FI Euroopan unionin virallinen lehti C 356/5

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2012/C 356/05

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”CARN D’ANDORRA”

EY-N:o: AD-PGI-0005-0875-12.04.2011

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Carn d’Andorra”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Andorran ruhtinaskunta

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.1 – Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Kyseinen naudanliha on peräisin Bruna d’Andorra -maatiasrodusta (lehmät, jotka on merkitty tuotantoeläinten kansalliseen rekisteriin – Padral del Govern) tai kyseiseen rotuun kuuluvien emojen risteytyksistä charolais-, gascon- tai limousinrotuisten sonnien kanssa. Liha saadaan tuotantoeläimistä, jotka on kasvatettu ja lihotettu Andorrassa sijaitsevilla tuotantotiloilla syntymästään lihotuksen loppuun saakka yksinomaan kyseisen SMM-merkinnän saaneen lihan tuottamiseksi.

Eläinten varhaisin teurastusikä on kahdeksan kuukautta. Ruhojen lihakkuusluokan EUROP-luokitteluasteikolla on oltava E, U tai R. Perinteiden mukaiset eläintyypit, eläinten ikä, paino ja riiputusajat esitetään taulukossa 1.

Taulukko 1

Paino ja riiputusaika eläintyypin mukaan

Tyyppi Teurastusikä Ruhopaino (ala- ja yläraja) Riiputusaika (tuntia) Lehmävasikat 8–12 kuukautta 180–260 kg 72 Sonnivasikat 8–12 kuukautta 240–340 kg 72 Hiehot (12–24 kuukauden ikäiset naaraspuoliset eläimet) 12–24 kuukautta 240–300 kg 72 Mullit (12–24 kuukauden ikäiset urospuoliset eläimet) 12–24 kuukautta 320–390 kg 72

Rasvaisuusluokan on oltava yhteisön luokitteluasteikolla 2, 3 tai 4.

Rasvan sekoittuminen lihaskudokseen tekee ruhoista helposti paloiteltavia ja maukkaita.

Ruhojen pH-arvon on oltava alle 6, kun teurastuksesta on kulunut 24 tuntia. Ruhojen riiputtamisajan kylmätiloissa on vastattava taulukkoa 1. Ruhot on aina pidettävä kaupan tuoreina joko kokonaisina ruhoina, puoliruhoina, neljännesruhoina, paloina tai jauhelihana.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Eläimet syntyvät Andorrassa ja kasvavat paikallisilla laitumilla emojensa kanssa taulukossa 2 esitettyjen eläintiheyksien mukaisesti.

Taulukko 2

Suurin eläintiheys hehtaaria kohti (NY/ha)

Tyyppi Viljely- ja rehuala (2) Viljelyala (3) Niitty (4) Laidun (5) Lehmät, joilla on lihavasikoita 3,9 3,3 2,4 1,2 Lehmät, joilla ei ole lihavasikoita 5,0 4,3 3,0 1,5

Vasikoiden on oltava emon imetyksessä vähintään neljän kuukauden ajan. Vasikat laiduntavat kesällä vuoristolaitumilla emojensa kanssa ja viettävät talvet tilalla, kun vuoret ovat lumen peitossa.

Kesäkuukausina karja viedään korkeille kesälaitumille vähintään 90 päivän ajaksi.

Lihotuskaudella ruokinnan perustana on olki tai heinä. Lisäksi annetaan viljaa, palkokasveja ja täydennysrehua.

Tiloilla käytetty rehu on pääosin peräisin Andorran ruhtinaskunnasta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Liha on peräisin Andorrasta syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä.

Vasikat syntyvät luonnollisella poikimisella, ja niiden on oltava emojensa imetyksessä.

Vasikat laiduntavat kesällä vuoristolaitumilla emojensa kanssa ja viettävät talvet tilalla, kun vuoret ovat lumen peitossa.

Lihavasikoilla on oltava vähintään 3 m2 tilaa eläintä kohti.

Lihotusryhmässä voi olla enintään 20 eläintä.

Kuljetuksen aikana eläimiä täytyy suojella mahdollisimman hyvin stressiltä. Eläimet kuljetetaan tilalta suoraan teurastamoon, maksimietäisyys saa olla enintään 25 km. Eläinten stressi vältetään siis mahdollisimman hyvin, mikä varmistaa lopputuotteen laadun.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Tuotteessa on oltava päällysmerkintä, jossa on voimassa olevassa lainsäädännössä vaadittujen tietojen lisäksi seuraavat maininnat:

— Suojatun maantieteellisen merkinnän nimi ”Carn d’Andorra”.

— SMM-viittauksen sisältävä nimen ”Carn d’Andorra” graafinen tunnus.

— EU:n SMM-tunnus.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Maantieteellinen alue kattaa koko Andorran alueen. Bruna d'Andorra -rodun naudat syntyvät, kasvatetaan ja teurastetaan tällä alueella.

Andorra jakautuu hallinnollisesti seitsemään pitäjään eli seurakuntaan: Canillo, Encamp, Ordino, la Massana, Andorra la Vella, Sant Julià de Lòria ja Escaldes-Engordany.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

5.1.1 Sijaintiin, ilmastoon ja kasvillisuuteen liittyvät ominaispiirteet

Bruna d’Andorran tuotantoalue sijaitsee Pyreneiden vuoristoalueen keskellä, joten se on otollista aluetta laajaperäiselle karjankasvatukselle.

Andorra on vuoristoinen maa, jonka pinta-ala on 468 km2 ja joka sijaitsee keskimäärin 2 000 kilometrin korkeudella.

Laidunmaata on paljon, noin 20 prosenttia Andorran kokonaispinta-alasta.

Ihmisasutukset ja viljelykset ovat aina sijainneet laaksojen pohjalla tasaisimmilla alueilla.

5.1.2 Laidunalueiden ominaispiirteet

Andorrassa on viljelyalueisiin verrattuna paljon niitty- ja laidunalueita, minkä vuoksi karjalle voidaan tuottaa paljon luontaista ravintoa. Laiduntamistavat määräytyvät sen mukaan, miten näitä nurmialueita hyödynnetään.

Laiduntamistapa riippuu vuodenajasta, ja laiduntaminen kulkee yleensä aina samalla mallilla: eläimet siirretään laiduntamaan puurajan yläpuolelle kesäkuussa, ja ne laskeutuvat alas marraskuussa, kun lumisateet alkavat.

Runsaat vesivarat ja vaihteleva maasto ovat suosineet erityyppisten laidunalueiden kehittymistä.

Laidunalueet ovat seuraavanlaisia (tärkeysjärjestyksessä): Festuca eskia -niityt, joita on maan pinta-alasta 10 prosenttia, Nardus stricta -niityt, joita on maan pinta-alasta 6 prosenttia, Festuca airoidis -niityt, joita on maan pinta-alasta 5 prosenttia, ja Festuca paniculata -niityt.

5.1.3 Laidunalueiden perinteiset ja ihmisen toiminnasta aiheutuneet ominaispiirteet

Perinteiset maatilat hoitavat karjaansa yhteisillä laitumilla ja käyttävät lisäksi ruokinnassa tilan omaa viljaa, rehua ja puutarhakasveja. Kesäkuukausina karja viedään korkeille kesälaitumille (2 000-2 500 metrin korkeuteen) 90 päivän ajaksi. Kullakin laiduntamisalueella aloitetaan alhaisimmista korkeuksista (< 2 000 metriä) ja noustaan sen jälkeen korkeammalla, kun elokuun helteet tulevat. Laidunkauden jälkipuoliskolla sitten laskeudutaan vähitellen alempiin korkeuksiin.

5.1.4 Eläinten hoito vuoden kuluessa

Eläinten vuotuisessa hoidossa hyödynnetään alhaalla, keskivaiheella ja ylhäällä sijaitsevia laitumia seuraavalla tavalla:

Alhaalla sijaitsevat alueet: yksityiset laitumet laaksojen pohjalla, kylien ympärillä. Näillä alueilla eläimiä yleensä laidunnetaan kerran tai kaksi ja heinä korjataan kerran tai kaksi vuodessa. Alueille on tapana kylvää rehukasveja, kuten raiheinää, sinimailasta (Medicago sativa) ja nataa (Festuca sp. omn.).

Keskivaiheella sijaitsevat alueet: paimenmajojen läheiset laitumet. Läpikulkualuetta matkalla muille laitumille tai niiltä pois. Nämä alueet ovat nimeltään ”rebaixants”.

Korkealla sijaitsevat alueet: puurajan yläpuoliset alueet, joilla ravintoa riittää käytännössä katsoen koko kesän. Nämä ovat suurimmaksi osaksi yhteisiä alueita eli ne ovat hallinnollisten alueiden, pitäjien, omistuksessa.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Tuotteen erityisyyttä määrittävät laatu, joka puolestaan on yhteydessä perinteiseen tuotantotapaan, ja kuluttajien tuotteelle suoma arvostus.

Andorrassa 1900-luvun alussa elänyt rotu oli ominaisuuksiltaan vaihtelevaa maatiaisrotua. Sitä ryhdyttiin jalostamaan Alpeilta tulleilla sonneilla, jotka olivat tottuneet korkeisiin vuoristoalueisiin. Kyseessä olivat tarkemmin sanottuna Schwitz-rodun sonnit (Sveitsin ruskea eli ruskea alppikarja), mikä ilmenee useista tuonaikaisista asiakirjoista (Andorra Agrícola, kuvitettu kuukausijulkaisu vuodelta 1933). Tuloksena oli ominaisuuksiltaan kehittynyt rotu, joka nykyisin tunnetaan Bruna d’Andorran nimellä.

Tämä kestävä rotu on sopeutunut laiduntamiseen, minkä vuoksi se sopii täydellisesti Andorrassa harjoitettavaan laajaperäiseen kotieläintalouteen.

Perinteiset karjankasvatusmenetelmät ovat säilyneet nykypäivään saakka, ja karjankasvatuksessa käytetään kotoperäistä Bruna d’Andorra -rotua. Naudat ovat ruskeita, kestäviä ja hyvin sopeutuneita paikallisiin vuoristo-oloihin, ja niillä on loistavat emonvaistot. Emot ovat Bruna d’Andorra -rotua, ja isät joko Bruna d’Andorra -rotua tai charolais-, gascon- tai limousinrotua. Kaikkien näiden seikkojen tuloksena saadaan ainutlaatuinen tuote. Ympäristöönsä hyvin sopeutunut rotu yhdistyy lihantuotantokyvystään hyvin tunnettuihin naapurirotuihin.

Karjankasvatusta sanelevat maassa vallitsevat ilmasto-olot, jotka jakavat karjankasvatuksen kahteen eri kauteen:

— Kesäkausi (huhtikuusta marraskuuhun): eläimet laiduntavat vapaina vuoristossa luonnonlaitumilla.

— Talvikausi (marraskuusta maaliskuuhun): eläimet ovat navetassa, ja varastoihin kerättyä rehua täydennetään väkirehulla.

Perinteinen karjankasvatusjärjestelmä perustuu Pyreneiden ilmastoon sopeutuneisiin pientiloihin. Niillä lihotetaan vähäistä määrää eläimiä, jotka on tarkoitettu kotikäyttöön tai lähimyyntiin. Nykyäänkin tällaisia tiloja on olemassa: lihotettavien eläinten määrä on noin 35. Erona entiseen on se, että kasvattajat ovat perustaneet yhdistyksen, Ramaders d’Andorra, joka on muun muassa keskittynyt lihan kaupanpitoon. Näin kasvattajien tulot ovat parantuneet.

Perinteinen kasvatus- ja lihotusjärjestelmä, jossa kaikki eläimet syntyvät ja kasvavat Andorrassa, Bruna d’Andorra -rotu, lihotusjakso, jonka aikana annetaan viljasta ja palkokasveista koostuvaa rehutiivistettä, talvella annettava täydennysrehu ja korkealaatuiset laidunalueet kesällä tuottavat lihaa, jossa lihaskudokseen sekoittuu rasvaa. Lihasta tulee näin mureaa ja maukasta. Perinteinen karjankasvatusjärjestelmä on epäilemättä suurin valtti tämän Andorrassa hyvin arvostetun lihan tuotannossa.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

SMM-merkinnän saaneen Carn d’Andorra -lihan perustana on Pyreneillä sijaitsevan Andorran ruhtinaskunnan perinteinen karjankasvatusjärjestelmä.

Bruna d’Andorra -rodulle luotiin kantakirjajärjestelmä marraskuussa 2006. Lisäksi Bruna d’Andorra -rodun jalostusvalintaohjelmassa tehdään yhteistyötä gasconrodun jalostustyötä edistävän Unité de sélection et de promotion de la race bovine gasconne -yksikön (ennen UPRA Gascon ja nykyisin Groupe Gascon, 09100 Villeneuve du Paréage, Ranska) kanssa.

Andorran ilmasto-olojen ansiosta hyvälaatuisia laidunalueita on runsaasti, ja perinteisessä karjankasvatusjärjestelmässä noudatetaan kaikkia vyöhykkeitä (alhaalla, keskivaiheella ja ylhäällä sijaitsevat alueet) hyödyntävää laiduntamismallia. Kyseiset seikat tuovat alueelle erityistä taitotietoa, jossa hyödynnetään kaikkia näitä voimavaroja ja ympäristöönsä sopeutunutta rotua ja saadaan näin tulokseksi kuluttajien suuresti arvostama tuote.

Kaikki tällä tavoin tuotettu liha pidetään kaupan Andorran ruhtinaskunnassa.

Ramaders d’Andorra SA -yhdistys teki Andorran kansallisesta teurastamosta käsin tutkimuksen, jonka kohteena oli 60 prosenttia maan lihanmyyntipisteistä. Tutkimus osoittaa, että 100 prosenttia kyselyyn osallistuneista myyntipisteistä tietää Carn d’Andorra -lihan olevan naudanlihaa, jota Ramaders d’Andorra -yhdistys pitää kaupan kansallisella Carn de Qualitat Controlada d’Andorra -valvonta- ja takuumerkillä. Merkin mukaan tuotantomenetelmä on nimenomaan edellisessä kohdassa kuvattu menetelmä.

Eritelmän julkaisutiedot:

(asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

Eritelmä on kokonaisuudessaan luettavissa DOOR-tietokannassa:

http://ec.europa.eu/agriculture/quality/door/list.html

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.

(2) Ala, jolle kylvetään rehukasveja sen jälkeen, kun kesän viljelysato on korjattu.

(3) Ala, joka on viljelyksessä kerran kesässä.

(4) Luonnon niitty tai kylvetty heinäniitty.

(5) Kylvämätön ala, jolla karja saa laiduntaa.