Komission tiedonanto Neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Jäsenvaltioiden raportit vuonna 2004 havaituista käyttäytymistavoista, joilla rikottiin vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä /* KOM/2006/0387 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 14.7.2006 KOM(2006) 387 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Jäsenvaltioiden raportit vuonna 2004 havaituista käyttäytymistavoista, joilla rikottiin vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Jäsenvaltioiden raportit vuonna 2004 havaituista käyttäytymistavoista, joilla rikottiin vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä 1. JOHDANTO Jotta saataisiin avoimempaa tietoa siitä, miten jäsenvaltiot täyttävät yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoa koskevat velvoitteensa, neuvoston asetuksella (EY) N:o 1447/1999[1] otettiin käyttöön jäsenvaltioiden velvoite raportoida vuosittain komissiolle havaittujen vakavien rikkomisten lukumäärästä ja määrätyistä seuraamuksista. Mainitussa asetuksessa vahvistettiin tätä tarkoitusta varten luettelo yhteisön sääntöjen 19 rikkomistyypistä, joita pidetään erityisen vakavina. Jos yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä ei ole noudatettu, jäsenvaltioiden on huolehdittava aiheellisten toimenpiteiden toteuttamisesta vastuussa olevia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä vastaan[2].Luetellut käyttäytymistavat liittyvät kalakantojen säilyttämistä ja seurantaa sekä kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevissa yhteisön säännöissä asetettuihin tärkeimpiin velvoitteisiin. Vaadittujen tietojen komissiolle toimittamisesta säädetään komission asetuksessa (EY) N:o 2740/1999[3]. Sähköisessä muodossa toimitettujen tietojen pitäisi mahdollistaa jäsenvaltioiden täytäntöönpanojärjestelmien tehokkuuden keskinäinen vertailu. Lainsäätäjän perimmäinen tavoite on luoda asteittain tasapuoliset toimintaedellytykset kalastajille, joiden luottamus valvontaviranomaisiin kasvaisi sen seurauksena kaikkialla Euroopan yhteisössä ja jotka siksi sitoutuisivat yhteisön kalavarojen säilyttämistä koskeviin sääntöihin. Tämä tiedonanto koskee tapauksia, joissa on rikottu vakavasti YKP:n sääntöjä ja joita koskeva oikeuskäsittely on aloitettu vuonna 2004. Tämä on viides asiaa koskeva tiedonanto. Komissio esitteli tärkeimmät tiedot vuoden 2000 osalta 12. marraskuuta 2001 antamassaan tiedonannossa[4], vuoden 2001 osalta 5. joulukuuta 2002 antamassaan tiedonannossa[5], vuoden 2002 osalta 15. joulukuuta 2003 antamassaan tiedonannossa[6] ja vuoden 2003 osalta 20. toukokuuta 2005 antamassaan tiedonannossa[7]. 2. JÄSENVALTIOIDEN VUOTTA 2004 KOSKEVAT RAPORTIT Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2740/1999 vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt tietojen toimittamiseksi käyttäytymistavoista, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä. Tiedot on toimitettava sähköisesti, jotta komission yksiköt pystyvät laatimaan tämän tiedonannon liitteenä olevat taulukot. Taulukoissa esitetään jäsenvaltioiden raporttien kiinnostavimmat piirteet. Esitetyt tiedot on saatu jäsenvaltioilta, joille on annettu mahdollisuus numerotietojen tarkistamiseen ennen lopullista komission tiedonantoa. Kerättyjä tietoja ole helppo tulkita, koska ne muodostuvat pelkistä numeroista ja jotkin tiedot saattavat olla jossain määrin harhaanjohtavia. Sen vuoksi komissio kehotti jäsenvaltioita toimittamaan lisätietoja, joita ne pitivät hyödyllisinä numerotietojen analysoinnin selventämiseksi.Jäsenvaltioiden lähettämät huomautukset on otettu huomioon, ja niihin viitataan selvästi aina tarvittaessa. 3. VAKAVAT RIKKOMISET VERRATTUNA KUNKIN JÄSENVALTION KALASTUSALUSTEN LUKUMÄÄRÄÄN Eräiden määrällisten muuttujien esittelemiseksi seuraavassa taulukossa ilmoitetaan jokaisen jäsenvaltion osalta kalastusalusrekisteriin 1. tammikuuta 2005 sisältyneiden alusten lukumäärä ja jäsenvaltioiden (yksinomaan) oman lippunsa alla purjehtivien alusten osalta havaitsemien ja ilmoittamien vakavien rikkomisten kokonaismäärä. Saadut tiedot eivät mahdollista erottelua kalastajien ja muiden kalastusalan toimijoiden tekemien rikkomisten välillä. Jäljempänä esitetty vakavien rikkomisten määrä ei näin ollen koske ainoastaan kalastajia. Jäsenvaltio | Alusten lukumäärä | Vakavat rikkomiset | Belgia | 123 | 32 | Tanska | 3 416 | 258 | Saksa | 2 163 | 87 | Kreikka | 18 723 | 1 487 | Viro | 1 050 | Ei tiedossa | Espanja | 14 053 | 3 813 | Ranska | 7 884 | 492 | Irlanti | 1 431 | 50 | Italia | 14 923 | 3 398 | Kypros | 897 | 5 | Latvia | 942 | 175 | Liettua | 303 | Ei tiedossa | Malta | 2 133 | Ei tiedossa | Alankomaat | 862 | 141 | Puola | 1 248 | 73 | Portugali | 10 082 | 1 729 | Slovenia | 148 | Ei tiedossa | Suomi | 3 394 | 5 | Ruotsi | 1 598 | 94 | Yhdistynyt kuningaskunta | 7 034 | 76 | 4. HAVAITTUJEN RIKKOMISTEN MÄÄRÄ VERRATTUNA JÄSENVALTIOIDEN TEKEMIEN TARKASTUSTEN MÄÄRÄÄN Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen vertailemiseksi olisi aiheellista arvioida tietyllä kaudella havaittujen rikkomisten määrää ottaen huomioon valvontaviranomaisten samalla kaudella tekemien tarkastusten määrä. Jäsenvaltiot eivät ole valitettavasti toimittaneet komissiolle riittävästi tietoja, jotka olisivat olleet tarpeen asiaa koskevan taulukon laatimiseksi komission yksiköissä. Lisäksi ”tarkastuksen” määritelmä voi vaihdella eri jäsenvaltioissa, minkä vuoksi tietojen yhdenmukaisuutta ei voida taata. Eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle vuonna 2004 tehtyjen tarkastusten lukumäärän. Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen väliset huomattavat eroavaisuudet antavat aiheen epäillä eräiden numerotietojen asianmukaisuutta: esimerkiksi rikkomisten osuus ilmoitetusta tarkastusten määrästä on Puolassa 2 % mutta Espanjassa 6 %, Kyproksessa 12 % ja Kreikassa 65 %. 5. ALUEELLISTEN KALASTUSJÄRJESTÖJEN YHTEYDESSÄ HAVAITUT RIKKOMISET Useat alueelliset kalastusjärjestöt ovat ottaneet käyttöön tai aikeissa hyväksyä valvontajärjestelmiä, joihin kuuluu rikkomisten kirjaaminen. Tällaisia järjestelmiä sovelletaan Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä (NAFO), Koillis-Atlantin kalastuskomissiossa (NEAFC) ja kansainvälisessä Atlantin tonnikalojen suojelukomissiossa (ICCAT). Oletuksena on, että kaikki yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen vakavat rikkomiset, joihin edellä mainittujen alueellisten kalastusjärjestöjen puitteissa toimivat alukset syyllistyvät, kirjataan komissiolle tätä tiedonantoa varten ilmoitettavien tapauksien joukkoon. Tältä osin on syytä muistaa, että Euroopan yhteisö toimittaa mainituille järjestöille vuosittaisen kertomuksen rikkomisista, jotka kansalliset valvontaviranomaiset ovat havainneet ja ilmoittaneet komission yksiköille. Alueellisille kalastusjärjestöille toimitettuja tietoja ei ole kuitenkaan mahdollista verrata tämän tiedonannon liitteissä esitettyihin tietoihin, koska rikkomistyypit eivät ole identtisiä. Vaikuttaa siltä, että NEAFC-alueella ei vuonna 2004 havaittu yhteisön alusten osalta yhtään ilmeistä (eli väitettyä) rikkomista. NAFOn puitteissa muut sopimuspuolet ilmoittivat yhteisön alusten syyllistyneen 18 ilmeiseen rikkomiseen, mutta NAFOn on vielä vahvistettava tämä lukumäärä. 6. HAVAINTOJA JÄSENVALTIOIDEN TOIMITTAMISTA RAPORTEISTA Jäsenvaltioiden ilmoittamien tapausten kokonaismäärä on 9 660 . Rikkomisia on havaittu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1447/1999 luettelossa olevan jokaisen rikkomistyypin osalta. Lukumäärä on näin ollen hieman vuoden 2003 lukumäärää suurempi (vakavia rikkomisia havaittiin 7 298 vuonna 2000, 8 139 vuonna 2001, 6 756 vuonna 2002 ja 9 502 vuonna 2003), mutta merikalastusta harjoittavien jäsenvaltioiden määrä on tällä välin lisääntynyt seitsemällä. Yhteisöön vuonna 2004 liittyneiden jäsenvaltioiden havaitsemien vakavien rikkomisten osuus on kuitenkin vain 2,7 prosenttia kokonaismäärästä (Kypros, Viro, Latvia ja Puola ilmoittivat 258 tapausta). Kuten aiemmissa tiedonannoissa on korostettu, havaittujen rikkomisten määrä voi pitää sisällään kansainvälisillä vesillä tai virkistystarkoituksissa harjoitettuun toimintaan liittyviä rikkomisia. Espanjan toimittamat numerotiedot ovat esimerkki tästä. Espanja, Italia ja Portugali ovat havainneet 79,6 prosenttia rikkomisista. Näillä mailla on myös suurin alusmäärä. Luvaton kalastus on kyseessä 22 prosentissa tapauksista, ja toiseksi yleisin rikkomistyyppi (19 %) on kaupan pitämistä koskevien sääntöjen vastaisten kalastustuotteiden varastointi, jalostus, myynti ja kuljetus. Kolmannella sijalla on kalastus ilman lisenssiä (14 %). Kyseiset prosenttiosuudet ovat vuoden 2003 prosenttiosuuksien kaltaisia, ja useimmat vuodesta 2000 alkaen havaitut rikkomiset liittyvätkin näihin kolmeen käyttäytymistapaan, ja hyvin harvat tapauksista (alle 10 %) koskevat muita YKP:n sääntöjen vakavia rikkomistyyppejä. On esimerkiksi yllättävää, että alusten seurantajärjestelmään puuttumisen tapauksia oli vuonna 2004 koko Euroopan yhteisössä vain 60. Rikkomismenettelyistä 82 prosenttia päättyi seuraamuksen soveltamiseen. Saksassa, Virossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa, Kyproksessa, Latviassa ja Puolassa sovellettiin seuraamuksia 100 prosenttiin rikkomisista. Myös Italiassa rikkomisista määrättiin seuraamus yli 90 prosentissa tapauksista. Ruotsissa seuraamuksia sovellettiin kuitenkin vain 17 prosentissa tapauksista. Suomi ei ilmoittanut yhtään seuraamusta. Myös näitä tietoja olisi tulkittava varoen, sillä on mahdollista, että jäsenvaltiot ilmoittivat myös tapauksia, joiden oikeuskäsittely oli aloitettu jo aiemmin mutta jotka saatettiin päätökseen vasta vuonna 2004. Jotkut jäsenvaltiot ovat saattaneet ilmoittaa vain tapaukset, joiden oikeuskäsittely aloitettiin ja saatettiin päätökseen vuonna 2004. Kun verrataan rikkojille määrättyjä sakkoja , jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja samasta rikkomistyypistä määrätyissä seuraamuksissa. Esimerkkejä: - kiellettyjen pyydysten käytöstä tai aluksella pidosta määrätty keskimääräinen sakko oli eräässä jäsenvaltiossa 108 euroa ja toisessa jäsenvaltiossa 15 000 euroa, vaikka vain yhdestä tapauksesta raportoitiin; - luvattomasta kalastuksesta määrätty keskimääräinen sakko oli eräässä jäsenvaltiossa 58 euroa ja eräässä toisessa jäsenvaltiossa 13 788 euroa; - pyyntikiellossa olevan lajin kohdennetusta kalastuksesta määrätty keskimääräinen sakko oli eräässä jäsenvaltiossa vain 10 euroa ja toisessa jäsenvaltiossa 3 334 euroa; - valvonta-asiakirjojen tietojen väärentämisestä määrätty keskimääräinen sakko oli eräässä jäsenvaltiossa 48 euroa ja eräässä toisessa jäsenvaltiossa 18 900 euroa. Keskiarvoa olisi luonnollisesti verrattava myös tietyntyyppisen rikkomisen esiintymiseen ja yksittäisen tapauksen vakavuuteen. Tämän lisäksi joihinkin ilmoitetuista sakoista saattaa sisältyä takavarikointien arvo ja toisiin ei, mikä tarkoittaa, että sakkojen vertailut eri jäsenvaltioiden välillä eivät välttämättä ole puolueettomia. Asetuksessa (EY) N:o 1447/1999 ei esitetä minkäänlaista mainittujen 19 rikkomistyypin vakavuuteen perustuvaa järjestystä. Kaiken kaikkiaan kunkin jäsenvaltion määräämä keskimääräinen sakko vaihtelee 48 eurosta 13 099 euroon, ja seuraamukseen päättyneissä menettelyissä eri puolilla EU:ta vuonna 2004 määrätty keskimääräinen sakko on 2 272 euroa. Tämä luku on alle puolet vuonna 2003 määrätystä keskimääräisestä sakosta (4 664 euroa). Kyseinen aleneva suuntaus ei ole myönteinen merkki. EU:n kalastusalalle määrättyjen sakkojen määrää koskevat numerotiedot, joita verrataan aluksista purettujen kalastustuotteiden määrään (ks. liite VIII), tukevat sitä päätelmää, että määrätyt sakot ovat alentuneet vuodesta 2003. Hyvin harvoin määrättävät merkittävän suuret sakot (enintään 120 000 euroa) osoittavat vain sen, että jäsenvaltioiden suhtautuminen on useimmissa tapauksissa liian lempeää. Määrättyjen seuraamusten määrää arvioitaessa on otettava huomioon seuraavat kaksi päänäkökohtaa: ilmoitettu summa voi ensinnäkin sisältää liitännäisseuraamuksena takavarikoitujen saaliiden ja/tai pyydysten arvon. Tämä voi vaikuttaa suuresti seuraamusten keskiarvoon, koska saaliiden arvo voi helposti olla sakkoa suurempi. Komission yksiköt eivät pysty tarkistamaan, onko saaliiden ja pyydysten arvo otettu seuraamuksessa huomioon, elleivät jäsenvaltiot toimita yksityiskohtaisia tietoja. Toiseksi silloin, kun rikkomisesta on rangaistu peruuttamalla kalastuslupa tai elinkeinon harjoittamiseen myönnetty lupa, ei ole mitään mahdollisuutta arvioida ja näin ollen ilmoittaa ansionmenetyksiä, jotka ovat aiheutuneet toimijalle, joka on joutunut lopettamaan elinkeinonsa harjoittamisen. Menetykset saattavat olla merkittäviä, mutta niitä ei voida ottaa huomioon. Taulukoista käy lisäksi ilmi, että saaliiden tai pyydysten takavarikointi määrättiin 3 203 tapauksessa. Ilmoitettujen takavarikointien lukumäärä lisääntyi merkittävästi vuonna 2003: 4 720 takavarikointia verrattuna 444 takavarikointiin vuonna 2000. Vuonna 2004 takavarikointien lukumäärä väheni. Jäsenvaltioista Kreikka, Italia, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta raportoivat tämän toimenpiteen soveltamisesta merkittävässä osassa tapauksia. Toisaalta Saksa, Viro, Espanja, Suomi, Kypros, Latvia ja Puola eivät ilmoittaneet lainkaan saaliiden tai pyydysten takavarikoinneista. Eräiden jäsenvaltioiden toimittamien lisätietojen perusteella voidaan lopuksi tehdä seuraavat huomiot: yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen rikkomisista määrättävissä seuraamuksissa noudatettavat menettelyt (sekä hallinnolliset että rikosoikeudelliset) ovat yleensä pitkiä. Koko menettelyn loppuun saattamiseen vaadittava aika näyttäisi olevan keskimäärin 8–12 kuukautta. Rikosoikeudelliset menettelyt ovat yleensä pisimpiä (Belgiassa, Irlannissa, Alankomaissa, Ruotsissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Suomessa sovelletaan ainoastaan rikosoikeudellisia menettelyjä). Komission yksiköiden toistuvista pyynnöistä huolimatta vain vähän tietoa on saatu vakavien rikkomisten kohteeksi useimmiten joutuneista lajeista (yleensä kyseessä ovat lajit, joille on vahvistettu elvytyssuunnitelmia tai rajoittavia kansallisia toimenpiteitä, ja kaupallisesti arvokkaat lajit sekä alueet, joilla on syyllistytty vakaviin rikkomisiin). Vaikuttaa siltä, että jäsenvaltiot havaitsevat useimmat rikkomiset talousvyöhykkeellään mutta eivät pysty vielä yksilöimään asiaan liittyviä ICES-alueita. 7. TULEVA KEHITYS JA LOPPUHUOMAUTUKSET Edellisessä tiedonannossa esittämänsä sitoumuksen mukaisesti komissio järjesti jäsenvaltioiden kuulemisia kerätäkseen näkemyksiä siitä, miten tiedonannon sisältöä voitaisiin parantaa. Komissio järjesti aluksi kalatalousalan pääjohtajien kokouksen 30. syyskuuta 2005. Kokouksen osanottajilla oli mahdollisuus keskustella avoimesti vakavia rikkomisia koskevan tiedonannon tavoitteista ja tähän mennessä saavutetuista tuloksista. Yleisvaikutelma oli, että tiedonanto on hyödyllinen väline yhteisön sääntöjen täytäntöönpanon arvioinnissa. Kokouksessa kävi kuitenkin ilmi tarve parantaa sen sisältöä varsinkin taulukoissa esitettyjen numerotietojen virheellisen tulkinnan välttämiseksi. Erityisesti on korostettu, että tiedonannossa on tärkeää antaa tietoja rikkomiseen liittyvistä olosuhteista kuten aluksen koosta, kalastustyypistä ja yleisistä taloudellisista näkökohdista. Kokouksessa sovittiin kuitenkin, että vuoden 2004 tiedonannon muotoa ei muuteta. Toinen keskeinen kysymys liittyy käyttäytymistapojen luetteloon: yleisesti koetaan, että käyttäytymistapojen tyypit eivät ole riittävän yksityiskohtaisia, ja tämä tilanne johtaa jäsenvaltioiden keskuudessa erilaisiin tulkintoihin. Lisäksi tarkasteltiin ilmoitusvelvoitteiden yksinkertaistamismahdollisuutta. Pääjohtajien kanssa keskusteltuja kysymyksiä tarkasteltiin myöhemmin valvonta-alan asiantuntijaryhmän kokouksessa, jonka komissio kutsui koolle 8. marraskuuta 2005. Jäsenvaltioilla oli tässä yhteydessä mahdollisuus kommentoida komission yksiköiden valmistelemia taulukoita. Komissio katsoo, että tiedonanto on hyödyllinen väline avoimuuden ja tehokkaan täytäntöönpanon lisäämiseksi, minkä vuoksi se sitoutuu parantamaan tiedonannon tekstiä ottaen asianmukaisesti huomioon jäsenvaltioiden esittämät kommentit. Se on jäsenvaltioiden kanssa yhtä mieltä siitä, että ”vakavien rikkomisten” luetteloa on tarkistettava, erityisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artiklan 4 kohdassa säädetyn seuraamusten luettelon laadinnan osalta. Komissio pyrkii myös vähentämään jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita niin paljon kuin mahdollista. Tulevina vuosina laadittavien vakavia rikkomisia koskevien tiedonantojen sisällön parantamiseksi jäsenvaltioita pyydetään kuitenkin toimittamaan komissiolle tiedot taloudellisista vaikutuksista, joita seuraamuksilla on ollut rikkomisiin syyllistyneiden toimijoiden liikevaihtoon, elinkeinon harjoittamisen keskeytys mukaan luettuna. Seuraamuksen pelotevaikutusta voidaan nimittäin arvioida vain näitä tietoja analysoimalla. Jäsenvaltioita pyydetään myös täsmentämään, onko kulloisessakin tapauksessa kyse yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen vai kansallisten sääntöjen rikkomisesta ja ovatko rikkomisiin syyllistyneet ammattikalastajia vai muita kuin ammattikalastajia. Komissio korostaa jälleen kerran, että taulukoissa esitettyjen numeroiden tulkinta on melko vaikeaa ilman jäsenvaltioiden lähettämiä huomautuksia ja toteaa, että asia ei ole tässä tiedonannossa juurikaan parantunut edelliseen vuoteen verrattuna.Vaikka tilastot osoittavat, että seuraamuksia on sovellettu yli 10 prosenttiin aluksista, kalastusalan vuonna 2004 seuraamuksista maksama määrä (13,8 miljoonaa euroa [8]) on karkeasti ottaen kaksi tuhannesosaa vuoden 2003 purettujen saaliiden arvosta [9]. Tällaiseen määrään sisältyy riski siitä, että kalastusalan toimijat katsovat yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen rikkomisista määrättyjen seuraamusten kuuluvan yrityksen tavanomaisiin toimintakustannuksiin, jolloin seuraamukset eivät kannusta sääntöjen noudattamiseen.Liitteessä IV esitettyjen numeroiden analysoinnista käy lisäksi ilmi, että useimmat rikkojille määrätyt seuraamukset ovat selkeästi riittämättömiä todellisen pelotevaikutuksen aikaansaamiseksi. Sen vuoksi komissio kehottaa jäsenvaltioita muuttamaan lainsäädäntöään asianmukaiseksi. Tässä yhteydessä komissio ehdottaa, että viranomaisen olisi yleensä otettava seuraamusta määrätessään huomioon aluksella olevien saaliiden arvo.Lisäksi, vaikka jäsenvaltiot voivat vapaasti vahvistaa asianmukaisimmiksi katsomansa menettelyt, komissio toistaa näkemyksensä, jonka mukaan hallinnollinen seuraamus, kuten kalastusluvan tai elinkeinon harjoittamiseen myönnetyn luvan peruutus, voi olla hyvin tehokas keino lisätä YKP:n sääntöjen noudattamista, sillä sitä voidaan soveltaa nopeasti. Tätä mahdollisuutta hyödynnetään nykyisin eräissä jäsenvaltioissa, joiden oikeusjärjestyksissä sitä ei aiemmin tunnettu, mutta on valitettavaa, että useimmat jäsenvaltiot eivät vielä määrää hallinnollista seuraamusta edes silloin, kun sääntöjen rikkomisen vakavuus ei oikeuta rikosoikeudelliseen seuraamukseen. Luettelo liitteessä olevista taulukoista I Havaittujen tapausten lukumäärä rikkomistyypeittäin ja jäsenvaltioittain II Havaittujen tapausten määrä rikkomiseen syyllistyneen toimijan kansallisuuden ja jäsenvaltion mukaan III Seuraamuksiin johtaneiden tapausten lukumäärä rikkomistyypeittäin ja jäsenvaltioittain IV Keskimääräinen sakko rikkomistyypeittäin ja jäsenvaltioittain V Takavarikointien lukumäärä rikkomistyypeittäin ja jäsenvaltioittain VI Peruutusten lukumäärä rikkomistyypeittäin ja jäsenvaltioittain VII Kalastusalan vakavien rikkomisten johdosta maksamat määrät jäsenvaltioittain VIII Kalastusalan vakavien rikkomisten johdosta maksamat määrät jäsenvaltioittain ja vuoden 2003 purettujen saaliiden arvo jäsenvaltioittain [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] VIII KALASTUSALAN VAKAVIEN RIKKOMISTEN JOHDOSTA VUONNA 2004 MAKSAMAT MÄÄRÄT JÄSENVALTIOITTAIN JA VUODEN 2003 PURETTUJEN SAALIIDEN ARVO JÄSENVALTIOITTAIN JÄSENVALTIO | KALASTUSALAN VUONNA 2004 MAKSAMA MÄÄRÄ | PURETTUJEN SAALIIDEN ARVO VUONNA 2003[10] | % | BEL | 2 050 | 78 000 000 | 0,0026 | CZE | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | DNK | 42 910 | 390 000 000 | 0,011 | DEU | 29 603 | 81 000 000 | 0,036 | EST | 238 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | GRC | 284 850 | 267 000 000 | 0,10 | ESP | 5 084 061 | 1 873 000 000 | 0,27 | FRA | 116 825 | 823 000 000 | 0,014 | IRL | 44 451 | 253 000 000 | 0,017 | ITA | 6 456 507 | 1 012 000 000 | 0,64 | CYP | 5 820 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | LTU | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | LVA | 28 118 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | LUX | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | HUN | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | MLT | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | NLD | 16 410 | 313 000 000 | 0,005 | AUT | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | POL | 39 269 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | PRT | 269 176 | 205 000 000 | 0,13 | SVN | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | SVK | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | FIN | Ei tiedossa | 19 000 000 | Ei tiedossa | SWE | 9 652 | 95 000 000 | 0,01 | GBR | 1 349 236 | 666 000 000 | 0,20 | Jäsenvaltiot yhteensä | 13 779 175 | 6 075 000 000 | 0,22 | [1] EYVL L 167, 2.7.1999, s. 5. [2] Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artikla. [3] EYVL L 328, 22.12.1999, s. 62. [4] KOM (2001) 650, 12.11.2001. [5] KOM (2002) 687, 5.12.2002. [6] KOM (2003) 782, 15.12.2003. [7] KOM (2005) 207, 30.5.2005. [8] Yksityiskohtaiset tiedot on esitetty liitteessä VII. [9] Purettujen saaliiden kokonaisarvo Euroopan unionissa vuonna 2003 oli 6 075 miljoonaa euroa (Eurostat, Fishery Statistics Data 1990-2004, 2005 Edition). [10] Eurostat, Fishery Statistics Data 1990-2004, 2005 Edition