Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyllä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksella perustetussa sekakomiteassa vahvistettavasta Euroopan unionin kannasta sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevan liitteen II korvaamiseen /* KOM/2011/0671 lopullinen - 2011/0291 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2002. Sopimuksen liitteessä II määrätään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta. Sopimuksen 18 artiklan mukaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevä EU:n ja Sveitsin sekakomitea voi hyväksyä muutoksia sopimuksen liitteeseen II. Seitsemän sopimuksen tekemisestä Sveitsin valaliiton kanssa 4 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyn neuvoston ja, tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevan sopimuksen osalta, komission päätöksen 2002/309/EY, Euratom 2 artiklan mukaan tällaisia sekakomitean päätöksiä tai suosituksia koskevan yhteisön kannan vahvistaa neuvosto komission ehdotuksesta. Jotta EU:n lainsäädäntöä noudatettaisiin johdonmukaisesti ja asianmukaisella tavalla ja jotta vältettäisiin hallinnolliset ja mahdolliset oikeudelliset ongelmat, sopimuksen liitteessä II olisi syytä viitata kaikkeen asiasta annettuun EU:n lainsäädäntöön sekä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätöksiin. Sopimuksen liite II on siis syytä saattaa ajan tasalle lisäämällä siihen etenkin sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskeva uudistettu järjestelmä, jota on sovellettu Euroopan unionissa 1 päivästä toukokuuta 2010, eli asetus (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 988/2009, ja sen täytäntöönpanoasetus (EY) N:o 987/2009 sekä hallintotoimikunnan päätökset ja suositukset. Asetuksissa (EY) N:o 883/2004, (EY) N:o 988/2009 ja (EY) N:o 987/2009 todetaan, että ne ovat Sveitsin kannalta merkityksellisiä. Tätä varten komissio esitti 28 päivänä kesäkuuta 2010 ehdotuksen neuvoston päätökseksi sopimuksella perustetussa sekakomiteassa vahvistettavasta unionin kannasta. Sittemmin komission ehdotusta muutettiin siten, että oikeusperustana viitataan SEUT-sopimuksen 48 artiklaan (sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen) yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa. Neuvosto hyväksyi päätöksensä 6 päivänä joulukuuta 2010. Neuvoston päätös hyväksyttiin SEUT-sopimuksen 79 artiklan ja 218 artiklan 9 kohdan perusteella. Komissio antoi julistuksen, jossa se puolsi SEUT-sopimuksen 48 artiklan käyttöä oikeana oikeusperustana. Komissio muistutti erityisesti, että SEUT-sopimuksen 48 artikla mahdollistaa EU:n säännöstön laajentamisen sosiaaliturvan alalla kolmansien maiden kansalaisiin ja että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen tavoitteilla ja määräyksillä pyritään laajentamaan EU:n lainsäädäntö, etenkin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevat määräykset, Sveitsin kansalaisiin EU:ssa. SEUT-sopimuksen 79 artikla kuuluu sopimuksen V osastoon (vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue), jolloin pöytäkirjoja N:o 21 ja 22 on sovellettava. Tämän vuoksi neuvoston päätös ei sitonut Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Irlantia eikä Tanskaa. Irlanti ja Tanska yhtyivät myöhemmin unionin kantaan, toisin kuin Yhdistynyt kuningaskunta. EU:n edustaja sekakomiteassa ehdotti Sveitsille sekakomitean päätösluonnoksen hyväksymistä neuvoston EU:n sekä Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta sen jäsenvaltioiden, myös Irlannin ja Tanskan (jotka olivat yhtyneet unionin kantaan), puolesta vahvistaman kannan perusteella. Yhdistynyt kuningaskunta esitti oman kantansa. Yhdistynyt kuningaskunta ehdotti, että sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia koskevia sääntöjä ei sovelleta niihin työelämän ulkopuolella oleviin henkilöihin, joihin on Sveitsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisissä suhteissa sovellettu asetuksen N:o 883/2004 voimaantulosta alkaen EU:n koordinointisääntöjä. Sveitsi ilmoitti 2 päivänä syyskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä EU:n edustajalle sekakomiteassa, että Sveitsi ei voi hyväksyä ehdotettua sekakomitean päätöstä ja Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotusta sellaisinaan. Sveitsi pahoittelee sitä, että EU ei ole vahvistanut tekstiä, jonka Sveitsin hallitus hyväksyi jo maaliskuussa 2011. Kyseinen teksti vastaa komission alkuperäistä ehdotusta. Sveitsi huomauttaa myös, että se voi hyväksyä tällaisen varauksen Yhdistyneen kuningaskunnan osalta ainoastaan, jos tehdään uusia poikkeuksia, jotka koskevat työelämän ulkopuolella olevia henkilöitä ja joita sovelletaan suhteissa kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kanssa. Sveitsin kieltäytyminen merkitsee sitä, että tarvitaan uusi neuvoston päätös kannasta, jonka EU vahvistaa liitteen II tarkistamista käsittelevässä sekakomiteassa. Uusi ehdotus neuvoston päätökseksi perustuu SEUT-sopimuksen 48 artiklaan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa, sillä komissio on edelleen vakuuttunut siitä, että nämä ovat oikeat oikeusperustat. Ehdotuksessa otetaan lisäksi huomioon sekakomitean päätösluonnoksen teksti, jonka Sveitsin hallitus oli hyväksynyt maaliskuussa 2011, koska tällä tavalla voidaan parhaiten saavuttaa se tavoite, että sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia koskevaa EU:n lainsäädäntöä sovelletaan yhdenmukaisesti ja johdonmukaisesti EU:n ja Sveitsin suhteissa. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMISEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIN TULOKSET Oheisen ehdotuksen ajan tasalle saatettu liite II syntyi etenkin Sveitsin sosiaaliturvahallinnon sekä Euroopan unionin sosiaaliturva-alan asiantuntijoiden käymien teknisten keskustelujen pohjalta. Keskustelujen tulos annettiin tiedoksi 16 päivänä joulukuuta 2009 pidetyssä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan 318. kokouksessa, jossa valtuuskunnat olivat tyytyväisiä ehdotukseen. Kun sopimuksen liite II saatetaan ajan tasalle, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista Sveitsin ja EU:n jäsenvaltioiden välillä yksinkertaistetaan ja uudistetaan erityisesti lisäämällä siihen uusi asetus (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 988/2009, sekä asetus (EY) N:o 987/2009. Tällä on myönteinen vaikutus nykyiseen lainsäädäntöön verrattuna, ja sillä parannetaan hallintomenettelyjä kaikkien asetusten käyttäjien osalta, mukaan luettuina kansalliset sosiaaliturvaviranomaiset, (etenkin pienten ja keskisuurten yritysten) työntekijät ja yksittäiset kansalaiset. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ A-JAKSO: SÄÄDÖKSET, JOIHIN VIITATAAN Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteisiin lisätään Sveitsiä koskevat kohdat seuraavista syistä: – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä I olevan I osaston (”Elatustuet”) osalta Sveitsi varaa itselleen nimenomaisella maininnalla mahdollisuuden jättää elatustuet asetuksen (EY) N:o 883/2004 soveltamisen ulkopuolelle. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä I olevan II osaston (”Erityiset synnytys- ja adoptioavustukset”) asiasisältöä ei muuteta, vaan lisäys vastaa nykyistä kohtaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä II olevassa II osastossa. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liite II (”Voimassa pysyvät sopimusten määräykset…”): Liitteessä ei luetella enää kohtia, jotka vastaavat asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä III olevia A ja B osaa ja koskevat rahaetuuksien maksamista kolmansissa maissa asuville henkilöille. Kolmannessa maassa asuvat EU:n kansalaiset voivat vedota asetuksen (EY) N:o 883/2004 4 artiklaan, koska yhdenvertaista kohtelua koskevassa lausekkeessa ei viitata enää ”jäsenvaltion alueella asuviin” (vastaa asetuksen 3 artiklan 1 kohtaan asetuksella (EY) N:o 647/2005 tehtyä muutosta). Sveitsin on vietävä eläkkeet maasta asetuksen (EY) N:o 883/2004 4 artiklan (yhdenvertainen kohtelu) perusteella, koska sen kansallisessa lainsäädännössä taataan Sveitsin eläkkeiden maksaminen Sveitsin kansalaisille kaikkialla maailmassa. Oikeudet paranevat niiden EU:n kansalaisten osalta, jotka eivät kuulu tällä hetkellä minkään kahdenvälisen sopimuksen soveltamisalaan ja joita ovat esimerkiksi Viron, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Romanian ja Slovakian kansalaiset, sillä nyt Sveitsin on vietävä eläkkeet maasta kolmansissa maissa asuville, kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisille samalla tavoin kuin Sveitsin kansalaisille. Saksaa ja Sveitsiä koskevasta kohdasta on syytä todeta, että kaksi sopimusta on jo mainittu asetuksen (ETY) N:o 1408/71 nykyisessä liitteessä III: Liitteessä olevassa a kohdassa mainitun sopimuksen mukaan Büsingenissä asuvat henkilöt, jotka eivät harjoita taloudellista toimintaa ja joilla ei ole muuta vakuutusta Saksassa, voivat liittyä Sveitsin sairausvakuutusjärjestelmään (i kohta), ja sopimuksessa helpotetaan myös Saksaan palaavien työntekijöiden pääsyä Saksan sairausvakuutusjärjestelmään (ii kohta). Liitteessä olevassa b kohdassa mainittu sopimus koskee työttömyysvakuutuksia, ja Büsingenissä asuvat rajatyöntekijät voivat saada sen mukaisesti tietyin edellytyksin työttömyysetuutta ikään kuin he asuisivat Sveitsissä. Sopimuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaan Saksa (Büsingenin alue) osallistuu Sveitsin lainsäädännön mukaista kantonin maksuosuutta vastaavalla määrällä kustannuksiin, joita aiheutuu todellisista paikoista, joilla työllistetään järjestelyn piiriin kuuluvia työntekijöitä työmarkkinatoimenpitein. Espanjaa ja Sveitsiä koskeva lisäys vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä III olevaa nykyistä kohtaa. Lisäyksessä viitataan Espanjan ”Convenio especial” -sopimukseen, jonka mukaan Espanjaan palaava ulkomainen työntekijä voi liittyä Espanjan sairausvakuutusjärjestelmään eikä hänellä ole enää näin ollen pakko olla eläkevakuutusta Sveitsin sairausvakuutusjärjestelmässä. Italiaa ja Sveitsiä koskeva lisäys koskee kolmansissa maissa vietettyjen jaksojen laskemista yhteen, ja sen mukaan Sveitsin tai Italian kansalaisen vakuutuskaudet kolmansissa maissa voidaan ottaa huomioon arvioitaessa edellytysten täyttymistä Italian myöntämään eläkkeeseen (yksipuolinen määräys). Lisäys on välttämätön, koska Sveitsi ei voi soveltaa suositusta P1, joka koskee asiassa Gottardo annettua tuomiota, koska suositus perustuu suoraan SEUT-sopimukseen (aiemmin EY:n perustamissopimus). – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä III (”Rajatyöntekijän perheenjäsenten luontoisetuuksia koskevien oikeuksien rajoittaminen”) ei ole Sveitsiä koskevaa kohtaa. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä IV (”Toimivaltaiseen jäsenvaltioon palaavien eläkkeensaajien lisäoikeudet”) Sveitsi lisätään luetteloon. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteissä V, VI ja VII ei ole Sveitsiä koskevaa kohtaa. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä VIII olevassa 1 osassa (”Tapaukset, joissa pro rata -laskelmasta luovutaan 52 artiklan 4 kohdan nojalla”) Sveitsi on lueteltu asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä IV olevassa C osassa mainitun järjestelmänsä osalta, jonka mukaan Sveitsin lainsäädännön mukaisesti laskettu eläke on 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti samansuuruinen tai suurempi kuin 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti laskettu pro rata -etuus. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä VIII olevan 2 osan (”Tapaukset, joihin sovelletaan 52 artiklan 5 kohtaa”) luettelossa on mainittu pakolliseen ammatilliseen vakuutusjärjestelmään kuuluvat Sveitsin vanhuus-, lesken- ja työkyvyttömyyseläkkeet. Järjestelmä on mainittu tällä hetkellä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä IV olevan C osan luettelossa. Järjestelmä kuuluu asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä VIII olevan 2 osan luetteloon, koska sen eläkkeet lasketaan kertyneistä ja pääomitetuista yksittäisistä säästöistä, eli ajalla ei ole merkitystä laskennassa. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä IX olevassa II osassa (”Asetuksen 54 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut etuudet, joiden suuruus määritetään sellaisen laskennallisen kauden perusteella, joka katsotaan täyttyneeksi riskin toteutumispäivän ja myöhemmän päivämäärän välillä”) on pakolliseen ammatilliseen vakuutusjärjestelmään kuuluvia Sveitsin lesken- ja työkyvyttömyyseläkkeitä koskeva kohta. Se vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä IV olevan D osan 2 osan nykyistä kohtaa. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä X (”Maksuihin perustumattomat erityiset rahaetuudet”) kohdat nro 1, 2 ja 3 vastaavat nykyisen liitteen II a kohtia. Nämä kohdat lisättiin kuitenkin ennen kuin asetuksella (EY) N:o 647/2005 säädettiin asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteen II a tiukemmista perusteista (jotka vastaavat asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteen X perusteita), joten liitteeseen X tehtyjen lisäysten säilyttäminen edellyttää, että ne vastaavat liitteessä X asetettuja vaatimuksia. Tältä osin nämä kohdat voidaan perustella seuraavasti: Lisäetuuksia (lisäetuuksia koskeva liittovaltion laki, annettu 19 päivänä maaliskuuta 1965) ja niiden kaltaisia etuuksia, joista säädetään kantoneitten lainsäädännössä, koskeva kohta nro 1: Sveitsin valtuuskunta pyysi asetuksen (EY) N:o 883/2004 perusteella, että lisäetuudet säilytettäisiin maksuihin perustumattomia erityisiä rahaetuuksia koskevassa luettelossa siten, kuin ne on lueteltu asetuksen (ETY) N:o 1408/71 nykyisessä liitteessä II a, ja esitti seuraavat perusteet: 1. Kuvaus etuudesta Liittovaltion etuudet myönnetään, kun vanhuus-, työkyvyttömyys- tai leskeneläke ei kata perustarpeita. Etuudet myönnetään seuraavin edellytyksin. Hakijalla – tulot jäävät alle perustarpeiden (asuminen, sairausvakuutus, ruoka) kattamiseen tarkoitetun lain mukaisen vähimmäistulorajan – on oikeus vanhuus-, työkyvyttömyys- tai leskeneläkkeeseen – on kotipaikka Sveitsissä ja hän asuu Sveitsissä. Etuuden määrä on lain mukaisen vähimmäistulon ja henkilön todellisten tulojen (eläkkeiden, puolison tulojen, varojen) välinen erotus. Etuudet rahoitetaan yksinomaan liittovaltion ja kantoneitten yleisistä verotuloista. Nykyiset lain mukaiset vähimmäistulorajat: – yksin asuva: 18 720 Sveitsin frangia vuodessa – pariskunta: 28 080 Sveitsin frangia vuodessa. Kantonit voivat myöntää liittovaltion lisäetuuksia täydentäviä vastaavia ylimääräisiä lisäetuuksia vanhuus-, työkyvyttömyys- tai leskeneläkkeeseen. Tällä hetkellä kahdeksalla kantonilla on käytössä vastaava vanhuus-, työkyvyttömyys- tai leskeneläkkeen lisäetuuksia koskeva järjestelmä. Henkilön on saatava liittovaltion lisäetuutta voidakseen saada kantonin myöntämiä etuuksia. 2. Erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi katsominen Liittovaltion ja kantoneitten lisäetuudet täyttävät kaikki tarvittavat perusteet, jotta ne voidaan katsoa asetuksen (EY) N:o 883/2004 70 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi erityisiksi maksuihin perustumattomiksi etuuksiksi, kun otetaan huomioon kaikki erityisiä maksuihin perustumattomia etuuksia koskeva Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö: a) Kyseessä on erityinen (sekamuotoinen) etuus, joka on yhtäältä sosiaaliturvan luonteinen, koska asianomaisella henkilöllä on selkeästi määritetty lain mukainen oikeus siihen. Se on tarkoitettu eläkkeen lisäksi takaamaan vähimmäistoimeentulo, ja se liittyy näin ollen peruseläkkeisiin ja vanhuuden tai työkyvyttömyyden riskeihin. Toisaalta se on sosiaaliavun luonteinen, koska se myönnetään vain sellaiselle eläkettä saavalle henkilölle, jonka kokonaistulot eivät yllä laissa säädettyyn vähimmäisrajaan. Se liittyy tiiviisti sosiaalis-taloudelliseen tilanteeseen Sveitsissä, koska se vastaa vähimmäisperustarpeita Sveitsissä. Se ei ole riippuvainen työssäolojaksoista tai eläkemaksuista; b) Etuus on maksuihin perustumaton, sillä se rahoitetaan yksinomaan verovaroista eikä se ole riippuvainen vakuutusmaksuista. Kohta nro 2 koskee työkyvyttömyysvakuutuksen nojalla myönnettäviä eläkkeitä vakavissa tapauksissa (cas pénibles) (työkyvyttömyysvakuutuksista 19 päivänä kesäkuuta 1959 annetun liittovaltion lain 28 pykälän 1 a momentti, sellaisena kuin se on muutettuna 7 päivänä lokakuuta 1994), ja Sveitsin valtuuskunta pyysi, että kohta säilytettäisiin sellaisena kuin se on mainittu asetuksen (ETY) N:o 1408/71 nykyisessä liitteessä II a olevassa luettelossa, seuraavista syistä: 1. Kuvaus etuudesta Vakavissa tapauksissa myönnettävä eläke poistettiin 1 päivänä tammikuuta 2004. Se korvattiin lisäetuuksilla, mutta sitä myönnetään edelleen joissakin tapauksissa siirtymäsääntöjen nojalla (tällä hetkellä noin 500 edunsaajaa), joten se on mainittava asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä X. Vakavissa tapauksissa myönnettävä eläke on lisä, joka myönnetään sellaisille henkilöille, joilla on oikeus neljännekseen työkyvyttömyyseläkkeestä (työkyvyttömyysaste 40–49 prosenttia) ja jonka henkilökohtainen tilanne on vaikea eikä henkilö pysty saamaan asianmukaista vähimmäistoimeentuloa (vakavat tapaukset, ”cas pénibles”). Vakavissa tapauksissa myönnettävän lisän määrä on neljännes eläkkeestä. Sen ansiosta edunsaaja saa summan, joka vastaa puolta eläkettä. Vakavissa tapauksissa myönnettävä eläke maksetaan vain Sveitsissä. Etuuden myöntämisen edellytykset ovat seuraavat. Hakijalla – on oikeus työkyvyttömyyseläkkeeseen – ei ole riittävästi varoja – on kotipaikka Sveitsissä ja hän asuu Sveitsissä. 2. Erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi katsominen Vakavissa tapauksissa myönnettävä työkyvyttömyyseläke täyttää kaikki tarvittavat perusteet, jotta se voidaan katsoa asetuksen (EY) N:o 883/2004 70 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi, kun otetaan huomioon kaikki erityisiä maksuihin perustumattomia etuuksia koskeva Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö ja erityisesti yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-160/02, Skalka, 29 päivänä huhtikuuta 2004 antama tuomio: a) Kyseessä on erityinen (sekamuotoinen) etuus, joka on yhtäältä sosiaaliturvan luonteinen, koska asianomaisella henkilöllä on selkeästi määritetty lain mukainen oikeus siihen. Se on tarkoitettu tavanomaisen eläkkeen lisäksi takaamaan vähimmäistoimeentulo. Se liittyy perustyökyvyttömyyseläkkeisiin ja työkyvyttömyyden riskiin. Toisaalta se on sosiaaliavun luonteinen, koska se myönnetään vain sellaisille eläkettä saaville henkilöille, joiden taloudellinen tilanne on vaikea. Se liittyy tiiviisti sosiaalis-taloudelliseen tilanteeseen Sveitsissä, koska sen suuruus perustuu tavanomaiseen eläkkeeseen. Se ei ole riippuvainen työssäolojaksoista tai vakuutusmaksuista; b) Etuus on luonteeltaan maksuihin perustumaton, koska se rahoitetaan verovaroista eikä se ole riippuvainen vakuutusmaksuista. Kohtaa N:o 3, joka koskee kantoneitten lainsäädännössä säädettyjä työttömille myönnettäviä erilaisia maksuihin perustumattomia etuuksia, perustellaan seuraavasti: 1. Kuvaus etuudesta Tällaiset avustukset ovat käytössä seuraavissa kahdeksassa kantonissa: Basel-Stadt, Genève, Jura, Neuchâtel, Schaffhausen, Ticino, Uri ja Zug. Etuudet myönnetään työnhakijoille, joiden oikeus liittovaltion työttömyysetuuteen on lakannut, ja se on tarkoitettu työntekijän uudelleen työllistymistä varten sosiaaliapuun turvautumisen ja sosiaalisen syrjäytymisen välttämiseksi. Etuuden saamiseksi hakijoilta edellytetään seuraavaa: – tulot jäävät alle kantonin asettaman vähimmäistulorajan – hakijalla ei ole enää oikeutta liittovaltion työttömyysetuuksiin – hakija on ilmoittautunut työnhakijaksi ja on käytettävissä työhön – hakijan kotipaikka on kantonissa ja hän asuu kantonissa. Etuudet myönnetään päivärahoina ja/tai korvauksina erilaisista työllistymistoimenpiteistä (esimerkiksi koulutuksista). Etuudet rahoitetaan yksinomaan verovaroista. 2. Erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi katsominen Työnhakijoille tarkoitettu kantonin myöntämä tuki täyttää kaikki tarvittavat perusteet, jotta se voidaan katsoa asetuksen (EY) N:o 883/2004 70 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi, kun otetaan huomioon kaikki erityisiä maksuihin perustumattomia etuuksia koskeva Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö: a) Kyseessä on erityinen (sekamuotoinen) etuus, joka on yhtäältä sosiaaliturvan luonteinen, koska asianomaisella henkilöllä on selkeästi määritetty lain mukainen oikeus siihen. Se on tarkoitettu täydentämään liittovaltion työttömyysetuuksia vähimmäistoimeentulon takaamiseksi, ja se liittyy selkeästi työttömyysriskiin. Toisaalta se on sosiaaliavun luonteinen, koska se myönnetään vain sellaisille työnhakijoille, joiden kokonaistulot eivät yllä laissa säädettyyn vähimmäisrajaan. Se liittyy tiiviisti sosiaalis-taloudelliseen tilanteeseen Sveitsissä, koska se perustuu asuinkantonissa asetettuun vähimmäistuloon ja liittyy paikallisiin työmarkkinoihin. Se ei ole riippuvainen vakuutusmaksujen maksukausista; b) Etuus on maksuihin perustumaton, sillä se rahoitetaan yksinomaan verovaroista eikä se ole riippuvainen vakuutusmaksuista. Sveitsi perusteli kohtaa nro 4, joka koskee vammaisille nuorille myönnettäviä maksuihin perustumattomia ylimääräisiä työkyvyttömyyseläkkeitä (työkyvyttömyysvakuutuksista 19 päivänä kesäkuuta 1959 annetun liittovaltion lain 39 pykälä), seuraavasti: Asetusta (EY) N:o 883/2004 sovelletaan myös työelämän ulkopuolella oleviin henkilöihin, minkä perusteella Sveitsin valtuuskunta pyysi, että työelämän ulkopuolella oleville vammaisille henkilöille myönnettävät ylimääräiset eläkkeet lisättäisiin erityisten maksuihin perustumattomien rahaetuuksien luetteloon seuraavista syistä: 1. Kuvaus etuudesta Sveitsin myöntämän tavanomaisen työkyvyttömyyseläkkeen saamiseksi vakuutetun henkilön on pitänyt maksaa vakuutusmaksuja vähintään kolmen vuoden ajan ennen työkyvyttömyyden (invaliditeetin) alkamista. Syntymästään tai lapsuudestaan asti vammaiset henkilöt eivät voi täyttää tätä edellytystä, koska heidän työkyvyttömyytensä on alkanut jo ennen ikää, jolloin vakuutusmaksua aletaan periä. Näillä henkilöillä on oikeus erityiseen etuuteen, jonka suuruus vastaa tavanomaista vähimmäistyökyvyttömyyseläkettä. Etuutta myönnetään yli 18-vuotiaille niin kauan, kuin he asuvat Sveitsissä. Koska etuutta ei lasketa maksujen perusteella, sitä kutsutaan ”ylimääräiseksi työkyvyttömyyseläkkeeksi”. 2. Erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi katsominen Ylimääräinen työkyvyttömyyseläke täyttää kaikki tarvittavat perusteet, jotta se voidaan katsoa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitetuksi erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi, kun otetaan huomioon kaikki erityisiä maksuihin perustumattomia rahaetuuksia koskeva Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö: a) Kyseessä on monimuotoinen (sekamuotoinen) etuus, joka on yhtäältä sosiaaliturvan luonteinen, koska asianomaisella henkilöllä on selkeästi määritetty lain mukainen oikeus siihen ja se kattaa työkyvyttömyysriskin. Toisaalta se on lähellä sosiaaliapua, koska se ei ole riippuvainen työssäoloajasta eikä vakuutusmaksuista ja koska se on tarkoitettu täyttämään tarve takaamalla vähimmäistoimeentulo sosiaalisesti heikossa asemassa olevalle ryhmälle (vammaiset nuoret); b) Kyseessä on erityinen etuus, joka korvaa sellaisille henkilöille tarkoitetun avustuksen, jotka eivät täytä tavanomaiseen työkyvyttömyyseläkkeeseen oikeuttavia edellytyksiä. Se liittyy tiiviisti sosiaalis-taloudelliseen tilanteeseen Sveitsissä, koska se vastaa Sveitsin vähimmäiseläkettä; c) Se on maksuihin perustumaton, koska sitä ei rahoiteta vakuutusmaksuista. Liittovaltio vastaa etuuden kaikista kustannuksista. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa C-154/05, Kersbergen-Lap ja Dams-Schipper, antamassaan tuomiossa Alankomaiden Wajong-lain mukaisen etuuden erityiseksi maksuihin perustumattomaksi etuudeksi. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti tämän kannan asiassa C-287/05, Hendrix, antamassaan tuomiossa. Alankomaiden Wajong-laissa säädetään etuuden maksamisesta Sveitsin ylimääräisen työkyvyttömyyseläkkeen tavoin nuorille, jotka kärsivät pitkäaikaisesta työkyvyttömyydestä mutteivät täytä tavanomaisen työkyvyttömyyseläkkeen edellytyksiä. Jotta tilannetta ei heikennettäisi nykyisestä, Sveitsin ehdottama lisäys rajoitetaan koskemaan henkilöitä, joihin ei ennen työkyvyttömyyttä ole sovellettu Sveitsin lainsäädäntöä työntekijänä (esimerkiksi harjoittelijana) tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimisen perusteella. – Asetuksen (EY) N:o 883/2004 liite XI (”Erityissäännökset jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen soveltamiseksi”): – Sveitsi perustelee kohtia nro 1 ja 2 koskevia ehdotuksiaan seuraavasti: Sveitsi ehdottaa, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevat kaksi kohtaa, jotka koskevat Sveitsin vapaaehtoisen eläkevakuutuksen (1 kohta) ja valinnaisen jatkuvan vakuutuksen (2 kohta) myöntämistä henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn Sveitsin ja Euroopan unionin välisen sopimuksen alueellisen soveltamisalan ulkopuolella asuville henkilöille, säilytetään. Nämä kohdat lisätään asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteeseen XI. Lisäyksiä perustellaan seuraavasti: Kohta nro 1 (vapaaehtoinen vakuutus): Sveitsin ja EU:n jäsenvaltioiden kansalaisilla on vapaavalintainen mahdollisuus hakea Sveitsin vanhuus-, lesken- ja työkyvyttömyysvakuutusjärjestelmiin. Koska vapaaehtoinen vakuutus rahoitetaan osittain Sveitsin valtion tuloista, vain sellainen henkilö, jolla on tiivis yhteys Sveitsiin, voidaan hyväksyä tähän vakuutusjärjestelmään. Henkilöllä on siis oltava viiden vuoden ajan Sveitsin vanhuus-, lesken- ja työkyvyttömyysvakuutus, ennen kuin hän voi hakea järjestelmään. Vaatimus koskee yhtälailla myös sellaisia Sveitsin ja EU:n kansalaisia, jotka asuvat henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen alueellisen soveltamisalan ulkopuolella. Kohta nro 2 (jatkuva vakuutus työskenneltäessä sveitsiläiselle työnantajalle ulkomailla): Sveitsiläiselle työnantajalle ulkomailla työskentelevä henkilö voi jatkaa vakuutusmaksujen maksamista vanhuus-, lesken- ja työkyvyttömyysvakuutusjärjestelmässä. Työnantajan, joka maksaa puolet vakuutusmaksuista, on kuitenkin suostuttava järjestelyyn. Koska jatkuva vakuutus rahoitetaan osittain Sveitsin valtion tuloista, vakuutusjärjestelmään voidaan hyväksyä vain sellainen henkilö, jolla on tiivis yhteys Sveitsiin. Henkilöllä on siis oltava viiden vuoden ajan Sveitsin vanhuus-, lesken- ja työkyvyttömyysvakuutus, ennen kuin hän voi hakea järjestelmään. Vaatimus koskee yhtälailla myös sellaisia Sveitsin ja EU:n kansalaisia, jotka asuvat henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen alueellisen soveltamisalan ulkopuolella. Kohta nro 3 vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa nykyistä kohtaa nro 3. Tällainen valintamahdollisuus lisää siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksia. Siirtotyöläiset ovat pyytäneet tätä oikeutta, koska näin he voivat välttyä joutumasta maksamaan korkeampia sairausvakuutusmaksuja Sveitsissä kuin omassa kotijäsenvaltiossaan. Sveitsi ehdottaa, että kohta nro 4, joka vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa muita tapaturmia kuin työtapaturmia koskevaa 3a kohtaa, säilytetään. Kohta lisätään asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteeseen XI. Sveitsissä työskentelevät ja Itävallassa, Saksassa, Ranskassa tai Italiassa asuvat henkilöt voivat valita asuinvaltionsa sairausvakuutuksen Sveitsin sairausvakuutuksen sijasta (asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevan Sveitsiä koskevan 3 kohdan b alakohdan mukainen mahdollisuus olla ottamatta vakuutusta). Tällaisissa tapauksissa, kun on kyse muusta tapaturmasta kuin työtapaturmasta, Sveitsin tapaturmavakuutuslaitos ja asuinvaltion sairausvakuutuslaitos voivat olla samanaikaisesti vastuussa. Muut tapaturmat kuin työtapaturmat katsotaan tällöin Sveitsin lainsäädännössä työtapaturmiksi ja ammattitaudeiksi, kun ne katsotaan asianomaisen EU:n jäsenvaltion lainsäädännössä sairauden vuoksi myönnettäviksi luontoisetuuksiksi. Kustannusten jakautumisesta tarvitaan selkeä määräys. Kohta nro 5 vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa nykyistä 3b kohtaa. Kyseessä on tilanne, jossa henkilö, joka työskentelee Sveitsissä mutta asuu muussa jäsenvaltiossa, on valinnut asuinvaltionsa vakuutuksen. Tällaisessa tilanteessa tällä lisäyksellä varmistetaan, että asetuksen (EY) N:o 883/2004 19 artiklaa sovelletaan niin, että henkilö saa välttämätöntä sairaanhoitoa Sveitsissä (joka ei tavallisesti vastaa kustannuksista) oleskelunsa aikana. Sanamuotoa on parannettu, niin että tätä kohtaa sovellettaisiin myös perheenjäseniin. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevat kohdat nro 4 ja 6 eivät ole enää tarpeellisia, koska kyseiset tilanteet kuuluvat asetuksen (EY) N:o 883/2004 18 artiklan ja 27 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan. Kohta nro 6 vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa nykyistä kohtaa nro 5. Siinä säädetään uuden täytäntöönpanoasetuksen (EY) N:o 987/2009 62 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että toimivaltainen laitos korvaa etuuden antaneelle laitokselle luontoisetuuksista Sveitsissä aiheutuneiden kustannusten todellisen määrän, jonka etuudet antaneen laitoksen tilit osoittavat. Tätä sovelletaan myös niihin etuuksiin, jotka Sveitsi on myöntänyt henkilöille, jotka ovat valinneet asuinvaltionsa vakuutuksen liitteessä XI olevan kohdan nro 3 a alakohdan mukaisesti. Kohta nro 7 vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa nykyistä kohtaa nro 7, ja Sveitsi ehdottaa, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI oleva rahana maksettavia sairausetuuksia koskeva 7 kohta säilytetään. Sveitsissä rahana maksettavia sairausetuuksia koskeva vakuutus on valinnainen. Jokainen, jolla on rahana maksettavia sairausetuuksia koskeva vakuutus Sveitsissä, voi liittyä tähän lisävakuutusjärjestelmään. Vakuutettu henkilö voi vaihtaa vapaasti vakuutusyhtiötään milloin tahansa. Tällöin uudella vakuuttajalla on oikeus jättää vakuutuksen ulkopuolelle sellaisiin riskeihin ja sairauksiin liittyvät maksut, jotka olivat olemassa jo ennen henkilön siirtymistä vakuutusyhtiöön. Jos asianomaisen henkilön on kuitenkin pakko vaihtaa vakuuttajaa uuden työpaikan johdosta tai siksi, että henkilö on muuttanut paikkaan, jossa aiemmalla vakuuttajalla ei ole toimintaa, uuden vakuuttajan on hyväksyttävä henkilö ilman rajoituksia. Tällöin aiemman vakuuttajan on annettava todistus, josta käy ilmi, että yhtiön vaihto on ollut pakollista. Todistus on voimassa kolme kuukautta, ja se velvoittaa uutta vakuuttajaa. Aiempi vakuuttaja vastaa niistä rahaetuuksista, joita uusi vakuuttaja ei kata, kunnes se on antanut todistuksen vakuutetulle henkilölle. Jos henkilöllä on ollut aiemmin vakuutus EU:n jäsenvaltiossa sijaitsevassa laitoksessa, hän ei voi saada todistusta, joka osoittaisi rajoituksettoman hyväksymisen edellytysten täyttyvän. Tällaisen henkilön tilanteen turvaamiseksi aiemmat sairausvakuutuskaudet toisessa jäsenvaltiossa otetaan huomioon eikä olemassa olevia sairauksia tai riskejä jätetä vakuutuksen ulkopuolelle. Sveitsin sisällä laitoksen vaihdos on toteutettava kolme kuukauden kuluessa. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa 8 kohtaa ei oteta asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteeseen XI. Sveitsissä työkyvyttömyysvakuutus edellyttää joko asumista tai ansiotoimintaa Sveitsissä. Sveitsin ulkopuolella asuvat henkilöt (esimerkiksi rajatyöntekijät), jotka luopuvat ansiotoiminnastaan sairauden tai tapaturman vuoksi, eivät ole enää vakuutettuina eivätkä maksa vakuutusmaksuja. Jos tällainen henkilö on työskennellyt Sveitsissä alle vuoden, hänellä ei ole oikeutta työkyvyttömyyseläkkeeseen, sillä hän ei täytä vähimmäismaksukautta koskevaa edellytystä. Vuoden 2007 loppuun asti maksukauden oli oltava vähintään yksi vuosi. Jotta aiemmat rajatyöntekijät voisivat täyttää tämän vähimmäismaksukautta koskevan edellytyksen, liitteessä VI olevassa 8 kohdassa velvoitetaan heidät maksamaan vakuutusmaksuja Sveitsin eläkevakuutusjärjestelmään yhden vuoden ajan työkyvyttömyyden alkamisesta edellyttäen, ettei heihin sovelleta toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä uuden ansiotoiminnan perusteella. Sveitsin työkyvyttömyyseläkkeitä koskeva vähimmäismaksuaika nostettiin kolmeen vuoteen 1 päivänä tammikuuta 2008. Nyt tämä kohta on tarpeeton: henkilön pitäminen vakuutettuna ja pakottaminen maksamaan vakuutusmaksuja ei ole enää perusteltua, sillä lisävuodella ei monissa tapauksissa olisi vaikutusta etuutta koskevaan oikeuteen eikä se ole asetuksen (ETY) N:o 883/2004 liitteessä II säädettyjen kilpailusääntöjen mukainen. Kohta nro 8 vastaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä VI olevaa kohtaa nro 9, ja sitä perustellaan seuraavalla tavalla: Sveitsin työkyvyttömyysvakuutuslainsäädännön mukaan työllistymistoimenpiteisiin on oikeus vain niin kauan kuin asianomainen henkilö on vakuutettu. Vakuutus edellyttää joko asumista tai ansiotoimintaa Sveitsissä. Sveitsin ulkopuolella asuvat henkilöt (esimerkiksi rajatyöntekijät), jotka luopuvat ansiotoiminnastaan sairauden tai tapaturman vuoksi, eivät ole enää vakuutettuja. Liitteessä XI olevalla kohdalla taataan, että tällainen henkilö voi hyötyä edelleen työllistymistoimenpiteistä, vaikka Sveitsi ei ole enää toimivaltainen valtio. Kyseessä ovat pääasiassa ammatilliset koulutustoimenpiteet, joilla on tarkoitus saada henkilö työllistymään. Vakuutuksen jatkuminen koko toimenpiteen keston ajan voi lisäksi auttaa henkilöä saavuttamaan tarvittaessa työkyvyttömyyseläkkeen vähimmäisvakuutusajan. Nykyistä kohtaa on muutettu, koska tilanteet, joissa tätä säännöstä voidaan soveltaa, on määriteltävä täsmällisemmin. Se kattaa Sveitsissä ainoastaan välittömästi työn päättymisen jälkeisen ajanjakson, joten sanat ”kunnes työkyvyttömyyseläkettä aletaan maksaa” lisättiin, jolloin eläkkeellä olevilla ei ole oikeutta näihin etuuksiin. Asetuksen (EY) N:o 987/2009 soveltamisen osalta liitteisiin lisättäviä Sveitsiä koskevia kohtia perustellaan seuraavasti: – Asetuksen (EY) N:o 987/2009 liitteessä 1 (”Voimaan jäävien kahdenvälisten sopimusten täytäntöönpanosäännökset…”) olevaan luetteloon lisätään Ranskan ja Italian kanssa tehdyt kahdenväliset sopimukset, joissa määrätään sairausetuuksien korvaamista koskevista erityisistä menettelyistä; – Asetuksen (EY) N:o 987/2009 liitteissä 3 ja 5 ei ole Sveitsiä koskevia kohtia. B-JAKSO: SÄÄDÖKSET, JOTKA SOPIMUSPUOLTEN ON OTETTAVA ASIANMUKAISESTI HUOMIOON Tässä osiossa on uusi sarja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätöksiä. C OSA: SÄÄDÖKSET, JOIHIN SOPIMUSPUOLTEN ON KIINNITETTÄVÄ HUOMIOTA Tässä osiossa on sarja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan suosituksia. PÖYTÄKIRJA Liitteen II lisäpöytäkirjassa käsitellään seuraavia kolmea seikkaa: Ensinnäkin kohta, joka koskee sellaisten työntekijöiden työttömyysvakuutusta, joilla on alle vuoden mittainen Sveitsin oleskelulupa, on saatettu ajan tasalle ensin niiden kahdeksan ja sitten vielä kahden Euroopan unioniin liittyneen jäsenvaltion kansalaisten osalta, joihin nykyistä maksujen palauttamista koskevaa järjestelmää sovelletaan edelleen. Maksujen palauttamista koskevaa järjestelmää sovelletaan kahdeksan Euroopan unioniin vuonna 2004 liittyneen jäsenvaltion kansalaisiin 30 päivään huhtikuuta 2011 – katso Euroopan unionin ja Sveitsin välisen sopimuksen liitteen II lisäpöytäkirjan nykyinen 4 kohta – ja kahden Euroopan unioniin vuonna 2007 liittyneen jäsenvaltion kansalaisiin 31 päivään toukokuuta 2016 – katso Bulgarian ja Romanian osallistumisesta Euroopan unionin ja Sveitsin väliseen sopimukseen tehdyn pöytäkirjan liitteessä II oleva 5 kohta. Toiseksi Sveitsin avustukset liikuntakyvyttömille (työkyvyttömyydestä 19 päivänä kesäkuuta 1959 annettu liittovaltion laki sekä vanhuusvakuutuksesta ja jälkeenjääneiden vakuutuksesta 20 päivänä joulukuuta 1946 annettu liittovaltion laki, sellaisena kuin se on muutettuna 8 päivänä lokakuuta 1999) ovat sellaisia etuuksia, jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitteessä X olevaan luetteloon, sillä ne eivät täytä asetuksessa (EY) N:o 647/2005 säädettyjä rajoittavampia edellytyksiä. Koska tämä etuus päätettiin kuitenkin lisätä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä II a olevaan luetteloon useita vuosia ennen asetuksen (EY) N:o 647/2005 voimaantuloa ja koska Sveitsi pyytää säilyttämään tilanteen tämän etuuden osalta ennallaan viittaamalla sopimuksen muuttumattomaan luonteeseen ja koska Sveitsi hyväksyy yleisesti asetuksen (EY) N:o 883/2004 liitettä X koskevat tiukemmat edellytykset, tämän etuuden maastaviennin estämistä käsitellään sopimuksen lisäpöytäkirjan erillisessä kohdassa. Kolmanneksi ammatillisiin vakuutusjärjestelmiin kuuluvia vanhuus- ja työkyvyttömyyseläkkeitä sekä jälkeenjääneiden eläkkeitä koskevan siirtymämääräyksen voimassaolo päättyi 31 päivänä toukokuuta 2007 viisi vuotta sopimuksen voimaantulon jälkeen. On kuitenkin mahdollista, että jotkin vanhat tapaukset kuuluvat kyseisen määräyksen soveltamisalaan (Sveitsistä ennen 31 päivää toukokuuta 2007 lähteneet henkilöt, jotka eivät ole vielä hakeneet etuutta), ja tästä syystä tämä kohta säilytetään. Tältä osin 3 artiklan 1 kohtaa on muutettu (”tiettyjen jäsenvaltioiden kansalaiset”), sillä siirtymäjärjestelyjä, jotka koskevat sellaisten henkilöiden työttömyysvakuutusta, joilla on alle vuoden voimassa oleva Sveitsin oleskelulupa, sovelletaan vain kahdeksan Euroopan unioniin vuonna 2004 liittyneen jäsenvaltion ja kahden Euroopan unioniin vuonna 2007 liittyneen jäsenvaltion kansalaisiin; katso laajentumista koskevat pöytäkirjat: päivänä lokakuuta 2004 tehty sopimuksen pöytäkirja (EUVL L 89, 28.3.2006, s. 30) ja 27 päivänä toukokuuta 2008 tehty pöytäkirja (EUVL L 124, 20.5.2009, s. 53). Edellä mainittua 3 artiklan 1 kohtaa on muutettu myös tyhjentävyyden vuoksi lisäämällä pöytäkirjaan niitä kohtia koskeva viite, jotka on jo mainittu tässä lisäpöytäkirjassa liikuntakyvyttömille tarkoitettujen Sveitsin avustusten ja ammatillisen vakuutusjärjestelmän osalta. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 2011/0291 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyllä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksella perustetussa sekakomiteassa vahvistettavasta Euroopan unionin kannasta sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevan liitteen II korvaamiseen EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 48 artiklan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa, ottaa huomioon seitsemän sopimuksen tekemisestä Sveitsin valaliiton kanssa 4 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyn neuvoston ja, tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevan sopimuksen osalta, komission päätöksen 2002/309/EY, Euratom[1], ja erityisesti sen 2 artiklan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2002. (2) Sopimuksen 18 artiklan mukaan sekakomitea voi päättää sopimukseen, muun muassa sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevaan sopimuksen liitteeseen II, tehtävistä muutoksista. (3) Jotta Euroopan unionin lainsäädäntöä sovellettaisiin edelleen johdonmukaisesti ja asianmukaisella tavalla ja jotta vältettäisiin hallinnolliset ja mahdolliset oikeudelliset ongelmat, sopimuksen liitettä II olisi muutettava lisäämällä siihen Euroopan unionin uudet säädökset, joihin sopimuksessa ei nykyisellään viitata. (4) Selkeyden ja järkevyyden vuoksi liite II ja siihen liitetty pöytäkirja olisi kodifioitava, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta 21 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen 14 artiklalla perustetussa sekakomiteassa vahvistettavan unionin kannan on perustuttava tämän päätöksen liitteessä I esitettyyn sekakomitean päätösluonnokseen. 2 artikla Tämän päätöksen liitteessä II oleva julistus hyväksytään ja esitetään Euroopan unionin puolesta sekakomiteassa tämän antaessa 1 artiklassa tarkoitetun päätöksen. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Luonnos Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyllä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksella perustetun SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o …/… annettu … ….. 2010, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevan liitteen II korvaamisesta SEKAKOMITEA, joka ottaa huomioon henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta 21 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 18 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Sopimus allekirjoitettiin 21 päivänä kesäkuuta 1999, ja se tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2002. (2) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskeva sopimuksen liite II olisi saatettava ajan tasalle niin, että siinä otetaan huomioon Euroopan unionin uudet säädökset, etenkin sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004[2] ja sen täytäntöönpanemiseksi annetut säädökset. (3) Asetuksella (EY) N:o 883/2004 korvattiin sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71[3]. (4) Selkeyden ja järkevyyden vuoksi liite II ja siihen liitetty pöytäkirja olisi konsolidoitava oikeudellisesti velvoittavaksi versioksi. (5) Sopimuksen liitteen II olisi vastattava asiaa koskevan Euroopan unionin lainsäädännön kehittymistä, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Korvataan henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, liite II tämän päätöksen liitteellä. 2 artikla Tämä päätös annetaan bulgarian, englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, romanian, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tšekin, tanskan, unkarin ja viron kielillä, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen. 3 artikla Päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen antamisesta. Tehty … Sekakomitean puolesta Puheenjohtaja Sihteerit LIITE ”LIITE II Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen 1 artikla (1) Sopimuspuolet sopivat, että ne soveltavat keskenään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen alalla niitä Euroopan unionin säädöksiä, joihin viitataan, sellaisina kuin ne ovat tässä liitteessä olevassa A osassa mukautettuina, tai niitä vastaavia sääntöjä. (2) Käsitteellä ”jäsenvaltio(t)”, joka esiintyy tässä liitteessä olevassa A osassa mainituissa säädöksissä, tarkoitetaan Euroopan unionin säädösten piiriin kuuluvien valtioiden lisäksi myös Sveitsiä. 2 artikla (1) Soveltaessaan tätä liitettä sopimuspuolet ottavat aiheellisella tavalla huomioon Euroopan unionin säädökset, joihin viitataan tässä liitteessä olevassa B osassa. (2) Soveltaessaan tätä liitettä sopimuspuolet kiinnittävät huomiota Euroopan unionin säädöksiin, joihin viitataan tässä liitteessä olevassa C osassa. 3 artikla (1) Tämän liitteen pöytäkirjassa määrätään erityismääräyksistä, jotka koskevat siirtymäjärjestelmää, jota sovelletaan sellaisten Euroopan unionin tiettyjen jäsenvaltioiden kansalaisten työttömyysvakuutuksiin, joilla on alle vuoden mittainen Sveitsin oleskelulupa, ja jotka koskevat Sveitsin avustuksia liikuntakyvyttömille sekä ammatillisten vakuutusjärjestelmien vanhuus- ja työkyvyttömyyseläkkeitä sekä jälkeenjääneiden eläkkeitä. (2) Pöytäkirja on erottamaton osa liitettä. A-JAKSO: SÄÄDÖKSET, JOIHIN VIITATAAN 1. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta[4] (EUVL L 166, 30.4.2004), sellaisena kuin se on muutettuna sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 muuttamisesta ja sen liitteiden sisällön määrittämisestä 16 päivänä syyskuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 988/2009[5] Tätä sopimusta sovellettaessa asetusta (EY) N:o 883/2004 koskevat seuraavat mukautukset: a) Täydennetään liitteessä I olevaa I jaksoa seuraavasti: ”Sveitsi Liittovaltion siviililain 131 pykälän 2 momenttiin ja 293 pykälän 2 momenttiin perustuvia elatustukia koskeva kantoneitten lainsäädäntö.” b) Täydennetään liitteessä I olevaa II jaksoa seuraavasti: ”Sveitsi Perhe-etuuksista annetun liittovaltion lain 3 pykälän 2 momenttiin perustuvat asiassa sovellettavan kantoneitten lainsäädännön mukaiset syntymä- ja adoptioavustukset.” c) Täydennetään liitettä II seuraavasti: ”Saksa – Sveitsi a) Sosiaaliturvasta 25 päivänä helmikuuta 1964 tehty sopimus sellaisena kuin se on muutettuna 9 päivänä syyskuuta 1975 tehdyllä lisäsopimuksella N:o 1 ja 2 päivänä maaliskuuta 1989 tehdyllä lisäsopimuksella N:o 2: i) sopimuksen päätöspöytäkirjan 9 b kohdan 1 kohdan 1–4 alakohdat (Saksan erillisalueen Büsingenin asukkaisiin sovellettava lainsäädäntö ja heidän oikeutensa luontoisetuuksina maksettaviin sairausvakuutuskorvauksiin) ii) sopimuksen päätöspöytäkirjan 9 e kohdan 1 kohdan b alakohdan 1, 2 ja 4 virke (mahdollisuus vapaaehtoiseen sairausvakuutukseen Saksassa muutettaessa Saksan sisällä). b) Työttömyysvakuutuksista 20 päivänä lokakuuta 1982 tehty sopimus, sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä joulukuuta 1992 tehdyllä lisäpöytäkirjalla: i) sopimuksen 8 artiklan 5 kohta, Saksa (Büsingenin alue) osallistuu Sveitsin lainsäädännön mukaista kantonin maksuosuutta vastaavalla määrällä kustannuksiin, joita aiheutuu todellisista paikoista, joilla työllistetään järjestelyn piiriin kuuluvia työntekijöitä työmarkkinatoimenpitein. Espanja – Sveitsi Sosiaaliturvasta 13 päivänä lokakuuta 1969 tehdyn sopimuksen päätöspöytäkirjan 17 kohta, sellaisena kuin sopimus on muutettuna 11 päivänä kesäkuuta 1982 tehdyllä lisäsopimuksella; Espanjan vakuutusjärjestelmässä tämän säännöksen mukaisesti vakuutettujen henkilöiden ei tarvitse kuulua Sveitsin sairausvakuutusjärjestelmään. Italia – Sveitsi Sosiaaliturvasta 14 päivänä joulukuuta 1962 tehdyn sopimuksen 9 artiklan 1 kohta, sellaisena kuin sopimus on muutettuna 18 päivänä joulukuuta 1963 tehdyllä lisäsopimuksella N:o 1, 4 päivänä heinäkuuta 1969 tehdyllä lisäsopimuksella, 25 päivänä helmikuuta 1974 tehdyllä lisäpöytäkirjalla ja 2 päivänä huhtikuuta 1980 tehdyllä lisäsopimuksella N:o 2.” d) Täydennetään liitettä IV seuraavasti: ”Sveitsi” e) Täydennetään liitteessä VIII olevaa 1 osaa seuraavasti: ”Sveitsi Kaikki perusjärjestelmän vanhuus- ja työkyvyttömyyseläkkeitä sekä jälkeenjääneiden eläkkeitä (vanhuusvakuutuksista ja jälkeenjääneiden vakuutuksista annettu liittovaltion laki sekä työkyvyttömyysvakuutuksista annettu liittovaltion laki) ja ammatillisen vakuutusjärjestelmän pakollisia vanhuuseläkkeitä (ammatillisista vanhuus- ja työkyvyttömyysvakuutuksista sekä jälkeenjääneiden vakuutuksista annettu liittovaltion laki) koskevat hakemukset.” f) Täydennetään liitteessä VIII olevaa 2 osaa seuraavasti: ”Sveitsi Ammatillisen vakuutusjärjestelmän pakolliset vanhuus- ja työkyvyttömyyseläkkeet sekä jälkeenjääneiden eläkkeet (ammatillisista vanhuus-, työkyvyttömyys-, ja jälkeenjääneiden vakuutuksista annettu liittovaltion laki).” g) Täydennetään liitteessä IX olevaa II osaa seuraavasti: ”Sveitsi Ammatillisen vakuutusjärjestelmän pakolliset jälkeenjääneiden eläkkeet ja työkyvyttömyyseläkkeet (ammatillisista vanhuus- ja työkyvyttömyysvakuutuksista sekä jälkeenjääneiden vakuutuksista annettu liittovaltion laki).” h) Lisätään liitteeseen X seuraava: '1. Lisäetuudet (lisäetuuksia koskeva liittovaltion laki, annettu 19 päivänä maaliskuuta 1965) ja niiden kaltaiset etuudet, joista säädetään kantoneitten lainsäädännössä 2. Työttömyysvakuutukseen perustuvat eläkkeet vakavissa tapauksissa (cas pénibles) (työkyvyttömyysvakuutuksista 19 päivänä kesäkuuta 1959 annetun liittovaltion lain 28 pykälän 1 a momentti, sellaisena kuin se on muutettuna 7 päivänä lokakuuta 1994). 3. Kantoneitten lainsäädännössä säädetyt työttömille myönnettävät erilaiset maksuihin perustumattomat etuudet. 4. Maksuihin perustumattomat ylimääräiset työkyvyttömyyseläkkeet vammaisille (työkyvyttömyysvakuutuksista 19 päivänä kesäkuuta 1959 annetun liittovaltion lain 39 pykälä), joihin ei ole sovellettu ennen työkyvyttömyyden alkamista Sveitsin lainsäädäntöä työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimisen perusteella.” i) Täydennetään liitettä XI seuraavasti: ”Sveitsi 1. Vanhuusvakuutuksia ja jälkeenjääneiden vakuutuksia koskevan liittovaltion lain 2 pykälää sekä työkyvyttömyysvakuutuksia koskevan liittovaltion lain 1 pykälää, joissa säädetään muissa kuin tähän sopimukseen kuuluvissa valtioissa asuvien Sveitsin kansalaisten vapaaehtoisista vakuutuksista näillä vakuutusaloilla, sovelletaan Sveitsin ulkopuolella asuviin henkilöihin, jotka ovat sellaisten valtioiden kansalaisia, joihin tätä sopimusta sovelletaan, sekä näiden valtioiden alueella asuviin pakolaisiin ja valtiottomiin, jos nämä henkilöt ovat liittyneet vapaaehtoiseen vakuutusjärjestelmään viimeistään vuoden kuluessa siitä päivästä, kun he eivät enää ole vakuutettuina vanhuus- ja työkyvyttömyysvakuutuksia sekä jälkeenjääneiden vakuutuksia koskevassa järjestelmässä vähintään viisi vuotta yhtäjaksoisesti jatkuneen vakuutuskauden jälkeen. 2. Kun henkilö ei enää ole vakuutettuna Sveitsin vanhuus- ja työkyvyttömyysvakuutuksia sekä jälkeenjääneiden vakuutuksia koskevassa järjestelmässä vähintään viiden vuoden yhtäjaksoisen vakuutuskauden jälkeen, hänellä on oikeus jatkaa vakuutustaan työnantajan suostumuksella, jos hän työskentelee sveitsiläisen työnantajan lukuun valtiossa, joka ei kuulu tähän sopimukseen, ja jos hän hakee vakuutuksen jatkamista kuuden kuukauden kuluessa siitä päivästä, kun hänen vakuutuksensa raukeaa. 3. Sveitsin pakollinen sairausvakuutus ja vapautusmahdollisuudet a) Seuraavien henkilöiden, jotka eivät asu Sveitsissä, on kuuluttava lain mukaan Sveitsin pakolliseen sairausvakuutusjärjestelmään: i) henkilöt, joihin sovelletaan Sveitsin lainsäädäntöä asetuksen II osaston perusteella ii) henkilöt, joiden etuuksista aiheutuneista kustannuksista Sveitsi vastaa asetuksen 24, 25 ja 26 artiklan mukaisesti (iii) henkilöt, jotka saavat etuuksia Sveitsin työttömyysvakuutuksesta iv) edellä olevissa i ja iii kohdassa tarkoitettujen henkilöiden perheenjäsenet tai Sveitsissä asuvan ja Sveitsin sairausvakuutusjärjestelmässä vakuutetun työntekijän tai yksityisen ammatinharjoittajan perheenjäsenet, elleivät perheenjäsenet asu jossakin seuraavista valtioista: Tanska, Espanja, Unkari, Portugali, Ruotsi tai Yhdistynyt kuningaskunta v) edellä olevassa ii kohdassa tarkoitettujen henkilöiden perheenjäsenet tai Sveitsissä asuvan ja Sveitsin sairausvakuutusjärjestelmässä vakuutetun eläkettä saavan henkilön perheenjäsenet, elleivät perheenjäsenet asu jossakin seuraavista valtioista: Tanska, Portugali, Ruotsi tai Yhdistynyt kuningaskunta. Perheenjäseniksi katsotaan henkilöt, jotka määritellään perheenjäseniksi asuinvaltion lainsäädännön mukaisesti. b) Edellä olevassa a kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat hakemuksesta saada vapautuksen pakollisesta sairausvakuutuksesta, jos he asuvat jossakin seuraavassa luetelluista valtioista ja todistavat kuuluvansa kyseisen valtion sairausvakuutusjärjestelmään: Saksa, Ranska, Italia, Itävalta ja a kohdan iv ja v kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa Suomi sekä a kohdan ii kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa Portugali. Hakemus aa) on tehtävä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun velvoite kuulumisesta Sveitsin vakuutusjärjestelmään alkaa; jos hakemus tehdään tämän määräajan jälkeen, vapautus tulee perustelluissa tapauksissa voimaan vakuutusvelvoitteen alkamispäivästä bb) koskee kaikkia samassa valtiossa asuvia perheenjäseniä. 4. Jos henkilö, johon sovelletaan asetuksen II osaston perusteella Sveitsin lainsäädäntöä, kuuluu 3 kohdan b alakohdan mukaisesti sairausvakuutukseltaan tämän sopimuksen sopimuspuolena olevan toisen valtion lainsäädännön piiriin, muista tapaturmista kuin työtapaturmista maksettavien luontoisetuuksien kustannuksista vastaavat yhtä suurin osin työtapaturmien ja muiden tapaturmien kuin työtapaturmien sekä ammattitautien varalta vakuutuksen myöntänyt sveitsiläinen vakuuttaja sekä toimivaltainen sairausvakuutuslaitos, jos henkilöllä on oikeus molempien laitosten maksamaan luontoisetuuteen. Työtapaturmien ja muiden tapaturmien kuin työtapaturmien sekä ammattitautien varalta vakuutuksen myöntänyt sveitsiläinen vakuuttaja vastaa kaikista kustannuksista, kun on kyse työtapaturmista, työmatkalla sattuneista tapaturmista tai ammattitaudeista, vaikka henkilöllä olisi oikeus asuinvaltionsa sairausvakuutuslaitoksen maksamiin etuuksiin. 5. Henkilöihin, jotka työskentelevät mutteivät asu Sveitsissä ja joilla on pakollinen vakuutus asuinvaltiossaan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, sekä heidän perheenjäseniinsä sovelletaan asetuksen 19 artiklan säännösten mukaista etuutta Sveitsissä oleskelun aikana. 6. Sovellettaessa asetuksen 18, 19, 20 ja 27 artiklaa Sveitsissä, toimivaltainen vakuuttaja vastaa kaikista laskutetuista kuluista. 7. Tähän sopimukseen kuuluvassa valtiossa täyttyneet vakuutuskaudet päivärahaa varten otetaan huomioon vähentämällä tai nostamalla mahdollista äitiyslomaan tai sairaslomaan liittyvää päivärahavarantoa, jos henkilö ottaa vakuutuksen sveitsiläiseltä vakuuttajalta kolmen kuukauden kuluessa ulkomaisen vakuutuksen päättymisestä. 8. Jos henkilö, joka on ollut työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja Sveitsissä ja saanut näin perustoimeentulonsa, on joutunut lopettamaan ansiotyönsä tapaturman tai sairauden vuoksi eikä häneen sovelleta enää työkyvyttömyysvakuutuksia koskevaa Sveitsin lainsäädäntöä, häntä pidetään kyseisen vakuutuksen piiriin kuuluvana työllistymistoimenpiteitä varten siihen asti, kunnes työkyvyttömyyseläkettä aletaan maksaa, ja koko sen kauden ajan, jolloin häneen sovelletaan näitä toimenpiteitä edellyttäen, ettei hän ole aloittanut uutta ansiotyötä Sveitsin ulkopuolella. 2. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 987/2009, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä[6] Tätä sopimusta sovellettaessa asetusta (EY) N:o 987/2009 koskevat seuraavat mukautukset: a) Täydennetään liitettä 1 seuraavasti: ”Sveitsin ja Ranskan välinen sopimus, tehty 26 päivänä lokakuuta 2004, erityisistä menettelyistä sairausvakuutusetuuksien korvaamisessa Sveitsin ja Italian välinen sopimus, tehty 17 päivänä marraskuuta 2005, erityisistä menettelyistä sairausvakuutusetuuksien korvaamisessa”. 3. Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 592/2008[7] ja niiltä osin kuin siihen viitataan asetuksissa (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 tai kun kyseessä oleva tapaus on tapahtunut aiemmin. 4. Neuvoston asetus (ETY) N:o 574/72, annettu 21 päivänä maaliskuuta 1972, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 9 päivänä helmikuuta 2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 120/2009[8] ja niiltä osin kuin siihen viitataan asetuksissa (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 tai kun kyseessä oleva tapaus on tapahtunut aiemmin. 5. 398 L 49 Neuvoston direktiivi 98/49/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998, yhteisön alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta[9]. B-JAKSO: SÄÄDÖKSET, JOTKA SOPIMUSPUOLTEN ON OTETTAVA ASIANMUKAISESTI HUOMIOON (1) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o A1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 mukaista asiakirjojen oikeellisuutta, sovellettavan lainsäädännön määrittämistä ja etuuksien myöntämistä koskevan vuoropuhelu- ja sovittelumenettelyn perustamisesta[10]. (2) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o A2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 12 artiklan, joka koskee toimivaltaisen valtion ulkopuolella tilapäisesti työskenteleviin työkomennukselle lähetettyihin työntekijöihin ja itsenäisiin ammatinharjoittajiin sovellettavaa lainsäädäntöä, tulkinnasta[11]. (3) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o A3, annettu 17 päivänä joulukuuta 2009, asetusten (ETY) N:o 1408/71 ja (EY) N:o 883/2004 mukaisesti toteutettujen yhtäjaksoisten komennusaikojen yhteenlaskemisesta[12]. (4) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o E1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 4 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen tietojenvaihtoon sovellettavan siirtymäkauden käytännön järjestelyistä[13]. (5) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o F1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 68 artiklan tulkinnasta ensisijaisuussääntöjen osalta perhe-etuuksien päällekkäisyystilanteessa[14]. (6) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o H1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, neuvoston asetuksista (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 574/72 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksiin (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 siirtymisen ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätösten ja suositusten soveltamisen puitteista[15]. (7) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o H2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan perustaman tietojenkäsittelyn teknisen toimikunnan toimintatavoista ja kokoonpanosta[16]. (8) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o H3, tehty 15 päivänä lokakuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 90 artiklassa tarkoitetusta päivästä, jonka mukaan muuntokurssit määritellään[17]. (9) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o H4, annettu 22 päivänä joulukuuta 2009, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan tilintarkastuslautakunnan kokoonpanosta ja toimintatavoista[18]. (10) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o H5, annettu 18 päivänä maaliskuuta 2010, petosten ja virheiden torjuntaa koskevasta yhteistyöstä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annettujen asetusten (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 puitteissa[19]. (11) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o P1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 50 artiklan 4 kohdan, 58 artiklan ja 87 artiklan 5 kohdan tulkinnasta työkyvyttömyys-, vanhuus- ja perhe-eläke-etuuksien myöntämistä varten[20]. (12) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, eurooppalaisesta sairaanhoitokortista[21]. (13) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, eurooppalaista sairaanhoitokorttia koskevista teknisistä eritelmistä[22]. (14) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S3, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 19 artiklan 1 kohdassa ja 27 artiklan 1 kohdassa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 25 artiklan A kohdan 3 alakohdassa tarkoitettujen etuuksien määrittelemisestä[23]. (15) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S4, tehty 2 päivänä lokakuuta 2004, korvausmenettelyistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2009 35 artiklan ja 41artiklan täytäntöönpanemiseksi[24]. (16) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S5, tehty 2 päivänä lokakuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 17 artiklan, 19 artiklan, 20 artiklan, 22 artiklan, 24 artiklan 1 kohdan, 25 artiklan, 26 artiklan, 27 artiklan 1, 3, 4 ja 5 kohdan, 28 artiklan, 34 artiklan ja 36 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisten sairauteen ja äitiyteen liittyvien, asetuksen (EY) N:o 883/2004 1 artiklan va alakohdassa määriteltyjen ’luontoisetuuksien’ käsitteen tulkinnasta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 62, 63 ja 64 artiklan mukaan korvattavien määrien laskemisesta[25]. (17) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S6, annettu 22 päivänä joulukuuta 2009, rekisteröitymisestä asuinjäsenvaltiossa asetuksen (ETY) N:o 987/2009 24 artiklan mukaisesti sekä asetuksen (EY) N:o 987/2009 64 artiklan 4 kohdassa säädettyjen luetteloiden laatimisesta[26]. (18) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o S7, annettu 22 päivänä joulukuuta 2009, asetuksista (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 574/72 asetuksiin (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 siirtymisestä ja korvausmenettelyjen soveltamisesta[27]. (19) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o U1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, koskien Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2004 54 artiklan 3 kohtaa työttömyysetuuksien korottamisesta huolettavina olevien perheenjäsenten vuoksi[28]. (20) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o U2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, sellaisten kokonaan työttömiksi joutuneiden muiden työntekijöiden kuin rajatyöntekijöiden, jotka viimeisimmän työskentelykauden tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kauden aikana asuivat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion jäsenalueella, oikeutta työttömyysetuuksiin koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 65 artiklan 2 kohdan soveltamisalasta[29]. (21) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, päätös N:o U3, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin työttömiin henkilöihin sovellettavan ”osittaisen työttömyyden” käsitteen soveltamisalasta[30]. C OSA: SÄÄDÖKSET, JOIHIN SOPIMUSPUOLTEN ON KIINNITETTÄVÄ HUOMIOTA 1 Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, suositus N:o U1, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009, osa-aikaista ammatti- tai liiketoimintaa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossa harjoittaviin työttömiin henkilöihin sovellettavasta lainsäädännöstä[31]. 2 Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, suositus N:o U2, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N: 883/2004 64 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisesta työttömiin, jotka seuraavat työssäkäyvää puolisoaan tai kumppaniaan muuhun kuin toimivaltaiseen jäsenvaltioon[32]. PÖYTÄKIRJA SOPIMUKSEN LIITTEESEEN II I. Työttömyysvakuutus Seuraavia järjestelyjä sovelletaan Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan kansalaisia oleviin työntekijöihin 30 päivään huhtikuuta 2011 ja Bulgarian tasavallan ja Romanian kansalaisia oleviin työntekijöihin 31 päivään toukokuuta 2016. 1. Sellaisten palkattujen työntekijöiden työttömyysvakuutukseen, joilla on alle vuoden mittainen oleskelulupa, sovelletaan seuraavaa järjestelmää: 1.1 Lain mukaan oikeus työttömyysvakuutusetuuksiin on ainoastaan niillä työntekijöillä, jotka ovat maksaneet työttömyysvakuutusmaksuja Sveitsissä pakollista työttömyysvakuutusta ja korvausta maksukyvyttömyystapauksissa koskevassa liittovaltion laissa (loi fédérale sur l'assurance-chômage obligatoire et l'indemnité en cas d'insolvabilité)[33] vaaditun vähimmäisajan ja jotka täyttävät lisäksi muut työttömyyskorvausoikeuden ehdot. 1.2 Työntekijöistä, jotka ovat maksaneet työttömyysvakuutusmaksuja liian lyhyen aikaa ja joilla ei siis ole oikeutta 1.1 kohdan mukaiseen työttömyyskorvaukseen Sveitsissä, maksetuista maksuista osa palautetaan kyseisten työntekijöiden alkuperävaltioon 1.3 kohdassa määrättyjen menettelyjen mukaisesti käytettäväksi näille työntekijöille kokopäiväisen työttömyyden sattuessa maksettavien etuuksien kustannuksiin; kyseisillä työntekijöillä ei näin ollen ole kokonaan työttömiksi joutuessaan oikeutta työttömyysvakuutusetuuksiin Sveitsissä. Heillä on kuitenkin oikeus korvauksiin silloin, jos työnantajalla on vaikeuksia tai työnantaja on maksukyvytön. Kokopäiväisen työttömyyden ajalta maksettavat etuudet ovat alkuperävaltion vastuulla sillä edellytyksellä, että työntekijät ovat kyseisessä valtiossa työvoimapalvelujen käytettävissä. Täydet vakuutuskaudet Sveitsissä otetaan huomioon ikään kuin ne olisivat toteutuneet alkuperävaltiossa. 1.3 Osa työntekijöiltä 1.2 kohdan mukaisesti kerätyistä maksuista palautetaan vuosittain seuraavassa esitettyjen määräysten mukaisesti: a) Näiden työntekijöiden maksuosuudet lasketaan maittain työntekijöiden vuotuisen määrän sekä kustakin työntekijästä maksettujen vuotuisten vakuutusmaksujen (työnantajan ja työntekijän vakuutusmaksut) keskiarvon perusteella. b) Näin saadusta summasta maksetaan työntekijöiden alkuperävaltiolle osa, joka vastaa työttömyyskorvausten osuutta suhteessa kaikkiin muihin 1.2 kohdassa mainittuihin korvauksiin, ja osa sijoitetaan Sveitsin hallussa olevaan rahastoon käytettäväksi myöhempiin etuuksiin[34]. c) Sveitsi toimittaa vuosittain selvityksen palautetuista vakuutusmaksuista. Se ilmoittaa alkuperävaltioille näiden pyynnöstä laskentaperusteet ja palautussummat. Alkuperävaltiot ilmoittavat Sveitsille vuosittain 1.2 kohdan mukaisesti työttömyysetuuksia saavien lukumäärän. 2. Jos järjestelmään osallistuvalla jäsenvaltiolla on ongelmia korvausjärjestelmän päättymisen kanssa tai jos Sveitsillä on ongelmia yhteenlaskujärjestelmän kanssa, kumpi tahansa sopimuspuoli voi esittää asian sekakomitealle. II. Avustukset liikuntakyvyttömille Työttömyysvakuutuksista 19 päivänä kesäkuuta 1959 annetun liittovaltion lain sekä vanhuusvakuutuksista ja jälkeenjääneiden vakuutuksista 20 päivänä joulukuuta 1946 annetun liittovaltion lain, sellaisena kuin se on muutettuna 8 päivänä lokakuuta 1999, mukaisia avustuksia liikuntakyvyttömille maksetaan vain, jos asianomainen henkilö asuu Sveitsissä. III. Ammatilliset vanhuus- ja työkyvyttömyysvakuutukset sekä jälkeenjääneiden vakuutukset Ammatillisen vanhuus- ja työkyvyttömyysvakuutuksen sekä jälkeenjääneiden vakuutuksen vapaasti siirrettävistä etuuksista 17 päivänä joulukuuta 1993 annetun liittovaltion lain (Loi fédérale sur le libre passage dans la prévoyance professionnelle vieillesse, survivants et invalidité) mukaan vapaasti siirrettävät etuudet maksetaan hakemuksesta palkatulle työntekijälle tai itsenäiselle ammatinharjoittajalle, jonka aikomuksena on lähteä Sveitsistä lopullisesti ja joka ei enää kuulu asetuksen II osaston säännösten mukaisesti Sveitsin lainsäädännön piiriin, sillä edellytyksellä, että henkilö lähtee Sveitsistä viiden vuoden kuluessa tämän sopimuksen voimaantulosta, sanotun rajoittamatta kuitenkaan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 10 artiklan 2 kohdan soveltamista.” LIITE II JULISTUS Sveitsin osallistumista komiteoiden työhön koskevasta julistuksesta Sveitsin osallistumista komiteoiden työhön koskevan julistuksen (EYVL L 114, 30.4.2002, s. 72) toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunnan nimi on muutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 71 artiklalla sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsitteleväksi hallintotoimikunnaksi. [1] EYVL L 114, 30.4.2002, s. 1. [2] EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1. [3] EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. [4] EUVL L 166, 30.4.2004, s.1. [5] EUVL L 284, 30.10.2009, s. 43. [6] EUVL L 284, 30.10.2009, s.1. [7] EUVL L 177, 4.7.2008, s.1. [8] EUVL L 39, 10.2.2009, s.29. [9] EUVL L 209, 25.7.1998, s. 46. [10] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 1. [11] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 5. [12] EUVL C 149, 8.6.2010, s. 3. [13] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 9. [14] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 11. [15] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 13. [16] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 17. [17] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 56. [18] EUVL C 107, 27.4.2010, s. 3. [19] EUVL C 149, 8.6.2010, s. 5. [20] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 21. [21] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 23. [22] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 26. [23] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 40. [24] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 52. [25] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 54. [26] EUVL C 107, 27.4.2010, s. 6. [27] EUVL C 107, 27.4.2010, s. 8. [28] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 42. [29] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 43. [30] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 45. [31] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 49. [32] EUVL C 106, 24.4.2010, s. 51. [33] Tällä hetkellä 12 kuukautta. [34] Niistä työntekijöistä palautetut maksut, jotka käyttävät oikeuttaan työttömyysetuuteen Sveitsissä maksettuaan vakuutusmaksuja vähintään 12 kuukauden ajan – useammassa jaksossa – kahden vuoden aikana.