminen sen mukaan, paljonko oliiveja on hehtogrammaa kohti, mikä on yleistä oliivien tapauksessa. Tässä määriteltyjä kokoluokkia on myös käytetty Nyonsin alueella jo vuosikausia. Ne ovat perinteisiä, paikallisten kuluttajien tuntemia kokoluokkia.

— Kuvaukseen on lisätty myös se, että oliivit voidaan panna tarjolle joko kannan kanssa tai ilman sitä, mikä on tunnettu paikallinen tapa.

Oliivien värin osalta täsmennetään, että se voi vaihdella enemmän tai vähemmän tummanruskeasta mustaan. Oliivien valmistusmenetelmä tai tarjontamuoto vaikuttaa oliivien värisävyihin ilman että kyse olisi viallisesta hedelmästä tai valmistus- tai kypsymisvaiheen ongelmasta.

Tarkistetun alkuperänimityksen hyväksymisestä annetussa alkuperäisessä asetuksessa sallitut ja suojatun alkuperänimityksen ”Olives noires de Nyons” valmistuksessa perinteisesti käytetyt kolme valmistustapaa säilytetään, koska ne ovat ainoat kolme kuluttajan todennäköisesti tunnistamaa valmistustapaa, jotka vaikuttavat oliivien tarjontamuotoon: luonnollinen valmistus, valmistus suolavedessä ja oliivit, joihin pistellään reikiä ja joiden päälle sirotellaan hienoa suolaa.

Maantieteellinen alue

Tässä kohdassa on täsmennetty lohkojen tunnistussääntöjä uusien kansallisten menettelytapojen mukaisesti.

Seuraava määräys on poistettu: ”Vauclusen departementissa Le Thorin kunnan alueella sijaitseva säilyketehdas Marquion frères saa kuitenkin valmistaa oliiveja ’Olives noires de Nyons’ -nimityksellä.” Kyseinen yritys lopetti itse asiassa toimintansa vuonna 1999, eikä joka tapauksessa olisi voinut käyttää tätä nimitystä kuin enintään viiden vuoden ajan suojatun alkuperänimityksen rekisteröimisestä eli 21. kesäkuuta 2001 asti.

Alkuperätodisteet

Kohta ”Tekijät, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta” on konsolidoitu kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehityksen perusteella, ja siihen on erityisesti sisällytetty tuotteen jäljitettävyyteen ja tuotanto-olojen seurantaan liittyvät ilmoitus- ja rekisteröintivelvoitteet.

Muutokseen sisältyy erityisesti valvontaelimen antama valtuutus, jossa tunnustetaan, että toimijat pystyvät noudattamaan hakemaansa tunnukseen liittyvän eritelmän vaatimuksia.

Lisäksi tähän kohtaan on tehty lisäyksiä ja täydennyksiä. Ne liittyvät eräisiin rekistereitä ja ilmoitusasiakirjoja koskeviin määräyksiin, joiden avulla voidaan varmistaa tuotteiden jäljitettävyys ja eritelmän vaatimusten noudattamisen valvonta.

Tuotantomenetelmä

Oliivien tuotanto:

Tähän kohtaan on tuotannon valvonnan helpottamiseksi lisätty seuraava uusi määräys suojatun alkuperänimityksen tuotantoon otettavien oliivipuiden iästä, joksi on vahvistettu viisi vuotta: viiden vuoden iästä lähtien oliivipuut otetaan tuotantoon, tarhat tarkastetaan ja niiden tuotanto otetaan huomioon sallittua enimmäistuotosta laskettaessa.

Tarhoissa sallitun pölyttävien lajikkeiden viiden prosentin enimmäismäärän osalta hyvin pienissä (alle 20 puun) tarhoissa sallitaan ainoastaan yksi pölyttävän lajikkeen puu, koska tällaisiin tarhoihin on vaikea soveltaa edellä mainittua prosenttiosuutta. Näistä oliivipuista korjattua satoa ei voida käyttää alkuperänimityksen saaneeseen tuotteeseen.

Eritelmään on lisätty tarhojen leikkaamista ja hoitoa koskevia määräyksiä, jotta voidaan varmistaa Nyonsin alueen oliivitarhojen moitteettoman hoidon jatkuminen. Näillä määräyksillä voidaan välttää hoitamattomat tarhat (vuosittaista kunnossapitoa, kasvipeitteen valvomista ja vähintään joka toinen vuosi tapahtuvaa leikkaamista koskeva velvoite) sekä rajoittaa kasveille aiheutuvia terveysriskejä (leikattujen oksien poistaminen).

Tarkastetun alkuperänimityksen hyväksymisestä 10. tammikuuta 1994 annetun alkuperäisen asetuksen määräysten perusteella eritelmään lisätään istutustiheyttä (vähintään 24 m2 puuta kohden, puiden välinen etäisyys vähintään 4 m) ja kerääjäkasvien pysyvien viljelmien kieltämistä koskevat määräykset. Tarkoituksena on varmistaa laadun säilyttäminen ja perinteisten viljelymenetelmien noudattaminen.

Kastelu: Oliivipuiden kastelu auttaa sääntelemään satoa heikentämättä oliivien laatua. Liian myöhäistä kastelua on pyrittävä välttämään, jotta oliivit voivat kypsyä otollisissa olosuhteissa. Oliivipuiden kastelu on mahdollista, ja kastelun päättymisajankohtaa rajoitetaan käytettävän menetelmän mukaan (31. elokuuta asti sadetuskastelun osalta ja 30. syyskuuta asti tippu- ja tihkukastelun osalta).

Tuotos: Tarkastetun alkuperänimityksen hyväksymisestä 10. tammikuuta 1994 annetussa alkuperäisessä asetuksessa tarhojen hehtaarikohtainen tuotos rajoitettiin 6 tonniin, ja poikkeuksellisina vuosina se voitiin nostaa 8 tonniin. Alkuperänimityksen hyväksymisen jälkeen viljelijät ovat kuitenkin todenneet, että tuotos on kasvanut. Tämä johtuu tarhojen säännöllisemmästä hoidosta ja teknisen seurannan paranemisesta alkuperänimityksen menestyksen myötä. Monia tarhoja on palautettu alkuperäiseen kuntoon. Vuoden 1985 jälkeen ei myöskään ole esiintynyt merkittävää hallaa, minkä vuoksi puut ovat päässeet kasvamaan suuremmiksi ja niiden tuotos on kasvanut. Sen vuoksi tilojen keskimääräinen hehtaarikohtainen tuotos on nostettu 10 oliivitonniin, mikä vastaa paremmin paikallista viljelypotentiaalia. Tätä tuotosta laskettaessa otetaan huomioon kaikki tuotetut oliivimäärät niiden käyttötarkoituksesta riippumatta.

Keruu-/sadonkorjuuajankohta: Tarkastetun alkuperänimityksen hyväksymisestä 10. tammikuuta 1994 annetussa alkuperäisessä asetuksessa säädettiin, että sadonkorjuun alkamisajankohta vahvistetaan vuosittain. Nyt täsmennetään, että toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat kyseisen ajankohdan sen jälkeen, kun hakijaryhmä on määrittänyt kypsymisen tutkimuksella, jonka avulla voidaan varmistaa riittävä yleinen kypsyysaste ennen sadonkorjuun alkamista.

Kypsyysaste: Oliivien kypsyys sadonkorjuuajankohtana on määritelty seuraavasti: vähintään 70 % mustia oliiveja tai väriään muuttamassa olevia oliiveja ja vähintään 50 % mustia oliiveja ja 40 % ryppyisiä oliiveja. Tällä halutaan täsmentää alkuperäistä käsitettä ”hyvin kypsynyt sato”.

Oliivien keruutavat on määritelty täsmällisemmin teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi: yksinomaan käsin suoraan puista tapahtuvan sadonkorjuun lisäksi sallitaan myös mekaanisten laitteiden käyttö oksien ja puiden ravistelemiseen, lukuun ottamatta sähköisiä tai ravistelevia haroja, jotka ovat kiellettyjä. Hedelmien irtoamista edistävien aineiden käyttö on kiellettyä. Maahan pudonneita oliiveja ei saa kerätä, koska ne aiheuttavat virheitä lopputuotteen ulkonäköön ja makuun. Määräyksissä täsmennetään myös menetelmiä, joita sovelletaan käytettäessä verkkoja oliivien laadun säilyttämiseksi.

Varastointi: Oliivinviljelijöiltä edellytetään, että oliivit kuljetetaan korjuun jälkeen enintään 20 kg:n laatikoissa, jotta oliivien ominaisuudet voitaisiin säilyttää säilömisvaiheeseen asti.

Oliivien säilöminen:

Oliivien sadonkorjuun ja jalostuksen välisten määräaikojen osalta tarkastetun alkuperänimityksen hyväksymisestä 10. tammikuuta 1994 annetussa alkuperäisessä asetuksessa vahvistettiin määräajat sadonkorjuun ja oliivien toimituksen sekä sadonkorjuun ja oliiviöljyn puristamisen väliselle ajalle. Muutoksella toimitusaikaa lyhennetään kolme päivää ja jalostuksen aloitusajaksi vahvistetaan enintään neljä päivää. Näillä määräajoilla sadonkorjuu-/jalostuskausi saadaan paremmin organisoitua. Vuoden 1994 asetuksessa vahvistettua sadonkorjuun ja jalostuksen välistä määräaikaa, joka on kuusi päivää, ei muuteta.

Toukansyömien, jäätyneiden ja/tai rakeiden vaurioittamien oliivien enimmäismäärä erässä käsittelypaikalle tuotaessa on 10 %, kun oliivit lajitellaan (ennen valmistusta tai sen jälkeen) siten, että tällaisten oliivien osuus on enintään 2 % loppuerissä.

Sallitut kolme säilöntämenetelmää ovat seuraavat: luonnollinen valmistus, valmistus suolavedessä ja oliivit, joihin pistellään reikiä ja joiden päälle sirotellaan suolaa. Kemiallisia tuotteita tai säilöntäaineita ei saa esiintyä. Käytettävän suolaveden suolapitoisuus määritellään seuraavasti: natriumkloridipitoisuus 10 % + tai – 2 %.

Perinteinen tapa, jossa vesiliuoksessa tai kuivassa suolassa käytetään laakerinlehtiä (jotka poistetaan ennen myyntiin saattamista), hyväksytään virallisesti. Tämä käytäntö sisältyi alun perin vuonna 1968 annettuun päätökseen, jossa määritellään alkuperänimitys ”Olives noires de Nyons” oikeudellisesti.

Jotta kaupan pidetyt erät olisivat laadukkaita, niistä annetaan seuraava täsmennys:

— erissä on oltava vähintään 60 prosenttia ryppyisiä oliiveja ja ainoastaan oliiveja, jotka ovat väriltään enemmän tai vähemmän tummanruskeita tai mustia, ja

— enintään 10 % oliiveja, joissa on pintaan tai hedelmälihaan vaikuttavia virheitä (joista enintään 2 % toukansyömiä, jäätyneitä tai rakeiden vaurioittamia oliiveja).

Merkinnät:

Nimitystä koskevat maininnat päällysmerkinnöissä on saatettu asetuksen (EU) N:o 1151/2012 säännösten mukaisiksi lisäämällä EU:n SAN-tunnus. Myös maininta ”appellation d’origine protégée” (suojattu alkuperänimitys) kuuluu merkinnällä varustettujen tuotteiden pakollisiin päällysmerkintöihin.

Kansalliset vaatimukset

Kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehitystä ajatellen kohta ”Kansalliset vaatimukset” esitetään taulukossa, jossa on keskeiset valvottavat kohdat, niiden viitearvot ja arviointimenettely.

Muut: Kohdan ”Valvontaelimen viitetiedot” päivittäminen:

Toimivaltaisten viranomaisten yhteystiedot on päivitetty erityisesti valvontasääntöjen muutosten huomioimiseksi.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (3)

”OLIVES NOIRES DE NYONS”

EY-nro: FR-PDO-0317-01200-20.2.2014

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi

”Olives noires de Nyons”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotetyyppi

Luokka 1.6. Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Olives noires de Nyons” ovat kypsinä korjattavia oliiveja, joiden väri vaihtelee tyypillisesti enemmän tai vähemmän tummanruskeasta jopa mustaan. Ne ovat hieman ryppyisiä. Hedelmien koko vaihtelee keskikokoisesta suureen, alaosa on leveä, kanta on syvällä ja kärki on pyöreä.

Oliivien kivi voi olla kooltaan suuri tai hyvin suuri, muodoltaan soikea, alaosastaan levenevä ja kärjestään selvästi nipukkamainen. Hedelmäliha on kiinteää, mehevää ja tuoksuvaa, ja se irtoaa helposti kivestä. Oliivit ovat aromiltaan hedelmäisiä, ja niissä tuntuu kypsän oliivin, suklaan, vaniljan, aluskasvien ja/tai marjojen tuoksua (aromit kehittyvät eri tavoin valmistusmenetelmästä riippuen).

Oliivien vähimmäiskoko on 14 mm.

Oliivit voidaan valmistaa seuraavin tavoin:

— luonnollinen valmistus: oliivit säilötään hermeettisesti suljettavaan astiaan ilman lisäaineita, natriumkloridia mahdollisesti lukuun ottamatta;

— valmistus suolavedessä: oliiveja säilytetään suolavedessä vähintään kolme kuukautta;

— oliivit, joihin pistellään reikiä ja joiden päälle sirotellaan hienoa suolaa: vastakorjattuihin oliiveihin tehdään reikiä ja niille ripotellaan merisuolaa.

Oliivit tarjotaan joko kannan kanssa tai ilman sitä.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

Ainoastaan Tanche-lajikkeen kypsiä hedelmiä.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

—

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Kaikki raaka-aineen tuotantoon sekä oliivien valmistukseen liittyvät toimet on toteutettava määritellyn maantieteellisen alueen sisällä.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

”Olives noires de Nyons” -oliivit luokitellaan kokoluokkiin läpimitan mukaan seuraavasti: toinen luokka tai luokka 2 (läpimitta 14–16 mm), ensimmäinen luokka tai luokka 1 (läpimitta 16–18 mm) ja ekstraluokka (läpimitta 18 mm tai enemmän).

Toisen luokan oliiveja sisältävissä erissä saa olla enintään 5 % oliiveja, joiden läpimitta on 13–14 mm.

Erät voidaan saattaa kaupan pidettäviksi niin, että niissä on kahta vierekkäistä kokoluokkaa.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Oliivien päällysmerkintöjä koskevassa lainsäädännössä edellytettyjen pakollisten mainintojen lisäksi Olives noires de Nyons -oliivien päällysmerkinnöissä on oltava

— nimi ”Olives noires de Nyons” ja maininta ”appellation d’origine protégée” (suojattu alkuperänimitys) tai kirjainlyhenne ”A.O.P.” (SAN). Nämä tiedot merkitään samaan kenttään ja samaan etikettiin,

— Euroopan unionin SAN-tunnus.

Merkinnät on esitettävä selkein, helposti luettavin, lähtemättömin ja riittävän isoin kirjaimin, jotka erottuvat hyvin pohjasta ja jotka voi erottaa selvästi kaikista muista merkinnöistä ja piirroksista.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Maantieteellinen alue sijaitsee

— Mont Ventoux’n pohjoispuolella kuivien esialppien alueella;

— Alppien eteläpuolisilla alarinteillä 1 000–1 300 metrin korkeudessa suojassa erityisesti mistral-tuulelta;

— Rhônen laakson itäpuolella.

Se käsittää seuraavat 53 kuntaa Drômen ja Vauclusen departementeissa:

— Drômen departementti: Nyonsin kantoni kokonaisuudessaan seuraavia kuntia lukuun ottamatta: Chaudebonne, Sainte-Jalle ja Valouse; seuraavat kunnat: Beauvoisin, Bénivay-Ollon, Buis-les-Baronnies, Eygaliers, Mérindol-les-Oliviers, Mollans-sur-Ouvèze, Montréal-les-Sources, Le Pègue, La Penne-sur-l’Ouvèze, Pierrelongue, Plaisians, Propiac, La Roche-sur-le-Buis, Rousset-les-Vignes, Sahune, Saint-May, Saint-Pantaléon-les-Vignes, Tulette, Vercoiran ja Villeperdrix.

— Vauclusen departementti: Vaison-la-Romainen kantoni kokonaisuudessaan; seuraavat kunnat: Brantes, Entrechaux, Malaucène (alue AI), Valréas ja Visan.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Luontoon liittyvät tekijät:

Nyonsin ja Baronnies’n oliivitarhat, joissa Olives noires de Nyons -oliivit tuotetaan, ovat Ranskan pohjoisin oliivinviljelyalue, joka sijaitsee 44. leveyspiirillä pohjoista leveyttä. Sitä pohjoisemmassa syksy- ja talvilämpötilat estävät oliivien asianmukaisen kypsymisen.

Maantieteellinen sijainti välimerellisen viljelyalueen äärirajoilla altistaa oliivitarhat hallan vaikutukselle. Toisaalta sijainti luonnollisen altaan keskiössä suojaa puita voimakkailta tuulilta (mistraali) ja kylmältä. Nyonsia luonnehditaan myös pikku-Nizzaksi. Tämä johtuu auringonpaisteen runsaudesta (2 500 tuntia vuodessa), ilman laadusta (kuiva ja terveellinen) sekä lauhkeasta lämpötilasta.

”Provencen jättiläinen” eli meren ja tuotantoalueen välissä sijaitseva Mont Ventoux’n ylänkö rajoittaa etelästä saapuvia voimakkaita sateita, minkä vuoksi alue tunnetaan kuivien esialppien nimellä. Myös 1 000–1 300 metrin korkeuteen kohoavat rinteet muodostavat esteen pääasiallisen tuulen – mistraalin – etenemiselle rajoittamalla sen voimakkuutta.

Ilmasto on tyypiltään välimerellinen ja vähäsateinen. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 773 mm (1961–1990), ja sateet ajoittuvat pääasiassa syksyyn, jolloin kolmasosa sateista on ukkoskuuroja. Kesät ovat kuivia ja kuumia. Talvisin lämpötila on suhteellisen alhainen, ja tuuli puhaltaa pääasiassa pohjoisesta. Alin keskilämpötila on 6,4 °C, ja lämpötila laskee yleensä asteittain talven kuluessa.

Inhimilliset tekijät:

Nyonsin alueen oliivintuotanto on hyvin vanhaa perua. Foinikialaiset ja sittemmin kreikkalaiset perehdyttivät Eyguesjoen rantojen asukkaat sekä viiniköynnöksen että oliivipuun viljelyyn.

Lukuisia viittauksia oliiviöljyn ja oliivien kauppaan on olemassa jo vuosisatojen ajan, ja alan tuotanto on erottamaton osa alueen maisemaa ja talouselämää.

Oliivituotannon 1900-luvulla kohtaamien vaikeuksien (erityisesti vuoden 1956 halla) seurauksena tuottajat alkoivat järjestäytyä ja taistella perinteisen elinkeinonsa puolesta. He perustivat esimerkiksi Confrérie des chevaliers de l’olivier -veljeskunnan vuonna 1964 ja alkoivat järjestää perinnetapahtumia (Olivades, Alicoque ja fête de l’Olive piquée jne.).

Heidän ponnistelujensa ja sinnikkyytensä ansiosta Valencen tuomioistuin hyväksyi ensin 24. huhtikuuta 1968 tekemällään päätöksellä alkuperänimityksen, joka sittemmin vahvistettiin tarkistetuksi alkuperänimitykseksi 10. tammikuuta 1994 annetulla asetuksella.

Paikallisten tuottajien keskuudessa on kehittynyt luonnonolojen tuntemukseen perustuvaa osaamista, joka ilmenee erityisesti siinä, että he ovat valinneet ympäristöön erityisen hyvin sopeutuneen paikallisen Tanche-lajikkeen.

Tanche on lajike, jota voidaan käyttää sekä syötäväksi tarkoitettujen oliivien että oliiviöljyn tuotantoon. Tuottajat varaavat perinteisesti suurimmat oliivit syötäväksi tarkoitetuiksi oliiveiksi.

Oliivit korjataan täysin kypsinä. Sen jälkeen ne jalostetaan ilman säilöntä- tai lisäainetta, suolaa lukuun ottamatta, yhdellä seuraavista perinteisistä valmistustavoista: luonnollisesti valmistetut oliivit, suolavedessä valmistetut oliivit ja oliivit, joihin pistellään reikiä ja joiden päälle sirotellaan hienoa suolaa.

Suolavedessä valmistettaessa oliivit upotetaan yli kolmeksi kuukaudeksi veteen, jossa on hienoa suolaa 10 %, jotta suola kulkeutuu osmoosin avulla oliiviin ja kitkerä maku häviää suolaveteen.

Oliiveja, joihin tehdään reikiä ja joiden päälle sirotellaan suolaa, valmistetaan sadonkorjuuaikana. Vastakerättyjen hedelmien lihaan tehdään pieniä reikiä ja oliivien päälle sirotellaan hienoa suolaa, joka kulkeutuu näiden reikien kautta oliiveihin. Oliivi ”itkee” eli siitä poistuu vesi ja sen soluissa oleva kitkeryys. Oliivi on muutaman päivän kuluttua valmis syötäväksi.

Luonnollisesti valmistettaessa hedelmät laitetaan ilman lisäaineita, natriumkloridia mahdollisesti lukuun ottamatta, hermeettisesti suljettavaan astiaan. Näin saadaan aikaan hitaasti tapahtuva luonnollinen ja kevyt kitkeryyden häviäminen.

Kahdessa viimeksi mainitussa tavassa oliiveihin on valmistuksen yhteydessä paikallisten perinteiden mukaan voitu lisätä laakerinlehtiä, mutta ne poistetaan ennen myyntiin saattamista.

5.2 Tuotteen erityisyys

”Olives noires de Nyons” saadaan ainoastaan yhdestä paikallisesta ja vanhasta Tanche-nimisestä lajikkeesta, joka on sopeutunut hyvin paikallisiin olosuhteisiin.

Oliivit tuotetaan ilman säilöntäaineita kypsinä kerätyistä oliiveista. Niille on ominaista enemmän tai vähemmän tummanruskeasta jopa mustaan vaihteleva väri ja ryppyisyys (vähintään 60 % hedelmistä).

Hedelmäliha on kiinteää, mehevää ja tuoksuvaa, ja se irtoaa helposti kivestä. Valmistustavasta riippuen oliivit ovat aromiltaan hedelmäisiä, ja niissä tuntuu kypsän oliivin, suklaan, vaniljan, aluskasvien ja/tai marjojen tuoksua.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Nyonsin ja Baronnies’n alueiden tuottajat ovat jo pitkään osanneet mukauttaa oliivinviljelyn paikallisen ilmaston olosuhteisiin istuttamalla lajiketta, joka kestää suhteellisen hyvin lievää hallaa, ja valikoimalla kyseisestä lajikkeesta kestävimmät yksilöt. Lajikkeeksi valittiin Tanche, jota pidetään Nyonsin ja Baronnies’n altaiden kotoperäisenä lajikkeena.

Ympäristö vastaa kaikilta osin Tanche-lajikkeen vaatimuksia, ja se onkin eräitä pölyttäjäpuita lukuun ottamatta ainoa kyseisellä alueella käytetty lajike. Kyseinen lajike tarvitsee talven kylmyyttä tasaisen tuotoksen varmistamiseksi ja on herkkä tuulelle.

Hyvin vanhat, jopa yli tuhatvuotiset puut ovat osoitus lajikkeen pitkäaikaisesta käytöstä ja sopeutumisesta ympäristöön. Lajikkeen erityisvaatimukset ovat myös rajoittaneet sen leviämistä maantieteellisen alueen ulkopuolelle.

Tämä oliivilajike voidaan korjata kypsänä maantieteellisellä alueella ilmaston erityispiirteistä (kuiva ilma, auringonpaiste, vähätuulisuus ja lämpötilojen asteittainen aleneminen) johtuen.

Tässä vaiheessa oliivi on osittain kuivunut ensimmäisissä kylmissä säissä, jolloin oliivin pintaan tulee hienoisia ryppyjä ja sen öljypitoisuus on suhteellisen korkea. Oliivin luontainen kitkeryys on myös vähentynyt, mistä syystä se voidaan hävittää muinaisilla ja luonnollisilla menetelmillä ilman muita kemiallisia aineita tai säilöntäaineita kuin natriumkloridi (eli keittiösuola). Näillä menetelmillä saadaan Nyonsissa perinteisillä valmistustavoilla esiin ”Olives noires de Nyons” -oliivien aistinvaraiset ominaisuudet.

Nyonsin mustan oliivin erityisyys ja omalaatuisuus perustuu siten tiettyihin luonnonolosuhteisiin, paikallislajikkeen käyttöön ja tuottajien taitotietoon.

Tämä syötäväksi tarkoitettu oliivi hyväksyttiin Ranskassa ensimmäisenä tarkistettuna alkuperänimityksenä, ja sitä käytetään gurmeekeittiössä ja kaikkein arvostetuimmissa ravintoloissa. Se mainitaan osana perinteistä kansallista ruokakulttuuria Conseil National des Arts Culinaires -neuvoston vuonna 1995 julkaisemassa Rhône-Alpesin aluetta käsittelevässä Ranskan ruokakulttuuriperinnön luettelossa.

Eritelmän julkaisutiedot

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 (4) 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCOlivesNoiresDeNyons2014.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(4) Ks. alaviite 3.