FI    FI  
 EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 3.7.2012  
SWD(2012) 186 final 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen  
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia 
yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten 
määräysten yhteensovittamisesta annet un direktiivin 2009/65/EY muuttamisesta 
säilytystoimintojen, palkka- ja palkki opolitiikan sekä se uraamusten osalta 
{COM(2012) 350 final} 
{SWD(2012) 185 final}  
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen  
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yh teistä sijoitustoimintaa harjoittavia 
yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskev ien lakien, asetusten ja hallinnollisten 
määräysten yhteensovittamisesta annet un direktiivin 2009/65/EY muuttamisesta 
säilytystoimintojen, palkka- ja palkki opolitiikan sekä seuraamusten osalta 
1. O NGELMAN MÄÄRITTELY  
Ongelma  
Yhteissijoitusjärjestelmien lukuun toimivia  säilytysyhteisöjä kos kevia eurooppalaisia 
sääntöjä, jotka sisältyvät siirt okelpoisiin arvopapereihin kohdist uvaa yhteistä sijoitustoimintaa 
harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset ) koskevaan direktiiviin, ei ole muutettu sen 
jälkeen, kun ne otettiin käy ttöön vuonna 1985. Finanssikriisi ja  erityisesti Madoffin tapaus, 
joka tuli päivänvaloon 11. joulukuu ta 2008, ovat paljastaneet heikkouksia 
yhteissijoitusyrityksiä koskevissa  säännöissä, jotka liitt yvät säilytysyhteisöjen velvoitteisiin ja 
vastuuseen.  
Madoffin tapaus toi erityisesti esille kysymyk sen säilytysyhteisön vastuusta sellaisissa 
tilanteissa, joissa yhteissijoitusyrityksen varojen säilytys siirretään alisäilyttäjälle. Madoffin tapauksessa eri jäsenvaltioid en kansalliset tuomioistuim et noudattivat erilaisia 
lähestymistapoja päättäessään siitä, oliko yhteissijoitusyrityksen pääsäilyttäjä vastuussa 
rahaston varojen palauttamisesta, jos varat oli menetetty niiden ollessa alisäilyttäjän hallussa.  
Yhteissijoitusyrityksiä koskevassa yhdenmukaist etussa sääntelykehyksessä ei myöskään 
esitetä palkka- ja pa lkkiopolitiikkaa eikä seuraamuksia kos kevia yleisiä pe riaatteita, jotka 
olisivat yhtenäisiä muita finanssipalvel ualoja koskevien pe riaatteiden kanssa.  
Keihin ongelma vaikuttaa eniten?
  
Sijoitusrahastoala on keskeinen osa EU:n finanssialaa. Yhteissijoitusyrityksissä hoidettujen 
varojen nopea kasvu osoittaa, että yhtei ssijoitusyritykset ovat menestyneet hyvin 
rajatylittävinä si joituskohteina. Hoide ttujen varojen kokonaismäär ä kasvoi loppuvuoden 2001 
ja vuoden 2010 välisenä aikana 3 403 miljardista eurosta 5 889 miljardiin euroon. Syyskuussa 
2011 tällaisten varojen määrä oli 5 515 miljardia euroa. Kehitys johtuu osittain siitä, että 
yhteissijoitusyrityksiä koskevalla direktiivillä  yhdenmukaistettiin yhteissijoitusjärjestelmiä 
koskevat säännöt ja luotiin siten eurooppalaiset pääomamarkkinat yhteissijoitusyrityksiä koskevan standardin mukaisten sijoitusrahastot uotteiden vapaata liikkuvuutta varten. Näin 
ollen yhteissijoitusyrityksiä koskevien sääntöje n kehittäminen vaikuttaa suuresti sellaisten 
FI 3   FI yhdentyneiden markkinoiden kehittymiseen, joill a yhteissijoitusyrityst en osuuksia voidaan 
myydä yli rajojen. 
Yksityissijoittaja t ovat se ryhmä, johon säilytettyjen va rojen katoaminen vaikuttaa eninten. 
Jos pääsäilyttäjä ei vastaa säily tyksen aikana kadonneiden varo jen palauttamisesta, tappiot 
päätyvät sijoittajien kannettaviksi. Euroopan kotitalouksista keskimäärin 10 prosenttia 
sijoittaa suoraan rahastoihin: Saksassa tämä osuus on 16 prosenttia, Italiassa 11 prosenttia, 
Itävallassa 11 prosenttia, Ranskassa 10 prosentt ia, Espanjassa 7 prosenttia ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa 6 prosenttia.  
Toinen ryhmä, joihin varojen menetys vaikuttaa, on yhteissijoitusyritysten rahastonhoitajat. 
Rahastonhoitajien on saatava selvyys siitä,  kuinka suuri on säilytysyhteisön vastuu 
säilytettyjen varojen menetyksestä erityisesti sellaisissa tapauksissa, joissa varat menetetään niiden ollessa alisäilyttäjän hallussa. Alisäilytys yleistyy yhä enemmän, koska 
yhteissijoitusyritysten ra hastonhoitajat sijoittavat monenlais iin rahoitusvälineisiin (kuten 
osakkeisiin, joukkovelkakirjoihin, velkainstrumen tteihin, rahamarkkinainstrumentteihin ja 
muiden sijoitusrahastojen osakkeisiin tai osuuks iin), jotka usein lasketaan liikkeeseen muissa 
jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa. Käytännön syistä ja joskus oikeudellisten vaatimusten 
vuoksi näitä rahoitusvälineitä on sä ilytettävä siinä maa ssa, jossa ne on laskettu liikkeeseen. 
Sen vuoksi alisäilytys vai kuttaa suuresti rahastonho itajan sijoituspäätöksiin. 
Varojen menetys vaikuttaa myös säilytysyhteisöihin ja niiden säilytyksen siirrossa 
noudattamiin käytäntöihin. Suurillakaan maailman laajuisesti toimivilla sä ilytysyhteisöillä ei 
ole omaa säilytystoimintaa kaikissa maissa, jo ihin yhteissijoitusyr ityksen rahastonhoitaja 
mahdollisesti haluaa investoida. Minkään yksi ttäisen säilytyspankin ei uskota toimivan 
useammassa kuin 40 maassa. Sen vuoksi säilytys on usein ”ulkoistettu” alisäilyttäjille, jotka 
toimivat sellaisissa maissa, jotka jäävät säilytysyhteisön laajan kansainvälisen verkon 
ulkopuolelle. Tällaista siirtoa koskevat ehdot ovat säilytysyhteisöje n kannalta keskeisiä 
kysymyksiä.  
2. T
OISSIJAISUUDEN ANALYSOINTI  
Tarpeellisuus   
Säilytysyhteisöjen velvoitteisiin ja vastuuseen on sovellettu erilaisia kansallisia 
lähestymistapoja erityisesti tallessapidon siirron yhteydessä, mikä on johtanut 
kuluttajansuojan vaihteluun. Tämä kävi er ityisen selvästi ilmi Madoffin tapauksen 
yhteydessä.  
Erilaisia kansallisia sääntöjä on annettu etenki n tallessapidon siirtoa kos kevista edellytyksistä. 
Eroja on myös säilytysyhteisön ja tkuvissa velvoitteissa valvoa a lisäilyttäjiä ja ennen kaikkia 
siinä, mikä on säilytysyhteisön vastuu alisäilyttäjän hallussa olevien varojen menetyksestä. 
Jotkin kansalliset tuomioistuim et velvoittavat palauttamaan a lisäilytyksen aikana kadonneet 
rahoitusvälineet, kun taas toiset velvoittavat siihen vain, jos as ianmukaisuutta ja huolellisuutta 
koskevien tehtävien ja valvontatehtä vien suorittaminen on laiminlyöty. 
Lisäarvo  
Erot, joita esiintyy yhteissijoitusyrityksiä koske van direktiivin yleisten säilytyksen siirtoon 
liittyvien periaatteiden täytäntöönpanossa ja erityisesti säilytysyhteisöjen vastuussa, horjuttavat sijoittajien luotta musta etenkin yhteissijoitusyritys ten osuuksien rajatylittävään 
FI 4   FI myyntiin. Tätä ongelmaa ei voida ratkaista tehokkaasti muuten kuin toteuttamalla toimia 
Euroopan tasolla ja ottamalla käyttöön yh denmukaistetut standardit, jotka koskevat 
säilytysyhteisön velvollisuutta toimia huolellisesti alisäilyttäjän valin nassa ja valvonnassa 
sekä sen vastuuta säilytettyje n varojen menettämisestä.  
3. EU- ALOITTEEN TAVOITTEET  
Voimassa olevilla yleisillä yhteissijoitusyrityksiä  koskevilla säännöillä ei voida estää sitä, että 
kansalliset viranomaiset tulkit sevat huolellisuuteen ja vastuus een liittyviä velvoitteita hyvin 
erilaisin tavoin, kun on kyse näiden velvoi tteiden rikkomisesta. Epäjohdonmukaisuuksien 
vähentämiseksi tarvitaan yksityiskohtaisemmat säännöt säilytyksen si irrosta ja vastuusta. 
Tämä koskee erityisesti 1) sallittua siirtojen laajuutta, 2) siirtojen edellytyksiä ja 3) 
vastuujärjestelmää, jota sovelletaan, kun säilytetty jä välineitä menetetään  niiden ollessa joko 
säilytysyhteisön tai alis äilyttäjän hallussa.  
Yleistavoite  
Suojan ja avoimuuden lisääminen kaikkien yh teissijoitusyritysten sijoittajien hyväksi. 
Erityistavoitteet  
Sijoittajansuojaa koskevien standardien olisi ol tava yhdenmukaiset: säilyt ysyhteisöjen, joihin 
sovelletaan yhtenäisiä toiminnan vakautta koske via vaatimuksia ja pääomavaatimuksia, olisi 
taattava säilytyksessä oleville varoille sa mantasoinen suoja kotipaikastaan riippumatta.  
Oikeussuojakeinoja olisi käytettävä yhdenmukaises ti ja tehokkaasti säil ytysyhteisöjä vastaan 
rahoitusvälineiden menetyksen yhteydessä: yhdenmukaisilla varova isuutta koskevilla 
standardeilla ja yhdenmukaisilla vastuu säännöillä olisi es tettävä se, että 
oikeudenkäyntimenettelyt venyvät liikaa ja niiden tulokset riippuvat säilytysyhteisön kotipaikasta.  
Olisi turvattava oikeusvarmuus säilytysyhtei söjen sellaisten velvoitteiden osalta, jotka 
liittyvät tallessapitoon ja säilyt yksen siirtoon: toimialalle olisi annettava mahdollisuus 
mukautua yhtenäiseen standardiin ja tehdä tarvittavat muutokset organisaatiorakenteisiinsa ja 
liiketoimintamalleihinsa.  
Toiminnalliset tavoitteet
 
Toiminnallisina tavoitteina on 
1) yhdenmukaistaa säilytysyhteisöjä  koskevat kelpoisuusperusteet;  
2) ottaa käyttöön tallessapidon siirto a koskevat yhdenmukaiset säännöt;  
3) yhdenmukaistaa säilytysyhteisöjen va stuu säilytyksen aikana menetettyjen 
rahoitusvälineiden pa lauttamisesta ja  
4) yhdenmukaistaa vastuu alisäily ttäjän hallussa olleiden raho itusvälineiden menetyksestä.  
Sijoittajien luottamuksen lujittamista ja avoimuuden lisäämistä koskevien tavoitteiden 
mukaisesti on asetettu muita toiminnallisia tavoi tteita, jotka liittyvät palkkoihin ja palkkioihin 
sekä seuraamuksiin: pyrkimyksenä on ottaa käytt öön säännöt, joilla varmistetaan, että palkka- 
FI 5   FI ja palkkiokäytännöt ovat avoimi a ja moitteettomia eivätkä lisää ri skejä, sekä ottaa käyttöön 
yhteissijoitusyrityksiä koskeva yhdenmukainen seuraamusjärjestelmä.  
4. T OIMINTAVAIHTOEHDOT  
Säilytysyhteisöjen tehtävien ja vastuun osal ta perusskenaariona on voimassa olevan 
yhteissijoitusyrityksiä koskeva n sääntelykehyksen noudattamine n. Yhteissijoitusyrityksiä 
koskevien sääntöjen yleiset periaatteet jäis ivät voimaan, mikä jättäisi kansallisille 
viranomaisille huomattavan paljon harkintavalt aa niiden päättäessä tehtävien ja vastuun 
tasosta. Kansallisten viranomaisten tehtävänä olisi varmistaa sijoittajansuoja ja sijoittajien 
luottamus erityisesti sellaisissa rajatylitt ävissä sijoituksissa, jotka tehdään muissa 
jäsenvaltioissa kotipaikkaansa  pitäviin rahastoihin.  
Vaikutusten arvioinnissa arvioidaan tämän perusskenaarion pohj alta eri toimin tavaihtoehtoja, 
jotka liittyvät kolmeen keskeiseen kysymykseen: 1) kelpoisuus toimia yhteissijoitusyrityksen 
säilytysyhteisönä, 2) tallessapidon siirtoa koskeva t edellytykset, ja 3) säilytysyhteisön vastuun 
laajuus, erityisesti sen velvoi te palauttaa rahoitusvälineet, jotka on menetetty säilytyksen 
aikana.  
Kelpoisuus toimia säilytysyhteisönä:  Esille tuli kolme vaihtoehtoa,  joissa yksilöitiin erilaiset 
laitokset, joiden katsottiin antavan riittävät ta keet toiminnan vakautta koskevan sääntelyn ja 
pääomavaatimusten osalta voidakseen hoitaa varojen tallessapidon ja varmistaa, että 
säilytyksen aikana menete tyt varat palautetaan.  
Säilytyksen siirto:  Arvioituja vaihtoehtoja oli kolme: 1)  perusskenaario, 2) huolellisuutta ja 
toiminnan vakautta koskevien vaatimusten asettaminen siirroille, mukaan luettuina erityissäännöt säilytyksen siirtämisestä kolman sien maiden säilytysyhteisöille, jotka eivät 
täytä vaatimuksia, ja 3) samoje n huolellisuutta ja toiminnan va kautta koskevien vaatimusten 
asettaminen kaikille siirroille.  
Vastuu:
 Vaikutusten arvioinnissa tarkasteltiin ne ljää vaihtoehtoa: 1) vastuu rajoitetaan 
”perusteettomiin laiminlyömisiin ” (perusskenaario), 2) otetaan käyttöön objektiivinen vastuu, 
josta on mahdollista vapautua säilytyksen si irron perusteella, 3) otetaan käyttöön 
objektiivinen vastuu, josta va pautuminen rajoittuu säilyt yksen pakolliseen siirtoon 
kolmansien maiden säilytysyhteisöille, ja 4) ot etaan käyttöön objektiivin en vastuu, josta ei ole 
mahdollista vapautua säilytyksen siirron perusteella.  
Palkat ja palkkiot:  Perusskenaariota verrattiin vaihto ehtoon, jossa yhteis sijoitusyritysten 
rahastoyhtiöt velvoitetaan otta maan käyttöön yleiset palkka - ja palkkioperiaatteet, sekä 
vaihtoehtoon, jossa ed ellytetään yksityiskohtaista palkka- ja palkkiopolitiikkaa ja jossa 
tosiasiallisesti maksetut pa lkat ja palkkiot julkis tetaan vuosikertomuksessa.   
Hallinnolliset seuraamukset:  Perusskenaariota ve rrattiin vaihtoehtoon,  jossa seuraamukset 
yhdenmukaistetaan yleisellä tavalla komission tä llä alalla noudattaman politiikan mukaisesti, 
sekä vaihtoehtoon, jossa jatketaan halli nnollisten seuraamusten yhdenmukaistamista.  
5. V AIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Kelpoisuus toimia säilytysyhteisönä:  Vaikutusten arvioinnissa todetaan, että sekä 
luottolaitokset että säännellyt sijoituspalveluyritykset antavat riittävät takeet toiminnan 
FI 6   FI vakautta koskevan sääntelyn, pääomavaatimusten ja tehokkaan valvonnan osalta voidakseen 
toimia yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöinä. Koska useimmat yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöt ovat jo lähes kaikissa jäse nvaltioissa luottolaitoksia tai säänneltyjä 
sijoituspalveluyrityksiä, vaatimuksiin mukaut umisesta katsotaan ai heutuvan suhteellisen 
vähän rasitusta. Valittu vaihtoehto vaikuttaisi si is sellaisiin harvalukuis iin palveluntarjoajiin, 
joilla ei ole toimilupia. Tällaisissa ta pauksissa kustannukset, jo ita aiheutuu luvan 
hankkimisesta sijoituspalveluyrityksenä toimim iseen, vaikuttavat aiheellisilta, kun otetaan 
huomioon säilytysyhteisöjen va stuuseen liittyvät hyödyt.  
Säilytyksen siirrot:
 Vaikutusten arvioinnissa todetaan, että siirtoihin olisi sovellettava 
alisäilyttäjien valintaa ja jatkuvaa valvontaa koskevia tiu kkoja laatuvaatim uksia. Tällaiset 
velvoitteet olisi asetettava pääsäilyttäjälle. Säily tykset olisi voitava siirtää kolmansissa maissa 
säilytysyhteisöille, jotka eivät täytä vaatimuksia, jos lainsäädännössä edellytetään paikallista 
säilytystä ja jos sijoittajille ilm oitetaan asianmukaisesti, että sijoitusten tekeminen joihinkin 
maihin voi edellyttää paikallista säilytystä. Vaih toehto, jossa ei sallittaisi säilytyksen siirtoa 
sellaisille kolmansien maiden säilytysyhteisö ille, jotka eivät täytä vaatimuksia, hylättiin, 
koska sillä olisi vähennetty yhteissijoitusyritysten investointimahdollisuuksia. Lisäksi katsottiin, että se riski, että säilytys siirretään tällaiselle sä ilytysyhteisölle, on vähäpätöinen, 
koska valtaosa yhteissijo itusyrityksistä noudattaa nykyään var ovaisia sijoitusstr ategioita. Tätä 
valintaa joudutaan ehkä tark istamaan, jos ja kun sijoitusstrategiat kehittyvät. 
Vastuu:
 Vaikutusten arvioinnissa todetaan, että objektiiviseen  vastuuseen perustuvalla 
standardilla, jonka mukaan säily tysyhteisöjen on palautettava säilytyksessä olleet menetetyt 
rahoitusvälineet riippumatta siitä, johtuuko mene tys virheestä vai laiminlyönnistä, voidaan 
varmistaa korkeatasoinen sijoit tajansuoja ja päästä yhdenmukaisen standardin soveltamiseen 
koko EU:ssa. Vaikka on olemassa vahvoja argumentte ja sille, että standa rdia ei sovellettaisi 
tappioihin, jotka syntyvät, kun säilytys on pakk o siirtää kolmannen ma an säilytysyhteisölle, 
vaikutusten arvioinnissa t odetaan kuitenkin, että tällaista vapautusta ei  tulisi sallia, koska 
yhteissijoitusyritysten asiakkaat ovat pääasiassa yksityissijoittajia.  
6. T IIVISTELMÄ VALITUISTA VAIHTOEHDOISTA  
Parhaaksi katsottuna vaihtoehtona on rajoittaa kelpoisuutta  toimia yhteissijoitusyritysten 
säilytysyhteisönä sillä tavoin, että vain luottola itosten ja säänneltyjen sijoituspalveluyritysten 
sallitaan toimia tällaisina säilytysyhteisöinä. Siirtoihin  olisi sovellettava sääntöjä, joissa 
edellytetään asianmukaisen huolellisuuden noudattamista alisäilyttäjän valinnassa ja 
nimeämisessä sekä sen toimien valvonnassa. Niissä harvoissa tapauksissa, joissa yhteissijoitusyrityksen investointistrategiaan kuuluu sijo ittaminen sellaisissa maissa 
liikkeeseen laskettuihin rahoitusvälineisiin, joissa säilytyksen on oltava paikallista ja joissa ei 
toimi sellaisia alisäilytt äjiä, jotka voisivat noudatt aa edellä mainittuja s iirtovaatimuksia, siirto 
olisi kuitenkin sallittava, jos sille aset etut tiukat edellytykset täyttyvät.  
Koska monet yhteissijoitusyritysten sijoi ttajista ovat yksityissijoittajia, vastuun
 olisi 
perustuttava sellaisissa tapauksissa, joissa säilytyksessä oleva rahoitusväline menetetään, yhdenmukaiseen EU:n standardiin, joka velvoitt aa palauttamaan menete tyn rahoitusvälineen 
pääsäilyttäjän kustannuksella. Pääsäilyttäjällä ei saisi olla mahdollisuutta vapautua vastuustaan edes silloin, kun rahoitusvä line on pakko säilyttää kolmannessa maassa.  
Palkkoihin ja palkkioihin
 sovelletaan samaa lähestymistapaa kuin vaihtoehtoisten 
sijoitusrahastojen hoitajia kos kevassa direktiivissä. Näin vältetään sääntelyn katvealueiden 
FI 7   FI hyväksikäyttö yhteissijoitusyrityks iä koskevan ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia 
koskevan direktiivin välillä. Seuraamuksiin  sovelletaan komission tä llä alalla yleisesti 
noudattamaa politiikkaa.  
7. S EURANTA JA ARVIOINTI  
Seuranta ja arviointi toteut etaan kahdella tasolla. Ensinnäkin komissio varmistaa, että 
uudistetut säännöt pannaan asianmukaisesti tä ytäntöön. Toisessa vaiheessa eli kolmen vuoden 
kuluttua määräajasta, johon mennessä direkt iivi on pantava kokonaan täytäntöön, komissio 
tekee taloudellisen arvioinni n siitä, ovatko uudet säännöt pa rantaneet sijoittajansuojaa, 
lisänneet avoimuutta pal kkojen ja palkkioiden osa lta ja lujitta neet sijoittajien luottamusta siinä 
määrin, että ”yhteissijoitusyrity s” säilyy yksityissijoittajien kannalta hyvänä tuotemerkkinä.  
Taloudellinen arviointi tehdään 3. luvu ssa määriteltyjen tavoitteiden pohjalta.   
Arvioinnin tekijöinä ovat komissi on yksiköt, jotka tekevät tarvi ttaessa yhteistyötä EAMV:n 
kanssa ja/tai käyttävät ulkoisia tutkimuksia voidakseen arvioida, miten säilytysyhteisöjä 
koskevien säilytys- ja vastuujärjest elmien muutokset ovat vaikuttaneet.   
Kaikilta asianomaisilta sidosryhmiltä on todennä köisesti kerättävä lisätietoja, jotta voidaan 
arvioida muutosten vaikutuksia  ja ennen kaikkea kerätä ol ennaisia tietoja joidenkin 
ehdotettujen toimenpiteiden vai kutuksista säilytysyhteisöalaan.   
Uudelleentarkastelussa keskitytään erityisesti siihen, missä määrin kustannussäästöt, joita 
säilytysyhteisöjen vastuuta koskevan selk eämmän ja yhdenmukaisemman järjestelmän 
odotetaan tuottavan, toteutuvat ja  mitä vaikutuksia uus ia siirto- ja vastuu säännöillä voi olla 
säilytysyhteisöjen toimintakustannuksiin, missä määrin säilytyksiä on siirretty kolmansien 
maiden säilytysyhteisöille, jotka eivät täytä vaat imuksia, mitä vaikutuksia tällaisilla siirroilla 
on ollut ja miten toiminnan lisäkustannusten ar vioidaan vaikuttavan yhteissijoitusyritysten 
kustannuksiin ja sijoittajien saamaan tuottoon.