FI Euroopan unionin virallinen lehti C 68/52

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Kuudes ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma – Loppuarviointi”

KOM(2011) 531 lopullinen

2012/C 68/10

Esittelijä: Franco CHIRIACO

Euroopan komissio päätti 31. elokuuta 2011 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle – Kuudes ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma – Loppuarviointi

KOM(2011) 531 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 21. joulukuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18.–19. tammikuuta 2012 pitämässään 477. täysistunnossa (tammikuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 174 ääntä puolesta ja 4 vastaan 8:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK suhtautuu myönteisesti komission aloitteeseen laatia arvio kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta. Komissio katsoo, että kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta on ollut hyötyä EU:n ympäristöpolitiikan kokonaispuitteina. Komitea voi yhtyä tähän päätelmään vain osittain. Kuudes toimintaohjelma on omalta osaltaan edistänyt huomattavasti politiikkojen kehitystä, mutta sillä on ollut vähäinen vaikutus yksityiskohtaisten välineiden käyttöönottoon. Tietojen kokoaminen ohjelman sisältämien toimien täytäntöönpanon analysoimiseksi on vaikeaa, mutta voidaan kuitenkin havaita huomattavia viivästyksiä lainsäädännön hyväksymisessä, vaikeuksia konkreettisten tavoitteiden määrittelyssä sekä puutteita valvonta- ja seurantamekanismeissa.

1.2 ETSK kehottaakin komissiota kehittämään käytettävissä olevia välineitä – mm. seuranta- ja arviointimekanismeja – voimassa olevan lainsäädännön tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi. Lisäksi ETSK suosittaa yhtenäistämään ympäristöalan eri lainsäädäntöaloitteita ja ohjelmia sekä tehostamaan ympäristönäkökulman sisällyttämistä siihen liittyviin alakohtaisiin politiikkoihin. Kuten ETSK on todennut aiemmassa lausunnossaan (1), se kehottaa komissiota selventämään ja konkretisoimaan ympäristöhaasteisiin vastaamista. Erityisesti olisi tehtävä selkoa siitä, mitä resurssitehokkuudella ja vihreällä taloudella tarkoitetaan, ja eriteltävä, millaisia konkreettisia muutoksia tuottajilta ja kuluttajilta vaaditaan sekä määrällisesti että laadullisesti.

1.3 Lisäksi ETSK katsoo, että kansainväliseen ulottuvuuteen olisi kiinnitettävä enemmän huomiota. Ympäristöhaasteet ovat todellakin maailmanlaajuisia ja edellyttävät siksi monenvälisen yhteistyön vahvistamiseen pohjautuvaa lähestymistapaa sekä parempia kansainvälisen hallinnon välineitä.

1.4 Komission tiedonannosta puuttuu pitkän aikavälin visio, eikä siinä viitata mahdolliseen uuteen toimintaohjelmaan tai kerrota, millaista lisäarvoa seitsemänneltä ympäristöä koskevalta yhteisön toimintaohjelmalta tulisi odottaa. ETSK:n mielestä ohjelman olisi sovittava yhteen Eurooppa 2020 -strategian ja lippulaivahankkeiden kanssa ja täydennettävä niitä, sisällettävä realistisesti ja laajan poliittisen yhteisymmärryksen pohjalta määriteltyjä tavoitteita ja painopisteitä sekä tarjottava välineitä, joiden avulla voidaan varmistaa ehdotettujen toimien teho.

2. Tiedonannon pääsisältö

2.1 Poliittinen tausta

2.1.1 EU:n ympäristöpolitiikan kehitystä on ohjattu ympäristöä koskevilla toimintaohjelmilla jo 1970-luvun alusta lähtien, ja kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma olisikin nähtävä osana jatkuvaa ja jatkuvasti kehittyvää prosessia.

2.1.2 Kuudes ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma osoittaa, kuinka tärkeitä vihreä kasvu ja resurssitehokas vähähiilinen talous ovat, kuten on vahvistettu myös Eurooppa 2020 -strategiassa (2), joka tarjoaa sopivan yhteyden varmistaa, että ympäristötavoitteet integroidaan osaksi EU:n yleistä sosioekonomista toimintaohjelmaa. Tämä on vahvistettu myös uudessa strategiassa biologisen monimuotoisuuden ja ekosysteemipalvelujen häviämisen pysäyttämiseksi EU:ssa vuoteen 2020 mennessä (3), tiedonannossa valmistautumisesta Rio+ 20-huippukokoukseen (4), kilpailukykyiseen vähähiiliseen talouteen siirtymistä vuonna 2050 koskevassa etenemissuunnitelmassa (5), liikennettä koskevassa valkoisessa kirjassa (6) sekä Energia 2020 -strategiaa (7) ja energiatehokkuussuunnitelmaa 2011 (8) koskevissa tiedonannoissa.

2.2 Yleiset havainnot

2.2.1 Komission yleinen päätelmä on, että kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta on ollut hyötyä ympäristöpolitiikan kokonaispuitteina, koska suurin osa ohjelmassa vahvistetuista toimista on jo saatettu päätökseen tai ne saatetaan päätökseen pian.

2.2.2 Koska kuudes ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma hyväksyttiin yhteispäätösmenettelyllä, se on sidosryhmien mielestä perustellumpi kuin aikaisemmat ohjelmat. Tämä on auttanut vahvistamaan sitoutumista sitä seuraaviin politiikkaa koskeviin ehdotuksiin.

2.2.3 Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman seitsemän teemakohtaista strategiaa (9) – ilma, torjunta-aineet, jätteiden syntymisen ehkäiseminen ja kierrätys, luonnonvarat, maaperä, meriympäristö ja kaupunkiympäristö – laadittiin politiikan yhtenäistämiseksi ja tietopohjan parantamiseksi. Vaikka edistyminen eri aloilla vaihteli, joissakin tapauksissa strategioiden laatiminen auttoi lisäämään poliittista tahtoa hyväksyä tehokkaat tavoitteet ja aikataulut ja toteuttaa ne. Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman myötävaikutuksesta nimenomaisten ympäristöpolitiikan välineiden käyttöönottoon ei kuitenkaan ole vakuuttavia todisteita.

2.3 Ensisijaiset toiminta-alat

2.3.1 Luonto ja biologinen monimuotoisuus: Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman johdosta laadittiin maaperän suojelua ja meriympäristön suojelua ja säilyttämistä koskevat teemakohtaiset strategiat. Lisäksi sillä osoitettiin tarve vahvistaa tietopohjaa, parantaa rahoitusta ja tehostaa nykyisiä toimia. Biologisen monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttämistä vuoteen 2010 mennessä koskevassa tavoitteessa, joka jäi saavuttamatta, olisi kuitenkin voitu edistyä enemmän, jos siihen olisi kiinnitetty tarvittavaa poliittista huomiota ja jos sekä EU että jäsenvaltiot olisivat tehneet tarvittavat taloudelliset sitoumukset.

2.3.2 Ympäristö ja terveys: Kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma tarjosi mahdollisuuden nykyisten sitoumusten ja suunniteltujen toimien hyödylliseen arviointiin ja lisähuomion kiinnittämiseen ympäristötekijöiden ja ihmisten terveyden välisiin yhteyksiin. Se auttoi erityisesti toteuttamaan esimerkiksi kaupunkiympäristöä koskevia toimia, joita ei kenties olisi muuten toteutettu, tai esimerkiksi torjunta-aineisiin liittyviä toimia, jotka olisivat ilman ohjelman vaikutusta toteutuneet vasta myöhemmin tai olleet suppeampia. Toisaalta lainsäädännössä on puutteita, ja ympäristön laadun terveysvaikutuksia koskevat tutkimustulokset ja tiedot olisi nivottava laajempaan kansanterveyden parantamista koskevaan poliittiseen tavoitteeseen.

2.3.3 Luonnonvarat ja jätteet: Kuudennella ympäristöä koskevalla toimintasuunnitelmalla vahvistettiin jätepolitiikan ja luonnonvarapolitiikan välistä yhteyttä ja autettiin vahvistamaan jätehuoltoa sekä siirtymistä kohti kestävään kulutukseen ja tuotantoon perustuvaa politiikkaa. Luonnonvarojen käyttö ei enää kasva samaan tahtiin talouskasvun kanssa. Absoluuttisesti mitattuna luonnonvarojen käyttö kuitenkin kasvaa edelleen, mikä ei vastaa tavoitetta, jonka mukaan ympäristön kantokyky tulee ottaa huomioon pitkällä aikavälillä. Jäsenvaltioiden välillä on myös edelleen suuria eroja luonnonvarojen tuottavuudessa, ja tuontiin turvataan yhä enemmän.

2.3.4 Ilmastonmuutos: Kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma tarjosi suurta apua ilmastonmuutoksen alalla. Vaikka kansainvälisen yhteisön toimiin liittyviä tavoitteita ei saavutettu ja erityisesti määrälliset tavoitteet olivat kauempana todellisuudesta ja hankalampia saavuttaa, kuudennella ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla onnistuttiin kuitenkin saavuttamaan tärkeimmät poliittiset tavoitteet.

2.3.5 Kansainväliset kysymykset: Kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa toistettiin EU:n sitoumukset saattaa ympäristöä koskevat näkökohdat osaksi kaikkia EU:n ulkosuhteita ja EU:n kestävän kehityksen strategian ulkoista ulottuvuutta. Vaikka EU pyrki vahvistamaan monenvälistä yhteistyötä ja osoittamaan sitoutumisensa kansainvälisiin yleissopimuksiin ja sopimuksiin, kansainvälistä ympäristöhallintoa onnistuttiin parantamaan vain hieman. Entistä maailmanlaajuisemmat ympäristöhaasteet vaativat EU:lta yhtenäisempiä ja keskitetympiä toimia, jotta se voi toimia aikaisempaa tehokkaammin roolissaan kansainvälisen politiikan muotoilijana ja paremman ympäristöhallinnon edistäjänä.

2.4 Strategisten lähestymistapojen ja välineiden tehokkuus

2.4.1 Kuudennella ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla rohkaistiin ja edistettiin voimakkaasti poliittisen päätöksenteon parantamiseen tähtäävien periaatteiden ja välineiden soveltamista, erityisesti integroituja vaikutustenarviointeja ja markkinapohjaisten ohjauskeinojen laajempaa käyttöä. Lisäksi siinä korostettiin vankan tieteellisen pohjan merkitystä politiikkojen kehittämisessä. Viimeaikaisesta myönteisestä kehityksestä huolimatta ympäristötiedot, erityisesti viralliset tiedot ja tilastot, ovat edelleen puutteellisia eivätkä aina ajoissa saatavilla.

2.4.2 Ympäristöhaasteiden vaihtelevuus edellyttää yhtenäisyyden parantamista i) poliittisten toimien laadinta- ja toteuttamisvaiheen välillä, ii) EU-, jäsenvaltio- ja aluetasojen välillä ja iii) ensisijaisten toiminta-alueiden välillä.

2.4.3 Ympäristölainsäädännön puutteellinen täytäntöönpano vaarantaa tavoitteiden saavuttamisen ja heikentää ympäristöpolitiikan uskottavuutta, eikä sen takia voida varmistaa muiden alojen sitoutumista parempaan toimintaan. Lisäksi on asetettava etusijalle menettelytavat, jotka tuovat selvästi lisäarvoa vihreän talouden luomiseen ja jotka voidaan ottaa käyttöön lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä.

2.5 Tulevaisuuden haasteet

2.5.1 Ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön peruspilarit ovat nyt maaperäkysymyksiä lukuun ottamatta paikoillaan, vaikka kaikkia niiden tarjoamia parannusmahdollisuuksia ei olekaan vielä voitu konkretisoida täytäntöönpanon puutteiden vuoksi. Perinteisellä ympäristöpolitiikalla on edelleen hyvin tärkeä rooli ympäristönsuojelussa. Muuttuvat olosuhteet ja yhä enemmän toisiinsa sidoksissa olevat ympäristöhaasteet merkitsevät kuitenkin sitä, että tarvitaan joustavuutta ja mukautumiskykyä.

2.5.2 Tulevaisuuden ympäristöpolitiikan tärkeimpänä haasteena on siirtyä pitemmän aikavälin vision avulla ympäristön pilaantumisen korjaamisesta ennaltaehkäisyyn ja auttaa ympäristön sisällyttämisessä osaksi kaikkia asiaankuuluvia politiikanaloja.

2.5.3 Jotta voitaisiin saavuttaa Eurooppa 2020 -strategian tavoite siirtymisestä vihreään, resurssitehokkaaseen, kilpailukykyiseen ja vähähiiliseen talouteen, on välttämätöntä integroida ympäristönäkökohdat ja vähähiilisyyteen tähtäävät näkökohdat liiketoimintamalleihin muilla aloilla sekä varmistaa yhtenäisyys politiikan laadinnasta aina sen täytäntöönpanoon asti. Voimassa olevan lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon esteet, erityisesti jäsenvaltioissa kaikilla tasoilla esiintyvät hallinnolliset ongelmat, on pyrittävä poistamaan ympäristön suojelemiseksi ja kansanterveyteen kohdistuvien kielteisten vaikutusten vähentämiseksi.

2.5.4 Ympäristöpaineet ovat entistä maailmanlaajuisempia ja systeemisempiä. Monimutkaisten kytkösten vuoksi tarvitaan yhä laajempaa tietopohjaa, ja kuluttajien käyttäytymisen muutoksen mahdollisuuksia on myös tutkittava perinpohjaisesti.

3. Yleistä

3.1 Kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma edustaa virallisesti Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission poliittista sitoumusta, ja se muodostaa tärkeän indikaattorin Euroopan ympäristöpolitiikan kehityksen arvioimiseksi. Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman hyväksymisen jälkeen EU on käynnistänyt menestyksekkäästi lukuisia aloitteita, yltänyt kunnianhimoisiin tuloksiin ja kehittänyt useita strategioita ja monialaisia hankkeita. On kuitenkin vaikea määritellä, missä määrin ohjelman muodostama yleinen toimintakehys on vaikuttanut politiikan kehittämiseen. Tätä näkökohtaa olisi aiheellista pohtia analysoimalla ohjelman sisältämien toimien täytäntöönpanoa ja yhteis- ja vuorovaikutusta Euroopan kestävän kehityksen strategian ja Lissabonin strategian kanssa. (10)

3.2 Euroopan unionin toimielimet ja kansalaisyhteiskunta ovat käyneet viime vuosina keskustelua, jossa on arvioitu jo toteutettuja asioita ja EU:n ympäristöpolitiikan tulevia mahdollisuuksia (11). Keskustelussa on korostettu kahta keskeistä asiaa: uusien painopisteiden määrittelyä ja käytettävissä olevien välineiden vahvistamista esitettyjen toimien tehon varmistamiseksi.

3.3 Erityisesti on pantava merkille, ettei asiaa voi käsitellä pelkästään mahdollisuutena laatia uusi ohjelma, vaan on keskityttävä ennen kaikkea siihen, millainen muoto, päämäärä, sisältö ja aikataulu tällaisella ohjelmalla olisi oltava. Ensisijaisesti tulisi pohtia, miten olisi toimittava, jotta tulevat ympäristötoimet saataisiin koottua entistä näkyvämmäksi, merkittävämmäksi ja tehokkaammaksi strategiseksi välineeksi hyödyntämällä saatuja kokemuksia ja välttämällä ansat, jotka heikensivät kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tehoa.

3.4 Kun otetaan huomioon muissa yhteyksissä (esimerkiksi EAKR, ESR ja maaseuturahasto) saadut kokemukset, myös ympäristöohjelman yhteydessä olisi aiheellista harkita sitä, että kokeiltaisiin seuranta- ja arviointivälineiden vahvistamista ennen ohjelmaa, täytäntöönpanon aikana ja sen jälkeen.

4. Erityistä

4.1 Teemakohtaiset strategiat

4.1.1 Teemakohtaisten strategioiden käyttöönotto on luonut pohjan entistä strategisemmalle toimintamallille ja antanut siten mahdollisuuden korjata eräitä viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman puutteita, kuten erityisesti ohjelman kattavuuden puutteet eräillä aloilla. Teemakohtaisten strategioiden kehittäminen on kuitenkin itse asiassa hidastanut koko päätöksentekoprosessia sekä siihen liittyvien toimien käyttöönottoa.

4.1.2 Monet teemakohtaisia strategioita tukevat säädökset ovat vasta täytäntöönpanon varhaisessa vaiheessa. Eräissä tapauksissa mahdollisuus saavuttaa ohjelman tavoitteet määräaikaan mennessä on vaarantunut vakavasti, koska välineiden käyttöönotto on viivästynyt, konkreettisten tavoitteiden määrittelyssä on puutteita, velvollisuus panna toimet täytäntöön mutta myös eritellä tarkemmin suuri osa suunnitelluista toimista on delegoitu jäsenvaltioille ja valvonta- ja seurantamekanismi on riittämätön.

4.2 Johdonmukaisuus ja integrointi

4.2.1 On selvää, että ympäristöhaasteisiin ei voida nykyään vastata yksinomaan erityisin ympäristöpoliittisin toimin, vaan myös koko talouden ja koko yhteiskunnan on osallistuttava niiden ratkaisemiseen. Tarvitaankin yhä laajempaa johdonmukaisuutta niin suoraan toisiinsa yhteydessä olevien teemojen (kuten ilmastonmuutos, energia, terveyden suojelu) kesken kuin myös eri alakohtaisten politiikanalojen (elintarvikkeet, liikenne, rakentaminen, innovaatio) kesken. Kuten ETSK:kin on korostanut (12), tämä periaate on toteutunut erityisesti yhteiseen maatalouspolitiikkaan tehtävässä uudistuksessa ympäristöystävällisyyttä edistävän tilatukijärjestelmän käyttöönoton myötä.

4.2.2 Lisäksi on tärkeää tukea ja kehittää ympäristöpolitiikan integrointia yleisstrategioihin (Eurooppa 2020) ja rahoitusvälineisiin. Mitä tulee erityisesti etenemissuunnitelmaan kohti resurssitehokasta Eurooppaa (13), Brysselissä hiljattain pidetyssä työkokouksessa (14) tunnustettiin ohjelman keskeinen merkitys pyrittäessä siirtymään ympäristöystävälliseen talouteen sekä näiden kahden aloitteen täydentävyyden merkitys. Erityistä huomiota kiinnitettiin toimien täytäntöönpanoon, luonnonvaroihin ja ekosysteemien hallintaan.

4.3 Tärkeimmät tavoitteet

4.3.1 Tärkeimpien tavoitteiden määrittelyssä on otettava huomioon etenkin sellaiset ympäristökysymykset kuin luonnonvarojen niukkuus, ilman saastuminen, biologinen monimuotoisuus ja kaupunkiympäristö.

4.3.2 Ennen kaikkea on kehitettävä ja edistettävä uudenlaisia kulutustottumuksia sekä uudenlaista kauppaa ja tuotantoa. Tekniikan uudistusten ja toimintatapojen muutoksen onkin kuljettava käsi kädessä.

4.4 Välineiden parantaminen

4.4.1 Euroopan ympäristöpolitiikan välineiden parantaminen merkitsee ennen muuta sääntelyn parantamista niin, että toteutetaan lainsäädäntötoimenpiteitä ja annetaan yksiselitteisiä ja sitovia sääntöjä myös taloudellisista näkökohdista. Toisaalta, kuten ETSK totesi jo vuonna 2001 antamassaan lausunnossa, voimassa olevan lainsäädännön tehokas täytäntöönpano on keskeinen seikka markkinoiden vääristymien torjunnassa ja eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn turvaamisessa. (15) Erityisesti ympäristölainsäädännön noudattamista pk-yrityksissä tukevaan ohjelmaan (Environmental Compliance Assistance Programme – ECAP) liittyen ETSK on korostanut, että ympäristövaikutusten arviointia tulee hallinnoida yrityksessä yhdennetysti ja monialaisesti. (16)

4.4.2 Lisäksi on parannettava välineitä, joiden avulla arvioidaan ympäristön tilaa sekä poliittisten toimien täytäntöönpanoa ja tehokkuutta (17). Tämä on toteutettava riippumattomien, avoimien ja oikeaan aikaan toteutettavien vaikutustenarviointien avulla.

4.4.3 Lisäksi on tärkeää parantaa täytäntöönpanovaihetta laatimalla ennalta kansainvälisiä tuki-, valvonta- ja seuraamusmekanismeja. Toisin sanoen on laadittava sääntöjä, siirrettävä ne osaksi lainsäädäntöä, pantava ne toimeen, valvottava niitä ja määrättävä seuraamuksia. (18)

4.5 Toimijoiden rooli

4.5.1 Alue- ja paikallisyhteisöjen olisi voitava osallistua jo toimintalinjojen laadintavaiheeseen. Alueiden komitea esitti hiljattain antamassaan lausunnossa (19), että alueyhteisöjen aktiivinen osallistuminen on välttämätöntä, ja se ehdotti innovatiivisten monitasoisten hallintomenetelmien kehittämistä niin, että tällaiseen hallintoon sisältyisi erilaisten foorumien sekä voimassa olevien toimintaverkostojen aktivointi.

Bryssel 18. tammikuuta 2012 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) EUVL C 376, 22.12.2011, s. 97.

(2) KOM(2010) 2020 lopullinen, 3.3.2010.

(3) KOM(2011) 244 lopullinen, 3.5.2011.

(4) KOM(2011) 363 lopullinen, 20.6.2011.

(5) KOM(2011) 112 lopullinen, 8.3.2011.

(6) KOM(2011) 144 lopullinen, 28.3.2011.

(7) KOM(2010) 639 lopullinen.

(8) KOM(2011) 109 lopullinen, 8.3.2011.

(9) KOM(2005) 446 lopullinen (ilman pilaantuminen); KOM(2006) 372 lopullinen (torjunta-aineiden kestävä käyttö); KOM(2005) 666 lopullinen (jätteiden syntymisen ehkäiseminen ja kierrätys); KOM(2005) 670 lopullinen (luonnonvarojen kestävä käyttö); KOM(2006) 231 lopullinen (maaperän suojelu); KOM(2005) 504 lopullinen (meriympäristön suojelu ja säilyttäminen); KOM(2005) 718 lopullinen (kaupunkiympäristö).

(10) Strategic Orientations of EU Environmental Policy under the Sixth Environment Action Programme and Implications for the Future – Final Report, IEEP, toukokuu 2010.

(11) Kaikki tapahtumia ja alustavia tutkimuksia koskevat asiakirjat ovat saatavilla osoitteessa www.eapdebate.org.

(12) EUVL C 132, 3.5.2011, s. 63–70.

(13) KOM(2011) 571 lopullinen.

(14) Asiantuntijaseminaari The future of European Environmental Policy: what role for the Resource Efficiency Roadmap and what role for the Environment Action Programme? (Resurssitehokkaan Euroopan etenemissuunnitelman ja ympäristöä koskevan toimintaohjelman roolit EU:n tulevassa ympäristöpolitiikassa), Bryssel, 13.9.2011.

(15) EUVL C 221, 7.8.2001, s. 80–85.

(16) EUVL C 211, 19.8.2008, s. 37.

(17) The issue of Evaluation in the Framework of European Environmental Policy, Brysselin pääkaupunkialueen ympäristövirasto, 11.6.2010.

(18) Espanjan ympäristöministeriön yhteistyössä Brysselin pääkaupunkialueen ympäristöviraston kanssa järjestämä seminaari Better instruments for European Environmental Policy (EU:n ympäristöpoliittisten välineiden parantaminen), Madrid, 20.5.2010.

(19) Alueiden komitean 5.–6. lokakuuta 2010 pitämässä täysistunnossa annettu lausunto.