EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
Bryssel 14.10.2002
KOM(2002) 564 lopullinen
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE
MAASSA LAITTOMASTI OLESKELEVIEN HENKILÖIDEN PALAUTTAMISTA
KOSKEVASTA YHTEISÖN POLITIIKASTA
2Sisällysluettelo
Esipuhe
1. Palauttaminen: keskeinen osa kokonaisvaltaista yhteisön maahanmuutto- ja
turvapaikkapolitiikkaa .............................................................................................. 6
1.1. Johdanto ................................................................................................................... .... 6
1.2. Komission vihreässä kirjassa  esitetyt peruslinjaukset ................................................. 7
1.2.1. Keskitytään maassa laittomasti oleske levien henkilöiden palauttamiseen .................. 7
1.2.2. Palauttamalla maa ssa laittomasti oleske levat henkilöt turvataan maahanmuutto- ja
turvapaikkajärjestelmien uskottavuus .......................................................................... 8
1.2.3. Kansainvälisiä velvo itteita ja ihmisoikeuks ia on kunnioitettava ................................. 8
1.2.4. Lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa on tehtävä yhteistyötä palauttamista ja
takaisinottoa koskevissa kysymyksissä........................................................................ 9
2. Palauttamista koskeva toimintaohjelma .................................................................. 9
2.1. Kokonaisvaltainen ja vaih eittainen menetelmä  yhteisön palauttamispolitiikan eri
osien hahmottamiseksi ................................................................................................. 9
2.2. Jäsenvaltioiden operatiivinen yhteistyö ..................................................................... 112.2.1. Määritelmät .............................................................................................................. .. 11
2.2.2. Tilastotiedot ja tiedonvaihto....................................................................................... 11
2.2.3. Viranomaisten verkostoituminen ............................................................................... 122.2.4. Parhaat käytännöt ja suuntaviivat .............................................................................. 122.2.5. Yhteinen koulutus ...................................................................................................... 132.2.6. Henkilöllisyyden tehokkaammat selvittämiskeinot ja  matkustusasiakirjoja koskevien
tietojen parempi saatavuus ......................................................................................... 14
2.2.7. Jäsenvaltioiden kesken sove llettavat takaisino ttoa ja kauttakulkua  koskevat säännöt15
2.2.8. Maahanmuuton yhteyshenkilöiden keskinäinen avunanto......................................... 162.2.9. Yhteiset palauttamistoimenpiteet............................................................................... 162.2.10. Koordinoinnin parantaminen ..................................................................................... 172.3. Yhteiset vähimmäisvaatimukset tehokkaan  palauttamispolitiikan  varmistajana....... 17
2.3.1. Palauttamispäätösten vast avuoroinen tunnustaminen................................................ 18
2.3.2. Maastapoistaminen..................................................................................................... 182.3.3. Karkotuspäätöksen edellytykset................................................................................. 192.3.4. Laillisen oleskelun lopettaminen................................................................................ 20
32.3.5. Säilöönotto maastapoista misen varmistamiseksi....................................................... 21
2.3.6. Maasta poistumisen ja uuden maahantulon todistaminen.......................................... 222.4. Kokonaisvaltaisten palauttamisohjelmie n osa-alueet ................................................ 22
2.5. Kolmansien maiden ka nssa tehtävän yhteistyön tehostaminen ................................. 25
2.5.1. Hallinnollisen yhteistyön tehostaminen ..................................................................... 252.5.2. Yhteisön takaisinottosopimukset ............................................................................... 252.5.3. Kauttakulkua ja maahanpääsyä koskeva t järjestelyt ja sopimukset muiden
kolmansien maiden kanssa......................................................................................... 26
3. Päätelmät .................................................................................................................. 27
Liite
4ESIPUHE
Laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteises tä politiikasta 15. marraskuuta 2001 antamassaan
tiedonannossa komissio korostaa, että EU:lle on luotava yhte inen palauttamispolitiikka. Se
täyttikin lupauksensa ju lkistamalla 10. huhtikuuta 2002 jäsenvaltioissa  laittomasti
oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta vihreän kirjan, jotakäytettiin pohjana tästä arkaluonteisest a aiheesta käydylle laajamittaiselle
kuulemisprosessille. Kuul emisprosessi päättyi 31. heinäkuut a ja sen myötä saatiin useita
kannanottoja jäse nvaltioilta, ehdokasma ilta, kolmansilta ma ilta, kansainvälis iltä järjestöiltä,
valtiosta riippumattomilta järjes töiltä, julkisilta organisaatio ilta sekä muilta keskus- ja
paikallisviranomaisilta. Kuule misprosessi huipentui 16. hein äkuuta järjestettyyn julkiseen
kuulemistilaisuuteen, johon osallistui yli 200 henkeä ja jossa kuultiin kolmisenkymmentä
asiantuntijapuheenvuoroa.
Asian merkitystä korosti myös Sevillassa kokoontunut Eur ooppa-neuvosto päätelmissään,
joissa se vaati toimintaohje lman vahvistamista ennen vuoden loppua. Pa lauttamispolitiikasta
keskusteltiin yksityiskohtaisesti myös K ööpenhaminassa 13. ja 14. syyskuuta pidetyssä
epävirallisessa ministerikokouks essa. Kuten kuulemisprose ssin tulokset myös nämä
neuvottelut tarjosivat suuntaa ja auttoivat  merkittävästi tämän tiedonannon laadinnassa.
Komission mielestä palauttamiseen liittyviä kysymyksiä ei voida tarkastella yhteisen
lähestymistavan pohjalta  muutoin kuin osana yhteisön maahanmuutto- ja
turvapaikkapolitiikkaa, jolle luotiin perusta Amsterdamin sopimuksessa sekä Tampereella,Laekenissa ja Sevillassa annetuissa Eurooppa-neuvos ton päätelmissä. Tiedonannon
voidaankin katsoa olevan os a paljon laajempaa kokonaisuutta, jonka muut osat löytyvät
komission viime vuosina laatimista  ehdotuksista ja tiedonannoista.
Kuten nimikin jo paljastaa, tässä tiedonannossa käs itellään ainoastaan maassa laittomasti
oleskelevien henkilöiden palauttamiseen liittyviä kysymyksiä. Tällaisia henkilöitä ovathenkilöt, jotka eivät (enää) täytä edellytyksiä tulla jäsenvaltioiden alueelle tai oleskella taiasua niissä. Käsittelyn ulkopuol elle jäävät maassa laittoma sti oleskelevien henkilöiden
paluuseen liittyvät laajemmat kysymykset, kuten se, miten paluusta voi olla hyötyälähtömaalle. Näitä kysymyksiä tullaan käsittelemään toisessa yhteydessä, esimerkiksimaahanmuuton ja kehitysyhteistyön yh teyksiä käsittelevä ssä tiedonannossa.
Yhteisön toiminnan tehokkuus maassa  laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamiseksi
on keskeinen uskottavuusnäkökohta kaikessa  laittoman maahanmuuton vastaisessa
toiminnassa. Toiminta voi olla tehokasta vain, jos se nivoutuu saumattomasti maahanmuuton
hallintaan. Se edellyttää myös laillisen maahanmuuton kanavien ja laillistenmaahanmuuttajien aseman ehdotonta vakiinnu ttamista sekä tehokas ta ja jalomielistä,
nopeisiin menettelyihin perustuva a turvapaikkajärjestelmää, j oka tarjoaa todellisen suojan
niille, jotka sitä tarvitsevat. Myös vuoropuhelua kolmansien maiden kan ssa on lisättävä, sillä
niiden on yhä useammin osallistuttava maahanmuuttoon liittyvien kysymystenratkaisemiseen.
Nämä seikat ja tie donannon tarkoitus huomioon ottaen komissio haluaa tuoda esiin neljä
seikkaa:
– Operatiivisen yhteistyön lisäämistarpeeseen on vastattava nopeasti. Va rsinkin jäsenvaltiot
ovat selkeästi yhteistyön lisäämisen kannalla . Tiedonvaihtoa ja yhteydenpitoa on
ehdottomasti helpotetta va yhteisten toimeksiantojen pohja lta, käytäntöjä ja koulutusta on
5yhtenäistettävä ja tu ettava yhteisiä hankke ita, jotta voidaan poistaa yhteistyön esteet ja
koordinoida asianomaisten henkilöiden tunnist amiseen ja heitä koskeviin asiakirjoihin
tarvittavia resursseja sekä  palauttamistoimenp iteitä ja saada käyttöön tarvittavia
voimavaroja.
– Operatiivisen yhteistyön tielle ilmestyy pian rajoituksia ellei sille laadita riittävää
oikeudellista kehystä. Ensimmäinen keskipitkän aikavälin tavoite on yhteisten sääntöjenhyväksyminen: näin helpotetaan palauttamistoimenpiteisiin osallistuvien kansallistenviranomaisten työtä ja varmistetaan varsi nkin maastapoistamispäät östen vastavuoroinen
tunnustaminen eli edetään toukokuussa 2001 a nnetun direktiivin havainnollistamasta
ensimmäisestä vaiheesta eteenpäin. Näitä järjestelyjä on myöhemmin vielä täsmennettävämuun muassa sen osalta, milla isessa tilanteessa olevasta  henkilöstä voidaan tehdä
palauttamispäätös.
– Kokonaisvaltaisen ohjelman peru selementti on koottava  jäsenvaltioiden ja  kansainvälisten
järjestöjen saamien kokemuste n pohjalta yhteiseksi kehyks eksi, jota voidaan muokata
asianomaisten henkilöryhmien ja maiden tarpeisiin. Jotta ohjelma saataisiin kestävällepohjalle, siinä olisi käsiteltävä  itse paluun lisäksi myös pa luun eri valmiste luvaiheita ja
seurantaa. Komissio on valmis tarvittaessa harkitsemaan yhteisön varojen käyttämistätällaisten ohjelmien laadintatyön tueksi.
– Kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön tehostaminen on palauttamispolitiikassa
samoin kuin muissakin politiikoissa ehdoton onni stumisen edellytys. Yhteistyötä on aluksi
tehtävä hallinnollisella ja operatiivisella tasolla asiakirjoihin, asianomaisten henkilöidenvastaanottoon ja joskus myös kauttakulkuun liittyvissä kysymyks issä. Virallise lla tasolla se
voi näkyä takaisinottosopimuksina, joiden merkitystä Eurooppa-ne uvosto ja neuvosto ovat
jatkuvasti korostaneet. On my ös huolehdittava s iitä, että sen lisäksi, että palaajaa
valmistetaan kotoutumaan uudell een lähtömaahan myös paikallisyhteisöjä valmistetaan
ottamaan hänet vastaan. Tämä edellyttää kolma nnelta maalta tiukkaa sitoutumista asiaan.
Euroopan unionilta ja se n jäsenvaltioilta puolestaan vaadita an valmiutta tarjota apua silloin
kun sitä tarvitaan.
61. P ALAUTTAMINEN : KESKEINEN OSA KOKONAISVALTAISTA YHTEISÖN
MAAHANMUUTTO - JA TURVAPAIKKAPOLITIIKKAA
1.1. Johdanto
Sevillassa 21. ja 22. ke säkuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi
nopeuttamaan kaikilta osin Eurooppa-n euvoston Tampereella lokakuussa 1999
hyväksymän ohjelman toteuttamista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteenperustuvan alueen perustamiseksi Euroopan unioniin, varsinkin yhteiseen
maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä. Se katsoi, ettälaittoman maahanmuuton tehokas torjunt a on keskeinen osa yhteistä ja
kokonaisvaltaista politiikkaa. Eurooppa-ne uvosto oli esittänyt pyynnön laittoman
maahanmuuton vastaisesta toimintasuunn itelmasta jo Laekenissa 14. ja 15.
joulukuuta 2001 pidetyssä kokouksessaan
1. Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto
hyväksyikin 28. helmikuuta 2002 laitonta m aahanmuuttoa koskevasta yhteisestä
politiikasta annetun komission tiedonannon2 pohjalta kokonaisvaltaisen
toimintasuunnitelman laittoman maahan muuton ja ihmiskaupan torjunnasta
Euroopan unionissa3. Palauttamis- ja takaisinottopolitiikat ovat keskeinen osa
toimintasuunnitelmaa.
Viedäkseen näitä toimintasuunnitelman osa-alueita eteenpäin komissio esitti
10. huhtikuuta 2002 vihreän kirjan jäsenv altioissa laittoma sti oleskelevien
henkilöiden palauttamista koskevasta yhteisön politiikasta4. Vihreän kirjan
tarkoituksena on pyytää asianomaisten tahoj en näkemyksiä asiasta ja käynnistää
laajamittainen keskustelu, j ohon voivat osallistua kaikki, joita asia koskee. Komissio
järjestikin asiasta julkisen kuule mistilaisuuden 16. heinä kuuta 2002. Tilaisuudessa
keskusteltiin vihreässä kirja ssa käsitellyistä palautta mispolitiikan nykykäytännöistä
ja tarjolla olevista vaih toehdoista maassa laittomas ti oleskelevien henkilöiden
palauttamista koskevan yhteisen politiikan luomiseksi EU:iin. Kuulemistilaisuustarjosi EU:n toimielin ten, jäsenvaltioiden, e hdokasmaiden, lähtö- ja
kauttakulkumaiden, muiden kohdemaid en, kansainvälisten järjestöjen,
alueviranomaisten, valtiosta riippumattomie n järjestöjen ja tu tkijoiden edustajille
mahdollisuuden vaihtaa a voimesti mielipiteitään.
5 Vihreässä kirjassa esitettyä
pyyntöä noudattaen komissiolle esite ttiin mielipiteitä myös kirjallisesti.6
Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston epäv irallisessa kokouksessa  13. ja 14. syyskuuta
2002 käsiteltiin Sevillan p äätelmien 30 kohdan mukaises ti uutta palauttamista
koskevaa toimintaohjelma. Päätelmissä todetaan muun muassa seuraavaa:
”(...) Eurooppa-neuvosto vetoaa neuvostoon ja komissioon, jotta ne kumpikin
toimivaltansa mukaisesti pitäisivät seur aavia suunnitelmaan sisä ltyviä toimenpiteitä
ensisijaisina painopisteinä: (...)
                                                
1Ks. päätelmien 40 kohta.
2KOM(2001) 672 lopullinen.
3Neuvoston asiakirja nro 6621/1/02 rev. 1, JAI 30.
4KOM(2002) 175 lopullinen.
5Lisätietoja Internet-sivulta http://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/immigration_en.htm
6Ks. edellä mainittu Internet-sivu.
7/g183 Hyväksytään maastapoistamis- ja palauttami spolitiikkojen alalla kuluvan vuoden
loppuun mennessä palauttamisohjelman pääkohdat komission vihreän kirjan
pohjalta. Yhtenä pääkohtana on oltava  Afganistaniin tapahtuvan nopeutetun
paluun optimoiminen. (...)”
Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouks essa painotettiin varsinkin tarvetta
tehostaa jäsenvaltioiden  operatiivista yhteisty ötä palauttamispolitiikkojen
tehostamiseksi käytännössä . Tämän tiedonannon tarkoit uksena on toimia kyseisen
neuvoston pyynnön mukaisesti ja esittää p ääpiirteet palautta mista koskevasta
toimintaohjelmasta, jossa otetaan huomioon muun muassa vihreän kirjan perusteella
saadut kirjalliset ja suulliset kanna notot. Tiedonannossa keskitytään Eurooppa-
neuvoston Sevillassa esittämä n vaatimuksen ensimmäiseen osaan eli jäsenvaltioissa
laittomasti oleskelevien he nkilöiden yleisestä palau ttamispolitiikasta johdettuihin
konkreettisiin toimenpiteisiin, jotka ova t voimassa kaiki ssa lähtö- ja
kauttakulkumaissa ja kaikilla lähtö- ja kauttakulkualueilla.
Sevillan kokouksessa mainittua Afganistanin tapausta tullaan käsittelemään eri
yhteydessä. Afganistanin tapaus on kuitenkin tiiviissä yhteydessä tähäntiedonantoon, ja sen os alta on noudatettava tässä tiedonannossa es itettyjä yleisiä
poliittisia suuntaviivoja palau ttamisesta. Varsinkin Afgani staniin paluuta edistävien
tekijöiden tunnistaminen tarjoaa jäsenv altioille ja komissio lle ainutkertaisen
tilaisuuden testata pala uttamista koskevan yh teisön politiikan tehokkuutta
käytännössä.
1.2. Komission vihreässä kirjassa  esitetyt peruslinjaukset
Jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta
yhteisön politiikasta laatimassaan vihreässä kirjassa komissio esitti joitakinperuslinjauksia, joiden avulla palauttamispolitiikka on tarkoitus ottaa keskeiseksiosaksi kokonaisvaltaista yhteisön maah anmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa
7. Tämä
tiedonanto perustuu samoihin linjauksiin, joista tärkeimm ät esitetään seuraavassa.
1.2.1. Keskitytään maassa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamiseen
Palauttamispolitiikka sisältää periaatteessa myös EU:ssa laillisesti oleskelevat
henkilöt, jotka haluavat palata lähtömaahansa. Tä ssä tiedonannossa keskitytään
kuitenkin yksinomaan EU:ssa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamiseen.Nämä henkilöt eivät (enää) täytä EU:n jäsenvaltioiden asettamia maahantulon,oleskelun tai asumisen edellytyksiä joko siks i, että he ovat tull eet maahan laittomasti
tai jääneet sinne viisumin tai oleskeluluvan voimassaolon päätyttyä tai koska heille eiole myönnetty turvapaikkaa. Ilmaisu ”maa ssa laittomasti oles keleva henkilö” on
johdettu Euroopan yhteisön perusta missopimuksen 63 artiklan 3 kohdan b
alakohdassa käytetystä ilmaisus ta. Ilmaisua ei pidä tulk ita niin, että itse henkilöt
rikkoisivat lakia vaan että heidän oleskel unsa ei täytä maahantuloa ja/tai oleskelua
koskevan lainsäädännön vaatimuksia.
Tiedonannon kohderyhmää on kuitenkin hyvä laajentaa yksinomaan vapaaehtoisen
kotiinpaluun osalta myös niih in EU:ssa laillisesti oleskele viin henkilöihin, joilla on
tilapäinen oleskelulupa tai joiden maas tapoistamisesta on vä liaikaisesti luovuttu.
                                                
7Ks. I osa – Palauttaminen: keskeinen osa kokonaisvaltaista yhteisön maahanmuutto- ja
turvapaikkapolitiikkaa, KOM(2002) 175 lopullinen.
8Tällaisia ovat varsinki n henkilöt, jotka nauttivat jonki nasteista, lähinnä väliaikaista
kansainvälistä suojelua. Kokemus on osoittanut, että vapaaehtoista paluuta tukeviaohjelmia ei pidä rajoittaa liikaa.
1.2.2. Palauttamalla maassa laittomasti ol eskelevat henkilöt turvataan maahanmuutto- ja
turvapaikkajärjestelmien uskottavuus
Tiedonannossa käsitellään sekä maassa la ittomasti oleskelevien henkilöiden
vapaaehtoista kotiinpaluuta että heidän palauttamistaan pakkot eitse. Ilmeisistä
inhimillisistä syistä etusija olisi mahdollis uuksien mukaan annetta va vapaaehtoiselle
kotiinpaluulle, jota puolta vat myös taloudellisuuteen, tehokkuuteen ja pysyvyyteen
liittyvät syyt. Vapaaehtoista kotiinpaluut a olisi siis edis tettävä te hokkaammin.
Jos vapaaehtoisessa kotiinpaluussa kuite nkin epäonnistutaan, on maassa laittomasti
oleskelevat henkilöt palautettava pakkoteitse. To dellinen uhka pakkoon perustuvasta
paluusta ja sen täytänt öönpanosta on selkeä viesti maa ssa laittomasti oleskeleville
henkilöille ja EU:n ulkopuole lla laitonta maahanmuutto a suunnitteleville henkilöille
siitä, että laiton maahantulo ja oleskelu eivät auta heitä  vakiinnuttamaan asemaansa
haluamallaan tavalla
8. On oltava selvää, että jos kolmansien maiden kansalaisilla ei
ole oikeusasemaa, jonka perusteella he voi sivat jäädä EU:n alueelle joko pysyvästi
tai väliaikaisesti eikä jäsenvaltiolla ole oikeudellista velvollisuutta sallia heidän jäädäalueelleen, heidän on periaattees sa poistuttava EU:n alueelta.
Mahdollisuus turvautua pakkoon perustuvaan pa luuseen on erittäin tärkeää, jotta ei
murenneta maahanpääsypolitiikan perusteita ja jotta voidaan varmistaalaillisuusperiaatteen toteutuminen, mikä on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteenperustuvan alueen keskeinen tekijä. Usko ttava palauttamispolitiikka edistää myös
osaltaan suuren yleisön myönteistä suhtautumista todellisen suojelun tarpeessaoleviin henkilöihin ja lailliseen maahan muuttoon ja erityisesti työvoimasyihin
perustuvan maahanmuuton helpottamiseen.
1.2.3. Kansainvälisiä velvoitteita ja ihmisoikeuksia on kunnioitettava
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa vahvist etaan, että unioni
perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien japerusvapauksien kunnioittamisen sekä oi keusvaltion periaatte isiin. Näin ollen
ihmisoikeuksien ja perusvapauks ien kunnioittaminen on eurooppalaisen
palauttamispolitiikan e hdoton perusedellytys.
Kuten jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista koskevasta
yhteisön politiikasta laaditussa vihreässä  kirjassa todetaan, vuonna 1950 tehdyssä
Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksessa ja Nizzassa joulukuussa 2000 julistetussa
EU:n perusoikeuskirjassa
9 on määräyksiä, joita on sovellettava maassa laittomasti
oleskelevien henkilöiden palauttamiseen (ihmisoikeusyleissopimuksen 3, 5, 6, 8, 13
ja 14 artikla ja perusoik euskirjan 3, 4, 7, 19, 21, 24 ja 47 artikla). Kansainvälistä
suojelua käsitellään perusoikeuskirjan 18 artiklassa sekä 28 päivänä heinäkuuta 1951
tehdyssä pakolaisten oikeusasemaa koskeva ssa Geneven yleissopimuksessa ja siihen
31 päivänä tammikuuta 1967 liitetyssä pöyt äkirjassa, varsinkin sen 32 ja 33
artiklassa. Lisäksi vuonna 1989 tehdyssä Yhdistynei den Kansakuntien lapsen
                                                
8Ks. KOM(2001) 672 lopullinen, s. 6.
9EYVL C 364, 18.12.2000, s. 1.
9oikeuksien yleissopimuksessa määrätään, e ttä kaikissa lasta koskevissa toimissa on
ensisijaisesti otettava huomioon lapsen etu.
1.2.4. Lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa  on tehtävä yhteistyötä palauttamista ja
takaisinottoa koskevissa kysymyksissä
Eurooppa-neuvosto korosti Sevillan kokouksess aan jälleen kerran, että lähtö- ja
kauttakulkumaiden kanssa on tehtävä varsinkin palautta miseen ja takaisinottoon
liittyvää yhteistyötä muuttovirtojen hallitsemiseksi. Kolmansien maiden on otettavatakaisin jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevat kansalaisensa sekä vastaavassatilanteessa olevat muiden kolmansien maiden kansalaiset, joiden voidaan osoittaakulkeneen kyseisen maan alueiden kautta ennen EU:iin saapumistaan
10.
Jäsenvaltioiden sisä- ja oikeusasioista vastaavat ministerit totesivat hiljattain, ettäsuurimpana ongelmana ei ole jäsenvaltioiden välisen yhteistyön tehostaminen vaankolmansien maiden haluttomuus ottaa taka isin kansalaisiaan ja huolehtia paluun
pysyvyydestä. Jäsenvaltiot ilmaisivatkin se lkeästi, että ne odottavat yhteisön ja
jäsenvaltioiden painostava n kolmansia maita yhteis työhalukkuuden lisäämiseksi.
Yhteistyötä tarvitaan esimerkiksi hallinnollisella tasolla myönnettäessä paluumatkaa
varten matkustusasiakirjoja henkilöille, jotka oleskelevat maassa laittomasti ja joillaei ole voimassa olevaa matkustusasiakirjaa. Apua tarvitaan myöstakaisinottomenettelyissä paluumaan maahantulopaikoilla, eli useimmitenlentokentillä. Joissakin tapa uksissa voisi olla hel pompaa neuvotella poliittisella
tasolla takaisinottosopimuksesta, jossa ei määrätä ainoastaan takaisinottoperiaatteistavaan myös käytännön menettelyistä ja  kuljetustavoista palauttamiseen ja
takaisinottoon liittyv issä tilanteissa.
Palauttamiseen ja ta kaisinottoon liittyvä yhteistyö lähtö- ja ka uttakulkumaiden
kanssa on siis välttämätöntä ja sitä on voitava tukea – tarvittaessa ja rahoituskattojenperusteella myönnettyjen varojen rajoi ssa – EU:n antama lla teknisellä tai
taloudellisella a vulla. Rakentavasta yhteistyös tä kieltäytymisen on johdettava
Sevillan päätelmien 36 kohdassa  mainittuihin asteittaisiin  järjestelyihin, joiden
yhteydessä voitaisiin jat kuvan ja perusteettoman yhte istyöstä kieltäytymisen
perusteella vahvistaa yksimielisesti myös yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaanja muihin Euroopan unionin politiikkoihin kuuluvia toimenpiteitä tai kantoja sen
jälkeen kun kaikkia muita yhteisön toiminta mekanismeja on käytetty tuloksetta.
2. P
ALAUTTAMISTA KOSKEVA TOIMINTAOHJELMA
2.1. Kokonaisvaltainen ja vaiheittainen me netelmä yhteisön palauttamispolitiikan
eri osien hahmottamiseksi
Jäsenvaltiot kohtaavat usein samanlaisi a vaikeuksia, jotk a hankaloittavat ja
viivästyttävät niissä laittomasti oleskelevien henkilöiden palauttamista lähtömaahan:asianomaisen haluttomuus vapaaehtoi seen kotiinpaluuseen, asianomaisen
asuinpaikka tai henkilöllisyys eivät ole tiedossa, matkustusasiakirjoja ei ole taiyhteistyö joidenkin maiden kanssa henkilö- tai matkustusasiakirjojen saamiseksikangertelee, asianomainen vastustaa palauttamista tai tarvittavaa kuljetuskalustoa eiole käytettävissä. Siksi jäsenvaltiot ovat kehittäneet erilaisia keinoja tällaisten
                                                
10Ks. päätelmien 33–36 kohta.
10vaikeuksien voittamiseksi. Myös erilaisista käsitteistä ja paluumaista on saatu
kokemuksia. Jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantaminen kokemuksia
hyödyntämällä onkin välttämätön edellyty s käytännön ongelmien ratkaisemiseksi.
Kokemusten vaihtaminen on tietenkin ensimmäinen askel jäsenvaltioiden välisessä
yhteistyössä. Siksi osaamisen ja parhaita käytäntöjä koskevien tietojenvaihtamisjärjestelyjen para ntaminen on tärkeä ja e hdottomasti paras lähtökohta
onnistuneelle yhteistyölle. Järjestely ihin kuuluu muun mua ssa palauttamista
koskevien tilastotietojen vaihtaminen, viranomaisten verkostoituminen ja tiettyjensuuntaviivojen laatiminen parhaille käytännöille.
Jotta voitaisiin antaa ohjeellisia suuntav iivoja, on tietyn käytännön vaikutuksesta
päästävä jonkinasteiseen yksimielisyyteen
11. Kun harkitaan yhteisen koulutuksen
järjestämistä palauttamisesta vastaaville henkilöille, on myös sovittava yhteisestitietyistä palauttamisen tä ytäntöönpanoa koskevista vähimmäissäännöistä. Myös
koulutusjärjestelyistä ja -vaatimuksista on sovittava etukäteen, jotta yhteisessä
koulutuksessa päästäisiin tuloksiin.
Konkreettinen operatiivinen yhteistyö (es im. yksittäistapauks issa avustaminen)
edellyttää lisäksi, että sovitaan tietyistä  säännöistä, joita noudatetaan varsinkin
tapauksissa, joissa harkitaan henkilötietojen vaihtamista henkilöllisyydenselvittämiseksi. Keskinäi nen avunanto ja yhte iset toimet on tuomittu
epäonnistumaan, jolleivät yhden jäsenvaltion lainva lvontaviranomaiset noudata
toisen jäsenvaltion lainsääd ännön vaatimuksia. Vaikka yh teiset säännöt eivät ole
yhteisten toimien edellytys, niillä voidaan kuitenkin helpottaa toimien toteuttamista.Täytäntöönpanosäädöksen on pysyttä vä lainvoimaisena kaikissa
palauttamistoimenpiteen vaih eissa. Tämä on otettava huomioon etenkin tilanteissa,
joissa henkilöitä palautetaan j onkin toisen jäsenvaltion kautta.
Palauttamispäätösten vasta vuoroista tunnustamista koske vat sitovat säännöt ovat
avaintekijä operatiivisen yhteistyön tehos tamisessa. Komissio ka tsookin, että EU:ssa
on aika alkaa tarkastella vastavuoroista tunnustamista uudelta ka nnalta, sillä muuten
jäsenvaltioiden välinen yhteistyö ei pääse kehittymään. Palauttamisen voidaan katsoaonnistuneen vain, jos asianomainen maa ssa laittomasti oles keleva henkilö on
lähtenyt ei vain tietyn jäsenvaltion aluee lta vaan koko EU:n alueelta. Poikkeuksena
tästä ovat tilanteet, joissa asianomainen on saanut oikeuden oleskella laillisestijossain toisessa jäsenvaltiossa. Suositeltavin ratkaisu palauttamisessa on tietenkin se,että asianomainen palaa pysyvästi lähtömaahan. Laittoman oleskelun jatkuminenjossain toisessa jäse nvaltiossa ei ole toivottava ratk aisu, vaikka näin käytännössä
nykyään tapahtuukin.
Jäsenvaltioiden on siis huolehd ittava siitä, että palauttamistoimenpiteen vaikutus ei
rajoitu niiden omaan alueeseen. Pala uttamispäätösten täytäntöönpanossa, myös
keskinäisessä avunannossa ja yhteistyössä, päästään keskipitkän ajan kuluessa
toivottuihin tuloksiin vain  jos palauttamispäätösten va stavuoroisesta tunnustamisesta
laaditaan sitovat säännöt. Tätä ennen on s aavutettava lähenty mistä oleskeluluvan
lakkauttamiseen liittyvi ssä lainsäädännöllisissä edellytyksissä.
                                                
11Ks. Luettelo Schengenin säännöstön asianmukaiseksi soveltamiseksi annetuista suosituksista ja
parhaista käytännöistä, rajat sekä maasta poistaminen ja takaisinotto, Euroopan unionin neuvosto, 28.
helmikuuta 2002.
11Kokonaisvaltainen pala uttamista koskeva yhteisön po litiikka on laadittava asteittain
lähtemällä välittömästi toteutettavista lyhyen aikavälin toimenpiteistä. Niissä voidaan
keskittyä joihinkin käytännön vaiheis iin operatiivisessa yhteistyössä. Jotta
palauttamista koskevasta toimintaohjelmasta saadaan täysipainoinen, siihen on myös
sisällyttävä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä helpottavia keskipitkän aikavälin
lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, kuten sitovia sääntöjä palauttamispäätösten
vastavuoroisesta tunnustamisesta.
2.2. Jäsenvaltioiden opera tiivinen yhteistyö
2.2.1. Määritelmät
Käsitteistössä ja oike usjärjestelmissä ilmenevi en eroavaisuuksien vuoksi
palauttamista koskeva terminologia on eri jäsenvaltioissa erilaista ja aiheuttaa useinsekaannuksia. Yhteiset määr itelmät parantaisivat kesk inäistä ymmärtämystä ja
helpottaisivat näin käytännön yhteistyöt ä. Vihreässä kirja ssa ehdotettiin, että
määritelmistä käytäisiin ne uvotteluja, ja neuvottelut ensimmäisistä määritelmistä
onkin jo aloitettu. Määritelmät ovat tällä hetk ellä vasta alustavia ja suuntaa-antavia.
Niitä voidaan kuitenkin hyödyntää myöhemmin palauttamista koskevanlainsäädäntötyön yhteydessä. Tuorein versio määritelmistä esitetään tämäntiedonannon liitteessä I.
Yhteisiä määritelmiä olisi käytettävä tulevissa asia kirjoissa aina kun se on
mahdollista, jotta sanasto saataisiin yhtenäiseksi ja voitaisiin välttää kielelliset
sekaannukset.
2.2.2. Tilastotiedot ja tiedonvaihto
Toukokuussa 2001 kokoontunut oikeus- ja sisäas ioiden neuvosto katsoo turvapaikka-
ja maahanmuuttoalan tilastotietojen yhteistä analyysiä ja tehostettua vaihtoakoskevissa päätelmissään
12, että turvapaikka- ja maahanmuuttotilastojen
parantamistoimet on toteute ttava kokonaisvaltaises ti ja yhtenäisesti. Komissio aikoo
piakkoin laatia toimintas uunnitelman neuvoston päätelmie n täytäntöönpanemiseksi.
Toimintasuunnitelmassa käs itellään useita eri to imenpiteitä, kuten uusia
tilastointimenetelmiä  ja nykyisten tietokokoelmien la ajentamista. Sitä sovelletaan
palauttamistoimenpiteitä koskeviin yhteisön nykyisiin tilastotietoihin sekä kaikkiinmuihin tilastotietoihin, jo iden keräämisestä neuvosto ssa ehkä tehdään päätös.
Yksi päätelmien tavoitteista on jo otettu työn alle, nimittäin turvapaikka- ja
maahanmuuttoasioita koskeviin tilasto tietoihin perustuvan vuosikertomuksen
julkaiseminen. Vuoden 2001 tieto ihin perustuva ensimmäinen kertomus julkaistaan
vuoden 2003 alussa. Palauttamis ta koskevassa luvussa es itetään jäsenvaltiokohtaiset
kokonaismäärät turvapaikkahakemuksen hylkäämisen jälkeen palautetuista
turvapaikanhakijoista ja mu ista maasta poistetuista he nkilöistä. Luvut jaotellaan
palauttamistavan mukaan (vapaaehtoin en paluu tai pakkoon perustuva paluu).
Luotettavien ja vertailukelpoisten tietojen avulla jäsenvaltiot saavat selkeämmänkäsityksen palauttamiseen liittyvien haasteiden mittasuhteista.
                                                
12Ks. neuvoston asiak. 7973/01 ASIM 10.
12Kertomuksen julkaisemisen jälkeen on arvioitava, mitä muita numerotietoja voidaan
kerätä ja miten palauttamistapoja koskevat numerotiedot saadaan
vertailukelpoisemmiksi.
2.2.3. Viranomaisten verkostoituminen
Yhteistyön aluksi hyödynnetään jo olemassa olevia yhteyksiä ja harjoitetaan
epävirallista henkilöstövaihtoa. Palauttamista koskevia tietoja on vaihdettujäsenvaltioiden kesken viime  vuosina lähinnä minister itason asiantuntijakokouksissa.
Palauttamisesta vastaavat henkilöt eri jäsenvaltioista ovat olleet yhteyksissä vainsatunnaisesti kahden- ja  monenvälisissä neuvo tteluissa, työkokouksissa,
tapaamisissa, konferensseissa ja seminaarei ssa, joita ei välttämä ttä ole järjestetty
EU:n toiminnan yhteydessä. Mitään järjestelmällistä selvitystä palauttamisentäytäntöönpanosta vastaavien kansalliste n hallintovirastojen organisaatiosta ja
vastuusta ei ole tehty, vaikka tämä helpottaisikin eri jäsenvaltioiden viranomaistenvälistä yhteydenpitoa.
Ajankohtainen ja helposti käyt ettävissä oleva luettelo ka nsallisista yhteyspisteistä,
myös paluumatkaa koskevista matkustusasiakirjoista vastaavista kansallisistayksiköistä ja muista palauttamisen täyt äntöönpanoon liittyvistä yksiköistä, auttaisikin
palauttamisen täytäntöönpanosta vastaav ia jäsenvaltioiden viranomaisia olemaan
yhteydessä keskenään.
Komissiossa on alettu kehittää Internet- pohjaista tieto- ja koordinaatioverkostoa
(ICONet), jonka tarkoituksena on tarjota turvallinen Intranet-verkkosivumaahanmuuttovirtojen hallinnasta vastaaville jäsenvaltioiden viranomaisille.Sivustolle voidaan ottaa myös palauttamisesta vastaaville viranomaisille tarkoitettuosio. Palauttamisasioita kos kevalla osiolla voidaan es ittää jatkuvasti päivitettävä
luettelo palauttamisen tä ytäntöönpanosta vastaavist a (keskus)viranomaisista.
Komissio liittää tieto- ja koordinaatiove rkostoa koskevalle Internet-sivustolle
(ICONet) palauttamista kos kevan osion, jossa on pala uttamisen täytäntöönpanosta
vastaavien viranomaisten yhteystiedot.
2.2.4. Parhaat käytännöt ja suuntaviivat
Parhaita käytäntöjä koskevien tietojen vaihtaminen on toinen tärkeä operatiivisen
yhteistyön muoto. Schengenin yhteydes sä saamiensa kokemusten perusteella
jäsenvaltiot laativat 28. helmikuuta 2002 lu ettelon, johon on koottu suosituksia ja
parhaita käytäntöjä maastapoistamisessa ja takaisinotossa13. Samana päivänä
neuvosto antoi päätelmät matkustusasiak irjojen hankkimisesta maassa laittomasti
oleskelevien henkilöiden palauttamista varten. Jäsenvaltioille lähetettyyn kyselyynsaatujen vastausten perustee lla laaditaan selvitys erilaisista kokemuksista, joita on
saatu kulkuluvan käytöstä, esimerkiksi tiedot siitä, hyväksyykö tietty kolmas maayleensä EU:n vakiomuotoi sen matkustusasiakirjan
14.
                                                
13Ks. Luettelo Schengenin säännöstön asianmukaiseksi soveltamiseksi annetuista suosituksista ja
parhaista käytännöistä, rajat sekä maasta poistaminen ja takaisinotto, Euroopan unionin neuvosto, 28.helmikuuta 2002.
14EYVL C 274, 19.9.1996, s. 18.
13Tämä selvitys – ja tule vaisuudessa myös muut selv itykset palauttamiseen ja
takaisinottoon liittyvistä kysymyksistä – on koottava kansiin, analys oitava ja otettava
käsittelyyn. Parhaat käytännöt voidaan e hkä koota käsikirjaan, jossa keskitytään
palauttamisen ja takaisinoton täytäntöönpanoon ja täytäntöönpanossa tarvittaviin
voimavaroihin. Näin operatiiviset yksiköt voisivat hyödyntää muiden kokemuksia ja
samalla saataisiin yhtenäistettyä kolmansien maiden käytäntöjä paluumatkaa vartentarvittavien matkustusasiakirjojen myöntämis- ja hyväksymispyyntöjen käsittelyssä.Käsikirjaan voitaisiin myös koota joitakin s uuntaviivoja, joita käytettäisiin yhteisen
koulutuksen perustana.
Palauttamiseen ja ta kaisinottoon liittyvistä parhaista käytännöistä on laadittava
käsikirja, jossa on jäsenvaltioiden parhais iin käytäntöihin perustuvia suuntaviivoja
parempien tulosten saavuttamiseksi. En simmäisessä painokse ssa on keskityttävä
paluumatkaa varten tarvittavien matkustusasiakirjojen hankkimiseen.
2.2.5. Yhteinen koulutus
Palauttamisen täytäntöönpano on vaikea ja vaativa tehtävä,  joka on annettava
erityisosaamisen pohjalta perustet un erikoisyksikön vastuulle. Tällaista
erityisosaamista vaativan tehtävän suorittamisesta vastaavilta henkilöiltä edellytetäänmonipuolista ammattitaitoa kuten asianmukaiset tiedot oikeudellisesta toimivallasta,riittävää työkokemusta toiminnasta palaajie n kanssa, kykyä reagoida yllättäviin
tilanteisiin, ymmärtämystä eri kulttuurien välisistä eroista ja  neuvottelutaitoja.
Jäsenvaltioiden viranomaisten on järjes tettävä koulutusta, joka auttaa niiden
henkilöstöä hoitamaan palauttamistehtävät asianmukaisesti.
Palauttamisen täytäntöönpa noon liittyvistä haasteista o lisi järjestettävä yhteisiä
seminaareja tai säännöllisiä kokouksia koulut uslaitoksissa tarjottavan koulutuksen
kehittämisestä vastaaville he nkilöille. Tehokkuussyistä olisi suotavaa käyttää ensin
rajavalvontaa varten perustettavaa kans allisten koulutuslaitost en verkkoa, josta
neuvosto esitti ajatuksen lait onta maahanmuuttoa koskevassa
toimintasuunnitelmassaan 28. helmikuuta 2002.
15 Jos vastuualueet on eriytetty, olisi
harkittava vastaavanlaist a palauttamiseen liittyvän koulutuksen vastuuhenkilöiden
verkoston luomista. Jäsenvaltioiden o lisi tarjottava koulutuslaitoksissaan
koulutusjaksoja myös muiden jäsenvaltio iden viranomaisille. Aluksi voitaisiin
järjestää koulutusta jäsenvaltio ille luonnostaan yhteisistä aihe ista, joissa ei keskitytä
kansallisesta lainsäädännöstä johtuviin erityispiirteisiin.
Yhteistä koulutusta voidaan kuitenkin järj estää myös aiheista, joissa kansalliset
toimintatavat eroavat toisistaan, kuten voimakeinojen käytöstä. Tällaisenkoulutuksen kehittäminen olisi helpompaa,  jos sille asetettaisiin edellä 2.2.4
kohdassa esitetyissä suuntaviivoissa yhte isiä vaatimuksia. Myös neuvosto on
esittänyt 13. kesäkuuta 2002 julkistamass aan suunnitelmassa Euroopan unionin
jäsenvaltioiden ulkorajojen valvonna sta pyynnön yhteisten vaatimusten
asettamisesta. Neuvosto ehdo ttaa turvallisuutta koskevi a vakiotoimenpiteitä, joita
noudatettaisiin silloin kun pala uttaminen tapahtuu lentotei tse, laivalla  tai jollain
muulla liikennevälineellä
16.
                                                
15Neuvoston asiakirja nro 6621/1/02 rev. 1, JAI 30.
16Ks. neuvoston asiak. 10019/02 FRONT 58.
14On järjestettävä yhteis tä intensiivikoulutusta  asettamalla yhteisiä
turvallisuusvaatimuksia, luom alla palauttamis ta koskevaa koulutusta tarjoavien
koulutuslaitosten verkost o, kehittämällä yh teisiä koulutusjärjestelyjä ja
mahdollistamalla os allistuminen muissa jäsenvaltioissa järjes tettävään koulutukseen.
2.2.6. Henkilöllisyyden tehokkaammat selvittämiskei not ja matkustusasiakirjoja koskevien
tietojen parempi saatavuus
Suurimpana esteenä palauttamiselle ovat yleensä epäselvyys asianomaisen
henkilöllisyydestä ja asianmukaisten  matkustusasiakirjojen puuttuminen.
Potentiaaliset palaajat ovat yleensä itse vastuussa asiakirjojen puuttumisesta, sillälähtömaat usein viivyttelevät paluumatkaa varten tarvittavien matkustusasiakirjojenmyöntämisessä tai kie ltäytyvät siitä kokonaan sillä peru steella, että kansalaisuudesta
tai henkilöllisyydestä ei ole riittävää tietoa. Maastapoistamisen välttämiseksijäsenvaltiossa la ittomasti oleskelevat henkilöt saattavat piilottaa tai tuhota
matkustusasiakirjansa ja ilmoittaa – yllättävän useinkin – väärän henkilöllisyydenja/tai kansalaisuuden. Tämä j ohtaa usein aikaavieviin ja kallisiin menettelyihin, kuten
asian esittämiseen useissa rajanaapureina olevien kolmansien maiden lähetystöissätai kieli- ja murreanalyyseihin.
Palauttamiseen liittyvien onge lmien ratkaisemiseksi on s iis erittäin tärkeää pyrkiä
toteuttamaan asianmukaiset tunnist amistoimet hallinnollis ten menettelyjen
yhteydessä (esim. viisumitoimistoissa),  kun on asianomaisen e dun mukaista antaa
oikeita tietoja. Neuvosto pääs i 28. helmikuuta 2002 julkistetussa
toimintasuunnitelmassaan yksimielisyyte en komission ehdotuksesta perustaa
eurooppalainen viisumintunnistusjärjestelmä
17. Komissiossa arvioidaan parhaillaan
tällaisen viisumitietojärjeste lmän teknistä to teutettavuutta.
Arviointityön yhteydessä on selvitettävä varsinkin yksi tärkeä palauttamiseen liittyvä
seikka: sähköisessä muodossa  olevan valokuvan tai m uun biometrisen tunnisteen
sekä viisumin hakijan esittämän matkustusasiakirjan tallentaminen järjestelmäänskannatussa muodossa. Tällaisesta keskustietokantaan  tallennetusta tiedosta olisi
suunnattomasti hyötyä huolima tta siitä viisumihakemuks iin useimmiten vaaditaan jo
nykyäänkin valokuva ja jäljennös matkus tusasiakirjasta. Ongelmana on, että
olemassa oleviin tietoihin päästään käsiksi vain jos vastaava matkustusasiakirja onkäytettävissä. Matkustusa siakirja puolestaan saadaan käyttöön vain, jos
matkustusasiakirjan haltija näin haluaa, mikä on laittoman oleskelun tapauksissatietenkin harvinaista. Siksi tarkoituksen a onkin poistaa kokonaan tällaiset esteet, jotta
ihmisten henkilöllisyys voitais iin selvittää ilman, että olta isiin riippuvaisia heidän
yhteistyöhalukkuudestaan. V iisumitietojärjes telmässä olevien biometristen
tunnistusmenetelmien a vulla maassa laittomasti oleske levat henkilöt, jotka saadaan
kiinni ja joilla ei ole tarvittavia as iakirjoja, voidaan tunnistaa ja heidän
henkilöllisyytensä selvittää, jos he ovat tehneet aiemmin viisumihakemuksen.Skannatut matkustusasiak irjat ovat puolestaan selk eä todiste asianomaisen
kolmannen maan viranomaisille asianomaisen henkilön henkilöllisyydestä silloin kuntälle haetaan paluumatkaa varten tarvittavia matkustusasiakirjoja.
Järjestelmän odotetaan vähentävän merk ittävästi laittoman ol eskelun selvittämisen
viemää aikaa ja siihen liittyviä kustannuksia  ja lyhentävän myös maastapoistamista
                                                
17Hankkeen työnimi komissiossa on tällä hetkellä ”viisumitietojärjestelmä”.
15odottavien palaajien säilöönottoaikoja. Ri skinarvioinnin ilmeisten muutosten myötä
myös koko viisuminmyöntämiskäytäntö saatta a joutua uudelleentarkastelun alaiseksi.
Viisumitietojärjestelmään sisältyvän pa lauttamista koskeva n osion avulla koko
viisumikäytäntö saattaa nopeutua ja yksinkertaistua, koska jäsenvaltiot saavat näinhyvät mahdollisuudet selvittää vilpillisessä miele ssä matkustavien henkilöiden
henkilöllisyyden ilman paperity ötä ja riippumatta siitä, minkä jäsenvaltion edustusto
viisumin on myöntänyt. Näin myös vilpittömässä mielessä matkustavat henkilötsaisivat hyötyä järjestelmästä.
Uuteen viisumitietojärjestelmään tulisi kuul ua keskeisenä toimin tona palauttamista
koskevien tietojen rekisteröinti, jotta ilman asianmukaisia asiakirjoja olevat henkilöt
voidaan kiinnisaamisen jälkeen t unnistaa jäsenvaltioi ssa biometristen
tunnistusmenetelmien avulla. Näin henkilöstä saad aan ajankohtaiset tiedot, kuten
viisumitoimistossa esitetty matkustusasiakirja skannattuna.
2.2.7. Jäsenvaltioiden kesken sovellettavat taka isinottoa ja kauttakulkua koskevat säännöt
Komission vihreässä kirjassa todetaan, että takaisinotto tapahtuu jäsenvaltioiden
kesken lähinnä kahdenvälisten takaisinottosopimusten ja epävirallisen yhteistyönperusteella
18. Suomi teki vuonna 1999 aloitteen neuvoston asetuksen antamiseksi
jäsenvaltioiden välisistä velvoitteista kolmansien maiden kansalaistentakaisinotossa
19. Asian käsittely on kuitenkin keskeytetty, koska sittemmin on
ryhdytty neuvottelemaan turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevanjäsenvaltion määräämisjärjeste lyjen siirtämisestä yhte isön lainsäädäntöön (Dublin
II)
20. Koska kyseisissä neuvotteluissa on saavutettu huomattavaa edistymistä,
jäsenvaltioiden väliset takaisinottojärjestelyt, jotka koskevat kaikkia maassalaittomasti oleskelevia ko lmansien maiden kansalai sia, on otettava uudelleen
asialistalle.
Myös palautusmenettelyn aika na tapahtuvalle kauttakululle  voidaan laatia yhteiset
säännöt. Palauttamis essa joudutaan usein käyttämään muiden jäsenvaltioiden
lentokenttiä, koska kaikista jäsenvaltioista ei ole suoria yhteyksiä paluumaihin.Tällaisia tapauksia varten on tärkeää laatia kauttakulkumenettelylle selkeäoikeudellinen kehys, jossa käsitellään mm. saattajien käyttöä ja toimivaltaakauttakulun yhteydessä sekä sääntöjä, joita olisi sovellettava silloin kunpalauttaminen epäonnistuu. Saksa onkin te hnyt aloitteen neuvoston direktiiviksi
avunannosta kauttakulku tilanteissa lentoteitse tapaht uvien palauttamistoimenpiteiden
yhteydessä
21. Tässä yhteydessä on otettava huomioon myös kansainvälisen siviili-
ilmailun yleissopimuksen liite 922. Lisäksi on neuvotelta va siitä, miten muut
kohdemaat saadaan mukaan EU:n  kauttakulkujärjestelyihin.
On myös löydettävä käytännön ratkaisut varsinkin niitä tapa uksia varten, joissa
vapaaehtoiset palaajat joutuvat ylittämään yhteisön sisärajoja. Ongelma koskee
                                                
18Lukuun ottamatta Dublinin yleissopimusta ja järjestelyä turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa
olevan valtion määräämiseksi sekä tilapäisestä suojelusta annetun neuvoston direktiivin 2001/55/EY 11
artiklan säännöksiä. Ks. myös KOM(2001) 127 lopullinen, EU:n alueella pitkään oleskelleitakolmansien maiden kansalaisia koskevan ehdotuksen 26 artikla.
19EYVL C 353, 7.12.1999, s. 6.
20Ks. KOM(2001) 447 lopullinen.
21Ks. neuvoston asiak. 10386/02 – MIGR 60, 27.6.2002.
22Nk. Chicagon yleissopimus, 7.12.1944.
16erityisesti niitä tapauksia, joissa palaajalta edellytetään hänen kansalaisuutensa
perusteella viisumi myös muiden jäsenvaltioiden alueen kauttakulkua varten.Tällaisissa tapauksissa voitaisiin harkita, että paluusta vastaava jäsenvaltio myöntääasianomaiselle henkilölle  vakiomuotoisen, viisumia vastaavan suojatun
matkustusasiakirjan, jonka ka ikki jäsenvaltio t tunnustavat.
Jäsenvaltioiden välisiä takaisinottojärjestely jä koskeva ehdotus on otettava takaisin
asialistalle heti komission ehdotukseen  perustuvan Dublin II -asetuksen
hyväksymisen jälkeen.
Avunannosta kauttakulkutila nteissa varsinkin le ntoteitse tapahtuvien
palauttamistoimenpiteiden yhteydessä olisi annettava tiettyjä sääntöjä. Myöhemmin
olisi käsiteltävä myös muilla liikennevälineillä tapahtuvaa kauttakulkua.
2.2.8. Maahanmuuton yhteyshenkilöiden keskinäinen avunanto
Lähtö- tai kauttakulkumaissa toimivat maahanmuuton yhteyshenkilöt ovat
säännöllisesti yhteydessä paikallisviranomaisiin, varsinkin rajavartiostoihin jamaahanmuuttoviranomaisiin lentokentillä. Näitä suhteita pitäisi pystyähyödyntämään myös palauttamiseen liittyvissä tehtävissä.
Maahanmuuton yhteyshenkilöstä voisi olla apua myös luovutettaessa paluumaahansa
saapuvia henkilöitä takaisi nottomenettelyn yhteydessä. Lisäksi saattajille voitaisiin
tarjota apua. Maahanmuuton yhteyshe nkilöiden muodostamaa verkostoa on
kehitettävä näiden tarp eiden huomioon ottamiseksi.
Jäsenvaltioiden olisi tarjotta va ja saatava keskinäistä apua aina kun se on mahdollista
kotiinpalaavien henkilöiden  paluun helpottamiseksi.
2.2.9. Yhteiset palauttamistoimenpiteet
Maastapoistamisessa turvaudutaan eri sy istä yhä useammin tilauslentoihin. Eräät
jäsenvaltiot käyttävät pieniä  tilauslentokoneita silloin kun asianomainen vastustaa
pakkoon perustuvaa paluuta, mutta tällaiset  järjestelyt ovat os oittautuneet erittäin
kalliiksi. Eräät jäsenvaltiot kä yttävät puolestaan suurem pia tilauslentokoneita, jolloin
voidaan palauttaa useampia henkilöitä tarvittavine saattajineen. Myös tämä käytäntötulee kalliiksi varsinkin silloin kun kapa siteettia jää käyttämättä siksi, että
asianomaista henkilöä ei voidakaan palautt aa. Tämä saattaa johtua palautettavan
henkilön pakenemisesta, sairaudesta tai tämän voimallisesta vastustuksesta. Esteenävoivat olla myös ratkaisua odottavat oikeustoimet, jotka on aloitettu viime hetkessämaastapoistamisen lykkäämiseksi.
Jäsenvaltiot voisivat panna  palauttamistoimet täyt äntöön tehokkaammin, jos ne
voisivat hyödyntää jo olemassa olevaa kapasiteettia ja järjestää yhteisiätoimenpiteitä. Jäsenvaltioiden olisikin pyrittävä järjestämään yhteisiä tilauslentojavapaaehtoista ja pakkoon perustuvaa pal uuta varten mutta huolehdittava myös
riittävistä kauttakulkujärjestelyistä. Yhteisiä tilauslentoja on jo järjestettypilottihankkeina kahden tai ko lmen maan kesken niin, e ttä mukana on ollut sekä
jäsenvaltioita että  muita kohdemaita. Tälla isen käytännön kehittämisestä saataisiin
taloudellista hyötyä, ja  se toimisi myös tehokkaampana pelotteena.
17Jäsenvaltioiden on järjestettävä yhteisiä palauttamistoimenpiteitä järjestämällä aluksi
yhteisesti kahden- ja monenvälisiä tilauslentoja. Tarvittaessa voidaan harkita myös
muita maitse tai meriteitse toteutettavia yhteisiä palauttamistoimenpiteitä.
2.2.10. Koordinoinnin parantaminen
Yhteistyön tehostaminen edellyttää to iminnan riittävää koordi nointia. Kuten jo
aiemmin todettiin23, suojatun Internet-pohjaisen tieto- ja koordinaatioverkoston
(ICONet) perustaminen voi olla yksi askel tähän suuntaan. Yhteystietojen lisäksi
ICONet-sivustolla voitaisiin tarjota myös muita palauttamiseen liittyviä palveluita.Sivustolle voidaan liittää työväline, jonka avulla jäsenvaltiot voi vat tehdä keskenään
sähköisiä kauttakulkuilmoituksia  käyttämällä yhtenäistä  lomaketta, kuten Saksa
ehdotti lentoteitse tapahtuvaa kauttakulkua koskevassa aloitteessaan. LisäksiICONet-sivustoa voitaisiin käyttää palauttamisen täytäntöönpanemiseksi
järjestettävien jäse nvaltioiden yhteisten tilausle ntojen koordinointiin. ICONet-
sivustolla voitaisiin myös tarjota tietoa yhteyspisteistä kolmansissa maissa taipalauttamistoimenpiteen yhteydessä tarvittavaa muuta tietoa kolmansista maista.
Inernet-sivusto ei kuitenkaan voi korvata  henkilökohtaista vuorovaikutusta, joka on
edellytys hyvien yhteistyösuhteiden ke hittymiselle. Yhteistyön ja varsinkin
koordinointitoiminnan avuksi voitaisiin peru staa tekninen yhteistyöväline, josta
komissio esitti ajatuksen laitonta maahanmuuttoa koskevasta yhteisestä politiikastahiljattain antama ssaan tiedonannossa
24. Tällaiselle tekniselle yhteistyöelimelle
voitaisiin osoittaa monia eri tehtäviä. Se  voisi esimerkiksi koota, analysoida ja
välittää tietoa palauttamiseen liittyvistä asioista, toimia välittäjänä palauttamisestavastaavien henkilöiden välisessä vuor opuhelussa, järjestää asiantuntijakokouksia,
valmistella yhteisiä koulutushankkeita tai auttaa yhte isten toimien jä rjestämisessä.
Teknisen yhteistyövälineen hyödyllisyyden osoittamiseksi sen olisi toimittava aluksivain pienenä sihteeristönä, jossa tietty määrä kansallisia asiantuntijoita työskentelisijoidenkin keskeisten toimintojen toteuttamiseksi. Yhteistyöväline voitaisiin rahoittaahallinnollista yhteistyötä koskevasta ARGO-ohjelmasta
25, jota jäsenvaltiot voivat
käyttää myös palauttamisasioihin liittyvässä yhteistyössä.
Palauttamisasioita koskeva n tehostetun yhteistyön koor dinointia on parannettava
kehittämällä tieto- ja  koordinaatioverkosto. Koordi noinnin parantamiseksi voidaan
harkita myös teknisen yhteis työvälineen perustamista.
2.3. Yhteiset vähimmäisvaatimukset tehokkaan  palauttamispolitiikan varmistajana
Edellä 2.2 luvussa käsitell yssä jäsenvaltioiden välise ssä yhteistyössä onnistutaan
vain, jos eräistä keskeisistä asioista ollaan yhtä mieltä. Keskipitkällä aikavälilläolisikin laadittava yhteisiä vaatimuksia, joilla helpotetaan palauttamistoimiinosallistuvien viranomaisten työskentelyä ja tehostetaan jäsenvaltioiden välistäyhteistyötä. Pitemmän ajan kuluessa tä llaisten vaatimusten pohjalta on laadittava
säännöt, joilla varmistetaan EU:n aluee lla laittomasti oleske levien henkilöiden
asianmukainen ja yhdenmukainen kohtelu s illoin kun heihin sovelletaan oleskelun
päättämiseen tähtääviä to imenpiteitä, riippum atta siitä, mikä jäsenvaltio panee
                                                
23Ks. kohta 2.2.3.
24KOM(2001) 672 lopullinen.
25Ks. neuvoston päätös, tehty 13.6.2002, EYVL L 161, 19.6.2002, s. 11.
18maastapoistamisen täytäntöön. Komissio ai koo tehdä asianmukaiset  aloitteet tämän
kehityksen varmistamiseksi.
2.3.1. Palauttamispäätösten vastavuoroinen tunnustaminen
Palauttamistoimien täytäntöönpa noa koskevalle EU:n operatiiv iselle yhteistyölle on
varsinkin sisärajojen poistumisen jälkeen ehdottoman tärkeää, että yhdessäjäsenvaltiossa laittomasti oleskellut henkilö, joka lähtee karkotuspäätöksen jälkeenkarkuun ja joka saadaan kiinni toise ssa jäsenvaltiossa, s aadaan palautettua
tehokkaasti. Yhdessä jäsenvaltio ssa tehty karkotuspäätös olisi pantava täytäntöön
toisessa jäsenvaltiossa ilman, että tämän tarvitsee tehdä uutta päätöstä. Tätä tarvettakorostetaan myös kolmansien maiden kansalaisia koskevien
maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta  tunnustamisesta anne tussa direktiivissä
2001/40/EY
26. Mitään sitovia sääntöjä asiasta ei ole kuitenkaan annettu.
Turvapaikkaa hakeneita henkilöitä koskevi en karkotuspäätösten vastavuoroiseen
tunnustamiseen on kiinnitettävä erityist ä huomiota, sillä jäsenvaltiot tulkitsevat
Geneven yleissopimusta eri tavoin ja käyttävät myös erilaisia perusteita toissijaisensuojelun myöntämisessä. Tamper eella vuonna 1999 kokoontuneen Eurooppa-
neuvoston mukaan pitkän aikavälin  tavoitteena on perustaa yhteinen
turvapaikkamenettely ja yhtenäinen asema turvapaikan saaneille. Tämä tavoitevahvistettiin Sev illassa kesäkuussa 2002 pidetyssä kokouksessa, jossa eri
direktiiveille asetettiin määräajat. Näin ollen komissio esittää uudelleen
marraskuussa 2000 anta massaan tiedonannossa
27 esitetyn ajatuksen vaiheittaisesta
etenemisestä ja korostaa, että va stavuoroinen tunnusta minen on läheisessä
yhteydessä turvapaikan saaneiden aseman yhtenäistämiseen.
Oikeudellisesti sitovan säännöstön laatimin en oleskelun päättämiseen tähtäävien
toimenpiteiden ja varsinkin karkotuspäät östen vastavuoroisest a tunnustamisesta on
otettava osaksi pala uttamismenettelyjä koske vaa uutta ehdotusta.
2.3.2. Maastapoistaminen
Maastapoistaminen on viimeinen vaih e palauttamisen täytäntöönpanossa.
Maastapoistamiselle onkin l aadittava vähimmäisvaatimuks et, joilla turvataan sekä
palautettavan henkil ön oikeudet että maas tapoistamisen tehokkuus.
Vähimmäisvaatimuksilla helpotetaan jäsenvaltioiden välistä operatiivista yhteistyötäkauttakulun tai yhteisten maastapoistamistoimenpiteiden aikana.
Niin kauan kuin jäsenvaltioilla on vielä omat erilliset turvapaikkajärjestelmänsä eikä
käännytyksen vaaraa ole käsitelty muissa yhteyksissä, on annettava lopulliset takeetkäännyttämättä jättämisestä (non-refoulement), jotta jäsenvaltiot pystyisivätnoudattamaan kansainvälisiä ve lvoitteitaan. Lopulliset tak eet voisivat olla viittaus
käytössä olevaan turvapaikkamenettelyyn , johon sisältyy tehokas oikeussuoja.
Vähimmäisvaatimuksilla on myös pystyttävä estämään teeskennellyistä sairauksista
johtuvat väärinkäytökset ja ottamaan samalla huomioon asianomaisten henkilöiden
todellinen fyysinen ja psyykkinen terveydentila. Jos palautettava henkilö vetoaa
                                                
26EYVL L 149, 2.6.2001, s. 34.
27KOM(2000) 755 lopullinen.
19fyysiseen tai psyykkiseen sairauteen juuri ennen lähtöä, hän saattaa vain yrittää estää
maastapoistamisen mutta hä nen vetoomuksensa saattaa myös olla perusteltu.
Varsinkin muita heikommassa asemassa olev ien ryhmien kuten alaikäisten lasten ja
raskaana olevien naisten terveydentila on arvioitava erityisen tarkkaan.Vähimmäisvaatimuksia olisi asetettava myös edellytyksille, joissa perheenjäsenetvoidaan erottaa toisistaan maastapoistamismenettelyn aikana.
Jäsenvaltioilla on oltava lupa poistaa henkilö maasta tämän (fyysisestä)
vastustuksesta huolimatta. Pa kkokeinoilla on kuitenkin oltava  rajansa. Palautettavan
henkilön fyysinen koskemattomuus on ehdottomasti säilytettävä maastapoistamisenaikana. Myös palautettava n henkilön psyykkistä terv eydentilaa on kunnioitettava ja
pakkokeinojen voimakkuutta on säädeltävä  erikseen annettavin ohjein.Maasta
karkottamisesta ja saattajien käytöstä annettuja Kansainvälisen lentokuljetusliiton(IATA) valvontaviranomaistyöryhmän (C AWG) suuntaviivoja voitaisiin käyttää
pohjana kehitettäessä lentoteitse tapaht uvassa maastapoista misessa noudatettavia
EU:n säännöksiä saattajien ja  voimakeinojen käytöstä.
Maastapoistamista koskevan yhteistyön yhteydessä on mietittävä, miten jäsenvaltiot
voivat yhtenäistää nykyisiä palauttamiskäytäntöjään tiettyjen lähtömaidentapauksissa, joiden osalta maastapoistaminen on kyseenalaista niissä vallitsevanhumanitaarisen tilanteen vuoksi (esim. An gola). Jos jäsenvaltiot haluavat tehdä
yhteistyötä tässä asiassa, niiden on järkevintä laatia vähimmäisperusteet, joitatällaisten tilanteiden arvioinnissa on noudatetta va. Perusteita laadittaessa voitaisiin
neuvotella esimerkiksi YK:n pakolaisasiai n päävaltuutetun tai YK:n hallintoelinten
(esim. YK:n väliaikaisen ha llinnon operaatio UNMIK Kosovossa) ja muiden asiaan
liittyvien tahojen kanssa.
Maastapoistamiselle on asetettava EU:n tasolla vähimmäisvaatimukset, joilla taataan
lopullisesti käännyttämättä jättämistä (non-refoulemen t) koskevien vaatimusten
noudattaminen uudessa palautta mismenettelyjä koskevist a vähimmäisvaatimuksista
annettavassa direktiivissä. Tällaisissa vaatimuksissa määriteltäisiin yhteiset
suuntaviivat palautettava n henkilön fyysisen ja psyykkisen terveydentilan
huomioonottamiselle maastapoist amisen yhteydessä sekä  palautettavan henkilön
koskemattomuuden säilyttämise lle maastapoistamistoimenp iteen aikana. Lisäksi on
luotava mekanismi, jonka avulla voi daan arvioida, onko maastapoistaminen
mahdollista tietyissä maissa vallitsevan tilanteen vuoksi vai ei.
2.3.3. Karkotuspäätöksen edellytykset
Karkotuspäätökset tehdään jäsenvaltioissa ja niiden tekemisessä on tähän saakka
noudatettu kansallista lainsäädäntöä. Neuvosto on jo vahvistanut karkotuspäätöksiä
koskevat alustavat sää nnöt kolmansien maiden kansalaisia koskevien
maastapoistamispäätösten vastavuoro isesta tunnustamisesta toukokuussa 2001
annetussa direktiivissä 2001/40/EY28. Direktiivissä säädetään muun muassa kahdesta
tapauksesta, joissa kolmanne n maan kansalaisesta void aan tehdä karkotuspäätös
yleiselle järjestykselle tai kansalliselle turvallisuudelle aihe utuvan vakavan ja
todellisen uhan perusteella.
                                                
28EYVL L 149, 2.6.2001, s. 34.
20Kehittääkseen edelleen ajatusta karkot uspäätösten vastavuor oisesta tunnustamisesta
komissio erottaa aluksi toisistaan syyt, joid en nojalla karkotusp äätös on ehdottomasti
tehtävä erityisen yleiselle jä rjestykselle tai kansallise lle turvallisuude lle aiheutuvan
vakavan vaaran vuoksi, ja muut oikeutetut syyt, joiden perusteella karkotuspäätös on
yleensä mahdollista tehdä.
Tässä erottelussa on ot ettava riittäväs ti huomioon edellytykset, joiden on täytyttävä,
ja takeet, jotka on annettava, jotta tiettyjen ryhmien laillinen oleskelu voidaanlopettaa. Erikoisasemassa olev at kolmansien maiden kansalaiset, kuten EU:n alueella
pitkään oleskelleet henkilöt
29 tai unionin kansalaisen pe rheenjäsenet voidaan poistaa
maasta ainoastaan kansalliseen turvallisuut een ja yleiseen järjestykseen kohdistuvan
vakavan uhan perusteella30. Erikoiseen harkintaan on ot ettava myös ne kolmansien
maiden kansalaiset, jotka ovat syntyneet jossakin EU:n jäsenvaltiossa eivätkä olekoskaan asuneet kansalaisuusmaassaan.
Pakolaisten ja muusta kansainvälisestä suojelusta nauttivien henkilöiden
karkottamiseen on kiinnitettävä erityistä huomiota, sillä heidät voidaan poistaamaasta ainoastaan vetoamalla kansai nvälisiin velvoitteis iin kuten vuoden 1951
Geneven yleissopimukseen ja Euroopan ihmisoikeusyleissopimukseen. Yleensä
karkotuspäätökset olisi aina tehtävä yk sittäisten tapausten pohjalta. Asianomaisen
henkilön ihmisoikeudet on riittävästi turvattava ja selvitettävä toimenpiteenoikeasuhtaisuus ja henkilön on voitava ha kea päätökseen muutosta tai lykkäystä.
Uudessa palauttamismenettelyjä koskevista vähimmäisvaatimuksista annettavassa
EU-direktiivissä on asetettava karkotuspäätöksille vähimmäisvaatimukset, joissa
määritellään pakolliset ja muut perusteet karkottamiselle sekä erityissuojelun
tarpeessa olevat henkilöryhmät ja annetaan vähimmäistakeet
muutoksenhakumahdollisuuksista.
2.3.4. Laillisen oleskelun lopettaminen
Komissio ehdottaa, että henkilö voidaan velvoittaa lähtemään jäsenvaltion alueelta
heti kun tämän laillinen oles kelu maassa on päättynyt. Laillisen oleskelun
päättymiseen voivat johtaa oleskelu lupahakemuksen hylkääminen (joko
kansainväliseen suojeluun tai maahanmuutt oon liittyvistä syistä) ja oleskeluluvan
voimassaolon päättyminen tai peruuttaminen (esim. yleiseen järjestykseen taikansalliseen turvallisuuteen liittyvistä syistä) mutta myös sellaisen henkilönlaittoman maassaoleskelun päättyminen, jolla ei ole koskaan ollut asianomaisessajäsenvaltiossa laillista oleskelulupaa. Laillisen oleskelun katsotaan päättyneen myössilloin kun henkilö on hakenut muutosta p äätökseen, joka koskee oikeutta oleskella
jäsenvaltion alueella, mutta muutoksenhaulla ei ole lykkäävää vaikutusta. Kaikillatällaisessa tilanteessa olevilla henkilöillä on oltava lakisääteinen velvollisuus poistuajäsenvaltiosta välittömäs ti tai ainakin ennen poistumis elle mahdollisesti asetetun
määräajan päättymistä. EU:n kannalta katsottuna poistumisvelvollisuus tarkoittaapoistumista koko EU:sta eikä vain yhdestä jäsenvaltiosta.
                                                
29Ks. KOM(2000) 127 lopullinen, 13 artikla.
30Ks. selvitykset Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tapauksessa C-459/99, MRAX, tuomio 25.7.2002.
21EU:n jäsenvaltioiden yhteis työn avulla voidaan huolehtia  siitä, etteivät henkilöt,
joilla ei ole oikeutta oleskella laillisesti yhdessä jäsenvaltiossa, siirry toiseen
jäsenvaltioon ilman, että  heillä on siellä oikeus  lailliseen maahantuloon ja
oleskeluun. Tätä varten komissio hark itsee laajemmin mahdollisuutta lähentää
EU:ssa sovellettavia laillisen oleskelun päättämistoimenpiteitä.
2.3.5. Säilöönotto maastapoistamisen varmistamiseksi
Komissio tunnustaa jäsenvaltioiden tarpeen  säätää mahdollisuudesta ottaa henkilöitä
säilöön maastapoistamisen varmista miseksi. Jäsenvaltioiden tehokkaiden
menettelyjen tarve olisi kuitenkin saatava tasapainoon maassa la ittomasti oleskelevan
henkilön perusihmisoikeuksien turvaamisen kanssa. Jotta jäsenvaltioiden välinenoperatiivinen yhteistyö kauttakulun tai yhteisen maastapoistamistoimenpiteen aikanaolisi helpompaa, EU:ssa olisi asetetta va vähimmäissäännöt asiasta vastaavien
viranomaisten toimivaltuuksista ja sä ilöönottoedellytyksistä. Vähimmäissäännöt
koskisivat seuraavia seikkoja:
/g183 Perusteet, joilla henkilö voidaan ottaa sä ilöön maastapoistamisen varmistamiseksi.
Tämä tarkoittaa, että maassa laittomasti oleskeleva henkilö voidaan ottaa säilöön
paluumatkaan tarvittavien matkustusasi akirjojen hankkimista  varten tai jotta
voidaan estää häntä pakenemasta maasta poistamisen tai kau ttakulun yhteydessä.
/g183 Niiden henkilöryhmien määr itteleminen, joita ei yleens ä pitäisi ottaa säilöön tai
jotka pitäisi ottaa säilöön vain erityisten edellytysten täyttyessä.
– ilman huoltajaa tulevat laps et ja alle kahdeksan toistavuotiaat henkilöt
– vanhukset, varsinkin silloin kun he tarvitsevat valvontaa
– raskaana olevat naiset, paitsi jos on selkeä syy uskoa heidän yrittävän pakenemista
ja säilöönotto hyväksytään lääkärin lausunnossa
– vakavista lääketieteellisistä ongelmista kärsivät henkilöt ja mielisairaat
– henkilöt, joiden osalta on puolueetonta näyttöä siitä, että heitä on ennen EU:iin
saapumista säilöönoton aikana kidutettu tai pahoinpidelty
– vakavasti vamma iset henkilöt
/g183 Säilöönottopäätöksen antamista koskevat säännöt. Tämä tar koittaa, että on
selvitettävä säilöönoton oikeasuhtaisuus  ja mahdollisuudet turvautua muihin
vaihtoehtoihin, kuten ilmoitusvelvollisuut een, pakkoon oleskella tietyssä paikassa,
takaustodistukseen tai jopa sähköisiin valvontakeinoihin.
/g183 Säännökset tuomioistuinvalvonnast a. Toimivalta säilöönottopäätöksen
tekemisessä tai tarkistamisessa olisi oltava tuomioistuimella.
/g183 Aikarajoitusten asettaminen maastapoistamisen varmistamiseksi suoritettavalle
säilöönotolle. Vaikka säil öönoton keston rajoittaminen si sältyykin jo säilöönoton
perusteisiin (esim. henkilöllisyyden selvittäminen tai asianomaisen henkilönpakenemisen estäminen), komissio katsoo, että säilöönotolle on tarpeen asettaa
ehdottomat aikaraja t sekä määräajat muutokse nhaulle säilöönot on jatkuessa.
22/g183 Säilöönotto-olosuhteita koskevat säännöt , joissa käsitellään majoituksen ohella
myös oikeusapua. Tällaisilla säännö illä voidaan varmistaa asianomaisten
inhimillinen kohtelu kaikissa säilöönottoke skuksissa eri jäse nvaltioissa. Komissio
katsoo, että palaute ttavat henkilöt olisi majoitust iloissa pidettä vä mahdollisimman
hyvin erillään rikoksesta tuomituista, jo tta he eivät leimaut uisi rikollisiksi.
Uudessa palauttamismenettelyjä koskevista vähimmäisvaatimuksista annettavassa
EU-direktiivissä on asetettava vä himmäissäännöt maastapoistamisen
varmistamistarkoituks essa tehtävästä säilöönotosta . Säännöissä olisi määriteltävä
asiasta vastaavien viranomaisten toimiv altuudet ja säilöönoton edellytykset.
2.3.6. Maasta poistumisen ja uuden maahantulon todistaminen
Kuten vihreässä kirjassa todettiin, on tärkeää, että maasta poistuminen voidaan
osoittaa asianmukaisella tavalla erityisesti kun ky seessä on vapaaehtoinen
kotiinpaluu. Näin voidaan varmistaa, että palaaminen tapahtuu py syvästi ja tarjota
vapaaehtoisesti palaaville suot uisa kohtelu eli estää se, e ttä heiltä evä ttäisiin oikeus
uuteen lailliseen maahantuloon siksi, ettei ol e riittäviä todisteita siitä, että he ovat
aikanaan lähteneet jäsenvaltiosta vapaaeh toisesti. Yksi vaihtoehto on kannustaa
palaajia ilmoittautumaan lähtömaahan pa laamisen jälkeen henkilökohtaisesti
asianomaisen jäsenvaltion konsulaa tissa. Tarvittaessa todistuksen
maastapoistumisesta voisi antaa myös l uotettava järjestö, joka on osallistunut
paluujärjestelyihin.
Jos katsotaan, että etusija  on annettava vapaaehtoise lle kotiinpaluulle, olisi
pohdittava myös vapaaehtoisen tai pakkoon perustuvan paluun oikeudellisia
vaikutuksia myöhemmin tehtävään uuteen mahantulolupahakemukseen. Josvapaaehtoisesti kotimaah ansa palannut henkilö hakee myöhemmin viisumia
tullakseen uudelleen EU:n alueelle, hakemu sta ei pidä hylätä automaattisesti vain
siksi, että hän on aiemmin oleskellut laittomasti jäsenvaltioiden alueella. Joskotiinpaluu on sitä vastoin perustunut pa kkoon, hakemuksen hyväksymiselle olisi
asetettava rajoituksia.
Tarvitaan yhteisiä määritelmiä siitä, millä edellytyksillä uusi viisumi- tai
oleskelulupahakemus voidaan hylätä. Tähä n tarkoitukseen voitaisiin käyttää SIS-
tietojärjestelmän mukaista maahantulokieltoluetteloa, josta määrätään Schengenin
sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 96 artiklassa, tai aikanaan
käyttöön otettavaa viisumitietojärjestelmää.
2.4. Kokonaisvaltaisten palauttamisohjelmien osa-alueet
Kansainvälinen yhteisö on laatinut viime  vuosikymmenen aikana  monia eri malleja
paluuta tukevista ohjelmista ja niiden toteuttamisesta. Paluutapoja on periaatteessakaksi: täysin vapaaehtoinen paluu, jossa he nkilö päättää omasta  vapaasta tahdostaan
palata ja häntä autetaan palaamisessa. To inen tapa on se, että  valtion viranomaiset
pakottavat henkilön palaamaan ottama lla kuitenkin asianmukaisesti huomioon
kansainvälisen lainsäädännön ja asianoma isen henkilön ihmisoikeudet. On myös
olemassa tilanne, jossa nämä kaksi paluutapaa sekoittuvat: tällöin henkilö hyväksyypaluuvelvoitteen mutta hyväks yy myös avun viranomaisilta.
Kansainväliset järjestöt ovat olleet tässä suhteessa kaikkien paluutapojen osalta
erityisen aktiivisia ja tote uttaneet sekä Euroopan yhte isön että valtioiden rahoittamia
23hankkeita, joissa on olosuhtei sta riippuen onnistuttu vaih televalla me nestyksellä.
Komission kokemukset asiasta perustuivat aluksi Maastrichtin sopimuksen ns.
kolmannen pilarin perusteella vuos ina 1997–1999 toteutettuihin yhteisiin
toimintoihin31 ja sittemmin vuonna 2000 peru stettuun pakolaisrahastoon32.
Kokemukset ovat osoittaneet , että palauttamishankkeiden  onnistuminen edellyttää
kaikkia tai useimpia seuraavia ominais uuksia: paluuta edeltä vä neuvonta ja ohjaus,
koulutus- tai työllistämisapu, ma tka-apu ja/tai apu lähtömaahan
asettautumisessa/asu misessa, seuranta-apu sekä pa luun jälkeinen neuvonta. Paluun
täytäntöönpanosta vastaavalla  virastolla on lisäksi o ltava riittäväs ti yhteyksiä
lähtömaan viranomaisiin ja kansalaisjärjestöihin sekä riittävästi asiaan erikoistuneitapalveluja (esimerkiksi ainakin määräaikaisesti työskentelevää paikallista henkilöstöä,joka osaa paikallisia kieliä) ja ammattitaitoa valita tarvittaessa ne palautettavathenkilöt, joilla on parha immat mahdollisuudet me nestyä lähtömaassaan paluunsa
jälkeen. Eri rahoitusvälineistä rahoitettujen paluuseen liittyvien hankkeidentarkastelu osoittaa selvästi, että onni stuneet hankkeet keskittyvät tiettyihin
jäsenvaltioihin. Tämä johtuu jäsenvaltion sisäisistä olosuhteista: sekä potentiaalistenpalaajien lukumäärästä että kilpailusta muiden rahoitusta vaativien asioiden, kuten
vastaanotto-olosuhteiden tai kotouttamisohjelmien, kanssa.
Paluuta tukevien ohjelmien kus tannuksia ja niistä saatav aa hyötyä onkin tarkasteltava
juuri näiden tekijöiden kannalta. Eräi ssä hankkeissa (esim.  Euroopassa asuvat
somalit) kustannukset henkeä kohden saatta vat olla erittäin korkeat. Hankkeisiin
liittyy aina myös tekijöitä, joita ei voida laskea määrällisesti, kuten se, millätodennäköisyydellä palaajat yrittävät palata takaisin heidät vastaanottaneeseenmaahan. Se, jääkö lähtömaahansa kerran pa lannut henkilö maahan pysyvästi, riippuu
useista tekijöistä, kuten henkilön oikeudellisesta asemasta vastaanottavassa valtiossaja siitä, myönnetäänkö häne lle matkustusasiakirjat,  jotka mahdollistavat uuden
maahanmuuton. Paluun pysyvyys riippuu my ös asianomaisen he nkilön taloudellisista
olosuhteista sekä perheolosuhteista.
Potentiaalisille palaa jille olisi tarjottava  jo mahdollisimman aikaisessa vaiheessa
tietoja mahdollisuuksista  palata vapaaehtoisesti maah an, josta he ovat lähtöisin.
Tietoja olisi tarjottava m uun muassa paluuta tukevista ohjelmista, tarjolla olevasta
ammatillisesta tai m uusta koulutuksesta, paluumaan tilanteesta ja mahdollisuuksista
aloittaa siellä uusi elämä. Ammatillista  tai muuta koulutusta, josta on hyötyä
paluumaassa, voitaisiin tarjot a joko ennen paluuta tai vast a paluumaassa. Ohjausta ja
neuvontaa olisi tarjottava kaik issa paluuprosessin vaihei ssa: sen olisi alettava jo
jäsenvaltiossa oleskel un aikana ja jatkuttava jonki n aikaa paluumaahan saapumisen
jälkeen. Näin voidaan varmistaa, että paluu tapahtuu pysyvästi. Olisi myöstarkasteltava, millaisin  keinoin potentiaalisia palaa jia voidaan kannustaa palaamaan
vapaaehtoisesti. Komissio onki n tilannut paluuta kannustavist a tekijöistä selvityksen,
jonka on määrä valmistua vuoden loppuun me nnessä. Selvitykse n perusteella on
mietittävä, miten pal uusta saadaan r iittävän houkutteleva.
Paluuohjelmien hallinnoinnista saatujen koke musten perusteella voidaan tehdä se
yleinen päätelmä, että ohje lmien on oltava ajoituksen ja  hallinnon suhteen joustavia,
jotta ne voivat toimia kentällä vallitsevassa tilanteessa. Tämä edellyttää yhteisön
                                                
31Budjettikohdat B7-6008 ja B5-803.
32Neuvoston päätös (2000/596/EY), tehty 28.9.2000, EYVL L 252, s. 12.
24alulle panemien ja kansallisten ohjelmien yhtenäisempää käyttöä ja selkeiden
poliittisten suuntaviivojen laatimista  tämän kehityksen tueksi.
Vuosina 1997–1999 toteutettujen yhteisten toimintojen ja Euroopan pakolaisrahaston
lisäksi komissio on rahoittanut paluuseen liittyviä toimenpiteitä myösbudjettikohdasta B7-667 turvapaikka- ja m aahanmuuttoasioita käsittelevän korkean
tason työryhmän työn puittei ssa. Budjettikohdan oikeusperu stasta laaditaan ehdotus
vuoden 2002 loppuun mennessä. Vapaae htoinen paluu on yksi keskeisiä osioita myös
pakolaisrahastossa, jonka tu levaisuutta komissio alk aa piakkoin miettiä. Eurooppa-
neuvoston Sevillan kokouksessaan es ittämien vaatimusten noudattamiseksi
33
komission on lisäksi mietittävä, mitkä olisivat parhaat rahoitus- ja
koordinaatiomekanismit paluuseen liittyv älle toiminnalle. Komissio laatiikin
neuvostolle vuoden 2002 alkusyksystä selvit yksen Eurooppa-neuvoston päätelmien
taloudellisista näkökohdista.
Paluuseen osoitettavan tal oudellisen avun olisi katettava  vapaaehtoinen ja pakkoon
perustuva paluu sekä tuki kauttakulkumaista tavattujen laittomien maahanmuuttajienpalauttamiseksi.
Vapaaehtoisen paluun tukemiseen myönne ttävän taloudellisen avun päätavoitteena
voisi olla maassa sekä laittomasti että laillisesti oleskelevien henkilöiden paluukotimaahan ja heidän kotouttamisensa  uudelleen lähtömaan yhteiskuntaan
edellyttäen, että paluu on vapaaehtoista ja  sen tukeminen on yl eisen edun mukaista.
Tässä yhteydessä voitaisiin ottaa huo mioon matkakustannukset, henkilökohtaisen
omaisuuden kuljettaminen, paluun jälkeiset ase ttautumiskustannukset ja
jonkinasteinen elinkeinot oiminnan aloittamistuki.
Taloudellisen avun toisessa osiossa keskityttäisiin yk sinomaan maassa laittomasti
oleskeleviin henkilöihin, joiden paluun täytäntöönpanoa tuetta isiin taloudellisesti.
Tällöin korostuisi jä senvaltioiden välisen solidaaris uuden tarve ja tarve jakaa
esimerkiksi palaajien ja heidän  saattajiensa ma tkakustannuksia.
Taloudellisen avun kolma nnessa osiossa keskityttäisiin  EU:hun laittomasti pyrkivien
henkilöiden palauttamiseen jo kauttakulkumaassa. Kolmansia maita voitaisiin tukealaittomien maahanmuuttajien pa lauttamisessa ko timaihinsa silloin kun nämä eivät
täytä asianomaisen maan asettamia maahantuloedellytyksiä, eivät tarvitsekansainvälistä suojelua ja ovat kauttakulkumatkalla tullakseen laittomasti EU:nalueelle.
                                                
33Ks. päätelmien 33 kohta.
25EU:n olisi kehitettävä om a lähestymistapa kokonaisvalta isiin palauttamisohjelmiin.
Ohjelmien tulisi koskea kaikkia palauttamisprosessin vaiheita lähtöä edeltävästä
vaiheesta itse paluuseen sekä palaajie n vastaanottoon paluumaassa ja heidän
kotouttamiseensa uudelleen yhteiskuntaan.
Kokonaisvaltaisia pala uttamisohjelmia on muoka ttava eri maiden ta rpeisiin niin, että
voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon maid en erilaiset tilanteet  ja palaajien ja
tarvittavan avun määrä.
Lisäksi olisi kehitettävä ajatusta rahoitusvälineestä, joka voisi kattaa vapaaehtoisen ja
pakkoon perustuvan paluun sekä tuen ka uttakulkumaista ta vattujen laittomien
maahanmuuttajien palauttamiseksi. Komissio palaa tähän aiheeseen
lähitulevaisuudessa es ittäessään selvityksen maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa
käytetyistä rahoitusvälineistä.
2.5. Kolmansien maiden kanssa te htävän yhteistyön tehostaminen
Jotta koordinointia voitaisiin parantaa ja lisätä unionin ulkoisten toimien
täydentävyyttä ja johdonmukaisuutta, EU:n  yhteistyötä kolmansien maiden kanssa
palauttamiseen liittyvissä asioissa olisi tehostettava. Yhteistyötä olisi tehtävätapauskohtaisesti laa timalla tai tark istamalla maa- ja al uekohtaisia strategia-
asiakirjoja komission vastuulla ja yhdess ä jäsenvaltioiden ka nssa. Ehdokasmaiden
erityistilanne on otetta va aina huomioon eli on hyödynnettävä tehokkaasti
assosiaatiosopimusten mukaisia järjestelyjä.
2.5.1. Hallinnollisen yhteistyön tehostaminen
Kolmansien maiden kanssa palauttamiseen liittyvissä asioissa tehtävää yhteistyötä
voitaisiin aluksi tehostaa hallinnollista yhteistyötä lisäämällä. EU voisi tarvittaessatarjota tukea palaajien vastaanottoon ja kotouttamiseen tarvittavien instituutioiden
lujittamisessa ja valmiuksien kehittämisessä. Myös tekninen yhteistyö voisi tullakysymykseen. Eniten huomiota kiinnitettäisiin paluun pysyvyyden takaaviinkotouttamistoimenpiteisiin, kuten al uksi annettavaan majoitusapuun tai
toimenpiteisiin palaajien sopeuttamiseksi uudelleen  työmarkkinoille (esim.
ammatillisen koulutuksen avu lla). Palauttamiseen liittyv iä kysymyksiä olisi
käsiteltävä osana poliittista vuoropuhelua, jota asianomaisen maan kanssa käydään
maahanmuuttokysymyksissä.
EU:n on tehostettava hallinnollista yhteistyötä kolmansien maiden kanssa.
Yhteistyön on katettava kaikki palauttamispros essin vaiheet.
2.5.2. Yhteisön takaisinottosopimukset
Eurooppa-neuvosto vaati Sevillan kokouksess aan, että parhaill aan neuvoteltavien
takaisinottosopimusten te kemistä on nopeutetta va. Kuten komissio totesi vihreässä
kirjassaan, se pyrkiikin näin ollen s aattamaan käynnissä olevat neuvottelut
päätökseen aikataulussa ja mahdollisuuksie n mukaan neuvotteluohjeiden mukaisesti.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio tarvitsee jäsenvaltioilta laajempaapoliittista ja diplomaattista t ukea kuin mitä ne ovat tähän mennessä halunneet tarjota.
Neuvottelut ovat kuitenkin edenneet ensimmäisten seitsemän maan kanssa hyvin eritahtiin, millä perusteella voidaan tehdä ainakin yksi merkittävä päätelmä. Koskatakaisinottosopimuksista on etua lähinnä yhteisölle, ko lmannet maat eivät ole kovin
26halukkaita niitä hyväksymään. Sopimusten  tekeminen riippuukin suuresti siitä, mitä
positiivisia kannustimia komissi olla on tarjottavanaan. Tä ssä yhteydessä on tärkeää
huomata, että oikeus- ja sisäasioita koske van yhteistyön alalla yhteisöllä on hyvin
vähän tarjottavaa vastineeksi kyseisille kolmansille maille. Esimerkiksiviisumimyönnytykset tai viisumivaatimu sten poistaminen kokonaan on realistinen
vaihtoehto vain poikkeusta pauksissa (esim. Hong Kongin ja Macaon kohdalla);
useimmiten näin ei ole. Onkin er ittäin tärkeää mie ttiä, mitä kannustimia
asianomaisille maille voitaisiin tarjota vastineeksi yhteisön muilta toiminta-aloiltaoikeus- ja sisäasioita koskevan yhte istyön lisäksi (esim. kauppasuhteiden
laajentaminen, tekninen/ta loudellinen yhteistyö, kehitysavun lisääminen jne.).
Vaikka Eurooppa-neuvosto korosti jälleen  kerran Sevillan kokouksessaan, että EU
on halukas tarjoamaan rahoitusnäkymien ra joissa riittävää tekni stä ja taloudellista
apua, kokouksessa ei kuitenkaan löydetty ty ydyttävää ratkaisua siihen, miten tulisi
menetellä niiden maiden kanssa, jotka tästä tarjouks esta huolimatta eivät ole
kiinnostuneet tekemään takaisi nottosopimusta yhteisön kanssa.
Komissio jatkaa näin ollen yhdessä jäse nvaltioiden kanssa pohdintaa siitä, millaisia
kannustimia tai hyvityksiä ta kaisinottosopimusten yhteydessä voidaan tarjota.
Erityisesti olisi mietittävä, miten voitaisiin lisätä niiden täydentävyyttä muiden
toiminta-alojen kanssa, ja millaisin jäsenvaltioiden toteuttamin poliittisin ja
diplomaattisin toimenpitein voitaisiin auttaa yhteisöä saavuttamaan tavoitteensa
palauttamiseen ja takaisino ttoon liittyvissä kysymyksissä.
2.5.3. Kauttakulkua ja maahanpääsyä koskevat järjestelyt ja sopimukset muiden
kolmansien maiden kanssa
Olisi mietittävä, mitä muita tapoja on tehdä yhteistyötä kolmansien maiden kanssa
silloin kun asianomainen henkilö ei voi  suoraan palata lähtömaahansa. Jos
lähtömaahan paluun tiellä on käytännön es teitä (esim. liikenneyhteydet ovat
monimutkaiset tai puuttuvat kokonaan), mahdo llisilta kauttakulkum ailta olisi voitava
pyytää tukea siihen, että vapaaehtoiset palaajat tai pakolla palautettavat henkilötvoisivat kulkea niiden alueen kautta.
Yhteisön takaisinottosopimuksiin olisi lisättävä järjestelmällisesti kauttakulkua
koskevia määräyksiä. Jos takaisinottosopimusta ei tietyn maan kanssa ole tehty, olisi
sen kanssa sovittava tarvittaessa erillisistä kauttakulkujärjestelyistä.
273. P ÄÄTELMÄT
Sevillassa 21. ja 22. kesä kuuta kokoontuneelta Eurooppa-neuvostolta saamansa
toimeksiannon mukaisesti komissio esittää tässä tiedonannossa ke skeiset linjaukset
palauttamista koskeva lle toimintaohjelmalle , jonka neuvoston toivotaan hyväksyvän
vuoden loppuun mennessä.
Komissio esittää lyhyen aikavälin tavoitteeksi joitakin erityisesti operatiiviseen
yhteistyöhön liittyviä to imenpiteitä, jotka edel lyttävät palauttamisen
täytäntöönpanosta vastaav ilta jäsenvaltioiden viranomai silta tiukkaa sitoutumista
asiaan. Keskipitkän aikavälin tavoitteena on palauttamiseen liittyvä yhteisöntoimintaohjelma, joka edellyttää EU:n tasolla toteutetta vaa kokonaisvaltaista
toimenpidekokonaisuutta. Siihen on sisä llyttävä toimenp iteitä operatiivisen
yhteistyön tehostamiseksi ja yhteisiä yhteistyön koordinointitoimenpiteitä sekä
tarvittaessa lainsäädänt öön tehtäviä muutoksia.
Neuvostoa kehotetaan hyväksymään vuoden loppuun mennessä  palauttamista
koskeva toimintaohjelma Eurooppa-neuvoston Sevilla ssa antaman toimeksiannon
mukaisesti.
28LIITE – Määritelmät
Termi Määritelmä
Palauttaminen tai
paluuPalauttamisella tai paluulla tarkoitetaan henkilön palaamista takaisin lähtömaahansa,
kauttakulkumaahan tai johonkin muuhun kolmanteen maahan ja myös tällaisen paluunvalmistelua ja täytäntöönpanoa. Paluu voi tapahtua joko vapaaehtoisesti taipakottamalla.
Maassa laittomastioleskeleva henkilöHenkilö, joka ei (enää) täytä Euroopan unionin jäsenvaltion asettamia maassa
oleskelun tai asumisen edellytyksiä.
Maahan laittomastipyrkivä henkilöHenkilö, joka ei täytä Euroopan unioni n jäsenvaltioiden asettamia maahantulon
edellytyksiä.
Vapaaehtoinen paluu Henkilön palaam inen vapaaehtoisesti lähtömaahan, kauttakulkumaahan tai johonkin
muuhun kolmanteen maahan joko niin, että hän saa paluuseensa apua tai niin, että hän
lähtee ilman apua.
Pakkoon perustuvapaluuHenkilön palauttaminen lähtö- tai kauttakulkumaahan tai johonkin muuhun
kolmanteen maahan hallinnollisen tai oikeuden päätöksen perusteella.
Takaisinotto Valtion päätös, jolla hyväksytään sellaisen henkilön (oman tai kolmannen maan
kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön) uusi maahantulo, jonka on havaittutulleen laittomasti toisen valtion alueelle tai oleskelleen tai asuneen siellä laittomasti.
Takaisinottosopimus Sopimus, jossa esitetään sopimuspuolten vastavuoroisia velvoitteita sekä
yksityiskohtaisia hallinnollisia ja operatiivisia menettelyjä sellaisten henkilöidenpaluun ja kauttakulun helpottamiseksi, jotka eivät (enää) täytä takaisinottoa pyytävän
valtion asettamia maahantulon, maassa oleskelun tai maassa asumisen edellytyksiä.
Karkotus Hallinto- tai oikeusviranomaisen päätös, jossa todetaan – tarvittaessa – maahantulon,
maassa oleskelun tai maassa asumisen laittomuus tai jonka nojalla siihenastinen
laillinen oleskelu päättyy esim. rikoksen perusteella.
Karkotuspäätös Hallinto- tai oikeusviranomaisen päätös, joka on karkotuksen oikeusperusta
(direktiivissä 40/2001 "maastapoistamispäätös").
SäilöönottomaastapoistamisenvarmistamiseksiValvontakeino, palauttamisen täytäntöönpanoon liittyvistä syistä tapahtuva
henkilökohtaisen vapauden riistäminen siirtämällä henkilö suljettuun laitokseen.
Säilöönottopäätös Hallinto- tai oikeusviranomaisen päätös, joka on maastapoistamisen varmistamiseksi
toteutetun säilöönottamisen oikeusperusta.
MaastapoistaminenTäytäntöönpanotoimenpide, joka tarkoittaa henkilön fyysistä maasta poistamista.
Maastapoistamispäätös Hallinto- tai oikeusviranomaisen päätös, joka on maastapoistamisen oikeusperusta
(joissain oikeusjärjestelmissä sama kuin karkotuspäätös).
Uusi laillinenmaahantuloKolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön hyväksyminen
sellaisen Euroopan unionin jäsenvaltion alueelle, josta henkilö on aiemmin lähtenyt.
Käännyttäminen Maahanpääsyn epääminen.
Kauttakulku Kulkeminen tietyn maan kautta matkalla lähtömaasta kohdemaahan.