* ie EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 10.04.19% 
KOM(%) 126 lopull. 
XXV KILPAILUPOLITIIKKAA KOSKEVA 
KERTOMUS (1995) 
(komission esittämä) 

SISÄLLYSLUETTELO 
Johdanto 5 
I - Kilpailuoikeus: 85 ja 86 artikla 13 
A - Sisämarkkinoiden tuomien etujen varmistaminen 13 
1.Moottoriajoneuvojen jakelu 13 
2.Rinnakkaiskaupan rajoitukset 14 
3.Uusien tulokkaiden markkinoille pääsyn rajoitukset ie 
4.Vihreä kirja vertikaalisista rajoituksista 18 
5.Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 19 
6.Seuraamusten lieventämistä koskeva ohjelma 20 
7.Oikeus tutustua asiakirjoihin 20 
B - Yhteistyö ja kilpailu nopeasti muuttuvassa ja yhä 
maailmanlaajuisemmassa taloudellisessa ympäristössä 21 
1. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltaminen 
televiestintäalalla 21 
1.1. Strategiset liittoutumat 21 
1.2. Käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevat 
sopimukset 24 
2. Markkinoiden globalisoituminen 24 
3. Teknologian siirto 24 
C - Liikenne 2 5 
1. Meriliikenne 25 
1.1 Linjaliikenteen konsortiot 25 
1.2 Linjavarustamojen tekemä maakuljetusten hintojen 27 
vahvistaminen 
2. Lentoliikenne 28 
2.1 IATA:n hintaneuvottelut 28 
2.2 Lentoyhtiöiden välinen yhteistyö 28 
D - Euroopan laajuiset verkostot ja kilpailusäännöt 2 9 
E - Kilpailu ja ympäristö 30 
F - Toissijaiset tuotemarkkinat 31 
G - Vapaat ammatinharjoittajat 32 
H - Toissijaisuus ja hajauttaminen 33 
1. Vähämerkityksiset sopimukset 33 
2. Hajauttaminen 3 3 
I - Tilastokatsaus 35 
II - Valtion monopolit ja yksinoikeudet: 37 ja 90 artikla 38 
A - Johdanto 3 8 
1. Yleishyödylliset palvelut komission kilpailun 
vapauttamiseen tähtäävän politiikan keskipisteessä 38 
2. Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla 38 
annetut direktiivit 
3. Muut komission käytössä olevat välineet 40 
B - Televiestintä 40 
1. Yleiset toimenpiteet 40 
2. Direktiivi kaapelitelevision vapauttamisesta 41 
3. Direktiivi matkaviestinnän vapauttamisesta 41 
4. Direktiivi täydellisen kilpailun toteuttamisesta 42 
5. Rikkomismenettelyt 90 artiklan 3 kohdan nojalla 43 
C - Energia 44 
D - Postipalvelut 45 
E - Liikenne 4 7 
1. Lentokentät 4 7 
1.1 Laskeutumismaksut 4 7 
1.2 Välilaskujen huoltopalvelut 47 
2. Satamat 4 8 
F - Muut luonteeltaan kaupalliset valtion monopolit 48 
1. Ruotsin ja Suomen alkoholimonopolit 4 9 
2. Itävallan alkoholimonopoli 49 
3. Itävallan suolamonopoli 49 
4. Itävallan teollisesti valmistetun tupakan monopoli 49 
III - Sulautumien valvonta 51 
A - Johdanto 51 
B - Perusteelliset tutkimukset 51 
1. Tiedotusvälineitä koskevat asiat 52 
2. Muut perusteelliset tutkimukset 53 
C - Muut merkittävät asiat 55 
D - Jäsenvaltioiden oikeutetut edut 56 
E - Sulautumat hiili- ja terästeollisuuden alalla 57 
F - Perrier 57 
G - Tilastokatsaus 58 
IV - Valtion tuki 60 
A - Yleinen valtiontukipolitiikka 60 
Ilmoitusvelvollisuuden valvonnan tehostaminen 61 
1. Perustamissopimuksen vastaisesti myönnetyn tuen 
takaisinperintä 61 
2. Komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen 
yhteistyö 62 
B - Tuen käsite 63 
C - Selvitykset tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille 66 
Alakohtaiset tuet 66 
1.1 Alat, joihin sovelletaan erityissääntöjä 66 
1.1.1. Tuki laivanrakennusteollisuudelle 66 
1.1.2. Terästeollisuus 66 
1.1.3. Kivihiiliteollisuus 66 
1.1.4. Moottoriajoneuvoteollisuus 67 
1.1.5. Synteettikuituteollisuus 69 
1.1.6. Li ikenne 6 9 
1.1.7. Maatalous 72 
1.1.8. Kalastus 73 
1.2 Alat, joihin ei sovelleta erityissääntöjä 73 
1.2.1. Pankkitoiminta 74 
1.2.2. Postipalvelut 74 
1.2.3. Audiovisuaalinen ala 75 
2. Horisontaaliset tuet 76 
2.1 Tutkimus- ja kehitystyö 76 
2.2 Työllisyystuki ja yleiset sosiaaliset toimenpiteet 77 
2.3 Ympäristötuki 78 
2.4 Tuet pienille ja keskisuurille yrityksille 79 
2.5 Vientituki 79 
2.6 Pelastamis- ja rakennemuutostuki 80 
2.7 Treuhandanstalt 81 
3. Aluetuet 82 
D - Valtion tukea koskevat menettelyt (valituksen tekijöiden 
oikeudet) 82 
E - Tilastot 83 
V - Kansainvälinen toiminta 86 
A - Euroopan talousalue 86 
B - Keski- ja Itä-Eurooppa, Baltian maat, uudet itsenäiset valtiot 86 
sekä Välimeren maat 
1. Keski- ja Itä-Eurooppa 86 
2. Baltian maat, Slovenia ja uudet itsenäiset valtiot 87 
3. Välimeren maat ja Mercosur 87 
C - Pohjois-Amerikka 8 8 
D - Japani 89 
E - Australia ja Uusi-Seelanti 89 
F - Monenväliset järjestöt ja muut kansainväliset asiat 8 9 
1. Taloudellisen kehityksen ja yhteistyön järjestö (OECD) 89 
2. Maailman kauppajärjestö (WTO) 90 
3. Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi 90 
(UNCTAD) 
4. Kansainvälinen yhteistyö 90 
VI - Tiedotuspolitiikka 92 
Liite : Kertomuksessa käsitellyt asiat 93 
Johdanto 
1. Ympäristön merkitys kilpailukyvyn edistäjänä 
1. Yleisesti tunnustetaan, että kilpailupolitiikalla on ratkaiseva 
merkitys varmistettaessa Euroopan unionin teollisuuden kilpailukyvyn 
säilyminen. 
Kilpailupolitiikka toimii välineenä, jonka avulla pyritään voimavarojen 
optimaaliseen kohdentamiseen, tekniseen kehitykseen ja joustavuuteen, 
jota sopeutuminen muuttuvaan ympäristöön edellyttää. Tässä mielessä 
kilpailu ja kilpailukyky kuuluvat yhteen. Kokemus on osoittanut, että 
vain ne yritykset, jotka ovat tottuneet kovaan kilpailuun ja jotka 
menestyvät avoimilla ja dynaamisilla markkinoilla, onnistuvat siinä 
myös mittakaavan kasvaessa - joko siirryttäessä muille maantieteelli­
sille alueille tai toimittaessa entistä korostuneemmin maailmanlaajui­
sessa taloudessa yleensä. 
Kilpailupolitiikka ja kilpailukykypolitiikka eivät siten ole ristirii­
dassa keskenään, vaan molempien tavoitteena on luoda välttämättömät 
edellytykset tehokkaan ja kilpailukykyisen teollisuuden kehittymiselle 
ja säilymiselle yhteisössä, tarjota entistä parempia tuotteita ja 
palveluja Euroopan kansalaisille ja luoda vakaa taloudellinen 
ympäristö. 
2. Sisämarkkinat ja kilpailupolitiikka 
2. Kilpailukyky- ja kilpailupolitiikan toisiaan täydentävä luonne käy 
selvästi ilmi myös yhteisön tavoitteesta luoda sisämarkkinat. 
Sisämarkkinat ovat tehokkaan ja kilpailukykyisen teollisuuden 
kehittymisen ehdoton edellytys. Toisaalta taas kilpailupolitiikka on 
tärkeä väline sisämarkkinoiden toteuttamisessa ja säilyttämisessä. 
Ennen kaikkea tämä tapahtuu täytäntöönpanemalla sääntöjä, joiden 
tarkoitus on varmistaa, että jo poistettujen kaupan lainsäädännöllis­
ten esteiden sijaan ei luoda yksityisiä tai muita julkisia rajoituksia, 
joilla olisi sama vaikutus. 
2.1. Kilpailuun vaikuttavat tekijät sisämarkkinoilla 
3. Vaikka komission vuonna 1985 julkaisemassa, sisämarkkinoita 
koskevassa valkoisessa kirjassa määritellyt lainsäädäntötoimenpiteet 
onkin lähes kokonaan hyväksytty ja saatettu osaksi jäsenvaltioiden 
kansallista lainsäädäntöä, alustavan aineiston perusteella voidaan 
todeta, että joidenkin tuotteiden ja palvelujen markkinat ovat edelleen 
hajaantuneet.1 
Sisämarkkinoiden yhdentyessä ja markkinoiden laajentuessa vähitellen 
maailmanlaajuisiksi maantieteellisten markkinoiden odotetaan laajentu­
van, tosin ei välttämättä yhteisön laajuisiksi, vaan merkitykselliset 
markkinat voivat kattaa tietyn alueellisten tai kansallisten markkinoi­
den yhdistelmän. Yhdentymiskehitys voi siten määritellä uudella tavalla 
markkinoiden rakenteelliset osatekijät, joiden perusteella on 
arvioitava julkisella tai yksityisellä alalla harjoitetun toiminnan 
kilpailuvaikutuksia. Tässä varhaisessa vaiheessa ei voida tehdä mitään 
lopullista arviota siitä, onko sisämarkkinoiden kilpailua edistäviä 
vaikutuksia ilmennyt. Alustavaa osoitusta on siitä, että joillakin 
markkinoilla kilpailu on luonteeltaan entistä enemmän ylikansallista. 
Komissio aikoo vuoden 1996 kuluessa esittää sisämarkkinaohjelman vaikutuksista ja 
tehokkuudesta tehdyn kokonaisselvityksen tulokset neuvoston 7 päivänä joulukuuta 1992 
antaman päätöslauselman 92/1218 mukaisesti. 
Toisilla markkinoilla on syytä uukoa, että markkinat ovat edelleen 
segmentoituneet kansallisesti. Jälkimmäinen havainto voidaan selittää 
viittaamalla lukuisiin tekijöihin, jotka on otettava huomioon 
arvioitaessa sisämarkkinoiden yhdentymisen seurauksia merkityksellisten 
markkinoiden maantieteellisen laajentumisen kannalta. 
4 . Ensimmäinen tekijä liittyy lainsäädännön (ja liitännäistoimenpitei­
den kuten eurooppalaisen standardoinnin) tehokkuuteen purettaessa 
oikeudellisia ja hallinnollisia esteitä, jotka koskevat maiden välillä 
tehtäviä liiketoimia. Tapauksissa, joissa alaa koskeva lainsäädäntö on 
epätäydellinen tai riittämätön, komissio aikoo vaatia sen lujittamista. 
Voi myös olla tilanteita, joissa markkinoille pääsyn esteitä ei ole, 
mutta kansallisten järjestelyiden väliset eroavaisuudet aiheuttavat 
taloudellisissa olosuhteissa eroja, jotka voivat vääristää kauppaa ja 
kilpailua. Tällaisia asioita ovat esimerkiksi lääkkeiden hinnoittelu, 
verotus ja valuuttakurssien vaihtelut. Siinä tapauksessa, että nämä 
tekijät aiheuttavat eroja taloudellisissa olosuhteissa kansallisten 
markkinoiden välillä saaden toimijat suhtautumaan niihin eri tavoin, 
voi olla taipeen ottaa tämä huomioon määriteltäessä kilpailun kannalta 
merkityksellisiä markkinoita. "Luonnolliset esteet" kuten kieli, maku 
ja tavat tai rakenteelliset piirteet, jotka vähentävät tuotteiden tai 
palveluiden myyntimahdollisuuksia, saattavat myös aiheuttaa sen, että 
kansallisia markkinoita on pidettävä erillisinä yksikköinä. Nämä 
kysymykset ovat nousseet esille komission tutkiessa sulautumia 
televisiolähetystoiminnan ja joukkotiedotusvälineiden alalla, jolla 
kielellisistä ja kulttuurisista syistä EU.-n markkinoiden katsotaan 
muodostuvan useista erillisistä kansallisista markkinoista. Tämä 
kulttuurinen moninaisuus on yhteisen eurooppalaisen perinnön rikkautta 
ja otettava huomioon komission tarkastellessa asioita, vaikka määräävän 
aseman tapauksia tämän tuloksena havaittaisiinkin entistä useammin 
(Nordic Satellite; RTL/Veronica/Endemol). 
2.2. Kilpailupolitiikan merkitys 
5 . Sisämarkkinoiden yhdentymisen muovatessa taloudellista ympäristöä, 
jossa yhteisön kilpailupolitiikkaa on sovellettava, yhteisön kilpailu­
politiikan soveltaminen myös osaltaan lujittaa yhteismarkkinoiden 
toimintaa. Kolme tärkeää toiminta-aluetta voidaan mainita : kilpailun­
vastaiset sopimukset ja menettelyt, säännellyt tai monopolisoidut alat 
sekä valtion tuki. Tässä yhteydessä on tärkeää, että komissiolla on 
käytettävissään useita toisistaan riippumattomia kilpailupolitiikan 
välineitä. Kilpailusäännöt, sulautumien valvonta, valtion tuen valvonta 
ja sääntelyn purkamista koskevat säännöt ovat kaikki välineitä, joiden 
yhteinen tarkoitus on varmistaa, ettei kilpailu sisämarkkinoilla ole 
vääristynyt. 
a 6. Komissio soveltaa valppaasti yhteisön kilpailusääntöjä tapauksissa, 
joissa yritykset yrittävät estää sisämarkkinoiden yhdentymisessä 
aikaansaadut kilpailua edistävät vaikutukset kilpailua rajoittavalla 
toiminnalla, jonka tarkoitus on ylläpitää markkinoiden segmentointia. 
Näiden huolestuttavien toimintatapojen esimerkkejä ovat rinnakkaiskau­
pan rajoitukset, tietyt vertikaalisten sopimusten ja/tai jakelujärjes­
telmien muodot ja perusteeton kieltäytyminen antamasta (eriarvoista 
kohtelua käyttämättä) mahdollisuutta käyttää laitteistoja, joita 
kolmannet osapuolet tarvitsevat voidakseen kilpailla. 
7. Perinteisesti monopolin hallitsemien markkinoiden, joita ovat 
esimerkiksi yleishyödyllisten palveluiden markkinat, vapauttaminen on 
merkittävä askel sisämarkkinoiden luomisessa. Vankasti uskotaan siihen, 
että ilman vahvempaa ja kilpailukykyistä perustaa energian, julkisen 
liikenteen ja televiestinnän aloilla Euroopan talous, kuluttajat ja 
keskisuuret yritykset mukaan lukien, joutuvat epäedulliseen asemaan''. 
Joulukuussa 1995 kokoontunut Madridin Eurooppa-neuvosto totesi, että 
on tärkeää lisätä kilpailua eri aloilla kilpailukyvyn parantamiseksi, 
jotta näin luotaisiin uusia työpaikkoja. Komissio on tämän vuoksi 
edelleen pyrkinyt avaamaan nämä markkinat kilpailulle ja yhteisön 
sisäiselle kaupalle samalla varmistaen, että ehdotetut tai hyväksytyt 
toimenpiteet sopivat yhteen julkisille laitoksille annettujen yleisiin 
taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien tehtävien toteuttamisen kanssa. 
Esimerkkinä tästä on yleispalvelun tuottaminen kaikille kansalaisille 
kohtuulliseen hintaan. 
8. Televiestintä on strateginen alue, jolla on huomattava merkitys 
Euroopan unionin kannalta3. Alan meneillään oleva vapautuminen on 
pakottanut teleyritykset tuomaan markkinoille uusia tuotteita ja 
alentamaan hintoja. Sekä teollisuus että kuluttajat hyötyvät telemark­
kinoiden avautumisesta. Kilpailun käynnistyminen tällä alalla helpottaa 
myös ratkaisevasti tietoyhteiskuntaan siirtymistä ja näin parantaa 
mahdollisuuksiamme selvitä markkinoilla, joita leimaa kiristyvä 
kilpailu ja maailmanlaajuinen näkökulma. Tässä yhteydessä kulttuurinen 
moninaisuus ja tasavertaiset mahdollisuudet päästä käyttämään uusia 
palveluja ovat keskeisiä tavoitteita, joista on huolehdittava. 
Suuri osa yhteisön tasolla laadittavasta lainsäädännöstä on joko 
valmistunut tai valmistelussa ollaan pitkällä vuodeksi 1998 suunnitel­
tua täydellistä vapautumista silmälläpitäen. Todellisen kilpailun 
käynnistyminen edellyttää tietenkin sitä, että säädökset saatetaan 
osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että niitä myös sovelletaan 
tehokkaasti. Komission tehtävät eivät vähene säädösten valmistuttua. 
Komission on varmistettava, että kun lainsäädännölliset kaupan esteet 
on poistettu, niiden sijaan ei synny luonteeltaan samanlaisia 
sopimuksia tai menettelyjä kuten kilpailua rajoittavia keskittymiä, 
markkinoiden jakamista koskevia sopimuksia tai entuudestaan markki­
noilla olevien osapuolten uusia markkinoille tulijoita kohtaan tekemiä 
väärin-käytöksiä, joita voidaan tehdä esimerkiksi kieltämällä 
välttämättömien laitteistojen samanarvoinen käyttöoikeus tai antamalla 
laitonta valtion tukea. Tapauksissa, joissa yksinoikeudet säilytetään 
tietyillä aloilla, tulisi välttää ristikkäistukemista asianomaisen 
toimijan muilla kuin näillä aloilla. 
Samaan aikaan teollisuus suuntautuu uusille kasvaville markkinoille. 
Uusia liittoutumia, joilla on maailmanlaajuisia vaikutuksia, on 
saapunut komission tarkasteltavaksi. Komission näistä asioista tekemä 
arviointi osoittaa, kuinka nykyisillä kilpailusäännöillä voidaan, kun 
niitä sovelletaan realistisesti, tarttua innovaation ja globalisoitumi­
sen dynamiikkaan. Uudet kehittyvät markkinat eivät kuitenkaan tarkoita 
automaattista liittoutuman hyväksyntää. Vaikka liittoutumat tulisikin 
hyväksyä tai niitä tulisi jopa kannustaa niiden edistäessä kilpailua, 
niitä ei voida hyväksyä silloin, kun ne estävät tai uhkaavat monopolien 
purkamiskehitystä. Tapauksissa, joissa suuret yritykset yhdistävät 
voimansa, komission pitäisi pyrkiä estämään markkinoiden sulkeutuminen. 
9. Televiestintäalaakin paremmin osoittaa lentoliikenneala, jonka täysi 
vapautuminen tapahtuu vuoden 1997 loppuun mennessä, että lainsäädäntö 
on välttämätön, mutta ei riittävä keino aikaansaada täysin kilpailua 
edistävä ympäristö. Tällä alalla, jolla lentoyhtiöt taistelevat 
voittaakseen tai säilyttääkseen riittävän osuuden hitaasti kasvavista 
Kilpailukykyä käsittelevän neuvoa-antavan ryhmän laatima kertomus Euroopan kilpailukyvyn 
parantaminen. Euroopan komission puheenjohtajalle, pääministereille ja valtion 
päämiehille osoitettu toinen kertomus, joulukuu 1995 (nk. Ciampin kertomus). Samassa 
yhteydessä väitetään, että "tärkeintä ei niinkään ole se, että julkisten laitosten 
omistus - ja johto - siirtyy valtiolta yksityiselle sektorille, kuin se, että kilpailu 
ulotetaan ja laajennetaan minne vain mahdollista" . 
Televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen vapauttamista koskeva 
vihreä kir. j.i I us.i (KOM (04) 440, '?.'.,. I 0 . 199/1 ) ja II osa (KOM(04)6R?, 25.1.109!}). 
ja hyvin kilpailluista markkinoista, on jatkuvasti vaarana, että 
markkinoilla toimivat osapuolet saattavat käyttää vilpillisiä keinoja 
etujensa suojelemiseksi. On ehdottoman välttämätöntä soveltaa tiukasti 
kilpailusääntöjä etupäässä valtion tuen ja väärinkäytösten valvonnan 
osalta. Etenkin valtion tukea pidetään haitallisena toimenpiteenä, jota 
käytettäessä herkästi käy niin, että sillä suojataan tehotonta 
tehokkaalta, ja siksi se vain viivästyttää tarpeellista rakenneuudis­
tusta. Valtion tukea voidaan jopa käyttää uusien kilpailijoiden 
torjumisessa saalistushinnoittelun tai muiden keinojen avulla. Kun 
uudelleenjärjestelyt ovat tarpeen tehokkuushyötyjen ja kilpailukyvyn 
saavuttamiseksi laajentuvilla markkinoilla, komission on varmistettava, 
ettei merkittävä keskittyminen sulje pois reittejä ja lähtö- ja 
tuloaikoja ja siten johda laillisesti poistettujen esteiden ottamiseen 
uudelleen käyttöön. 
10. Energia on toinen teollisuuden kannalta keskeinen tekijä ja 
mainittiin tällaisena Ciampin kertomuksessa. Tänä vuonna tämän alan 
vapauttamisessa ei kuitenkaan ole saavutettu mitään todellista 
edistystä. 
11. Vuonna 1995 julkaistun valtion tukea Euroopan unionissa 
käsittelevän neljännen selvityksen mukaan kansallisen tuen koko­
naismäärä vuosina 1990-1992 on pienentynyt, mutta on edelleen 
keskimäärin noin 94 miljardia ecua vuodessa koko yhteisössä ja siten 
liikaa, jotta komission tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Tämä koskee 
erityisesti rikkaimpia jäsenvaltioita. Valtava valtion tuki ei ole 
keino luoda kilpailukykyä. Se viivästyttää välttämätöntä rakenneuudis­
tusta, vääristää kilpailua yritysten ja alueiden välillä sekä rasittaa 
julkista taloutta. 
Olisi kuitenkin epärealistista esittää, että kaikki valtion tuki 
yksinkertaisesti lopetettaisiin, eivätkä perustamissopimuksen laatijat 
kuten ei myöskään komissio ole koskaan pyrkinyt siihen. Yksistään 
epätäydellisten markkinoiden markkinavoimat ovat syynä siihen, ettei 
ole mahdollisuuksia saavuttaa jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin 
tiettyjä perustavaa laatua olevia tavoitteita kuten taloudellista ja 
sosiaalista yhteenkuuluvuutta, riittävää tutkimus- ja kehitystoiminnan 
määrää ja ympäristönsuojelua, pk-yritysten kehittymistä ja tarvetta 
suoda erityisesti sosiaalisista syistä rakenneuudistukselle aikaa. On 
tärkeää, että komissio varmistaa, että tapauksissa, joissa valtion tuki 
on sallittu poikkeusluvalla, sen kielteiset vaikutukset kilpailuun ja 
jäsenvaltioiden väliseen kauppaan rajataan vain ehdottoman 
välttämättömään ja että niiden vastapainoksi toteutetaan yhteisön 
yleisen edun mukaisia tavoitteita. 
3. Kansainvälinen yhteistyö 
12. Kansainvälisen talouden muuttuessa yhä selvemmin maailman­
laajuiseksi ja nykyaikaisen kaupankäynnin rakenteen muuttuessa 
kansainvälinen yhteistyö kilpailuviranomaisten välillä on 
välttämätöntä. 
Ensinnäkin eri puolilla maailmaa toimivien yritysten on tunnettava 
erilaiset kilpailulainsäädännöt ja menettelytavat eri lainkäyttöä-
lueilla ja noudattava niitä. Tämä aiheuttaa väistämättä kustannuksia 
asianomaisille yrityksille. Silloin kun liiketoimet kuuluvat usean 
kilpailuviranomaisen toimivaltaan, on vaarana, että vaaditaan keskenään 
ristiriitaisia toimenpiteitä. Kilpailuviranomaisilla puolestaan saattaa 
olla vaikeuksia saada tietoja, jotka osoittaisivat kilpailusääntöjen 
rikkomisen niiden oman toimialueen ulkopuolella. Toisaalta taas 
kilpailusäännöt, joiden tarkoitus on ylläpitää tehokasta kilpailua 
kotimarkkinoilla, eivät ehkä olekaan yhtä tehokkaita puuttumaan 
maailmanlaajuiseen kilpailunvastaiseen toimintaan. Laajasti ollaan myös 
sitä mieltä, että kaupan vapautumisen onnistumiseksi on samaan aikaan 
huolehdittava siitä, että kilpailusääntöjä sovelletaan entistä 
t ehokkaammin - yksityisiä kaupan esteitä ei saa tulla purettujen 
julkisten esteiden sijaan. 
Kaikista mainituista syistä entistä tiiviimpi kansainvälinen yhteistyö 
on selvästi teollisuuden ja kuluttajien edun mukaista. 
13. Kahdenvälisen toiminnan osana Yhdysvaltojen kanssa solmittu ja 
neuvoston huhtikuussa 1995 vahvistama sopimus tarjoaa jo yhteistyö­
mahdollisuuksia. Sopimuksen määräykset täytäntöönpanotoimenpiteiden 
koordinoinnista antavat osapuolille jonkinasteisen mahdollisuuden 
toimia yhdessä EU:n ja USA:n markkinoita koskevien kilpailunvastaisten 
tapausten hoidossa. 
Van Miertin toimeksiannosta riippumaton asiantuntijaryhmä laati 
selvityksen kilpailupolitiikasta uudessa kauppajärjestelmässä. Siinä 
suositellaan kiireellisenä asiana yhteisön ja Yhdysvaltojen välisen 
nykyisen sopimuksen syventämistä. Asiantuntijaryhmän selvitys 
käsittelee myös monenväliseen yhteistyöhön liittyviä suosituksia, koska 
ryhmä katsoo, että kahdenvälisillä sopimuksilla, ei pystytä riittävästi 
puuttumaan kaikkiin ongelmiin, joita voi ilmetä kansainvälisellä 
tasolla. 
4. Komission merkitys kilpailusääntöjen soveltamisessa 
14. Voidaan sanoa, että yhteisön kilpailupolitiikan kehittelyvaihe 
on viety loppuun. Kilpailupolitiikka ja -lainsäädäntö ovat nyt hyvin 
vakiintuneet komission hallinnollisen menettelyn ja Euroopan tuomiois­
tuinten kehittämien periaatteiden avulla. Toisaalta komissiolla on 
käytettävissään rajalliset voimavarat asioiden jatkuvasti kasvavan 
määrän hoitamiseksi. Varsinkin vuonna 1995 uudet asiat ja erityisesti 
valtion tukeen ja 85/86 artiklaan liittyvät asiat lisääntyivät 
huomattavasti kolmen uuden jäsenvaltion liittymisen myötä. 
15. Tätä silmällä pitäen komissio on etsinyt keinoja keskittää 
huomio niihin järjestelyihin, joilla on huomattava merkitys kilpailun 
kannalta ja jotka todennäköisesti vaikuttavat merkittävästi jäsenval­
tioiden väliseen kauppaan. Tätä varten on jo kehitetty useita välineitä 
ja käsitteitä, joiden syventämiseksi ja hiomiseksi on valmistelutyö 
meneillään. Erityisen keskeistä on vahamerkityksisyyttä koskevan 
periaatteen (de minimis) soveltaminen (sekä kilpailun rajoittamisen 
että valtion tuen osalta), ryhmäpoikkeukset (joiden perusteella 
yritykset saavat solmia sopimuksia ilmoittamatta niitä komissiolle 
oikeudellisen varmuuden saamiseksi) ja valituksiin liittyvä yhteisön 
edun käsite. 
16. Koska komission täytyy ensisijaisesti käsitellä tapauksia, jotka 
vaikuttavat merkittävästi yhteisön sisäiseen kilpailuun, kansallisten 
viranomaisten ja tuomioistuinten merkitys kilpailu-asioissa kasvaa. 
Kilpailusääntöjen hajautettu soveltaminen on usein nopeampi ja 
tehokkaampi tapa saada sääntöjen rikkominen loppumaan. Se, että 
soveltamisesta vastaavat entistä useammin kansalliset tuomioistuimet 
ja viranomaiset, muistuttaa yhteisön kansalaisia siitä, että nämä 
säännöt ovat osa kunkin jäsenvaltion "elävää lakia" ja että niiden 
tarkoitus on suojella heidän oikeuksia. 
17 . Näin ollen komissio edelleen kannusti yhteisön kilpailusääntöjen 
hajautettua soveltamista erityisesti 85 ja 86 artiklan soveltamisalaan 
kuuluvien asioiden osalta. Komission tavoitteena on luoda tehokasta 
yhteistyötä kansallisten tuomioistuinten ja kilpailuviranomaisten sekä 
komission välille. Komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten 
välistä yhteistyötä koskevan uuden tiedonannon valmistelutyö palvelee-
kin hyvin tätä tavoitetta ja täydentää kansallisten tuomioistuinten 
kanssa tehtävää yhteistyötä koskevaa nykyistä tiedonantoa. 
Tätä hajautuspolitiikkaa tulisi kuitenkin toteuttaa asteittain ja 
huolellisesti. Hajautuskehitys liittyy kiinteästi komission jatkuvaan 
pyrkimykseen selventää ja yksinkertaistaa asiasisältöä koskevat 
käännöt, jotta jäsenvaltiot voivat käyttää samoja käsitteitä soveltaes­
saan yhteisön kilpailusääntöjä. 
18. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti asiassa sopivimman toimival­
taisen viranomaisen kuuluu ryhtyä toimenpiteisiin. Tästä syystä 
komission pitäisi hoitaa tietyt usean kansallisen viranomaisen 
toimivaltaan kuuluvat asiat. Näin ollen sulautumien osalta on yritysten 
kannalta parempi, että niiden ehdottamat sulautumat tutkii yksinomaan 
komissio, kuin että niiden pitäisi ilmoittaa niistä usealle kansalli­
selle viranomaiselle. Komissio käynnisti vuonna 1995 sulautuma-
asetuksen uuden tarkastelun, jonka tarkoitus on esimerkiksi arvioida, 
onko liikevaihtoon perustuva määrittelyperuste sen määrittelemiseksi, 
mitkä tapaukset on toimitettava komissiolle ja mitkä kuuluvat yksin­
omaan jäsenvaltioiden toimivaltaan, edelleen sopiva. 
19. Toissijaisuusperiaate määrää, että yhteisöllä on oltava 
yksinomainen toimivalta valtion tuki asioissa, koska jäsenvaltioita ei 
voida pyytää valvomaan omia valtion tuki menojaan naapurimaiden 
kannalta oikeudenmukaisella tavalla. Yksi osa-alue voidaan kuitenkin 
hoitaa kansallisella tasolla: kansallinen tuomioistuin voi ratkaista 
valtion tukea saavan yrityksen kilpailijan esittämiä valitusasioita ja 
ennen kaikkea valvoa, noudattaako jäsenvaltio vaadittuja ilmoitus- ja 
hyväksymismenettelyjä. Komissio on julkaissut tähän liittyen uuden 
tiedonannon, jolla on kolmitahoinen tarkoitus: lujittaa ja hajauttaa 
valtion tuki sääntöjen täytäntöönpanoa, selventää oikeudellista asemaa 
kaikkien asianosaisten hyväksi ja tarjota apua tuomareille. 
5. Avoimuus 
20. Kilpailusäännöt ovat usein monitahoisia, koska taloudellinen, 
oikeudellinen ja poliittinen ympäristö, johon ne liittyvät, on 
monimutkainen ja alati kehittyvä. Tämä ei tarkoita, etteikö avoimuuden 
ja yksinkertaistamisen lisäämiselle enää olisi sijaa. Komissio on itse 
asiassa löytänyt useita keinoja lisätä politiikastaan saatavilla olevan 
tiedon määrää ja yksinkertaistaa säännöstöä. Näihin kuuluu hiljattain 
käyttöön otettu teknologian siirtosopimuksia koskeva ryhmäpoikkeus, 
joka korvaa taitotieto- ja patenttilisenssejä koskevat kaksi asetusta, 
ilmoitusten ja tiedonantojen käyttäminen kilpailusääntöjen soveltamista 
koskevien yleisohjeiden antamiseksi tietyillä aloilla (joita ovat 
rajojen yli suoritettavat tilisiirrot ja postipalvelut), vihreiden 
kirjojen käyttö julkista kuulemista varten (ts. vuonna 1996 julkaista­
vaksi suunnitellut vihreät kirjat vertikaalisista rajoituksista ja 
sulautumakatsauksesta) ja opastavien esitteiden julkaiseminen (autojen 
jälleenmyyntiä koskeva uusi asetus). Perustamissopimuksessa määrätty 
ilmoitusvelvollisuus on valtiontukiasioissa keskeinen keino varmistaa 
avoimuus. Komissio on ilmaissut tiedonannossaan aikovansa käyttää 
kaikkia perustamissopimuksessa sille annettuja toimivaltuuksia 
varmistaakseen, että jäsenvaltiot noudattavat kyseistä velvoitettaan. 
Komissio on myös alkanut valmistella tarkistettua ja yhteenkoottua 
uluetukijärjestelmää ja hyväksynyt uuden tutkimus- ja kehitystukijär­
jestelmän. Komissio on myös jatkanut aktiivista yleisön tiedottamista 
kilpailupolitiikkakysymyksissä: lehdistötiedotteet ja -tilaisuudet, PO 
IV:n tiedotus, julkaisut, kilpailupolitiikkaa käsittelevä tiedotuslehti 
ja kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus palvelevat kaikki samaa 
tavoitetta eli niiden tarkoitus on lisätä avoimuutta, oikeusvarmuutta 
ja ennustettavuutta. 
10 
6. Demokraattinen vastuu 
21. Kilpailupolitiikka ei voi olla vain puhtaasti teknokraattinen 
tai hallinnollinen menettely, vaan se hyötyy laajan demokraattisen 
konsensuksen saavuttamisesta. Niinpä komissio kiinnittää erityistä 
huomiota hedelmälliseen vuoropuheluun, jota se käy muiden Euroopan 
unionin toimielinten kanssa kaikista kilpailupolitiikan eri näkökohdis­
ta. 
22. Kilpailupolitiikkaa koskevan vuosikertomuksen avulla on 
mahdollista järjestää perustason yhteydenpito ja tiedotus muihin 
Euroopan unionin toimielimiin, erityisesti Euroopan parlamenttiin, 
neuvostoon ja talous- ja sosiaalikomiteaan. Edellisen kertomuksen 
synnyttämät hedelmälliset näkemystenvaihdot ja keskustelut selvästi 
auttoivat komissiota tehtäviensä toteuttamisessa ja edistivät osaltaan 
Euroopan kilpailupolitiikan entistä parempaa tiedotusta ja 
ymmärtämystä. Tarpeen mukaan komissio kuulee oma-aloitteisesti muita 
toimielimiä viimeaikaisista säädösehdotuksista tai muista tätä 
politiikkaa koskevista asiakirjoista. Erityisesti 90 artiklan mukaisten 
kaupan vapauttamista koskevien direktiivien hyväksymisen yhteydessä 
komissio arvioi huolellisesti huomautuksia, joita Euroopan parlamentti, 
neuvosto, talous- ja sosiaalikomitea sekä alueiden komitea olivat 
tehneet. 
23. Komissio on myös toiminut tiiviissä yhteistyössä neuvoston 
kanssa useissa kilpailupolitiikan kysymyksissä ja erityisesti 
kilpailupolitiikan ja kilpailukyvyn väliseen suhteeseen liittyvissä 
asioissa. 
24. Jäsenvaltiot ovat kiinteästi mukana komission päätöksente­
koprosessissa kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa 
käsittelevän neuvoa-antavan komitean, keskittymiä käsittelevän neuvoa-
antavan komitean ja kansallisten asiantuntijoiden konferenssin kautta. 
Lisäksi komission virkamiehillä on kansallisiin virkaveljiinsä 
säännöllisiä epävirallisia yhteyksiä, jotka koetaan hyödyllisiksi. 
25. Huhtikuun 3 ja 4 päivänä 1995 komissio järjesti Brysselissä 
ensimmäisen Euroopan kilpailuf oorumin, jossa käsiteltiin vertikaalisia 
rajoituksia4. Tilaisuuden yli 260 osallistujan joukossa oli kilpailuvi­
ranomaisia ja tuomareita 35 Euroopan maasta. Foorumin tavoitteena on 
edistää kokemusten vaihtoa ja keskustelua yhteisön ja jäsenvaltioiden 
kilpailuoikeuden täytäntöönpanosta vastaavien virkamiesten välillä ja 
edistää kilpailuoikeuden hajautettua soveltamista. Toinen foorumi on 
suunnitteilla vuodeksi 1996. 
26. Komission XXV kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus (1995) 
eroaa esitystavaltaan aiemmista vuosikertomuksista. 
27. Viime vuosina komission kilpailupolitiikkakertomus on jatkuvasti 
kasvanut ja vuonna 1994 siinä oli yli 600 sivua. Sen rinnalla julkaistu 
komission erillinen esite Euroopan yhteisön kilpailupolitiikka - 1994, 
joka esittelee lyhyesti komission kilpailupolitiikkaa ja päätöksiä 
"käyttäjäystävällisessä" muodossa, on saanut hyvän vastaanoton. 
Erityisesti talous- ja sosiaalikomitea on tämän vuoksi pyytänyt 
komissiota laatimaan lyhyemmän ja helpommin luettavan julkaisun. 
Komissio on tästä syystä päättänyt julkaista aiempaa lyhyemmän 
kertomuksen, jossa keskitytään merkittävimpiin kilpailupolitiikan 
tapahtumiin, joita havainnollistetaan tarpeen mukaan komission 
tärkeimpien päätösten ja uusien lainsäädäntötoimien avulla. 
Competition Policy Newsletter No 5, volume 1, kesä 1995, s. 7 
11 
Tämän vuosikertomuksen lisäksi Euroopan komission kilpailusta vastaava 
pääosasto (PO IV) laati selvityksen kilpailusääntöjen soveltamisesta 
Euroopan unionissa vuonna 1995. Selvityksessä käydään läpi komission 
päättämät merkittävät yksittäiset asiat. Se sisältää myös luettelot 
viittauksista uusiin säädöksiin ja ilmoituksiin, komission päätöksiin 
ja lehdistötiedotteisiin sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja 
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksiin. Siinä luodaan myös 
katsaus kilpailusääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa. 
7. Tilastot 
28. Uusien kirjattujen asioiden määrä on kasvanut huomattavasti. 
Uusien asioiden kokonaismäärä (kilpailunrajoitukset, sulautumat ja 
valtion tuki) kasvoi vuonna 1994 kirjatusta 1 081 asiasta 1 472 asiaan 
vuonna 1995, mikä merkitsee 36 prosentin lisäystä. Uudet 85 ja 86 
artiklaan liittyvät asiat lisääntyivät reilun 42 prosentin verran, 
sulautumailmoituksia oli lähes 16 prosenttia edellisvuotista enemmän 
ja uusien valtion tuki asioiden määrä kasvoi 3 5 prosenttia. Merkittävä 
osa tästä kasvusta erityisesti kilpailunrajoitus- ja valtiontu-
kiasioissa johtuu siitä, että kolme uutta jäsenvaltiota liittyi 
Euroopan unioniin tammikuun 1 päivänä 1995. 
29. Vuonna 1995 ratkaistujen asioiden kokonaismäärä pysyi lähes 
edellisvuoden tasolla: vuonna 1995 ratkaistiin 1 210 asiaa, kun vuonna 
1994 ratkaistuja asioita oli ollut 1 200. 
I - Kilpailuoikeus: 85 ja 86 artikla 
A - Sisämarkkinoiden tuomien etujen varmistaminen 
30. Euroopan kilpailupolitiikan olennainen tavoite on varmistaa, 
että sisämarkkinoiden toteuttaminen tuo kuluttajille ja koko Euroopan 
talouselämälle kaikki yhteisön laajuisten markkinoiden edut. 
Kilpailupolitiikan on luotava tarkoituksenmukainen säännöstö, jonka 
avulla yritykset voivat sopeutua kansallisten rajojen poistamisen 
tuomiin uusiin mahdollisuuksiin. Yritysten yrittäessä hidastaa 
markkinoiden yhdentymiskehitystä tai jopa estää rajat ylittävä 
kaupankäynti kilpailunvastaisilla menettelyillä on kuitenkin 
välttämätöntä harjoittaa valpasta politiikkaa, johon sisältyy ankarien 
seuraamusten määrääminen silloin kun kilpailusääntöjä rikotaan 
vakavasti. 
Toimittajien ja jakelijoiden väliset vertikaaliset järjestelyt ovat 
keskeinen osa Euroopan kilpailupolitiikkaa näissä kysymyksissä. Jotkut 
näistä järjestelyistä voivat olla välttämättömiä uusille markkinoille 
pääsemiseksi, uusien tuotteiden markkinoille tuomiseksi tai tehokkaiden 
jakeluverkkojen aikaansaamiseksi, ja voivat sen vuoksi olla myös 
kuluttajien edun mukaisia. Ongelmia voi kuitenkin esiintyä, jos 
valmistajien välillä tai samoilla markkinoilla toimivien jakelijoiden 
välillä ei ole riittävästi kilpailua, tai kun järjestelyitä käytetään 
kilpailunvastaisiin tarkoituksiin, esimerkiksi markkinoiden jakamiseen 
tai uusien yritysten markkinoille pääsyn rajoittamiseen. 
1. Moottoriajoneuvojen jakelu 
31. Koska moottoriajoneuvot ovat kestokulutustavaroita, jotka 
vaativat asiantuntevaa huoltoa ja korjausta, valmistajat tekevät 
yhteistyötä valikoitujen jälleenmyyjien ja korjaamoiden kanssa 
taatakseen asiantuntevan jakelun ja huoltopalvelun tuotteelle. 
Tällaiset järjestelyt ovat omiaan edistämään kyseisten tuotteiden 
jakelun tehokkuutta ja yksinoikeudellisen ja/tai valikoivan jakelujär­
jestelmän luonteen voidaan katsoa olevan välttämätön moottoriajoneuvo-
teollisuuden järkeistämisen ja tehostamisen kannalta. 
Tämä oli ja on yhä perussyy siihen, että autoalalla sallitaan 
rajoittavat jakelu- ja huoltopalvelusopimukset. Moottoriajoneuvojen 
jakeluun ja huoltoon liittyvä uusi ryhmäpoikkeus5, jonka komissio antoi 
28 päivänä kesäkuuta 1995 korvaamaan olemassa olevan asetuksen N:o 
123/856, sisältää useita muutoksia, joilla pyritään tehostamaan 
kilpailua autojen ja varaosien markkinoilla sekä parantamaan kulutta­
jien asemaa takaamalle heille kaikki sisämarkkinoiden edut. 
32. Uusi asetus lisää erityisesti jälleenmyyjien riippumattomuutta 
valmistajista. Jälleenmyyjät saavat myydä toisten valmistajien autoja, 
jos myynti tapahtuu erillisissä myyntitiloissa eri johdon alaisuudessa 
itsenäisen oikeushenkilön ominaisuudessa ja tavalla, joka välttää 
tuotemerkkien sekaantumista. Tehokkaan kilpailun varmistamiseksi huolto­
ja korjausmarkkinoilla autojen valmistajat tai toimittajat eivät saa 
estää itsenäisten varaosien valmistajien ja jakelijoiden pääsyä 
markkinoille tai rajoittaa myyjien oikeutta hankkia vastaavan laatuisia 
varaosia valitsemiltaan verkoston ulkopuolisilta yrityksiltä. Lisäksi 
autojen valmistajien on annettava oman verkkonsa ulkopuolisille korjaa-
Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen 
jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28 päivänä kesäkuuta 1995 
annettu komission asetus (EY) N:o 1475/95, EYVL N:o L 145, 29.6.1995, s. 25 
Komission asetus (ETY) N:o 123/85, annettu 12 päivänä joulukuuta 1984, EYVL N:o L 15, 
18.1.1985 
13 
moille tekniset tiedot, joita ne tarvitsevat voidakseen korjata ja 
huoltaa kyseisen valmistajan autoja, jos teollis- ja tekijänoikeussuoja 
ei koske näitä tietoja. 
3 3 . Usean merkin myyminen, varaosamarkkinoiden avaaminen ja suurempi 
kilpailu korjausalalla tähtäävät kaikki kuluttajien valintamahdol­
lisuuksien lisäämiseen yhtenäismarkkinoiden periaatteiden mukaisesti . 
Saman tavoitteen mukaisesti kuluttajien on voitava ostaa auto sekä 
huollattaa tai. korjauttaa se missä tahansa Euroopan unionin alueella, 
missä hinnat ja ehdot ovat edullisimmat. 
Tämä on erityisen tärkeää autoalalla, jossa hintaerot jäsenvaltioiden 
välillä ovat huomattavat. Viimeisimmässä heinäkuussa julkaistussa 
autojen hintoja käsittelevässä puolivuotiskertomuksessaan komissio 
totesi, että hintaerot olivat nousseet merkittävästi vuoden 1994 
marraskuusta7. Vuoden 1995 alusta alkaen komissio on saanut yhä enemmän 
valituksia Euroopan unionissa, pääasiassa Itävallassa, Saksassa ja 
Ranskassa asuvilta yksityisiltä henkilöiltä, joita on estetty ostamasta 
auto Italiassa ja Espanjassa, jossa hinnat valuutan devalvoinnin 
jälkeen ovat suhteellisen alhaisia". 
Uudessa asetuksessa kielletään nimenomaisesti menettelyt/( jotka on 
suunniteltu estämään rinnakkaiskauppa9.Myyjien on saatava vastata omien 
myyntialueidensa ulkopuolelta tulevaan kysyntään, ja ne saavat 
tulevaisuudessa harjoittaa myös tietynlaista mainontaa oman alueensa 
ulkopuolella. 
34. Komissio julkaisi 26 päivänä syyskuuta 1995 kaikilla yhteisön 
kielillä esitteen, jossa uusi lainsäädäntö selitetään valmistajille, 
myyjille, varaosien tuottajille ja riippumattomille korjaamoille. Siinä 
annetaan myös kuluttajille tietoja vapaudesta ostaa auto missä tahansa 
yhteisön alueella10. 
2. Rinnakkaiskaupan rajoitukset 
35. Yksi kaikkein vakiintuneimmista yhteisön kilpailuoikeuden 
periaatteista on se, että tuottajat eivät saa jakaa sisämarkkinoita 
yksityisillä sopimuksilla ja ylläpitää hintaeroja kilpailunvastaisella 
täydellisellä aluesuojalla. Tällaista toimintaa esiintyy kuitenkin yhä 
markkinoilla ja sen tullessa esiin voidaan komission odottaa ryhtyvän 
jyrkkiin toimenpiteisiin. 
BASF/Accinauto 
36. Komissio määräsi 12 päivänä heinäkuuta 1995 tekemässään 
päätöksessä11 2,7 miljoonan ecun sakon saksalaiselle BASF Laçke + Farben-
nimiselle autojen korjausmaalituotteiden tuottajalle, joka on BASF-
yhtymän tytäryhtiö, ja 10 000 ecun sakon BASFin yksinmyyjälle Belgiassa 
ja Luxemburgissa, Accinauto S.A.:lle. Asia sai alkunsa kahden 
englantilaisen Glasurit-korjausmaalituotteiden rinnakkaistuojan 
valituksesta. Ne väittivät, että Accinauto, jolta ne ostivat Glasurit-
tuotteita, oli lopettanut toimitukset niille kesällä 1990 BASFin 
ohjeiden mukaan. Komissio teki tutkimuksia BASFin ja Accinauton 
tiloissa ja sai selville, että sopimusvelvoitteet vaativat Accinautoa 
siirtämään kaikki yksinmyyntialueensa ulkopuolisilta asiakkailta 
Komission lehdistötiedotteet IP/95/50, 19.1.1995 ja IP/95/768, 24.7.1995 
"Valuuttakurssivaihteluiden vaikutukset sisämarkkinoilla", komission tiedonanto 
Eurooppa-neuvostolle, 31.10.1995, 25 kohta 
Ks. myös yhteisöjen tuomio.i stuimon asioissa C-70/93, Bayer ische Motorenwcr ke AG ja AI.D 
Auto-Leasing I) GmbH sekä C-266/')J, Uundeskar lellamt ja Volkswagen AG, VAG Leasing GmbH 
24 päivänä lokakuuta 1995 antamat tuomiot (ei vielä julkaistu) 
"Moottoriajoneuvojen jakelu", opastava esite, Euroopan komissio, PO IV, IV/9509/95. Tätä 
esitettä on jaettu jo yli 7 000 kappaletta. 
EYVL N:o L 272, 15.11.1995, s. 16 
14 
tulevat tilaukset BASFille. Komissio katsoi, että tämä velvoite on 
sellainen kilpailunrajoitus, jota ei voida hyväksyä, koska se estää 
Accinautoa viemästä kyseisiä tuotteita Belgiasta Yhdistyneeseen 
kuningaskuntaan. Itse asiassa tämän velvoitteen seurauksena yksinmyyjän 
sijaan BASF itse päättää toimituksista muista jäsenvaltioista oleville 
rinnakkaistuojille ja valvoo niitä. 
Lääkevalmisteet : Organon 
37. Lääkevalmisteiden hinnat eroavat merkittävästi toisistaan 
jäsenvaltioiden välillä. Tämä selittyy tavallisesti eroilla kansalli­
sessa hintavalvonnassa ja terveydenhoitojärjestelmissä. Yhteisöjen 
tuomioistuin on todennut useita kertoja, että hintaerot aiheuttavista 
tekijöistä huolimatta rinnakkaistuontia ei pitäisi kieltää. Tästä 
syystä komissio on johdonmukaisesti soveltanut kilpailusääntöjä 
sopimuksiin tai toimintatapoihin, jotka rajoittavat lääkkeiden 
rinnakkaiskauppaa. Se uskoo, että tällä tavoin rajoituksetta toimivat 
markkinavoimat vaikuttavat liikkeelle panevana voimana hintojen ja myös 
hintojen valvontajärjestelmien asteittaisessa lähentymisessä. Korkean 
kustannustason maissa hintojen pitäisi laskea, kun taas alhaisen 
hintatason maissa hintojen pitäisi lopulta nousta reaktiona tuotteen 
markkinoilta poistamisen todelliseen uhkaan, jos lääketeollisuuden 
yritykset eivät saa hinnoilla kohtuullista voittoa. Joissakin 
jäsenvaltioissa, joissa lääkkeiden hinnat ovat korkeita, jopa 
edistetään rinnakkaistuonteja maassa lääkkeisiin käytetyn kokonaissum­
man alentamiseksi. 
38. Organon on alankomaalaisen Akzon brittiläinen tytäryhtiö, joka 
on erikoistunut ehkäisypillereiden valmistukseen ja markkinointiin. 
Organon muutti 4 päivänä toukokuuta 1994 hintajärjestelmää, jota se 
sovelsi Mercilon ja Marvelon -nimisiin ehkäisypillereihin. Näistä 
Marvelonilla on huomattavat markkinaosuudet koko yhteisössä. Ennen tätä 
päivää Organon antoi 12,5 prosentin alennuksen kaikista asiakkailleen 
toimitetuista tuotteista riippumatta tuotteiden lopullisesta 
määränpäästä. Uudessa hintajärjestelmässä tehtiin ero Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa myytävien ja vientiin tarkoitettujen tuotteiden 
välillä. Ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytäville tuot­
teille myönnettiin 12,5 prosentin alennus. 
Useiden valitusten jälkeen ja Organonin ilmoitettua uuden hinnoit­
telujärjestelmänsä komissio aloitti menettelyn Organonia vastaan ja 
antoi tiedon vastaväitteistään, joka poisti ilmoitusta seuranneen 
vapautuksen sakoista. Komission mielestä uusi hintajärjestelmä, joka 
on osa Organonin ja sen tukkuliikkeiden välistä jatkuvaa liikesuhdetta 
ja siten perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu 
sopimus12, rikkoi vakavasti kilpailusääntöjä, koska se sai aikaan 
tuotteiden hintoihin liittyvää syrjintää maantieteellisen määränpään 
perusteella. Sen seurauksena kuluttajat eivät saaneet enää rinnakkais­
kaupasta koituvia etuja. Erityisesti Alankomaissa, jossa sairasvakuu­
tusjärjestelmä ei täysin korvaa alankomaalaista alkuperää olevia 
Marvelon-pillereitä, kun taas brittiläisiä pillereitä voidaan hintansa 
vuoksi tarjota Alankomaiden sairasvakuutuksen korvaustasoa vastaavaan 
hintaan, kuluttajat menettivät mahdollisuuden ostaa brittiläisiä 
Marvelon-pillereitä, jolloin heidän ei olisi tarvinnut maksaa 
korvattavan määrän ylittävää hintaa. 
Tuomioistuin vahvisti 24 päivänä lokakuuta 1995 asioissa C-70/93 ja C-266/93 (yllä viite 
9) antamassaan tuomiossa aikaisemman oikeuskäytäntönsä, jonka mukaan yrityksen 
puhelinsoitto myyjilleen ei ole yksipuolinen 85 artiklan 1 kohdan ulkopuolelle jäävä 
toimi vaan tämän määräyksen mukainen sopimus, jos se on osa jatkuvia liikesuhteita, 
joista on ennakolta laadittu yleinen sopimus. 
15 
Organon päätti kuitenkin hylätä komission vastustaman uuden hinnoitte­
lujärjestelmänsä ja otti uudelleen käyttöön vanhat hinnoitteluehtonsa. 
Kun tilanne oli palautettu entiseksi, komissio keskeytti menettelynsä 
ja varasi itselleen oikeuden tutkia Organonin suunnitteilla olevan 
hinnoitteluj ärj estelmän. 
3. Uusien tulokkaiden markkinoille pääsyn rajoitukset 
39. Todella kilpailtujen sisämarkkinoiden edellytyksenä on myös se, 
että yrityksiä ei estetä tulemasta markkinoille kilpailemaan 
markkinoilla jo olevien toimijoiden kanssa.Sen vuoksi komissio haluaa 
pitää markkinat avoimina ja on puuttunut tilanteeseen silloin, kun 
yritykset ovat estäneet uusien yritysten pääsyn markkinoille joko 
rajoittavilla sopimuksilla tai yksipuolisella toiminnalla. 
40. Uusien kilpailijoiden pääsy markkinoille voidaan estää markki­
noilla jo toimivien toimittajien ja jakelijoiden välisillä vertikaali­
silla järjestelyillä. Näin on erityisesti silloin, kun suurta joukkoa 
markkinoilla toimivia jälleenmyyjiä sitoo velvollisuus myydä ainoastaan 
sen valmistajan tuotteita, jonka kanssa niillä on sopimus, tai 
järjestelyt, jotka vaikutukseltaan sulkevat kolmannet osapuolet 
vastaavasti pois. Jäätelömarkkinoita (Unilever/Mars) koskevat asiat 
ovat esimerkkejä tällaisista järjestelyistä. 
Toisissa tapauksissa kolmansien osapuolten markkinoille pääsyn estää 
todellisten tai potentiaalisten kilpailijoiden välinen horisontaalinen 
sopimus tai yhdenmukainen menettelytapa. Näin tapahtui Alankomaissa 
nostureiden vuokrausmarkkinoilla (Van Marwijk/FNK-SCK). 
Markkinoille pääsyn voi estää myös monopolin tai välttämättömien 
laitteistojen tai palveluiden määräävän tarjoajan väärinkäytös. Tämä 
on yhä suurempi ongelma useilla aloilla. Kun määräävä yritys omistaa 
tai hallitsee laitteistoja, joihin kilpailijoiden on välttämätöntä 
päästä pystyäkseen hoitamaan liiketoimintaansa, se ei saa kieltää 
kilpailijoilta niiden käyttöoikeutta ja sen on myönnettävä käyttöoikeus 
syrjimättä ketään. Kun on kyse liikenteen alasta, erityisesti 
lentoliikenteestä, pankkialasta tai televiestinnän alasta, komissio 
soveltaa tätä yleistä EU:n kilpailuoikeuden periaatetta13, jotta uutta 
kilpailua voi kehittyä. Roscoffin sataman käyttöoikeutta Ranskassa 
käsittelevässä asiassa (ICG/CCI Morlaix) on kyse samasta asiasta. 
Unilever/Mars 
41. Unilever on niin sanottujen heräteostona hankittavien jäätelö-
tuotteiden markkinajohtaja useimmissa EU:n jäsenvaltioissa. (Niillä 
tarkoitetaan yksittäispakattuja teollisesti valmistettuja jäätelö-
tuotteita, joita myydään välittömään kulutukseen esimerkiksi lehtikios­
kien ja bensiiniasemien kaltaisissa paikoissa.) 
Irlannin tasavallassa Unilever on selvästi suurin jäätelön tuottaja. 
Se toimitti pakastimia jälleenmyyjille sillä edellytyksellä, että 
yksinomaan Unileverin tuotteita varastoidaan näihin pakastimiin 
("yksinoikeudella käytettävä pakastin") . Lisäksi pakastimen toimitus­
kustannus sisältyi jäätelöstä perittyyn hintaan kaikkien jälleenmyyjien 
kohdalla riippumatta siitä, oliko myyjällä Unileverin pakastin vai ei. 
Marsin valituksen johdosta komissio tutki Unileverin Irlannissa 
käyttämät jakelujärjestelyt. Se totesi, että jälleenmyyjä, jolla oli 
ainoastaan yksi tai useampi Unileverin pakastin myyntipisteessään, oli 
Tätä yleistä periaatetta puoltaa yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asioissa C-241/91 P 
ja C-242/91 P, Radio Telefis Eireann (RTE) ja Indépendant Television Publications Ltd 
v. komissio (Magill), Kok. 1995, s. 1-743. 
16 
sen seurauksena tavallisesti käytännössä sidottu yksinomaan Unileverin 
jäätelön myyntiin. Suurin osa heräteostona hankittavaa jäätelöä 
myyvistä myyntipisteistä Irlannissa kuuluu tähän ryhmään. Komissio on 
jo tuominnut tällaisen myyntipistekohtaisen yksinoikeuden vuonna 1992 
Saksan heräteostona hankittavien jäätelöiden markkinoilla14. Unileverin 
sopimukset vaikuttivat kumulatiivisesti rajoittamalla kilpailua 
tuntuvasti estämällä kolmansia kilpailijoita pääsemästä markkinoille. 
Järjestelyiden havaittiin myös olevan Unileverin määräävän aseman 
väärinkäyttämistä markkinoilla. 
Unilever kuitenkin suostui muuttamaan käytäntöään markkinoiden 
vapauttamiseksi erityisesti antamalla jälleenmyyjille entistä suuremmat 
valintamahdollisuudet. Komissio on sen vuoksi julistanut, että uudet 
järjestelyt näyttävät täyttävän poikkeuksen myöntämisen vaatimat 
edellytykset1''. 
Van Marwijk/FNK-SCK 
42. Komissio määräsi 29 päivänä marraskuuta 1995 tekemässään 
päätöksessä16 sakkoja17 FNK:lle ja SCK:lle perustamissopimuksen 85 
artiklan 1 kohdan rikkomisesta Alankomaiden nostureiden vuokraus-
markkinoilla. 
FNK (Federatie van Nederlandse Kraanverhuurbedrijven) on siirrettäviä 
nostureita vuokraavien alankomaalaisten yritysten yhteenliittymä. SCK 
(Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf) perustettiin FNK:n 
aloitteesta takaamaan hyväksymis järjestelmän avulla nos turivuokraus toi­
minnassa vuokrattavien nostureiden ja laitteiden laatu. Useimmat 
SCK:ssa osallisina olevat yritykset ovat myös FNK:n jäseniä. Yritysten 
osuus Alankomaiden markkinoista on 50-80 prosenttia. Nosturivuokraamot 
vuokraavat itse suuressa mittakaavassa nostureita muilta nosturivuo-
kraamoilta. 
FNK:n suosittelemien nostureiden vuokraushintojen ja FNK:n jäsenten 
välillä käytettyjen yhdenmukaistettujen hintojen lisäksi komissio 
puuttui kieltoon, joka esti SCK:n hyväksymiä yrityksiä vuokraamasta 
nostureita SCK:non kuulumattomilta yrityksiltä. Komissio katsoi, että 
SCK:n vuokrauskieltoa koskee perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan 
kielto, koska SCK:n hyväksymisjärjestelmä ei täyttänyt avoimuutta ja 
muiden vastaavanlaisten laaduntakaus järjestelmien hyväksymistä koskevia 
edellytyksiä. Komissio katsoi, että kielto ei pelkästään rajoittanut 
jäseninä olevien yritysten toimintavapautta, Vaan se myös merkittävästi 
esti kolmansien osapuolten pääsyn Alankomaiden markkinoille. 
Komissio totesi päätöksessään, että komission hyväksymisjärjestelmiä 
koskevan politiikan perusteella sellaiset yksityisoikeudelliset 
hyväksymisjärjestelmät ovat mahdollisia, joilla on tarkoitus täy­
dentävästi valvoa säädettyjen vaatimusten noudattamista, mutta 
tällaisten järjestelmien on noudatettava kilpailusääntöjä. 
Vuonna 1992 komissio teki kielteisen päätöksen Langnesea (Unilever) ja Schölleriä 
vastaan, jotka ovat duopolistisessa asemassa Saksan heräteostona hankittavien 
jäätelöiden markkinoilla. Tässä asiassa komissio vastusti "myyntipisteiden 
yksinoikeuteen" liittyviä sopimuksia, joissa myyjä sitoutuu myymään ainoastaan sen 
valmistajan tuotteita, jonka kanssa sillä ön sopimus. Komissio päätti, että kyseisten 
sopimusten kumulatiivinen vaikutus johti siihen, että Langnese ja Schöller rajoittivat 
tuntuvasti kilpailua. Osapuolet valittivat tästä päätöksestä, mutta ensimmäisen 
oikeusasteen tuomioistuin vahvisti sen 8 päivänä kesäkuuta 1995 asiassa T-7/93, 
Langnese-Iglo GmbH v. komissio, Kok. 1995, s. 11-1533 ja asiassa T-9/93, Schöller 
Lebensmittel GmbH & Co. KG v. komissio, Kok. 1995, s. 11-1611 antamissaan tuomioissa. 
EYVL N:o C 211, 15.08.1995, s. 4 
EYVL N:o L 312, 23.12.1995, s. 79 
FNK:n ja SCK:n vuoden 1992 alussa tekemistä ilmoituksista johtuva vapautus sakoista 
poistui 15 artiklan 6 kohdan nojalla komission 13 päivänä huhtikuuta 1994 tekemällä 
päätöksellä N:o 17, EYVL N:o L 117, 7.5.1994. 
17 
ICG/CCI Morlaix 
43. Irish Continental Group (ICG) pyysi Chambre de Commerce et 
d'Industrie de Morlaixilta (CCI Morlaix) pääsyä Roscoffin satamaan 
(Bretagne) aloittaakseen lauttaliikenteen Irlannin ja Bretagnen välillä 
kesällä 1995. Brittany Ferriers oli silloin ainoa Irlannin ja Bretagnen 
välillä toimiva lauttaliikennettä harjoittava yritys. Osapuolet olivat 
ensin päässeet periaatesopimukseen, jonka seurauksena ICG aloitti uuden 
lauttaliikennepalvelunsa markkinoinnin ja alkoi ottaa vastaan 
varauksia. Neuvottelut keskeytettiin kuitenkin vuoden 1995 tammikuussa, 
eivätkä CCI Morlaix ja ICG voineet päästä lopulliseen sopimukseen sen 
jälkeen kun ICG oli valittanut komissiolle ja jatkoneuvotteluja oli 
käyty. 
Komissio katsoi, että CCI Morlaix, joka hoitaa Roscoffin satamaa, joka 
on Ranskassa ainoa asianmukaiset satamapalvelut Bretagnen ja Irlannin 
väliselle lauttaliikenteelle tarjoamaan pystyvä satama, oli ensi 
näkemältä määräävässä asemassa. Lisäksi todettiin, että kieltämällä 
epäoikeutetusti ICG:Itä pääsyn Roscoffin satamaan CCI Morlaix ensi 
näkemältä käytti väärin määräävää asemaansa. Sen vuoksi komissio pystyi 
16 päivänä toukokuuta 1995 määräämään väliaikaisia toimenpiteitä, jotka 
velvoittivat CCI Morlaixin toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta 
ICG voi käyttää Roscoffin satamaa kesäkauden loppuun saakka. 
Komission puututtua asiaan osapuolet tekivät ICG:n Roscoffin satamati­
lojen käyttöoikeudesta viiden vuoden sopimuksen, joka ei hyödyttänyt 
pelkästään osapuolia, vaan myös matkustajia, joiden kuljetuspalveluiden 
ja -toimintojen valintamahdollisuudet Roscoffin alueella laajenivat. 
4. Vihreä kirja vertikaalisista rajoituksista 
44. Toimittajien ja jakelijoiden väliset vertikaaliset järjestelyt 
eri jäsenvaltioissa ovat aina olleet erityishuomion kohteena yhteisöoi­
keudessa markkinoiden yhdentymistavoitteen vuoksi . Yhteisön politiikan 
keskeinen tekijä on ollut kanavien auki pitäminen rinnakkaiskaupalle 
ilman yksityisen liiketoiminnan rajoituksia. Vaikka vertikaalisiin 
rajoituksiin liittyvä kilpailupolitiikka on toiminut yhteisössä hyvin 
tähän päivään asti, on tarpeellista tarkastella soveltuuko yhteisön 
politiikka tällä alalla jakelupuolen ja kuluttajien tarpeisiin vielä 
tulevaisuudessa. 
Esimerkiksi tietotekniikka ja just-in-time-menetelmät muuttavat 
tuotantomenetelmien lisäksi myös jakelumuotoja ja -järjestelmiä. Tämän 
kehityksen seuraukset on otettava huomioon politiikassa, jotta ei 
tukahduteta erittäin innovatiivisia ja nopeasti muuttuvia jakeluteknii-
koita. 
Lisäksi tärkeimmät vertikaalisia rajoituksia koskevat ryhmäpoikkeukset 
on uusittava pian: yksinmyynti- ja yksinostooikeudet vuonna 1997 ja 
franchising vuonna 1999. Näiden uusimista on valmisteltava. 
Tarkastelu tehdään vihreän kirjan muodossa, jossa hahmotellaan tulevan 
politiikan eri vaihtoehdot. Tarkoitus on pyytää ensi vuonna tästä 
kirjasta lausuntoja laajalta poliittisten ja sosioekonomisten 
osapuolten joukolta, johon kuuluu Euroopan parlamentti, jäsenvaltiot, 
valmistajat, jakelijat ja kuluttajat. 
18 
5. Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 
45. Pankkialalla ei asianmukaisesti toimivia sisämarkkinoita vielä 
ole. Rahoitustoimista aiheutuvat maksut ovat tärkeä kustannustekijä 
yrityksille, ja ne voivat haitata merkittävästi sisämarkkinoiden 
moitteetonta toimintaa. 
46. Syyskuussa komissio antoi ilmoituksen Euroopan yhteisön 
kilpailusääntöjen soveltamisesta rajojen yli suoritettaviin tilisiir­
toihin18. 
Ilmoitus on osa komission toteuttamaa toimenpidepakettia, johon kuuluu 
direktiiviehdotus, jonka tarkoitus on parantaa pankkien tarjoamia 
rajojen yli suoritettavia tilisiirtopalveluja19. Pankit käyttävät näitä 
järjestelmiä siirtäessään rahaa asiakkaiden puolesta eri valtioiden 
välillä unionissa. 
47. Ilmoitus saattaa ajan tasalle ja korvaa vuonna 1992 julkaistut 
kilpailuperiaatteet. Siinä todetaan, että komissio suhtautuu tavalli­
sesti myönteisesti pankkien välisiin yhteistyösopimuksiin, joiden 
avulla ne erityisesti pystyvät täyttämään direktiivin vaatimukset. Tämä 
yhteistyö ei kuitenkaan saa mennä niin pitkälle, että se poistaa 
pankkien välisen kilpailun. Sen vuoksi ilmoituksessa annetaan pankeille 
suuntaviivat, joiden mukaan ne voivat tehdä yhteistyösopimuksia rajojen 
yli suoritettavien tilisiirtojen hoitamisesta tehokkaammin rikkomatta 
kilpailusääntöjä. Siten ilmoitus voi edistää Euroopan kansalaisten 
kannalta nykyistä edullisempien maksujärjestelmien kehitystä. 
48. Ilmoituksessa käsitellään kahta erityisen tärkeää asiaa: 
markkinoille pääsyä ja hintakilpailua. 
Markkinoille pääsyn osalta komissio haluaa varmistaa, että pienempiä 
pankkeja ei epäoikeudenmukaisesti suljeta pois järjestelmästä, johon 
niihin on kuuluttava voidakseen käytännössä tarjota rajat yli 
suoritettavia tilisiirtopalveluja asiakkailleen. Tällaisen järjestelmän 
pääsyedellytysten on oltava puolueettomasti perusteltuja ja niitä on 
sovellettava syrjimättä ketään. Sitä vastoin uusien yritysten 
poissulkeminen sellaisesta järjestelmästä, johon kuuluminen ei ole 
välttämätöntä, kuten esimerkiksi pankkiryhmien kehittämät pienemmät 
järjestelmät, ei tavallisesti ole kilpailun kannalta huolestuttavaa. 
Hintakilpailun kohdalla ilmoituksessa erotetaan toisistaan sopimukset, 
jotka koskevat pankkien asiakkailta perimiä hintoja, ja pankkien 
väliset hintasopimukset. 
Pankit eivät saa tehdä keskenään sellaisia sopimuksia, joissa määrätään 
asiakkailta perittävien toimituspalkkioiden suuruus tai tapa, jolla 
näitä toimituspalkkioita peritään. 
Pankkien välisiin hintasopimuksiin liittyvä keskeisin asia on 
monenvälisesti sovittujen toimituspalkkioiden, toisin sanoen yhdessä 
sovittujen jonkin pankin (yleensä maksajan pankki tai sen kirjeenvaih-
tajapankki) toiselle pankille (saajan pankki) maksamien toimituspalk­
kioiden arviointi. Komissio katsoo, että toimituspalkkioista tehdyt 
monenväliset sopimukset rajoittavat kilpailua ja niitä koskee 
perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hintasopimus-
kielto. Niille voidaan kuitenkin myöntää poikkeus 85 artiklan 3 kohdan 
nojalla, jos poikkeukselle asetetut edellytykset täyttyvät. Rajojen yli 
suoritettavien OUR-tilisiirtojen kohdalla (lähettäjän ilmoittautuessa 
EYVL N:o C 251, 27.09.1995, s. 3 
Komission tiedonanto "EU Funds Transfers: Transparency, Performance and Stability", KOM 
(94)435, 19.10.1994; Euroopan unionin tiedote 9-1995, kohta 1.3.12. 
19 
kulujen maksajaksi) saajan pankki ei voi periä saajalta lisäpalkkiota 
rajojen yli suoritettavan tilisiirron käsittelystä. Tällöin pankit 
voivat sopia, että saajan pankki saa monenkeskisesti sovitun toimitus­
palkkion, jos kyseinen palkkio kattaa rajat ylittävästä tilisiirrosta 
tosiasiallisesti aiheutuvat ja välttämättömät käsittelykulut. Sovittu 
toimituspalkkio ei saa olla suurempi kuin rajojen yli suoritettavien 
tilisiirtojen käsittelystä saajan pankille aiheutuvat todelliset kulut 
keskimäärin. Lisäksi toimituspalkkio tulisi ilmoittaa tiettynä 
lähtötasona, jolloin on mahdollista sopia kahdenkeskisesti sitä 
suuremmista tai pienemmistä palkkioista. 
6. Seuraamusten lieventämistä koskeva ohjelma 
49. Komissio jäljitti edelleen aktiivisesti salaisia kartelleja, 
jotka vahvistavat hintoja tai jakavat markkinoita ja joita näyttää yhä 
esiintyvän tärkeimmillä teollisuuden aloilla. 
Tietojen hankinta vie yhä suuremman osan komission kilpailu­
lainsäädännön täytäntöönpanon hallinnollisista voimavaroista. Vuonna 
1995 komissio suoritti noin 91 paikan päällä tehtävää tutkimusta, 
joista 87 oli yllätystarkastuksia. 
50. Kartelleja johdetaan tavallisesti salassa. Niissä käytetään 
työläitä, usein tietotekniikkaa hyödyntäviä menetelmiä, jotta ne eivät 
paljastuisi viranomaisille. 
Joissakin tapauksissa salaisten kartellien paljastamisesta ja 
kieltämisestä kuluttajille mahdollisesti koituva hyöty on tärkeämpää 
kuin se, että yhteisö sakottaa niitä yrityksiä, jotka tekevät komission 
kanssa yhteistyötä. Tämä yhteistyö tekee komissiolle mahdolliseksi 
kartellin paljastamisen ja kieltämisen. Tästä syystä komissio harkitsee 
lievempää kohtelua yrityksille, jotka avustavat rikkomisen alustavan 
tutkimuksen tai menettelyjen aikana20. Komissio julkaisi ilmoitusluon­
noksen, jossa määrätään edellytykset, joiden mukaan komission kanssa 
yhteistyötä tekevät yritykset voivat saada vapautuksen sakoista tai 
niille muussa tapauksessa määrättäviä sakkoja huomattavasti alennetta­
vaksi . Ennen tämän ilmoituksen antamista komissio on kehottanut kaikkia 
asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa komission ilmoitus­
luonnoksesta21 . 
7. Oikeus tutustua asiakirjoihin 
51. Euroopan yhteisön kilpailulainsäädännön täytäntöönpanomenettelyt 
eivät saa olla mielivaltaisia tai epäoikeudenmukaisia. Komission on 
noudatettava menettelyyn liittyviä suojatoimenpiteitä suojellakseen 
niiden yritysten etuja, joihin sen päätökset vaikuttavat. Tässä voidaan 
viitata oikeuteen puolustautua, erityisesti oikeuteen tulla kuulluksi 
oikeudenmukaisesti. Muodollisten päätösten vastaanottajilla ja 
asianomaisilla osapuolilla on äärimmäisenä suojakeinona oikeus valittaa 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimiin. 
52. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi useita komission 
19 päivänä joulukuuta 1990 tekemiä päätöksiä22, jotka koskivat 
rangaistusten määräämistä kilpailusääntöjen rikkomisesta kalsinoidun 
soodan markkinoilla. Yksi näistä päätöksistä koski yhdenmukaistettua 
menettelytapaa, jolla Solvay ja ICI jakoivat Euroopan markkinat 
keskenään. Tämän lisäksi komissio katsoi, että sekä Solvay että ICI 
Elokuun 10 päivänä 1993 Yhdysvaltojen oikeusministeriön antitrustilainsäädäntöosasto 
julkaisi yritysten lievempää kohtelua koskeyan politiikkansa. Myöhemmin 10 päivänä 
elokuuta 1994 julkaistiin yksityisten henkilöiden lievempää kohtelua koskeva politiikka. 
EYVL N:o C 341, 19.12.1995, s. 13 
EYVL N:o L 152, 15.06.1991 
20 
käyttivät väärin määräävää asemaansa Länsi-Euroopassa, edellinen 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jälkimmäinen Irlannissa23. 
Perustamissopimuksen 85 artiklaan perustunut päätös kumottiin sillä 
perusteella, että komissio ei ottanut huomioon osapuolten oikeutta 
puolustukseen. Tuomioistuin totesi, että komission olisi pitänyt 85 
artiklan menettelyn yhteydessä antaa Solvaylle mahdollisuus tutustua 
tiettyihin asiakirjoihin, jotka sisältyivät komission ICI:ä koskevaan 
86 artiklan mukaisen asian asiakirja-aineistoon24. Samaa perustetta 
toisin päin soveltaen tuomioistuin teki päätöksen ICI:n hyväksi25. 
Komissio tutkii parhaillaan, miten nämä päätökset tarkalleen vaikutta­
vat sen nykyiseen käytäntöön ja myös kuulemisasiamiehen valtuutukseen, 
jossa määrätään, että yrityksen uskoessa, että komissio ei ole 
toimittanut sille kaikkia puolustuksen kannalta tarpeellisia asiakirjo­
ja, kuulemisasiamiehen on tutkittava kaikki tällaiset väitteet ja 
tehtävä päätös tosiseikkojen perusteella2''. 
B - Yhteistyö ja kilpailu nopeasti muuttuvassa ja yhä maailmanlaajuisem-
massa taloudellisessa ympäristössä 
53 . Tämän päivän taloudelliselle ympäristölle on ominaista kilpailu­
paineiden voimakas kasvu. Tähän ovat vaikuttaneet useat tekijät: 
tuotteiden elinkaarien jatkuva lyheneminen, teollisuuden alojen ja 
markkinoiden lisääntyvä globalisoituminen sekä sisämarkkinoiden 
saavuttamiseen tähtäävän lainsäädäntöohjelman valmistuminen. Nämä 
taloudelliset tosiasiat on otettava huomioon kilpailusääntöjen 
soveltamisessa. Tämän vuoksi taloudellisten markkinaselvitysten 
merkitys kasvaa kilpailuasioissa. Komission on otettava huomioon 
tiettyjen markkinoiden erityiset taloudelliset piirteet sijoittaessaan 
kulloisenkin tapauksen oikeaan yhteyteen. 
Taloudellisessa ympäristössä, jolle on ominaista dynaamiset markkinat, 
innovaatio ja globalisoituminen, yritysten välinen yhteistyö on usein 
ehdottoman välttämätöntä, jotta yritykset voivat säilyttää kilpailuky­
kynsä markkinoilla parantamalla tutkimus- ja kehitystyötään, 
vähentämällä kustannuksiaan ja kehittämällä uusia tuotteita. Tällainen 
yhteistyö ei kuitenkaan saa johtaa kilpailua rajoittaviin tilanteisiin, 
jotka eivät noudata perustamissopimuksen kilpailusääntöjä. 
1. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltaminen televiestintäalalla 
1.1. Strategiset liittoutumat 
54. Televiestintäalan käynnissä oleva vapauttaminen yhdessä 
televiestinnän, tietotekniikkojen ja tiedotusvälineiden lisääntyvän 
lähentymisen kanssa saavat aikaan merkittävää kaupallista toimintaa 
informaatiomarkkinoiden keskeisillä aloilla. Markkinatoimijat 
valmistautuvat nyt ottamaan vastaan uusien mahdollisuuksien tuomat 
hyödyt. Tämä on johtanut siihen, että uusia liittoutumia ja yhtiökump-
panuuksia on ilmoitettu ja toteutettu paljon27. 
XX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1990), 92 ja 113 kohta 
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 29.6.1995, asia T-
30/91, Solvay v. komissio, Kok. 1995, s. 11-1775 
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 29.6.1995, asia T-
36/91, Imperial Chemical Industries plc v. komissio, Kok 1995, s. 11-1847 
Kuulemisasiamiesten tehtävistä komission kilpailumenettelyissä 12 päivänä joulukuuta 
1994 tehty komission päätös, EYVL N:o L 330, 21.12.1994, s. 67 
Laaja katsaus tapauskohtaisiin päätöksiin ja julkaisuihin tällä alalla on annettu 
julkaisussa Yhteisön kilpailupolitiikka televiestintäalalla, Euroopan komissio, 
viralliset asiakirjat, heinäkuu 1995 (IV/18571/95) 
21 
Strategiset liittoutumat julkisten maailmanlaajuisille markkinoille 
siirtyvien teletoiminnan harjoittajien välillä ovat yksi tällaisten 
liittoutumien laji (BT/MCI, Atlas-Phoenix). Muita liittoutumia 
(monialayhtymien liittoutumat) perustetaan joko sellaisten yritysten 
välillä, jotka eivät aikaisemmin ole toimineet televiestintämarkkinoil­
la, mutta jotka hyötyvät markkinoille tulemisesta syntyvistä syner­
gioista - esimerkiksi sähkölaitokset tai pankit, joilla on merkittäviä 
kansainvälisiä verkkoja sekä varoja ja taitotietoa - tai tällaisten 
yritysten ja teletoiminnan harjoittajien välillä (Cable & Wireless ja 
Veba, BT-Viag, BT-BNL, Albacom). Suuria liittoutumia perustetaan myös 
matkäsatelliittitelepalveluiden tarjoamiseksi maailmanlaajuisesti 
(Inmarsat-P, Iridium, Globalstar ja Odyssey). 
55. Kilpailuoikeuden perussääntöjen soveltamisesta näihin liittoutu­
miin on tullut yksi EU:n kilpailupolitiikan suurimmista haasteista 
viime vuosina. Komission on varmistettava, että nykyinen rakenneuu-
distuskehitys johtaa kilpailuhenkisiin ja kasvua kohti suuntautuviin 
markkinarakenteisiin. Yhteisön televiestinnän vapauttamiseksi 
harjoittaman politiikan ansiosta kuluttajat saavat uusia palveluita ja 
tuotteita kilpailukykyisillä hinnoilla, teollisuuden kustannukset 
pienenevät ja uusia työpaikkoja syntyy. Näiden ponnistelujen merkitys 
olisi kuitenkin pieni, jos sellaisten uusien rajoittavien sopimusten, 
käytäntöjen tai markkinarakenteiden kehittyminen sallittaisiin, jotka 
estävät uuden kilpailun syntymisen vapautetuilla markkinoilla, tai jos 
teletoiminnan harjoittajat voisivat vapaasti ryhtyä väärinkäytöksiin 
asemansa säilyttämiseksi. Tämä osoittaa, että yhteisön politiikan eri 
alueet ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa ja että kaikkia kilpailuvä­
lineitä on käytettävä yhtenäisesti. 
56. British Telecommunicationsin ja US MCI Corporationin välinen 
Concert-yhteisyritys oli ensimmäinen komission käsittelemä televies­
tintäalan strateginen liittoutuma ja sille myönnettiin poikkeus 85 
artiklan 3 kohdan nojalla28. 
Liittoutumat, jotka pyrkivät tarjoamaan sellaisia uusia maailman­
laajuisia palveluita, joita erityisesti suuret yritykset jo vaativat 
(esimerkiksi saumattomuus, yhteentoimivuus, keskitetty hankinta ja 
laskutus jne.), parantavat yleisesti ottaen kehittyneiden telepalvelui­
den laatua ja saatavuutta ja edesauttavat myös Euroopan laajuisten 
verkkojen luomista, mikä on yksi EY:n perustamissopimuksen tavoitteita 
(12 9 b artikla). Kuluttajat, mukaan lukien suuret monikansalliset 
yritykset ja myös innovatiiviset pienet ja keskisuuret yritykset, 
voivat hyötyä entistä kehittyneemmistä maailmanlaajuisista palveluista 
ja tehokkuuden lisääntymisestä, mikä parantaa niiden kilpailuasemaa 
sekä maailmanlaajuisesti että Euroopan unionissa. 
Kuitenkin sen mukaan, missä määrin liittoutumat tarjoavat kotimaisia 
ja kansainvälisiä palveluja, 85 artiklan 3 kohdassa vaadittu 
välttämättömyys ja mahdollinen kilpailun poistaminen kansallisella 
tasolla ovat tärkeitä tekijöitä komission analyysissä. Komission 
myönteiseen suhtautumiseen Concertin perustamisessa vaikutti mer­
kittävästi kyseisten palveluiden aidosti maailmanlaajuinen luonne ja 
se tosiseikka, että molempien emoyhtiöiden markkinat ovat vapaita 
kilpailulle. 
27 päivänä heinäkuuta 1994 tehty päätös, EYVL N:o L 223, 27.08.1994, s. 36; XXIV 
kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1994), 156-160 kohdat 
22 
Atlas-Phoenix 
57. Atlas-sopimus, jota komissio on tutkinut vuoden 1995 aikana, 
eroaa BT-MCI liittoutumasta kahdella merkittävällä tavalla: ensinnäkin 
suunniteltujen palveluiden kotimaan osuus on paljon vahvempi kuin 
suunnitellut maailmanlaajuiset tekijät ja toiseksi osapuolten 
kotimarkkinat (Ranska ja Saksa) eivät ole yhtä vapaita kuin BT:n ja 
MCI:n kotimarkkinat (Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat). 
Atlas-liiketoimen kautta syntyy Ranskan ja Saksan julkisten teletoimin­
nan harjoittajien, France Telecomin (FT) ja Deutsche Telekomin (DT) 
yhteisyritys. Atlas on myös väline, jolla FT ja DT osallistuvat toiseen 
Phoenix-nimiseen liiketoimeen yhdysvaltalaisen Sprint Corporationin 
kanssa. 
Atlas suuntautuu lisäarvoa sisältävien telepalvelujen kaksille eri 
tuotemarkkinoille, nimittäin yritysasiakkaille tarkoitettujen 
kehittyneiden telepalveluiden markkinoille ja standardoitujen 
matalatasoisten pakettivälitteisten datapalveluiden markkinoille. 
Laajempi Phoenix-liiketoimi suuntautuu samoille lisäarvoa sisältäville 
televerkkopalveluiden markkinoille ja lisäksi matkailijoille tarkoitet­
tujen palveluiden sekä niin sanotuille teleoperaattoreiden muille 
teleoperaattoreille tarjoamien palveluiden markkinoille. 
Atlas- ja Phoenix-järjestelyt olivat kilpailun kannalta huolestuttavia 
useista syistä, erityisesti liiketoimien EU:n osapuolten kotimarkkinoi­
den suhteen, joissa FT.-llä ja DT:llä on lainmukainen ja tosiasiallinen 
määräävä asema useiden telepalveluiden ja verkon tarjoamisen osalta. 
Son vuoksi väitettiin, että kilpailu voisi kadota ja tulevan täydelli­
sen markkinoiden vapauden myönteiset vaikutukset voisivat vaarantua. 
Vastauksena tähän liittoutumien osapuolet sekä Ranskan ja Saksan 
hallitukset tekivät tiettyjä muutoksia ja antoivat sitoumuksia näiden 
epäilyjen poistamiseksi. Nämä liittyvät Ranskan ja Saksan yleisten 
tietoverkkojen pitämiseen erillään Atlasista, tasapuoliseen pääsyyn 
näihin verkkoihin ja ristikkäisen tuen välttämiseen. Tärkein hallitus­
ten tekemistä sitoumuksista oli se, että vaihtoehtoinen televerkko 
vapaiden viestintäpalveluiden tarjoamiseksi (esimerkiksi ei yleisen 
puhelintoiminnan) vapautetaan 1 päivästä heinäkuuta 1996. Ilman tätä 
vapautusta unionin suurimpien teleorganisaatioiden välinen liittoutuma 
vaarantaisi tai poistaisi kilpailun dataviestinnän alalla myös muissa 
jäsenvaltioissa. Kaikki telepalvelut, mukaan lukien yleinen puhelintoi­
minta ja verkko, vapautetaan 1 päivänä tammikuuta 1998. 
Tämän perusteella komissio ilmoitti olevansa valmis, riippuen 
kolmansien osapuolten huomautuksista, suhtautumaan Atlas-Phoenix-
sopimuksiin myönteisesti29. 
58. Muita saman tyyppisiä strategisia liittoutumia, joiden tutkimuk­
set komissio on aloittanut, ovat Unisource ja sen Uniworld-niminen 
liittoutuma AT&T:n kanssa. 
Maailmanlaajuiset matkasatelliittijärjestelmät 
59. Komissio on aloittanut perusteellisen ja laajan tutkimuksen 
äskettäin esiin tulleista strategisista liittoutumista, joita on 
perustettu matkasatelliittitelepalveluiden tarjoamiseksi maailman­
laajuisesti. 
Tällä alalla, jolla on ainoastaan harvoja maailmanlaajuisia markkina­
toimijoita, on erittäin tärkeää turvata kilpailu kyseeseen tulevilla 
Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan nojalla annetut ilmoitukset, EYVL N:o C 337, 
15.12.1995, s. 2 ja 13 
23 
alemmilla markkinoilla, toisin sanoen paikallisten huoltopalveluidon 
t arjoaniisessa, ' jakelunsa ja tarvikkeiden myymmsnä. 
Yhteen tutkituista järjestelmistä, nimittäin Inmarsat-P:hen, komissio 
on jo suhtautunut myönteisesti30. 
1.2. Käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevat sopimukset 
60 . Suuri ongelma sovellettaessa EU:n kilpailuoikeutta tällä alalla, 
ja yleisesti liittyen tulevien televiestintämarkkinoiden. sääntely-
ympäristöön, on kysymys käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevista 
sopimuksista31. Itse asiassa monopolin jälkeiselle ja tulevaisuuden 
multimediaympäristölle on todennäköisesti ominaista tilanteet, joissa 
yritykset yksin tai yhdessä hallitsevat laitteistoja kuten verkkoja, 
ehdollisia käyttöoikeusjärjestelmiä tai tärkeitä ohjelmistoliitäntöjä, 
jotka voivat tarjota välttämättömän linjan asiakkaisiin. 
Käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevia sopimuksia voidaan 
periaatteessa pitää kilpailua edistävinä, koska niiden tavoitteena on 
lisätä tarjottuja palveluita, jotka ovat asiakkaiden saatavilla. Nämä 
sopimukset voivat kuitenkin myös aiheuttaa merkittävää salaisiin 
sopimuksiin perustuvaa käyttäytymistä ja markkinoiden sulkemista samoin 
kuin määräävien asemien väärin-käyttöä32. Syrjimätön pääsy 
välttämättömiin järjestelmiin kohtuullisilla ehdoilla on keskeisen 
tärkeää. Sen vuoksi komissio aikoo julkaista vuonna 1996 tiedonanto-
luonnoksen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta tällä alalla. 
2. Markkinoiden globalisoituminen 
ATR/BAe 
61. Alueellisten lentokoneiden markkinat ovat esimerkki maailmanlaa­
juisesta alasta. Suurimmat valmistajat toimivat kaikilla mantereilla. 
62 . Komissio hyväksyi 18 päivänä elokuuta hallinnollisella kirjeellä 
Aérospatialen ja Alenian, jotka jo ovat liittyneet ATR:ksi, sekä 
brittiläisen British Aerospacen alueellisia lentokoneita koskevan 
yhteisyrityksen. Tämän hankkeen lopullisena tavoitteena on yhdistää 
osapuolten alueellisiin lentokoneisiin liittyvät toiminnot. Yhteistyön 
ensimmäinen vaihe koskee pääasiassa suoria asiakkaille suunnattuja 
palveluita ja yhdessä toteutettavia alan uusia lentokoneita koskevia 
toteutettavuustutkimuksia. 
Komission hyväksyntä on annettu ainoastaan määräajaksi, joka päättyy 
6 päivänä kesäkuuta- 2000, jolloin komissiolla on mahdollisuus 
tarkastella tilannetta uudelleen, jos osapuolet toteutettavuus tutkimus­
ten jälkeen päättävät olla kehittämättä, tuottamatta ja tuomatta 
markkinoille uusia lentokoneita koskevia ohjelmia, mutta jatkavat 
yhteistyötään myynnin ja huoltopalveluiden alalla. 
3. Teknologian siirto 
63. Yksi komission ensisijaisista tehtävistä sisämarkkinoiden 
kehittämiseksi on edistää eurooppalaisen teollisuuden innovaatiota ja 
uuden teknologian leviämistä. Komission valkoisessa kirjassa kasvusta, 
kilpailukyvystä ja työllisyydestä todetaan, että teknologian siirrolla 
on keskeinen merkitys Euroopan unionin talouden kannalta tärkeässä 
Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan nojalla annettu ilmoitus, EYVL N:o C 304, 
15.11.1995, s. 6 
G7- päätelmät ja vihreä kirja televiestinnän infrastruktuureista 
Coudert Bros, Competition aspects of interconnection agreements in the telecom­
munications sector, tiedonanto Euroopan komissiolle, kesäkuu 1995. 
24 
teknisten innovaatioiden kehittämisessä ja että se parantaa tällä 
alueella toimivien yritysten kilpailukykyä. 
64. Tekniikansiirtosopimusten uuden ryhmäpoikkeusasetuksen33 
tarkoituksena on myötävaikuttaa talouskasvuun ja kilpailukyvyn 
parantamiseen yksinkertaistamalla lisenssisopimuksia koskevat nykyiset 
kaksi asetusta34 ja yhdistämällä ne yhdeksi säädökseksi. Uutta asetusta 
koskeva ehdotus laadittiin vuonna 1994 ja sen peruslinjoja muutettiin 
vuonna 1995 kolmansien osapuolten kuulemisen ja kilpailunrajoituksia 
ja määräävää markkina-asemaa käsittelevän neuvoa-antavan komitean 
toisen kokouksen seurauksena. 
65. Tällä tavoin uusi asetus vähentää eroavaisuuksia, joita on 
patenttilisenssejä koskevan asetuksen ja taitotietolisenssejä koskevan 
asetuksen välillä, ja poistaa tai siirtää vastustus-menettelyyn useita 
kohtia, jotka asetuksissa estivät ryhmäpoikkeuksen soveltamisen. 
Lisäksi asetuksessa säädetään uusia säännöksiä, joiden tarkoitus on 
kunnioittaa entistä paremmin osapuolten sopimusvapautta. Tällaisiin 
lievennyksiin, joista hyötyy yhteisössä toimivien yritysten suuri 
enemmistö, sisältyy kuitenkin selvä varoitus yrityksille, joilla on 
vahva asema markkinoilla. Asetuksen mukaan poikkeuksesta aiheutuva etu 
voidaan peruuttaa siinä tapauksessa, että yritys yksinoikeuslisenssien 
saamisen ansiosta saa jonkin tuotteen markkinoilla monopoliaseman ja 
estää kolmansien mahdollisuuden käyttää uutta teknologiaa. Tällaisen 
tilanteen arvioinnissa komissio kiinnittää erityistä huomiota 
tapauksiin, joissa lisenssinhaltijan markkinaosuus ylittää 40 prosentin 
rajan. 
C - Liikenne 
1. Meriliikenne 
66. Euroopan unioni on maailman suurin kaupparyhmittymä. Suurin osa 
sen muun maailman kanssa käymästä kaupasta ja merkittävä osa unionin 
sisäisestä kaupasta hoidetaan merikuljetusten avulla. Linjaliikenne eli 
aikatauluihin perustuva merikuljetuspalvelu on tässä yhteydessä 
keskeisessä asemassa. 
Niinpä Euroopan unionin kannalta onkin erittäin tärkeää, että sillä on 
käytettävissään paras mahdollinen merikuljetuspalvelu mahdollisimman 
alhaisin kustannuksin. Kilpailupolitiikka on hyvänä välineenä tämän 
tavoitteen saavuttamiseksi. 
67. On myös syytä mainita, että Yhdysvalloissa edustajainhuone 
hiljattain hyväksyi ja antoi senaatin edelleen käsiteltäväksi 
lakiesityksen, jonka tarkoitus on purkaa merikuljetusten linjalii­
kennettä koskevaa säännöstelyä ja lisätä kilpailumahdollisuuksia 
kyseisellä alalla. Jos kyseinen vuoden 1995 laki "Ocean Shipping Reform 
Act" hyväksytään, amerikkalainen lainsäädäntö lähenee eurooppalaista. 
1.1. Linjaliikenteen konsortiot 
68. Uusi asetus, jossa säädetään linjaliikennettä harjoittaville 
konsortioille35 myönnettävästä ryhmäpoikkeuksesta, on tärkeä väline 
tätä tarkoitusta varten, sillä se kannustaa laivanvarustajia tehosta­
maan ja järkeistämään toimintojaan pienentämällä siten kustannuksia ja 
Komissio antoi asetuksen 31 päivänä tammikuuta 1996. 
Asetus (ETY) N:o 2349/84 (23.7.1984) ja N:o 556/89 (30.11.1988) 
Komission asetus (EY) N:o 870/95, annettu 20 päivänä huhtikuuta 1995, perustamis­
sopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta linjaliikennettä harjoittavien 
v.:i mut ainoiden .sopimuksiin, päätöksiin )>i yhdemnukai slet l.u i h i n menel I .<• I yt apoi li i h 
(konsortiot), anneltu neuvoston aset uksen (ETY) N:o 479/9?. nojalla, EYVL N:o I, 89, 
21.4.1995, s.7. 
25 
rahtimaksuja. Samaan aikaan se antaa niille mahdollisuuden tarjota 
entistä korkealaatuisempaa palvelua entistä useammin. Tämä on toinen 
ryhmäpoikkeus, joka on hyväksytty linjaliikennealalla. Asetus (ETY) 
4056/86, jossa säädetään perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan 
soveltamisesta meriliikenteeseen, sisältää jo linjakonferensseja 
koskevan ryhmäpoikkeuksen.36 
69. Uusi ryhmäpoikkeus tuli voimaan 22 päivänä huhtikuuta 1995 ja 
sitä .sovelletaan viiden vuoden ajan.Linjaliikennekonsortiot ovat 
sopimuksia vähintään kahden laivanvarustajan välillä yhteiseen 
merikuljetuspalveluun liittyvän yhteistyön harjoittamisesta teknisissä, 
toiminnallisissa ja/tai kaupallisissa asioissa, lukuun ottamatta 
hintojen määräämistä. Ryhmäpoikkeus koskee ainoastaan yhdestä tai 
useammasta yhteisön satamasta käsin tai sinne tarjottaviin kansainväli­
siin linjaliikennepalveluihin yksinomaan tavarakuljetuksen osalta ja 
pääasiallisesti kontteja käyttäen. Se koskee sekä linjakonferenssissa 
että sen ulkopuolella toimivia konsortioita, lukuun ottamatta 
rahtimaksujen yhteistä määräämistä. Konsortion jäsenten, jotka haluavat 
määrätä hinnat yhteisesti ja jotka eivät täytä asetuksen (ETY) N:o 
4056/86 ehtoja, on pyydettävä yksittäispoikkeusta. 
Ryhmäpoikkeus koskee seuraavia toimintoja: matka-aikataulujen yhteinen 
yhteensovittaminen ja/tai yhteinen vahvistaminen sekä välisatamien 
määrittely; laivatilan vaihto, myynti tai ristik-käisvuokraus; laivojen 
ja/tai satamalaitosten yhteiskäyttö; yksi tai useampi yhteiskäytössä 
oleva toimisto; konttien, kuljetusalustojen ja muun laitteiston 
asettaminen käyttöön ja/tai näiden laitteistojen vuokrasopimukset; 
ostovuokraus tai osto; tietoliikennepohjaisen tiedonsiirtojärjestelmän 
ja/tai yhteisen dokumentaatio järjestelmän käyttö; tilapäinen kapasitee­
tin muuttaminen37; satamaterminaalien ja niihin kuuluvien palvelujen 
yhteinen hyödyntäminen ja käyttö; osallistuminen tonnistopooliin, tulo-
pooliin tai tulospooliin; äänioikeuden yhteinen käyttö konferensseissa; 
yhteinen markkinointirakenne ja/tai yhteinen laivausasiakirja; ja mikä 
tahansa muu mainittuihin toimintoihin liittyvä toiminto, joka on 
välttämätön niiden toteuttamiselle. 
70. Komissio katsoo, että konsortiot yleisesti parantavat käytettä­
vissä olevien linjaliikennepalvelujen tuottavuutta ja laatua jäsenyri­
tysten toiminnoissa aikaansaamansa järkeistämisen sekä alusten ja 
satamapalvelujen käyttöön tuomien mittakaavaetujen ansiosta. Kuljetus­
ten käyttäjät saavat yleensä kohtuullisen osan konsortioiden aikaansaa­
masta hyödystä, jos konsortioiden toimialaan kuuluvassa liikenteessä 
on riittävästi kilpailua. 
Saadakseen ryhmäpoikkeuksen konsortiolla on oltava käyntisatamissaan 
pienempi kuin 30 prosentin osuus suorasta liikenteestä, kun se toimii 
konferenssissa, ja pienempi kuin 35 prosentin osuus, kun se toimii 
konferenssin ulkopuolella. Yksinkertaistettua vastustusmenettelyä 
sovelletaan konsortioihin, joiden osuus liikenteestä ylittää yllä 
mainitun rajan, mutta ei ole suurempi kuin 50 prosenttia suorasta 
liikenteestä. 
Asetus (ETY) 4056/86, annettu 22 päivänä joulukuuta 1986, EYVL N:o L 378, 31.12.86, 
s. 4. 
Tämä ei koske järjestelyjä olemassaolevan kapasiteetin käyttämättä jättämiseksi, jolloin 
konsortiossa osallisina olevat liikennelinjat pidättäytyvät käyttämästä tiettyä 
prosenttimäärää konsortion puitteissa käytettyjen laivojen kapasiteetista, ks. asetuksen 
(ETY) N:o 870/95 4 artikla ja Atlantin ylittäviä kuljetuksia koskevasta sopimuksesta 19 
päivänä lokakuuta 1994 tehty komission päätös, jossa komissio kielsi kapasiteetin 
käyttämättä jättämistä koskevan sopimuksen, EYVL N:o L 376, 31.12.1994, s.l. 
1.2. Linjavarustamojen tekemä maakuljetusten hintojen vahvistaminen 
71. Komissio hyväksyi 8 päivänä kesäkuuta 1994 kertomuksen38, joka 
käsittelee tapaa, jolla se aikoo soveltaa kilpailusääntöjä linjalaiva-
liikenteenä hoidettavaan merikuljetukseen. Komissio on antanut 
kertomuksen liikenneasioista vastaavalle neuvostolle. Kertomuksessa 
keskitytään arvioimaan maakuljetusten hintoja vahvistavien sopimusten 
oikeudellista asemaa. Kyseiset sopimukset on tehty meriliikennekonfe-
rensseihin kuuluvien laivanvarustajien välillä ja ne koskevat 
maakuljetuksia, joita tarjotaan yhteisön alueella osana monivälinekul-
jetustoimintaa. Kertomuksessa esitetään, että tämä konferenssien 
soveltama käytäntö on yhteisön kilpailusääntöjen vastainen ja että 
nykyisissä oloissa siihen ei voida myöntää poikkeuksia. Sen suuntavii­
voissa kuitenkin ehdotetaan, että luodaan uusi, kilpailusääntöjen 
mukainen järjestely, jonka avulla konttien maakuljetukset voidaan 
järjestää entistä tehokkaammin ja kuljetuspalvelujen käyttäjien 
kannalta edullisemmin. 
72. Neuvoston keskustellessa kertomuksesta marraskuussa 1994 
komissaari Van Miert lupautui laatimaan asiantuntijakomitean työn 
pohjalta neuvostolle selvityksen näiden suuntaviivojen toteuttamisesta. 
Tämä monivälinekuljetuskomiteaksi kutsuttu komitea perustettiin 
heinäkuussa 1995 ja se toimitti komissaarille vuoden 1996 alussa 
väliraportin, joka esitellään neuvostolle vuoden 1996 alkupuoliskolla. 
73. Vuonna 1994 komissio teki kaksi päätöstä, joilla kiellettiin 
maakuljetusten hintasopimukset. Nämä olivat TAA-päätös (Atlantin 
ylittäviä kuljetuksia koskeva sopimus, Trans-Atlantic Agreement)39 ja 
FECF:tä (Euroopan ja Kaukoidän välistä linjakonferenssia) koskeva 
päätös40. Ensimmäisen asteen tuomioistuin määräsi 10 päivänä maaliskuu­
ta 1995 TAA-päätöksen lykättäväksi siltä osin, kuin se kielsi eri 
kuljetustapoja yhdistävien kuljetuspalvelujen yhteisen hinnoittelun 
yhteisön sisällä olevilla maakuljetusosuuksilla41. Tästä määräyksestä 
valitettiin yhteisöjen tuomioistuimeen, jossa se vahvistettiin 19 
päivänä heinäkuuta 199542. 
Käsittelyn aikana TAA:n muutetusta versiosta, Atlantin ylittävästä 
konferenssista tehdystä sopimuksesta (TACA, Trans-Atlantic Conference 
Agreement) ilmoitettiin komissiolle. Komissio antoi TACA:n osapuolille 
vastaväitteensä tiedoksi selvittäen syyt, joiden vuoksi se oli 
muodostanut alustavan käsityksen, jonka mukaan oli aiheellista 
peruuttaa maakuljetusten hintojen vahvistamisen osalta sakoista 
vapautus, joka on saattanut syntyä uuden TACA-ilmoituksen perusteel­
la43. Ensimmäisen asteen tuomioistuin hylkäsi hakemuksen ryhtymisestä 
väliaikaisiin toimenpiteisiin, jotka olisivat estäneet komission 
odotetun päätöksen peruuttaa vapautus sakoista.44 
SEC(94) 933 
19 päivänä lokakuuta 1994 annettu päätös, EYVL N:o L 376, 31.12.1994, s. 1 
21 päivänä joulukuuta 1994 tehty päätös, EYVL N:o L 378, 31.12.94, s.17 
Asia T-395/94 R, Atlantic Container Line ja muut v. komissio, Kok. 1995, s. 11-595 
Asia C-149/95 P (R), Komissio v. Atlantic Container Line ja muut, Kok.1995, s. 1-2165 
Komission lehdistötiedote IP/95/646, 21.6.95 
Ensimmäisen asteen tuomioistuimen puheenjohtajan 22 päivänä marraskuuta 1995 antama 
määräys, asia T-395/94 R II, Atlantic Container Line ja muut v. komissio, (ei vielä 
julkaistu) 
27 
2. Lentoliikenne 
2.1. IATA:n hintaneuvottelut 
74. Komission 25 päivänä kesäkuuta 1993 antama asetuksen (ETY) N:o 
1617/9345 mukaan perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohtaa sovelletaan 
matkustaja- ja rahtimaksuneuvottelujen järjestämiseen yhteisössä 
sijaitsevien lentokenttien välisessä säännöllisessä lentoliikenteessä. 
Tätä poikkeusta koskevat kuitenkin kyseisen asetuksen 4 artiklassa 
säädetyt edellytykset. Poikkeusta nimittäin sovelletaan ainoastaan 
siinä tapauksessa, että neuvottelut johtavat interline-järjestelyyn. 
75. Komission vuonna 1995 keräämien ensimmäisten tietojen perusteel­
la näyttää siltä, että yleisesti ottaen interline-sopimukset tavaralii­
kenteessä ovat harvinaisia tai niitä ei peräti ole ollenkaan. Muutoin 
kävi ilmi, että yritysten keskenään sopimat hinnat ovat selvästi 
korkeampia kuin markkinoilla yleensä käytettävät hinnat, mikä johtaa 
yritykset nostamaan maksujaan normaalin kilpailullisen tason yläpuolel­
le. 
Komissio katsoo näin ollen, että on syytä harkita edellä mainitun 
asetuksen muuttamista siten, että sen soveltamisalasta poistetaan 
tavarakuljetuksia koskevat hintasopimukset. Komissio on alustavasti 
julkaissut tiedonannon46, jonka tarkoitus on antaa lentoyhtiöille ja 
kolmansille osapuolille mahdollisuus ilmaista kantansa. Komissio 
päättää vuonna 1996 siitä, miten tämän kysymyksen käsittelyä on syytä 
jatkaa. 
2.2. Lentoyhtiöiden välinen yhteistyö 
76. Lentoyhtiöiden välinen yhteistyö voi osaltaan edistää Euroopan 
lentoliikenteen tervettä rakenneuudistusta ja parantaa kuluttajille 
tarjottavien palvelujen laatua ja kustannusten hallintaa. Komission 
tarkoituksena ei ole häiritä näitä rakennemuutoksia, mutta se valvoo 
kuitenkin, että tällaiset toimenpiteet .eivät johda tarpeettomiin 
kilpailun rajoituksiin eivätkä sulje pois sitä todellisen kilpailun 
mahdollisuutta, jota pääreiteille tulevat uudet lentoyhtiöt voivat 
synnyttää. 
Tämän tavoitteen mukaisia ovat Swissair-Sabenan esittämät ehdot, jotka 
komissio on hyväksynyt salliessaan kyseisten lentoyhtiöiden välisen 
yhteenliittymän, ja komission asettamat ehdot Lufthansan ja SAS:n 
väliselle yhteistyölle poikkeuksen saamiseksi. 
Lufthansa/SAS 
77 . Yhteistyötä koskevan Lufthansan ja SAS : n välisen yleissopimuksen 
tarkoitus on luoda yhtiöiden välille integroitu lentoliikennejär­
jestelmä, joka perustuu pitkäaikaisiin suhteisiin kaupallisissa ja 
toiminnallisissa kysymyksissä, ja merkitsee ennen kaikkea niiden 
maailmanlaajuisten verkostojen integroimista. Kaupallinen yhteistyö on 
erityisen mittavaa Skandinavian ja Saksan välisellä reiteillä, joiden 
osalta osapuolten tarkoituksena on perustaa yhteisyritys. 
78. Komissio on ilmaissut47, että vaikka sopimus rajoittaa huomatta­
vasti kilpailua kyseisillä markkinoilla ja erityisesti Skandinavian ja 
Saksan välisillä reiteillä, sille voidaan myöntää poikkeus edellyttäen, 
että asetetaan riittävän, nykyisen ja potentiaalisen kilpailun 
säilyttäviä ehtoja. 
EYVL N:o L 155, 26.6.1993, s. 18 
EYVL N:o C 322, 2.12.1995, s. 15 
EYVL N:o C 201, 5.8.1905, s. 2 
28 
Nämä ehdot koskevat pääasiassa seuraavia asioita: kyseisten yhtiöiden 
noudattamien vuorojen jäädyttämistä, uskollisille asiakkaille 
myönnettävien ohjelmien avaamista yhtiöille, joilla ei ole tällaisia 
ohjelmia; LH/SAS: lie asetettua velvoitetta solmia tietyin edellytyksin 
interline-sopimuksia uusien, markkinoille tulevien yhtiöiden kanssa; 
tiettyjen yhteistyösopimusten purkamista muiden yhtiöiden kanssa; ja 
LH/SAS:n luopumista vuoroverkostaan tietyillä ruuhkaisilla lentoken­
tillä, jotta muilla yhtiöillä on mahdollisuus päästä kyseisille 
markkinoille. 
Komissio hyväksyi poikkeuslupapäätöksen 16 päivänä tammikuuta 1996. 
D - Euroopan laajuiset verkostot ja kilpailusäännöt 
79. Vuoden 1995 aikana komissio tarkasteli Euroopan laajuisten 
verkostojen yksityisen rahoituksen ja kilpailusääntöjen soveltamisen 
välisiä suhteita. Pohdinnat sisällytettiin Euroopan laajuisia 
verkostoja koskevaan yleiskertomukseen, joka sai myönteisen vastaanoton 
15 ja 16 päivinä joulukuuta 1995 kokoontuneessa Madridin Eurooppa-
neuvostossa. Kertomuksessa komissio kehitteli seuraavia yleisiä 
suuntaviivoja, jotka koskevat kilpailuun liittyvien kysymysten 
käsittelyä. Se ilmoitti siinä myös perustaneensa hankkeiden vastuuhen­
kilöitä varten "one-stop help-deskin" (telekopio: 32-2-295 65 04) näitä 
suuntaviivoja koskevien lisätietojen toimittamiseksi. 
80. Komissio aikoo soveltaa seuraavia pääasiallisia perusteita 
käsitellessään sille toimitettuja tapauksia, (i) Jos infrastruktuuria 
hallinnoiva yksikkö haluaa antaa kuljetusyhtiöille kapasiteetin 
varausmahdollisuuden heti hankkeen käynnistyessä, on toivottavaa, että 
tätä mahdollisuutta tarjotaan kaikille yhteisössä sijaitseville, 
mahdollisesti asiasta kiinnostuneille yrityksille, (ii) Yritykselle 
varatun kapasiteetin on oltava suhteessa sen suoriin tai epäsuoriin 
taloudellisiin sitoumuksiin ja vastattava sen toiminnan asettamia 
tarpeita, jotka on arvioitu kohtuullisen ajanjakson perusteella, (iii) 
Uusi infrastruktuuri ei yleensä ole ruuhkautunut heti, kun se otetaan 
käyttöön. Näin ollen yritys tai yritysten ryhmittymä, joka on 
määritelty direktiivin 91/440/ETY 3 artiklassa, ei saa varata koko 
vapaana olevaa kapasiteettia. Osan kapasiteetista pitäisi jäädä 
vapaaksi, jotta muilla yrityksillä on mahdollisuus käyttää kilpailevia 
palveluja, (iv) Käyttöoikeudet saaneet yritykset eivät voi esittää 
vastalausetta oikeuksien peruuttamisesta, jos niitä ei ole käytetty. 
(v) Kapasiteetin varausta koskevat sopimukset eivät saa ylittää 
kohtuullista voimassaoloaikaa, joka määritellään tapauskohtaisesti. 
Tämä perusteiden luettelo ei ole tyhjentävä eikä ole välttämättä 
komission lopullinen kanta, joka määritetään kunkin hankkeen erityis­
piirteiden perusteella. 
81. Komissio pyrkii käsittelemään nopeasti ilmoitukset yleiseuroop­
palaisten verkkojen rahoitukseen liittyvistä sopimuksista. Komissio 
aikoo ennen kaikkea hyväksyä lopullisen päätöksen korkeintaan kuuden 
kuukauden määräajassa edellyttäen, että osapuolet ovat ottaneet 
yhteyttä komission yksiköihin ennen sopimusten valmiiksi saattamista. 
Gas Interconnector 
82. Valkoisessa kirjassaan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyy­
destä komissio on painottanut uusien eurooppalaisten infrastruktuu­
riverkostojen merkitystä, sillä ne voivat osaltaan auttaa ratkaisemaan 
tiettyjen markkinoiden pirstoutuneisuuden Euroopassa. 
Komissio antoi 17 päivänä toukokuuta 1995 hallinnollisen kirjeen 
saadakseen ratkaisun yhteisyritys järjestelyyn, joka oli tehty yhdeksän 
29 
merkittävän eurooppalaisen kaasuyhtiön välillä Yhdistyneen kuningaskun­
nan ja Belgian välisen merenalaisen kaasuliitynnän rakentamiseksi ja 
hoitamiseksi. Kyseessä on suurpainekaasuputki, jolla Yhdistyneen 
kuningaskunnan ja mantereen kaasumarkkinat liittyvät ensimmäistä kertaa 
yhteen. 
Ottaen huomioon, että kolmansilla osapuolilla on mahdollisuus päästä 
vapaasti neuvotelluin ehdoin hyödyntämään yhteenl ii tyrmän avulla luotua 
kuljetuskapasiteettia, ja ottaen huomioon, että tämä hanke luo 
kilpailutilaisuuksia tähän asti eristyksissä olleiden markkinoiden 
välillä, komissio katsoi, että yhteisyrityksen kilpailua edistävät 
vaikutukset ovat selvästi tärkeämmät kuin kilpailun rajoitukset. 
Hallinnollisessa kirjeessään komissio myös varmisti, että sopimukset 
toimivat käytännössä siten, että ne vastaavat tehokkaasti vastavirtaus-
kapasiteetin mahdolliseen tarpeeseen. 
E - Kilpailu ja ympäristö 
83. Komission yksiköillä oli vuonna 1995 tilaisuus osoittaa, miten 
komissio aikoo soveltaa kilpailupolitiikkaa ympäristökysymyksiin ja 
erityisesti vapaaehtoisiin sopimuksiin48. 
84. Yhteisön ympäristöpolitiikka kannattaa periaatetta, jonka mukaan 
saastuttaja maksaa. Tämän periaatteen tehokkuus riippuu erityisesti 
siitä, miten hyvin toimii mekanismi, jossa hintojen tarkoitus on 
muuntaa kustannuksiksi ne negatiiviset vaikutukset, joita taloudellinen 
toiminta voi ympäristölle aiheuttaa. Jotta tämä hintamekanismi voisi 
toimia indikaattorina asianmukaisella tavalla, yritysten on otettava 
laskelmiinsa mukaan ympäristönsuojeluun liittyvät kustannukset. 
Saastuttaja maksaa -periaate ei sulje pois mahdollisuutta, että tietyin 
edellytyksin valtion ympäristönsuojelua varten myöntämä tuki on 
oikeutettua (ks. alla oleva alaviite). 
Keinoja kohdentaa voimavaroja ympäristöä entistä paremmin kunnioit­
tavalla tavalla ovat suora julkinen sääntely, verotus, ns. vapaaehtoi­
set sopimukset ja sisäinen valvonta. Vapaaehtoiset sopimukset ovat 
teollisuuden ja viranomaisten välisiä sopimuksia, joihin sisältyy 
tietty määrä ympäristötavoitteita, joita asianomaisen alan tulee 
toteuttaa aikataulun mukaisesti. Vapaaehtoiset sopimukset voivat koskea 
yhtä lailla tavoitteita kuin toteutuskeinoja. 
Vapaaehtoisten sopimusten käyttö lisääntyy useimmissa OECD-maissa 
samalla, kun suuntauksena on sääntelyn purkaminen ja valtion entistä 
vähäisempi puuttuminen näihin kysymyksiin. 
Vapaaehtoisia sopimuksia kuten sisäistä valvontaakin pidetään usein 
ratkaisuina, jotka ovat perinteisiä ratkaisuja vähemmän byrokraattisia 
ja joustavampia. Vapaaehtoiset sopimukset tai sisäinen valvonta voivat 
kuitenkin sisältää perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan tarkoitta­
mia kilpailunrajoituksia. Komissiolla onkin tähän liittyen useita 
valituksia käsiteltävään. 
85. Yksittäisten tapausten analysoinnissa komissio vertaa sopimuk­
sesta johtuvia kilpailunrajoituksia ja sopimuksen avulla saavutettavia 
ympäristötavoitteita soveltaen suhteellisuusperiaatetta 85 artiklan 3 
kohdan mukaisesti. Ennen kaikkea ympäristön kohentamista pidetään 
tekijänä, joka myötävaikuttaa tuotannon tai jakelun paranemiseen ja 
taloudellisen ja teknisen kehityksen edistämiseen. 
Ks. Kilpailu ja ympäristö-nimistä asiakirjaa, jonka PO IV esitteli ympäristöä ja 
kilpailua koskevassa pyöreän pöydän kokouksessa. Kokouksen järjesti OECD:n 
kilpailuoikeutta ja -politiikkaa käsittelevä komitea (Pariisi, toukokuu 1995). 
30 
Komissio aikoo kuitenkin suhtautua jatkossakin erittäin tiukasti 
periaatteeseen, jonka mukaan kansalliset markkinat eivät saa olla 
suljettuja ulkomaisilta toimijoilta. Lisäksi komissio valvoo tarkoin 
tapauksia, joissa kolmansilla osapuolilla on vaikeuksia osallistua 
järjestelmään, ja sopimuksia, joista seuraa tuotteen ajaminen pois 
markkinoilta. 
Komissio suhtautuu myös kielteisesti monenvälisiin maksujen tai 
hintojen vahvistussopimuksiin, jotka johtuvat ympäristöön liittyvän 
sopimuksen täytäntöönpanosta. Tällaiset tapaukset tutkitaan yksitellen, 
jolloin tällaisen sopimuksen välttämättömyys selvitetään. Ympä­
ristönsuojelullisen tavoitteen ei voi katsoa itsessään johtavan siihen, 
että hintoja koskeva sopimus olisi välttämätön. 
F - Toissijaiset tuotemarkkinat 
86. Useat komission saamista valituksista koskevat väitettyä 
määräävän aseman väärinkäyttöä toissijaisten tuotteiden kuten 
varaosien, kulutustuotteiden tai huoltopalveluidenmarkkinoilla. Näitä 
tuotteita käytetään yhdessä päätuotteen kanssa ja niiden on oltava 
teknisesti yhteensopivia päätuotteen kanssa (esimerkiksi tietokoneen 
ohjelmistojen ja laitteiden oheislaitteet). Päätuotteen valmistajan 
tarjoamien osien tai palveluiden lisäksi näitä toissijaisia tuotteita 
korvaavia tuotteita ei ehkä ole lainkaan tai on vähän. Tämän seuraukse­
na voidaan kysyä, voiko sellainen päätuotteiden valmistaja, joka ei ole 
määräävässä asemassa, olla määräävä melko pienillä toissijaisten 
tuotteiden markkinoilla, eli sellaisten toissijaisten tuotteiden, jotka 
sopivat yhteen tämän valmistajan tietyn tyyppisten päätuotteiden 
kanssa. 
Kysymys on monimutkainen monesta syystä. Päälaitteiden tuottajien 
mielestä toissijaisten tuotteiden kohdalla ei voi olla määräävää 
asemaa, jos päätuotteiden markkinoilla ei ole määräävää asemaa, koska 
mahdolliset ostajat yksinkertaisesti lopettaisivat päätuotteiden 
ostamisen, jos niiden varaosien tai palveluiden hintoja nostettaisiin. 
Tämän teorian mukaan päätuotemarkkinoilla reagoidaan varhaisessa 
vaiheessa, koska kuluttajat pystyvät laskemaan päätuotteen kokonaiskus­
tannukset sen koko eliniän aikana mukaan lukien kaikki varaosat, 
kulutustuotteet, parannukset, palvelut ja niin edelleen. Lisäksi sen 
mukaan mahdollisten uusien asiakkaiden ja "vanhojen" tuotteeseen 
sidottujen asiakkaiden hintasyrjintä ei ole mahdollista tai vanhojen 
asiakkaiden vaihtokustannukset ovat alhaiset. Toisaalta kulutus tuot tei­
tä tai huoltopalveluita tuottavat valittajat pitävät määräävää asemaa 
toissijaisten tuotteiden markkinoilla selvänä, jos markkinaosuudet ovat 
suuret näillä markkinoilla, toisin sanoen tämä katsontatapa keskittyy 
ainoastaan toissijaisiin tuotteisiin analysoimatta mahdollisia 
vaikutuksia päätuotemarkkinoilta. 
Komission mielestä kumpikaan näistä katsontatavoista ei vastaa 
riittävästi todellisuutta. Komissio on aina määritellyt määräävän 
markkina-aseman kyvyksi toimia merkittävässä määrin kilpailijoista ja 
kuluttajista riippumatta. Sen vuoksi tapauskohtainen perusteellinen 
tietojen hankinta ja analyysi on välttämätöntä. Määräävän aseman 
arvioinnissa komissio ottaa huomioon kaikki tärkeät tekijät kuten 
päätuotteen hinnan ja eliniän, sivutuotteiden hintojen avoimuuden, 
sivutuotteiden hinnat suhteessa päätuotteen arvoon, tiedotuskustannuk-
set ja muut osittain edellä mainitut seikat. Yhdysvaltojen korkein 
oikeus arvioi asiaa samalla tavalla Kodakia koskevassa päätöksessään 
vuonna 1992. 
31 
Pelikan/Kyocera 
87. Komissio omaksui tämän katsontatavan hylätessään vuonna 1995 
saksalaisen tulostimien väriainekasetteja valmistavan Pelikanin 
valituksen japanilaista tietokoneiden tulostimien ja niiden väriaineka-
settien Kyocera-nimistä valmistajaa vastaan. Pelikanin valituksessa 
väitettiin, että useat Kyocoran menettolytavoiota ajoivat Peli kani a 
pois väriainemarkkinoilta, ja syytettiin Kyoceraa muiden yritysten 
lisäksi määräävän asemansa väärinkäyttämisestä toissijaisilla tuote­
markkinoilla, vaikka Kyocera ei selvästikään ollut määräävässä asemassa 
päätuotemarkkinoilla. Sen lisäksi, että ei ollut todisteita toiminnas­
ta, jota voitaisiin pitää väärinkäytöksenä, komissio ei myöskään 
katsonut, että Kyoceralla olisi määräävä asema kulutustuotteiden 
markkinoilla. Tämä johtui pää- ja toissijaisten tuotemarkkinoiden 
erityisistä piirteistä. Ostajat olivat hyvin perillä kulutustuotteista 
perityistä hinnoista ja näyttivät ottavan tämän huomioon päättäessään 
tulostimen ostamisesta. "Kokonaiskustannukset sivua kohden" oli yksi 
asiakkaiden yleisimmin käyttämistä tulostimen valintaperusteista.Tämä 
johtui siitä, että kulutustavaroiden (pääasiassa väriainekasettien) 
kustannukset tuotteen eliniän aikana olivat erittäin korkeita suhteessa 
tulostimen arvoon. Sen vuoksi tietyn merkkisten kulutustuotteiden 
hintojen nostaminen kannustaisi kuluttajia merkittävästi ostamaan 
toisen merkkisen tulostimen. Sen lisäksi ei ollut mitään todisteita 
mahdollisuuksista hintasyrjintään "vanhojen"/tuotteeseen sidottujen 
asiakkaiden ja uusien asiakkaiden välillä. 
G - Vapaat ammatinharjoittajat 
88. Vapaiden ammatinharjoittajien vapaa liikkuminen yhteisössä 
johtaa siihen, että tietyt rajoittavat menettelytavat tällä alalla 
vaikuttavat yhä todennäköisemmin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. 
Asioiden määrän tällä alalla voidaan odottaa kasvavan. Euroopan 
parlamentti on useissa yhteyksissä kehottanut komissiota soveltamaan 
kilpailusääntöjä vapaisiin ammatteihin49. 
Coapi 
89. Komissio teki 30 päivänä tammikuuta 85 artiklan nojalla 
päätöksen, jossa se sovelsi kilpailusääntöjä tällä alalla. 
Colegio Oficial de Agentes de la Propiedad Industrial (Coapi) on 
teollisoikeusasiamiesten ammattiyhdistys Espanjassa. Kaikki Espanjassa 
toimivat asiamiehet ovat sen jäseninä. Teollisoikeusasiamiehet antavat 
neuvoja suurelle yleisölle ja avustavat tai edustavat asiakkaitaan 
teollisoikeuksiin liittyvissä menettelyissä. 
Komissio totesi, että pakollisten vähimmäisasteikkojen asettaminen 
Coapin yleiskokouksessa sen jäsenten tarjoamista rajat ylittävistä 
palveluista perimille maksuille rikkoo 85 artiklan 1 kohtaa. 
Olemassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti komissio vahvisti, 
että kansallinen oikeudellinen säännöstö, jonka puitteissa vapaat 
ammatinharjoittajat tekevät tällaisia sopimuksia tai päätöksiä, ei ole 
merkityksellinen, kun sovelletaan 85 artiklaa. Vaikka julkiset 
viranomaiset kannustaisivat tällaista toimintaa tai antaisivat 
yritysten yhteenliittymälle valtuudet asettaa sen jäsenten käyttämät 
hinnat, perustamissopimuksen 85 artiklaa sovelletaan asiaan yhteen­
liittymän käyttäessä tätä valtuuttaan. 
Päätöslauselma XIX kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta, 9 (iii) kohta sekä 
päätöslauselma XX kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta, 38 kohta ja komission 
vastaukset näihin XXI kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa, s. 233 ja 234. 
32 
H - Toissijaisuus ja hajauttaminen 
90. Puheessaan Euroopan parlamentille uuden komission virkaana-
settamiskeskustelun yhteydessä Euroopan komission puheenjohtaja 
painotti välttämättömyyttä pyrkiä jatkuvasti keskittymään keskeisiin 
asioihin: "Vähemmän toimintaa, mutta parempaa toimintaa". 
Kun on kyse 85 ja 86 artiklan soveltamisalaan kuuluvista asioista, 
komissio soveltaa tätä periaatetta rajoittamalla toimintansa niihin 
sopimuksiin, jotka vaikuttavat merkittävästi kilpailuun ja jotka ovat 
omiaan vaikuttamaan huomattavasti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. 
Velvollisuuksiensa mukaisesti komissio, jolla on yksinoikeus rangaista 
rikkomuksista ja sallia tiettyjä sopimuksia, kannustaa hajauttamista 
erityisesti tapauksissa, jotka voivat johtaa kieltopäätökseen. 
1. Vähämerkityksiset sopimukset 
91. Sopimuksia, joiden vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 
tai kilpailuun ovat merkityksettömiä, ei koske 85 artiklan 1 kohdan 
rajoittavien sopimusten kielto. Ainoastaan ne sopimukset ovat 
kiellettyjä, joiden vaikutus markkinatilanteeseen on selvästi 
havaittava. Tästä syystä komission on välttämätöntä analysoida 
perusteellisesti niitä markkinoita, joihin sopimukset vaikuttavat. 
Komission ilmoituksessa vähämerkityksisistä sopimuksista määrätään 
määrällisistä perusteista käsitteen "selvästi havaittava" konkreettisen 
merkityksen selventämiseksi. Viimeaikaisista kynnysarvojen korotuksista 
huolimatta50 uskotaan vähämerkityks isyys-kasit teen uudelleen tarkaste­
lun olevan paikallaan. Sen vuoksi komissio on alkanut harkita tätä 
asiaa sisäisesti tarkoituksenaan esittää uusia ehdotuksia kuulemista 
varten vuoden 1996 aikana. 
2. Hajauttaminen 
92. Yrittäessään käsitellä pääasiassa tapauksia, joilla on mer­
kittävä yhteisön laajuinen ulottuvuus, komissio kannustaa myös yhteisön 
kilpailulainsäädännön kansallista täytäntöönpanoa. Komission mielestä 
tavallisesti ei ole riittävässä määrin yhteisön etujen mukaista tutkia 
valitusta, kun valittaja pystyy turvaamaan oikeutensa riittävästi 
kansallisissa tuomioistuimissa51. SACEMia koskevassa 24 päivänä 
tammikuuta 1995 antamissaan tuomioissa ensimmäisen oikeusasteen 
tuomioistuin tarkensi lisäksi sitä, millä edellytyksillä komissiolla 
on oikeus hylätä kanne sillä perusteella, että sillä ei ole huomattavaa 
yhteisön laajuista merkitystä52. Vuonna 1995 useiden asioiden käsittely 
voitiin lopettaa tällä perusteella. 
93. Tärkeä askel eteenpäin hajauttamispyrkimyksessä on komission 
ilmoitus kansallisten tuomioistuinten ja komission välisestä yhteis­
työstä perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisessa53. Vuonna 
1995 useat kansalliset tuomioistuimet Espanjassa, Ranskassa, Saksassa 
Komission ilmoitus vuonna 1986 vähämerkityksellisistä sopimuksista annetun tiedonannon 
ajan tasalle saattamisesta, EYVL N:o C 368, 23.12.1994 . 
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tunnusti tämän menettelytavan ensimmäisen kerran 
17 päivänä syyskuuta 1992 asiassa T-24/90, Automec v. komissio, Kok. 1992, s. 11-2223, 
91-94 kohta, antamassaan tuomiossa. 
Asia T-114/92, BENIM v. komissio, Kok. 1995, s. 11-147 ja asia T-5/93, Tremblay v. 
komissio, Kok. 1995, s. 11-185. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi viitaten 
Automec II tuomioon, että arvioidessaan yhteisön etua komission on verrattava toisiinsa 
väitetyn rikkomisen merkittävyyttä yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta, sitä kuinka 
todennäköisesti komissio pystyy osoittamaan rikkomisen olemassaolon ja kilpailusääntöjen 
täytäntöönpanemiseksi vaadittavien tutkintatoimenpiteiden laajuutta. Komissio saa ottaa 
huomioon sen tosiseikan, että kansallinen tuomioistuin tai kansallinen 
kilpailuviranomainen tutkii jo asiaa, joka koskee sitä, onko sopimus tai menettelytapa 
85 tai 86 artiklan mukainen. 
EYVL N:o C 39, 13.2.1993, S. 6 
33 
ja Belgiassa ovat käyttäneet tässä ilmoituksessa esitettyä yhteis­
työjärjestelmää saadakseen komissiolta tietoja kilpailuasioista. 
Yhteisöjen tuomioistuin totesi 12 päivänä joulukuuta 1995 antamassaan 
ennakkoratkaisussa54, että samoja komission ja kansallisten tuomiois­
tuinten välisiä yhteistyöperiaatteita sovelletaan maatalouden alalla, 
jolla yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisen laajuus on määrätty 
asetuksessa N:o 26. On myös huomaamisen arvoista, että tuomioistuimen 
tuomion mukaan kansallinen tuomioistuin voi arvioinnissaan ottaa 
huomioon tuomioistuimen oikeuskäytännössä luodut määrittelyperusteet 
ja komission käytännön, joka ilmenee komission tekemien päätösten 
lisäksi erityisesti sen kilpailupolitiikkaa koskevissa kertomuksissa 
ja sen tiedonannoissa. 
94 . Yhteisön kilpailuoikeuden täytäntöönpanoasteen lisäämisessä sekä 
yleensä ottaen rajoittamattoman ja oikeudenmukaisen kilpailun 
varmistamisessa unionissa tärkeitä eivät ole ainoastaan kansalliset 
tuomioistuimet, vaan myös kansalliset kilpailuviranomaiset. Kun 
tapauksen merkittävä taloudellinen vaikutus tuntuu pääasiassa yhdessä 
ainoassa jäsenvaltiossa, kansalliset viranomaiset ovat lähempänä 
markkinoita ja voivat siten olla muita paremmassa asemassa käsitte­
lemään tapausta. 
Komissio jatkoi komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välistä 
yhteistyötä käsittelevän ilmoituksen valmistelua55. Siinä komissio 
antaa tietoja ja ohjausta kansallisille viranomaisille niiden 
soveltaessa 85 artiklan 1 kohtaa tai 86 artiklaa taikka kansallista 
kilpailulainsäädäntöä tapauksissa, joilla on yhteisön laajuinen 
ulottuvuus. Luonnos on jo lähetetty jäsenvaltioille kuulemista varten. 
Kolmansia osapuolia kuullaan myös ilmoitusluonnoksen perusteella, jonka 
komissio aikoo julkaista vuonna 1996. 
95. Hajauttamisen toteuttaminen ei kuitenkaan saisi johtaa kilpai­
luoikeuden erilaiseen soveltamiseen Euroopan unionissa. Sen vuoksi 
komissio myös pyrkii kansallisten kilpailulainsäädäntöjen sisällön ja 
soveltamisen yhdenmukaisuuteen. Tätä ei tehdä virallisella säädöksellä 
yhdenmukaistamisesta, vaan jatkamalla ja lisäämällä yhteisön ja 
kansallisten täytäntöönpanovirkamiesten välistä tiedotusta ja 
yhteistyötä. 
Tällä hetkellä yhdeksällä jäsenvaltiolla on yhteisön lainsäädäntöä 
huomattavasti muistuttava rajoittavia sopimuksia ja määräävän markkina-
aseman väärinkäyttöä koskeva kilpailulainsäädäntö. Useimmat muista 
jäsenvaltioista harkitsevat kansallisen lainsäädännön muuttamista 
yhdenmukaiseksi yhteisön lainsäädännön kanssa. Tämä "pehmeän yhdenmu­
kaistamisen" kehitys on yhdentymiskehityksen luonnollinen seuraus, joka 
luo paineita yhdenmukaisten lähtökohtien aikaansaamiseksi koko 
yhteisössä. 
Yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra v. Frico Domo, van Roessel v. 
Campina Melkunie, de Bie v. Campina Melkunie (ei vielä julkaistu) 
Kansallisten viranomaisten ja komission edustajista muodostuvan ad hoc-ryhmän päätelmät, 
jotka kilpailuasian pääjohtajat hyväksyivät vuonna 1994, olivat alku komission 
luonnokselle. Ks. XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus, 1994, 40-42 kohdat. 
34 
I - Tilastokatsaus 
Kuvio 1 : Uudet asiat 
600 
n Komission omasta aloitteesta 
käsiteltäväksi otetut asiat 
•Valitukset 
• ilmoitukset 
96. Vuoden aikana komissio kirjasi 559 uutta asiaa, joista 368 oli 
ilmoituksia, 145 valituksia ja 46 komission omasta aloitteestaan 
käsiteltäväksi ottamaa asiaa. Määrä on kasvanut yli 42 prosenttia 
vuodesta 1994 ja on yli 32 prosenttia suurempi kuin keskimääräinen 
käsiteltäväksi tulevien asioiden määrä viimeisten kahdeksan vuoden 
aikana. 
Melkein puolet uusien asioiden lisäyksestä (78 asiaa) voidaan selittää 
EFTAn valvontaviranomaisen käsiteltävänä olleiden asioiden siirtämi­
sellä Ruotsin, Suomen ja Itävallan unioniin liittymisen jälkeen. 
35 
Kuvio 2 : Käsitellyt asiat 
1200 
1000 
800 
600 
400 
200 'Epävirallinen menettely 
> Muodolliset päätökset 
1991 1992 1993 1994 1995 
97. Vuoden aikana komissio käsitteli loppuun yhteensä 433 asiaa, 
joista 419 lopetettiin epävirallisella menettelyllä (hallinnollinen 
kirje (comfort letter), kielteinen hallinnollinen kirje (discomfort 
letter), valituksen hylkääminen ja asian käsittelyn hallinnollinen 
lopettaminen56) ja 14 muodollisella päätöksellä. Vuonna 1995 loppuun 
käsiteltyjä asioita oli 23,4 prosenttia vähemmän kuin vuonna 1994. 
Asiat, joiden käsittely lopetettiin sen vuoksi, että sopimukset eivät ole enää voimassa; 
vaikutus oli niin pieni, ettei se antanut aihetta lisätutkimuksiin; valitukset olivat 
tulleet kiistanalaisiksi tai ne oli peruttu tai tutkimuksissa ei ollut käynyt ilmi 
kilpailunvastaista menettelyä. 
36 
Kuvio 3 : Asioiden määrän kehitys 
2500 
2000 
1500 
1000 
500 
1991 1992 1993 1994 1995 
Uudet asiat Loppuun käsitellyt asiat •Avoimet asiat 
98. Käsiteltäväksi tulleiden asioiden ja lopetettujen, asioiden 
yhteenlaskettu kokonaistilanne on se, että avoinna olevat asiat vuoden 
lopussa ovat lisääntyneet ensi kertaa vuoden 1988 jälkeen. Tämä kasvu 
on kuitenkin melko vaatimatonta, nimittäin alle 12 prosenttia ja alle 
5 prosenttia, jos uusista jäsenvaltioista tulevien uusien asioiden 
lukumäärää ei oteta huomioon. Todellinen asioiden määrä on yhä 
huomattavasti alhaisempi kuin 1980-luvun lopussa vireillä olleen yli 
3000 asian määrä ja vastaa suurin piirtein aktiivisesti käsiteltävinä 
olevien asioiden määrää. 
Komissio pyrkii kuitenkin edelleen vähentämään asioiden määrää, 
erityisesti parantamalla menet telyi densä tehokkuutta ja kannustamalla 
kilpailusääntöjen hajautettua soveltamista sen ollessa soveliasta. 
37 
Il - Valtion monopolit ja yksinoikeudet: 37 ja 90 artikla 
A - Johdanto 
1. Yleishyödylliset palvelut komission kilpailun vapauttamiseen tähtäävän politiikan 
keskipisteessä 
99. Komissio on jatkanut politiikkaansa, jonka tarkoitus on 
vapauttaa tietyt perinteisesti monopolin hallitsemat alat ja avata ne 
kilpailulle. Näitä aloja ovat mm. televiestintä, energia, postipalvelut 
ja liikenne. Koska nämä alat ovat keskeisiä yksittäisten kuluttajien 
sekä kokonaisvaltaisesti Euroopan talouden kilpailukyvyn, kasvun ja 
työpaikkojen luomisen kannalta, tietyn asteisen kilpailun aikaansaami­
sen tuomalla tehokkuuden lisäyksellä on myönteisiä vaikutuksia koko 
eurooppalaisen yhteiskunnan kannalta. Toisaalta ei voida puhua todelli­
sista sisämarkkinoista niin kauan kuin keskeiset alat on järjestetty 
puhtaasti kansallisin perustein ja monopolistisin rakentein. 
Kyseisten alojen merkitys yhteiskunnalle ja niiden erityispiirteet, 
kuten niiden perustuminen verkostoihin, ovat perinteisesti olleet syynä 
siihen, että jäsenvaltioiden viranomaiset ovat myöntäneet niille yksin-
tai erityisoikeuksia tai hyväksyneet muita kilpailun rajoituksia 
julkisten tai yksityisten palveluntuottaj ien eduksi . Tämän vastineeksi 
nämä ovat hoitaneet yleisen taloudellisen edun mukaisia tehtäviä, kuten 
tarjonneet jonkin yleisen palvelun kaikille kansalaisille määrätyin 
ehdoin ja kohtuulliseen hintaan. 
Komissio on aina tunnustanut näiden yleiseen taloudelliseen etuun 
liittyvien tavoitteiden oikeutuksen, mutta katsoo, että perinteisesti 
käytetyt keinot niiden turvaamiseksi eivät aina ole perusteltuja. Tämä 
johtuu erityisesti teknologisesta kehityksestä ja käyttäjien uusista 
tarpeista, mutta myös Euroopan valtioiden talouksien yhdentymisestä 
itsestään. Tämä koskee erityisesti tietoyhteiskuntaa, joka luo kasvua, 
uusia palveluja ja työpaikkoja lähivuosina. 
Tästä syystä on näiden uusien realiteettien kannalta mietittävä 
uudelleen, mitkä välineet takaavat korkealaatuiset julkiset palvelut 
kansalaisille. Komissio katsoo, että kilpailun avaaminen voi monessa 
tapauksessa parantaa palvelujen laatua, tarjota mahdollisuudet 
innovaatioon ja työpaikkojen luomiseen sekä alentaa hintoja kulutta­
jien eduksi. Vapaan kilpailun esteiden poistaminen ei kuitenkaan ole 
kuin yksi komission markkinoiden vapauttamispolitiikan osa-alueista.Uu­
sien säädösten hyväksyminen on usein tarpeen sen varmistamiseksi, että 
yleispalvelu on taattu ympäristössä, jossa on kilpailua. Toisaalta 
niissä tapauksissa, joissa tietyt kilpailun rajoitukset osoittautuvat 
välttämättömiksi yleispalvelun säilymisen takaamiseksi, komissio pitää 
näitä rajoituksia oikeutettuina yhteisöoikeuteen nähden, (mukaan lukien 
valtion tuet). 
Komissio katsoo näin ollen, että kilpailupolitiikan kehitys sopii 
täysin julkisiin palveluihin. Toisaalta on aiheellista pitää kiinni 
ajatuksesta, että tietyn alan vapauttaminen ei ole sama asia kuin 
alalla toimivien julkisten yhtiöiden yksityistäminen. Vaikka alan 
avaaminen kilpailulle voi joissakin tapauksissa johtua yhteisön 
säädöksistä, säädökset eivät sen sijaan puutu siihen, ovatko yritykset 
julkisia vai yksityisiä. 
2. Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla annetut direktiivit 
100. Kilpailun avaamistavoitteiden toteuttamiseksi perustamisso­
pimuksen 90 artiklan 3 kohdassa annetaan komissiolle oikeus tehdä 
päätöksiä ja antaa direktiivejä, jotka ovat jäsenvaltioita velvoitta-
38 
via. Tämä jälkimmäinen mahdollisuus synnyttää toisinaan joidenkin 
osapuolten vastustusta. 
Todellisuudessa vaikkakin 90 artiklan 3 kohdassa annetaan komissiolle 
mahdollisuus antaa direktiivejä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on 
tarkentanut, että säännös valtuuttaa sen ainoastaan asettamaan 
yleissääntöjä, jotka määrittelevät jäsenvaltioilla jo perustamissopi­
muksen perusteella olevat velvoitteet asioissa, jotka koskevat julkisia 
yhtiöitä ja erityis- tai yksinoikeuksia saaneita yrityksiä, tai 
ryhtymään ehkäiseviin toimenpiteisiin, jotka ovat tarpeen sille osoite­
tun valvontatehtävän hoitamiseksi. 
Komissiolle 90 artiklan 3 kohdassa osoitettu rajoitettu toimivalta on 
tästä syystä erilainen ja selvemmin erityistä tehtävää varten määrätty 
kuin Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettu toimivalta tai 
neuvostolle direktiivien antamista varten annettu toimivalta. Komissio 
ei voi määrätä uusia velvoitteita jäsenvaltioille, vaan ainoastaan 
määrittää kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavalla tavalla ne konkreet­
tiset velvoitteet, jotka niille on määrätty perustamissopimuksessa. 
Komission tehtävien ja valtuuksien laajuus riippuu siten niiden 
sääntöjen ulottuvuudesta, joiden noudattaminen sen on varmistettava. 
Komissio on aina käyttänyt tätä välinettä varovasti. 90 artiklan 3 
kohdan mukaisia direktiivejä ei ole käytetty kuin tilanteissa, joissa 
perustamissopimuksen perussääntöjä vastaan on useita rikkomistapauksia, 
jolloin ne olivat tarpeen rikkomistapausten käsittelyjen moninkertais­
tumisen välttämiseksi ja vähimmäistason oikeusturvallisuuden takaami­
seksi toimijoille57. Nämä aloitteet ovat yleensä vastanneet neuvoston 
tai parlamentin esittämiin huolenaiheisiin. 
Komissio on aina kiinnittänyt erityisen suurta huomiota tarpeeseen 
käyttää tätä välinettä avoimessa menettelyssä, joka tukeutuu mahdolli­
simman laajaan keskusteluun muiden unionin toimielinten, jäsenvaltioi­
den ja asianomaisten osapuolten kanssa. 
Tavallisesti tätä lähestymistapaa noudatetaan harkinnan ensi vaiheista 
alkaen. Komissio julkaisee vihreitä kirjoja tai keskustelun pohjaksi 
tarkoitettuja asiakirjoja, joiden tarkoitus on herättää keskustelua 
osana julkista kuulemista. Tämän kuulemisen tulosten, asiantuntijoiden 
tekemien tutkimusten ja keräämiensä tietojen perusteella komissio 
hyväksyy ensimmäisessä käsittelyssä direktiiviehdotuksen, joka annetaan 
parlamentin, talous- ja sosiaalikomitean, alueiden komitean ja 
jäsenvaltioiden käsiteltäväksi. Ehdotus julkaistaan myös Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä, jotta asianomaiset voivat ilmaista 
mielipiteensä asiasta. 
Komission 90 artiklan 3 kohdan mukaisen direktiivin lopullista 
hyväksymistä on joka tapauksessa edeltänyt vaihe, jossa on huolellises­
ti tarkasteltu saatuja huomautuksia ja erityisesti Euroopan parlamen­
tin, jäsenvaltioiden, talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean 
mahdollisesti esiintuomia näkökohtia. 
Jäsenvaltioiden ja julkistan yritysten väJisten taloudellisten .suhteiden riv.oirnuudfj.'jt/j 
25 päivänä kesäkuuta 1980 annettu komission direktiivi 80/723/ETY (EYVL N:o L Vib, 
29.7.1980, s. 35), jota muutettiin 24 päivänä heinäkuuta 1985 annetulla komission 
direktiivillä 85/413/ETY (EYVL N:o L 229, 28.8.1985, s. 20) ja 30 päivänä syyskuuta 1993 
annetulla komission direktiivillä 93/84/ETY (EYVL N:o L 254, 12.10.1993, s. 16); 
kilpailusta telepäätelaitemarkkinoilla 16 päivänä toukokuuta 1988 annettu komission 
direktiivi 88/301/ETY (EYVL N:o L 131, 27.5.1988, s. 73); kilpailusta 
telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettu komission direktiivi 
90/388/ETY (EYVL N:o L 192, 24.7.1990, s. 10), jota muutettiin satelliittiviestinnästä 
13 päivänä lokakuuta 1994 annetulla komission direktiivillä 94/46/EY (EYVL N:o 268, 
19.10.1994, s. 15) ja kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen telepalvelujen 
tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi 18 päivänä lokakuuta 1995 annetulla 
komission direktiivillä 95/51/EY (EYVL N:o L 256, 26.10.1995, s. 49). 
39 
Hyvinä esimerkkeinä tästä menettelytavasta ovat vuoden 1995 aikana 
käydyt keskustelut direktiiveistä, jotka koskevat kaapelitelevisio­
verkkoa, matkapuhelinviestintää ja televiestinnän täydellistä 
vapauttamista. 
3. Muut komission käytössä olevat välineet 
101. Komissiolla on myös 90 artiklan 3 kohdan nojalla oikeus tehdä 
yksittäisiä päätöksiä. Kyse on täsmällisesti rajatuista toimista, jotka 
koskevat yhteisön oikeuden soveltamista konkreettisissa tapauksissa. 
Ne ovat pohjimmiltaan varsin samanlaisia kuin ne päätökset, joita 
komissio voi tehdä muilla aloilla (tuet). Samoin näiden toimien 
laillisuusvalvonnasta huolehtii yhteisöjen tuomioistuin. 
Tietyissä tapauksissa komissio voi oikeusturvan isuuden ja avoimuuden 
lisäämiseksi katsoa tarpeelliseksi selvittää perusteita, joita se aikoo 
noudattaa valvoessaan, että jäsenvaltiot ja jollakin konkreettisella 
alalla toimivat osapuolet noudattavat yhteisön oikeutta. Vuonna 1995 
julkaistu ilmoitusluonnos, joka koski perustamissopimuksen määräysten 
soveltamista postialalla, on esimerkki tällaisista aloitteista. 
B - Televiestintä 
1. Yleiset toimenpiteet 
102. Komissio jatkoi neuvoston ja Euroopan parlamentin tukemana 
toimenpiteitään vapauttamisen edistämiseksi televiestinnän alalla. 
Komissio antoi 25 päivänä tammikuuta 1995 toisen osan teletoiminnan 
infrastruktuurin vapauttamista käsittelevästä vihreästä kirjasta. 
Vihreässä kirjassa käsitellään niitä asetuksin annettuja edellytyksiä, 
jotka ovat välttämättömiä täydellisen kilpailun varmistamiseksi 
televiestintäalalla neuvoston hyväksymässä aikarajassa58. Pyydettyään 
laajalta piiriltä lausuntoja vihreästä kirjasta komissio antoi tästä 
lausuntokierroksesta tiedonannon59, jossa kootaan yhteen lausuntokier­
roksen tulokset ja luetellaan täydellisen vapauttamisen kehityksen 
loppuun saattamiseksi ja selvän sääntelyrakenteen laatimiseksi 
välttämättömät toimenpiteet. Näihin sisältyvät: 
tammikuun 1 päivän 1998 asettaminen kaikkien jäljellä olevien 
yleisen puhelintoiminnan ja verkkokilpailun yksin- ja erityis-
soikeuksien poistamispäivaksi EU:n kilpailulainsäädännön mukaisesti 
90 artiklan nojalla annetuilla direktiiveillä; 
yleispalvelun rahoituksen varmistaminen ja yhteenliittämisen 
edellytysten selventäminen kehittämällä edelleen lainsäädäntöä, 
joka varmistaa avoimen verkon tarjoamisen; 
sääntelyrakenteen kehittäminen edelleen kansallisella ja Euroopan 
tasolla, mukaan lukien tämän alan kansallisen ja Euroopan yhteisön 
säännösten vuorovaikutus. 
Vuoden aikana oli käsittelyssä ja/tai annettiin kolme 90 artiklan 3 
kohdan nojalla laadittua direktiiviehdotusta näistä asioista. 
Teletoiminnan infrastruktuurin vapauttamisen periaatteista ja aikataulusta 22 päivänä 
joulukuuta 1994 annettu neuvoston päätöslauselma, 94/C379/03, EYVL N:o C 379, 
31.12.1994, s. 4 
KOM (95) 158 
40 
2. Direktiivi kaapelitelevision vapauttamisesta 
103. Komissio antoi 18 päivänä lokakuuta direktiivin kaapelite-
levisioinfrastruktuurin käytön sallimisesta jo vapautettujen telepalve­
luiden tarjoamiseksi''". Luonnos oli julkaistu lausuntojen saamista 
varten 21 päivänä joulukuuta 1994''1. Vaikka perustamissopimuksessa ei 
erityisesti vaaditakaan sitä, komissio pyrki avoimuuteen ja avoimeen 
menettelyyn 90 artiklan 3 kohdan nojalla annettavien direktiivien 
kohdalla. Kirjallisia lausuntoja saatiin yli 40 ja yleensä niissä 
kannatettiin komission luonnosta. 
Direktiivissä säädetään, että kaapelitelevisioverkkojen siirtoka­
pasiteetin käyttöä kaikissa muissa telepalveluissa kuin yleisessä 
puhelinliikenteessä koskevat rajoitukset on poistettava 1 päivästä 
tammikuuta 1996 alkaen, ja varmistetaan, että (i) kaapelitelevisio­
verkot saadaan liittää yleiseen televerkkoon ja että (ii) ne saadaan 
liittää suoraan toisiinsa. Direktiivissä vaaditaan myös jäsenvaltioita 
määräämään kirjanpidon avoimuudesta ja erillisen kirjanpidon pitämi­
sestä näistä kahdesta toiminnasta heti, kun televiestinnästä saatu 
liikevaihto ylittää 50 miljoonaa ecua. 
Tämä direktiivi on ainoastaan ensimmäinen askel kohti infrastruk-
tuureiden vapauttamistavoitetta, joka toteutetaan direktiivissä 
täydellisestä kilpailusta telepalvelumarkkinoilla. Tämä ensimmäinen 
askel helpottaa myös 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen jo vapautettujen 
palveluiden tehokasta tarjoamista. 
3. Direktiivi matkaviestinnän vapauttamisesta 
104. Toinen direktiivi koskee matkaviestinnän ja henkilökohtaisen 
viestinnän vapauttamista. Komissio julkaisi 1 päivänä elokuuta 199562 
luonnoksen saadakseen lausuntoja kahden kuukauden määräajassa. Luonnos 
toimitettiin myös neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja 
sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle. Lausunnot tukivat 
yleisesti ottaen luonnoksen sanamuotoa. 
Euroopan komissio hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 1995 pidetyssä 
kokouksessaan periaatteessa tämän 90 artiklan 3 kohdan nojalla annetun 
direktiivin. Direktiivi annettiin muodollisesti 16 päivänä tammikuuta 
199663. Komission tarkoitus on varmistaa kilpailu Euroopan unionissa 
vertailukelpoisilla tasoilla toimilupien myöntämisessä yrityksille ja 
matkapuhelinverkkojen hallinnassa. Täten edistetään uusien yritysten 
markkinoille pääsyä ja kansallisten verkkojen yhteenliittämistä. 
Direktiivi pyrkii saavuttamaan tämän vaatimalla jäsenvaltioita 
poistamaan kaikki yksin- ja erityisoikeudet sekä noudattamaan 
toimilupien myöntämistä koskevia hyväksymismenettelyjä, jos jäsenval­
tiot eivät ole jo tehneet niin. Lisäksi direktiivissä vaaditaan 
jäsenvaltioita sallimaan, että uudet yritykset saavat tulla matkatele-
palveluiden markkinoille ja tarjota palveluitaan omien infrastruktuu-
reidensa tai niin sanottujen vaihtoehtoisten infrastruktuureiden 
kautta. Tämä on välttämätöntä kilpailun edistämiseksi, koska perusin­
frastruktuurista, jonka kautta vapautettuja palveluja hoidetaan tai 
tarjotaan kolmansille osapuolille, perittävät korkeat tariffit ja sen 
saatavuuden puute ovat viivästyttäneet tällaisten palveluiden laajaa 
Direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen 
telepalveluiden tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi 18 päivänä lokakuuta 1995 
annettu komission direktiivi 95/51/EY, EYVL N:o L 256, 26.10.1995, s. 49 
XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, (1994), 220 kohta 
Luonnos komission direktiiviksi direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja 
henkilökohtaisen viestinnän osalta, EYVL N:o C 197, 1.8.1995, s. 5 
Direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän 
osalta 16 päivänä tammikuuta 1996 annettu komission direktiivi 96/2/EY, EYVL N:o L 20, 
26.1.1996, s. 59 
41 
kehitystä, kuten komissio totesi tiedonannossaan vuoden 1992 televies­
tintäalan katsauksesta64. 
Kuitenkin sellaiset jäsenvaltiot, joiden verkot eivät ole yhtä hyvin 
kehittyneitä, (Espanja, Kreikka, Irlanti ja Portugali) voivat 
halutessaan saada viiden vuoden poikkeusajan. Luxemburg saa jalkna 
määräaikaa kahdella vuodolla pionon kokomaa vuoktii. 
Oikeusperuste erityis- ja yksinoikeuksien poistamiselle tämän 
direktiivin mukaan on se, että ne rajoittavat 59 artiklan mukaista 
vapautta tarjota palveluja. Lisäksi direktiivi perustuu 86 artiklaan, 
ja sen johdanto-osan 10 kappaleessa todetaan, että: 
"tällä hetkellä voimassa olevat matkaviestintäalan yksinoikeudet on 
myönnetty yleensä jo ennestään maa-asemaverkkojen osalta 
määräävässä markkina-asemassa oleville organisaatioille tai 
tällaisen organisaation tytäryhtiölle . Tällaisessa tilanteessa nämä 
oikeudet laajentavat ja siten vahvistavat organisaatioiden 
määräävää markkina-asemaa, joka Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 
oikeuskäytännön mukaan on 86 artiklan vastaista määräävän markkina-
aseman väärinkäyttöä." 
4. Direktiivi täydellisen kilpailun toteuttamisesta 
105. Ministerineuvosto vahvisti uudelleen 22 päivänä joulukuuta 1994 
antamassaan päätöslauselmassa, että 1 päivän tammikuuta 1998 pitäisi 
olla televiestinnän infrastruktuurien ja yleiseen käyttöön tarkoitettu­
jen puhelinliikennepalvelujen vapauttamis-päivä ottaen huomioon 
siirtymäaikaa koskevat sopimukset joidenkin jäsenvaltioiden kanssa 
(toisin sanoen Kreikka, Espanja, Portugali, Irlanti: enintään viisi 
vuotta; Luxemburg: enintään kaksi vuotta). Komissio vastasi tähän 
ehdottamalla kahta toimenpidettä: perustamissopimuksen 90 artiklan 3 
kohdan nojalla annettua direktiiviä täydellisen kilpailun toteuttami­
sesta televiestintämarkkinoilla ja EY:n perustamissopimuksen 100 a 
artiklaan perustuvaa ehdotusta neuvoston ja parlamentin direktiiviksi, 
jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa yhteenliittämistä koskevat 
säännöt. Tämä paketti osoittaa, että kilpailupolitiikkaa on kehitettävä 
läheisessä yhteistyössä yhteisön televiestintää koskevan politiikan 
yleisempien kysymysten kanssa. 
106. Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla annettu 
direktiivi julkaistiin 10 päivänä lokakuuta 1995 lausuntojen 
saamiseksi kaikkien telepalveluiden, mukaan lukien puhelinliikenteen 
vapauttamisesta siten, että tietyille jäsenvaltioille myönnetään 
siirtymäaika. Vaihtoehtoisten infrastruktuurien käyttöä koskevat 
rajoitukset on poistettava vuoteen 1996 mennessä (lukuun ottamatta 
yleiseen käyttöön tarkoitettua puhelinliikennettä, joka on vapautettava 
vuoteen 1998 mennessä) ja yhteenliittämisen hyväksyntää koskevat 
edellytykset ja säännöt on laadittava vuoteen 1997 mennessä. Direktii­
vissä säädetään myös perusperiaatteista, joiden mukaan uusien yritysten 
tulo puhelinliikenteen ja televiestinnän inf rastruktuurin markkinoille 
on hyväksyttävä. Nämä periaatteet takaavat kilpailun näillä aloilla ja 
luettelevat samalla toimenpiteet, joita tarvitaan yleispalvelun 
varmistamiseksi jäsenvaltioissa. Direktiivissä säädetään myös, että 
jäsenvaltioiden on julkaistava hyväksymisedellytykset ja -menettelyt 
samoin kuin yhteenliittämistä koskevat ehdot. 
Myös tämän direktiivin perusteella jäsenvaltiot, joiden verkot ovat 
vähän kehittyneitä tai suppeita, voivat saada viiden tai kahden vuoden 
poikkeuksen. 
Vuoden 1992 televiestintäalan tilannekatsauksesta 21 päivänä lokakuuta 1992 annettu 
tiedonanto, SEC (92) 1048 
42 
107 . Yhtä aikaa edellä käsitellyn sääntelyrakenteen laatimisen kanssa 
komissio jatkoi pyrkimyksiään taata olemassa olevien televiestintäalan 
direktiivien, erityisesti palveludirektiivin65, täydellinen toteuttami­
nen. Komissio julkaisi 4 päivänä huhtikuuta tiedonannon66 tämän 
direktiivin asemasta ja täytäntöönpanosta varmistaakseen, että 
täytäntöönpanoon liittyvät yhteisössä havaitut ongelmat ja aukot on 
ratkaistu. 
5. Rikkomismenettelyt 90 artiklan 3 kohdan nojalla 
108. Yleisesti 90 artiklan 3 kohdan nojalla sovellettavien komission 
direktiivien lisäksi komissiolla on oikeus tehdä päätöksiä jäsenval­
tioita vastaan yksittäisissä tapauksissa. Komissio toi esille 
aikomuksensa tehdä näin toisten matkapuhelintoimijoiden mahdollisen 
syrjinnän vuoksi useissa jäsenvaltioissa. Valtiollisilla toimijoilla 
on jo merkittäviä etuja uusiin yrittäjiin verrattuna - esimerkiksi 
yleinen puhelinverkko, määräävä markkina-asema ja vakiintunut 
matkapuhelinten käyttäjäkanta (niillä on usein matkaviestinpalveluiden 
tarjoamiseen lupa, joka on myönnetty ilman minkäänlaista valintamenet­
telyä) . Komissio on sen vuoksi huolellisesti varmistanut, että 
jäsenvaltiot kohtelevat toisia toimijoita oikeudenmukaisesti . Komissio 
oli erityisen huolestunut huutokauppamenettelystä, joka sisältyi 
joidenkin jäsenvaltioiden soveltamiin toisen toimijan valintaperustei­
siin. Tällainen huutokauppa, jota analysoitiin arvostelevasti matka­
viestintää ja henkilökohtaista viestintää käsittelevässä vihreässä 
kirjassa vuonna 199467, johtaa siihen, että toisia toimilupia ei 
myönnetä ainoastaan todellisten laatuun liittyvien tekijöiden 
perusteella, vaan myös tietyn alarajan ylittävän taloudellisen 
tarjouksen perusteella. 
Omnitel Pronto Italia 
109. Komissio teki 4 päivänä lokakuuta 1995 muodollisen päätöksen 90 
artiklan 3 kohdan nojalla68 asiassa, joka koski Italian harjoittamaa 
Omnitel Pronto Italian syrjintää Telecom Italia Mobilen (valtiollinen 
toimija) eduksi. Syrjintä, joka vahvisti Telecom Italia Mobilen 
määräävää markkina-asemaa, tapahtui vaatimalla Omnitel Pronto Italiaa 
maksamaan aloitusmaksun GSM-toimiluvasta vaatimatta Telecom Italia 
Mobilelta samanlaista maksua tai antamatta Omnitelille hyvitystä 
helpottamalla sääntelyä. Päätöksessä määrättiin, että Italian 
hallituksen on joko vaadittava Telecom Italia Mobilelta samanlainen 
maksu tai toteutettava komission hyväksynnän saamisen jälkeen korjaavia 
taloudellisia toimenpiteitä. Lisäksi toteutetut toimenpiteet eivät 
. saisi heikentää kilpailua, jota syntyy toisen GSM-toimijan hyväksynnän 
kautta. 
Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettu komission 
direktiivi 90/388/ETY, EYVL N:o L 192, 24.7.1990, s. 10. Palveludirektiivissä 
säädetään, että jäsenvaltioiden myöntämät kaikkien muiden telepalveluiden kuin 
puhelinliikenteen tarjoamiseen liittyvät erityis- ja yksinoikeudet on poistettava; siitä 
tuli yksi Euroopan televiestintämarkkinoiden vapauttamista koskevan EU:n säännöstön 
kulmakivistä. 
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle kilpailusta telepalvelu­
markkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY asemasta ja täytäntöönpanosta, EYVL N:o C 
275, 20.10.1995, s. 2 
Kohti henkilökohtaista viestintäympäristöä - Vihreä kirja yhteisestä lähestymistavasta 
matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän alalla Euroopan yhteisössä, KOM(94) 145. 
EYVL N:o L 280, 23.11.1995, s. 49-57. 
43 
GSM-radiopuhelinpalvelut muissa jäsenvaltioissa 
110 . Komissio on toiminut myös muita valtioita vastaan (mukaan lukien 
Belgia, Espanja ja Irlanti) tarkoituksenaan saada aikaan yhdenmukainen 
järjestelmä toiselle GSM-toimijalle. Esimerkiksi Belgia vaati 
Belgacomilta (valtiollinen toimija) samanlaisen maksun sillä olevasta 
GSM-toimiluvasta kuin toiselta GSM-tarjoajalta, Mobistarilta, vasta 
komission kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen. Komissio jatkaa 
toisten toimijoiden toimintaedellytysten valvontaa jäsenvaltioissa. 
Vebacom 
111. Komissio on toiminut 90 artiklan nojalla myös muilla televies­
tinnän aloilla. Huhtikuussa 1995 komissio sai 90 artiklan nojalla 
tehdyn valituksen Vebacomilta, saksalaisen julkisten palveluiden 
holdingyhtiön VEBA AG:n televiestintäalan tytäryhtiöltä. Vebacom oli 
yrittänyt useita kertoja onnistumatta saada toimilupaa laajakaistatele-
viestintäverkolle, joka perustuu SDH-tekniikkaan (synkroninen 
hierarkia) ja jonka avulla datasiirrot saksalaisen julkisen televisio­
toiminnan harjoittajan ARD:n 36 toimipaikan välillä olisivat mahdolli­
sia. Komission ennakkokannan mukaan valitus oli oikeutettu, erityisesti 
sen vuoksi, että Vebacom aikoo tarjota uuteen tekniikkaan (SDH) 
perustuvaa palvelua, jota Saksassa infrastruktuurimonopolia hallussa 
pitävä Deutsche Telekom AG ei tarjoa. Komission kanssa käytyjen 
epävirallisten keskustelujen jälkeen Saksan posti- ja televiestintäalan 
ministeri suostui myöntämään toimiluvan vaihtoehtoisen televiestintä­
verkon perustamiselle ja toiminnalle. 
C - Energia 
112. Komission 7 päivänä joulukuuta 1993 esittämiä muutettuja 
direktiiviehdotuksia, jotka koskevat sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden 
järjestelyn yhteisiä sääntöjä, tarkastellaan edelleen huolellisesti 
neuvostossa. 
113. Vuoden 1995 aikanakin on kuitenkin ollut mahdotonta edistyä 
merkittävästi yhteisön sähkö- ja maakaasumarkkinoiden vapauttamisessa. 
Markkinoita hallitsevat muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta yksinoikeus-
ja monopolijärjestelyt. Kokouksessaan 20 päivänä, joulukuuta 1995 
neuvosto ei pystynyt sopimaan yhteisestä kannasta, joka koski 
direktiiviehdotusta sähkön sisämarkkinoiden järjestelyn yhteisistä 
säännöistä, joskin Espanjan puheenjohtajisto saattoi todeta, että 
neuvottelut ovat päässeet viimeiseen vaiheeseen ja että asiasta pitäisi 
voida päättää vuoden 1996 alussa. 
114. Vuoden 1995 alussa ja neuvoston pyynnöstä komissio selvitti 
mahdollisuuksia sovittaa yhteen komission ehdottama kolmansien 
osapuolien verkkokäyttöoikeusjärjestelmä (jossa kuluttajat ja tuottajat 
neuvottelevat verkkoliittymästä sitä hoitavan osapuolen kanssa) sekä 
ns. yksinostojärjestelmä (jossa yksi osapuoli huolehtii kaikesta sähkön 
ostamisesta, myymisestä ja julkisista palveluista) . Sähkön sisämarkki­
noiden järjestelyä koskevassa alustavassa esityksessään69 komissio 
totesi, että alkuperäinen yksinostoj ärj estelmä on perustamissopimuksen 
vastainen eikä tarjoa vastaavia taloudellisia tuloksia eikä vastavuo­
roisuutta järjestelmien välillä. Komissio ehdotti myös useita 
yksinostojärjestelmään tehtäviä muutoksia, joiden avulla kyseiset 
järjestelmät voisivat toimia yhtä aikaa. Nämä muutokset koskivat 
kaikkien hyväksyttävien kuluttajien valinnanvapautta, tuonti- ja 
vientimahdollisuutta puolueettomilla edellytyksillä, toimenpiteitä 
SEC(95) 464, 22.3.1995 
44 
avoimuuden varmistamiseksi ja kilpailun vääristymisen estämiseksL, 
oikeudenmukaisen kilpailun takaamista tuotannossa ja markkinoiden 
avaamista itsenäisille tuottajille sekä mahdollisuutta rakentaa suoria 
linjoja. Kesäkuussa pitämässään kokouksessa neuvosto hyväksyi komission 
kannan periaatteessa ja totesi, että kyseisten järjestelmien yhtäaikai­
nen toiminta on mahdollista ainoastaan yksinostoj ärj estelmään tehtävien 
muutosten pohjalta. Kuitenkaan komission esittämästä muutosten luette­
losta ei juuri pystytty pääsemään yhteisymmärrykseen. 
115. Espanjan puheenjohtajisto teki heinäkuussa sovitteluratkaisuksi 
tarkoitetun esityksen, jossa koottiin yhteen kaikki neuvoston aiemmissa 
päätelmissä saavutetut poliittiset sopimukset, mukaan lukien komission 
maaliskuussa julkaiseman alustavan esityksen päätelmät, ja jolla 
pyrittiin tarjoamaan ratkaisuja toistaiseksi avoimiin ongelmiin. Siinä 
hyväksyttiin kolmansien osapuolien verkkokäyttöoikeusjärjestelmän ja 
yksinostojärjestelmän yhtäaikaisuus, joskin jälkimmäistä muutettiin 
ottamalla huomion useita vaadittuja muutoksia. Tästä esityksestä 
keskusteltiin tiiviisti vuoden 1995 koko jälkipuoliskon ajan. 
11.6. Kaksi keskeistä, edelleen avointa kysymystä koskee markkinoiden 
avautumisen tason hyväksyttävien kuluttajien määritelmän avulla ja 
erityisesti sitä, pitäisikö jälleenmyyjien kuulua hyväksyttäviin 
asiakkaisiin, jotka olisivat vapaita tekemään sopimuksen tehokkaimpien 
tuottajien kanssa. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot ovat huolissaan siitä, 
että esitettyä ratkaisua julkisen palvelun velvoitteista saatetaan 
käyttää väärin tavalla, joka rajoittaa kohtuuttomasti kilpailua. 
117. Asian tärkeyden vuoksi komissio pitää valitettavana, että 
direktiiviehdotuksesta ei ole vielä päästy sopimukseen. Kuten Ciampin 
kertomuksessa70 todetaan, energia-alan avautumisen viivästyminen 
vaikuttaa erittäin kielteisesti Euroopan talouden kilpailukykyyn. 
D - Postipalvelut 
118. Komissio hyväksyi 26 päivänä heinäkuuta toimenpidekokonaisuuden, 
joka muodostuu ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston 
direktiiviksi postipalvelujen kehittämistä koskevista yhteisistä sään­
nöistä sekä luonnoksesta komission ilmoitukseksi kilpailusääntöjen 
soveltamisesta postialalla. Näiden toimenpiteiden tarkoitus on taata 
yLeispalvelun tarjoaminen ja samaan aikaan avata postimarkkinat entistä 
kovemmalle kilpailulle. 
Yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklaan perustuvassa direktii­
viehdotuksessa71 säädetään, että kaikille yhteisön kansalaisille on 
tarjottava kohtuuhintainen, korkealaatuinen ja koko yhteisön alueen 
kattava yleispalvelu, erityisesti kaukaisilla alueilla ja yhteisön 
syrjäseutualueilla. Yleispalvelun taloudellisen elinkelpoisuuden 
varmistamiseksi ehdotuksessa määritellään yhdenmukaistetut perusteet 
niille palveluille, joihin palvelun tarjoajilla katsotaan olevan 
yksinoikeus. Näin ollen jäsenvaltioiden sisäinen postilähetys, joka 
painaa enintään 350 g ja jonka hinta on korkeintaan viisinkertainen 
vakiokirjeeseen verrattuna (yleensä 20 g:n kirje), sekä postimainonta 
ja "rajojen ulkopuolelta saapuva posti" voivat 31 päivään joulukuuta 
2000 asti kuulua näin varattuun alaan (edellyttäen, että postimainonnan 
osalta tehdään tarkistus viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1999). 
Ehdotuksessa säädetään myös, että jäsenvaltioiden on erityisesti 
määriteltävä yleisen palvelun tariffit ja valvottava, että hinnat ovat 
kohtuulliset ja että ne määritellään suhteessa kuluihin, sekä 
määriteltävä kansalliseen palveluun sovellettavat laatustandardit, 
jotka olisivat yhteneväiset yhteisön toimenpiteiden kanssa. 
Ks. alaviite 2. 
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön postipalvelujen 
kehittämistä koskevista yhteisistä säännöistä ja palvelun laadun parantamisesta, EYVL 
N:o C 322, 2.12.1995, s. 22 
45 
Luonnos tiedonannoksi 'u, josta jar jest et ään julkinen kuuleminen, 
täydentää ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi 
yhteisön postipalvelujen kehittämisen yhteisistä säännöistä. Komissio 
esittää periaatteet, joiden mukaisesti se soveltaisi perustamissopimuk­
sen kilpailusääntöjä postialalla sen asteittaisen ja hallitun 
vapauttamisen edistämiseksi. Komissio kuvailee lähestymistapaa, jota 
se aikoo noudattaa sellaisten valtion toimenpiteiden tutkimisessa, 
jotka perustamissopimuksen sääntöihin nähden rajoittavat palvelun 
vapaata tarjontaa tai vapaata kilpailua postimarkkinoilla. Komissio 
käsittelee erityisesti kysymyksiä, jotka koskevat tasapuolista 
postiverkkoon pääsyä, päällekkäisten tukien tunnistamista, rehellisen 
kilpailun takaavien suojelusääntöjen määrittelemistä ja tukia koskevien 
sääntöjen soveltamista alalla. 
Komission luonnos ilmoitukseksi kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla ja 
erityisesti tiettyjen postipalveluja koskevien valtion toimenpiteiden täytäntöönpanemi­
sesta EYVL N:o C 322, 2.12.1995, s. 3 
46 
E - Liikenne 
1. Lentokentät 
119. Komissio pyrkii edelleen huolehtimaan siitä, että kilpai­
lunvastaiset menettelyt eivät vaaranna lentoliikenteen vapauttamista 
Euroopan unionissa. Komissio on käsitellyt useita valituksia ja tehnyt 
päätöksiä, joiden tavoitteena on aikaansaada entistä enemmän kilpailua 
joillakin Euroopan unionin tärkeimmillä lentokentillä. 
1.1. Laskeutumismaksut 
Brysselin lentokenttä 
120. Komissio antoi 90 artiklan 3 kohdan nojalla päätöksen73, jossa 
kiellettiin laskeutumismaksujen alennusjärjestelmä, joka oli otettu 
käyttöön Brysselin lentokentällä 22 päivänä joulukuuta 1989 annetun 
kuninkaallisen asetuksen nojalla. Valituksen tehnyt lentoyhtiö British 
Midland arvioi, että järjestelmän ansiosta Sabena-lentoyhtiö, joka on 
sen tärkein kilpailija Brysselin ja Lontoon välisellä reitillä, sai 
laskeutumismaksuista 18 prosentin alennuksen. Mikään muu lentoyhtiö ei 
voinut saada alennusta. 
Tutkittuaan valitusta komissio katsoi, että kyseinen järjestelmä on 86 
artiklan mukainen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion toimenpi­
de, koska sen seurauksena lentoyhtiöihin sovellettiin erilaisia ehtoja, 
jotka koskivat samanarvoisia laskeutumiseen tai lähtöön liittyviä 
palveluita, mikä vääristi kilpailua. Komissio arvioi, että tällainen 
järjestelmä voi perustua ainoastaan vastaaviin mittakaavaetuihin, joita 
lentokenttäoperaattorille voi syntyä. Tällaisia mittakaavaetuja ei 
ollut kyseisessä tapauksessa. Näin ollen komissio pyysi Belgian 
viranomaisia lakkauttamaan järjestelmän. 
1.2. Välilaskujen huoltopalvelut 
121. Komissio on myös edelleen ollut kiinnostunut menettelyistä, 
joiden tarkoitus on estää kilpailua välilaskujen huoltopalvelujen 
alalla (kiitoradalla, terminaalissa ja/tai rahdinkäsittelyssä) . Vuonna 
1995 tapahtui myönteistä kehitystä. Jäsenvaltioiden viranomaisiin päin 
suuntautuneen komission toiminnan seurauksena oli joko markkinoiden 
asteittainen avautuminen (Irlannin tasavallassa välilaskujen huoltopal­
velujen markkinat avattiin toiselle yhtiölle 1 päivästä joulukuuta 1995 
alkaen) tai tämänsuuntaiset täsmälliset sitoumukset (Kreikan ja 
Espanjan viranomaiset toimittivat komissiolle selvityksen alan 
tehostamiseksi suunnitelluista toimenpiteistä sekä vapauttamisen 
aikataulun). 
Komissio jatkoi myös perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisten 
valitusten käsittelyä. Valitukset koskivat kahta yksityistä portugali­
laista lentokenttäyritystä, jotka toimivat unionin tärkeimpiin 
lentokenttiin kuuluvilla Frankfurtin ja Milanon lentokentillä. 
122. Tällä alalla uutta on liikenneministerien neuvostossa 8 päivänä 
joulukuuta 1995 aikaansaatu periaatesopimus direktiivistä, jolla on 
tarkoitus vapauttaa välilaskujen huoltopalvelut yhteisön lentokentillä. 
Komissio esitti tämän perustamissopimuksen 84 artiklaan perustuvan 
ehdotuksen joulukuussa 1994. Se oli jatkoa neuvoston 24 päivänä 
lokakuuta 1994 antamaan päätöslauselmaan74, joka koski Euroopan 
siviili-ilmailun tilannetta, sekä komission tiedonantoon "Euroopan 
siviili-ilmailu - Kohti parempia näköaloja". 
EYVL N:o L 216, 12.9.1995, s. 8 
EYVL N:o C 309, 5.11.1994, s. 2 
47 
Välilaskujen huoltopalvelut ovat lentoliikenteeseen kuuluvaa toimintaa, 
joka on edellytyksenä sille, että liikenteen harjoittajat voivat 
keskittyä omaan toimintaansa. Huoltopalvelujen vapauttaminen on osa 
lentoliikenteen sisämarkkinoiden toteuttamisen tukitoimenpiteitä ja 
seurausta erityisesti lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön 
lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä ja tietokonepohjaisten 
paikanvarausjärjestelmien käyttöä koskevista käyttäytymissäännöistä. 
Lisäksi kyse on siitä, että eurooppalaiset lentoyhtiöt voivat hallita 
käyttökustannuksiaan entistä tehokkaammin ja sopeuttaa palvelunsa 
entistä paremmin asiakaskuntansa tarpeisiin. 
Ehdotuksessa esitetään markkinoiden sopeutumiselle siirtymäkautta. 
Useat voimaantulon viivästymiset ovat mahdollisia riippuen tiettyjen 
viitearvojen saavuttamisesta. On tarkoitus, että täydellinen vapautumi­
nen toteutuu alasta ja erityistapauksista riippuen vuosien 1998 ja 2003 
välisenä aikana. 
2. Satamat 
123. Yhteisöjen tuomioistuimen annettua Genovan satamaa koskevan 
tuomion75 Italia käynnisti satamien uudistuksen, jonka seurauksena 
maassa säädettiin laki n:o 84 vuonna 1994. 
Siinä vahvistetaan erityisesti periaate satamapalvelujen (lastaamisen 
ja purkamisen) markkinoiden avaamisesta kilpailulle. Tähän tavoittee­
seen ei kuitenkaan käytännössä pyritä, koska tietyissä italialaisissa 
satamissa paikalliset viranomaiset ovat järjestelmällisesti kieltäyty­
neet myöntämästä välttämättömiä toimilupia vanhojen satamatyöntekijäyh-
tiöiden potentiaalisille kilpailijoille. Tässä kysymyksessä, joka 
asetti komission kilpailupolitiikan satama-asioissa kyseenalaiseksi, 
komissio katsoi aiheelliseksi puuttua asiaan. Komissio ryhtyi 
toimenpiteisiin Genovan sataman tapauksessa, koska se on Italian 
tärkein satama ja siten merkittävä koko unionin kannalta. 
Komissio vaati 21 päivänä kesäkuuta 1995 Italian valtiota myöntämään 
kymmenen päivän kuluessa toimiluvan yritykselle, joka katsoi, että 
paikallinen satamaviranomainen oli evännyt siltä tämän oikeuden 
kohtuuttomalla tavalla. 
Italialaiset viranomaiset ilmoittivat 11 päivänä heinäkuuta 1995, että 
kyseinen toimilupa oli myönnetty määräajassa. Tämä lupa avaa satamapal­
velut Genovan satamassa muille palvelujen tarjoajille. Tästä toimenpi­
teestä hyötyvät sataman käyttäjät, monet paikalliset, pääasiassa pienet 
ja keskisuuret yritykset. Kaiken kaikkiaan se lisää sataman vireyttä 
kansainvälisen kilpailun kannalta. 
124. Lisäksi komissio jatkaa Italiaa koskevia rikkomisesta johtuvia 
eri menettelyjään, jotka koskevat satamaj ärj estelyjen niitä näkökulmia, 
jotka edelleen aiheuttavat ongelmia yhteisön oikeuden kannalta. 
F - Muut luonteeltaan kaupalliset valtion monopolit 
125. Luonteeltaan kaupallisten kansallisten monopolien purkaminen 
uusissa jäsenvaltioissa on ollut kysymys, joka on synnyttänyt paljon 
yhteydenottoja komission ja uusien jäsenvaltioiden välillä. Yhteydenot­
tojen tarkoitus on ollut sopeuttaa näiden valtioiden monopoleja koskeva 
lainsäädäntö yhteisön säännöstöön ja erityisesti perustamissopimuksen 
3 7 artiklaan. 
Yhteisöjen tuomioistuimen 10 päivänä joulukuuta 1991 antama tuomio asiassa C-179/90, 
Merci Convenzionali Porto di Genova SpA v. Siderurgica Gabrielli SpA, Kok. 1991, 
s. 1-5889 
48 
1. Ruotsin ja Suomen alkoholimonopolit 
126 . Ruotsin ja Suomen alkoholimonopolien purkamisesta keskusteltiin 
komission ja kyseisten uusien jäsenvaltioiden välillä tavoitteena 
sopeuttaa näitä monopoleja koskeva säännöstö yhteisön säännöstöön. 
Näiden tavoitteiden mukaisesti 'kyseiset jäsenvaltiot suostuivat 
lakkauttamaan yksinoikeudet, jotka koskivat alkoholin tuontia, vientiä, 
valmistusta ja tukkumyyntiä, johon kuuluu myös tukkumyynti kahviloille 
ja ravintoloille. Komissio saattoi vakuuttua siitä, että tällaiset 
yksinoikeudet - jotka olisi pitänyt poistaa jo ETA-sopimuksen 
voimaantulon yhteydessä - poistettiin uusien alkoholilakien myötä. Nämä 
lait säädettiin Ruotsissa ja Suomessa vuoden 1995 lopussa.76 
Alkoholin vähittäismyynnin yksinoikeuden osalta komissio katsoo sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta yhteisöjen tuomioistuimen mahdollisuutta 
kehittää oikeuskäytäntöä, että nämä valtiot voivat löytää oikeutuksen 
yhteisön nykyisestä säännöstöstä, erityisesti koskien oikeutettua 
kansallista huolta alkoholismin torjunnasta, kunhan huolehditaan siitä, 
että kansallisten tuotteiden ja muista jäsenvaltioista maahantuotujen 
tuotteiden välillä ei ole eriarvoista kohtelua. Varmistaakseen, että 
nämä vähittäismyyntiä koskevat monopolijärjestelyt ovat näiden 
vaatimusten mukaisia, komissio on katsonut tarpeelliseksi olla tiivisti 
mukana niiden toiminnan yksityiskohtaisessa ja säännöllisessä 
seurannassa. 
2. Itävallan alkoholimonopoli 
127. Itävallalla on puhtaan alkoholin ja tiettyjen alkoholijuomien 
osalta luonteeltaan kaupallinen kansallinen monopoli, johon kuuluu 
tuontia ja tukkumyyntiä koskeva yksinoikeus. Eroten vähittäismyynnin 
yksinoikeudesta sen katsotaan olevan selvästi ristiriidassa erityisesti 
perustamissopimuksen 37 artiklan kanssa ilman, että edellä mainittuja 
vaatimuksia voidaan soveltaa. Tämä yksinoikeus olisi pitänyt poistaa 
1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen. Koska kyseistä yksioikeutta ei 
virallisesti ole tähän mennessä kumottu, komissio katsoi olevansa 
pakotettu käynnistämään Itävaltaa vastaan Perustamissopimuksen 16 9 
artiklassa määrätyn rikkomista koskevan menettelyn. 
3. Itävallan suolamonopoli 
128. Kansallisen, luonteeltaan kaupallisen suolamonopolin osalta 
Itävalta suostui komission puututtua asiaan lakkauttamaan yksinoi­
keuden, joka koski muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden 
maahantuontia ja tukkumyyntiä ja joka olisi pitänyt lakkauttaa vuoden 
1995 alussa77. 
4. Itävallan valmistetun tupakan monopoli 
129. Itävallan valmistetun tupakan monopoliin, johon kuuluu tuontia 
ja myyntiä koskeva yksinoikeus, sovelletaan Itävallan liittymisasia­
kirjan78 71 artiklan 1-3 kohtien määräyksiä. Tämän artiklan mukaan 
Itävallan on purettava asteittain kyseinen monopolinsa. Liittymisp­
äivästä alkaen sen tulee asteittain myöntää kiintiöitä muista 
jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden maahantuonnille niin, että 
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997 hankinta- ja markkinapaikkaeh-
doissa ei ole mitään eriarvoisuutta eri jäsenvaltioista peräisin 
olevien välillä. Tämän velvoitteen noudattaminen merkitsee sekä 
maahantuonnin että tukkumyynnin yksinoikeuden poistamista. Kiintiöiden 
Ruotsin alkoholilaki (1994:1738) julkaistiin 16.12.1994 ja tuli voimaan 1.1.1995. Suomen 
alkoholilaki (1143/94) hyväksyttiin 8.12.1994 ja tuli voimaan 1.1.1995. 
BGBL N:o 518/1995, 4.8.1995 
EYVL N:o C 241, 29.8.1994, s. 35 
49 
nojalla maahantuotujen tuotteiden vähittäismyynti kuluttajille on 
järjestettävä tavalla, johon ei liity eriarvoista kohtelua. 
Todettuaan, että Itävalta ei ollut ryhtynyt tarpeellisiin toimenpi­
teisiin mainittujen määräysten noudattamiseksi erityisesti laimin­
lyömällä kiintiöiden avaamisen mainituin ehdoin, komissio käynnisti 
perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätyn rikkomista koskevan 
menettelyn. 
Komissio myös valvoo, että kiintiöiden mukaisesti maahantuotujen 
tuotteiden vähittäismyynti tapahtuu tavalla, johon ei liity eriarvoista 
kohtelua. Näin komission on esimerkiksi varmistuttava siitä, että 
Austria Tabakwerken ja muiden eurooppalaisten alan yritysten väliset 
lisenssi- ja jakelusopimukset eivät mitätöi Itävallan valmistetun 
tupakan monopolin purkamisen hyödyllisiä vaikutuksia ja että ne ovat 
perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisia. 
50 
III - Sulautumien valvonta 
A - Johdanto 
130. Sulautuma-asetuksen soveltamisalaan kuuluvia yrityskeskittymiä 
oli vielä enemmän vuonna 1995 kuin vuonna 1994. Komissio sai 114 
ilmoitusta (100 vuonna 1994) ja teki 109 lopullista päätöstä (90 vuonna 
1994) . Toiminnan määrä vuonna 1995 oli yli 24 prosenttia korkeampi kuin 
edellisenä vuotena, jolloin toimintaa puolestaan oli yli 50 prosenttia 
enemmän kuin vuosina 1991-1993. Seitsemän toisen vaiheen tutkimusta 
aloitettiin vuoden 1995 aikana verrattuna kuuteen aloitettuun 
tutkimukseen edellisenä vuotena ja kaksi liiketoimea kiellettiin, kun 
vuonna 1994 kiellettiin yksi. 
Vuonna 1995 sulautuma-asetuksen79 voimaantulosta oli kulunut viisi 
vuotta.Näiden viiden vuoden aikana komissio teki 3 82 lopullista 
päätöstä, keskimäärin yhden päätöksen kolmessa ja puolessa työpäivässä 
tai 70 päätöstä vuodessa. Tapausten erittely aloittain osoittaa 
ilmoitusten määrän olevan jatkuvasti merkittävä televiestinnän, 
rahoituspalveluiden, tiedotusvälineiden ja lääkkeiden alalla. 
Tarkistettu täytäntöönpanoasetus80 tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 
1995. Lisäksi vuonna 1995 sovellettiin ensimmäistä kertaa vuoden 1994 
lopussa julkaistuja neljää tulkintaa koskevaa ilmoitusta, joissa 
käsiteltiin seuraavia asioita: keskittyvän ja yhteistoiminnallisen 
yhteisyrityksen välinen ero, keskittymän määritelmä, asianosaisten 
yritysten määritelmä ja liikevaihdon laskeminen.81. 
Komissio teki nämä muutokset sulautuma-asetuksen toimintaan vuonna 1993 
toteuttamansa tarkistuksen seurauksena. Vuonna 1995 aloitettiin uusi 
tarkistus. Komissio järjesti laajan lausuntokierroksen sulautuma-
asetuksen sisältämien kynnysarvojen alentamisesta sekä muista 
sulautuma-asetuksen yksityiskohdista, joita on ehkä muutettava. 
Lausuntoja pyydettiin jäsenvaltioilta, muilta yhteisön toimielimiltä, 
yksityisiltä yrityksiltä, kauppayhdistyksiltä ja lakimiehiltä. 
Sulautuma-asetuksen toiminnasta julkaistiin vihreä kirja vuoden 199682 
alussa täyden julkisen lausuntokierroksen aloittamiseksi näistä 
asioista. Lakiehdotuksia tehdään todennäköisesti myöhemmin vuoden 
aikana. 
B - Perusteelliset tutkimukset 
131. Seitsemän perusteellista (vaihe II) sulautuma-asetukseen 
liittyvää tutkimusta saatettiin loppuun. Näistä kiellettiin kaksi 
liiketoimea, jotka molemmat ovat tiedotusvälineiden alalta, nimittäin 
Nordic Satellite Distribution (NSD) -yhteisyritys Pohjoismaiden 
alueella ja RTL/Veronica/Endemol (Holland Media Groep - HMG) 
liiketoimi Alankomaissa. Kaikki loput viisi toimintoa hyväksyttiin, 
kaksi ehdoitta ja kolme edellytyksin, jotka poistivat komission 
tutkimustensa aikana havaitsemat kilpailuongelmat. 
Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus (ETY) 
N:o 4064/89, EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 1 
Yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N: o 4064/89 
määrätyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista 21 päivänä joulukuuta 1994 
annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3384/94, EYVL N:o L 377, 31.12.1994. XXIV 
kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1994), 234 ja 235 kohta. 
XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1994), 237-260 kohdat 
KOM(96)19 
51 
1. Tiedotusvälineitä koskevat asiat 
132. Komissio on saanut yhä enemmän ilmoituksia tiedotusvälineiden 
alalta, mikä kuvastaa aikaisemmin erillisten tekniikkojen, esimerkiksi 
televiestinnän ja tiedotusvälineiden, muuttuvia omistussuhteita ja 
lähentymistä. Suurimpaan osaan näistä asioista ei ole liittynyt 
kilpailuongelmia, ja ne on hyväksytty ensimmäisen vaiheen tutkimuksen 
jälkeen. 
NSD:tä ja HMG:tä koskevissa asioissa tehdyt päätökset osoittavat, 
kuinka tärkeänä komissio pitää tämän alan tapauksia. Näiden liiketoi­
mien horisontaaliset ja vertikaaliset vaikutukset ovat merkittäviä, 
koska niissä perustetaan uusia yrityksiä, jotka rajoittaisivat 
tulevaisuudessa pääsyä maanpäällisiin, satelliitti- tai kaapelitelevi­
sioverkkoihin. Vuonna 1994 komissio kielsi MSG Media Service 
yhteisyrityksen, jota Bertelsmann, Kirch ja Deutsche Telekom ehdottivat 
maksullisten TV-palvelujen tarjoamiseksi Saksassa. Kieltäessään NSD-
liiketoimen komissio kehotti osapuolia esittämään uusia ehdotuksia, 
joita voitaisiin pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. Tämä korostaa 
sitä, että komissio haluaa nähdä uusia yrityksiä perustettavan tällä 
alalla, kun ne eivät luo määräävää' markkina-asemaa tai vahvista 
sellaista. 
Nordic Satellite Distribution 
133. NSD:n tarkoituksena oli välittää satelliittitelevisio-ohjelmia 
kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajille ja kotitalouksille, jotka 
saavat satelliittitelevisiolähetyksiä oman lautasantennin kautta. 
Komissio katsoi kuitenkin, että NSD:n perustaminen ehdotetussa muodossa 
olisi johtanut emoyhtiöiden toimintojen keskittymiseen ja luonut 
vertikaalisesti integroituneen liiketoimen, joka ulottuu televisio-
ohjelmien tuotannosta vähittäisjakelupalveluihin maksullisille 
televisiokanaville. 
NSD:n emoyhtiöt ovat merkittäviä yrityksiä tiedotusvälineiden alalla 
Pohjoismaiden alueella. Norsk Telekom A/S on Norjan suurin kaapelitoi-
minnan harjoittaja, joka harjoittaa maksullisen television jakelutoi­
mintoja Norjassa ja valvoo myös pohjoismaisille katsojille sopivaa 
satelliittikapasiteettia. TeleDanmark A/S (TD) on Tanskassa määräävässä 
asemassa oleva kaapelitelevisiotoiminnan harjoittaja. Lisäksi TD valvoo 
yhdessä Kinnevikin kanssa suurinta osaa jäljellä olevasta pohjoismai­
sille katsojille sopivasta satelliittikapasiteetista. Kinnevik-niminen 
ruotsalainen monialayritys on pohjoismaisten satelliittitelevisio-
ohjelmien tärkein tarjoaja sekä merkittävä maksullisten televi-
siopalveluiden jakelija Pohjoismaissa. Sillä on myös tärkeä osuus 
kaapeli- ja mainostelevisiotoiminnasta Ruotsissa. 
Komissio totesi, että NSD olisi johtanut määräävän markkina-aseman 
syntymiseen tai sellaisen vahvistumiseen kolmilla markkinoilla: 
satelliittitelevisio-ohjelmien siirtokapasiteetin tarjoaminen 
Pohjoismaiden alueella (Tanska, Norja, Ruotsi ja Suomi); 
kaapelitelevisioverkkojen käyttötoimintojen markkinat Tanskassa; ja 
maksullisten satelliittitelevisio- ja muiden koodattujen televisio­
kanavien jakelu suoraan kotitalouksille. 
Liiketoimen vertikaalisesti integroitunut luonne olisi tarkoittanut 
sitä, että osapuolet olisivat pystyneet sulkemaan Pohjoismaiden 
satelliittitelevisiomarkkinat kilpailijoilta ja saamaan "portinvar­
tijan" aseman Pohjoismaiden satelliittitelevisiolähetystoiminnan 
markkinoilla. Koska kohteena olevilla markkinoilla on parhaillaan 
siirtymävaihe, komissio toimi varmistaakseen sen, ettei näitä tulevia 
markkinoita suljeta. 
52 
RTUVeronica/Endemol 
134. Komissio aloitti RTL/Veronica/Endemol -asian tutkimuksen 
Alankomaiden hallituksen sulautuma-asetuksen 22 artiklan nojalla 
esittämän pyynnön jälkeen. Tässä artiklassa sallitaan se, että 
jäsenvaltio voi lähettää asian komission päätettäväksi, vaikka sillä 
ei olekaan yhteisönlaajuista ulottuvuutta, jos se vaikuttaa jäsenval­
tioiden väliseen kauppaan. Vaikka merkitykselliset maantieteelliset 
markkinat olivatkin komission mielestä Alankomaat, se katsoi yhteen­
liittymän vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska se 
vaikuttaisi uusien yritysten pääsyedellytyksiin Alankomaiden televi­
siolähetystoiminnan markkinoille ja vieraskielisten ohjelmien 
hankintaan sekä sen vuoksi, että yhteisyritys itse on sijoittunut 
Luxemburgiin, jossa kahdella sen kanavista on Luxemburgin suurherttua­
kunnan myöntämä "toimilupa". Tutkimuksessa noudatettiin tavanomaista 
menettelyä lukuun ottamatta sitä, että tavallisia lykkäämistä koskevia 
määräyksiä ei sovellettu. Sen vuoksi osapuolet pystyivät tässä 
tapauksessa saattamaan liiketoimen loppuun huolimatta komission 
päätöksestä, jonka mukaan yhteisyritys johtaisi osapuolten määräävään 
asemaan. 
Asiassa oli kyse Holland Media Groep (HMG) -nimisestä yhteisyrityksestä 
RTL:n, Veronican ja Endemolin välillä. RTL siirsi lähetystoimintonsa 
Alankomaihin HMG:lie, erityisesti kaupalliset televisiokanavansa RTL4:n 
ja RTL5:n. Kolmannen kaupallisen kanavan toi Veronica, joka jätti 
Alankomaiden yleisradio j ärj estelmän osallistuakseen yhteisyritykseen. 
Toinen pääemoyrityksistä, Endemol, on Alankomaiden suurin itsenäinen 
televisio-ohjelmien tuottaja. 
Tutkimuksensa jälkeen komissio katsoi, että uudella yrityksellä olisi 
vähintään 40 prosenttia vapaan televisiolähetystoiminnan markkinoista 
Alankomaissa ja yli 60 prosenttia televisiomainonnasta. Lisäksi 
Endemolin asema suurimpana itsenäisenä televisio-ohjelmien tuottajana 
Alankomaissa vahvistuisi sen osallistuttua HMG:hen. Komissio teki 
kieltävän päätöksen ja kehotti kolmansia osapuolia ehdottamaan kolmen 
kuukauden kuluessa toimenpiteitä tehokkaan kilpailun säilyttämiseksi 
Alankomaiden televisiomainonta- ja televisio-ohjelmatuotantomarkkinoil-
la. Komission päätöksestä on valitettu ensimmäisen oikeusasteen 
tuomioistuimeen. 
2. Muut perusteelliset tutkimukset 
135. Muu toiminta, josta aloitettiin perusteellisia tutkimuksia, 
julistettiin lopulta yhteismarkkinoille soveltuviksi. Siemens/Italtel, 
televiestintälaiteteollisuuden yhteisyritys Italiassa, ja Mercedes 
Benz/Kässbohrer, jossa Mercedes osti toisen saksalaisen linja-
autovalmistajan, hyväksyttiin molemmat ehdoitta. Kummassakin tapaukses­
sa osapuolet kuitenkin antoivat tiettyjä tulevaa liiketoimintatapaansa 
koskevia sitoumuksia, jotka liitettiin päätökseen. Nämä sitoumukset 
eivät kuitenkaan olleet osa komission kilpailuanalyysia, vaan osapuolet 
tarjosivat niitä itse. Esimerkiksi STET, Italtelin emoyhtiö, sitoutui 
olemaan vaikuttamatta Telecom Italian ostopolitiikkaan yhteisyritystä 
suosivasti, ja Mercedes ilmoitti toimittavansa moottoreita kilpailuky­
kyisillä hinnoilla ulkopuolisille valmistajille, joilla ei ollut omaa 
moottoreiden tuotantokapasiteettia. 
136. Asiassa Siemens/Italtel, Siemens ja STET, joka on Italian 
teletoiminnan harjoittajien, mukaan lukien Italtel, holdingyhtiö, 
aikoivat yhdistää televiestintälaitteita valmistavat tytäryhtiönsä 
yhteisyritykseen. Liiketoimi aiheutti sekä horisontaalisia että 
vertikaalisia ongelmia. Horisontaaliselta kannalta yhteisyrityksen 
välityslaitteiden markkinaosuus oli korkein, osapuolilla oli yhteensä 
50-60 prosenttia Italian markkinoista ja noin 30 prosenttia EU:n 
kokonaismyynnistä (siirtolaitteiden markkinaosuudet olivat pienemmät) . 
Vertikaaliselta kannalta yhteisyrityksen omistaisi osittain sen suurin 
asiakas. 
53 
Päättäessään, että ehdotettu yhteisyritys soveltuu yhteismarkkinoille, 
komissio otti huomioon: 
uusien tekniikoiden mahdolliset vaikutukset, jotka todennäköisesti 
muuttavat televiestintämarkkinoita merkittävästi; 
standardisoinnista ja julkisista hankinnoista annettujen direktii­
vien vaikutukset kansallisten markkinoiden avaamiseen; ja 
telepalveluiden vapauttamisen jatkamisen ja erityisesti tele­
viestintäinfrastruktuurin vapauttamisen jatkamisen, joka johtaa 
televiestintälaitteiden maailman markkinoihin. 
137. Asiassa Mercedes Benz/Kässbohrer komissio oli sitä mieltä, että 
erityisesti Saksan linja-automarkkinoita oli tutkittava perusteellises­
ti, vaikka vaikutuksen kohteena olisivatkin koko Euroopan linja-
automarkkinat. Erotettiin kolmet markkinat, joilla osapuolten 
yhdistetty markkinaosuus kaupunkiliikenteen linja-autojen markkinoilla 
oli 44 prosenttia, matkailulinja-autojen markkinoilla 54 prosenttia ja 
kaukoliikenteen linja-autojen markkinoilla 74 prosenttia. Osapuolten 
osuus Saksan linja-automarkkinoista kokonaisuudessaan oli 57 prosent­
tia, mutta komissio katsoi kuitenkin, että kaksi saksalaista kilpaili­
jaa ja mahdolliset uudet markkinoille tulijat muualta Euroopasta 
rajoittaisivat riittävästi Mercedeksen toimintavapautta Saksan 
markkinoilla. Asiakkaiden mukaan nämä mahdolliset uudet kilpailijat 
voisivat lisätä saksalaisten linja-autoliikenteen harjoittajien 
vaikutusvaltaa. Lopuksi komissio totesi, että julkisista hankinnoista 
annetut direktiivit, joiden vuoksi nyt on,pakollista pyytää tarjouksia 
koko yhteisön alueelta suurimmalla osalla kaupunki- ja kaukoliiken­
teessä käytettävien linja-autojen markkinoilla, olivat myös johtamassa 
laajempien eurooppalaisten markkinoiden kehittymiseen. 
138. Muissa asioissa komissio hyväksyi käsiteltävät liiketoimet 
osapuolten sitouduttua menettelyn aikana tiettyihin toimenpiteisiin. 
139. Asiassa ABB/Daimler Benz komissio katsoi, että paikallisjunien 
markkinat olivat Saksassa pysyneet kansallisina, vaikka muissa 
jäsenvaltioissa suuren kansallisen rautatieliikenneteollisuuden 
puuttuminen oli jo johtanut laajempiin maantieteellisiin markkinoihin. 
Ehdotettu liiketoimi olisi johtanut määräävän duopolin syntymiseen 
Saksan paikallisjunien markkinoilla. Keskittymä olisi myös estänyt 
ulkomaalaisten tavarantoimittajien pääsyn markkinoille poistamalla 
riippumattomat saksalaiset elektronisten komponenttien toimittajat. 
Muilla merkityksellisillä tuotemarkkinoilla ei havaittu kilpailuongel­
mia. 
Komission epäilyjen poistamiseksi osapuolet suostuivat myymään Kiepe 
Elektrik GmbH:n (Daimler-Benzin tytäryhtiö). Kiepe Elektrik GmbH on 
paikallisjunien sähkölaitteisiin erikoistunut yritys. Tämän kaupan 
seurauksena Saksan markkinoille jäisi kykenevä ja osapuolista 
riippumaton elektronisten komponenttien valmistaja, joka pystyisi 
toimittamaan osia paikallisjunien mekaanisten komponenttien valmista­
jille tai tekemään niiden kanssa yhteistyötä. Kiepe on tunnettu ja 
menestyksekäs tavarantoimittaja, joka vaikutti merkittävästi Saksan 
markkinoiden avaamiseen tekemällä yhteistyötä kanadalaisen Bombardier-
nimisen yrityksen kanssa. 
Saksan viranomaiset pyysivät, että liiketoimi siirrettäisiin Saksan 
toimivaltaisten viranomaisten käsiteltäväksi sulautuma-asetuksen 9 
artiklan nojalla. Vaikka kilpailuongelmat keskittyivät kaksille 
tuotemarkkinoille Saksassa, ehdotettu liiketoimi, joka loi maailman 
suurimman rautatielaitteiden valmistajan, vaikutti merkittävästi koko 
Euroopassa, minkä vuoksi asian käsittelyn siirtämiseen ei suostuttu. 
140. Asiassa Orkla/Volvo liiketoimi hyväksyttiin sillä edelly­
tyksellä, että Orklan omistama panimoalan yritys Hansa myydään. Ilman 
myyntiä osapuolilla olisi ollut 70 prosentin osuus Norjan olutmarkki-
54 
noista eikä vähittäiskaupan . tai hotelli- ja ravintoalan katsottu 
pystyvän vaikuttamaan markkinoihin tasapainottavasti. 
141. Asiassa Crown Cork and Seal/Carnaud MetalBox komissio totesi 
analysoituaan esille tulleet horisontaaliset ja vertikaaliset ongelmat 
yksityiskohtaisen toisen vaiheen tutkimuksen aikana, että peltisten 
aerosolitölkkien markkinat olivat ainoat markkinat, joilla ehdotettu 
keskittymä uhkasi luoda määräävän markkina-aseman. Molemmat osapuolet 
valmistavat ja myyvät Euroopan talousalueella (ETA) peltisiä aeroso­
litölkkejä ja elintarviketölkkejä samoin kuin juomatölkkien ja pullojen 
tietynlaisia sulkimia, mukaan lukien juomatölkkien kansikappaleita, 
metallikorkkeja sekä muovi- ja alumiinikorkkeja. Komissio päätteli 
tämän vuoksi, että Crownin antama sitoumus myydä tietyt peltisiin 
aerosolitölkkeihin liittyvät toiminnot riittäisi poistamaan kilpailuun 
liittyvät huolenaiheet. 
Osapuolet suostuivat myymään merkittävät viidessä jäsenvaltiossa 
sijaitsevat peltisten aerosolitölkkien valmistustoiminnot, joiden osuus 
ETA:n peltisten aerosolitölkkien markkinoista on melkein 22 prosenttia. 
Ilman myyntiä osapuolten yhdistetty osuus Euroopan markkinoista olisi 
ollut yli 60 prosenttia seuraavaksi suurimman kilpailijan markkinaosuu­
den ollessa 15-20 prosenttia, ja osapuolilla olisi ollut suurin osa 
ylikapasiteetista näillä markkinoilla. 
C - Muut merkittävät asiat 
142. Joukko tärkeitä järjestelyjä hyväksyttiin kuukauden kuluessa 
ilmoittamisesta ilman perusteellisia tutkimuksia. Useat näistä asioista 
liittyvät lääketeollisuuden alaan, esimerkiksi Glaxo/Wellcome, 
Behringwerke/Armour Pharmaceutical, Hoechst/ Marion Merrell Dow, Rhone 
Poulenc Rohrer/Fisons ja Upjohn/Pharmacia. Poistaakseen kaikki 
mahdolliset soveltuvuutta koskevat epäilyt Glaxo suostui myöntämään 
ulkopuoliselle yritykselle yksinoikeudellisen lisenssin migree­
nilääkkeelle, jota joko Glaxo tai Wellcome parhaillaan kehittää. 
Vaikuttaa siltä, että viimeaikaiset sulautumat lääketeollisuuden alalla 
on tarkoitettu laajentamaan yritysten tarjoamaa tuotevalikoimaa ja" 
tekemään ne siten kilpailukykyisemmiksi toimittajiksi tukkukauppiaille, 
sairaaloille ja apteekkiketjuille. Tämän seurauksena järjestelyt ovat 
tähän päivään asti olleet luonteeltaan pääasiassa toisiaan täydentäviä 
eivätkä ole yleensä johtaneet kilpailuongelmiin. 
143. Asiassa Swissair/Sabena komissio vaati suojakeinoja niiden 
kilpailuongelmien ratkaisemiseksi, joita syntyi Swissairin ostaessa 
49,5 prosentin osuuden Sabenasta. Liiketoimi olisi johtanut monopoliin 
Sveitsin ja Belgian välisessä lentoliikenteessä. Lisäksi Swissair 
kuului yhdessä SAS : in ja Austrian Airlinesin kanssa European Quality 
Allianceen, ja SAS oli ehdottanut yhteistyösopimusta Lufthansan kanssa. 
Järjestely yhdessä näiden sopimusten kanssa olisi mahdollistanut sen, 
että osallisena olevat lentoyhtiöt voisivat perustaa laajan reittiver­
koston, joka kuljettaisi noin 35 prosenttia henkilöliikenteestä 
Euroopassa, kaksi kertaa niin paljon kuin seuraavaksi suurin yhtiö. 
Hyväksyäkseen järjestelyn komissio vaati molemmilta lentoyhtiöiltä sekä 
Belgian ja Sveitsin hallituksilta sitoumuksia siitä, että kilpaili­
joille annetaan tarvittavat liikennöintioikeudet ja lähtö- ja tuloajat 
lentokentillä, jotta ne voivat harjoittaa lentoliikennettä Belgian ja 
Sveitsin välillä. Swissairia ja Sabenaa vaadittiin myös tarjoamaan 
kilpailijoille interline-sopimuksia (lentoliikenteen harjoittajan 
vaihtamisen matkan aikana salliva järjestelmä) ja mahdollisuus 
osallistua bonus-ohjelmiin. Lopuksi Swissairin oli katkaistava 
yhteytensä SAS:iin European Quality Alliancen kautta. Tämä järjestely 
ilmoitettiin kahdesti, ja toinen ilmoitus tehtiin, koska järjestelyä 
muutettiin. Tällöin asian arviointi oli viety loppuun (mukaan lukien 
jäsenvaltioiden kuuleminen) eikä ollut tarpeen aloittaa toisen vaiheen 
menettelyä. 
55 
144. Komissio hyväksyi järjestelyn, jossa suomalaiset Repola-yhtiö 
ja Kymmene-yhtiö sulautuivat täydellisesti. Repola ja Kymmene ovat 
suuria kansainvälisiä yrityksiä, jotka toimivat painopaperin ja 
pakkausmateriaalien aloilla. Järjestely käsitti muiden tuotteiden 
lisäksi sanomalehtipaperin, aikakauslehtipaperin ja paperisäkkien 
markkinat. 
Paperisäkkien osalta komission tutkimus johti päätelmään, että tälle 
tuotteelle on erilliset Suomen markkinat ja että keskittymä johtaisi 
määräävän markkina-aseman syntymiseen Suomen markkinoilla. Uusi yritys 
olisi käytännöllisesti katsoen ainoa paperisäkkien tarjoaja suomalai­
sille asiakkaille. Osapuolet ovat sitoutuneet myymään osan Suomen 
markkinoilla olevasta paperisäkkien tuotantokapasiteetistaan. 
Sanoma- ja aikakauslehtipaperin markkinat ovat vähintään Länsi-Euroopan 
laajuiset, ja Repola/Kymmene, kuten kaikki muutkin huomattavat 
eurooppalaiset paperin tuottajat, jakelevat ja myyvät tuotteitaan 
melkein kaikissa jäsenvaltioissa. Järjestelyn seurauksena uudesta 
yrityksestä tulee tärkein eurooppalainen toimija sanoma- ja aikakaus­
lehtipaperin markkinoilla. Niiden yhdistetty markkinaosuus ei 
kuitenkaan ylitä noin 20 prosenttia kummallakaan näistä tuotemarkki­
noista, ja lisäksi useiden kilpailijoiden asema on vahva. 
Repola on yhdessä viiden muun suomalaisen paperintuottajan kanssa 
jäsenenä Finnpap-markkinointiyhdistyksessä. Finnpap on yhteinen 
myyntijärjesto,, joka markkinoi jäsentensä paperituotteita maailman­
laajuisesti. Kymmenellä on oma myyntiverkostonsa eikä se ole Finnpapin 
jäsen. Osapuolet ovat antaneet sitoumuksen, etteivät ne myy paperituot­
teitaan Finnpapin myyntitoimiston kautta. 
D - Jäsenvaltioiden oikeutetut edut 
145. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset hakivat ensimmäisinä 6 
päivänä maaliskuuta oikeutetun edun tunnustamista sulautuma-asetuksen 
2 1 artiklan 3 kohdan mukaan Lyonnaise dor, Raux:n ehdottaman Northum­
brian Waterin oston yhteydessä. Hakemus koski vedenjakelualaa 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa säätelevää lainsäädäntöä. Tässä 
lainsäädännössä on erityisiä sulautumia koskevia määräyksiä, joiden 
tarkoituksena on mahdollistaa se, että sääntelyjärjestelmä saavuttaa 
tavoitteensa turvata välttämätön palvelu ja suojella kuluttajia. Sen 
vuoksi sulautuman tapahtuessa tai kun sulautuma on odotettavissa asia 
siirretään Monopolies and Mergers Commissionin (MMC) käsiteltäväksi sen 
päättämiseksi, toimiiko sulautuma mahdollisesti yleisen edun vastaises­
ti. Niihin arviointiperusteisiin, joilla arvioidaan yleistä etua 
vedenjakelualan sulautumien kohdalla, kuuluu riippumattomien vedenjake-
luyritysten määrä, joista valvontaviranomainen voi tehdä hintaver­
tailuja. Nämä määräykset sisältyivät Yhdistyneen kuningaskunnan 
hakemukseen, koska käsittely siirretään MMC:lie ilman eri toimenpiteitä 
eikä harkinnanvaraisesti. 
Komissio tunnusti Yhdistyneen kuningaskunnan oikeutetun edun ja asetti 
tiettyjä rajoja MCC:n tutkimuksille näissä olosuhteissa. Komissio 
tunnusti 29 päivänä maaliskuuta 1995 tekemässä päätöksessään, että MMC 
saa arvioida mahdollisia sulautumia yleisen edun perusteella, mutta 
että näissä tapauksissa yleinen etu oli rajoitettu suoraan vedenjakelua 
sääntelevän lainsäädännön täytäntöönpanoon liittyviin kysymyksiin. 
Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisia vaadittiin ilmoittamaan 
komissiolle kaikista päätöksen perusteella toteutetuista toimenpi­
teistä, jotta komissio voi tarkistaa toimenpiteen soveltuvuuden. 
Pian komission päätöksen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomai­
set jättivät ehdotetun ostotarjouksen MMC:n ratkaistavaksi. MMC:n 
selvityksen jälkeen, jossa sulautuman todettiin olevan yleisen edun 
vastainen, jollei päästä huomattaviin kuluttajahintojen alennuksiin, 
OFWAT kuuli Lyonnaisea ja Northumbriania ja ehdotti toimenpidettä, 
johon sisältyi hinnanalennus, jonka Lyonnaise muodollisesti hyväksyi. 
56 
Kuten päätöksessä vaadittiin, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus 
ilmoitti ehdotetusta toimenpiteestä komissiolle, jolla ei ollut siitä 
huomautettavaa. 
E - Sulautumat hiili- ja terästeollisuuden alalla 
146. Vuonna 1995 komissio teki seitsemän keskittymiä koskevaa 
päätöstä hiili j.i t erä sylit" oi sön porusi .uni ssop i muks<-n (>(< .ui iki.ui 
nej.il l.i. Näistä .is i o i s.l .i ko I mo kosk i ,i i k.i i sainin i n v.i I I ion < >m i si .un i »MI 
terästeollisuuden yritysten yksityistämistä: KIVA yhtymä osti 1.1 van 
1 e vy tuotanto! a 1t okson, Us i nor Snci 7 o/in j a Hooqovonr, i n vä I i non 
yhteisyritys portugalilaisen SN-Planos -nimisen levytuoteyrityksen 
naituun ottamiseksi sekä RIVAn ja FREIREn välinen toinen yhteisyritys, 
joka otti haltuunsa SN-Longosin. 
F - Perrier 
147. Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki 
27 päivänä huhtikuuta päätöksen kahdessa asiassa, joista toisessa 
Perrierin työntekijät ja toisessa Vittelin ja Piervalin työntekijät 
nostivat kanteen komission 22 päivänä heinäkuuta 1992 asiassa 
Nestlé/Perrier tekemän päätöksen vuoksi. Komissio oli hyväksynyt 
keskittymän tietyin edellytyksin ja velvoittein. Tuomion pääkohdat 
olivat seuraavat: 
ottaen huomioon, että sulautuma-asetus keskittyy pääasiassa 
kilpailukysymyksiin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 
totesi, että se ei estä komissiota ottamasta huomioon keskit­
tymän sosiaalisia vaikutuksia, jos nämä vaikutukset vaikuttavat 
työllisyyden tasoon tai työllisyysoloihin Euroopan yhteisössä 
tai sen huomattavassa osassa; 
se, ettei kolmas osapuoli olo suoraan puuttunut asiaan hallin 
nollisen menettelyn aikana, ei poista kolmannen osapuolen 
oikeutta valittaa päätöksestä; 
sulautumista käsittelevä menettely ei periaatteessa koske 
suoraan yrityksen työntekijöiden edustajia. Sen vuoksi niillä 
ei ole oikeutta vaatia päätöksen kumoamista muuten kuin 
menettelyyn liittyvien oikeuksiensa turvaamiseksi; 
T kolmansilla osapuolilla ei ole oikeutta saada hallinnollisessa 
menettelyssä samanlaista kohtelua kuin keskittymän osapuolet. 
57 
G - Tilastokatsaus 
Kuvio 1 : Vuosittain tehdyt lopulliset päätökset vuodesta 1990 alkaen 
Sulautuma-asetuksen nojalla tehdyt lopulliset päätökset 
120 
100 
80 
60 
40 
20 109 
60 60 56 
1990 1991 1992 1993 1994 1995 
Kuvio 2 : Sulautumalajit vuonna 1995 
Sulautumalajit (yhteensä vuosina 1990-1995) 
Muut 
Sovittu tarjous 
Enemmistöosuuden 
ostaminen 
39% Yhteisyritys / Valvonta 
49% 
58 
Kuvio 3: Sulautuneiden yritysten alkuperämaat vuonna 1995 
4g Sulautuneiden vritvsten alkuperämaat (vuonna 1995: koskee asioita, ioissa tehtiin 
DE GB USA FR IT NL CH SE BE ES Muut 
59 
IV - Valtion tuki 
A - Yleinen valtiontukipolitiikka 
148 . Komissio julkaisi heinäkuussa neljännen yleiskatsauksen valtion 
tuista yhteisössä83 vuosilta 1991 ja 1992. Yleiskatsaus on keskeinen 
kvantitatiivinen väline tukipolitiikkaa määriteltäessä. Tukien 
kokonaismäärä alentui hitaasti, mutta vakaasti. Näin tapahtui jo 
edellisellä tarkastelukaudella vuosina 1981-1990. Laskeva suuntaus 
vahvistui huolimatta Saksan yhdistymisen korkeista kustannuksista, 
taloudellisesta taantumasta ja kansainvälisen kilpailun kiristymisestä. 
Tukien kokonaismäärä on kuitenkin edelleen suuri. Se oli keskimäärin 
94 miljardia ecua vuodessa koko yhteisössä, mikä vastaa 1,9 prosenttia 
BKT : sta ja 704 ecua työssäkäyvää henkeä kohti . Marraskuussa kokoontunut 
teollisuusministerien neuvosto hyväksyi komission selvityksen, jonka 
mukaan muut yhteisön tavoitteet huomioon ottaen on tarpeen edelleen 
pienentää tukien määrää valvontamekanismeja tehostamalla ja lisäämällä 
niiden avoimuutta. 
149. Perustamissopimuksessa asetettu tukien ilmoitusvelvollisuus on 
keskeinen osa tukien avoimuutta. Komissio huomautti toukokuussa 
annetussa tiedonannossa, että se aikoo käyttää kaikkia perustamis­
sopimuksessa sille myönnettyjä valtuuksia pakottaakseen jäsenvaltiot 
noudattamaan tätä velvoitetta. Julkaisemassaan tiedonannossa komission 
ja kansallisten tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä komissio ilmaisi 
halukkuutensa harjoittaa yhteistyötä kansallisten tuomioistuinten 
kanssa näille annetussa tehtävässä suojata sellaisten yritysten 
oikeuksia, jotka kärsivät niiden kilpailijoille laittomasti myönnetty­
jen tukien vuoksi. 
150. Toinen tärkeä osa komission avoimuuteen ja yksinkertaistamiseen 
tähtäävää politiikkaa on niiden ohjeiden ja tiedonantojen julkaisemi­
nen, jotka määrittelevät komission käyttämät arviointiperusteet 
tutkittaessa soveltuvatko valtion tuet yhtenäismarkkinoille . Kaikki 31 
päivänä joulukuuta 1994 voimassa olevat tekstit, mukaan lukien 
menettelytapojen käsikirja ja yhteisön tuomioistuimen tuomioiden 
luettelo on koottu ajantasaistettuun kokoelmaan kilpailulainsäädäntö 
Euroopan yhteisöissä (II osa: valtion tukeen sovellettavat säännöt). 
Vuosien mittaan on kuitenkin kerääntynyt monia sääntöjä. Näin ollen on 
syytä koota yhteen tiettyjä tekstejä ja tarkistaa nykyisiä. Niinpä 
aluetukia koskevia tekstejä ollaan parhaillaan kokoamassa yhteen, ja 
komissio on hyväksynyt uudet tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitettua 
tukea koskevat ohjeet, joiden luonnosta sen yksiköt tutkivat yhdessä 
jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa huhtikuussa pidetyssä 
monenvälisessä kokouksessa. Samassa kokouksessa keskusteltiin myös 
perusteista, joiden mukaan valtion tuki ja 92 artiklan 1 kohdan 
soveltamisalaan kuulumattomat yleisluonteiset toimenpiteet voidaan 
erottaa toisistaan. Samoin keskusteltiin ongelmista, jotka liittyvät 
julkisen sektorin maa-alueiden myyntien yhteydessä myönnettyyn tukeen 
ja lainatakauksena annettuun tukeen. Yksityiskohtainen kyselylomake 
julkisista takauksista lähetettiin kaikille jäsenvaltioille. 
151. Vuonna 1995 pidettiin myös kaksi muuta monenvälistä kokousta. 
Heinäkuussa jäsenvaltioiden asiantuntijat tutkivat vähämerkityksi-
syyssäännön ja pk-yrityksille myönnettäviä valtion tukia koskevien 
ohjeiden tarkistamista sekä arvioivat suunnitelmaa yleisohjeiksi 
taiteille ja kulttuurille annettavasta valtiontuesta, jolloin erityistä 
huomiota kiinnitettiin audiovisuaaliseen alaan. Joulukuussa asiantunti­
jat keskustelivat synteettikuituteollisuudelle annettavan tuen 
valvonnan järjestämisestä tulevaisuudessa, suurille investointihank­
keille annettavaa aluetukea koskevien horisontaalisten ohjeiden 
ensimmäisestä luonnoksesta sekä ongelmista, jotka liittyvät tukien 
Komission neljäs yleiskatsaus Euroopan yhteisön tehdasteollisuuden ja eräiden muiden 
alojen valtion tuista, KOM(95) 365 lopull. 
60 
laskennassa käytettävien viite- ja diskonttokorkojen määrittämiseen ja 
keräämiseen. 
152. Vuonna 1995 komissio teki ennätysmäärän päätöksiä valtion-
tukiasioissa, mikä johtui osaksi kolmen uuden jäsenvaltion liittymi­
sestä yhteisöön. Monet sen tutkimista tukitapauksista on tarkoitettu 
lieventämään tietyillä aloilla toteutettujen rakenneuudistusten 
sosiaalisia seurauksia. Komissio pyrkii myös entistä paremmin valvomaan 
tukea, jota myönnetään kansainväliseltä kilpailulta pitkään suojattuna 
olleille aloille, sekä sellaisessa muodossa annettua tukea, jonka 
läpinäkyvyys on hyvin vähäistä ja joka on menneinä vuosina usein 
välttynyt kaikelta valvonnalta. Se, että yritykset ovat entistä 
paremmin selvillä kilpailijoiden saamasta tuesta ja yhteisön sääntöjen 
suomista omista mahdollisuuksista saada valtion tukea oikeudenmukaisen 
kilpailun varmistamiseksi, saa yritykset tekemään yhä enemmän 
valituksia komissiolle, mutta myös valittamaan yhteisöjen ensimmäisen 
oikeusasteen tuomioistuimeen komission päätöksistä, joissa niiden 
kilpailijoille myönnetty tuki on hyväksytty. 
Ilmoitusvelvollisuuden valvonnan tehostaminen 
153. Komissio pyrki edelleen huolehtimaan siitä, että jäsenvaltiot 
täyttäisivät entistä paremmin velvollisuutensa ilmoittaa sille kaikki 
suunnitteilla olevat valtion tuet. Kokemus on osoittanut, että jotta 
tämä velvollisuus, jonka oikeudellinen perusta on EY:n perustamissopi­
muksen 93 artiklan 3 kohdassa, palvelisi tarkoitustaan, sen ohella 
pitäisi olla useita kannustustoimenpiteitä tai jopa rangaistusseuraa­
muksia. 
1. Perustamissopimuksen vastaisesti myönnetyn tuen takaisinperintä 
154. Komissio ilmaisi uudelleen selvästi, että se pitää tärkeänä 
valtion tuen etukäteen tapahtuvaa valvontaa, ja viittasi konkreettiseen 
ilmaukseensa eli etukäteisilmoituksen antamisvelvollisuutta koskevaan 
sääntöön. Tähän liittyen komissio antoi toukokuussa tiedonannon84 
niiden periaatteiden täsmentämiseksi, joita se haluaa noudatettavan 
toteutettaessa politiikkaa, joka koskee tämän velvollisuuden vastaises­
ti myönnetyn tuen takaisinperintää. 
Tämä tiedonanto on osa laajaa suuntausta, jonka tarkoitus on toisaalta 
saada jäsenvaltiot entistä paremmin noudattamaan perustamissopimuksen 
93 artiklan 3 kohtaa ja toisaalta kannustaa taloudellisia toimijoita 
entistä tarkemmin valvomaan saamansa tuen laillisuutta. Tällaiset 
ongelmat eivät kuitenkaan ole uusia. Komissio oli jo puuttunut niihin 
vaatiessaan yhteismarkkinoille soveltumattomien ja laittomien tukien 
palauttamista85, minkä kannan yhteisön tuomioistuin vahvisti sitä 
samalla jopa voimistaen86. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen 
tuomioistuin vahvisti hiljattain jälleen kerran tukensa komission 
politiikalle tällä alueella. Syyskuun 13 päivänä antamassaan tuomiossa 
yhdistetyissä asioissa T-244/93 ja T-486/93, Textilwerke Deggendorf 
GmbH v. komissio, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti 
komission päätöksen asettaa uuden tukipaketin hyväksymisen ehdoksi 
kyseisen tuen maksun lykkäämisen siihen asti, kunnes saman yrityksen 
aiemmin saama, soveltumattomaksi todettu tuki oli saatu takaisin, koska 
komission päätöksestä kävi selvästi ilmi, että sekä laittoman tuen että 
uuden tukipaketin saaminen olisi johtanut siihen, että tuki olisi 
kokonaisuudessaan ollut yhteismarkkinoille soveltumaton. 
EYVL N:o C 156, 27.6.1995, s.5 
Komission tiedonanto perustamissopimuksen vastaisesti myönnetystä tuesta, 
EYVL N:o C 318, 24.11.1983 
Yhteisöjen tuomioistuimen 21 päivänä maaliskuuta 1990 antama tuomio asiassa C-142/87 
Belgian kuningaskunta v. komissio (Tubemeuse), Kok. 1990, s. 1-959 ja yhteisöjen 
tuomioistuimen 14 päivänä helmikuuta 1990 antama tuomio asiassa C-301/87 Ranskan 
tasavalta v. komissio (Boussac), Kok. 1990, s. 1-307 
61 
Silloin käytetyn väliaikaisen lykkäysmääräyksen tehokkuus yksinään oli 
kuitenkin rajallinen, koska se tuli voimaan vasta tulevaisuudessa eikä 
se toisin sanoen vaikuttanut millään tavalla välittömästi jo maksetun 
tuen osaan (tai siihen kokonaisuudessaan). Siten nämä keinot eivät 
olleet riittävät estämään mahdollista kilpailun vääristymistä, jonka 
vaikutukset olisivat voineet tuntua komission lopullisen päätöksen 
antamiseen asti. Huolimatta siitä, että lainvastaista tukea saaneiden 
yritysten oli lopuksi palautettava saatu tuki, ne olivat yhä 
kilpailijoitaan paremmassa asemassa joko rahoituksen osalta tai siksi, 
että vaikeuksissa olevien yritykset pystyivät pidentämään aikaa, jona 
niiden vakavaraisuus oli riittävä. 
Komission uusi tiedonanto liittyy tähän. Siinä ilmoitetaan, että 
soveltuvissa tapauksissa komissio voi - väliaikaista määräystä 
käyttäen ja annettuaan kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden esittää 
huomautuksensa ja harkita vaihtoehtoisesti hätäavun myöntämistä -
määrätä jäsenvaltion perimään takaisin kaikki perustamissopimuksen 
vastaisesti maksetut varat. Tuki on perittävä takaisin jäsenvaltion 
kansallisen lainsäädännön vaatimusten mukaisesti. Takaisin maksettavaan 
määrään lisätään viivästyskorko laittoman tuen maksamisajankohdasta 
alkaen. Toisena uutena piirteenä on se, että korkoja laskettaessa ei 
käytetä laissa määriteltyä vaan kaupallista korkoa eli komission 
aluetukiasioissa käyttämää viitekorkoa87. Siinä tapauksessa, että 
jäsenvaltio ei noudattaisi tätä, komissio voi viedä asian suoraan 
yhteisöjen tuomioistuimeen vedoten yhteisön perustamissopimuksen 93 
artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa määrättyä menettelyä vastaavaan 
menettelyyn. * 
2. Komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö 
155. Liittyen samaan pyrkimykseen lisätä laillisuuden noudattamista 
yhteisössä komissio antoi lokakuussa tiedonannon, joka koski komission 
ja kansallisten tuomioistuinten välistä yhteistyötä valtion tuen 
alalla88. Tämä ei ole millään tavalla pakottava eikä rajoittava, vaan 
sen tarkoitus on pikemminkin antaa uutta pontta yhteisön toimeenpanevan 
toimielimen ja kansallisten tuomioistuinten välisille suhteille ja 
kiinnittää jälkimmäisten huomiota siihen huomattavaan merkitykseen, 
joka niillä voi olla kolmansien osapuolten oikeuksien nopeassa 
turvaamisessa ja menettelyihin liittyvien jäsenvaltioiden velvoittei­
den noudattamisessa. Tämä tiedonanto liittyy siten läheisesti myös 
edellisessä kohdassa käsiteltyyn yleiseen suuntaukseen. 
Tiedonannossa todetaan, että kun komissio on yhteisön toimielin, joka 
vastaa yhteisön edun mukaisesti tukipolitiikan soveltamisesta ja 
kehittämisestä, kansallisten tuomioistuinten on suojeltava komission 
lopulliseen päätökseen saakka niiden yksilöiden oikeuksia, joita on 
koskenut valtion viranomaisten mahdollisesti tekemä EY .-n perustamisso­
pimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen rikkomus89. Tämän 
tavoitteen saavuttamiseksi kansallisia tuomioistuimia kehotetaan 
käyttämään kaikkia asianmukaisia keinoja ja soveltamaan kaikkia asiaan­
kuuluvia kansallisen oikeuden säännöksiä ja erityisesti määräämään 
väliaikaisia toimenpiteitä määräämällä laittomasti maksetut varat 
jäädytettäviksi tai palautettaviksi tai määräämällä vahinkoa kärsi­
neille osapuolille vahingonkorvausta korkoineen. 
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tehokkaimmalla mahdollisella 
tavalla komissio aikoo auttaa kansallisia tuomioistuimia toimimalla 
niiden kanssa yhteistyössä. Erityisesti komissio ai-koo 
Komission tiedonanto jäsenvaltioille, kirje SG(95) D/1971, 22.2.1995. Ensimmäisen 
oikeusasteen tuomioistuin vahvisti hiljattain, että komissiolla on mahdollisuus vaatia 
korkojen maksamista takaisinperitystä tuesta: 8 päivänä kesäkuuta 1995 annettu tuomio 
asiassa T-459/93 Siemens SA, Kok. 1995, s. 11-1675. 
EYVL N:o C 312, 23.11.1995, s. 8 
Yhteisöjen tuomioistuimen 21 päivänä marraskuuta 1991 antama tuomio asiassa C-354/90, 
Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires ja Syndicat 
national des négociants et transformateurs de saumon v. Ranska, Kok. 1991, s. 1-5527, 
kohta 14. 
62 
jatkaa ja kehittää avoimuuden, politiikkaa julkaisemalla tietoja 
valtion tukea koskevista asioista 
toimittaa menettelyä koskevia tietoja vireillä olevista 
asioista 
toimittaa asia- ja tilastotietoja sekä analyyttistä tietoa. 
B - Tuen käsite 
156. Perustamissopimuksissa olevan tuen käsitteen tulkitseminen on 
usein vaikein osa toimenpiteiden käsittelyä komissiossa. Perusteilla, 
joiden mukaisesti jäsenvaltioiden toteuttamiin, yrityksiin kohdistuviin 
toimenpiteisiin liittyvä tuki määräytyy, on erityinen merkitys sekä 
niiden ilmoittamisesta vastaavien kyseisten jäsenvaltioiden hallintovi­
ranomaisille.että kansallisille tuomioistuimille, jotka voivat joutua 
ratkaisemaan, olisiko niiden käsiteltäväksi annettuun toimenpiteeseen 
pitänyt soveltaa ilmoitusvelvollisuutta. Useat komission vuonna 1995 
tekemät päätökset auttoivat entistä paremmin rajaamaan kilpai­
lusäännöissä olevaa tuen käsitettä. 
157. a) Jotta 92 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa, toimenpiteen on 
tarjottava yritykselle taloudellinen etu, jollaista se ei olisi saanut 
tavanomaisessa liiketoiminnassaan. Komissio katsoo, että tämä ehto 
täyttyy, jos yritys hankkii valtion omistamaa maata tai teollisuuston­
tin markkinahintaa alhaisempaan hintaan. Tästä syystä komissio päätti 
käynnistää 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn asiassa, joka koski 
Siemens Nixdorf AG/Mainz -nimisen yrityksen hankkimaa valtion omistamaa 
maa-aluetta hintaan, jonka arvioitiin olleen 5,5 - 21,5 miljoonaa 
Saksan markkaa markkinahintaa alhaisempi. Samaa ajattelutapaa 
sovelletaan silloin, jos valtio hankkii maata yritykseltä markkinahin­
taa korkeampaan hintaan. Koska komissio epäili, vastasiko Tubacex-
nimisen espanjalaisen terasyhtiön viranomaisille myymän maa-alueen 
hinta markkinahintaa, komissio päätti käynnistää 93 artiklan 2 kohdan 
mukaisen menettelyn. 
158. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ei 
lasketa julkista rahoitusta, jolla katetaan kulut, jotka olennaisesti 
sisältyvät rakennuksen tai teollisuustontin kytkemiseen osaksi 
(julkista) infrastruktuuria ja joista yritys maksaa suoria tai 
epäsuoria käyttömaksuja. Koska Meurthe-et-Mosellessa sijaitsevassa 
Villeyssä infrastruktuurin rakentaminen uutta tuotantolaitosta varten 
hyödytti ainoastaan kyseistä Kimberly-Clark -nimistä paperiyhtiötä ja 
erityisesti koska yritys omisti asennetun laitteiston ja oli sen ainoa 
käyttäjä, rakentamiskulujen osittainen rahoittaminen julkisin varoin 
merkitsi kyseiselle yritykselle myönnettyä tukea. Tässä yhteydessä 
komissio otti myös huomioon sen, että markkinoilla toimiva yksityinen 
sijoittaja ei olisi toteuttanut tätä hanketta, koska alueen myyntihinta 
ei vastannut edes infrastruktuurin rakentamiseen myönnetyn osittaisen 
rahoituksen arvoa. 
159. Valtion tueksi lasketaan julkiset varat, jotka myönnetään 
(julkiselle) yritykselle edullisemmin ehdoin kuin mitä markkinoilla 
toimiva yksityinen sijoittaja soveltaisi myöntäessään rahoitusta 
vastaavassa taloudellisessa tilanteessa ja kilpailuasemassa olevalle 
yksityiselle yritykselle. Tapauksissa, joissa valtion hankkima osuus 
yrityksestä voidaan yhdistää muuhun julkiseen tukeen, josta on 
ilmoitettava komissiolle 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti, oletetaan, 
että kyse saattaa olla valtion tuesta. EY:n perustamissopimuksen 92 ja 
93 artiklan soveltamista julkisyhteisöjen omistusosuuksiin koskevan 
tiedonantonsa90 mukaisesti komissio kehotti Espanjan valtiota ilmoitta­
maan selvillä etukäteen kaikista hankinnoista, joita Andalusian 
kehittämistä varten perustettu instituutti tekee. 
Ks. komission tiedonanto 1983, Euroopan yhteisön tiedote 9-1984, kohdat 3.4 ja 4.4. 
63 
Koska Baijerin osavaltio aikoi myöntää pääomatukea kertyneiden 
tappioiden kattamiseksi Neue Maxhùtte Stahlwerke GmbH:lle ja Lech-
Stahlwerke GmbH-.lle samaan aikaan, kun se oli myymässä omistamansa 
osuudet näissä yrityksissä, mikä olisi merkinnyt sitä, että tuelle ei 
olisi edes pitkällä aikavälillä ollut mitään mahdollisuutta saada 
tuottoa, komissio päätti, että nämä pääomatuet olivat valtion tukea. 
Vastaavista syistä komissio päätti, että pääomatuki, jonka Italian 
valtio oli myöntänyt teollisuutta varten perustamansa holdingyhtiön 
ENI:n kautta lannoiteyritys Enichem Agricultura S.p.A.:lle vuosina 
1991-1994, oli valtion tukea, koska pääomatuki oli annettu ennen kuin 
rakenneuudistus suunnitelma oli laadittu yksinomaan yrityksen konkurssin 
estämiseksi ja siten ilman mitään mahdollisuuksia saada kohtuullista 
tuottoa. Lisäksi komissio katsoi, että kyseisissä olosuhteissa aika, 
jona yritys oli kärsinyt suuria tappioita (viisi vuotta), oli liian 
pitkä, jotta yksityinen markkinasijoittaja olisi hyväksynyt sen. 
Yksityinen sijoittaja olisi lopettanut yrityksen toiminnan tai 
toteuttanut perusteellisen rakenneuudistuksen paljon aiemmin. 
Myöhemmässä vaiheessa laadittuun rakenneuudistussuunnitelmaan liittyvä 
pääomatukikin oli siksi valtion tukea. Komissio katsoi myös, että 
suunnitelman arvioidut myönteiset tulokset olivat liian vähäisiä 
verrattuna uuden pääomatuen kokonaismäärään. 
Toisaalta jos yritykseen suunnattu valtion pääomatuki tapahtuu yhdessä 
yksityisen sijoittajan vastaavin ehdoin tekemän pääomajärjestelyn 
kanssa ja yksityisen sijoittajan osuudella yrityksestä on todellista 
taloudellista merkitystä, komissio katsoo, että valtion osallisuudessa 
ei ole kyse tuesta. Tästä syystä komissio päätti, että belgialaisen 
Wallonian viranomaisten myöntämät pääomasiirrot ja lainat EM-Filature -
nimiselle tekstiiliyritykselle perustuivat normaaliin liiketaloudelli­
siin näkökohtiin eikä ollut valtion tukea, koska samaan aikaan tämän 
osallistumisen kanssa yksityiset osakkeenomistajat lisäsivät pääomaa 
yritykseen nostaen ne enemmistöosakkaiksi yrityksessä . ja koska 
yksityiset osakkeenomistajat tarjosivat lainaa samanlaisin ehdoin. 
Vastaavista syistä komissio katsoi, että Portugalin valtion Lisnave-
laivankorjausyritykselle myöntämä pääomajärjestely yrityksen terveh­
dyttämisen yhteydessä ei ollut 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtion 
tukea. 
160. b) Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan tukea on 
annettava tietyille yrityksille (tai tiettyjen tuotteiden valmistusta 
varten), jotta se luetaan valtion tueksi. Yleiset talous-, finanssi-
tai sosiaalipolitiikkaan liittyvät toimenpiteet eivät kuulu 92 artiklan 
1 kohdan soveltamisalaan. Kilpailuetuja, joita yritykset saavat yhdessä 
jäsenvaltiossa tällaisten yleiseen politiikkaan kuuluvien toimenpitei­
den ansiosta, käsitellään tarvittaessa 101 ja 102 artikloissa määrättyä 
asianmukaista menettelyä noudattaen. 
Näin ollen 92 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta yleisiin toimenpiteisiin, 
jotka koskevat kaikkia jäsenvaltiossa toimivia yrityksiä ja jotka 
täyttävät objektiivisuuden ja samanarvoisuuden vaatimukset. Näitä 
näkökohtia silmällä pitäen komissio katsoi, että Saksan valtion 
myöntämä tuki Maschinenfabrik Sangerhausen GmbH m työntekijöille 
sosiaaliturvavelvoitteiden kattamiseksi yrityksen purkamisen yhteydessä 
ei ollut valtion tukea, koska tämä tuki on automaattisesti kaikkien 
purettavien yritysten käytettävissä Saksassa. Vastaavasti komissio 
katsoi, että espanjalaiselle Tujbacex-teräsyhtiölle myönnetty velan 
lyhennyksen lykkäys ei sinär\sä ole valtion tukea, vaan Espanjan 
lainsäädännön maksukyvyttömyyttä koskeviin säädöksiin liittyvä yleinen 
toimenpide, joka koskee yleisesti kaikkia yrityksiä. Yllä olevista 
perusteista kuitenkin seuraa, että jos kaikille yrityksille avoimen 
järjestelyn objektiivisten vaatimusten vaikutus on se, että vain tietyt 
yritykset voivat hyötyä toimenpiteestä, komissio katsoo, että kyseessä 
on valtion tuki. 
Jos toimenpide koskee kaikkia yrityksiä, mutta antaa toimenpiteen 
toteuttaville viranomaisille harkintavaltaa, saattaa kyseessä olla 
64 
valtion tuki. Komissio katsoo tästä syystä, että Suomen työllisyys-
tukiohjelma, joka on avoin kaikkien alojen kaikille yrityksille ympäri 
maata, oli valtion tukea, koska työvoimaviranomaiset pystyivät 
päättämään harkinnanvaraisesti tuen määrästä ja tuetun kauden 
pituudesta jokaisen työttömän kohdalla, jonka jokin yritys oli ottanut 
työhön. 
161. c) Tiettyjen yritysten saaman taloudellisen hyödyn on oltava 
jäsenvaltion myöntämää tai valtion varoin myönnettyä, jotta se 
lasketaan 92 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtion tueksi. Kyseistä 92 
artiklan 1 kohtaa sovelletaan tukeen, jota on antanut valtion, alueen 
tai paikallistason viranomainen tai tuen jakamista varten valtion 
perustama tai osoittama julkinen tai yksityinen elin.91 Vaikka tukea ei 
annettaisi valtion perustaman tai osoittaman elimen kautta, kyseessä 
voi olla valtion tuki, jos yhdelle tai useammalle vastaanottavalle 
yritykselle annettava taloudellinen tuki on valtion määräämää. 
162. d) Tuen on voitava vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 
näkyvällä tavalla. Komissio katsoi, että tämä ehto täyttyi saksalaisen 
Leuna-Werke GmbH -nimisen yrityksen tapauksessa, vaikka yritys ei 
harjoitakaan vientiä muihin jäsenvaltioihin, koska tuen avulla sillä 
on mahdollisuus kasvattaa tuotantoaan kotimarkkinoita varten ja siten 
pienentää muista jäsenvaltioista tuotavien tuotteiden potentiaalisia 
markkinoita siellä. 
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa 78/76, Steinike und Weinlig v. Bundesamt fur 
Ernährung und Forstwirtschaft, Kok. 1977, s. 575 
65 
C - Selvitykset tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille 
1. Alakohtaiset tuet 
1.1. Alat, joihin sovelletaan erityissääntöjä 
1.1.1. Tuki laivanrakennusteollisuudelle 
163 . Neuvosto antoi 21 päivänä joulukuuta asetuksen EY/3094/95''-' OECD-
sopimuksen täytäntöönpanemisesta tavanomaisten kilpailuedellytysten 
osalta kauppa-alusten rakennus- ja korjausteollisuudessa, mukaan lukien 
tuotantotukien poistaminen. Uutta asetusta sovelletaan OECD-sopimuksen 
voimaantulemisesta alkaen, jonka olisi pitänyt tapahtua 1 päivänä 
tammikuuta 1996. Huolimatta siitä, että Euroopan unioni ratifioi 
sopimuksen joulukuussa, sen voimaantulo valitettavasti myöhästyi, koska 
eräiden muiden sopimuksen osapuolten ratifioimismenettelyt 
myöhästyivät. Neuvosto päätti sen vuoksi, että laivanrakennusteollisuu­
den tuista annetun seitsemännen direktiivin93 sääntöjen soveltamista 
olisi jatkettava väliaikaisesti ja enintään 1 päivään lokakuuta 1996 
asti. Jos OECD-sopimus ei ole tullut voimaan vielä 1 päivään kesäkuuta 
1996 mennessä, komissio tekee neuvostolle tarkoituksenmukaisia 
ehdotuksia, jotta se voi päättää tulevasta politiikasta ennen 1 päivää 
lokakuuta 1996. Tämän taustan pohjalta komissio päätti säilyttää 
yleisen tuotantotukien ylärajan 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen 9 
prosentissa suurten alusten osalta ja 4, 5 prosentissa alle 10 miljoonan 
ecun arvoisten alusten osalta sekä muunnostöissä. 
1.1.2. Terästeollisuus 
164. Vuonna 1995 komissio jatkoi valppaasti terästukisääntöjen94 
soveltamista. Tämä tiukka tukisääntöjen täytäntöönpano johti siihen, 
että tehtiin useita kielteisiä päätöksiä, joissa vaadittiin laittomasti 
myönnetyn tuen takaisinmaksamista. 
Neuvosto antoi yksimielisen hyväksyntänsä EHTYm perustamissopimuksen 
95 artiklan nojalla tehtyihin erityispoikkeuksiin, jotka liittyivät 
Itävallan rautamalminlouhinnalle marraskuussa myönnettyyn tuotantotu­
keen ja valtiollisen terästeollisuuden yrityksen yksityistämiseen 
myönnettyyn sulkemistukeen Irlannissa joulukuussa. 
Kuuden aikaisemman EHTYm perustamissopimuksen 95 artiklaan liittyvän 
asian (Ilva Italiassa, CSI ja Sidenor Espanjassa, EKO Stahl ja SEW 
Freital Saksassa sekä Siderurgia Nacional Portugalissa) huolellista 
seurantaa jatkettiin, ja sen yhteydessä neuvostolle esitettiin 
puolivuotiskertomukset. 
Maaliskuussa komissio ehdotti, että ympäristönsuojeluun liittyvät 
terästukisääntöjen määräykset olisi yhdenmukaistettava ympäristönsuoje­
lulle myönnettävää valtion tukea koskevien tarkistettujen yhteisön 
suuntaviivojen kanssa sen varmistamiseksi, että terästeollisuutta 
kohdellaan samoin kuin muita teollisuuden aloja. Neuvoston hyväksyntää 
odotetaan vielä. 
1.1.3. Kivihiiliteollisuus 
165. Päätöksessä N: o 3632/93/EHTY95, joka on tehty 28 päivänä 
joulukuuta 1993, määrätään kivihiiliteollisuudelle myönnettävää valtion 
tukea koskevista yhteisön säännöistä ajalle 1994-2002. 
EYVL N:o 332, 30.12.1995 
Neuvoston direktiivi 90/684/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 
94/73/EY 
Komission päätös 3855/91/EHTY 
EYVL N:o L 329, 30.12.1993, s. 12 
66 
Komissio hyväksyi 4 päivänä huhtikuuta96 yhteensä 3 384,2 miljoonan 
ecun suuruiset tuet, jotka Saksa myönsi vuonna 1995. Näitä olivat 
sähkön tuottamista yhteisön hiilestä koskevan kolmannen lain nojalla 
maksettava korvaus sähköntuottajille, maanalaisen kaivostyövoiman 
säilyttämiseksi ("Bergmannsprämie") annettu tuki sekä tuki, jolla 
katetaan tiettyjen yritysten poikkeukselliset kustannukset, jotka 
liittyvät aikaisempien kausien kuluihin. 
Komissio antoi 19 päivänä heinäkuuta puoltavan lausunnon Ranskan 
viranomaisten esittämästä rakenneuudistussuunnitelmasta ja hyväksyi 
yhteensä 912,8 miljoonan ecun suuruiset tuet97, joiden tarkoitus oli 
kattaa vuonna 1994 toiminnasta aiheutuneet tappiot ja kivihiili­
teollisuuden nykyaikaistamisesta, järkeistämisestä ja rakenneuudis­
tuksesta aiheutuneet aikaisempien kausien kulut sekä tuki tutkimus- ja 
kehitystyöhön. Samalla komissio hyväksyi Saksan lisätukia yhteensä 
196,9 miljoonaa ecua koksihiilen ja koksin myymiseksi yhteisön 
terästeollisuudelle98. 
Komissio valtuutti 26 päivänä heinäkuuta99 Ranskan myöntämään yhteensä 
668,1 miljoonaa ecua tukea kattamaan vuonna 1995 toiminnasta 
aiheutuneet tappiot ja kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisesta, 
järkeistämisestä ja rakenneuudistuksesta aiheutuneet aikaisempien 
kausien kulut sekä tuen tutkimus- ja kehitystyöhön. 
Komissio valtuutti 3 päivänä marraskuuta 1994 tehdyssä komission 
päätöksessä100 Yhdistyneen kuningaskunnan myöntämään yhteensä 2 594,4 
miljoonan ecun tuen vuodelle 1995 aikaisempien kausien kulujen 
kattamiseen. 
Ilmoitukset tuesta vuodelle 1995 on saatu Portugalin ja Espanjan 
viranomaisilta ja Saksan viranomaisilta on saatu toinen ilmoitus. 
Komission yksiköt tutkivat näitä ilmoituksia määritelläkseen, 
soveltuvatko ne päätökseen 3 632/93/EHTY. 
1.1.4. Moottoriajoneuvo teollisuus 
166. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi 29 päivänä kesäkuuta 
1995"" antamassaan tuomiossa, että moottoriajoneuvoteollisuuden valtion 
tukia koskevien yhteisön ohjeiden voimassa-olo oli päättynyt 1 päivänä 
tammikuuta 1995 vastoin komission viimeistä päätöstä, jossa ohjetta 
jatkettiin määräämättömäksi ajaksi. Estääkseen oikeudellisen tyhjiön, 
jonka tuomio voisi mahdollisesti aiheuttaa, komission oli toimittava 
tavanomaisesta käytännöstä poiketen. Se päätti 5 päivänä heinäkuuta 
1995 jatkaa ohjeiden voimassaoloa takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 
1995 ja ehdotti samalla jäsenvaltioita ottamaan ohjeet käyttöön 
uudestaan kahden vuoden pituiseksi kaudeksi, joka alkaa viimeistään 1 
päivänä tammikuuta 1996. 
Tämän seurauksena Espanjan hallitus valitti yhteisöjen tuomioistuimessa 
komission päätöksestä jatkaa ohjeiden voimassaoloa takautuvasti ja 
toisin kuin muut jäsenvaltiot ei suostunut ehdotukseen ottaa ohjeita 
uudestaan käyttöön kahden vuoden ajaksi. Tämän jälkeen komission oli 
pakko aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukainen 
menettely tutkiakseen kaikkien tukiohjelmien soveltuvuuden, joista 
moottoriajoneuvoteollisuuden yritykset Espanjassa voisivat saada 
hyötyä. Komissio teki 20 päivänä joulukuuta lopullisen päätöksen, jossa 
se vaati Espanjaa noudattamaan uudelleen käyttöön otettujen ohjeiden 
vaatimuksia samoin kuin muutkin jäsenvaltiot. 
Päätös 95/464/EHTY, EYVL N:o L 267, 9.11.1995, s. 42 
Päätös 95/465/EHTY, EYVL N:o L 267, 9.11.1995, s. 46 
Päätös 95/499/EHTY, EYVL N:o L 287, 30.11.1995, s. 53 
Päätös 95/519/EHTY, EYVL N:o L 299, 12.12.1995, S. 18 
Päätös 95/995/EHTY, EYVL N:o L 379, 31.12.1995, s. 6 
Asia C-135/93, Espanja v. komissio, Kok. 1995, s. 1-1651 
67 
Komissio jatkoi 5 päivänä heinäkuuta 1995 tekemänsä päätöksen 
perusteella moottoriajoneuvoteollisuudelle myönnettäviä valtion tukia 
koskevien yhteisön ohjeiden soveltamista koko vuoden 1995 ajan. Se sai 
yhdeksän ilmoitusta hyväksyttyjen tukiohjelmien perusteella annetuista 
ruista ja kaksi ilmoitusta tilapäisten ohjelmien perusteella. Kuudaa a a 
asiassa komissio teki päätöksen, jossa ilmoitettu tuki hyväksyttiin. 
Komissio teki myös yhden väliaikaisen päätöksen, jossa se vaati Saksan 
hallitusta toimittamaan tietyssä määräajassa kaikki tiedot, joita 
tarvitaan arvioitaessa VW Sachsenin uusille hankkeille myönnettäviä 
tukia, jotka eivät sisältyneet edelliseen vuonna 1994 tehtyyn 
päätökseen102. 
167. Arvioidessaan yksittäisiä aluetukiohjelmiin perustuvia tukia 
komissio jatkoi sen arviointiperusteen noudattamista, että tällä alalla 
myönnettävän aluetuen suuruuden on oltava suhteessa todelliseen 
sijoittajan kohtaamaan alueelliseen haittaan. On kuitenkin huomattava, 
että komissio on sallinut keskimäärin korkeampia tukimääriä moottoria­
joneuvojen valmistajille Euroopan unionin vähiten kehittyneillä 
alueilla sijaitsevien investointihankkeiden tukemiseksi. 
168. Pelastus- ja rakenneuudistustukitapausten kohdalla komissio teki 
lopulliset päätökset DAF Belgiumia, DAF Netherlandsia ja SEAT-
Volkswagenia koskevissa asioissa. Päätökset koskivat olemassa olevien 
sääntöjen mukaisesti DAFin kohdalla konkurssissa olevalle yritykselle 
maksetun tuen osittaista takaisinmaksamista ja SEATin kohdalla 
merkittävää tuotantokyvyn alentamista. Lisäksi komissio päätti aloittaa 
EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn 
Espanjan viranomaisten Santana Motor S.A.:lle myöntämästä tuesta. 
169. Arvioidessaan tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää tukea 
koskevia tapauksia komissio tunnistaa T&K-toiminnan mahdolliset 
hyödylliset vaikutukset taloudelliseen kehitykseen ja ottaa myös 
huomioon kilpailun vääristymisen vaaran. Komissio varmistaa myös, että 
tukea myönnetään ainoastaan sellaisiin hankkeisiin, jotka ovat aidosti 
innovatiivisia Euroopan tasolla. Lisäksi se varmistaa, että tutkimus-
ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevissa yhteisön 
ohjeissa määrättyjä tuen enimmäismääriä noudatetaan. Koska nämä 
edellytykset täyttyivät Opel Austrian ja Ford Valencian asioissa, 
komissio hyväksyi ehdotetut tuet. 
170. Molempiin asioihin liittyy myös tukea investointihankkeille 
ympäristön saastumisen vähentämiseksi. Moottoriajoneuvoteollisuuden 
tukia koskevien yhteisön ohjeiden ja ympäristönsuojeluun myönnettävää 
valtion tukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti tällainen tuki 
voidaan hyväksyä, jos sitä myönnetään ainoastaan ylimääräisiin 
investointikustannuksiin, jotka ovat välttämättömiä saastumisen 
vähentämiseksi tai poistamiseksi kokonaan taikka ympäristönsuojelun 
vaatimien uusien tuotantomenetelmien käyttöönottamiseksi. Edellytyksenä 
on myös, että ei ylitetä määrättyjä tuen enimmäismäärärajoja, jotka 
ovat 15 prosenttia hankkeille, joilla pyritään uusien standardien 
noudattamiseen, ja 30 prosenttia hankkeille, joilla standardit 
ylitetään huomattavasti, tai vapaaehtoisille toimenpiteille. Sekä Opel 
Austriaa että Ford Valenciaa koskevissa asioissa samoin kuin edellä 
mainitussa Ford Genkin asiassa nämä edellytykset täyttyivät, minkä 
vuoksi komissio hyväksyi ehdotetut tuet. 
171. Komissio oli useissa asioissa vaatinut kansallisia viranomaisia 
seuraamaan tukeen oikeutetun investoinnin toteuttamista ja pyytänyt 
jäsenvaltioita lähettämään vuosikertomukset investointien tuloksista 
ja tukien maksuista. Käytäntö on jo osoittanut tällaisen seurantamenet­
telyn tärkeyden erityisesti siksi, että suurten monivuotisten 
investointihankkeiden toteuttaminen johtaa moniin muutoksiin, jotka 
voivat edellyttää muutoksia tukimaksuihin. Vuoden 1995 aikana tätä 
XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 367 kohta ja Liite II.E, 2.6. kohta 
68 
jälkiseurantaa toteutettiin Ford/VW Setubalin ja Fiat Mezzogiornon 
asioissa sekä Chryslerin ja SNFm asioissa Itävallassa, joissa Euroopan 
unioni sopi tukien vähentämisestä Itävallan kanssa. NedCaria koskevassa 
asiassa komissio oli tekemässään päätöksessä vaatinut Alankomaiden 
viranomaisia ilmoittamaan, millä perusteilla kustannukset jaettiin 
vanhojen ja uusien mallien kesken, jotta se voisi varmistaa, että tukea 
ei myönnetä Volvolle ja Mitsubishille puutteellisten jakoperusteiden 
vuoksi103. Vuosien 1994 ja 1995 kustannusten jakoperusteiden analyysi 
osoitti, että tapaukset eivät sisältäneet valtion tukea. Lopuksi 
i?overia koskevassa rakenneuudistustukeen liittyvässä asiassa, joka on 
ajalta ennen yhteisön ohjeiden laatimista, ja Opel Eisenachia 
koskevassa aluetukeen liittyvässä asiassa jälkiseuranta lopetettiin, 
kun kaikki päätöksiin liitetyt ehdot oli täytetty. 
1.1.5. Synteettikuituteollisuus 
172. Vuodesta 1977 alkaen tämä teollisuuden ala on ollut erityis­
valvonnan kohteena niin sanotun synteettikuituteollisuudelle myönnettä­
viä tukia koskevan säännöstön mukaisesti. Huhtikuussa komissio pyysi 
riippumatonta konsulttia arvioimaan säännöstön vaikutukset ja sen, 
minkä muotoista lisävalvonnan olisi oltava, jos se oli vielä tarpeen. 
Konsultit julkaisivat kertomuksensa lokakuussa ja komissio päättää 
vuoden 1996 alussa mihin toimiin se ryhtyy asiassa. Huhtikuussa 
komissio myös jatkoi nykyisen säännöstön104 voimassaoloaikaa yhdeksällä 
kuukaudella 31 päivään maaliskuuta 1996 asti105. 
1.1.6. Liikenne 
173 . Tukitapausten määrä liikenteen alalla on noussut huomattavasti 
vuonna 1995 (29:stä 52.-een). Samalla niiden sisältö on muuttunut 
monimutkaisemmaksi. Artiklojen 92 ja 93 soveltamiala on myös laajentu­
nut. Liikennemarkkinoiden vapautumisen edistyessä toimijoihin 
suuntautuva kaupallinen paine kasvaa kaikilla aloilla. Siviili-ilmailun 
vapauttamisen saattaminen loppuun sisältää kabotaasiliikenneoikeudet 
eurooppalaisille liikenteenharjoittajille maaliskuusta 1997 alkaen. 
Viimeaikoina hyväksytyt direktiivit infrastruktuurimaksuista ja 
oikeudesta käyttää valmista raideinfrastruktuuria rautatieliikenteen 
alalla jatkavat direktiivillä 91/440 aloitettua käytäntöä. Nämä 
periaatteet laajennetaan myös valtion sisäisiin laivaliikennelinjöihin. 
Nämä ovat ainoastaan muutamia esimerkkejä edistymisestä kohti 
liikennepalveluiden yhtenäismarkkinoita. 
174. Kaupallisten liiketoimien edetessä uusille alueille valtion 
myöntämän taloudellisen tuen valvontaa on lisättävä sen varmista­
miseksi, että kaikille yrityksille, sekä julkisille että yksityisille, 
säilytetään yhdenmukaiset kilpailuedellytykset. Liikenteen alalla ei 
pitäisi hyväksyä julkisia toimenpiteitä, jotka pienentävät yrityksen 
kustannusrakenteeseen tavallisesti* sisältyviä kustannuksia, jollei 
niiden perusteena ole tarve koordinoida liikennealaa tai täyttää 
julkisia liikennepalveluvelvoitteita. Lisäksi liikenteen kehittäminen 
taloudellisena toimintana tai konkreettinen yleiseurooppalaisia etuja 
ajava hanke voitaisiin hyväksyä poikkeukseksi. 
175. Viime vuoden aikana jäsenvaltiot esittivät komission yksiköille 
useita tapauksia (Ferrovie dello Stato, vakituinen Öresundin yhteys), 
joissa oli selvennettävä, voitaisiinko julkista investointia infras­
truktuuriin pitää valtion tukena. Hallitukset ovat aina käyttäneet 
taloudellisia keinoja tärkeänä välineenä infrastruktuurin kehittämistä 
koskevassa politiikassaan. Niin kauan kuin alalle pääsy ja hyödykkei­
den/palveluiden käyttö säilyvät julkisina ja yleisinä, tällaisia 
toimenpiteitä ei voida pitää 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna 
tukena, vaan yleisen edun mukaisina toimenpiteinä. Jotta voidaan puhua 
103 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 367 kohta ja Liite II.E, 2.6. kohta 
104 EYVL N:o C 346, 30.12.1992 
105 EYVL N:o C 142, 8.6.1995 
69 
kilpailun vääristymisestä ja siten mahdollisesti myös tuesta, 
infrastruktuuriin liittyvät hyödyt pitäisi suunnata valikoivasti 
tiettyjen yritysten tukemiseen, mistä esimerkkeinä olisivat tiettyä 
tarkoitusta varten rakennettu tila yhden yrityksen yksinomaiseen 
käyttöön tai syrjivät alalle pääsyn rajoitukset. 
Taloudelliselta kannalta katsottuna julkiset viranomaiset tarjoavat 
tavallisesti näitä tavaroita ja palveluita, koska markkinat eivät pysty 
siihen tarpeeksi tehokkaasti. Infrastruktuurin kaltaisia hyödykkeitä 
ei yleensä voi jakaa ja kaikki kansalaiset käyttävät niitä yhteisesti 
joko maksua vastaan tai vastikkeetta. Tällainen julkisen vallan 
tarjoama julkinen hyödyke hyödyttää koko yhteiskuntaa eikä sitä ole 
suunnattu tietylle yritykselle tai teollisuudenalalle (poissulkemisen 
estämisen periaate). Vastaavasti julkinen tuki infrastruktuurille ei 
tavallisesti ole tukea, vaan ennemminkin yleinen toimenpide, josta 
valtio voi päättää talouspolitiikan, kaavoituksen ja kehityksen suhteen 
määritellyn riippumattomuutensa perusteella. 
176. Vuonna 1995 esitettiin useita valituksia, joissa väitettiin 
satamien saavan valtion tukea. Herää kysymys, voidaanko taloudellista 
tukea satamatoiminnoille tarkastella 92 artiklan perusteella. 
177. Siviili-ilmailun osalta komissio perusti valtion tukea koskevat 
päätöksensä marraskuussa 1994106 annetuissa uusissa suuntaviivoissa 
kehitettyihin periaatteisiin. Suuntaviivoissa otetaan huomioon 
lentoliikennepalveluiden markkinoiden yhä kilpailullisempi luonne 
kolmannen vapauttamistoimenpidepaketin tultua voimaan vuonna 1993. 
Vuonna 1994 komissio hyväksyi rakenneuudistustuen maksamisen erissä 
TAP: lie107 ja Air Francelle108. Molemmissa tapauksissa komission hyväk­
synnän edellytykseksi asetettiin lueteltujen sitoumusten täyttäminen 
ja rakennemuutossuunnitelmien toteuttaminen. Vuonna 1995 komissio 
valvoi näiden edellytysten noudattamista riippumattomien asiantuntijoi­
den avustuksella. Koska TAP ja Air France täyttivät molemmat ehdot 
tyydyttävästi, tuen toisen erän maksamista ei vastustettu. 
178. Vuonna 1994 komissio päätti myös, että ranskalaisen julkisen 
yrityksen CDC-Pm merkittyä Air Francen liikkeeseenlaskemia velka­
kirjoja kyseessä oli laiton, yhteismarkkinoille soveltumaton tuki, 
jonka komissio vaati palautettavaksi. Lokakuussa 1994 Ranska ja Air 
France valittivat komission päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen 
tuomioistuimeen. Komissio päätti 4 päivänä huhtikuuta 1995109 muuttaa 
alkuperäistä päätöstään ja pyytää Ranskaa huolehtimaan siitä, että tuki 
ja viivästyskorot talletetaan sulkutilille, kunnes tuomioistuin antaa 
lopullisen ratkaisun. Tämän järjestelyn taloudellinen perustelu on se, 
että Air France ei pääse käyttämään tuen suuruisia varoja tuomioistui­
men käsittelyn ollessa kesken. 
17 9. Toukokuun 4 päivänä 1995110 komissio analysoi Swissairin ja 
Sabenan väliseen sopimukseen liittyviä rahoitustoimia. Sopimuksessa 
Swissairin oli tarkoitus saada Sabenasta strategisesti tärkeä osuus 
(49,5 %) . Järjestelyssä Sabena järjesti 9,5 miljardin Belgian frangin 
suuruisen osakeannin, josta Swissair merkitsi 6 miljardin Belgian 
frangin arvosta osakkeita ja loppuosan merkitsivät Belgia ja belgialai­
nen sijoittajaryhmä. Komissio muistutti, että kun yrityksen julkisen 
omistuksen osuutta on tarkoitus kasvattaa, pääomasijoitus ei ole 
valtion tukea, jos julkinen sijoitus tehdään samaan aikaan kun yksi­
tyinen osakas tekee merkittävän pääomasijoituksen. Se, että Swissair 
merkitsi uudet osakkeet samaan hintaan ja samoin ehdoin kuin Belgia ja 
belgialaiset sijoittajat, hyväksyttiin todisteeksi siitä, että kyseessä 
oli tavanomainen rahoitustoimi eikä valtion tuki. 
XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 375 kohta 
EYVL N:o C 154, 21.6.1995 
EYVL N:o C 295, 10.11.1995 
EYVL N:o L 219, 15.9.1995 
EYVL N:o L 239, 7.10.1995 
70 
180. Toukokuun 10 päivänä 1995 komissio päätti olla esittämättä 
vastaväitteitä Saksan hallituksen suunnitelmiin osallistua Lufthansan 
työntekijöiden hyväksi perustettuihin eläkerahastoihin osana yrityksen 
vuonna 1992 käynnistettyä yksityistämistä. Toimenpiteet liittyivät 
Lufthansalle syntyneisiin kustannuksiin, kun se oli pakotettu 
vetäytymään VBL-nimisen julkisen yhtiön hoitamasta ylimääräisestä 
eläkerahastosta, johon sen julkisena yrityksenä oli ollut pakko kuulua. 
Komissio katsoi, että vastaavassa tilanteessa kuin Saksan valtio oli 
joutuessaan luopumaan määräysvallastaan Lufthansassa yksityinen 
sijoittaja olisi toiminut samalla tavalla maksimoidakseen osuutensa 
lopullisen arvon. 
181. Heinäkuun 19 päivänä 1995 komissio tutki 300 miljoonan Ranskan 
frangin suuruista pääomasijoitusta, jonka AOM-nimiseen yritykseen oli 
tehnyt sen emoyhtiö, valtionyhtiö Credit Lyonnais. Lentoyhtiön 
rakenneuudistussuunnitelmaa tutkittuaan komissio päätyi toteamaan, että 
todennäköisesti AOM muuttuisi lähiaikoina jälleen kannattavaksi ja 
että tulevien kassavirtojen nykyarvo oli sijoitusta korkeampi. Sijoitus 
katsottiin tavanomaiseksi rahoitustoimeksi eikä valtion tueksi, koska 
markkinatalouden mukaan toimiva yksityinen sijoittaja olisi samoissa 
olosuhteissa sijoittanut AOM-yritykseen. 
182. Marraskuun 29 päivänä 1995 komissio teki lopullisen kielteisen 
päätöksen asiassa, joka koski Saksassa rekisteröityjen ja kansainväli­
seen kaupalliseen toimintaan käytettyjen lentokoneiden poikkeuksellista 
poistomenetelmää. Joissakin tapauksissa oli mahdollista tehdä enintään 
3 0 prosentin suuruinen poikkeuksellinen poisto kokonaishankintahinnas-
ta. Komissio katsoi, että järjestely oli tukea ja ettei se ollut 92 
artiklan 2 ja 3 kohdan mukaista. 
183. Komissio tutki myös useita tukitapauksia meriliikenteen alalla. 
Komission vuonna 1989 antamia suuntaviivoja yhteisön laivanvarusta­
moille myönnettävästä valtion tuesta tarkastellaan parhaillaan yhteisön 
meriliikennepolitiikan uudelleenarvioinnin yhteydessä. Komissio esitti 
arvioinnin tulokset strategiaansa käsittelevässä asiakirjassa, josta 
Euroopan yhteisöjen toimielimiä, jäsenvaltioita ja muita asianomaisia 
osapuolia kehotetaan keskustelemaan ja esittämään kannanottonsa. 
184. Erityisesti on syytä mainita komission päätös siitä, että 
Baskimaalla Espanjan alue- ja paikallisviranomaisten ja "Ferries Golfo 
de Viscaya" väliseen, Bilbaon ja Portsmouthin välistä lauttaliiken­
nettä koskevaan sopimukseen ei liity valtiontukiosia. Perustamissopi­
muksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen jälkeen 
lopullinen päätös tehtiin 6 päivänä kesäkuuta 1995. 
185. Vakavia epäilyksiä esitettiin siitä, onko Ranskan valtio-
omisteiselle laivanvarustamolle Compagnie Générale Maritimelle (CGM) 
myönnetty tuki perustamissopimuksen mukaista. Komissio päätti 31 
päivänä lokakuuta 1995 aloittaa 93 artiklan 2 kohdan mukaisen 
menettelyn ja myöhemmin 2 0 päivänä joulukuuta 1995 laajentaa sitä. Tuen 
määrä on noin 330 miljoonaa ecua. 
186. Lisäksi komissio on tutkinut useita valtion tukia maantie­
liikenteen alalla ja ottanut erityisesti huomioon maantiekabotaa-
siliikenteen vapauttamisen, joka toteutetaan asteittain 1 päivästä 
tammikuuta 1995 alkaen111 ja joka vaatii paikallisten markkinoiden 
avaamista yhteisön laajuiselle kilpailulle. 
187. Elokuun 18 päivänä 1995 komissio nosti Italian tasavaltaa 
vastaan kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa, koska se ei ollut ryhtynyt 
tarvittaviin toimenpiteisiin komission 9 päivänä kesäkuuta 1993 antaman 
päätöksen noudattamiseksi. Päätöksessä todettiin maantiekuljetus toimin­
taa ammattimaisesti harjoittaville Italiassa maksetut verohyvitykset 
Neuvoston asetus N:o 3118/93, EYVL N:o L 279, 12.11.1993 
71 
yhteismarkkinoille soveltumattomiksi ja velvoitettiin Italian 
viranomaiset perimään maksetut hyvitykset takaisin. 
Tätä järjestelyä oli pidetty yksi uk<n taioena toimintatukena ja se oli. 
alunperin tarkoitettu varainhoitovuodelle 1992. Italian viranomaiset 
olivat jatkaneet sitä vuosiksi 1993 ja 1994 558 miljoonan ecun 
suuruisen määrärahan avulla. Komissio päätti 4 päivänä lokakuuta 1995 
aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn 
näiden jatkokausien perusteella ja vaati keskeyttämään tuen 
välittömästi. 
188. Sisävesiliikenteen alalla vuonna 1990 jatketaan 27 päivänä 
huhtikuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1101/89 nojalla 
aloitettuja rakenneuudistustoimenpiteitä olemassa olevan ylikapasitee­
tin vähentämiseksi romuttamalla laivoja. Laivaylikapasiteetin suuruuden 
vuoksi komissio esitti neuvostolle 23 päivänä toukokuuta 1995 edellä 
mainitun asetuksen muuttamiseksi ehdotuksen, jossa se suosittelee yh­
teisön, asianosaisten jäsenvaltioiden ja teollisuuden alan yhdessä 
rahoittaman laajan romutusohjelman toteuttamista vuosina 1996-1998. 
Kyseessä on sisävesiliikenteen vapauttamiseen liittyvä tärkeä 
liitännäistoimenpide, jota komissio kannatti myös 23 päivänä toukokuuta 
esittämässään ehdotuksessa. 
189. Vuoden 1995 aikana komissio tutki joitakin rautatieyhtiöiden 
toimia 92 ja 93 artiklan kannalta. Kysymyksessä, joka koski Yhdistyneen 
kuningaskunnan rautateiden liikkuvan kaluston myyntiä, komissio päätti 
2 9 päivänä marraskuuta, että ostajille myönnetyt takaukset maksimoivat 
myyntivoiton eivätkä siten olleet valtion tukea. 
Vastaavasti 18 päivänä lokakuuta 1995 komissio päätti, että Italian 
valtion Ferrovie dello Stato S.p.A.m hyväksi myöntämä valtion takuu 
3 72 miljoonan ecun suuruiselle lainalle, jolla rahoitettiin rautateiden 
infrastruktuuriin tehtäviä investointeja Brennerin ja Veronan välistä 
korkeanopeuksista junayhteyttä varten, ei ollut valtion tukea. 
1.1.7. Maatalous 
190. Kolmen uuden jäsenvaltion mukaantulo (Itävalta, Ruotsi ja Suomi) 
on tietyssä määrin muuttanut maatalouden alan valtion tukia. Jokaisen 
uuden jäsenvaltion osalta liittymisasiakirjassa määrätään erityisestä 
menettelystä liittymisajankohtana olemassa oleville tuille sekä 
tietystä siirtymäkaudesta. Kuten liittymisasiakirjassa määrätään, uudet 
jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle ennen 3 0 päivää huhtikuuta 
1995 niiden olemassa olevista tukiohjelmista maatalouden alalla 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 
Lisäksi komissio on tehnyt 13 päivänä helmikuuta 1995 kaksi päätöstä, 
joissa hyväksytään Itävallan ja Suomen ohjelmat liittymisasiakirjan 138 
- 140 artiklan soveltamiseksi. Artikloissa määrätään siirtymäkauden 
asteittain vähenevien kansallisten tukien myöntämisestä maataloustuot­
teille. Näitä päätöksiä on muutettu myöhemmin, jotta voitaisiin ottaa 
huomioon uusia tekijöitä. 
191. Yleisesti komission tehtävänä on vastustaa kaikkien jäsenval­
tioiden sellaisia kansallisia tukia, jotka liittyvät tukitoimiin, jotka 
voivat haitata yhteisön markkinoiden toimintamekanismeja ja joilla ei 
toimintatukina ole kestävää vaikutusta kyseisen alan kehitykselle. 
192. Alkutuotantoalan investointitukien osalta ja erityisesti 
maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annetun neuvoston 
asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 kohdan112 soveltamiseksi 
yhteisön ja kansallisten tukien määrittely olisi kuitenkin mahdolli­
suuksien mukaan toteutettava vertailevan tutkimuksen avulla valtion 
tuille asetettujen määräaikojen kuluessa; tällainen menettely tekisi 
EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1 
72 
mahdolliseksi yhden ainoan kirjeen lähettämisen asianomaiselle 
jäsenvaltiolle. Tämä kirje koskisi sekä perustamissopimuksen 92 ja 93 
artiklaa että asetusta N:o 2328/91. 
193 . Maataloustuotteiden jatkokäsittelyn ja markkinoinnin kehittämi­
seen suunnattujen investointitukien osalta yhteisön politiikka on 
vahvistettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 866/90113. Tämä asetus 
valtuuttaa myös jäsenvaltiot myöntämään tukia erilaisin edellytyksin 
perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan nojalla. Tätä mahdollisuutta on 
kuitenkin rajoitettu edellä mainitussa asetuksessa säädetyin valintape­
rustein, joita komissio soveltaa samalla tavoin valtion tukien arvioin­
tiin. 
Vuoteen 1994 asti näihin investointeihin sovelletut valintaperusteet, 
ns. "alakohtaiset rajoitukset" on määritelty komission 7 päivänä 
kesäkuuta 1990 tekemässä päätöksessä 90/342/ETY114, jota on muutettu 
komission 22 päivänä maaliskuuta 1994 tekemällä päätöksellä 94/173/E-
TY115. Komissio ilmoitti vuonna 1994 jäsenvaltioille, että se jatkaa 
vuonna 1990 tekemänsä päätöksen liitteen 2 kohdan mukaisten alakohtais­
ten rajoitusten soveltamista valtion tukien alueella116. Vuonna 1995 
komissio on vahvistanut näkemystään siitä, että vuonna 1994 tehdyssä 
päätöksessä säädettyjä rajoituksia sovelletaan, jos alakohtaiset 
kyseisen päätöksen rajoitukset ovat vähemmän ankaria kuin aiemman 
päätöksen117. Jäsenvaltioiden kanssa tehtyjen valmistelevien toimien 
seurauksena komissio on hyväksynyt 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen 
valtion tukien osalta periaatteen soveltaa 22 päivänä maaliskuuta 1994 
tehdyssä päätöksessä määrättyjä perusteita 7 päivänä kesäkuuta 1990 
tehdyn päätöksen periaatteiden sijasta118. 
194. Komissio on hyväksynyt myös periaatteen maatalouden alan 
tuettuja käyttölainoja koskevan politiikkansa tarkistamisesta119. 
1.1.8. Kalastus 
195. Komissio on vuonna 1995 rekisteröinyt 37 uutta ilmoitettua 
tukitapausta ja 20 uutta tukitapausta, joista ei ole ilmoitettu tai on 
ilmoitettu myöhässä, sekä kolme uutta tällä alalla olemassa olevaa 
tukea. Komissio on päättänyt olla vastustamatta tuen myöntämistä 22 
tapauksessa, joista yksi tukiohjelma on aloitettu vuonna 1994 . Komissio 
on kuitenkin päättänyt aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kahta tukitoimenpidettä 
kohtaan, joista toinen on Italian ja toinen Saksan myöntämä tuki. 
Komissio on saman ajanjakson kuluessa päättänyt lopettaa 93 artiklan 
2 kohdan mukaisen menettelyn, joka on aloitettu erästä vuonna 1Ô93 
ilmoitettua Italian toteuttamaa tukitoimenpidettä kohtaan. 
1.2. Alat, joihin ei sovelleta erityissääntöjä 
196. Euroopassa on muutamien vuosien ajan esiintynyt runsaasti 
toimintaa aikaisemmin kansallisten monopolien sääntelemien alojen 
vapauttamiseksi, yksityistämiseksi ja uudelleenjärjestelemiseksi. 
Yhteisön tason sääntöjen yhdenmukaistaminen liittyy myös tähän 
toimintaan. Komissio onkin tehnyt tutkimuksia siitä, miten valtion 
tukea koskevia sääntöjä sovelletaan tiettyihin erityisaloihin, kuten 
pankki- tai postipalveluihin. Jos näitä aloja on teoriassa käsiteltävä 
samalla tavoin kuin kaikkia muitakin aloja (erityisesti "markkinata-
loussijoittajaperiaatteen" osalta) , niin havaitaan joukko erityispiir­
teitä, jotka oikeuttavat komission ottamaan nämä alat huomioon valtion 
tukea koskevien sääntöjen soveltamisessa. 
113 EYVL N:o L 91, 26.4.1990, s. 1 
114 EYVL N:o L 163; 29.6.1990, s. 71 
115 EYVL N:o L 79, 23.3.1994, s. 29 
116 EYVL N: o C 189, 12.7.1994, s. 5 
117 EYVL N:o C 71, 23.3.1995, s. 6 
118 EYVL N:o C 29, 2.2.1996, s. 4 
119 EYVL N:o C 44, 16.2.1996, s. 2 
73 
1.2.1. Pankki toiminta 
197. Pankkitoiminnassa esiintyy erityispiirteitä, jotka liittyvät 
erityisesti sosiaaliseen ja oikeusjärjestelmään (säästettyjen varojen 
turvaaminen), makrotalouden ja rahoitusjärjestelmään (alan vakauden 
tarve, maksujärjestelmän hyvä toiminta) sekä poliittiseen ja kansainvä­
liseen järjestelmään (mahdollisia vastavaikutuksia "paniikin" muodossa 
saman maan tai eri maiden yksiköissä ottaen huomioon olemassa oleva 
voimakas keskinäinen riippuvuus sellaisilla aloilla kuten pankkiala, 
erityisesti suurikokoisen yhtiön ollessa vaikeuksissa). Tästä syystä 
tämän alan valvonnasta eri jäsenvaltioissa ovat vastuussa erityiset 
viranomaiset. 
Beneston asian jälkeen vuonna 1994 Crédit Lyonnais'n asia on ollut 
merkittävä esimerkki siitä tavasta, jolla valtion tukea koskevia 
sääntöjä on sovellettava ottaen alan erityispiirteet huomioon. Tämä 
asia on määrällisesti tarkasteltuna suurin komission koskaan käsitte­
lemä: tuen kokonaismäärä on 45 miljardia Ranskan frangia (7,5 miljardia 
ecua). Crédit Lyonnais oli vuoden 1993 lopussa Euroopan suurin pankki 
kokonaisomaisuuden määrällä mitattuna. Tämä tarjoaa esimerkin siitä, 
mitä kaikkia seurauksia suurikokoisen pankin konkurssilla olisi voinut 
olla Ranskan tai Euroopan koko rahoitus- ja pankkijärjestelmälle. 
Kuultuaan korkean tason asiantuntijaryhmää, komissio noudattaa sitä 
periaatetta, että pankkipalvelujen alalla sovelletaan valtion tukien 
alan perussääntöjä ja -menettelyjä alan erityispiirteet huomioon 
ottaen. Sääntöjä noudattamalla voidaan itse asiassa välttää se, että 
eräät luottolaitokset toimisivat varomattomalla tavalla, koska valtio 
tukee niitä joko suoraan tai välillisesti siksi, että kyseessä on 
julkisyhteisö ja/tai niin suurimerkityksinen laitos että sitä ei voi 
päästää vararikkoon. Tästä asenteesta voi seurata tarve turvautua 
valtion apuun ja siten kilpailun vääristyminen, joka olisi muutoin 
voitu estää. Vaikka valtion apua pidettäisiin tarpeellisena muille 
rahoituslaitoksille ja rahoitusmarkkinoille aiheutuvien kielteisten 
seurausten välttämiseksi, komissio arvioi, että olisi varmistettava, 
että tehdyllä ratkaisulla olisi mahdollisimman vähän kilpailua 
vääristäviä vaikutuksia. Vaikeuksissa olevan yhteisön on tarjottava 
tuntuva vastine, jotta valtion avusta muille markkinaosapuolille 
aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia tasapainotettaisiin. Tästä syystä 
komissio hyväksyi tuen Crédit Lyonnais'lie lopullisessa päätöksessään 
sillä edellytyksellä, että pankki myy merkittävän osan kansainvälisestä 
verkostostaan, osallistuu taloudellisen tilan paranemisesta annetun 
lausekkeen mukaisesti omaisuusjärjestelystä koituviin kustannuksiin, 
ja että tehdään selvä ero Crédit Lyonnais'n ja omaisuudenhoitojärjes-
telmän välillä ja että pankki todennäköisesti yksityistetään viiden 
vuoden kuluessa. 
1.2.2. Postipalvelut 
198. Komissio katsoo, että tämä ala on olennaisen tärkeä maiden 
sosiaalisen ja taloudellisen toiminnan kannalta. Komission on kuitenkin 
samanaikaisesti otettava huomioon, että yhteisöjen tuomioistuin on 
hyväksynyt kilpailusääntöjen soveltamisen myös tällä alalla120 , sen 
kuitenkaan rajoittamatta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 
artiklan 2 kohdan soveltamista. 
Erityisesti julkiset ja osittain julkiset postipalvelut tai postipalve­
lut, joille on myönnetty erityisoikeuksia ja yksinoikeuksia, nauttivat 
edelleen etuoikeutetusta suhteesta valtioon. Tämä ilmenee niiden 
saamana harvemmin kovin avoimena suorana (avustukset) tai välillisenä 
(verohelpotukset) rahoitusapuna. Tämä ala kuuluu komission jäsenval-
Yhteisöjen tuomioistuimen 12 päivänä tammikuuta 1992 antama tuomio yhdistetyissä 
asioissa C-48/90 ja C-66/90 Nederland en PTT Nederland and PTT Post v. komissio, Kok. 
1992, s. 1-565; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-320/91 Paul Corbeau, 
Kok. 1993, s. T-2563. 
74 
tioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden 
avoimuudesta121 antaman direktiivin soveltamisalaan, mikä asettaa niille 
erityisiä kirjanpitoon ja rahoitukseen liittyviä velvollisuuksia. 
Toisaalta nämä suorat tai välilliset rahoitustuet ovat valtion tukea, 
jota komission tehtävänä on valvoa samanaikaisesti sekä ennakkoilmoi­
tusvelvollisuuden noudattamisen (joka on jäsenvaltioiden velvollisuus) 
sekä että olemassa olevien tukiohjelmien pysyvän tarkkailun suhteen. 
Jälkimmäinen on tarpeen, jotta komissio voisi ottaa huomioon kehityksen 
asteittaisuuden tai yhteismarkkinoiden toiminnan. 
Tällä alalla asia "Ranskan postin kilpailun alainen toiminta" on 
kahdessakin suhteessa erittäin mielenkiintoinen, sillä siihen liittyvät 
sekä valtion tukea koskevien sääntöjen soveltaminen (92 ja 93 artikla) 
että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja 
tuottavia yrityksiä koskevat määräykset (90 artikla 2 kohta) . Tämä asia 
on ensimmäinen tapaus, jossa komissio on soveltanut yhteisesti näitä 
kahta säännöstä. Komissio on arvioinut, että verotukselliset edut, 
joista Ranskan posti voi tässä tapauksessa saada hyötyä, eivät ylitä 
ylimääräisiä kuluja, jotka ovat aiheutuneet niistä tehtävistä, joista 
Ranskan postin on suoriuduttava onnistuakseen hyvin yleisön palvelu­
tehtävässään ja että tuki ei hyödytä postia sen kilpailun alaisissa 
toiminnoissa (tehtävät, joiden suorittamisessa Ranskan lainsäädännön 
mukaisesti postilla ei ole yksinoikeutta) . Komissio on siis päättänyt, 
että nämä verotukselliset edut eivät ole Euroopan yhteisön perustamis­
sopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista tukea. 
1.2.3. Audiovisuaalinen ala 
199 . Komissio toteaa, että Euroopan elokuvateollisuus sekä televisio-
ohjelmatuotanto ovat tärkeä osa monipuolista eurooppalaista kulttuuria. 
Komissio on hyväksynyt valtion tuen myöntämisen elokuvateollisuudelle 
ja televisio-ohjelmatuotannolle, jos ne edistävät kulttuurin monipuoli­
suutta. Komissio haluaa kuitenkin varmistaa audiovisuaaliselle alalle 
myönnettävää valtion tukea koskevassa arvioinnissaan, että tuki ei 
aiheuta epäoikeudenmukaista kilpailun vääristymistä, että alkuperämaan 
perusteella ei harjoiteta syrjintää eikä tavaroiden, palvelujen, 
ihmisten ja ajatusten vapaata liikkuvuutta millään muullakaan tavoin 
estetä. Komissio pyrkii löytämään tasapainon yhtenäismarkkinoilla 
kulttuurin ja perinteiden edistämisen vaatimusten sekä kaupan ja 
kilpailun avoimuuden välille. 
Selventääkseen tällä alalla soveltamaansa valtion tuki politiikkaa 
komissio laatii parhaillaan kulttuurille, taiteelle sekä audiovi­
suaaliselle alalle myönnettävän valtion tuen suuntaviivoja. Suuntavii­
voista keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa monenvälisessä kokouksessa 
kesäkuussa. Jäsenvaltiot asettuivat yleisesti tukemaan näitä suuntavii­
voja. 
200. Koska yksityiset TV-asemat ovat väittäneet valituksissaan, että 
julkiset yleisradioyhtiöt saavat valtion tukea, joka vääristää 
kilpailua Euroopan yhteisön sisäisillä TV-markkinoilla, komissio antoi 
vuonna 1993 konsulttiyrityksen tehtäväksi tutkia tilannetta pyytäen 
sitä kiinnittämään erityistä huomiota yleisradioyhtiöille asetettuihin 
julkisiin palvelutehtäviin, niiden hintaan sekä näiden yhtiöiden 
saamaan julkiseen tukeen. Komissio sai lopullisen selvityksen loka­
kuussa 1995 ja on pyytänyt jäsenvaltioilta sitä koskevia huomautuksia. 
Komissio on lisäksi pyytänyt tarjouksia samanlaisen selvityksen 
tekemiseksi uusissa jäsenvaltioissa sekä EFTA-valtioissa, eli ETA-
sopimuksen allekirjoittaneissa valtioissa. Kun komissio on saanut 
jäsenvaltioiden ensimmäisen selvityksen perusteella tekemät huomautuk­
set, ja kun toinen selvitys on valmistunut, se tarkastelee kysymystä 
ja kannustaa osallistumaan yleiseen keskusteluun asian viemiseksi 
eteen-päin. 
Komission direktiivi 80/723/ETY sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 
84/413/ETY, EYVL N:o L 229, 28.8.1985, s. 20. 
75 
2. Horisontaaliset tuet 
2.1. Tutkimus- ja kehitystyö 
201. Komissio on hyväksynyt 20 päivänä joulukuuta 1995 uudet 
"yhteisön ohjeet tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävälle valtion 
tuelle". 
Vuodesta 1986 voimassa olevien ohjeiden tarkistaminen liittyy uuteen 
kilpailutilanteeseen niin yhteisön tasolla kuin maailmanlaajuisestikin. 
Tarkistetuissa ohjeissa on otettu huomioon valkoisessa kirjassa "Kasvu, 
kilpailukyky ja työllisyys" esitetyt suositukset sekä monenvälisistä 
Uruguayn kierroksen neuvotteluista saadut tulokset. Lisäksi tekstissä 
selvennetään eräitä kirjoittamattomia käytäntöjä, joita komissio on ke­
hittänyt edellisten ohjeiden tultua voimaan vuonna 1986. 
Hyväksytty tuen taso on edelleen 25 prosenttia kilpailuvaihetta 
edeltäville - lähimpänä markkinoita oleville - kehityshankkeille ja 50 
prosenttia teollisuuden perustutkimuksen hankkeille, mutta "bonuksia" 
voidaan myöntää pk-yritysten hankkeille (+10 yksikköä), tuetuille 
alueille (+5 - 10 yksikköä) sekä hankkeille, jotka yhteisön tutkimus-
ja kehitystyöhön myönnettävien tukien puiteohjelman mukaan ovat 
ensisijaisia (+15 yksikköä). 
Hyväksyttyjä tukitasoja korotetaan (10 yksikköä) myös sellaisissa 
hankkeissa, joihin sisältyy toimintoja, jotka kuuluvat ainakin yhdelle 
seuraavista alueista: itsenäisten yritysten rajat ylittävä yhteistyö, 
tutkimustulosten laaja levittäminen ja yhteistyö yritysten ja 
yliopistojen välillä. Samoin 25 yksikön korotus hyväksytään yhteisön 
tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävien tukien puiteohjelmille, joiden 
mukaan tuetaan ensisijaisesti hankkeita, jotka edellyttävät rajat 
ylittävää yhteistyötä yritysten välillä tai yritysten ja julkisten 
tutkimusyhteisöjen välillä sekä tutkimustulosten laajaa levittämistä. 
Tämä palkkiojärjestelmä tekee mahdolliseksi hyväksyttävän tuen määrän 
mukauttamisen yhteisen edun perusteella. Sen olisi noudatettava 
kaikissa olosuhteissa Maailman kauppajärjestön (WTO) avustusjärjes­
telmässä esitettyjä enimmäisarvoja. 
Jotta otettaisiin huomioon yhteisön ulkopuolisen kilpailun taso ja 
WTOm avustuksia ja täydentäviä toimenpiteitä koskevan sopimuksen 
tarjoamat uudet mahdollisuudet, uusissa ohjeissa säädetään, että 
Euroopan yritykset voivat hyötyä WTOm hyväksymistä enimmäistuista (50 
% kilpailuvaihetta edeltävälle tutkimustoiminalle ja 75 % teollisuuden 
perustutkimustoiminnalle), jos kyseessä on jokin seuraavista tapauk­
sista: yhteisön tuen ja valtion tuen kasautuminen, Euroopan yhteisen 
edun kannalta merkittävä hanke (92 artiklan 3 kohdan b alakohdan 
mukainen poikkeus), hankkeet tai ohjelmat, joiden osalta samanlaisia 
hankkeita tai ohjelmia toteuttaneet yritykset Euroopan unionin 
ulkopuolella ovat saaneet (kolmen viime vuoden aikana) tai tulevat 
saamaan vastaavanlaista tukea kyseisille tutkimusaloille WTOm 
hyväksymän määrän verran. 
Komissio on arvioinut uusissa ohjeissa, saadun kokemuksen perusteella, 
että komission ja jäsenvaltioiden hallinnollisten kulujen vähentämisek­
si ilmoitus vuosittaisen talousarvion lisäämisestä (<100 % alkuperäi­
seen määrästä) ja/tai hyväksytyn tukiohjelman pidentämisestä ei ole 
enää tarpeen, jos eräät edellytykset täytetään. 
Tuen myöntämisestä yksittäiseen hankkeeseen, joka liittyy komission 
hyväksymään tutkimus- ja kehitystyön tukiohjelmaan, ei periaatteessa 
tarvitse ilmoittaa. Yksi uusi peruste, joka liittyy "suuriin 
yksittäisiin hankkeisiin" myönnetyn tuen määrän (5 miljoonaa ecua) ja 
hankkeen kustannusten määrän (25 miljoonaa ecua) ilmoittamisen osalta, 
on liitetty vuoden 1995 ohjeisiin-
76 
Tarkistetuissa ohjeissa säädetään myös erilaisista tilanteista, joissa 
korkeakoulujen tai yleishyödyllisten julkisyhteisöjen omaan tai 
yritysten laskuun tai yhteistyönä toteuttamien tutkimus- ja kehitystyön 
hankkeiden julkinen rahoitus kuuluu tai ei kuulu Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. 
Ohjeiden tarkistetussa versiossa täsmennetään lisäksi ne tekijät, jotka 
komissio ottaa huomioon arvioidessaan sitä, kannustavatko jäsenvaltioi­
den tarjoamat tuet tutkimus- ja kehitystyöhön yrityksiä ryhtymään 
ylimääräiseen tutkimus- ja kehitystoimintaan sen toiminnan lisäksi, 
jota ne harjoittavat jokapäiväisten liiketoimiensa yhteydessä (T&K-
tukien kannustava vaikutus). 
Tuen välttämättömyyttä ja kannustavaa vaikutusta pk-yrityksille voidaan 
pitää oletettuna, kun taas suuryritysten lähellä markkinoita olevan 
tutkimuksen osalta komission on tarkistettava nämä tekijät erityisen 
huolellisesti. 
2.2. Työllisyystuki ja yleiset sosiaaliset toimenpiteet 
202. Yhteisön jatkuvasti korkea työttömyys on aiheuttanut suuria 
taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia vuonna 1995. Yrittäessään 
helpottaa tätä vakavaa tilannetta, jäsenvaltiot ovat ryhtyneet useisiin 
työllisyyttä edistäviin toimenpiteisiin. Valkoisessa kirjassaan "Kasvu, 
kilpailukyky ja työllisyys" komissio esittelee yhteisön kilpailupoli­
tiikan linjojen mukaisia työllisyydenedistämiskeinoja. 
Useimmat jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikan välineinä käyttämät 
keinot ovat yleisluontoisia, eivätkä ne sisällä tukia, joilla 
suosittaisiin tiettyjä yrityksiä tai joilla vaikutettaisiin jäsenval­
tioiden väliseen kauppaan Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 92 
artiklan 1 kohdan mukaisella tavalla. Esimerkiksi Tanskan uudessa 
energiapaketissa, jossa määrätään uusia tai korotettuja energiaveroja 
Tanskan teollisuuden hiilidioksidi- ja rikkidioksidipäästöille, osa 
verotuloista palautetaan teollisuudelle sen maksamien työnantajamaksu­
jen yleisenä helpotuksena. Koska kaikki yritykset hyötyvät automaat­
tisesti ja objektiivisesti tästä helpotuksesta, komissio ei katsonut 
sen olevan 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtion tukea. 
Ainoastaan toimet, joilla pienennetään työvoimakustannuksia vain 
tietyissä yrityksissä tai tietyillä aloilla (joko kannustamalla niitä 
lisäämään työvoimaansa, säilyttämään työllisyyden tason tai palkkaamaan 
tiettyjä työttömien ryhmiä), vääristävät tai uhkaavat vääristää 
kilpailua, koska ne suosivat niistä hyötyviä yrityksiä kilpailijoihin 
verrattuna. Komissio katsoi, että Ruotsin työllisyystukipaketti, jonka 
edunsaajina^ovat vain 500 työntekijän tai sitä pienemmät yritykset, oli 
näitä yrityksiä hyödyttävää valtion tukea. Siten se aiheutti haittaa 
kilpailijoille, joilla oli yli 500 työntekijää. 
203. Useiden työllisyyttä edistävien tukitoimien johdosta komissio 
on halunnut selvittää tämän alan tukipolitiikkaansa työllisyystuen122 
suuntaviivojen avulla. Koulutusta varten annettavia tukitoimia 
käsitellään epäsuorasti yleisissä suuntaviivoissa, jotka koskevat 
valtion tukitoimien ja yleisten toimenpiteiden välistä erottelua, koska 
koulutusta tukevat toimenpiteet voidaan useissa tapauksissa katsoa 
yleisiksi toimenpiteiksi . Työllisyystuen suuntaviivojen tavoitteena on 
etupäässä tiedottaa jäsenvaltioita ja asianomaisia osapuolia niistä 
periaatteista, joita komissio noudattaa määrittäessään työllisyystuki-
toimia ja niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille, sekä varmistaessaan 
kilpailusääntöjen ja komission valkoisessa kirjassa kasvusta, 
kilpailukyvystä ja työllisyydestä suositeltujen työllisyyspolitiikan 
toimenpiteiden välisen yhteensopivuuden. Suuntaviivoissa vahvistetaan 
komission perinteisesti myönteinen suhtautuminen työpaikkojen luomiseen 
EYVL N:o C 344, 12.12.95, s. 4. 
77 
myönnettävään valtion tukeen, erityisesti silloin jos tuki myönnetään 
pk-yrityksille tai yrityksille, jotka sijaitsevat aluetukeen oikeute­
tuilla alueilla, edellyttäen, että tuki johtaa kyseisen yrityksen 
työpaikkojen nettomäärän lisääntymiseen. Komissio suhtautuu myönteises­
ti myös tukeen pitkäaikais- tai nuorisotyöttömille, joilla on erityisiä 
vaikeuksia löytää vakituista työtä. Arvioinnissaan komissio ottaa 
huomioon myös yritysten mahdollisesti työttömän palkkaamisen lisäksi 
tarjoaman tuen, esimerkiksi hänelle kustannettavan koulutuksen/Lisäksi 
valtion tuki politiikan taustalla olevien perusperiaatteiden mukaisesti 
komissio tutkii aina, onko tuki tarpeellista työttömän palkkaamiseksi 
ja että se on tilapäistä. 
Kuitenkaan komissio ei suhtaudu myönteisesti kaikkeen myönnettävään 
työllisyystukeen. Komission mielestä tietyt työllisyystukitoimet ovat 
yleisen edun vastaisia niiden mahdollisen yhteismarkkinoiden kilpai­
lulle haitallisen vaikutuksen vuoksi. Jos tukia ylipäätään voidaan 
pitää hyväksyttävinä, niitä voidaan hyväksyä vain tietyissä tapauksis­
sa. Suuntaviivoissa vahvistetaan komission kielteinen suhtautuminen 
tukeen, jolla turvataan yritysten työpaikkoja. Tosiasiassa työpaikkojen 
turvaamiseen tarkoitettu tuki on toimintatukea, joka yleensä estää tai 
viivästyttää tarpeellisia rakennemuutoksia, joilla yritys tai ala 
saataisiin taloudellisesti elinkelpoiseksi, ja se pitää näin keinote­
koisesti elossa kannattamattomia yrityksiä. Komissio katsoo, että 
useimmissa tapauksissa tällaisen tuen haitat ovat suuremmat kuin 
mahdolliset lyhyen aikavälin edut. Lisäksi komissio yleensä suhtautuu 
kielteisesti työpaikkojen luomista varten myönnettävään tukeen, jota 
annetaan herkille, ylikapasiteetista kärsiville sekä kriisitilanteessa 
oleville aloille. Näiden tukitoimien mahdolliset haitalliset vaikutuk­
set samalla alalla muissa jäsenvaltioissa toimiville kilpailijoille 
sekä uhka, että tuki vain siirtää työttömyyden muihin jäsenvaltioihin, 
ovat suuremmat kuin tuen myöntävän jäsenvaltion työttömyyslukujen 
alentamisesta saadut hyödyt. Tästä syystä komissio päätti aloittaa 93 
artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn Italian kenkäteollisuudelle 
myönnetyistä työllisyystuista, jotka myönnettiin työllisyyskriisistä 
kärsiville aloille yleisen työllisyystukipaketin perusteella. 
Työpaikkojen turvaamiseksi myönnetty tuki voidaan hyväksyä, jos se 
kohdistuu sellaisilla alueilla sijaitseviin yrityksiin, jotka ovat 
kelpoisia saamaan 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista aluetukea 
vakavien sosioekonomisten ongelmien vuoksi tai jos tuki myönnetään 
yrityksen pelastus- tai rakennemuutossuunnitelman yhteydessä123. Lisäksi 
teollisuusalakohtainen työllisyystuki voidaan hyväksyä alueilla, joilla 
on vakavaa työttömyyttä, tai jos sitä myönnetään taloudellisesti kasva­
ville ja uusia työpaikkoja synnyttäville alasektoreille. 
204. Korostaakseen Euroopan unionissa tällä hetkellä vallitsevan 
työttömyyskriisin ratkaisun kiireellisyyttä ja tukeakseen raken­
teellisen työllisyyspolitiikan edistämistä erityisesti aktiivisin 
työmarkkinatoimenpitein, komissio aikoo ottaa käyttöön nopeutetun 
menettelyn työllisyys- ja koulutustukitoimenpiteitä koskevien 
ilmoitusten käsittelyssä. Nopeutetussa menettelyssä komissio päättää 
ilmoitetuista tukitoimenpiteistä 20 työpäivän kuluessa. 
2.3. Ympäristötuki 
205. Yhteisön ympäristöpolitiikka perustuu periaatteelle, että 
saastuttavan yrityksen on maksettava aiheuttamastaan ympäristöva­
hingosta. Ympäristönsuojelua varten yrityksille myönnettävä tuki ei 
periaatteessa ole saastuttaja maksaa -periaatteen mukaista. On 
kuitenkin todettava, että joissakin tapauksissa tällainen tuki saattaa 
olla tarpeellista joko kannustimena, jonka tarkoitus on saada yritykset 
toteuttamaan säädetyt vaatimukset ylittäviä ympäristönsuojelullisia 
toimenpiteitä, tai säilyttämään alan kilpailukyky tilanteessa, jossa 
Taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta 
koskevat suuntaviivat, EYVL N:o C 368, 23.12.1994. 
78 
asetetaan uusia ympäristövelvoitteita. Tietyissä tilanteissa ympäristö­
tuki voi siten olla oikeutettua. On kuitenkin selvää, että tällainen 
tuki voi vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla toimivien yritysten 
välillä. Sitä voidaan pitää oikeutettuna vain, jos tuen ympäristön 
kannalta hyödylliset vaikutukset ovat suuremmat kuin sen kilpailua 
vääristävät vaikutukset:. 
2 06 . Ympäristönsuojeluun annettavaa valtion tukea koskevien yhteisön 
suuntaviivojen124 tarkoituksena on löytää tasapaino yllä mainitun 
kilpailupolitiikan ja ympäristöpolitiikan näkökulmien välillä. 
Suuntaviivoissa vahvistetaankin saastuttaja maksaa -periaate, mutta 
samalla niissä todetaan, että tietyissä tilanteissa ympäristötuki 
voidaan hyväksyä. 
Näiden periaatteiden mukaisesti suuntaviivoissa todetaan, että vaikka 
toimintatuki tavallisesti katsotaan yhteismarkkinoille soveltumattomak­
si, komissio voi erityistapauksissa hyväksyä toimintatuen myöntämällä 
ympäristöverojen helpotuksia sekä muita korvaavia toimenpiteitä 
edellyttäen, että tuki on tarpeen haluttujen ympäristötavoitteiden 
saavuttamiseksi. Näin ollen komissio katsoi, että hiilidioksidi- ja 
rikkidioksidipäästöille asetetuista uusista energiaveroista energiaval­
taisille yrityksille myönnetty helpotus Tanskassa ja Alankomaissa sekä 
pohjavedelle ja jätteille asetetusta verosta tietyille yrityksille 
myönnetty helpotus Alankomaissa voitiin hyväksyä, koska verohelpotuksia 
on pidettävä eräänlaisena hintana siitä, että nämä maat ovat ensimmäi­
siä, jotka ottavat ympäristön kannalta hyödyllisen veron käyttöön. 
Ilman minkäänlaisia verohelpotuksia kyseiset verot heikentäisivät 
vakavasti energiavaltaisten yritysten kilpailukykyä veroja perivissä 
maissa eli tässä tapauksessa Tanskassa ja Alankomaissa, jolloin veroa 
ei voitaisi käyttää. Komissio haluaa kuitenkin varmistaa, että nämä 
verohelpotukset eivät vääristä kohtuuttomasti kilpailua kannustaen 
samalla tuen saajia toteuttamaan saastuttamista vähentäviä toimenpi­
teitä. Tästä syystä komissio edellyttää aina, että verohelpotukset ovat 
väliaikaisia ja periaatteessa asteittain alenevia. 
2.4. Tuet pienille ja keskisuurille yrityksille 
207. Tarkastellessaan pk-yrityksille myönnettyjä tukia vuonna 199.5 
komissio on jatkanut 20 päivänä toukokuuta 1992125 hyväksymiensä 
pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävistä valtion tuista 
annettujen yhteisön ohjeiden periaatteiden soveltamista. Näissä 
ohjeissa säädetään, että komissio arvioi järjestelmän soveltamista 
viimeistään kolmen vuoden kuluttua niiden julkaisemisesta. Komission 
yksiköt ovat esittäneet jäsenvaltioiden asiantuntijoille heinäkuussa 
pidetyssä monenvälisessä kokouksessa tämän arvioinnin tulokset ja ovat 
ehdottaneet arvioinnin perusteella välttämättöminä pitämiään muutoksia. 
Komission tavoitteena on edelleen hyväksyä luonteeltaan kannustavia 
tukia, jotka helpottavat pk-yritysten erityisiä vaikeusalueita, mutta 
rajoittaa samalla kilpailua vääristävät vaikutukset mahdollisimman 
vähäisiksi. Keskustelua on pääasiassa käyty säännösten selkeyttämisestä 
ja yksinkertaistamisesta, vähämerkityksistä tukea koskevan säännön (de 
minimis - sääntö) tarkistamisesta sekä mahdollisuudesta ottaa huomioon 
teknologian siirtoon liittyvät investointikustannukset. 
2.5. Vientituki 
2 08 . Selvästi sisämarkkinoiden tavoitteen vastaista on vientituki eli 
muihin jäsenvaltioihin tai ETA-maihin myytyjen tavaroiden määrään 
sidottu tuki126 tai näihin maihin suuntautuvaan tavaroiden markkinoin­
tiin tai myyntiin kiinteästi liittyvä tuki. Tällaista on esimerkiksi 
tuki, jota annetaan tavaroiden tai palvelujen myyntiä yhteisössä tai 
Taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta 
koskevat suuntaviivat, EYVL N:o C 368, 23.12.1994 
EYVL N:o C 213, 19.8.1992, s.2. 
Komissio harkitsee, pitäisikö tähän tähtäävä suorasanainen poikkeus lisätä tarkistetta 
vana olevaan vähämerkityksellisyyssääntöön. 
79 
ETA:ssa sijaitsevien jälleenmyyntiverkkojen tai myyntijärjestöjen 
perustamista tai niiden toimintaa varten. Tällainen tuki ei edistä 
mitään yhteisön tavoitetta siinä määrin, että tuen suoraan kilpailua 
vääristävät vaikutukset olisivat oikeutettuja. Tästä syystä komissio 
ei hyväksy vientitukea. Koska komissio suhtautuu myönteisesti pk-
yrityksille annettavaan tukeen ottaen erityisesti huomioon niiden 
rajallisen taitotiedon ja vaikeudet ulkopuolisen rahoituksen hankkimi­
sessa, komissio voi hyväksyä pk-yrityksille annettavan pehmeän tuen, 
joka liittyy vientimarkkinoiden kehittämiseen esimerkiksi konsultointia 
tai markkinointitutkimusta varten edellyttäen, että tuki on kertaluon­
toinen ja rajoittuu uusien markkinoiden avaamiseen. Komissio voi samoin 
edellytyksin hyväksyä pk-yrityksille messuja varten annettavan tuen. 
209. Eurooppalaiset yritykset eivät kilpaile ainoastaan EU.-ssa ja 
ETA:ssa, vaan ne kilpailevat myös investoinneista ulkomaisilla 
markkinoilla kuten Itä-Euroopassa, Venäjällä ja Kaakkois-Aasiassa. 
Komissio uskoo, että yrityksille ulkomaisille markkinoille tehtäviä 
investointeja varten annettava tuki voi vääristää kilpailua ja 
vaikuttaa yhteisössä käytävään kauppaan. Näin ollen myös sitä koskevat 
EY:n perustamissopimuksen valtiontukisäännöt. Komissio on huolissaan 
siitä, että tällaiset tukitoimet voivat johtaa yritysten sijoittumiseen 
maantieteellisesti uusille alueille ja olla tarjolla pääasiassa 
yhteisön keskeisillä ja kehittyneimmillä alueilla, mikä toimisi vastoin 
yhteisön koheesiopolitiikan pyrkimyksiä pienentää kuilua yhteisön 
vauraiden ja köyhien alueiden välillä. Toisaalta nämä tukitoimet voivat 
tukea Itä-Euroopan ja Baltian maita sekä Venäjää näiden pyrkimyksissä 
siirtyä markkinatalouteen ja voivat siksi olla tietyissä tapauksissa 
aiheellisia. Selkeän politiikan luomiseksi näissä asioissa komissio 
päätti käynnistää 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn useissa 
kansainvälistymisohjelmissa sekä pyytää jäsenvaltioita ja kolmansia 
osapuolia ilmaisemaan kantansa. 
210. Komissio on edelleen pyrkinyt pääsemään jäsenvaltioiden kanssa 
sopimukseen lyhytaikaisia vientiluottotakauksia koskevasta tiedonannos­
ta. Sen mukaan jäsenvaltioiden on lopetettava julkisen tuen antaminen 
vientitakauksia myöntäville yhteisöille lyhytaikaisten kaupallisten 
riskien osalta. Komissio odottaa, että jäljellä olevat ongelmat 
ratkaistaan vuoden 1996 aikana siten, että edellä mainittu tiedonanto 
voidaan antaa. 
2.6. Pelastamis- ja rakennemuutostuki 
211. Komissio sovelsi edelleen uusia suuntaviivoja taloudellisissa 
vaikeuksissa olevien yritysten pelastamisesta ja rakenneuudistuk­
sesta127. Ilman tarkkaa valvontaa jäsenvaltiot voivat käyttää tätä tukea 
niin, että vaikeuksissa olevia yrityksiä pidetään keinotekoisesti 
hengissä. Tästä seuraa vaara, että välttämättömät rakenneuudistukset 
sisämarkkinoilla vaikeutuvat tai pitkittyvät kohtuuttomasti ja 
rakennesopeutuksen taakka siirtyykin elinkelpoisille yrityksille. 
Pelastamis- tai rakennemuutos tuet voivat olla aiheellisia esimerkiksi 
sosiaali- tai aluepoliittisten näkökohtien perusteella. Suuntaviivojen 
päätavoite onkin löytää järkevä tasapaino näiden näkökohtien sekä 
sisämarkkinoiden vapaan ja vääristymättömän kilpailun luomisen välillä. 
212. Pelastamistuen tarkoitus on pitää yritys toiminnassa väliaikai­
sesti sillä aikaa, kun asianmukaista rakenneuudistussuunnitelmaa 
laaditaan. Tukea voidaan siksi myöntää ainoastaan rajatuksi ajaksi, 
joka ei yleensä voi olla kuutta kuukautta pidempi. Komissio katsoi, 
että Espanjan valtion 18 kuukaudeksi Gutierrez Asunee Corporacion 
(Guascor) -nimiselle yritykselle kaupallisia lainoja varten myöntämä 
tuki ei täyttänyt pelastamistuen ehtoja. 
127 EYVL N:o C 368, 23.12.1994, s. 12 
80 
213. Suuntaviivojen mukaan komissio asettaa rakennemuutostuen 
hyväksymiselle tiukkoja ehtoja. Erityisesti on syytä mainita, että tuen 
on tavallisesti oltava kertaluontoinen toimenpide. Se on kytkettävä 
rakenneuudistussuunnitelmaan, jonka avulla pystytään palauttamaan 
yrityksen kestävä elinkelpoisuus kohtuullisessa ajassa. Samoin sen on 
perustuttava realistisiin arvioihin yrityksen toimintamahdollisuuksista 
tulevaisuudessa, jotta lisätukea ei enää tarvittaisi. Komissio katsoo 
tämän olevan rakennemuutostuen hyväksymisen välttämätön edellytys.128 
Koska eräät Saksan takausjärjestelmät ja pehmeän tuen järjestelyt 
vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja tervehdyttämistä varten 
eivät periaatteessa sulkeneet pois mahdollisuutta, että tällaista tukea 
voitiin antaa samalle yrityksille useita kertoja, komissio pidätti 
itselleen oikeuden käsitellä tällaisia toistuvan tuen tapauksia 
yksittäin. Samoin koska SUZUKI Motor Corporation -yhtymän tytäryhtiö 
SANTANA Motor S.A. m rakenneuudistussuunnitelma oli epämääräinen, 
heikosti perusteltu eikä tähdännyt yrityksen pitkän aikavälin elinkel­
poisuuden palauttamiseen, komissio ei voinut hyväksyä Espanjan valtion 
tämän suunnitelman perusteella suunnittelemaa tukea ja päätti 
käynnistää EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen 
tutkimusmenettelyn. 
214. Jotta tuen vaikutus kilpailijoihin jäisi mahdollisimman 
vähäiseksi, rakenteellisen ylikapasiteetin vaivaamilla aloilla 
toimiville yrityksille myönnettävän rakennemuutostuen hyväksymisen 
ehtona on, että tukea saava yritys aidosti ja peruuttamattomasti 
pienentää kapasiteettia. Hyväksyessään italialaiselle lannoiteyri-
tykselle Enichem Agricultura S.p.A. : lie myönnettävän rakennemuutostuen 
komissio kiinnitti erityistä huomiota siihen, että sen yhteydessä 
yrityksen tuotantokapasiteettia vähennetään peruuttamattomasti. Se 
päätti lisäksi, että tätä hyväksymisen ehtoa on noudatettava siihen 
asti, kunnes tuen vaikutus yhteisön kilpailutilanteeseen on merki­
tyksetön. Komissio ei kuitenkaan voinut hyväksyä espanjalaiselle 
yritykselle Guascorille myönnettyä valtion tukea, koska yritykselle 
laadittu rakenneuudistussuunnitelma ei näyttänyt sisältävän kapasitee­
tin vähentämistä edes yhdessä sen tuotantoaloista, joilla yhteisössä 
on ylikapasiteettia. 
Komissio ei itse voi asettaa rakennemuutosta varten yritykselle 
myönnettävän tuen ehdoksi yrityksen yksityistämistä. Jos kuitenkin 
jäsenvaltio sitoutuu yksityistämään tuen saavan yrityksen, tällä 
saattaa olla ratkaiseva merkitys komission arvioidessa yrityksen 
elinkelpoisuutta tulevaisuudessa ilman lisätuen tarvetta. Italia­
laiselle lannoiteyritykselle Enichem Agricultura S.p.A. : lie myönnettyä 
rakennemuutostukea koskevassa päätöksessään komissio otti sen vuoksi 
huomioon Italian valtion sitoumuksen yksityistää yritys. 
2.7. Treuhandanstalt 
215. Tammikuussa komissio päätti vuonna 1995 sovellettavista 
ehdoista, jotka koskevat yksityistämistä Saksan itäosien ns. uusissa 
osavaltioissa. Tällaiset ehdot oli aiemmin määritetty vuosina 1991129 
ja 1992130. Treuhandanstai tin purkamisen seurauksena komissio päätti, 
että vuonna 1995 yksityistämiseen sovellettavien menettelyjen ja 
arviointiperusteiden pitäisi olla aiempaa yhdenmukaisempia muihin 
jäsenvaltioihin sovellettavien ehtojen kanssa. Siirtymävuoden 1995 
jälkeen erikoisehtoja ei käytetä. 
Komissio tutki useita yksittäisiä tukitapauksia, jotka koskivat 
yksityistämistä uusissa osavaltioissa. Selvästi tärkein oli BSL:n 
(Buna, Sächsische Olefinwerke, Leuna) petrokemian tehtaiden yksi­
tyistäminen, jossa ostajana oli Dow Chemical. Marraskuussa komission 
Ks. myös valtion tukea lentoliikenteen alalla koskevat yhteisön suuntaviivat, EYVL N:o 
C 350, 10.12.1994, s.5 
XXI kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 249 kohta 
XX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 349 kohta 
81 
teki lopullisen päätöksen hyväksyä 5 miljardin ecun (9,5 mrd Saksan 
markan) suuruinen tuki BSLm uudelleenjärjestämiseksi integroiduksi 
kokonaisuudeksi. 
3. Aluetuet 
216. Komissio on jatkanut voimassa olevien tukiohjelmien, näiden 
ohjelmien erityisedellytysten ja aluetukeen oikeutettujen alueiden 
kartan (väestön vähenemisen periaatteen ja rakennerahastojen tukialue-
karttojen yhdenmukaisuuden suhteen) tarkistamista. Päätöksiä on 
toimeenpantu Alankomaiden, Belgian (lukuunottamatta Hainauta) , Espanjan 
ja Italian osalta. Aluekarttojen yleinen tarkistus on näin ollen lähes 
valmis; ainoastaan yhden valtion on vielä tarkistettava aluekarttansa. 
Kolmen yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995 liittyneen maan osalta 
(Itävalta, Ruotsi ja Suomi) komissio otti käyttöönsä ne kartat, jotka 
EFTAn valvontaviranomaisen oli määritellyt vuonna 1994 Euroopan 
talousalueelle. Komissio on myös jatkanut perustamissopimuksen 92 ja 
93 artiklan mukaisesti rakennerahastojen avustusten soveltuvuuden 
tutkimista yhteisön eri tavoitteisiin ja aloitteisiin nähden. 
D - Valtion tukea koskevat menettelyt (valituksen tekijöiden oikeudet) 
217. Asiassa T-95/94 SYTRAVAL vastaan komissio 28 syyskuuta 1995 
antamassaan tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 
komission 31 päivänä joulukuuta 1993 tekemän päätöksen. Päätöksessä 
hylättiin valitus, joka koski valtio-omisteisen, kilpailluilla 
markkinoilla toimivan Ranskan postin tytäryhtiölle Sécuripostille 
myönnetyksi väitettyä valtion tukea. Tuomioistuin katsoi, että komissio 
ei ollut osoittanut riittäviä perusteita hylätä valituksen tekijöiden 
useat syytökset, jotka koskivat valtion Sécuripostille Ranskan postin 
kautta myöntämää etuuskohtelua. 
Tämän tuomion merkitys perustuu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 
tekemiin lausuntoihin, jotka koskevat valituksen tekijöiden oikeuksia 
valtiontukimenettelyissä. Tuomioistuin painottaa, että komission on 
tutkittava puolueettomasti ja tyhjentävästi valituksen tekijöiden 
kaikki syytökset eikä se saa asettaa valituksen tekijälle todistus­
taakkaa koskien valtion tuen olemassaoloa ja sen soveltuvuutta tai 
soveltumattomuutta. Muussa tapauksessa valituksen teki-joitä vaadittai­
siin hankkimaan syytöstensä tueksi tietoa, jota ne eivät voisi 
useimmissa tapauksissa saada muutoin kuin komission välityksellä. Tästä 
syystä komissio ei voi selittää riittämätöntä perusteluaan tai 
kyvyttömyyttään selvittää kaikkia syytöksiä viittaamalla valituksen 
tekijän antamiin vajavaisiin tietoihin. Asiassa SYTRAVAL tehdyt 
päätelmät vahvistavat tuomioistuimen 18 syyskuuta 1995 antaman tuomion 
asiassa T-49/93 SIDE vastaan komissio. 
218. Valtiontukitoimien tarkastelussa komission käyttämä menette­
lytapa on kaksivaiheinen: tukitoimen alustava tarkastelu ja perusta­
missopimuksen 93 artiklan 2 mukaisen menettelyn käynnistäminen 
tapauksissa, joissa komissiolla alustavan tarkastelun jälkeen on yhä 
epäilyksiä tukitoimen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Perustamisso­
pimuksessa määrätty menettely, jossa kolmansia osapuolia pyydetään 
antamaan kannanottoja 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti käynnistettyyn 
menettelyyn, ei koske alustavaa tarkastelua. Kun ilman lisäselvityksiä 
voidaan todeta, että tuki soveltuu yhteismarkkinoille, kolmansiin 
osapuoliin ei näytä olevan tarpeellista ottaa yhteyttä ennen komission 
päätöstä. Komission johdonmukainen käytäntö onkin siksi ollut olla 
antamatta kolmansille osapuolille, valituksen tekijät mukaan lukien, 
oikeutta tulla kuulluksi alustavan tarkastelun aikana. Yhteisöjen 
tuomioistuin on tukenut tätä kantaa useissa tuomioissa131. Koska kuiten­
kin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemän päätöksen mukaan 
komission on tutkittava kaikki valituksen tekijän esittämät syytökset 
Ks. erityisesti asia 84/82 Saksa v. komissio, Kok. 1984, s. 1451 
82 
puolueettomasti j,i tyhjentäväntj n»-kfl oolfettflvA flYTHAVAlViti KnnK»*v.ïn 
päätoköen poruulolul, l uomi.oiut.ulii velvoittaa lisäksi kpmissJota 
käynnistämään tietyissä olosuhteissa menettelyn, jossa molempia 
osapuolia kuullaan ennen kuin 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely 
on käynnistetty. Tämä koskee tapauksia, joissa tiettyjen toimien 
määritteleminen valtion tueksi on vaikeaa. Koska tämä tuomio näyttää 
asettavan komissiolle valitusten tutkimista koskevia lisävelvoitteita 
tapauksissa, joissa on syytä epäillä tuen olemassaoloa, ja näyttää ole­
van ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeusk­
äytännön kanssa, komissio on valittanut tuomiosta yhteisöjen tuomiois­
tuimeen. 
E-Tilastot 
219 . Komissio on kuluvana vuonna rekisteröinyt 680 ilmoitusta uusista 
tuista tai olemassa olevien tukien muutoksista sekä 113 tapausta, 
joista ei ole ilmoitettu132. Samana aikana komissio on päättänyt olla 
vastustamatta 504 tapausta. Yhteensä 57 tapauksessa komissio on 
päättänyt aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 
kohdan tai päätöksen 3 855/91/EHTY 6 artiklan 4 kohdan mukaisen 
menettelyn. Syvällisempi tutkimusmenettely on johtanut 22 myönteiseen 
päätökseen, 9 kielteiseen päätökseen ja 5 ehdolliseen päätökseen. 
Lisäksi komissio on päättänyt ehdottaa Euroopan yhteisön perustamisso­
pimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaisia aiheellisia toimenpiteitä kuu­
delle olemassa olevalle tuelle. 
Lukuihin ei sisälly tuki, jota on myönnetty maatalouteen, kalastukseen, liikenteeseen 
ja kivihiiliteollisuuteen. 
83 
Kuvio 1. Uudet asiat vuonna 1995 
E Uudelleen tutkitut tuet 
• Ilmoittamatta jätetyt tuet 
• ilmoitetut tuet 
1994 1995 
Kuvio 2. 
Komission tekemät päätökset 
619 
1991 1992 1993 1994 1995 
84 
Taulukko 1. Päätökset jäsenvaltioittain 
Itävalta 22 
Belgia 15 
Tanska 17 
Saksa 209 
Kreikka 9 
Espanja 110 
Suomi 2 
Ranska 51 
Irlanti 3 
Italia 93 
Luxemburg 1 
Alankomaat 34 
Portugali 12 
Ruotsi 6 
Yhdistynyt kuningaskunta 35 
EUROOPAN UNIONI 619 
85 
V - Kansainvälinen toiminta 
A - Euroopan talousalue 
220. Itävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä Euroopan unioniin 1 
päivänä tammikuuta 1995 Norja ja Islanti jäivät ainoina EFTA-maina 
Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (ETA-sopimus) allekir­
joittajiksi. Niiden joukkoon liittyi 1 päivänä toukokuuta ,1995 
Liechtenstein. 
Näiden kolmen maan osalta ovat voimassa kilpailun alan yhteistyötä 
koskevat säännöt, jotka ovat peräisin Euroopan talousalueesta tehdystä 
sopimuksesta. Niitä on täydennetty epävirallisilla mutta järjes­
telmällisillä säännöillä, jotka on otettu käyttöön komission ja EFTAn 
valvontaviranomaisen yhteisestä sopimuksesta133. 
Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjani72 artiklan mukaises­
ti134 EFTAn valvontaviranomaisen käsittelyssä olevat uusia jäsenvaltioi­
ta koskevat asiat on siirretty komissiolle (lähes 80 asiaa, jotka 
liittyvät ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltamisalaan sekä noin 
400 tukiasiaa). 
B - Keski- ja Itä-Eurooppa, Baltian maat, uudet itsenäiset valtiot sekä 
Välimeren maat 
1. Keski- ja Itä-Eurooppa 
221. Osana kuuden assosioituneen KIE-valtion Euroopan unioniin 
liittymistä edeltävää strategiaa135 Eurooppa-neuvo s ton joulukuussa 1994 
järjestetty Essenin kokous korosti sekä kilpailupolitiikan että sen 
toteuttamisen helpottamista. Se esimerkiksi kehotti komissiota ja 
jäsenvaltioita käynnistämään kilpailupolitiikan alan koulutusohjelman. 
Komissio sekä jäsenvaltioiden viranomaiset ovat kokoontuneet useita 
kertoja ja ne ovat onnistuneet parantamaan toimintojensa koordinointia 
sekä käynnistämään merkittävän yhteistyöohjelman. Kuuden assosioituneen 
KIE-valtion sekä Baltian maiden viranomaiset osallistuivat kaksi 
viikkoa kestävään yhteiseen PO IV:n järjestämään koulutusohjelmaan 
syyskuussa (joka rahoitettiin PHARE-ohjelman varoin) sekä vierailivat 
yksitellen Euroopan unionin jäsenvaltioiden kilpailuvirastoissa. 
Osallistujat kokivat ohjelman erittäin hyödylliseksi. 
PHARE-ohjelman kattama tekninen apu on tähän saakka keskittynyt 
pääasiassa kilpailunrajoituslainsäädänhön kysymyksiin. Vuonna 1996 
keskitytään erityisesti monopoleihin, erityisoikeuksiin ja valtion tuki 
kysymyksiin, sekä kiinnitetään erityistä huomiota lainsäädännön 
tehokkaaseen toteuttamiseen. 
Komission valkoisessa kirjassa136, jossa määritellään KIE-maiden 
integraation suuntaviivat, korostetaan siirtymävaiheessa oleville 
talouksille sopivan kilpailupolitiikan tärkeyttä sekä määritetään ne 
neljä pylvästä, joiden mukaan assosioituneiden valtioiden tulisi 
lähentää lainsäädäntöään (kilpailun rajoittaminen, sulautumat, valtion 
tuki ja valtion monopolit/yksinoikeudet) . Kilpailunrajoitusten alalla 
on edistytty huomattavasti; yhtä lukuunottamatta kaikilla assosioitu­
neilla valtioilla on kilpailulakeja varten omat viranomaisensa. Liitty-
133 XXII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 85 - 89 kohta, sekä XXIV kertomus, 399 kohta. 
134 EYVL N:o C 241, 29.8.1994. 
135 Romanian, Tsekin tasavallan, Bulgarian ja Slovakian kanssa tehdyt Éurooppa-sopimukset 
astuivat voimaan 1 päivänä helmikuuta 1995; Puolan ja Unkarin kanssa tehdyt sopimukset 
astuivat voimaan 1 päivänä helmikuuta 1994. Sopimusten kilpailusäännöt ovat 
periaatteessa samat kuin Rooman sopimuksessa; katso XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva 
kertomus, s. 283, 401 kohta. 
'"' Komission valkoinen kirja: Unionin sisämarkkinoihin liittymisen valmistelu: Keski- ja 
Itä-Euroopan assosioidut maat (toukokuu 1995), Eurooppa-neuvoston Cannesin kokouksen 
kesäkuussa 1995 hyväksymä. 
86 
miseen mennessä nämä maat hyväksyvät kaiken yhteisön säännöstön ja 
sillä välin niille annetaan teknistä apua. 
Eurooppa-sopimusten toimeenpanosäännöistä ne, jotka koskevat yrityksiin 
sovellettavia kilpailusääntöjä, ovat parhaillaan tulossa hyväksytyiksi 
assosiointineuvostoissa. Valtion tukea koskevista sääntöehdotuksista 
neuvotellaan. Yksi valtio on hyväksynyt säännöt ja muodollista 
hyväksymisprosessia ollaan käynnistämässä. Toinen valtio on ilmoittanut 
hyväksymisestään. 
Komissio on usein eri tavoin tiedottanut kilpailupolitiikkaa koskevista 
asioista kaikille näissä maissa sijaitseville taloudellisille 
toimijoille. Brnossa huhtikuussa 1995 järjestetyssä konferenssissa 
kilpailun pääosaston pääjohtaja puhui kilpailupolitiikan kansainväli­
sestä ulottuvuudesta ja kilpailuviranomaisten yhteistyön merkityksestä 
laajalle yleisölle, jonka mukana oli kilpailuviranomaisia sekä liike-
elämän edustajia. Visegrädissa 19-21 päivänä kesäkuuta 1995 järjeste­
tyssä konferenssissa KIE-valtioiden kilpailuvirastojen päälliköt sekä 
PO IV:n virkamiehet keskustelivat siirtymävaiheessa olevien talouksien 
kilpailuun liittyvistä erityisongelmista sekä kilpailunrajoitus- ja 
valtion tuki politiikan välisestä vuorovaikutuksesta. Sovittiin 
yhteisestä toimintaohjelmasta. Sovittiin esimerkiksi sähköisen 
tietojenvaihtoverkoston luomisesta. Syksyllä kilpailun pääosaston 
pääjohtaja vieraili Bulgariassa ja keskusteli valtion tuki- ja 
monopolikysymyksistä. 
2. Baltian maat, Slovenia ja uudet itsenäiset valtiot 
222. Osana Baltian maiden (Viro, Latvia ja Liettua) Euroopan unioniin 
liittymistä edeltävää strategiaa astuivat 1 päivänä tammikuuta 1995 
voimaan vapaakauppasopimukset, joiden sisältämät kilpailusäännöt ovat 
Eurooppa-sopimuksissa KIE-valtioiden kanssa määriteltyjen sääntöjen 
kaltaiset. Nämä vapaakauppasopimukset korvataan pian Eurooppa-
sopimuksilla, jotka on allekirjoitettu kesäkuussa 1995; näiden kolmen 
valtion on nyt täytettävä samat liittymistä edeltävää strategiaa 
koskevat ehdot, jotka EU on määritellyt KIE-valtioille. KIE-valtioille 
ehdotettuja täytäntöönpanosääntöjä ehdotetaan myös Baltian maille. Yksi 
valtio on ilmoittanut myöntyvänsä sekä yrityksiä että valtion tukea 
koskeviin sääntöihin. Eurooppa-sopimusneuvottelut Slovenian kanssa ovat 
käynnissä. 
Kumppanuus- ja yhteistyösopimukset on allekirjoitettu Venäjän, 
Ukrainan, Valko-Venäjän, Kazakstanin, Kirgisian ja Moldovan kanssa; 
vaikka sovitut kilpailusäännöt eivät ole yhtä ankaria kuin KIE-
sopimusten sisältämät säännöt, sopimukset sisältävät lainsäädännön 
lähentämistä koskevan ehdon. Yhteistyö on alkanut erityisesti TACIS-
ohjelmaan sisältyvän teknisen avun turvin. Tästä lähteestä myönnettiin 
rahoitusta Venäjän kilpailuviranomaisten Moskovassa elokuussa 1995 
järjestämään kansainväliseen konferenssiin, johon myös kilpailun 
pääosaston varapääjohtaja osallistui. Venäjän kanssa työskentelevä työ­
ryhmä kokoontui toukokuussa ja joulukuussa. Se arvioi eri tapoja 
aloittaa kumppanuus- ja yhteistyösopimusten käytännön toimeenpano. 
3. Välimeren maat ja Mercosur-maat 
223. Assosiointisopimukset on allekirjoitettu Tunisian, Marokon ja 
Israelin kanssa ja samanlaisista sopimuksista neuvotellaan Jordanian, 
Egyptin ja Libanonin kanssa. Ne sisältävät tai niiden odotetaan 
sisältävän Eurooppa-sopimusten kaltaiset kilpailusäännöt. Sopimus, joka 
on tehty ja allekirjoitettu tulliliiton perustamiseksi Turkin kanssa 
ja jota ratifioidaan parhaillaan, sisältää erityisesti kilpailu­
lainsäädännön osalta erittäin tiukat lähentämistä koskevat määräykset, 
jotka on täytettävä määräajassa. 
On huomattava, että kaikilla näillä kahdenvälisillä sopimuksilla 
tavoitellaan politiikan yhdenmukaistamista. Tämä on kilpailupolitiikkaa 
87 
uudessa kauppajärjestelmässä koskevan selvityksen laatineen asiantunti­
jaryhmän suositusten mukaista (ks. alla). 
Mercosur-maiden kanssa käytävät neuvottelut, jotka koskevat myös 
kilpailualaa, ovat käynnissä. 
C - Pohjojs-Amerikka 
224 . Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välinen sopimus kilpailu­
lakien soveltamisesta hyväksyttiin Euroopan neuvostossa 10 päivänä 
huhtikuuta 1995. Samalla neuvosto hyväksyi Yhdysvalloille osoitetun 
kirjeen, jossa selvitettiin Euroopan yhteisöjen tulkintaa eräistä 
sopimuksen säännöksistä137. 
Tämä kirje, joka heijasti komission neuvostolle antamien lausuntojen 
sisältöä, selvitti kahta asiaa. 
Toisaalta komissio ei voi toimittaa Yhdysvaltojen antitrustivira-
nomaisille asetuksen N:o 17 20 artiklan säännösten taikka kilpailualan 
muissa asetuksissa olevien säännösten tarkoittamia tietoja paitsi 
asianomaisen lähteen nimenomaisen sopimuksen perusteella. 
Toisaalta kukin osapuoli varmistaa, että kaikki toisen osapuolen 
luottamuksellisina antamat tiedot pysyvät luottamuksellisina, ja kukin 
osapuoli voi turvautua sen käytettävissä oleviin oikeudellisiin 
keinoihin estääkseen näiden tietojen paljastumisen. Yhdysvaltojen 
kilpailuviranomaisille asiasta ilmoitettuaan komissio tiedottaa 
asianomaiselle jäsenvaltiolle taikka asianomaisille jäsenvaltioille 
ilmoituksista, joita Yhdysvaltojen antitrustiviranomaiset ovat 
lähettäneet komissiolle, ja neuvoteltuaan Yhdysvaltojen viranomaisten 
kanssa, se ilmoittaa myös sille jäsenvaltiolle tai niille jäsenval­
tioille kaikesta täytäntöönpanotoimintojen alalla tehtävästä yhteis­
työstä tai koordinoinnista. Viimeksi mainitussa tapauksessa komissio 
kuitenkin kunnioittaa Yhdysvaltojen viranomaisten toivomusta olla 
tiedon luottamuksellisuuden vuoksi tarvittaessa paljastamatta niiltä 
saatua tietoa. 
Jäsenvaltioiden sopimuksen hyväksyminen on antanut sen poliittisen 
sykäyksen ja sitä laillista varmuutta, mikä on ollut tarpeen yhteistyö-
toimien lisäämiseksi Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välillä. 
Sopimuksen perusteella Yhdysvallat on tehnyt Euroopan yhteisölle vuoden 
kuluessa yhteensä 35 ilmoitusta (21 ilmoitusta oikeusministeriöltä ja 
14 Federal Trade Commissionilta) joista 21 on ollut sulautumatapauksia. 
Euroopan yhteisön Yhdysvalloille tekemät ilmoitukset jatkuivat 
huhtikuun 10 päivänä sen jälkeen, kun sopimuksen epävarma asema 
yhteisön lainsäädännössä oli keskeyttänyt ne hetkeksi138. Vuonna 1995 
Euroopan yhteisö ilmoitti Yhdysvalloille 43 tapausta, joista 30 liittyi 
sulautumiin. 
Komission ja Yhdysvaltojen antitrustiviranomaisten välillä kaksi kertaa 
vuodessa järjestettävät korkean tason kokoukset jatkuivat kahden vuoden 
tauon jälkeen 13 päivänä marraskuuta. Neuvotteluissa keskityttiin 
tämänhetkisen kahdenvälisen yhteistyön tehokkuuteen, ja monilla aloilla 
todettiin tarvittavan jatkotutkimuksia. Myös tulevasta kahden- ja 
monenvälisestä yhteistyöstä keskusteltiin kilpailupolitiikkaa uudessa 
kauppajärjestelmässä pohtineen asiantuntijaryhmän selvityksen 
yhteydessä sekä Yhdysvaltojen hyväksyessä vuonna 1994 lain kansainväli­
sestä avusta kilpailunrajoituslainsäädännön täytäntöönpanossa 
(International Antitrust Enforcement Assistance Act). Merkittävä osa 
kokousajasta käytettiin myös innovaatiomarkkinoista sekä niiden 
suhteesta kilpailupolitiikkaan käytäviin keskusteluihin. 
137 EYVL N:o L 95, 27.4.1995 ja sitä koskevat korjaukset EYVL N:o L 131, 15.6.1995. 
138 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 413 kohta 
Neuvosto valtuutti 23 päivänä tammikuuta komission käynnistämään 
Kanadan kanssa neuvottelut kahdenvälisestä yhteistyöstä kilpailun 
alalla139. Ensimmäinen tämän valtuutuksen alainen neuvottelukierros 
käytiin 27 päivänä tammikuuta 1995, jolloin edistyttiin sopimus­
luonnoksen muodon määrittämisessä. Neuvoston talousasioita pohtiva 
ryhmä keskusteli sopimusluonnoksesta 6 päivänä maaliskuuta. Neuvottelu­
jen odotetaan päättyvän vuoden 1996 ensimmäisellä puoliskolla. 
Komissio ja Kanadan kilpailupolitiikkaa hoitava toimisto kokoontuivat 
epävirallisesti 14 päivänä marraskuuta vaihtaakseen mielipiteitä 
uusimmista kilpailupolitiikan kehityssuuntauksista Euroopan unionissa 
ja Kanadassa. 
D - Japani 
225. Pääosasto IVm ja Japanin kilpailuviranomaisten (Japanese Fair 
Trade Commission, JFTC) väliset suhteet ovat pysyneet läheisinä vuonna 
1995. 
Tokiossa pidettiin 22 päivänä marraskuuta kolmas komission ja Japanin 
kilpailuviranomaisten yhdessä järjestämä seminaari. Seminaarin aiheet 
vaihtelivat kilpailupolitiikan asemasta maailmantaloudessa kilpailupo­
litiikan soveltamisalaan. 
Vuosittainen kahdenvälinen kokous PO lV:n ja Japanin kilpailuvi­
ranomaisten (JFTC) kanssa pidettiin 24 päivänä marraskuuta. Kyseiset 
kilpailuviranomaiset käsittelivät kahdenvälisiin suhteisiin liittyviä 
kysymyksiä sekä yhteisesti kiinnostavia asioita, kuten markkinoiden 
vapauttamista ja kilpailusääntöjen kansainvälistämistä. Osapuolet ovat 
myös vastavuoroisesti selvittäneet kummankin pääasiallisia kehitystoi-
mia lainsäädännön alalla sekä kilpailusääntöjen täytäntöönpanon alalla. 
Viralliset ja epäviralliset yhteydet japanilaisiin viranomaisiin ovat 
lisääntyneet vuoden 19 95 kuluessa. Näin ollen pääosasto IV on voinut 
Japanin hallituksen toukokuussa hyväksymän sääntelyn purkamista 
koskevan suunnitelman yhteydessä välittää kilpailun alaa koskevat 
pyyntönsä, jotka kohdistuvat kilpailusääntöjen laaja-alaisempaan ja 
täsmällisempään soveltamiseen, lähes kaikkien sääntöjä koskevien 
poikkeuksien lakkauttamiseen sekä kilpailuviranomaisen (JFTC) toiminnan 
tehostamiseen. 
E - Australia ja Uusi Seelanti 
226. Kahdenvälisiä suhteita Australiaan pyrittiin luomaan useissa 
tapauksissa vuonna 1995. Näissä epävirallisissa kokouksissa käsiteltiin 
mm. viimeaikaisia EU:n ja Australian välisiä poliittisia kehityssuuntia 
erityisesti sääntelyn purkamisen alalla sekä Australian kilpailulain 
uudistusta. 
F - Monenväliset järjestöt ja muut kansainväliset asiat 
1. Taloudellisen kehityksen ja yhteistyön järjestö (OECD) 
227. Pääosasto IV on osallistunut aktiivisesti OECD:n kilpailua 
koskeviin tehtäviin. Pääasialliset tehtäväkentät ovat liittyneet 
lainsäädännön lähentämiseen, kansainväliseen yhteistyöhön sekä 
kilpailupolitiikan ja kansainvälisen kauppapolitiikan välisiin 
suhteisiin vapautuneen kaupankäynnin yhteydessä. Tehtäviin kuuluu myös 
kilpailusääntöjen soveltaminen vapautuneilla aloilla (televiestintä ja 
meriliikenne). Tiettyjä erityisiä tai alakohtaisia näkökohtia 
kilpailupolitiikan täytäntöönpanon osalta (vaikeuksissa olevat 
yritykset ja tehokkuusvaatimukset, elokuva-alan eri toimintatasojen 
139 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 414 kohta 
89 
yhdentyminen, kilpailupolitiikka ja ympäristöpolitiikka) on täydennet­
ty. 
PO IV edustaa komissiota OECD:n teollisuuskomitean julkisten tukitoi­
mien työryhmässä. Se on jatkanut käynnissä olevan OECD:n teollisuudelle 
myönnettävää, julkista tukea koskevan tutkimuksen tukemista asiantunte­
muksensa avulla. 
2. Maailman kauppajärjestö (WTO) 
228. Niitä toimialoja koskevat neuvottelut, joista ei Uruguayn 
kierroksen neuvotteluissa vielä päästy sopimukseen, jatkuvat tehokkaas­
ti, erityisesti televiestinnän peruspalvelujen osalta. Euroopan unioni 
on näiden neuvottelujen yhteydessä tehnyt tarjousluonnoksen, jossa 
korostetaan erityisesti unionin ulkopuolisen kilpailun vapauttamisen 
aikataulun soveltuvuutta Euroopan unionin sisäisiin vapauttamistoimiin 
sekä säätelyn riippumattomuuden takuita. 
Kaikki jäsenvaltiot hyväksyivät komission tekemän valtion tukea 
koskevan ehdotuksen yhteisestä ilmoittamis- ja vuosikertomusme­
nettelystä komissiolle ja Maailman kauppajärjestölle (WTO), jolla 
muokataan olemassaolevaa standardisoitua valtion tuelle annettua 
ilmoittamis- ja vuosikertomus järjestelmää140. Tämän muutoksen tuloksena 
toimitetaan WTOn tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa 
vaadittu tuista ilmoittaminen sekä yllä mainittu vuosikertomus 
samanaikaisesti. Komissio uskoo, että tämä uusi käytäntö helpottaa 
jäsenvaltioiden hallinnollista työtä ja varmistaa mahdollisimman suuren 
avoimuuden. 
3. Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi (UNCTAD) 
229. Pääosasto IV on tiiviisti mukana UNCTADin toiminnassa rajoitta­
viin kauppatapoihin liittyvien tehtävien osalta. PO IV osallistui 
kolmanteen Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssiin, jonka tehtävänä 
oli tarkistaa UNCTADin tällä alalla laatimien säännösten ja periaattei­
den kokonaisuutta. 
4. Kansainvälinen yhteistyö 
230. Karel Van Miertin vuonna 1994 koolle kutsuma asiantuntijaryhmä, 
jonka tarkoituksena oli keskustella kilpailuviranomaisten välisen 
tiiviimmän yhteistyön mahdollisuuksista, antoi selvityksensä heinäkuus­
sa 1995141. Ryhmä antoi useita suosituksia. Tarkasteltuaan lyhyesti 
mahdollisuuksia perustaa kansainvälinen kilpailuvirasto sekä laatia 
maailmanlaajuinen kilpailulainsäädäntö, ryhmä torjui ajatukset todeten, 
etteivät ne olleet toteutettavissa lyhyellä eivätkä keskipitkällä 
tähtäyksellä. Sen sijaan se piti parempana, että ne valtiot laatisivat 
tarpeelliset kilpailusäännöt, joilla niitä ei vielä ollut. Tätä 
silmälläpitäen ryhmä ehdotti, että tältä alalta kokemusta omaavat 
valtiot avustaisivat asiassa. 
Ryhmä antoi ehdotuksen kaksi toimenpidettä yhdistävästä lähesty­
mistavasta. Ensinnäkin se ehdotti kilpailuviranomaisten välisen 
yhteistyön vahvistamista syventämällä Yhdysvaltojen kanssa olemassa 
olevaa yhteistyötä, mikä ryhmän mielestä oli tärkeintä, sekä laajenta­
malla muiden valtioiden kanssa tapahtuvaa kahdenvälistä yhteistyötä. 
Toiseksi ryhmä antoi periaatteellisen ehdotuksen monenvälisen 
yhteistyörakenteen laadinnasta, koska se uskoo, ettei tiivistetylläkään 
kahdenvälisellä yhteistyöllä pystytä ratkaisemaan kaikkia kilpailuvira-
140 Komission kirje D/20500 2 päivänä elokuuta 1995, joka korvaa 22 päivänä helmikuuta 1994 
päivätyn komission kirjeen SG(94) D/2484. 
H1 Uuden kauppaa koskevan järjestelmän kilpailupolitiikka: kansainvälisen yhteistyön ja 
sääntöjen vahvistaminen. KOM(95) 359 lopull. 
90 
nomaisten kohtaamia ongelmia eikä toteuttamaan tehokkaasti kilpai­
lusääntöjä kolmansien maiden markkinoilla. Monenvälinen sopimus 
kattaisi kaikki kahdenvälisten sopimusten sisältämät osa-alueet, joihin 
lisättäisiin joukko kilpailun vähimmäissääntöjä, sitova myönteisen 
huomioon ottamisen väline ja tehokas kiistojenratkaisumenettely. 
Heinäkuun 17 päivänä komissio hyväksyi selvityksen esittämisen 
neuvostolle ja parlamentille aikoen käynnistää neuvottelut unionin 
tärkeimpien kumppaneiden kanssa sekä asianomaisten kansainvälisten 
järjestöjen piirissä. 
Jäsenvaltioiden kilpailuvirastojen pääjohtaj ien kokouksessa 17 päivänä 
lokakuuta päätettiin perustaa työryhmä, joka pohtisi eräiden ryhmän 
antamien suositusten teknistä puolta. 
Tämä selvitys on myös toimitettu Euroopan parlamentille, neuvoston 113 
artiklan nojalla nimittämälle komitealle sekä yhteisön OECD-kumppaneil­
le. Alustavat reaktiot ovat olleet myönteisiä. 
91 
VI - Tiedotuspolitiikka 
231. Vuonna 1995 komissio jatkoi kilpailupolitiikan alaa koskevista 
asioista tiedottamista yleisölle. Kuten ennenkin, kilpailua koskevista 
asioista laaditut lehdistötiedotteet muodostivat lähes kolmanneksen 
kaikista komission lehdistötiedotteista. Vaikka PO IV:n tiedotuksen 
voimavarat ovat erittäin rajalliset, vastasi se kuluneen vuoden aikana 
yli tuhanteen yleisön esittämään kysymykseen lähettämällä asiaa 
koskevia asiakirjoja tai antamalla hyödyllisiä neuvoja. Voimavarojen 
vähäisyyden vuoksi on loppuvuodesta 1995 alkaen useimpiin kyselyihin 
vastattu vakiokirjeillä, joihin on liitetty ajanmukainen luettelo 
kilpailuasioita koskevista yleisölle tarkoitetuista yhteisön julkai­
suista142 (sisältäen myös PO IV:n henkilöstön puheita ja tutkimuksia) . 
PO IV on yhdessä virallisten julkaisujen toimiston kanssa julkaissut 
vuonna 1995 useita kilpailulakia koskevia hakuteoksia, kun taas kolme 
kertaa vuodessa ilmestyvä EY:n kilpailupolitiikan tiedotuslehti (jonka 
painos on 17 000 kappaletta) on perustettu alan päätietolähteeksi. 
Vuodeksi 1996 on valmisteilla useita uusia julkaisuja ja PO IV 
suunnittelee tiedonjakelua EUROPAn kautta, joka on Euroopan instituu­
tioiden tiedosto World Wide Web:ssä143. 
Lisätietoja ja uusimman luettelon kilpailuasioita koskevista yleisölle tarkoitetuista 
yhteisön julkaisuista saa osoitteesta Euroopan yhteisöjen komissio, PO IV tiedotus, C150 
00/158, Rue de la Loi 200 / Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles / Brussel, puh. (+32-2) 295 
76 20, telekopio (+32-2) 295 54 37, sähköposti: X400: c=BE; a=RTT; p=CEC; o=DG4; 
s=INF04, Internet-sähköpostiosoite: Info4@dg4.cec.be 
http://www.cec.lu 
92 
Liite : Kertomuksessa käsitellyt asiat 
1. Perustamissopimuksen 85 ja 86 sekä 90 artikla 
Asia Kohtanumero 
Atlas-Phoenix 57 
ATR/BAe ; 61-62 
BASF/Accinauto • 36 
Brysselin lentokenttä 120 
Coapi ' 89 
Gas Interconnector • 82 
ICG/CCI Morlaix 40,43 
Inmarsat-P 59 
Lufthansa/SAS 77-78 
Omnitel Pronto Italia 109 
Organon 37-38 
Pelikan/Kyocera 87 
TACA i 73 
Unilever/Mars 40,41 
Van Marwijk/FNK-SCK 40,42 
Vebacom 111 
2. Sulautumien valvonta 
Asia Kohtanumero 
ABB/Daimler Benz 139 
Crown Cork & Seal/Carnaud MetalBox 141 
Glaxo /We 11 come . 142 
Lyonnaise des Eaux/Northumbrian Water 145 
Mercedes Benz/Kässbohrer 135,137 
Nordic Satellite Distribution 133 
Orkla/volvo 140 
Perrier 147 
Repola /Kymmene 144 
RTL/Veronica/Endemol 134 
Siemens/Italtel , 135-136 
Swissair/Sabena 76,143 
93 
3. Valtion tuki 
Asia ________ Kohtanumero 
Air France _^ 177, 178 
Andalusian kehittämisinstituutti 159 
AOM 181 
BSL (Buna, Sächsiche Olefinwerke,Leuna) 215 
CGM 185_ 
Chrysler . 171 • 
Crédit Lyonnais 197 
DAF Belgium 168 
DAF Netherlands ' 168 
EM-Filature 159 
Energiaverot Alankomaissa 206 
Enichem Agricultura S.p.A. , 159, 214 
Ferries Golfo De Viscaya . 184 
Ferrovie dello Stato S.p.A 189 
Fifet Mezzogiorno 171 
Ford Genk 167 
Ford Valencia 169 
Ford/VW Setubal 171 
Guascor (Gutierrez Asunee Corporacion) 212 
Italian kenkäteollisuus 203 
Kimberly-Clark •<. __5jB 
Lech-Sthlwerke GmbH 159 • 
Leuna-Werke GmbH 162 
Lisnave . 159 
Lufthansa . 180 
Maschinenfabrik Sangerhausen GmbH 160 _^_ 
NedCar-Volvo/Mitsubishi 171 
Opel Austria 169 
Opel Eisenach 171 
Ranskan posti , 198 
ROSCOs 189 ] 
Rover 171 
Ruotsin työllisyystuki järjestelmä 202 ___ 
Santana Motor SA 213 
SEAT-Volkswagen 168 
Siemens Nixdorf AG/Mainz 157 
SNF 1 171 [ 1 
94 
S v.- i. s s a J. r - S a b e n a 179 
Sytraval ' 217 
Tanskan energiaohjelma ' 202, 206 
TAP 177 
Textilwerke Deggendorf GmbH v. komissio 154 
Tubacex 157, 160 . 
95 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 126 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 08 
Luettelonumero : CB-CO-96-135-FI-C 
ISBN 92-78-01880-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemb_-g 
36