EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 16.01.1998 
KOM(98) 6 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
maanteitse Itävallan kautta kulkevasta tavaraliikenteestä 

KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
maanteitse Itävallan kautta kulkevasta tavaraliikenteestä 
1. JOHDANTO 
1.1 Kertomuksen perusta 
Norjan kuningaskunnan, Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin 
kuningaskunnan liittymisasiakirjan pöytäkirja N:o 91 koskee Itävallan maantie- ja 
rautatieliikennettä sekä yhdistettyjä kuljetuksia. Pöytäkirjan 10-15 artiklassa 
sallitaan Itävallassa järjestelmä, jolla rajoitetaan Itävallan kautta kulkevien raskaiden 
tavarankuljetusajoneuvojen eräitä päästöjä. Tämä järjestelmä on voimassa enintään 
31 päivään joulukuuta 2003 asti. 
Ekopistejärjestelmää on kuitenkin tarkistettava uudelleen kahdesti. Pöytäkirjan 11 
artiklan 4 kohdassa vaaditaan, että "komissio tekee 1 päivään tammikuuta 2001 
mennessä Euroopan ympäristötoimiston avulla tieteellisen tutkimuksen siitä, missä 
määrin saasteiden vähentämistä koskeva tavoite [NOx-päästöjen vähentäminen 60 
prosentilla] on saavutettu". Jos komissio päätyy siihen, että tämä tavoite on saavutettu 
kestävällä tavalla, ekopistejärjestelmää ei sovelleta enää 1 päivän tammikuuta 2001 
jälkeen. 
Lisäksi pöytäkirjan 11 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että "neuvosto tarkastelee 
uudelleen komission kertomuksen pohjalta ennen 1 päivää tammikuuta 1998 
tavaraliikennettä maanteitse Itävallan kautta koskevien määräysten toimintaa". Lisäksi 
"jollei neuvosto, joka päättää asiasta yksimielisesti komission ehdotuksesta ja 
kuultuaan Euroopan parlamenttia, toisin päätä, siirtymäaikaa jatketaan 1 päivään 
tammikuuta 2001 asti". 
Komissio on laatinut pöytäkirjan 11 artiklan 3 kohdan velvoitteiden mukaisesti tämän 
kertomuksen maanteitse Itävallan kautta kulkevasta tavaraliikenteestä. Kertomus 
kattaa ekopistejärjestelmän toiminnan sen suunnittelemisesta lähtien. 
1.2 Asian tausta 
Ekopistejärjestelmän käyttöönoton syynä oli yksinkertaisesti Itävallan 
maantieteellinen sijainti sekä ympäristöön ja maisemaan liittyvät näkökohdat sekä 
maantiekuljetusten historiallinen kehitys Länsi-Euroopassa. 
Itävallan sijainti Italian ja Saksan välissä sekä myös erään Itä-Eurooppaan johtavan 
pääväylän varrella on sellainen, että kauttakulkuliikennettä harjoitetaan mielellään 
sekä pohjois-etelä- että itä-länsi-suunnassa. 
1 EYVL N:o C 241, 29.8.1994, s. 361 
Lisäksi Itävallan alppialueet ovat sellaisia, että liikenne suuntautuu pohjois-etelä-
suunnassa alppilaaksojen kautta, ja herkkä ympäristö on myös erityisen altis 
liikenteestä aiheutuvan pilaantumisen ja melun kielteisille vaikutuksille. 
Tavaroiden maantiekuljetusten pitkään jatkuneen lisääntymisen ongelmaa pahentaa 
Itävallassa se, että Sveitsissä kuorma-autoille on asetettu alhaisia painorajoituksia, 
minkä seurauksena paljon lisäliikennettä ohjautuu Itävaltaan. 
Ympäristön tilaa koskeva huolestuneisuus johti Itävallassa haluun ryhtyä 
toimenpiteisiin kauttakulkuliikenteen aiheuttaman ympäristön tilan huononemisen 
lopettamiseksi. 
Euroopan talousyhteisö ja Itävallan tasavalta allekirjoittivat 2 päivänä toukokuuta 
1992 maanteitse ja rautateitse tapahtuvia tavarakuljetuksia koskevan sopimuksen2. 
Sopimuksen 15 artiklassa todetaan, että "osapuolet sopivat Itävallan alueen läpi 
kulkevien raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen aiheuttamien päästöjen ja melun 
vähentämisestä. Vähentämiseen pyritään pienentämällä NOx-päästöjä"3. Lisäksi 
siinä todetaan, että "sellaisten raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen, joiden 
bruttopaino on 7,5 tonnia, jotka on rekisteröity yhden osapuolen alueella [eli joko 12 
maan yhteisössä tai Itävallassa] ja jotka kulkevat Itävallan läpi, NOx-
kokonaispäästöjä on vuodesta 1992 alkaen vähennettävä 60 prosentilla kahdentoista 
vuoden aikana vuoden 2003 loppuun mennessä". 
Näin ollen NOx-päästöille laskettiin kokonaisenimmäismäärä vuodelle 1991, ja sitä 
vähennetään lineaarisesti kaikkiaan 60 prosentilla vuoden 2003 loppuun asti. 
Jotta tekniikan edistyminen päästöiltään puhtaampien moottorien kehittämisessä ei 
veisi ekopistejärjestelmältä tehoa, sopimuksen 15 artiklan 5 kohdan 2 alakohdassa 
vahvistetaan myös matkojen määrän yläraja 108 prosenttiin vuonna 1991 tehtyjen 
matkojen määrästä (1617 600 matkaa). Jos tämä raja ylittyy, seuraavalle vuodelle 
käytettävissä olevien ekopisteiden määrää pienennetään sovitun kaavan mukaisesti. 
Ekopisteiden jakamisesta jäsenvaltioille säädettiin neuvoston asetuksella (ETY) N:o 
3637/924. Tässä asetuksessa määriteltiin kullekin maalle jokaisen vuoden 
ekopisteiden osuus ja lisäksi siinä perustettiin "yhteisön varasto", jolloin jokainen 
jäsenvaltio jättää 3,34 prosenttia kansallisesta ekopisteosuudestaan varastoon, josta 
voidaan ottaa täydennystä. 
2 Julkaistu neuvoston päätöksenä 92/577/ETY, tehty 27 päivänä marraskuuta 1992. EY VL N:o L373, 
21.12.1992, s. 4 
3 NOx on yhteisnimitys kaikille typen oksideille. 
4 EYVLN:oL373, 21.12.1992, s. 1. 
2-
Vuonna 1993 liittymistä käsittelevien alustavien kokousten aikana Itävalta vahvisti 
toivovansa ekopistejärjestelmän jatkuvan maan Euroopan unioniin liittymisen 
jälkeen. Siksi ekopistejärjestelmää muutettiin 1 päivänä tammikuuta 1995 
määrällisesti käsittämään ensimmäisen kerran Ruotsin ja Suomen, ja siinä otetaan 
huomioon Itävallan muuttunut asema jäsenvaltiona ja erityisesti sen velvoitteet 
antaa panoksensa ekopisteiden yhteisön varastoon ja mahdollisuus hyötyä siitä. 
Ekopistejärjestelmän jatkuminen Itävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä Euroopan 
unionin jäsenvaltioiksi virallistettiin liittymisasiakirjan pöytäkirjassa N:o 9, samalla 
kun pöytäkirjan N:o 9 11 artiklan 6 kohdan perusteella neuvoston asetus (ETY) N:o 
3637/92 korvattiin komission asetuksella (EY) N:o 3298/945, jossa säädetään 
yksityiskohtaisista toimenpiteistä viidentoista jäsenvaltion ekopistejärjestelmää 
varten. 
Itävallan liittymisen jälkeen asetusta 3298/94 on muutettu komission asetuksella 
(EY) N:o 1524/966. Tässä asetuksessa säädetään telematiikkaan perustuvan 
elektronisen ekopistejärjestelmän käyttöönotosta, joka korvaisi laajasti 
paperijärjestelmän. Järjestelmä perustuu liittymisasiakirjan (pöytäkirjan N:o 9) 14 
artiklaan, jossa sanotaan: 
"1. Itävallan ja muiden jäsenvaltioiden välisillä rajoilla ei ole tarkastuksia. Poiketen 
kuitenkin siitä, mitä asetuksessa (ETY) N:o 4060/89 ja (ETY) N:o 3912/92 säädetään, 
ja sen estämättä, mitä liittymisasiakirjan 153 artiklassa määrätään, 31 päivään 
joulukuuta 1996 asti voidaan kuitenkin säilyttää ketään syrjimättä tehtävät fyysiset 
tarkastukset, joissa edellytetään ajoneuvojen pysähtymistä ainoastaan 11 artiklan 
määräysten mukaisesti annettujen ekopisteiden ... tarkastamiseksi. Kyseiset 
tarkastukset eivät kuitenkaan saa tarpeettomasti hidastaa liikenteen tavanomaista 
sujumista. 
2. Tarvittaessa 31 päivän joulukuuta 1996 jälkeen sovellettavista elektronisista 
valvontamenetelmistä ja 11 artiklan täytäntöönpanoa koskevista menetelmistä 
päätetään [ekopistejärjestelmän hallintokomitean määräysten] mukaisesti." 
5 EYVL N:o L 341, 30.12.1994, s. 20. 
6EYVLN:oL 190, 31.7.1996, s. 13. 
3 
1.3 Järjestelmän toiminta 1. tammikuuta 1993 jälkeen 
Ensinnäkin on todettava, että ekopistejärjestelmä koskee vain yli 7,5 tonnin 
painoisia tavarankuljetusajoneuvoja, jotka on rekisteröity yhteisössä ja jotka tekevät 
kauttakulkumatkoja Itävallan läpi.7 Näin ollen seuraavat ajoneuvot on vapautettu 
ekopisteiden käyttöpakosta: 
- kaikki ajoneuvot, joiden kokonaispaino on enintään 7,5 tonnia; 
- kaikki matkustajaliikenteeseen tarkoitetut ajoneuvot; 
- kaikki ajoneuvot, jotka tekevät kahdenvälisiä matkoja Itävaltaan tai Itävallasta; 
- kaikki paikallisesti Itävallassa liikkuvat ajoneuvot; 
- kaikki ajoneuvot, jotka käyttävät CEMT-lupia Itävallan kautta kulkemiseen; 
Lisäksi on rajoitettu määrä yli 7,5 tonnin tavarankuljetusajoneuvoluokkia, jotka on 
vapautettu ekopisteiden maksamisesta. Niistä on asetuksen 3298/94 liitteessä C 
luettelo, joka on yhdenmukainen CEMT-lupavaatimuksista vapautettujen 
kuljetustyyppien luettelon kanssa. 
Ekopistejärjestelmä toimii siten, että vuosittain päätetään tietystä määrästä 
ekopisteitä, joka vastaa perusvuonna (1991) tehtyjen matkojen määrää kerrottuna 
kyseisen vuoden NOx-tavoitekeskiarvolla. Tällä hetkellä ekopisteet ovat 
tarramerkkien muodossa mutta vuodesta 1998 käytettävissä on myös elektroninen 
vastine. 
Paperiin perustuva järjestelmä toimii siten, että jokaista raskasta 
tavarankuljetusajoneuvoa vaaditaan "maksamaan" tietty määrä ekopisteitä kustakin 
Itävallan kautta tehdystä matkasta, jolloin yksi ekopiste vastaa matkan tekevästä 
ajoneuvosta tulevaa 1 gramman NOx-päästöä kilowattituntia (kWh) kohti. Näin 
esimerkiksi ajoneuvo, jonka päästöt ovat 8 grammaa NOx/kWh, joutuu käyttämään 
8 ekopistettä tehdessään yhden kauttakulkumatkan Itävallan alueen läpi. 
7 Norjan ja Slovenian ajoneuvot soveltavat itsenäisesti vastaavaa ekopistejärjestelmää kahdenvälisten 
sopimusten perusteella Itävallan kautta kulkeville ajoneuvoille, ja suunnitteilla on, että muutkin maat 
ottavat järjestelmän käyttöön Itävallan kautta kulkeville ajoneuvoille ja että ETA-sopimusta muutettaisiin 
siten, että siihen sisältyisi ekopistejärjestelmä. Norja ja Slovenia eivät anna panostaan yhteisön 
ekopisteiden varastoon eivätkä hyödy siitä. 
4-
Ajoneuvojen, jotka on valmistettu 1 päivänä lokakuuta 1990 tai sen jälkeen, 
päästötasotiedot saadaan tyyppihyväksyntätodistuksesta (laaditaan ajoneuvon 
valmistuksen yhteydessä). Kunkin jäsenvaltion vastuulla on yleensä yhteistyössä 
ajoneuvojen valmistajien tai maahantuojien kanssa antaa ajoneuvolle tuotannon 
vaatimustenmukaisuuden osoittava todistus, jossa ilmoitetaan NOx-arvo ja 
ekopistevelvoite. Jos kuorma-auto on valmistettu ennen lokakuuta 1990 (eikä sen 
päästöistä ole olemassa tunnustettuja tyyppihyväksyntätietoja) tai jos ajoneuvolle ei 
ole myönnetty vaatimustenmukaisuustodistusta (tai jos kuljettaja ei esitä 
vaatimustenmukaisuustodistusta rajalla), kauttakulkumatkasta on maksettava 16 
ekopisteen "oletusmäärä". Jos kuorma-autoon asennetaan alkuperäistä puhtaampi 
vaihtomoottori, sen on mahdollista saada uusi vaatimustenmukaisuustodistus. 
Ekopisteet kiinnitetään ekokorttina tunnettuun standardi lomakkeeseen, joka on 
korvannut aiemmat Itävallan kauttakulkuun tarvitut asiakirjat. Ekokortteja myyvät 
Itävallan viranomaiset (alle 0,2 ecun hintaan) ja sillä rahoitetaan paperiin perustuvan 
ekopistejärjestelmän toiminta. 
Yhteisön pistevaraston perustamisesta säädetään komission asetuksessa N:o 
3298/94, joka on annettu pöytäkirjan N:o 9 11 artiklan 6 kohdan mukaisesti ja jolla 
varmistetaan, että jäsenvaltioiden todellinen tilanne liittymisajankohtana pysyy 
ennallaan. Tämä tilanne seuraa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3637/92 sekä 23 
päivänä joulukuuta 1992 allekirjoitetun hallinnollisen järjestelyn, jolla määrätään 
kauttakulkusopimuksessa tarkoitetun ekopistejärjestelmän voimaantulopäivä ja 
käyttöönottomenettelyt, täytäntöönpanosta. 
Pakollisen 3,34 prosentin ekopisteosuuden lisäksi jokainen jäsenvaltio on myös 
velvollinen palauttamaan yhteisvastuullisena toimenpiteenä käyttämättä jäävät 
ekopisteet yhteisön varastoon, josta ne voidaan yhteisvastuun osoituksena jakaa 
uudelleen niiden maiden auttamiseksi, joilla on liian vähän ekopisteitä. Komissio 
hallinnoi ekopisteiden yhteisön varastoa muodollisesti ja jakaa siitä pisteitä 
ekopistejärjestelmän hallintokomitean hyväksynnän mukaisesti. 
Ekopistejärjestelmän hallintokomitea perustettiin virallisesti pöytäkirjan N:o 9 16 
artiklalla. 
2. EKOPISTEJÄRJESTELMÄN TOIMINNAN ANALYSOINTI8 9 
Taulukossa 1 esitetään ekopisteiden jako jäsenvaltioiden välillä sekä 3,34 prosentin 
yhteisön varasto, joka jää komission haltuun. (Yhteisön varaston todellinen jako 
vuosina 1993-1996 näkyy taulukossa 5). 
Taulukosta 1 käy selvästi ilmi, miten kunkin jäsenvaltion käytettävissä oleva 
ekopisteiden määrä vähenee vuoden 2003 loppuun saakka. Ekopisteiden jako 
jäsenvaltioiden välillä on määrätty suhteellisesti ja se perustuu kauttakulkumatkojen 
määrään vuonna 1991 (perustuu Itävallan liikenneministeriön tilastoihin). 
Ainoastaan käytettävissä olevien ekopisteiden kokonaismäärä (ja yhteisön varastoon 
määrätty 3,34 prosentin osuus) voi vaihdella. Se voi kasvaa EU:n laajentumisen 
yhteydessä (kuten tapahtui vuonna 1995) tai jos ETA-sopimusta muutetaan 
sisältämään ekopistejärjestelmä (jolloin kolme valtiota - Norja, Islanti ja 
Liechtenstein - tulisi lisää jäsenvaltioiden järjestelmään). 
Taulukossa 2 ovat kunakin vuonna tehtyjen matkojen kokonaismäärät maittain. Se 
osoittaa, että Itävallan läpi tehtyjen kauttakulkumatkojen määrä kasvoi 
huomattavasti vuonna 1995. Monet tekijät ovat saattaneet vauhdittaa kasvua - sodan 
loppuminen entisessä Jugoslaviassa, Itä-Euroopan markkinoiden avautuminen, EU:n 
jäsenvaltioiden taloudellinen elpyminen, Itävallan "Straflenverkehrsbeitragin" 
(tienkäyttömaksun) aleneminen Eurovignetten tasolle. On kuitenkin huomattava, 
että 1617 600 matkan ylärajaa (108 prosenttia vuoden 1991 määrästä) ei ole vielä 
ylitetty ja että sen ylittyminen aiheuttaa toisaalta automaattisesti lisävähennyksen 
seuraavan vuoden ekopisteiden määrään. Ekopistejärjestelmä takaa näin ollen 
Itävallan väestölle, että päästöjen taatun vähennyksen lisäksi kuorma-autojen 
kauttakulkuliikenne ei voi kasvaa loputtomiin. Kumpikin takuu on ainoa laatuaan 
Euroopan unionissa. 
8 Ekopistejärjestelmän toiminnan analysointi koskee vain jäsenvaltioita. Näin ollen Itävallan ekopisteiden 
käyttö ennen Euroopan unioniin liittymistä vuonna 1995 sekä Slovenian ja Norjan käyttämät ekopisteet 
jätetään pois tästä luvusta. 
9 Tilastoihin liittyvä huomautus. Joissakin taulukoissa ja kaavioissa Espanjan ja Portugalin tilastot ovat 
vääristyneitä, koska Saksan kuorma-autot ("D" ekokorttilomakkeessa) on luettu virheellisesti 
portugalilaisiksi (P) ja vastaavasti Italian kuorma-autot (I) on luettu virheellisesti espanjalaisiksi (E). 
Väärinluettujen ekokorttien kokonaismäärä on pieni, mutta tilastoja vääristävä vaikutus Espanjan ja 
Portugalin tapaisten maiden osalta, jotka tekevät suhteellisen vähän kauttakulkumatkoja, on kuitenkin 
riittävän suuri vääristämään kansallisia tilastoja. Tällaisissa tapauksissa vääristyneet tiedot korvataan 
merkitsemällä n/a (= ei tarkkoja tietoja). On kuitenkin huomattava, että EUR 12/EUR 15 -tilastot ovat 
edelleen oikeita. 
-6-
Taulukossa 2 on Itävallan kautta kulkevien kuorma-autojen erittely maittain. Suurin 
osa eli kaksi kolmannesta kaikista kauttakulkumatkoista tehdään Italiassa ja 
Saksassa rekisteröidyillä kuorma-autoilla. Kolmas tärkeä maa Itävallan läpi 
tapahtuvien kauttakulkumatkojen osalta on Itävalta itse - Itävallan kuorma-autot 
tekevät noin kymmenen prosenttia kauttakulkumatkojen määrästä. 
Taulukossa 3 on kauttakulkumatkaa kohti käytettyjen ekopistemäärien keskiarvo. Se 
on laskettu jakamalla käytettyjen ekopisteiden määrä tehtyjen matkojen määrällä. 
Taulukosta käy ilmi, että EU:n keskiarvo pienenee jatkuvasti ja on EU:n 
laskennallista tavoitelukua parempi - kyseinen keskiarvo takaa kauttakulkumatkojen 
1991 tason. Tämä tarkoittaa, että ekopistejärjestelmän soveltaminen on tuonut 
odotettua suurempia vähennyksiä ajoneuvojen päästöihin. 
Kansallisten keskiarvojen suuntauksissa on merkittäviä eroja. Kahden jäsenvaltion 
(Tanskan ja Italian) keskimääräinen ekopisteiden käyttö matkaa kohti on vähentynyt 
yli kolmekymmentä prosenttia neljän vuoden aikana. Sitä vastoin Kreikan keskiarvo 
on parantunut samana ajanjaksona vain 3,3 prosenttia. 
Taulukon 3 luvut kuvastavat ajoneuvojen absoluuttisen suorituskyvyn lisäksi myös 
suhteellisia parannuksia. Joissakin tapauksissa ne johtuvat jäsenvaltioiden 
kansallisten hallintojen ponnisteluista ekopisteosuuden jakamisen optimoimiseksi 
esimerkiksi siten, että ne myöntävät vain kiinteitä (pieniä) ekopistemääriä matkaa 
kohti ja pyrkivät näin kannustamaan kuljetusliikkeitä käyttämään parhaiten 
ympäristöä säästäviä ajoneuvoja. 
Itävallan, Ruotsin ja Suomen liittyessä Euroopan unioniin 1.1.1995 mukaan tuli 
kolme uutta kuorma-autokantaa, joiden keskimääräinen ekopisteiden tarve on 
alhainen. Se ei kuitenkaan näytä vaikuttaneen tilastoihin. 
Taulukossa 4 esitetään EU:n kuorma-autokannan jakautuminen ekopisteiden käytön 
suhteen. On huomattava, että Euro 1 -standardin mukaisilla kuorma-autoilla on 9 
ekopisteen enimmäistarve matkaa kohti, kun taas Euro 2 -standardien mukaiset 
kuorma-autot käyttävät enintään 7 ekopistettä matkaa kohti. 
Voidaan todeta, että enimmäismäärän 16 ekopistettä matkaa kohti maksavien 
kuorma-autojen osuus on pienentynyt yli 51 prosentista (vuonna 1993) alle 18 
prosenttiin vuonna 1996. Sitä vastoin 8 ekopistettä maksavien kuorma-autojen osuus 
on kasvanut alle 20 prosentista (vuonna 1993) 41 prosenttiin vuonna 1996 ja Euro 2 
-standardit NOx-päästöjen osalta täyttävien kuorma-autojen määrä on kasvanut 
käytännöllisesti katsoen nollasta (vuonna 1993) lähes 27 prosenttiin vuonna 1996. 
Taulukossa 5 esitetään ekopisteiden käyttö jäsenvaltioittain. Siinä esitetään myös 
kunkin jäsenvaltion ekopistevarastosta saamien tai ekopistevarastoon antamien 
ekopisteiden kokonaismäärä. Yhdeksän viidestätoista jäsenvaltiosta on hyötynyt 
varaston ekopisteistä ja kuusi jäsenvaltiota (Belgia, Itävalta, Alankomaat, Irlanti, 
Suomi ja Portugali) ovat antaneet ekopisteitään varastoon hyötymättä siitä itse. 
-7 
Ekopisteiden kokonaiskäytön 15 jäsenvaltion osalta voidaan taulukon 5 mukaan 
todeta pienentyneen 10 prosenttia vuodesta 1995 vuoteen 1996. Tämä osoittaa 
kauttakulkukuorma-autojen aiheuttamien saasteiden tosiasiallista vähenemistä. 
3. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 
Ekopistejärjestelmän neljästä ensimmäisestä vuodesta tehtävä tärkein päätelmä on, 
että se on onnistuneesti vähentänyt Itävallan kautta kulkevien EU:n kuorma-autojen 
aiheuttamaa saastumista keskimääräisesti. Kuorma-autojen keskimääräiset NOx-
päästöt ovat vähentyneet yli 27 prosenttia neljän vuoden aikana - parannus, joka 
ylittää sovitun tavoitteen. Todisteita siitä, että vähentyminen johtuisi ainoastaan 
ekopistejärjestelmästä, ei voida esittää, mutta vähentyminen on kuitenkin niin 
huomattava, että voidaan olettaa hyvin perustein ekopistejärjestelmän toimineen 
kannusteena. 
Toinen päätelmä on, että EU:n ekopisteiden varaston luominen on osoittautunut 
tärkeäksi työkaluksi ekopisteiden käytössä. Yhteisön 3,34 prosentin varaston lisäksi 
jäsenvaltiot ovat osoittaneet myös huomattavaa yhteisvastuullisuutta palauttamalla 
käyttämättömät ekopisteet muiden jäsenvaltioiden käyttöön. 
Kolmas päätelmä on, että vaikka eri maiden kuorma-autokantojen erilaiset 
ikärakenteet ennen ekopistejärjestelmän käyttöönottoa otettaisiinkin huomioon, 
jäsenvaltioiden kesken on huomattavia eroja ekopisteiden tehokkaaseen käyttöön 
siirtymisessä. 
Neljäs päätelmä on, että kauttakulkuliikenteen kokonaispäästöt ovat nyt 
vähenemässä. Vuonna 1996 käytettyjen ekopisteiden kokonaismäärä oli 
huomattavasti pienempi kuin vuonna 1995, ja koska vuonna 1997 on käytettävissä 
vähemmän ekopisteitä kuin vuonna 1996 käytettiin, kokonaispäästöjen 
väheneminen edelleen on taattu. 
Komission yleispäätelmä on, että ekopistejärjestelmä on oikeudenmukainen ja 
pätevä keino vähentää Itävallan kautta kulkevien kuorma-autojen aiheuttamaa 
pilaantumista. Siksi komissio katsoo, että ekopistejärjestelmän toimintaa jatketaan 
seuraavaan tarkasteluajankohtaan eli 1 päivään tammikuuta 2001. 
Lisäksi komissio uskoo, että ekopistejärjestelmä on tehokas menetelmä kuorma-
autoista aiheutuvan pilaantumisen vähentämiseksi. Ekopistejärjestelmän 
myöhemmin mahdollisesti korvaavien muiden välineiden kehittämistä on kuitenkin 
harkittava vakavasti, jotta mitään ekopistejärjestelmästä koituvista ympäristöeduista 
ei menetettäisi. Tällaista järjestelmää olisi pöytäkirjan N:o 9 11 artiklan 4 kohdan 
mukaisesti mahdollistaa jatkaa ainoastaan 1 päivään tammikuuta 2003. 
Lopuksi on huomattava, että kolmannen maan (Sveitsin) liikennepolitiikasta 
johtuvaa kysymystä EU:n liikenteen suuntautumisesta Itävaltaan ja sen kautta -
millä on kielteisiä ympäristövaikutuksia koko Euroopalle - ei ole vielä ratkaistu. 
LIITE 
Tilastotaulukot 
Taulukko 1: Ekopisteiden jakautuminen 1991-2003 
Taulukko 2: Itävallan läpi tehtyjen kauttakulkumatkojen määrä jäsenvaltioittain 
1993-1996 
Taulukko 3: Käytettyjen ekopisteiden keskimäärä matkaa kohti jäsenvaltioittain 
1993-1996 
Taulukko 4: Kuorma-autoa kohti käytetyt ekopisteet 1993-1996 
Taulukko 5 : Käytetyt ekopisteet jäsenvaltioittain 1993-1996. 

Table 2/Taulukko 2 
No. of transit trips through Austria 
itävallan läpi tehtyjen kauttakulkumatkojen määrä jäsenvaltioittain 1993 1996 
I 
D 
A 
NL 
Eli 
DK 
B 
UK 
S 
F 
L 
Fin 
E 
Irl 
P 
TOTAL: 
Eur 12 
Eur 15 1993 
435.447 
379.968 
63.267 
17.002 
26.172 
15.414 
1.684 
3.373 
3.427 
n/a 
39 
n/a TRIPS 
1994 
501.820 
421.592 
67.419 
16.507 
30.567 
15.476 
2.566 
4.835 
4.050 
n/a 
52 
n/a MADE 
1995 
535.540 
493.330 
147.974 
100.783 
45.034 
38.857 
20.207 
6.104 
9.817 
6.343 
4.161 
2.493 
n/a 
429 
n/a 1996 
570.775 
505.781 
155.462 
105.731 
46.839 
40.661 
23624 
6.504 
7.054 
4.440 
3.840 
4.494 
n/a 
299 
n/a 
983.986 1.095.475 1.280.430 1.315.485 
1.440.714 1.482.495 I 
D 
A 
NL 
EH 
DK 
B 
UK 
S 
F 
L 
Fin 
E 
Irl 
P 
TOTAL: 
Eur 12 
Eur 15 PERCENTAGE 
94/93 95/94 
15,2% 6,7% 
11,0% 17,0% 
6,6% 49,5% 
-2,9% 172,8% 
16,8% 27,1% 
0,4% 30,6% 
52,4% 137,9% 
43,3% 31,2% 
18,2% 2,7% 
n/a n/a 
33,3% 725,0% 
n/a n/a 
11,3% 16,9% CHANGE 
96/95 
6,6% 
2,5% 
5,1% 
4,9% 
4,0% 
4,6% 
16,9% 
6,6% 
-28,1% 
-30,0% 
-7,7% 
80,3% 
n/a 
-30,3% 
n/a 
2,7% 
2,9% 96/93 
31,1% 
33,1% 
67,1% 
175,5% 
55,4% 
53,3% 
286,2% 
31,6% 
12,1% 
n/a 
666,7% 
n/a 
33,7% 
NOTES: 
n/a = See footnote 8 in text 
Table 3/Taulukko 3 
Average number of ecopoints used per transit trip 
Käytettyjen ekopisteiden keskimäärä matkaa kohti jäsenvaltioittain 1993-1996 
I 
D 
A 
NL 
Eli 
DK 
B 
UK 
S 
F 
L 
Fin 
E 
Irl 
P ECOPOINTS 
1993 1994 
13,26 11,86 
12,69 11,67 
12,97 12,46 
15,65 15,60 
13,40 12,24 
13,81 12,84 
15,60 15,74 PER TRIP 
1995 1996 PERCENTAGE CHANGE 
13,89 
10,93 
n/a 
15,28 
n/a 12,94 
10,30 
n/a 
15,42 
n/a 10,33 
10,77 
10,07 
11,68 
15,54 
10,78 
12,20 
14,92 
11,67 
11,88 
9,68 
9,29 
n/a 
15,22 
n/a 9,02 
9,43 
8,99 
10,17 
15,13 
8,82 
10,09 
12,14 
9,83 
10,71 
8,08 
8,28 
n/a 
12,18 
n/a 
EU Average 13,08 11,92 10,81 9,47 
EU target 13,35 12,08 10,89 9,88 
•/.Better 2,0% 1,3% 0,7% 4,1% 
than target I 
D 
A 
NL 
Ell 
DK 
B 
UK 
S 
F 
L 
Fin 
E 
Irl 
P 94/93 
-10,6% 
-8,0% 
-3,9% 
-0,3% 
-8,7% 
-7,0% 
0,9% 
-6,8% 
-5,8% 
n/a 
0,9% 
n/a 95/94 
-12,9% 
-7,7% 
-6,3% 
-0,4% 
-11,9% 
-5,0% 
-5,2% 
-8,2% 
-6,0% 
n/a 
-1,3% 
n/a 96/95 
-12,7% 
-12,4% 
-10,7% 
-12,9% 
-2,6% 
-18,2% 
-17,3% 
-18,6% 
-15,8% 
-9,8% 
-16,5% 
-10,9% 
n/a 
-20,0% 
n/a 
EU Average -8,9% -9,3% -12,4% 96/93 
-32,0% 
-25,7% 
-21,6% 
-3,3% 
-34,2% 
-26,9% 
-22,2% 
-22,9% 
-26,1% 
n/a 
-20,3% 
n/a 
-27,6% 
NOTES: n/a = See footnote 8 in text 
// 
Table 4/Taulukko 4 
Ecopoints used per truck/Juorma-autoa kohti käytetyt ekopisteet 1993 -1996 
NUMBER OF TRIPS MADE Proportion of trips 
Ecopoints used 
<=5 
6 
10 
11 
12 
13 
14 
15 1993 
628 
443 
7 1521 
8 189440 
9 79403 
46208 
10093 
66668 
25477 
50234 
7772 
16 506099 1994 
1280 
875 
16540 
354347 
121422 
14020 
12201 
71968 
24781 
47355 
8101 
422585 1995 
2346 
6718 
128680 
578304 
140771 
21596 
12157 
67913 
20653 
40678 
7100 
413798 1996 
2313 
47971 
345704 
614316 
111274 
16607 
7164 
38399 
11117 
23305 
4707 
259618 Ecopoints used 
<=5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 1993 
0,1% 
0,0% 
0,2% 
19,3% 
8,1% 
4,7% 
1,0% 
6,8% 
2,6% 
5,1% 
0,8% 
51,4% 1994 
0,1% 
0,1% 
1,5% 
32,3% 
11,1% 
1,3% 
1,1% 
6,6% 
2,3% 
4,3% 
0,7% 
38,6% 1995 
0,2% 
0,5% 
8,9% 
40,1% 
9,8% 
1,0% 
0,8% 
4,7% 
1,4% 
2,8% 
0,5% 
28,7% 1996 
0,2% 
3,2% 
23,3% 
41,4% 
7,5% 
1,5% 
0,5% 
2,6% 
0,7% 
1,6% 
0,3% 
17,5% 
total trips 983986 1095475 1440714 1482495 
BELGIUM 1993 1994 
National allocation 434.006 392.531 
Additional ecopoints received -110.000 -100.000 
Ecopoints used 212.830 198.738 
DENMARK 1993 1994 
National allocation 540.839 489.154 
Additional ecopoints received -50.578 0 
Ecopoints used 350.793 374.094 TABLE 5/Taulukko 5 
Ecopolnt Use by Member State/Käytetyt ekopisteet Jäsenvaltioittain 1993-1996 
1995 1996 
354.019 320.938 
-30.000 -10.000 
246550 238.470 
1995 1996 
441 162 399.938 
15 000 20.000 
418.808 358.690 
GERMANY 1993 1994 1995 1996 
National allocation 6.443.324 5.827.579 5.255.817 4.764.688 
Additional ecopoints received -663.658 -200.000 331.000 100.000 
Ecopoints used 4.821.539 4.919.037 5.314.623 4.767.712 
GREECE 1993 1994 1995 1996 
National allocation 807.919 730.712 659.020 597.438 
Additional ecopoints received -202.781 -235.615 142.574 186.683 
Ecopoints used 266.007 257.542 699.928 708.886 
SPAIN 1993 1994 1995 1996 
National allocation 16.025 14 993 13.071 11.850 
Additional ecopoints received 0 0 10.000 8.500 
Ecopoints used n/a n/a n/a n/a 
FRANCE 1993 1994 1995 1996 
National allocation 66.770 60.389 54.464 49.375 
Additional ecopoints received -17.000 0 25.705 8.000 
Ecopoints used 46.861 62 575 75.379 47.544 
IRELAND 1993 1994 1995 1996 
National allocation 13.354 12.078 10.893 9.875 
Additional ecopoints received -12.700 -10.000 -1.600 -4.500 
Ecopoints used 596 802 6.531 3.641 LUXEMBOURG 1993 
National allocation 66 770 
Additional ecopoints received 0 
Ecopoints used 37.465 1994 
60.389 
0 
41.711 
NETHERLANDS 
National allocation 
Additional ecopoints received 
Ecopoints used 1993 1994 
1.649.224 1.491.619 
-300.000 -115.000 
820.631 839.705 
AUSTRIA 1993 
National allocation 
Additional ecopoints received 
Ecopoints used 
PORTUGAL 1993 
National allocation 5.342 
Additional ecopoints received -3.774 
Ecopoints used n/a 
ITALY 1993 1994 1995 1996 
National allocation 6 810.560 6.159.721 5.555.371 5.036.250 
Additional ecopoints received -97.194 306 755 251.000 266.552 
Ecopoints used 5.775.582 5 949.522 5.533.606 5 145.608 
NOTES: 
n/a = See footnote 8 in text 
Negative values in the table denotes the number of ecopoints returned to the EU Reserve 1994 
1994 
4831 
-1.405 
n/a 
1994 FINLAND 1993 
National allocation 
Additional ecopoints received 
Ecopoints used 
SWEDEN 1993 1994 
National allocation 
Additional ecopoints received 
Ecopoints used 
UNITED KINGDOM 1993 1994 
National allocation 113 509 102 662 
Additional ecopoints received -62.407 -25.000 
Ecopoints used 26.270 40.385 
E.U.15 
National allocation 
Ecopoints returned to EU Reserve 
Ecopoints distributed from EU Reserve 
Ecopoints used 1995 
54.464 
5.000 
40.280 1996 
49.375 
0 
31.016 
1995 1996 
1.345.271 1.219.563 
-20.000 -10.000 
1.177.033 1.075.147 
1995 1996 
2.352.108 2.132.316 
-180.574 -266.000 
1.489.931 1.398.163 
1995 
4.357 
0 
n/a 
1995 
50.371 
-6.000 
23.164 
1995 
82.127 
30.000 
114.528 
1995 
9.590 
20.000 
91.076 1996 
3950 
0 
n/a 
1996 
45.664 
0 
37.211 
1996 
74.452 
10.000 
69 634 
1996 
83.938 
5.000 
78.935 
1995 1996 
16.325 105 14.799.610 
238.174 290.500 
830.279 608.800 
15.576.061 14.036.529 
IX 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 6 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 07 10 08 17 
Luettelonumero : CB-CO-98-004-FI-C 
ISBN 92-78-30042-X 
Buroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
12