FI Euroopan unionin virallinen lehti C 336/109

EUROOPAN KESKUSPANKIN LAUSUNTO,

annettu 15 päivänä joulukuuta 2005

ehdotuksesta asetukseksi (EY) maksajaa koskevien tietojen toimittamisesta varainsiirtojen mukana

(CON/2005/56)

(2005/C 336/07)

Euroopan keskuspankki (EKP) vastaanotti 14 päivänä lokakuuta 2005 Euroopan unionin neuvostolta pyynnön antaa lausunto ”ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maksajaa koskevien tietojen toimittamisesta varainsiirtojen mukana” (KOM(2005) 343 lopullinen) (jäljempänä ”ehdotettu asetus”) (1).

EKP:n toimivalta antaa lausunto perustuu pääasiallisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohdan ensimmäiseen luetelmakohtaan, luettuna yhdessä perustamissopimuksen 105 artiklan 2 kohdan neljännen luetelmakohdan kanssa, sillä ehdotettu asetus koskee Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) perustehtävää, eli maksujärjestelmien moitteettoman toiminnan edistämistä (2). Tämän lausunnon on antanut EKP:n neuvosto Euroopan keskuspankin työjärjestyksen 17.5 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaisesti.

1 Välittäjinä toimivien maksupalvelujen tarjoajien velvoitteet

1.1 Ehdotetun asetuksen 3 artiklan 6 kohdassa olevassa ”välittäjänä toimivaa maksupalvelujen tarjoajaa” koskevassa määritelmässä viitataan sellaiseen maksupalvelujen tarjoajaan, ”joka ei ole maksajan tai maksunsaajan käyttämä palveluntarjoaja ja joka osallistuu varainsiirtoon”. Koska sekä maksu-, selvitys- ja maksunsiirtojärjestelmien operaattorit että viestipalvelujen tarjoajat osallistuvat varainsiirtojen toteuttamiseen, ne näyttävät kuuluvan ehdotetun asetuksen soveltamisalaan.

1.2 Tällaisilla operaattoreilla ja palvelujen tarjoajilla ei kuitenkaan ole välitöntä asiakassuhdetta maksajien eikä maksunsaajien kanssa eikä niillä näin ollen ole kaikkia ehdotetun asetuksen mukaan vaadittavia tietoja. Tämän takia velvoitteita tulisi asettaa ainoastaan luottolaitoksille, jotka ovat välittömässä yhteydessä asiakkaiden kanssa, tai rahoitusyksiköille, jotka ovat osa varainsiirtoa koskevaa maksuketjua, koska sellaisilla yksiköillä on käytettävissään tarpeelliset tiedot (3).

1.3 Edellä esitetyn perusteella EKP suosittelee painokkaasti, että ehdotettuun asetukseen lisättäisiin sen soveltamisalaa koskeva nimenomainen poikkeus sekä maksu-, selvitys- ja maksunsiirtojärjestelmien operaattoreiden että viestipalvelujen tarjoajien osalta ja että tätä koskevat perustelut lisäksi sisällytettäisiin ehdotetun asetuksen johdanto-osaan. Tällä poikkeuksella ei kuitenkaan rajoitettaisi tällaisten järjestelmäoperaattoreiden velvoitetta varmistua siitä, että näihin järjestelmiin saapuneet maksumääräykset voidaan tosiasiallisesti jäljittää sopivalla järjestelmään osallistujien tunnistamiskeinolla. Tältä osin EKP toteaa, että kolmas rahanpesudirektiivi sisältää perustelukappaleen, jossa selvennetään, että kyseisen direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka antavat luotto- tai rahoituslaitosten käyttöön ainoastaan viestipalvelun tai jonkin muun tukipalvelun varojen siirtämistä varten tai selvitys- ja maksunsiirtojärjestelmän (4).

1.4 Tämän lisäksi ehdotetun asetuksen 13 artiklan 2 kohta koskee välittäjänä toimivan maksupalvelujen tarjoajan velvoitteita silloin, kun se ei saa täydellisiä tietoja maksajasta. Rahanpesunvastaisen toimintaryhmän (Financial Action Task Force (FATF); jäljempänä FATF) sähköisistä rahalähetyksistä antamaa erityissuositusta VII koskevan tarkistetun tulkintahuomautuksen (Revised Interpretative Note to Special Recommendation VII (5); jäljempänä tulkintahuomautus) 12 ja 13 kohta eivät sisällä samanlaista tiedonantovaatimusta. EKP vastustaa ehdotusta siltä osin kuin välittäjänä toimiva maksupalvelujen tarjoaja olisi sen mukaan vastuussa siitä, että maksunsaajan käyttämälle maksupalvelujen tarjoajalle ilmoitetaan tietojen olevan epätäydellisiä. Olisi tarkoituksenmukaisempaa, että tämä velvoite sälytettäisiin osapuolille, jotka ovat välittömästi osallisia, eli maksajan käyttämälle maksupalvelujen tarjoajalle ja maksunsaajan käyttämälle maksupalvelujen tarjoajalle, koska niillä olisi ehdotetun asetuksen II ja III luvun säännösten nojalla joka tapauksessa vaaditut tiedot. Välittäjänä toimivalla maksupalvelujen tarjoajalla tulisi olla ainoastaan ne velvoitteet, jotka mainitaan ehdotetun asetuksen 12 artiklassa ja 13 artiklan 1 kohdassa, eli velvoite toimittaa kaikki varainsiirron yhteydessä saadut tiedot maksajasta edelleen varainsiirron mukana ja velvoite säilyttää tällaiset tiedot viisi vuotta. Tämän vuoksi ehdotetun asetuksen 13 artiklan 2 kohta olisi poistettava ehdotuksesta kokonaan.

2 Määritelmät

2.1 Yleisenä huomautuksena EKP esittää olevan toivottavaa, että ehdotetun sisämarkkinoiden maksupalveludirektiivin (6) 4 artiklan määritelmät ja ehdotetun asetuksen sisältämät määritelmät, erityisesti ehdotetun asetuksen 3 artiklan 8 kohdassa oleva ”maksupalvelujen käyttäjää” koskeva määritelmä, vastaisivat mahdollisimman pitkälle toisiaan.

2.2 FATF:n sähköisistä rahalähetyksistä antama erityissuositus VII (jäljempänä ”SR VII”) kattaa nimenomaisesti rahoituslaitokset, mukaan lukien rahansiirtopalvelujen tarjoajat. Ehdotetussa asetuksessa ei ole nimenomaista viittausta rahansiirtopalvelujen tarjoajiin. On erittäin todennäköistä, että ehdotetun asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa oleva ”maksupalvelujen tarjoajaa” koskeva määritelmä kattaa rahansiirtopalvelujen tarjoajat, mutta tähän kohtaan voitaisiin sisällyttää viittaus rahansiirtopalvelujen tarjoajiin sen varmistamiseksi, että ehdotettu asetus vastaa nimenomaisesti SR VII:ää.

2.3 Ehdotettuun asetukseen olisi syytä lisätä myös ”yksilöllistä tunnistetta” koskeva määritelmä, jossa tulisi ottaa huomioon eri mahdollisuudet yhdistellä maksajan tunnistamiseksi vaadittavia tietoja.

3 Kaupalliset liiketoimet

3.1 EKP toteaa, että ehdotetun asetuksen johdanto-osan 6 perustelukappale koskee poikkeusta, jonka mukaan muun muassa ”[kaupallisista] liiketoimista” johtuvat varainsiirrot vapautetaan tietyin edellytyksin asetuksen soveltamisesta. Ehdotetussa asetuksessa ei ole määritelty ”kaupallisen liiketoimen” käsitettä, mutta sen 2 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että asetusta ”ei sovelleta varainsiirtoihin, jotka liittyvät luot[to- tai pankki]kortilla tai muulla vastaavalla maksuvälineellä tehtyihin [kaupallisiin] liiketoimiin”.

3.2 Tulkintahuomautuksen 10.a kohdassa ei käytetä nimenomaisesti sanaa ”kaupallinen”. Siinä todetaan, että SR VII ei kata varainsiirtoja, jotka johtuvat luotto- tai maksukortilla tehdyistä liiketoimista, mikäli luotto- tai maksukortin numero seuraa kaikkia liiketoimesta johtuvia varainsiirtoja. Tulkintahuomautuksen 10.a kohdassa todetaan kuitenkin myös, että kun luotto- tai maksukortteja käytetään maksujärjestelmänä varainsiirron suorittamiseksi, SR VII kattaa ne ja että tarpeelliset tiedot olisi sisällytettävä viestiin. Tämä merkitsee sitä, että SR VII:ssä erotetaan toisistaan se, että kortteja käytetään tavaroiden ja palvelujen maksamiseen (mitä SR VII ei kata), ja se, että kortteja käytetään varainsiirtojen suorittamiseen (minkä SR VII kattaa). EKP ehdottaa, että ehdotetun asetuksen johdanto-osan 6 perustelukappale 2 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta kirjoitetaan uudelleen siten, että ne vastaisivat paremmin tulkintahuomautusta (7).

3.3 Yleisesti ottaen ehdotetun asetuksen 2 artiklan 2 kohta näyttää perustuvan oletukseen, että maksajan ja/tai maksunsaajan käyttämä maksupalvelujen tarjoaja voi aina todeta, onko pankki- tai luottokortteja käytetty tavaroiden ja palvelujen maksamiseen tai varainsiirtoihin. Tämä oletus ei kuitenkaan pidä aina paikkaansa, koska tällaisia liiketoimia varten voidaan käyttää kaikenlaisia maksuvälineitä. Kun maksu suoritetaan luotto- tai maksukorttia käyttämällä, vain luotto- tai maksukorttijärjestelmän omistaja/operaattori saa tiedot, joista se voi päätellä, mikä on liiketoimen tarkoitus. Maksajan ja maksunsaajan käyttämät maksupalvelujen tarjoajat saavat ainoastaan tiedot, jotka ovat tarpeen liiketoimen selvittämiseksi niiden asiakkaan tilillä, eli ne eivät saa mitään tietoja liiketoimen tarkoituksesta. Sääntelyllä, jonka mukaan maksupalvelujen tarjoajan olisi tarkastettava, mikä on liiketoimen tarkoitus, ei edistettäisi maksujärjestelmien moitteetonta toimintaa. Vaikka EKP ymmärtääkin tarpeen vapauttaa sellaiset liiketoimet, jotka suoritetaan käyttämällä luotto- tai maksukorttia tavaroiden ja palvelujen maksamiseen, täydellisten maksajaa koskevien tietojen sisällyttämisvaatimuksesta, vaikuttaa siltä, että ehdotusta ei voida käytännössä toteuttaa, koska yksiköillä, joihin ehdotettua asetusta sovelletaan, ei ole mitään keinoja, joiden avulla ne voisivat kaikissa tilanteissa selvittää syyn, jonka vuoksi maksu suoritetaan. Ehdotetun asetuksen 2 artiklan 2 kohdan tarkoituksena saattaa olla, että sitä laskua koskeva maksunsiirto (maksajan käyttämän maksupalvelujen tarjoajan välityksellä), joka liittyy maksajan luottokortilla suorittamiin liiketoimiin, ei ole minkään sellaisen tilisiirron osa, johon olisi voitu ryhtyä luottokorttia käyttämällä, vaan täysin erillinen tilisiirto maksajalta luottokorttiyhtiölle. Mikäli näin on, EKP hyväksyy 2 artiklan 2 kohdan sisällön, mutta ehdottaa oikeusvarmuuden lisäämiseksi, että tämä tarkoitus ilmaistaan ehdotetussa asetuksessa selvemmin.

4 Eräsiirrot

Ehdotetun asetuksen 7 artiklan 2 kohta koskee eräsiirtoja yhteisön ulkopuolella oleville maksunsaajille. Tällaiset eräsiirrot koskevat yhdeltä maksajalta eri maksunsaajille tapahtuvia yksittäisiä siirtoja, jotka on niputettu yhteen ja jotka ensimmäinen maksuja käsittelevä maksupalvelujen tarjoaja tai maksujärjestelmästä vastaava taho yleensä ”erottelee”, minkä jälkeen ne lajitellaan maksunsaajan käyttämien maksupalvelujen tarjoajien mukaan. Tämän vuoksi sen enempää maksunsaaja kuin sen käyttämä maksupalvelujen tarjoajakaan ei voi todeta, että saadut varat on alun perin lähetetty eräsiirtona. Jos maksunsaaja on sijoittautunut maahan, joka on FATF:n jäsen, kyseisen maan on sovellettava myös SR VII:ää. Maksunsaajan käyttämän maksupalvelujen tarjoajan täytyisi näin ollen ottaa yhteyttä yhteisössä olevaan maksajan käyttämään maksupalvelujen tarjoajaan tai ensimmäiseen välittäjänä toimivaan maksupalvelujen tarjoajaan saadakseen tarvittavat tiedot. Tämän vuoksi on syytä huomata, että eräsiirtojen käyttö rajat ylittävissä maksuissa tulee synnyttämään suuren määrän maksajaa koskevia tiedonsaantipyyntöjä.

5 Sopimukset yhteisön ulkopuolisten alueiden ja maiden kanssa

Ehdotetun asetuksen 18 artiklan mukaan Euroopan komissio voi antaa jäsenvaltioille luvan tehdä yhteisön ulkopuolisten maiden tai alueiden kanssa sopimuksia, jotka sisältävät poikkeuksia ehdotetusta asetuksesta. Tällaisen luvan saamisen edellytyksenä on tiettyjen ehtojen täyttyminen. Kun otetaan huomioon rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen Euroopan unionissa ja yhtenäisen euromaksualueen kehittyminen, ensimmäinen ja kolmas ehto (eli se, että maa tai alue on muodostanut rahaliiton kyseisen jäsenvaltion kanssa tai se on osa kyseisen jäsenvaltion valuutta-aluetta, ja se, että se edellyttää lainkäyttöalueellaan toimivien maksupalvelujen tarjoajien noudattavan samoja sääntöjä kuin ehdotetussa asetuksessa säädetään) tuntuvat riittävän, jotta lupavaatimukselle asetetut tavoitteet saavutetaan. Tämän vuoksi toinen ehto (eli se, että maalla tai alueella on pääsy kyseisen jäsenvaltion maksu- tai siirtojärjestelmiin) voitaisiin poistaa.

6 Muutosehdotukset

Muutokset, joita ehdotettuun asetukseen olisi edellä esitetyn perusteella tehtävä, esitetään tämän lausunnon liitteessä.

Annettu Frankfurt am Mainissa 15 päivänä joulukuuta 2005. Jean-Claude TRICHET EKP:n puheenjohtaja

(1) Tämä lausunto perustuu siihen ehdotetun asetuksen versioon, josta EKP:n lausuntoa virallisesti pyydettiin, eli 26 päivänä heinäkuuta 2005 päivättyyn versioon. EKP on kuitenkin tietoinen siitä, että ehdotettua asetusta on tämän jälkeen Ison-Britannian puheenjohtajakauden kuluessa muutettu neuvoston työryhmän tasolla.

(2) Lisäksi EKP:n toimivalta antaa lausunto perustuu Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 22 artiklaan, jonka mukaan EKP:n ja kansallisten keskuspankkien tehtävänä on muun muassa varmistaa selvitys- ja maksujärjestelmien tehokkuus ja vakaus yhteisössä ja kolmansien maiden kanssa.

(3) Toisin sanoen ehdotetun asetuksen II ja III luvun mukaan vaadittavat tiedot. EKP esitti vastaavanlaisen huomautuksen ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen Euroopan unionin neuvoston pyynnöstä 4 päivänä helmikuuta 2005 antamansa lausunnon CON/2005/2 12 kohdassa (EUVL C 40, 17.2.2005, s. 9). EKP kiinnitti tässä lausunnossa huomiota siihen, että maksujärjestelmistä vastaavat tahot voivat ainoastaan tarkastaa, onko tieto täytetty tiettyyn kohtaan, mutta ne eivät pysty tarkastamaan tietojen laatua, täydellisyyttä, paikkansapitävyyttä ja mielekkyyttä. EKP suositteli vapauttamaan maksujärjestelmistä vastaavat tahot vaatimuksesta tunnistaa todelliset omistajat ja edunsaajat, ilman että sanotulla kuitenkaan rajoitettaisiin näiden tahojen velvollisuutta varmistaa asianmukaisilla järjestelmään osallistujien tunnistamiskeinoilla, että maksujärjestelmään kirjatut maksumääräykset voidaan jäljittää tehokkaasti.

(4) Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26 päivänä lokakuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15) johdanto-osan 34 perustelukappale.

(5) Saatavissa FATF:n verkko-osoitteesta www.fatf-gafi.org.

(6) Maksupalveluista sisämarkkinoilla ja direktiivien 97/7/EY, 2000/12/EY ja 2002/65/EY muuttamisesta 1 päivänä joulukuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotus, KOM(2005) 603 lopullinen; saatavissa komission verkko-osoitteesta www.europa.eu.int.

(7) EKP huomauttaa samalla, että tulkintahuomautuksen terminologia on hieman epäselvä, koska siinä viitataan korttien käyttöön ”maksujärjestelminä”, kun siinä todetaan, että SR VII kattaa tilisiirtojen suorittamiseen käytetyt korttimaksut.