EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 6.5.2015 COM(2015) 192 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Digitaalisten sisämarkkinoiden strategia Euroopalle {SWD(2015) 100 final}



Ote poliittisista suuntaviivoista seuraavalle Euroopan komissiolle – Uusi alku Euroopalle: Työllisyyden, kasvun, oikeudenmukaisuuden ja demokraattisen muutoksen ohjelma (15. heinäkuuta 2014) Painopisteala 2: Yhdennetyt digitaaliset sisämarkkinat ”Digitaalitekniikan tarjoamia rajat ylittäviä mahdollisuuksia on hyödynnettävä paljon paremmin. Jotta tämä olisi mahdollista, meillä on oltava rohkeutta purkaa kansalliset suojamuurit televiestintäsektorilla, tekijänoikeus- ja tietosuojalainsäädännössä, radiotaajuuksien hallinnoinnissa ja kilpailulainsäädännössä. Jos näin tehdään, EU:n kansalaiset voivat pian käyttää matkapuhelimiaan kaikkialla Euroopassa ilman roaming-maksuja. Kuluttajat voivat käyttää palveluja, kuunnella musiikkia, katsella elokuvia ja urheilutapahtumia laitteillaan missä päin Eurooppaa tahansa rajoista riippumatta. Voimme luoda yhtäläiset toimintaolosuhteet kaikille yrityksille, jotka tarjoavat tuotteitaan tai palvelujaan Euroopan unionissa. Siten niihin sovelletaan samoja tietosuoja- ja kuluttajansuojasääntöjä riippumatta siitä, missä niiden palvelin sijaitsee. Luomalla yhdennetyt digitaaliset sisämarkkinat voidaan saada aikaan 250 miljardin euron lisäkasvu seuraavan komission toimikauden aikana, luoda satojatuhansia uusia työpaikkoja varsinkin nuorille ja edetä kohti vireää osaamisyhteiskuntaa. Kaiken tämän saavuttamiseksi aion toteuttaa toimikauteni kuuden ensimmäisen kuukauden aikana kunnianhimoisia lainsäädäntötoimia yhdennettyjen digitaalisten sisämarkkinoiden luomiseksi. Erityisesti pyrin saattamaan yhteisiä eurooppalaisia tietosuojasääntöjä koskevat neuvottelut nopeasti päätökseen, kehittämään vireillä olevaa EU:n telesääntöjen uudistusta kunnianhimoisempaan suuntaan, nykyaikaistamaan tekijänoikeussääntöjä ottaen huomioon digitaalisen vallankumouksen ja muutokset kuluttajien käyttäytymisessä sekä nykyaikaistamaan ja yksinkertaistamaan verkko-ostoksiin ja digitaalisiin ostoksiin sovellettavia kuluttajansuojasääntöjä. Samalla olisi toteutettava toimia, joilla parannetaan digitaalista osaamista ja oppimista koko yhteiskunnassa ja joilla helpotetaan innovatiivisten uusien yritysten perustamista. Digitaalisen tekniikan ja verkkopalvelujen käytön lisäämisen pitäisi sisältyä horisontaalisesti kaikkiin talouden aloihin ja julkiseen sektoriin.” Jean-Claude Juncker

1.Johdanto: Miksi digitaaliset sisämarkkinat ovat tarpeen? Maailmantalous digitalisoituu nopeasti. Tieto- ja viestintätekniikka ei ole enää erillinen toimiala vaan kaikkien nykyaikaisten innovatiivisten talousjärjestelmien perusta. Internet ja digitaaliteknologia mullistavat ihmisten elämän ja toiminnan – yksilöinä, liike-elämässä ja yhteisöissä. Ne kytkeytyvät entistä tiiviimmin kaikkiin talouden ja yhteiskunnan aloihin. Muutokset ovat niin laajoja ja nopeita, että ne luovat valtavasti mahdollisuuksia innovointiin, talouskasvuun ja työpaikkojen luomiseen. Niistä aiheutuu myös koordinoitua EU:n toimintaa edellyttäviä toimintapoliittisia haasteita viranomaisille. Kaikki jäsenvaltiot kamppailevat samanlaisten ongelmien kanssa kansallisella tasolla. Kansallinen lähestymistapa rajoittaa kuitenkin niiden mahdollisuuksia tarttua kaikkiin tämän perusteellisen muutosprosessin mahdollisuuksiin ja ratkaista kaikki siihen liittyvät haasteet. Monissa asioissa eurooppalainen taso tarjoaa sopivat toimintapuitteet. Tämän vuoksi Euroopan komissio on asettanut digitaalisten sisämarkkinoiden luomisen yhdeksi keskeisistä tavoitteistaan. Digitaaliset sisämarkkinat ovat markkinat, joilla tavarat, ihmiset, palvelut ja pääoma voivat liikkua vapaasti ja ihmiset ja yritykset voivat saada saumattomasti korkeatasoisen kuluttajan- ja tietosuojan turvin saatavilleen ja käyttää verkko-toimintoja terveen kilpailun ehdoin riippumatta kansallisuudestaan tai asuinpaikastaan. Digitaalisten sisämarkkinoiden luomisella varmistetaan, että Eurooppa pysyy maailman kärjessä digitaalitaloudessa, mikä edistää eurooppalaisten yritysten maailmanlaajuisia kasvupyrkimyksiä. Euroopalla on valmiudet johtaa maailmanlaajuista digitaalitaloutta, mutta se ei vielä hyödynnä niitä täysimääräisesti. EU:ta haittaavat tässä hajanaisuus ja esteet, joita fyysisillä sisämarkkinoilla ei ole. Näiden esteiden purkaminen Euroopasta voisi kasvattaa EU:n BKT:tä 415 miljardilla eurolla. Digitaalitalous voi laajentaa markkinoita, parantaa palveluita ja laskea niiden hintaa, tarjota enemmän valinnanvaraa ja luoda uusia työpaikkoja. Digitaaliset sisämarkkinat voivat luoda mahdollisuuksia uusien yritysten perustamiseen ja tarjota olemassa oleville yrityksille mahdollisuuksia kasvuun ja yli 500 miljoonan kuluttajan markkinoiden hyödyntämiseen. Tämän digitaalisia sisämarkkinoita koskevan strategian laadinnassa on hyödynnetty jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja sidosryhmien näkemyksiä ja niiden kanssa käytyä vuoropuhelua. Strategia on monivuotinen, ja siinä keskitytään keskeisiin, toisistaan riippuvaisiin toimiin, joita voidaan toteuttaa ainoastaan EU:n tasolla. Toimet on valittu siten, että niillä on maksimaalinen vaikutus. Ne voidaan toteuttaa nykyisen komission toimikauden aikana, ja niitä edistetään sääntelyn parantamisen periaatteiden mukaisesti. Jokaisesta toimesta järjestetään asianmukaiset kuulemiset ja toteutetaan vaikutusten arviointi. Digitaalisten sisämarkkinoiden strategia perustuu kolmelle pilarille: ·Kuluttajien ja yritysten verkkotuotteiden ja -palvelujen saantia parannetaan koko Euroopassa. Tämä edellyttää sitä, että keskeiset erot verkko- ja reaalimaailman välillä poistetaan nopeasti rajat ylittävän verkkotoiminnan esteiden purkamiseksi. ·Luodaan digitaaliverkoille ja -palveluille suotuisat olosuhteet. Tämä edellyttää nopeita yhteyksiä ja varmoja ja luotettavia infrastruktuureja ja sisältöpalveluja sekä niiden tueksi sopivaa sääntelyä, joka tarjoaa edellytykset innovoinnille, investoimiselle, reilulle kilpailulle ja tasapuolisille toimintaedellytyksille. ·Maksimoidaan Euroopan digitaalitalouden kasvupotentiaali. Tämä edellyttää investointia tieto- ja viestintekniikan infrastruktuuriin sekä pilvipalvelujen ja massadatan kaltaiseen tekniikkaan mutta myös tutkimusta ja innovointia teollisuuden kilpailukyvyn ja julkisten palvelujen, osallisuuden ja taitojen parantamiseksi. 2.Kuluttajien ja yritysten verkkoon pääsyn parantaminen koko Euroopassa Digitaaliset sisämarkkinat tarjoavat yrityksille ja etenkin yksityisyrittäjille uusia mahdollisuuksia laajentaa toimintaansa koko Eurooppaan. Tarvitaankin välittömiä toimia rajat ylittävän verkkotoiminnan esteiden purkamiseksi. Esteisiin lukeutuvat muun muassa sopimusoikeuden ja tekijänoikeuslainsäädännön erot jäsenvaltioiden välillä ja arvonlisäveron aiheuttamat rasitteet. Kuluttajien luottamuksen lisäämiseksi rajat ylittävään verkkokauppaan tarvitaan muun muassa kohtuuhintaisia ja laadukkaita rajat ylittäviä pakettipalveluja, jollaisia ei vielä ole. Strategialla pyritään myös määrittelemään asianmukainen kehys sähköiselle kaupankäynnille ja ehkäisemään kuluttajien ja yritysten kohtuutonta syrjintää verkkosisältöön pääsyssä tai tavaroiden ja palvelujen verkkokaupassa EU:n sisällä. Syrjintää ovat kansalaisuuteen, asuinpaikkaan tai maantieteellisen sijaintiin liittyvät rajoitukset, jotka ovat vastoin EU:n perusperiaatteita. 2.1.Rajat ylittävän verkkokaupan säännöt, joihin kuluttajat ja yritykset voivat luottaa Yksi syy kuluttajien ja pienempien yritysten vähäiseen kiinnostukseen rajat ylittävää verkkokauppaa kohtaan on se, että tällaiseen kaupankäyntiin sovellettavat säännöt voivat olla monimutkaisia, epäselviä ja erilaisia eri jäsenvaltioissa. Käytössä olevat 28 erilaista kansallista kuluttaja- ja sopimusoikeuden järjestelmää vähentävät yritysten intoa rajat ylittävään kauppaan ja estävät kuluttajia hyötymästä kilpailukykyisimmistä tarjouksista ja verkon tarjoamasta valinnanvarasta.

·EU:n kuluttajat voisivat säästää vuosittain 11,7 miljardia euroa, jos verkossa olisi saatavilla koko EU:n laajuinen tavara- ja palveluvalikoima. ·EU:n kuluttajista 61 prosenttia suhtautuu luottavaisesti ostosten tekoon internetin kautta omassa jäsenvaltiossaan sijaitsevalta myyjältä, mutta luottavaisia on vain 38 prosenttia, kun myyjä on toisessa jäsenvaltiossa. ·Vain 7 prosenttia EU:n pk-yrityksistä myy tuotteitaan toisiin maihin. Sisämarkkinoilla yritysten pitäisi voida harjoittaa myyntiä yhteisten sääntöjen pohjalta. Verkkokauppaa koskeva kuluttaja- ja sopimusoikeus on jo joiltakin osin täysin yhdenmukaistettu. Esimerkkejä tästä ovat ennen sopimuksen tekemistä kuluttajille annettavat tiedot tai säännöt, jotka koskevat kuluttajien oikeutta perua kaupat. Toisia sopimusnäkökohtia (kuten käytettävissä olevat hyvityskeinot, jos tavarat eivät vastaa myyntisopimusta) koskevat vain yhdenmukaistetut EU:n vähimmäisvaatimukset, ja jäsenvaltioilla on mahdollisuus antaa tarkempia sääntöjä. Verkosta ostetun digitaalisen sisällön (esimerkiksi sähköiset kirjat) viallisuuden hyvittämisestä sen sijaan ei ole lainkaan EU-tason eikä monesti kansallisiakaan sääntöjä. Rajat ylittävää digitaalista ja verkkokauppaa koskevien sääntöjen yksinkertaistaminen ja nykyaikaistaminen kannustaa useampia yrityksiä käymään verkkokauppaa rajojen yli ja lisää kuluttajien luottamusta tällaiseen kauppaan. Jos kaikissa jäsenvaltioissa sovellettaisiin samoja sähköisen kaupankäynnin sääntöjä, 57 prosenttia yrityksistä ilmoittaa olevansa valmiit aloittamaan verkkomyynnin toisiin jäsenvaltioihin tai lisäämään sitä. Suotuisten olosuhteiden luomiseksi rajat ylittävälle verkkokaupalle komissio aikoo vuoden 2015 työohjelmansa mukaisesti tehdä muutetun säädösehdotuksen myyntisopimuksen osapuolten keskeisten oikeuksien ja velvoitteiden saattamiseksi entistä yhdenmukaisemmiksi, jotta myyjät voisivat luottaa oman maansa lainsäädäntöön. Tähän päästään etenkin säätämällä oikeussuojakeinoista sopimusvelvoitteen laiminlyönnin vuoksi ja lakisääteisen takuun asianmukaisesta kestosta. Tällä pyritään varmistamaan, että kauppiaat eivät sisämarkkinoilla karttele rajat ylittävää myyntiä velvoittavien kansallisten kuluttajasopimussäännösten erojen tai tuotekohtaisten, esimerkiksi pakkausmerkintöjä koskevien, sääntöjen erojen vuoksi. Yhtenäisten sääntöjen laatiminen ei kuitenkaan vielä riitä. Verkko-ostoksia ja digitaalista kaupankäyntiä koskevat kuluttajasäännöt on pantava täytäntöön nopeammin, joustavammin ja johdonmukaisemmin, jotta kuluttajansuoja todella toimisi. Komissio aikoo tehdä ehdotuksen kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen tarkistamisesta siten, että selkiytetään ja kehitetään täytäntöönpanoviranomaisten toimivaltaa ja parannetaan niiden markkinavalvonnan ja varoitusmekanismien koordinointia, jotta rikkomukset havaittaisiin nopeammin. Lisäksi komissio aikoo perustaa vuonna 2016 EU:n laajuisen verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin. Komissio aikoo tehdä ennen vuoden 2015 loppua muutetun ehdotuksen, joka kattaa digitaalisen sisällön ostoa verkossa koskevat yhdenmukaiset EU:n säännöt ja jonka ansiosta kauppiaat voivat luottaa oman maansa kansallisten lakien soveltamiseen siten, että sopimuksia koskevat tietyt keskeiset ja pakolliset EU-tason oikeudet, kun on kyse jäsenvaltioiden sisäisestä ja rajat ylittävästä tavaroiden verkkokaupasta. Komissio aikoo tehdä ehdotuksen kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen tarkistamisesta tehokkaampien yhteistyömekanismien kehittämiseksi. 2.2.Kohtuuhintaiset ja laadukkaat valtioiden rajat ylittävät pakettipalvelut Kohtuuhintaiset ja laadukkaat valtioiden rajat ylittävät pakettipalvelut voivat lisätä kuluttajien luottamusta rajat ylittävään verkkokauppaan. Sidosryhmät valittavat avoimuuden puutteesta, pienten lähetysten kohtuuttomista kustannuksista ja rajat ylittävään kuljetukseen tavallisesti osallistuvien eri toimijoiden yhteentoimivuuden puutteesta, josta aiheutuu vaivaa lopulliselle kuluttajalle. ·Niistä yrityksistä, jotka eivät tällä hetkellä myy verkossa mutta pyrkivät siihen, 62 prosenttia pitää liian korkeita kuljetuskustannuksia ongelmana. ·Kansallisten postitoiminnan harjoittajien rajat ylittävistä pakettitoimituksista veloittamat taulukkohinnat ovat arviolta vähintään kaksin- ja jopa viisinkertaiset kotimaanhintoihin verrattuna. Pakettipalvelujen kalleus ja tehottomuus ei saisi muodostaa estettä rajat ylittävälle verkkokaupalle. Toimiala on itse laatinut yhteisiä sääntöjä ja aikoo toimittaa niistä tietoja komissiolle kesäkuussa 2015. Itsesääntelyssä keskitytään laatua ja yhteentoimivuutta koskeviin näkökohtiin, kuten pakettien seuranta- ja jäljitysjärjestelmiin ja toimitusten nopeuttamiseen, mutta siinä ei käsitellä hintakysymyksiä eikä lakisääteistä valvontaa. Komissio arvioi toimialan toteuttamia toimia ja ryhtyy täydentäviin toimenpiteisiin, joilla parannetaan eurooppalaisten kuljetusten, mukaan lukien pienten lähetysten, hinnoittelun avoimuutta ja tehostetaan rajat ylittävien pakettipalvelumarkkinoiden lakisääteistä valvontaa toimivien rajat ylittävien pakettipalvelujen takaamiseksi. Komissio arvioi lisätoimenpiteiden tarvetta kahden vuoden kuluttua toimenpiteiden hyväksymisestä ottaen tapahtuneen edistyksen asianmukaisesti huomioon. Komissio ryhtyy vuoden 2016 alkupuoliskolla toimenpiteisiin hinnoittelun avoimuuden lisäämiseksi ja pakettipalvelujen lakisääteisen valvonnan tehostamiseksi. 2.3.Perusteettomien maarajoitusten ehkäiseminen Maarajoituksilla tarkoitetaan sellaisia verkkokauppiaiden kaupallisista syistä noudattamia käytäntöjä, jotka johtavat pääsyn kieltämiseen toisissa jäsenvaltioissa toimiville verkkosivuille. Vaikka kuluttajalla olisikin pääsy kyseisille verkkosivuille, he eivät voi ostaa tuotteita tai palveluja niiden kautta. Kuluttaja saatetaan myös ohjata saman yrityksen paikalliselle verkkosivulle, jossa on eri hinnat tai eri tuotteet tai palvelut. Toisinaan maarajoituksia käytetään siten, että myynti on mahdollista, mutta hinnat määräytyvät automaattisesti erilaisiksi maantieteellisen sijainnin perusteella, esimerkiksi jos vuokrattaessa autoa verkon välityksellä asiakkaat yhdessä jäsenvaltiossa maksavat samanlaisesta vuokrauksesta samassa kohteessa enemmän kuin verkkoasiakkaat toisessa jäsenvaltiossa. Maarajoitukset ovat yksi yritysten monista keinoista eriyttää markkinoita kansallisten rajojen mukaan (alueelliset rajoitukset). Ne rajoittavat kuluttajien mahdollisuuksia ja valinnanvaraa ja aiheuttavat sen vuoksi huomattavasti tyytymättömyyttä kuluttajissa ja hajaannusta sisämarkkinoilla. ·Euroopan kuluttajakeskusten verkoston saamista hintaeroja tai muuta kuluttajien maantieteellistä syrjintää koskevista valituksista 74 prosenttia liittyi rajat ylittäviin verkko-ostoksiin. Maarajoitukset voivat johtua toimijoiden yksipuolisista päätöksistä markkinoilla, markkinoiden jakamista koskevista kilpailijoiden välisistä sopimuksista tai vertikaalisista sopimuksista (jotka koskevat jakeluoikeuksia tietyllä alueella). Toisinaan tarjonnan rajoitukset ja niistä johtuvat hintaerot voivat olla perusteltuja esimerkiksi, jos myyjän on täytettävä tietyt lakisääteiset velvollisuudet. Monissa tapauksissa verkkokauppaan sovellettavat maarajoitukset eivät kuitenkaan ole perusteltuja. Tällaiset perusteettomat käytännöt olisi selkeästi kiellettävä, jotta EU:n kuluttajat ja yritykset saisivat sisämarkkinoista täyden hyödyn suuremman valikoiman ja alempien hintojen muodossa. Komissio aikoo tehdä vuoden 2016 alkupuoliskolla lainsäädäntöehdotuksia perusteettomien maarajoitusten poistamiseksi. Niitä saattavat olla muun muassa sähköisen kaupankäynnin puitteiden ja palveludirektiivin 20 artiklalla vahvistettujen puitteiden kohdennettu muuttaminen.

Komissio aikoo myös käynnistää kilpailualaa koskevan selvityksen, jossa keskitytään kilpailulainsäädännön soveltamiseen sähköisen kaupankäynnin alalla. 2.4.Digitaalisen sisällön saannin parantaminen – nykyaikainen, eurooppalaisempi tekijänoikeusjärjestelmä Tekijänoikeudet tukevat luovaa toimintaa ja kulttuuriteollisuutta Euroopassa. EU:n kilpailukyky maailmalla on voimakkaasti riippuvaista luovuudesta, ja EU on maailman kärjessä tietyillä tekijänoikeusvaltaisilla aloilla. Digitaalinen sisältö on yksi digitaalitalouden keskeisistä kasvutekijöistä. Eurooppalaisista 56 prosenttia käyttää internetiä kulttuuritarkoituksiin. Digitaalisen viihteen ja mediasisällön ostamiseen käytettävien rahamäärien ennustetaan kasvavan kaksinumeroista tahtia (noin 12 prosenttia) seuraavien viiden vuoden aikana. Kulutuskäyttäytyminen on muuttumassa, sillä sisältöä katsellaan yhä enemmän mobiililaitteilla, ja kuluttajat odottavat mistä tahansa peräisin olevan sisällön olevan saatavilla siitä riippumatta, missä he itse ovat. Tekijänoikeussuojattujen sisältöpalvelujen rajat ylittävää saatavuutta ja palvelujen siirrettävyyttä koskevat rajoitukset ovat edelleen yleisiä, etenkin audiovisuaalisten ohjelmien osalta. Palvelujen siirrettävyyteen liittyy usein se ongelma, että kuluttajia estetään tekijänoikeussyihin vedoten käyttämästä kotimaassaan hankkimiaan sisältöpalveluja (esimerkiksi videopalveluja) heidän ylitettyään maiden rajan EU:n sisällä. ·Digitaalipalvelujen verkkomyyntiä henkilöasiakkaille harkitsevista yrityksistä 45 prosenttia pitää ongelmallisena tekijänoikeusrajoituksia, jotka haittaavat myyntiä ulkomaille. ·Alle 4 prosenttia kaikesta tilausvideosisällöstä EU:ssa on saatavissa rajojen yli. Lisäksi yrittäessään päästä näkemään ja ostaa tekijänoikeussuojattua sisältöä verkossa toisesta jäsenvaltiosta kuluttajat saavat toisinaan ilmoituksen, että sisältö ei ole käytettävissä tai se ei ole saatavissa kyseistä maasta käsin. Tilanne liittyy osittain tekijänoikeuksien alueellisuuteen ja tekijänoikeuksien selvittämiseen liittyviin vaikeuksiin. Joskus käytettävissä olon ja/tai saatavuuden puute voi johtua oikeuksien haltijoiden ja jakelijoiden välisistä sopimusrajoitteista tai jakelijoiden liiketoimintaa koskevista päätöksistä. Tähän saattaa toisinaan olla syynä alueellisen yksinoikeuden merkitys tietynlaisten (audiovisuaalisten) teosten rahoituksessa. Tekstin ja datan louhintaan (eli tekstin ja datan kopioiminen merkityksellisten korrelaatioiden tai esiintymien löytämiseksi) perustuvaan tutkimukseen liittyvää sekä kaupallista että epäkaupallista innovointia saattavat haitata epäselvä oikeudellinen kehys ja erilaiset kansalliset lähestymistavat. Saattaa olla tarpeen lisätä oikeusvarmuutta, jotta tutkijat ja oppilaitokset voisivat hyödyntää tekijänoikeussuojattua materiaalia laajemmin, myös rajojen yli, ja jotta ne voisivat hyötyä tekniikan tarjoamista mahdollisuuksista ja rajat ylittävästä yhteistyöstä. Samoin kuin muidenkin tekijänoikeuksia koskevien ehdotusten kohdalla on arvioitava toimenpiteen vaikutukset kaikkiin asianomaisiin osapuoliin. Tekijänoikeuksien yksityisoikeudellisen täytäntöönpanon on oltava tehokasta ja tasapuolista, jotta näitä oikeuksia voidaan suojata kaupallisessa laajuudessa tehdyiltä rikkomuksilta. Tällä on ratkaiseva merkitys innovointiin investoimisen ja työpaikkojen luomisen kannalta. Lisäksi on selvennettävä sääntöjä, joita sovelletaan verkossa toimivien välittäjien toimintaan tekijänoikeussuojattujen teosten suhteen, erityisesti kun otetaan huomioon välittäjien lisääntyvä osallistuminen sisällön jakeluun. On myös harkittava toimenpiteitä, joilla varmistettaisiin oikeudenmukaiset korvaukset teosten tekijöille, jotta sisältöä olisi mielekästä tuottaa tulevaisuudessakin. Eurooppa tarvitsee yhdenmukaisempaa tekijänoikeusjärjestelmää, joka kannustaa luovaan toimintaan ja investoimaan mutta mahdollistaa sisällön siirtämisen ja kuluttamisen rajojen yli, mikä rikastaa entisestään Euroopan kulttuurista monimuotoisuutta. Komissio aikoo ehdottaa tätä varten ratkaisuja, joilla maksimoidaan tarjonta käyttäjille ja avataan uusia mahdollisuuksia sisällön luojille samalla kun turvataan EU:n mediasisällön ja innovatiivisen sisällön rahoitus. Lisäksi komissio aikoo tarkastella satelliitti- ja kaapelidirektiiviä arvioidakseen tarvetta laajentaa sen soveltamisalaa yleisradioyhtiöiden verkkolähetyksiin sekä kartoittaa muiden sellaisten toimenpiteiden tarvetta, joilla voidaan parantaa yleisradioyhtiöiden palvelujen saantia rajojen yli Euroopassa. Komissio tekee ennen vuoden 2015 loppua lainsäädäntöehdotuksia, joilla pyritään vähentämään kansallisten tekijänoikeusjärjestelmien välisiä eroja ja laajennetaan teosten saatavuutta verkossa kuluttajille kaikkialla EU:ssa muun muassa uusilla yhdenmukaistamistoimilla. Ehdotuksiin sisältyy seuraavat: i) laillisesti hankitun sisällön siirrettävyys, ii) rajat ylittävä pääsy laillisesti ostettuihin verkkopalveluihin kunnioittaen oikeuksien arvoa audiovisuaalialalla, iii) lisää oikeusvarmuutta sisällön rajat ylittävään käyttöön tietyissä tarkoituksissa (esimerkiksi tutkimus, koulutus, tekstin ja datan louhinta) säätämällä yhdenmukaisista poikkeuksista, iv) selvennystä sääntöihin, joita sovelletaan verkossa toimivien välittäjien toimintaan tekijänoikeussuojatun sisällön suhteen, ja v) teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanon nykyaikaistaminen vuonna 2016 keskittyen erityisesti kaupallisessa laajuudessa tehtyihin rikkomuksiin (ns. ”seuraa rahaa” -lähestymistapa) sekä täytäntöönpanon toimivuuteen yli rajojen. 2.5.Arvonlisäverosta aiheutuvien rasitteiden ja esteiden vähentäminen rajat ylittävässä kaupassa Monien erilaisten kansallisten järjestelmien soveltaminen on todellinen haitta yrityksille, jotka yrittävät käydä kauppaa rajojen yli sekä perinteisesti että verkossa. Vuoden 2015 tammikuun alusta tulivat voimaan uudet palvelujen suorituspaikkaa koskevat säännöt (joita kaikki 28 jäsenvaltiota kannattivat), joiden perusteella arvonlisävero kannetaan kaikista televiestintäpalveluista, radio- ja televisiolähetyspalveluista sekä sähköisistä palveluista asiakkaan eikä palvelujen suorittajan sijoittautumismaassa. Samalla on otettu käyttöön sähköinen rekisteröinti- ja maksujärjestelmä, joka pienentää yritysten kuluja ja hallinnollista rasitetta. Se olisi laajennettava koskemaan myös verkossa EU:n sisältä ja ulkopuolelta tilattuja tavaroita. Yritykset voisivat silloin tehdä yhden ilmoituksen ja suorittaa yhden maksun omassa maassaan sen sijaan, että niiden on ilmoitettava ja maksettava arvonlisävero jokaiseen jäsenvaltioon, jossa niillä on asiakkaita. Nykyään verkon kautta kolmannesta maasta tilatut tavarat hyötyvät pieniä lähetyksiä koskevasta vapautuksesta, jonka ansiosta niistä ei tarvitse maksaa arvonlisäveroa, kun ne lähetetään yksityisasiakkaille EU:ssa. Ne saavat tästä kilpailuetua verrattuna tavarantoimittajiin EU:ssa, ja markkinavääristymiä on jo havaittu useissa jäsenvaltioissa. Tällaista vapautusta ei enää tarvittaisi, jos arvonlisävero kannettaisiin yhden yksinkertaistetun sähköisen rekisteröinti- ja maksujärjestelmän avulla. ·Arvonlisäverosääntöjen noudattamisesta aiheutuu vähintään 5 000 euron vuosikustannukset jokaisen kohdejäsenvaltion osalta sellaisille EU:n yrityksille, jotka haluavat käydä rajat ylittävää kauppaa. ·EU:n yritykset joutuvat vääristyneeseen kilpailutilanteeseen suhteessa EU:n ulkopuolisiin yrityksiin, jotka voivat myydä tavaraa ilman arvonlisäveroa. Tämä vääristymä alentaa EU:n yritysten liikevaihtoa vuosittain jopa 4,5 miljardilla eurolla. Komissio pyrkii minimoimaan erilaisista arvonlisäverojärjestelmistä rajat ylittävälle sähköiselle kaupankäynnille aiheutuvan rasitteen, tarjoamaan tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n yrityksille ja varmistamaan, että arvonlisäverotulot päätyvät sille jäsenvaltiolle, jossa kuluttaja on. Komissio aikoo myös selvittää, miten tiettyjen sähköisten palvelujen, kuten sähköisten kirjojen ja verkkojulkaisujen, verokohtelua tulisi käsitellä arvonlisäveron yleisen uudistamisen yhteydessä. Lisäksi komissio aikoo pian esittää välittömään verotukseen liittyvän toimintasuunnitelman yhtiöverotusta koskevan lähestymistavan uudistamisesta sisämarkkinoilla. Sen mukaan liikevoittoa olisi verotettava siellä, missä arvo on syntynyt, digitaalitalous mukaan lukien. Komissio tekee vuoden 2016 aikana lainsäädäntöehdotuksia, joilla kevennetään erilaisista arvonlisäverojärjestelmistä yrityksille aiheutuvaa hallinnollista rasitetta. Ehdotuksiin sisältyy i) nykyisen sähköisen rekisteröinti- ja maksujärjestelmän laajentaminen EU:n sisäiseen ja kolmansien maiden kanssa käytävään tavaroiden verkkokauppaan; ii) koko EU:n kattava yksinkertaistus (arvonlisäveron alaraja), jolla autetaan pieniä aloittelevia sähköisen kaupan yrityksiä; iii) kotivaltion harjoittaman valvonnan salliminen mukaan lukien arvonlisäverotuksen yhtenäinen tarkastusmalli rajat ylittäviä yrityksiä varten; iv) arvonlisäverovapautuksen poistaminen EU:n ulkopuolelta tulevilta pieniltä lähetyksiltä.

3.Suotuisten ja tasapuolisten olosuhteiden luominen edistyneille digitaaliverkoille ja innovatiivisille palveluille Digitaalisten sisämarkkinoiden perustaksi tarvitaan varmoja, luotettavia, nopeita ja kohtuuhintaisia verkkoja ja palveluja, jotka suojelevat kuluttajien perusoikeuksia eli oikeutta yksityisyyteen ja henkilötietojen suojaan mutta innostavat samalla innovointiin. Tämä edellyttää vahvaa, kilpailukykyistä ja dynaamista televiestintäalaa, joka tekee tarvittavat investoinnit ja hyödyntää erilaisia innovaatioita, kuten pilvipalveluja, massadatasovelluksia ja esineiden internetiä. Joidenkin internetalustojen markkinavoima saattaa olla ongelmallinen. Tämä koskee varsinkin suurimpia alustoja, joilla on yhä suurempi merkitys muille toimijoille markkinoilla. 3.1.Tarkoituksenmukaiset televiestinnän säännöt Tieto- ja viestintätekniikan verkot muodostavat digitaalituotteiden ja -palvelujen tukirakenteen. Niillä voidaan tukea kaikkia elämänaloja ja edistää Euroopan talouden elpymistä. Toimivat markkinat tarjoavat kohtuuhintaisen pääsyn suorituskykyiseen kiinteään ja langattomaan laajakaistainfrastruktuuriin. EU:n televiestintäsääntöjen peräkkäisillä uudistuksilla yhdessä EU:n kilpailusääntöjen soveltamisen kanssa on ollut ratkaiseva vaikutus siihen, että markkinoilla on enemmän kilpailua, hinnat ovat alentuneet ja kuluttajille ja yrityksille tarjottujen palvelujen laatu on parantunut. Tehokas kilpailu edistää ratkaisevasti investointia televiestintäverkkoihin. Alalla on käynnissä rakennemuutos, ja se kärsii edelleen erillisistä kansallisista markkinoista, sääntelyn epäjohdonmukaisuudesta ja ennakoitavuuden puutteesta eri puolilla EU:ta varsinkin radiotaajuuksien osalta sekä riittämättömästä investoinnista etenkin maaseudulla. Nämä ovat ongelmia, joita ei saada täysin ratkaistua televiestintäalan sisämarkkinoita koskevan paketin yhteydessä parhaillaan käytävissä neuvotteluissa. Tämän vuoksi komissio pyrkii nostamaan prosessin tavoitetasoa tarkastelemalla kaikkea voimassa olevaa lainsäädäntöä ja tekemällä tarvittavia muutosehdotuksia. Tärkeä ensiaskel on televiestintäalan sisämarkkinoita koskevan paketin hyväksyminen. Komissio odottaa, että sen myötä saadaan selkeät ja yhdenmukaiset säännöt verkon neutraaliudesta ja huomattavaa edistystä etenkin dataa koskevien verkkovierailun lisämaksujen poistamiseksi kokonaan. Radiotaajuuksilla on ratkaiseva vaikutus laajakaistapalvelujen yleistymiseen. Niitä hallinnoidaan kansallisesti, ja jäsenvaltiot saavat merkittäviä tuloja taajuusoikeuksien myynnistä. Nämä tulot jäävät kyseiselle jäsenvaltiolle. Taajuuksien kansallinen hallinnointi johtaa kuitenkin hyvin erilaisiin ehtoihin (esimerkiksi toimilupien kesto ja kattavuusvaatimukset vaihtelevat). Koska kansallisella tasolla tapahtuvaa taajuuksien jakamista koskevia yhtenäisiä EU:n laajuisia tavoitteita ja kriteereitä ei ole, koko Euroopassa esiintyy esteitä päästä mukaan toimintaan, kilpailu vaikeutuu ja sijoittajien kaipaama ennakoitavuus vähenee. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi hallinnoitava radiotaajuuksia yhdenmukaisemmissa puitteissa, jotka vastaisivat paremmin digitaalisten sisämarkkinoiden tarpeita. Komissio aikoo tehdä 700 MHz:n taajuusalueen koordinoitua vapauttamista koskevia ehdotuksia ottaen huomioon myös audiovisuaalimedian jakelua koskevat erityistarpeet. Kyseinen taajuusalue soveltuu erityisen hyvin laajakaistapalvelujen tarjoamiseen maaseudulla. Tarvitaan kuitenkin myös perusteellisempia muutoksia siihen, miten taajuuksia hallinnoidaan ja säännellään, koska niillä on ratkaiseva merkitys liitettävyyden kannalta. Esimerkiksi 800 MHz:n taajuusalueen (alkuperäinen taajuusylijäämäalue) hidas ja vielä keskeneräinen vapauttaminen langattomia laajakaistoja varten on haitannut 4G-verkkojen ja tälle taajuudelle soveltuvien älypuhelinten leviämistä. Kiinteiden verkkojen alalla ei myöskään ole kuin vähän täysimittaista infrastruktuurikilpailua lukuun ottamatta erittäin tiheään asuttuja alueita, joilla oli jo ennestään kaapeliverkot tai joilla paikalliset viranomaiset ovat olleet aktiivisia. Tarvitaan yksinkertaisempaa ja kohtuullisempaa sääntelyä sellaisia alueita varten, joilla esiintyy infrastruktuurikilpailua alueellisessa tai kansallisessa laajuudessa. Erittäin suuren kapasiteetin verkkojen käyttöönottoa pitää edistää samalla kun ylläpidetään tehokasta kilpailua ja riskeihin nähden kohtuullista tuottoa. On myös harkittava, miten vaikeimmin saavutettavat alueet saadaan katettua ja yleisen edun mukaiset tavoitteet (kuten koulujen, yliopistojen ja tutkimuslaitosten liittäminen korkean kapasiteetin verkkoihin) saavutettua. Tätä käsitellään myös yleispalveludirektiivin tarkistuksen yhteydessä. Markkinoiden ja teknologian muutokset edellyttävät institutionaalisen kehyksen lujittamista. Lisäksi on lujitettava sellaisten elinten asemaa, joissa jäsenvaltioiden viranomaiset ovat edustettuina, kuten Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelin tai radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä ryhmä. Televiestintäoperaattorit kilpailevat sellaisten palvelujen kanssa, joita loppukäyttäjät yhä enemmän käyttävät perinteisten sähköisen viestinnän palvelujen, kuten puhelinpalvelujen, sijasta, mutta joihin ei sovelleta samoja sääntöjä. Televiestintäsääntöjen tarkistuksessa tarkastellaan, miten toimijoille voitaisiin tarjota tasapuoliset edellytykset niiltä osin kuin ne tarjoavat kilpailevia palveluja ja miten samalla voitaisiin saavuttaa EU:n pitkän aikavälin liitettävyystarpeet. Komissio aikoo tehdä vuonna 2016 ehdotuksia televiestintäalan sääntelykehyksen muuttamiseksi perusteellisesti. Niissä keskitytään i) soveltamaan yhdenmukaista sisämarkkinalähestymistapaa taajuuksien hallinnointiin; ii) luomaan edellytykset todellisia sisämarkkinoita varten puuttumalla sääntelyn hajanaisuuteen, jolloin tehokkaat verkko-operaattorit ja palveluntarjoajat saavat mittakaavaetua ja kuluttajansuoja vahvistuu; iii) huolehtimaan markkinatoimijoiden tasapuolisista toimintaedellytyksistä ja sääntöjen johdonmukaisesta soveltamisesta; iv) tarjoamaan kannustimia investointiin nopeisiin laajakaistaverkkoihin (mukaan lukien yleispalveludirektiivin tarkistus); v) tehostamaan sääntelyn institutionaalista kehystä. 3.2.Mediakehys 2000-luvulle Audiovisuaalialaan vaikuttavat tekniikan nopeat muutokset ja uusien sisällön jakelumallien kehitys. Katsojat hankkivat audiovisuaalista sisältöä internetistä yhä erilaisemmin tavoin, ja kannettavat laitteet (kuten älypuhelimet) muuttavat katselutottumuksia. Audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi on helpottanut audiovisuaalisten ohjelmien ja mediapalvelujen liikkuvuutta EU:ssa. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvat jo sekä perinteiset televisiolähetykset että tilattavat audiovisuaaliset mediapalvelut, ja siinä asetetaan vähimmäisvaatimukset molemmille palveluille. Tilattavia palveluja koskevat kuitenkin joiltain osin vähemmän tiukat vaatimukset, sillä käyttäjillä on enemmän valinnanvaraa ja he voivat vaikuttaa enemmän sisältöön ja katseluaikaan. Sääntelykehys on helpottanut vireiden markkinoiden syntyä. On tärkeää varmistaa, että se pysyy täysin markkinoiden ja tekniikan kehityksen tasalla. Komissio aikoo tarkastella, olisiko nykyistä perinteisiin radio- ja televisiolähetyksiin ja tilattaviin palveluihin sovellettavien sääntöjen järjestelmää mukautettava. Se aikoo myös harkita, olisiko nykyisten sääntöjen soveltamisalaa laajennettava uusiin palveluihin ja toimijoihin, joita ei nykyisellään pidetä direktiivissä tarkoitettuina audiovisuaalisina mediapalveluina, ja/tai palveluntarjoajiin, jotka ovat maantieteellisesti nykyisen soveltamisalan ulkopuolella. Komissio aikoo myös valmistella toimenpiteitä, joilla edistetään eurooppalaisia teoksia sisältävien katalogien jakelua tilausvideoalustoilla. Komissio aikoo tarkistaa audiovisuaalisia mediapalveluja koskevaa direktiiviä keskittyen sen soveltamisalaan ja kaikkia markkinatoimijoita koskevien sääntöjen luonteeseen sekä etenkin toimenpiteisiin eurooppalaisten teosten esiin tuomiseksi ja alaikäisten suojelua ja mainontaa koskeviin sääntöihin. 3.3.Asianmukainen sääntely-ympäristö alustoille ja välittäjille 3.3.1.Verkkoalustojen asema Verkkoalustoilla (esimerkiksi hakukoneet, sosiaalinen media, sähköisen kaupankäynnin alustat, sovelluskaupat, hintavertailuverkkosivut) on yhä keskeisempi asema sosiaalisessa ja talouselämässä: niiden avulla kuluttajat löytävät verkosta tietoa ja yritykset voivat hyödyntää sähköisen kaupankäynnin etuja. Euroopalla on paljon potentiaalia tällä alalla, mutta kehitystä hidastaa markkinoiden hajanaisuus, joka vaikeuttaa yritystoiminnan laajentamista. Alustat tuottavat, keräävät ja hallinnoivat valtavia määriä dataa asiakkaistaan, ja ne käyttävät algoritmeja muuntaakseen datan käyttökelpoiseksi tiedoksi. Tällaisen datan kasvu on eksponentiaalista – kaikesta internetissä kiertävästä datasta 90 prosenttia on luotu lyhyemmässä ajassa kuin kahden viime vuoden aikana. Lisäksi alustat ovat osoittautuneet digitaalitalouden innovaattoreiksi auttamalla pienyrityksiä siirtymään verkkoon ja saavuttamaan uusia markkinoita. Uudet alustat, jotka toimivat liikkuvuuspalvelujen, matkailun, musiikin, audiovisuaalisisällön, koulutuksen, rahoituksen, majoituksen ja rekrytoinnin aloilla, ovat haastaneet nopeasti ja perusteellisesti perinteiset liiketoimintamallit, ja ne kasvavat eksponentiaalisesti. Jakamistalouden nousu tarjoaa myös mahdollisuuksia lisätä tehokkuutta, kasvua ja työpaikkoja parantamalla kuluttajien valinnanvaraa, mutta se saattaa nostaa myös esiin uusia sääntelyyn liittyviä kysymyksiä.

Vaikka alustojen vaikutus riippuu kunkin alustan tyypistä ja niiden markkinavoimasta, jotkut alustat voivat säännellä pääsyä verkkomarkkinoille ja vaikuttaa huomattavasti siihen, miten eri markkinatoimijat saavat rahaa. Tämä on aiheuttanut monenlaista huolta joidenkin alustojen kasvavasta markkinavoimasta. Ongelmia ovat esimerkiksi avoimuuden puute alustojen hankkimien tietojen käyttötavasta, niiden vahva neuvotteluvoima verrattuna niiden asiakkaisiin, mikä saattaa (etenkin pk-yritysten osalta) heijastua niiden ehtoihin, niiden omien palvelujen edistäminen kilpailijoille haitallisella tavalla sekä läpinäkymätön hinnoittelu tai hinnoittelua ja myyntiehtoja koskevat rajoitukset. Jotkut verkkoalustat ovat kehittyneet toimijoiksi, jotka kilpailevat monilla talouden aloilla, ja niiden markkinavoiman käyttöön liittyy monia kysymyksiä, joita on syytä analysoida laajemminkin kuin sovellettaessa kilpailulainsäädäntöä yksittäistapauksiin. 3.3.2.Laittoman sisällön torjunta internetissä Internetin kehitykseen Euroopassa on liittynyt sähköistä kaupankäyntiä koskevaan direktiiviin kirjattu periaate, jonka mukaan internetin välityspalvelujen tarjoajat eivät ole vastuussa siirtämästään, tallentamastaan tai ylläpitämästään sisällöstä, kunhan niiden toiminta on täysin passiivista. Välittäjien on sen sijaan aktiivisesti toimittava laittomaksi havaitun sisällön poistamiseksi, oli kyse sitten laittomaan toimintaan, kuten terrorismiin tai lapsipornografiaan, liittyvästä tiedosta tai muiden omistusoikeuksia (kuten tekijänoikeutta) loukkaavasta tiedosta. Nykyään laittomaan sisältöön pääsyn estäminen ja sen poistaminen on järjestelmien ylläpitäjille hidasta ja vaikeaa, ja vahingossa saatetaan poistaa myös laillista sisältöä. Sidosryhmistä 52,7 prosenttia pitää laittoman sisällön vastaisia toimia usein tehottomina ja katsoo, että toimien avoimuus on puutteellista. Kansallisten käytäntöjen erot voivat haitata lainvalvontaa (mikä haittaa verkkorikollisuuden torjuntaa) ja heikentää luottamusta internetiin. Internetissä olevan digitaalisen sisällön määrän kasvaessa nykyjärjestelmät joutuvat todennäköisesti yhä suuremmalle koetukselle. Aina ei ole helppoa rajata, mitä välittäjät voivat tehdä välittämälleen, tallentamalleen tai ylläpitämälleen sisällölle ennen kuin ne menettävät sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin tarjoamat vastuuvapaudet. Viimeaikaiset tapahtumat ovat lisänneet julkista keskustelua siitä, pitäisikö yleistä suojelutasoa internetin laittomalta materiaalilta parantaa. Verkkoalustoja koskevan arviointinsa kanssa samaan aikaan komissio aikoo analysoida uusien toimenpiteiden tarvetta laittoman sisällön torjumiseksi internetissä. Se kiinnittää siinä yhteydessä asianmukaisesti huomiota toimenpiteiden vaikutukseen sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen, jotka ovat perusoikeuksia. Tämä koskee esimerkiksi tehokkaita menetelmiä laittoman sisällön poistamiseksi välttäen samalla poistamasta laillista sisältöä, sekä sitä, vaaditaanko välittäjiltä suurempaa vastuuta ja huolellisuutta (varmistamisvelvollisuutta) verkkojen ja järjestelmien hallinnassa. Komissio aikoo käynnistää ennen vuoden 2015 loppua kokonaisvaltaisen arvioinnin, joka koskee verkkoalustojen asemaa, mukaan lukien jakamistaloudessa, ja verkossa toimivia välittäjiä. Siinä käsitellään muun muassa seuraavanlaisia kysymyksiä: i) avoimuus esimerkiksi hakutulosten suhteen (liittyykö niihin maksettuja linkkejä ja/tai mainontaa); ii) alustojen keräämien tietojen käyttö; iii) alustojen ja palveluntarjoajien suhteet; iv) käytännön esteet, jotka rajoittavat ihmisten ja yritysten mahdollisuutta vaihtaa alusta toiseen; v) parhaat tavat puuttua laittomaan sisältöön internetissä. 3.4.Lisää luottamusta digitaalipalveluihin ja henkilötietojen käsittelyyn ja parannuksia niiden turvallisuuteen Kyberuhat ovat valtioiden rajat ylittävä ongelma. Ne vaikuttavat kielteisesti EU:n talouteen, kansalaisten perusoikeuksiin ja ylipäätään yhteiskuntaan. Rikosten (esim. tiedon kaappaaminen, verkkomaksupetokset, identiteettivarkaus, liikesalaisuuksien varastaminen) määrän kasvu johtaa merkittäviin taloudellisiin tappioihin. Ne johtavat usein palvelujen häiriintymiseen ja perusoikeuksien loukkaamiseen ja heikentävät kansalaisten luottamusta toimintaan verkossa. Jäsenvaltiot ja EU:n toimielimet ovat olleet jo pitkään selvillä tarpeesta suojella verkkoja ja kriittistä infrastruktuuria sekä vastata kyberuhkiin tehokkaasti. Ne ovatkin ottaneet käyttöön sekä kansallisia että EU:n tason kyberturvallisuusstrategioita ja -lainsäädäntöä. Merkittävä parannus olisi parhaillaan käsittelyssä olevan verkko- ja tietoturvadirektiivin hyväksyminen. Yksi Euroopan unionin kyberturvallisuusstrategian tärkeimmistä tavoitteista on kehittää kyberturvallisuuteen liittyviä teollisia ja teknologisia voimavaroja. Verkkoturvallisuuden tekniikoiden ja sovellusten nopeasti kehittyvällä alalla on edelleen tiettyjä puutteita. Tämän vuoksi tarvitaan kollektiivisempaa lähestymistapaa, jotta alan eurooppalaiset yritykset pystyisivät lisäämään turvallisempien ratkaisujen tarjontaa ja jotta yritykset, viranomaiset ja kansalaiset ottaisivat niitä enemmän käyttöön. Lisäksi verkkorikollisuuteen kohdistuva tehokas lainvalvonta on välttämätöntä. Komissio on tehnyt tähän liittyviä ehdotuksia Euroopan turvallisuusagendassa. ·Vain 22 prosenttia eurooppalaisista luottaa täysin yrityksiin, jotka tarjoavat esimerkiksi hakukone- tai sähköpostipalveluja tai ylläpitävät sosiaalisten verkkoyhteisöjen sivustoja. ·Internetin käyttäjistä 72 prosenttia on huolissaan siitä, että heiltä kysytään verkossa liikaa henkilötietoja. EU on sitoutunut henkilötietojen ja yksityisyyden korkeatasoiseen suojeluun, joka perustuu perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklaan. Yleinen tietosuoja-asetus lisää luottamusta digitaalisiin palveluihin, sillä se suojelee kuluttajia, kun Euroopan markkinoilla palveluja tarjoavat yritykset käsittelevät heidän henkilötietojaan. Sähköisiin viestintäpalveluihin sovelletaan erityissääntöjä (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi), joita on ehkä arvioitava uudelleen, kunhan EU:n yleisistä tietosuojasäännöistä on päästy yhteisymmärrykseen, varsinkin koska nykyisellään sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin useimpia artikloja sovelletaan ainoastaan sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajiin eli perinteisiin televiestintäyrityksiin. Sen soveltamisalan ulkopuolelle jäävät siis yleensä tietoyhteiskunnan palveluntarjoajat, jotka käyttävät internetiä viestintäpalvelujen tarjoamiseen. Komissio aikoo tehdä vuoden 2016 alkupuoliskolla aloitteen kyberturvallisuutta koskevasta julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudesta verkkoturvallisuuden tekniikoiden ja sovellusten alalla. EU:n uudet tietosuojasäännöt hyväksyttäneen vuoden 2015 loppuun mennessä, minkä jälkeen komissio aikoo tarkistaa sähköisen viestinnän tietosuojadirektiiviä korkeatasoisen tietosuojan varmistamiseksi ja tasapuolisten toimintaedellytysten tarjoamiseksi kaikille markkinatoimijoille. 4.Digitaalitalouden kasvupotentiaalin maksimointi Ei mene enää kymmentäkään vuotta kun suurin osa taloudellisesta toiminnasta riippuu digitaalisista ekosysteemeistä, jotka yhdistävät digitaalista infrastruktuuria, laitteistoja, ohjelmistoja, sovelluksia ja dataa. Kaikkien alojen digitointi on tarpeen, jotta EU voi säilyttää kilpailukykynsä ja vahvan teollisen perustan sekä hallita siirtymää älykkääseen talouteen, joka perustuu teollisuuteen ja palveluihin. Digitaalitalouden arvonlisästä 75 prosenttia tulee perinteisiltä teollisuudenaloilta eikä tieto- ja viestintätekniikan tuotannosta, mutta heikkoutena on se, että yritykset eivät ole integroineet digitaalitekniikkaa osaksi toimintaansa. Vain 1,7 prosenttia EU:n yrityksistä hyödyntää edistyneitä digitaalitekniikoita täysimääräisesti ja 41 prosenttia ei käytä niitä lainkaan. Digitointi tarjoaa uudenlaisia mahdollisuuksia myös muille talouden aloille, kuten liikenteeseen (esim. älykkäät liikennejärjestelmät) tai energia-alalle (älykkäät energiaverkot, älykäs mittaus jne.). EU tarvitsee monenlaisia toimenpiteitä, jotta Euroopan teollisuus olisi kärjessä tieto- ja viestintätekniikan, automaation sekä kestävien tuotanto- ja jalostusteknologioiden kehittämisessä ja hyödyntämisessä tulevaisuuden markkinoita palvelevalla tavalla. Digitaalitalous voi myös lisätä osallisuutta yhteiskunnassa. Kansalaiset ja yritykset eivät vielä saa digitaalisista palveluista (sähköinen hallinto ja sähköiset terveys-, energia- ja liikennepalvelut) täyttä hyötyä. Näiden palvelujen olisi oltava saumattomasti käytettävissä koko EU:n alueella. Komissio aikoo välittää tietoa työmarkkinaosapuolille ja kehottaa niitä sisällyttämään digitaaliset sisämarkkinat työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun Euroopan tasolla. 4.1.Datavetoisen talouden kehittäminen

Massadata, pilvipalvelut ja esineiden internet ovat keskeisiä EU:n kilpailukyvyn kannalta. Dataa pidetään usein talouskasvun, innovoinnin ja digitoinnin nopeuttajana kaikilla talouden aloilla, etenkin pk-yrityksissä (ja aloittelevissa yrityksissä), sekä koko yhteiskunnassa. Massadata ja suurteholaskenta muuttavat myös tutkimuksen tekemistä ja tiedon jakamista, mikä on osatekijä siirryttäessä tehokkaampaan ja tarpeita paremmin vastaavaan avoimeen tieteeseen. ·Massadata-ala kasvaa 40 prosentilla vuodessa eli seitsemän kertaa nopeammin kuin tietotekniikan markkinat. Markkinoiden hajanaisuus ei tarjoa riittävää mittakaavaa siihen, että pilvipalvelut, massadata, datavetoinen tiede ja esineiden internet voisivat saavuttaa täyden potentiaalinsa Euroopassa. Digitaali- ja datateknologian täyden potentiaalin hyödyntäminen edellyttää useiden teknisten ja lainsäädännöllisten esteiden poistamista. Rajoitukset, joita liittyy esimerkiksi datan sijaintiin (jäsenvaltioiden vaatimukset, että data on säilytettävä niiden alueella), pakottavat palveluntarjoajat rakentamaan kallista paikallista infrastruktuuria (datakeskuksia) eri alueille tai maihin. Myös tekijänoikeussääntöjen hajanainen täytäntöönpano ja datan käyttöoikeutta koskevat epäselvyydet haittaavat rajat ylittävän datankäytön ja uusien teknologiasovellusten kehittämistä (esim. tekstin ja datan louhinta). Yksi este datan liikkumiselle rajojen yli ja uusien palvelujen (kuten multimodaalisen matkustamisen tietojärjestelmät, datavetoinen tiede) kehittämiselle on avointen ja yhteentoimivien järjestelmien ja palvelujen puute sekä puutteet datan siirrettävyydessä palvelujen välillä. Vastuuvelvollisuutta koskeva oikeusvarmuus (muu kuin henkilötietoja koskeva vastuu) on tärkeää esineiden internetin leviämisen kannalta. Yritykset ja kuluttajat eivät luota vieläkään tarpeeksi rajat ylittäviin pilvipalveluihin datan varastoinnissa tai käsittelyssä turvallisuuteen, perusoikeuksiin ja yleisemmin tietosuojaan liittyvistä syistä. Tietosuojalainsäädännön uudistamispaketin hyväksymisellä varmistetaan, että henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan yhdenmukaisia ja ajantasaisia sääntöjä koko unionissa. Sopimuksissa on kuitenkin usein suljettu pois pilvipalvelun tarjoajan sopimusvastuu, jos data ei ole enää saatavilla tai se on käyttökelvotonta, tai vastuuta on rajoitettu tiukasti. Sopimuksen purkaminen on usein myös tehty vaikeaksi. Tällöin data ei käytännössä ole siirrettävissä. Tietosuojan sekä nykyinen että tuleva lainsäädäntökehys estää henkilötietojen vapaan liikkuvuuden rajoitukset unionissa. Tämä ei kuitenkaan koske datan vapaan liikkuvuuden rajoituksia muilla perusteilla. Näin ollen jäsenvaltiot eivät voi estää henkilötietojen vapaata liikkuvuutta yksityisyyden ja henkilötietojen suojelun perusteella, mutta ne voivat tehdä sen muilla perusteilla. Kaikki tarpeettomat datan sijaintia EU:n sisällä koskevat rajoitukset olisi poistettava ja ehkäistävä. Komissio aikoo ehdottaa vuonna 2016 datan vapaata liikkuvuutta koskevaa eurooppalaista aloitetta, jolla puututaan muista kuin henkilötietojen suojeluun liittyvistä syistä aiheutuviin vapaan liikkuvuuden esteisiin EU:ssa sekä perusteettomiin datan sijaintia koskeviin rajoituksiin datan varastoinnin ja käsittelyn yhteydessä. Siinä on tarkoitus käsitellä datan omistajuuteen, yhteentoimivuuteen, käytettävyyteen ja saatavuuteen liittyviä kysymyksiä, joita ilmenee yritysten välisissä sekä yritysten ja kuluttajien välisissä suhteissa sekä koneellisesti tuotetun datan ja laitteiden välisen viestinnän yhteydessä. Sillä pyritään edistämään julkisen datan saatavuutta innovoinnin tueksi. Komissio aikoo myös käynnistää eurooppalaisen pilvipalvelualoitteen, joka koskee pilvipalvelujen sertifiointia, palvelusopimuksia, palveluntoimittajien vaihtamista ja avoimen tieteen ja tutkimuksen pilvipalveluja. 4.2.Parempi kilpailukyky yhteentoimivuuden ja standardoinnin avulla Yhteentoimivuus tarkoittaa digitaalitaloudessa sitä, että huolehditaan digitaalisten komponenttien, kuten laitteiden, verkkojen tai tietovarastojen, tehokkaasta kommunikoinnista. Se merkitsee parempia yhteyksiä toimitusketjuissa tai teollisuuden ja palvelualojen välillä. Se merkitsee myös tehokkaampia yhteyksiä rajojen yli, yhteisöjen välillä sekä julkisten palvelujen ja viranomaisten välillä. Eri jäsenvaltioissa kehitetään sähköisen hallinnon palveluja, mutta ne olisi saatava kommunikoimaan toistensa kanssa eikä niitä pitäisi kehittää eristyksissä. Jäsenvaltiot ovat päässeet yhteisymmärrykseen yhteentoimivuuden perusvaatimuksista. Se perustuu komission vuonna 2010 ehdottamaan Euroopan yhteentoimivuusstrategiaan. Tätä strategiaa olisi nyt päivitettävä ja laajennettava. Standardoinnilla on keskeinen rooli uusien teknologioiden yhteentoimivuuden lisäämisessä digitaalisilla sisämarkkinoilla. Se voi osaltaan ohjata uusien teknologioiden kehittämistä. Esimerkkejä tästä ovat langattomat 5G-yhteydet, teollisuus- ja rakennusprosessien digitalisointi (teollisuus 4.0), datavetoiset palvelut, pilvipalvelut, kyberturvallisuus, sähköiset terveys- ja liikennepalvelut ja mobiilimaksut. Keskeinen väline standardoinnissa on unionin tasolla laadittu tieto- ja viestintätekniikan standardointisuunnitelma. On tehtävä kuitenkin vielä enemmän, jotta standardoinnin tulokset pysyisivät teknologioiden muutosten tasalla. Nykyisellään teollisuuden sidosryhmät päättävät alhaalta ylös -menetelmällä, millä aloilla standardeja kehitetään. Tämä tapahtuu yhä useammin Euroopan ulkopuolella, mikä heikentää EU:n pitkän aikavälin kilpailukykyä. Eurooppalaisten olisi määriteltävä, millaisia keskeisiä teknisiä standardeja vielä tarvitaan EU:n teollisuuden ja palvelualan digitoinnin tukemiseksi (esim. esineiden internet, kyberturvallisuus, massadata ja pilvipalvelut), ja annettava standardointielimille valtuudet edetä niiden kehittämisessä nopeasti. Digitaalitaloudessa standardin soveltamisen kannalta olennaiset patentit (standardit, jotka perustuvat patentteihin teollis- ja tekijänoikeuksina) saavat yhä suurempaa merkitystä standardoinnissa, ja ne muodostavat tärkeän osan monien teollisuudenalojen liiketoimintamallista, sillä patenttien avulla voidaan muuttaa tutkimukseen ja innovointiin tehdyt investoinnit rahaksi. Komissio korostaa tarvetta tasapainottaa kehystä, jossa oikeuksien haltijat ja standardin soveltamisen kannalta olennaisten patenttien käyttäjät käyvät neuvottelujaan, jotta lisenssiehdot olisivat tasapuolisia. Lisäksi standardien olemassaolo ei useinkaan riitä takaamaan yhteentoimivuutta, jos tuotteen tai palvelun tarjoajat eivät noudata standardeja sovelluksissaan. Julkisilla hankinnoilla on merkittävä rooli standardien edistämisessä. Jäsenvaltiot ovat laatineet tieto- ja viestintätekniikan standardeja ja yhteentoimivuuden teknisiä eritelmiä koskevia kansallisia hakemistoja ohjatakseen julkisia hankintoja ja nopeuttaakseen standardien käyttöönottoa kansallisilla markkinoilla. Näiden hakemistojen yhdistäminen eurooppalaisiin hakemistoihin vähentäisi EU:n markkinoiden hajanaisuutta. Komissio aikoo esittää integroidun standardointisuunnitelman, jossa määritellään standardoinnin prioriteetit keskittyen sellaisiin teknologioihin ja aloihin, jotka katsotaan digitaalisten sisämarkkinoiden kannalta ratkaiseviksi. Suunnitelma koskee muun muassa olennaista alakohtaista yhteentoimivuutta ja standardeja esimerkiksi terveydenhuollon (telelääketiede, terveysalan mobiilisovellukset), liikenteen (matkojen suunnittelu, e-Freight eli sähköinen rahti), ympäristön ja energian aloilla. Komissio aikoo tarkistaa ja laajentaa Euroopan yhteentoimivuusstrategiaa. 4.3.Osallistava sähköinen yhteiskunta Komissio pyrkii tukemaan digitaalisten sisämarkkinoiden osallistavuutta, jotta kansalaisilla ja yrityksillä olisi tarvittavat taidot voidakseen hyötyä toisiinsa kytkeytyvistä ja monikielisistä sähköisistä palveluista hallinnon, oikeuden, terveydenhuollon, energian ja liikenteen aloilla. 4.3.1. Digitaalitaidot ja asiantuntemus Digitaalitaitoisten työntekijöiden kysyntä kasvaa noin neljällä prosentilla vuodessa. Ellei asiaan puututa määrätietoisesti, pula tieto- ja viestintätekniikan ammattilaisista saattaa johtaa siihen, että vuoteen 2020 mennessä Euroopassa on 825 000 työpaikkaa, joihin ei löydetä päteviä työntekijöitä. Kansalaisten digitaaliset perustaidot ovat parantuneet EU:ssa (nämä taidot oli aiemmin 55 prosentilla ja nyt 59 prosentilla väestöstä), mutta tehtävää on vielä paljon. Työntekijöiden digitaalitaitoja on kohennettava kaikilla talouden aloilla. Tämä koskee myös työnhakijoita heidän työllistettävyytensä parantamiseksi. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiä on muutettava ja mukautettava digitaaliseen vallankumoukseen. Näissä muutoksissa voidaan hyödyntää EU:n tason aloitteita, joita ovat esimerkiksi digitaalialan suuri koalitio, EU:n koodausviikko ja ”avoin koulutus” -aloite. Vastuu opetusohjelmista on jäsenvaltioilla, ja niiden on puututtava nopeasti keskeisten digitaalitaitojen puutteeseen. Komissio tukee niiden pyrkimyksiä ja tekee oman osuutensa digitaalitaitojen ja alan tutkintojen tunnustamisen parantamiseksi ja tieto- ja viestintäteknisen ammattitaidon parantamiseksi Euroopassa. Komissio ottaa digitaalitaidot ja alan asiantuntemuksen keskeiselle sijalle tulevissa osaamista ja koulutusta koskevissa aloitteissaan. 4.3.2. Sähköinen hallinto Euroopan julkisissa palveluissa on tartuttu uuteen teknologiaan vaihtelevasti. Enemmänkin voidaan tehdä julkishallinnon nykyaikaistamiseksi, rajat ylittävän yhteentoimivuuden saavuttamiseksi ja kansalaisyhteyksien helpottamiseksi. Viranomaispalvelujen sähköistäminen on olennaista kansalaisille ja yrityksille tarjottavien palvelujen kustannustehokkuuden ja laadun parantamiseksi. Tehokkuutta parantaisi esimerkiksi ns. yhden kerran periaate, jonka mukaan kansalaisten ja yritysten tarvitsee toimittaa tietonsa vain kerran. Nykyisin viranomaiset hyödyntävät jo hallussaan olevia tietoja vain 48 prosentissa tapauksista pyytämättä niitä toistamiseen. Periaatteen laajempi käyttöönotto (tietosuojalainsäädäntöä noudattaen) tuottaisi EU:n tasolla vuosittain noin 5 miljardin euron nettosäästön vuodesta 2017 alkaen. Komissio aikoo käynnistää yrityksille ja kansalaisille suunnatun, yhden kerran periaatetta koskevan pilottihankkeen ja selvittää mahdollisuuksia EU:n laajuiseen eSafe-sovellukseen (suojattu sähköinen asiakirjahakemisto). Yhden kerran periaatteen laajentaminen rajojen yli toisi digitaalisille sisämarkkinoille lisää tehokkuutta.