EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 2.6.2021 COM(2021) 500 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE, ALUEIDEN KOMITEALLE JA EUROOPAN INVESTOINTIPANKILLE Talouspolitiikan koordinointi vuonna 2021:



voitetaan covid-19, tuetaan elpymistä ja ajanmukaistetaan taloutemme {SWD(2021) 401 final} - {SWD(2021) 402 final} - {SWD(2021) 403 final} - {SWD(2021) 404 final} - {SWD(2021) 405 final} - {SWD(2021) 406 final} - {SWD(2021) 407 final} - {SWD(2021) 408 final} - {SWD(2021) 409 final} - {SWD(2021) 410 final} - {SWD(2021) 411 final} - {SWD(2021) 412 final}



Talouspolitiikan koordinointi vuonna 2021:

voitetaan covid-19, tuetaan elpymistä ja ajanmukaistetaan taloutemme 1.Johdanto Euroopan unioni on toteuttanut ennennäkemättömiä toimia covid-19-pandemian torjumiseksi, kriisin vaikutuksen lieventämiseksi ja taloutemme viemiseksi vankan, kestävän ja osallistavan kasvun tielle. EU ja sen jäsenvaltiot ovat kuluneen vuoden aikana osoittaneet määrätietoisuutta ja solidaarisuutta toteuttaessaan toimenpiteitä, joilla on torjuttu pandemiaa, rajoitettu sen taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia, säilytetty suotuisat rahoitusolot, turvattu sisämarkkinoiden eheys ja valmisteltu nopeaa elpymistä, joka on kestävää ja osallistavaa. Komission kevään 2021 talousennusteen mukaan talouden toimeliaisuuden supistuminen on ollut odotettua vähäisempää. Tästä voidaan kiittää hätätilanteen tukitoimenpiteitä, joilla tarjotaan yrityksille likviditeettiä ja turvataan EU:n kansalaisten toimeentuloa ja työpaikkoja. Rokotteiden kehittämisessä saavutettu läpimurto ja laajamittaisen rokottamisen alkaminen Euroopassa ovat kirkastaneet näkymiä syksystä lähtien. Rokottaminen etenee EU:ssa hyvää vauhtia, ja tavoite rokottaa 70 prosenttia aikuisista tämän vuoden heinäkuuhun mennessä on mahdollista saavuttaa. Komission kevään 2021 talousennusteen mukaan EU:n talous saavuttaa kriisiä edeltäneen neljännesvuosituotannon tason vuoden 2021 aikana, ja talouden toimeliaisuus elpyy kaikissa jäsenvaltioissa. Covid-19-kriisi voi jälleen kasvattaa makrotalouden vakauteen kohdistuvia riskejä, jotka ovat viime vuosina olleet laskusuunnassa. Kaikkien EU:n politiikkavälineiden vahva koordinointi ja tuloksellinen hyödyntäminen on ratkaisevan tärkeää, jotta riskeihin voidaan puuttua ja välttää keskinäisten erojen lisääntymistä. NextGenerationEU, jonka suuruus on 750 miljardia euroa, on keskeinen väline, jonka avulla EU voi edistää investointeja ja elpymistä selviytyäkseen tämänhetkisestä kriisistä vahvempana ja palautumiskykyisempänä. Elpymis- ja palautumistukivälineen, jäljempänä ’tukiväline’, käyttöönotto auttaa tekemään talouksistamme ja yhteiskunnistamme kestävämpiä, osallistavampia, palautumiskykyisempiä ja paremmin valmistautuneita vihreään siirtymään ja digitaaliseen muutokseen. Tukivälineestä, joka on NextGenerationEU:n keskeinen osa, annetaan jäsenvaltioille laajamittaista rahoitustukea avustuksina ja lainoina enintään 672,5 miljardia euroa uudistusten ja investointien rahoittamiseen. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevassa toimintasuunnitelmassa esitetään konkreettisia toimia sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamiseksi kaikissa unionin politiikoissa, ja toimintasuunnitelman avulla varmistetaan osallistava elpyminen. Portossa 7.–8. toukokuuta 2021 pidetyssä sosiaalialan huippukokouksessa EU:n johtajat tunnustivat Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin elpymisen perustekijäksi ja korostivat Porton julistuksessa aikovansa edelleen syventää pilarin toteuttamista EU:n tasolla ja kansallisesti. Tämä vahvistaa unionin etenemistä kohti digitaalista, vihreää ja oikeudenmukaista siirtymää sekä edistää sosiaalista ja taloudellista lähentymistä ylöspäin samalla kun vastataan väestöhaasteeseen ja varmistetaan kaikille yhtäläiset mahdollisuudet. EU:n kolme uutta yleistavoitetta ja niitä täydentävät alatavoitteet, jotka on määrä saavuttaa vuoteen 2030 mennessä työllisyyden, taitojen ja sosiaalisen osallisuuden osa-alueilla, tukevat etenemistä kohti vahvaa sosiaalista Eurooppaa. Lisäksi tarkistettu sosiaali-indikaattoreiden tulostaulu auttaa seuraamaan edistymistä sosiaalisen pilarin periaatteiden toteuttamisessa talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä osana talouspolitiikan koordinointikehystä. EU:n johtajat panivat myös tyytyväisinä merkille Euroopan työmarkkinaosapuolten yhteisen ehdotuksen taloudellista, sosiaalista ja ympäristöön liittyvää edistymistä mittaavista vaihtoehtoisista indikaattoreista, joilla täydennetään BKT:tä hyvinvoinnin mittarina, jotta kasvu olisi osallistavaa ja kestävää. Ympäristökestävyys, tuottavuus, oikeudenmukaisuus ja makrotalouden vakaus ovat edelleen EU:n talousagendaa ohjaavia periaatteita. Tämän kollegion toimikauden alussa määritelty kilpailukykyisen kestävyyden käsite ja sen neljä toimintalinjaa ovat edelleen EU:n pitkän aikavälin kasvustrategian yleiset painopisteet Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa vastaavasti. Näin ollen ne ovat myös jäsenvaltioiden elpymis- ja palautumissuunnitelmien taustalla. Lisäksi yhteiskuntien, yritysten ja talouksien digitalisaatio on ratkaisevan tärkeää, jotta Euroopan tuottavuutta ja kilpailukykyä voidaan lisätä vankan elpymisen mahdollistamiseksi, digitaalisen vuosikymmenen tavoitteita noudattaen. Tuloksellisen koordinoinnin varmistaminen talouspolitiikan EU-ohjausjakson puitteissa on edelleen ratkaisevan tärkeää, jotta EU:n talous saadaan kriisin jälkeen vahvemmalle kasvu-uralle. Vaikka tämän vuoden ohjausjaksoa on tukivälineen käynnistämisen vuoksi väliaikaisesti mukautettu, talouspolitiikan EU-ohjausjakso tukee edelleen jäsenvaltioiden välillä politiikasta käytäviä keskusteluja, parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja sopimista yhteisestä etenemistavasta. Jäsenvaltioiden edellytetään elpymis- ja palautumissuunnitelmissaan vastaavan tuloksellisesti kaikkiin asianomaisissa maakohtaisissa suosituksissa yksilöityihin haasteisiin tai merkittävään osaan niistä, julkista taloutta koskevat suositusten näkökohdat mukaan lukien. Tukivälineen soveltamisalan ulkopuolella suositukset, joita ei ole suunnitelmissa käsitelty, ovat edelleen voimassa, ja niiden seurantaa jatketaan talouspolitiikan EU-ohjausjakson puitteissa. 2.Taloustilanne ja työllisyysnäkymät EU:n talouden odotetaan elpyvän voimakkaasti. Viime syksystä lähtien tiukat covid-19-pandemian rajoittamistoimenpiteet ovat saaneet EU:n talouden vaipumaan takaisin taantumaan. Koska rajoittamistoimenpiteitä lievennetään asteittain ja rokotukset etenevät, toimeliaisuuden odotetaan EU:ssa piristyvän kaikissa jäsenvaltioissa. Kehitys nopeutuu vuoden 2021 jälkipuoliskolta alkaen, missä näkyy myös kansallisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien toteuttamisesta johtuva kasvu. Elpymisvauhti vaihtelee jäsenvaltioittain ja alueittain. Kaikkien EU:n jäsenvaltioiden ennustetaan saavuttavan kriisiä edeltäneen neljännesvuosittaisen tuotantotasonsa vuoden 2022 loppuun mennessä. Erittäin mittavat finanssipoliittiset toimenpiteet ja laaja joukko rahapoliittisia toimenpiteitä ovat rajoittaneet taloudellisia vahinkoja ja vauhdittaneet elpymistä. Laajamittainen finanssipoliittinen tuki on ollut mahdollista kaikissa jäsenvaltioissa vakaus- ja kasvusopimuksen yleisen poikkeuslausekkeen nopean aktivoinnin ja tilapäisten valtiontukipuitteiden ansiosta. Vuonna 2020 jäsenvaltiot antoivat finanssipoliittista tukea yhteensä arviolta yli 6½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän seurauksena euroalueen ja EU:n julkisen talouden kokonaisalijäämä suhteessa BKT:hen kasvoi vuoden 2019 historiallisen alhaisesta noin 0,5 prosentista noin 7 prosenttiin vuonna 2020. Lisäksi EKP on toteuttanut laajasti rahapoliittisia toimenpiteitä, joilla säilytetään rahoitusolot suotuisina kaikilla talouden aloilla, jotta talouden toimeliaisuutta voidaan tukea ja säilyttää keskipitkän aikavälin hintavakaus. Finanssi- ja rahapolitiikan toisiaan vahvistavat vaikutukset yhdessä rahoitusalan sääntely- ja vakavaraisuustoimenpiteiden kanssa ovat olleet ratkaisevan tärkeitä kriisin vaikutusten lieventämisessä. Pandemian vaikutusta Euroopan työmarkkinoihin on pystytty rajoittamaan EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla toteutettujen toimenpiteiden ansiosta. Kun pandemia iski, Euroopan työmarkkinatilanne oli parantunut kuusi vuotta peräkkäin. Vuoden 2019 viimeisellä neljänneksellä työllisiä oli yli 209 miljoonaa, ja työttömyysaste oli 6,5 prosenttia. Vuotta myöhemmin työllisten määrä oli vähentynyt 3 miljoonalla ja työttömyysaste noussut 7,2 prosenttiin. Kun otetaan huomioon häiriön suuruus, menetettyjen työpaikkojen määrä on vähäinen. Vaikutusten lieventämiseksi jäsenvaltiot ovat toteuttaneet monenlaisia työpaikkojen säilyttämiseen tähtääviä toimenpiteitä, kuten työajan lyhentämisjärjestelyjä ja tilapäisiä lomautuksia, joilla on tuettu jopa 32:a miljoonaa eurooppalaista työpaikkaa. Tähän tulokseen pääsemisessä ratkaiseva tekijä on ollut EU:n rahoitus, jota on myönnetty muun muassa SURE-välineen (hätätilasta aiheutuvien työttömyysriskien lieventämiseen tarkoitettu tilapäinen tuki) ja koronaviruksen vaikutusten lieventämistä koskevan investointialoitteen (CRII) kautta. Tähän mennessä 19 jäsenvaltiolle on myönnetty yli 90 miljardia euroa SURE-lainoja, joiden tuen piirissä on 25–30 miljoonaa ihmistä ja 1,5–2,5 miljoonaa yritystä. Kriisin vaikutukset ovat kohdistuneet epätasaisesti eri sosiaaliryhmiin, toimialoihin ja alueisiin, ja kaikkein heikoimmassa asemassa olevat ovat kärsineet eniten. Vaikutukset ovat kohdistuneet suhteettomasti nuoriin, naisiin, matalan osaamistason työntekijöihin, maahanmuuttajiin, vammaisiin, määräaikaisella työsopimuksella työskenteleviin tai muussa epätyypillisessä työsuhteessa oleviin, mutta myös itsenäisiin ammatinharjoittajiin. Tilannetta on pahentanut se, että vaikutukset palveluyrityksiin ovat olleet vakavia, erityisesti teollisuuden ekosysteemeissä, kuten matkailun, kulttuurin ja luovan toiminnan aloilla. Vaikka tulotuki ja sosiaaliturva ovat estäneet kotitalouksien tulojen merkittävän pienemisen, covid-19-kriisi on paljastanut puutteita sosiaaliturvan saatavuudessa, mikä korostaa, että on tärkeää edistää palautumiskyvyn parantamista. Useimmat jäsenvaltiot ovat tältä osin laajentaneet nykyisiä järjestelmiään ja niiden kattavuutta ja lieventäneet väliaikaisesti niiden kelpoisuusehtoja, vaikkakin kaikkien saatavilla olevaa sosiaaliturvaa on vielä mahdollista vahvistaa kestävällä tavalla. Kasvuennusteisiin kohdistuvat riskit ovat yleisesti ottaen pitkälti tasapainossa. Epävarmuus on kuitenkin suurta niin kauan kuin pandemia vaikuttaa EU:n ja maailman talouteen. Rokottamisen edistymisestä huolimatta ennusteeseen liittyy edelleen huomattavia riskejä sekä epidemiologisesta että talouden näkökulmasta. Pandemian kehittyminen ja rokotusohjelmien tehokkuus ja vaikuttavuus voivat osoittautua paremmiksi tai huonommiksi kuin on oletettu, mikä edellyttää eritasoisia toiminnan rajoituksia. Myös talouskasvu voi olla odotettua heikompaa, jos talouden tukemisesta luovutaan liian aikaisin. Toisaalta viivästynyt tukitoimenpiteistä luopuminen voisi lisätä tarpeettomia sivuvaikutuksia ja lykätä siirtymistä kestävämpään ja tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavaan talouteen. Positiivisena riskinä on, että ennusteissa saatetaan aliarvioida kotitalouksien tuleva kulutushalukkuus, sillä kulutus on muutaman vuosineljänneksen ajan ollut tukahdutettua ja säästämisaste on noussut. Myös elpyminen EU:n ulkopuolella voi olla voimakkaampaa kuin tällä hetkellä odotetaan. Talouspolitiikka on vuosina 2021 ja 2022 tarpeen pitää elvyttävänä. Jos taloudelliset olosuhteet sen sallivat, politiikkaa olisi jatkossa uudelleensuunnattava kriisin keskipitkän aikavälin seurausten minimoimiseen. Elpymis- ja palautumistukivälineen toteuttaminen auttaa lisäämään potentiaalista kasvua ja työllisyyttä ja sitä kautta vähentämään epätasapainoja. Kriisin alkuvaiheissa ja sulkutoimien aikana tukitoimenpiteillä pyrittiin voimakkaasti ehkäisemään työpaikkojen menetyksiä ja konkursseja. Tämä on auttanut estämään syvien ja pysyvien arpien syntymistä Euroopan talouksiin. Elinkelpoisia mutta edelleen heikossa asemassa olevia yrityksiä olisi jatkossa autettava kohdennetuilla tukitoimenpiteillä mukauttamaan liiketoimintamallejaan. Tuen painopistettä olisi vähitellen siirrettävä valmiuksien kehittämiseen muun muassa painottamalla enemmän koulutusta, osaamisen kehittämistä, tutkimusta ja innovointia ja tukemalla laadukkaiden työpaikkojen luomista ja siirtymistä työpaikasta toiseen. Sen vuoksi tukivälineestä tuetaan investointeja ja uudistuksia, joilla vahvistetaan jäsenvaltioiden potentiaalista kasvua ja työllisyyttä. Tämän seurauksena julkiset investoinnit suhteessa BKT:hen tulevat olemaan unionissa vuosina 2021 ja 2022 suuremmat kuin kertaakaan yli vuosikymmeneen. Ajan tasalle saatetussa uudessa Euroopan teollisuusstrategiassa esitetään puitteet, joilla nopeutetaan Euroopan elpymistä ja siirtymistä puhtaampaan, digitaalisempaan ja kestävämpään talous- ja teollisuusmalliin, ja rakennetaan vahvemmat ja palautumiskykyisemmät sisämarkkinat. Jäsenvaltioissa työllisyyden suuntaviivoja noudattaen toteutettavat jatkuvat uudistukset ja investoinnit ovat ratkaisevan tärkeitä, jotta voidaan edistää elpymistä ja tukea laadukkaiden työpaikkojen luomista ja sujuvaa siirtymistä työmarkkinoille. Tässä tarvitaan työmarkkinaosapuolten aktiivista myötävaikutusta. Työllisyyden suuntaviivoissa annetaan laajemmin ohjausta työmarkkinainstituutioiden, koulutuksen sekä sosiaaliturva- ja terveydenhuoltojärjestelmien nykyaikaistamiseen osallistavuuden ja oikeudenmukaisuuden lisäämiseksi. Niihin sisältyy ohjeita, joilla pyritään lieventämään kriisin työllisyys- ja sosiaalisia vaikutuksia sekä toteuttamaan vihreä siirtymä ja digitaalinen muutos sosiaalisesti oikeudenmukaisella tavalla. Koska nykyiset työllisyyden suuntaviivat ovat edelleen relevantit, komissio ehdottaa niiden soveltamisen jatkamista vuonna 2021 korostaen samalla EU:n uusien yleistavoitteiden ja Porton sosiaalialan huippukokouksessa annetun ohjauksen merkitystä. Lisäksi komission suosituksessa tehokkaasta työllisyyden aktiivituesta covid-19-kriisin jälkeen (EASE) annetaan konkreettista ohjeistusta asteittaiselle siirtymiselle työpaikkojen säilyttämiseen tähtäävistä hätätoimenpiteistä aktiivisiin työvoimatoimenpiteisiin, joita työllistävä elpyminen edellyttää.

3.Elpymis- ja palautumistukivälineen käyttöönotto Kansallisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien nopea toteuttaminen elpymis- ja palautumistukivälineen puitteissa on elpymisen tukemisessa keskeistä samalla kun talouksistamme ja yhteiskunnistamme tehdään kestävämpiä, osallistavampia, palautumiskykyisempiä ja vihreään siirtymään ja digitaaliseen muutokseen soveltuvia. Tukiväline tuli voimaan 19. helmikuuta 2021. Seuraavien kuuden vuoden aikana on käytettävissä 312,5 miljardia euroa avustuksina ja enimmillään 360 miljardia euroa lainoina uudistusten ja investointien tukemiseen kaikissa jäsenvaltioissa. Tukiväline tarjoaa näin jäsenvaltioille ennennäkemättömän tilaisuuden vastata keskeisiin rakenteellisiin haasteisiin ja investointitarpeisiin samalla kun toteutetaan vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta. Komissio on tehnyt tiivistä yhteistyötä kaikkien jäsenvaltioiden kanssa tukeakseen niitä kunnianhimoisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien laatimisessa. Suunnitelmissa olisi ehdotettava talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä viime vuosina tehtyjen perusteellisten analyysien ja määritettyjen haasteiden pohjalta investointeja ja uudistuksia, joissa otetaan huomioon kunkin jäsenvaltion maakohtaiset haasteet ja olosuhteet. Nämä suunnitelmat muovaavat jäsenvaltioiden uudistus- ja investointiagendaa tulevina vuosina. Kansallinen omavastuullisuus ja kaikkien asiaankuuluvien sidosryhmien osallistuminen ovat ratkaisevan tärkeitä tuloksellisen toteutuksen ja pysyvien vaikutusten varmistamiseksi. Tämän vuoksi jäsenvaltioita on koko prosessin ajan kannustettu vahvasti kuulemaan paikallis- ja alueviranomaisia, työmarkkinaosapuolia, kansalaisyhteiskunnan järjestöjä, yrityksiä, nuorisojärjestöjä ja muita asiaankuuluvia sidosryhmiä kansallisen lainsäädäntökehyksensä mukaisesti. Kuhunkin kansalliseen suunnitelmaan on liitettävä tiivistelmä tästä kuulemisesta sekä tiedot siitä, miten näiden sidosryhmien näkemykset on otettu suunnitelmassa huomioon. Tähän mennessä 23 jäsenvaltiota on toimittanut suunnitelmansa, ja lähipäivinä niitä on odotettavissa lisää. Kun komissio on saanut suunnitelmia koskevan arvionsa valmiiksi, neuvostolla on kuukausi aikaa hyväksyä suunnitelmat, jotta ensimmäiset maksut elpymis- ja palautumistukivälineestä voidaan suorittaa ennakkorahoituksena. Toimitettujen tai valmisteilla olevien elpymis- ja palautumissuunnitelmien avulla on tarkoitus edistää merkittävästi asetuksessa esitettyjä kuutta pilaria. Kuten asetuksessa edellytetään, kunkin suunnitelman on tuettava kattavalla ja riittävän tasapainoisella tavalla Euroopan kannalta merkityksellisiä politiikan aloja, jotka on jäsennelty seuraaviin kuuteen pilariin: vihreä siirtymä; digitaalinen muutos; älykäs, kestävä ja osallistava kasvu, tuottavuus ja kilpailukyky; sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus; terveys, taloudellinen, sosiaalinen ja institutionaalinen palautumiskyky; ja seuraavalle sukupolvelle, lapsille ja nuorille, suunnatut toimintapolitiikat. Kaiken kaikkiaan komissio odottaa, että ilmastoon ja digitalisaatioon liittyvillä menoilla on suunnitelmissa merkittävä osuus, kuten myös sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta ja palautumiskykyä edistävillä toimenpiteillä. Komissio odottaa myös merkittäviä uudistuksia ja investointeja, jotka koskevat samaan aikaan useampaa kuin yhtä näistä politiikan aloista ja auttavat varmistamaan, että kaikki kuusi pilaria ovat kattavasti edustettuina. Tällaisia ovat esimerkiksi digitaalista osaamista lisäävät ja verkkoyhteyksien puutteellisuutta korjaavat toimenpiteet, jotka edistävät digitalisaatiota, tukevat yhteenkuuluvuutta ja hyödyttävät pk-yrityksiä. Kun NextGenerationEU-elpymisvälineestä ja uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä saatavat varat lasketaan yhteen, EU:n rahoitus on 1,8 biljoonaa euroa vuosina 2021–2027. NextGenerationEU-välineestä myönnetään 750 miljardia euroa elpymisen käynnistämiseen erityisohjelmien kautta (elpymis- ja palautumistukiväline, REACT-EU-väline, oikeudenmukaisen siirtymän rahasto, maaseuturahasto, InvestEU, rescEU ja Horisontti Eurooppa). Esimerkiksi InvestEU kokoaa yhteen erilaisia rahoitusvälineitä, joilla tuetaan investointeja EU:ssa 26,2 miljardin euron suuruisen EU:n talousarviotakuun avulla. InvestEU:n odotetaan saavan liikkeelle yli 370 miljardin euron lisäinvestoinnit seuraavien seitsemän vuoden aikana. NextGenerationEU-välineen varat tulevat EU:n talousarvioon vuosiksi 2021–2027 osoitettujen 1 074 biljoonan euron lisäksi. Talousarvion sisällä koheesiopolitiikalla, jonka määrärahat ovat 338,6 miljardia euroa, pyritään investointien avulla tukemaan jäsenvaltioiden pidemmän aikavälin kehitysstrategioita. 4.Finanssipolitiikan koordinointi Kansallisten finanssipolitiikkojen koordinointi on edelleen ratkaisevan tärkeää elpymisen tukemiseksi. Jäsenvaltioiden talousarviot ja elpymis- ja palautumistukiväline huomioon ottaen finanssipolitiikan kokonaisvirityksen olisi vuosina 2021 ja 2022 pysyttävä elvyttävänä. Finanssipolitiikan olisi säilyttävä joustavana ja perustellusti sopeuduttava muuttuvaan tilanteeseen. Finanssipoliittisten tukitoimien ennenaikaista lopettamista olisi vältettävä. Kun terveysriskit vähenevät, finanssipoliittiset toimenpiteet olisi vähitellen muutettava kohdennetummiksi niin, että ne edistävät palautumiskykyä tukevaa ja kestävää elpymistä. Koska talouden toimeliaisuuden odotetaan asteittain normalisoituvan vuoden 2021 jälkipuoliskolla, jäsenvaltioiden finanssipolitiikkoja olisi eriytettävä vuonna 2022 ottaen huomioon elpymisen tila, julkisen talouden kestävyys ja tarve vähentää taloudellisia, sosiaalisia ja alueellisia eroja. Elpymisen edetessä finanssipolitiikassa olisi asetettava etusijalle pyrkimys lisätä julkisia ja yksityisiä investointeja, joilla tuetaan siirtymistä vihreään ja digitaaliseen talouteen. Vakaus- ja kasvusopimuksen yleistä poikkeuslauseketta sovelletaan edelleen vuonna 2022, ja odotettavissa on, että sen soveltaminen lopetetaan vuodesta 2023 alkaen. Yleinen poikkeuslauseke on antanut jäsenvaltioille mahdollisuuden toteuttaa erittäin mittavia meno- ja tulopuolen toimenpiteitä pandemian taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten minimoimiseksi. Se on antanut niille myös mahdollisuuden koordinoida finanssipolitiikkaansa joustavammin. Kuten 3. maaliskuuta 2021 annetussa tiedonannossa ilmoitettiin, päätös yleisen poikkeuslausekkeen soveltamisen lopettamisesta olisi tehtävä laatimalla kokonaisarvio talouden tilasta määrällisten kriteerien perusteella, ja keskeisenä määrällisenä kriteerinä olisi oltava EU:n talouden toimeliaisuuden taso verrattuna kriisiä edeltäneeseen tasoon. Komission kevään 2021 talousennusteen mukaan talouden toimeliaisuus saavuttaa kriisiä edeltäneen (vuoden 2019 lopun) tason koko EU:ssa vuoden 2021 viimeisen neljänneksen paikkeilla ja euroalueella vuoden 2022 ensimmäisellä neljänneksellä. Tämän ennusteen perusteella edellytykset yleisen poikkeuslausekkeen soveltamisen jatkamiselle vuonna 2022 ja sen soveltamisen lopettamiselle vuodesta 2023 täyttyvät. Yleisen poikkeuslausekkeen soveltamisen lopettamisen jälkeen otetaan edelleen huomioon maakohtaiset tilanteet. Jäsenvaltioiden talousarvioiden ja elpymis- ja palautumistukivälineen avulla aikaansaatavan finanssipolitiikan virityksen on vuonna 2022 säilyttävä elvyttävänä. Elpymis- ja palautumistukivälineestä rahoitettavat menot merkitsevät vuonna 2022 huomattavaa finanssipoliittista elvytystä. Tuella, jota ei makseta takaisin, voidaan rahoittaa laadukkaita investointihankkeita ja kattaa tuottavuutta lisäävien uudistusten kustannuksia ilman että alijäämä tai velka kasvaa. Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä elpymis- ja palautumistukivälineen rahoitusta, joka myötävaikuttaa näin jäsenvaltioiden mahdollisuuksiin tukea talouden elpymistä, edistää potentiaalisen kasvun vauhdittumista ja parantaa vähitellen julkisen talouden rahoitusasemaansa. Erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joiden velka on vähäinen, finanssipolitiikan virityksen olisi oltava elvyttävä, elpymis- ja palautumistukivälineen tarjoama sysäys mukaan lukien. Niiden jäsenvaltioiden, joiden velka on suuri, olisi rahoitettava elpymis- ja palautumistukivälineen avulla lisäinvestointeja, joilla tuetaan elpymistä, ja samalla noudatettava maltillista finanssipolitiikkaa. Jäsenvaltioiden olisi jatkettava kansallisesti rahoitettuja investointeja. Samalla olisi pidettävä kansallisesti rahoitettujen juoksevien menojen kasvu hallinnassa ja voimakkaasti velkaantuneissa jäsenvaltioissa vähäisenä. Tämä mahdollistaa sen, että finanssipoliittisilla toimenpiteillä voidaan maksimoida elpymisen tukeminen estämättä tulevia finanssipoliittisia kehityskulkuja ja luomatta pysyvää rasitusta julkiselle taloudelle. Vuoden 2022 jälkeen finanssipolitiikassa olisi otettava edelleen huomioon elpymisen voimakkuus, taloudellisen epävarmuuden aste ja julkisen talouden kestävyyteen liittyvät näkökohdat. Kun taloustilanne sen sallii, jäsenvaltioiden olisi harjoitettava finanssipolitiikkaa, jonka tavoitteena on saavuttaa maltillisella tasolla oleva julkisen talouden keskipitkän aikavälin rahoitusasema ja varmistaa julkisen talouden kestävyys keskipitkällä aikavälillä. Jäsenvaltioiden olisi samalla lisättävä investointeja kasvupotentiaalin parantamiseksi. Koska epävarmuus on tällä hetkellä edelleen poikkeuksellisen suurta, mikä koskee muun muassa kriisin vaikutusta kasvupotentiaaliin sekä elpymis- ja palautumistukivälineen tuella toteutettavia uudistuksia ja investointeja, tämän vuoden ohjaus jatkuu pääasiassa laadullisena. Tulevia vuosia varten olisi annettava tarkempaa määrällistä ohjausta vuonna 2022, kunhan epävarmuus on vähentynyt riittävästi. Komissio on arvioinut alijäämä- ja velkakriteerin noudattamista vuonna 2020. Yleisen poikkeuslausekkeen aktivoiminen ei keskeytä vakaus- ja kasvusopimuksen menettelyjä, joten Euroopan komissio jatkaa julkisen talouden vuotuisen valvontasyklin toteuttamista. Komissio on antanut (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 3 kohdan nojalla) kertomuksen, jossa arvioidaan, miten jäsenvaltiot Romaniaa lukuun ottamatta noudattavat alijäämä- ja velkakriteeriä. Tässä yhteydessä komissio on ottanut huomioon vallitsevan erittäin epävarman tilanteen, covid-19-kriisin johdosta sovitut finanssipoliittiset toimet ja neuvoston suositukset vuodeksi 2021. Analyysi, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon kaikki merkitykselliset tekijät, viittaa siihen, että kolme jäsenvaltiota noudattaa ja 23 jäsenvaltiota ei noudata perussopimuksessa ja asetuksessa (EY) N:o 1467/1997 määriteltyä alijäämäkriteeriä. Jäsenvaltioista 13 ei noudata perussopimuksessa ja asetuksessa (EY) N:o 1467/1997 määriteltyä velkakriteeriä. Covid-19-pandemialla on ollut poikkeuksellisia makrotaloudellisia ja finanssipoliittisia vaikutuksia, mikä on luonut poikkeuksellista epävarmuutta muun muassa muotoiltaessa uskottavaa uraa finanssipolitiikalle. Kun otetaan huomioon suuri epävarmuus, covid-19-kriisin johdosta sovitut finanssipoliittiset toimet ja 20. heinäkuuta 2020 annetut neuvoston suositukset, komissio katsoo, että tässä vaiheessa ei pitäisi tehdä päätöstä jäsenvaltioiden asettamisesta liiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn. Romaniaa koskeva liiallisia alijäämiä koskeva menettely on aloitettu vuotta 2019 koskevien tietojen perusteella, ja komissio suosittaa, että Romanian sopeutusuraa päivitetään niin, että tavoitteena on liiallisen alijäämän korjaaminen vuonna 2024. Komissio arvioi jäsenvaltioiden julkisen talouden tilannetta uudelleen syksyn 2021 talousennusteen ja euroalueen jäsenvaltioiden 15. lokakuuta 2021 mennessä toimittamien vuoden 2022 alustavien talousarviosuunnitelmien perusteella. Julkisen talouden laatu on keskeisellä sijalla finanssipolitiikan suunnittelussa. Vuonna 2020 kaikki jäsenvaltiot reagoivat hyvin nopeasti ja ottivat käyttöön hätätoimenpiteitä pandemian torjumiseksi ja yritysten ja kotitalouksien tukemiseksi. Terveysriskien vähetessä talouspolitiikassa olisi siirryttävä hätäjärjestelystä elpymiseen tähtääviin tavoitteisiin. Julkisen talouden toimenpiteiden laadulla olisi varmistettava kestävä ja osallistava elpyminen. Jäsenvaltioiden olisi asetettava etusijalle kasvua lisäävät investoinnit, joilla erityisesti tuetaan vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta. On ratkaisevan tärkeää keskittyä julkisen talouden rakenneuudistuksiin, jotta voidaan muun muassa parantaa varojen käytön tehokkuutta ja julkisen talouden resurssien hallinnan laatua. Tulopuolella tarvitaan myös uudistuksia, joilla pyritään siirtämään verotuksen painopistettä työn verottamisesta ympäristöveroihin, jotka ovat vähemmän vääristäviä, ja ehkäisemään haitallista verokilpailua ja aggressiivista verosuunnittelua. Näin helpotetaan politiikan painopisteiden rahoittamista ja edistetään julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä, muun muassa vahvistamalla terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmien kattavuutta, riittävyyttä ja kestävyyttä kaikkia varten. Vuonna 2020 toteutettujen välittömien kriisitoimien jälkeen useat jäsenvaltiot ovat palanneet suunnitelmiinsa parantaa menojen evaluointia ja uudelleenarviointia. Joissakin elvytyspaketeissa on tärkeänä uudistuksena menojen uudelleenarviointien parantaminen kehittämällä valmiuksia, parantamalla hallintoa ja tiivistämällä yhteyttä talousarviosykliin. Politiikan evaluoinnin vahvistamisella ja suuremman painoarvon antamisella politiikan painopisteille on tärkeämpi rooli julkisen talouden suunnittelussa. Eräät jäsenvaltiot kehittävät myös vihreän budjetoinnin käytäntöjä ilmasto- ja ympäristötoimien lisäämiseksi. Näiden käytäntöjen avulla ne voivat arvioida finanssipolitiikkansa ympäristöystävällisyyttä ja varmistaa, että julkiset tulot ja menot ovat linjassa ympäristötavoitteiden kanssa. Komissio jatkaa vuoropuhelua ja tukee edelleen julkisen talouden laatua parantavien prosessien ja käytäntöjen kehittämistä ja jalostamista. 5.Makrotalouden epätasapainot jäsenvaltioissa Komissio on havainnut epätasapainoihin ja liiallisiin epätasapainoihin liittyviä makrotalouden haavoittuvuustekijöitä 12 jäsenvaltiossa. Nämä jäsenvaltiot on varoitusmekanismia koskevassa vuoden 2021 kertomuksessa valittu perusteellisten tarkastelujen kohteiksi. Makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä tarkoitettuja liiallisia epätasapainoja on edelleen kolmessa jäsenvaltiossa (Kypros, Kreikka ja Italia) ja epätasapainoja yhdeksässä (Kroatia, Ranska, Saksa, Irlanti, Alankomaat, Portugali, Romania, Espanja ja Ruotsi). Elpymis- ja palautumistukivälineen käyttöönotto on avainasemassa olemassa olevien makrotalouden epätasapainojen vähentämisessä, koska sillä tuetaan uudistuksia ja investointeja, joilla vastataan edellisten talouspolitiikan EU-ohjausjaksojen yhteydessä määritettyihin haasteisiin. Epätasapainojen pääasialliset aiheuttajat ovat pitkälti samoja kuin vuosi sitten, mutta riskit ovat suurempia. Covid-19-kriisi ei ole ratkaisevasti muuttanut jäsenvaltioiden epätasapainojen luonnetta, mutta se on merkinnyt taantumista epätasapainojen vähentämisessä ja se voi kasvattaa makrotalouden vakauteen kohdistuvia riskejä. Julkinen ja yksityinen velka ovat selvästi kasvaneet, mikä taantuman lisäksi johtuu suurelta osin toimenpiteistä, joita on toteutettu pandemian torjumiseksi sekä talouden ja elpymisen tukemiseksi. Joissakin jäsenvaltioissa on edelleen suuri vaihtotaseen ylijäämä. Useissa jäsenvaltioissa, joiden velkamäärä on suuri, myös potentiaalinen kasvu on vähäistä. Näissä tapauksissa tukivälineen tehokas käyttö kasvua lisäävien investointien ja uudistusten edistämiseksi on ratkaisevan tärkeää. Velkojen takaisinmaksuvaikeudet voivat johtaa järjestämättömiin lainoihin, kun tukitoimenpiteet vähitellen poistetaan. Sitä vastoin jotkin kustannuskilpailukykypaineisiin liittyvät haavoittuvuustekijät ovat covid-19-kriisin aikana heikentyneet. Epätasapainoluokittelun tarkistaminen ei tässä vaiheessa vaikuta perustellulta. Covid-19-kriisi saattaa lisätä makrotalouden vakauteen kohdistuvia riskejä, mutta ei sillä tavalla, että se edellyttäisi epätasapainoluokittelun tarkistamista tässä vaiheessa. Suuren epävarmuuden jatkuminen edellyttää epätasapainojen ja makrotalouden vakauteen liittyvien riskien tiivistä seurantaa ja vahvaa tulevaisuuteen suuntautuvaa näkökulmaa. ·Kyproksen, Kreikan ja Italian makrotaloudessa on edelleen liiallisia epätasapainoja, jotka liittyvät suuriin valtionvelkoihin ja järjestämättömien lainojen suureen osuuteen – huolimatta siitä, että ne ovat edistyneet tällä osa-alueella koko ajan merkittävästi. Kyproksessa ja Kreikassa on lisäksi suuri ulkomaanvelka ja Kyproksessa myös suuri yksityinen velka. Lisäksi potentiaalinen kasvu on edelleen liian hidasta velan vähentämiseen.

·Kroatian, Irlannin, Portugalin ja Espanjan epätasapainoissa on kyse siitä, että niin yksityinen, julkinen kuin ulkomainenkin velka on suuri, kun taas Ranskassa epätasapainot johtuvat suuresta julkisesta ja yksityisestä velasta, jotka kasvavat edelleen. Näissä jäsenvaltioissa on edelleen tärkeää parantaa tuottavuutta ja kilpailukykyä. Romaniassa kilpailukyky ei enää heikkene yhtä voimakkaasti, mutta vaihtotaseen alijäämä on edelleen suuri. Julkisen talouden kehityssuuntaan on saatava selkeä käänne vuosia jatkuneen heikkenemisen jälkeen. Saksan ja Alankomaiden vaihtotaseen ylijäämä on edelleen suuri, ja siihen liittyy liiallinen säästäminen investointeihin nähden. Alankomaissa tilannetta pahentaa suuri yksityinen velka. Ruotsissa asuntojen korkeat hinnat eivät ole laskemassa, ja kotitalouksien suuri ja kasvava velkaantuneisuus on edelleen huolenaihe. Liitteessä 1 on lisätietoja epätasapainoanalyysin maakohtaisista näkökohdista. 6.Talouspolitiikan EU-ohjausjakson mukauttaminen Koska talouspolitiikan EU-ohjausjakson ja elpymis- ja palautumistukivälineen ensimmäisten vaiheiden välillä on huomattavaa päällekkäisyyttä, vuoden 2021 EU-ohjausjaksoa oli tukivälineen käynnistämisen vuoksi tarpeen tilapäisesti mukauttaa. Näin komissio ja jäsenvaltiot ovat voineet keskittyä tämän vuoden ohjausjaksossa valmistelemaan elpymis- ja palautumissuunnitelmia, jotka ovat jäsenvaltioiden uudistus- ja investointiagendan tärkein tulevaisuutta tarkasteleva viiteasiakirja. Samalla on jatkettu makrotalouden epätasapainojen seurantaa, jossa on keskitytty kehittymässä oleviin covid-19-kriisistä johtuviin riskeihin. Niitä on tarvittaessa käsitelty jäsenvaltioiden kanssa, kun niiden suunnitelmaluonnoksista on käyty keskusteluja. Talouspolitiikan tulevan EU-ohjausjakson keskeiset osatekijät hahmotellaan tulevassa vuoden 2022 kestävän kasvun strategiassa. Elpymis- ja palautumissuunnitelmien täytäntöönpanoa on ensimmäisenä vuotena seurattava EU-ohjausjakson vuotuisen koordinointikehyksen yhteydessä. Elpymis- ja palautumistukivälineen perustamisesta annetussa asetuksessa säädetään, että jäsenvaltiot raportoivat EU-ohjausjakson yhteydessä kahdesti vuodessa siitä, miten ne ovat edistyneet suunnitelmiensa täytäntöönpanossa. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteiden toteutumisen seuranta on sisällytettävä EU-ohjausjaksoon, kuten EU:n johtajat korostivat Portossa pidetyssä sosiaalialan huippukokouksessa. Vuotta 2022 koskevassa vuotuisessa kestävän kasvun strategiassa esitetään konkreettisesti, miten ohjausjakso vuonna 2022 rakentuu. Komissio käy tältä pohjalta vuoropuhelua Euroopan parlamentin, neuvoston, jäsenvaltioiden, työmarkkinaosapuolten ja kaikkien muiden asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa. 7.Seuraavat vaiheet Komissio on tyytyväinen siihen, että kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet omia varoja koskevan päätöksen. Nyt komissio voi aloittaa lainanoton NextGenerationEU-välineen puitteissa siirtääkseen jäsenvaltioille varoja, elpymis- ja palautumistukivälineestä myönnettävien avustusten ja lainojen ennakkorahoitus mukaan lukien. Komissio alkaa hyväksyä ehdotuksiaan elpymis- ja palautumissuunnitelmia koskeviksi neuvoston täytäntöönpanopäätöksiksi kesäkuun loppupuolella. Komissio odottaa neuvoston hyväksyvän suunnitelmat pikaisesti, jotta voidaan varmistaa, että niitä aletaan toteuttaa ajoissa, mikä mahdollistaa talouden kestävän ja osallistavan elpymisen EU:n johtajien Porton huippukokouksessa antamien päätelmien mukaisesti. Komissio on myös valmis antamaan teknistä apua jäsenvaltioille, jotka sitä pyytävät, ja auttamaan viranomaisia hyödyntämään EU:n varoja parhaalla mahdollisella tavalla. Komissio on tyytyväinen EU:n toimielinten väliseen intensiiviseen ja rakentavaan yhteistyöhön, jota on tehty erityisesti käynnistämällä elpymis- ja palautumisvuoropuhelu. Euroopan parlamentin vahva osallistuminen on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan lisätä läpinäkyvyyttä ja vastuuvelvollisuutta tukivälineen täytäntöönpanossa. Komissio on täysin sitoutunut jakamaan kaikki asiaa koskevat tiedot parlamentille ja neuvostolle ja, kuten asetuksessa edellytetään, ottamaan asianmukaisesti huomioon näkemykset, joita parlamentti esittää vuoropuhelun yhteydessä. Komissio kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että elpymis- ja palautumissuunnitelmat pannaan kokonaisuudessaan ja ajoissa täytäntöön käyden perusteellista vuoropuhelua työmarkkinaosapuolten, kansalaisyhteiskunnan ja muiden sidosryhmien kanssa.



LIITE 1 – PERUSTEELLISTEN TARKASTELUJEN HAVAINNOT EU-MAIDEN MAKROTALOUDEN EPÄTASAPAINOISTA Perusteellisen tarkastelun kohteena olleiden 12 jäsenvaltion osalta on vahvistettu luokittelu epätasapainoihin ja liiallisiin epätasapainoihin. Perusteellisessa tarkastelussa analysoidaan epätasapainojen vakavuutta, niiden viimeaikaista ja tulevaa kehitystä sekä niihin liittyviä politiikkatoimia. Huomioon otetaan myös epätasapainojen merkitykselliset heijastusvaikutukset ja systeemiset rajatylittävät vaikutukset. Haavoittuvuuksien arvioinnin konteksti poikkeaa tänä vuonna viime vuoden perusteellisissa tarkasteluissa tehdystä analyysista. Vuonna 2020 politiikkatoimissa keskityttiin yleisesti pandemian vaikutusten torjumiseen ja lieventämiseen sekä kestävän elpymisen tukemiseen, mikä itsessään tukee epätasapainojen korjaamista. Samalla oli myös tarpeen hallita makrotalouden vakauteen kohdistuvia riskejä keskipitkällä aikavälillä. Tulevaisuusnäkökulma on näin ollen riskinarvioinnissa keskeinen. Epävarmuus on kuitenkin yhä suurta, ja kriisin kaikkia seurauksia on edelleen vaikea arvioida. Tämä edellyttää epätasapainojen ja makrotalouden vakauteen liittyvien riskien jatkuvaa ja tiivistä seurantaa. Epätasapainoista on keskusteltu jäsenvaltioiden kanssa niiden elpymis- ja palautumissuunnitelmien valmisteluvaiheessa, sillä elpymis- ja palautumistukiväline tarjoaa ainutlaatuisen mahdollisuuden puuttua makrotalouden epätasapainoihin sekä vastata investointi- ja uudistustarpeisiin. Perusteellisten tarkastelujen politiikka-analyysit viimeisteltiin ennen elpymis- ja palautumissuunnitelmien virallista toimittamista, eikä niissä näin ollen hyödynnetä suunnitelmiin sisältyviä tietoja. Elpymis- ja palautumissuunnitelmien arviointi on käynnissä tämän tiedonannon julkaisuhetkellä eikä sitä voida ennakoida, mutta elpymis- ja palautumissuunnitelmien tuloksellinen toteuttaminen tarjoaa mahdollisuuden puuttua olemassa oleviin epätasapainoihin. Yleisesti ottaen makrotaloudellisten riskien ja haavoittuvuuksien aiheuttajat ovat samoja kuin aiemmin. Covid-19-kriisi on merkinnyt taantumista viime vuosikymmenen aikana havaitussa epätasapainojen vähenemisessä, mutta ei niin, että epätasapainoluokituksen tarkistaminen tässä vaiheessa olisi perusteltua. Useissa jäsenvaltioissa yksityinen, julkinen ja ulkomainen velka olivat suuria jo ennen pandemiaa. Joissakin tapauksissa velkaan liittyvät huolenaiheet keskittyvät joko julkiseen tai yksityiseen sektoriin. Vuonna 2020 kaikki velka kasvoi suhteessa BKT:hen, mikä johtui talouden toimeliaisuuden romahtamisesta ja siitä, että erityisesti yritykset ja hallitukset lisäsivät merkittävästi lainanottoaan lieventääkseen pandemian seurauksia ja estääkseen taloudellisen tilanteen ja makrotalouden vakauden vielä vakavamman heikkenemisen. Yrityksille ja kotitalouksille myönnettyjen väliaikaisten lyhennysvapaiden ansiosta lainoista ei ole tullut järjestämättömiä ja likviditeettivajeen riski on pienentynyt. Yksityisen ja julkisen velan kehitys voi tulevaisuudessa olla haastavampaa, mutta tilanteen odotetaan paranevan elpymisen myötä. Monissa maissa, joissa velat ovat suuria, potentiaalinen kasvu on vähäistä, ja kriisi saattaa vaimentaa kasvua entisestään erityisesti silloin, kun talouden toimeliaisuudesta suurempi osuus on aloilla, jotka ovat kärsineet kriisistä enemmän, mikä kaiken kaikkiaan hidastaa velan vähentämistä. Tämä korostaa elpymis- ja palautumistukivälineen tuloksellisen toteuttamisen merkitystä, jotta voidaan lisätä potentiaalista kasvua, tukea merkittävää elpymistä ja auttaa korjaamaan näitä epätasapainoja. Lisääntyvät velan takaisinmaksuvaikeudet voivat jatkossa johtaa järjestämättömiin lainoihin erityisesti aloilla, joihin kriisi on vaikuttanut enemmän, ja kun lyhennysvapaat ja muut tukitoimenpiteet päättyvät. Vaikka pankkien häiriönsietokyky onkin parantunut viime vuosina, vaikutukset pankkeihin voivat olla hitaampia ja pitkäaikaisempia, mikä voi vaikuttaa talouden luotonsaantiin ja sitä kautta elpymisen vahvuuteen. Maksutaseet ovat pysyneet pitkälti ennallaan covid-19-kriisin aikana. Vaihtotaseen alijäämät ovat yleensä muuttuneet vain vähän, sillä muutokset julkisen ja yksityisen sektorin nettosäästämisessä ovat kompensoineet toisensa. Poikkeuksena ovat maat, joihin ulkomaanmatkailun väheneminen on vaikuttanut eniten. Niissä vaihtotase heikkeni vuonna 2020 näkyvämmin eikä ehkä täysin palaudu tänä tai ensi vuonna. Samaan aikaan suuret vaihtotaseen ylijäämät säilyvät pitkälti ennallaan samoin kuin koko euroalueen vaihtotaseen ylijäämä. Negatiiviset ulkomaiset nettovarallisuusasemat heikkenivät vuonna 2020, mutta niiden ei enää tänä tai ensi vuonna odoteta heikkenevän. Ulkoisen rahoituksen ehdot ovat olleet suotuisat, lukuun ottamatta lyhyttä jaksoa välittömästi kriisin puhkeamisen jälkeen, jolloin riskien välttäminen lisääntyi maailmanlaajuisilla rahoitusmarkkinoilla ja erityisesti euroalueen ulkopuolisissa maissa. Kriisiä edeltäneinä vuosina jatkuva kasvu johti ylikuumenemispaineisiin, jotka näkyivät kustannuskilpailukyvyn heikkenemisenä ja asuntojen hintojen voimakkaana nousuna. Ensin mainittu on covid-19-kriisin aikana lieventynyt, jälkimmäinen ei niinkään.Kustannuskilpailukyvyn kehityksen odotetaan tasaantuvan palkkojen nousun hidastuessa työmarkkinoilla, jotka ovat selvästi heikentyneet covid-19-tilanteen myötä, ja tuottavuuden suhdanneluonteinen kasvu vähentää edelleen yksikkötyökustannuksiin kohdistuvia paineita tänä ja ensi vuonna. Asuntojen hintojen osalta dynaamisuuden on havaittu jatkuneen joissakin maissa, joissa yliarvostuksen riski on ollut suurempi. Joissakin tapauksissa ei kuitenkaan voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että lyhennysvapaiden päättyminen ja muiden väliaikaisten tukitoimenpiteiden lopettaminen voivat aiheuttaa asuntojen hintojen laskupaineita erityisesti siellä, missä kotitalouksien tulot ovat vähentyneet enemmän.

Maat, joilla on liiallisia epätasapainoja ·Kreikan makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät suureen julkiseen velkaan, puutteelliseen ulkoiseen tasapainottamiseen ja järjestämättömien lainojen suureen määrään tilanteessa, jossa työttömyys on korkea ja potentiaalinen kasvu vähäistä. Covid-19-kriisi on keskeyttänyt aiempina vuosina käynnistetyn sopeutusprosessin. Julkinen velka kasvoi huomattavasti vuonna 2020, ja sen odotetaan supistuvan vasta vuonna 2022. Julkinen velka on otettu pääasiassa julkisen sektorin velkojilta, mikä yhdessä suuren käteispuskurin kanssa suojaa Kreikkaa lyhytaikaisilta heilahteluilta. Vaihtotaseen alijäämä on viime aikoina kasvanut, ja sen ennustetaan pysyvän suurena, mikä pitkälti johtuu covid-19-kriisin vaikutuksesta maalle merkittävään matkailualaan. Viime vuosina huomattavasti pienentynyt järjestämättömien lainojen määrä on edelleen suuri ja uhkaa kasvaa, kun tilapäiset tukitoimenpiteet vähitellen lakkautetaan. Kasvunäkymien vahvistamispyrkimyksiä haittaavat pääomapula, väestön ikääntyminen ja ammattitaitoisen työvoiman maastamuutto. Vähäinen potentiaalinen kasvu hidastaa velan pienentämistä. ·Italian makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät suureen julkiseen velkaan ja tuottavuuden pitkään jatkuneeseen heikkoon kehitykseen. Tällä on valtioiden rajat ylittävää merkitystä työmarkkinoiden ja pankkialan haurauden takia. Julkisen talouden velkasuhde kasvoi jyrkästi vuonna 2020, mikä johtui BKT:n supistumisesta ja covid-19-kriisin johdosta toteutetuista finanssipoliittisista toimista, ja sen odotetaan supistuvan vasta vuonna 2022. Työn tuottavuus parani vuonna 2020, mutta pitkän aikavälin tuottavuuden kasvua rajoittavat edelleen yksityisten ja julkisten investointien esteet sekä kaikkein tuottavimpien yritysten kasvun rajoitteet. Työvoima- ja työllisyysaste ovat edelleen alle EU:n keskiarvon. Tuottavuuden erittäin hidas kasvu ja alhainen työllisyysaste haittaavat potentiaalista kasvua, mikä puolestaan rajoittaa mahdollisuuksia pienentää velkaa. Italian pankkisektori vankistui ja sen kyky sietää häiriöitä parani covid-19-kriisiä edeltävinä vuosina, mutta haavoittuvuuksia esiintyy edelleen. Erityisesti järjestämättömien lainojen määrä on vähentynyt viime vuosina, mutta se on edelleen suhteellisen suuri ja uhkaa kasvaa, kun tilapäiset tukitoimenpiteet vähitellen poistetaan. ·Kyproksen makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät ulkomaisen, julkisen ja yksityisen velan suureen määrään ja järjestämättömien lainojen edelleen suureen määrään sekä huomattavaan vaihtotaseen alijäämään. Vaihtotaseen alijäämä kasvoi huomattavasti vuonna 2020, kaksinumeroiseen lukemaan, mikä kertoo matkailuviennin merkittävästä vähenemisestä covid-19-kriisin aikana. Vaihtotaseen ennustetaan kohenevan lähitulevaisuudessa vain hieman. Ulkomainen velka on edelleen suuri, ja negatiivinen ulkomainen nettovarallisuusasema heikkenee, myös jos erityisrahoitusyhtiöitä ei oteta huomioon. Osasyynä tähän ovat suuret vaihtotaseen alijäämät. Covid-19-kriisi on keskeyttänyt yksityisen sektorin velan vähentymisen, ja suuri velkasuhde kasvoi vuonna 2020 pääasiassa BKT:n supistumisen vuoksi. Järjestämättömien lainojen määrä on edelleen EU:n suurimpia, vaikka se onkin vähentynyt merkittävästi viime vuosina, ja se uhkaa kasvaa jälleen, kun tilapäiset tukitoimenpiteet vähitellen lakkautetaan. Julkisen talouden velkasuhde kasvoi merkittävästi vuonna 2020, mutta sen odotetaan palaavan lasku-uralle jo tänä vuonna. Maat, joilla on epätasapainoja ·Saksan makrotaloudessa on epätasapainoja. Vaihtotaseen ylijäämä pysyy suurena, koska investoiminen on vähäistä suhteessa säästämiseen, millä on valtioiden rajat ylittävää merkitystä. Vaihtotaseen ylijäämä on supistunut asteittain vuodesta 2015, mutta sen odotetaan kasvavan vuonna 2021 ja supistuvan jälleen vuonna 2022. Se pysyy suurena mutta jää alle kriisiä edeltäneen tason. Vuonna 2020 julkisten investointien kasvu kiihtyi edelleen reaktiona kriisiin, kun taas yksityiset investoinnit vähenivät. Vuonna 2020 yksityisen sektorin nettosäästämisen lisääntyminen pitkälti kumoutui, kun julkisen talouden alijäämä kasvoi, minkä seurauksena muutokset kokonaisvaihtotaseessa olivat vähäisiä. Lisäksi investoinnit ovat edelleen maltillisia suhteessa BKT:hen, vaikka rahoitusolosuhteet ovat suotuisat, jo ennen covid-19-kriisiä todetut investointitarpeet ovat edelleen olemassa ja julkisen talouden kestävyyteen keskipitkällä aikavälillä kohdistuva riski on vähäinen. Kotitalouksien nettosäästöt kasvoivat edelleen vuonna 2020, kun rahankäyttömahdollisuuksia ei ollut, ja niiden odotetaan pitkälti palaavan pandemiaa edeltäneelle tasolle vuonna 2022. ·Irlannin makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät suureen yksityiseen ja julkiseen velkaan, ja ulkomaista nettovelkaa on edelleen. Julkinen velka on eri mittareilla mitattuna edelleen suuri, ja yritysverosääntöjen mahdolliset muutokset ja kansainvälisen verotuksen uudistukset aiheuttavat heikkenemisriskejä. Yksityinen velka on edelleen suuri. Yritysten velkaa kasvattavat monikansalliset yritykset, joista useimmilla on vain vähän yhteyksiä Irlannin talouteen. Kotitalouksien velka suhteessa niiden käytettävissä oleviin bruttotuloihin on edelleen EU:n suurimpia. Ulkomainen nettovarallisuusasema on edelleen erittäin negatiivinen mutta kohenemassa, ja se heijastaa pääasiassa monikansallisten yritysten ja keskinäisten rahastojen toimintaa, jolla on vain vähän yhteyksiä Irlannin talouteen. ·Espanjan makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät sekä julkisen että yksityisen sektorin suureen ulkomaiseen ja kotimaiseen velkaan tilanteessa, jossa työttömyys on korkea. Tällä on valtioiden rajat ylittävää merkitystä. Ulkomainen nettovarallisuusasema on edelleen negatiivinen, mutta sen pitäisi alkaa taas vähitellen kohentua vuonna 2021. Covid-19-kriisin kielteiset vaikutukset matkailuun ovat olleet merkittäviä. Vaihtotase on heikentynyt kriisin myötä, mutta sen odotetaan olevan tänä ja ensi vuonna lähes tasapainossa. Julkinen velka kasvoi huomattavasti vuonna 2020 taantuman ja kriisin vaikutusten lieventämiseksi toteutettujen tukitoimien seurauksena. Sen ennustetaan supistuvan huomattavammin ensi vuonna, kun julkisen talouden edelleen suuret alijäämät supistuvat. Sekä yrityssektorin että kotitalouksien velan pienentyminen on pysähtynyt covid-19-kriisin vuoksi. Työttömyysaste nousi vuonna 2020, ja sen ennustetaan alkavan laskea vuonna 2022. ·Ranskan makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät suureen julkiseen velkaan, heikkoon kilpailukykyyn ja alhaiseen tuottavuuden kasvuun. Tällä on valtioiden rajat ylittävää merkitystä. Julkinen velka kasvoi selvästi vuonna 2020 taantuman ja covid-19-kriisin hillitsemiseksi toteutettujen kattavien toimenpiteiden myötä, ja sen odotetaan supistuvan vuonna 2022. Yksityinen velka on suuri, ja se on myös kasvanut usean vuoden ajan, vaikkakin vuonna 2020 yritysten likviditeettipuskurit kasvoivat saman verran kuin nimellinen velka. Covid-19-kriisiä edeltäneestä myönteisestä kehityksestä huolimatta aiempaa kilpailukyvyn menetystä ei ole saatu takaisin. Lisäksi tuottavuuden pitkän aikavälin kasvu on edelleen maltillista, mikä myös estää kilpailukyvyn lisääntymistä, haittaa potentiaalista kasvua ja sitä kautta rajoittaa julkisen ja yksityisen sektorin velan vähentämismahdollisuuksia. ·Kroatian makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät julkiseen, yksityiseen ja ulkomaiseen velkaan tilanteessa, jossa potentiaalinen kasvu on vähäistä. Vaihtotase kääntyi negatiiviseksi vuonna 2020, missä näkyy covid-19-kriisin vaikutus Kroatian mittavaan matkailualaan. Vaihtotaseen odotetaan elpyvän vain hitaasti. Negatiivisen ulkomaisen nettovarallisuusaseman pitäisi alkaa taas vähitellen kohentua vuonna 2021. Kohtuullisen suuri julkisen talouden velkasuhde kasvoi merkittävästi vuonna 2020 taantuman ja kriisin vaikutusten lieventämiseksi toteutettujen tukitoimien seurauksena, mutta sen odotetaan palaavan tänä vuonna laskevalle uralle. Useiden vuosien ajan supistunut yksityinen velkasuhde kasvoi vuonna 2020, mikä johtui BKT:n jyrkästä supistumisesta ja yritysten lainanottotarpeen kasvusta. Pankkiala kestää paremmin häiriöitä, myös sen ansiosta, että Kroatia on liittynyt yhteiseen valvontamekanismiin. Järjestämättömät lainat voivat kuitenkin lisääntyä, kun yrityksiä covid-19-kriisin vaikutuksilta suojaavista toimenpiteistä vähitellen luovutaan. ·Alankomaiden makrotaloudessa on epätasapainoja. Yksityinen velka ja vaihtotaseen ylijäämä ovat edelleen suuria, ja niillä on valtioiden rajat ylittävää merkitystä. Vaihtotaseen ylijäämä supistui vuonna 2020. Se on kuitenkin edelleen selvästi suurempi kuin maan talouden perustekijöiden perusteella voitaisiin odottaa, ja sen odotetaan pysyvän suurena. Huolimatta käynnissä olevasta eläkeuudistuksesta ja viimeaikaisista verotukseen tehdyistä muutoksista, joilla puututaan kannustimiin pitää voittovarat pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, kotitalouksien ja yritysten suurten säästöjen taustalla olevat rakenteelliset tekijät ovat edelleen olemassa. Osa ulkoisesta ylijäämästä selittyy monikansallisten yritysten rooliin liittyvillä tilastollisilla seikoilla, eikä sen odoteta lähitulevaisuudessa supistuvan. Yksityisen sektorin velka on edelleen suuri, mikä johtuu osittain monikansallisten yritysten konsernilainoista, ja se kasvoi edelleen suhteessa BKT:hen vuonna 2020. Jo ennestään suuri kotitalouksien velka kasvaa asuntojen hintojen nousun jatkuessa. ·Portugalin makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät ulkomaisen nettovelan, yksityisen velan ja julkisen velan suureen määrään, ja järjestämättömien lainojen määrä on edelleen suuri tilanteessa, jossa tuottavuuden kasvu on hidasta. Julkinen velka kasvoi huomattavasti vuonna 2020 taantuman ja kriisin vaikutusten lieventämiseksi toteutettujen tukitoimien seurauksena, mutta sen ennustetaan supistuvan maltillisesti tänä ja ensi vuonna, kun budjettialijäämät pienenevät. Covid-19-kriisin vaikutus matkailuun on merkittävä myös lähitulevaisuudessa. Vaihtotase on muuttunut alijäämäiseksi, mikä johtuu covid-19-kriisin vaikutuksesta matkailuun. Negatiivinen ulkomainen nettovarallisuusasema heikkeni vuonna 2020, mutta sen pitäisi alkaa taas vähitellen kohentua tänä vuonna. Viime vuosien nopean vähenemisen jälkeen yksityinen velka kasvoi vuonna 2020, mikä johtui siitä, että BKT ja yritysten rahoitustarpeet supistuivat jyrkästi kriisin vuoksi, kun taas asuntolainojen kasvu kääntyi positiiviseksi vuonna 2020. Järjestämättömien lainojen määrä uhkaa kasvaa, kun tilapäiset tukitoimenpiteet vähitellen lopetetaan. ·Romanian makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät jatkuvaan huomattavaan vaihtotaseen alijäämään tilanteessa, jossa julkisen talouden alijäämä on suuri, mutta aiemmat ylikuumenemispaineet pienenevät. Vaihtotaseen alijäämän ennustetaan pysyvän edelleen suurena, vaikka se maltillistuukin hieman, eikä negatiivinen ulkomainen nettovarallisuusasema enää kohene. Julkisen talouden suuren alijäämän ennustetaan supistuvan vasta vähitellen tänä ja ensi vuonna elpymisen ja joidenkin julkisen talouden toimien ansiosta. Romanian yksityisen sektorin nettosäästöt eivät riitä kattamaan näitä suuria julkisen talouden alijäämiä, ja rahoitus on tullut riippuvaisemmaksi ulkomaisesta velanotosta. Kilpailukyvyn heikkeneminen näyttää sitä vastoin vähenevän, kun aiempien vuosien ylikuumenemispaineet ovat heikentyneet covid-19-kriisin myötä. Lainsäädännön ennakoimattomuus heikentää edelleen laajempaa liiketoimintaympäristöä. ·Ruotsin makrotaloudessa on epätasapainoja. Haavoittuvuudet liittyvät kotitalouksien suureen ja kasvavaan velkaan, ja asuntomarkkinoilla on edelleen yliarvostusriskejä. Kotitalouksien velka on kasvanut edelleen, ja kotitalouksien asuntolainojen kasvu on pysynyt vahvana. Asuntojen hinnat ovat edelleen nousseet, jopa nopeammin kuin ennen covid-19-kriisiä, mikä on lisännyt yliarvostusriskejä. Pankkisektori on häiriönsietokykyinen, ja sen kannattavuus on suhteellisen suuri, likviditeetti runsas ja pääomataso hyvä, mutta liikekiinteistömarkkinoiden kasvaneeseen riskiin on syytä kiinnittää huomiota. LIITE 2 – EDISTYMINEN MAAKOHTAISTEN SUOSITUSTEN TOTEUTTAMISESSA Tässä edistymisen arvioinnissa tarkastellaan politiikkatoimia, joita on toteutettu vuoden 2020 maakohtaisissa suosituksissa esiin tuotujen haasteiden ratkaisemiseksi. Arviointi on viimeistelty ennen elpymis- ja palautumissuunnitelmien virallista toimittamista, eikä siinä näin ollen hyödynnetä suunnitelmiin sisältyviä tietoja. Maakohtaisista suosituksista on kuitenkin keskusteltu jäsenvaltioiden kanssa siinä vaiheessa, kun ne laativat elpymis- ja palautumissuunnitelmiaan, sen varmistamiseksi, että suositukset otetaan asianmukaisesti huomioon. Arviot suunnitelmista esitetään erikseen kutakin suunnitelmaa koskevassa komission ehdotuksessa neuvoston täytäntöönpanopäätökseksi. Rakenteellisiin haasteisiin vastaaminen on ratkaisevan tärkeää kestävän elpymisen ja kasvun jatkumisen kannalta. Uudistusten toteuttaminen rakenteellisten haavoittuvuuksien korjaamiseksi on keskeistä, jotta voidaan parantaa sekä kykyä selviytyä nykyisistä haasteista että toteuttaa vihreä siirtymä ja digitaalinen muutos kestävällä ja oikeudenmukaisella tavalla. Palautumiskykyisempien jäsenvaltioiden odotetaan toipuvan covid-19-kriisistä nopeammin ja voimakkaammin, mikä osoittaa, kuinka tärkeää jäsenvaltioiden on toteuttaa uudistuksia, jotta ne olisivat paremmin valmistautuneita tulevaisuuteen. Kun tarkastellaan uudistusten edistymistä vuositasolla, jäsenvaltiot ovat edistyneet ainakin jonkin verran noin kuudessa kymmenestä maakohtaisesta suosituksesta, jotka annettiin niille heinäkuussa 2020. Tämä huomattavasti aiempia vuosia korkeampi suositusten toteuttamisaste näyttää olevan läheisesti yhteydessä vuoden 2020 maakohtaisten suositusten luonteeseen. Suosituksissa keskityttiin pitkälti covid-19-kriisiin vastaamisen välittömiin finanssipoliittisiin, taloudellisiin, työllisyyttä koskeviin ja sosiaalisiin haasteisiin. Jäsenvaltioiden rohkeat toimet pandemian aiheuttaman kriisin torjumiseksi näyttävät johtaneen suhteellisen korkeaan toteuttamisasteeseen. Edistyminen vaihtelee huomattavasti eri politiikan alojen välillä. Kun tarkastellaan niitä politiikan aloja, joilla merkittävä osa jäsenvaltioista sai suosituksen vuonna 2020, kokonaisuudessaan on edistytty eniten rahoituksen saannissa, rahoituspalveluissa, finanssipolitiikassa ja julkisen talouden ohjausjärjestelmässä sekä työsuhdeturvalainsäädännössä. Kyseiset suositukset koskevat erityisesti tarvetta jatkuvaan ja riittävään rahoituksen saantiin ja – yleistä poikkeuslauseketta noudattaen – tarvetta finanssipoliittisiin toimenpiteisiin, jotta voidaan tuloksellisesti torjua pandemiaa, ylläpitää taloutta ja tukea elpymistä. Jäsenvaltiot ovat edistyneet hyvin myös kriisin työllisyys- ja sosiaalisten vaikutusten lieventämistä koskevissa suosituksissa muun muassa i) edistämällä, kehittämällä ja lisäämällä joustavia työjärjestelyjä; ii) toteuttamalla työajan lyhentämisjärjestelyjä; ja iii) toteuttamalla riittäviä toimenpiteitä ansionmenetysten korvaamiseksi ja sosiaaliturvan varmistamiseksi. Sen sijaan julkishallintoa, siviilioikeutta, veronkierron torjuntaa, koulutusta ja osaamista sekä elinikäistä oppimista koskevien suositusten toteuttamisessa on edistytty merkittävästi vähemmän.