FI Euroopan unionin virallinen lehti C 277/112

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin liiketoimiin liittyvien veropetosten torjumiseksi”

KOM(2008) 805 lopullinen – 2008/0228 CNS

(2009/C 277/24)

Esittelijä: Umberto BURANI

Euroopan unionin neuvosto päätti 28. tammikuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus: neuvoston direktiivi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta maahantuontiin ja muihin rajatylittäviin liiketoimiin liittyvien veropetosten torjumiseksi

KOM(2008) 805 lopullinen – 2008/0228 CNS.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 2009. Esittelijä oli Umberto Burani.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 13.–14. toukokuuta 2009 pitämässään 453. täysistunnossa (toukokuun 13. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 192 ääntä puolesta 5:n pidättyessä äänestämästä.

1. Tiivistelmä ja päätelmät

1.1 Komissio esittää tiedonannossaan (1), joka julkaistiin samaan aikaan tässä käsiteltävän direktiiviehdotuksen kanssa, lyhyen aikavälin toimintasuunnitelman, joka lienee aiempia suunnitelmia realistisempi ja toteutuskelpoisempi veropetosten torjumiseksi. Aiemmat suunnitelmat perustuivat laajempiin pitkän aikavälin strategioihin, mutta jäsenvaltiot eivät antaneet niille varauksetonta tukea. Lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmassa esitetään VIES-järjestelmään (2) rekisteröintiä ja rekisteröinnin peruuttamista koskevia yhteisiä vaatimuksia, jäsenvaltioiden väliseen vahvistettuun viestintään ja yhteistyöhön perustuvia entistä parempia valvontavälineitä sekä tulevaisuudessa tutkimus- ja toimintavälineenä palvelevan Eurofisc-järjestelmän perustamista. Tiedonannon kanssa samaan aikaan julkaistu ehdotettu direktiivi on saamatta jääneiden verojen perimisen osalta ensimmäinen konkreettinen ehdotus toimintasuunnitelman toteuttamiseksi.

1.2 ETSK suhtautuu myönteisesti tiedonantoon, jossa esitetään verrattain tyydyttävä kuva alv-järjestelmän soveltamisesta. Järjestelmää kuvataan useita vuosikymmeniä käyttöönottonsa jälkeenkin vielä ”väliaikaiseksi”. Järjestelmä on edelleen liian monimutkainen ja kallis, ja ennen kaikkea se mahdollistaa huomattavat veropetokset. Sähköiset menetelmät ovat veropetosten torjunnan välttämätön edellytys, mutta niiden tehokkuus riippuu yhdenmukaisesta käyttöönotosta jäsenvaltioissa. Tällä hetkellä kyseisistä tavoitteista ollaan vielä kaukana. Vaarana on, että otetaan käyttöön erillisiä ja erilaisia kansallisia ratkaisuja.

1.3 Komitea esittää ehdotuksia näkökohdista, jotka voitaisiin ottaa huomioon toimintasuunnitelmassa: hallinnollisen yhteistyön pysyvän komitean (Standing Committee for the Administrative Cooperation) mallin tarkistus, tietokantojen nykyistä parempi saatavuus ja käytettävyys, lainsäädäntö, jossa tasapainotetaan tietosuoja ja veroviranomaisten yhteistyö, hallintojen välisinä yhteyspisteinä toimivien viiteasiantuntijaelinten perustaminen sekä toimijoiden luotettavuuden sertifiointi.

1.4 Ehdotuksessa direktiiviksi selvennetään ennen kaikkea eräitä verovapautusta käsitteleviä perusdirektiivin säännöksiä, joiden tulkinta on johtanut väärinkäytöksiin. On todettu, että käytännössä on vaikea valvoa sovelletaanko säännöstä, jonka mukaan vapautus myönnetään, kun maahantuoja myy maahantuodut tavarat EU:n sisällä. Uusissa säännöksissä säädetään useista varotoimenpiteistä, joista mainittakoon maahantuojan velvollisuus ilmoittaa maahantuontihetkellä tiedot lopullisen vastaanottajan tunnistamiseksi.

1.5 ETSK kannattaa täysin kyseisiä säännöksiä sekä säännöksiä, jotka käsittelevät eri jäsenvaltioihin sijoittuneiden myyjän ja ostajan yhteisvastuuta tapauksissa, joissa toinen toimijoista ei täytä alv-velvoitteitaan. Kyse ei myöskään ole uudesta tai uudenlaisesta säännöksestä: se on jo olemassa ja sitä sovelletaan tiukasti jäsenvaltioissa, mutta se jätetään lähes aina huomiotta silloin, kun sen soveltaminen edellyttää eri jäsenvaltioiden hallintojen yhteistyötä.

1.6 ETSK kiinnittää vastuun osalta huomiota näkökohtaan, jota ei koskaan oteta huomioon: hallintojen vastuu veronmaksajaan nähden ja hallintojen keskinäinen vastuu tapauksissa, joissa virheet tai viivästykset ovat aiheuttaneet taloudellista vahinkoa tai oikeudellisia seuraamuksia. Asiasta tulisi säätää oikeudenmukaisuuden ja avoimuuden periaatteiden vuoksi.

2. Johdanto

2.1 Ehdotus direktiiviksi ja komission tiedonanto ovat jatkoa kahdelle tiedonannolle: vuonna 2006 annetulle tiedonannolle, jolla ensimmäisenä käynnistettiin keskustelu veropetosten torjunnan ”koordinoidusta lähestymistavasta” yleensä, ja vuonna 2007 annetulle tiedonannolle, jossa keskityttiin alv-petoksiin ja kehiteltiin strategian keskeiset näkökohdat. Neuvosto hyväksyi helmikuussa 2008 tiedonannon, joka koski ehdotusta hyväksyä kaksi ”kunnianhimoista” muutosta alv-järjestelmään petosten torjumiseksi: yhteisön sisäisten liiketoimien verotusjärjestelmä ja yleiseen käännettyyn verovelvollisuuteen perustuva järjestelmä. Jälkimmäisen ratkaisun osalta komissio tarjoutui käynnistämään kokeiluhankkeen. Talous- ja rahoitusasioiden neuvosto ei kuitenkaan päässyt asiasta yhteisymmärrykseen.

2.2 Koska yhteisen perustavanlaatuisen politiikan hyväksymistä edellyttävä poliittinen tahto jäi puuttumaan, komissio on päättänyt turvautua lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmaa koskevaan ehdotukseen ja sen toteutusaikatauluun. Tällaisella ”tavanomaisella” ratkaisulla saattaa olla paremmat mahdollisuudet tulla hyväksytyksi.

2.3 Yhteisön lainsäädännöllinen ja toiminnallinen lähestymistapa on välttämätön. Toiminnallinen hallinto on tähän asti kuulunut jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, ja eri hallintojen menettelyerot ovat kannustaneet petosten tekijöitä siirtämään toimintansa niihin jäsenvaltioihin, jotka eivät pane asianmukaisia toimenpiteitä täytäntöön. Ongelmana ovat myös kustannukset, joita säännösten noudattaminen aiheuttaa yrityksille, sillä niiden on mukauduttava erilaisiin menettelyihin riippuen maasta, jossa ne toimivat.

2.4 Tiedonannon kanssa samaan aikaan julkaistu direktiiviehdotus on ensimmäinen tavanomaisiin toimenpiteisiin kuuluva aloite. Maahantuonnin arvonlisäverovapaudesta säädellään jo alv-perusdirektiivissä (2006/112/EY), mutta direktiivin alkuperäinen muoto on mahdollistanut väärinkäytöksiin johtaneita tulkintoja. Direktiiviehdotus selkiyttää verovapauden edellytykset ja rajoitukset sekä antaa jäsenvaltioille välineen, jonka avulla ne voivat periä mahdollisesti kierretyn alv-veron.

3. Tiedonannon sisältö

3.1 Komission perustama veropetosten torjuntastrategiaa käsittelevä asiantuntijaryhmä on tutkinut aiempia toimenpiteitä. Tämän perusteella on eritelty kolme ensisijaista alaa, joihin petosten torjunnan lyhyen aikavälin toimintasuunnitelma olisi kohdennettava: alv-järjestelmän väärinkäytösten estäminen, valvonta- ja tutkintavälineiden vahvistaminen sekä saamatta jääneiden verojen perimisen helpottaminen.

3.2 Järjestelmän väärinkäytösten estämiseksi tarvitaan selkeitä yhteisiä sääntöjä rekisteröitäessä verovelvollisia alv-tietojen vaihtojärjestelmään (VIES-järjestelmään) tai peruutettaessa rekisteröintejä. Eräissä jäsenvaltioissa pidetään verovelvollisten alv-tunnisteet voimassa, vaikka niiden haltijat olisivat syyllisiä alv-petoksiin. Näin petosten tekijät voivat jatkaa toimintaansa. Komissio aikoo antaa piakkoin säädösehdotuksen VIES-järjestelmään rekisteröintiä ja rekisteröinnin peruuttamista koskevista yhteisistä vaatimuksista. Ehdotuksessa on myös säännöksiä toimijoiden oikeudesta saada sähköisesti tietoja liikekumppaneidensa nimestä, osoitteesta ja alv-tunnisteesta. Eräissä jäsenvaltioissa tätä oikeutta ei tällä hetkellä ole tai sitä on rajoitettu. Muut säännökset koskevat yhteistä yksinkertaistettua ja ajantasaistettua laskutusjärjestelmää. Ehdotus sisältää myös tiedonvaihtoa koskevia säännöksiä, joilla poistetaan jäsenvaltioiden välisiä alv:n maksettavuuden tulkintaeroja ja varmistetaan, että asianomaisten viranomaisten välinen tiedonsiirto on samanaikaista.

3.3 Valvontavälineet ovat järjestelmän haavoittuvin ja kenties puutteellisin osa. Huomiota on kiinnitetty ajan mittaan havaittuihin heikkoihin kohtiin: tiedotukseen, yhteistyöhön ja tietojen saatavuuteen. Useita säännösehdotuksia kehitellään parhaillaan. Yksi lupaava toimintaväline on perustaa Eurofisc-verkosto, joka toimisi eurooppalaisena varhaisvaroitusjärjestelmänä. Sen mallina on Belgian verohallinnon perustama sekä komission ja Euroopan petostentorjuntaviraston tukema Eurocanet-järjestelmä.

3.4 Kolmas toimintasuunnitelman kohta koskee keinoja periä saamatta jääneitä veroja ja tähän liittyviä toimenpiteitä. Jäsenvaltioita kannustetaan ennen kaikkea ryhtymään oikeudellisiin toimenpiteisiin alueellaan toimivia petosten tekijöitä vastaan, kun näiden toimet ovat johtaneet veromenetyksiin toisessa jäsenvaltiossa. Tärkein osa koskee kuitenkin eri jäsenvaltioihin sijoittuneiden toimijoiden yhteisvastuun periaatetta. Sillä on jo oikeusperusta, mutta kukin jäsenvaltio on toistaiseksi soveltanut sitä ainoastaan omalla alueellaan ja omaan lainkäyttövaltaansa kuuluviin toimijoihin. Komissio antaa myös ehdotuksen yhdenmukaisista täytäntöönpano- tai varojärjestelmistä rajatylittävän veronkannon näkymien parantamiseksi. Myös alv-tulojen rajatylittävää suojaa koskevaan ongelmaan pyritään löytämään lopullinen ratkaisu riippumatta siitä, mille jäsenvaltiolle tulot kuuluvat. Vasta muutamat valtiot ovat ryhtyneet selvittämään tätä ongelmaa.

4. Yleistä

4.1 Komissio jatkaa arvonlisäveron täytäntöönpano-, hallinnointi- ja perintäsäännösten viimeistelyä ”väliaikaiselta pohjalta” vielä neljäkymmentä vuotta kyseisen veron perustamisen jälkeen. Lopulliseksi järjestelmäksi muuttaminen edellyttää, että verokannat yhdenmukaistetaan ja että verovelvollisille annetaan mahdollisuus suorittaa maksut suoraan omassa maassaan alv:n sisältävillä laskuilla, mikä toteutuu tällä hetkellä maan sisäisessä liikenteessä. Tavoitteen saavuttaminen on vielä kaukana. Syyt eivät ole teknisiä tai lainsäädännöllisiä vaan poliittisia, minkä vuoksi niihin liittyviä ongelmia on lähes mahdoton ratkaista. Tähän mennessä ehdotetut toimenpiteet kuuluvat näin ollen ”tavanomaisiin toimenpiteisiin”. Niillä pyritään tehostamaan järjestelmää, jossa on väliaikaista pelkkä nimi.

4.2 On kuitenkin syytä mainita, että vaikka useita järjestelmän näkökohtia onkin syytä parantaa, alv:n näkymät eivät kokonaisuudessaan ole täysin epätyydyttävät. Alv-järjestelmä on kuitenkin monimutkainen, kallis ja mikä pahinta, se antaa edelleen mahdollisuuden huomattavien verotulojen menetykseen kansainvälisellä tasolla. Järjestelmän ongelma on sen väliaikaisuus. Ainoastaan riittävällä poliittisella tahdolla, jota ei tällä hetkellä ole, se voidaan muuttaa yksinkertaisemmaksi ja tehokkaammaksi lopulliseksi järjestelmäksi.

4.3 Komissio pyrkii parhaansa mukaan ratkaisemaan suurimmat ja selkeimmät ongelmat. Sen asema on kuitenkin hankala yksimielisiin päätöksiin kykenemättömän neuvoston ja omat ongelmansa omilla ratkaisuillaan hoitavien jäsenvaltioiden toimenpiteiden välissä. Komissio mainitsee yhtenä esimerkkinä sähköiset menettelyt, joilla hoidetaan verovelvollisten ja veroviranomaisten kanssakäymistä. Eräät jäsenvaltiot ja monet unionin ulkopuoliset maat seuraavat aikaansa, toiset ovat jääneet jälkeen. Komission yleisarvion mukaan ”alv-järjestelmän hallinnointi ei ole – – pysynyt tietotekniikan kehityksen tahdissa” (3). ETSK voi vain yhtyä tähän arvioon.

4.4 Ei olekaan yllättävää, että monet edistyneemmät ja muutkin jäsenvaltiot pyrkivät yhteistyössä toimijoidensa kanssa löytämään entistä parempia hallinnollisia ratkaisuja. Komissio on huolissaan vaarasta, joka liittyy erillisiin ja erisuuntaisiin kansallisiin ratkaisuihin ja suosittelee, että nämä ”koordinoisivat – – tekemiään muutoksia”. ETSK kehottaakin asiassa realistisuuteen: kun kyse on koko yhteisön laajuisten toimien koordinoinnista, yhteisöllä on asiassa säädösvalta. Se on harjoittanut ja harjoittaa parhaillaankin tätä säädösvaltaa esimerkillisesti. Kun ongelmat ovat jäsenvaltioiden sisäisiä, komission toimivalta ei ulotu niihin, jolloin suosituksilla on varsin heikko vaikutus: kullakin valtiolla on hyvä syy toimia itsenäisesti. Vain kun kahden tai useamman valtion intressit ovat yhteiset, voidaan saada aikaan koordinoituja ratkaisuja.

4.5 ETSK onnitteleekin komissiota aloitteesta, joka luokitellaan varovaisesti ”ehdotukseksi”: perustetaan erityistyöryhmä, johon osallistuu veroviranomaisia ja yritysten edustajia (sertifioituja toimijoita ei kuitenkaan mainita). Työryhmän tavoitteena on löytää yhteinen lähestymistapa kyseisten toimijoiden kanssakäymisen ongelmiin. Kyseisiä osapuolia kehotetaan ”antamaan tarvittavaa asiantuntemusta ja resursseja, jotta tämä aloite voisi onnistua”. ETSK toivoo, että kehotusta noudatetaan.

5. Huomioita vielä avoimista kysymyksistä

5.1 ETSK käyttää tilaisuutta hyväkseen ja ehdottaa, että toimintasuunnitelmaan sisällytetään eräitä tärkeitä seikkoja, vaikka ne eivät liity suoraan petosten torjuntaan. Toimivilla rakenteilla ja tehokkailla säännöillä voidaan sinällään luoda väärinkäytöksiltä suojaava järjestelmä, estää väärinkäytöksiä tai pahimmassa tapauksessa hillitä niitä.

5.2 Sähköisten menetelmien osalta komissio on jo tehnyt voitavansa asetuksella (EY) N:o 1798/2003, annettu 7. lokakuuta 2003, hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuksen alalla ja asetuksen (ETY) N:o 218/92 kumoamisesta. Käytännössä on ilmennyt, että hallinnollisen yhteistyön pysyvän komitean (Standing Committee for the Administrative Cooperation) mallia, jota on käytetty tietojenvaihtoon ja toimenpidepyyntöihin, olisi syytä tarkistaa, jotta menettelyt vastaisivat paremmin vastausten välittömyyden ja tarkkuuden vaatimuksia.

5.3 Tietokantojen osalta ongelma on vaikeampi, sillä kyse ei ole pelkästään tietojen käytettävyydestä vaan ennen kaikkea niiden saatavuudesta ja täydellisyydestä. Erityisesti alv:n osalta on vielä löydettävä tietosuojan ja veroviranomaisten yhteistyön välinen tasapaino. Ongelma voidaan ratkaista ainoastaan lainsäädännöllä, jossa täsmennetään asianomaisten vaatimusten rajoitukset, suojattavat tiedot sekä se, missä tilanteissa ja miten tiedot ovat saatavilla. Suositukset tai sopimukset eivät riitä vaan tarvitaan vakaa oikeusperusta, jossa perusvapauksia vahingoittamatta asetetaan etusijalle yleinen etu.

5.4 Ratkaistava käytännön ongelma on tietojen hankkiminen alueella: jäsenvaltioiden olisi perustettava viiteasiantuntijaelimiä, jotka kykenisivät hankkimaan pyytävälle jäsenvaltiolle hyödyllisiä tietoja ja joilla olisi lupa vaihtaa tietoja toisten jäsenvaltioiden vastaavien asiantuntijaelinten kanssa. Yhteisön tuella voitaisiin perustaa todellinen nopean toiminnan”verkosto”, joka kykenisi reagoimaan suoraan ja varattujen kanavien välityksellä yhteistyössä muiden mahdollisten tutkintaviranomaisten kanssa.

5.5 ETSK korostaa, että kaikissa yhteisissä ratkaisuissa on otettava huomioon VIES-järjestelmän moitteeton toiminta, sillä sen avulla hallinnoilla on reaaliajassa käytettävissään liiketoimia koskevat tiedot. Perusedellytyksenä on, että toimijat, joille annetaan alv-tunniste, ovat luotettavia. Luotettavuuden varmistavat ominaisuudet on tutkittava etukäteen. Jos ja kun voidaan täyttää molemmat edellytykset – toiminta reaaliajassa ja ennakkoon toteutettu sertifiointi – valeyrityspetokset (missing trader) vähenisivät huomattavasti.

5.6 Kokonaisvaltaisia ratkaisuja odoteltaessa – mikä kestää vielä jonkun aikaa – voitaisiin tutkia ensisijaisesti mahdollisuutta ”sertifioida” alan toimijoiden luotettavuus kaikissa EU:n jäsenvaltioissa sovellettavilla yhtenäisillä säännöillä. Jos jokainen alv-tunniste vastaisi toimivaltaisen veroviranomaisen antamaa todistusta, voitaisiin turvata sekä jäsenvaltioiden edut että yhteisön toimijoiden kaupalliset edut. Jos tiedot olisivat saatavilla verkossa, peruutus- ja lykkäystoimenpiteitä koskevat tiedot olisivat välittömästi saatavissa.

6. Direktiiviehdotus: täsmennyksiä ja uusia sääntöjä

6.1 Kuten ehdotuksen johdanto-osassa mainitaan, ”käsillä oleva ehdotus sisältyy ensimmäiseen tiedonannossa mainittuun toimenpidepakettiin”. Tarkoituksena on tehdä kaksi muutosta perusdirektiiviin 2006/112/EY. Ensimmäisellä muutoksella täsmennetään eräitä säännöksiä maahantuonnin vapauttamisesta alv:stä, sillä niiden tulkinta on antanut mahdollisuuden alv:n kiertämiseen johtaviin väärinkäytöksiin. Toisen muutoksen tavoitteena on tehdä yhteisvastuun vapaaehtoisesta soveltamisesta pakollista tietyissä tavaroiden yhteisöluovutuksen tapauksissa.

Maahantuonnin vapautus arvonlisäverosta (143 artiklan d kohta) sallitaan, jos maahantuontia seuraa maahantuotujen tavaroiden yhteisöluovutus tai siirto toisessa jäsenvaltiossa olevalle verovelvolliselle. Yksinkertaisemmin ilmaistuna vapautus myönnetään, kun maahantuoja myy maahantuodut tavarat toiselle verovelvolliselle EU:n sisällä. Petosten tutkijat ovat ilmoittaneet vapautuksen hyvin yleisestä väärinkäytöstä, joka johtuu yhteisön säännöksen ”virheellisestä” täytäntöönpanosta kansallisessa lainsäädännössä. Tuloksena on komission mukaan se, että ”tulli- ja veroviranomaiset eivät välttämättä voi seurata tuontitavaroiden fyysistä liikkumista yhteisössä”. Verotuksen ammattikielessä tällä tarkoitetaan ”MTIC-petoksia” (Missing Traders Intra-Community).

6.2.1 Ehdotuksen säännösten mukaan verovapautuksen pyytäjän on esitettävä tarvittavat asiakirjat, jotka todistavat hänen jo täyttävän perusdirektiivin mukaiset edellytykset. Edellytyksiä ovat arvonlisäverotunniste tai tuontijäsenvaltiossa toimivan veroedustajan nimeäminen, velvollisuus ilmoittaa siitä, että maahantuodut tavarat lähetetään tai kuljetetaan toiseen jäsenvaltioon sekä maahantuojan velvollisuus ilmoittaa maahantuontihetkellä tavaroiden vastaanottajan tunniste toisessa jäsenvaltiossa.

6.2.2 ETSK:lla ei ole asiasta erityistä huomautettavaa, sillä säännösten tavoitteena on parantaa hallintojärjestelmiä mahdollisten petosten estämiseksi. Jäljelle jää ainoastaan niin kutsuttuihin ”kolmansiin alueisiin”liittyvä epävarmuus. ”Jäsenvaltion” käsitettä arvonlisäverotusta koskevassa lainsäädännössä tarkastellaan perusdirektiivin 5 artiklan 2 kohdassa. Direktiivin 6 artiklassa säädetään, että direktiiviä ei sovelleta”kolmansiin alueisiin” (4), jotka on vapautettu maahantuontia koskevasta arvonlisäverosta 143 artiklan c ja d kohtien mukaisesti. Säännös on selkeä: olisi kuitenkin syytä varmistaa, missä määrin tämä verovapaus suojaa arvonlisäveron soveltamisen väärinkäytöksiltä.

Direktiiviehdotuksen uusi säännös (1 artiklan 2 kohta) korvaa perusdirektiivin 205 artiklan, jossa säädetään, että muu henkilö kuin veronmaksuvelvollinen on viejän kanssa yhteisvastuullinen arvonlisäveron maksamisesta. Käytännössä voidaan erittäin tiivistetysti todeta, että säännöksen mukaan myyjän on tehtävä ilmoitus omista yhteisöliiketoimistaan, jotta asiakkaan jäsenvaltio saa tiedot alueellaan tapahtuvista verollisista liiketoimista.

6.3.1 Yhteisvastuullisuuden periaatteen tavoitteena on saada myyjä huolehtimaan ilmoitusvelvollisuudestaan sekä epäsuorasti valitsemaan ja tuntemaan hyvin asiakkaansa ja tietämään tämän vakavaraisuuden: mikäli myyjä ei täytä velvollisuuksiaan, myyjän jäsenvaltio voi periä tältä maksamattoman arvonlisäveron sekä mahdollisia sakkoja. Jäsenvaltiot ovat soveltaneet säännöstä huolellisesti, mutta pelkästään kansallisiin liiketoimiin. Laiminlyömällä periaatteen ulottamisen kansainvälisiin liiketoimiin jäsenvaltiot ovat epäsuorasti unohtaneet velvollisuutensa tehdä yhteistyötä myös kohdejäsenvaltioiden hallintojen intressien suojaamiseksi.

6.3.2 Uudella ehdotuksella pyritään korjaamaan tämä puute ulottamalla yhteisvastuun periaate nimenomaan kansainvälisiin liiketoimiin. On kuitenkin muistettava, että komission mukaan (5) tämä periaate sisältyy jo 205 artiklan säännökseen, ”vaikka jäsenvaltiot ovat toistaiseksi soveltaneet sitä ainoastaan kunkin jäsenvaltion sisäisiin liiketoimiin”.

6.3.3 ETSK antaa täyden tukensa komission ehdotukselle, mutta kiinnittää huomiota tarpeeseen säännellä yhden jäsenvaltion veroviranomaisten saatavien perintää toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta henkilöltä sekä mahdollistaa sen toteuttaminen käytännössä. Oikeudellisen menettelyn yhteydessä on noudatettava oikeudellisesta yhteistyöstä annettuja säännöksiä. Viejän jäsenvaltion hallinnon kautta tapahtuva perintä edellyttää tarkkoja sopimuksia ja asiaan liittyvien oikeudellisten ongelmien ratkaisemista.

6.3.4 Lisäksi on esitettävä yleisluonteinen, mutta ehdotuksessa tarkasteltavan aiheen kannalta keskeinen huomio, sillä ehdotuksen päätavoitteena on suojella verohallintojen intressejä. Tekstissä ei käsitellä lainkaan taloudelliseen vahinkoon tai oikeudellisiin seuraamuksiin liittyvää hallintojen vastuuta veronmaksajaan nähden silloin, kun ne johtuvat vastapuolen tunnisteen virheellisestä tai viivästyneestä ilmoituksesta, eikä maiden hallintojen keskinäistä vastuuta. Oikeudenmukaisuuteen ja avoimuuteen perustuvassa lainsäädännössä tulisi aina ottaa huomioon veronmaksajan oikeudet valtion vahvempaan asemaan nähden.

Bryssel 13. toukokuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) KOM(2008) 807 lopullinen ”Koordinoitu strategia alv-petosten torjunnan tehostamiseksi Euroopan unionissa”.

(2) ALV-tietojen vaihtojärjestelmä

(3) Komission tiedonanto, KOM(2008) 807 lopullinen, 4 kohdan ensimmäinen kappale.

(4) Yhteisön tullialueeseen kuuluvat alueet: Athos-vuori, Kanariansaaret, Ranskan merentakaiset departementit, Ahvenanmaa, Kanaalisaaret; yhteisön tullialueeseen kuulumattomat alueet: Helgolandin saari, Büsingenin alue, Ceuta, Melilla, Livigno, Campione d’Italia, Luganonjärven Italialle kuuluvat vesialueet.

(5) Komission tiedonanto, KOM(2008) 807 lopullinen, 3.3.1 kohdan toinen kappale.