FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 17.11.2010 
SEK(2010) 1396 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
  
KOMISSION TIEDONANTOON EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ 
ALUEIDEN KOMITEALLE 
  
Energiainfrastruktuurien painopisteet  vuodelle 2020 ja sen jälkeen –  
Suunnitelma integroitua eurooppala ista energiaverkkoa varten 
  
Tiivistelmä VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
 
{KOM(2010) 677 lopullinen} 
{SEK(2010) 1395 lopullinen} 
  
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
  
KOMISSION TIEDONANTOON EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ 
ALUEIDEN KOMITEALLE 
  
Energiainfrastruktuurien painopisteet  vuodelle 2020 ja sen jälkeen –  
Suunnitelma integroitua eurooppala ista energiaverkkoa varten 
  
Tiivistelmä VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
  
1. O
NGELMAN MÄÄRITTELY  
EU:n energiapolitiikassa1 ja sitä täytäntöönpanevass a lainsäädännössä asetetaan 
kunnianhimoisia päämääriä ja sitovat tavoitteet kasvihuonekaasupäästöille2 (20 % vähennys), 
uusiutuvista lähteistä tuotetulle energialle3 (20 % energian loppukulutuksesta) ja 
energiatehokkuudelle (20 % parannus). Näiden ta voitteiden saavuttamine n edellyttää riittäviä 
ja luotettavia energiaverkkoja. Samaan aikaan  Euroopan verkot ikää ntyvät ja tarvitsevat 
kiireellisesti parantamista ja uudenaikaistamista. Laajentunut EU  on perinyt hei kot itä-länsi- 
ja etelä-pohjoissuuntaiset yhteydet, sillä  aikaisemmin painopiste oli kansallisissa 
markkinoissa ja yhteenliitännät palvelivat va in rajallisia toimitusvarmuuteen liittyviä 
päämääriä ilman, että niissä otettiin huo mioon mahdollisuutta tasehallintaan ja kauppaan 
todellisilla energian sisämarkkinoilla tai toimitusvarmuuteen liittyviä näkökohtia koko 
Euroopan näkökulmasta. Tämä vaikeuttaa energi an vapaata liikkumista EU:ssa ja tekee 
joistakin alueista muita haavoittuvampia toimitushäiriöille. TEN-E-politiikkaa  on kehitettiin 
ja muotoiltiin 1990-luvulla  toisiaan seuraav illa TEN-E-suuntaviivo illa sekä TEN-E 
rahoitusasetuksella4. TEN-E-politiikan tavoitteena on  1) tukea EU:n energian 
sisämarkkinoiden toteuttamista, 2) vähentää he ikommassa asemassa olevien ja saarialueiden 
eristyneisyyttä, 3) turvata EU:n energiantoimit ukset ja monipuolistaa niitä myös yhteistyössä 
EU:n ulkopuolisten maiden kanssa sekä 4) edis tää kestävää kehitystä ja ympäristönsuojelua 
                                                 
1 KOM(2007) 1, neuvosto vahvistanut 15. helmikuuta 2007 (C/07/24). 
2 Direktiivi 2009/29/EY direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien 
kauppaa koskevan yhteisön järjestelmän parantamisek si ja laajentamiseksi, päätös N:o 406/2009/EY 
jäsenvaltioiden pyrkimyksistä vähentää kasvihuonek aasupäästöjään yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen 
vähentämissitoumusten täyttämiseksi vuoteen 2020 mennessä. 
3 Direktiivi 2009/28/EY uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä. 
4 Päätös N:o 1364/2006/EY Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevien suuntaviivojen 
vahvistamisesta sekä päätöksen 96/391/EY ja päätöksen N:o 1229/2003/EY kumoamisesta; asetus (EY) 
N:o 680/2007 yleisistä säännöistä yhteisön rahoitustuelle Euroopan laajuisten liikenne- ja 
energiaverkkojen alalla. 
FI 3   FI (mukaan lukien uusiutuvien energi alähteiden laajempi käyttö ja energiaan siirtoon liittyvien 
ympäristöriskien pienentäminen). Se kattaa sä hkön, kaasun ja olefiinien siirtoverkot. Vaikka 
politiikan alkuperäiset tavoitteet ovat edelleen päteviä, se ei riitä luomaan riittävää 
infrastruktuuria, jota  tarvitaan EU:n kunnianhimoisten energia- ja ilmastotavoitteiden 
saavuttamiseksi. 
Infrastruktuurin riittävällä kehittämisellä on seuraavia esteitä:  1) Suuri epävarmuus , joka liittyy tulevaisuuden teknol ogian saatavuuteen, mahdollisiin 
riskeihin ja kustannuskilpailukyky isyyteen, standardeihin (erityis esti uusiutuvan energian ja 
verkkoteknologian osalta, mutta myös hiilidioksid in talteenotossa ja va rastoinnissa), tulevien 
laitosten energialähdevalikoimaan ja maantiete elliseen jakautumiseen (sähkö) sekä uusiin 
lähteisiin (epätavanomainen kaasu, biokaasu, ne steytetty/paineistettu  maakaasu, uusi tuonti-
infrastruktuuri ja tuotantovaiheen kehitys kol mansissa maissa), voi johtaa puutteellisiin 
markkinaratkaisuihin (EU:n näkökulmasta). 
2) Puutteelliset sisämarkkinat : kilpailu on vähäistä tai olemat onta joissain jäsenvaltioissa, 
joissa kansalliset markkinat ovat edelleen peri nteisten toimijoiden hallinnassa. Markkinoiden 
puutteellisen kehityksen vuoksi siirtoverkonha ltijat eivät voi saada riittäviä kiinteää 
kapasiteettia koskevia sopimuksia, jotta ne vois ivat investoida kaksie n markkinoiden väliseen 
yhteenliitäntään. Samaan aikaan markkinat eivät voi kehittyä yhteenliitännän puuttuessa. 
3) Tariffien sääntely ja rahoitus: Energiansiirto on säänneltyä liiketoimintaa, ja 
kustannusten jakaminen lopullisille hyödynsaaji lle on vaikeaa tai mahdotonta suuressa 
Euroopan laajuisessa infrastr uktuurissa. Jotta si irtotariffit pysyisivät mahdollisimman 
alhaisina, tariffien sääntely perustuu us eimmissa jäsenvaltioi ssa kustannustehokkuuden 
periaatteeseen, joka mahdollistaa kustannusten kattamisen vain sellaisista hankkeista, jotka perustuvat markkinoiden todellisiin  tarpeisiin tai halvimpiin s aatavilla oleviin ratkaisuihin. 
Tällainen lähestymistapa voi haitata etenki n kolmenlaisten hankkeiden toteuttamista: 
a) Hankkeet, joiden alueelliset hyödyt ovat suuremmat kuin kansalliset:
 Mitä 
suurempi on hankkeen alueellinen tai EU :n laajuinen hyöty eli mitä useampi 
jäsenvaltio hankkeeseen os allistuu, sitä monimutkaisempi se todennäköisesti 
on (rajat ylittävät näkökohdat,  erilaiset sääntelyjärjes telmät ja lupamenettelyt 
jne.) ja sitä vaikeampi on jakaa kustannuksia tasapuolisesti lopullisten hyödynsaajien kesken.  
b) Hankkeisiin, joissa käytet ään innovatiivis ta teknologiaa
 (esim. DC-VSC 
offshore-verkkoteknologia, varastoi nti, älykkäät verkkosovellukset, 
hiilidioksidin talteenotto ja varastointi) , liittyy usein suurem pia riskejä, koska 
teollisessa mittakaavassa saatuj a kokemuksia liiketoimintamallin 
elinkelpoisuudesta on hyvin vähän tai ei o llenkaan. Tätä riskiä ei ole useinkaan 
otettu huomioon säännellyssä tuottoasteessa.  
c) Infrastruktuurit, joilla pyri tään parantamaan toimitusvarmuutta , eivät usein ole 
perusteltuja markkinakysynnän ja siir rettyjen määrien kannalta, koska niitä 
saatetaan käyttää ainoastaan toimitushäiriöiden sattuessa 
(todennäköisyydeltään alhaiset / vaikutuksil taan suuret tapahtumat), mutta ei 
tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Usei ssa jäsenvaltioissa ei ole olemassa 
säänneltyä ratkaisua sille, kuinka tällai sten investointien kustannukset katetaan. 
FI 4   FI Lisäksi rahoituskriisin ja rahoitusalaa koskevien sääntö jen nykyisen nopean kehityksen 
seurauksena pääoman saanti on vaikeutunut vuoden 2008 jälkeen. 
4) Lupien saanti ja yhte iskunnallinen hyväksyntä: Teollisuus nimesi pitkät ja epävarmat 
lupamenettelyt yhdeksi tärkeimmäksi syyksi infrastruktuurihankkeiden viivästymiselle. 
Useissa jäsenvaltioissa yleinen mielipide on vähitellen kääntymässä uusien hankkeiden 
vastaiseksi etenkin sähköilmajohtojen osa lta, mikä hidastaa jo ennestään kömpelöitä 
lupamenettelyjä. Joidenkin hankkeiden toteutus voi kestää jopa 20 vuotta.  
5) EU:n ulkopuoliset infrastruktuurit:  Sellaisiin EU:n ulkopuolisiin 
energiainfrastruktuureih in, joita tarvitaan EU:n kasvavien tarpeiden tyydyttämiseen kaasun tai 
”vihreän sähkön” tuonnin osalta , liittyy ylimääräisiä poliittisia riskejä. Sen lisäksi, että 
kolmannet maat on saatava sitoutumaan polii ttisesti uusien energiainfrastruktuurien 
määrittelyyn ja niiden yhteisen hyödyn varmistamiseen, riskejä voivat aiheuttaa kolmansien maiden ei-houkuttelevat tai ei-läpinäkyvät i nvestointiolosuhteet taikka verotus- tai 
oikeudellisen ympäristön muuttumine n investoinnin toteuttamisen jälkeen. 
6) Nykyisen TEN-E-kehyksen puutteellisuus 
Euroopassa on tiettyjä maantieteellisiä alueita, jo issa useat näistä este istä vaikuttavat yhtä 
aikaa, mistä on seurauksena erityisen vaikeita infrastruktuurin pullonkauloja. Tällaisia ovat 
erityisesti Baltian maat, pohjoisten merialue iden offshore-verkko, Etelä-Euroopan ja 
Välimeren alueen uusiutuvat energialähteet, kaas un ja öljyn eteläisen käytävän kehittäminen, 
Keski- ja Kaakkois-Euroopan parempi yhteenliittäminen ja monipuolistaminen (sähkö, kaasu 
ja öljy) sekä koko Euroopan osalta EU:n laajui sen hiilidioksidin siir toverkon suunnittelu ja 
kehittäminen ja älykkään verkkoteknol ogian toteuttaminen ja käyttöönotto. 
2. T
OISSIJAISUUSKYSYMYSTEN ANALYYSI  
Energiansiirtoinfrastruktuuri (mukaan lukien yh teenliitetty offshore-ve rkko) on luonteeltaan 
tai vaikutuksiltaan Euroopan laajuinen, alueellin en tai vähintään rajat ylittävä. Yksittäiset 
kansalliset hallinnot ja jäsenvaltioiden tason sään tely eivät sovellu tällai sten infrastruktuurien 
käsittelyyn kokonaisuudessaan tai niillä ei ole toimiv altaa tähän. Euroopan unionin 
toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan  mukaan unionin energiapolitiikalla pyritään a) 
varmistamaan energiamarkkinoiden toimivuus, b) varmistamaan energian toimitusvarmuus 
unionissa, c) edistämään energiatehokkuutta ja energiansäästöä sekä uusiin ja uusiutuviin 
energialähteisiin perustuvien energiamuotojen ke hittämistä ja d) edistämään energiaverkkojen 
yhteenliittämistä. Euroopan unionin toimi nnasta tehdyn sopimuksen 170 artiklan mukaan 
”unioni myötävaikuttaa Euroopa n laajuisten verkkojen peru stamiseen ja kehittämiseen 
liikenteen, teletoiminnan ja energian infras truktuurien aloilla”. 171 artiklassa asetetaan 
velvoite ”vahvistaa joukko s uuntaviivoja, jotka koskevat suunn iteltujen toimien tavoitteita, 
painopisteitä ja pääperiaatteita  Euroopan laajuisten verkkojen alalla; näissä suuntaviivoissa 
yksilöidään yhteistä etua koskevat hankkeet.” 
3. EU: N TOIMIEN TAVOITTEET  
Yleisenä tavoitteena on varmistaa infrastruktuurin riittävä ja viiveetön kehittäminen  
kaikkialla EU:ssa ja sen ulkopuolella energian sisäma rkkinoiden kehittämiseksi, 
toimitusvarmuuden turvaamiseksi ja EU:n energia- ja ilmasto tavoitteiden saavuttamiseksi. 
Infrastruktuurin kehittämisen ylläpitämi seksi sen suurimmat esteet on poistettava. 
Suunnitellun infrastruktuurin painopiste itä koskevan tiedonannon tarkoituksena onkin 
FI 5   FI ehdottaa selkeitä prioriteetteja ja para ntaa EU:n toimien kohdentamista kaiken 
merkityksellisen energiainfrastr uktuurin osalta, lujittaa alueelli sta yhteistyötä ja koordinointia, 
sekä kiinnittää huomiota lupa menettelyihin liittyv iin ongelmiin ja kasvattaa yleistä 
hyväksyntää suunnitteluun ja lupien hakemis een liittyvän epävarmuuden vähentämiseksi. 
Selkeät infrastruktuuripriorite etit välittävät myös poliittis en viestin EU:n ulkopuolisille 
maille.  
4. TOIMINTAVAIHTOEHDOT  
Jotta erilaisiin havaittuihin esteisiin liittyvi ä ratkaisuja voitaisiin analysoida paremmin, 
analyysi tehtiin toimintalohkoittain siten et tä kullekin lohkolle oli määritelty omat 
vaihtoehtonsa. Vaihtoehtojen arvioinnissa kä ytettiin toimivuuteen, toissijaisuuteen ja 
suhteellisuuteen liittyviä kriteerej ä. Tärkein toimivuuteen liitt yvä kriteeri on se, kuinka paljon 
infrastruktuuri-investointeja yksittäiset vaihtoehdot todennäköisesti tuottavat. Kaikki luetellut vaihtoehdot ovat yhteensopivia EU:n yleisten ta voitteiden, strategioiden ja prioriteettien 
kanssa. Kullakin toimintalohkolla parhaina pidettyjen vaihtoehtojen yhdistelmä muodostaa 
parhaana pidetyn to imintavaihtoehdon. 
Toimintalohko A: Politiik an välineen soveltamisala  
Vaihtoehto 1: Nykyinen (sähkö ja kaasu)  
Vaihtoehto 2: Laajennettu sähkö ja kaasu Vaihtoehto 3: Laajennettu sähkö ja kaasu, lisäksi hiilidioksidiverkot ja öljyputket  
Toimintalohko B: Politiikan välineen rakenne  
Vaihtoehto 1: Nykyinen (nykyiset hankeluettelot) 
Vaihtoehto 2: Ajan tasalle saatettu hankeluettelo Vaihtoehto 3: Rajallinen määrä ensisijaisia hankkeita / alueellisia käytäviä ja älykkäät 
valintakriteerit 
Toimintalohko C: Koordinointi  
Vaihtoehto 1: Nykyinen (kansallinen lähestym istapa, EU:n koordinaattorit), vapaaehtoiset 
alueelliset rakenteet 
Vaihtoehto 2: EU:n koordinaattorit ja pakolliset alueellise t tai aihekohtaiset 
prioriteettirakenteet Vaihtoehto 3: EU:n laajuinen siirtoverkon haltija (hylätty, ks. selitys jäljempänä) 
Toimintalohko D: L upien myöntäminen  
Vaihtoehto 1: Nykyinen (kansallinen toim ivalta), parhaiden to imintatapojen vaihto  
Vaihtoehto 2: Euroopan edun mukaisten ha nkkeiden sisällyttäminen kansallisiin 
painopisteisiin ja nopeimman kansallisen menettelyn soveltaminen (jos käytössä) 
Vaihtoehto 3: Keskitetty palvelupiste kans allisille hyväksynnöille ja selkeä määräaika (5 
vuotta) 
Vaihtoehto 4: Uusi yhdenmukaistettu lupajärj estelmä EU:n tasolla (hylätty, ks. selitys 
jäljempänä) 
Vaihtoehdot C3 (EU:n siirtove rkon haltija) ja D4 (yhdenmuka istettu lupajärjestelmä EU:n 
tasolla) jätettiin pois tarkemmasta analyysis ta, koska ne eivät ole suhteellisuus- ja 
toissijaisuusperiaatteen mukaisia.  
5. V
AIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Perusuraskenaario  (nykykehitystä vastaava vaihtoehto kullakin to imintalohkolla) johtaa 
todennäköisesti infrastruktuurin riittämättömään  kehitykseen. Riittämättömän infrastruktuurin 
pahimmat yhteiskunnalliset ja taloudellis et seuraukset ovat sähkökatkokset, kaasun 
toimitushäiriöt ja hintapiikkejä aiheuttava energiapula. Hiilidioksidin siirron osalta 
FI 6   FI nykykehityksen mukainen skenaario estäisi merk ittävät investoinnit ve rkkoihin ja johtaisi 
hajanaiseen kehitykseen (hanke- ta i kansallisella tasolla), johon sisältyisi suuri riski tulevista 
päällekkäisyyksistä tai pullonkauloista virtausk apasiteetissa (samaan tapaan kuin sähkö- ja 
kaasuverkoissa). Lisäksi se j ohtaisi markkinoiden rajallis een yhdentymiseen, johon sisältyy 
riski energian hintojen nous usta pitkällä aikavälillä.  
Puutteellisen infrastruktuurin suurin ympäri stövaikutus saattaa olla EU:n energia- ja 
ilmastotavoitteiden saavuttama tta jääminen ja siten suur emmat kasvihuonekaasupäästöt. 
Rakennustöillä voi olla tilapä isiä ympäristövaikutuksia, mu tta niitä voidaan rajoittaa 
noudattamalla asiaa koskevaa ympäristölainsäädän töä. Yli 90 päivän p ituinen katkos Itä-
Euroopan öljyntoimituksissa aiheuttaisi suurempia ympäristöv aikutuksia, koska 
säiliöalusliikenne lisääntyisi ympäristön kannalta herkillä alueilla vaihtoehtoisena kuljetusmuotona putkille. 
Toimintalohko A: Politiik an välineen soveltamisala  
Politiikan välineen soveltamisalan laajentamisesta uusille osa-alueille sähkösektorilla 
(älykkäät verkot, mukaan lukien varastointi) ja kaasusektorilla  (paineistettu maakaasu) sekä 
hiilidioksidin siirtoon odotetaan olevan huomatta via positiivisia vaikutuksia taloudellisesti ja 
yhteiskunnallisesti, mikä synnyttää uutta innovointia näillä aloilla. Myös öljyn 
sisällyttämisellä välineen soveltamisalaan ol isi myönteisiä ympärist övaikutuksia, sillä se 
varmistaisi monipuolisemmat öljyntoimitusreitit EU:n itäosiin ja vähentäisi säiliöalusliikenteen lisääntymiseen liittyviä ympä ristöriskejä Itämerellä ja Bosporin salmessa. 
Kaikkien näiden uusien alojen sisällyttäminen politiikan välineen soveltamisalaan (vaihtoehto 
A3) on siis parhaana pidetty vaihtoehto. 
Toimintalohko B: Politiikan välineen rakenne  
Verrattuna nykytilanteeseen, jo lle on luonteenomaist a vuonna 2006 määritelty joustamaton 
hankeluettelo, luettelon saattami nen ajan tasalle (vaihtoehto B2) laajennetun soveltamisalan 
pohjalta (vaihtoehto A3) mahdollistaisi infrastruk tuurin kehittämisen uusien tai muuttuneiden 
prioriteettien huomioon ottamisen. Tällä toimi nnan parannetulla kohdentamisella olisi yleinen 
myönteinen vaikutus, mutta hankeluettelo pys yisi edelleen joustamattomana ja sitä 
saatettaisiin tulevaisuudessa  joutua mukauttamaan uude lleen vuoteen 2020 ulottuvalla 
ajanjaksolla ja sen jälkeen.  
Sitä vastoin nykyisen lähestymistavan täydellin en uudistaminen (vaihtoehto B3) siten, että 
määritellään hyvin rajal linen joukko Euroopan edun mukaisia  laajoja painopisteitä ilman 
etukäteen määriteltyä ensis ijaisten hankkeiden luettelo a ja käyttäen läpinäkyviä 
valintaperusteita hankkeiden  nykyisen kolmiportaisen luoki ttelun sijasta,  aiheuttaisi 
huomattavasti suurempia myönteisiä taloudellisia , yhteiskunnallisia ja ympäristövaikutuksia. 
Tämä vaihtoehto mahdollistaisi myös kaiken huomion kohdistamisen niihin prioriteetteihin, 
joilla on suurin merkitys Euroopan kannalta ja jo iden osalta EU:n toim innasta saadaan suurin 
hyöty, tai alueille, joihin liit tyy voimakasta innovointia ja joilla on suuret myönteiset 
ympäristövaikutukset, kuten uusiutuvien ener gialähteiden integroiminen verkkoon, älykkäät 
sähköverkot, varastointi tai hiilidioksidin siir to. Yleisemmin ottaen tässä eurooppalaisiin 
prioriteetteihin perustuvassa lähestymista vassa kiinnitettäisiin enemmän huomiota rajat 
ylittäviin ja alueelli siin taloudellisiin ja ympäristövai kutuksiin, kun taas vaihtoehtoon B2 
vaikuttaisivat enemmän kansal liset tai jopa paik alliset vaikutukset. Älykkäiden ja 
läpinäkyvien valintaperusteiden määrittely minimoisi mahdollisia sisämarkkinoihin 
kohdistuvia vääristäviä vaikut uksia, kun määriteltäisiin säännöt , jotka ovat linjassa nykyisten 
lakien ja määräysten kanssa. Se mahdollista isi myös hankkeille a nnetun konkreettisen tuen 
FI 7   FI kehittymisen ajan mittaan, mikä optimoisi politiikan välineen käyttöä myös pidemmällä 
aikavälillä. Siksi sitä pidet ään parhaana vaihtoehtona. 
Toimintalohko C: Koordinointi  
Vaihtoehdolla C2, johon liittyisi pakollisia alu eellisia rakenteita ja  tarvittaessa EU:n 
koordinaattorit, olisi hu omattavia myönteisiä vaikutuksia in frastruktuurin kehittämiseen, ja 
sitä pidetäänkin parh aana vaihtoehtona nykytilanteen jatkumiseen verrattuna. Nämä 
alueelliset rakenteet ol isivat erityisen hyödyllisiä hankkeissa, jotka on selkeästi rajattu tietylle 
alueelle, kuten Pohjois-Euroopan offshore-verk ko tai kaasukäytävän kehittäminen Kaakkois-
Euroopassa. Niillä olisi myös myönteinen vaikutus markkinoiden yhdentymiseen ja 
alueellisten markkinoiden to iminnan parantumiseen. Olemassa olevien alueellisten 
rakenteiden (kuten tarkistettujen alueellisten  aloitteiden) käyttö minimoisi vaikutuksia 
hallintotaakkaan. 
Toimintalohko D: L upien myöntäminen  
Sekä vaihtoehdossa D2 että D3 tehostettais iin päätöksentekoprosessi a selkeyttämällä nykyisiä 
sääntöjä ja muutoksenhakukei noja, optimoimalla päätöksen tekoon tarvittavien vaiheiden 
määrä ja vähentämällä viiveitä mahdollisimman paljon kussakin vaiheessa. Vaihtoehto D2 mahdollistaisi eurooppalaisten prioriteettihankk eiden nopeutetun käsittelyn niissä maissa, 
joissa prioriteetteja on määritelty tai joissa on käytössä nopeutettuja menettelyjä. Tämän 
katsotaan mahdollistavan infrastruktuurien toteutuksen merkittävän parantamisen etenkin sähkösektorilla, joten se lisäisi infr astruktuuri-investointeja vuosina 2010–2020. 
Keskitetty palvelupiste (vaihtoehto D3) helpottaisi hallintomenettelyjä entisestään ja, 
yhdistettynä vahvistettuun määräaikaan, nopeu ttaisi lupien myöntämistä ja parantaisi 
hankkeiden toteutusta suhteessa tarvittaviin investointeihin. 
Perinpohjaisempi analyysi lupien myöntämisen toimintalohkon laajemmasta 
vaihtoehtovalikoimasta tehdään erillisessä va ikutusten arvioinnissa (vuoden 2011 kuluessa), 
jotta voitaisiin arvioida tarkemmin yhteensopivu utta kansallisten oikeusjärjestelmien kanssa 
ja vaihtoehtojen toimivuutta sekä arvioida, ku inka paljon ne keventäisivät hallintotaakkaa. 
6. V
AIHTOEHTOJEN VERTAILU  
Kunkin valitun toimintavaihtoehdon vaikutuksia on arvioitu taloudellis ten, yhteiskunnallisten 
ja ympäristövaikutusten osalta. 
Yhdistelmä, jonka myönteiset vaikutukset ovat suurimmat, olisi A3, B3, C2 ja D3, kun 
muistetaan, että lupien myöntämisen toiminta lohkoa on vielä analysoitava tarkemmin. Tämä 
uusi toimintakokonaisuus tehostaisi merkittävästi infr astruktuurien toteuttamista, ja sillä olisi 
myönteisiä taloudellisia, yhtei skunnallisia ja ympäristövaikutuksia. On kuitenkin syytä 
huomata, että jopa tämän toimintavalikoiman odotetaan jäävän 62,5 miljardia euroa jälkeen 
arvioidusta 215,5 miljardin euron investointitarp eesta. Pelkkä soveltamisalan laajentaminen 
sekä politiikan välineen rakenteeseen, alu eellisiin yhteistyörakenteisiin ja lupien 
myöntämiseen ehdotetut uudistukset eivät, mu iden seikkojen pysyessä muuttumattomina, 
poista jäljelle jäävää valtavaa investointivajetta eivätkä tee luottokelpoisia sellaisista hankkeista, jotka eivät ole tal oudellisesti kannattavia nykytilant een mukaisissa markkina- ja 
sääntelyolosuhteissa ja kans allisesti määräytyvissä tari ffiolosuhteissa. Huomattavasti 
suurempia myönteisiä vaikutuks ia voisi olla sellaisella toimintakokonaisuudella, jossa 
käytettäisiin julkista rahoitust a tai kohdennettuja lain säädäntötoimia kaikkien Euroopan edun 
mukaisten hankkeiden toteuttamisen mahdollistam iseksi, myös niiden, jotka eivät – tällä 
FI 8   FI hetkellä – ole taloudellisesti kannattavia. Komissio aikoo esittää vuonna 2011 ehdotuksen tai 
suuntaviivat kustannusten jakamisesta suurissa, te knisesti monimutkaisissa tai rajat ylittävissä 
hankkeissa tariffi- ja investointisääntöjen avulla. Jos tarvitaan  korkeampaa tuottoa 
hankkeeseen liittyvien riskien kattamiseksi ja siten sen tekemiseksi taloudellisesti 
toteuttamiskelpoiseksi, voidaan harkita myös s ääntelyyn perustuvaa lähest ymistapaa. Julkista 
rahoitusta voitaisiin harkita niillä aloilla, joill a edellä mainitut toimenpiteet eivät toimisi. 
Tämä edellyttää kuitenkin vielä lähempää tarkastelua, ja aihetta käsitellään vuonna 2011 annettavaksi tarkoitettu a lainsäädäntöehdotusta varten te htävässä vaikutusten arvioinnissa. 
7. S
EURANTA JA ARVIOINTI  
Seurannan ja arvioinnin osalta ehdotetaan, samoin kuin ennenkin, että komissio arvioi 
kehitystä kahden vuoden välein annettavassa täyt äntöönpanoraportissa, johon sisältyy erityisiä 
indikaattoreita, kuten rakennettu jen tai rakenteilla olevien ha nkkeiden määrä, kaasun tuonnin 
monipuolistuminen, uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus, jäsenvaltioiden 
väliset yhteenliitäntätasot, äl ykkäällä teknologialla varustetun  sähköverkon osuus ja Euroopan 
edun mukaisten hankkeiden lupamenettelyjen keskimääräinen kesto.