EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 06.12.1996 
KOM(96) 636 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
YHTEISMARKKINOIDEN MAATALOUDEN VALUUTTAJÄRJESTELMÄSTÄ 
Ajanjakso 1. päivästä heinäkuuta 1995 30. päivään kesäkuuta 1996 

SISÄLLYSLUETTELO 
Johdanto 
I. PÄÄKERTOMUS 
A. Yhteenveto todetuista maatalouden valuuttakysymyksiin liittyvistä 
vaikutuksista 
B. Analyysi, näkymät ja ehdotukset 
II. MAATALOUDEN VALUUTTAKYSYMYKSIIN LIITTYVIEN 
VAIKUTUSTEN ANALYYSI 1995/96 
A. Valuuttakehitys 
1. Edustavat markkinakurssit 
2. Maatalouden muuntokurssit 
B. Maatalouden valuuttapoliittiset mekanismit 
1. Asetukset 
2. Tasaustuet 
C. Taloudelliset vaikutukset 
1. Hinnat 
2. Kauppa 
3. Tulot 
D. Rahoitusvaikutukset 
1. Metodologisia näkökantoja 
2. Arviointien tulokset 
Kansallisten valuuttoien lyhenteet: 
BEF Belgian ja Luxemburgin frangi 
DKK Tanskan kruunu 
DEM Saksan markka 
GRD Kreikan drakma 
PTE Portugalin escudo 
FRF Ranskan frangi 
FMK Suomen markka NLG Alankomaiden guldeni 
IEP Irlannin punta 
ITL Italian liira 
ATS Itävallan shillinki 
ESP Espanjan peseta 
SEK Ruotsin kruunu 
GBP Englannin punta 
$ Yhdysvaltojen dollari 
Muut eritvislvhenteet: 
APB97 Alustava talousarvioesitys 97 
APBRS96 Alustava esitys korvaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi 96 
TCA maatalouden muuntokurssit 
TRM markkinoiden edustavat kurssit 
KERTOMUS EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTOLLE 
YHTEISMARKKINOIDEN MAATALOUDEN VALUUTTAJÄRJESTELMÄSTÄ 
Ajanjakso 1. päivästä heinäkuuta 1995 30. päivään kesäkuuta 1996 
Johdanto 
Tämä Euroopan komission kertomus seuraa 19. päivästä 22. päivään kesäkuuta 1995 
pidetyssä maatalousneuvoston istunnossa tehtyä sitoumusta: 
"Komissio sitoutuu laatimaan vuosittaisen kertomuksen, jossa analysoidaan 
voimassa olevan maatalouden valuuttajärjestelmän ja valuuttamuutosten vaikutusta 
yhteismarkkinoihin sekä yhteiseen maatalouspolitiikkaan, ja lisäksi komissio esittää 
asiaankuuluvia ehdotuksia niiden vaikeuksien voittamiseksi, joita edellä esitetystä 
saattaa seurata". 
Kertomuksessa otetaan myös huomioon parlamentin 19. päivänä syyskuuta 1995 antamat 
päätöslauselmat maatalouskysymyksiä koskevasta valuuttajärjestelmästä1, joissa komissiota 
pyydettiin "laatimaan yksityiskohtainen arvio neuvoston tekemän päätöksen2 vaikutuksista, 
samoin kuin rahapoliittisista vaikutuksista unionin talousarvioon". 
Tämä kertomus koskee maatalouden taloutta ja ajanjaksoa 1. päivästä heinäkuuta 1995 30. 
päivään kesäkuuta 1996 (markkinointivuosi 1995/96). Se sisältää pääkertomuksen, jossa 
tehdään yhteenveto tutkimustuloksista sekä kommentoidaan niitä sekä esitetään esiin 
tulleiden ongelmien ratkaisemiseen soveltuvat ehdotukset. Pääkertomusta seuraa analyysi 
maatalouden valuuttakysymyksiin liittyvistä tapahtumista ja niiden vaikutuksista 
markkinointivuonna 1995/96. 
Analyysin ensimmäisessä ja toisessa osassa (A ja B osa) kuvataan maatalouden 
valuuttakysymyksiä kyseisenä ajanjaksona, tasaustuen myöntäminen mukaan lukien. Kun 
Yhteinen päätöslauselma maatalouden valuuttajärjestelmästä 19.9.1995 annetun 
parlamentin asetuksen N:o EP 193.731 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti 
Kyseessä on 19. päivästä 22. päivään kesäkuuta 1995 kokoontuneen neuvoston 
tekemä päätös, jonka perusteella neuvosto on antanut 19.6.1995 asetuksen tiettyjä 
valuuttoja koskevaan muuntokurssien alenemiseen liittyvistä hyvityksistä (EY) N:o 
1527/95, (EYVL N:o L 148, 30.6.1995, s. 1), sekä asetuksen (EY) N:o 2611/95, 
25.10.1995, jossa säädetään mahdollisuudesta myöntää muissa jäsenvaltioissa 
tapahtuneista valuuttapoliittisista liikkeistä johtuvien maataloustulon menetysten 
kansallista tasaustukea (EYVL N:o L 268, 10.11.1995, s. 3) 
otetaan huomioon, että edellinen kertomus laadittiin vastaavalla tavalla kuin 1. päivän 
tammikuuta 1993 ja 30. päivän kesäkuuta 1994 välistä ajanjaksoa koskeva kertomus3, on 
loppuvuoden 1994 ja alkuvuoden 1995 tapahtumat esitetty siten, että ne muodostavat 
kronologisen yhteyden maatalouden valuuttakehitykseen yhteismarkkinoiden 
loppuunsaattamisesta 1. päivästä tammikuuta 1993 alkaen. 
C osassa tarkastellaan taloudellisia vaikutuksia maatalousmarkkinoihin ja viljelijöiden 
tuloihin. Tilastot mahdollistavat tulosten vertailun 12 kuukauden jaksoissa hinta-analyysin 
osalta heinäkuun -95 ja kesäkuun -96 aikana, mutta vaikutuksia kauppaan analysoidaan 
kalenterivuosittain ja tuloihin kuvitteellisten vuosijaksojen mukaan. 
D osassa arvioidaan maatalouden valuuttajärjestelmän vaikutuksia yhteisön menoihin. 
Vaikutusta on arvioitu voimassa olevan vuodelle 1996 tehdyn talousarvion sekä vuodelle 
1997 tehdyn alustavan talousarvioesityksen perusteella, sen viimeisen 30. kesäkuuta 1996 
tehdyn version mukaan. Varainhoitovuosi koskee 12 kuukauden mittaista ajanjaksoa ja se 
alkaa 16 päivänä lokakuuta. 
Perustiedot, joiden perusteella tämä kertomus on tehty, on esitetty taulukoin ja kuvioin, 
ja työ on komission yksiköiden valmisteluasiakirja. 
KOM(94)498 lopullinen 
I. PAAKERTOMUS 
A. Yhteenveto todetuista maatalouden valuuttakysymyksiin liittyvistä 
vaikutuksista 
1. Muuntokurssien kehitys 
Ajanjaksolla 1995/96, heinäkuusta 1995 kesäkuuhun 1996, ei tapahtunut 
merkittäviä valuuttaheilahtelulta. Joka tapauksessa muutokset ovat hyvin 
epätavallisia ainakin puolelle yhteisön valuutoista. Perinteisesti vahvat valuutat 
ovat devalvoituneet, kun taas ne valuutat, jotka aikaisemmin ovat useaan otteeseen 
menettäneet arvoaan, ovat vahvistuneet. 
Siitä alkaen kun "switch-over" -järjestelmä kumottiin 1. päivänä helmikuuta 1995, 
kaikki maatalouden muuntokurssit noudattavat markkinoiden edustavien kurssien 
kehitystä sekä nousun että laskun osalta. Maatalouden muuntokurssikäytännön 
lähentäminen kohti edustavia markkinakursseja ei ole tasasuhtainen. 
Vahvistuvien valuuttojen (virallisten hintojen aleneminen kansallisina valuuttoina) 
maatalouden muuntokurssien alentamisen käynnistämiseksi tarvittavat 
valuuttapoikkeamat ja niiden toteamisajat ovat huomattavammat kuin maatalouden 
muuntokurssien nostamisen yhteydessä.4 
Yleisesti ottaen valuuttapoikkeamat ovat olleet positiivisia kaikkien valuuttojen 
kohdalla. Italian liira ja Ruotsin kruunu ovat vuorotelleet pitääkseen 
valuuttapoikkeaman positiivisena ylittäen neljä pistettä. Neutraali marginaali oli 
siis negatiivisissa eroissa erittäin heikko, alle yhden pisteen5. Tämä on saanut 
aikaan lukuisia pieniä, jopa hyvin pieniä devalvaatioita, jotka 82 prosentissa 
tapauksista ovat jääneet alle 0,5 prosentin. 
Hieman sen jälkeen, kun neuvosto kesäkuussa 1995 oli tehnyt maatalouden 
valuuttajärjestelyjä koskevat päätöksensä, viiden valuutan maatalouden 
muuntokurssi laski merkittävästi6. Tanskan kruunun maatalouden muuntokurssin 
merkittävä alennus oli 0,496 prosenttia. Belgian ja Luxemburgin frangin, Saksan 
Maatalouden valuuttajärjestelmässä muuntokurssit tarkoittavat yhden ecun arvoa 
kansallisen valuutan ilmaistuna. Näin ollen devalvaatio suhteessa ecuun vastaa 
näiden kurssien nousua, revalvaatio laskua. 
Kun suurimman mahdollisen positiivisen ja suurimman mahdollisen negatiivisen 
valuuttaeron kertymä ylittää viisi pistettä tarpeeksi monena viiteajanjaksona, 
muuntokursseja on muutettava näiden erojen vähentämiseksi 
Muuntokurssin merkittävä aleneminen aiheuttaa yhteisön virallisten hintojen 
laskun kansallisessa valuutassa mitattuna, ja tämä lasku on suurempi kuin 
mahdollisten devalvaatioiden vaikutus viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana. 
Tätä vaikutusta arvioidaan virallisten hintojen nousulla, joita muuntokurssi koskee, 
nousun ollessa kussakin 2/3 ja 1/3 vuosista -2 ja -3 
markan, Itävallan shillingin ja Alankomaiden guldenin muuntokurssien lasku oli 
2,193 prosentin ja 2,572 prosentin välillä. 
Muiden revalvoitujen valuuttojen osalta, Espanjan pesetan valuuttapoikkeama 
vakiintui "vähäisemmän", 2,9 prosentin revalvaation jälkeen heinäkuussa 1995. 
Jaksolla 1995/96 Italian liiran maatalouden muuntokurssi laski hieman neljästi, 
yhteensä 12,1 prosenttia. Ruotsin kruunun muuntokurssi laski kolmesti, yhteensä 
9,9 prosenttia, joista kerran merkittävästi 1,734 prosentilla. Ruotsin kruunun 
maatalouden muuntokurssi laski uudelleen merkittävästi 7. päivänä heinäkuuta 
1996. 
Vain kaksi valuuttaa ovat devalvoituneet merkittävästi. Kreikan drakman 
maatalouden muuntokurssi nousi 3,1 prosenttia ja Suomen markan 3,5 prosenttia. 
2. Neuvoston tilapäiset toimenpiteet merkittävän revalvaation varalta 
Belgian ja Luxemburgin frangin, Tanskan kruunun, Saksan markan, Alankomaiden 
guldenin sekä Itävallan shillingin kohdalla on olemassa huomattavan revalvaation 
vaara, minkä vuoksi neuvosto on kesäkuun lopussa 1995 antamassaan asetuksessa 
(EY) N:o 1527/957 säätänyt tilapäisten toimenpiteiden käyttöönotosta. Myös 
Suomen markkaan ja Ruotsin kruunuun kohdistui joulukuun 1995 lopulla 
revalvoitumisen vaara, minkä vuoksi neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2990/95 
säädetään edellisen kaltaisista toimenpiteistä, joiden voimassaoloaikaa pidennettiin 
myöhemmin 31. päivään joulukuuta 1996 asti. 
Nämä toimenpiteet ovat ristiriidassa maatalouden valuuttajärjestelmää koskevan 
perusasetuksen8 7 ja 8 artiklan soveltamisen kanssa ja niiden perusteella otetaan 
käyttöön tilapäinen tasaustuki sekä maatalouden muuntokurssien jäädyttäminen. 
Mainitussa 7 artiklassa säädetään, että jos yksi revalvaatio on merkittävämpi kuin 
kahden edellisen vuoden aikana suoritetut devalvaatiot, suurinta osaa tuottajille 
ecuina maksettavasta suorasta tuesta9 korotetaan, jotta vältettäisiin kyseisen 
valuutan arvon aleneminen. Kun otetaan huomioon kyseisten tukien merkitys 
yhteisön talousarviolle, (j°Pa 60 prosenttia EMOTR.n tukiosaston talousarviosta) 
nämä toimenpiteet tulisivat maksamaan noin 250 miljoonaa ecua vuodessa 
revalvaation prosenttiyksikköä kohti. 
Asetuksen (ETY) N:o 3813/92 8 artiklassa säädetään muun muassa maatalouden 
muuntokurssin alenemisen johdosta aiheutuvien tulonmenetysten korvaamisesta. 
EYVL N:o L 312, 23.12.1995, s. 7. Asetus muutettu asetuksella (EY) N:o 1451/96 
(EYVL N:o L 187, 26.7.1996, s. 1) 
Asetus (ETY) N:o 3813/92 (EYVL N:o L 387, 31.12. 1992, .1), sellaisena kuin 
se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 150/95 (EYVL N:o L 22, 
31.12.1995, s. 1) 
Kiinteät ecuina ilmaistut hehtaarikohtaiset tai eläinyksikkökohtaiset tuet sekä 
ympäristö- ja rakenteelliset tuet 
Kyseistä tasaustukea voidaan myöntää vasta 12 tarkastelukuukauden kuluttua 
tulonmenetysten suuruuden perusteella. 
3. Maatalouden muuntokurssin jäädyttäminen 
Maatalouden valuuttakysymyksiä koskevan perusasetuksen 7 artiklassa 
tarkoitettujen tukien muuntokurssin jäädyttäminen koskee 23 päivänä kesäkuuta 
1995 tosiasiallisesti sovellettuja muuntokursseja, Ruotsin kruunun osalta 11. 
päivänä tammikuuta 1996 sovellettuja muuntokursseja. Jäädyttäminen on voimassa 
1. päivään tammikuuta 1999 asti, jolloin yhteinen valuutta on tarkoitus ottaa 
käyttöön. 
Tämä tietenkin muuttaa väliaikaisesti yhteisön myöntämän tuen määrää eri 
jäsenvaltioiden välillä. Kun otetaan huomioon kyseisten tukien maatalouden 
muuntokurssienmääräytymisperusteet10, useat muuntokurssit on jäädytetty 30 
päivään kesäkuuta 1999 asti. Tämä muuttaa kansallisessa valuutassa mitattuna 
erityisesti Ruotsin tapauksessa ecuina ilmaistujen tukien tasapainoa maatalouden 
eri tuotantoalojen välillä. 
Valuuttaerot maatalouden jäädytettyjen muuntokurssien ja edustavien 
markkinakurssien välillä ovat pikemminkin alentuneet niiden valuuttojen kohdalla, 
jotka on revalvoitu kesä- ja heinäkuussa 1995. Sitä vastoin Ruotsin kruunun 
jäädytetyn maatalouden muuntokurssin valuuttapoikkeama oli hyvin huomattava 
hehtaaritukien osalta: markkinointivuonna 1996/97 Ruotsille myönnettävät tuet 
ovat voimassa olevan muuntokurssin perusteella laskettuna 11 prosenttia 
suuremmat kuin nykyiset tuet. 
4. Maatalouden muuntokurssien merkittävän alenemisen vuoksi 
myönnetyt tasaustuet 
Asetusten (EY) N:o 1527/95 ja 2990/95 perusteella myönnettävä tasaustuki sisältää 
enimmäismäärän, joka lasketaan muuntokurssin alenemisen vaikutusten ja 
viimeisten saatavilla olevien tulotilastojen perusteella. Tuki muodostuu kolmesta 
yhteensä 12 kuukauden pituisesta asteittain alenevasta erästä, joista Euroopan 
unioni rahoittaa puolet riippumatta siitä, mikä on kunkin jäsenvaltion myöntämän 
kansallisen lisätuen osuus. 
Jakson 1995/96 lopussa kuusi jäsenvaltiota, joita neuvoston asetus (EY) N:o 
1527/95 koskee, ovat ilmoittaneet tasaustukea koskevista hankkeistaan. Komissio 
ei ole vastustanut näitä hankkeita. Ruotsi, jolla on kuusi kuukautta lisäaikaa 
Maatalouden muuntokurssin arvo päivänä, jona määräytymisperuste ilmenee, on 
se arvo, jota kyseiseen tuen määrään on sovellettu. Yhteisen maatalouspolitiikan 
uudistuksen yhteydessä vahvistettujen hehtaaritukien osalta muuntokurssin 
määräytymisperuste tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta. Suurimman osan muiden 
asetuksen (EY) N:o 3813/92 7 artiklassa tarkoitettujen tukien osalta tämä 
määräytymisperuste on voimassa 1 päivästä tammikuuta alkaen 
ilmoittaa asetuksen (EY) N:o 2990/95 mukaisesta tuesta, ei ole kyseisenä 
ajanjaksona esittänyt hanketta. 
Luxemburg ja Saksa päättivät myöntää enimmäismäärän mahdollista tukea 
kaksinkertaistamallakansallisistavaroistaanEMOTR.nmaksamanrahoitusosuuden. 
Belgia odottaa saavansa 15 prosenttia hyväksytystä enimmäismäärästä kansallisena 
tukena, EU:n 50 prosentin rahoitusosuuden lisäksi. Tanska, Alankomaat ja Itävalta 
eivät myönnä kansallista lisätukea. 
Kun toiset jäsenvaltiot, joita asia koskee, myöntävät suoraa tukea viljelijöille 
aikaisemman tuotannon perusteella, Tanska, Saksa ja Alankomaat suosivat 
kolmannen maksuerän kohdalla kiinteämääräisempää tukea, sillä kyseiset maksut 
olisivat olleet alle 400 ecua maatilaa kohti. 
5. Muissa jäsenvaltioissa tapahtuneista devalvaatioista aiheutuvien seurausten 
vuoksi myönnettävä tasaustuki 
Vuoden 1995 alussa tapahtuneiden merkittävien devalvaatioiden aiheuttamien 
seurausten varalle neuvosto on antanut asetuksen (EY) N:o 2611/95. Asetuksessa 
annetaan jäsenvaltioille lupa myöntää maanviljelijöille tulonmenetysten 
korvaamiseksi kansallista tasaustukea, jos devalvaatio on muissa jäsenvaltioissa 
tapahtunut ennen 31. päivää joulukuuta 1995. Komission on hyväksyttävä kyseiset 
tuet, ja ne on myönnettävä asteittain alenevana tukena enintään kolmeksi vuodeksi. 
Tuki ei saa suosia jonkin tietyn alan erityistuotantoa, verrattuna siihen, että 
devalvaatiota ei olisi tapahtunut. 
Ranska ja myöhemmin Belgia ovat ilmoittaneet tukihankkeista ennen 30. päivän 
kesäkuuta 1996 määräaikaa. Tuet sisältävät vain yhden vuosittaisen maksuerän, 
jonka tarkoitus on korvata Italian liiran devalvoimisesta johtuvat tulonmenetykset 
naudanliha-alalla. Komissio ei ole vastustanut tukea, sillä molemmissa tapauksissa 
kansalliset markkinat olivat erittäin riippuvaisia joko suoraan tai epäsuorasti Italian 
markkinoista. 
6. Kokoava taulukko maatalouden tasaustuista 
Seuraavaan taulukkoon on koottu hyväksytyt ja ilmoitetut tuet. Kaikki määrät on 
ilmaistu miljoonina ecuina 1. päivänä heinäkuuta 1996 päivitettyä edustavaa 
markkinakurssia käyttäen. Maatalouden muuntokurssin merkittävän alenemisen 
vuoksi myönnettyjen tukien toisen maksuerän määrä on kaksi kolmasosaa ja 
kolmannen maksuerän yksi kolmasosa ensimmäisen maksuerän määrästä. Määrät 
ilmenevät taulukosta. 
Jäsenvaltiot 
Asetus (EY) N:o 
1527/95 
Belgia 
Luxemburg 
Tanska 
Saksa 
Alankomaat 
Itävalta 
Asetus (EY) 
N:o 2990/95 
Ruotsi 
Asetus (EY) N:o 
2611/95 
Belgia 
Ranska Maatalouden 
muuntokurs­
sin merkittävä 
aleneminen 
(%) 
2,193 
2,193 
0,496 
2,229 
2,572 
2,264 
1,734 
-
-Enimmäismäärä 
(milj. ecua) 
40,2 
3,2 
8,0 
216,7 
101,4 
38,7 
20,8 
-
-Ilmoitukset 
EU:n rahoitus 
(milj. ecua) 
z0,5 
1,6 
4,0 
108,3 
50,7 
19,4 
-
0 
0 Ilmoitukset 
kansallinen 
rahoitus (milj. 
ecua) 
6,1 
1,6 
0,0 
108,3 
0,0 
0,0 
-
3,3 
17,3 
7. Tuonnista kannettaviin maksuihin sovellettavat muuntokurssit 
Ecuina vahvistettuihin, tuonnista kannettaviin maksuihin sovellettavia 
muuntokursseja varten komission asetuksessa (EY) N:o 1482/95 otetaan 
väliaikaisesti käyttöön kuukausikurssi silloin, kun olisi sovellettava tullikoodeksissa 
määrättyä vuosikurssia. Koska neuvostoja parlamentti eivät ole saaneet päätökseen 
30. päivään kesäkuuta 1996 mennessä komission ehdotuksen tarkastelemista, jonka 
mukaan on tarkoitus muuttaa erityisesti tullikoodeksissa määrättyä vuosimaksua, 
komissio on pidentänyt väliaikaisen kuukausikurssin käyttöä yhdellä vuodella. 
Väliaikaista kuukausikurssia sovelletaan kuitenkin vain niihin tuonnista 
kannettaviin maksuihin, joita ei ole vahvistettu yhteistä maatalouspolitiikkaa 
koskevassa säädöksessä maatalouden valuuttajärjestelyltä koskevan perusasetuksen 
1 artiklan mukaisesti. Muissa tapauksissa sovelletaan maatalouden muuntokurssia. 
Erilaisten muuntokurssien soveltaminen on johtanut tiettyyn epätasapainoon 
taloudessa ja hallinnolliseen sekavuuteen, joka johtaa virheisiin ja oikeudelliseen 
epävarmuuteen. Näin ollen komissio on ehdottanut tammikuussa 1996, että 
10 
maatalouden valuuttajärjestelmää muutettaisiin niin, että maatalouden 
muuntokurssin käyttäminen poistettaisiin ja maataloustuotteiden tuonnista 
kannettaviin maksuihin sovellettaisiin vain yhtä kurssia. Vuoden 1996 kesäkuun 
30. päivään mennessä neuvosto ei ole vielä tehnyt asiasta päätöstä. 
8. Yleisiä näkökohtia taloudellisista vaikutuksista 
Teoreettiselta näkökannalta maatalouden muuntokurssi voi vaikuttaa vain niihin 
markkinahintoihin, jotka kuuluvat yhteisön interventiojärjestelmään (erityisesti 
vilja-, sokeri-, maito- ja maitotuote- sekä naudanliha-alat). Näiden tuotteiden 
hintojen kautta maatalouden muuntokurssin kehitys voi siis vaikuttaa 
maanviljelijöiden tuloihin. Lisäksi vaikeuksia kaupankäyntiin voivat aiheuttaa erot 
joko maatalouden muuntokurssien ja edustavien markkinakurssien välillä tai 
markkinahintojen ja kansallisena valuuttana ilmaistujen interventiohintojen välillä. 
Sitä vastoin maatalouden muuntokurssi ei voi vaikuttaa muiden tuotteiden 
hintoihin. Näiden tuotteiden kauppaa voi kuitenkin häiritä edustavan 
markkinakurssin voimakas tai äkillinen kehitys. Näin on erityisesti silloin, kun 
kansallisena valuutana ilmaistut markkinahinnat eivät seuraa valuuttapoliittisia 
liikkeitä. 
Maataloustuloihin vaikuttavat paitsi valuuttapolitiikassa tapahtuvat 
hinnanmuutokset, myös ne maatalouden muuntokurssit, joita sovelletaan tuottajille 
suoraan maksettavaan tukeen. 
9. Vaikutukset markkinahintoihin 
Kun ei ole kyse huomattavasta devalvaatiosta, ne maatalouden muuntokurssien 
muutokset, jotka ovat eniten voineet vaikuttaa ajanjaksolla 1995/96, ovat 
seuraavat: 
Italian liiran (12,1 %) ja Ruotsin kruunun (9,9 %) merkittävä ja toistuva 
revalvaatio. 
Belgian ja Luxemburgin frangin, Tanskan kruunun, Saksan markan, 
Alankomaiden guldenin ja Itävallan shillingin merkittävät revalvaatiot 
kesä- ja heinäkuussa 1995 sekä Ruotsin kruunun revalvoituminen 
tammikuussa 1996. 
Niiden tuotteiden osalta, joihin ei ole sovellettu edellä kuvattua 
markkinointihintoihin vaikuttavaa interventiojärjestelmää, ei ole todettavissa 
minkäänlaista yhteyttä näiden hintamuutosten ja maatalouden muuntokurssin 
muutosten välillä. Muiden tuotteiden hintatutkimus on kohdistettu niille aloille, 
joista on olemassa käyttökelpoista tietoa, ja tutkimus koskee vain yhtä kyseistä 
jäsenvaltiota edustavaa markkina-aluetta. 
Tarkasteltavana olevan ajanjakson aikana viljojen markkinahinnat ovat 
osoittautuneet selvästi kansallisena valuuttana ilmaistuja interventiohintoja 
korkeammiksi. Tässä epätyypillisessä tilanteessa pienet maatalouden 
11 
valuuttaheilahtelut eivät juuri ole vaikuttaneet viljamarkkinoihin. Näistä 
epäsäännöllisyyksistä huolimatta yleinen suuntaus markkinahinnoissa ei 
kokonaisvaltaisesti ajatellen ole ristiriidassa kansallisena valuuttana ilmaistavien 
interventiohintojen kanssa. Suuntaus molemmissa hintakehityksissä on suunnilleen 
sama, vaikka vastaavuus ei riitä osoittamaan syy-yhteyttä. Huolimatta hienoisesta 
epävarmuudesta 1995/96 nousseiden markkinahintojen yhteydessä, revalvaatiot 
eivät ilmeisesti ole näkyneet viljojen maatalouden valuuttajärjestelmän mukaisten 
hintojen laskuna. 
Rasvattoman maitojauheen ja voin markkinahinnat olivat erityisen korkealla 
markkinointivuoden 1995/96 ensimmäisen vuosipuoliskon aikana. Italian liiran ja 
Ruotsin kruunun revalvoitumisen ei ole todettu vaikuttaneen näihin 
markkinahintoihin. Kyseisten valuuttojen revalvoitumista kesä- ja heinäkuussa 
1995 ei ilmeisesti seurannut maatalouden muuntokurssien alenemisesta johtuvaa 
markkinahintojen laskua. Kun merkittävää revalvaatiota ei ole, on hyvin 
epätodennäköistä, että kyseisten valuuttojen osalta hinnat olisivat nousseet tai 
nousseet entisestään. 
Nuorten nautaeläinten lihan hinta laski voimakkaasti vuoden 1995 alussa ollen 
lähellä niitä edellytyksiä tai jopa ne täyttäen, jolloin interventiotoimenpiteitä 
sovelletaan. Myöhemmin vuoden 1995 lopulla ja BSE-taudin aiheuttamaan kriisiin 
asti hinnat ovat selvästi nousseet. Juuri ennen tarkastelun alaista jaksoa, maalis-
ja heinäkuun 1995 välillä, hintojen laskuun joissakin jäsenvaltiossa vaikutti 
ilmeisesti Italian liiroina ilmaistut hinnat, jotka eivät kehittyneet yhtä nopeasti kuin 
maatalouden muuntokurssit. Heinäkuun 1995 jälkeen alhaiset Italian liiroina 
ilmaistut hinnat vakiintuivat, ja koska ne eivät aikaisemmin olleet nousseet, eivät 
ne seuranneet maatalouden muuntokurssin alenemista. 
Ruotsin kruunuina (toinen valuutta, jonka arvo markkinointivuoden 1995/96 aikana 
nousi) ilmaistut markkinahinnat seurasivat suhteellisen tarkasti maatalouden 
muuntokurssin laskua. Mitä tulee valuuttoihin, jotka markkinointivuoden alussa 
revalvoituivat voimakkaasti, naudan markkinahintojen, toisin kuin viljojen ja 
maitotuotteiden hintojen, aleneminen liittyy hyvin todennäköisesti maatalouden 
muuntokurssin alenemiseen. 
10. Vaikutukset kauppaan 
Kauppaan mahdollisesti vaikuttavat valuuttapoliittiset tekijät jäävät lyhyellä 
aikavälillä merkittävämmän viennin arvon kuukausittaisen vaihtelun varjoon. 
Niiden jäsenvaltioiden kohdalla, jotka käyvät kauppaa sellaisten maiden 
valuutoilla, joita on devalvoitu tuntuvasti, ei tilastojen mukaan ole havaittavissa 
merkittävää yhteyttä minkä tahansa alan kokonaisviennin ja valuuttapoliittisten 
liikkeiden kesken lyhyellä aikavälillä. 
Edelleen mitä tulee maatalouden valuuttapoliittisiin vaikutuksiin lyhyellä 
aikavälillä, viennin suunta yleensä muuttuu vientitukea saavien tuotteiden kohdalla, 
jos valuuttapoikkeamien kertymä on hyvin merkittävä. Vientitilastoissa ei 
12 
kuitenkaan näy sellaista muutosta, joka voisi johtaa maataloudessa tällaisiin 
valuuttapoikkeamiin. Tämä ei sulje pois poikkeustapausten mahdollisuutta. Mutta 
vaikka olisikin kyse merkittävästä kahden kuukauden valuuttaerokertymästä, kuten 
vuoden 1995 lopussa, ei siitä voida tehdä suoria johtopäätöksiä, sillä tilanteeseen 
sisältyy aina epävarmuustekijöitä. 
Pidemmällä ajanjaksolla tilastotutkimukset korostavat tiettyjä yhteyksiä. Vuosien 
1992 ja 1995 välillä kilpailukykyindeksi, joka vaikuttaa suuntaukseen 
valuuttapolitiikassa ja kustannuskehityksessä, seuraa devalvoituneina kansallisina 
valuuttoina ilmaistujen vientien kehitystä, eli todellista ostovoimaa. 
Kilpailukykyindeksi näkyy kuitenkin vasta vientivoittojen kasvaessa. Sitä ei 
pystytä toteamaan viennin määrien ja markkinaosuuksien kehityksen perusteella. 
11. Vaikutukset tuloihin 
Jotta voitaisiin mitata maatalouden muuntokurssin vaikutusten laajuus 12 
kuukauden tuloihin markkinavuonna 1995/96, on jouduttu tekemään joukko 
arvioita ja olettamuksia. Niiden laskelmien mukaan, jotka on tehty kuvitteellisten 
mallien pohjalta ja jotka vastaavat kaikilta osin 12 kuukauden aikana maatalouden 
muuntokurssien muutosten aiheuttamia seurauksia markkinointivuonna 1995/96, 
tämä muuntokurssi vaikuttaisi merkittävästi tuloihin, eri jäsenvaltioissa eri tavoin. 
Mitä tulee maatalouden muuntokurssin vuotuisen kehityksen vaikutukseen 
markkinointivuosien 1994/95 ja 1995/96 välillä, osoittautuu se melko heikoksi 
ollen yleisesti alle 2 prosenttia useimmissa jäsenvaltioissa. Kolme jäsenvaltiota 
hyötyvät kuitenkin tämän vuosittaisen kehityksen erityisen positiivisesta 
vaikutuksesta: 
Ruotsi (+7,2 %) hehtaarituen kasvun ansiosta. 
Italia j a Yhdistynyt kuningaskunta (+4,1 % ja +4,5 %) hintojen j a tukien 
nousun ansiosta, jotka selittävät 2/3 vaikutuksesta Italiassa, puolet 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Yhteensä vaikutus maataloustuotannon nettotuloihin lienee noin 1,7 prosenttia, 
mikä vastaa 1 559 miljoonaa ecua. 
Mitä tulee maatalouden valuuttajärjestelmän vaikutuksiin tilanteessa, jossa 
edustavaa markkinakurssia olisi sovellettu suoraan muuntokurssin sijaan 
markkinointivuonna 1995/96, kaikki jäsenvaltiot ovat edunsaajia. Varsinkin 
Ruotsin maataloustulot ovat kasvaneet (+8,8 %). Muita selviä edunsaajavaltioita 
ovat Luxemburg (+5,6 %), Saksa (+4,6 %), Belgia ja Tanska (+3,8 %). Itävalta 
on hyötynyt vähemmän (+2,5 %), sillä edustava markkinakurssi ei ole vaikuttanut 
merkittävään osaan kansallisesta tuesta muodostuvaa tuloa. 
Alankomaiden, Irlannin, Italian ja Espanjan viljelijät nauttivat noin 2 prosentin 
tulonkasvusta. Muiden jäsenvaltioiden saama hyöty on vähäisempi, noin yhden 
prosentin luokkaa tai sitäkin pienempi Kreikassa ja Portugalissa. Vaikutus 
13 
maatalouden nettotuloihin on yhteensä noin 1,9 prosenttia, mikä vastaa 1 718 
miljoonaa ecua. 
12. Aikaisempien toimenpiteiden vaikutus talousarvioon 
Maatalouden valuuttajärjestelyjen osalta yhteisön talousarvioon vaikuttaa 
voimakkaasti aikaisemmat toimenpiteet valuuttapolitiikassa kuten "switch-over" -
järjestelmä (tai vihreän ecun järjestelmä). Tämä järjestelmä, joka otettiin käyttöön 
1984, kumottiin 1. päivänä helmikuuta 1995. Siitä oli seurauksena melkein 20 
prosentin yleinen ecuina ilmaistujen hintojen ja maksujen korottuminen siten, että 
se tasoitti palaamista maataloudessa käytettävän muuntokurssin todelliselle tasolle. 
Vihreän ecun järjestelmän seuraukset, joita korosti ecuina ilmaistujen hintojen 
nousu, muodostavat 6,8 miljoonan ecun menoerän vuoden 1996 talousarvioon ja 
6,920 miljoonan ecun menoerän vuoden 1997 talousarvioon. 
Mitä tulee vihreän ecun vaikutuksiin, jotka vaihtelevat maailmanmarkkinahintoihin 
sidottujen määrien perusteella, lisäkustannukset nousevat arviolta 1 320 miljoonaan 
ecuun vuodessa. 
Maatalouden valuuttajärjestelmästä johtuvien hintojen alenemisten ansiosta vuosina 
1990 ja 1993, yhteensä 1,46 prosenttia, vältyttiin noin 340 miljoonan ecun 
vuosittaiselta lisäkustannukselta. 
Yhteensä maatalouden valuuttajärjestelmään liittyvien ongelmien ja aikaisemmista 
toimenpiteistä aiheutuvien jäljelle jäävien kustannusten määrä on joka vuosi 7 800 
miljoonasta 7 900 miljoonaan ecuun, mikä on yhteensä 20 prosenttia EMOTR:n 
tukiosaston kustannuksista. 
13. Markkinointivuonna 1995/96 suoritettujen toimenpiteiden kustannukset 
Jäljempänä olevassa taulukossa esitettyjen tulosten mukaan vuosittaiset 
kustannukset ovat noin 1 200 miljoonasta 1 300 miljoonaan ecua. Näihin on 
lisättävä vielä aikaisemmista toimenpiteistä johtuvat kustannukset. 
Lähes 2/3 markkinointivuonna 1995/96 suoritettujen toimenpiteiden kustannuksista 
(800 miljoonasta 900 miljoonaan ecuun) johtuu vaihteluvälien vaikutuksista. Nämä 
kustannukset johtuvat olennaisilta osin epäyhtenäisistä järjestelmistä, jotka 
mahdollistavat positiivisen valuuttapoikkeaman ylittymisen viidellä pisteellä, kun 
taas negatiivisia valuuttapoikkeamia rajoittaa usein kynnysarvo, joka seuraa 
positiivista valuuttapoikkeaman enimmäismäärää, vähennettynä viidellä pisteellä. 
Lisäksi tilanteessa, jossa tiettyjä valuuttoja revalvoidaan voimakkaasti ja jatkuvasti, 
kuten tapahtui markkinointivuonna 1995/96, vahvistusajanjaksolla on merkittävä 
rooli kaikkein suurimpien valuuttaerojen ylläpitämisessä. 
14 
Maatalouden muuntokurssiin liittyvän määräytymisperusteen aiheuttamat 
kustannukset ovat noin 100 miljoonaa ecua vuodessa. Muuntokursseista 
riippumatta nämä kustannukset johtuvat määräytymisperusteen (eli seikka, jonka 
perusteella toimen tavoite on saavutettu) ilmenemispäivän ja menon 
kirjaamispäivän välisenä aikana tapahtuvasta valuuttakehityksestä. Kun 
korvausjärjestelmää ei ole, nämä kustannukset olivat harvinaisen korkealla 
ajanjaksolla 1995/96 vahvojen ja heikkojen valuuttojen välillä. Maatalouden 
muuntokurssien jäädyttämisestä aiheutuvat kustannukset määräytyvät asteittain sen 
mukaan, mikä on niiden aiheuttava määräytymisperuste saavuttaen jopa 185 
miljoonan ecun rajan. Jäädyttäminen on voimassa 1. päivään tammikuuta 1999 asti 
ja koskee myös vuoden 2000 talousarviota. 
Tasaustukien kustannukset saattavat alentua vuoden 1997 lopusta alkaen tukien 
perustana olevien merkittävien revalvaatioiden jälkeen tapahtuneiden 
devalvaatioiden johdosta. 
Maatalouden valuuttakysymyksiin 
liittyvien tapahtumien kustannukset 
vuonna 1995/1996 
TCA:n jäädyttäminen 
Tasaustuet 
Neutraali marginaali 
Määräy tyrni sperusteet 
YHTEENSÄ 1996 
111 
201 
817 
107 
1 236 1997 
180 
141 
890 
108 
1 315 1998 
185 
70 
916 
_ 
1 171 1999 
185 
2 
913 
_ 
1 100 
Vuonna 1996 maatalouden valuuttajärjestelmästä eniten hyötyvä valtio on Ruotsi, jonka 
yhteisön maksamien menojen nousu oli 11,2 prosenttia. Tämä johtuu valuuttojen 
vaihteluvälien ja määräytymisperusteiden vaikutuksista tilanteessa, jossa valuutan arvo on 
vahvistunut. Vaikka nämä vaikutukset tulevaisuudessa häviäisivätkin, Ruotsi hyötyy 
merkittävästi valuuttajärjestelmästä maatalouden muuntokurssien jäädyttämisen ansiosta, 
jonka vaikutus tuntuu vuodesta 1997 alkaen. 
Toinen järjestelmästä hyötynyt valtio on Italia, jonka kyseisten yhteisön menojen kasvu 
oli 5,6 prosenttia. Tämä hyöty saattaa tulevaisuudessa heiketä johtuen Italian liiran 
vahvistuneesta arvosta kyseisenä ajanjaksona. 
Kyseisiä yhteisön menoja kasvattivat 4,7-3,8 prosenttia ne jäsenvaltiot, joiden 
maatalouden muuntokurssi jäädytettiin kesä- ja heinäkuussa 1995. Näiden jäsenvaltioiden 
osalta valuuttasuhdanteet lievensivät vaihteluvälien (neutraali marginaali) vaikutuksia, 
mutta tulevaisuudessa asia voi olla toisin. 
15 
Jotta voitaisiin arvioida neuvoston kesäkuussa 1995 tekemien päätösten vaikutusta, eli 
maatalouden muuntokurssin jäädyttämistä sekä kiinteitä tasaustukia, joita sovelletaan 
asetuksen (ETY) N:o 3813/92 7 ja 8 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden sijaan, on 
määritelty sellainen hinta, jota oltaisiin käytetty maatalouden valuuttajärjestelmässä, jos 
näitä päätöksiä ei olisi tehty. 
Toteutunut säästö oli neljän vuoden aikana lähes 8 900 miljoonaa ecua, tai keskimäärin 
yli 2 200 miljoonaa ecua vuodessa. Nämä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3813/92 7 ja 
8 artiklan soveltamisesta johtuvat valtavat luvut johtunevat osittain Ruotsin kruunuina 
lasketun hehtaarituen määrän pitämisestä ennallaan (10 % kasvu ecuina). Jos 7 artiklaa 
oltaisi sovellettu jostain syystä ainoastaan merkittävien revalvaatioiden sattuessa kesä-ja 
heinäkuussa 1995, ylimääräiset kustannukset suhteessa todelliseen tilanteeseen olisivat joka 
tapauksessa olleet melkein 2 500 miljoonaa ecua neljän vuoden aikana vuosina 
1996-1999. 
B. Analyysi, näkymät ia ehdotukset 
1. Yleisiä näkökohtia 
Tutkittaessa maatalouden valuuttajärjestelmän vaikutuksia ajanjaksolla 1995/96 
esille nousee teknisiä, taloudellisia ja rahoituksellisia vaikeuksia. Jotkut näistä 
ongelmista saattavat tulevaisuudessa olla merkittäviä. Mutta kaikki riippuu tämän 
tulevaisuuden näkymistä. 
Kolme tärkeää kehitystä on otettava huomioon: talous- ja rahaliitto, Euroopan 
unionin laajeneminen, yhteisen maatalouspolitiikan kehitys. Ehdotukset riippuvat 
maatalouden valuuttajärjestelyihin liittyvien ongelmien kiireellisyydestä ja 
tärkeydestä sekä niistä valinnoista ja velvoitteista, jotka johtuvat näistä kolmesta 
tulevaisuudessa tapahtuvasta seikasta. 
2. Rahoitukseen liittyvät vaikeudet 
Rahoituksen kannalta aikaisemmat toimenpiteet vaikuttavat vääjäämättömästi ja 
antavat viitteen myös siitä, kuinka maatalouden valuuttajärjestelmä voi 
merkittävästi vaikuttaa muutaman vuoden aikana. Nykyisen valuuttajärjestelmän 
aiheuttamat kustannukset ovat korkeita, mutta selvästi alhaisempia kuin 
aikaisemmin kuvatussa tilanteessa, jossa sovellettiin huomattavaa revalvaatiota. 
Tässä suhteessa neuvoston tekemät tasaustukea sekä tiettyjen maatalouden 
muuntokurssien jäädyttämistä koskevat tilapäiset päätökset ovat täysin 
perusteltavissa. Näistä tilapäisistä toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset 
vaikuttavat melko kohtuullisilta, vaikka joitakin niistä olisi alentaa enemmänkin, 
sillä niiden taloudellinen hyöty ei ole itsestään selvä. Erityisesti tällöin tarkoitetaan 
maatalouden tulonmenetyksistä johtuvia kiinteitä tasaustukia niiden 
hinnanalennusten osalta, joita ei todellisuudessa ole tapahtunut. 
16 
Maatalouden muuntokurssien yhteydessä käytettävistä määräytymisperusteista 
aiheutuvat kustannukset ovat väistämättömiä yhteisen maatalouspolitiikan 
toiminnassa, mutta pääkustannukset, jotka liittyvät neutraaliin marginaaliin, 
riippuvat siitä, millainen valuuttapoliittinen järjestelmä on valittu. Neutraalin 
marginaalin järjestelmä on kuitenkin hankala, joten on vaarallista määrittää vain 
yhtä siihen vaikuttavaa päätekijää, ilman että tutkittaisiin kokonaisuutta. Neutraalin 
marginaalin järjestelmä on kuitenkin nykyisen maatalouden valuuttajärjestelmän 
perusta. 
3. Taloudelliset vaikeudet 
Taloudelliselta kannalta katsoen lähes kaikki viljelijät hyötyvät maatalouden 
valuuttajärjestelmästä, vaikkakin hyvin eri tavoin riippuen valuuttasuhdanteista tai 
eri syistä sen mukaan, mikä on kulloisenkin kansallisen valuutan vakaus. 
Vaikutukset markkinoihin vaihtelevat tuotteiden mukaan, ja herkimpien tuotteiden 
osalta sen mukaan, mikä on niiden vahvistettujen hintojen suhde yhteisön taattuun 
viralliseen hintaan. Pidemmällä aikavälillä ainakin kaupan arvoon voi vaikuttaa 
kilpailuindeksi, joka puolestaan kiihdyttää valuuttakehitystä, jota hinnat säätelevät. 
Näin ollen maatalouden valuuttajärjestelmän taloudelliset seuraukset, jos ne 
yleisesti hyväksytään, voivat aiheuttaa tilapäisesti huomattavia valuuttapoliittisia 
vääristymiä jäsenvaltioiden välillä. 
Tavallaan myös nämä mahdolliset ongelmat juontavat juurensa neutraalista 
marginaalista. Kun valuuttapoliittiset muutokset eivät vaikuta, kuten silloin, kun 
viljelijöille suunnattuun suoraan tukeen sovellettava maatalouden muuntokurssi on 
jäädytetty, on kuitenkin pelättävissä, että pitkällä aikavälillä esiintyy rakenteellisia 
eroja. Ne voivat syntyä joko jäsenvaltioiden välille tai saman jäsenvaltion sisällä 
eri maatalousalojen välille. 
Lisäksi voi olla vaikeaa palauttaa ecun sama arvo jäsenvaltioiden välillä. 
Kun valuuttakehitykset vaikuttavat ainoastaan osittain tai jälkikäteen, kuten niiden 
tuotteiden kohdalla, joihin ei sovelleta interventiojärjestelmää, erot voivat ilmetä 
pitkällä tai lyhyellä aikavälillä, joko eri jäsenvaltioissa vahvistettujen hintojen 
välillä tai kansainvälisessä kaupassa. Lopuksi, kun valuutoissa tapahtuva kehitys 
vaikuttaa kokonaisvaltaisesti taattujen hintojen aiheuttaman vääristymän vuoksi, 
voi kyseisten tuotteiden tulo- ja hintakehityksessä tapahtua hajoamaa suhteessa 
yleiseen hinta- ja tulokehitykseen. 
Joka tapauksessa, tilanteiden ja suhdanteiden mukaan, merkittäviä vaikeuksia voi 
ilmaantua erityisesti pitkällä aikavälillä. Paras mahdollinen järjestelmä ei ole 
sellainen, joka on tehty pysyväksi. Järjestelmän on pystyttävä mukautumaan 
kuhunkin maataloudessa ja maatalouden valuuttajärjestelmässä vallitsevaan 
tilanteeseen ja niihin riskeihin, joita se todennäköisimmin tuo mukanaan. 
4. Tekniset vaikeudet 
17 
Tekniseltä kannalta tietyt nykyisen valuuttajärjestelmän näkökohdat ovat hyvin 
epäyhtenäisiä ja ovat joskus omiaan lisäämään edellä kuvattuja taloudellisia ja 
rahoitukseen liittyviä vaikeuksia. Kyse on erityisesti revalvaation vaikutuksesta, 
tuonnista kannettaviin maksuihin sovellettavasta muuntokurssista ja sen 
muuttamisen aikataulusta. 
Revalvaation vaikutuksen sekä maatalouden muuntokurssien alenemisen 
määrittäminen on kuitenkin välttämätöntä. Niiden avulla voidaan ottaa huomioon 
aikaisempi valuuttakehitys, kun arvioidaan revalvaation merkitystä tänä päivänä. 
Kuitenkin kokemus on osoittanut, että näiden käsitysten nykyiset määritelmät ovat 
riittämättömät ja erityisen mutkikkaat. 
Valuuttakehityksen osalta merkittävä maatalouden muuntokurssin aleneminen voi 
muistuttaa tapauksia, jotka eivät vaikuta tuloihin samalla tavalla ja joilla ei näin 
ollen ole samanasteista todellista vaikutusta. Otetaan esimerkiksi kaksi valuuttaa, 
jotka ovat pysyneet vakaina kahden vuoden ajan ja joita kohdellaan samalla 
tavoin, jos niiden maatalouden muuntokurssin taso on kolmannen vuoden lopussa 
alhaisempi kuin sen alkutaso. Tämän kolmannen vuoden kuluessa toinen 
valuutoista on voinut devalvoitua 15 prosenttia 11 kuukauden aikana, kun taas 
toinen valuutta ei ole voinut päästä samalle tasolle kuin kuukautta ennen 
merkittävää revalvaatiota: maatalouden valuuttapoliittiset hyödyt, joista viljelijät 
ovat hyötyneet tämän kolmannen vuoden aikana, ovat sen vuoksi hyvin erilaisia. 
Lisäksi maatalouden muuntokurssin merkittävä aleneminen perustuu kyseessä 
olevien valuuttapoikkeamien vahvistamiseen viiden viiteajanjakson aikana. Tämän 
määräajan rajoittaminen osoittautuu ratkaisevaksi tekijäksi, kun otetaan huomioon 
kauppavirtojen suunnanmuutoksen vaara. Mutta on syytä välttää tarkoituksetonta 
valuuttakehitystä heti huomattavan revalvaation jälkeen. On selvää, ettei 
esimerkiksi kaksi kuukautta kestävällä maatalouden muuntokurssin alenemisella 
olisi samoja vaikutuksia kuin vuoden kestävällä muuntokurssin alenemisella. Tässä 
yhteydessä noin kymmenen päivän mittainen viiteajanjakso osoittautui erityisen 
tärkeäksi koko järjestelmän tasapainon kannalta. 
Kahden maataloustuotteiden tuonnista kannettaviin maksuihin sovellettavan 
muuntokurssin käyttäminen on turhan monimutkainen ja se luo taloudellista 
hajanaisuutta sekä erimielisyyksiä. Kuten komissio on ehdottanut, olisi tämä 
järjestelmä, joka ei tuo yhteisölle mitään parempaa käytäntöä, poistettava. 
Maatalouden muuntokurssien muuttamissäännöt ovat osa neutraalin marginaalin 
hankalaa järjestelmää. Niiden joukossa on esimerkiksi sääntö, joka liittyy 
kolmipäiväisen tilapäisen viiteajanjakson käyttöönottoon silloin kun kahden 
valuuttaeron kertymä ylittää kuusi pistettä. Jos tätä sääntöä sovelletaan, on se 
omiaan lisäämään maatalouden muuntokurssin epävakautta. Ennen kaikkea se 
horjuttaa näiden kurssien muuttamiselle asetettua aikataulua, mikä olikin 
toimijoiden odotettavissa. Se tuo siis mukanaan tiettyjä vaikeuksia, jotka jotkut 
henkilöt tuomitsevat. 
18 
On kysymys yksityiskohtaisista säännöistä, joilla komission laatimaa maatalouden 
valuuttajärjestelmää sovelletaan, jotta ei tarvitsisi odottaa kymmentä päivää tai 
toteuttaa suojatoimenpiteitä silloin, kun on kyse äkillisestä tai merkittävästä 
valuuttapoliittisesta muutoksesta. 
Kokemus pitkien viiteajanjaksojen soveltamisesta ennen merkittävää revalvaatiota 
on osoittanut, että tämä sääntö voitaisiin kyseenalaistaa taloudelliselta kannalta. 
Kyseinen Sääntö auttaa kuitenkin joissakin tilanteissa lyhentämään kurssien 
vahvistusaikaa ennen merkittävää revalvaatiota. Sääntö olisi perusteltavissa 
sellaisen äkillisen ja voimakkaan devalvaation sattuessa, joka ylittäisi 
laajuudessaan jopa vuonna 1995 todetut valuuttaerot. Alunperin sääntö siis liittyy 
neutraalin marginaalin järjestelmään, mihin nykyinen maatalouden 
valuuttajärjestelmä perustuu. 
5. Maatalousnäkvmien ia valuuttapoliittisten näkökohtien vaikutus 
Talous- ja rahaliiton kolmas vaihe, tammikuun 1. päivästä 1999 alkaen, on 
erityisen tärkeä maatalouden valuuttajärjestelmän tulevaisuuden kannalta. 
Ne jäsenvaltiot, jotka ottavat käyttöön euron, eivät enää tarvitse maatalouden 
valuuttajärjestelmää keskinäisessä kanssakäymisessään, sillä vahvistetut määrät 
tullaan niiden välillä maksamaan suoraan euroina. Kuitenkin nykyisen järjestelmän 
siirtyminen järjestelmään, jossa maksut suoritetaan suoraan eurovaluutassa, 
edellyttää valuuttaerojen poistamista maatalouden muuntokurssien ja edustavien 
markkinakurssien väliltä. Mitä tulee markkinoista riippuviin hintoihin ja määriin, 
nämä erot ovat rajattuja vaihdellen -2 ja +5 välillä, eivätkä ne voi erota yli viittä 
pistettä kahden valuutan välillä. Sitä vastoin, kun otetaan huomioon joidenkin 
maatalouden muuntokurssien jäädyttäminen, valuuttaerot eivät ole rajattuja suoraan 
viljelijöille myönnettävän tuen osalta. Toteutettavien kokeilujen merkitys tulee 
riippumaan vuoden 1998 lopussa valuuttatilanteesta ja niiden tuotteiden 
markkinahinnoista, joille on vahvistettu yhteisön taattu vähimmäishinta. 
Niille jäsenvaltioille, jotka eivät siirry yhteiseen valuuttaan 1. päivänä tammikuuta 
1999, maatalouden valuuttajärjestelmä on edelleen välttämätön, vaikka vain niiden 
maksaessa omassa valuutassaan ilman kaupan vääristymiä euroina vahvistetut 
hinnat ja maksut. Järjestelmä on tärkeä myös kansallisen valuutan säilyttäneiden 
ja euroon siirtyneiden valtioiden välillä. Maatalouden valuuttajärjestelyt tulevat 
joka tapauksessa kokemaan mullistuksia tämän päivän lähtökohdista asiaa 
tarkasteltuna. 
Maatalouden valuuttajärjestelmän on sopeuduttava uuteen tilanteeseen. Vaikka 
järjestelmän perusperiaatteet säilyisivätkin, täytyy sen toimintaa tarkistaa. Toisaalta 
uuden järjestelmän olisi mukauduttava niihin riskeihin, jotka liittyvät kansallisten 
valuuttojen vaihteluihin euroon nähden. Tässä suhteessa olisi otettava huomioon 
suhteet, jotka tällöin olisivat muodostuneet euroon siirtyneiden ja kansallisen 
valuutan säilyttäneiden jäsenvaltioiden välille, ja mikä olisi uusien jäsenvaltioiden 
19 
asema. Toisaalta tämän uuden järjestelmän olisi mukauduttava yhteisen 
maatalouspolitiikan mahdolliseen kehitykseen, eritoten Euroopan unionin 
laajenemispyrkimyksiin. Tässä suhteessa avainkysymyksiä tulevat olemaan 
taattujen vähimmäishintojen taso ja viljelijöille suoraan maksetun tuen merkitys 
ja yhdenmukaisuus. 
6. Ehdotuksia 
Euroopan talous- ja rahaliiton aikataulun mukaan euroon siirtyvät maat ottavat 
uuden valuutan käyttöön todennäköisesti 1. päivänä tammikuuta 1999. Tämä on 
määräaika, johon mennessä maatalouden valuuttajärjestely ia on oltava tarkistettu. 
Tähän liittyvät komission ehdotukset on esitettävä viimeistään vuoden 1998 alkuun 
mennessä, jotta neuvosto voisi tehdä päätöksen maatalouden valuuttajärjestelmän 
viimeisimpien saatavilla olevien tietojen perusteella. 
Maatalouden valuuttajärjestelmän tarkistusaikeet lähitulevaisuudessa tekevät 
turhaksi loppuvuoden 1996 tutkimuksen valuuttajärjestelyjen vaikutuksista, mitkä 
eivät ole välttämättömiä, sillä ne on tarkistettava joka tapauksessa vuoden 1997 
jälkeen. Kun otetaan huomioon ne vaikeudet, joita edellä esitetystä saattaa seurata 
siirryttäessä kansallisesta valuutasta euroon, on syytä olla vaikeuttamatta tilannetta 
ja lisäämättä niitä riskejä, jotka liittyvät maatalouden muuntokurssien 
jäädyttämiseen merkittävän revalvaation yhteydessä. 
Samalla tavalla huomattavien revalvaatioiden varalle 1995/96 on syytä varmistaa 
samanlaiset toimenpiteet niin, että ei synny syrjintää jäsenvaltioiden kesken. Joka 
tapauksessa muuntokurssin alentamista olisi rajoitettava enimmäismäärällä, jonka 
Ruotsin kruunu on saavuttanut, eli 12,8 prosentilla niiden tukien kohdalla, joiden 
lähtökohta on 1. päivä heinäkuuta ja 6,9 prosentilla muissa tapauksissa. 
Mahdollisten ongelmien vakavuuden vähentämiseksi ja jotta ei luotaisi eroja 
hintatukiin niillä aloilla, joihin tämä on vaikuttanut Ruotsin kruunun osalta, 
muuntokurssin alentamisen jäädyttäminen ei saisi ylittää 6,9 prosenttia. Siinä 
tapauksessa, että tämä rajoitus aiheuttaisi joidenkin tukien kohdalla alenemista 
kansallisena valuuttana, tulisi sen vaikutus kumota asteittain alenevan korvaavan 
tuen myöntämisellä, merkittävien revalvaatioiden aiheuttamien tulonmenetysten 
korvaamiseksi. 
Nykyisten sääntöjen mukaan, kun devalvaatiota ei ole tapahtunut, Italian liiraan 
kohdistunee merkittävä revalvaatio, joka poikkeaa ajanjaksolla 1995/96 
toteutetuista revalvaatioista. Jos Italian liiran maatalouden muuntokurssi ei muutu, 
noudatetaan toukokuussa 1997 neuvoston perusasetuksen 8 artiklassa tarkoitettuja 
myöhempää tasaustukea koskevia soveltamissääntöjä. Jos sillä välin Italian liiran 
muuntokurssi alenee uudelleen, voi se aiheuttaa, ilman että maatalouden 
muuntokurssin alenemista pidettäisiin perusasetuksen 1 artiklan mukaisesti 
merkittävänä, kyseisen asetuksen 8 artiklan soveltamisen ennen toukokuuta 1997, 
tai käynnistää toimenpiteet, jotka otetaan käyttöön muuntokurssin noustessa ecuissa 
20 
vakiintuneissa määrissä ilmaistuna, jolloin näitä toimenpiteitä sovelletaan 
maanviljelijöille suoraan kohdistuvien tukien osalta 7 artiklan mukaisesti. 
Joka tapauksessa merkittäviin revalvaatioihin voidaan soveltaa neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o.3813/92 9 artiklan nojallä.päättämiä tilapäisiä toimenpiteitä todellisten 
olosuhteiden mukaisesti., Tähän liittyen komissio tulee, tekemään 
mukaùtusëhdotuksia Italian liiraa vastaavien tapauksien varalle, tai .* e'della 
kuvattujen suuntausten mukaisesti merkittävän revalvaation Varalle 1995/96. 
Kaikenkaikkiaan voidaan tehdä neljän kohdan yhteenveto johtopäätöksistä. Öh 
syytä: 
säilyttää nykyisen maatalouden valuuttajärjestelmän yleinen toiminta sen 
tarkistamiseen saakka pitäen silmällä talous- ja rahaliiton kolmannen 
vaiheen toteutumista 1. päivänä tammikuuta 1997. 
voida yksinkertaistaa muuntokurssien käyttöä eli poistaa niiden 
käyttäminen tuonnista perittävien maksujen yhteydessä, kuten neuvostolle 
on ehdotettu, ilman että kyseenalaistettaisiin koko järjestelmää. 
kohdella uusia merkittäviä revalvaatioita ilman että pahennetaan 
maatalouden muuntokurssien jäädyttämisestä aiheutuvia eroja, sillä ne 
vaikeuttaisivat siirtymistä kohti euroa. 
jatkaa nykyisen maatalouden valuuttajärjestelmän analysointia ja arviointia 
sekä tulevien ratkaisumallien etsimistä erityisesti maatalouden 
valuuttajärjestelmän hallintokomitean asiantuntijoiden kesken rajoittamatta 
kuitenkaan komission tulevia ehdotuksia. 
Edellä esitetystä johtuen komission ei tarvitse välittömästi esittää uutta ehdotusta 
neuvoston asetukseksi maatalouden valuuttajärjestelmän mukauttamisesta. 
H. MAATALOUDEN VALUUTTAKYSYMYKSIIN LIITTYVIEN 
VAIKUTUSTEN ANALYYSI VUONNA 1995/96 
A. Valuuttakehitvs 
1. Edustavat markkinakurssit 
Ajanjaksolla 1995/96, heinäkuusta 1995 kesäkuuhun 1996, ei tapahtunut 
merkittäviä valuuttaheilahduksia kuten edellisellä 12 kuukauden jaksolla11. 
Valuuttaliikehdinnät ovat melko jatkuvia, Suomen markkaa ja Kreikan drakmaa 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukot ja kuviot A 1-A 2 
21 
lukuun ottamatta, ja melko lieviä, lukuun ottamatta Italian liiraa ja Ruotsin 
kruunua. Kuitenkin nämä kehitykset ovat hyvin epätavallisia ainakin puolelle 
yhteisön valuutoista. Kun otetaan huomioon dollarin kehitykseen liittyvä, 
epäilemättä liioiteltu suhtautuminen vuoden 1995 alussa, perinteisesti vahvat 
valuutat ovat devalvoituneet, kun taas ne valuutat, jotka aikaisemmin ovat useaan 
otteeseen menettäneet arvoaan, ovat vahvistuneet. 
Tarkasteltavana olevana ajanjaksona dollarin arvo suhteessa ecuun nousi, joten 
kehityssuunta on nyt toinen kuin viimeksi kuluneen 18 kuukauden aikana 
alkuvuodesta 1994. Dollarin edustava markkinakurssi aleni näin ollen 6,8 
prosenttia noustuaan ensin 16,7 prosenttia12. 
Yleisesti ottaen tämä dollarin kehityskulku on näkynyt samalla tavalla kehittyvissä 
valuutoissa kuten Italian liira, Espanjan peseta ja Ruotsin kruunu sekä 
päinvastaisesti kehittyvissä valuutoissa kuten Belgian ja Luxemburgin frangi, 
Saksan markka, Suomen markka, Itävallan shillinki ja Alankomaiden guldeni. 
Belgian ja Luxemburgin frangin, Saksan markan, Itävallan shillingin ja 
Alankomaiden guldenin edustava markkinakurssi nousi lähes 2,5 prosenttia, mikä 
ei korvaa niiden noin 4 prosentin laskua edellisen 18 kuukauden aikana, mutta 
palauttaa niiden arvon suunnilleen vuoden 1995 alun tasolle. 
Suomen markan arvon aleneminen alkoi myöhemmin, joulukuussa 1995. Vaikka 
arvonalennuksella olikin suhteellisen paljon merkitystä, ei se kuitenkaan korvannut 
lähes 13 prosentin revalvaatiota tammikuusta 1994 joulukuuhun 1995. Joka 
tapauksessa Suomen markan edustava markkinakurssi on saavuttanut maaliskuusta 
1996 alkaen sen tason, jolla se oli Suomen liityttyä Euroopan unioniin 1 päivänä 
tammikuuta 1995. 
Italian liiran ja Espanjan pesetan markkinakurssin taso laski niin, että se oli alempi 
kuin vuoden 1995 alussa huolimatta niiden 14 prosentin ja 5 prosentin 
devalvaatioista tammikuun ja huhtikuun välisenä aikana 1995. Näiden valuuttojen 
edustava markkinakurssi aleni 11,5 prosenttia ja 1,5 prosenttia kyseisen ajanjakson 
12 kuukauden aikana. 
Ruotsin kruunun 6 prosentin arvonalennus vuoden 1995 viiden ensimmäisen 
kuukauden aikana korvattiin jo saman vuoden lokakuussa. Kesäkuussa 1996 
Ruotsin kruunun edustava markkinakurssi oli 7 prosenttia alhaisempi kuin Ruotsin 
liittyessä Euroopan unioniin. 
Tarkasteltujen 12 kuukauden kuluessa Kreikan drakman edustava markkinakurssi 
kasvoi asteittain suhteellisen vakaasti, mutta maaliskuusta 1996 alkaen voidaan 
todeta suunnan kääntyneen. Kreikan drakma ja Portugalin escudo ovat pysyneet 
Maatalouden valuuttajärjestelmässä muuntokurssit ilmaisevat yhden ecun arvon 
kansallisessa valuutassa mitattuna. Näin ollen, ecun devalvoituminen vastaa näiden 
kurssien nousua ja ecun revalvoiminen laskua 
22 
suhteellisen vakaina. Irlannin ja Englannin puntien arvot vakiintuivat tai niiden 
arvo oli jopa nousussa touko- ja kesäkuun 1996 aikana, huolimatta niiden 
aikaisemmasta taipumuksesta arvon laskuun ecuun nähden. Ranskan frangin arvo 
ecuun nähden on noussut lievästi mutta vakaasti. 
2. Maatalouden muuntokurssit 
"Switch-over" -järjestelmän kumoamisen jälkeen, 1. päivänä helmikuuta 1995, 
kaikki maatalouden muuntokurssit seuraavat edustavan markkinakurssin kehitystä 
sekä lasku- että noususuunnassa13. Tämä lähestymismekanismi ei kuitenkaan ole 
tasasuhtainen. Positiiviset valuuttaerot muuntokurssin ja markkinakurssin välillä 
käynnistävät vahvojen valuuttojen maatalouden muuntokurssin laskun (virallisten 
hintojen lasku kansallisissa valuutoissa) näiden erojen ollessa merkittävämpiä kuin 
silloin, jos muuntokurssi nousisi. Näiden järjestelmien sekä valuuttakehityksen 
mukaisesti, BEF:n, PTE:n, FRF:n ja IEP:n maatalouden muuntokursseja ei 
muutettu kyseisenä ajanjaksona. Sama koskee Kreikan drakmaa ja Espanjan 
pesetaa niiden revalvoiduttua heinäkuussa 1995. Lukuun ottamatta Italian liiraa ja 
Ruotsin kruunua, jotka revalvoituivat voimakkaasti, muut muuntokurssit kasvoivat 
melko heikosti, mutta toisinaan melko tasaisesti. 
Yleisesti ottaen valuuttaerot olivat positiivisia tai lähellä nollaa kaikkien 
valuuttojen kohdalla. Kun otetaan huomioon Italian liiran ja Ruotsin kruunun 
taipumus revalvoitua voimakkaasti, ne ovat revalvoituneet pitääkseen vakiona 
positiivisen valuuttaeron, joka ylittää neljä pistettä. Negatiivisen valuuttaeron 
neutraali marginaali pysyi siis koko ajan heikkona, alle yhden pisteen14. Tämä 
käynnisti lukuisia pieniä, jopa hyvin vähäisiä devalvaatioita, jotka 82 prosentissa 
tapauksista jäivät alle 0,5 prosentin. 
Hieman neuvoston kesäkuussa 1995 tekemien maatalouden valuuttajärjestelyä 
koskevien päätösten jälkeen viiden valuutan muuntokurssi laski merkittävästi15. 
Kyseessä olevien valuuttojen kohdalla tämä poisti viiden kuukauden positiivisen 
valuuttaeron, joka ylittyi viidellä pisteellä yhtäjaksoisesti tai ajoittain. 
Belgian ja Luxemburgin frangin maatalouden muuntokurssin alenemisprosentti oli 
24. päivänä kesäkuuta 1995 2,193 prosenttia. Saksan markan aleneminen oli 1. 
päivänä heinäkuuta 1995 2,229 prosenttia, Itävallan shillingin 2,264 prosenttia ja 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukot ja kuviot A 4 ja A 5 
Kun suurimman positiivisen ja suurimman negatiivisen valuuttaeron kertymä 
ylittää viisi pistettä tarpeeksi monena viiteajanjaksona, on maatalouden 
muuntokurssia muutettava tämän eron supistamiseksi. 
Maatalouden muuntokurssin merkittävä aleneminen aiheuttaa kansallisessa 
valuutassa ilmaistujen virallisten hintojen laskun, ja tämä lasku on suurempi kuin 
mahdollisten devalvaatioiden vaikutus viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana. 
Tätä vaikutusta arvioidaan virallisten hintojen nousulla, joita muuntokurssi koskee, 
nousun ollessa 2/3 vuonna -2, 1/3 vuonna -3 1/3. 
23 
Alankomaiden guldenin 2,572 prosenttia. Sitten Tanskan kruunun maatalouden 
muuntokurssi aleni merkittävästi 0,496 prosentilla 24. päivänä heinäkuuta 1995. 
Seuraavien kuukausien kuluessa näiden valuuttojen positiiviset valuuttaerot 
vähenivät. DEM:n, NLG.n ja ATS:n väliset erot olivat jopa negatiivisia touko- ja 
kesäkuussa 1996, mikä on vaatinut niiden maatalouden muuntokurssien lievää 
korottamista. 
Niiden valuuttojen osalta, joiden maatalouden muuntokurssi on pysynyt vakaana 
tai lähes vakaana, valuuttaerot vaihtelivat Portugalin escudon plus yhdestä Ranskan 
frangin plus kahteen pisteeseen. Irlannin punnan valuuttaero jäi yleisesti alle 
kahden pluspisteen, kunnes se nopeasti kasvoi plus neljään pisteeseen toukokuusta 
kesäkuuhun 1996. Espanjan pesetan arvo nousi 2,9 pros^ itilla heinäkuun lopussa 
1995. Sitten sen ero vakiintui vähän alle neljään pisteeseen. 
Tarkasteltavana ajanjaksona Italian liiran muuntokurssi koki neljä vähemmän 
merkittävää alenemista, yhteensä 12,1 prosenttia. Sen valuuttaerot pysyivät 
kuitenkin positiivisina ja kohonneina. 
Ruotsin kruunun muuntokurssi laski kolme kertaa, yhteensä 9,9 prosenttia. 
Tammikuun 1996 merkittävä lasku oli 1,734 prosenttia. Melko vaihtelevat 
valuuttaerot olivat yleisesti ottaen hyvin korkealla, yli neljän pisteen, ja uusi 
merkittävä maatalouden muuntokurssin lasku tapahtui 7. heinäkuuta 1996. 
Vain kahden valuutan muuntokurssin arvo laski selvästi: Kreikan drakman ja 
Suomen markan. Kreikan drakma kasvoi 3,1 prosenttia, mutta ero jäi positiiviseksi 
kyseisen ajanjakson lopussa. Suomen markka, jonka ero pysytteli lähes viidessä 
pisteessä viidestä kuuteen kuukauteen, menetti kuitenkin arvoaan ja tästä johtuen 
maatalouden muuntokurssi nousi 3,5 prosenttia. Englannin punnan valuuttaerojen 
vaihtelut johtivat 1,95 prosentin muuntokurssin nousuun runsaan puolen vuoden 
aikana, mutta kesäkuun lopussa 1996 kurssin lopullinen taso oli 0,8 prosenttia 
alhaisempi kuin alkutaso. 
B. Maatalouden valuuttapoliittiset mekanismit 
1. Asetukset 
Koska on BEF:n, DKK:n, DEM:n NLG:n ja ATS:n osalta on olemassa 
huomattavan revalvaation vaara, on neuvosto kesäkuun 1995 lopulla antamassaan 
asetuksessa (EY) N:o 1527/95 säätänyt väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisesta 
sellaisten huomattavien revalvaatioiden varalle, jotka ovat tapahtuneet 23. päivän 
kesäkuuta 1995 ja 1. päivän tammikuuta 1996 välisenä aikana. Koska joulukuun 
lopussa 1995 Suomen markkaa ja Ruotsin kruunua uhkasi uudelleen merkittävän 
revalvaation riski, neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2990/9516 säädettiin 
16 Asetus EYVL N:o L 312, 23.12.1995, s. 7. Asetus muutettuna asetuksella (EY) 
N:o 1451/96 (EYVL N:o L 187, 26.7.1996, s. 1) 
24 
samanlaisista toimenpiteistä kuin asetuksessa (EY) N:o 1527/95 30 päivään 
kesäkuuta 1996, ja vielä 31 päivään joulukuuta 1996 asti. 
Nämä toimenpiteet, jotka ovat välttämättömiä GATT-sopimuksesta johtuvien 
velvoitteiden ja talousarvion kurinalaisuuden noudattamiseksi, ovat ristiriidassa 
maatalouden valuuttajärjestelmän perusasetuksen17 7 ja 8 artiklan soveltamisen 
kanssa. Kyseisessä 7 artiklassa säädetään, silloin kun revalvaatio on merkittävämpi 
kuin kahden edellisen vuoden devalvaatiot yhteensä, etupäässä ecuina maksettavan 
viljelijöille suunnatun suoran tuen määrän korottamisesta18, jotta vältettäisiin 
kyseisten tukien arvon aleneminen kansallisessa valuutassa. Kun otetaan huomioon 
suorien tukien merkitys talousarviossa, (60 prosenttia EMOTR:n tukiosaston 
kustannuksista) edellinen toimenpide tulisi maksamaan suunnilleen 250 miljoonaa 
ecua vuodessa. Asetuksen (ETY) N:o 3813/92 8 artiklassa säädetään lisäksi 
tasaustuen myöntämisestä maanviljelijöille, joilla on muuntokurssin alenemisesta 
johtuvia tulonmenetyksiä. Tukea voitaisiin myöntää vasta 12 kuukauden 
tarkastelujakson kuluttua, jotta maatalouden muuntokurssin pysyvä aleneminen 
voitaisiin todeta. Tuen määrä vahvistetaan tarvittaessa tapahtuneen maataloustuen 
alenemisen perusteella, ja joka periaatteessa voidaan todeta. 
Kyseisen maatalouden valuuttajärjestelmän perusasetuksen 7 ja 8 artiklan sijaan 
asetuksissa (EY) N:o 1527/95 ja 2990/95 otetaan käyttöön kertaluonteinen 
tasaustuki, kuten myös mainitussa 7 artiklassa tarkoitettuihin suoriin tukiin 
sovellettava maatalouden muuntokurssien jäädyttäminen. 
a) Tasaustuet jotka voidaan myöntää asetusten (EY) N:o 1527/95 ja 2990/95 
perusteella sisältävät määritellyn enimmäismäärän jäsenvaltioille, joiden 
maatalouden muuntokurssi on vaarassa laskea merkittävästi. Nämä enimmäismäärät 
on laskettu muuntokurssin alennetun arvon aiheuttamien arvioitujen seurausten 
sekä vuotta 1994 koskevien viimeisten saatavilla olevien tilastotietojen perusteella. 
Enimmäismäärät ilmaistaan muuntokurssin prosenttimääräisenä merkittävänä 
alentumisena. Tuki muodostuu kolmesta asteittain alenevasta maksuerästä, joista 
ensimmäinen erä voidaan myöntää 12 kuukaudeksi heti kyseistä revalvaatiota 
seuraavana kuukautena 100 prosenttiin asti enimmäismäärästä. Seuraavan kahden 
vuosittaisen erän määrää vähennetään vastaavasti kahdella kolmanneksella ja 
yhdellä kolmanneksella kokonaismäärästä. Euroopan unioni rahoittaa puolet 
enimmäistuesta, riippumatta siitä, mikä on jäsenvaltion myöntämän kansallisen 
lisätuen osuus. 
Edellä esitetty tuki voidaan periaatteessa myöntää heti kyseistä revalvaatiota 
seuraavana kuukautena, toisin kuin asetuksen (ETY) N:o 3813/92 8 artiklassa 
17 Neuvoston asetus (ETY) N:o 3813/92 (EYVL N:o L 387, 31.12.1992, sellaisena 
kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 150/95 (EYVL N:o L 22, 
31.1.1995, s. 1) 
Kiinteät ecuina ilmaistut hehtaaria tai eläintä kohden maksettavat tuet sekä 
ympäristö- ja rakenteelliset tuet 
25 
tarkoitettu tuki, joka edellyttää 12 kuukauden määräajan. Komission asetuksessa 
(EY) N:o 2921/9519 täsmennetään yksityiskohtaiset säännöt tämän tuen 
soveltamiseksi. 
Mainittujen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti tämä 
tuki myönnettävä vuosittaisena maksueränä maatiloille. Se määräytyy edellisen 
kauden tilakoon mukaan ja sen on vastattava tulonmenetysten jakaantumista eri 
tuotannonalojen kesken. Silloin kun maatilakohtaiset vuosittaiset maksuerät eivät 
saa ylittää 400 ecua, tuki voidaan myöntää yhteisten toimenpiteiden ja yleisen 
edun nimissä, tai sellaisten toimenpiteiden muodossa, joiden osalta yhteisön 
säännökset sallivat kansallisen tuen myöntämisen. 
Asianomaisten jäsenmaiden ilmoittamat tasaustuet esitetään jäljempänä B kohdan 
2 alakohdassa. 
b) Maatalouden valuuttakysymyksiä koskevan perusasetuksen 7 ja 8 artiklassa 
tarkoitettujen tukien ja maatalouden muuntokurssien jäädyttäminen koskee niitä 
arvoja, joita todellisuudessa on sovellettu 23. päivänä kesäkuuta 1995, ja Ruotsin 
kruunun osalta 11 päivänä tammikuuta 1996. Jäädyttämisen on päätetty olevan 
voimassa 1 päivään tammikuuta 1999, jolloin on tarkoitus ottaa käyttöön yhteinen 
valuutta. Tämä luonnollisesti muuttaa väliaikaisesti yhteisön myöntämän tuen tasoa 
eri jäsenvaltioiden välillä. Kun otetaan huomioon maatalouden muuntokurssiin 
sovellettavat määräytymisperusteet20 kyseisten tukien osalta, useimmat kurssin 
arvoista on jäädytetty 30 päivään kesäkuuta 1999 asti21. Tämä muuttaa erityisesti 
Ruotsin kohdalla ecuina ilmaistujen tukien tasapainoa eri maatalouden 
tuotannonaloilla. 
Erot maatalouden jäädytetyn muuntokurssin ja edustavan markkinakurssin välillä 
ovat pikemminkin pienentyneet niiden valuuttojen kohdalla, joiden arvo on 
noussut kesä- ja heinäkuussa 1995. Vuoden kuluttua näistä revalvaatioista erot 
olivat DKK:lle 5,0 prosenttia, BEF:lle 3,7 prosenttia, NLG:lle 2,4 prosenttia ja 
DEM:lle ja ATS:lle 1,9 prosenttia. 
Sitä vastoin Ruotsin kruunun jäädytetyn muuntokurssin valuuttaero muodostui 
hyvin merkittäväksi hehtaaritukien osalta: Markkinointivuonna 1996/97 Ruotsin 
saamat tuet ovat luultavasti 11 prosenttia suuremmat kuin ne olisivat nykyisen 
20 Asetus (EYVL N:o L 305, 19.12.1995, s. 60.) sellaisena kuin se on viimeksi 
muutettuna asetuksella (EY) N:o 1481/96 (EYVL N:o L 188, 27.7.1996, s. 21) 
Maatalouden muuntokurssin arvo, päivänä, jona määräytymisperuste ilmenee, on 
se arvo, jota kyseisiin määriin sovelletaan. YMP:n uudistuksen yhteydessä 
vahvistettujen hehtaaritukien osalta määräytymisperuste todettiin 1 päivänä 
heinäkuuta vallitsevan tilanteen perusteella. Muiden asetuksen (ETY) N:o 3813/92 
7 ja 8 artiklassa tarkoitettuihin tukiin sovelletaan 1 päivänä tammikuuta päivitettyä 
lähtökohtaa 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukko A 7 
26 
kurssin perusteella, ja 19 prosenttia suuremmat kuin edustavan markkinakurssin 
mukaan määräytyvän tuen taso. Siinä tapauksessa, että Ruotsin kruunun arvo 
pysyisi ecuun nähden ennallaan, siirtyminen jäädytetystä maatalouden 
muuntokurssista nykyisellä tasolla olevan kurssin käyttöön heinäkuussa 1999 
vastaisi 10 prosentin hehtaarituen laskua kansallisessa valuutassa22. Nämä suuren 
luokan erot johtuvat nimenomaan siitä, että jäädyttäminen koskee sitä 
muuntokurssia, jota sovelletaan merkittävän revalvaation tapahtumahetkellä, eikä 
siis silloin, kun muuntokurssin aleneminen muuttuu merkittäväksi. Tämän ansiosta 
voidaan merkittävän revalvaation ollessa kyseessä välttää kyseisten tukien 
aleneminen kansallisessa valuutassa. Näin ollen BEF:n, DKK:n ja erityisesti 
SEK:n, joka revalvoitui voimakkaasti ennen kuin sen arvo jälleen nousi, 
muuntokurssin jäädyttämisen taso on ollut hyvin korkea. 
c) Lisäksi vuoden 1995 merkittävistä devalvaatioista johtuvien seurausten osalta 
neuvosto on antanut lokakuussa 1995 asetuksen (EY) N:o 2611/95. Siinä annetaan 
jäsenvaltioille lupa myöntää joillekin viljelijöille tulonmenetyksistä johtuvaa 
kansallista tukea, kun devalvaatio on toisissa jäsenvaltioissa tapahtunut ennen 31. 
päivää joulukuuta 1995. Tuelle on saatava komission hyväksyntä, ja niitä saadaan 
myöntää enintään kolmeksi vuodeksi asteittain alenevasti. Tuki ei saa suosia 
mitään erityistuotantoa, eikä sitä voida soveltaa tilanteessa, jossa devalvaatiota ei 
ole tapahtunut. Ranska ja Belgia ovat ilmoittaneet asetuksen (EY) N:o 2611/95 
perusteella myönnettävästä tukihankkeesta ennen 30. päivän kesäkuuta 1996 
määräaikaa. Tukien myöntämisestä kerrotaan B kohdan 2 alakohdassa. 
d) Tuonnissa perittäviin ja ecuina vahvistettuihin maksuihin sovellettavien 
muuntokurssien osalta komission asetuksessa (EY) N:o 1482/9523 otetaan käyttöön 
väliaikaisesti kuukausikurssi, jota sovelletaan tilanteessa, jossa olisi käytettävä 
tullikoodeksissa24 määrättyä vuosittaista muuntokurssia. Koska neuvosto ja 
parlamentti eivät ole saattaneet päätökseen 30. päivään kesäkuuta 1996 mennessä 
komission ehdotuksen25 tarkastelemista, jonka mukaan on tarkoitus muuttaa 
tullikoodeksissa määrättyä vuosikurssia, komissio on pidentänyt väliaikaisen 
kuukausikurssin käyttöä yhdellä vuodella. 
Väliaikaista kuukausikurssia sovelletaan kuitenkin ainoastaan tuonnista 
kannettaviin maksuihin, joita ei ole vahvistettu YMP:aa koskevalla säädöksellä 
maatalouden valuuttajärjestelmää koskevan perusasetuksen 1 artiklan mukaisesti. 
Muissa tapauksissa sovelletaan maatalouden muuntokurssia. Erilaisten 
muuntokurssien käyttö on johtanut taloudelliseen hajanaisuuteen ja hallinnolliseen 
22 
24 
25 Uusi maatalouden muuntokurssin merkittävä aleneminen, 3,280 %, tapahtui 7 
päivänä heinäkuuta 1996 
EYVL N:o L 145, 29.6.1995, s. 43. Asetus muutettu asetuksella (EY) N:o 1224/96 
(EYVL N:o L 161, 29.6.1996, s. 70) 
EYVL N:o L 302, 19.10.1992, s. 1. Neuvoston asetuksen 18 artikla (ETY) N:o 
2913/92 
KOM(95)335 lopullinen 
27 
sekavuuteen, mistä seuraa virheitä ja oikeudellista epävarmuutta. Näin ollen 
komissio on ehdottanut helmikuussa 1996, että maatalouden valuuttajärjestelmää 
muutettaisiin26 niin, että maatalouden muuntokurssi poistettaisiin ja käytettäisiin 
vain yhtä maataloustuotteiden tuonnista kannettaviin maksuihin sovellettavaa 
kurssia. Kesäkuun 30. päivään mennessä neuvosto ei ole vielä tehnyt asiasta 
päätöstä. 
e) Merkittävän revalvaation käsite otettiin käyttöön helmikuussa 1995 asetuksen (EY) 
N:o 3813/92 9 artiklassa kuvaamaan sellaisten valuuttakysymysten arviointia, joilla 
voi lyhyellä aikavälillä olla merkittäviä seurauksia erityisesti GATT-sopimuksen 
yhteydessä tehtyihin kansainvälisiin sitoumuksiin ja talousarvion kurinalaisuuden 
noudattamiselle. 
Aluksi tämä käsite liitettiin käsitteeseen maatalouden muuntokurssien merkittävästä 
alenemisesta, kuten se on asetuksen (ETY) N:o 3813/92 1 artiklassa määritelty. 
Sitten ilmeni, että muita maatalouden muuntokurssien alenemisia liitettiin tähän 
merkittävän revalvaation käsitteeseen, erityisesti niitä, jotka saattaisivat käynnistää 
asetuksessa (ETY) N:o 3813/92 7 ja 8 artiklassa säädetyt toimenpiteet. 
Heinäkuussa 1996 asetuksen (ETY) N:o 1068/9327 8 artiklaa muutettiin 
asiaankuuluvalla tavalla, jotta nämä tapaukset voitaisiin sisällyttää huomattavan 
revalvaation käsitteeseen. 
2. Tasaustuet 
Ajanjakson 1995/96 lopussa kuusi jäsenvaltiota, joita maatalouden muuntokurssin 
huomattava aleneminen koski kesä-heinäkuussa 1995, ilmoittivat asetuksen (EY) 
N:o 1527/95 mukaisesta tukihankkeesta. Komissio ei vastustanut näitä hankkeita. 
Ruotsi, jolla on kuusi kuukautta lisäaikaa ilmoittaa asetuksen (EY) N:o 2990/95 
mukaisesta tuesta, ei ole kyseisenä aikana esittänyt hanketta. 
Ranska ja myöhemmin Belgia, ovat ilmoittaneet kansallisesta tukihankkeesta ennen 
30. päivää kesäkuuta 1996 muiden valuuttojen devalvaatioiden vaikutusten 
korvaamiseksi asetuksen (EY) N:o 2661/95 mukaisesti. Komissio ei ole 
vastustanut hankkeita. 
Seuraavaan taulukkoon on koottu hyväksytyt ja ilmoitetut tuet. Kaikki määrät on 
ilmaistu miljoonina ecuina 1 pä.ivänä heinäkuuta 1996 päivitettyä edustavaa 
markkinakurssia käyttäen. Maatalouden muuntokurssin huomattavan alenemisen 
vuoksi myönnettyjen tasaustukien toisen maksuerän määrä on kaksi kolmasosaa 
KOM(96)40 lopullinen 
Asetus (EYVL N:o L 108,1.5.1993, s. 106.) Asetus sellaisena kuin se on viimeksi 
muutettuna asetuksella (EY) N:o 1482/96 (EYVL N:o L 188, 27.7.1996) 
28 
ja kolmannen maksuerän määrä on yksi kolmasosaa ensimmäisen maksuerän 
määrästä. Määrät ilmenevät taulukosta. 
29 
Jäsenvaltiot 
Asetus (EY) N: o 
1527/95 
Belgia 
Luxemburg 
Tanska 
Saksa 
Alankomaat 
Itävalta 
Asetus (EY) 
N:o 2990/95 
Ruotsi 
Asetus (EY) N:o 
2611/95 
Belgia 
Ranska Muuntokurssin 
merkittävä 
aleneminen 
(%) 
2,193 
2,193 
0,496 
2,229 
2,572 
2,264 
1,734 
-
-Enimmäismäärä 
(milj. ecua) 
40,2 
3,2 
8,0 
216,7 
101,4 
38,7 
20,8 
-
-Ilmoitukset EU:n 
rahoitus 
(milj. ecua) 
20,5 
1,6 
4,0 
108,3 
50,7 
19,4 
-
0 
0 Ilmoitukset 
kansallinen 
rahoitus 
(milj. ecua) 
6,1 
1,6 
0,0 
108,3 
0,0 
0,0 
-
3,3 
17,3 
a) Maatalouden muuntokurssin huomattavan alenemisen vuoksi myönnetyt korvaukset 
(Asetus 1527/95) 
Luxemburg ja Saksa päättivät myöntää enimmäismäärän tasaustukea lisäämällä 
kansallista osuutta EMOTR:n maksamaa osuutta vastaavalla määrällä. Belgia aikoo 
myöntää kansallista lisätukea 15 prosenttia hyväksytystä enimmäismäärästä ja 50 
prosenttia unionin rahoittaman tuen määrästä. Tanska, Alankomaat ja Itävalta eivät 
myönnä kansallista lisätukea. 
Kun muut jäsenvaltiot, joita asia koskee, myöntävät tukea suoraan viljelijöille ja 
suhteessa aikaisempaan tuotantoon, Tanska, Saksa ja Alankomaat ovat suosineet 
30 
kolmannen maksuerän suhteen kiinteämpää tukea, sillä kyseiset määrät olisivat 
olleet alle 400 ecua maatilaa kohti. 
Yleisten alakohtaisten liian suurien korvausten välttämiseksi on harkittu 
suurimman mahdollisen alakohtaisen tuen käyttöönottoa. Ne on vahvistettu 
neuvoston laatimien tulonmenetysarviointien mukaisesti, jotta voitaisiin määritellä 
hyväksytyn enimmäistuen määrä. Näin ollen huomattava tulonmenetys 
(nykyarvoon suhteutettuna) diskontattiin vain niillä aloilla, joilla on oikeus 
soveltaa virallisia hintoja, jotka vaikuttavat suoraan viljelijöiden saamiin hintoihin. 
Kun otetaan huomioon edellisien vuosien kokemus, maatalousalat, joihin asia 
eniten vaikuttaa, ovat vilja-, sokerijuurikas-, maito-ja maitotuote- sekä naudanliha-
ala. Koska neuvosto hyväksyy tuen kiinteämääräisenä ja ennakkoon eri alojen 
todellisia tulonmenetyksiä ei ole otettu huomioon, (unohtamatta todellista 
hintakehitystä heinäkuun 1995 jälkeen), muutettaessa alakohtaisen tuen 
enimmäismäärää tai tuen kokonaismäärää. 
Belgian ja Itävallan osalta jokaiselle tuotannonalalle myönnetyt tuet eivät ole 
suhteessa alakohtaisen enimmäismääräisen tuen jakaantumiseen. Ne ovat kuitenkin 
jokaisessa tapauksessa pienempiä kuin suurin mahdollinen alakohtainen tuki. Näin 
ollen eri tuotannonaloilla ei esiinny tulonmenetysten osalta ylitukemista vaan 
ennemminkin alat ovat alituettuja tukien jakaantuessa monen tuotannonalan 
kesken. Mitään alaa ei voida pitää ylituettuna suhteessa neuvoston arvioimiin 
tulonmenetyksiin. 
Belgian alakohtaiset tasaustuet vuoden 1996 maksuerän yhteydessä ilmenevät 
seuraavasta taulukosta. Vuonna 1997 maksettavan määrän arvoa on vähennetty 
yhdellä kolmasosalla ja vuoden 1998 määrää kahdella kolmasosalla ensimmäisen 
erän yhteydessä myönnetystä määrästä: 
31 
Alat 
Neljän alan tuotannon 
arvo (%) 
Enimmäismääräinen 
tuki/ala (milj. ecua) 
Hyväksytty tuki 
yhteensä (milj. ecua) 
Hyväksytyn tuen osuus 
(%) 
enimmäismääräisestä 
tuesta 
Neljän alan osalta 
hyväksytty alakohtainen 
tuki (%) 
Arvioitu yksikkötuki 
(ecua) Vilja, 
paitsi maissi 
8,15 
3,33 
1,53 
45,95 
5,76 
10,9/ha Sokeri­
juurikkaat 
10,41 
4,26 
1,96 
46,01 
7,38 
37,6/ha Maito 
38,51 
15,75 
7,24 
45,97 
27,25 
0,43/hl Nautaeläimet 
42,93 
17,56 
15,84 
90,21 
59,62 
54,47/NY 
Tuki jakautuu siten, että käytännössä suurin mahdollinen alakohtainen tuki on 
myönnetty naudanlihalle muiden alojen saadessa vähemmän. 
Kolmen erän, viljan, sokerijuurikkaan ja naudan yksikkötuet perustuvat 
maanviljelijöiden ilmoitukseen yhteiseen maatalouspolitiikan uudistukseen 
kuuluvien, vuonna 1994 maksettujen tasausmaksujen myöntämisen yhteydessä. 
Viljan osalta vaaditaan tarkistamista alueellisen tuotoksen mukaisesti. 
Nautaeläinten osalta tukea myönnetään sellaisia urospuolisia nautoja ja emolehmiä 
kohti, joista on maksettu palkkio vuonna 1994. Tukeen ovat oikeutettuja ne 
maitomäärät, jotka on toimitettu 1. päivän huhtikuuta 1994 ja 31. päivän 
maaliskuuta 1995 välisenä aikana ja joihin liittyy enimmäiskiintiö. Koska 
myönnetyt tuet riippuvat ennen 1. päivää heinäkuuta 1995 toteutuneesta 
tuotantotasosta, niiden ei tulkita kannustavan tuotannon kasvuun. 
Luxemburg on jakanut koko myönnettävissä olevan tukimäärän seuraavan, 
vuoden 1996 erää koskevan taulukon mukaisesti. Kahta seuraavaa erää 
vähennetään asteittain säännösten mukaisesti. Aluekohtainen jakautuminen on sama 
kuin kyseisten tuotantojen. Yksikkömäärät on myönnetty viljelijöille ilmoitettujen 
määrien perusteella epäsuotuisille alueille maksettavan tasaushyvitysjärjestelmän 
mukaisesti. (Asetus (ETY) N:o 2328/91). 
32 
Alat 
Neljän alan 
tuotannon arvo 
(%) 
Enimmäismää-
räinen tuki/ala 
(milj. ecua) 
Hyväksytty tuki 
yhteensä 
(tuhansina 
ecuina) 
Hyväksytyn tuen 
osuus (%) 
enimmäismää-
räisestä tuesta 
Neljän alan 
osalta hyväksytty 
alakohtainen tuki 
(%) 
Arvioitu 
yksikkötuki 
(ecua) Viljat 
11,82 
376 
376 
100 
11,81 
13,1 /ha Sokeri­
juurikkaat 
pm 
0 
0 
100 
-
0 Maito 
53,18 
1693 
1693 
100 
53,17 
34,67 / 
lehmä Nautaeläimet 
35,00 
1115 
1115 
100 
35,01 
10,92 /NY 
Tanska, joka pystyy myöntämään vain alle 70 ecua maatilaa kohti, päätti käyttää 
yhteisiin toimenpiteisiin myönnettyä tukea yleisen edun nimissä. EMOTR:n 
rahoitus jakautuu tasaisesti kahden rahaston välille, jotka rohkaisevat sellaisiin 
toimenpiteisiin, jotka eivät tähtää tuotannon lisäämiseen. Maatalouden 
promillerahasto (PMF) ja maataloustuotteiden kehittämishanke (DAF) edesauttavat 
sellaisia toimia kuten tutkimus, kansantajuistaminen, koulutus, 
myynninedistäminen ja niin edelleen. Näiden järjestöjen toiminta rahoitetaan 
periaatteessa tuottajien pakollisilla maksuilla. Maatalouden valuuttakysymyksiin 
liittyvät korvaukset tullaan osoittamaan erityisiin toimiin ja ne mahdollistavat täten 
joko uudet toimet tai nykyisiin toimiin sovellettavien maksujen alentamisen. 
Saksa myöntää suurimman sallitun määrän tukea, mutta se on juuri ja juuri alle 
400 ecua maatilaa kohti. Sittemmin Saksa valitsi yksinkertaisemman tukimuodon 
maanviljelijöille, jättäen huomioimatta tulonmenetysten alakohtaisen jakautumisen. 
Tuen avulla maksetaan maanviljelijöiden maataloudessa tapahtuvien 
onnettomuuksien vakuutusmaksuja. Vuodesta 1963 lähtien nämä vakuutukset ovat 
saaneet valtion tukea, mikä on vähentänyt maanviljelijöiden osalle tulleita 
maksuja. Vuodesta 1994 vuoteen 1998 tämän tuen osuus on noin 320 miljoonaa 
ecua, nykyisin yhteensä 35 prosenttia koko tuesta. Maanviljelijöiden osuus, noin 
33 
600 miljoonaa ecua, tulee vähenemään vuosina 1996, 1997 ja 1998 asteittain 
alenevan tuen osuudesta. Se on 216,7 miljoonaa ecua vuonna 1996, sitten 144,5 
miljoonaa ecua ja 72,2 miljoonaa ecua seuraavina vuosina. 
Alankomaat on halunnut jakaa tuen seuraavalla, taulukosta ilmenevällä tavalla 
vuodelle 1996. Seuraavan erän suuruus on 2/3 ensimmäisestä. Kolmannen erän 
suuruus on lähes 225 ecua maatilaa kohti ja se tullaan myöntämään yhteisiin 
toimenpiteisiin yleisen edun nimissä. 
34 
Alat 
Viiden alan 
tuotannon arvo 
(%) 
Enimmäis-
määräinen 
tuki/ala (milj. 
ecua) 
Hyväksytty tuki 
yhteensä 
(milj. ecua) 
Hyväksytyn tuen 
osuus (%) 
enimmäis-
määräisestä 
tuesta 
Viiden alan 
alakohtainen tuki 
(%) 
Arvioitu 
yksikkötuki 
(ecua) Viljat 
3,75 
3,80 
1,90 
50 
3,75 
10,56/ha 
(vehnä) Sokeri­
juurikkaat 
6,46 
6,55 
3,28 
50 
6,46 
28,17 
/ha Tärkkelys­
peruna 
3,32 
3,37 
1,68 
50 
3,32 
27,44/ha Maito 
64,13 
65,07 
32,54 
50 
64,13 
l$,öä 
/nauta Nauta­
eläimet 
22,34 
22,67 
11,23 
50 
22,34 
21,10/ 
naudat 1-2 
V. 
Tuen jakautuminen kyseisiä aloja kohden riippuu tuotannon määrästä. 
Maanviljelijöille myönnettävä tuki määräytyy vuoden 1995 toukokuun 
maatalouslaskennan tietojen perusteella. Viljan ja naudanlihatuotannon tukien 
määrää arvioitaessa otettiin huomioon monet luokat, jotta tuki voitiin jakaa 
aloittain sen mukaan, mikä kunkin luokan standardibruttomarginaali oli ja tuki 
myönnettiin eri perustein riippuen vilja- tai nautalajista. 
Kolmas maksuerä käytetään eläin- ja kasvitautien ehkäisyyn ja valvontaan, kun 
yleinen etu sitä vaatii, sekä myös mahdollisten ilmastosta tai näistä eläin- ja 
kasvitaudeista aiheutuvien vahinkojen korvaamiseen. 
Vahingonkorvauksia tulevat käyttämään tuottajajärjestöt tukeakseen 
vakuutusmaksuja tai maanviljelijöiden maksamia näistä aiheutuvia maksuja. 
Itävalta aikoo vähentää sääntelyn mukaisesti ensimmäisen maksuerän määriä, 
jotka ilmenevät seuraavasta taulukosta: 
35 
Alat 
Viiden alan 
tuotannon arvo 
(%) 
Enimmäis-
määräinen 
tuki/ala (milj. 
ecua) 
Hyväksytty tuki 
yhteensä (milj. 
ecua) 
Hyväksytyn tuen 
osuus (%) enim-
mäismääräisestä 
tuesta 
Viiden alan 
osalta hyväksytty 
alakohtainen tuki 
(%) 
Arvioitu 
yksikkötuki 
(ecua) Vilja 
15,47 
5,99 
0 
0 
0 
0 Sokeri­
juurikkaat 
6,27 
2,43 
0,94 
38,68 
4,85 
1,08/t (kiintiö 
A) Tärkkelys­
peruna 
0,45 
0,17 
0,17 
100,00 
0,88 
1,77/t Maito 
44,06 
17,07 
10,13 
60,57 
53,41 
41,66 
/nauta Nautaeläimet 
33,75 
13,08 
7,91 
60,47 
40,86 
27,18 
/pää 
Tuet jakaantuvat siten, että tärkkelysperuna-ala saa enimmäistuen määrästä 100 
prosenttia, maito- ja maitotuoteala sekä naudanliha-ala 60 prosenttia, 
sokerijuurikasala lähes 40 prosenttia ja vilja-ala 0 prosenttia. 
Perunoiden ja sokerijuurikkaiden yksikkötuet perustuvat niihin määriin, joista on 
sovittu tuottajien ja jalostajien kesken 1. päivänä heinäkuuta ja 31. päivänä 
toukokuuta 1995. Maito- ja maitotuote- ja naudanliha-aloilla tuet on laskettu ja 
myönnetty 1. päivänä huhtikuuta 1995 pidetyn elävän karjan mukaan, josta on 
ilmoitettu ympäristön ja maaseudun parantamiseen tähtäävien tukiohjelmien 
yhteydessä (Asetus (ETY) N:o 2078/92). 
b) Muissa jäsenvaltioissa tapahtuneiden devalvaatioiden vuoksi myönnetyt korvaukset 
(Asetus (EY) N:o 2611/95) 
Ranska ja myöhemmin Belgia myönsivät tukea kansallisen rahoituksen turvin vain 
yhdessä vuosittaisessa maksuerässä korvatakseen Italian liiran devalvoinnin 
vaikutukset naudanliha-alalla. 
Molemmissa tapauksissa kansalliset markkinat olivat joko suoraan tai epäsuorasti 
riippuvaisia Italian kaupasta. Ranskassa lähes 50 prosenttia elävän nautakarjan ja 
36 
tuoreen naudanlihan viennistä suuntautuu Italiaan, eli noin 25 prosenttia 
tuotannosta. Belgiassa puolet viennistä suuntautuu yleensä Ranskaan ja Italiaan, 
joka on noin 20 prosenttia tuotannosta. Kolmessa kyseisessä jäsenvaltiossa hinnat 
ovat laskeneet sekä ecuissa että kansallisessa valuutassa maaliskuusta 1995 alkaen. 
Tämä on tapahtunut samanaikaisesti Italian liiran voimakkaan devalvaation kanssa. 
Jotta ei unohdettaisi kausittaista hintakehitystä eikä interventiohintojen alenemista, 
on viitteellisesti laskettu viikottaiset keskihinnat kolmelle viimeiselle vuodelle 
vähennettynä kymmenellä prosentilla. Kun verrattiin vuoden 1995 todettuja 
viikkohintoja näihin viitteellisiin keskiarvoihin, maalis-ja huhtikuun 1995 välisenä 
aikana ilmeni ylimääräistä hinnan alenemista. Käytetyn menetelmän mukaan 
Italian liiran devalvoinnista johtuva keskimääräinen hinnan aleneminen oli 3,8 
prosenttia, Ranskassa alennus oli suurimmillaan jopa 5 prosenttia. Belgiassa hinnan 
aleneminen oli keskimäärin 1,7 prosenttia ja suurimmillaan jopa 3 prosenttia. 
Kun muita muita merkittäviä tekijöitä ei ole ja koska hintojen ylimääräinen 
aleneminen ajoittui yhteen Italian liiran devalvoitumisen kanssa, ylimääräisten 
hintojen alenemisien on katsottu johtuvan tästä devalvaatiosta. Tulonmenetykset 
on arvioitu mahdolliset heilahtelut huomioon ottaen Ranskassa nousevan 17 
miljoonaan ecuun, 5,6 miljoonaan ecuun Belgiassa. 
Edellä esitettyyn pohjautuen Ranska on vahvistanut kiinteämääräiset tuet 
maksettaviksi nautaeläinluokkien mukaan ja markkinointiviikkoa kohti. Tämä tuki 
jaettiin karjankasvattajille myytyjen eläinten määrän mukaan kyseisinä viikkoina. 
Belgia päätti myöntää tukea 3,3 miljoonan edestä Vallonian alueelle. Koska 
kyseiseltä ajanjaksolta ei ollut saatavilla yksittäisen toimijan tasolla luotettavaa ja 
yksityiskohtaista tietoa viikottaisesta kaupan pitämisestä, nautayksikköä kohti (NY) 
myönnettiin tukea 10,16 ecua vuonna 1994 maksettujen palkkioiden perusteella 
urospuolisia nautaeläimistä ja emolehmistä. 
C. Taloudelliset vaikutukset 
Teoreettiselta näkökannalta maatalouden muuntokurssi voi vaikuttaa ainoastaan 
niihin markkinahintoihin, jotka kuuluvat läheisesti interventiojärjestelmään 
(erityisesti vilja-, sokeri- ja naudanliha-alat). Näiden tuotteiden hintojen 
välityksellä muuntokurssin kehitys voi siis vaikuttaa maanviljelijöiden tuloihin. 
Lisäksi kaupassa voi ilmetä vaikeuksia silloin, kun eroja on joko muuntokurssien 
ja edustavien markkinakurssien välillä tai markkinahintojen ja interventiohintojen 
välillä kansallisessa valuutassa. 
Sitä vastoin niiden tuotteiden hintoihin, joita interventiojärjestelmä ei koske, 
maatalouden muuntokurssit eivät vaikuta. Kauppaa saattaa näiden tuotteiden osalta 
kuitenkin häiritä edustavan markkinakurssin voimakas tai nopea kehitys. Näin on 
erityisesti silloin kun markkinahinnat eivät seuraa valuuttaliikkeitä. 
37 
Maataloudesta saataviin tuloihin siis vaikuttavat viimekädessä valuuttaliikkeiden 
aiheuttamien hintaheilahteluiden lisäksi myös tuottajille suoraan suunnatun tuen 
yhteydessä sovellettavat maatalouden muuntokurssit. 
1. Hinnat 
Tarkastelu koskee pääasiassa hintojen kuukausittaista kehitystä ajanjaksolla 
1995/96. 
Niiden tuotteiden kohdalla, jotka vaikuttavat markkinahintoihin ja joita 
interventiojärjestelmä ei koske, ei ole havaittavissa mitään yhteyttä muuntokurssien 
ja hintavaihtelujen vaikutuksessa toisiinsa, kuten edellä on esitetty. Myös Italian 
liiran devalvoituessa voimakkaasti heinäkuusta 1995 kesäkuuhun 1996, viinin, 
oliiviöljyn ja sian- ja lampaanlihan markkinahinnat nousivat ja vaihtelivat ilman, 
että sillä olisi ollut yhteyttä muuntokurssin alenemisen kanssa. 
Muiden tuotteiden osalta tarkastelu kohdistui niihin aloihin, joilta on saatavilla 
käyttökelpoista tietoa ja vain yhteen kyseisen jäsenvaltion edustavaan markkina-
alueeseen.28 
Kun huomattavia devalvaatioita ei ole, ajanjaksolla 1995/96 eniten vaikuttaneiden 
maatalouden muuntokurssin muutokset ovat: 
Italian liiran ja Ruotsin kruunun jatkuva voimakas revalvoituminen 
(12,1 % ITL), (9,9 % SEK). 
BEF:n, DKK:n, DEM:n, NLG:n ja ATS:n merkittävät revalvaatiot 
kesäkuusta heinäkuuhun 1995 ja Ruotsin kruunun revalvaatio tammikuussa 
1996. 
a) Viliat29 
Vehnän markkinahinnat osoittautuvat selvästi kansallisena valuuttana ilmaistua 
interventiohintaa korkeammaksi. Elokuusta 1995 huhtikuuhun 1996 
markkinointivuonna 1995/96 kolmen yhteisön suurimman vehnäntuottajamaan 
(Saksa, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta) markkinahinta oli keskimäärin 22 
prosenttia interventiohintaa korkeampi. Tämän epätavallisen hintatason vallitessa, 
kuten myös edellisenä vuonna, jolloin hintaero oli 12 prosenttia, voidaan todeta, 
että markkinahintoihin ei juuri ole vaikuttanut interventiohintojen pienet 
heilahtelut. Vuosina 1995/96 ilmenneistä epäsäännöllisyyksistä huolimatta ei 
tällainen yleinen hintakehitys kuitenkaan ole kokonaisuudessaan ristiriitainen. 
Näin ollen suurimmassa osassa jäsenvaltioista markkinahinnat kuten 
interventiohinnatkin, joihin lisätään kuukausittainen korotus, olivat pikemminkin 
nousussa markkinointivuoden aikana. Italiassa ja Ruotsissa, joiden maatalouden 
muuntokurssi laski merkittävästi vuonna 1995/96, kansallina valuttoina ilmaistut 
markkinahinnat ja interventiohinnat pysyivät käytännössä samalla tasolla, mutta 
28 
2l) Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan kuviot B 2- B 15 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan kuvio B 1 a 
38 
Italian liiroina ilmoitetut markkinahinnat laskivat kun taas Ruotsin hinnat pysyivät 
vakaina. 
Merkittäviin revalvaatioihin liittyvien korvaavien tukien osalta mahdollisia 
markkinahintojen alenemisia on vaikea näyttää toteen, sillä BEF:n, DEM:n, NLG:n 
ja ATS:n kohdalla maatalouden muuntokurssien aleneminen tapahtui samaan 
aikaan ecuina ilmaistujen interventiohintojen laskun kanssa markkinointivuoden 
alussa. Vuoden 1995 kesä- ja heinäkuun välissä tämä lasku oli noin 15 prosenttia, 
kun otetaan huomioon kuukausittaiset korotukset. 
Vuoden 1995 maalis-huhtikuun ja elo-syyskuun välisenä aikana (eli ennen niitä 
häiriöitä, jotka liittyvät markkinointivuoden vaihtumiseen ja niiden aikana) 
kansalliset hinnat laskivat edellä mainituissa valuutoissa. Sitä vastoin Ranskan 
frangeina ja Englannin puntina ilmaistut hinnat eivät käytännössä liikkuneet 
ollenkaan näiden kahden ajanjakson välillä. Kuitenkin siinä tapauksessa, jossa 
hintojen laskun voitaisiin katsoa johtuvan muuntokurssien laskusta, myös muut 
tekijät ovat vaikuttaneet, sillä nämä alenemiset eivät ole suhteellisia: maatalouden 
muuntokurssin huomattava aleneminen oli noin 3 prosenttia, heikoimmat koskivat 
DEM:aa ja ATS:iä, kun BEF:n ja NLG:n hintojen aleneminen oli noin neljästä 
viiteen prosenttiin, DKK:n ja DEM:n seitsemästä kahdeksaan prosenttiin ja ATS:n 
noin 11 prosenttia. 
Eräs jäsenvaltioiden välisiin hintakehityseroihin vaikuttava tekijä on varmasti 
kansallisten satojen taso. Ranskan tuotanto markkinointivuonna 1995/96 on lähes 
sama kuin kolmen edellisen vuoden keskimääräinen tuotanto, mikä selittää 
osaltaan sen, että Ranskan frangeina ilmaistu hinta on ollut vakaampi kuin niiden 
jäsenvaltioiden, joitka ovat revalvoineet valuuttansa ja joiden tuotanto nousi lähes 
10 prosenttia. Yhdistyneen kuningaskunnan hinnat pysyivät suhteellisen vakaina 
tuotannonkasvusta huolimatta, mikä selittynee osittain tutkimuksen kohteena 
olleiden useiden eri vehnälajikkeiden välisillä eroilla. 
DKK:n maatalouden muuntokurssi aleni huomattavasti vuoden 1995 heinäkuun 
lopussa ja SEK:n tammikuussa 1996. Laskua seurasi huomattava hintojen 
vakiintuminen kyseisten kuukausien ja niitä seuraavien kuukausina välisenä aikana. 
DKK saattoi teoriassa vuoden 1995 kesäkuun lopussa kokea ennenaikaisen 
hinnanlaskun, mikä kuitenkin jäi huomaamatta markkinointivuoden alun häiriöiden 
takia. SEK:n osalta näin ei ole voinut tapahtua, sillä sen revalvaatio tapahtui 
paljon myöhemmin. 
Vaikka on olemassa monta tekijää, joita tässä ei ole otettu huomioon, kuten eri 
viljalajien erot, ja jotka aiheuttavat epävarmuutta ja varovaisuutta johtopäätösten 
suhteen, voidaan kuitenkin lopuksi todeta, että revalvaatioista johtuvia 
maatalouden valuuttoihin liittyviä hinnan alenemisia ei tapahtunut 
markkinointivuonna 1995/1996 kohonneiden markkinahintojen yhteydessä. 
39 
b) Maitotuotteet 30 
Rasvattoman maitojauheen ja voin markkinahinnat olivat erityisen korkeita 
markkinointivuoden 1995/96 ensimmäisen puoliskon aikana (noin +10 % ja +5 
%) suhteessa interventiohintoihin. 
Koska ecuina ilmaistavat interventiohinnat eivät muuttuneet markkinointivuosien 
1994/95 ja 1995/96 välillä, niiden vaihtelut kansallisessa valuutassa johtuivat 
maatalouden muuntokurssin vaihtelusta, mikä helpottaa mahdollisten vaikutusten 
toteen näyttämistä. 
Mitään yhteyttä ei voida kuitenkaan todeta ITL:n ja SEK:n revalvaatioiden ja 
markkinahintojen liikkeiden välillä. Italiassa voin hinta nousi korkealle seuraten 
Euroopan unionin markkinoita huolimatta vuoden viimeisellä puoliskolla 
tapahtuneesta muuntokurssin alenemisesta; sittemmin hinnat laskivat kuten 
muualla. Ruotsin rasvattoman maitojauheen ja voin hinnat pysyivät korkealla 
suurista hintavaihteluista huolimatta, eivätkä seuranneet interventiohinnan 
alenemista. 
Vuoden 1995 kesä- ja heinäkuussa voimakkaasti revalvoituneiden valuuttojen 
kohdalla markkinahinnat eivät alentuneet maatalouden muuntokurssien kehityksen 
mukana. Kun merkittävää revalvaatiota ei ole, on hyvin epätodennäköistä, että 
kyseisinä valuuttoina ilmoitetut hinnat olisivat nousseet tai nousseet entisestään. 
Itse asiassa hintakehitykset tapahtuvat yleensä usean kuukauden aikana ja vastaavat 
suunnilleen FRF:n ja GBP:n kohdalla todettua tilannetta, jossa niiden 
muuntokurssi ei laskenut markkinointivuoden alussa. 
c) Naudanliha31 
Nuorten nautojen lihan hinnat laskivat voimakkaasti vuoden 1995 alussa lähentyen 
niitä edellytyksiä tai jopa ne täyttäen, jotka käynnistävät interventiotoimenpiteet. 
Sittemmin vuoden 1995 lopussa ja BSE-taudin aiheuttamaan kriisiin asti hinnat 
nousivat selvästi. 
Joissakin jäsenvaltioissa vuoden 1995 maalis-kesäkuun välisenä aikana tapahtuneet 
hinnanlaskut ovat osaltaan ehkä johtuneet Italian liiroina ilmaistuista hinnoista, 
jotka eivät ole nousseet yhtä voimakkaasti kuin muuntokurssit. Nämä suhteellisen 
alhaiset hinnat ovat vaikuttaneet Ranskan markkinoihin, jotka ovat voimakkaasti 
riippuvaisia Italian markkinoista, ja sittemmin myös muihin jäsenvaltioihin. 
Vuoden 1995 heinäkuun jälkeen Italian liiroina ilmoitetut alhaiset hinnat ovat 
vakiintuneet: koska ne eivät olleet aikaisemmin nousseet, eivät ne ole seuranneet 
muuntokurssin alenemiskehitystä. Ruotsin kruunun, joka on toinen 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan kuviot B 1 b ja B 1 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan kuvio B 1 d c 
40 
markkinointivuonna 1995/96 vahvistunut valuutta, markkinahinnat ovat seuranneet 
suhteellisen läheisesti muuntokurssin alenemista. 
Mitä tulee voimakkaasti markkinointivuoden alussa revalvoituneisiin valuuttoihin, 
markkinahintojen alenemiskehitys liittyy luultavasti muuntokurssien vastaavaan 
kehitykseen. Huolimatta vuoden 1995 kesä-heinäkuun alenemiskehityksestä, joka 
on vähäisempi kuin Ranskan frangeina todettu aleneminen (joka taas on 
riippuvaisempi Italian markkinoista) hintojen nousu vuoden 1995 toisella 
puoliskolla on heikompi valuuttansa revalvoineissa jäsenvaltioissa kuin Ranskassa 
ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lisäksi BEF:n, DKK:n, DEM:n, NLG:n ja 
ATS:n markkinahintojen vaihtelu liittyy usein kiinteästi kansallisten valuuttojen 
interventiohintavaihteluun vuoden 1995 alun ja markkinointivuoden 1995/96 alun 
välisenä aikana. 
2. Kauppa 
Analyysi koskee viennin kuukausivaihtelua muiden jäsenvaltioiden ja kolmansien 
maiden välillä vuodesta 1992 vuoteen 1995. Yleisesti ottaen ajanjaksoon vaikutti 
ITL:n, PTE:n ja GRD.n arvon aleneminen. 
a) Lyhyellä aikavälillä melkein kaikissa tapauksissa viennin arvon huomattava 
kuukausittainen vaihtelu peittää mahdolliset valuuttapolitiikkaan liittyvät 
vaikutukset.32 Italian liiran arvon aleneminen keväällä 1995 ja Englannin punnan 
arvon aleneminen vuoden 1992 lopussa aiheuttivat viennin hetkellisen kasvun. 
Italian liiran devalvoitumisesta vuoden 1992 lopussa ja Espanjan pesetan 
devalvoitumisesta vuoden 1993 kesän alussa ei kuitenkaan aiheutunut viennin 
kasvua. Lisäksi esimerkiksi sokerin ja maitotuotteiden viennin voimakas kasvu 
Espanjassa vuosina 1994 ja 1995 ei nähtävästi liity mitenkään valuuttakysymyksiä 
koskeviin tapahtumiin. Päin vastoin Italian liiran arvon palautuminen vuoden 1995 
lopussa ei vaikuttanut merkittävällä tavalla Italian eri maatalousalojen vientiin. 
Niiden jäsenvaltioiden, joiden valuutan arvo on alentunut huomattavasti, kanssa 
kauppaa käyvien jäsenvaltioiden kohdalla ei voida tilastojen mukaan havaita 
merkittävää yhteyttä minkään alan kokonaisviennin ja valuuttaliikkeiden välillä 
lyhyellä aikavälillä. 
Myös vientitukea saavat tuotteet saattavat kokea muutoksia lyhyellä aikavälillä 
kaupankäynnin suunnassa, jos valuuttaerojen kertymä tulee merkittäväksi33. Tämän 
kasautumisen suuruus riippuu erityisesti jäsenvaltiosta toiseen tapahtuvan 
kuljetuksen kustannuksista eli valtioiden maantieteellisestä sijainnista ja kyseisten 
tuotteiden luonteesta. 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan kuviot C 3- C 11 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan kuvio A 6 
41 
Italian liiran ja Ruotsin kruunun väliset positiiviset valuuttaerot, jotka olivat 
kyseisten valuuttojen vahvistusajanjaksojen aikana yli viisi pistettä, aiheuttivat 
tässä suhteessa suurimmat markkinointivuoden 1995/96 aikana ilmenneet riskit. 
Italian liiralla oli viiden pisteen valuuttaero GRD:aan, DEM:aan ja ATS:iin ja 
useaan otteeseen neljän pisteen ero GRD.aan ja ATS.iin. Ruotsin kruunun yli 
kuuden pisteen valuuttaero IEP:n, GBP:n ja erityisesti FMK:n suhteen, viiden 
pisteen ero DEM:n ja NLG:n suhteen tai jopa neljän pisteen ero DKK:n suhteen 
on voinut aiheuttaa kauppavirtojen kääntymisen. Nämä riskit kasvoivat suurten 
valuuttaerokertymien pysyessä pitkään ennallaan ennen tammikuuta 1996. 
Vientitilastoista ei kuitenkaan paljastu liikettä, joka olisi johtunut näistä 
maataloudessa ilmenevistä valuuttapoikkeamista. Kansallisina valuuttoina 
ilmaistujen vientitukien erilaisuudesta aiheutuvat mahdolliset kauppavirtojen 
muuttumiset osoittautuneet ovat tilapäisiksi. Myöskään kahden kuukauden aikana 
kertyneen merkittävän valuuttaeron - kuten vuoden 1995 loppupuolella - suhteen 
ei toteuteta järjestelmällisiä toimenpiteitä, sillä tällaisen tilanteen kestosta ei ole 
varmaa tietoa. Tämä ei tietenkään sulje pois yksittäisiä tapauksia, joilla on 
taloudellista merkitystä yksittäiselle toimijalle. 
b) Analysoitaessa pitkän aikavälin rahan arvon heilahtelujen vaikutusta 
yhtenäismarkkinoihin34 voidaan huomata, että yleisesti ottaen kilpailukyky saattaa 
vaikuttaa vientiin. Kilpailukyvyn vaikutus on kuitenkin suhteessa kotimaiseen 
kysyntään, viejien käyttäytymiseen voittomarginaaleihin nähden tai rakenteellisiin, 
enemmän tai vähemmän alakohtaisiin syihin. Nämä tekijät ovat niin sekoittuneet 
toisiinsa, että niiden yksittäisiä vaikutuksia on vaikea erotella. 
Kilpailukykyä voidaan arvioida todellisella valuuttakurssilla, jonka avulla otetaan 
huomioon jokaisen jäsenvaltion valuuttakehitys kauppakumppanien määrän 
mukaan sekä tuotantokustannusten kehitys. Tämän osoittimen mukaan vuosien 
1992 - 1995 aikana jäsenvaltioiden kilpailukyvyn suuntaus oli: 
melko negatiivinen Saksan, Belgian, Kreikan ja Alankomaiden kohdalla. 
lievästi negatiivinen Ranskan, Tanskan, ja Portugalin kohdalla sekä lievästi 
positiivinen Irlannin osalta. 
melko positiivinen Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan kohdalla sekä 
hyvin positiivinen Italian osalta. 
Muiden kilpailukyvyn mittareiden avulla päädytään suunnilleen samanlaiseen 
luokitukseen kyseisenä ajanjaksona. 
Tilastot35 osoittavat yleisen yhteyden kilpailukyvyn kasvun ja kansallisina 
valuuttoina ilmoitetun viennin arvonnousun välillä. Tämä yleinen yhteys säilyy, 
kun vienti ilmaistaan kuluttajahintaindeksillä deflatoituna kansallisena valuuttana. 
34 
35 7 Talous- ja rahoitusasioiden pääosaston kertomus, julkaistu sarjassa 
"Economie Européenne" -julkaisun "kertomukset ja tutkimukset" N:o 
4-1995 
Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukot ja kuviot C 1 ja C 2 
Sitä vastoin yhteyttä ei voida todeta, kun vientiä arvioidaan niiden ecuissa 
mitattavan arvon tai tonnien mukaan. 
Yleisesti ottaen kilpailukyvyn kehitykseen liittyi viennissä realisoituvat voitot, 
mutta markkinaosuuksien liikkuminen ei vaikuttanut kilpailukykyyn. Vientimäärät 
kasvoivat yhteensä noin viidellä prosentilla vuodessa sekä Italiassa että Saksassa, 
mutta yksikköhinnat nousivat ensimmäisessä ja laskivat jälkimmäisessä 
tapauksessa, kun ne ilmaistaan pysyvänä ostovoimana. 
Tutkimuksen tärkeimpiä tuloksia voidaan soveltaa tuotteisiin, jotka eivät kuulu 
suuriin interventiojärjestelmiin. Muiden tuotteiden (vilja, sokeri, maito, naudanliha) 
kohdalla tulokset eivät ole yhtä merkittäviä. Näillä aloilla, joita interventio koskee, 
valuuttamuutokset eivät olisi voineet vaikuttaa, jos kansallisina valuuttoina mitatut 
hintaerot olisivat heijastuneet vain maatalouden valuuttaeroihin. Niiden 
olemassaolo voi selittyä C kohdan 1 alakohdassa kuvatuilla kansallisten 
valuuttojen markkinahintakehityksen ja interventiohintakehityksen eroilla. Nämä 
erot ovat vielä suurempia kuin esimerkiksi vehnän kohdalla kuvatut erot, kun on 
kysymys tuotteista, joihin interventio vaikuttaa suoraan. Alakohtainen tuotteiden 
tarkempi analyysi antaa erilaiset ja sekavat tulokset, sillä niihin ovat vaikuttaneet 
myös kyseisten markkinoiden omat tekijät. 
Joidenkin jäsenvaltioiden sijoittuminen tilastoissa eroaa yleisestä suuntauksesta. 
Espanjan kilpailukyvyn parantuminen on puolet hitaampaa kuin Italian, mutta sen 
vientikehitys on melkein yhtä vahva rahan arvossa mitattuna ja selvästi parempi 
määrässä mitattuna. Tämä johtuu Espanjassa toteutetuista Euroopan unionin 
tuotannon ja markkinoinnin uudelleenjärjestelyistä sokeri- ja maitoalalla. 
Toiset esimerkit koskevat Belgiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Belgian tulos 
erityisesti hedelmien ja vihannesten osalta on suurempi kuin sen kilpailukyvyn taso 
edellyttäisi. Yhdistyneen kuningaskunnan kohdalla asia on päinvastoin, mikä 
osittain johtuu viljan viennin määrän taantumisesta. 
3. Tulot 
Viimeisimmät maataloustuloa käsittelevät tilastot koskevat vuotta 1995. 
Maatalouden valuuttajärjestelmän vaikutuksia vuoden 1995 tuloihin on vaikea 
arvioida yksityiskohtaisesti, sillä ne ovat riippuvaisia maatalouden muuntokurssien 
todellisesta vaikutuksesta markkinahintoihin, muuntokurssien 
määräytymisperusteista sekä hankintojen, myynnin ja tuottajille maksettavan tuen 
maksuajasta. Näin ollen jotkut vuotta 1995 koskevat vaikutukset johtuvat vuoden 
1994 muuntokurssien vaihtelusta, ja jotkut 1995 tapahtuneet muutokset 
muuntokursseissa näky nevat vasta vuonna 1996 tai jopa myöhemmin. 
Jotta kuitenkin voitaisiin arvioida muuntokurssien vaikutusta markkinointivuoden 
1995/96 tuloihin, on täytynyt tehdä jonkin verran arvioita ja olettamuksia. 
43 
Maanviljelijöiden tulot markkinointivuonna 1995/96 ovat samankaltaiset 
kuin vuonna 1995, ja ne heijastelevat täysin maatalouden muuntokurssien 
kehitystä sokerijuurikas- ja naudanliha-alalla. Muilla tuotannonaloilla 
muuntokurssin vaikutus on olematon C kohdan 1 alakohdassa kuvattujen 
tulosten mukaisesti ja vähimmäishintojen suhteellisen pieni vaikutus 
kokonaishintoihin huomioon ottaen (perunajauho, hedelmä- ja 
kasvisjalosteet jne.). 
Jäsenvaltiot ovat ne ilmoittamat tai suunnittelemat tasaustuet on katsotaan 
maksetuiksi markkinointivuoden 1995/96 merkittävien revalvaatioiden 
aiheuttamien hintavaikutusten korvaamiseksi. Ruotsissa, joka revalvoi 
tuntuvasti tammikuussa 1996, on otetti» huomioon vain puolet 
enimmäismääräisestä sallitusta tuesta. 
Viljelijöille suoraan suunnattu tuki, joka määräytyy viljeltyjen hehtaarien 
mukaan, sekä tonnimäärän mukaan määräytyvä siemenviljatuki ovat 
markkinointivuonna 1995/96 myönnettyjä tukia, joihin 1. heinäkuuta 1995 
voimassa ollut maatalouden muuntokurssi vaikuttaa36. 
Vuoden 1995 lammaspalkkioihin vaikutti 1. päivänä tammikuuta 1996 
voimassa ollut muuntokurssi; jotta tämän maatalouden muuntokurssin 
todellinen vaikutus vuoden 1995 tuloihin saatiin selville, vuoden 1994 
palkkioiden jäännös, joka maksettiin todellisuudessa vuonna 1995, 
korvattiin vuoden 1995 palkkioiden jäännöksellä, joka todellisuudessa 
maksettiin vuonna 1996. 
Vuonna 1995 maksetut nautaeläinpalkkiot ja rakenteelliset tuet sekä 
tupakkapalkkio ja oliiviöljyn tuottajille maksettava tuki ovat 
todellisuudessa riippuvaisia vuoden 1995 alun maatalouden 
muuntokurssista ja oliiviöljyn kohdalla jopa vuoden 1994 kurssista. Jotta 
voitaisiin arvioida muuntokurssin todelliset kokonaisvaikutukset 
markkinointivuoden 1995/96 12 kuukautena, on oletettu, että vuoden alun 
1996 muuntokurssi vaikutti näihin palkkioihin ja tukiin. Oliiviöljyn 
suurtuottajille suunnattuun tukeen vaikutti oletettavasti muuntokurssin 
keskiarvo marraskuusta 1995 helmikuuhun 1996, ja muihin tukiin 1. 
päivänä tammikuuta voimassa ollut muuntokurssi. 
Tämän kuvitteellisen mallin perusteella, joka edustaa 12 kuukauden muuntokurssin 
vaikutuksia markkinointivuonna 1995/96, on määritelty: 
toisaalta vuotuisen muuntokurssikehityksen vaikutus markkinointivuosina 
1994/95 ja 1995/96 kertomalla tuloihin vaikuttavat tekijät, joita 
36 Jotkut tapaukset, joiden määräytymisperuste ilmenee 1. päivänä elokuuta, on 
selvyyden vuoksi liitetty yleistapauksiin, joiden muuntokurssin määräytymisperuste 
ilmenee 1. päivänä heinäkuuta. 
44 
maatalouden valuuttajärjestelmä koskee, näiden kahtena kautena 
sovellettujen muuntokurssien välisellä erolla; 
toisaalta valuuttajärjestelmän vuotuinen vaikutus markkinointivuonna 
1995/1996 kertomalla samat tekijät sovellettujen muuntokurssien ja 
vastaavien edustavien markkinakurssien välisellä erolla. 
Huolimatta mallin teoreettisuudesta sen ansiosta voidaan todeta muuntokurssien 
todellinen vaikutus tuloihin ja tehdä tämän vaikutuksen erittely jäsenvaltioittain37. 
Maatalouden muuntokurssin kehityksen vaikutus on osoittautunut edellisvuoden 
maatalouden muuntokursseihin verrattuna varsin heikoksi eli yleisesti alle 2 
prosentiksi suurimmassa osassa jäsenvaltioita: 
Luxemburgin, Saksan, Kreikan, Suomen, Irlannin ja Espanjan osalta 
positiivinen. 
Belgian ja Tanskan osalta negatiivinen. 
Portugalin, Ranskan, Alankomaiden ja Itävällä osalta melko neutraali. 
Nämä vaikutukset johtuvat pääasiassa muuntokurssien hintavaikutusten ja kyseisten 
jäsenvaltioiden tasaustukivaikutusten välisestä tasapainosta tai epätasapainosta; 
Kreikan, Irlannin ja Espanjan kohdalla ne johtuvat devalvaatioiden vaikutuksista 
tukiin. 
Kolme jäsenvaltiota hyötyy selvästi vuosittaisen kehityksen positiivisesta 
vaikutuksesta: 
Ruotsi (+7,2 prosenttia) hehtaarituen kasvun ansiosta 
Italia ja Iso-Britannia (+4,1 prosenttia ja +4,5 prosenttia), hintojen ja 
tukien nousun ansiosta, mikä selittää 2/3 vaikutuksesta Italiassa ja puolet 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Yhteensä vaikutus maataloustuotannon nettotuloihin lienee 1,7 prosenttia eli 1 559 
miljoonaa ecua. Tästä määrästä 71 prosenttia johtuu tuista. Tulojen 
kokonaisvaikutuksen loppuosasta 21 prosenttia johtuu korvaavista tuista ja 
ainoastaan 8 prosenttia hintavaikutuksista. 
Mitä tulee valuuttajärjestelmän vuotuiseen vaikutukseen suhteessa tilanteeseen, 
jossa markkinointivuonna 1995/96 olisi sovellettu edustavaa markkinakurssia 
maatalouden muuntokurssin asemesta, kaikki jäsenvaltiot ovat edunsaajia. 
Varsinkin Ruotsin tulot kasvoivat (+8,8 prosenttia). Muut selvästi hyötyvät maat 
ovat Luxemburg (+5,6 prosenttia), Saksa (4,6 prosenttia), Belgia ja Tanska 
(3,8 prosenttia). Itävalta hyötyi vähemmän (+2,5 prosenttia), sillä edustava 
markkinakurssi ei koske suurta osaa kansallisesta tuesta muodostuvaa tuloa. 
37 Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukot D 1- D 3 
45 
Alankomaiden, Irlannin, Italian ja Espanjan viljelijät nauttivat noin 2 prosentin 
kasvusta. Muut jäsenvaltiot hyötyvät vähemmän eli yhden prosentin verran tai 
Kreikan ja Portugalin kohdalla vieläkin vähemmän. 
Kaiken kaikkiaan vaikutus maataloustuotannon nettotuloihin lienee 1,9 prosenttia 
eli 1 718 miljoonaa ecua. Tässä tapauksessa tukien osuus on vähäisempi, vain 45 
prosenttia. Tasaustuet vastaavat 19 prosenttia ja hinnat 36 prosenttia tulojen 
kokonaisvaikutuksesta. 
D. Rahoitusvaikutukset 
1. Metodologisia näkökohtia 
a) Maatalouden valuuttakysymyksiin liittyvien vaikutusten luokittelu 
"Switch-over" -järjestelmästä (vihreä ecu) johtuvat aikaisemmat toimenpiteet 
vaikuttavat yhteisön talousarvioon maatalouden valuuttakysymysten osalta. Tämä 
järjestelmä, joka otettiin käyttöön 1984, kumottiin 1. päivänä helmikuuta 1995. 
Sen seurauksena ecuina lasketut hinnat ja maksut nousivat yleisesti 20 prosenttia 
tasoittaen palaamista maataloudessa käytettävien muuntokurssien todelliselle 
tasolle. Aikaisemmin eli vuodesta 1990 vuoteen 1993 järjestelmä taas sai aikaan 
yhteisessä maatalouspolitiikassa käytettyjen hintojen ja maksujen laskun yhteensä 
1,46 prosentilla. 
On virheellistä katsoa kyseiset kustannukset itse vihreän ecun järjestelmän syyksi. 
Itse asiassa voidaan epäillä, että ilman sitä hinta-ja maksukehitys olisi ollut sama 
kuin sitä käytettäessäkin. Nämä kustannukset ovat kuitenkin tavalla tai toisella 
peräisin jo ennen vihreän ecun kumoamista olemassa olleista maatalouden 
valuuttaongelmista. 
Nämä aikaisemmista toimenpiteistä periytyvät kustannukset eivät ole riippuvaisia 
nykyisestä valuuttajärjestelmästä, vaan olennaisilta osin "switch-over" -järjestelmän 
kertoimen lopullisesta tasosta, joka on 1,207509, sekä ecuina ilmaistujen 
vuosikulujen rakenteesta. 
Ensinnäkin kustannuksiin vaikuttaa yleinen ecumääräisten hintojen ja maksujen 
nousu helmikuun 1995 alussa. Nämä vaikutukset ovat määriteltävissä sen mukaan, 
mikä on ero koko EMOTR:n tukiosaston kulujen (josta vähennetään 1995/96 
maatalouden valuuttajärjestelyjen vaikutus) ja tämän luvun, josta vähennys on 
tehty, välillä jaettuna kertoimella 1,207509. 
Tällä tavoin laskettuja hintojen nousun rahoituksellisia vaikutuksia olisi korjattava 
maailmanmarkkinahintoihin liittyvien menojen osalta, eli tiettyjen vientitukien ja 
46 
39 tiettyjen tukien osalta.38 Edellisessä alakohdassa mainittu menetelmä vaikuttaa 
kyseisten määrien osalta Euroopan unionin ja maailmanmarkkinoiden hintojen 
väliseen eroon, kun todellisuudessa ainoastaan yhteisiä hintoja muutetaan. 
Lisäksi maatalouden valuuttapolitiikasta johtuvien ecumääräisten hintojen lasku oli 
0,17 prosenttia vuonna 1990 eli 11 prosenttia kokonaislaskusta, jonka EMOTR:n 
tukiosasto maksoi yli 90-prosenttisesti. Vuoden 1993 lasku oli 1,29 prosenttia, jota 
ei korvattu uudistuksen tasausmaksuilla. Yhden prosentin hintojen lasku aiheuttaa 
keskimäärin 0,7 prosentin vähenemisen EMOTR:n menoissa39. 
Lisäksi jakson 1995/96 tapahtumien rahapoliittisiin seurauksiin liittyy neljä 
mekanismia tai toimenpidettä: neutraali marginaali, määräytymisperusteet, 
maatalouden muuntokurssin jäädyttäminen ja tasaustuet. 
Maatalouden tasaustukien kustannukset on liitetty suoraan vuoden 1996 
talousarvioon ja vuoden 1997 alustavaan talousarvioesitykseen. Näiden 
kustannusten maksaminen alenevasti on sääntelyn mukaista ja viimeisten tukierien 
myöntämisen, josta on päätetty markkinointivuonna 1995/96, olisi koskettava 
vuoden 1998 talousarviota ja hyvin vähäisessä määrin vuoden 1999 talousarviota. 
Maatalouden muuntokurssin jäädyttämisestä aiheutuvat kustannukset kansallisina 
valuuttoina ovat samat kuin jäädytetyn muuntokurssin ja määräytymisperusteen 
päivämääränä voimassa olevan muuntokurssin välinen ero, kerrottuna sen tuen 
ecumäärällä, johon muuntokurssia sovelletaan. Koska muuntokurssi on päätetty 
jäädyttää 1. päivään tammikuuta 1999 asti, se vaikuttaa vuoden 1999 talousarvioon 
kaikkien tukien osalta ja vuoden 2000 talousarvioon vain nautaeläinpalkkion 
osalta. 
Neutraalin marginaalin ja määräytymisperusteen rahapoliittiset vaikutukset johtuvat 
eroista seuraavien tekijöiden välillä: 
maatalouden muuntokurssi päivänä, jona kyseisen määrän 
määräytymisperuste ilmenee, ja 
ecuina ilmaistujen kulujen kirjanpidossa käytetty kurssi (kirjanpitokurssi) 
eli kansallisena valuuttana ilmaistujen kulujen kirjaamiskuukauden 10. 
päivän kurssi; yleensä on kyse jäsenvaltion edunsaajalle maksaman maksun 
ajankohtaa seuraavasta kuukaudesta. 
Neutraalista marginaalista aiheutuvat seuraukset johtuvat erosta maatalouden 
muuntokurssin ja kirjanpitokurssin välillä päivänä, jona määräytymisperuste 
Nämä vaikutukset on kuvattu perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukossa E 1. 
Kerroin 0,7 on peräisin komission vuosikertomuksesta 1994, 1995 ja 1996, 
koskien vaikutusta tukirahaston kuluihin 
dollarin ja ecun kurssien liikkeet 
korjaustekijän nousut suhteessa hallinnolliseen valuuttakurssitarkistukseen 
EMS:n yhteydessä 
47 
ilmenee. Määräytymisperuste on suhteessa eroon kirjanpitokurssin, johon on 
sovellettu kyseistä lähtökohtaa, ja saman ecuina ilmaistujen kulujen 
kirjaamishetkellä vallinneen kurssin välillä. Tämä vaikutus, joka ei riipu 
muuntokurssijärjestelmästä, ei ole käyttökelpoinen tällaisten järjestelmien 
vertaamiseen ja se poistettiin edellisen, vuosien 1993 ja 1994, maatalouden 
valuuttajärjestelmää koskevan kertomuksen yhteydessä. 
b) Markkinointivuoden 1995/96 tapahtumien kustannusarviomalli 
Vuoden 1995/96 maatalouden valuuttakysymyksiin liittyvät vaikutukset ja 
päätökset koskevat ensisijaisesti vuosien 1996-1999 talousarvioita. 
Jotta voitaisiin arvioida maatalouden valuuttakysymysten vaikutuksia vuoden 1996 
talousarvioon, on otettu huomioon vuoden 1996 alustava korjaava ja täydentävä 
talousarvioesitys (APBRS 96), joka on voimassa 30. päivästä kesäkuuta 1996 ja 
joka on laadittu 6. päivänä toukokuuta 1996 voimassa olleiden muuntokurssien 
mukaan. 
Vaikutusten arviointi vuodesta 1997 vuoteen 1999 perustuvat vuodelle 1997 
tehtyyn alustavaan talousarvioesitykseen (APB 97), joka on voimassa 30. päivänä 
kesäkuuta 1996 ja joka on laadittu 21. päivänä maaliskuuta 1996 voimassa 
olleiden muuntokurssien mukaan. 
Vuoden 1996 alustavaan korjaavaan ja täydentävään talousarvioesitykseen ja 
vuoden 1997 alustavaan talousarvioesitykseen käytetty muuntokurssi korvattiin 1. 
päivänä heinäkuuta 1996 voimassa olleella kurssilla40. Kirjanpitokurssia ei 
muutettu, sillä sen vaikutus on vähäinen muuntokurssien vaihteluista johtuvissa 
maatalouden valuutan vaikutuksissa. 
1. päivänä heinäkuuta 1996 korjatut vuoden 1996 alustava korjaava ja 
täydentävä talousarvioesitys ja vuoden 1997 alustava talousarvioesitys 
kuvaavat markkinointivuoden 1995/96 lopussa vallinneiden muuntokurssien 
mukaista tilannetta. Menot jakautuvat eri jäsenvaltioiden valuuttojen välillä 
toisaalta muuntokurssin määräytymisperusteiden, toisaalta aikaisempien 
kulujen mukaan. 
Niiden yhteisön kulujen arvio, joita maatalouden valuuttajärjestelmä ei 
koske, on tehty siten, että vuoden 1996 alustavassa korjaavassa ja 
täydentävässä talousarvioesityksessä ja vuoden 1997 alustavassa 
talousarvioesityksessä sovelletut muuntokurssit korvattiin 
kulukirjanpitokuukauden alusta edustavilla markkinakursseilla, jonka 
jälkeen vähennettiin maatalouden valuuttajärjestelmän mukaiset tasaustuet. 
40 Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukot E 3- E 6 
48 
On pantava merkille, että kirjanpitokuukauden arvio eri tyyppisistä 
kuluista41 on suhteellisen epätarkka ja se vaihtelee voimakkaasti. Ennen 1. 
päivää heinäkuuta 1996 tehtyyn kirjanpitoon sovellettiin 1. päivänä 
heinäkuuta 1996 voimassa ollutta edustavaa markkinakurssia. 
Maatalouden muuntokurssien jäädyttämisen kokonaisvaikutus laskettiin 
korvaamalla vuoden 1996 alustavaan korjaavaan ja täydentävään 
talousarvioesitykseen sekä vuoden 1997 alustavaan talousarvioesitykseen 
kyseisten tukien yhteydessä tosiasiallisesti käytetyt maatalouden 
muuntokurssit näiden tukien määräytymispäivänä voimassa olevilla 
maatalouden muuntokursseilla. 
Määräytymisperusteiden vaikutusta arvioitiin sen mukaan, mikä ero oli 
toisessa luetelmakohdassa esitettyjen laskentatulosten ja tulosten 
simuloidun edustavan markkinakurssin välillä soveltamalla jälkimmäiseen 
todellisuudessa käytettyä muuntokurssia. Ottaen huomioon 
kirjanpitokuukaudelle merkityt varat arvio on epätarkka. Vuoden 1997 
jälkeisten arvioiden tekeminen on mahdotonta, sillä kaikki 1. päivän 
heinäkuuta 1996 jälkeen käytettävät muuntokurssit korvataan 1. päivänä 
heinäkuuta 1996 tiedossa ja voimassa olevilla kursseilla. 
Neutraalista marginaalista aiheutuvat vaikutukset johtuvat tuloseroista 
toisaalta nykyisten, kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettujen 
jäädyttämättömien muuntokurssien, ja toisaalta arvioitujen, neljännessä 
luetelmakohdassa tarkoitettujen edustavien markkinakurssien välisistä 
eroista. 
Markkinointivuoden 1995/96 muuntokurssi vaikuttaa vuoden 1996 alustavaan 
korjaavaanjatäydentävääntalousarvioesitykseen75-prosenttisesti. Muuntokursseja, 
jotka ovat voimassa 1 päivänä heinäkuuta 1996, sovellettiin 3 prosenttiin kuluista, 
joihin sovellettiin sinä päivänä päivitettyjä määräytymisperusteita, mutta myös 10 
prosenttiin menoista, joihin sovellettiin myöhemmin 2. päivästä heinäkuuta 15. 
päivään lokakuuta 1996 vaikuttanutta määräytymisperustetta. Melkein kaikkien 
muiden vuoden 1996 menojen kohdalla on käytetty muuntokursseja, jotka olivat 
voimassa ennen 1. päivää heinäkuuta 1995 ilmenneiden määräytymisperusteiden 
päivämäärinä, lukuun ottamatta kuitenkaan ennen joulukuuta 1994 todettuja 
määräytymisperusteita. Vain noin yhtä prosenttia menoista muuntokurssit eivät 
koske. 
Vuoden 1997 alustavan talousarvioesityksen osalta muuntokurssit koskevat 
ainoastaan kahta prosenttia siihen sisällytetyistä menoista, joiden 
määräytymisperuste ilmenee ennen kyseistä ajanjaksoa. Vuoden 1996 alun 
maatalouden muuntokurssit vaikuttivat 11 prosenttiin kuluista ja 1. päivän 
heinäkuuta 1996 muuntokurssit 37 prosenttiin menoista. Näin ollen lähes puolet 
41 Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukko E 3 
49 
vuoden 1997 alustavasta talousarviosta riippuu 2. päivästä heinäkuuta 1996 15. 
päivään lokakuuta 1997 sovellettavista muuntokursseista. Nämä kurssit, joita ei 
tätä kertomusta laadittaessa vielä ollut saatavilla, korvattiin 1. päivänä heinäkuuta 
voimassa olleilla muuntokursseilla. 
Mitä tulee vuosien 1998 ja 1999 talousarvioiden merkintöihin, jotka on tehty 
vuoden 1997 alustavan talousarvioesityksen pitkittymisen vuoksi, lähes kaikki 
niihin kuuluvat määräytymisperusteet ilmenevät vasta 1. päivän heinäkuuta 1996 
jälkeen, joten kyseiset muuntokurssit korvataan tällöin 1. päivänä heinäkuuta 1996 
olleilla muuntokursseilla. 
Kaiken kaikkiaan maatalouden valuuttapoliittinen tilanne 1 päivänä heinäkuuta 
1996 on erittäin tärkeä vuosia 1997, 1998 ja 1999 koskevien arviointien kannalta. 
Tätä hyvin suhdannealtista tilannetta luonnehtii Ruotsin kruunun valuuttaeron 
korkea taso (+6,779) joka ei voi valuuttasäännösten mukaisesti jatkua pitkään. 
Myös Italian liiran (+4,986) ja Irlannin punnan (+4,603) erot ovat korkeita, kun 
taas DEM:n, NLG.n ja ATS:n valuuttaerot ovat lähellä nollaa. 
Tämä valuuttaerojen jakautuminen tulee epäilemättä muuttumaan, mikä vaikuttaa 
tässä laskettuihin tuloksiin. On kuitenkin huomattava, että valuuttaeron keskiarvo 
suhteutettuna vuoden 1996 talousarvion valuuttakohtaiseen erittelyyn on 2,2 
prosenttia 1. päivänä heinäkuuta 1996, kun ajanjakson 1995/96 keskiarvo on 2,1 
prosenttia. 
2. Arviointien tulokset 
a) Aikaisemmat tekijät 
Kun otetaan huomioon markkinointivuotta 1995/96 koskevat kustannusarviot 
(katso b kohta jäljempänä), vihreän ecun järjestelmän vaikutukset, joita kuvasti 
hintojen nousu ecuissa, on muodostanut vuoden 1996 talousarviossa 6 800 
miljoonan ecun menon ja vuoden 1997 talousarviossa 6 920 miljoonan ecun 
menon. 
Vihreän ecun vaikutukset vaihtelevat maailmanmarkkinahintoihin sidottujen 
määrien perusteella, ja niistä arvioidaan aiheutuvan 1 320 miljoonan ecun 
lisäkustannukset vuodessa42. 
Maatalouden valuuttoihin liittyvien hintojen aleneminen, yhteensä 1,46 prosenttia, 
estää noin 340 miljoonan ecun lisämenon syntymisen. 
Aikaisemmat maatalouden valuuttakysymyksiin liittyvät ongelmat ja niiden 
vaikutukset tulevat joka vuosi maksamaan yhteensä 7 800 - 7 900 miljoonaa ecua. 
42 Katso perustietoja koskevan valmisteluasiakirjan taulukko E 2 
50 
b) Markkinointivuoden 1995/96 tapahtumat 
Jäljempänä olevasta taulukossa esitetyt tulokset osoittavat noin 1 200-1 300 
miljoonan ecun kustannuksia vuodessa. 
Lähes 2/3 kustannuksista johtuu neutraalista marginaalista aiheutuvista 
vaikutuksista. Kuitenkin nämä kustannukset riippuvat tulevaisuuden 
valuuttakehityksestä, kokonaisuudessaan vuosien 1998 ja 1999 osalta ja puoliksi 
vuoden 1997 osalta. 
Neutraalin marginaalin kustannukset johtuvat alunperin järjestelmän 
epätasapainosta, jonka takia positiivinen valuuttaero voi saavuttaa viisi pistettä, 
kun taas negatiivista eroa rajoittaa yleensä kynnys, joka seuraa positiivista 
enimmäiseroa vähennettynä viidellä pisteellä. Lisäksi tilanteessa, jossa tiettyjä 
valuuttoja revalvoidaan voimakkaasti ja jatkuvasti kuten markkinointivuonna 
1995/96, vahvistusajanjaksoilla on merkittävä asema suurimpien positiivisten 
valuuttaerojen ylläpitämisessä. 
Määräytymisperusteiden aiheuttamat kustannukset, joita on vaikea alentaa ilman 
markkinahäiriöitä, ovat noin 100 miljoonaa ecua vuodessa. Tämä tulos on 
epätavallisen korkea, koska korvausjärjestelmää ei sovelleta markkinointivuonna 
1995/96 vahvojen ja heikkojen valuuttojen välillä. Vuosista 1998 ja 1999 ei voida 
tällä hetkellä tehdä arviota. 
Maatalouden muuntokurssien jäädyttämisen aiheuttamat kustannukset määräytyvät 
asteittain määräytymisperusteiden mukaan ja nousee jopa 185 miljoonaan ecuun. 
Jäädytys on voimassa 1. päivään tammikuuta 1999 asti ja vaikutta siis myös 
vuoden 2000 talousarvioon. 
Tasaustukien kustannukset saattavat alentua vuoden 1997 lopusta alkaen tukien 
perustana olevien merkittävien revalvaatioiden jälkeen tapahtuneiden 
devalvaatioiden johdosta. Komissio olisi arvioita näiden devalvaatioiden vaikutusta 
vielä myöntämättömiin tukieriin hallintokomiteamenettelyn mukaisesti. 
Maatalouden valuuttapoliittisiin kysymyksiin 
liittyvien tapahtumien hinnat 1995/96 1996 1997 1998 1999 
A - Tosiasiallisesti sovelletut mekanismit (mili. ecua) 
TCA:n jäädyttäminen 
Tasaustuet 
Neutraali marginaali 
Määräytymisperuste 111 
201 
817 
107 180 
141 
890 
1Ô4 185 
70 
916 
-185 
2 
913 
-
51 
YHTEENSÄ (milj. ecua) 1236 1315 1171 
B - Asetuksen (ETY) N:o 3813/92 7 ja 8 artiklan soveltamismalli 
Tukien korottaminen (7 artikla) 
Tasaustuet (8 artikla) 
Neutraali marginaali 
Määräytymisperuste 
YHTEENSÄ (milj. ecua) 653 
0 
823 
117 
1 593 2812 
201 
953 
104 
4 070 2932 
138 
983 
-
4 053 1100 
2932 
70 
979 
-
3 981 
Vuoden 1996 alustavan korjaavan ja täydentävän talousarvioesityksen 
jäsenvaltioittain jakautumisen mukaan maatalouden valuuttajärjestelmästä eniten 
hyötyvä valtio on Ruotsi, jonka osalta yhteisön maksamat menot nousivat 
11,2 prosenttia Ruotsin kruunuina mitattuna. Tämä johtuu neutraalin marginaalin 
ja määräytymisperusteiden aiheuttamista vaikutuksista vahvistuneeseen valuuttaan. 
Vaikka nämä vaikutukset katoaisivat, Ruotsi on tulevaisuudessakin merkittävä 
edunsaaja muuntokurssin jäädyttämisen ansiosta. Tämä vaikutus alkaa tuntua 
vuodesta 1997 alkaen. 
Toinen valuuttajärjestelmästä hyötyvä valtio vuonna 1996 on Italia, jonka yhteisön 
maksamien menojen kasvu oli 5,6 prosenttia. Tämä tulos liittyy Italian liiran 
vahvistuneeseen arvoon kyseisenä ajanjaksona ja se voi tulevaisuudessa olla 
heikompi. 
Niiden valtioiden, joiden muuntokurssi oli jäädytetty kesä- ja heinäkuussa 1995, 
yhteisön maksamien menojen kasvu oli 4,7 - 3,8 prosenttia. Näiden jäsenvaltioiden 
kohdalla valuuttasuhdanteet hillitsivät neutraalin marginaalin vaikutuksia, mutta 
tulevaisuudessa voi olla toisin. 
Jotta voitaisiin arvioida neuvoston kesäkuussa 1995 muuntokurssien 
jäädyttämisestä ja tasaustuen soveltamisesta asetuksen (ETY) N:o 3813/92 7 ja 8 
artiklan soveltamisen sijasta tekemien päätösten vaikutukset, määriteltiin siinä 
tapauksessa, että näitä päätöksiä ei olisi tehty, valuuttajärjestelmästä aiheutuvat 
kustannukset. Säästöä saatiin lähes 360 miljoonaa ecua vuonna 1996, 2 750 
miljoonaa ecua vuonna 1997 ja käytännössä lähes 8 900 miljoonaa ecua neljän 
vuoden aikana. 
Nämä asetuksen (ETY) N:o 3813/92 7 ja 8 artiklan soveltamisesta aiheutuvat 
erittäin suuret luvut johtunevat ensisijaisesti Ruotsin kruunuina ilmaistun 
hehtaarituen tason säilyttämisestä (+10 prosentin kasvu ecuissa). Siinä tapauksessa, 
että 7 artiklaa syystä tai toisesta olisi sovellettu vain merkittäviin revalvaatioihin 
52 
kesä- ja heinäkuussa 1995, kustannukset suhteessa todella toteutuneeseen 
tilanteeseen olisivat olleet samat vuonna 1996 ja kasvaneet lähes 700 miljoonalla 
eculla vuonna 1997 ja lähes 2 500 miljoonalla eculla neljän vuoden aikana vuosina 
1996-1999. 
53 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 636 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 01 09 03 
Luettelonumero : CB-CO-96-633-FI-C 
ISBN 92-78-12926-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
<3k