(...PICT...) SISÄLLYSLUETTELO Tiivistelmä (...)4 Johdanto (...)6 1. Ilmoitetut petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet (...)8 1.1. Analyysi jäsenvaltioiden ja komission yksiköiden vuonna 2010 tekemistä petoksia ja muita sääntöjenvastaisuuksia koskevista ilmoituksista (...)8 1.2. Tulot (...)11 1.2.1. Perinteiset omat varat (...)11 1.2.2. Alv (...)13 1.3. Menot (...)13 1.3.1. Maatalousmenot (...)13 1.3.2. Koheesiopolitiikka (...)15 1.3.3. Liittymistä valmisteleva rahoitus (...)17 1.3.4. Komission suoraan hallinnoimat menot (...)19 2. Sääntöjenvastaisten määrien takaisinperintä vuonna 2010 (...)20 2.1. Perinteiset omat varat (...)21 2.2. Maatalous (...)21 2.3. Koheesiopolitiikka (...)22 2.4. Liittymistä valmisteleva rahoitus (...)22 2.5. Komission suoraan hallinnoimat menot (...)23 3. Vastaukset kyselylomakkeeseen, joka koski yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa koheesiopolitiikan alan hankkeiden päällekkäisrahoituksen riskin osalta (...)24 4. Petostentorjuntapolitiikat (...)25 4.1. Petostentorjuntaa koskevien aloitteiden täytäntöönpano vuonna 2010 (...)25 4.1.1. Herkules II -ohjelma (...)25 4.1.2. Tulli (...)25 4.1.3. EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen ratifiointi (...)26 4.1.4. Komission petostentorjuntapolitiikka laajentumisen yhteydessä (...)26 4.1.5. Komission petostentorjuntapolitiikka Euroopan naapuruuspolitiikan puitteissa (...)27 4.1.6. Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunta (...)27 4.2. Uudet petostentorjunta-aloitteet (...)28 4.2.1. OLAF:n uudistaminen (...)28 4.2.2. Komission monivuotinen petostentorjuntastrategia (...)28 4.2.3. Tiedonanto Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla (...)28 4.2.4. Tiedonanto korruption torjunnasta EU:ssa (...)28 4.2.5. EU:n vihreä kirja julkisia hankintoja koskevista säännöistä (...)29 4.2.6. Toimintasuunnitelma savukkeiden ja alkoholin salakuljetuksen torjumiseksi EU:n itärajalla (...)29 Yleiset päätelmät (...)29 Tiivistelmä Komissio esittää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tämän vuosikertomuksen EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklan mukaisesti. Tämän kertomuksen tavoitteena on arvioida, missä määrin EU:n varat ovat alttiita väärinkäytölle sääntöjen vastaisen toiminnan (mukaan luettuna petosten) vuoksi ja selostaa, mitä asian korjaamiseksi tehdään. Kertomus kattaa sekä EU:n talousarvion menot että tulot. Viimeaikaisia aloitteita EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi Komissio on käynnistänyt viime aikoina useita aloitteita parantaakseen lainsäädäntö- ja hallintokehystä EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi: – Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) uudistamista koskeva muutettu ehdotus; – komission petostentorjuntastrategia; – tiedonanto Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla. Talousarvioon kohdistuvat sääntöjenvastaisuudet Tähän kertomukseen sisältyvä analyysi perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin lukuun ottamatta osaa, joka koskee suoraan komission hallinnoimia menoja. Raportointivuonna valvontajärjestelmien toteamien sääntöjenvastaisuuksien taloudelliset kokonaisvaikutukset [1] menoihin olivat 1,8 miljardia euroa (1,27 prosenttia määrärahoista) verrattuna 1,4 miljardiin euroon (1,13 prosenttia määrärahoista) vuonna 2009. Tulopuolella sääntöjenvastaisuuksien taloudelliset kokonaisvaikutukset ovat myös suuremmat kuin vuonna 2009: 393 miljoonaa (1,88 prosenttia kerätyistä perinteisistä omista varoista, yhteensä bruttona) verrattuna 357 miljoonaan (1,84 prosenttia kerätyistä perinteisistä omista varoista, yhteensä bruttona). Kaikki vuoden 2010 luvut viittaavat siihen, että sääntöjenvastaisuuksien määrä on kasvanut kaikilla aloilla lukuun ottamatta liittymistä valmistelevia rahastoja ja perinteisiä omia varoja. Tärkeimmät syyt kasvuun ovat koheesiorahastojen ohjelmasuunnittelun syklinen luonne ja erityisesti vuosien 2000–2006 täytäntöönpanojakson päättyminen sekä se, että (melkein kaikki) jäsenvaltiot ovat tehneet enemmän ilmoituksia ja ilmoittaminen on nopeutunut paremman ilmoitusjärjestelmän (IMS) avulla. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toteamistaan sääntöjenvastaisuuksista ja ilmoitettava, jos on aihetta epäillä petosta. Ilmoitusjärjestelmiä on modernisoitu ja parannettu, mikä on johtanut raportoinnin laadun paranemiseen. Tämä puolestaan on johtanut analyysien soveltamisalan ja luotettavuuden lisääntymiseen. Vaikka kokonaistilanne on suhteellisen hyvä ja komissiolla on käytössään rakenteet sääntöjenvastaisuuksien käsittelemiseksi, on selvää, että jäsenvaltioiden suhtautumisessa sääntöjenvastaisuuksista ilmoittamiseen on huomattavia eroja. Joissakin tapauksissa kansallisten ilmoitusjärjestelmien tehokkuus on asetettu kyseenalaiseksi. Kyseiset seikat on esitetty yksityiskohtaisesti kertomuksessa ja sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Petosten uhkaa koskevasta analyysista käy myös selvästi ilmi, että tarve torjua petoksia on edelleen erittäin suuri ja se tulee pysymään asialistan kärjessä. On myös olennaisen tärkeää, että ne vähemmistössä olevat jäsenvaltiot, jotka eivät vielä käytä sähköistä ilmoitusjärjestelmää täysimääräisesti, aloittavat sen käytön mahdollisimman pian. Petostentorjuntajärjestelmien parantaminen Sääntöjenvastaisuuksien menoja koskeviin kokonaisvaikutuksiin kuuluvat menoihin kohdistuvien epäiltyjen petosten taloudelliset vaikutukset, jotka ovat kasvaneet noin 180 miljoonasta eurosta vuonna 2009 (0,13 prosenttia määrärahoista) 478 miljoonaan euroon vuonna 2010 (0,34 prosenttia määrärahoista). Tietyt jäsenvaltiot ilmoittavat edelleen erittäin alhaisia lukuja epäillyistä petoksista. Kyseisiä jäsenvaltioita kehotetaan ilmoittamaan, millä tavalla valvontajärjestelmiä mukautetaan kohdealueilla, joissa petosten ja sääntöjenvastaisuuksien riski on suuri. Komissio aikoo analysoida jäsenvaltioiden koheesiopolitiikan alalla soveltamat sääntöjenvastaisuuksia ja petostentorjuntaa koskevat valvontajärjestelmät. Analyysin alustavat tulokset julkaistaan vuoden 2011 vuosikertomuksessa EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta. Takaisinperintämenettelyjen parantaminen On välttämätöntä lisätä takaisinperintämenettelyjen tehokkuutta erityisesti liittymistä valmistelevien rahastojen alalla. Komissio kehottaa jäsenvaltioita ja maita, joissa takaisinperintäaste on alhainen, nopeuttamaan menettelyitä, soveltamaan käytettävissä olevia oikeudellisia välineitä ja takeita silloin, kun sääntöjenvastaisuuksia todetaan ja takavarikoimaan varoja tapauksissa, joissa velkoja ei makseta. Johdanto Tässä kertomuksessa esitetään tietoja varojen väärinkäytöstä ja petoksista kokonaiskuvan antamiseksi tilanteesta. Siinä käsitellään myös varojen väärinkäytön ja petosten torjuntatoimia ja järjestelmien tehostamista sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla. Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa todetaan selvästi, että EU ja jäsenvaltiot jakavat vastuun EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta ja petosten torjunnasta. Kansalliset viranomaiset hallinnoivat neljää viidesosaa EU:n menoista ja keräävät perinteiset omat varat [2]. Kyseisillä aloilla komissio valvoo toimintaa, asettaa standardeja ja todentaa vaatimustenmukaisuuden. Komission ja jäsenvaltioiden läheinen yhteistyö on olennaisen tärkeää. Tämän kertomuksen pääasiallinen tavoite on sen vuoksi arvioida käytettävissä olevien tietojen perusteella, missä määrin kyseisessä yhteistyössä on onnistuttu, ja kuinka yhteistyötä voitaisiin edelleen parantaa. Tähän kertomukseen sisältyy edellisten vuosien tapaan viimeisimmät tiedot valvontajärjestelmien toteamista sääntöjenvastaisuuksista ja epäillyistä petoksista sekä niiden käsittelemiseksi toteutetuista toimenpiteistä ja tiettyä aihetta koskeva kertaluonteinen analyysi. Komission ja jäsenvaltioiden ennalta sopima tämän vuoden erityisaihe on ”päällekkäisrahoituksen riski koheesiopolitiikan alalla”. Jäsenvaltiot ovat osallistuneet analyysiin kyselylomakkeen avulla. Tämä kertomus sisältää tietoja jäsenvaltioiden ilmoittamista sääntöjenvastaisuuksista ja epäillyistä petoksista. Siinä ei anneta Euroopan parlamentin pyytämää [3] arviota sääntöjenvastaisuuksien ja petosten tosiasiallisesta tasosta eri jäsenvaltioissa. Tämä johtuu siitä, että komissio ei voi arvioida sääntöjenvastaisuuksien tai petosten tosiasiallista tasoa, koska jäsenvaltioilta saatujen tietojen määrä ja laatu ei ole riittävä. Komissio on kuitenkin halukas neuvottelemaan jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuudesta mitata sääntöjenvastaisuuksien ja petosten tosiasialliset tasot erityisesti, jos jäsenvaltiot ovat jo määritelleet kyseiset tasot omia tarkoituksiaan varten. Kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ja se julkaistaan [4]. Siinä on neljä osaa. Kertomuksen 1 osassa analysoidaan ilmoituksia jäsenvaltioiden toteamista sääntöjenvastaisuuksista niillä osa-alueilla, joilla jäsenvaltiot toteuttavat talousarviota (maatalouspolitiikka, koheesiopolitiikka ja liittymistä valmistelevat rahastot), ja EU:n perinteisten omien varojen keräämisessä. Siinä analysoidaan myös komission suoraan hallinnoimia menoja koskevia sääntöjenvastaisuuksia. Toisessa osassa keskitytään sääntöjenvastaisten määrien takaisinperintään vuonna 2010. Kolmannessa osassa käsitellään tämän vuoden erityisaihetta eli hankkeiden päällekkäisrahoituksen riskiä koheesiopolitiikan alalla. Siinä tarkastellaan myös edellisiin petostentorjuntaa koskeviin kertomuksiin liittyviä seurantatoimenpiteitä. Kertomuksen viimeisessä osassa esitetään yleiskatsaus vuonna 2010 toteutetuista petostentorjuntapolitiikoista ja uusista hankkeista EU:n taloudellisten etujen tehokkaaksi suojaamiseksi petoksilta ja muilta laittomilta toimilta. Kertomukseen liittyy kolme komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa [5]. 1. Ilmoitetut petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet Tietojen ymmärtämiseksi on tärkeää erottaa toisistaan petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet: Sääntöjenvastaisuudella tarkoitetaan sellaista talouden toimijan tekemää EU:n oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomista, jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko EU:n taloudellisille eduille [6]. Petoksella tarkoitetaan tahallista sääntöjen rikkomista tarkoituksena saada lainvastaista etua, joka katsotaan rikokseksi [7]. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava ne sääntöjenvastaisuudet, joiden osalta ne epäilevät petosta. Todetun petoksen tosiasiallinen taloudellinen vaikutus voidaan mitata vasta oikeudenkäyntimenettelyn päätteeksi. Euroopan tilintarkastustuomioistuin käyttää toteamiaan virheitä tietyn maksutapahtumaotoksen virhetason määrittämiseksi. Petostentorjunnassa ei ole määritelty ilmaisua ”virhe” [8]. Tämän vuosikertomuksen tilastotiedoissa esitetään jäsenvaltioiden komissiolle ilmoittamien tai komission toteamien sääntöjenvastaisuuksien ja epäiltyjen petosten tosiasiallinen määrä. Komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lähestymistapoja ei voida siten verrata toisiinsa. Kertomuksen tietoja on tulkittava varovaisesti. Sääntöjenvastaisuuksien todelliset tasot eivät ole tiedossa tai niitä ei ole arvioitu ja sen vuoksi niitä ei mainita, mutta ne ovat korkeammat kuin ilmoitetut tasot, jotka mainitaan. Myöskään tosiasialliset petosten tasot eivät ole tiedossa tai niitä ei ole arvioitu. Annetut luvut tarkoittavat jäsenvaltioiden ilmoittamien epäiltyjen petosten tasoja (myös vahvistetut petokset). Kyseiset epäiltyjen petosten tasot eivät vastaa vahvistettujen petosten tasoa oikeudenkäyntimenettelyn päättyessä usein monia vuosia myöhemmin. Kertomukseen ei sisälly tietoja vahvistetuista petoksista. Komissio ja jäsenvaltiot suorittavat erilaisia kaikkiin ilmoitettuihin sääntöjenvastaisuuksiin liittyviä seurantatoimia. 1.1. Analyysi jäsenvaltioiden ja komission yksiköiden vuonna 2010 tekemistä petoksia ja muita sääntöjenvastaisuuksia koskevista ilmoituksista Jäsenvaltioiden on EU:n lainsäädännön mukaisesti ilmoitettava EU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavista petosepäilyistä ja todetuista sääntöjenvastaisuuksista aloilla, joilla jäsenvaltiot toteuttavat talousarviota, sekä EU:n perinteisten omien varojen keräämisessä. Alat, joiden menot ovat suurimmat, ovat maatalous ja koheesiopolitiikka. Kaikki sääntöjenvastaisuudet, jotka koskevat yli 10 000:ta euroa EU:n varoja, on ilmoitettava komissiolle [9]. Sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamiseksi on käytössä kaksi sähköistä järjestelmää: omia varoja koskeva tietokanta (OWNRES), joka kattaa perinteiset omat varat, ja sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmä (IMS), joka kattaa talousarvion menopuolen siltä osin, kun komissio ja jäsenvaltiot hallinnoivat sitä yhdessä. OWNRES-tietokanta on myös keskeinen petosten ja sääntöjenvastaisuuksien kokonaistarkastelussa käytettävä tietolähde. IMS:n menestyksellinen täytäntöönpano on parantanut huomattavasti ilmoitusten laatua, sillä se on järkeistänyt ilmoitusvelvollisuuksiin liittyvän työtaakan jakamisen, nopeuttanut ilmoittamisprosessia ja parantanut ilmoitusten täydellisyyttä ja kokonaislaatua. Ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien laatu on yleensä ottaen parantunut, vaikka vielä ilmenee epäjohdonmukaisuuksia tapausten luokittelussa joko sääntöjenvastaisuuksiksi tai epäillyiksi petoksiksi. Kyseisten vaikeuksien ratkaisemiseksi komission yksiköt laativat valmisteluasiakirjan, jossa annetaan käytännön ohjeita sääntöjenvastaisuuksista ilmoittamiseksi. Komission suoraan hallinnoimiin menoihin liittyviä sääntöjenvastaisuuksia koskevat tiedot saadaan komission suoriteperusteisen kirjanpidon (ABAC) järjestelmästä. Lisätietoja ilmoitusjärjestelmistä ja menetelmistä on saatavana tähän kertomukseen liittyvässä sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa [10]. Taulukko 1: Sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä ja arvo — vuosi 2010 – 1.2. Tulot 1.2.1. Perinteiset omat varat Yli 97 prosenttia kaikista perinteisten omien varojen määristä kerätään ilman ongelmia. Komissiolle vuonna 2010 ilmoitettujen sääntöjenvastaisuustapausten lukumäärä (ml. petosepäilyt) on alhaisempi kuin edellisvuonna, mutta sääntöjenvastaiset määrät ovat korkeampia (ks. kuva 1). Sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja sisältää yksityiskohtaisen analyysin ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista ja petosepäilyistä kyseisellä alalla. Kuva 1: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet, ml. petosepäilyt, ja niihin liittyvät sääntöjenvastaiset määrät (...PICT...) Jäsenvaltioiden toteamien petosepäilytapausten osuus on pysynyt vakaana. Jäsenvaltioiden ilmoittamien lukujen huomattavat erot viittaavat vahvasti siihen, että sääntöjenvastaisuuksien ja petosten luokittelu OWNRES-tietokannassa ei ole vielä täysin luotettava kyseisten määritelmien erilaisista tulkinnoista johtuen. Kuten on jo mainittu, komission yksiköt laativat valmisteluasiakirjan, jossa annetaan käytännön ohjeita sääntöjenvastaisuuksista ilmoittamiseksi. Kuva 2: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut petosepäilytapaukset ja niihin liittyvät määrät (...PICT...) Jäsenvaltioiden väliset erot käyvät myös ilmi analysoitaessa vuonna 2010 vahvistettuja ja arvioituja sääntöjenvastaisia määriä. Erot johtuvat useista tekijöistä, joita voivat olla kuljetuksen ja kaupan muoto, talouden toimijoiden sääntöjen noudattamisen taso ja maantieteellinen sijainti. Luvut voivat myös vaihdella huomattavasti vuosittain. Tiettynä vuonna paljastuneet yksittäiset suuret petostapaukset voivat vaikuttaa merkittävästi lukuihin vuositasolla erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa perinteisten omien varojen keräämisen osuus on pienempi. Lisäksi asiaan vaikuttaa se, miten tehokkaasti jäsenvaltioiden tullivalvontastrategiat on kohdistettu suuririskiseen tuontiin ja paljastamaan perinteisiin omiin varoihin liittyviä petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia [11]. Viime vuosina komissio on korostanut erityisesti jäsenvaltioiden tullivalvontastrategioiden merkitystä perinteisiä omia varoja koskevien tarkastusten osalta. Komissio valvoo tarkasti, mitä toimia jäsenvaltiot toteuttavat komission tarkastusten aikana tehtyjen huomioiden johdosta [12]. Seuranta: Jäsenvaltioiden tullivalvontastrategioissa olisi keskityttävä edelleen suuririskiseen tuontiin. Näin tehostetaan sääntöjenvastaisuuksien ja petosepäilytapausten paljastumista perinteisten omien varojen alalla. 1.2.2. Alv Verotuksen alalla jäsenvaltioiden on valvottava sekä vanhoja että uusia petoslajeja ja torjuttava niitä. Tähän liittyy sekä lainsäädännöllisiä että toimintaa koskeva seikkoja kuten hallinnollinen yhteistyö ja tietojenvaihto, sääntöjen noudattamista koskevat politiikat, riskianalyysi ja valvontastrategiat kaikkien verolajien osalta sekä lainsäädännön aukottomuuden arviointi petosten osalta. Komissio on antanut jäsenvaltioille lainsäädäntökehyksen alv:tä koskevan yhteistyön lisäämiseksi. Se oli myös oikeusperustana EUROFISCille, joka on operatiivinen verkosto jäsenvaltioiden välistä nopeaa ja kohdistettua tietojenvaihtoa varten petostapauksissa ja erityisesti alv:tä koskevissa karusellipetoksissa. Jäsenvaltioiden asiantuntijat toimivat yhteistyössä tietyillä aloilla, antavat ennakkovaroituksia mahdollisista petostapauksista sekä koordinoivat kansallisia toimia. Tammikuusta 2013 lähtien jäsenvaltioiden viranomaisilla on automaattinen pääsy toisten jäsenvaltioiden tietokantoihin, mikä nopeuttaa tietojenvaihtoa lisää. Komissio on myös ehdottanut, että olisi kehitettävä uusi lähestymistapa, joka perustuu erityisesti vapaaehtoiseen sääntöjen noudattamiseen, riskien arviointiin ja valvontaan, ja jonka tavoitteena on vähentää veroviranomaisten osuutta ja keventää yritysten hallinnollista rasitusta. Vihreä kirja alv:n tulevaisuudesta antaa hyvän tilaisuuden tarkastella asiaa uudelleen, sillä siihen kerätään ehdotuksia mahdollisista konkreettisista toimista [13]. 1.3. Menot 1.3.1. Maatalousmenot Maatalouden alalla ilmoitettujen sääntöjenvastaisuustapausten lukumäärä ja niihin liittyvät määrät suhteessa käytettyihin kokonaismääriin eroavat huomattavasti jäsenvaltioiden sisällä ja niiden välillä. Viime vuonna komissio kehotti Suomea, Itävaltaa ja Alankomaita parantamaan ilmoitusvelvollisuuden noudattamistaan. Kyseiset jäsenvaltiot ovat vahvistaneet sitoumuksensa ilmoittaa sääntöjenvastaisuuksista ja pyrkimyksensä ilmoittamisprosessin optimoimiseksi. Joka neljännesvuosi komissio (OLAF) suorittaa laaduntarkastuksia ja antaa jäsenvaltioille palautetta ilmoittamisen laadusta ja puuttuvista tiedoista. Komissio on tiiviissä yhteydessä jäsenvaltioiden maatalousalan yhteyshenkilöihin antaakseen jäsenvaltioille tarvittavan tuen ja pitääkseen ne ajan tasalla viimeaikaisista suuntauksista ja kehityssuunnista. Ilmoitettujen sääntöjenvastaisuustapausten ja petosepäilytapausten lukumäärät kasvoivat ja myös niihin liittyvät taloudelliset vaikutukset lisääntyivät. Petosepäilyjen taloudellinen vaikutus lisääntyi 13 miljoonasta eurosta vuonna 2009 69 miljoonaan euroon vuonna 2010. Petosepäilytapausten kasvu vuonna 2010 (ks. kuva 4) voidaan selittää ilmoittamisen tehostumisella IMS-järjestelmää käytettäessä ja sillä, että EU-10- ja EU-2-jäsenvaltiot ovat alkaneet tehdä ilmoituksia maatalousalalla. Kuva 3: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet, ml. petosepäilyt, ja niihin liittyvät sääntöjenvastaiset määrät (...PICT...) Vuonna 2010 Italia ja EU-12-jäsenvaltiot luokittelivat yli 90 prosenttia ilmoitetuista tapauksista petosepäilyiksi. Tietyt jäsenvaltiot, joiden menot ovat suuret, kuten Ranska, Saksa, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta, ilmoittavat edelleen erittäin vähäisen määrän petosepäilytapauksia. Ranska ei luokitellut yhtään vuoden 2010 tapauksista petosepäilyiksi. Tämä nostaa esiin kysymyksen siitä, johtuuko ilmoitettujen petosepäilyjen alhainen määrä ilmoitusperiaatteiden noudattamatta jättämisestä vai jäsenvaltioissa käytössä olevien valvontajärjestelmien kyvystä paljastaa petoksia. Kuva 4: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut petosepäilytapaukset ja niihin liittyvät määrät (...PICT...) Sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja sisältää yksityiskohtaisen analyysin ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista asianomaisina varainhoitovuosina. Erityisesti huomioon kohteena ovat varainhoitovuodet 2004 ja 2005, jotka on ”saatettu päätökseen” eli tarkastussuunnitelmat on toteutettu, takaisinperintämenettelyt on aloitettu ja sääntöjenvastaisuuksista on ilmoitettu. Seuranta: Ranskaa, Saksaa, Espanjaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa kehotetaan selittämään, miksi ilmoitettujen petosepäilyjen lukumäärä on alhainen, ja miten valvontajärjestelmät mukautetaan kohdealueille, joilla petosten ja sääntöjenvastaisuuksien riski on suuri. Suomen, Alankomaiden ja Puolan olisi ilmoitettava johdonmukaisemmin erityisesti niiden henkilöiden henkilötiedot, jotka ovat syyllistyneet sääntöjenvastaisuuksiin ja petoksiin. Yleensä ottaen jäsenvaltioiden olisi yhä tehostettava ilmoitusten tekemistä, sillä vuonna 2010 jäsenvaltiot ilmoittivat sääntöjenvastaisuuksista ajoissa aiempaa huonommin. 1.3.2. Koheesiopolitiikka Koheesiopolitiikkaan vaikuttavat ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet muodostavat suurimman osan kaikista niistä ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista, jotka liittyvät EU:n talousarvion menopuoleen (noin 70 prosenttia vuonna 2010 ilmoitetuista tapauksista). Vuonna 2010 vahvistettiin jo edellisenä vuonna huomioitu ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien ja sääntöjenvastaisten määrien kasvava suuntaus (ks. kuva 5). Kasvua voivat selittää useat tekijät, mutta tärkeimmät niistä liittyvät valvontatoimien lisääntymiseen ohjelmakauden 2000–2006 päättyessä, ohjelmakauden 2007–2013 ohjelmien täysimääräiseen täytäntöönpanoon ja IMS-järjestelmän käyttöönottoon. Sääntöjenvastaisuuksien toteamista koskevien menetelmien yksityiskohtaisen analyysin mukaan valvontajärjestelmät toimivat nyt tehokkaammin. Analysoitaessa eniten ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia voidaan todeta, että sääntöjenvastaisuus todetaan useimmissa tapauksissa hankkeen täytäntöönpanovaiheessa. Vaikutus on arvoltaan suurin (taloudellinen vaikutus) kuitenkin valinta- tai hankintavaiheessa. Analyysi vahvistaa tarpeen tarkastella uudelleen julkisia hankintoja koskevia EU:n sääntöjä niiden selkiyttämiseksi ja niiden soveltamisedellytysten parantamiseksi [14]. Kuva 5: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet, ml. petosepäilyt, ja niihin liittyvät sääntöjenvastaiset määrät (...PICT...) Ilmoitettujen petosepäilytapausten osalta vahvistetaan edellisinä vuosina korostunut suuntaus eli suurimman osan tapauksista ilmoittavat Italia, Saksa ja Puola. Jäsenvaltioista Saksa on saanut eniten päätökseen petoksia koskevia ilmoitusmenettelyjä ohjelmakaudella 2000–2006, seuraavina ovat Puola ja Italia. Kuva 6: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut petosepäilytapaukset ja niihin liittyvät määrät (...PICT...) Seuraavat maat eivät ilmoittaneet yhtään tapausta vuonna 2010: Tanska, Ranska, Malta, Alankomaat, Ruotsi ja Slovenia. Tämä osoittaa, että sääntöjenvastaisuuksien ja petosepäilytapausten luokittelu IMS-järjestelmässä ei ole vielä täysin luotettava. Eniten petoksia vuonna 2010 saatujen ilmoitusten perusteella todettiin kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen [15] osalta. Sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja sisältää yksityiskohtaisen analyysin ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista ja petosepäilyistä kyseisellä alalla. Seuranta: Komissio tukee Espanjaa ja Ranskaa niiden pyrkimyksissä saada IMS-järjestelmän käyttöönotto päätökseen vuoden 2011 loppuun mennessä ja kehottaa Irlantia ottamaan järjestelmän täysin käyttöön. Komissio aikoo analysoida jäsenvaltioiden koheesiopolitiikan alalla soveltamat petostentorjuntaa koskevat valvontajärjestelmät. Asiaa koskeva kyselylomake lähetettiin jäsenvaltioille heinäkuussa 2011. Tulokset julkaistaan seuraavassa EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevassa vuosikertomuksessa vuonna 2012. 1.3.3. Liittymistä valmisteleva rahoitus Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja petokset IMS-järjestelmän käyttö ilmoitusten tekemisessä lisääntyi huomattavasti liittymistä valmistelevan tuen alalla vuonna 2010. Useimmilla niistä jäsenvaltioista, jotka saivat aiemmin liittymistä valmistelevaa tukea, on nyt mahdollisuus toimittaa sääntöjenvastaisuuksia koskevia ilmoituksia kyseisen ilmoitusjärjestelmän kautta. Vastaanotetut sääntöjenvastaisuuksia koskevat ilmoitukset on laadittu tyydyttävällä tavalla ja ne ovat annettujen sääntöjen mukaiset. Ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä ja niihin liittyvät taloudellisen vaikutukset ovat vähentyneet huomattavasti useimpien rahastojen osalta vuoteen 2009 verrattuna. Poikkeuksen muodostaa Phare, jonka osalta ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä on pysynyt vakaana, vaikka taloudelliset vaikutukset ovat vähentyneet. Tämä näyttää johtuvan siitä, että EU-10- ja EU-2-maat eivät saa enää liittymistä valmistelevaa tukea. Kuva 7: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet, ml. petosepäilyt, ja niihin liittyvät sääntöjenvastaiset määrät (...PICT...) Suurin osa uusista ilmoitetuista tapauksista on peräisin Romaniasta ja Bulgariasta ja ne liittyvät, kuten vuonna 2009, Sapard-rahastoon. Bulgariassa tilanne on kuitenkin kehittynyt huomattavasti, sillä siellä pääasiassa kansalliset yksiköt paljastavat nykyisin sääntöjenvastaisuuksia ja petosepäilyjä. Romanian tilanne on erilainen, sillä suuri osa sääntöjenvastaisuuksista ja petosepäilyistä todetaan EU:n yksiköiden tekemien tai kyseisten yksiköiden pyynnöstä tehtyjen tarkastusten jälkeen. Sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja sisältää yksityiskohtaisen analyysin ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista ja petosepäilyistä kyseisellä alalla. Kuva 8: Vuosina 2006–2010 ilmoitetut petosepäilytapaukset ja niihin liittyvät määrät (...PICT...) Seuranta: Komissio jatkaa uusien edunsaajamaiden (Turkin, Kroatian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Montenegron) tukemista niiden pyrkimyksissä ottaa käyttöön IMS-järjestelmä ilmoitusten laadun parantamiseksi. 1.3.4. Komission suoraan hallinnoimat menot Tämä kohta koskee tietoja takaisinperintämääräyksistä [16], jotka komission yksiköt ovat antaneet suoraan ja keskitetysti hallinnoitujen [17] menojen osalta. Takaisinperintämääräyksiä koskevat tiedot viittaavat siihen, että vaikka se suoraan hallinnoitujen menojen osuus, jonka osalta annetaan takaisinperintämääräys, on kasvanut, sääntöjenvastaisuuksien taso on pysynyt alhaisena (0,17 prosenttia vuonna 2009 ja 0,27 prosenttia vuonna 2010). Komission yksiköt katsoivat, että ainoastaan 2,1 prosenttia annetuista takaisinperintämääräyksistä oli petosepäilytapauksia (noin 0,02 prosenttia määrärahoista). 2. Sääntöjenvastaisten määrien takaisinperintä vuonna 2010 Tämän luvun tiedot perustuvat jäsenvaltioiden sääntöjenvastaisuustapauksia koskeviin ilmoituksiin ja niissä keskitytään niiden toimien tuloksiin, joita kansalliset viranomaiset ovat toteuttaneet edunsaajille (eli taloudellisille toimijoille) aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperimiseksi. Analyysissä ei oteta huomioon alle 10 000 euron suuruisia perimisiä lukuun ottamatta maatalousalaa, jonka osalta takaisinperintäluvut koskevat kaikkia perittäviä määriä. Tämän kertomuksen soveltamisala on sen vuoksi erilainen kuin niissä muissa komission asiakirjoissa, joissa käsitellään komission jäsenvaltioilta esimerkiksi rahoitusoikaisujen tai tilien tarkastamis- tai hyväksymismenettelyjen kautta takaisinperimiä määriä [18]. On tärkeää huomioida, että takaisinperinnän tasoja ei voida verrata toimintalohkojen kesken erilaisista sääntelykehyksistä ja sovelletuista takaisinperintämekanismeista johtuen (kuten taulukosta 2 käy ilmi). Lisäksi tiettyjä perintäprosessin nopeuttamiseksi käyttöön otettuja mekanismeja on sovellettu lyhyemmän aikaa (maatalouden toimintalohkolla). Taulukko 2: Takaisinperinnän taso toimintalohkoittain vuosina 2009 ja 2010 TOIMINTALOHKO | TAUSTA | TAKAISINPERINNÄN TASO | | | 2009 | 2010 | Perinteiset omat varat | Perinnän ollessa kesken sen taso vaihtelee jatkuvasti. Tällä hetkellä kaikkia vuosia (1989-2010) koskeva takaisinperintäaste on 47 prosenttia. | 50 % | 46 % | Maatalous | Jäsenvaltiot ilmoittavat tässä sarakkeessa esitetyt luvut suoraan komissiolle (maatalouden pääosastolle). Luvut lasketaan ainoastaan lopullisilta edunsaajilta tosiasiallisesti perittyjen määrien perusteella tapauksissa, jotka todettiin uuden tarkastamis- ja hyväksymismekanismin käyttöönoton jälkeen vuonna 2007. Lukuihin sisältyvät myös alle 10 000 euron suuruiset määrät. | 39 % | 42 % | Koheesiopolitiikka | Tässä sarakkeessa esitetyt luvut perustuvat jäsenvaltioiden omiin, suoraan OLAFille IMS-järjestelmän kautta tekemiin ilmoituksiin [19]. Tasot viittaavat ohjelmakauteen 2000–2006 (ohjelmien saattaminen päätökseen alkoi vuonna 2010) ja niissä otetaan myös huomioon sääntöjenvastaiset maksut, joilta jäsenvaltiot ovat evänneet EU:n rahoituksen (peruuttaminen), mutta kyseisiä määriä ei välttämättä ole peritty takaisin edunsaajilta. | 53 % | 67 % | Liittymistä valmisteleva rahoitus | Jäsenvaltiot ilmoittavat tässä sarakkeessa esitetyt luvut suoraan OLAFille IMS-järjestelmän kautta ja ne viittaavat lopullisilta edunsaajilta perittyihin määriin. Ohjelmakausi on 2002–2006 (ohjelmat saatetaan päätökseen vuonna 2010). | 27 % | 30 % | Suorat menot | Takaisinperinnän taso lasketaan vuosittain. | 56 % | 59 % | 2.1. Perinteiset omat varat Perinteisten omien varojen osalta jäsenvaltiot ovat velvollisia perimään takaisin OWNRES-tietokantaan rekisteröimänsä vahvistetut määrät. Vuonna 2010 todetuista sääntöjenvastaisuuksista johtuva perittävä määrä on 393 miljoonaa euroa (noin 1,88 prosenttia vuonna 2010 kerätyistä perinteisten omien varojen kokonaisbruttomäärästä). Jäsenvaltiot ovat perineet jo 180 miljoonaa euroa. Takaisinperintäaste vuodelle 2010 oli julkaisuajankohtana 46 prosenttia. Jäsenvaltioiden perintätoimia perinteisten omien varojen alalla valvotaan perinteisiin omiin varoihin kohdistuvilla tarkastuksilla ja menettelyllä, jonka mukaisesti kaikki 50 000 euroa ylittävät perintäkelvottomat määrät ilmoitetaan komissiolle. Jäsenvaltioiden katsotaan olevan taloudellisesti vastuussa perinteisten omien varojen menetyksistä, sillä niiden takaisinperintätoimissa on havaittu heikkouksia. 2.2. Maatalous Maatalouden alalla jäsenvaltiot perivät 175 miljoonaa euroa varainhoitovuonna 2010. Tarkastamis- ja hyväksymismekanismi (asetuksella (EY) N:o 1290/2005 käyttöönotettu ”50-50 prosentin sääntö” [20]) antaa jäsenvaltioille vahvan kannustimen aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperimiseksi edunsaajilta mahdollisimman pian. Varainhoitovuoden 2010 loppuun mennessä jäsenvaltiot olivatkin jo perineet 42 prosenttia uuden Euroopan maatalouden tukirahaston veloista vuodelta 2007 ja sen jälkeisiltä vuosilta. Kansallisilla viranomaisilla oli kuitenkin varainhoitovuoden 2010 lopulla perimättä edunsaajilta yhteensä 1,2 miljardia euroa [21], mistä summasta jäsenvaltiot olivat jo maksaneet noin 0,3 miljardia euroa EU:n budjettiin 50-50 prosentin säännön mukaisesti. Vuosina 2008–2010 komissio tarkasti uuden tarkastamis- ja hyväksymismekanismin kansallisten viranomaisten luona tekemiensä tarkastuskäyntien aikana. Kyseiset viranomaiset vastaavat 16:sta maksajavirastosta kahdessatoista maassa ja niiden perittävänä oli 89 prosenttia velkasaatavista varainhoitovuoden 2010 lopulla. Yleensä ottaen kansallisilla viranomaisilla on riittävät takaisinperintämenettelyt. Tarkastuksissa havaittuja puutteita seurataan sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen yhteydessä. 2.3. Koheesiopolitiikka Menojen takaisinperintäaste vuonna 2010 oli korkein koheesiopolitiikan alalla (yli 60 prosenttia). Koheesiopolitiikka perustuu monivuotisiin ohjelmiin, mistä johtuu, että tiettyjä takaisinperintämenettelyjä sovelletaan ainoastaan ohjelmakauden lopulla. Ohjelmakauden 1994–1999 loputtua ilmeni huomattavia vaikeuksia. Menettelyjä, jotka koskevat yhtä kolmatta osaa kyseistä ohjelmakautta koskevien, jäsenvaltioiden ilmoittamien sääntöjenvastaisuuksien taloudellisista vaikutuksista (EU:n osuus 0,5 miljardia euroa), ei ole vielä saatettu päätökseen. Komission yksiköt toteuttavat sovittelutoimia tapausten saattamiseksi päätökseen [22]. Ohjelmakauden 1994–1999 takaisinperintäaste on tällä hetkellä 67 prosenttia. Ohjelmakautta 2000–2006 koskevien parannettujen menettelyjen onnistumista kuvaa se, että ainoastaan vuosi sen jälkeen, kun jäsenvaltiot olivat antaneet komissiolle ohjelmien päättämistä koskevan aineiston, 70 prosenttia EU:n aiheettomasti maksamista 2,9 miljardista oli peritty takaisin (tai poistettu meno-eristä) [23]. Unkarin, Tšekin ja Slovenian perintäaste on noin 20 prosenttia tai sen alle. Kyseisiä jäsenvaltioita kehotetaan selittämään syyt tähän ja lisäämään ponnistelujaan. 2.4. Liittymistä valmisteleva rahoitus Ohjelmakaudella 2002–2006 tehtyjä takaisinperintöjä koskeva analyysi vahvistaa, että tällä alalla on parantamisen varaa. Liittymistä valmistelevan rahoituksen alalla menojen takaisinperimisaste on alhaisin. Vuonna 2010 takaisinperintäaste on 10 prosenttia, joka on paljon alhaisempi kuin edellisenä vuonna (27 prosenttia). Vaikka viime vuosina tehdyt takaisinperinnät otettaisiinkin huomioon, perimisaste jää kuitenkin alhaiseksi (yhteensä noin 30 prosenttia vuosina 2002–2006) ja erityisen alhainen se on Bulgarian, Turkin, Liettuan, Latvian ja Slovenian osalta. Petosepäilytapauksia koskevat menettelyt pitkittyvät ja tulevat monimutkaisemmiksi, minkä voi todeta alhaisesta perintäasteesta (yhteensä 14 prosenttia saman ajanjakson aikana). Petosepäilytapauksiin liittyvien pitkien menettelyjen lisäksi toinen syy alhaiselle perintäasteelle voisi olla se, että edunsaajamaat eivät ole päivittäneet sääntöjenvastaisuuksia koskevia perintätietojaan. Edunsaajamaita kehotetaan antamaan syyt alhaiselle takaisinperintäasteelle, parantamaan takaisinperintätoimiaan ja täydentämään päätökseen saatuja perintämenettelyjä koskevat puuttuvat tiedot. 2.5. Komission suoraan hallinnoimat menot Vuonna 2010 annettujen perintämääräysten osalta määrät perittiin takaisin joko täysin tai osittain melkein kaikissa 791 tapauksessa, mikä merkitsee melkein 25 miljoonaa euroa. Yleinen perintäaste nousi 58,5 prosenttiin ja petosepäilytapauksissa se oli korkea (82,4 prosenttia). Komissio jatkaa perintämenettelyjä. 3. Vastaukset kyselylomakkeeseen, joka koski yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa koheesiopolitiikan alan hankkeiden päällekkäisrahoituksen riskin osalta Joka vuosi komissio ja jäsenvaltiot valitsevat kertomuksessa käsiteltävän erityisaiheen jäsenvaltioille kyselylomakkeessa esitettyihin kysymyksiin annettujen vastausten perusteella. Tämän vuoden aiheena on koheesiopolitiikan alan hankkeiden päällekkäisrahoituksen riski. Jäsenvaltioiden kyselylomakkeeseen antamat vastaukset ja syvällisempi kansallisten käytäntöjen analyysi on saatavilla komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa SEUT-sopimuksen 325 artiklan täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa vuonna 2010. Asiaa koskevat kansalliset oikeussäännöt Kaikki jäsenvaltiot vahvistivat, että samojen kulujen rahoitus useammasta lähteestä on kielletty. Päällekkäisrahoituksen kieltäminen on määritelty riittävästi maiden asiaa koskevassa sääntelykehyksessä ja muissa kansallisissa säännöksissä. Todetessaan hankkeiden päällekkäisrahoitusta jäsenvaltiot soveltavat hallinnollisia ja rikosoikeudellisia seuraamuksia, perivät EU:n varat ja asettavat edunsaajat syytteeseen. Useimmat jäsenvaltiot [24] käyttävät päällekkäisrahoituksen riskiä osoittavia indikaattoreita. Jäsenvaltiot puoltavat yleisesti päällekkäisrahoituksen ehkäisemisen tehostamista riskianalyysin laajentamisen, komission suositusten huomioonottamisen ja yhteisten tietokantojen kautta saatujen edunsaajia koskevien tietojen vaihdon kautta. Tietojenvaihto Kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat säännöllisestä tietojenvaihdosta ja yhteistyötoimista kansallisten viranomaisten välillä hankkeiden päällekkäisrahoituksen riskin ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi. Päällekkäisrahoitusyritysten tunnistaminen alkaa hankkeiden soveltamisvaiheessa ja luvan antamisvaiheessa. EU-varoja kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla hallinnoivat viranomaiset voivat käyttää tietokantoja, joissa on yleisiä ja taloudellisia tietoja EU:n ja edunsaajien yhdessä rahoittamista hankkeista. Myös muut viranomaiset, kuten poliisi ja syyttäjäviranomaiset, voivat saada tietoja haltuunsa. Tietyt tiedot ovat myös yleisön saatavilla. Suurin osa jäsenvaltioista [25] on myös kehittänyt muita sähköisiä välineitä tietojen keräämiseksi ja analysoimiseksi EU:n kanssa yhteisesti rahoitetuista hankkeista. Niitä voidaan käyttää yhdessä ulkoisten tietolähteiden (esim. julkiset internet-sivustot ja julkiset tietokannat) kanssa. Hankesopimusten julkaisua, tekemistä ja täytäntöönpanoa koskevissa vaiheissa tietoja välitetään eri kansallisten viranomaisten välillä ja niitä vaihdetaan komission kanssa työryhmien ja tietojärjestelmien kautta. Poissulkemista koskevan keskustietokannan (CED) käyttö jäsenvaltioissa varainhoitoasetuksen 95 artiklan mukaisesti on vielä erittäin vähäistä. Tietyt jäsenvaltiot [26] käyttävät kansallisia poissulkemista koskevia tietokantoja. Hankintamenettelyjen ulkopuolelle sulkemisen yleisimpänä syynä oli se, että edunsaaja ei maksanut sosiaalimaksuja tai veroja [27]. Kyselylomaketta koskevat päätelmät: Jäsenvaltioiden kertomuksessa ilmoittamien seikkojen perusteella voidaan todeta, että niillä on käytössään joitakin toimenpiteitä, joilla päällekkäisrahoitus pitäisi olla estettävissä. Toimenpiteisiin kuuluvat säädökset, riskianalyysi, hallinnolliset menettelyt, kansallisten viranomaisten välinen yhteistyö, tietojenvaihto ja sähköisten välineiden käyttö. Riskien määrityksessä on kuitenkin edistyttävä lisää. Kaikkia jäsenvaltioita kehotetaan käyttämään CED-tietokantaa. 4. Petostentorjuntapolitiikat 4.1. Petostentorjuntaa koskevien aloitteiden täytäntöönpano vuonna 2010 4.1.1. Herkules II -ohjelma Herkules II –ohjelma on komission (OLAFin) hallinnoima rahoitusväline EU:n taloudellisten etujen suojaamisen ja siihen liittyvän rikollisen toiminnan, mukaan luettuna savukkeiden salakuljetuksen, ehkäisemisen alalla. Herkules II -ohjelman väliarviointi vahvisti kyseisestä menoerästä saatavan arvon [28]. Väliarvioinnissa suositeltiin, että Herkules II -ohjelman seuraajaohjelmalla jatkettaisiin jäsenvaltioiden teknisen laitteiston parantamista, sellaisten tietokantojen käytön rahoitusta, jotka ovat olennaisen tärkeitä jäsenvaltioiden viranomaisten ja OLAFin tutkimusten kannalta, ja savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjuntaa tupakanvalmistajien kanssa tehtyjen oikeudellisesti sitovien sopimusten mukaisesti. 4.1.2. Tulli Komissio on kehittänyt useita tietotekniikkavälineitä riskien arvioinnin helpottamiseksi ja sääntöjenvastaisuuksien ja petosten havaitsemiseksi tullin alalla (tietojenvaihto, yhteistyöjärjestelmät ja tietokannat). Vuoden 2010 tärkein edistysaskel oli teknisen alustan nimeltä Mutual Assistance Broker kehittäminen. Se tarjoaa yhteisen rajapinnan kansallisten järjestelmien kanssa. Komissiolla on jäsenvaltioiden kanssa yhteisiä tullioperaatioita [29]. OLAFin kesäkuussa 2010 koordinoimassa yhteisessä tullioperaatiossa, koodinimeltään Sirocco, takavarikoitiin noin 40 miljoonaa savuketta, 1,2 tonnia käsin käärittävää tupakkaa, 7 000 litraa alkoholia ja 8 miljoonaa kappaletta muuta väärennettyä tavaraa. Operaatiossa pidätettiin kolme epäiltyä savukkeiden salakuljettajaa [30]. Vuoden 2010 lopulla unioni käynnisti tulliyhteistyön uudelleen Kiinan ja Venäjän kanssa. Kummankin maan kanssa hyväksyttiin tulliyhteistyön strategiset puitteet. Puitteiden perustana on kolme yleistä prioriteettia, joissa otetaan huomioon yhteiset edut taloudellisen integraation, tullin nykyaikaistamisen ja kansainvälisten standardien noudattamisen aloilla: 1) turvalliset ja sujuvat kauppareitit, 2) riskien hallinta ja petosten torjunta ja 3) investoinnit tullin nykyaikaistamiseen. Rajalla toteutettavia tullitoimia käsittelevän EU:n ja Venäjän välisen työryhmän kokouksessa 6. toukokuuta 2011 sovittiin alkuvaiheen käytännön toimista strategisten puitteiden täytäntöönpanemiseksi. Toimiin kuuluvat nopean tiedonvaihtojärjestelmän perustaminen rajalla esiintyvien ruuhkien ehkäisemiseksi ja yhteisten asiantuntijaryhmien perustaminen yhteistyötoimien kehittämiseksi tietyillä aloilla. 4.1.3. EU:n taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen ratifiointi Malta ratifioi yleissopimuksen 20. tammikuuta 2011. Komissio kehottaa jälleen Tšekkiä seuraamaan kaikkia muita jäsenvaltioita ja ratifioimaan yleissopimuksen sekä kehottaa Viroa ratifioimaan 29. marraskuuta 1996 tehdyn pöytäkirjan, joka koskee Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen tulkintaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamilla ennakkoratkaisuilla. 4.1.4. Komission petostentorjuntapolitiikka laajentumisen yhteydessä Vuonna 2010 komissio jatkoi sen varmistamista, että petostentorjuntapolitiikka otettiin täysimääräisesti huomioon erityisesti Kroatian ja Turkin kanssa käytävissä liittymisneuvotteluissa. Komissio valvoi EU:n taloudellisten etujen suojaamista vuosina 2010–2012 koskevan Kroatian petostentorjuntastrategian ja tammikuussa 2010 hyväksytyn Kroatian toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa [31]. Turkin osalta komission ponnistelut vuonna 2010, kuten myös edellisinä vuosina, ovat keskittyneet sääntöjenvastaisuuksia koskevan analyysin ja niistä ilmoittamisen tehostamiseen sekä kansallisen petostentorjuntastrategian valmisteluun. Sen jälkeen, kun Turkin pääministerin alainen tarkastuskomitea (PMIB) joulukuussa 2009 nimettiin petostentorjunnan yhteyspisteeksi, OLAF on käynyt Turkin kanssa tiiviitä neuvotteluja siitä, miten petostentorjunnassa on edistytty institutionaalisella ja lainsäädännöllisellä tasolla. Komissio on myös antanut rahoitusta EU:n hankkeeseen kansainvälisten lainvalvonnan yhteistyöyksiköiden (ILECU) [32] perustamiseksi Länsi-Balkanin ehdokasmaihin (Kroatiaan, entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan ja Montenegroon) ja mahdollisiin ehdokasmaihin (Albaniaan, Bosniaan ja Hertsegovinaan ja Serbiaan). Komissio odottaa ehdokasmaan aseman vuonna 2011 saaneilta Islannilta ja Montenegrolta tiivistä yhteistyötä EU:n taloudellisten etujen suojaamisen alalla. 4.1.5. Komission petostentorjuntapolitiikka Euroopan naapuruuspolitiikan puitteissa Itäinen kumppanuus on Euroopan naapuruuspolitiikan uusi ulottuvuus, joka koskee Armeniaa, Azerbaidžania, Valko-Venäjää, Georgiaa, Moldovan tasavaltaa ja Ukrainaa. Sen tavoitteena on tarvittavien edellytysten luominen EU:n ja kumppanimaiden välisen poliittisen liiton ja taloudellisen integroitumisen nopeuttamiseksi. EU on neuvotellut vuodesta 2009 lähtien uudet assosiaatiosopimukset edellä mainittujen maiden kanssa (Valko-Venäjää lukuunottamatta) itäisen kumppanuuden puitteissa. Komissio on ehdottanut uusia valvontaa ja petostentorjuntaa koskevia määräyksiä kyseisten sopimusten rahoitusyhteistyötä koskeviin lukuihin vahvan oikeudellisen kehyksen aikaansaamiseksi ja selkeiden sitoumusten saamiseksi kumppanimailta sen varmistamiseksi, että niiden EU:lta saamia varoja hoidetaan moitteettomasti. Neuvottelut rahoitusyhteistyötä koskevasta luvusta Ukrainan kanssa päätettiin vuonna 2009 ja komissio neuvotteli rahoitusyhteistyötä koskevasta luvusta Moldovan kanssa vuonna 2010. Molempiin lukuihin sisältyvät kyseiset valvontaa ja petostentorjuntaa koskevat uudet määräykset. 1. tammikuuta 2011 lähtien Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) on hoitanut neuvottelut tiiviissä yhteistyössä Euroopan komission kanssa. Komissio ja EUH haluavat kyseiset määräykset Armenian, Azerbaidžanin ja Georgian kanssa tehtäviin uusiin sopimuksiin sitten, kun neuvottelut rahoitusyhteistyötä koskevasta luvusta kyseisten maiden kanssa alkavat vuoden 2012 alkupuolella. 4.1.6. Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunta Tupakkatuotteiden väärentämisen ja salakuljetuksen torjumiseksi EU ja sen 26 jäsenvaltiota [33] sekä British American Tobacco ja Imperial Tobacco Limited allekirjoittivat vuonna 2010 kaksi yhteistyösopimusta. Edelliset sopimukset allekirjoitettiin vuonna 2004 Philip Morris Internationalin kanssa ja vuonna 2007 Japan Tobaccon kanssa. Kyseisissä oikeudellisesti sitovissa sopimuksissa määrätään kattavista toimenpiteistä kyseisten yritysten tuotteiden esiintymisen rajoittamiseksi tupakkatuotteiden laittomilla markkinoilla [34]. Sopimukset vastaavat tupakoinnin torjunnasta tehdyssä Maailman terveysjärjestön (WHO) puitesopimuksessa olevia salakuljetuksen torjuntaa koskevia määräyksiä. Niissä tuetaan myös EU:n pyrkimystä tiukkalinjaiseen sopimuspöytäkirjaan tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjumiseksi. Tupakoinnin torjunnasta tehty puitesopimus on ensimmäinen Maailman terveysjärjestön johdolla neuvoteltu sopimus. Se hyväksyttiin vuonna 2003 maailman terveyskokouksessa ja se tuli voimaan helmikuussa 2005. Tupakoinnin torjunnasta tehdyn WHO:n puitesopimuksen sopimuspuolten konferenssin ensimmäisessä kokouksessa heinäkuussa 2007 sopimuspuolten konferenssi perusti hallitustenvälisen neuvotteluelimen neuvottelemaan tupakoinnin torjunnasta tehdyn WHO:n puitesopimuksen 15 artiklan mukaisen sopimuspöytäkirjan tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjumiseksi. Komissio (OLAF) on koordinoinut EU:n kannan ja edusti neuvoston puheenjohtajamaan kanssa EU:ta neuvotteluprosessin aikana. Hallitustenvälinen neuvotteluelin on kokoontunut neljä kertaa, viimeksi vuonna 2010. Vaikka edistystä on tapahtunut, vielä on käytävä neuvotteluja pöytäkirjan tietyistä pääkohdista. Hallitustenvälinen neuvotteluelin kokoontuu seuraavan kerran vuonna 2012. Euroopan komissio tukee vahvasti maailmanlaajuisen sopimuksen (pöytäkirjan) tekemistä tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjumiseksi, sillä sopimus on yhdenmukainen komission velvollisuuden kanssa suojata EU:n taloudellisia etuja, ja myös torjua savukkeiden salakuljetusta ja väärentämistä. 4.2. Uudet petostentorjunta-aloitteet 4.2.1. OLAF:n uudistaminen Komissio hyväksyi muutetun ehdotuksen, jolla muutetaan asetusta (EY) N:o 1073/1999 ja kumotaan Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista annettu asetus (Euratom) N:o 1074/1999. Valmistellessaan muutettua ehdotusta komissio on ottanut huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston ilmaisemat kannat sekä keskusteluasiakirjassa [35] heinäkuussa 2010 esitetyt päätelmät, joissa hahmotellaan mahdollisia tapoja viedä nykyistä lainsäädäntöprosessia eteenpäin. Ehdotusta koskevia neuvotteluja käytiin Unkarin ollessa neuvoston puheenjohtajamaana ja ne jatkuvat Puolan puheenjohtajuuskaudella. Komissio avustaa lainsäätäjää, jotta ehdotus voitaisiin hyväksyä lopullisesti vuoden 2011 lopulla. 4.2.2. Komission monivuotinen petostentorjuntastrategia Komissio antoi 24. kesäkuuta 2011 tiedonannon komission petostentorjuntastrategiasta [36]. Strategiassa annetaan puitteet EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi paremmin eri politiikan aloilla, ja siinä keskitytään pääasiassa petostentorjuntaan ja petosten paljastamiseen. Yksi petostentorjuntastrategian päätavoitteista on alakohtaisten petostentorjuntastrategioiden kehittäminen komissiossa pääosastotasolla. 4.2.3. Tiedonanto Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla Komissio antoi 26. toukokuuta 2011 tiedonannon Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla: Kokonaisvaltainen politiikka veronmaksajien rahojen suojaamiseksi [37]. Ehdotuksessa esitetään uusien lainsäädännöllisten toimenpiteiden tarkastelua EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi Lissabonin sopimuksen mukaisesti. Harkinnan alla ovat rikosoikeudellisten ja hallinnollisten menettelyjen tehostaminen, institutionaaliset järjestelyt (Eurojustin toimintavalmiuksien nykyaikaistaminen, erityisen eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen perustaminen, OLAFin roolin mukauttaminen uusiin institutionaalisiin rakenteisiin) sekä aineellisoikeudellinen kehys. 4.2.4. Tiedonanto korruption torjunnasta EU:ssa Komissio antoi Eurooppa-neuvoston Tukholman ohjelmaan perustuen 6. kesäkuuta 2011 tiedonannon korruption torjunnasta EU:ssa [38]. Se käynnisti myös uuden mekanismin, EU:n korruptiontorjuntakertomuksen, jäsenvaltioiden korruptiontorjuntatoimien seuraamiseksi ja arvioimiseksi. Tämän pitäisi edistää poliittista sitoutumista ja auttaa jäsenvaltioita soveltamaan paremmin voimassa olevaa lainsäädäntöä sekä panemaan kansalliset sitoumuksensa täysimääräisesti täytäntöön. Samanaikaisesti komissio hyväksyi lahjonnan torjumisesta yksityisellä sektorilla annetun neuvoston puitepäätöksen 2003/568/YOS täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen ja kertomuksen yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat EU:n osallistumista Euroopan neuvoston yhteyteen perustetun lahjonnanvastaisen valtioiden ryhmän (GRECO) toimintaan. 4.2.5. EU:n vihreä kirja julkisia hankintoja koskevista säännöistä Komissio käynnisti 27. tammikuuta 2011 julkisen kuulemisen (vihreä kirja) [39] siitä, kuinka julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä voitaisiin päivittää ja parantaa. Siinä käsitellään muun muassa sääntöjen yksinkertaistamista, byrokratian vähentämistä erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta, suosimisen torjuntaa, korruptiota ja eturistiriitoja. Kyseistä kuulemista koskeva arviointikertomus hyväksyttiin vuoden 2011 kesäkuun lopulla [40]. Valmistellessaan lainsäädäntöehdotustaan EU:n julkisia hankintoja koskevien sääntöjen uudistamisesta komissio ottaa huomioon kuulemisen tulokset. 4.2.6. Toimintasuunnitelma savukkeiden ja alkoholin salakuljetuksen torjumiseksi EU:n itärajalla Salakuljetus, erityisesti savukkeiden salakuljetus, on merkittävä ongelma EU:lle ja siitä aiheutuu suuria tappioita jäsenvaltioiden ja EU:n talousarvioihin. EU:n itäraja on tässä suhteessa erityisen ongelmallinen. Komissio on laatinut toimintasuunnitelman salakuljetuksen torjumiseksi EU:n itärajalla [41]. Se julkaistiin kesäkuussa 2011 ja siihen sisältyy jäsennelty ja kattava tiivistelmä voimassaolevista toimenpiteistä komission ja jäsenvaltioiden tasolla sekä selostus jäljellä olevista puutteista ja porsaanrei’istä. Siihen sisältyy myös komission ehdotuksia muista mahdollisista toimista komission tai EU:n tasolla. Komissio odottaa, että toimintasuunnitelmalla on myös laajempi vaikutus koko EU:n alueella ja että se auttaa rikollisuuden torjumisessa maailmanlaajuisesti. Toimintasuunnitelmaan sisältyy toimintavalmiuksien kehittämistä ja teknistä tukea koskevia toimia, salakuljetuksen ehkäisemistä ja tietoisuuden lisäämistä koskevia toimia ja ehdotuksia operatiivisen yhteistyön vahvistamiseksi ja kansainvälisen yhteistyön lisäämiseksi. Yleiset päätelmät Kertomuksen mukaan edistystä saavutettiin viime vuonna sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamisen osalta, mikä johtuu erityisesti parempien ilmoitusjärjestelmien käyttöönotosta jäsenvaltioissa. Saaduista tiedoista käy myös selvästi ilmi, että edistystä tarvitaan vielä erityisesti takaisinperinnän alalla, jossa menettelyt ovat vielä suhteellisen pitkiä. Vuonna 2010 ja vuoden 2011 ensimmäisellä puoliskolla komissio hyväksyi ja pani täytäntöön useita poliittisia aloitteita, joilla on myönteinen vaikutus EU:n taloudellisten etujen suojaamiseen. Kyseisten aloitteiden käytännön toteutus on jo alkanut ja se edellyttää tiivistä yhteistyötä EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden välillä. Kyseisten poliittisten aloitteiden ensimmäiset tulokset esitellään vuotta 2011 koskevassa kertomuksessa. [1] Taloudelliset vaikutukset tarkoittavat sääntöjenvastaisuuksien vaikutusta julkisen rahoitusosuuden määrään. [2] Niihin kuuluvat pääasiassa tulli- ja maatalousmaksut, mutta myös polkumyyntitullit ja sokerimaksut. [3] Esim. Euroopan parlamentin päätöslauselma 6. huhtikuuta 2011 Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta – Petostentorjunta – vuosikertomus 2009 (2010/2247(INI)), 3 kohta. [4] Edellisten vuosien kertomukset: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [5] Ks. viitetiedot tämän kertomuksen kansilehdeltä. [6] Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohta (EYVL L 312, 23.12.1995). [7] Yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyn yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohta (EYVL C 316, 27.11.1995). [8] Ilmaisun ”virhe” käytön osalta ks. talousarvion toteuttamista koskeva Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2009, EUVL C 303/02, 9.11.2010. Tiedonkeruumenetelmien erilaisuuden vuoksi Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja komissio ovat samaa mieltä siitä, että virheitä koskevia Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lukuja ja sääntöjenvastaisuuksia ja rahoitusoikaisuja koskevia komission lukuja ei voida verrata tarkoituksenmukaisella tavalla (EUVL C 303/02, 9.11.2010, 1.50 kohta, s. 32-33). Ks. tilintarkastustuomioistuimen tarkastusmenetelmiä koskeva kohta liitteessä 1.1 (Tarkastuksen lähestymistapa ja tarkastusmenetelmät) EUVL C 303/02, 9.11.2010, s. 34. [9] Oikeusperustojen ja poikkeusten osalta ks. sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja. [10] Sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja. [11] Lisätietoja saatavana sääntöjenvastaisuuksien tilastollista analyysiä koskevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. [12] Jäsenvaltioiden tullivalvontastrategiaa koskeva kertomus, jossa esitetään tiivistetysti vuosina 2009 ja 2010 kaikissa jäsenvaltioissa suoritettujen tarkastusten tulokset, annettiin omia varoja käsittelevälle neuvoa-antavalle komitealle 7. heinäkuuta 2011. [13] KOM(2010) 695. Julkinen kuulemisprosessi päättyi 31. toukokuuta 2011. [14] Komissio on aloittanut kyseisen prosessin vuonna 2011 julkaisemalla vihreän kirjan julkisia hankintoja koskevista säännöistä, KOM(2011)15, ks. myös jäljempänä 4 osa. [15] Rahasto on yksi ohjelmakauden 2000–2006 rakennerahastoista. [16] Varainhoitoasetuksen 72 artiklan mukaisesti perinnän hyväksyminen on toimi, jolla siirrettyjen tai edelleen siirrettyjen valtuuksien perusteella toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä antaa tilinpitäjälle perintämääräyksellä ohjeet periä vahvistamansa saaminen. [17] Suora keskitetty hallinnointi kattaa EU:n toimielinten hallinnoimien rahastojen kaikki menot (esim. toimielinten hallintomenot, ohjelmat kuten Leonardo ja Erasmus, tutkimuksen ja teknologian kehittämisen seitsemäs puiteohjelma ja Euroopan kehitysrahasto). Varainhoitoasetuksen (neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002) 53 artiklan mukaisesti tämä osa talousarviota voidaan toteuttaa keskitetysti, suoraan komission yksiköissä tai siirtämällä toteuttamistehtävät kolmansille maille (hajautettu toteutus) tai kansainvälisille järjestöille (yhteistyössä tapahtuva toteutus). [18] Ks. esimerkiksi Euroopan unionin tilinpäätös varainhoitovuodelta 2009 ja erityisesti tilinpäätöksen liitetietojen 6 kohta ”Havaittuihin sääntöjenvastaisuuksiin perustuvat rahoitukselliset korjaukset ja takaisinperintä”.http://ec.europa.eu/budget/library/biblio/documents/2009/EU_final_accounts_2009_en.pdf. [19] Luvut koskevat sääntöjenvastaisuuksia, joiden osalta EU:n rahoitus on yli 10 000 euroa. Lisäksi käytössä olevat mekanismit antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden evätä EU:n rahoitus hankkeilta, jotka katsotaan sääntöjenvastaisiksi (peruuttaminen) ja suunnata kyseiset varat muihin tukikelpoisiin hankkeisiin. [20] Jos jäsenvaltio ei peri tuensaajalta takaisin aiheettomasti maksettua määrää neljän vuoden kuluessa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen tekemisestä (tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos takaisinperintää käsitellään kansallisessa tuomioistuimessa), kyseinen jäsenvaltio maksaa talousarviostaan automaattisesti 50 prosenttia perimättä olevasta määrästä EMTR:n ja maaseuturahaston tilien vuotuisen tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä. [21] Määrä viittaa kaikkien varainhoitovuosien osalta perittäviin summiin. [22] Komissio antoi vuonna 2010 kaksitoista päätöstä 107 sääntöjenvastaisuustapauksesta, joissa jäsenvaltiot olivat vaatineet perintäkelvottomien määrien kattamista EU:n talousarviosta. [23] Kyseiseen takaisinperintäprosenttiin eivät sisälly komission jäsenvaltioilta rahoitusoikaisujen muodossa perimät määrät. [24] Belgia, Bulgaria, Tšekki, Saksa, Viro, Irlanti, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Malta, Alankomaat, Itävalta, Puola, Portugali ja Ruotsi. [25] Belgia, Bulgaria, Viro, Irlanti, Espanja, Ranska, Italia, Liettua, Luxemburg, Malta, Itävalta, Puola, Portugali, Romania, Slovenia, Slovakia ja Ruotsi. [26] Tanska, Irlanti, Espanja, Unkari, Slovenia ja Ruotsi. [27] Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 45 artiklan 2 kohdan e ja f alakohta. [28] KOM(2011) 500 lopullinen. [29] Erityistä valvontaa koskevat keskinäiseen avunantoon liittyvät määräykset – asetus 515/1997. [30] http://ec.europa.eu/anti_fraud/budget/Sirocco/i_en.html. [31] Ks. Kroatiaa koskeva vuoden 2010 edistymiskertomus KOM(2010) 660. [32] Alueellinen Cards-toimintaohjelma, EUROPAID/126164/C/ACT/Multi. [33] Poikkeuksena Ruotsi. [34] Ks. lisätietoja http://ec.europa.eu/anti_fraud/budget/2010/2010_en.html [35] SEC(2010) 859 lopullinen. [36] KOM(2011) 376 lopullinen. [37] KOM(2011) 293 lopullinen. [38] KOM(2011) 308 lopullinen. [39] KOM(2011) 15 lopullinen. [40] SEC(2011) 853 lopullinen. [41] SEC(2011) 791 lopullinen. --------------------------------------------------