[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 6.10.2006

SEK(2006) 1225

KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA

TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTENARVIOINNISTA JULKISEN JA YKSITYISEN RAHOITUKSEN KANAVOINTI ILMASTOYSTÄVÄLLISTEN, KOHTUUHINTAISTEN JA VARMOJEN ENERGIAPALVELUJEN MAAILMANLAAJUISEN SAATAVUUDEN PARANTAMISEKSI: ENERGIATEHOKKUUTTA JA UUSIUTUVIEN ENERGIALÄHTEIDEN KÄYTTÖÄ EDISTÄVÄ MAAILMANLAAJUINEN RAHASTO {KOM(2006) 583 lopullinen}{SEK(2006) 1224}

Kansainvälisen energiajärjestön (IEA:n) mukaan maailman energiakysyntä kasvaa yli 60 prosenttia vuoteen 2030, jos nykyiset suuntaukset jatkuvat. Samanaikaisesti hiilidioksidipäästöjen määrä nousisi 62 prosenttia ja noin 1,4 miljardia ihmistä jäisi vielä vaille uudenaikaisia energiapalveluja. Maailman johtajat myöntävätkin, etteivät nykysuuntaukset ole kestävän kehityksen periaatteiden mukaisia. Valtioiden päämiehet sopivat vuonna 2002 kestävän kehityksen huippukokouksessa (WSSD), että uusiutuvien energialähteiden osuutta lisätään pikaisesti ja merkittävästi koko maailmassa ja vähennetään puoleen se 1,6 miljardin ihmisen määrä, jotka tällä hetkellä ovat vailla energian peruspalveluja. Varmistaakseen, ettei tämä jäisi tyhjäksi puheeksi, EU käynnisti Johannesburgin uusiutuvien energialähteiden koalition (JREC). Sen jälkeen kun perustettiin kestävän kehityksen huippukokouksessa, yli 90 hallitusta on liittynyt siihen. Koalition toisena puheenjohtajana on komissio, joka myös vastaa sihteeristöstä. Komissio varmistaa tarvittavan synergian EU:n energia-aloitteen kanssa, joka on keskittynyt uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen. Myös G8-maiden johtajien Gleneaglesissä sopimassa ilmastonmuutosta, puhdasta energiaa ja kestävää kehitystä koskevassa toimintasuunnitelmassa ehdotetaan puhdasta energiaa varten tarkoitetun erityisen investointikehyksen käyttöönottoa. Komission vihreässä kirjassa ”Euroopan strategia kestävän, kilpailukykyisen ja varman energiahuollon turvaamiseksi” esitetään yhdennettyä lähestymistapaa ilmastonmuutokseen liittyvien haasteiden käsittelemiseksi. Tarkoitus on mm. parantaa radikaalisti energiatehokkuutta energiatehokkaiden teknologioiden demonstroinnin ja käyttöönoton avulla sekä uusiutuviin energialähteisiin perustuvien teknologioiden demonstroinnin ja käyttöönoton avulla.

Uusiutuviin energialähteisiin tehtävät investoinnit ja yhtä suuressa määrin energiatehokkuuteen tehtävät investoinnit luovat merkittäviä hyötyjä, jotka ovat luonteeltaan tyypillisesti julkisia hyödykkeitä. Ne tuottavat huomattavia maailmanlaajuisia hyötyjä, kuten erittäin vähäisiä tai olemattomia kasvihuonekaasujen päästöjä sekä paikallisia ja alueellisia hyötyjä, kuten erittäin vähäisiä tai olemattomia tavanomaisten saasteiden päästöjä. Ne auttavat parantamaan energiavarmuutta, koska niissä hyödynnetään paikallisesti saatavilla olevaa energiaa, kuten tuuli- ja aurinkoenergiaa, maalämpöä ja biomassaa. Ne edistävät paikallisesti työpaikkojen luomista ja tulonmuodostusta, esimerkiksi sen kautta, että energiaa toimitetaan tuotantotoimintaan. Näiden ”julkisten hyödykkeiden” hyödyt tekevät uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen perustuvat hankkeet usein taloudellisesti erittäin houkutteleviksi erityisesti kehitysmaissa, joissa voimantuotanto on keskimäärin paljon vähemmän tehokasta ja saastuttavampaa kuin teollisuusmaissa, joissa on pitkälle kehittynyt ympäristölainsäädäntö.

Uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen tehtävistä investoinneista on tulossa nykyisin erottamaton osa keskeistä energia-alan ja kehityspolitiikan investointiohjelmaa. Ne voivat nykyisin tarjota sähkövoimaa ja muun energian kuin sähköenergian toimituksia paikallisille yrityksille ja liikenteelle, erityisesti siellä missä kantaverkkoliitäntä ei ole taloudellisesti kannattavaa. Kantaverkkojen ulkopuoliset järjestelmät ja miniverkot voivat turvata riittävän ja taloudellisen energian saannin syrjäseuduilla. Monenlaisia teknologisia ratkaisuja voidaan tarjota yrityksien ja kotitalouksien tarpeisiin, mikä on erittäin tärkeää kehitysmaille.

Huolimatta yhä uusista menestystarinoista ja kansainvälisen yhteisön tekemistä sitoumuksista IEA kuitenkin ennustaa, että uusiutuvan energian osuus olisi vielä vuonna 2030 suunnilleen ennallaan, jos nykyiset suuntaukset jatkuvat. Vaikka poliittinen ympäristö tulee yhä suotuisammaksi, ei energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin tehtävien investointien rahoitus ole automaattisesti varmaa. Rahoituksen puutteen takana olevat ongelmat ovat monimutkaisia, mutta keskittyvät lähinnä riskipääoman puutteeseen, koska riskipääoma on luotonantajille tärkeä vakuus. Yksityissektorilta saatavan rahoituksen mobilisointi on olennaisen tärkeää, jotta voidaan kanavoida riittävästi rahoitusta kestävään energiaan tehtäviin investointeihin. Uusiutuvilla energialähteillä on suuret mahdollisuudet luoda monenlaisia yhteiskuntaa, taloutta ja ympäristöä hyödyttäviä julkisen sektorin hyödykkeitä sekä paikallisesti että maailmanlaajuisesti. Tämän vuoksi olisi rahoitusumpikujan ratkaisemiseksi annettava julkista tukea, ja julkishallinnon olisi luotava kannustimia kansainvälisille ja kotimaisille yksityisille sijoittajille

Komissio on jo alkanut tehdä yhteistyötä kansainvälisten rahoituslaitosten, kuten EIP:n, EKJP:n ja Maailmanpankin, yksityisen sektorin sijoittajien ja rahoitusalan välittäjien kanssa energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävän maailmanlaajuisen rahaston (GEEREF) perustamiseksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeeksi . Tavoitteena on saada liikkeelle julkista ja yksityistä rahoitusta pilottijärjestelmien laajentamiseksi suurempaan mittakaavaan ja auttaa ratkaisemaan umpikuja, jossa taloudellisesti kannattaviin uusiutuviin energialähteisiin kohdistuvien hankkeiden ja yritysten rahoitus on. Ehdotukseen on saatu innoitus pitkäjänteiseen (”kärsivälliseen”) pääomaan liittyvästä Patient Capital Initiative -aloitteesta, jonka Euroopan komissio käynnisti vuonna 2004 JREC:ssä. Ehdotus perustuu toteutettavuustutkimukseen, jonka soveltamisalueen määrittämistä ja käynnistämistä ohjasivat vuoden 2002 kestävän kehityksen huippukokouksessa ja Brysselissä 2.–3.6.2003 pidetyssä ensimmäisessä kansainvälisessä korkean tason JREC-konferenssissa käydyt keskustelut. Painopiste on erityisesti kehitysmaissa ja siirtymätalouden maissa.

GEEREF perustetaan julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeeksi, joka tarjoaa sopivia riskinjako- ja yhteisrahoitusvaihtoehtoja erilaisille voittoa tavoitteleville ja yleishyödyllisille sijoittajille, ja jonka tehtävänä on tehdä maailmanlaajuisia investointeja. GEEREF voisi käyttää rahaston johdossa ammattijohtajia, joilla on rahoittajien ja sijoittajien määrittelemä tehtävä. GEEREFiin perustettaisiin myös korkealaatuisia seuranta-, raportointi- ja valvontajärjestelmiä.

GEEREF tukee uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen liittyviä hankkeita, joiden arvo on alle 10 miljoonaa euroa, koska kaupalliset investoijat ja kansainväliset rahoituslaitokset yleensä jättävät ne huomiotta. Sen toiminta kattaa Saharan eteläpuolisen Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren saarivaltiot (AKT-alueen), Euroopan naapuruusmaat (mukaan luettuna Pohjois-Afrikka ja EU:n ulkopuolinen Itä-Eurooppa, Venäjä mukaan luettuna), Latinalaisen Amerikan ja Aasian (Keski-Aasia ja Lähi-Itä mukaan luettuna)[1]. Rahoitus on markkinavetoista, mutta etusijalla ovat sellaisiin maihin tai kaupunkeihin tai sellaisille alueille tehtävät investoinnit, joiden uusiutuviin energialähteisiin liittyvät politiikat edistävät yksityisen sektorin osallistumista ja helpottavat investointien tekemistä uusiutuviin energialähteisiin. Erityistä huomiota kiinnitetään AKT-maiden tarpeisiin. Koska rahasto tarjoaa sekä todellista riskipääomaa että teknistä apua ”samasta luukusta”, voidaan liiketoimintakustannuksia pienentää ja rahaston yleistä suorituskykyä parantaa.

Investointeja voidaan tehdä monentyyppisiin hankkeisiin ja energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin perustuviin teknologioihin, etupäässä sellaisiin teknologioihin, joiden tekniset ansiot on jo osoitettu.

GEEREF-rahaston vähimmäisrahoitustavoite on 100 miljoonaa euroa. Tämä määrä on tarpeen merkittävän vaikutuksen aikaansaamiseksi maailmanlaajuisesti ja riittävä sellaisen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden aikaansaamiseksi, joka olisi pitkällä aikavälillä omavarainen.

GEEREF pyrkii aktiivisesti luomaan ja rahoittamaan alueellisia alirahastoja tai laajentamaan samanlaisia jo olemassa olevia aloitteita[2]. Näin voidaan ottaa huomioon erilaisten alueellisten markkinoiden ominaispiirteet ja saada mukaan kansainvälisiä rahoituslaitoksia, paikallista asiantuntemusta ja yksityisen sektorin lisärahoituksen tuomaa vipuvaikutusta.

GEEREF voisi osallistua 25–50 prosentin osuudella keskitason tai korkean riskin alirahastoihin ja 15–20 prosentilla matalariskisiin alirahastoihin.

Jos rahastossa olisi ensi vaiheessa suunnilleen 100 miljoonaa euroa, voitaisiin lisäpääomaa mobilisoida jopa 1 miljardi euroa. Vipuvaikutuskerroin olisi noin 10, mikä on paljon korkeampi kuin tavanomaisissa avustuspohjaisissa järjestelmissä, jossa pyydetään 50–70 prosenttia yhteisrahoitusta.

Euroopan komissio ottaa huomioon hankkeeseen liittyvät riskit ja tunnustaa, että on olennaisen tärkeää saada yhteisön budjetista merkittävä osuus, jotta aloite voidaan käynnistää ja houkutella merkittävää yksityistä yhteisrahoitusta. Euroopan komissio ehdottaa, että GEEREFille osoitetaan ympäristön ja luonnonvarojen (mukaan luettuna energia) kestävään hoitoon liittyvän temaattisen ohjelman (ENRTP) yhteydessä enintään 80 miljoonaa euroa vuosille 2007–2010. Ensimmäinen 15 miljoonan euron erä ehdotetaan annettavaksi vuoden 2007 alussa. Tämän aloitteen hallinnointiin tarvittava henkilöstö saadaan hallinnosta vastaavien toimialaosastojen entisistä henkilöstöresursseista, tarvittaessa sisäisten siirtojen avulla.

Joka vuosi tehtävällä rahoituspäätöksellä, joka kattaa ENRTP:n vuosiohjelman kulut, päätetään myös yhteisön varojen osoittamisesta GEEREFille (mahdollisesti Euroopan investointirahaston välityksellä, niin kuin tehdään Kaakkois-Euroopan eurooppalaisen rahaston yhteydessä). Päätöksiä tehdessä otetaan huomioon oikeusperustassa määrätyt asiaa koskevat säännökset.

Tähän ehdotukseen liittyy yhteisrahoitusta monenlaisilta julkisilta ja yksityisiltä tahoilta, mukaan luettuna kansainväliset rahoituslaitokset, yksityiset sijoittajat ja yhtiöt sekä säätiöt. EU:n ja ETA-jäsenvaltiot voivat osallistua vapaaehtoisuuden pohjalta. Seuraavassa taulukossa esitetään arvio tämän yhteisrahoituksen määrästä:

Milj. euroa (3 desimaalin tarkkuudella)

Yhteisrahoitusta antava elin | Vuosi 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 ja myöh. | Yhteensä |

EY:n ulkopuolinen yhteisrahoittaja, 1. ryhmä | 10 000 | 10 000 | 20 000 |

EY:n ulkopuolinen yhteisrahoittaja, 2. ryhmä | 15 000 | 30 000 | 50 000 | 109 000 | 204 000 |

EY:n ulkopuolinen yhteisrahoittaja, 3. ryhmä | 10 000 | 50 000 | 100 000 | 300 000 | 331 000 | 791 000 |

EY:n ulkopuolinen yhteisrahoitus yhteensä | 35 000 | 90 000 | 150 000 | 409 000 | 331 000 | 0 000 | 1 015 000 |

Arvioidaan, että Euroopan investointipankin hallinnoimasta yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston investointikehyksestä saataisiin enintään 50 miljoonan euron yhteisrahoitus toimien kehittämiseen AKT-alueilla.

Tämä uusi väline voisi toimia myönteisenä esimerkkinä, jota muut julkiset ja yksityiset sijoittajat voisivat jäljitellä. Sillä voidaan pyrkiä laajentamaan rahoitustoimintaa niin, että varmistetaan 241 miljardin euron kokonaisrahoitustarpeen täyttäminen vuoteen 2010 mennessä.

Kunhan GEEREF-rahaston varat on saatu kokonaan investoitua, sen tuella voitaisiin saada aikaan melkein yksi gigawatti puhtaan energian kapasiteettia kehittyvien maiden markkinoille. Tällä voitaisiin tarjota 1–3 miljoonalle ihmiselle puhtaan energian palveluja ja samalla korvattaisiin 1–2 miljoonaa tonnia hiilidioksidia vuodessa (arvoltaan lähes 5 miljoonaa euroa nykyhinnoilla).

- Kasvihuonekaasupäästöt: Vuosittain säästetään 1,1 miljoonaa tonnia hiilidioksidia, mikä johtaa vuosikymmeniä kestäviin pitkäaikaisvaikutuksiin. Tämä luku perustuu oletukseen, että GEEREFin avulla rahoitetulla uudella kapasiteetilla korvattaisiin nykyisin ”keskimääräiseksi” katsottu kehitysmaiden fossiilipohjainen sähköntuotanto sekä yhdistetyt lämpö- ja voimalaitokset. Optimistisessa tapauksessa, jos vain kivihiileen perustuva lämmön- ja voimantuotanto korvattaisiin, vuosittaiset hiilidioksidisäästöt olisivat melkein 3 miljoonaa tonnia. Pessimistinen tapaus, jossa oletetaan, että korvataan kaasua käyttävät lämpö- ja sähkövoimalat, on erittäin epätodennäköinen; energiainvestoinnit kehitysmaissa tehdään useammin halpaan kivihiileen kuin paljon kalliimpaan maakaasuun perustuvan energiantoimituskapasiteetin laajentamiseen. Tämä johtaisi 10–30 hiilidioksiditonnin kumulatiiviseen säästöön maailmanlaajuisen rahaston 10 vuoden eliniän aikana, ja vaikutukset kestäisivät vähintään toiset 10 vuotta. Lopputulos riippuu joka tapauksessa lopullisesta teknologian ja maantieteellisten tekijöiden yhdistelmästä.

- Energian huoltovarmuus: Tuloksiksi odotetaan noin 500–1500 MW uutta puhdasta ja paikallisesti tuotettua uusiutuviin energialähteisiin perustuvaa kapasiteettia tai kapasiteetin laajennuksen välttämistä energiatehokkuusinvestointien ansiosta.

- Energian saatavuus: Noin 0,5–3,5 miljoonalle kehitysmaissa elävälle ihmiselle tarjotaan uudenaikaisia puhtaita energiapalveluja. Niistä hyötyvät todennäköisesti myös pk-yritykset, joten kehitysmaiden syrjäseuduilla on enemmän vaihtoehtoja taloudellisen toiminnan kehittämiseen, mikä ei muuten olisi ollut mahdollista. Lisäksi odotetaan, että lähes 500 000 taloudelle voidaan tarjota uudenaikaisia ruoanlaittoon tarkoitettuja polttoaineita ja lämmintä vettä.

- Muuta: Odotetaan myös muita myönteisiä vaikutuksia, joita ei kvantifioitu. Niihin kuuluvat:

- pienemmät perinteisten ilmansaasteiden, kuten rikin oksidien, typen oksidien, hiukkasten ja hiilimonoksidin päästöt, mikä myötävaikuttaa paikallisen ilmanlaadun paranemiseen ja vähentää terveysongelmia, kuten niitä, jotka aiheutuvat ruoanlaitosta sisätiloissa;

- kalliiden fossiilisten polttoaineiden tuontipaineiden pieneneminen, kun käytetään uusiutuvia energialähteitä, kuten tuulivoimaa, aurinko- ja maasähköä tai paikallista biomassaa;

- työpaikkojen ja tulon muodostuminen paikallisesti, myös sen kautta, että energiaa toimitetaan tuotantotoimintaan, erityisesti syrjäseuduilla, jonne ei ole taloudellista kannattavaa ulottaa kantaverkkoa;

- kehittyneiden teknologioiden kehittämisen, siirron ja käyttöön oton vaihtoehtojen lisääntyminen, mukaan luettuina uudet vaihtoehdot yhteisyritysten perustamiseksi eurooppalaisten ja kehitysmaiden yrittäjien välillä, jolloin voidaan siirtää teknologian ja hallinnon taitotietoa.

Tässä tiedonannossa ehdotettu energiatehokkuutta ja uusiutuvien energianlähteiden käyttöä edistävä maailmanlaajuinen rahasto täydentää Euroopan yhteisössä saatavilla olevien rahoitusvälineiden valikoimaa. Rahasto on erityisesti suunniteltu parantamaan yhteisön mahdollisuuksia tukea sen kumppanuusmaiden kestävään kehitykseen ja köyhyyden poistamiseen tähtäävien ohjelmien täytäntöönpanoa ja kiihdyttämään ympäristön kannalta järkevien teknologioiden siirtoa, kehittämistä ja käyttöönottoa. Rahasto helpottaa tehokasta yhteistyötä rahoittajien välillä, herättää voimakasta kiinnostusta kaupallisten sijoittajien keskuudessa (kansainväliset rahoituslaitokset mukaan lukien), ja viime kädessä se nopeuttaa kestävien, varmojen ja kohtuuhintaisten energiateknologioiden ja niihin perustuvien palvelujen pääsyä maailmanlaajuisilla markkinoille.

Kun saadaan lisää kokemusta, tätä uudentyyppistä ja konkreettista julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta voitaisiin laajentaa muillekin avainalueille puhtaaseen, kohtuuhintaiseen ja varmaan energiaan tehtävien investointien edistämiseksi (esimerkiksi hiilidioksidin talteenotto ja geologinen varastointi).

[1] Liittymistä valmistelevan välineen piiriin kuuluville mailla olisi turvattava lisärahoitusta muista välineistä.

[2] Asiakirjan (SEC(2006) 1224) liitteessä on esimerkkejä suunniteltuja hankkeita muistuttavista olemassa olevista pilottihankkeista, joita voitaisiin laajentaa.