Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Välimeren kalavarojen säilyttämistä ja kestävää käyttöä yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti koskevasta yhteisön toimintasuunnitelmasta" (KOM(2002) 535 lopullinen)



Virallinen lehti nro C 133 , 06/06/2003 s. 0026 - 0029



Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Välimeren kalavarojen säilyttämistä ja kestävää käyttöä yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti koskevasta yhteisön toimintasuunnitelmasta" (KOM(2002) 535 lopullinen) (2003/C 133/06) Komissio päätti 9. lokakuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 11. maaliskuuta 2003. Esittelijä oli Eduardo Chagas. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26. ja 27. maaliskuuta 2003 pitämässään 398. täysistunnossa (maaliskuun 26. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti. 1. Johdanto 1.1. Käsillä olevassa tiedonannossa(1) komission tavoitteena on laatia Välimeren alueen kalastusta koskeva toimintasuunnitelma sekä luoda alueen kalastusta varten perusta uudenlaiselle näkemykselle ja uusille puitteille. 1.2. Uudenlaisessa näkemyksessä pyritään tarkastelemaan kaikkia niitä tekijöitä, jotka mahdollistavat vastuullisen ja kestävän kalastuksen sekä kokonaisvaltaisen, kunkin jäsenvaltion kalastustoiminta-alueita koskeviin uusiin ehtoihin perustuvan toiminnan. 1.3. Uusissa puitteissa on kyse erilaisista lähtökohdista, joista käsin tarkastellaan merivesiä koskevaa lainsäädäntöä ja vuorovaikutusta alueella operoivien yhteisön ulkopuolisten maiden toimijoiden kanssa. Uudet puitteet mahdollistavat yhteisen kalastuspolitiikan täysimääräisen täytäntöönpanon erityisesti kalavarojen säilyttämistä koskevan politiikan osalta. Jäsenvaltioiden ja muiden kansainvälisten tutkimuslaitosten mukaan kalavarat kärsivät liikakalastuksesta ja vaativat tehokkaita ja elvyttäviä toimia. 1.4. Erityisesti komissio ehdottaa toimintasuunnitelmassaan seuraavia toimia: - kalastusten suojavyöhykkeitä koskevan ilmoituskäytännön yhdenmukainen soveltaminen - pyyntiponnistuksen hallinnan käyttäminen pääasiallisena välineenä - kalastuskäytänteiden parantaminen kalakantoihin ja meriympäristöön kohdistuvien kielteisten vaikutusten vähentämiseksi - valvonta- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden vahvistaminen - tieteellisten tietojen kartuttaminen - kalastusalan osallistumisen lisääminen konsultointimenettelyssä - kansainvälisen yhteistyön edistäminen. 2. Yleistä 2.1. Kalastus on Välimeren alueella taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti erittäin tärkeää, ja monissa tapauksissa se on paljon merkityksellisempää kuin sen suhteellisen BKT-osuuden perusteella voidaan päätellä. Välimeren alueen kalastuslaivasto työllistää 42 prosenttia alan työvoimasta Euroopan unionissa. 2.2. Valtaosa eli 80,2 prosenttia Välimerellä toimivista yhteisön aluksista on alle 12 metriä pitkiä, minkä vuoksi Välimeren kalastusta voidaan pitää luonteeltaan pääasiallisesti pienimuotoisena. 2.3. Välimeren alueen mannerlaatan muodon ja alustyyppien vuoksi alueen kalastuslaivasto toimii kansallisilla aluevesillä hyvin lähellä rannikkoa, minkä johdosta niin alan yritysrakenne kuin toimintamuoto, työllisyys, pääomainvestoinnit ja pyyntimäärät ovat alueella omintakeisia ja erilaisia kuin muualla. 2.4. Välimeren alueen kalastustoimien erityispiirteet ovat vaikuttaneet myös siihen, miten alueella on toimeenpantu yhteistä kalastuspolitiikkaa ja siihen tehtyjä useita muutoksia. 2.5. Vaikka yleisesti ottaen yhteistä kalastuspolitiikkaa on harjoitettu Välimeren alueella rakenteiden ja markkinoiden osalta yhdenmukaisesti muihin EU:n alueisiin nähden, säilyttämispolitiikka - joka on ehkä yhteisen kalastuspolitiikan tärkein osa-alue - ei ole ollut yhtä ankaraa. Tämä koskee myös valvontapolitiikkaa. 2.6. Kalavarojen kokonaisvaltainen hoito edellyttää biologisten, taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien tarkastelua, tarkoituksenmukaisia hoitomenetelmiä ja alalla työskentelevien sekä hallinnon ja tieteenalojen edustajien välistä vuoropuhelua. 2.7. Komitea pitää komission tiedonantoa sekä siinä esitettyjä menettelyitä hyvin kiinnostavina. Niiden avulla pyritään saavuttamaan tavoitteena oleva yhteisen kalastuspolitiikan uudelleenarviointi Välimeren alueella kolmen vuoden kuluessa. Tämän uudelleenarvioinnin seurauksena esimerkiksi YKP:n nykyisten hoitokeinojen valikoima otettaisiin kokonaisuudessaan käyttöön. On syytä korostaa, että kyseessä on hyvin kunnianhimoinen tavoite, kun otetaan huomioon, kuinka vähän aikaa komissio antaa sen saavuttamiseen. 2.8. ETSK on itse asiassa esittänyt asiasta toiveensa monissa aikaisemmissa lausunnoissaan(2). 2.9. Komitea painottaa vielä tiedonannossa esitettyä ajatusta, jonka mukaan yhteisön tasolla toteutettavat toimet kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi pohjautuvat toimijoiden ja työmarkkinaosapuolien osallistumiseen jo olemassa oleviin tai asiaa varten perustettaviin elimiin sekä niiden väliseen laajaan keskusteluun. Välimeren alueellisen neuvoa-antavan neuvoston perustaminen - kuten kyseisessä tausta-asiakirjassa esitetään - voi olla merkittävä askel oikeaan suuntaan. ETSK huomioi lisäksi kiinnostuneena toimenpiteet Välimeren alueen kalastajien yhteenliittymän perustamiseksi ja korostaa, että keskeisimpien toimijoiden, erityisesti laivanvarustajien ja työntekijöiden edustajien, on osallistuttava tähän prosessiin. 2.9.1. Alueen ulkopuolisten maiden alukset harjoittavat Välimerellä runsaasti laitonta kalastusta, jossa ei noudateta hyviä käytäntöjä. Se ei myöskään sovi yhteen vastuullisen ja kestävän kalastuksen kanssa. Komitea pitää välttämättömänä edistää rannikkovaltioiden välistä yhteistyötä, ja siksi se kannattaa alueellisen konferenssin järjestämistä Välimeren alueen kalastustoiminnan kehittämiseksi. 2.10. Erityisen soveliaalta vaikuttaa ajatus tarkastella - ja mahdollisesti arvioida uudelleen - aluevesien laajentamiseen liittyviä uusia lähestymistapoja ja yhteistä kantaa nykyisessä tilanteessa, jossa Välimeren alueen joidenkin jäsenvaltioiden aluevedet ulottuvat 6-12 mailin etäisyydelle, eräällä jäsenvaltiolla on 49 mailin etäisyydelle ulottuva kalastuksen suojavyöhyke ja yhdellä tulevalla jäsenvaltiolla on 25 mailin etäisyydelle ulottuva yksinomainen talousvyöhyke. Edellä mainittu tilanne sekä eräiden jäsenvaltioiden esittämät aloitteet - maat ovat käytännössä laajentaneet aluevesiään ottamalla käyttöön ympäristönsuojeluvyöhykkeitä -merkitsevät sitä, että kysymyksen käsittelyssä on noudatettava varovaisuutta, mutta kysymykseen on suhtauduttava myös kunnianhimoisesti. 2.11. ETSK on tyytyväinen tällaiseen lähestymistapaan ja tukee ponnisteluja EU:n yhtenäisen kannan laatimiseksi merivesiä koskevasta lainsäädännöstä sekä sitä, että tämä tapahtuu monenkeskisesti Välimeren alueen kaikkien rannikkovaltioiden kesken. Tämä voi olla keskeinen tekijä YKP:n uudistamisen onnistumiseksi Välimeren alueella. 2.12. Aluevesien laajentamista koskeva yhteinen kanta voi edistää merkittävästi YKP:n hoidon ja menettelytapojen yhdenmukaistamista, toimijoiden vastuunkantoa sekä laittoman, hyvien käytäntöjen vastaisen ja vastuuttoman kalastustoiminnan torjumista. 2.13. Komitea kannattaa tällaista näkemystä. Sen seurauksena ei tule lisätä pyyntiponnistusta vaan on tehostettava asianomaisten jäsenvaltioiden toimeenpanevaa valvontaa. On kuitenkin välttämätöntä varmistaa, että valtioilla on käytössään asianmukaisen valvonnan vaatimat henkilöresurssit sekä tekniset sekä rahoitukselliset voimavarat. 2.14. Jäsenmaiden virallisten elinten ja muiden tieteellisten elinten tutkimuksissa ja kannanotoissa on tuotu esille yhtenevä käsitys siitä, että Välimeren kalavarojen köyhtyminen on ilmeistä. Siksi on kiireellisesti huolehdittava siitä, että säilyttämistä koskevat toimet otetaan täysipainoisesti huomioon, jotta kalavarojen kestävä käyttö ja kalastustoiminnan jatkuminen voidaan turvata. Samalla on pidettävä mielessä, että kalastuksella on suuri taloudellinen ja yhteiskunnallinen merkitys tiettyjen alueiden elinkelpoisuuden ja niiden väestörakenteen kannalta. 2.15. Säilyttämispolitiikan täytäntöönpanon ja yhteisön kalavarojen hoidon yhdistäminen Välimeren alueella, aktiivinen osallistuminen alueellisten koordinointielinten toimintaan sekä yhteistyön kehittäminen alueen muiden naapurivaltioiden kanssa voivat hyödyttää merkittävästi Välimeren alueen kalastusta tulevaisuudessa ja saada aikaan suotuisia heijastusvaikutuksia muilla aloilla. FAO:n seutukuntaohjelmat (Adriamed, Copemed ja Medsurmed) voivat muodostaa perustan tieteellisen yhteistyön lujittamiselle. 2.16. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen valmisteleminen Välimeren aluetta varten edellyttää alueen olosuhteiden tuntemista sekä aivan erityisesti kalakantojen tilaa, niiden biologista ympäristöä ja/tai niiden ennalleen palautumista koskevien tietojen tuntemista. 2.17. Kalastustoiminnan harjoittaminen on riippuvainen monimutkaisesta biologisesta todellisuudesta, johon vaikuttavat monet ilmastolliset, ympäristölliset ja muut tekijät, jotka on tunnettava perinpohjaisesti. 2.18. Edellä mainittujen tosiseikkojen vuoksi on laadittava hyvin täsmällisiä säilyttämistä ja biologisten luonnonvarojen hoitoa koskevia sääntöjä, jotta kyseinen taloudellinen toiminta jatkuisi ja biologinen monimuotoisuus säilyisi. Muutoin nämä luonnonvarat ehtyvät. 2.18.1. Kyseiset säännöt tulisi yhdenmukaistaa monenkeskistä yhteistyötä lisäämällä ja niitä tulisi soveltaa kaikkiin Välimeren alueella toimiviin laivastoihin. 2.19. Päätösten huolellinen pohjustaminen edellyttää kalastusta koskevien tieteellisten tietojen kartuttamista. Tämä on myös ehto Välimeren alueen kalastusta säätelevän säädöskokonaisuuden laatimiselle ja uskottavuudelle. 2.20. Jäsenvaltioissa toimivat eri tutkimuslaitokset ja tiedeyhteisöt ovat tehneet paljon työtä alalla hyödynnettävien tutkimusten ja tieteellisen tiedon tuottamiseksi. Toiminta on kuitenkin pikimmiten sovitettava vastaamaan alan todellisuutta ja todellisia tarpeita ja varmistettava näin tietojen objektiivisuus ja tarkoituksenmukaisuus alan kannalta. 2.21. Lisäksi - kuten ETSK on painottanut - on välttämätöntä "laajentaa kalastusta koskevaa tutkimusta sekä Atlantilla että Välimeren alueella edistämällä yhteistyötä ja tietojen vaihtoa Euroopan tasolla ja myöntämällä toiminnalle asianmukaiset varat"(3). Tätä taustaa vasten komitea ilmaisee huolestuneisuutensa siitä, että kuudennessa puiteohjelmassa alan tutkimustyöhön osoitettuja määrärahoja on supistettu. 2.22. Välimeren aluetta käsittelevän alaryhmän institutionalisoiminen STECF:n(4) yhteyteen voisi olla - mikäli se saa käyttöönsä riittävän rahoituksen ja henkilöstöresurssit - erittäin hyödyllinen tuettaessa uusia toimia ja hoitomenetelmiä. 2.23. Kuten tausta-asiakirjaa(5) koskevassa lausunnossa(6) todettiin, ETSK kannattaa meriympäristöön haitallisesti vaikuttavien kalastuskäytäntöjen ja -menetelmien asteittaista vähentämistä ja suosii aikaisempaa valikoivampien ja ympäristöystävällisempien menetelmien ja pyydyksien käyttöönottoa. On olennaista - kuten komitea on useaan otteeseen maininnut - että taloudelliset ja yhteiskunnalliset toimijat osallistuvat tällaisten menetelmien laadintatyöhön sekä asetuksen 1626/94 ehdotetun tarkistuksen valmisteluun. 2.24. Perinpohjaista tarkastelua edellyttää lisäksi nk. virkistyskalastus, joka joissakin tapauksissa on verrattavissa ammattikalastukseen. 2.25. Välimeren alueella harjoitettavan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteissa on turvattava Euroopan unionin johtava asema YKP:n eri osa-alueiden täytäntöönpanossa, jotta voidaan turvata toiminnan jatkuvuus ja politiikkojen johdonmukaisuus sekä varmistaa kansallisten ja paikallisten elinten asianmukainen osallistuminen erinäisten asioiden hoitoon erityisesti alueellisten neuvoa-antavien komiteoiden välityksellä. 2.26. Asianmukaisten ympäristöolosuhteiden turvaaminen kalavarojen suojelemiseksi vaatii yleisellä tasolla aktiivista ympäristönäkökohtien huomioonottamista, saastumista ehkäiseviä toimia sekä biotooppien suojelua. Tämä on erityisen kiireellistä Välimeren alueella sen erityispiirteiden vuoksi. 2.26.1. Meriympäristön suojeleminen on välttämätöntä kalastustoiminnan jatkuvuuden takaamiseksi. Aiheeseen on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota ja siirryttävä sanoista tekoihin meriympäristön suojelemista koskevan kokonaisvaltaisen ja yhtenäisen politiikan avulla. Tässä politiikassa on huomioitava muun muassa polttoaineita ja vaarallisia tuotteita kuljettavien alusten onnettomuuksista aiheutuvasta saastumisesta sekä mereen lasketusta öljysaasteesta johtuvat vakavat ongelmat. 2.27. Yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpano Välimeren alueella edellyttää mukautuksia ja uudistuksia, joilla on myös yhteiskunnallisia vaikutuksia. 2.28. Säilyttämistä, rakenteita ja markkinoita koskevien osa-alueiden täysipainoinen soveltaminen Välimeren alueella - vaikkakin tilanteen ja todellisuuden sanelemin mukautuksin - aiheuttaa sosiaalisia seuraamuksia niille, jotka toimivat tällä alalla ja hankkivat siitä elantonsa. 2.29. Komitea painottaa, että perinteistä kalastustoimintaa täydentävän vesiviljelyn kehittämiseen osoitettu tuki on varmistettava. 2.30. ETSK:n mielestä sosiaalinen ulottuvuus on ratkaiseva ja uskottavuutta lisäävä osatekijä yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisessa Välimeren alueella ja katsoo, että se on otettava kokonaisvaltaisesti huomioon. Komitea tähdentää erityisesti valmisteilla olevaa lausuntoa aiheesta "Toimintasuunnitelma, jolla pyritään tasapainottamaan EU:n kalastusalan rakenneuudistuksesta aiheutuvia sosiaalisia, taloudellisia ja alueellisia seurauksia" sekä - ottaen huomioon alan pienimuotoisuus Välimeren alueella - naisten mahdollista roolia alalla. 2.31. On kuitenkin tärkeää huolehtia jäsenvaltioiden toteuttamien sosiaalis-taloudellisten toimenpiteiden yhdenmukaistamisesta, jotta voidaan toisaalta estää epätoivottavat kilpailun vääristymät ja toisaalta turvata sosiaalisen suojelun asianmukainen taso; nykyinen asiaintila ei ole tällainen. Bryssel 26. maaliskuuta 2003. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger Briesch (1) KOM(2002) 535 lopullinen. (2) EUVL C 85, 8.4.2003. (3) EUVL C 85, 8.4.2003. (4) Kalastuksen tieteellis-teknis-taloudellinen komitea. (5) KOM(2002) 181 lopullinen. (6) EUVL C 85, 8.4.2003.