FI Euroopan unionin virallinen lehti C 28/25

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus: neuvoston direktiivi lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista”

KOM(2005) 221 lopullinen — 2005/0099 CNS

(2006/C 28/05)

Neuvosto päätti 13. kesäkuuta 2005 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellämainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 7. lokakuuta 2005. Esittelijä oli Leif E. Nielsen.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26. ja 27. lokakuuta 2005 pitämässään 421. täysistunnossa (lokakuun 26. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 123 puolesta, 3 vastaan, ja 2 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1 Kanojen intensiivinen tuotanto teuraaksi aiheuttaa eläinten hyvinvointiin ja terveyteen liittyviä ongelmia. Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean mukaan hyvinvointiin liittyvistä ongelmista useimmat johtuvat kasvuun ja rehunkäyttökykyyn liittyvistä jalostusvalinnoista, jotka eivät edistä eläinten hyvinvointia tai terveyttä. Geneettinen valinta on johtanut aineenvaihdunnan ja käyttäytymisen muutoksiin, jotka aiheuttavat jalkavikoja, vesipöhöä, äkillisiä sydänkuolemia ja muita terveysongelmia. Tiedekomitea toteaa samalla, että suuren eläintiheyden kielteiset vaikutukset vähenevät tiloissa, joissa sisäilman laatu voidaan pitää hyvänä (1).

1.2 Unionitasolla on voimassa vain yleisiä tuotantoeläinten suojelua koskevia vaatimuksia (2). Tietyt jäsenvaltiot ovat kuitenkin antaneet lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelumääräyksiä, ja lisäksi on olemassa vapaaehtoisuuteen perustuvia laadunvarmistussäännöksiä, joissa myös hyvinvointinäkökohdat otetaan huomioon. Komissio katsoo, että yhteisillä vähimmäisnormeilla voidaan torjua hyvinvointiin liittyviä ongelmia, varmistaa entistä yhtenäisemmät kilpailuolot ja parantaa yhteismarkkinoiden toimivuutta. Samalla vastataan myös kansalaisyhteiskunnan kasvaviin vaatimuksiin varmistaa asianmukaiset eläinsuojelustandardit ja noudatetaan eläinten hyvinvointia koskevaa yhteisön toimintasuunnitelmaa.

1.3 Ehdotuksen mukaan kanojen tiheys käytettävän alueen neliömetriä kohti ('eläintiheys') tilalla tai tilan yksiköissä saa olla enintään 30 elopainokiloa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia jopa 38 elopainokiloa neliömetriä kohti tiloilla tai tilan yksikössä, mikäli omistaja tai kasvattaja huolehtii siitä, että tietyt mm. jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen suorittamiin tarkastuksiin, valvontaan ja seurantaan liittyvät vaatimukset täytetään. Ehdotus sisältää lisäksi kaikkia tiloja koskevia yksityiskohtaisia vähimmäisvaatimuksia, jotka koskevat tarkastuksia ja valvontaa, vesihuoltoa, ruokintaa, pehkua, melua, valaistusta, puhdistusta, desinfiointia, rekisteröintiä, kirurgisia toimenpiteitä, koulutusta ja ohjausta. Tiloille, joilla eläintiheys on korkeahko, on asetettu lisävaatimuksia. Ne koskevat rekisteröintiä ja dokumentointia, ammoniakki- ja hiilidioksidipitoisuuksia, lämpötilaa ja kosteutta, ilmanvaihto-, jäähdytys- ja lämmitysjärjestelmien asentamista ja huoltoa sekä teurastuksen jälkeiseen valvontaan liittyvien indikaattoreiden arviointia ja säännösten noudattamatta jättämisestä aiheutuvia toimia. Säännösten yhdenmukainen täytäntöönpano ja liitteissä säädetty jatkuva sopeuttaminen ehdotetaan toteutettavaksi sääntelymenettelyllä, johon osallistuu myös elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea.

1.4 Tämä nk. ”integroitu lähestymistapa”, joka koskee tiloja ja tilan yksiköitä, joilla eläintiheys on korkeahko, perustuu teurastamisen jälkeisen valvonnan perusteella saatavan ja tuottajan, viranomaisen ja teurastamon jakaman tiedon lisäämiseen. Komissio katsoo lisäksi, että hyvinvoinnin parantamisessa voidaan hyödyntää myös tietojen keräämistä kaupallisia tarkoituksia palvelevista tuotantoon liittyvistä muuttujista sekä rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä hygieniavaatimusten noudattamisen valvonnasta (3). Tällainen integroitu lähestymistapa on myös tärkeä peruslähtökohta elintarvikehygieniasta ja eläinlääkintätarkastuksista annettavalle uudelle lainsäädännölle (4).

1.5 Komissio toimittaa viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle vapaaehtoisista merkintäjärjestelmistä saatuihin kokemuksiin perustuvan raportin. Siinä tarkastellaan mahdollisuutta ottaa käyttöön yhteisön tasolla kananlihan sekä kananlihatuotteiden ja -valmisteiden yhdenmukaistettu ja pakollinen pakkausmerkintäjärjestelmä, joka perustuu eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamiseen. Täydennettyään tieteellisiä tietojaan komissio aikoo toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille erityisraportin siitä, miten geneettiset muuttujat vaikuttavat tunnistettuihin puutteisiin, jotka johtavat kanojen hyvinvoinnin heikkoon tasoon. Komissio liittää raporttiin tarvittaessa myös asianmukaiset säädösehdotukset.

2. Yleistä

2.1 Kuten komissio toteaa, unionissa kiinnitetään entistä enemmän julkista huomiota eläinten hyvinvointiin intensiivisissä tuotantojärjestelmissä. Tämä käy selvästi ilmi esim. vuonna 2005 toteutetusta Eurobarometer-tutkimuksesta (5). Eläinten hyvinvointi tulee ottaa muiden asianmukaisten seikkojen tavoin osaksi eurooppalaista yhteiskuntamallia. Näin voidaan tasapainottaa vapaakaupan ja kiristyvän kilpailun kielteisiä vaikutuksia sekä EU:ssa että muualla maailmassa.

2.2 Vastuuta lihantuotantoa varten pidettävien kanojen hyvinvointiin liittyvistä ongelmista ei voida sälyttää yhdelle tuotanto- ja myyntiketjun osalle, sillä ketju ulottuu kansainvälisesti keskittyneissä jalostuslaitoksissa geneettisistä valinnoista emoeläinten kasvatukseen, hautomoihin, varsinaiseen tuotantovaiheeseen, teurastamoihin, myyntiketjuun ja kuluttajiin. Lisäksi käsitys hyvinvointiongelmista sekä taloudellisista ja kilpailunäkökohdista vaihtelee ketjun eri osissa. ETSK:n tuleekin kansalaisyhteiskunnan edustajana ja monipuolisen jäsenistönsä vuoksi osallistua eläinten hyvinvointia koskevien vastuullisten ja tasoltaan asianmukaisten unionin vähimmäisnormien määrittelyyn.

2.3 ETSK arvostaa komission perusteellista valmistelutyötä sekä sen ehdottamaa mallia ongelman käsittelyn lähtökohtana. Kaikkia tiloja koskevat yleiset säännökset ovat perusluonteisia vaatimuksia, jotka pohjautuvat tiloilla tapahtuvaan itsevalvontaan, ja niitä voidaan pitää pääasiassa ongelmattomina. ETSK kannattaa lisäksi pääpiirteissään niitä yleisiä säännöksiä pidemmälle meneviä vaatimuksia, jotka koskevat eläintiheydeltään suurehkojen tilojen integroituihin järjestelmiin. Perustaksi on ehdotettu puutteellisesta hyvinvoinnista kertoviin tekijöihin, kuten mm. jalkapohjahaavaumiin ja kuolleisuuteen perustuvaa pistejärjestelmää, jonka perusteella päätettäisiin tilan oloihin puuttumisesta ja niiden parantamisesta.

2.4 Keskeinen kysymys on eläintiheys. Sen normien tulee perustua mahdollisimman pätevään tieteellisen tietoon sekä eläinten fysiologista tilaa, käyttäytymistä ja terveyttä koskevien indikaattoreiden huomioon ottamiseen. Tiedekomitean raportin perusteella ETSK pitää asiallisena ja hyväksyttävänä, että eläintiheyden ylärajaksi asetetaan yleisesti 30 elopainokiloa/m2 ja että 38 elopainokiloa/ m2 sallitaan tiloilla, joilla täytetään sisäilmalle asetetut erityisvaatimukset suuremman eläintiheyden kielteisten vaikutusten torjumiseksi.

2.5 Samalla on myönnettävä, että eläintiheys on tuotantokulujen ja kilpailukyvyn kannalta ratkaiseva tekijä. Alankomaissa arvioitiin maaliskuussa 2005, että eläintiheyden rajoittaminen ehdotetulla tavalla vaikuttaa lähes kaikkiin tiloihin. Muuttuvien ja kiinteiden kulujen jälkeen alankomaalaisella keskivertotilalla työpanoksen palkaksi jää vain 1,89 senttiä teurastettua kanaa kohti (6). Tämä esimerkki osoittaa, että tulomarginaali on hyvin pieni. Jotta eläintiheyden harventaminen 30:een ja 38:aan elopainokiloon/m2 ei alentaisi tulotasoa, tulisi teuraskanan hintaa korottaa vastaavasti 8,0 ja 2,5 senttiä, mikä vaikuttaa kuluttajan näkökulmasta tarkasteltuna häviävän pieneltä korotukselta. Euroopan tasolla alalla katsotaan, että eläintiheyden harventaminen alle 42 elopainokiloon/m2 parantaa unionin ulkopuolisten merkittävien viejämaiden kilpailuasemaa ja johtaa väistämättä vähitellen unionista peräisin olevan tuotannon syrjäytymiseen sekä EU:n omilla että sen vientimarkkinoilla.

2.6 Tämän vuoksi vaatimukseen eläintiheyden alentamista EU:ssa tulee välttämättä liittää kansainvälisen kaupan sääntöjen sopeuttaminen siten, että tuontia unionin ulkopuolisista maista koskevat samat tai vastaavat vaatimukset. ETSK myöntää, ettei kysymystä ole helppo ottaa esille meneillään olevalla maailman kauppajärjestön neuvottelukierroksella. Mutta mikäli EU päättää, että tällä ja muillakin aloilla on noudatettava kohtuullista ja oikeutettua eläinten hyvinvoinnin tasoa, on sen myös yhtenä maailman suurimmista kauppakumppaneista saatava aikaan kansainvälistä kauppaa koskeva lauseke, joka mahdollistaa asetetun tason säilyttämisen (7).

2.7 Voidaan olettaa, että EU:n ulkopuoliset maat, joiden markkina-asema on suhteellisen edullinen ja joissa eläinten hyvinvointi on hyväksyttävällä tasolla, kannattavat kansainvälisten normien käyttöönottoa, koska niille tarjoutuu luonnostaan mahdollisuus lisätä markkinaosuuttaan EU:ssa. Sen sijaan ei voida hyväksyä sitä ristiriitaista tilannetta, jossa unionissa noudatettavaa suojelun tasoa heikompaa standardia soveltavat unionin ulkopuoliset maat vähitellen valtaavat EU:n tuotannon ja sekä unionin omat että sen vientimarkkinat tai jossa EU ei voi parantaa eläinten hyvinvointia, koska sen merkittävien kauppakumppaneiden vastaavissa säännöissä on puutteita ja tuotanto voi siten siirtyä kyseisiin maihin.

2.8 Tämän vuoksi EU:n on pidettävä kiinni siitä, että kaikkien EU:n ulkopuolisten maiden tuonnin unioniin on täytettävä vastaavat vaatimukset, saapa unioni vaatimukselleen kansainvälistä ennakkotukea tai ei. Ellei ajatus saa kansainvälistä tukea, voi olla paikallaan turvautua provosointiin, jotta tarpeeseen muuttaa nykyisiä säädöksiä saadaan kiinnitettyä riittävästi huomiota ja jotta muuttaminen ymmärretään välttämättömäksi. Kun direktiiviä on jäsenvaltioissa sovellettu kaksi vuotta, komission tulee joka tapauksessa analysoida kilpailutilannetta yksityiskohtaisesti taloudelliselta kannalta, jotta tilanteen kehittymisestä saadaan tarvittava kuva.

2.9 Maailman eläintautijärjestö (OIE) on hiljattain hyväksynyt eläinten hyvinvointia koskevia suosituksia, mikä osoittaa, että kansainvälisiä vähimmäisnormeja pidetään maailmallakin entistä tarpeellisempina. OIE:n suositusten perusta luotiin vuonna 2004 järjestetyssä konferenssissa, jossa eri maiden — myös kehitysmaiden — instituutiot, tiedeyhteisöt, etujärjestöt ja hallituksista riippumattomat organisaatiot kävivät aiheesta rakentavaa vuoropuhelua. Konferenssissa korostettiin, että eläinten hyvinvointia koskevilla kansainvälisillä standardeilla tulee olla tieteellinen perusta. ETSK katsoo, että WTO:n tulee ryhtyä toimiin, jotta OIE:n alaisuudessa päätettyjä vähimmäisnormeja ryhdytään soveltamaan myös WTO:n piirissä.

2.10 Alan edustajat Euroopan tasolla katsovat, että normit tulee antaa asetuksena. Näkemys perustuu huonoihin kokemuksiin kilpailun vääristymisestä, jota aiempaa tiukempien vaatimusten puutteellinen täytäntöönpano jäsenvaltiotasolla on aiheuttanut. ETSK myöntää asetuksen edut, mutta toteaa direktiivin jäsenvaltioiden keskuudessa suositummaksi säädösmuodoksi, koska jäsenvaltiokohtaiset erityisolot voidaan täytäntöönpanomääräyksistä päätettäessä ottaa paremmin huomioon. Lisäksi direktiivin katsotaan soveltuvan paremmin ehdotetun integroidun lähestymistavan käyttöönottoon. Asetus ei myöskään ole riittävän joustava kasvatusmenetelmiin liittyvien teknisten yksityiskohtien sääntelyä ajatellen, kun otetaan huomioon käytössä olevat erilaiset kasvatusjärjestelmät. Asetus haittaisi lisäksi teknisen kehityksen suuntaamista entistä tehokkaampiin ja hyvinvointiin liittyvät näkökohdat paremmin huomioon ottaviin kasvatusmenetelmiin. Lisäksi komissiolle tulee suositella painokkaasti, ettei täytäntöönpanon laiminlyömistä tai puutteellista täytäntöönpanoa tule hyväksyä.

2.11 On ristiriitaista, että komissio perustelee ehdotustaan ja yhteisten sääntöjen tarpeellisuutta kilpailun vääristymisellä, jota nykyiset toisistaan poikkeavat jäsenvaltiokohtaiset säännöt sen mukaan aiheuttavat, kun ehdotuksessa todetaan samalla, että yksittäiset jäsenvaltiot voivat päättää ehdotettuja tiukempien sääntöjen noudattamisesta. EU:n yhteiset säännöt ovat olennainen lähtökohta unionin toimille kansainvälisesti pätevien yhteisten sääntöjen puolesta. Puhuttaessa direktiivien täytäntöönpanon laiminlyönnistä tai puutteellisesta täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa komission tulisi vastaisuudessa ottaa perustamissopimuksessa määrätty tehtävänsä vakavasti ja varmistaa säädösten asianmukainen täytäntöönpano niiden määräaikojen mukaisesti, joista jäsenvaltiot ovat itse päättäneet.

2.12 ETSK antaa täyden tukensa ehdotettua kattavammille vapaaehtoisille järjestelmille, jotka toteutetaan käytännesääntöinä (codes of practice), mutta pitää niiden korvaamista luonnonmukaisia tuotteita koskevan järjestelmän kaltaisella eurooppalaisella järjestelmällä tervetulleena. Näin kuluttajilla olisi mahdollisuus valita, ja markkinat voivat itse osoittaa, missä määrin vähimmäisvaatimuksia korkeatasoisemmat hyvinvointinäkökohdat ovat kiinnostavia. ETSK pitää myös pakollisen pakkausmerkintäjärjestelmän käyttöönottoa yhteisön tasolla tervetulleena, mikäli WTO:n säännöt sen sallivat. Lähtökohtana tulee kuitenkin ilman muuta olla, että unionin voimassa olevaa lainsäädäntöä noudatetaan, mitä ei tarvitse merkinnällä erikseen osoittaa. Lisäksi olisi harkittava, olisiko kananmunien myyntipakkausten tavoin valmiiksi pakattujen kanojen myyntipakkauksissa mahdollista mainita myös tuotantomuoto.

2.13 Kuten todettiin, komission tulee laatia uusimman tieteellisen tiedon perusteella raportti, jossa otetaan huomioon tutkimustulokset ja käytännön kokemukset lihantuotantoa varten pidettävien kanojen hyvinvoinnin parantamiseksi. Raportissa tulee myös selvittää geneettisten muuttujien vaikutuksia tunnistettuihin puutteisiin. Geneettisen valinnan vaikutukset tulisi kuitenkin ottaa huomioon jo tässä käsiteltävässä ehdotuksessa. Lisäksi emoeläinten oloja koskeva sääntely on tarpeen. Työhön on siksi ryhdyttävä mahdollisimman pian. Tuonnempana on niin ikään tehtävä teurastuksen yhteydessä saatavien tietojen perusteella mahdollisesti tarvittavat muutokset. Muussa tapauksessa komissio voi aloittaa työnsä vasta viisi vuotta direktiivin hyväksymisen jälkeen, kun teurastustiedot ovat saatavilla.

2.14 ETSK myöntää, että tutkimusnäkökohtien osalta kyseessä on pitkäjänteinen panostus ja että sääntöjä on jatkuvasti mukautettava uusimman tiedon ja tekniikan kehittymisen perusteella. Samalla on alan tutkimusta tehostettava muun tutkimuksen tavoin puutteellisen perustiedon täydentämiseksi. Tämä koskee mm. eläintiheyden sekä ilmasto- ja ympäristöolojen keskinäistä yhteyttä (8). Edelleen on perusteltua painottaa entistä enemmän bioturvallisuutta, kun ajatellaan esim. lintuinfluenssaa sekä eläinten terveyden, hyvinvoinnin ja ympäristön välistä läheistä yhteyttä (9).

3. Erityistä

3.1 Tuotantojärjestelmästä, eläintiheydestä ja teknisistä ratkaisuista riippumatta ovat eläintenpitoon, tilan hallintoon ja hyvän viljelystavan noudattamiseen liittyvät seikat eläinten hyvinvoinnin ja terveydentilan kannalta ratkaisevan tärkeitä. Näitä tekijöitä ja niiden merkitystä eläimistä päivittäin huolehdittaessa ei voida varmistaa lainsäädännöllä ja valvonnalla. Neuvontaa, ohjausta, kursseja ja koulutusta sekä vähintään kahta päivittäistä tarkastuskäyntiä koskevien ehdotettujen säännösten tuleekin olla itsestäänselvyyksiä. ETSK pitää kuitenkin ongelmana sitä, ettei ehdotus sisällä pätevyysvaatimuksia. Lisäksi ehdotuksessa katsotaan, että kokemus voi sen luonteesta riippumatta korvata koulutuksen.

3.2 Onkin varmistettava, että eläinten hyvinvoinnin arviointi on riippumatonta ja siitä vastaavat tarkastajat, joilla on riittävästi eläintensuojeluun liittyvää koulutusta ja kokemusta. Lisäksi kirjallisen raportoinnin on oltava kaikissa jäsenvaltioissa yhtenäistä.

3.3 Selvyyden vuoksi on lisäksi täsmennettävä, että eläintiheydeltään harvat siipikarjat tarkastetaan ainoastaan osana ”hygieniapakettia”. Lisäksi tiettyä rajaa suuremmilla tiloilla on edellytettävä hyväksyttyjä koulutussuunnitelmia ja suoritetun koulutuksen dokumentointia.

3.4 Ammoniakki- ja hiilidioksidipitoisuuksien ylärajat on asetettava siten, etteivät ne normaalioloissa ylity. Poikkeuksellisissa sääoloissa suurimmassa osassa optimaalisesti rakennetuista tuotantojärjestelmistä ei pystytä noudattamaan esitettyjä rajoja.

3.5 Ehdotuksen mukaan ”– — rakennuksissa on oltava valaistus, jonka teho on vähintään 20 luxia valoisina kausina, mitattuna linnun silmän tasolta — –” ja ”– — valaistuksessa on noudatettava 24 tunnin rytmiä, johon on sisällyttävä yhteensä vähintään 8 tuntia pimeää aikaa, jossa on oltava ainakin yksi yhtäjaksoinen vähintään 4 tunnin pimeä aika”. Tämä vastaa Euroopan neuvoston suositusta (10). Alalla ollaan kuitenkin tieteellisten selvitysten ja käytännön kokemuksen perusteella sitä mieltä, että ensimmäisen 14 vuorokauden aikana riittää 15 luxin vähimmäisvalaistus ja sen jälkeen 5 luxin vähimmäisvalaistus sekä 4 tunnin yhtäjaksoinen pimeä aika. Valaistustehon nostaminen ja pimeän ajan pidentäminen ovat elinkeinon edustajien mukaan aiheuttaneet usein jalkapohjahaavaumia ja eläinten hylkäämiseen johtavia ihohaavaumia. ETSK katsoo, että kyse on usean näkökohdan punnitsemisesta. Niinpä muotoilun perustaksi tuleekin ottaa kaikkein relevantein tieteellinen pohja ja käytännön kokemus. Mikäli asiasta ei voida olla varmoja tai tueksi esitettävät asiakirjat ovat puutteellisia, tarvitaan lisätutkimuksia säännösten muuttamiseksi siten, että ne ovat aina alan tuoreimman tiedon tasalla.

3.6 Tiloilla, joilla eläintiheys on muita korkeampi, tulee ryhtyä toimenpiteisiin, mikäli kuolleisuus on yli 1 % plus 0,06 % kerrottuna parven teurastusiällä päivinä, eli noin 3,5 prosenttia. Alan edustajat katsovat, että kuolleisuuden ylärajana 0,12 % päivää kohti on perusteltu. Alalla ollaan myös sitä mieltä, ettei eläinten hyvinvoinnilla ole yhteyttä seitsemän ensimmäisen päivän kuolleisuuteen, mutta katsotaan, että mikäli raja-arvo on välttämätön, 1,5 prosenttia olisi ylärajana kohtuullinen. ETSK katsoo, että raja-arvon tulisi tässäkin yhteydessä olla tasolla, jonka noudattaminen on asianmukaisesti toimivalla tilalla mahdollista. Tapauksissa, joissa on ilmoitettu vakavista puutteista, tulisi kuolleisuuden ja jalkapohjatulehdusten rekisteröinnin täydentämiseksi harkita esim. kanojen jalkaongelmien ja vatsakalvontulehdusten rekisteröintiä.

3.7 Luokittelun yhdenmukaistamiseksi komission tulisi määritellä jalkapohjahaavaumat ryhmäkohtaisesti kirjallisesti ja valokuvin.

4. Päätelmät

4.1 ETSK kannattaa edellä mainituin varauksin komission soveltamaa lähestymistapaa sekä ehdotuksessa esitettyjä säännöksiä. ETSK katsoo, että mm. valaistusta, ammoniakki- ja hiilidioksidipitoisuutta, kuolleisuutta ja jalkapohjahaavaumia koskevien raja-arvojen tulisi olla tasolla, jonka noudattaminen on asianmukaisesti toimivalla tilalla mahdollista.

4.2 Mikäli eläintiheyttä harvennetaan nykyisestä, on myös kansainvälisiin kauppasääntöihin liitettävä eläinten hyvinvointia koskeva lauseke, jonka ansiosta EU voi asettaa tuonnille unionin ulkopuolisista maista samat vaatimukset. Tämä on tärkeää, jotteivät unionin ulkopuolisissa viejämaissa vallitsevat puutteelliset olosuhteet estä kohtuullisen ja perustellun tason noudattamista unionissa. Ellei ajatus saa riittävää kansainvälistä tukea, EU:n voi olla syytä ryhtyä yksipuolisiin toimiin, jotta tarpeeseen muuttaa nykyisiä säädöksiä saadaan kiinnitettyä riittävästi huomiota ja jotta oikeudellisen tilanteen muuttaminen ymmärretään välttämättömäksi. Muussa tapauksessa tuotanto voi hyvinkin siirtyä maihin, joissa eläinten hyvinvointi ei ole yhtä korkealla tasolla kuin unionissa. Kun direktiiviä on sovellettu jäsenvaltioissa kaksi vuotta, komission tulee laatia kehityksestä yksityiskohtainen taloudellinen analyysi.

4.3 Tutkimusnäkökohtien osalta kyseessä on pitkäjänteinen panostus, ja sääntöjä on jatkuvasti mukautettava uusimman tiedon ja tekniikan kehittymisen perusteella. Samalla alan tutkimusta on tehostettava puutteellisen perustiedon täydentämiseksi.

Bryssel 26. lokakuuta 2005 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Anne-Marie SIGMUND

(1) Lihantuotantoa varten pidettävien kanojen (broilerien) hyvinvointi (The Welfare of Chickens Kept for Meat Production [Broilers]) -raportti 21. maaliskuuta 2000.

(2) Direktiivi 98/58/EY, EYVL L 221, 8.8.1998, s.23 (direktiivi perustuu Euroopan neuvoston yleissopimukseen, ja sen puitteissa on annettu kanoja koskeva suositus, johon sisältyy lisäsäännöksiä lihantuotantoa varten pidettävästä siipikarjasta).

(3) Asetus (EY) 882/2004, EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1; oikaistu versio EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1.

(4) Asetus (EY) 882/2004, 29.4.2004, (”hygieniapaketti”), EUVL L 165, 30.4.2004.

(5) Kuluttajien asenteita tuotantoeläinten hyvinvointiin luotaava tutkimus Special Eurobarometer: Attitudes of consumers towards the welfare of farmed animals, kesäkuu 2005.

(6) Economic consequences of reduction of stocking density of broilers, Ir. P. van Horne, LEI (Agricultural Economics Research Institute), Wageningen University and Research Centre, maaliskuu 2005.

(7) Kysymystä käsitellään asiakirjassa ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön ulkopuolisten maiden tuotantoeläinten hyvinvointia koskevasta lainsäädännöstä ja sen vaikutuksista EU:hun”, KOM(2002) 626 lopullinen, 18.11.2002.

(8) Tuoreimmista tieteellisistä artikkeleista mainittakoon esim.”Chicken welfare is influenced more by housing conditions than by stocking density”, NATURE/VOL 427/22.1.2004/www.nature.com.

(9) Vrt. KOM(2005) 171 lopullinen, 28.4.2005, sekä ETSK:n 28.9.2005 antama lausunto lintuinfluenssan torjunnasta.

(10) 14 artikla, Euroopan neuvoston suositus, jonka yleissopimuksen tavoin noin 40 jäsenvaltiota hyväksyi yksimielisesti.