Komission tiedonanto

Ohjeet katastrofiriskien hallintaa koskevaan raportointiin, päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artiklan 1 kohdan d alakohta

(2019/C 428/07)

Huomautus: Viittaukset päätökseen N:o 1313/2013/EU (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 924) olisi ymmärrettävä viittauksina päätökseen N:o 1313/2013/EU, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (EU) 2019/420 (EUVL L 77, 20.3.2019, s. 1). Kun viitataan jäsenvaltioihin, viittaus on päätöksen N:o 1313/2013/EU 28 artiklan 1 kohdan a alakohdan valossa ymmärrettävä niin, että sillä tarkoitetaan myös päätöksen N:o 1313/2013/EU 4 artiklan 12 kohdan määritelmän mukaisia osallistuvia valtioita.

Sisällysluettelo

Ohjeet katastrofiriskien hallintaa koskevaan raportointiin, päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artiklan 1 kohdan d alakohta 9

Johdanto 9

Tavoite ja soveltamisala 4

Katastrofiriskien hallintaa koskevan yhteenvetoraportin malli 11

Osa I Riskinarviointi 6

Osa II Riskinhallintakyvyn arviointi 8

Osa III Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet, joilla torjutaan merkittävimpiä riskejä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja tarvittaessa riskejä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia 22

MALLIIN LIITTYVÄT LISÄOHJEET 25

Osa I Riskinarviointi 25

1.1 Johdanto 25

1.2 Ohjeet mallin kysymyksiin 1–8 (osa I) vastaamiseen 26

Osa II Riskinhallintakyvyn arviointi 30

2.1 Johdanto 30

2.2 Ohjeet mallin kysymyksiin 9–20 (osa II) vastaamiseen 30

Osa III Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet, joilla torjutaan merkittävimpiä riskejä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja tarvittaessa riskejä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia 32

3.1 Johdanto 32

3.2 Ohjeet mallin kysymyksiin 21–24 (osa III) vastaamiseen 32

LIITE 34

Ohjeellinen luettelo EU:n lainsäädännön ja/tai politiikkojen kannalta merkityksellisistä riskeistä 34

Ohjeellinen luettelo EU:n lainsäädännön ja/tai politiikkojen monialaisista yhteisen edun osa-alueista 37

Ohjeet katastrofiriskien hallintaa koskevaan raportointiin, päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artiklan 1 kohdan d alakohta

Johdanto

Unionin pelastuspalvelumekanismista 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1313/2013/EU (1) unionin pelastuspalvelumekanismista, sellaisena kuin se on muutettuna 21 päivänä maaliskuuta 2019 (2), edellytetään sitä, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle yhteenvetoja niiden riskinarviointia ja riskinhallintakyvyn arviointia koskevista asiaankuuluvista seikoista merkittävimpien riskien osalta. Päätöksessä edellytetään myös, että jäsenvaltiot toimittavat tietoja ensisijaisista ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen sellaisten merkittävimpien riskien torjumiseksi, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, ja – jos se katsotaan tarpeelliseksi – tietoja riskeistä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia (3).

Komissiolle on annettu tehtäväksi laatia yhdessä jäsenvaltioiden kanssa 22. joulukuuta 2019 mennessä ohjeet yhteenvedon toimittamisesta (4).

Nämä ohjeet esitetään mallina, jossa luetellaan kaikki keskeiset kysymykset, joihin kansallisissa yhteenvedoissa on vastattava, ja annetaan lisäohjeita mallin asianmukaiseen täyttämiseen. Nämä ohjeet eivät ole sitovia, vaan niiden tarkoituksena on auttaa laatimaan yhteenveto asiaankuuluvista seikoista seuraavilla osa-alueilla:

1. riskinarviointi merkittävimpien riskien osalta,

2. riskinhallintakyvyn arviointi merkittävimpien riskien osalta ja

3. kuvaus ensisijaisista ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä sellaisten merkittävimpien riskien torjumiseksi, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, ja – jos se katsotaan tarpeelliseksi – sellaisten riskien torjumiseksi, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia.

Riskinarvioinnin ja riskinhallintakyvyn arvioinnin asiaankuuluvien seikkojen yhteenvedossa olisi keskityttävä tarkastelemaan merkittävimpiä riskejä. Jäsenvaltiot saavat itse määrittää, mitä ne pitävät merkittävimpinä riskeinä. Jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan yhteenvedot komissiolle ensimmäistä kertaa 31. joulukuuta 2020 mennessä. Sen jälkeen jäsenvaltioiden tulisi toimittaa yhteenvedot kolmen vuoden välein sekä aina, kun on tapahtunut merkittäviä muutoksia.

Päätöksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden ei tarvitse jakaa arkaluonteisia tietoja, joiden julkistaminen voisi vahingoittaa niiden keskeisiä turvallisuusetuja.

Nämä ohjeet korvaavat komission tiedonannon riskinhallintakyvyn arvioinnin suuntaviivoista (5).

Tavoite ja soveltamisala

Ohjeiden tarkoituksena on helpottaa jäsenvaltioiden raportointia erityisesti seuraavien päätöksen N:o 1313/2013/EU tavoitteiden saavuttamiseksi:

— ”saavuttaa korkea suojelun taso katastrofeja vastaan ehkäisemällä tai vähentämällä katastrofien mahdollisia vaikutuksia, edistämällä ennaltaehkäisyn kulttuuria sekä parantamalla pelastuspalvelun ja muiden asiaankuuluvien yksikköjen välistä yhteistyötä” (6);

— toimittaa komissiolle tiedot, jotka se tarvitsee 5 artiklan mukaisten velvoitteidensa, erityisesti seuraavien, täyttämiseen: a) toteuttaa toimia katastrofiriskejä koskevan tietopohjan parantamiseksi sekä yhteistyön ja osaamisen, tieteellisten tutkimustulosten ja innovaatioiden, parhaiden käytäntöjen ja tietojen jakamisen helpottamiseksi ja edistämiseksi, myös niiden jäsenvaltioiden kesken, joilla on yhteisiä riskejä; b) tukea ja edistää jäsenvaltioiden riskinarviointia ja riskien kartoittamistoimia jakamalla hyviä käytäntöjä ja helpottaa erityisosaamisen ja asiantuntemuksen saatavuutta yhteistä etua koskevissa kysymyksissä; c) laatia ja saattaa säännöllisesti ajan tasalle eri alojen välinen yleiskatsaus ja kartta niistä luonnon ja ihmisen aiheuttamista katastrofiriskeistä, joita unionin eteen voi tulla, noudattamalla johdonmukaista lähestymistapaa politiikan eri aloilla, joilla voidaan käsitellä katastrofien ennaltaehkäisyä tai jotka voivat vaikuttaa siihen, ja ottamalla asianmukaisesti huomioon ilmastonmuutoksen todennäköiset vaikutukset; d) edistää ja jakaa hyviä käytäntöjä, joilla kansallisia pelastuspalvelun järjestelmiä valmistellaan selviytymään ilmastonmuutoksen vaikutuksista; e) edistää ja tukea jäsenvaltioiden riskinhallintatoimien kehittämistä ja toteuttamista jakamalla hyviä käytäntöjä ja helpottaa erityisosaamisen ja asiantuntemuksen saatavuutta yhteistä etua koskevissa kysymyksissä; f) koota yhteen ja välittää jäsenvaltioiden antamia tietoja; järjestää kokemusten vaihtoa riskinhallintakyvyn arvioinnista; sekä helpottaa hyvien käytäntöjen jakamista ennaltaehkäisyn ja varautumisen suunnittelussa, myös vapaaehtoisten vertaisarviointien kautta; g) raportoida määräajoin 6 artiklan c alakohdassa asetettujen määräaikojen mukaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle 6 artiklan täytäntöönpanon edistymisestä; h) edistää niiden unionin eri rahastojen käyttöä, joilla voidaan tukea kestävää katastrofien ennaltaehkäisyä, ja rohkaista jäsenvaltioita ja alueita hyödyntämään näitä rahoitusmahdollisuuksia; i) korostaa riskien ennaltaehkäisyn tärkeyttä, tukea jäsenvaltioita tietoisuuden lisäämisessä, väestölle suunnatussa tiedottamisessa ja koulutuksessa sekä tukea jäsenvaltioita varoitusjärjestelmiä koskevassa tiedottamisessa tarjoamalla niille näitä järjestelmiä koskevaa ohjausta, myös rajatylittävällä tasolla; j) edistää ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä jäsenvaltioissa ja 28 artiklassa tarkoitetuissa kolmansissa maissa jakamalla hyviä käytäntöjä ja helpottaa erityisosaamisen ja asiantuntemuksen saatavuutta yhteistä etua koskevissa kysymyksissä; ja k) toteuttaa läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa muitakin tukevia ja täydentäviä ennaltaehkäisytoimia, jotka ovat tarpeen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määritetyn tavoitteen saavuttamiseksi;

— toimittaa komissiolle tarvittavat tiedot katastrofiriskien hallintaa koskevien painopisteiden ja toimenpiteiden käyttöön ottamiseen ja tukemiseen EU:n eri rahastoissa ja välineissä;

— auttaa laatimaan parempaan tietopohjaan perustuvia päätöksiä siitä, miten ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimenpiteisiin tehtäviä investointeja priorisoidaan ja kohdennetaan.

Kuten sovellettavassa unionin pelastuspalvelumekanismia koskevassa lainsäädännössä (päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artikla) edellytetään, jäsenvaltiot toimittivat komissiolle yhteenvedot niiden kansallisesta riskinarvioinnista (joulukuussa 2015 ja 2018) ja riskinhallintakyvyn arvioinneista (elokuussa 2018). Komission vastaanottamista asiakirjoista kävi ilmi, että nämä arvioinnit oli koottu varsin erilaisten prosessien ja menetelmien perusteella.

Näillä ohjeilla yksinkertaistetaan ja kevennetään merkittävästi 6 artiklan mukaista raportointiprosessia. Ohjeet perustuvat kansallisten riskinarviointien käytännön toteutuksesta sekä suurten luonnon ja ihmisen aiheuttamien katastrofiriskien kartoituksesta jäsenvaltioissa saatuihin kokemuksiin ja komissiolle toimitettuihin kansallisen riskinhallintakyvyn arviointia koskeviin raportteihin. Niissä otetaan huomioon myös komission yksiköiden aiempi valmisteluasiakirja ohjeista riskien arviointia ja kartoitusta varten katastrofinhallinnassa (7) ja riskinhallintakyvyn arvioinnin suuntaviivat (8). Ohjeissa huomioidaan voimassa olevan EU:n lainsäädännön mukaiset vaatimukset, eikä näillä ohjeilla ole vaikutusta tämän lainsäädännön mukaisiin velvoitteisiin (9).

Katastrofiriskien hallintaa koskevan yhteenvetoraportin malli

Osa I. Riskinarviointi

1. Riskinarviointiprosessi Kuvailkaa, miten riskinarviointiprosessi sopii yleiseen katastrofiriskien hallintakehykseen. Kuvatkaa yksityiskohtaisesti lainsäädännöllisiä, menettelyllisiä ja institutionaalisia näkökohtia. Selostakaa, onko vastuu riskinarvioinnista kansallisella tasolla vai asianmukaisella alueellisella tasolla.





2. Yhteistyö asiaankuuluvien viranomaisten ja sidosryhmien kanssa Kuvailkaa, millaiset asiaankuuluvat viranomaiset ja sidosryhmät osallistuvat riskinarviointiprosessiin. Tarvittaessa: Kuvailkaa niiden osallistumista ja täsmentäkää niiden tehtävät ja vastuut.





3. Merkittävimpien riskien tunnistaminen kansallisella tai alueellisella tasolla Määrittäkää merkittävimmät riskit, joilla voisi olla huomattavia haitallisia inhimillisiä, taloudellisia, ympäristöön kohdistuvia ja poliittisia/sosiaalisia (myös turvallisuuteen kohdistuvia) vaikutuksia. Määrittäkää edellä mainituista merkittävimmistä riskeistä: 3.1 sellaiset merkittävimmät riskit, joilla voisi olla huomattavia haitallisia rajat ylittäviä vaikutuksia (tulevat naapurimaasta/-maista tai vaikuttavat naapurimaahan/-maihin). 3.2 sellaiset merkittävimmät riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia. Tarvittaessa: 3.3 Määrittäkää tulevaisuudessa odotettavat merkittävimmät riskit. Tällaisia voivat olla mitkä tahansa kehittymässä olevat riskit ( 10 ) , joilla voisi olla huomattavia haitallisia inhimillisiä, taloudellisia, ympäristöön kohdistuvia ja poliittisia/sosiaalisia vaikutuksia (myös vaikutuksia turvallisuuteen).





4. Ilmastonmuutoksen vaikutusten tunnistaminen Määrittäkää, mitkä edellä mainituista merkittävimmistä riskeistä ovat suoraan yhteydessä ilmastonmuutoksen vaikutuksiin. Ottakaa huomioon olemassa oleva kansallinen ja alueellinen ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeva strategia ja/tai toimintasuunnitelma (11) tai tarvittaessa mahdolliset asiaankuuluvat ilmastoon liittyvät riski- ja haavoittuvuusarvioinnit.





5. Riskianalyysi Kuvailkaa tunnistettujen (kysymyksen 3 yhteydessä määritettyjen) merkittävimpien riskien todennäköisyystasoa ja niiden vaikutuksen suuruutta, myös merkittävimpien rajat ylittävien riskien ja sellaisten merkittävimpien riskien osalta, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia, sekä tarvittaessa tulevien ja/tai kehittymässä olevien riskien osalta. Esittäkää tulokset yhdessä riskimatriisissa tai tarvittaessa myös muussa kaaviossa/mallissa. Tarvittaessa: Esittäkää pääpiirteissään menetelmät, mallit ja tekniikat, joita on käytetty eri riskien tai riskiskenaarioiden todennäköisyyden ja vaikutusten arvioinnissa.





6. Riskikartoitus Ilmoittakaa, onko laadittu riskikarttoja, joista ilmenisi tunnistus- ja analyysivaiheessa (kysymykset 3, 4 ja 5) määritettyjen merkittävimpien riskien odotettu maantieteellinen jakautuminen. Jos niitä on laadittu, sisällyttäkää ne tietoihin tarpeen mukaan.





7. Riskinarvioinnin seuranta ja tarkistaminen Kuvailkaa pääpiirteissään käytössä olevaa järjestelmää, jolla riskinarviointia seurataan ja tarkistetaan, jotta uudet kehityssuuntaukset voidaan ottaa huomioon.





8. Tiedottaminen riskinarvioinnin tuloksista Kuvailkaa prosessia, jolla kansallisen riskinarvioinnin tuloksista tiedotetaan ja jolla tietoa tuloksista levitetään. Kuvatkaa pääpiirteissään, miten riskinarvioinnin tulokset jaetaan poliittisille päättäjille, eri viranomaisille, joilla on erityyppisiä vastuita, hallinnon eri tasoille ja muille asiaankuuluville sidosryhmille. Kertokaa, tiedotetaanko – ja miten – riskinarvioinnin tuloksista suurelle yleisölle, jotta ihmiset olisivat tietoisia heidän maahansa tai alueeseensa kohdistuvista riskeistä ja/tai voisivat tehdä tietoon perustuvia päätöksiä suojatakseen itseään.





Vapaaehtoinen tehtävä: Hyvät käytännöt Esitelkää pääpiirteittäin viimeaikaisia hyviä käytäntöjä, jotka liittyvät kysymyksiin 1–8.

Osa II Riskinhallintakyvyn arviointi

9. Lainsäädännöllinen, menettelyllinen ja institutionaalinen kehys Kuvailkaa riskinhallintakyvyn arviointiprosessissa(-prosesseissa) käytössä olevaa kehystä. Ilmoittakaa, perustuuko se säädökseen, strategiseen suunnitelmaan, täytäntöönpanosuunnitelmaan tai muuhun menettelylliseen kehykseen. Tarvittaessa: Ilmoittakaa, miten usein riskinhallintakykyä arvioidaan. Käytetäänkö riskinhallintakyvyn arviointia (arviointeja) päätöksentekotarkoituksiin?





10. Toimivaltaisten viranomaisten tehtävät ja vastuut Kuvailkaa toimivaltaisten viranomaisten tehtäviä ja vastuita kansallisella ja alueellisella tasolla (tapauksen mukaan) siten, että riskinarviointia ja ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimia tarkastellaan erikseen ja tarkastelussa keskitytään tunnistettujen merkittävimpien riskien hallintaan. Kuvailkaa sitä, miten horisontaalinen koordinointi (monialainen lähestymistapa) varmistetaan näiden toimivaltaisten viranomaisten välillä eritoten tunnistettujen merkittävimpien riskien hallinnan osalta.





11. Asiaankuuluvien sidosryhmien tehtävät Kertokaa, tiedotetaanko asiaankuuluville sidosryhmille katastrofiriskien hallintaprosessista(-prosesseista) tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta ja osallistuvatko nämä sidosryhmät kyseiseen prosessiin (kyseisiin prosesseihin). Jos vastaus on myönteinen, kuvailkaa tiedotusta/osallistumista.





12. Menettelyt ja toimenpiteet kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla Kuvailkaa menettelyjä, jotka on otettu käyttöön katastrofiriskien hallintaprosessiin(-prosesseihin) osallistuvien kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason viranomaisten välisen vertikaalisen yhteistyön varmistamiseksi tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta.





13. Menettelyt ja toimenpiteet rajat ylittävällä, alueidenvälisellä ja kansainvälisellä tasolla Kuvailkaa menettelyjä, jotka on otettu käyttöön yhteistyön varmistamiseksi rajat ylittävällä, alueidenvälisellä ja kansainvälisellä tasolla katastrofiriskien hallinnassa tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta. Kuvailkaa käytössä olevia toimenpiteitä, joilla varmistetaan katastrofiriskien hallinta tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta. Tarvittaessa: Ilmoittakaa, laaditaanko katastrofiriskien hallintapolitiikat siten, että niissä otetaan huomioon kansainväliset sitoumukset, kuten Sendain kehys katastrofiriskien vähentämiseksi 2015–2030 ja kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman kestävän kehityksen tavoitteet.





14. Erityishuomio ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeviin toimenpiteisiin Ilmoittakaa, onko katastrofiriskien vähentämistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien toimenpiteiden välillä saatu aikaan synergiavaikutuksia kansallisella tai alueellisella tasolla (tapauksen mukaan) tunnistettujen ilmastonmuutokseen liittyvien merkittävimpien riskien (kysymys 4) osalta. Jos vastaus on myönteinen, kuvailkaa, miten tämä on saatu aikaan.





15. Erityishuomio kriittisen infrastruktuurin suojelutoimenpiteisiin Ilmoittakaa, onko käytössä toimenpiteitä, joilla suojellaan kriittistä infrastruktuuria, jota pidetään tarpeellisena yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen ylläpitämiseksi.





16. Rahoituslähde(-lähteet) Ilmoittakaa, voidaanko talousarviossa kohdentaa resursseja joustavasti silloin, kun resursseja tarvitaan kiireellisesti, ja missä määrin katastrofirahastoista tuetaan ennaltaehkäiseviä toimia. Kuvailkaa rahoituslähteitä (esimerkiksi kansallinen, alueellinen, julkinen, yksityinen rahoitus, mukaan lukien vakuutukset, EU:n rahoitus ja muu kansainvälinen rahoitus), joita käytetään ryhdyttäessä ensisijaisiin toimenpiteisiin katastrofiriskien hallinnan alalla, kun arvioidaan ja ehkäistään tunnistettuja merkittävimpiä riskejä ja varaudutaan ja vastataan niihin.





17. Infrastruktuuri, voimavarat ja välineet Kuvailkaa, mitä on tehty sen varmistamiseksi, että käytettävissä on riittävästi voimavaroja, joilla voidaan lieventää katastrofien vaikutuksia ja vastata nopeasti tunnistettuihin merkittävimpiin riskeihin liittyviin katastrofeihin.





18. Erityishuomio katastrofien aiheuttamia menetyksiä koskevien tietojen keruuseen ja siihen liittyviin menettelyihin Ilmoittakaa, onko käytössä järjestelmää, jolla kerätään tietoja katastrofien aiheuttamista menetyksistä. Kuvailkaa, miten tietoja kerätään tunnistetuista merkittävimmistä riskeistä.





19. Erityishuomio ennakkovaroitusjärjestelmien välineisiin ja menettelyihin Kuvailkaa käytössä olevia järjestelmiä, jotka on tarkoitettu vaarojen varhaiseen havaitsemiseen ja tunnistettujen merkittävimpien riskien seurantaan. Ilmoittakaa, onko järjestelmään integroitu ennustamismenetelmiä.





20. Riskeistä tiedottaminen ja viestintä yleisen tietoisuuden lisäämiseksi Kuvailkaa, miten yleisölle tiedotetaan siitä, mihin toimiin on ryhdyttävä, kun kohdataan riskejä. Ilmoittakaa esimerkiksi, onko käytössä strategiaa yleisön kouluttamiseen ja tietoisuuden lisäämiseen. Kertokaa, osallistuvatko kohderyhmät ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden määrittämiseen ja riskeihin liittyvien tiedotus- ja viestintätoimien toteuttamiseen, ja jos osallistuvat, niin millä tavalla.





Vapaaehtoinen tehtävä: Hyvät käytännöt Esitelkää pääpiirteittäin viimeaikaisia hyviä käytäntöjä, jotka liittyvät kysymyksiin 9–20.

Osa III Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet, joilla torjutaan merkittävimpiä riskejä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja tarvittaessa riskejä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia

21. Merkittävimmät riskit, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia Luetelkaa merkittävimmät riskit, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia.

Täyttäkää seuraavassa laatikossa pyydetyt tiedot kunkin sellaisen riskin osalta, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia:

22. Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet 22.1 Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia ennaltaehkäisytoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä. 22.2 Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia varautumistoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä. Jos EU:n lainsäädännössä tai politiikoissa on jo entuudestaan edellytetty raportointia ensisijaisista ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä tämän riskin torjumiseksi, voidaan vain viitata komissiolle jo toimitettuihin raportteihin.

Tarvittaessa:

23. Riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia Luetelkaa mahdolliset riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia.

Täyttäkää seuraavassa laatikossa pyydetyt tiedot kunkin sellaisen riskin osalta, jonka todennäköisyys on pieni mutta jonka vaikutukset ovat huomattavia:

24. Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet 24.1 Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia ennaltaehkäisytoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä. 24.2 Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia varautumistoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä. Jos EU:n lainsäädännössä tai politiikoissa on jo entuudestaan edellytetty raportointia ensisijaisista ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä tämän riskin torjumiseksi, voidaan vain viitata komissiolle jo toimitettuihin raportteihin.

MALLIIN LIITTYVÄT LISÄOHJEET

Osa I Riskinarviointi

1.1 Johdanto

Riskinarvioinnin tarkoituksena on antaa eväitä päätöksentekoprosessin sekä katastrofiriskien hallinnan ja riskinhallintakyvyn suunnittelun tueksi poliittisille päättäjille ja asiaankuuluville sidosryhmille, myös yksityisellä sektorilla, tiedottaa yleisölle riskeistä sekä seurata ja tarkastella riskejä ja haavoittuvuuksia. Arviointi luo näin ollen perustan katastrofiriskien hallinnan suunnittelulle ja siihen liittyvien toimenpiteiden täytäntöönpanolle. Tätä varten komissio on jo laatinut vuonna 2010 ohjeet riskien arviointiin ja kartoitukseen katastrofinhallinnassa (12) ja julkaisee säännöllisesti yleiskatsauksen sellaisten luonnon ja ihmisen aiheuttamien katastrofien riskeistä, joita Euroopan unioni voi kohdata (13).

Katastrofiriskejä koskevissa politiikoissa käsitellään Euroopan tasolla monenlaisia aiheita, muun muassa luonnon ja ihmisen aiheuttamia katastrofiriskejä, kuten metsäpaloja, terveysuhkia, pandemioita, teollisuusriskejä, kemiallisia, biologisia ja säteilyyn sekä ydinaineisiin liittyviä uhkia (CBRN-uhkia) ja turvallisuutta (kyberriskejä, terrorismia). Tämän lisäksi on myös muita politiikkoja, jotka ovat merkityksellisiä katastrofiriskien hallinnan kannalta, kuten ilmastonmuutos- ja ympäristöpolitiikat.

Päätöksen N:o 1313/2013/EU 4 artiklan 7 kohdan mukaan ’riskinarvioinnilla’ tarkoitetaan kattavaa eri alojen välistä prosessia, jossa riskit tunnistetaan, analysoidaan ja arvioidaan (evaluoidaan) kansallisella tai asianmukaisella paikallisella tasolla. Riskien evaluointi (14) on tärkeä riskinarvioinnin osa, jolla tuetaan päätöksiä ja selvitetään, missä tarvitaan lisätoimia. Riskien evaluoinnin tulosten raportointia ei kuitenkaan edellytetä näissä ohjeissa tämän vaiheen poliittisen luonteen takia. Jos riskien evaluointi sisältyy jo riskinarviointiin, sen tiedot voidaan toimittaa komissiolle.

1.2 Ohjeet mallin kysymyksiin 1–8 (osa I) vastaamiseen

Kysymys 1 Riskinarviointiprosessi

Kuvailkaa, miten riskinarviointiprosessi sopii yleiseen katastrofiriskien hallintakehykseen. Kuvatkaa yksityiskohtaisesti lainsäädännöllisiä, menettelyllisiä ja institutionaalisia näkökohtia. Selostakaa, onko vastuu riskinarvioinnista kansallisella tasolla ja/vai asianmukaisella alueellisella tasolla.

Ilmoittakaa, vaaditaanko kansallisen tai asianmukaisen alueellisen riskinarvioinnin toteuttamista lainsäädännössä tai muissa menettelyllisissä tai institutionaalisissa vaatimuksissa (esimerkiksi tietyssä politiikka-asiakirjassa). Nimetkää koordinoiva viranomainen, joka vastaa kansallisen riskinarviointiprosessin ohjaamisesta.

Lainsäädännöllisellä/toimintapoliittisella kehyksellä voidaan tukea maiden poliittisia päättäjiä sellaisten tehokkaiden usean eri viraston välisten mekanismien käyttöönotossa, joilla koordinoidaan kansallista yhteistyötä tunnistettujen riskien torjunnassa. Sillä myös parannetaan kansallisten virastojen/viranomaisten välistä yhteistyötä, jolla pyritään parantamaan maan kykyä vastata muuttuviin riskeihin.

EU:ssa on analysoitu komissiolle vuonna 2018 toimitettuja kansallista riskinhallintakykyä koskevia raportteja. Analyysin perusteella useimmissa jäsenvaltioissa on tunnistettu sen olevan tärkeää, että riskinarviointiprosessi perustuu lainsäädännölliseen tai menettelylliseen kehykseen. Joissain jäsenvaltioissa eri riskeille on kuitenkin erilliset lainsäädännölliset kehykset, jotka perustuvat esimerkiksi EU:n eri lakisääteisiin vaatimuksiin (15).

Kysymys 2 Yhteistyö asiaankuuluvien viranomaisten ja sidosryhmien kanssa

Kuvailkaa, mitkä asiaankuuluvat viranomaiset ja sidosryhmät osallistuvat riskinarviointiprosessiin.

Tarvittaessa: Kuvailkaa niiden osallistumista ja täsmentäkää niiden tehtävät ja vastuut.

Kun riskinarviointia laaditaan, on tärkeää, että prosessiin otetaan mukaan erilaisia asiaankuuluvia sidosryhmiä. Tällä tavoin niitä kannustetaan osallistumaan katastrofiriskien hallintaprosessiin. Tällaisiin asiaankuuluviin viranomaisiin ja sidosryhmiin voivat kuulua kansalliset ja alueelliset viranomaiset ja myös sellaiset tahot, jotka eivät suoraan osallistu arviointiprosessiin, kuten tiedeyhteisö, tutkimusorganisaatiot ja yksityinen sektori.

Kysymys 3 Merkittävimpien riskien tunnistaminen kansallisella tai alueellisella tasolla

Määrittäkää merkittävimmät riskit (16), joilla voisi olla huomattavia haitallisia inhimillisiä, taloudellisia, ympäristöön kohdistuvia ja poliittisia/sosiaalisia (myös turvallisuuteen kohdistuvia) vaikutuksia.

Ilmoittakaa, mitä riskejä pidetään merkittävimpinä kansallisella tai alueellisella tasolla.

Tarvittaessa: Kuvailkaa, mitä menetelmiä/tietolähteitä käytettiin merkittävimpien riskien tunnistamiseen kansallisella ja/tai asiaankuuluvalla alueellisella tasolla. Ilmoittakaa tarvittaessa, perustuiko riskin tunnistaminen yhteen tai useampaan eri skenaarioon päätapahtumasta vai yleiseen todennäköisyyspohjaiseen analyysiin kansallisella tasolla. Ilmoittakaa tarvittaessa, noudatettiinko skenaarion/riskimallin laadinnassa ja olemassa olevien merkittävimpien riskien tunnistamisessa useita vaaroja kattavaa lähestymistapaa (toisin sanoen mitkä katastrofien kerrannaisvaikutukset otettiin huomioon).

Riskien tunnistaminen on prosessi, jossa riskejä etsitään, havaitaan ja kuvataan, mahdollisesti todennäköisyyksinä. Kyseessä on seulonta, joka on alustava vaihe, ja sitä seuraa riskianalyysivaihe. Riskien tunnistamisen pitäisi perustua mahdollisimman suuressa määrin määrällisiin (aiempiin ja tuoreimpiin tilastollisiin) tietoihin. Myös tulevien riskien tunnistamisessa olisi kuitenkin suositeltavaa hyödyntää skenaarioiden laatimisprosesseja ja malliprojektioita. Sellaisten riskien käsittelyyn, joita on vaikea mitata tai joihin liittyvät tiedot voivat olla salaisia, olisi parasta löytää vaihtoehtoisia ratkaisuja. Toisinaan tässä vaiheessa tunnistetaan vain riskit. Tämä tarkoittaa tietyllä alueella tietyllä ajanjaksolla mahdollisesti esiintyvien tapahtumatyyppien tunnistamista. Yleensä riskien tunnistamisvaiheessa tarkastellaan kuitenkin jo vaarojen tai riskitapahtumien seurauksia (mahdollisia vaikutuksia). Tietoa vaikutuksista voidaan kerätä laadullisin keinoin (esimerkiksi asiantuntijalausuntoina, tiedustelutietoina ja induktiivisen päättelyn tekniikoilla).

Eri riskit edellyttävät eri analyyseja. Todennäköisyyden estimoiminen on yleensä helppoa luonnonuhkien osalta, koska niistä on aiempia havaintoja. Todennäköisyyttä voidaan arvioida laadullisesti (hyvin suuri, suuri, keskimääräinen, pieni, hyvin pieni todennäköisyys) tai määrällisesti (esimerkiksi ajanjaksona, jonka kuluessa riski toteutuu uudelleen, tai riskin toteutumisen todennäköisyytenä vuoden, viiden vuoden tai 100 vuoden ajanjaksolla). Tietyistä riskeistä ei voida selvittää, miten todennäköisesti tapahtuma esiintyy, ja tarvittaessa onkin etsittävä vaihtoehtoisia estimaatteja. Tapahtuman tai riskin toteutumisen todennäköisyyttä pitäisi, jos mahdollista, arvioida vastaavan suuruusluokan tapahtumien historiallisen esiintymistiheyden pohjalta sekä sellaisten keskeisten taustatekijöiden analysoinnin kannalta merkityksellisten käytettävissä olevien tilastotietojen perusteella, joiden avulla voidaan tunnistaa voimistuvia (esimerkiksi ilmastonmuutokseen liittyviä) kehityssuuntauksia. Geologisten tietojen avulla voidaan esimerkiksi pidentää tiettyjen riskien (esimerkiksi tulivuorten purkausten, maanjäristysten, tsunamien) tutkimiseen käytettävissä olevaa aikaikkunaa.

Myös vaikutuksen tasoa pitäisi arvioida laadullisesti ja määrällisesti (17). Vaikutustenarvioinnin tulisi perustua mahdollisimman suuressa määrin aikaisempia katastrofeja koskevista tiedoista saatuun empiiriseen näyttöön ja kokemukseen tai vaikutuksesta laadittuihin määrällisiin malleihin. Mikäli mahdollista, kunkin riskitapahtuman tai vaaran vaikutuksia pitäisi arvioida merkittävinä haitallisina vaikutuksina seuraavissa neljässä ryhmässä: inhimilliset vaikutukset, taloudelliset vaikutukset, ympäristövaikutukset, poliittiset/sosiaaliset vaikutukset (myös vaikutukset turvallisuuteen). Eri vaikutusten ryhmät ja niiden arviointiperusteet voidaan esittää tiivistetysti seuraavalla tavalla:

— inhimillisissä vaikutuksissa otetaan huomioon ihmishenkien menetykset, kadonneet, loukkaantuneet ja sairaat henkilöt sekä henkilöt, jotka on evakuoitava tai jotka menettävät pääsyn peruspalveluihin. Arviointiperusteet ovat yleensä määrällisiä;

— taloudellisissa vaikutuksissa otetaan huomioon rahalliset ja aineelliset menetykset sekä taloudelliset menetykset talouden eri sektoreilla. Arviointiperusteet ovat yleensä määrällisiä. Mikäli mahdollista, välilliset taloudelliset menetykset pitäisi estimoida;

— ympäristövaikutuksissa otetaan huomioon vaikutukset luonnonvaroihin, suojelualueisiin ja luontotyyppeihin (kuten metsiin, maapallon monimuotoisuuteen sekä veden ja meren ekosysteemiin) ja luonnon- ja kaupunkiympäristöihin. Vaikutukset kulttuuriperintöön voidaan sisällyttää tähän ryhmään (18). Arviointiperusteet ovat yleensä laadullisia, mutta ne voivat olla myös määrällisiä, jolloin arviointi perustuu menetysten tai ennalleen palauttamisen kustannuksiin, kun taas laadullinen arviointi perustuu vahinkojen laajuuteen tai siihen, miten pitkään ympäristön palauttaminen takaisin alkuperäiseen tilaan kestää;

— poliittisissa/sosiaalisissa (myös turvallisuuteen kohdistuvissa) vaikutuksissa otetaan huomioon häiriöt arkipäiväisissä toiminnoissa / kriittisten palvelujen (muun muassa energia, terveys, koulutus) käytössä, vesi- ja elintarviketurvallisuus, kansalaisliikehdintä, yhteiskunnan turvallisuuteen kohdistuvat uhkat sekä kyky hallita ja ohjata maata. Toisinaan tähän ryhmään sisältyy psykologisia vaikutuksia. Arviointiperusteet ovat tavallisesti laadullisia.

Kussakin vaikutusryhmässä (inhimilliset, taloudelliset, ympäristöön kohdistuvat ja poliittiset/sosiaaliset vaikutukset) yksittäisten vaikutusten suhteellinen merkittävyys olisi arvotettava yhden ja saman arviointiperustesarjan perusteella eri riskeihin tai riskiskenaarioihin sovellettavan suhteellisen vaikutuksen pisteyttämiseksi. Inhimillinen vaikutus pitäisi määrittää niiden henkilöiden lukumääränä, joihin vaikutus kohdistuu, kun taas taloudellinen vaikutus pitäisi määrittää kansallisessa valuutassa. Ympäristövaikutukset tulisi ilmaista aina, kun se on vain mahdollista, määrällisesti taloudellisina lukuina, mutta ne voidaan luokitella myös muuten kuin määrällisesti esimerkiksi siten, että vaikutukset ovat 1) vähäisiä/merkityksettömiä, 2) pieniä/huomattavia, 3) kohtalaisia/vakavia, 4) merkittäviä / hyvin vakavia tai 5) katastrofaalisia/tuhoisia. Poliittiset/sosiaaliset vaikutukset (myös turvallisuuteen kohdistuvat vaikutukset) voidaan myös määrittää vastaavalla laadullisella asteikolla. Määrällisessä analyysissa vaikutustaso (hyvin alhainen, alhainen, keskimääräinen, korkea tai hyvin korkea) voidaan määrittää lukuina.

Jos mahdollista, vaikutusten arvioinnin tulisi olla yhdenmukainen katastrofiriskin vähentämiseen tähtäävän Sendain kehyksen (jäljempänä ’Sendain kehys’) tavoitteiden, alatavoitteiden ja raportointiohjeiden (19) kanssa.

Näitä neljää vaikutusryhmää voidaan arvioida lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Niiden välillä voi myös olla tietyissä olosuhteissa vahvoja keskinäisiä riippuvuussuhteita, kuten esimerkiksi silloin, kun joukko ihmisiä menehtyy tai loukkaantuu sen seurauksena, että rakennuksia romahtaa maanjäristyksissä. Nämä neljä vaikutusryhmää voidaan tapauksen mukaan ottaa huomioon silloin, kun arvioidaan minkä tahansa analysoidun tapahtuman tai riskin vaikutusta, myös silloin, kun tarkastellaan kysymyksessä 3 määritettyjä merkittävimpiä riskejä, joihin kuuluvat myös merkittävimmät riskit, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia, ja tarvittaessa merkittävimmät tulevat ja kehittymässä olevat riskit. Kyseisiä neljää ryhmää voidaan käyttää myös riskiskenaarioiden kehittämisessä ja useita riskejä kattavissa arvioinneissa (ks. kuvaus jäljempänä) riskien tunnistus- ja riskien analysointivaiheissa.

Merkittävimpien riskien tunnistamisessa voidaan käyttää useita menetelmiä ja tekniikoita (20). Niihin voi sisältyä muiden muassa riskinarviointiperusteita, näyttöön perustuvia menetelmiä, geologisten, aiempien ja tilastollisten tietojen tarkastelua, tarkistuslistoja, tiedustelutietoja, systemaattisia työryhmälähestymistapoja (joissa asiantuntijoista koostuva työryhmä tunnistaa riskit systemaattisessa prosessissa strukturoidun kehote- tai kysymyssarjan avulla) ja induktiivisen päättelyn tekniikoita. On olemassa tekniikoita, joilla riskien tunnistusprosessista saadaan entistä kattavampi (21).

Riskiskenaarioanalyysista voi olla hyötyä mahdollisten merkittävimpien riskien tunnistamisessa ja tarvittaessa myös merkittävimpien tulevien ja/tai kehittymässä olevien riskien, merkittävimpien riskien, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja merkittävimpien riskien, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia, tunnistamisessa. Se tarjoaa myös tavan ymmärtää, miten voidaan saada käsitys tulevista epävarmuuksista ja tekijöistä, jotka vaikuttavat nyt tehtäviin päätöksiin.

Kansallisissa riskianalyyseissa voidaan pyrkiä ottamaan huomioon paitsi yhden riskin kattavia malleja/skenaarioita (jos sellaisia on laadittu riskien tunnistusvaiheessa) myös joitain useita riskejä kattavia skenaarioita tai malleja.

Useita riskejä kattavassa lähestymistavassa riskejä tarkastellaan useiden vaarojen ja useiden haavoittuvuuksien näkökulmasta. Useiden riskien arvioinnissa otetaan huomioon mahdolliset riskien vahvistumiset ja kerrannaisvaikutukset, jotka johtuvat vuorovaikutuksesta muiden riskien kanssa. Toisin sanoen riski voi kasvaa toisen riskin vaikutuksesta tai siksi, että jokin toisenlainen tapahtuma on muuttanut merkittävästi järjestelmän haavoittuvuutta tai riskialtistusta. Useita haavoittuvuuksia kattavalla näkökulmalla viitataan riskille altistuvien herkkien kohteiden moninaisuuteen – tällaisia kohteita ovat esimerkiksi väestö, liikennejärjestelmät ja infrastruktuuri, rakennukset ja kulttuuriperintö. Näiden mahdollisten kohteiden haavoittuvuus eri vaaroille on erityyppistä, ja vaarojen ennaltaehkäisy ja torjuminen edellyttävät niissä erityyppisiä valmiuksia.

Useita riskejä kattavien skenaarioiden analyysissa otetaan tavallisesti huomioon seuraavat näkökohdat:

— mahdollisten useita riskejä kattavien skenaarioiden tunnistaminen aloittamalla tarkastelu jostain yhdestä tapahtumasta ja arvioimalla sen mahdollisuutta, että tapahtuma johtaa muiden riskien tai tapahtumien toteutumiseen;

— altistus- ja haavoittuvuusanalyysi kunkin yksittäisen riskin osalta skenaarioiden eri haaroissa sekä vaarojen ja haavoittuvuuksien keskinäisten riippuvuussuhteiden analyysi;

— riskiestimaatti kunkin haittatapahtuman ja useita riskejä kattavien skenaarioiden osalta. Useita riskejä kattavien skenaarioiden kartoitukseen tarkoitettuja ohjelmistotyökaluja, muiden muassa päätöksenteon tukijärjestelmää (Decision Support System, DSS), voidaan käyttää skenaarioiden visualisointiin, niitä koskevien tietojen tuottamiseen ja niiden ajamiseen.

Näiden ohjeiden tarkoituksena ei ole ohjata käsittelemään useita riskejä kattavia skenaarioita tai malleja jollakin tietyllä tavalla; niissä pikemminkin nostetaan esiin joitain kirjallisuudessa kuvattuja hyviä käytäntöjä, esimerkiksi luonnonkatastrofiin kytkeytyvissä teknologisissa onnettomuuksissa (”natech”-onnettomuudet, natural hazard triggering technological disasters), joissa esiintyy maanjäristyksiä, ukonilmoja sekä tulvia.

Kysymys 3.1 Sellaisten merkittävimpien riskien tunnistaminen, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia

Sellaiset merkittävimmät riskit, joilla voisi olla huomattavia haitallisia rajat ylittäviä vaikutuksia (tulevat naapurimaasta/-maista tai vaikuttavat naapurimaahan/-maihin).

Ilmoittakaa tapauksen mukaan, sovellettiinko skenaarion laadinnassa ja merkittävimpien riskien, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, tunnistamisessa useita vaaroja kattavaa lähestymistapaa. Mainitkaa esimerkiksi se, otettiinko katastrofien kerrannaisvaikutukset huomioon.

Sellaisten merkittävimpien riskien tunnistamisessa, joilla voi olla rajat ylittäviä vaikutuksia, ja niiden vaikutusten estimoinnissa voidaan tarkastella muun muassa seuraavia vaikutuksia: i) vaikutukset, jotka johtuvat naapurimaassa tai -maissa syntyneistä riskeistä, ii) vaikutukset, jotka leviävät naapurimaahan tai -maihin, ja iii) vaikutukset, jotka vaikuttavat kahteen tai useampaan maahan samanaikaisesti. Naapurimaahan tai -maihin kohdistuvien vaikutusten tarkastelun tarkoituksena ei ole arvioida mahdollisia vaikutuksia laadullisesti tai määrällisesti vaan pikemminkin hahmottaa, saattaisiko jonkinlaisia haitallisia vaikutuksia syntyä (esimerkiksi tulivuorenpurkauksesta syntyvä tuhkapilvi voi häiritä lentoliikennettä naapurimaiden ilmatilassa).

Kysymys 3.2 Sellaisten merkittävimpien riskien tunnistaminen, joiden todennäköisyys on pieni ja joiden vaikutukset ovat huomattavia

Sellaiset merkittävimmät riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia.

Ilmoittakaa tapauksen mukaan, otettiinko useita vaaroja kattava lähestymistapa huomioon sellaisten merkittävimpien riskien skenaarion laadinnassa, joiden todennäköisyys on pieni ja joiden vaikutukset ovat huomattavia, ja näiden riskien tunnistamisessa. Mainitkaa esimerkiksi se, otettiinko katastrofien kerrannaisvaikutukset huomioon.

Jäsenvaltioita pyydetään määrittämään perusteet asianomaisten merkittävimpien riskien, joiden todennäköisyys on pieni ja joiden vaikutukset ovat huomattavia, määrittämiselle niiden kansallisessa tai paikallisessa ympäristössä. Riskiä, jonka todennäköisyys on pieni ja jonka vaikutukset ovat huomattavia, ei välttämättä katsota merkittävimpiin kuuluvaksi riskiksi, jos kyseisen tapahtuman esiintymistodennäköisyys on erittäin pieni. Se, sisältyykö merkittävimpiin riskeihin sellaisia riskejä, joiden todennäköisyys on pieni ja joiden vaikutukset ovat huomattavia, riippuu näin ollen siitä, miten jäsenvaltiot määrittävät ”merkittävimmät riskit”.

Kysymys 3.3 Merkittävimpien tulevien ja/tai kehittymässä olevien riskien tunnistaminen

Määrittäkää tarvittaessa tulevaisuudessa odotettavat merkittävimmät riskit. Tällaisia voivat olla mitkä tahansa kehittymässä olevat riskit, joilla voisi olla huomattavia haitallisia inhimillisiä, taloudellisia, ympäristöön kohdistuvia ja poliittisia/sosiaalisia vaikutuksia (myös vaikutuksia turvallisuuteen).

Merkittävimpien tulevien riskien, myös uusien kehittymässä olevien riskien, tunnistaminen voi auttaa parantamaan tulevien riskien hallintaa asianmukaisilla ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteillä. Ilmastonmuutokseen liittyvien tulevien ja kehittymässä olevien riskien osalta riskinarvioinnissa pitäisi ottaa tarpeen mukaan huomioon hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) raportteihin taikka muihin hyväksyttyihin tieteellisiin lähteisiin perustuvat ilmastonmuutosennusteet ja -skenaariot. Kansallisista ilmastoon liittyvistä riski- ja haavoittuvuusarvioinneista, mikäli niitä on olemassa, saadaan asiaankuuluvia ennusteita ilmastouhkista ja -riskeistä. Ilmastonmuutokseen liittyvien tulevien ja kehittymässä olevien riskien pitäisi olla yhdenmukaisia niiden riskien kanssa, jotka on todettu kansallisessa sopeutumisstrategiassa ja/tai -suunnitelmassa ja, mikäli niitä on laadittu, ilmastoon liittyvissä riski- ja haavoittuvuusarvioinneissa.

Komission julkaisussa ”Science for Environmental Policy” kehittymässä olevina riskeinä (22) pidetään riskejä, jotka voivat olla seuraavanlaisia:

— uudet riskit; — riskit, joista aiheutuvan vahingon todennäköisyyttä on vaikea arvioida (perinteisillä riskinarvioinnin ja -hallinnan lähestymistavoilla); — riskit, joita on vaikea ennustaa, eli tietyn seurauksen esiintymistodennäköisyyttä tietyllä hetkellä / tietyssä paikassa / tietyssä tilanteessa on vaikea arvioida; — riskit, jotka aiheutuvat hiljattain tunnistetusta vaarasta, jolle altistuminen voi olla merkittävää, tai odottamattomasta uudesta tai lisääntyneestä merkittävästä altistumisesta ja/tai alttiudesta jollekin tunnetulle vaaralle; — uudet tai entuudestaan tunnetut riskit, jotka esiintyvät uusissa tai epätavanomaisissa olosuhteissa.

Kehittymässä olevien riskien määritelmiin kuuluvat myös sellaiset käsitteet kuin hiljattain syntyneet riskit; hiljattain tunnistetut/havaitut riskit; kasvavat riskit tai riskit, joista on tulossa yleisesti tunnettuja tai tunnustettuja.

Tarvittaessa: Esitelkää pääpiirteissään tulevien riskien ja/tai kehittymässä olevien riskien ja niiden mahdollisten seurausten tunnistamiseen ja arviointiin käytettyjä menetelmiä, malleja ja tekniikoita ja ottakaa huomioon ilmastonmuutokseen liittyvät riskiskenaariot ja -ennusteet, kansallinen sopeutumisstrategia ja/tai -suunnitelma (23) ja ilmastoon liittyvät riski- ja haavoittuvuusarvioinnit, mikäli tällaisia arviointeja on tehty. Käytetyt tulevaa ilmastoa kuvaavat skenaariot ja niiden ennusteet voivat koskea tarpeen mukaan lyhyttä aikaväliä (2030), keskipitkää aikaväliä (2050) ja pitkää aikaväliä (2100).

Usean riskin mallinnukseen perustuvan lähestymistavan käyttöä voidaan harkita, jotta saataisiin käsitys sekä ilmastonmuutoksen että sosiaalisten, taloudellisten, ympäristöllisten ja demografisten muuttujien synnyttämien riskeihin kytkeytyvien prosessien dynaamisesta luonteesta ja erilaisista vuorovaikutussuhteista. Skenaarioiden laadinnan menetelmää sovelletaan myös tulevien ja/tai kehittymässä olevien riskien tunnistamiseen. Sen käyttö ei rajoitu yksinomaan ilmastonmuutoksen tulevien vaikutusten estimointiin.

Ilmoittakaa tapauksen mukaan, käytettiinkö useita vaaroja kattavaa lähestymistapaa skenaarioiden laadinnassa ja niiden riskien tunnistamisessa, jotka liittyvät tuleviin ja kehittymässä oleviin merkittävimpiin riskeihin. Ilmoittakaa myös, otettiinko katastrofien kerrannaisvaikutukset huomioon.

Kysymys 4 Ilmastonmuutoksen vaikutusten tunnistaminen

Määrittäkää, mitkä edellä mainituista merkittävimmistä riskeistä ovat suoraan yhteydessä ilmastonmuutoksen vaikutuksiin. Ottakaa huomioon olemassa oleva kansallinen ja alueellinen ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeva strategia ja/tai suunnitelma (24) tai tarvittaessa mahdolliset asiaankuuluvat ja ilmastoon liittyvät riski- ja haavoittuvuusarvioinnit.

Tämä kysymys voidaan tapauksen mukaan yhdistää merkittävimpien tulevien ja/tai kehittymässä olevien riskien tunnistamiseen (kysymys 3.3).

Tarvittaessa: Kuvailkaa, mitä menetelmiä ja tietolähteitä käytettiin niiden merkittävimpien riskien tunnistamiseen, joihin ilmastonmuutos vaikuttaa tai voi vaikuttaa.

Kysymys 5 Riskianalyysi

Kuvailkaa tunnistettujen (kysymyksen 3 yhteydessä määritettyjen) merkittävimpien riskien todennäköisyystasoa ja niiden vaikutuksen suuruutta, myös merkittävimpien rajat ylittävien riskien ja sellaisten merkittävimpien riskien osalta, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia, sekä tarvittaessa tulevien ja/tai kehittymässä olevien riskien osalta.

Esittäkää tulokset yhdessä riskimatriisissa tai tarvittaessa myös muussa kaaviossa/mallissa.

Tarvittaessa: Esittäkää pääpiirteissään menetelmät, mallit ja tekniikat, joita on käytetty eri riskien tai riskiskenaarioiden todennäköisyyden ja vaikutusten arvioinnissa.

Kun riskit on tunnistettu, niiden toteutumistodennäköisyys ja niiden mahdollisten vaikutusten vakavuus määritetään käyttämällä ryhmiä, joilla määritetään riskitekijät (määrityksen tulisi mielellään olla määrällinen). Huomioon otettavia vaikutusryhmiä ovat kysymyksessä 3 kuvatut inhimilliset, taloudelliset, ympäristöön kohdistuvat ja poliittiset/sosiaaliset (myös turvallisuuteen kohdistuvat) vaikutukset. Tätä kuvataan usein skenaarion tai riskitapahtuman ”todennäköisyydeksi” ja ”vaikutukseksi”. Tulokset esitetään tavallisesti riskimatriisissa tai todennäköisyyksiin perustuvissa kartoissa.

Riskimatriisissa todennäköisyysulottuvuus yhdistetään vaikutukseen. Kyseessä on eri riskien graafinen esitys, jonka avulla riskejä voidaan verrata. Tällainen matriisi kuvaa useita tunnistettuja riskejä ja helpottaa näin vertailua. Riskimatriiseja voidaan käyttää riskinarviointien kaikissa vaiheissa (nykyisiin, tuleviin ja/tai kehittymässä oleviin riskeihin, rajat ylittäviin riskeihin ja merkittävimpiin riskeihin, joiden todennäköisyys on pieni ja vaikutukset ovat huomattavia). Todennäköisyyden ja vaikutuksen kuvaamiseen käytetyissä asteikoissa on tavallisesti viisi tasoa (kuva 1), mutta tämä voi vaihdella. Matriisissa käytettävien värien merkitys voi myös vaihdella sen mukaan, miten riskit mielletään kussakin maassa.

Kuva 1: Riskimatriisi (symmetrinen, 5x5)

Riskimatriisia käytetään monissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltiot voisivat harkita eri riskimatriisien laatimista inhimillisille, taloudellisille, ympäristöön kohdistuville ja poliittisille/sosiaalisille vaikutuksille (myös turvallisuusvaikutuksille), sillä näiden ryhmien määrityksessä käytetään eri asteikkoja ja niiden vertaaminen olisi muuten vaikeaa, erityisesti jos joitain vaikutuksista arvioidaan määrällisesti ja toisia laadullisesti. Kattavan yleiskuvan saamisen helpottamiseksi EU:n tasolla jäsenvaltioiden olisi suositeltavaa käyttää, jos se on mahdollista, 5x5-riskimatriisia, jonka asteikoista käyvät ilmi vaikutusten ja todennäköisyyden tasot. Jäsenvaltioita kehotetaan mahdollisuuksien mukaan määrittämään määrälliset vaihteluvälit kullekin numerolle 1–5.

Riskianalyysissa on otettava huomioon riskien analysointiin liittyvät epävarmuudet ja puututtava tietojen ja mallin epävarmuustekijöihin. Herkkyysanalyysissa selvitetään, miten muutokset yksittäisissä syöttöparametreissa vaikuttavat riskien suuruuteen ja niiden suuruusluokan merkittävyyteen.

Silloin, jos riskin seuraukset ovat todennäköisesti huomattavia ja peruuttamattomia mutta riskin toteutumistodennäköisyyttä ei voida tarkasti arvioida, sen sisällyttämistä riskianalyysiin voidaan perustella ennalta varautumisen periaatteella. Tämä pätee erityisesti riskeihin, jotka kohdistuvat ympäristöön ja terveyteen (ihmisten, eläinten ja kasvien sairaudet). Ennalta varautumisen periaatetta voidaan soveltaa riskinhallinnan ensimmäisessä vaiheessa. Väliaikaisia päätöksiä voidaan joutua tekemään laadullisen tai epävarman näytön perusteella. Kun sovelletaan ennalta varautumisen periaatetta, näyttöpohjan parantamiseksi olisi tehtävä lisätöitä.

Kysymys 6 Riskikartoitus

Ilmoittakaa, onko laadittu riskikarttoja, joista ilmenisi tunnistus- ja analyysivaiheessa (kysymykset 3, 4 ja 5) määritettyjen merkittävimpien riskien odotettu maantieteellinen jakautuminen. Jos niitä on laadittu, sisällyttäkää ne tietoihin tarpeen mukaan.

Riskit jakautuvat eri tavoin eri puolille maata, mikä johtuu riskitapahtumien erilaisuudesta, ihmisten ja omaisuuden erilaisesta altistuksesta ja eroista haavoittuvuudessa. Riskikartat ovat hyödyllinen työkalu maan riskialtteimpien alueiden määrittämiseen. Laadittavat kartat voivat olla kansallisten ja alueellisten tarpeiden mukaan erityyppisiä: ne voivat olla yksinkertaisia karttoja merkittävimmistä riskeistä, kuten myös merkittävimmistä riskeistä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, merkittävimmistä riskeistä, joiden todennäköisyys on pieni ja joiden vaikutukset ovat huomattavia, ja tarvittaessa tulevista ja/tai kehittymässä olevista riskeistä. Tämän lisäksi voidaan laatia menetyskarttoja sen osoittamiseksi, missä tietyn riskin aiheuttamat mahdolliset menetykset voivat olla muita alueita suuremmat muun muassa altistuksen ja haavoittuvuuden jakautumisen takia.

Eri merkittävimmät riskit olisi mieluiten esitettävä erillisissä kartoissa tai temaattisissa riskikartoissa (esimerkiksi ryhmiteltyinä merkittävimpiin riskeihin, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, tuleviin ja/tai kehittymässä oleviin riskeihin ja merkittävimpiin riskeihin, joiden todennäköisyys on pieni ja joiden vaikutukset ovat huomattavia). Jos mahdollista, kartoista voisi ilmetä, miten haavoittuvuus ja altistuminen vahingolle jakautuu maantieteellisesti riskitasoilla hyvin suuri, suuri, keskimääräinen, pieni ja hyvin pieni.

Riskikartoissa voidaan esittää kaikkien sellaisten osatekijöiden maantieteellinen jakautuminen, joita on suojeltava kansallisella tai alueellisella tasolla. Tällaisia osatekijöitä ovat muun muassa seuraavat: väestö, elintärkeä infrastruktuuri, kuten vesi, sähkön-, kaasun- ja öljyntuotanto; kuljetus ja jakelu; tietoliikenne; maatalous; rahoitus- ja turvallisuuspalvelut; sairaalat; oppilaitokset; ympäristönsuojelualueet ja luontotyypit (Natura 2000 -alueet, merelliset suojelualueet, kansallispuistot, metsät, meri- ja maa-alueiden biologinen monimuotoisuus, vesistöalueet); kulttuuriperintöomaisuus (muun muassa arkeologiset kohteet, muistomerkit, puistot); ja muu merkittävä taloudellinen toiminta (tehtaat, liikeyritykset, energiantuotantolaitokset, maataloustuotanto, karjanhoito, matkailualueet ja -yritykset).

Tällaiset tiedot voidaan koota yhteen käyttämällä paikkatietojärjestelmiä (GIS) tai verkkoalustoja. Mikäli näitä on olemassa, ilmoittakaa tarpeen mukaan asianomainen linkki.

Kysymys 7 Riskinarvioinnin seuranta ja tarkistaminen

Kuvailkaa pääpiirteissään käytössä olevaa järjestelmää, jolla riskinarviointia seurataan ja tarkistetaan, jotta uudet kehityssuuntaukset voidaan ottaa huomioon.

Osana katastrofiriskien hallintaprosessia riskejä tulisi säännönmukaisesti seurata ja tarkastella uudelleen seuraavien seikkojen tarkistamiseksi:

— riskeistä tehdyt oletukset (myös syöttötiedot) pitävät yhä paikkansa,

— oletukset, joihin riskinarviointi perustuu, myös ulkoinen ja sisäinen tilanne, ovat yhä ennallaan,

— odotetut tulokset saavutetaan,

— riskinarvioinnin tulokset vastaavat todellista kokemusta,

— riskinarviointitekniikoita sovelletaan asianmukaisesti,

— riskien käsittely (riskien ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden täytäntöönpano) on tehokasta.

Kysymys 8 Tiedottaminen riskinarvioinnin tuloksista

Kuvailkaa prosessia, jolla kansallisen riskinarvioinnin tuloksista tiedotetaan ja jolla tietoa tuloksista levitetään. Kuvatkaa pääpiirteissään, miten riskinarvioinnin tulokset jaetaan poliittisille päättäjille, eri viranomaisille, joilla on erityyppisiä vastuita, hallinnon eri tasoille ja muille asiaankuuluville sidosryhmille. Kertokaa, tiedotetaanko – ja miten – riskinarvioinnin tuloksista suurelle yleisölle, jotta ihmiset olisivat tietoisia heidän maahansa tai alueeseensa kohdistuvista riskeistä ja/tai voisivat tehdä tietoon perustuvia päätöksiä suojatakseen itseään.

Kun tuloksista tiedotetaan asianmukaisesti, riskinarviointeja voidaan hyödyntää päätöksenteossa. Riskeistä tiedottamisen lopullisena tarkoituksena on se, että riskien kohteena olevat ihmiset voivat tehdä asianmukaiseen tietoon perustuvia päätöksiä itsensä suojaamiseksi ja parantaa ihmisten tietoisuutta riskeistä. Riskeistä tiedottaminen tarkoittaa myös tietojen, neuvojen ja näkemysten jakamista asiantuntijoiden ja sellaisten henkilöiden kesken, joiden terveyteen ja/tai taloudelliseen tai sosiaaliseen hyvinvointiin kohdistuu uhkia. Myös muut kuin valtiolliset toimijat luottavat tarkkoihin riskinarviointeihin. Esimerkiksi kemianteollisuuden aloille on usein annettava tietoa teknologisista riskeistä. Tämän lisäksi nykyään lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä laeissa ja asetuksissa vahvistetun tiedonsaantioikeuden periaatteen täytäntöönpano on merkinnyt sitä, että moniin arviointimenettelyihin kuuluu nykyään julkista osallistumista. Tämä kehityssuuntaus on synnyttänyt tarpeen systemaattiselle lähestymistavalle, jolla riskeistä tiedotetaan julkisen politiikan täytäntöönpanossa.

Osa II. Riskinhallintakyvyn arviointi

2.1 Johdanto

Päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Edistääkseen tehokasta ja johdonmukaista lähestymistapaa katastrofien ennaltaehkäisyssä ja niihin varautumisessa jakamalla muita kuin arkaluonteisia tietoja, – –, ja edistääkseen parhaiden käytäntöjen vaihtoa unionin mekanismin puitteissa jäsenvaltioiden on: – – b) kehitettävä edelleen riskinhallintakyvyn arviointia kansallisella tai asianmukaisella paikallisella tasolla”.

Jäsenvaltioita pyydetään arvioimaan, millainen kyky niillä on omien teknisten, taloudellisten ja hallinnollisten valmiuksiensa perusteella tehdä riskinarviointeja ja riskinhallintasuunnittelua asianmukaisesti ja panna täytäntöön ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteitä.

Näissä ohjeissa esitetään rakenne kunkin maan riskinhallintakyvyn arvioinnista esitettävälle yhteenvedolle. Ehdotettu rakenne on ohjeellinen, ja se on mukautettava kunkin jäsenvaltion tarpeisiin. Ehdotus tulisi mieltää yhteiseksi lähtökohdaksi, jolla pyritään synnyttämään yhteisymmärrystä siitä, mitä näkökohtia kansallisen riskinhallintakyvyn arviointiin pitäisi sisältyä. Yhteenvedossa tulisi keskittyä osassa I määritettyihin merkittävimpiin riskeihin.

2.2 Ohjeet mallin kysymyksiin 9–20 (osa II) vastaamiseen

Kysymys 9 Lainsäädännöllinen, menettelyllinen ja/tai institutionaalinen kehys

Kuvailkaa riskinhallintakyvyn arviointiprosessissa(-prosesseissa) käytössä olevaa kehystä. Ilmoittakaa, perustuuko se säädökseen, strategiseen suunnitelmaan, täytäntöönpanosuunnitelmaan tai muuhun menettelylliseen kehykseen.

Tarvittaessa: Ilmoittakaa, miten usein riskinhallintakykyä arvioidaan ja käytetäänkö riskinhallintakyvyn arviointia (arviointeja) päätöksentekotarkoituksiin.

Tämän kysymyksen tarkoituksena on selkeyttää niitä (tapauksen mukaan) kansallisen tai alueellisen tason lainsäädännöllisiä, menettelyllisiä ja/tai institutionaalisia puitteita, joissa riskinhallintakyvyn arviointiprosessi(-prosessit) virallistetaan ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimia varten. Jos käytössä oleva lainsäädännöllinen kehys on sama kuin se, jota kuvataan kysymykseen 1 annetussa vastauksessa, tässä voidaan viitata kysymykseen 1 annettuihin vastauksiin. Mikäli vastaus eroaa kysymykseen 1 annetusta vastauksesta, jäsenvaltioita pyydetään täsmentämään, onko riskinhallintakyvyn arviointiprosessilla(-prosesseilla) oikeudellista perustaa vai perustuuko se strategiseen suunnitelmaan, täytäntöönpanosuunnitelmaan tai muihin lainsäädännöllisiin/menettelyllisiin kehyksiin ja perustuuko se riskinarviointiin tai onko se seurausta riskinarvioinnista.

Tarvittaessa: Mainitkaa mahdollisista näköpiirissä olevista suunnitelmista lainsäädännöllisen kehyksen kehittämiseksi. Ilmoittakaa, kuinka usein riskinhallintakyvyn arviointi toteutetaan kansallisella ja tarvittaessa alueellisella tasolla, ja/tai kuvailkaa, käytetäänkö tätä arviointia (näitä arviointeja) päätöksentekotarkoituksiin. Ilmoittakaa esimerkiksi, hyödynnetäänkö arviointia riskinhallinnan suunnitteluprosessissa ja/tai ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden täytäntöönpanossa ja käytetäänkö sitä haavoittuvuuksien ymmärtämisen apuna osana riskinarviointia.

Kysymys 10 Toimivaltaisten viranomaisten tehtävät ja vastuut

Kuvailkaa toimivaltaisten viranomaisten tehtäviä ja vastuita kansallisella ja alueellisella tasolla (tapauksen mukaan) siten, että riskinarviointia ja ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimia tarkastellaan erikseen ja tarkastelussa keskitytään tunnistettujen merkittävimpien riskien hallintaan.

Kuvailkaa sitä, miten horisontaalinen koordinointi (monialainen lähestymistapa) varmistetaan näiden toimivaltaisten viranomaisten välillä eritoten tunnistettujen merkittävimpien riskien hallinnan osalta.

Toimivaltaisten viranomaisten ja elinten hallintavalmiudet ja tehtävät/vastuut pitäisi määrittää tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta selkeästi katastrofiriskin hallintasyklin kaikissa vaiheissa (arviointi, ennaltaehkäisy, varautuminen ja avustaminen). Tietoihin voidaan sisällyttää kaavio horisontaalisen koordinoinnin visualisoimiseksi. Nimetkää myös viranomainen, joka toimii hätätilanteissa ympärivuorokautisena yhteyspisteenä kansallisella tasolla, ja kuvailkaa, miten tämä tehtävä on integroitu yleiseen hallintarakenteeseen.

Jäsenvaltioiden tulisi selostaa, miten nämä tehtävät ja vastuut pannaan täytäntöön (esimerkiksi lainsäädännöllä ja/tai menettelysäännöillä) ja miten pyritään varmistamaan hallinnan tehokkuus (esimerkiksi vastuualueiden päällekkäisyyksien ja aukkokohtien välttämiseksi). Kuvailkaa, millaisia toimenpiteitä on käytössä yhteistyön varmistamiseksi näiden toimivaltaisten viranomaisten kesken katastrofiriskin hallintasyklin eri vaiheissa (arviointi, ennaltaehkäisy, varautuminen ja avustaminen), ja kuvailkaa saatuja kokemuksia erityisesti merkittävimpien riskien hallinnan kannalta.

Mikäli toimivaltaisten viranomaisten tehtävien ja vastuiden hallinta edellyttää monialaista lähestymistapaa (esimerkiksi ilmastonmuutokseen sopeutumisen integrointi, kysymys 14), jäsenvaltioita pyydetään huomioimaan voimassa oleva EU:n lainsäädäntö ja/tai politiikat (ks. liite).

Kysymys 11 Asiaankuuluvien sidosryhmien tehtävät

Kertokaa, tiedotetaanko asiaankuuluville sidosryhmille katastrofiriskien hallintaprosessista(-prosesseista) tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta ja osallistuvatko nämä sidosryhmät kyseiseen prosessiin (kyseisiin prosesseihin). Jos vastaus on myönteinen, kuvailkaa tiedotusta/osallistumista.

Kyky hallita riskejä riippuu enenevässä määrin erilaisten julkisten ja yksityisten sidosryhmien osallistamisesta ja yhteistyöstä niiden kanssa. Tällaisia sidosryhmiä ovat muiden muassa katastrofinhallinnan toimistot, terveyspalvelut, palonsammutusyksiköt, poliisivoimat, liikenteenharjoittajat/sähkömarkkinaoperaattorit/viestintäoperaattorit, vapaaehtoisjärjestöt, kansalaiset/vapaaehtoiset, yksityiset maanomistajat, vakuutusala, tiedeyhteisö ja tutkimuslaitokset, asevoimat ja muiden maiden järjestöt (ylikansallisessa katastrofiriskin hallinnassa). EU:n lainsäädännössä todetaan, että ”katastrofiriskien ennaltaehkäisy ja hallinta edellyttävät sellaisten riskinhallintatoimenpiteiden suunnittelua ja toteuttamista, joihin kuuluu monenlaisten toimijoiden koordinointia” (25).

Ilmoittakaa, varmistetaanko tämä yhteistyö riskinarviointiprosessissa(-prosesseissa) tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta, katastrofiriskien hallinnan suunnitteluprosesseissa ja tarvittaessa ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden täytäntöönpanossa. Jos vastaus on myönteinen, kuvailkaa, miten tämä toteutetaan.

Tarvittaessa: Kertokaa, miten julkisia ja yksityisiä sidosryhmiä tiedotetaan ja miten tietojen jakaminen (myös saatujen kokemusten ja datan jakaminen) on järjestetty. Tässä voidaan viitata kysymykseen 8 annettuihin vastauksiin.

Kysymys 12 Menettelyt ja toimenpiteet kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla

Kuvailkaa menettelyjä, jotka on otettu käyttöön katastrofiriskien hallintaprosessiin(-prosesseihin) osallistuvien kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason viranomaisten välisen vertikaalisen yhteistyön varmistamiseksi tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta.

Jäsenvaltioiden olisi selostettava menettelyjä ja toimenpiteitä, joilla varmistetaan vertikaalinen yhteistyö kansallisten, alueellisten ja paikallisten tasojen kesken tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta.

Ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden suunnitteluprosessissa on määritettävä menettelyt, joiden avulla riskiä vähennetään kansallisesti, alueellisesti ja paikallisesti. Kuten päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 14 kappaleessa (26) todetaan, alue- ja paikallisviranomaisilla voi olla tärkeä rooli ennaltaehkäisyssä; ne myös reagoivat katastrofeihin ensimmäisinä yhdessä vapaaehtoisten kanssa. Jäsenvaltioita pyydetään näin ollen ilmoittamaan, onko käytössä sovittuja yhteistyömekanismeja, muun muassa päätöksentekomenettelyjä, jotka auttavat riskien ensisijaisuusjärjestyksen määrittämisessä, ja alueellisia suunnitelmia sekä mahdollisia avustustoimintaa tukevia rahoitusjärjestelyjä.

Tarvittaessa: Kuvailkaa tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta käytössä olevia katastrofiriskien hallintatoimenpiteitä hallinnon eri tasoilla. Tätä voidaan havainnollistaa taulukolla, josta tunnistetut merkittävimmät riskit käyvät ilmi.

Kysymys 13 Menettelyt ja toimenpiteet rajat ylittävällä, alueidenvälisellä ja kansainvälisellä tasolla

Kuvailkaa menettelyjä, jotka on otettu käyttöön yhteistyön varmistamiseksi rajat ylittävällä, alueidenvälisellä ja kansainvälisellä tasolla katastrofiriskien hallinnassa tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta. Kuvailkaa käytössä olevia toimenpiteitä, joilla varmistetaan katastrofiriskien hallinta tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta.

Tarvittaessa: Ilmoittakaa, laaditaanko katastrofiriskien hallintapolitiikat siten, että niissä otetaan huomioon kansainväliset sitoumukset, kuten Sendain kehys katastrofiriskien vähentämiseksi 2015–2030 ja kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman kestävän kehityksen tavoitteet.

Kun otetaan huomioon kansainvälinen yhteistyö ja unionin pelastuspalvelumekanismista annetun päätöksen N:o 1313/2013/EU hiljattainen muuttaminen (erityisesti päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 28 kappale (27)), tämän jakson tarkoituksena on selvittää, varmistetaanko osallistuminen rajat ylittävällä, alueidenvälisellä ja kansainvälisellä tasolla ja miten tämä tapahtuu.

Jäsenvaltioita pyydetään kertomaan, tehdäänkö katastrofeja edeltävässä vaiheessa jonkinlaista rajat ylittävää (28), alueidenvälistä ja kansainvälistä yhteistyötä, ja jos tehdään, millaisessa muodossa (ennaltaehkäisy ja varautuminen) yhteistyö toteutetaan. Selostakaa, miten tämä yhteistyö varmistetaan (esimerkiksi yhteistyöpöytäkirjoilla tai palvelutasosopimuksilla). Ilmoittakaa myös, pannaanko joitain varautumistoimenpiteitä täytäntöön yhteisesti (esimerkiksi ennakkovaroitusjärjestelmät tai yhteiset koulutustilaisuudet ja harjoitukset), jotta varmistetaan, että katastrofeihin vastataan nopeasti ja tehokkaasti, kun tunnistetut merkittävimmät riskit toteutuvat.

Mikäli ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimenpiteiden hallinta edellyttää monialaista lähestymistapaa (esimerkiksi ilmastonmuutokseen sopeutumisen integrointi, kysymys 14), voidaan viitata voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön (ks. liite).

Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa hyväksytty Sendain kehys (29) on vapaaehtoinen ei-sitova sopimus, jolla kansalliset hallitukset ovat sitoutuneet ennalta ehkäisemään uusia ja vähentämään olemassa olevia katastrofiriskejä vähentämällä altistumista ja haavoittuvuutta ja parantamalla varautumista, minkä seurauksena yleinen katastrofien sietokyky paranee. YK:n huippukokouksessa vuonna 2015 hyväksytyissä kestävän kehityksen tavoitteissa (30) määritetään 17 kestävää kehitystä koskevaa tavoitetta (31). Kummankin toimintaohjelman täytäntöönpaneminen edellyttää vankkaa indikaattorikehystä, jolla edistystä katastrofiriskien vähentämisessä voidaan seurata. Tarkemmin sanottuna Sendain kehyksen seitsemän tavoitteen täytäntöönpanossa saavutetun edistyksen seurantaan on olemassa 38 indikaattoria, ja kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisen kestävän kehityksen saavuttamiseksi on taas määritetty 17 tavoitetta ja 169 alatavoitetta.

Komissio osallistuu molempien toimintaohjelmien täytäntöönpanoon ja on laatinut toimintasuunnitelmia (32) ja pohdinta-asiakirjoja (33) näissä tavoitteissa saavutetun edistyksen seuraamiseksi. Jäsenvaltioita pyydetään tarvittaessa kuvailemaan, miten niiden katastrofiriskien hallintapolitiikoilla edesautetaan näiden kahden toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamista.

Kysymys 14 Erityishuomio ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeviin toimenpiteisiin

Ilmoittakaa, onko katastrofiriskien vähentämistä ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien toimenpiteiden välillä saatu aikaan synergiavaikutuksia kansallisella tai alueellisella tasolla (tapauksen mukaan) tunnistettujen ilmastonmuutokseen liittyvien merkittävimpien riskien (kysymys 4) osalta. Jos vastaus on myönteinen, kuvailkaa, miten tämä on saatu aikaan.

Kun otetaan huomioon se, että unionin pelastuspalvelumekanismia koskevaa lainsäädäntöä on hiljattain muutettu, nimittäin se, että ”kaikkien toimien olisi oltava johdonmukaisia kansainvälisten sitoumusten kanssa, joita ovat muun muassa – – ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien (YK) puitesopimuksen nojalla hyväksytty Pariisin sopimus – –, ja toimilla olisi aktiivisesti edistettävä niiden noudattamista” (34), tämän kysymyksen tarkoituksena on selvittää, pystytäänkö ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien toimenpiteiden ja kansallisten ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden välillä saamaan aikaan synergiavaikutuksia ja miten tämä tapahtuu.

Ilmastonmuutokseen sopeutumisella voidaan tukea työtä, jolla pyritään torjumaan ilmastoon liittyviä katastrofeja. Kustannustehokkaat sopeutumistoimenpiteet edellyttävät hyvää koordinointia suunnittelun ja hallinnan eri tasoilla. Ilmastonmuutosta koskevassa YK:n puitesopimuksessa kansallisia sopeutumisstrategioita ja -suunnitelmia suositellaan nimenomaisesti sopeutumispolitiikkojen ja -toimien välineeksi. Jäsenvaltioita pyydetään viittaamaan tällaisiin strategioihin ja kuvailemaan, onko ne integroitu – ja jos on, niin miten – kansallisiin katastrofiriskien ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteisiin tai toisinpäin. Jos ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimenpiteiden hallinta edellyttää monialaista lähestymistapaa, voidaan viitata voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön (ks. liite).

Kysymys 15 Erityishuomio kriittisen infrastruktuurin suojelutoimenpiteisiin

Ilmoittakaa, onko käytössä toimenpiteitä, joilla suojellaan kriittistä infrastruktuuria, jota pidetään tarpeellisena yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen ylläpitämiseksi.

Kun otetaan huomioon unionin pelastuspalvelumekanismista annetun päätöksen hiljattainen muuttaminen, erityisesti päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 8 kappale (35), ja EU:n elintärkeää infrastruktuuria koskevan direktiivin 7 artiklan 1 kohta (36), tällä kysymyksellä pyritään selvittämään, onko ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteitä pantu täytäntöön kriittisen infrastruktuurin suojelemiseksi ja miten tämä on toteutettu.

Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan, onko niillä käytössä kriittistä infrastruktuuria koskevaa toimintapolitiikkaa. Ilmoittakaa, onko jäsenvaltiossa laadittu luettelo kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista ja tarkistetaanko luetteloa säännöllisesti tämän politiikan osana sekä onko kriittisen infrastruktuurin suojelun synnyttämät investointitarpeet määritetty. Jos kriittistä infrastruktuuria koskevien ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimenpiteiden hallinta edellyttää monialaista lähestymistapaa, voidaan viitata voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön (ks. liite).

Kysymys 16 Rahoituslähde(-lähteet)

Ilmoittakaa, voidaanko talousarviossa kohdentaa resursseja joustavasti silloin, kun resursseja tarvitaan kiireellisesti, ja missä määrin katastrofirahastoista tuetaan ennalta ehkäiseviä toimia.

Kuvailkaa rahoituslähteitä (esimerkiksi kansallinen, alueellinen, julkinen, yksityinen rahoitus, mukaan lukien vakuutukset, EU:n rahoitus ja muu kansainvälinen rahoitus), joita käytetään ryhdyttäessä ensisijaisiin toimenpiteisiin katastrofiriskien hallinnan alalla, kun arvioidaan ja ehkäistään tunnistettuja merkittävimpiä riskejä ja varaudutaan ja reagoidaan niihin.

Rahoitustuen eri muodot, joita EU tarjoaa käytettäväksi ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteisiin, on mainittava, mikäli niitä käytetään. Näitä ovat muun muassa koheesiorahaston varat, yhteinen maatalouspolitiikka, Life-ohjelma (37), sisäisen turvallisuuden rahasto (38), Horisontti 2020 (39), unionin pelastuspalvelumekanismin useita maita koskeviin ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteisiin myönnettävät avustukset ja äskettäin käyttöön otetut suorat avustukset. Myös EU:n rakenneuudistusten tukiohjelmaa (40) voidaan käyttää valmiuksien kehittämiseen ja poliittisten kehysten ja välineiden laatimiseen.

Rahoitusvaroja tulisi olla saatavilla ja nopeasti käytettävissä riskinarvioinnissa ja suunnittelussa tunnistetuissa hätätilanteissa. Kuvailkaa, miten resurssien joustavaan kohdentamiseen liittyviä talousarvio- ja oikeudellisia kysymyksiä käsitellään täytäntöönpanoprosessissa (mitkä hallintoviranomaiset ottavat tähän osaa), ja ilmoittakaa, onko olemassa suunnitelmia taloudellisen taakan jakamiseksi (saatavilla oleva EU:n tai kansainvälinen rahoitus). Rahoituslähteiden hallinnointirakennetta voidaan havainnollistaa kaaviolla.

Ilmoittakaa myös, pyritäänkö sidosryhmien (kuten yksityisen sektorin toimijoiden, vakuutusalan toimijoiden) kanssa tekemään sopimuksia näiden kustannusten kattamiseksi tai onko tällaisia sopimuksia jo käytössä. Ilmoittakaa, onko olemassa jonkinlaisia kansallisia katastrofirahastoja tai -ohjelmia (esimerkiksi hätärahastoja, rahoitusriskin siirtomekanismeja) ja liittyvätkö ne ilmastonmuutoksen vaikutuksiin.

Kysymys 17 Infrastruktuuri, voimavarat ja välineet

Kuvailkaa, mitä on tehty sen varmistamiseksi, että käytettävissä on riittävästi voimavaroja, joilla voidaan lieventää katastrofien vaikutuksia ja vastata nopeasti tunnistettuihin merkittävimpiin riskeihin liittyviin katastrofeihin.

Raportoikaa, millainen kyky maalla on varmistaa, että käytössä on riittävästi infrastruktuuria, voimavaroja ja välineitä, joilla voidaan lieventää katastrofien vaikutuksia ja vastata nopeasti katastrofeihin. Ilmoittakaa, onko olemassa menettelyjä, joilla pidetään huolta siitä, että nämä voimavarat ovat kunnossa ja ajan tasalla (esimerkiksi säännöllisellä ylläpidolla tai voimavarojen inventoinnilla) tunnistettujen merkittävimpien riskien osalta.

Tarvittaessa: Ilmoittakaa myös, kehitetäänkö varautumis- ja avustusvalmiuksia sitä silmällä pitäen, että niillä voidaan vastata yksittäisiin riskeihin, vai kehitetäänkö niitä niin, että niillä voidaan ensi sijassa vastata riskistä riippumatta tällaisten riskien vaikutuksiin (esimerkiksi etsintä- ja pelastustoimi, evakuointi, suojatilojen tarjoaminen ja loukkaantuneiden ja sairaiden henkilöiden toimittaminen sairaalahoitoon).

Kysymys 18 Erityishuomio katastrofien aiheuttamia menetyksiä koskevien tietojen keruuseen ja siihen liittyviin menettelyihin

Ilmoittakaa, onko käytössä järjestelmää, jolla kerätään tietoja katastrofien aiheuttamista menetyksistä. Kuvailkaa, miten tietoja kerätään tunnistetuista merkittävimmistä riskeistä.

Tiedot ja tilastot ovat tärkeitä katastrofien vaikutusten ja kustannusten ymmärtämiseksi. Keräämällä ja analysoimalla tietoja systemaattisesti pystytään tekemään asianmukaiseen tietoon perustuvia poliittisia päätöksiä, joilla vähennetään katastrofiriskejä ja parannetaan katastrofien sietokykyä. Katastrofien aiheuttamia menetyksiä kuvaavien tietokantojen avulla katastrofiriskien hallinnasta vastaavat henkilöt voivat tutkia katastrofiriskeihin liittyviä säännönmukaisuuksia ja kehityssuuntauksia aiempien tapahtumien perusteella. Tällaisten säännönmukaisuuksien ja kehityssuuntausten ymmärtäminen auttaa ennakoimaan laajamittaisista tapahtumista (toistuvista tapahtumista) aiheutuvia tulevia menetyksiä ja hahmottamaan, vähennetäänkö katastrofiriskien hallinnalla tehokkaasti tällaista riskiä. Euroopan tasolla yhteinen tutkimuskeskus on alkanut kehittää riskitietokeskusta (engl. Risk Data Hub) (41). Katastrofeihin liittyvien datajoukkojen tietojen keruuseen käytettävät menetelmät vaihtelevat, ja niin vaihtelevat myös tällaisten tietojen maantieteellinen laajuus ja tarkkuus. Kansainvälisellä tasolla samankaltaisia hankkeita on kehitteillä Sendain kehyksen täytäntöönpanon seurannan (42) yhteydessä.

Ilmoittakaa, onko kehitteillä menetelmiä vahinkojen (myös ihmishenkien menetysten) raportointiin ja kerätäänkö tiedot riskin vai katastrofin aiheuttaman menetyksen lajin (taloudellinen, inhimillinen tai muunlainen menetys) mukaan. Ilmoittakaa, jaetaanko näitä tietoja sidosryhmille ja yleisön edustajille; osallistuvatko sidosryhmät vahinkojen raportointiin ja/tai kustannusten arviointiin; onko vahinkotapahtumien tietojen dokumentointi ja tallentaminen säännöllistä vai satunnaista; miltä ajanjaksolta tiedot ovat; ja saatetaanko nämä raportit yleisön saataville.

Mikäli katastrofien aiheuttamia menetyksiä koskevien tietojen hallinta edellyttää monialaista lähestymistapaa (tässä tulevat kyseeseen myös INSPIRE-direktiiviin kuuluvat vaatimukset (43)), voidaan viitata voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön (ks. liite).

Kysymys 19 Erityishuomio ennakkovaroitusjärjestelmien välineisiin ja menettelyihin

Kuvailkaa käytössä olevia järjestelmiä, jotka on tarkoitettu vaarojen varhaiseen havaitsemiseen ja tunnistettujen merkittävimpien riskien seurantaan. Ilmoittakaa, onko järjestelmään integroitu ennustamismenetelmiä.

Ennakkovaroitusjärjestelmä on olennainen osatekijä katastrofiriskien vähentämisessä. Sillä viitataan tietojen systemaattiseen keräämiseen ja analysointiin, minkä ansiosta voidaan ennakoida ja tunnistaa kehittymässä olevia ja toistuvia riskejä. Jäsenvaltioita pyydetään kuvailemaan käytössä olevia järjestelmiä vaarojen varhaiseen havaitsemiseen ja tunnistettujen merkittävimpien riskien seurantaan ja kertomaan, sisältyykö tällaisiin järjestelmiin ennustamismenetelmiä.

Ennakkovaroitusjärjestelmiä on useita sekä maailmanlaajuisella (esimerkiksi maailmanlaajuinen kriisihälytys- ja koordinointijärjestelmä, engl. Global Disaster Alert and Coordination System (44)) että Euroopan tasolla. Copernicuksen hätätilanteiden hallintapalvelut (45) tuottavat tietoa hätäavusta erityyppisissä katastrofeissa, kuten ilmastoon liittyvissä vaaratilanteissa, geofysikaalisissa vaaratilanteissa, ihmisen tahallaan tai tahattomasti aiheuttamissa katastrofeissa tai muissa humanitaarisissa kriiseissä. Tietoja voidaan hyödyntää myös ennaltaehkäisy-, varautumis- ja jälkihoitotoimissa. Tällaisiin järjestelmiin kuuluvat myös EU:n metsäpalotietojärjestelmä (EFFIS) (46), eurooppalainen tulvatietojärjestelmä (EFAS) (47) ja eurooppalainen kuivuuden seurantajärjestelmä (EDO) (48). Hiljattain perustettu Euroopan yhteisön säteilyhätätilanteita koskeva nopean tietojenvaihdon järjestelmä (ECURIE) (49) huolehtii pikaisten ilmoitusten antamisesta ja tietojenvaihdosta säteily- tai ydinhätätilanteissa.

Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan, ovatko kansalliset ennakkovaroitusjärjestelmät yhteydessä Euroopan ja maailmanlaajuisella tasolla käytettävissä oleviin ennakkovaroitusjärjestelmiin, ja jos ovat, miten tämä on toteutettu. Ilmoittakaa myös, onko yhteyksiä luotu meteorologisia ja seismisiä ilmiöitä seuraaviin laitoksiin sekä kansallisesti että alueellisesti (sikäli kuin tällaisia laitoksia on) ja merkittäviin kansallisiin yhteisöihin tai tutkimuslaitoksiin, jotka seuraavat katastrofeja johdonmukaisesti, ja jos tällaisia yhteyksiä on, miten ne on luotu. Tässä voidaan viitata kysymykseen 18 annettuihin vastauksiin.

Jos ennaltaehkäisy-, varautumis- ja avustustoimenpiteiden hallinta edellyttää ennakkovaroitusjärjestelmien osalta monialaista lähestymistapaa (esimerkiksi rajat ylittäviä terveysuhkia koskevat ennakkovaroitusjärjestelmät (50), tulvadirektiivi (51)), voidaan viitata voimassa olevaan EU:n lainsäädäntöön (ks. liite).

Kysymys 20 Riskeistä tiedottaminen ja viestintä yleisen tietoisuuden lisäämiseksi

Kuvailkaa, miten yleisölle tiedotetaan siitä, mihin toimiin on ryhdyttävä, kun kohdataan riskejä. Ilmoittakaa esimerkiksi, onko käytössä strategiaa yleisön kouluttamiseen ja tietoisuuden lisäämiseen. Kertokaa, osallistuvatko kohderyhmät ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden määrittämiseen ja riskeihin liittyvien tiedotus- ja viestintätoimien toteuttamiseen, ja jos osallistuvat, niin millä tavalla.

Kansalaisten tulisi osallistua ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden täytäntöönpanoon seuraavilla kahdella painopistealueella: riskejä koskeva koulutus sekä yleisen tietoisuuden lisääminen ja yleisölle suunnattu tiedotus, joissa käsitellään muun muassa varoitusmerkkien asianmukaista tulkintaa ja asianmukaisia toimenpiteitä haavoittuvuuden ja altistuksen pienentämiseksi ja itsensä suojaamiseksi. ”Edistyminen yleisen katastrofitietoisuuden parantamisessa ja valmiuden lisäämisessä niiden kohtaamiseen mitattuna unionin kansalaisten tietoisuudella oman alueensa riskeistä” (52) on päätöksen N:o 1313/2013/EU täytäntöönpanon seurannassa, arvioinnissa ja tarkistamisessa käytettävä indikaattori.

Monimutkaisten riskien hallinta edellyttää tehokkaita tiedotus- ja viestintäjärjestelmiä ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi niin, että niissä huomioidaan yksittäisten yhteisöjen tarpeet ja hyvin haavoittuvien ryhmien (kuten moninaisia kulttuurisia, sosiaalisia tai koulutuksellisia taustoja edustavien ryhmien) erityistarpeet. Joukkotiedotusvälineillä (radio, televisio), vaihtoehtoisilla tiedotusvälineillä ja yleistä tietoisuutta lisäävillä kampanjoilla ja koulutuskampanjoilla voidaan tehokkaasti lisätä yleisön tietoisuutta riskeistä.

Jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan, onko niillä sääntöjä ja menettelyjä, joilla varmistetaan, että poliittisille päättäjille, asiaankuuluville sidosryhmille ja kansalaisille (muun muassa tietyille haavoittuville ryhmille) jaetaan tietoa, niiden kanssa viestitään ja niitä koulutetaan ja yleistä tietoisuutta merkittävimmistä riskeistä lisätään eri tiedotusvälineiden (myös esimerkiksi sosiaalisen median) kautta. Tässä voidaan viitata kysymykseen 9 annettuihin vastauksiin. Kuvailkaa myös sitä, miten kansalaisille annetaan tiedotusta ennen katastrofia, sen aikana ja sen jälkeen, ja kertokaa, onko tähän kehitetty hyviä käytäntöjä.

Ennakkovaroitusjärjestelmän on tarjottava oikea-aikaista ja tehokasta tiedotusta, jotta katastrofin vaikutusta väestöryhmiin voidaan lieventää. Yleisölle annettavien varoitusviestien ja -merkkien on oltava tehokkaita. Kuvailkaa, mitä tehdään sen varmistamiseksi, että ennakkovaroitusmerkit ymmärretään riskialttiissa yhteisöissä ja että niissä ollaan tietoisia tarvittavista suojautumistoimenpiteistä. Hyvin riskialttiilla alueilla tulisi pitää säännöllisiä harjoituksia jatkuvan varautumisen varmistamiseksi. Kuvailkaa käytössä olevia asiaankuuluvia toimenpiteitä.

Osa III Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet, joilla torjutaan merkittävimpiä riskejä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja tarvittaessa riskejä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia

3.1 Johdanto

Erilaisia ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteitä suunnitellaan ja pannaan täytäntöön niiden riskien hallitsemiseksi ja vähentämiseksi, jotka on tunnistettu kansallisessa tai asiaankuuluvassa alueellisessa riskinarvioinnissa. Koska riskit eivät kuitenkaan pysähdy valtioiden rajoille, rajat ylittävä katastrofiriskien hallinta on ensiarvoisen tärkeää katastrofien sietokyvyn parantamiseksi kaikkialla Euroopassa.

Kuvauksissa ensisijaisista ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä, joilla torjutaan sellaisia merkittävimpiä riskejä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ei pidä rajoittua tarkastelemaan vain pelastuspalveluviranomaisten täytäntöön panemia ja suunnittelemia toimenpiteitä. Ottakaa huomioon myös muiden asiaankuuluvien laitosten tai elinten täytäntöön panemat ja suunnittelemat ensisijaiset toimenpiteet. Kuvattavien toimenpiteiden ei myöskään pitäisi rajoittua vain maiden väliseen yhteistyöhön perustuviin toimenpiteisiin (”rajat ylittäviin toimenpiteisiin”); niihin tulisi sisällyttää myös sellaiset ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet, jotka on pantu täytäntöön ja suunniteltu siten, että niillä voitaisiin puuttua asianomaiseen riskiin kokonaisuutena.

Ensisijaisten ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden kuvauksiin pitäisi myös sisällyttää riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia. Jäsenvaltioita kehotetaan tarpeen mukaan jakamaan tietoa näihin riskeihin liittyvistä ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä.

3.2 Ohjeet mallin kysymyksiin 21–24 (osa III) vastaamiseen

Jäsenvaltioiden tulisi valikoida riskit, joita ne pitävät merkittävimpinä riskeinä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, osassa I (Riskinarviointi) määritettyjen riskien joukosta. Lähestymistavan mukaan merkittävimmiksi riskeiksi voidaan määrittää riskit, joiden todennäköisyys on suuri ja joiden vaikutukset ovat huomattavia. Ilmaisu voidaan tulkita myös niin, että sillä tarkoitetaan sellaisia merkittävimpiä riskejä, joiden vaikutukset ja todennäköisyystaso on arvioitu sellaisiksi, että kyseisiä riskejä voidaan pitää ”ei-hyväksyttävinä” (”kohtuuttomina”) ja ne olisi asetettava riskien käsittelyssä ensi sijalle. Tietyissä jäsenvaltioissa jotkin merkittävimmiksi katsotuista riskeistä voivat näin ollen olla ”ei-hyväksyttäviä”, mikäli niiden vaikutukset on arvioitu huomattaviksi, vaikka niiden todennäköisyys olisikin pieni. Tässä annetuissa ohjeissa ei määrätä, miten jäsenvaltioiden pitäisi tulkita merkittävimmän riskin käsitettä tai miten niiden pitäisi priorisoida riskejä.

Mainitkaa 6 artiklan 1 kohdan d alakohdan raportointivaatimusten mukaisesti, millä näistä merkittävimmistä riskeistä on mahdollisia rajat ylittäviä vaikutuksia. Ottakaa huomioon seuraavat vaikutukset:

— vaikutukset, jotka johtuvat naapurimaassa tai naapurimaissa syntyneistä riskeistä;

— vaikutukset, jotka leviävät naapurimaahan tai -maihin;

— vaikutukset, jotka vaikuttavat kahteen tai useampaan maahan samanaikaisesti.

Kysymys 21 Merkittävimmät riskit, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia

Luetelkaa merkittävimmät riskit, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia.

Nämä ovat riskejä, joiden osalta ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet raportoidaan osan I (Riskinarviointi) kysymyksen 3.1 perusteella.

Kysymys 22 Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet

Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet voidaan määrittää niiden odotettujen myönteisten vaikutusten mukaan, joita niillä on tai tulee olemaan riskien vähentämiseen (sen mukaan, miten tehokkaita ne ovat). Ensisijaisia toimenpiteitä voivat olla myös sellaiset toimenpiteet, joita tarvitaan kiireisimmin tiettyyn riskiin vastaamiseksi. Ne voidaan ymmärtää ”lippulaivatoimenpiteiksi”. Niitä on toteutettu toisinaan erityisen vakavan katastrofin jälkeen. Miten ”ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet” on määritelty tässä yhteydessä?

Ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet voivat olla joko rakenteellisia tai muita kuin rakenteellisia toimenpiteitä:

— rakenteelliset toimenpiteet: ”rakenteelliset toimenpiteet ovat mitä tahansa fyysisiä rakenteita, joilla pyritään vähentämään tai välttämään vaaratekijöiden mahdollisia vaikutuksia, tai rakennusteknisiä tai -teknologisia ratkaisuja, joilla pyritään parantamaan rakenteiden tai järjestelmien kykyä kestää tai sietää vaaratekijöitä” (53). Tällaisia toimenpiteitä voivat olla muiden muassa väestön siirtäminen, luonnonympäristön muuttaminen silloin, kun se on perusteltua (esimerkiksi pengerrykset), luontoon perustuvat ratkaisut (esimerkiksi luonnolliset vedenpidätystoimet) tai metsänhoitokäytännöt (esimerkiksi metsän muuttaminen muuhun käyttöön, palonkatkaisulinjat, kulotukset);

— muut kuin rakenteelliset toimenpiteet: ”muut kuin rakenteelliset toimenpiteet ovat toimenpiteitä, joihin ei liity fyysisiä rakenteita ja joissa katastrofiriskejä ja katastrofien vaikutuksia vähennetään osaamisella, käytännöillä taikka sopimuksilla toimintapolitiikan ja lakien kautta, yleistä tietoisuutta parantamalla ja koulutuksella” (54).

Toimenpiteet voivat olla joko täytäntöönpantuja tai suunniteltuja toimenpiteitä:

— täytäntöönpannuilla toimenpiteillä tarkoitetaan meneillään olevia toimenpiteitä, joilla vähennetään katastrofiriskejä (tai joiden tarkoituksena on vähentää niitä);

— suunnitellut toimenpiteet ovat toimenpiteitä, jotka tullaan varmasti toteuttamaan joko siksi, että niille on jo hankittu rahoitus, tai siksi, että ne ovat osa hyväksyttyä ja sitovaa suunnitelmaa tai strategiaa. Tarpeen mukaan näitä toimenpiteitä voidaan verrata toimenpiteisiin, jotka olisi mieluiten toteutettava riskien vähentämiseksi, mutta joita ei ole toistaiseksi suunniteltu. Nämä toimenpideryhmät on kuitenkin erotettava toisistaan.

Jäsenvaltiot raportoivat jo tiettyjen riskien osalta ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä EU:n lainsäädännön eri aloilla ja eri politiikoissa. Mikäli EU:n lainsäädännössä taikka politiikoissa on jo entuudestaan edellytetty ensisijaisten ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden raportointia kyseessä olevan riskin osalta, viitatkaa mahdollisiin komissiolle jo toimitettuihin raportteihin (ks. liite). Viitatkaa ainoastaan sellaisiin asiakirjoihin, joissa käsitellään sekä ennaltaehkäisy- että varautumistoimenpiteitä – mikäli toinen toimenpideryhmistä puuttuu (taikka molemmat puuttuvat), ne tulisi sisällyttää kysymyksen 22.1 tai 22.2 yhteyteen.

Kysymys 22.1 Ensisijaiset ennaltaehkäisytoimenpiteet

Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia ennaltaehkäisytoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä.

Kuvailkaa tässä yhteydessä tarpeen mukaan sekä rakenteellisia että muita kuin rakenteellisia toimenpiteitä (ks. selitykset edellä).

Kuvailkaa ensisijaisten ennaltaehkäisytoimenpiteiden osalta tapauksen mukaan seuraavia osatekijöitä:

— vastuuviranomaiset/-laitokset;

— täytäntöönpanoaikataulu;

— rahoituslähde(-lähteet).

Edellä mainitut osatekijät voidaan tarvittaessa esittää useiden toimenpiteiden ryhmissä.

Ennaltaehkäisytoimenpiteet ovat toimenpiteitä, jotka vähentävät ihmisten ja omaisuuden altistusta ja haavoittuvuutta tietylle vaaralle tai tietyille vaaroille ja ehkäisevät näin ennalta katastrofin syntymistä. Päätöksessä N:o 1313/2013/EU ennaltaehkäisyllä tarkoitetaan ”toimia, joilla on tarkoitus vähentää riskejä tai rajoittaa katastrofeista ihmisille, ympäristölle, omaisuudelle, kulttuuriperintö mukaan lukien, aiheutuvia haitallisia seurauksia” (55).

Esimerkkejä ennaltaehkäisytoimenpiteistä ”ovat muun muassa padot tai suojapenkereet, jotka poistavat tulvariskejä, maankäyttöä koskevat määräykset, joissa kielletään oleskelu erittäin riskialttiilla alueilla, maanjäristystekniset ratkaisut, joilla varmistetaan kriittisen rakennuksen säilyminen ja toimintakyky kaikissa todennäköisissä maanjäristyksissä, ja immunisointi rokotuksella torjuttavia tauteja vastaan” (56).

Kysymys 22.2 Ensisijaiset varautumistoimenpiteet

Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia varautumistoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä.

Kuvailkaa tarpeen mukaan sekä rakenteellisia että muita kuin rakenteellisia toimenpiteitä (ks. selitykset edellä).

Kuvailkaa ensisijaisten varautumistoimenpiteiden osalta tapauksen mukaan seuraavia osatekijöitä:

— vastuuviranomaiset/-laitokset;

— täytäntöönpanoaikataulu;

— rahoituslähde(-lähteet).

Edellä mainitut osatekijät voidaan tarvittaessa esittää useiden toimenpiteiden ryhmissä.

Varautumistoimenpiteiden tarkoituksena on kehittää tarvittavia valmiuksia kaiken tyyppisten hätätilanteiden tehokkaaseen hallintaan. Päätöksessä N:o 1313/2013/EU varautumisella tarkoitetaan ”henkilöiden ja tarvikkeiden sekä rakenteiden, yhteisöjen ja järjestöjen ennalta toteutettujen toimien avulla saatua valmiutta ja kykyä varmistaa nopeat ja tehokkaat avustustoimet katastrofitilanteessa” (57).

Varautumistoimenpiteisiin voidaan ymmärtää kuuluvan kriisinhallinta- / hätätilanteiden hallintatoimia, mutta niitä ei pidä rajata koskemaan yksinomaan kriisinhallintaa / hätätilanteiden hallintaa. Esimerkiksi ennakkovaroitusjärjestelmät sekä koulutus ja harjoitukset katsotaan varautumistoimenpiteiksi, vaikka niitä käytetään ja ne ovat käytössä myös hätätilanteiden välisenä aikana.

Kopioikaa edellä esitetyt kysymykset, jos tähän on tarpeen sisällyttää tiedot useista rajat ylittävistä riskeistä.

Tarvittaessa:

Kysymys 23 Riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia

Luetelkaa mahdolliset riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia.

Osassa I (Riskinarviointi) määritettyjen riskien perusteella jäsenvaltioiden tulisi tarvittaessa määrittää riskit, jotka ovat niiden näkemyksen mukaan riskejä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia. Jos käytetään riskimatriisia, tällaiset riskit sijoittuvat matriisin vasempaan yläkulmaan (pieni todennäköisyys ja huomattava vaikutus). Ottakaa myös huomioon, että riskit, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia, eivät välttämättä kuulu ”merkittävimpien riskien” käsitteen alaan. Jäsenvaltioita kuitenkin kehotetaan tarvittaessa määrittämään riskejä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia, ja kuvailemaan ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteitä näiden riskien torjumiseksi.

Kysymys 24 Ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet

Ks. selitys kysymyksessä 22.

Mikäli tietty riski, jonka todennäköisyys on pieni mutta jonka vaikutukset ovat huomattavia, voidaan luokitella myös niihin merkittävimpiin riskeihin, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, raportoikaa ensisijaiset ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteet ainoastaan kerran ja varustakaa kohdat ristiviittauksilla.

Jäsenvaltiot raportoivat jo tiettyjen riskien osalta ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä EU:n lainsäädännön muilla aloilla ja muissa politiikoissa. Mikäli EU:n lainsäädännössä taikka politiikoissa on jo entuudestaan edellytetty ensisijaisten ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteiden raportointia kyseessä olevan riskin osalta, voidaan viitata olemassa oleviin raportteihin (ks. liite).

Viitatkaa ainoastaan sellaisiin asiakirjoihin, joissa käsitellään sekä ennaltaehkäisy- että varautumistoimenpiteitä – mikäli toinen toimenpideryhmistä puuttuu (taikka molemmat puuttuvat), ne tulisi sisällyttää kysymyksen 24.1 ja/tai 24.2 yhteyteen.

Kysymys 24.1 Ensisijaiset ennaltaehkäisytoimenpiteet

Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia ennaltaehkäisytoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä.

Ks. selitys kysymyksessä 22.1.

Kysymys 24.2 Ensisijaiset varautumistoimenpiteet

Kuvailkaa olemassa olevia ensisijaisia varautumistoimenpiteitä ja mahdollisia suunniteltuja toimenpiteitä.

Ks. selitys kysymyksessä 22.2.

Jos EU:n lainsäädännössä tai politiikoissa on jo entuudestaan edellytetty raportointia ensisijaisista ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteistä tämän riskin torjumiseksi, voidaan vain viitata komissiolle jo toimitettuihin raportteihin.

Kopioikaa edellä esitetyt kysymykset, jos tähän on tarpeen sisällyttää tiedot useista riskeistä, joiden todennäköisyys on pieni mutta joiden vaikutukset ovat huomattavia.

(1) EUVL L 347, 20.12.2013, s. 924

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2019/420, annettu 13 päivänä maaliskuuta 2019 (EUVL L 77 I, 20.3.2019, s. 1).

(3) Päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artiklan 1 kohta.

(4) Päätöksen N:o 1313/2013/EU 6 artiklan 3 kohta.

(5) Komission tiedonanto, Riskinhallintakyvyn arvioinnin suuntaviivat (2015/C 261/03), (EUVL C 261, 8.8.2015, s. 5).

(6) Päätöksen N:o 1313/2013/EU 3 artiklan 1 kohdan a alakohta.

(7) Komission yksiköiden valmisteluasiakirja (SEC(2010)1626 final) Risk Assessment and Mapping Guidelines for Disaster Management (vain englanniksi).

(8) Ks. alaviite 5..

(9) Ks. liite Ohjeellinen luettelo EU:n lainsäädännön ja/tai politiikkojen kannalta merkityksellisistä riskeistä ja liite Ohjeellinen luettelo EU:n lainsäädännön ja/tai politiikkojen monialaisista yhteisen edun osa-alueista.

(10) Ks. mallin kysymys 3.

(11) Linkit kansallisiin sopeutumisstrategioihin ja toimintasuunnitelmiin löytyvät myös Climate Adapt -verkkosivustolta: https://climate-adapt.eea.europa.eu/countries-regions/countries.

(12) Komission yksiköiden valmisteluasiakirja Risk Assessment and Mapping Guidelines for Disaster Management (SEC(2010)1626 final) (vain englanniksi).

(13) Komission yksiköiden valmisteluasiakirja Overview of natural and man-made disaster risks the European Union may face (SWD (2017) 176) (vain englanniksi).

(14) Riskien evaluointi on prosessi, jossa riskianalyysin tuloksia verrataan riskinarviointiperusteisiin sen selvittämiseksi, voidaanko riskiä ja/tai sen suuruutta pitää hyväksyttävänä. Riskinarviointiperusteet ovat vertailukohtia, joiden perusteella riskin merkittävyyttä evaluoidaan. Niihin voi kuulua asiaan liittyviä kustannuksia ja hyötyjä, lakisääteisiä vaatimuksia, sosioekonomisia ja ympäristötekijöitä, huolenaiheita ja sidosryhmiä.

(15) EU:ssa on säädetty erityisistä lakisääteisistä vaatimuksista tietyillä aloilla, ks. esim. EU:n tulvadirektiivi (direktiivi 2007/60/EY), EU:n vesipolitiikan puitedirektiivi (direktiivi 2000/60/EY), EU:n Seveso III -direktiivi (direktiivi 2012/18/EU) ja EU:n elintärkeää infrastruktuuria koskeva direktiivi (direktiivi 2008/114/EY).

(16) Jäsenvaltioita pyydetään määrittämään niiden nykyiset merkittävimmät riskit kansallisella tai alueellisella tasolla.

(17) Komission yksiköiden valmisteluasiakirja Risk Assessment and Mapping Guidelines for Disaster Management (SEC(2010)1626 final) (vain englanniksi).

(18) Koska käytettävissä on erilaisia menetelmällisiä lähestymistapoja, on todettu, että vaikutukset kulttuuriperintöön voidaan luokitella joko taloudellisiksi vaikutuksiksi (jos ne ovat määrällisiä) tai ympäristövaikutuksiksi (jos ne ovat laadullisia). Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa ilmoitettava, miten kulttuuriperintöön kohdistuvat vaikutukset on luokiteltu.

(19) UNDRR, Technical guidance for monitoring and reporting on progress in achieving the global targets of the Sendai Framework for Disaster Risk Reduction (suom. Tekniset ohjeet katastrofiriskien vähentämiseen tähtäävän Sendain kehyksen maailmanlaajuisissa tavoitteissa saavutetun edistyksen seurantaa ja raportointia varten). https://www.preventionweb.net/publications/view/54970

(20) Komission yksiköiden valmisteluasiakirjan Risk Assessment and Mapping Guidelines for Disaster Management (SEC(2010)1626 final) (vain englanniksi) liite 3.

(21) Yhteisen tutkimuskeskuksen raportti Recommendations for National Risk Assessment (suom. Suosituksia kansallista riskinarviointia varten) https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC114650/jrc114650.

(22) Science for Environment Policy (2016) Identifying emerging risks for environmental policies (suom. Kehittymässä olevien riskien tunnistaminen ympäristöpolitiikoissa). Future Brief 13. Euroopan komissio, ympäristöasioiden pääosasto, http://ec.europa.eu/science-environment-policy.

(23) Kansalliset sopeutumisstrategiat ja -suunnitelmat ovat saatavilla Climate Adapt -verkkosivustolla: https://climate-adapt.eea.europa.eu/countries-regions/countries.

(24) Kansalliset sopeutumisstrategiat ja -suunnitelmat ovat saatavilla Climate Adapt -verkkosivustolla: https://climate-adapt.eea.europa.eu/countries-regions/countries.

(25) Päätöksen N:o 1313/2013/EU muuttamisesta annetun päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 8 kappale.

(26) Päätöksen N:o 1313/2013/EU muuttamisesta annetun päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, että ”alue- ja paikallisviranomaisten rooli katastrofien ennaltaehkäisyssä ja hallinnassa on erittäin tärkeä, ja niiden avustusvalmiuksia on tarpeen hyödyntää asianmukaisesti kaikissa – – koordinointi- ja käyttöönottotoimissa”.

(27) Päätöksen N:o 1313/2013/EU muuttamisesta annetun päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 28 kappaleessa todetaan, että ”– – kaikkien toimien olisi oltava johdonmukaisia kansainvälisten sitoumusten kanssa, joita ovat muun muassa Sendain kehys katastrofiriskien vähentämiseksi 2015–2030 – – ja YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 2030, ja toimilla olisi aktiivisesti edistettävä niiden noudattamista”.

(28) Rajat ylittävissä ennaltaehkäisy- ja varautumistoimenpiteissä voidaan viitata kysymykseen 22.

(29) Sendain kehys katastrofiriskien vähentämiseksi 2015–2030: https://www.preventionweb.net/files/43291_sendaiframeworkfordrren.pdf.

(30) Kestävän kehityksen tavoitteet: https://www.un.org/sustainabledevelopment/sustainable-development-goals/.

(31) Kestävän kehityksen 17 tavoitetta ovat seuraavat: 1. ei köyhyyttä, 2. ei nälkää, 3. terveyttä ja hyvinvointia, 4. hyvä koulutus, 5. sukupuolten tasa-arvo, 6. puhdas vesi ja sanitaatio, 7. edullista ja puhdasta energiaa, 8. ihmisarvoista työtä ja talouskasvua, 9. kestävää teollisuutta, innovaatioita ja infrastruktuuria, 10. eriarvoisuuden vähentäminen, 11. kestävät kaupungit ja yhteisöt, 12. vastuullista kuluttamista ja tuotantoa, 13. ilmastotekoja, 14. vedenalainen elämä, 15. maanpäällinen elämä, 16. rauha, oikeudenmukaisuus ja hyvä hallinto, 17. yhteistyö ja kumppanuus.

(32) Euroopan komissio, Action Plan on the Sendai Framework for Disaster Risk Reduction 2015–2030. A disaster risk-informed approach for all EU policies (suom. Toimintasuunnitelma katastrofiriskien vähentämistä koskevasta Sendain kehyksestä 2015–2030 – Katastrofiriskiin perustuva lähestymistapa kaikkia EU:n toimintapolitiikkoja varten [vain englanniksi]) (SWD(2016) 205 final/2).

(33) Euroopan komissio 2019, pohdinta-asiakirja Kohti kestävää Eurooppaa vuoteen 2030 mennessä. https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:21b348d0-261f-11e9-8d04-01aa75ed71a1.0021.02/DOC_1&format=PDF

(34) Päätöksen N:o 1313/2013/EU muuttamisesta annetun päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 28 kappale.

(35) Päätöksen N:o 1313/2013/EU muuttamisesta annetun päätöksen (EU) 2019/420 johdanto-osan 8 kappale.

(36) Euroopan elintärkeän infrastruktuurin määrittämisestä ja nimeämisestä sekä arvioinnista, joka koskee tarvetta parantaa sen suojaamista, 8 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/114/EY (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 345, 23.12.2008, s. 75) 7 artiklan 1 kohta.

(37) Life-ohjelma: https://ec.europa.eu/easme/en/life.

(38) Sisäisen turvallisuuden rahasto: https://ec.europa.eu/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/internal-security-fund-police_en.

(39) Horisontti 2020: https://ec.europa.eu/programmes/horizon2020/en/h2020-section/secure-societies-%E2%80%93-protecting-freedom-and-security-europe-and-its-citizens.

(40) EU:n rakenneuudistusten tukiohjelma: https://ec.europa.eu/info/funding-tenders/funding-opportunities/funding-programmes/overview-funding-programmes/structural-reform-support-programme-srsp_en.

(41) Riskitietokeskus: https://drmkc.jrc.ec.europa.eu/risk-data-hub .

(42) https://sendaimonitor.unisdr.org/

(43) Euroopan yhteisön paikkatietoinfrastruktuurin (INSPIRE) perustamisesta 14 päivänä maaliskuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/2/EY (EUVL L 108, 25.4.2007, s. 1) 5 artiklan 1 kohta.

(44) Maailmanlaajuinen kriisihälytys- ja koordinointijärjestelmä: http://www.gdacs.org.

(45) Copernicuksen hätätilanteiden hallintapalvelut: https://emergency.copernicus.eu/

(46) EU:n metsäpalotietojärjestelmä: http://effis.jrc.ec.europa.eu/static/effis_current_situation/public/index.html.

(47) Eurooppalainen tulvatietojärjestelmä: https://www.efas.eu.

(48) Eurooppalainen kuivuuden seurantajärjestelmä: http://edo.jrc.ec.europa.eu/edov2/php/index.php?id=1000.

(49) Alustan (https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/european-radiological-data-exchange-platform) yleinen tavoite on ilmoittaa onnettomuudesta toimivaltaisille viranomaisille ja suurelle yleisölle ja antaa onnettomuudesta tietoa mahdollisimman nopeasti ja seikkaperäisesti sellaisten laajamittaisten onnettomuuksien varhaisvaiheessa, joissa ilmakehään on vapautunut radioaktiivisia päästöjä.

(50) Päätöksen N:o 1082/2013/EU 8 artiklan 1 kohta.

(51) Tulvariskien arvioinnista ja hallinnasta 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/60/EY (EUVL L 288, 6.11.2007, s. 27) 7 artiklan 3 kohta.

(52) Päät