EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 15.12.2011 
SEK(2011) 1488 final 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Syrjimättömät perintöverojärjestelmät: EU:n oikeuskäytännöstä johdetut periaatteet 
Oheisasiakirja 
KOMISSION SUOSITUKSEEN 
perintöjen kaksinkertaisen verotuksen huojennuksesta 
{C(2011) 8819 final} 
{SEC(2011) 1489 final} {SEC(2011) 1490 final} 
 
 
EN  EN Tämä asiakirja on Euroopan komission yksiköide n valmisteluasiakirja. Se on ainoastaan 
ohjeellinen, ja se ei ole komissi on nykyinen eikä tuleva virallin en kanta perintöverotukseen. 
1. JOHDANTO JA TAUSTA  
 
Tällä hetkellä 18 EU:n jäsenvaltiota kantaa veroja kuolintapauksissa. Näistä yhdeksässä 
(Itävalta, Kypros, Latvia, Malta, Portugali, Ro mania, Ruotsi, Slovakia ja Viro) ei kanneta 
perintöveroa, vaikka jotkin niistä kantavat perinnöistä muita veroja. 
 Jotkut jäsenvaltiot soveltav at perintöveroa perinnönsaajiin, jo lloin verotettava tapahtuma on 
edunsaajan varallisuuden lisään tyminen. Eräissä muissa jäsenva ltioissa veroperustana on 
puolestaan jäämistö, jolloin verotettava ta pahtuma on omaisuuden siirto. Ilmaisulla 
perintövero tarkoitetaan tässä asiakirjassa veroja, jotka kohdistuvat sekä jäämistöihin että edunsaajiin kuolintapauksissa.   Yksinkertaisuuden vuoksi perintöverolla tarkoitet aan tässä asiakirjassa myös lahjaveroa. 
Lahjoja annetaan usein myöhemp ää perintöä ennakoiden. Monissa  jäsenvaltioissa tällaisia 
lahjoja verotetaan samojen s ääntöjen mukaisesti kuin peri ntöjä. Myös Euroopan unionin 
tuomioistuimen, jäljempänä ”tuomioistuin”, oi keuskäytännössä perint ö- ja lahjaveroja 
kohdellaan samoin perustein.  Rajatylittävien perintövero-ongelmien ratk aisemista koskevasta komission vaikutusten 
arvioinnista
1 käy ilmi, että yhä useammat EU:n kansalaiset muuttavat elinaikanaan toiseen 
EU:n jäsenvaltioon elääkseen, työskennelläkseen tai viettääkseen eläk epäivänsä siellä tai 
ostavat kiinteistöjä tai tekevät investointeja kotimaansa ulkopuolella. 
 Lisäksi komission vaikutusten arvioinnissa todet aan, että kansalaisiin ja yrityksiin voi 
rajatylittävissä tilan teissa kohdistua kahdentyyppisiä pe rintövero-ongelmia. Nämä ovat 
jäsenvaltioiden perintöverosääntöjen syrjiv ä soveltaminen ja se, että perintöihin 
sovellettavaan kaksin- tai jopa moninkertai sen verotukseen ei m yönnetä huojennusta. Nämä 
ongelmat saattavat estää EU:n kansalaisia hyöty mästä täysimääräisesti oi keudestaan liikkua ja 
toimia vapaasti yli rajojen Euroopan unionissa ja  luoda vaikeuksia pienyritysten siirrolle 
niiden omistajien kuollessa.  Tässä asiakirjassa käsitellään syrjintään li ittyvää ongelmaa. Kaksinkertaiseen verotukseen 
liittyvää ongelmaa käsitellään suosituksessa, jonka komissio hyväksyy samana päivänä kuin 
tämä asiakirja julkaistaan
2. 
 Tällä hetkellä EU:n lainsäädännössä annetaan  jäsenvaltioille ja niiden poliittisille 
alayksiköille laajat vapaudet s uunnitella omat verojärjestelmän sä ja jakaa verotusoikeutensa 
keskenään.   Niiden on kuitenkin noudatettav a EU:n lainsäädäntöä tätä to imivaltaa käyttäessään. Tämä 
tarkoittaa, että jäsenva ltioiden verojärjestelmien on noudate ttava perusvapauksia ja ennen 
kaikkea henkilöiden, työntekijöiden, palvel ujen ja pääoman vapaata liikkuvuutta ja 
                                                
 
1  Vaikutusten arviointi rajatylittävien perintövero-ongelmien ratkaisemisesta – viite lisätään myöhemmin . 
2  Ks. komission suositus perintöjen kaksinkertaisen verotuksen huojennuksesta – viite lisätään 
myöhemmin . 
 
 
EN  EN sijoittautumisvapautta koskevia sääntöjä , joista määrätään Eu roopan unionista tehdyn 
sopimuksen (SEUT) 21, 45, 56, 63 ja  49 artiklassa, sekä kansalai suuteen perustuvan syrjinnän 
kieltämistä koskevaa yleistä periaatetta, jo sta määrätään SEUT-sopimuksen 18 artiklassa3.  
 SEUT-sopimuksen 21 artiklan nojalla EU:n ka nsalaisilla on oikeus liikkua ja oleskella 
vapaasti jäsenvaltioiden alueella. Laajasti mä äriteltynä jäsenvaltioiden kansalaiset voivat 
tämän vapauden nojalla matkustaa toiseen jäse nvaltioon ja oleskella siellä pysyvästi tai 
väliaikaisesti riippumatta siitä, harjoittavatko he aktiiv isesti taloudellista toimintaa vai eivät. 
SEUT-sopimuksen 18 artiklalla varmistetaa n, että vapaata liikkuvuutt a koskevaa oikeutta 
käyttäviä kansalaisia ei voida sy rjiä pelkästään heidän kansal aisuuteensa liittyvin perustein.  
 Sijoittautumisvapauden periaate pohjaut uu SEUT-sopimuksen 49–55 artiklaan. Näiden 
määräysten nojalla talouden toimija, olipa kyseessä henkilö tai yritys, voi harjoittaa 
taloudellista toimintaa vakaalla  ja jatkuvalla tavalla yhdessä  tai useammassa jäsenvaltiossa. 
Näitä määräyksiä sovelletaan myös silloin, kun osakkeenomistajalla  on huomattava määrä 
osakkeita, jotka antavat oikeuden hallita yrityksen toimintaa.  SEUT-sopimuksen 63 artiklass a määrätty pääoman vapaa liikkuvuus on olennaisin 
perintöverotukseen liittyvä vapaus, sillä tuomioistuimen tekemät perintöveroja koskevat päätökset ovat pohjautuneet pääasiassa tä hän vapauteen. Tuomioistuin on toistuvasti 
vahvistanut, että perinnönjättä jän jättämän omaisuuden siirto yhdelle tai useammalle 
henkilölle on SEUT-sopimuksen 63 artiklassa tarkoitettua pääomanliikettä, lukuun ottamatta 
tapauksia, joissa perinnön osatekijät rajoittuvat yhteen jäsenvaltioon.  Sisämarkkinoille on erittäin tärkeää, että jäsenv altiot eivät estä peru svapauksia syrjimällä 
rajatylittäviä perintötapauks ia kotimaanperintöihin nähden. Syrjimättömyyden periaate on 
perustamissopimuksessa määrättyjen va pauksien keskeinen osa. Vakiintuneen 
oikeuskäytännön mukaan syrjintä vo i johtua siitä, että keskenään verrattavissa ol evia tilanteita 
kohdellaan eri tavalla tai erilaisi a tilanteita kohdellaan  samalla tavalla. Jotta erilaisen kohtelun 
mahdollistava kansallinen järjestelmä olisi perussopimuksessa määrättyjen vapauksien mukainen, sen on koskettava tilanteita, jotka eivät ole objektiivisesti vertailukelpoisia. 
Vaihtoehtoisesti järjestelmän olemassaoloa on voitava perustella yl eisen edun mukaisella 
pakottavalla syyllä. Kansallinen järjestelmä ei myöskään voi olla rajoittavampi kuin mikä on 
tarpeen aiotun tavoitteen saavuttamiseksi. Sen on toisin sanoen oltava oikeasuhteinen.  
 Ulkomaanperintöihin liittyvä ve rosyrjintä on yleistynyt viime vuosina. Komissio on joutunut 
vastaanottamiensa kantelujen ja omien tutkimustensa perusteella nostamaan rikkomuskanteen 
useita jäsenvaltioita vastaan näiden  lainsäädännön yksityiskohtien vuoksi.  
 Lisäksi tuomioistuin on vuodesta 2003 lähtien tark astellut jäsenvaltioiden  perintöverosääntöjä 
kymmenessä asiassa, jotka kansalliset tuomioistu imet ovat saattaneet sen käsittelyyn. Näistä 
kahdeksassa tuomioistuin päätti, että kyseiset jäsenvaltioiden  perint ö- ja lahjaverosäännöt 
olivat pääoman vapaan liikkuvuuden ja/tai  sijoittautumisvapauden vastaisia. 
 Tuomioistuin on käsitellyt perintöverosään töjä myös asiassa, joka koski muissa 
jäsenvaltioissa hyväntekeväisyyteen tehtyjen  lahjoitusten korkeampaa verotusta.  
 
                                                
 
3  Lisäksi perintöön kuuluvalle käyttöpääomalle myönnettävien kaikenlaisten valikoivien etujen, jotka 
myönnetään erilaisena verokohteluna, olisi o ltava EU:n kilpailusääntöjen mukaiset. 
 
EN  EN Nämä tuomiot ovat jossakin määrin selkeytt äneet tilannetta. Usein ei kuitenkaan ole 
välttämättä täysin selvää, millaisia vaikutuksia yhden jäsenvaltion lainsäädäntöä koskevalla tuomiolla pitäisi olla muiden jäsenvaltioiden la insäädäntöön. Vaikka jäse nvaltiot ottaisivatkin 
käyttöön uusia verosääntöjä tuom ioistuimen päätösten perusteella, tämä voi tapahtua täysin 
eri tavoin.  Lisäksi EU:n kansalaisten ei välttämättä ole he lppoa päätellä  yksittäisiä tapauksia koskevien 
tuomioistuimen tuomioiden perusteella, mitä periaatteita jäsenvaltioiden on noudatettava 
ulkomaanperintöjen verotuksessa.   Näin ollen on aiheellista vahvistaa oikeuskäyt ännöstä johdettavat syrjimättömyysperiaatteet, 
joita olisi noudatettava perintöve rotusjärjestelmissä. Näillä pe riaatteilla voi daan tehostaa 
perusvapauksien noudattamista, sillä niiden avul la EU:n kansalaiset ovat paremmin tietoisia 
siitä, mitä sääntöjä jäsenvaltioiden on noudate ttava verottaessaan ulkomaanperintöjä. Niiden 
avulla jäsenvaltiot voivat myös  saattaa perintöverosääntönsä EU :n lainsäädännön mukaisiksi.  
 Jäljempänä esitetään yleiskatsaus  perintö- ja lahjaveroihin liittyvistä tärkeimmistä tuomioista 
ja tästä oikeuskäytännöstä johdetuista periaatteista. 
 Tässä yhteydessä on syytä huomautt aa, että vaikka kotimaassa ja  ulkomailla asuvia henkilöitä 
voidaan välittömiin veroihin l iittyen kohdella eri tavalla erilais ten olosuhteiden perusteella, 
tuomioistuin on useimmissa perintöverotust a koskevissa tuomioissaan todennut, että 
kotimaassa ja ulkomailla asuvia on kohdeltava samalla tavalla.  
 
2. A
SIAANKUULUVAN OIKEUSKÄYTÄNNÖN YLEINEN ANALYSOINTI  
 
2.1  Asiat, joissa unionin tuomioistuin on todennut jäsenvaltioiden perintö- ja 
lahjaverosääntöjen olevan EU:n oikeuden vastaisia   
 
 
2.1.1. Asia Barbier (C-364/01) 
 
Unionin tuomioistuin päätti tässä asiassa, että jäsenvaltio ei saa sovelt aa perintöverosääntöjä, 
joissa sallitaan tietyn  verovähennyksen tekeminen jäämist ön arvosta, jos perinnönjättäjä asui 
kyseisessä jäsenvaltiossa kuolinhetkellään, mu tta joissa sitä ei  sallita silloin, kun 
perinnönjättäjän kotipaikka oli muussa jä senvaltiossa ennen hänen kuolemaansa. 
 
Tässä asiassa tuomioistuin totesi, että peri nnöt kuuluvat pääoman vapa an liikkuvuuden piiriin 
silloin, kun ne ovat luonteeltaan rajat ylit täviä. On huomattava, että perinnöt kuuluvat 
pääoman vapaan liikkuvuuden piiriin riippumatta  siitä, osallistuvat ko asianomaiset henkilöt 
itse rajatylittävään taloudelliseen toimintaan vai eivät.   Tuomioistuin päätti tässä asiassa, että määritett äessä asianomaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan 
kiinteän omaisuuden arvoa on EU:n lainsäädä nnön vastaista soveltaa erilaista verokohtelua 
riippuen siitä, oliko perinnönjättäjän kotip aikka kyseisessä jäsenvaltiossa vai ei hänen 
kuolinhetkellään. Tällaisessa tapauksessa ki inteistöön liittyvän luovutussitoumuksen arvo 
olisi otettava verotuksessa huomioon riippumatta  siitä, missä jäsenvalti ossa perinnönjättäjän 
kotipaikka sijaitsi.   
 
EN  EN Lisäksi tuomioistuin vahvisti perussäännön, jo lla pyritään määrittä mään, rajoittavatko 
kansalliset säännöt pääoman vapaata liikkuvuutt a perintöverojen alalla. Tämän perussäännön 
mukaan jäsenvaltiot eivät saa soveltaa toimenpi dettä, jolla toisessa jäsenvaltiossa asuvalle 
henkilölle kuuluvan jäämistön arvoa alenneta an enemmän kuin samassa jäsenvaltiossa 
asuvalle henkilölle kuuluvan jäämistön arvoa. Tuomioistuin on noudattanut tätä periaatetta 
kaikissa myöhemmissä perintö- ja lahjaveroa koskevissa tuomioissaan. 
 Tuomioistuin teki myös selväksi, että arvioitaessa kansallisten perintöverolainsäädäntöjen yhteensopivuutta EU:n oikeuden kanssa ei ol e merkitystä sillä, myöntääkö muu jäsenvaltio 
kuin kotipaikkajäsenvaltio yksipuolisen ve roetuuden. Tätä periaatetta on noudatettu 
myöhemmissä tuomioissa.  Tuomioistuin ei tutkinut tapausta nimenomaisesti perussopimuksessa määrätyn henkilöjen vapaan liikkuvuuden näkökulmasta. Se totesi kuite nkin, että perintöver ot ovat yksi niistä 
tekijöistä, jotka jäsenvaltioiden kansalai set ottavat kohtuudella huomioon päättäessään, 
käyttävätkö he hyödykseen perussopimuksessa m äärättyä vapaata liikkuvuutta vai eivät.  
  
2.1.2. Asia Maria Geurts  (C-464/05) 
  
Tässä asiassa unionin tuomioistuin totesi, e ttä kun perheyrityksen omistajaa ja hänen 
kuolemansa jälkeen hänen perillisiään kohdellaan eri tavalla riippuen s iitä, ovatko työtekijät 
kyseisen yrityksen palvelussa kyseisessä jäsenv altiossa vai muussa jäsenvaltiossa, kyseessä 
on syrjivä käytäntö. 
 
Asianomaisessa kansallisessa lainsäädä nnössä myönnetään perintöverovapautus 
suppeaomisteisten perheyritysten osakkeista, jos yrityksellä on palveluksessaan vähintään 
tietty määrä työntekijöitä kyseisessä jäsenvaltiossa.   Tuomioistuin tutki tässä asiassa asiaankuuluvaa lainsäädäntöä ainoastaan sijoittautumisvapauden näkökulmasta. Tämä joht ui siitä, että lain säädäntöä sovellettiin 
ainoastaan silloin, kun perinnönjättäjällä oli ha llussaan vähintään 50 prosenttia yrityksen 
osakepääomasta kuolemaansa edeltäneiden kolmen vuoden aikana joko yksin tai yhdessä 
perheenjäsenten kanssa. Tuomioistuin totesi , että näin suuri os uus antaa merkittävän 
vaikutusvallan asianomaisen yrityksen päätöksiin ja ma hdollisuuden tehdä ratkaisuja 
yrityksen toiminnasta. Se totesi myös, että kyseisen lainsäädännön ra joittavat vaikutukset 
pääoman vapaaseen liikkuvuuteen o lisivat pelkästään väistämätön seuraus sen vaikutuksista 
sijoittautumisvapauteen.   Tuomioistuin vahvisti, että jäsenvaltio ei sa a evätä perintöverovapautta perheyritykseltä, 
jonka palveluksessa on vähintään viisi henkilöä  toisessa jäsenvaltioss a, jos se myöntäisi 
tällaisen vapautuksen silloin, kun yrityksen palveluksessa on viisi henkilöä kyseisessä jäsenvaltiossa. 
 
 2.1.3.  Asia Jäger  (C-256/06)  
 
Unionin tuomioistuin totesi tässä asiassa, että ulkomailla sijaitsevaa jäämistöä ei saa arvioida 
vähemmän suotuisalla tavalla kuin kotimaassa sijaitsevaa jäämistöä. 
 
EN  EN  
Kyseisessä asiassa kotipaikkajä senvaltio sovelsi vähemmän s uotuisaa verokohtelua toisessa 
jäsenvaltiossa sijaitsevaan jäämistöön.   Tuomioistuin totesi, että pääoman vapaata li ikkuvuutta koskevat määräykset estävät sen, että 
jäsenvaltioiden lainsäädännössä sovellettaisiin suotuisampaa arviointijärjestelmää ja osittaista verovapautusta kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevaan omaisuuteen, mutta ei toisessa jäsenvaltiossa sijaits evaan omaisuuteen, joka arvoste taan käypään arvoon. Koska veron 
määrittäminen oli suoraan yhteydessä omaisuuden arvoon, tilanteessa ei ollut objektiivisesti katsoen minkäänlaista eroa, jolla erilai nen verokohtelu voita isiin perustella.  
 
 
2.1.4. Asiat Eckelkamp  (C-11/07) ja Arens-Sikken  (C-43/07) 
 
Näissä asioissa unionin tuomioistuin katsoi, että on EU:n lainsäädä nnön vastaista soveltaa 
erilaisia verosääntöjä omaisuudesta makse ttavien perintöverojen määrittämiseen siitä 
riippuen, asuiko perinnönjättäjä  kuolinhetkellään kyseisessä jä senvaltiossa vai ulkomailla.  
 
Tuomioistuin päätti asiassa Eckelkamp , että jäsenvaltiot eivät saa evätä asuntoluottojen 
kaltaisten maksujen vähentämistä kiinteistö n arvosta ainoastaan sillä perusteella, että 
perinnönjättäjä asui kuolinhetke llä toisessa jäsenvaltiossa.  
 
Tuomioistuin päätti asiassa Arens-Sikken , että on EU:n lainsääd ännön vastaista sallia 
perinnönsaajan vähentää perittyyn kiinteistöön l iittyvät velat ainoastaan , jos perinnönjättäjä 
asui kuolinhetkellään siinä jäsenval tiossa, jossa kiinteistö sijaitsee.  
 
Molemmissa näissä asioissa käsiteltiin perintöverojen määräämismenetelmää. Ne koskivat 
samanlaisia tilanteita kuin asia Barbier .  
 Asiassa Eckelkamp  tuomioistuin päätti, että velka-  ja vastuuvähennysten epääminen on 
pääoman vapaata liikkuvuutta koskevien määräy sten vastainen. Asianomainen jäsenvaltio 
kieltäytyi ottamasta huomioon perintöön liit tyviä velkoja ja vastuita perintöveroa 
määrättäessä, jos perinnönjättäjä  ei asunut kuolinhetkellään kyse isessä jäsenvaltiossa. Se olisi 
kuitenkin hyväksynyt velka- ja vastuuvähennykset , jos perinnönjättäjä olisi asunut kyseisessä 
jäsenvaltiossa kuolinhetkellään. Tuomioistuin totesi, että koska perintöverojen määrääminen on asianomaisen lainsäädännön mukaisesti suor aan sidoksissa kiinteän omaisuuden arvoon, 
tilanteessa ei ollut objektiivisesti katsoen minkäänlaista eroa, jolla voitaisiin perustella se, että kyseessä olevassa jäsenvaltiossa  sijaitsevaa omaisuutta kohdella an eri tavalla riippuen siitä, 
missä perinnönjättäjä as ui kuolinhetkellään.  
 Asiassa Arens-Sikken  kiinteistö oli jätetty leskelle, joka oli kuitenkin jäljelle jääneen puolison 
hyväksi suoritetun testamentilla määrätyn peri nnönjaon perusteella velvollinen maksamaan 
kaikille lapsille heidän perintöosuutensa raha na. Näitä perintöosuutta suurempaan perintöön 
liittyviä velkoja ei otettu huomioon lesken  varainsiirtoveroa määritettäessä. Jos 
perinnönjättäjän kotipaikka olisi ollut kysei sessä jäsenvaltiossa hä nen kuolinhetkellään, 
tällainen vähennys olisi ollut mahdollinen. Tuomiois tuin päätti, että täll ainen erilainen kohtelu 
ei noudata pääoman vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta.  
2.1.5. Asia Mattner  (C-510/08)  
 
 
EN  EN Unionin tuomioistuin totesi, että sellaiset lahjaverosäännöt (ja perintöverosäännöt) ovat 
pääoman vapaan liikkuvuuden peri aatteen vastaisia, joiden mukaan lahjoituksenantajan 
lapsille myönnetään alhaisempi veronhuojennus  silloin, kun yhdenkään osapuolen kotipaikka 
ei sijaitse kyseisessä jäsenvaltiossa.  Tässä asiassa tuomioistuin laajensi perint överoja koskevan oikeuskäytäntönsä koskemaan 
myös kansallista lahjaverolainsäädäntöä.   Asiassa oli kyse verotusjäsenvaltiossa sijaits evan maakiinteistön lahjoituksesta. Sekä 
lahjoittajan että lahjansaajan, joka oli lahjoittaj an lapsi, kotipaikka oli toisessa jäsenvaltiossa. 
 Kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännös sä erotetaan tapaukset, joissa veronmaksajan 
katsotaan olevan rajoitetusti  verovelvollinen (eli sekä lahjoittajan että lahjansaajan kotipaikka 
on toisessa jäsenvaltiossa lahjoitushetkellä), sellaisista tapauksista, joissa veronmaksajan katsottaa olevan yleisesti  verovelvollinen (e li ainakin toisella heistä on kotipaikka 
verotusjäsenvaltiossa). Jälkimmäisessä tapauks essa kyseisessä lainsä ädännössä myönnettiin 
melko korkea veronhuojennus vanhemman ja lapsen  välisille lahjoituks ille, kun taas ensin 
mainitussa tapauksessa huojennus oli paljon alhaisempi.  
 Tuomioistuin ei pystynyt toteamaan näissä ka hdessa tilanteessa minkäänlaista objektiivista 
eroa, jolla erilainen verokohtelu voitaisiin perustella. Lisäksi t uomioistuin tarkasteli useita 
sille esitettyjä perusteluja, joiden m ukaan on tarpeen estää saman veronmaksajan 
mahdollisuus saada sama veroetuus kahteen ke rtaan ja mahdollisuus kiertää rajoituksia 
antamalla useampia lahjoituksia sekä varmistaa kansallisen verojärjestelmän johdonmukaisuus. Tuomioistuin ei kuitenkaan h yväksynyt yhtäkään näistä perusteluista. 
 
 
2.1.6. Asia Halley  (C-132/10) 
 
Tässä asiassa unionin tuomioistuin tote si, että kun nimennäisosakkeiden arvon 
määrittämiselle asetetaan perintöverotuksessa er i vanhentumisajat riippuen siitä, onko yhtiön, 
jonka osakkeita perinnönjätt äjä omisti, tosiasiallis en johdon sijaintipaikka 
verotusjäsenvaltiossa vai muussa jäsenva ltiossa, kyseessä on syrjivä käytäntö. 
 
Tässä asiassa jäämistöön sisält yi sellaisen yrityksen  nimennäisosakkeita, jonka tosiasiallisen 
johdon sijaintipaikka oli muussa jäsenvaltiossa kui n verotusjäsenvaltiossa.  Kyseiset osakkeet 
siirrettiin perintönä ve rotusjäsenvaltiossa asuva lle perinnönsaajalle.  
 Verotusjäsenvaltion lainsäädännössä määrättiin, että sen veroviranomaine n voi edellyttää, että 
asiantuntija määrittää kyseisessä jäsenvaltiossa  sijaitsevan omaisuuden arvon vahvistaakseen, 
onko sen arvo arvostettu liian alhaiseksi peri ntöveroilmoituksessa. Veroviranomaiselle 
vahvistettu vanhentumisaika esittää asiantunt ijan suorittamaa omaisuuden arvon määrittämistä 
koskeva vaatimus ja tehdä sen perusteella mahdollisesti perintöveron korotus oli kaksi vuotta 
sen jälkeen, kun perintöveroi lmoitus oli jätetty.   
 Koska kuitenkin osakkeet omistettiin yrityksessä , jonka tosiasiallisen jo hdon sijaintipaikka on 
muualla kuin verotusjäsenvaltiossa, asiantuntijan suorittama arvonmääritys ei ollut mahdollista, ja veroviranomaiset voivat esittää liian alhaista arvostusta koskevan vaatimuksen ja mahdollisesti korottaa sen perusteella perint överoa sekä kantaa korkoa ja langettaa sakkoja 
paljon pidemmän ajan (jopa 10 vuotta). 
 
EN  EN  
Tuomioistuin totesi, että tällainen lainsäädän tö on pääoman vapaan liikkuvuuden periaatteen 
vastainen, koska pidemmän vanhentumisajan s oveltaminen sellaisiin perinnönsaajiin, jotka 
omistavat osakkeita yrityksessä, jonka tosiasia llisen johdon sijaintipaik ka on ulkomailla, voi 
johtaa siihen, että ve rotusjäsenvaltion asukkaat ovat vä hemmän halukkaita tekemään tai 
säilyttämään sijoituksia kysei sen jäsenvaltion ulkopuolella. Tä llaisten asukkaiden perilliset 
joutuvat odottamaan pidemmän ajan, ennen kuin he voivat olla varmoja, ettei verojen oikaisu 
kohdistu heihin.   Tuomioistuin ei todennut minkäänlaisia perusteita pääoman vapaan liikkuvuuden 
rajoittamiselle, varsinkin kun 10 vuoden määräaika ei perustunut siihen, että verohallintojen 
väliset virka-apujärjestelmät ta i muut kyseisten osakkeiden ar von määrittämisessä käytettävät 
vaihtoehtoiset menetelmät edellyttäisivät näin pitkän ajan.   
2.2  Asiat, joissa unionin tuomioistuin on todennut jäsenvaltioiden perintö- ja 
lahjaverolainsäädännön olevan EU:n oikeuden mukaisia   
 
 
2.2.1. Asia Van Hilten – van der Heijden  (C-513/03) 
 
 
Unionin tuomioistuin päätti tässä asiassa, e ttei ole pääoman vapaata liikkuvuutta koskevien 
määräysten vastaista soveltaa sääntöä, jonka  mukaan jäsenvaltion sellaisen kansalaisen 
jäämistöä, joka on kuollut 10 vuoden kuluessa siitä, kun hän on muuttanut kyseisestä 
jäsenvaltiosta, verotetaan ikään  kuin hänen kotipaikkansa olisi sijainnut edelleen kyseisessä 
jäsenvaltiossa. Merkittävä seikka tässä on se, että mainitussa säännössä ei tehdä eroa 
kyseisessä jäsenvaltiossa ja ulkomailla sijaitsevan kotipaikan välillä. 
 
Asianomaisten kahden valtion välillä tehdyn kaks inkertaista verotusta koskevan sopimuksen 
mukaan jäsenvaltion sellaisen ka nsalaisen jäämistöä, joka on kuollut 10 vuoden kuluessa siitä, 
kun hän on muuttanut kyseisestä jäsenvaltiosta,  verotetaan ikään kuin hänen kotipaikkansa 
olisi sijainnut edelleen kyseisessä jäsenvaltiossa. Kaksinkertaista sopimusta koskevassa sopimuksessa määrätään myös, että verotusvaltio  vähentää verosta määrän, joka kannettaisiin 
asianomaisessa toisessa valtio ssa kotipaikan perusteella.  
 Kyseisiä määräyksiä ei pidetty sy rjivinä, koska, toisin kuin asiassa Barbier , niissä ei tehdä 
eroa veronmaksajien välillä heidän kotipaikkan sa perusteella. Niissä kohdellaan ulkomaille 
muuttaneiden kansalaisten ja kyseiseen jä senvaltioon jääneiden kansalaisten jäämistöä 
yhdenmukaisella tavalla.   Tuomioistuimen mukaan tällainen lainsäädäntö  ei aiheuta sitä, että ulkomaille muuttanut 
kansalainen olisi vähemmän halukas tekemään sijoituksia verotusjäsenvaltiossa tai että 
verotusjäsenvaltioon jäänyt kans alainen olisi vähemmän halukas te kemään sijoituksia toisessa 
jäsenvaltiossa. Tällaisella lainsäädännöllä ei  myöskään alenneta ulkomaille muuttaneen 
kansalaisen jäämistön arvoa. Kuten tuomioistuin  totesi, niin kauan kuin tätä alaa ei ole 
yhdenmukaistettu, jäsenvaltiot voivat vapaasi p äättää verotusvaltansa jakoperusteista. Näin 
ollen ne voivat väärinkäytösten estämiseksi laajentaa kotipaikan käsitettä, kuten tässä asiassa 
oli tehty.  
 
 
EN  EN  
 2.2.2. Asia Block  (C-67/08)  
 
Tässä asiassa unionin tuomioistuin päätti, et tä jäsenvaltion ei tarvitse välttää perinnön 
kaksinkertaista verotusta, joka  johtuu siitä, että jäsenvalti ot käyttävät verotuksellista 
itsemääräämisoikeuttaan rinnakkain esim. vähentämällä ulkomailla maksetun perintöveron 
omassa perintöverotuksessaan. 
 
Asiassa Block  tuomioistuimen oli päätettävä, onko pääoman vapaata liikkuvuutta koskevien 
määräysten mukaista soveltaa kansallista la insäädäntöä, jossa ei määrätä toisessa 
jäsenvaltiossa maksetun perintövero n vähentämisestä perinnönsaajan 
kotipaikkajäsenvaltiossaan maksamasta perintöverosta.   Tämä tapaus poikkeaa edellä mainituista asioista  siinä mielessä, että se ei koske vain yhden 
jäsenvaltion perintöverojärjestelmää, vaan  kahden jäsenvaltion rinnakkain käyttämää 
verotusvaltaa.   Sekä perinnönsaajan että pe rinnönjättäjän kotipaikka oli samassa jäsenvaltiossa, mutta 
jäämistön irtain omaisuus sijaitsi toisessa jäsenvaltiossa. Tästä ir taimesta omaisuudesta 
kannettiin vero sekä sen sijaintijäsenvaltio ssa että perinnönsaajan kotipaikkajäsenvaltiossa. 
 Tuomioistuin totesi, että eri liittymäkriteerien käyttö perintöveron kantamiseksi rahasaatavista 
ei ole EU:n lainsäädännön vastai sta, koska EU:n lainsäädännössä ei tällä hetkellä määrätä 
yleisiä perusteita toimivallan jakamiselle jäse nvaltioiden välillä, kun on kyse kaksinkertaisen 
verotuksen poistamisesta Euroopan unionissa.   
Näin ollen jäsenvaltiot voivat vapaasti päättää omista välillistä verotusta koskevista 
säännöistään ja siten myös liitty mäkohdista, joiden perusteella he nkilöä tai tuloja  verotetaan 
sen alueella.   Lisäksi jäsenvaltioiden ei tarvitse muuttaa omia  verojärjestelmiään muiden jäsenvaltioiden 
verojärjestelmien mukaisiksi poistaakseen kaksi nkertaisen verotuksen, j oka johtuu siitä, että 
kaksi jäsenvaltiota käyttää verotuksellista its emääräämisoikeuttaan rinnakkain. Niiden ei 
myöskään tarvitse vähentää omista perintöveroistaan ulkomailla maksettua perintöveroa.  
 
 2.3.  Muut huomioitavat asiat – Ulko maisten hyväntekeväisyysjärjestöjen 
verokohtelu  
  
Unionin tuomioistuin totesi asiassa Missionswerk Werner Heukelbach  (C-25/10), että tiettyjä 
perintöveroetuuksia kotimaisille hyväntekeväisyysjärjestöille myöntävän jäsenvaltion on 
myönnettävä sama verokohtelu ulkomaisille hyvänt ekeväisyysjärjestöille , jos nämä täyttävät 
kyseisessä jäsenvaltiossa veroetuuksien m yöntämiselle vahvistetut edellytykset. 
 
Tuomioistuin oli aiemmin tarkastellut, kuinka jäsenvaltiot kohtelevat mu ihin jäsenvaltioihin 
sijoittautuneita hyväntekeväisyysjärjestöjä ja  niille myönnettyjä lahjoituksia. Asiassa Stauffer  
(C-386/04) käsiteltiin ensimmäistä kysymystä ja asiassa Persche  (C-318/07) jälkimmäistä 
kysymystä. Tuomioistuin päätti mole mmissa asioissa, että ulkomaisia 
 
EN  EN hyväntekeväisyysjärjestöjä syrjivät kansalliset  verosäännöt ovat pääoman vapaata liikkuvuutta 
koskevien määräysten vastaisia.   Asiassa Missionswerk Werner Heukelbach tuomioistuin laajensi näissä aiemmissa tuomioissa 
vahvistetut syrjimättömyysperiaatteet koskemaan  jäsenvaltioiden perintöverolainsäädäntöä. 
Asia koski alennetun perintöverokannan sove ltamista voittoa tavoittelemattoman yhdistyksen 
saamaan perintöön. Asianomaisessa kansallisessa lainsäädännössä määrä ttiin, että alennettua 
verokantaa sovelletaan ainoastaan, jos yhdistyksen toimipaikka sijaitsee joko 
verotusjäsenvaltiossa tai sellai sessa jäsenvaltiossa, jossa perinnönj ättäjä oli tosiasiassa asunut 
tai työskennellyt kuolinhetkell ään taikka jossa perinnönjättäjä  oli aiemmin tosiasiallisesti 
asunut tai työskennellyt.   Tuomioistuimen mukaan 63 artiklassa ei sa llita tällaista lainsäädäntöä, jos voittoa 
tavoittelemattomaksi järjestöksi sen sijoittautum isjäsenvaltiossa tunnustet tu järjestö täyttää 
myös verotusjäsenvaltion vast aaville järjestöille vahvistamat edellytykset. Sitä, että 
ulkomaisen hyväntekeväisyysjärjestön toimipaikka  ei sijaitse kyseisessä jäsenvaltiossa tai 
siinä jäsenvaltiossa, jossa perin nönjättäjä oli asunut tai työske nnellyt, ei pidetty merkittävänä 
tekijänä. 
3. 
 OIKEUSKÄYTÄNNÖSTÄ JOHDETUT PERIAATTEET  
 
Asiaankuuluvasta oikeuskäytännös tä johdetut periaatteet void aan jakaa seuraaviin ryhmiin: 
 
Ulkomaanperintöihin sisältyvän om aisuuden maantieteellinen yhteys  
 
1. Jäsenvaltioiden perintöverosäännöt ova t pääoman vapaata liikkuvuutta koskevien 
määräysten vastaisia, jos ni issä määrätään perintöön sisä ltyvän omaisuuden erilaisesta 
verokohtelusta riippuen siitä, onko kys eisellä omaisuudella yhteys kansalliseen 
alueeseen ja erityisesti sijaitseeko se siellä. Tämä tarkoittaa mm. sitä, että 
 
a. arvonmääritysmenetelmät eivät saa o lla vähemmän suotuisia ulkomailla 
sijaitsevalle omaisuudelle.  
 
b. ulkomailla sijaitsevaa omaisuutta koskevien velkojen/vastuiden 
vähennyskelpoisuutta ei saa rajoittaa millään tavalla, jos tällaisia rajoituksia ei 
ole asetettu kotimaassa s ijaitsevalle omaisuudelle. 
 c. jäsenvaltioiden perintöverosäännö issä ei saa määrätä korkeampaa 
perintöverokantaa ulkomaanperinnöille. 
 d. jäsenvaltiot eivät saa asettaa eri vanhen tumisaikoja nimennäisosakkeiden arvon 
uudelleenmärittämiselle sen perustee lla, missä asianomaisen yrityksen 
tosiasiallinen johto sijaitsee.  
 
2. Myös sellainen perintöverokohtelu voidaan kieltää, jossa asetetaan 
 a. ulkomaisissa pörsseissä noteeratut osakk eet tai ulkomailla sijaitsevan yrityksen 
osakkeet vähemmän suotuisaan asemaan  kuin kotimaan pörsseissä noteeratut 
osakkeet tai kotimaisten yritysten osakkeet;  
 
 
EN  EN b.  kotimaisten vakuutusyhtiöiden suorit tamat maksut suotuisampaan asemaan 
kuin ulkomaisten vakuutusyhtiöiden samassa tilanteessa maksamat maksut;  
 
c. muiden jäsenvaltioiden velkakirja t vähemmän suotuisampaan asemaan kuin 
verotusjäsenvaltion samanlaiset velkakirjat.  
  
Ulkomaanperintöihin liittyvi en henkilöiden kotipaikka
 
 
 
2. Jäsenvaltion perintöverosäännöt ovat EU:n la insäädännön vastaisia, jos niiden mukaan 
lahjoituksille tai perinnö ille myönnettävät veronhuojennukset ovat alhaisemmat 
henkilöille,  joiden kotipaikka ei sijaitse kyseisessä jäsenvaltiossa, vaikka nämä ovat vastaavassa tilanteessa kuin henkilöt, joiden kotipaikka sijaitsee kyseisessä jäsenvaltiossa.   
 
Tapauksesta riippuen tämä voi tarkoittaa mm. sitä, että jäsenvaltiot eivät saa myöntää 
alhaisempia perintöveronhuojennuksia pelkästään siitä syystä, että perinnönjättäjän kotipaikka ei ollut tai perinnönsaajan kotipaikka ei ole tä llaisen huojennuksen 
myöntävässä jäsenvaltiossa. 
 
3. Perinnön arvon määrittämisen osalta on EU :n lainsäädännön vastaista sallia 
vähennykset ainoastaan, jos perinnönjättäjän kotipaikka oli verotusjäsenvaltiossa. 
 
Tämä voi tarkoittaa myös mm. sitä, että jä senvaltioiden perintöv erosäännöt eivät ole 
EU:n lainsäädännön mukaisia, jos niillä rajoitetaan ulkomailla asuvan henkilön 
saamaa perintöä koskevien velkojen ja vastuiden vähennyskelpoisuutta, vaikka 
vastaavia rajoituksia  ei sovelleta henkilöön, jonka kotipaikka sijaits ee kyseisessä 
jäsenvaltiossa.  
 
4. Yleisemmin ilmaistuna ja objektiivisten peru steiden puuttuessa voidaan todeta, että 
jäsenvaltioiden sää nnöt ovat pääoman vapaata liikkuvuu tta koskevien määräysten 
vastaiset, jos niissä myönnetään vähemmän suotuisa perintöverokohtelu silloin, kun 
perinnönsaajan kotipaikka ei ole tai perinnön jättäjän kotipaikka ei ollut kyseisessä 
jäsenvaltiossa. 
 
 
Pk-yritysten kaltaisten yr itysten perintöverokohtelu
 
 
5. Jäsenvaltio ei saa myöntää s uotuisampaa verokohtelua yrit yksen saamalla perinnölle 
sillä perusteella, että yritystoiminta su oritetaan tai sitä jatketaan kyseisessä 
jäsenvaltiossa. 
 6. Jäsenvaltio ei saa myöntää vähemmän suotui saa verokohtelua peritylle yritykselle 
pelkästään sen vuoksi, että sen työntekijät ovat ulkomailla. 
 7. Yritysten perintöverohelpotukset, kuten suppe aomisteisten perhey ritysten siirrolle 
kuolintapauksissa myönnettävät verovapaut ukset tai erityishelpotukset, olisi 
myönnettävä samalla tavalla riippumatta  siitä, onko perinnönsaajan kotipaikka 
kyseisessä jäsenvaltiossa vai ei. 
 
 
EN  EN  
Hyväntekeväisyysjärjestöjen perintöverokohtelu  
 
8. Jäsenvaltion perintöverosäännöissä ei saa myöntää vähemmän suotuisaa 
perintöverokohtelua hyväntekevä isyysjärjestöjen saamalle perinnölle pelkästään siitä 
syystä, että kyseinen järjestö on sijoittautunut muuhun jäsenvaltioon kuin 
verotusjäsenvaltioon. 
  
4. P
ÄÄTELMÄT  
Oikeuskäytännössä on jo vahvistettu useita sy rjimättömyysperiaatteita perintöverotuksen 
alalla. Voi olla mahdollista, e ttä unionin tuomioistuinta p yydetään myöhemmin tutkimaan 
muunlaisia tilanteita, joissa lainsäädännössä tehdään ero puhtaasti kotimaisten tilanteiden ja 
rajatylittävien tila nteiden välillä. Jo nyt on kuitenkin selvää, että  eron tekeminen puhtaasti 
kansallisten tilanteiden ja rajatylittävien tilanteiden välil lä on EU:n lainsäädännön vastaista, 
kun näiden tilanteiden välillä ei ole mitään objektiivis esti merkittävää eroa tai eron 
tekemiseen ei ole mitään yleise n edun mukaista pakottavaa syytä. 
 EU:n kansalaiset voivat hakea muutosta, jos ne havaitsevat, että jäsenvaltion 
perintöverosäännöt ovat ristiriidassa EU:n la insäädännön kanssa.   
 Komissio voi EU:n perussopimusten valvojana toteuttaa asianmukaiset toimet havaitessaan, 
että EU:n lainsäädäntöä rikotaan pe rintö- ja lahjav erojen alalla.