KOMISSION VALMISTELUASIAKIRJA Tilannekatsaus tarttuvan spongiformisen enkefalopatian torjumiseksi annettuun kieltoon ruokkia tuotantoeläimiä eläinproteiinilla

1. Tiivistelmä

Tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja eläinperäisten proteiinien käyttöä ruokinnassa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä 4. joulukuuta 2000 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2000/766/EY [1] säädetään laajennetusta ruokintakiellosta siirtymätoimenpiteenä, joka koskee tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22. toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 [2] (TSE-asetuksen) täytäntöönpanoa.

[1] EYVL L 306, 7.12.2000, s. 32.

[2] EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1.

Neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät hiljattain ehdotuksen, jonka mukaan TSE-siirtymätoimenpiteitten voimassaoloa jatketaan 30. kesäkuuta 2005 asti, koska maiden BSE-luokituksessa (naudan spongiformisen enkefalopatian) on esiintynyt viivästystä.

Ruokintakieltoon liittyvän oikeudellisen tilanteen selkeyttämiseksi ja sen vuoksi, että laajennettu ruokintakielto on hyvä pitää voimassa jäsenvaltioiden tulevasta BSE-asemasta riippumatta, elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea antoi 17. kesäkuuta 2003 puoltavan lausunnon ehdotuksesta, jolla nykyiset toimenpiteet sisällytettäisiin TSE-asetuksen liitteeseen IV. Ehdotus on parhaillaan hyväksymiskäsittelyssä. Sen on määrä tulla voimaan 1. syyskuuta 2003.

Yksittäisiä ruokintakieltoon ja erityisesti kalajauhon käyttöön liittyviä säännöksiä tarkastellaan tapauksen mukaan uudelleen ottaen huomioon tieteellinen kehitys, luotettavien testien saatavuus, valvontatoimenpiteitten tason parantuminen jäsenvaltioissa ja tarvittaessa riskinarvioinnin tulokset.

2. Oikeudellinen tausta

2.1 Nykyiset siirtymätoimenpiteet

Tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja eläinperäisten proteiinien käyttöä ruokinnassa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä 4. joulukuuta 2000 tehty neuvoston päätös 2000/766/EY (laajennettu ruokintakielto), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2002/248/EY, [3] on komission asetuksella (EY) N:o 1326/2001 sisällytetty TSE-asetuksen täytäntöönpanoa varten vahvistettuihin siirtymätoimenpiteisiin, jotka luetellaan kyseisen asetuksen liitteessä XI. Päätös on sen vuoksi voimassa siirtymätoimenpiteenä 30. kesäkuuta 2003 saakka, ellei siirtymätoimenpiteitä yleisesti jatketa sitä ennen. Päätöksessä kielletään prosessoitujen eläinproteiinien syöttäminen tuotantoeläimille, joita pidetään, lihotetaan tai kasvatetaan elintarviketuotantoa varten. Kieltoa ei sovelleta seuraaviin eläinproteiinien tiukasti valvottuihin käyttötapoihin:

[3] EYVL L 84, 28.3.2002, s. 71.

* kalajauhon käyttö muiden eläinten kuin märehtijöiden ruokinnassa

* muista kuin märehtijöistä peräisin olevan gelatiinin käyttö lisäaineiden päällysteinä

* dikalsiumfosfaatin ja hydrolysoitujen proteiinien käyttö muiden eläinten kuin märehtijöiden ruokinnassa

* maidon ja maitotuotteiden sekä munien ja munatuotteiden käyttö.

2.2 Edellytykset nykyisen ruokintakiellon tarkistamiselle

Nykyinen ruokintakielto pysyy voimassa siirtymätoimenpiteenä, kunnes TSE-asetuksen 7 artiklassa ja liitteessä IV olevia eläinten ruokintaa koskevia säännöksiä ryhdytään soveltamaan.

TSE-asetuksen säännösten soveltamiseen siirtymisen mahdollistavista siirtymätoimenpiteistä annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1326/2001, [4] sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 270/2002, [5] säädetään (1 artiklan 2 kohdassa), että 7 artiklaa ryhdytään soveltamaan vasta,

[4] EYVL L 177, 30.6.2001, s. 60.

[5] EYVL L 45, 15.2.2002, s. 4.

* kun jäsenvaltioiden BSE-asema on määritetty ja

* kun tarttuviin spongiformisiin enkefalopatioihin (TSE-tauteihin) liittyvät eläinten ruokintaa koskevat yhteisön säännökset on tosiasiallisesti pantu täytäntöön.

Lisäksi on katsottu, ettei nykyistä ruokintakieltoa ole syytä tarkistaa, ennen kuin muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1774/2002 [6] (asetus eläinten sivutuotteista) tulee voimaan ja saataville tulee asianmukaisia validoituja analyysivälineitä, joilla voidaan erottaa märehtijöistä peräisin olevan proteiini muista rehun sisältämistä eläinproteiineista.

[6] EYVL L 273, 10.10.2002, s. 1.

2.3 TSE-asetuksen säännökset eläinten ruokinnasta

TSE-asetuksen 7 artiklassa kielletään ainoastaan nisäkäsperäisen proteiinin käyttö märehtijöiden ruokinnassa. 7 artiklassa säädettyjä kieltoja voidaan kuitenkin laajentaa käsittämään muitakin proteiineja ja eläimiä liitteessä IV vahvistetuilla lisäsäännöksillä. Lisäksi artiklassa annetaan mahdollisuus antaa yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka koskevat erityisesti ristikontaminaation ehkäisemistä sekä artiklan noudattamisen varmistamiseen tarvittavia näytteenotto- ja analyysimenetelmiä.

2.4 Muu asiaan liittyvä lainsäädäntö

Asetuksessa eläinten sivutuotteista vahvistetaan tiukat säännöt eläimistä saatavien sivutuotteitten keräämiselle, kuljetukselle, varastoinnille, esikäsittelylle, käsittelylle, käytölle ja hävittämiselle. Niiden alaan kuuluu myös käyttö tuotantoeläinten ruokinnassa. Asetuksessa kielletään sangen yleisluontoisesti eläinten ruokkiminen samasta eläinlajista saadulla prosessoidulla eläinproteiinilla (lajinsisäisen kierrätyksen ja kannibalismin kielto). Kiellosta vapautetaan eräät proteiinit, kuten maito, hydrolysoidut proteiinit, dikalsiumfosfaatti ja verituotteet, koska niiden käyttö saman lajin sisällä on luonnollista tai koska niitä pidetään tieteellisissä lausunnoissa turvallisina.

Asetus eläinten sivutuotteista on puitesäädös, joka ei rajoita täsmällisempien sääntöjen soveltamista pyrittäessä hävittämään ja torjumaan tiettyjä tauteja; ruokintakielto on juuri tällainen sääntö. Asetuksessa vahvistetaan kuitenkin valvonnalle uudet puitteet, joiden perusteella voidaan tarkastella uudelleen tiettyjä ruokintakieltoon liittyviä näkökohtia. Asetusta on sovellettu 1. toukokuuta 2003 lähtien.

3. Ruokintakiellon tieteellinen perusta

3.1 Märehtijöistä peräisin oleva proteiini

Epidemiologiset ja renderointitutkimukset sekä ruokintakiellon vaikutukset kaikissa niissä maissa, joissa on esiintynyt BSE:tä, tukevat nykyään erittäin vahvasti olettamusta, jonka mukaan riittämättömästi kuumakäsiteltyjen märehtijäperäisten proteiinien kierrättäminen märehtijöiden rehuun on ollut BSE-epidemian pääsyy. Tieteellinen ohjauskomitea on eri lausunnoissaan pitänyt eräitä märehtijöistä saatuja proteiineja, kuten dikalsiumfosfaattia, sekä vuodista saatuja gelatiinia ja hydrolysoituja proteiineja turvallisina, kunhan ne on hankittu turvallisista lähteistä ja käsitelty asianmukaisesti. Mainitut proteiinit on jätetty nykyisen laajennetun ruokintakiellon ulkopuolelle tiukoin edellytyksin.

3.2 Muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin oleva proteiini

Muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevilla proteiineilla ei ole katsottu olevan osuutta BSE-tapauksiin, eikä ole tieteellistä näyttöä siitä, että ne vaikuttaisivat BSE:n leviämiseen. On kuitenkin osoittautunut tarpeelliseksi kieltää muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevien proteiinien käyttö rehussa valvontasyistä. Nykyisin ei ole saatavilla analyysimenetelmiä, joiden avulla rehussa olevat märehtijäperäiset proteiinit voitaisiin erotella muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevista proteiineista. Toisin sanoen jos muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevia proteiineja käytetään rehussa, on mahdotonta havaita, esiintyykö rehussa mahdollisesti infektoituneita märehtijäperäisiä proteiineja.

Syyskuun 17. päivänä 1999 antamassaan lajinsisäistä kierrätystä koskevassa lausunnossaan komitea käsitteli kuitenkin eläinten sivutuotteiden kierrättämisestä rehuissa syntyvää riskiä, että TSE leviäisi muihin kuin märehtijöihin. Lausunnon mukaan lajinsisäisen kierrätyksen kieltäminen voisi vähentää teoreettista riskiä eläinten uusien rehuperäisten TSE-tautien syntymiselle.

Eläinten sivutuotteista annetussa asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 säädetty lajinsisäisen kierrätyksen kielto (22 artiklan 1 kohta) koskee edellisen vuoksi myös muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevia proteiineja. Asetuksessa asetetaan lisäksi muitakin ehtoja, joilla halutaan estää TSE-tautien leviäminen rehun kautta: kierrättää saa ainoastaan ihmisravinnoksi kelpaavista eläimistä peräisin olevia sivutuotteita, ja nisäkäsperäiset prosessoidut eläinproteiinit on lämpökäsiteltävä vähintään 133 celsiusasteen lämpötilassa ja 3 baarin paineessa 20 minuutin ajan.

4. Jäsenvaltioissa tehdyn valvonnan tulokset

4.1 Jäsenvaltioiden raportit

Jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle raportteja ruokintakiellon täytäntöönpanon valvonnasta vuosina 2001 ja 2002. Raporteista esitetään tiivistelmä liitteessä. Niistä käy ilmi, että vaatimusten vastaisten näytteitten määrä on vähentynyt asteittain merkittävästi ja jää hyvin pieneksi vuonna 2002. Kiellettyjen proteiinien määrä oli alle 0,5 prosenttia kaikissa tuotantoeläinten rehuista otetuissa näytteissä. Vaatimusten vastaisten näytteitten taustalla ei useimmiten ole väärinkäytöksiä vaan esimerkiksi seuraavia tekijöitä:

- märehtijöiden rehun ristiinkontaminoituminen muille lajeille tarkoitetun kalajauhon kanssa

- jyrsijöitä tai lintuja rehuaineissa

- epävarmojen tulosten katsominen positiivisiksi varotoimena

- rehuaineiden ristiinkontaminoituminen kuljetuksessa, kun samassa ajoneuvossa on aiemmin kuljetettu lemmikkieläinten ruokaan tarkoitettua prosessoitua eläinproteiinia

- mahdolliset luiden jäänteet renderoidussa rasvassa.

Vuonna 2002 havaituista sääntöjenvastaisuuksista eläinten terveydelle johtuvien riskien mahdollisuus on hyvin pieni, koska on sovellettu muita toimenpiteitä, kuten erikseen määritellyn riskiaineksen poistaminen ja hävittäminen.

4.2 Komission elintarvike- ja eläinlääkintäviraston tarkastukset

Elintarvike- ja eläinlääkintävirasto teki vuosina 2001 ja 2002 tarkastusmatkoja kaikkiin jäsenvaltioihin selvittääkseen TSE-tautien torjuntaan tähtäävien säännösten täytäntöönpanoa. Virasto havaitsi joitakin puutteita erityisesti ruokintakiellon moitteettoman täytäntöönpanon valvonnassa. Merkittävimmät vuonna 2002 havaitut puutteet liittyivät valvontaohjelmien kohdentamiseen, kalajauhon kanavointijärjestelmään sekä laboratoriotestien mahdollisten positiivisten tulosten johdosta toteutettuihin jatkotoimiin.

Komissio on tällä välin vahvistanut osan kyseeseen tulevista vaatimuksista ja selkeyttänyt niitä suosituksessaan rehujen yhteensovitetuista tarkastusohjelmista vuodeksi 2003. [7]

[7] EUVL L 34, 11.2.2003, s. 20.

5. Rehussa olevan eläinproteiinin lajispesifinen havaitseminen

Ruokintakiellon valvonnassa on olennaista, että pystytään validoiduin testein sulkemaan pois märehtijäperäisten proteiinien esiintyminen rehussa.

Neuvoston direktiivissä 98/88/EY kuvattu mikroskooppinen tutkimus on tätä nykyä ainoa testi, jolla voidaan havaita rehussa oleva eläinproteiini. Testi on vaivalloinen ja edellyttää erikoistunutta henkilökuntaa, ja lisäksi eri lajeista peräisin olevien proteiinien erottaminen toisistaan on vaikeaa, joskus mahdotontakin.

Lajispesifisen DNA:n tai proteiinien havaitsemiseen perustuvia nykyisiä menetelmiä (DNA:lle esimerkiksi PCR ja proteiineille immunomääritykset) ei voida käyttää, sillä kaikki nisäkäsperäiset proteiinit on lämpökäsiteltävä vähintään 133 celsiusasteen lämpötilassa ja 3 baarin paineessa 20 minuutin ajan ennen niiden käyttöä rehussa. Käsittely denaturoi DNA:ta ja muita proteiineja, ja siksi ei ole enää mahdollista osoittaa, mistä lajista DNA tai proteiinit ovat peräisin.

Valvontaan tarvitaan väline, jolla pystytään erottelemaan märehtijäperäiset proteiinit muista eläinproteiineista rehuissa; se on keskeinen edellytys sille, että ruokintakiellon merkittävää höllentämistä voitaisiin harkita pitemmälle. Lajispesifisiä menetelmiä odotetaan tulevan saataville viimeistään keskipitkällä aikavälillä. Sitä varten - ja yksityisen tutkimuksen lisäksi - komissio on ryhtynyt eräisiin toimenpiteisiin:

* Komissio antaa osarahoitusta STRATFEED-tutkimusprojektiin, jossa kehitetään strategioita ja menetelmiä nisäkäsperäisten kudosten havaitsemiseen ja niiden määrän määrittämiseen rehuaineissa. Projekti käynnistyi vuonna 2001 ja päättyy kesäkuuhun 2004 mennessä.

* Komissio on rahoittanut myös Yhteisen tutkimuskeskuksen vertailumateriaalien ja -mittausten tutkimuslaitoksen (IRMM-JRC) koordinoimaa yhteistestiä, johon osallistui noin 50 laboratoriota. Testin tulosten mukaan nykyisellä havaintomenetelmällä (mikroskopialla) pystyttiin tyydyttävästi havaitsemaan 0,5 prosentin suuruinen nisäkäsperäisten proteiinien määrä rehussa, mutta 50 prosenttia laboratorioista ei pystynyt havaitsemaan 0,1 prosentin suuruista nisäkäsperäisten proteiinien määrää kalajauhoa sisältävässä rehussa. Lisäksi kävi selväksi, että vaihtoehtoiset menetelmät lintujen tai sikojen proteiinien erottamiseksi märehtijäperäisistä proteiineista kaipaavat lisävalidointia, ennen kuin niitä voidaan käyttää ruokintakiellon valvonnassa. Valvontalaboratorioiden toiminnan tehostamiseksi järjestetään koulutusta syyskuussa 2003. Vuoden 2003 lopulla on määrä toteuttaa yhteistesti, jossa validoidaan mikroskooppisen tutkimuksen muokattu versio ja vaihtoehtoisia menetelmiä.

6. Nykyisen laajennetun ruokintakiellon hyvät puolet

Nykyinen ruokintakielto tarjoaa parhaimman suojelutason kansanterveyden kannalta, ja kiellon tavoitteena on sulkea pois uusien eläinten altistuminen BSE:n taudinaiheuttajalle rehun kautta ja hävittää näin BSE ajan mittaan.

Aikaisemmat kiellot, jotka koskivat ainoastaan märehtijä- tai nisäkäsperäisen lihaluujauhon käyttöä märehtijöiden rehussa, eivät ole olleet tehokkaita. Aiempien kieltojen epäonnistuminen johtui pääasiassa märehtijöiden rehun ristikontaminaatiosta rehutehtailla tai varastoinnin ja kuljetuksen aikana tai ristiruokinnasta, jolloin märehtijöitä on ruokittu muille lajeille tarkoitetulla rehulla. Kun kieltoa laajennetaan ottamalla sen piiriin kaikki tuotantoeläinlajit, on mahdollista sulkea pois ristiruokinnan riski maatiloilla ja on myös paljon helpompi estää ristikontaminaatio rehutehtaissa sekä varastoinnin ja kuljetuksen aikana.

Aiempien ruokintakieltojen ongelmana oli myös se, että mahdollisesti saastuneiden märehtijäperäisten proteiinien esiintymistä ei pystytty valvomaan tehokkaasti, sillä muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevia proteiineja voitiin laillisesti käyttää rehuissa. Tämä johtui analyysimenetelmien puuttumisesta. Nykyistä ruokintakieltoa voidaan valvoa tehokkaasti mikroskopialla, sillä proteiinin alkuperää (märehtijä tai jokin muu laji) ei tarvitse määrittää.

Nykyisen ruokintakiellon määräykset ovat yksinkertaiset ja ne on helppo selvittää teollisuudelle sekä yleensäkin kansalaisille ja kuluttajille, mikä voi osaltaan lisätä kuluttajien luottamusta naudanlihan turvallisuuteen.

7. Nykyisen laajennetun ruokintakiellon huonot puolet

Ihmisravinnoksi kelpaavien eläinten sivutuotteet hävitetään nykyisin pääosin epätaloudellisesti esimerkiksi polttamalla ne välittömästi tai hautaamalla ne kaatopaikoille. Jäsenvaltioissa vuosittain kerättävästä 16,1 miljoonasta tonnista eläinten sivutuotteita on arvioiden mukaan 14,3 miljoonaa tonnia peräisin ihmisravinnoksi kelpaavista eläimistä. Sivutuotteitten hävittämisen kokonaiskustannukset vaihtelevat jäsenvaltion mukaan 100:sta 300:aan euroon tonnilta. Prosessoitujen eläinproteiinien varastot jatkavat kasvuaan eräissä jäsenvaltioissa. Lihaluujauhoa pitäisi joka vuosi hävittää yhteensä 3 640 000 tonnia, kun EU:n polttokapasiteetti oli vuonna 2001 noin 2 500 000 tonnia. Jäsenvaltioista vuonna 2002 kerättyjen tietojen mukaan (rinnakkais)polttokapasiteettiin investoidaan merkittävästi, mutta biokaasutuotannon kaltaiset vaihtoehtoiset hävittämistavat kasvavat hyvin vähän.

Ruokintakielto kasvattaa lihan tuotantokustannuksia (ruokintakustannukset kasvavat ja sivutuotteitten hävittäminen aiheuttaa lisäkuluja) ja haittaa siten yhteisössä tuotetun lihan kilpailukykyä suhteessa kolmansien maiden tuotantoon.

8. Viimeaikainen kehitys

Koska märehtijöistä ja toisaalta muista eläimistä peräisin olevien proteiinien erotteluun ei ole validoituja testejä, on paikallaan säilyttää voimassa nykyisen ruokintakiellon perusta. Sitä paitsi tähän mennessä ei ole vielä pystytty varmistamaan eläinten sivutuotteista annetun asetuksen moitteetonta täytäntöönpanoa, sillä asetusta on sovellettu vasta 1. toukokuuta 2003 lähtien.

Komissio onkin ehdottanut, että nykyiset säännökset sisällytettäisiin TSE-asetuksen liitteeseen IV, mikä selventäisi oikeudellista tilannetta. Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea antoi 17. kesäkuuta 2003 puoltavan lausunnon, ja ehdotus on parhaillaan hyväksymiskäsittelyssä. Maiden BSE-luokituksen valmistumisen odottamista ei pidetty välttämättömänä, koska vaikutti olevan paikallaan säilyttää eläinproteiinien käyttöä rehuissa koskeva yhteisön laajuinen kielto voimassa riippumatta yksittäisten jäsenvaltioiden tulevasta BSE-asemasta.

Samaan aikaan ollaan kuitenkin tekemässä joitakin vähäisiä muutoksia nykyisiin sääntöihin:

- säännöt linjataan eläinten sivutuotteita koskevan asetuksen säännösten kanssa (ristiinviittaukset tarpeen mukaan, kalajauhon kanavointi)

- poikkeus, jonka mukaan muiden kuin märehtijöiden ruokinnassa sallitaan

- muista kuin märehtijöistä peräisin olevista kudoksista saatujen hydrolysoitujen proteiinien käyttö

- muista kuin märehtijöistä peräisin olevan trikalsiumfosfaatin käyttö

- poikkeus, jonka mukaan kalojen ruokinnassa sallitaan verijauhon ja verituotteitten käyttö.

Säännöksiä voidaan tarkastella uudelleen ottaen huomioon tieteellinen kehitys, luotettavien testien saatavuus ja valvontatoimenpiteitten tason parantuminen jäsenvaltioissa. Erityisesti kalajauhon osalta on odotettavissa, että komission jatkuvat pyrkimykset, joiden avulla halutaan tukea kalajauhon ja nisäkäsperäisten proteiinien erottelemiseen tarkoitettujen menetelmien parantamista, voivat johtaa kalajauhoa koskevan kiellon uudelleentarkasteluun 6-12 kuukauden kuluessa.

LIITE

Tapaukset, joissa ei ole noudatettu laajennetun ruokintakiellon säännöksiä. Perustana ovat komissiolle 1. toukokuuta 2003 mennessä toimitetut tiedot.

>VIITTAUS KAAVIOON>