KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten perustetun eurooppalaisen rahaston täytäntöönpanosta saavutetuista tuloksista sekä täytäntöönpanoa koskevista laadullisista ja määrällisistä seikoista kaudelta 2007–2009 (25 päivänä kesäkuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/435/EY 48 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen kertomus) /* KOM/2011/0847 lopullinen */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten perustetun eurooppalaisen rahaston täytäntöönpanosta saavutetuista tuloksista sekä täytäntöönpanoa koskevista laadullisista ja määrällisistä seikoista kaudelta 2007–2009 (25 päivänä kesäkuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/435/EY 48 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen kertomus) 1. JOHDANTO Euroopan unioni käynnisti yhteisvastuuta ja maahanmuuttajavirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman vuosiksi 2007–2013. Hankkeen kokonaismäärärahat ovat 4 032 miljoonaa euroa tämänhetkisen tilanteen mukaan[1]. Ohjelma koostuu neljästä rahastosta, ja sen tavoitteena on jäsenvaltioiden vastuiden tasapuolinen jakaminen yhdennetyn ulkorajaturvallisuuden käyttöönotosta sekä yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan täytäntöönpanosta syntyvien taloudellisen kuormitteiden osalta[2]. Yksi neljästä rahastosta on kaudelle 2007–2013 perustettu eurooppalainen rahasto kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten[3] (kotouttamisrahasto, jäljempänä rahasto), jonka viitteelliset määrärahat ovat 825 miljoonaa euroa. Perussäädöksessä, jolla rahasto on perustettu (eli edellä mainittu neuvoston päätös), edellytetään, että komissio antaa välikertomuksen saavutetuista tuloksista sekä rahaston täytäntöönpanoa koskevista laadullisista ja määrällisistä seikoista[4]. Tässä kertomuksessa esitellään vuosien 2007, 2008 ja 2009 ohjelmista saavutettuja tuloksia, jotka on kerätty jäsenvaltioiden vuoden 2010 ensimmäisen vuosipuoliskon aikana toimittamista kertomuksista[5]. Näitä tuloksia on täydennetty vuoden 2011 ensimmäisellä vuosineljänneksellä komission käytettävissä olleilla tiedoilla. 2. RAHASTON TAVOITE, SOVELTAMISALA, TARKOITUS JA PAINOPISTEET Rahaston yleisenä tavoitteena on tukea jäsenvaltioiden toimia, joilla autetaan taloudelliselta, sosiaaliselta, kulttuuriselta, uskonnolliselta, kielelliseltä ja etniseltä taustaltaan erilaisia kolmansien maiden kansalaisia täyttämään oleskelun edellytykset, ja helpottaa heidän kotoutumistaan eurooppalaiseen yhteiskuntaan. Rahaston toteuttamisessa keskitytään ensisijaisesti toimiin, jotka liittyvät vasta maahan saapuneiden kolmansien maiden kansalaisten kotoutumiseen. Tämän tavoitteen edistämiseksi rahastosta tuetaan jäsenvaltioita, kun ne kehittävät ja panevat täytäntöön strategioita kolmansien maiden kansalaisten kotouttamiseksi kaikilla yhteiskunnan eri aloilla. Huomioon otetaan erityisesti periaate, jonka mukaan kotouttaminen on kaksisuuntainen dynaaminen prosessi, jossa sekä maahanmuuttajat että jäsenvaltioiden asukkaat joutuvat joustamaan. Rahaston soveltamisala kattaa laillisesti maassa oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset, eli kaikki henkilöt, jotka eivät ole unionin kansalaisia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Euroopan pakolaisrahaston kohderyhmä ei kuulu tämän rahaston soveltamisalaan. Rahasto edistää seuraavien erityistavoitteiden saavuttamista: a) helpotetaan kolmansien maiden kansalaisten kotoutumisprosessin kannalta merkityksellisten ja sitä tukevien maahanpääsymenettelyjen kehittämistä ja täytäntöönpanoa b) kehitetään ja pannaan täytäntöön vasta maahan saapuneiden kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisprosessia jäsenvaltioissa c) parannetaan jäsenvaltioiden kykyä kehittää, panna täytäntöön, seurata ja arvioida kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevia politiikkoja ja toimenpiteitä d) vaihdetaan tietoja ja parhaita käytänteitä ja tehdään yhteistyötä jäsenvaltioissa ja niiden välillä kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevien politiikkojen ja toimenpiteiden täytäntöönpanossa, seuraamisessa ja arvioimisessa. Rahastosta tuettavien toimien toteuttamisesta vastaavat pääosin jäsenvaltiot jaettua hallinnointia noudattaen. Jäsenvaltioiden laatimien vuosittaisten ohjelmien kautta Euroopan unionin talousarviosta pyritään tukemaan jäsenvaltioiden toimia, jotka liittyvät tiettyihin kansallisiin tai paikallisiin olosuhteisiin kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisessa sekä valmiuksien lisäämiseen kolmansien maiden kansalaisia koskevien julkisten ja yksityisten palvelujden osalta. Toimien yhteisrahoituksessa noudatetaan komission strategisia suuntaviivoja[6], joissa on neljä painopistettä: 1) toimet, joilla maahanmuuttajien kotouttamispolitiikkaa koskevat Euroopan unionin yleiset perusperiaatteet toteutetaan käytännössä; 2) indikaattoreiden ja arviointimenetelmien kehittäminen edistymisen arvioimista, politiikkojen ja toimenpiteiden mukauttamista sekä vertailevan oppimisen koordinoinnin helpottamista varten; 3) politiikan valmiuksien parantaminen sekä koordinoinnin ja kulttuurienvälisten valmiuksien parantaminen jäsenvaltioissa eri hallintotasoilla ja 4) kotouttamista koskevien kokemusten, parhaiden käytänteiden ja tietojen vaihto jäsenvaltioiden välillä. Jäsenvaltioiden on toteutettava vähintään kolme edellä mainittua painopistettä, joista painopisteet 1 ja 2 ovat pakollisia. Monet jäsenvaltiot ovat kuitenkin päättäneet toteuttaa kaikki neljä painopistettä. Lisäksi strategisissa suuntaviivoissa määritetään viisi erityistavoitetta, joita voidaan soveltaa kaikkiin edellä mainittuihin painopisteisiin. Unionin rahoitusosuutta voidaan korottaa sellaisissa hankkeissa, joissa toteutetaan yhtä tai useampaa erityistavoitetta. Erityistavoitteet ovat seuraavat: - Erityistavoite 1: Osallistuminen keinona edistetään kolmansien maiden kansalaisten kotoutumista yhteiskuntaan (toimet, joihin sisältyy kolmansien maiden kansalaisten osallistuminen kotouttamispolitiikkojen ja -toimenpiteiden suunnitteluun ja toteuttamiseen) - Erityistavoite 2: Erityiset kohderyhmät (toimet, myös tutustuttamisohjelmat ja -toiminnot, joiden päätavoitteena on vastata tiettyjen ryhmien, kuten naisten, nuorten ja lasten, vanhusten, lukutaidottomien ja vajaakuntoisten tarpeisiin) - Erityistavoite 3: Innovatiiviset tutustuttamisohjelmat ja -toiminnot (toimet, joilla kehitetään innovatiivisia tutustuttamisohjelmia ja -toimintoja, kuten ohjelmia, joita kolmansien maiden kansalaiset voivat suorittaa työskentelyn ohella, esimerkiksi osa-aikaiset kurssit, pikakurssit, etä- ja verkko-opiskelu) - Erityistavoite 4: Kulttuurienvälinen vuorovaikutus (toimet, joiden tavoitteena on edistää vastavuoroista kanssakäymistä ja vaihtoa, kuten kehittää kulttuurienvälistä vuorovaikutusta ja erityisesti ratkaista kulttuurieroihin tai uskonnollisten tapojen eroihin liittyvät mahdolliset ristiriidat, ja joilla pyritään näin parantamaan kolmansien maiden kansalaisten kotoutumista jäsenvaltioiden yhteiskuntaan, arvoihin ja elämäntapaan) - Erityistavoite 5: Vastaanottavan yhteiskunnan osallistuminen kotouttamisprosessiin (toimet, joilla tarjotaan tehokkaita keinoja yleisen tietoisuuden parantamiseen ja edistetään vastaanottavan yhteiskunnan aktiivista osallistumista kotouttamisprosessiin). Jäsenvaltioiden ohjelmien lisäksi komissio voi osoittaa enintään seitsemän prosenttia vuosittain käytettävissä olevista EU-varoista valtioidenvälisiin hankkeisiin, tutkimuksiin tai muuntyyppisiin toimiin, jotka ovat unionin edun mukaisia, ”yhteisön toimien” kautta. Varainhoitovuosina 2003–2006 unioni osoitti määrärahoja kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisen valmistelutoimia varten (INTI). Tästä välineestä saatiin tärkeää käytännön kokemusta valtioidenvälisistä hankkeista, ja sen avulla jäsenvaltioiden erilaiset organisaatiot saattoivat valmistautua rahaston toiminnan käynnistämiseen vuonna 2007[7]. 3. TALOUSARVIOMÄÄRÄRAHAT Kotouttamisrahaston määrärahat vuosille 2007–2013 on esitetty seuraavassa taulukossa. Taulukko 1 – Kotouttamisrahastolle osoitetut yhteisön talousarviomäärärahat, 2007–2013 Summat euroina Euroa || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 (*) || 2013 (*) || Yhteensä Jäsenvaltiot yhteensä || 60 357 000 || 72 075 000 || 90 675 000 || 102 765 000 || 122 295 000 || 152 750 000 || 171 550 000 || 772 467 000 Yhteisön toimet || 4 543 000 || 5 425 000 || 6 825 000 || 7 735 000 || 9 205 000 || 9 750 000 || 10 950 000 || 54 433 000 YHTEENSÄ || 64 900 000 || 77 500 000 || 97 500 000 || 110 500 000 || 131 500 000 || 162 500 000 || 182 500 000 || 826 900 000 (*) Todelliset määrärahat 2007–2011. Vuotta 2012 koskevat summat talousarvioesityksen mukaisesti. Vuotta 2013 koskevat luvut ovat alustavia. Kaikki jäsenvaltiot osallistuvat rahaston täytäntöönpanoon Tanskaa lukuun ottamatta Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan mukaisesti. Pöytäkirja on liitetty Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen. Jäsenvaltioiden ohjelmia varten käytettävissä olevat määrärahat jaetaan vuosittain 26 muun jäsenvaltion kesken kahden kriteerin perusteella: i) kussakin jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten keskimäärä kolmen edeltävän vuoden aikana ja ii) niiden kolmansien valtioiden kansalaisten keskimäärä (pois luettuina muutamat tietyt ryhmät), jotka ovat kolmen edeltävän vuoden aikana saaneet jäsenvaltiolta luvan oleskella jäsenvaltion alueella, soveltuvien painotuskertoimien mukaisesti. Rahaston rahoitusosuus jäsenvaltioiden hankkeille on enintään 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista. Jos jäsenvaltio saa tukea koheesiorahastosta tai jos toimet kohdistuvat strategisissa suuntaviivoissa määritettyihin painopisteisiin, rahoitusosuus on enintään 75 prosenttia. 4. TÄYTÄNTÖÖNPANON VALMISTELU JÄSENVALTIOISSA Komissio antoi rahaston täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä[8], jotka koskevat kaikkia neljää rahastoa muutamin poikkeuksin. Sääntöjen avulla varmistetaan soveltamisen yhtenäisyys ja laaditaan yhteiset perusteet toimille ja raportoinnille. Säännöissä määrätään esimerkiksi valintamenettelyistä ja rahastosta tuetuista toimista aiheutuneiden kustannusten tukikelpoisuuden perusteista. Toinen tärkeä osa ohjeistusta, tukikelpoisuutta koskeva käsikirja, laadittiin valmisteluvaiheessa tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Käsikirja, jota on ajantasaistettu säännöllisesti, sisältää käytännön esimerkkejä ja hankkeen hallinnointia koskevia parhaita käytänteitä. Kustannusten tukikelpoisuutta koskevista säännöistä järjestettiin myös tiedotustilaisuuksia. Yleistä ohjeistusta annettiin lisäksi SOLID-komitean kokouksissa sekä kolmessa rahastoa käsitelleessä konferenssissa (vuonna 2008 aiheena oli rahasto yleensä, vuonna 2009 järjestettiin tarkastusviranomaisille tarkoitettu konferenssi sekä toimia ja arviointia koskeva konferenssi). Vaikka jäsenvaltiot vastaavat määrärahojen hallinnoinnista jaetun hallinnoinnin alaisten ohjelmien osalta, viimesijainen vastuu unionin talousarvion toteuttamisesta on kuitenkin komissiolla. Sen vuoksi jäsenvaltioilla on velvollisuus kehittää rahastoa varten kansallinen hallinnointi- ja valvontajärjestelmä. Siihen on nimettävä vastuuviranomainen, joka vastaa toimien hallinnoinnista ja jonka tukena on tarvittaessa valtuutettu viranomainen, sekä tarkastusviranomainen, joka puolestaan vastaa hallinnon ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan varmistamisesta. Lisäksi on nimettävä todentamisviranomainen, joka todentaa menotositteet ennen niiden lähettämistä komissiolle. Yhdessä nämä viranomaiset ovat vastuussa jäsenvaltiolle osoitettujen määrärahojen moitteettoman varainhoidon varmistamisesta. Kukin jäsenvaltio toimitti komissiolle kuvauksen hallinnointi- ja valvontajärjestelmästään, jotta komissio saattoi tarkastaa, että sovellettavia määräyksiä noudatetaan. Vuoden 2010 loppuun mennessä miltei kaikki jäsenvaltiot olivat saaneet hallinto- ja valvontajärjestelmänsä kuvauksesta komissiolta lausunnon, johon ei sisältynyt huomautuksia. Lisäksi rahaston hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä (jotka voivat olla yhteisiä muiden yleisohjelmaan kuuluvien rahastojen kanssa) oli tarkastettu paikan päällä 17 jäsenvaltiossa vuoden 2010 loppuun mennessä. Seitsemässä jäsenvaltiossa tarkastukset tehdään vuonna 2011. Useimmat järjestelmät vaikuttivat toimivan asianmukaisesti, joskin joissakin tapauksissa tarvittiin tiettyjä parannuksia. Tarkastuksissa, jotka jatkuvat koko ohjelmakauden 2007–2013, on keskitytty tässä vaiheessa etenkin valintamenettelyihin, viranomaisten käytettävissä oleviin henkilöresursseihin sekä toteutettujen menettelyjen ja tehtävien dokumentointiin. Kaiken kaikkiaan näyttää siltä, että useimmissa jäsenvaltioissa on toimivat järjestelmät käytössä. 5. MONIVUOTISET OHJELMAT 2007–2013 Rahastosta tuettavien monivuotisten ohjelmien hyväksyntä saatiin useimpien jäsenvaltioiden osalta päätökseen vuoden 2008 loppuun mennessä ja loppujen osalta vuoden 2009 alussa. Jotta täytäntöönpano vuosittaisten ohjelmien kautta ei viivästyisi, komissio hyväksyi yhtä aikaa monivuotisen ohjelman ja kaksi ensimmäistä vuosittaista ohjelmaa, vuosille 2007 ja 2008. Monivuotiset ohjelmat, joihin ei liity taloudellisia päätöksiä, kuuluvat strategiakehykseen, josta komissio ja kukin jäsenvaltio ovat sopineet jäsenvaltion ja rahaston määrärahojen yhteisen käytön osalta koko ohjelmakauden 2007–2013 ajaksi. EU:n tasolla ne tukevat huomattavan monia kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista tukevia toimia, ja niiden kokonaissumma on lähes 1 400 miljoonaa euroa kaudella 2007–2013[9]. Taulukko 2: Monivuotisten ohjelmien kokonaiskustannukset ja rahoituslähteet 2007–2013 (Yhteenveto kaikkien jäsenvaltioiden monivuotisia ohjelmia koskevista rahoitussuunnitelmista seitsenvuotiselta kaudelta) Kaikki luvut ovat miljoonia euroja, ja ne ovat viitteellisiä. Rahoituslähde || || Viitteelliset summat || % Eurooppalainen rahasto kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten || A || 769 miljoonaa euroa (*) || 55,6 % Jäsenvaltioiden julkiset määrärahat || B || 456 miljoonaa euroa || 32,9 % Julkinen rahoitus yhteensä || C = A + B || 1 225 miljoonaa euroa || 88,5 % Yksityiset määrärahat || D || 159 miljoonaa euroa || 11,5 % Monivuotisten ohjelmien kokonaiskustannukset 2007–2013 || E = C + D || 1 384 miljoonaa euroa || 100 % (*) Rahaston määrärahat jäsenvaltioiden monivuotisiin ohjelmiin, jotka luonnosteltiin vuonna 2008, perustuivat budjettivallan käyttäjän päättämiin talousarviomäärärahoihin vuosille 2007 ja 2008 sekä ohjelmakauden jäljellä olevia vuosia koskeviin ennakkoarvioihin. Tästä syystä kokonaissumma 769 miljoonaa euroa poikkeaa hieman taulukon 1 kokonaissummasta, joka oli 772 467 miljoonaa euroa. Se puolestaan perustuu rahaston todellisiin talousarviomäärärahoihin vuosiksi 2007–2011 ja vuosia 2012 ja 2013 koskeviin ennusteisiin. Jäsenvaltioiden kotouttamislakien voimaantuloa ja jäsenvaltioiden kotouttamisohjelmien täytäntöönpanoa koskevien tietojen sekä jäsenvaltioiden monivuotisissa ohjelmissa ilmoittamien tietojen perusteella on ilmeistä, että joiltakin jäsenvaltioilta puuttui ohjelmien käynnistämisvaiheessa kokemusta erityisesti kolmansien maiden kansalaisten kotouttamiseen tarkoitetuista toimista. Tämä koski esimerkiksi Irlantia, Kreikkaa, Liettuaa, Romaniaa ja Unkaria. Toisaalta useat jäsenvaltiot, kuten Alankomaat, Espanja, Itävalta ja Ranska, pystyivät toimimaan jo kertyneen kansallisen kokemuksen ja merkittävien rahoitusohjelmien varassa. Kolmansien maiden kansalaisten tehokkaan kotouttamisen painopistealat vaihtelivat jäsenvaltioittain, ja niihin vaikuttivat kunkin jäsenvaltion maahanmuuttohistoria, kolmansien maiden kansalaisten osuus kokonaisväestöstä, tämänhetkiset maahanmuuttovirrat, taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne ja olosuhteet, kotouttamista tukevien rakenteiden ja palveluiden saatavuus sekä institutionaalinen rakenne. Näistä eroista huolimatta useimmat jäsenvaltiot painottivat monia samoja tukitoimia. Ensimmäisenä mainittakoon ”kaksisuuntainen lähestymistapa”, jonka mukaan sekä vastatulleiden maahanmuuttajien että vastaanottavan yhteiskunnan olisi osallistuttava kotouttamisprosessiin (tämä oli yhteistä 21 jäsenvaltiolle). Tähän lähestymistapaan kuuluu myös suvaitsevuuden ja tietoisuuden lisääminen, maahanmuuttajien syrjinnän torjuminen sekä kulttuurienvälisen vuorovaikutuksen edistäminen. Toinen keskeinen painopiste (15 jäsenvaltiota) oli kansalaistiedon sekä vastaanottajamaan historiaa, instituutioita sekä perusnormeja ja -arvoja koskevan tiedon tarjoaminen kolmansien maiden kansalaisille. Kolmas keskeinen haaste (13 jäsenvaltiota) oli julkisten ja yksityisten palveluiden mukauttaminen monikulttuuriseen yhteiskuntaan sekä kolmansien maiden kansalaisten kanssa vuorovaikutuksessa olevien organisaatioiden valmiuksien lisääminen. Myös kielitaidon parantaminen oli selvä painopisteala (12 jäsenvaltiota). Painopisteen 1 (ks. luku 2) osuus rahaston määrärahoista kaudella 2007–2013 on ehdottomasti suurin (suunniteltu 75 prosentin osuus EU-tasolla, vaihtelee 94 prosentista (Tšekki) 41 prosenttiin (Suomi)), ja sen osuus on selvästi suurempi kuin painopisteiden 2 (12 prosenttia EU-tasolla), 3 (9 prosenttia) ja 4 (4 prosenttia). Suomi on korostanut painopistettä 2 suhteellisesti enemmän, ja se on ainoa jäsenvaltio, jonka odotetaan saavan rahastosta alle 50 prosentin tuen painopisteen 1 mukaisille toimilleen. Kuva 1: EU-määrärahojen jakauma neljän painopisteen välillä monivuotisissa ohjelmissa Rahaston perussäädöksessä edellytetään, että kunkin jäsenvaltion on hoidettava voimassa olevien kansallisten sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti niiden viranomaisten ja elinten väliset kumppanuusjärjestelyt, jotka osallistuvat monivuotisen ohjelman täytäntöönpanoon tai jotka voisivat osallistua ohjelman kehittämiseen hyödyllisellä tavalla. Rahaston kumppanuusjärjestelyjen piiriin on otettava viranomaisia, jotka vastaavat Euroopan sosiaalirahaston ja Euroopan pakolaisrahaston tukitoimien hallinnoinnista. Monivuotisissa ohjelmissa on kuvaus kumppanuusjärjestelyjen organisatorisesta rakenteesta kussakin jäsenvaltiossa. Kumppanuuskomiteat koostuvat usein monista ministeriöistä, edellä mainituista Euroopan sosiaalirahastosta ja Euroopan pakolaisrahastosta rahoitettavien toimien täytäntöönpanosta vastaavista viranomaisista, sekä vähemmässä määrin myös paikallisviranomaisista ja kansalaisjärjestöistä. Joissakin jäsenvaltioissa kumppanuuskomiteat toimivat kahdella tasolla, eli on esimerkiksi yleinen komitea ja sen lisäksi erityistyöryhmiä tai asiantuntijaryhmiä. Virallisten komiteoiden lisäksi useimmat jäsenvaltiot ovat pitäneet kaikkien hankkeen toteuttamiseen osallistuvien organisaatioiden kanssa säännöllisiä kokouksia (esimerkiksi kerran tai kahdesti vuodessa) arvioidakseen tuloksia ja epäkohtia ja keskustellakseen seuraavien vuosittaisten ohjelmien rahoituksen painopisteistä. Rahastosta myönnettyjen määrärahojen täydentäminen muista EU:n rahoitusvälineistä varmistetaan ensisijaisesti jäsenvaltioissa eri rahastojen hallinnoinnista vastaavien viranomaisten tiiviin yhteistyön avulla kumppanuuden puitteissa. Yleensä tähän kuuluu asianomaisten viranomaisten kuuleminen suunnittelu- ja ohjelmasuunnitteluvaiheessa sekä rahoitettaviksi valittuja konkreettisia hankkeita koskevan luettelon osalta. Tämä on yksinkertaista, jos sama viranomainen vastaa useista yleisohjelman alaisista rahastoista (esimerkiksi Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Kreikassa, Romaniassa, Slovakiassa, Sloveniassa, Saksassa, Suomessa, Tšekissä, Unkarissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa rahaston vastuuviranomainen on sama kuin Euroopan pakolaisrahaston vastuuviranomainen). Lisäksi monissa jäsenvaltioissa rahoituksen hakijoiden on ilmoitettava mahdolliset muut EU:n tai jäsenvaltion rahoituslähteet tai perusteltava rahaston merkitys muihin käytettävissä oleviin EU-rahastoihin nähden tai sitouduttava olemaan käyttämättä muuta EU-rahoitusta rahaston tukemissa hankkeissa. Rahaston ja muiden EU-rahoitusvälineiden päällekkäisyyden välttämiseksi monet jäsenvaltiot ovat sopineet, että rahasto täydentää Euroopan sosiaalirahastosta tuettavia toimia. Tämä toteutetaan esimerkiksi siten, että rahastosta tuetaan toimia, joiden tarkoituksena on nostaa kolmansien maiden kansalaisten taidot sille tasolle, jota Euroopan sosiaalirahastosta tuettavien, työmarkkinoille pääsemiseen tarkoitettuihin toimiin osallistuminen edellyttää. Monissa jäsenvaltioissa rahaston ja Euroopan sosiaalirahaston välille on syntynyt todellisia yhteisvaikutuksia etenkin silloin, kun rahaston vastuuviranomainen on sama kuin Euroopan sosiaalirahaston vastuuviranomainen. Näin on esimerkiksi Belgiassa, Espanjassa ja Ruotsissa. Tämän lisäksi rahaston vastuuviranomainen on myös Euroopan sosiaalirahaston kumppanuusjäsen useissa jäsenvaltioissa. Tämä koskee esimerkiksi Irlantia, Itävaltaa ja Unkaria. 6. KOLMANSIEN MAIDEN KANSALAISTEN KOTOUTTAMISTA VARTEN TARKOITETUN EUROOPPALAISEN RAHASTON TALOUSARVION TOTEUTUMINEN KAUDELLA 2007–2009 Kertomuskausi 2007–2009 kattaa 29 prosenttia rahaston kokonaisviitemäärästä, ja jaetusti ja suoraan hallinnoitaviin toimiin käytettävissä olevat EU-määrärahat ovat yhteensä 239,9 miljoonaa euroa. 6.1. Jäsenvaltioissa toteutetut ohjelmat (jaettu hallinnointi) Rahaston täytäntöönpanon kolmelle ensimmäiselle vuodelle hyväksyttiin 78 vuosittaista ohjelmaa, joihin osoitetut määrärahat olivat yhteensä noin 223,1 miljoonaa euroa. Rahaston määrärahojen jakauma jäsenvaltioittain oikeusperustan mukaista jakoperustetta soveltaen on esitetty kuvassa 2. Kuva 2: Jäsenvaltioiden ohjelmille osoitettujen EU-määrärahojen jakauma, 2007–2009 Summat miljoonina euroina (luvut pyöristetty) Kaudella 2007–2009 viisi suurinta tuensaajaa olivat Espanja (34,7 miljoonaa euroa), Yhdistynyt kuningaskunta (34,3 miljoonaa euroa), Saksa (33,6 miljoonaa euroa) ja Italia (30 miljoonaa euroa) (kunkin osuus 13–15 prosenttia jäsenvaltioiden ohjelmille myönnetyistä EU-määrärahoista). Kuudennella sijalla oli Ranska (18,2 miljoonaa euroa eli kahdeksan prosenttia kokonaissummasta). Yhteensä nämä valtiot saivat noin 68 prosenttia kertomuskaudella jäsenvaltioiden ohjelmille jaetuista kokonaismäärärahoista. Seuraavilla sijoilla, joskin pienen välimatkan päässä, on kahdeksan jäsenvaltiota, joista kukin sai 2–3 prosenttia kaudella 2007 jaetuista määrärahoista, eli 4,5–5 miljoonaa euroa (Alankomaat, Belgia, Itävalta, Kreikka, Portugali, Puola, Ruotsi ja Tšekki). Kaikki muut jäsenvaltiot saivat 0,7–1,7 prosenttia käytettävissä olevista rahaston määrärahoista. Kaudella 2007–2009 näiden 13 jäsenvaltion määrärahat vaihtelivat 1,59 miljoonasta eurosta (Malta) 3,75 miljoonaan euroon (Unkari). Kaudella 2007–2011 viisi suurinta tuensaajajäsenvaltiota ovat pysyneet samoina, mutta niiden järjestys on hieman muuttunut: vuodesta 2011 alkaen ensimmäisellä sijalla on Italia, jonka jälkeen tulevat Yhdistynyt kuningaskunta, Espanja, Saksa ja Ranska tässä järjestyksessä. Tämä kuvastaa jäsenvaltioiden maahanmuuttovirtoja ja jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten määrää rahaston määrärahojen jakamisessa jäsenvaltioiden kesken käytetyllä viitekaudella[10]. Kun jäsenvaltioiden talousarvioista vuosittaisiin ohjelmiin myönnetyt ja tuensaajien myöntämät määrärahat lisätään rahaston rahoitusosuuteen, kaikkien rahoitettavien toimien kokonaiskustannukset ovat noin 371 miljoonaa euroa kolmivuotiskaudella 2007–2009. Rahaston rahoitusosuus tästä summasta oli noin 60 prosenttia, jäsenvaltioiden kansallinen julkinen rahoitus oli hieman alle 35 prosenttia (128,7 miljoonaa euroa) ja tuensaajien rahoittama osuus oli likimain viisi prosenttia (19,5 miljoonaa euroa) suunnitelluista kokonaiskustannuksista. Nämä prosenttiosuudet ovat pitkälti monivuotisissa ohjelmissa asetettujen osuuksien mukaisia (ks. taulukko 2 luvussa 5) ottaen huomioon, että lähtökohtaisesti tuensaajien odotettua rahoitusosuutta voitiin ainoastaan suunnitella ohjelmakauden 2007–2013 alussa. Jäsenvaltiot pystyivät käyttämään kutakin vuosittaista ohjelmaa varten enintään seitsemän prosenttia vuosittaisesta määrärahastaan, minkä lisäksi käytettävissä oli 30 000 euroa rahaston hallinnoinnin teknisen tuen rahoittamiseen. Tekniseen tukeen osoitetut määrärahat jäsenvaltioissa olivat yhteensä viisi miljoonaa euroa (2007), 5,8 miljoonaa euroa (2008) ja 7,1 miljoonaa euroa (2009). Vuoden 2010 loppuun mennessä ilmoitetun käyttöasteen mukaan jäsenvaltioiden maksusitoumukset ovat olleet melko suuret vuonna 2007 (82 prosenttia määrärahoista) ja vuonna 2008 (83 prosenttia), ja vuonna 2009 ne olivat miltei sata prosenttia. Vuodelta 2007 kuusi jäsenvaltiota ilmoitti lähes sadan prosentin maksusitoumuksista, ja neljässä muussa jäsenvaltiossa vastaava luku oli 90 prosenttia tai enemmän. Vuonna 2008 neljä jäsenvaltiota saavutti melkein sadan prosentin maksusitoumusasteen, ja seitsemän muuta jäsenvaltiota käytti lähes 90 prosenttia niille osoitetuista määrärahoista. Kauden 2007–2009 maksusitoumukset kuvastavat jäsenvaltioiden ohjelmien yleistä täytäntöönpanomallia. Useimmissa jäsenvaltioissa ohjelmien aloitusvaiheessa ilmeni viivästyksiä vuosina 2007 ja 2008 (ks. luku 7.4). Monissa jäsenvaltioissa nämä ongelmat on saatu kuitenkin ratkaistua ajan myötä, minkä vuoksi vuoden 2009 vuosittaiset ohjelmat on voitu panna täytäntöön suhteellisen sujuvasti useimmissa jäsenvaltioissa. 6.2. Yhteisön toimet Komissio hyväksyi vuosille 2007, 2008, 2009, 2010 ja 2011 vuosittaiset työohjelmat, joissa määritetään rahastosta rahoitettavien yhteisön toimien painopisteet ja tavoitteet sekä tukitoimia varten suunnitellut toimet. Yhteisön toimet kohdistuvat aina valtioidenvälisiin hankkeisiin ja toimiin, jotka ovat unionin edun mukaisia kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisessa. Edellä mainitulla kaudella avustuksia myönnettiin ehdotuspyyntöjen perusteella. Ne olivat avoimia kaikenlaisille organisaatioille sillä ehdolla, että kussakin hankkeessa on osallistujia vähintään 3–5 jäsenvaltiosta. Ehdotuspyyntöjen painopisteitä olivat muun muassa seuraavat: tiettyjä ryhmiä, esimerkiksi naisia ja lapsia, koskevien kotouttamisstrategioiden ja -toimien edistäminen, paikallistason kotouttamistoimet, kuten asuinalueiden monimuotoisuuden hallinta, kotouttamisprosessia koskevien julkisten ja maahanmuuttajien näkemysten kerääminen sekä maahanpääsypolitiikkojen ja kotouttamisprosessien välisten yhteyksien tutkiminen. Vuosina 2007–2010 komissio rahoitti avustuksin yhteensä 37:ää valtioidenvälistä hanketta, ja avustusten yhteissumma oli 17,85 miljoonaa euroa. Avustukset veivät suurimman osan käytettävissä olevista EU-määrärahoista. Niiden lisäksi yhteisön toimista rahoitettiin useita julkisia hankintoja. Tältä osin erityisen kiinnostavia ovat seuraavat hankkeet: • Euroopan kotouttamisfoorumille[11]myönnetty tuki: kyseessä on komission perustama foorumi, jolla voidaan vaihtaa kokemuksia ja keskustella kotouttamisesta kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa ja joka on kokoontunut kahdesti vuodessa vuodesta 2008 alkaen. • Kotouttamisen eurooppalainen verkkosivusto[12]: kyseessä on vuorovaikutteinen verkkosivusto, joka on kaikkien kotouttamiseen liittyvien sidosryhmien käytettävissä. Sivustolla on tarjolla paljon dokumentaatiota, uutisia ja hyviä käytänteitä kaikista EU:n jäsenvaltioista, ja se palvelee myös tiedonvaihtoa. • Kotouttamiskäsikirja päättäjille ja käytännön toimijoille[13]: käsikirjasta on julkaistu jo kolme laitosta, ja sen tarkoituksena on koota yhteen ja levittää hyviä käytänteitä kotouttamiseen liittyviltä eri aihealoilta, joita ovat esimerkiksi ”tiedotusvälineet ja kotoutuminen”, ”tietoisuuden lisääminen ja maahanmuuttajien voimaannuttaminen”, ”kansalaisuuden saaminen ja aktiivinen kansalaisuus” ja ”maahanmuuttajanuoret, koulutus ja työmarkkinat”. 7. VUOSIEN 2007, 2008 JA 2009 OHJELMIEN TÄYTÄNTÖÖNPANO JÄSENVALTIOISSA Perussäädöksen[14] mukaisesti jäsenvaltioiden oli toimitettava komissiolle 30. kesäkuuta 2010 mennessä arviointikertomus rahastosta tuettujen toimien toteuttamisesta. Kaikki jäsenvaltiot käyttivät kertomuksen laatimisessa komission toimittamaa yhteistä mallia. Näin varhaisessa vaiheessa monivuotisten ohjelmien täytäntöönpanoa (kesäkuussa 2010 jäsenvaltioiden käytettävissä oli vain vuoden 2007 ohjelmaa koskevat lopulliset tiedot, vuoden 2008 ohjelman täytäntöönpano oli juuri päättynyt ja vuoden 2009 ohjelma oli vielä meneillään) jäsenvaltioiden kertomuksissa käsitellään olosuhteiden pakosta lähinnä täytäntöönpanoa koskevia seikkoja tulosten ja vaikutusten sijasta. Niitä puolestaan käsitellään rahastosta kaudella 2007–2010 tuettujen toimien tuloksia ja vaikutusta käsittelevissä jäsenvaltioiden arviointikertomuksissa, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 30. kesäkuuta 2012 mennessä. Tässä luvussa esitellään ja vertaillaan vuosien 2007, 2008 ja 2009 ohjelmien täytäntöönpanoa koskevia tietoja ja lukuja jäsenvaltioiden kertomuksien perusteella. On syytä korostaa, että kerätyt luvut ovat keskiarvoja, jotka eivät aina kuvasta poikkeamia suuntauksista. Keskiarvotuloksista poikkeavat tai eroavat tulokset on merkitty mahdollisuuksien mukaan. 7.1. Yleiskatsaus Kolmen ensimmäisen vuosittaisen ohjelman (2007, 2008 ja 2009) myötä rahastosta oli rahoitettu jäsenvaltioissa yhteensä 1 949 hanketta 30. kesäkuuta 2010 mennessä. EU:n tasolla tämä vastaa keskimäärin 75:tä rahoitettua hanketta kussakin jäsenvaltiossa kolmen vuosittaisen ohjelman osalta, joskin jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja (ks. jäljempänä oleva taulukko 4). Taulukko 4: Kolmessa vuosittaisessa ohjelmassa (2007, 2008 ja 2009) rahoitetut hankkeet Jäsenvaltiot || Vuoden 2007 ohjelma || Vuoden 2008 ohjelma || Vuoden 2009 ohjelma* || Yhteensä 2007–2009 Alankomaat || 3 || 9 || 6 || 18 Belgia || 13 || 14 || 21 || 48 Bulgaria || 13 || 14 || 0 || 27 Espanja || 169 || 241 || 120 || 530 Irlanti || 8 || 0 || 0 || 8 Italia || 54 || 48 || 59 || 161 Itävalta || 34 || 31 || 39 || 104 Kreikka || 7 || 11 || 0 || 18 Kypros || 3 || 10 || 8 || 21 Latvia || 13 || 17 || 0 || 30 Liettua || 16 || 12 || 12 || 40 Luxemburg || 3 || 12 || 14 || 29 Malta || 0 || 1 || 3 || 4 Portugali || 12 || 10 || 3 || 25 Puola || 35 || 36 || 0 || 71 Ranska || 2 || 3 || 29 || 34 Romania || 1 || 7 || 4 || 12 Ruotsi || 9 || 19 || 0 || 28 Saksa || 162 || 148 || 59 || 369 Slovakia || 11 || 5 || 10 || 26 Slovenia || 3 || 2 || 0 || 5 Suomi || 10 || 18 || 12 || 40 Tšekki || 2 || 27 || 17 || 46 Unkari || 19 || 22 || 20 || 61 Viro || 17 || 76 || 72 || 165 Yhdistynyt kuningaskunta || 8 || 11 || 10 || 29 EU yhteensä || 627 || 804 || 518 || 1 949 * Vuoden 2009 ohjelman osalta hankkeiden valinta ja rahoitus oli 30. kesäkuuta 2010 vielä meneillään. Vaikka eniten määrärahoja saaneissa jäsenvaltioissa on yleensä myös eniten rahoitettuja hankkeita (Espanja 530, Saksa 369, Italia 161) ja vaikka toisaalta vähiten määrärahoja saaneissa jäsenvaltioissa on vähiten rahoitettuja hankkeita (Malta 4, Slovenia 5 ja Irlanti 8), hankkeiden määrä ei aina vastaa myönnettyjen määrärahojen suuruutta. Esimerkiksi Viro sai verrattain vähän määrärahoja, mutta se rahoitti likimain yhtä montaa hanketta kuin Italia. Yhdistynyt kuningaskunta, yksi rahaston suurimmista tuensaajista, puolestaan keskitti määrärahansa suurempiin hankkeisiin, joiden määrä oli suhteellisen pieni (noin 30). Näin ollen jäsenvaltioiden hankkeiden määrä kuvastaa niiden rahoitusstrategiaa (tuetaanko monia hankkeita vai keskitytäänkö harvempiin), mikä näkyy myös hankekohtaisen EU-rahoituksen keskimääräisessä summassa. Jäsenvaltioiden ohjelmissa rahoitetut hankkeet olivat yleensä pieniä tai keskikokoisia, ja EU-rahoituksen osuus oli keskimäärin 76 000 euroa hanketta kohti. Kuudessatoista jäsenvaltiossa (Belgia, Bulgaria, Espanja, Itävalta, Latvia, Liettua, Luxemburg, Portugali, Puola, Ruotsi, Saksa, Slovakia, Suomi, Tšekki, Unkari ja Viro) se oli jopa tätä pienempi (18 338–68 952 euroa). Jäsenvaltioista Virossa, Bulgariassa, Luxemburgissa ja Puolassa hankekohtainen EU-rahoitus oli pienin (ks. jäljempänä oleva taulukko 5). Sen sijaan kymmenessä jäsenvaltiossa keskimääräinen EU-rahoitus hanketta kohti oli suurempi kuin koko EU:n keskiarvo (Alankomaat, Irlanti, Italia, Kreikka, Kypros, Malta, Ranska, Romania, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta). Jäsenvaltio, jonka keskimääräinen hankekohtainen EU-rahoitus oli suurin, oli selkeästi Ranska. Seuraavilla sijoilla ja jonkin matkan päässä olivat Yhdistynyt kuningaskunta, Slovenia ja Alankomaat. Taulukko 5: Euroopan kotouttamisrahaston hankekohtaisen rahoituksen keskiarvo ohjelmavuosina 2007–2008 * Koska hankkeiden valinta ja rahoitus vuoden 2009 osalta oli 30. kesäkuuta 2010 vielä kesken, keskimääräinen hankekohtainen EU-rahoitus on laskettu kahden ensimmäisen vuosittaisen ohjelman perusteella. 7.2. Toteuttamistavat, hankkeiden valinta ja rahoitus Yleisohjelmassa jäsenvaltioilla on valittavanaan kaksi toteuttamistapaa: • vastuuviranomainen toimii tuen myöntäjänä, mikä tarkoittaa yleensä sitä, että hankkeet toteutetaan avoimien ehdotuspyyntöjen perusteella (perustelluissa tapauksissa avustuksia voidaan myöntää ilman ehdotuspyyntöjä) • vastuuviranomainen toimii toimeenpanijana, mikä tarkoittaa sitä, että vastuuviranomainen päättää hankkeiden toteuttamisesta suoraan, yksin tai yhdessä jäsenvaltion jonkin viranomaisen kanssa teknisen asiantuntemuksensa, laajan erikoistumisensa tai hallinnollisen päätöksentekovaltansa perusteella, koska hankkeiden luonteen vuoksi muunlainen täytäntöönpano ei ole mahdollista esimerkiksi lakiin perustuvassa monopolitilanteessa tai turvallisuuteen liittyvistä syistä. Rahaston tarkoituksen ja tällä alalla toimivien sidosryhmien moninaisuuden vuoksi yleisin toteuttamistapa oli odotetusti tuen myöntäminen. Sitä käytettiin 95 prosentissa kaikista rahoitetuista hankkeista (yhteensä 1 852 hanketta). Itse asiassa kaikki jäsenvaltiot toteuttivat ohjelmansa kokonaan tai osittain myöntämällä tukea. Vain yhdeksän jäsenvaltiota (Espanja, Italia, Kypros, Latvia, Ranska, Slovakia, Slovenia, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta) käytti toimeenpanomenetelmää yhteensä 97 hankkeseen. Lisäksi useimpia toimeenpanomenetelmällä toteutettuja hankkeita rahoitettiin monivuotisen ohjelmakauden alussa, ja myöhemmin niiden määrä väheni. Tukimenetelmää käyttäneistä jäsenvaltioista vain kahdeksan (Alankomaat, Irlanti, Itävalta, Latvia, Liettua, Luxemburg, Ranska ja Slovenia) järjesti ainoastaan yhden ehdotuspyynnön kutakin vuosittaista ohjelmaa kohti. Kaikissa muissa jäsenvaltiossa vähintään yhden vuosittaisen ohjelman osalta tarvittiin useita ehdotuspyyntöjä, sillä yksi pyyntö ei riittänyt määrärahojen täysimääräiseen käyttämiseen tai niitä tarvittiin ohjelman eri osa-alueiden kattamiseen. Ehdotuspyyntöihin saatiin runsaasti vastauksia, yhteensä 5 234 ehdotusta kolmivuotiselle kaudelle. Ehdotuksia toimittivat kaikenlaiset organisaatiot kuten kansalliset, alueelliset tai paikalliset viranomaiset, kaikentyyppiset kansalaisjärjestöt sekä koulutus- ja tutkimuslaitokset. Pelkästään vuoden 2009 ohjelmaa varten toimitettiin yhteensä miltei 2 000 ehdotusta (ks. taulukko 6). Koska ehdotuksia saatiin paljon, niistä voitiin valita vain 47 prosenttia, ja niistä 73 prosentille myönnettiin rahoitusta. Muutamat jäsenvaltiot ilmoittivat käytettävissä olevan rahoituksen olleen rajoittava tekijä (esimerkiksi Bulgaria, Italia, Liettua ja Viro), mutta se ei ollut ainoa syy ehdotusten hylkäämiselle tai sille, ettei valittuja ehdotuksia lopulta rahoitettu. Kun vastuuviranomaiset analysoivat valittuja ehdotuksia tarkemmin, saattoi esimerkiksi käydä niin, ettei ehdotukselle myönnetty rahoitusta, koska täytäntöönpanevan organisaation tilanne oli heikentynyt tai koska se ei voinut enää järjestää siltä itseltään odotettua rahoitusosuutta tai koska tärkeitä teknisiä yksityiskohtia ei voitu toimittaa avustuksen myöntämistä varten. Tämä osoittaa, että vastuuviranomaiset suhtautuivat hankkeiden rahoittamista rahaston määrärahoilla koskevaan tehtäväänsä vakavasti. Taulukko 6: Ehdotetut, valitut ja rahoitetut hankkeet vuosina 2007–2009 tukimenetelmän mukaisesti ehdotuspyyntöjen perusteella Jäsenvaltiot || Vuoden 2007 ohjelma || Vuoden 2008 ohjelma || Vuoden 2009 ohjelma || Yhteensä 2007–2009 Vastaanotetut ehdotukset || Valitut hankkeet || Rahoitetut hankkeet || Vastaanotetut ehdotukset || Valitut hankkeet || Rahoitetut hankkeet || Vastaanotetut ehdotukset || Valitut hankkeet || Rahoitetut hankkeet || Vastaanotetut ehdotukset || Valitut hankkeet || Rahoitetut hankkeet Alankomaat || 5 || 3 || 3 || 12 || 9 || 9 || 16 || 6 || 6 || 33 || 18 || 18 Belgia || 14 || 14 || 13 || 14 || 14 || 14 || 25 || 23 || 21 || 53 || 51 || 48 Bulgaria || 40 || 22 || 13 || 56 || 31 || 14 || 0 || 0 || 0 || 96 || 53 || 27 Espanja || 437 || 126 || 126 || 331 || 233 || 233 || 258 || 115 || 115 || 1 026 || 474 || 474 Irlanti || 41 || 10 || 8 || 0 || 0 || 0 || 29 || 0 || 0 || 70 || 10 || 8 Italia || 405 || 171 || 41 || 373 || 145 || 28 || 523 || 350 || 38 || 1 301 || 666 || 107 Itävalta || 48 || 34 || 34 || 70 || 31 || 31 || 119 || 40 || 39 || 237 || 105 || 104 Kreikka || 56 || 8 || 7 || 46 || 11 || 11 || 0 || 0 || 0 || 102 || 19 || 18 Kypros || 2 || 0 || 0 || 18 || 7 || 7 || 17 || 5 || 5 || 37 || 12 || 12 Latvia || 14 || 11 || 11 || 21 || 15 || 15 || 0 || 0 || 0 || 35 || 26 || 26 Liettua || 17 || 16 || 16 || 14 || 13 || 12 || 27 || 16 || 12 || 58 || 45 || 40 Luxemburg || 7 || 3 || 3 || 19 || 12 || 12 || 20 || 15 || 14 || 46 || 30 || 29 Malta || 9 || 0 || 0 || 1 || 1 || 1 || 4 || 3 || 3 || 14 || 4 || 4 Portugali || 13 || 12 || 12 || 12 || 12 || 10 || 3 || 3 || 3 || 28 || 27 || 25 Puola || 45 || 37 || 35 || 57 || 36 || 36 || 53 || 0 || 0 || 155 || 73 || 71 Ranska || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 135 || 30 || 27 || 135 || 30 || 27 Romania || 5 || 3 || 1 || 15 || 8 || 7 || 16 || 4 || 4 || 36 || 15 || 12 Ruotsi || 74 || 9 || 9 || 0 || 19 || 19 || 38 || 0 || 0 || 112 || 28 || 28 Saksa || 336 || 162 || 162 || 236 || 148 || 148 || 305 || 59 || 59 || 877 || 369 || 369 Slovakia || 14 || 10 || 10 || 7 || 5 || 5 || 18 || 10 || 10 || 39 || 25 || 25 Slovenia || 2 || 2 || 2 || 1 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 3 || 3 || 3 Suomi || 47 || 10 || 10 || 23 || 18 || 18 || 48 || 12 || 12 || 118 || 40 || 40 Tšekki || 2 || 2 || 2 || 48 || 28 || 27 || 27 || 19 || 17 || 77 || 49 || 46 Unkari || 34 || 19 || 19 || 45 || 22 || 22 || 45 || 20 || 20 || 124 || 61 || 61 Viro || 31 || 5 || 5 || 134 || 72 || 71 || 110 || 81 || 69 || 275 || 158 || 145 Yhdistynyt kuningaskunta || 34 || 12 || 7 || 29 || 11 || 11 || 84 || 36 || 10 || 147 || 59 || 28 EU yhteensä || 1 732 || 701 || 549 || 1 582 || 902 || 762 || 1 920 || 847 || 484 || 5 234 || 2 450 || 1 795 Huomio: Taulukko koskee vain ehdotuksia/hankkeita, jotka on toimitettu, valittu ja rahoitettu tukimenetelmällä ehdotuspyyntöjen perusteella (taulukko ei siis koske hankkeita, joita on rahoitettu poikkeuksellisesti ilman ehdotuspyyntöjä, tai joita on rahoitettu toimeenpano–menetelmällä). Jos yhtä vuosittaista ohjelmaa kohti järjestettiin useampi kuin yksi ehdotuspyyntö, luvut koskevat vastaanotettujen ehdotusten, valittujen hankkeiden ja rahoitettujen hankkeiden kokonaismäärää kaikkien kyseiseen vuosittaiseen ohjelmaan liittyvien pyyntöjen osalta. 7.3. Hankealat – painopisteiden ja erityistavoitteiden toteuttaminen Rahoitettujen hankkeiden suuren määrän ja hankkeita toteuttavien organisaatioiden moninaisuuden vuoksi tarkasteltavana oleva kausi kattoi laajan kirjon erilaisia aiheita. Rahoitetut hankkeet voidaan luokitella niiden päätavoitteen perusteella yleisesti ottaen kolmeen luokkaan, eli hankkeisiin, joiden kohteina olivat ensisijaisesti kolmansien maiden kansalaiset tai vastaanottava yhteiskunta sekä kolmansien maiden kansalaisille tarkoitetut julkiset ja yksityiset palvelut (ks. taulukko 7). Rahoitettuja toimintatyyppejä kuvataan yksityiskohtaisesti seuraavilla sivuilla. Yleisimmät rahastosta tuetut toimet jäsenvaltioissa kohdistuivat ensisijaisesti kolmansien maiden kansalaisiin, ja hankkeissa tähdättiin erityisesti tiedon lisäämiseen ja koulutukseen kielitaidon, käytännön tietojen ja kansalaistiedon osalta. Kaksisuuntainen lähestymistapa oli melkein yhtä tärkeä. Useimmissa jäsenvaltioissa toiseksi yleisintä ja yhtä tärkeää oli rahoittaa yleisesti valmiuksien lisäämiseen tähdänneitä toimia (julkisten ja yksityisten palveluiden mukauttaminen sekä niiden yhteensovittaminen), jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä vastaanottavaan yhteiskuntaan kohdistettuja toimia kulttuurienvälisen vuorovaikutuksen edistämiseksi. On kiintoisaa, että jäsenvaltioiden välisen yhteistyön lisäksi myös tutkimus, selvitykset, seuranta ja valvonta ovat kehittyneet ohjelmakauden alussa ennakoitua enemmän. Painopisteen 1 toteuttamista koskevien hankkeiden osuus oli noin 80 prosenttia kaikista hankkeista, eli huomattavasti enemmän kuin painopisteeseen 3 (10 prosenttia), painopisteeseen 2 (kuusi prosenttia) ja painopisteeseen 4 (neljä prosenttia) liittyvien hankkeiden osuus. Painopisteiden osuudet vastaavat ohjelmakauden alussa suunniteltuja kokonaismääriä. Rahaston neljästä erityistavoitteesta (ks. luku 2) selvästi suurin on hiljattain saapuneiden kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisprosessin kehittämistä ja toteuttamista jäsenvaltioissa koskeva tavoite. Lähes 70 prosenttia kaikista rahoitetuista hankkeista liittyi tähän tavoitteeseen. Tämä vastaa perussäädöksen määräystä, jonka mukaan ”rahaston toteuttamisessa keskitytään ensisijaisesti toimiin, jotka liittyvät vasta maahan saapuneiden kolmansien maiden kansalaisten kotoutumiseen”. Jäsenvaltiot hyödynsivät laajasti mahdollisuutta saada enemmän EU-rahoitusta hankkeille, joissa toteutetaan yhtä tai useampaa erityistavoitetta; tämä koski 62:ta prosenttia kaikista hankkeista. Eniten oli hankkeita, joissa toteutettiin useita erityistavoitteita. Seuraavaksi eniten oli hankkeita, joissa toteutettiin erityistavoitteita 2 ja 5. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja. Esimerkiksi Espanjassa, Italiassa ja Latviassa toteutettiin kaikkien viiden erityistavoitteen alaisia hankkeita. Toisaalta Itävallassa, Kyproksella ja Sloveniassa toteutettiin vain yhteen erityistavoitteeseen liittyviä hankkeita (erityistavoite 4), kuten myös Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (erityistavoite 2). Espanjassa, Maltalla ja Ruotsissa kaikissa tukimenetelmän mukaisesti rahoitetuissa hankkeissa toteutettiin yhtä tai useampaa erityistavoitetta. Kaiken kaikkiaan monivuotisten ohjelmien suunnitteluvaiheessa määritellyt ensisijaiset tarpeet ovat pääsääntöisesti osoittautuneet paikkansa pitäviksi, ja keskeiset muutokset johtuivat vain varsinaisista ehdotuksista, joita hankkeita toteuttavat organisaatiot toimittivat ehdotuspyyntöjen perusteella. Taulukko 7: Yhteenveto jäsenvaltioiden rahoittamista toimista vuosittaisissa ohjelmissa kaudella 2007–2009 Kohde­ryhmä || Toimen tyyppi || Painopiste 1: || Painopiste 2: || Painopiste 3: || Painopiste 4: || Jäsenvaltiot yhteensä Kolmansien maiden kansalaiset || Kielitaidon parantaminen (ja valmiuksien lisääminen tältä osin) || 20: AT, BE, CY, CZ, DE, EE, FR, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, PL, RO, SK, SI, ES, UK || || 2: BE, CY || 1: MT || 21: AT, BE, CY, CZ, DE, EE, FR, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, MT, PL, RO, SK, SI, ES, UK Yleisen ja käytännöllisen tiedon levittäminen (oikeudet ja velvollisuudet, käytettävissä olevat palvelut jne.) sekä kansalaistieto (vastaanottavan jäsenvaltion kulttuuri, historia ja instituutiot) || 22: AT, BE, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, PL, PT, RO, SK, SI, ES, SE, UK || 1: IT || 6: BE, EE, FI, HU, IT, LV || 2: BE, MT || 23: AT, BE, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, MT, PL, PT, RO, SK, SI, ES, SE, UK Pääsy muihin koulutuksen muotoihin || 6: BE, EE, EL, LV, SE, UK || 1: CZ || || || 7: BE, CZ, EE, EL, LV, SE, UK Valmistavat toimet työmarkkinoille pääsyn sekä työ- ja elinkeinoelämään osallistumisen helpottamiseksi ja omatoimisuuden lisääminen || 12: AT, BG, DE, EL, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES, SE || 1: CZ || 3: FI, LV, LT || || 15: AT, BG, CZ, DE, FI, EL, LV, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES, SE Sosiaalinen ja oikeudellinen ohjaus ja neuvonta || 11: BE, CZ, FI, FR, HU, LV, PL, PT, RO, SK, ES || || 3: CZ, FI, LV || || 11: BE, CZ, FI, FR, HU, LV, PL, PT, RO, SK, ES Kaksisuuntainen lähestymistapa: kolmansien maiden kansalaisten vastaanottavan yhteiskunnan kansalaisten elämään, palveluihin ja vaihtoon osallistumisen helpottaminen tai edistäminen || 14: AT, CY, DE, EE, EL, HU, IE, IT, LU, MT, NL, SK, ES, SE || || 3: FI, LV, SK || 1: MT || 15: AT, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LU, MT, NL, SK, ES, SE Terveys || 3: CZ, ES, SE || || 2: CZ, PL || || 4: CZ, PL, ES, SE Erityisryhmille tarkoitetut toimet || 10: AT, BE, DE, CZ, FI, FR, IT, ES, SE, UK || || || 1: IT || 10: AT, BE, CZ, DE, FI, FR, IT, ES, SE, UK Vastaanottopalveluiden sekä laitosten ja lainsäädännön kehittäminen || 5: BE, CZ, IE, LV, UK || 1: BE || || || 5: BE, CZ, IE, LV, UK Asuminen || 2: PL, ES || || || || 2: PL, ES Maastamuuttoa edeltävät toimet kotimaassa (kolmansien maiden kansalaisille tarkoitetut toimet ennen heidän saapumistaan vastaanottavaan jäsenvaltioon) || 3: BE, FI, EL || || || || 3: BE, FI, EL Taulukko 7: Yhteenveto jäsenvaltioiden rahoittamista toimista vuosittaisissa ohjelmissa kaudella 2007–2009 (jatkuu) Kohde­ryhmä || Toimen tyyppi || Painopiste 1: || Painopiste 2: || Painopiste 3: || Painopiste 4: || Jäsenvaltiot yhteensä Politiikan-tekijät, kotouttami-sen parissa työskente-levien julkisten ja yksityisten tahojen työntekijät sekä muut kolmansien maiden kansalaisten tai kotouttamis­asioiden kanssa tekemisissä olevat henkilöt || Julkisten ja yksityisten palvelujen mukauttaminen monikulttuuriseen yhteiskuntaan koulutuksen, valmiuksien lisäämisen sekä tiedottamisen avulla || 10: AT, CZ, EE, FR, HU, IT, LV, LT, PT, RO || 1: EE || 16: AT, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, LV, LT, LU, MT, PT, RO, SK, ES || 1: HU || 18: AT, BG, CY, CZ, EE, FI, FR, EL, HU, IT, LV, LT, LU, MT, PT, RO, SK, ES Tutkimus kolmansien maiden kansalaisten tilanteesta jäsenvaltiossa ja yhteiskunnassa vallitsevista asenteista kolmansien maiden kansalaisiin kotouttamistoimien ja menettelyjen räätälöimiseksi paremmin heidän tarpeidensa mukaisiksi || 6: BG, HU, IT, LV, RO, SE || 15: AT, BE, BG, CY, CZ, FI, EL, HU, IT, LT, LU, PL, RO, SK, UK || 4: AT, IT, PT, RO || 1: IT || 18: AT, BE, BG, CY, CZ, FI, EL, HU, IT, LV, LT, LU, PL, PT, RO, SK, SE, UK Aiempien ja nykyisten kotouttamistoimien ja -menettelyjen analyysi ja arviointi yleensä ja etenkin jäsenvaltioissa tehokkuuden parantamiseksi || 4: MT, NL, SK, SE || 12: BG, CY, CZ, EE, FI, EL, IT, LV, LU, PL, PT, ES || 2: IT, RO || 1: IT || 17: BG, CY, CZ, EE, FI, EL, IT, LV, LU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, ES, SE Seurantaa ja arviointia koskevien menetelmien, välineiden ja indikaattorien kehittäminen || || 13: AT, BG, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IT, LU, PL, SK, UK || 1: IT || 1: SK || 13: AT, BG, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IT, LU, PL, SK, UK Palveluiden, politiikkojen ja vaihtojen koordinointi jäsenvaltion eri toimijoiden välillä || 3: EL, IT, PT || 6: LV, LT, PT, RO, SK, ES || 11: AT, BG, CY, DE, EL, HU, LT, LU, PL, PT, ES || 6: HU, LV, LU, NL, SK, ES || 16: AT, BG, CY, DE, EL, HU, IT, LV, LT, LU, NL, PL, PT, RO, SK, ES Koordinointi ja yhteistyö jäsenvaltioiden välillä || || 1: LT || 2: LT, SK || 11: AT, CY, CZ, EE, EL, HU, IT, LU, MT, NL, SE || 13: AT, CY, CZ, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, NL, SK, SE Median osallisuus || 5: CZ, EL, HU, LT, SK || || 1: CY || || 6: CY, CZ, EL, HU, LT, SK Vastaan­ottava yhteiskunta || Suvaitsevuuden, tietämyksen ja kulttuurienvälisen vuorovaikutuksen parantaminen || 12: AT, CZ, DE, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, PT, SK || 2: BG, PT || 6: AT, BG, CY, DE, LU, MT || 1: MT || 14: AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, PT, SK Useimmissa jäsenvaltioissa rahoitetut painopistettä 1 (toimet, joilla maahanmuuttajien kotouttamispolitiikkaa koskevat Euroopan unionin yleiset perusperiaatteet toteutetaan käytännössä) koskevat hankkeet liittyivät pääasiassa yleisen ja käytännöllisen tiedon sekä kansalaistiedon tarjoamiseen kolmansien maiden kansalaisille. Hankkeisiin kuului esimerkiksi seuraavia aiheita: - tiedotusaineiston jakaminen painotuotteina, sähköisesti (verkkoportaalit jne.) tai e-oppimisen avulla - kansalaistiedon perusteet muun muassa johdantokurssien, työpajojen ja seminaarien avulla - tiedotuskeskusverkostojen tai vastaanottopalvelujen kehittäminen - kolmansien maiden kansalaisille tarkoitettujen tutustumiskäyntien järjestäminen esimerkiksi valtion laitoksiin, historiallisiin paikkoihin ja museoihin - paikallisen väestön tarjoama mentorointi tai valmennus, jolla kolmansien maiden kansalaisia opastetaan vastaanottavaan yhteiskuntaan kotoutumisvaiheensa aikana. Toisella sijalla oli kielikoulutus kurssien tai muun kolmansien maiden kansalaisille tarkoitetun oppimateriaalin ja e-oppimisen avulla tai erityisesti kolmansien maiden kansalaisille muokattujen kielenopetustekniikoiden kehittäminen. Kotouttamista koskevan kaksisuuntaisen lähestymistavan edistämistä rahoitettiin monenlaisilla, usein innovatiivisillakin toimilla, kuten järjestämällä festivaaleja, taidekilpailuja ja näyttelyitä, esittelemällä kolmansien maiden kansalaisten vanhemmille kouluja tai järjestämällä kolmansista maista kotoisin oleville lapsille ja paikallisille lapsille yhteisiä kesäleirejä. Suvaitsevuuden, tietämyksen ja kulttuurienvälisen vuorovaikutuksen lisäämiseen tähtääviin hankkeisiin kuului esimerkiksi urheilu- ja kulttuuritapahtumia ja yksi vastaanottavalle yhteiskunnalle tarkoitettu TV-sarja. Työmarkkinoille pääsyn helpottamiseen ja elinkeinoelämään osallistumiseen tähtääviä alustavia toimia olivat esimerkiksi muuhun kuin kieli- tai ammattikoulutukseen pääseminen tai taitojen arvioinnin sekä uudelleenkoulutuksen järjestäminen. Toimia, joiden avulla oli määrä mukauttaa julkisia ja yksityisiä palveluja monikulttuuriseen yhteiskuntaan tietoa ja valmiuksia lisäämällä, olivat erityisten koulutustilaisuuksien, työpajojen ja seminaarien järjestäminen sekä tiedotusaineiston jakaminen. Erityisille ryhmille tarkoitettujen toimien kohteena olivat naiset ja lapset. Hankkeissa tarjottiin erityistukea vastaanottokeskuksesta lähtemisen yhteydessä, järjestettiin asuntoja ja annettiin alkuvaiheen tukea työnhaussa. Lisäksi autettiin esimerkiksi terveys- ja sosiaalipalvelujen saamisessa. Esimerkkejä painopisteen 1 mukaisista hankkeista Kreikka järjesti yhteistyössä Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön (IOM) kanssa Moldovassa lähtöä edeltävän koulutus- ja tiedotusohjelman, joka oli tarkoitettu mahdollisille maastamuuttajille. Neljän kuukauden ajan ohjelmassa annettiin virallista ja epävirallista tietoa kreikan kielestä sekä kreikkalaisen yhteiskunnan instituutioista ja arvoista, käytännön tietoa maahanmuuttajien oikeuksista ja velvollisuuksista, Kreikan alueelle laillisesti saapumisen ja siellä oleskelun edellyttämistä menettelyistä sekä ammatillista neuvontaa, jotta kolmansien maiden kansalaisten ammattitaito vastaisi paremmin Kreikan työmarkkinoiden todelliseen kysyntään. Tämä hanke kohdistui ryhmään, jota on yleensä hankala tavoittaa. Sen odotetaan vaikuttavan maahanmuuttoon myönteisesti helpottamalla laillista – ja siis hillitsemällä laitonta – maahanmuuttoa Kreikkaan. Italiassa Venetsian kaupunki toteutti hankkeen, jossa tarjottiin kieli- ja kansalaistietokoulutusta erityisryhmille, kuten lukutaidottomille kolmansien maiden kansalaisille, naisille ja hiljattain saapuneille nuorille. Hankkeeseen osallistujille tarjottiin joustavaa ja räätälöityä toimintaa sekä innovatiivisia koulutustekniikoita ja tukea (ns. kulttuurivälittäjän palvelut, lastenhoitopalvelut, uusien tekniikoiden käyttö jne.). Julkisista ja yksityisistä kumppaneista koostuvan verkoston avulla toteutettuja toimia voitiin jatkuvasti verrata suunniteltuihin toimiin. Hankkeen päätteeksi järjestettiin tilaisuus, jossa osallistujille annettiin todistukset hankkeen erilaisiin toimiin osallistumisesta. Portugalissa toteutettiin julkisissa palveluissa kulttuurivälittäjänä toimimista koskeva hanke julkisten palveluiden, kulttuurivälittäjien ja korkeakoulujen solmiman kumppanuuden avulla. Alustavat tulokset ovat jo nähtävissä: hankkeesta on syntynyt koulutusaloitteita, kulttuurivälittäjät ovat nyt osa instituutioita ja kulttuurivälityspalveluita harjoitetaan konkreettisesti. Julkisten palvelujen tarjoamaa välittäjätoimintaa on tarkoitus jatkaa ja yhtenäistää. Tason III profiilin suunnittelu kansalliseen tutkintojärjestelmään ja koulutuksen viitejärjestelmä ovat kehitteillä, ja myös yliopistot saattavat ottaa ne käyttöön korkeammalla tasolla. Tšekissä toteutettiin hanke, jossa kolmansien maiden kansalaisten perheitä ja samalla alueella asuvia paikallisia perheitä järjestettiin pareiksi. Hanke kattaa koko maan. Tätä voidaan pitää kotouttamiskeskusten perustamista jäsenvaltion kaikille alueille täydentävänä toimena. Kun perheistä muodostetaan pareja, paikalliset voivat auttaa kolmansien maiden kansalaisia. Tämän avulla on mahdollista pienentää aukkoa kolmansien maiden kansalaisten tarpeiden ja niiden palveluiden välillä, joita Tšekin kotouttamisjärjestelmässä voidaan vähitellen tarjota. Hankkeen tueksi järjestettiin laaja mediakampanja. Unkari rahoitti hanketta, jonka tavoitteena oli parantaa Budapestin asukkaiden tietämystä pääkaupungissa asuvien maahanmuuttajayhteisöjen olemassaolosta ja niiden vaikutuksesta Budapestin monikulttuurisuuteen. Budapestin keskustassa sijaitsevassa suositussa kulttuurilaitoksessa järjestettiin neljä festivaalia, joissa kussakin esiteltiin laaja kirjo kolmansista maista kotoisin olevien kansalaisryhmien kulttuurin osa-alueita (esimerkiksi käsitöitä, musiikkia, tanssia, elokuvia ja valokuvanäyttelyitä.). Tapahtumien tueksi järjestettiin lukuisia tiedotustilaisuuksia ja -toimia. Hankkeella onnistuttiin lisäämään Budapestin asukkaiden tietoisuutta kaupungissa asuvien kolmansien maiden kansalaisten olemassaolosta ja edistämään kulttuurienvälistä vuorovaikutusta. Painopisteen 2 (indikaattoreiden ja arviointimenetelmien kehittäminen edistymisen arvioimista, politiikkojen ja toimenpiteiden mukauttamista sekä vertailevan oppimisen koordinoinnin helpottamista varten) mukaisissa hankkeissa rahoitettiin tutkimustoimia, joissa tarkasteltiin kolmansien maiden kansalaisten tilannetta jäsenvaltioissa sekä yhteiskunnassa vallitsevia asenteita kolmansien maiden kansalaisiin, jotta kotouttamistoimia voitaisiin mukauttaa tarpeita vastaaviksi. Tutkimustoimiin kuuluivat esimerkiksi jäsenvaltion kolmansien maiden kansalaisia koskevan tiedon kerääminen, laadullinen tutkimus, esimerkiksi keskusteluryhmät kansalaisjärjestöjen ja koulutusjärjestelmän edustajien kanssa, sekä kolmansien maiden kansalaisten ja asiantuntijoiden parissa tehdyt haastattelut. Rahoitusta myönnettiin myös yksityiskohtaisemmille tutkimuksille, joissa tarkasteltiin esimerkiksi kolmansista maista kotoisin olevien lasten integroitumista koulutusjärjestelmään. Kaiken edellä mainitun lisäksi rahoitettiin kotouttamispolitiikkoja ja -toimia koskevia analyysejä ja arviointeja, joihin kuuluvat esimerkiksi lainsäädäntö ja hallinnolliset käytänteet, indikaattorien tai arviointimenetelmien kehittäminen, palvelujen ja toimijoiden yhteensovittaminen tiedon levittämisen edistämiseksi sekä maahanmuuttoa koskevat tilastotiedot ja uutiset. Esimerkkejä painopisteen 2 mukaisista hankkeista Puolassa toteutetussa tutkimushankkeessa tutkittiin kolmansien maiden kansalaisten syrjintää pääasiassa asianajotoimien ja päätöksentekijöille tarkoitettujen tiedotuskampanjoiden avulla. Hankkeessa otettiin huomioon hiljattain valmistunut merkittävä tutkimus kolmansien maiden kansalaisten tilanteesta Puolassa etenkin työllistymisen kannalta. Hankkeessa toteutettiin seuraavia toimia: sosiologinen tutkimus, johon osallistui 360 kolmansien maiden kansalaista ja 30 virkamiestä tai asiantuntijaa, joiden työ liittyy ulkomaalaisten kotouttamis- tai syrjintäasioihin; 30:een lakiin perustuva analyysi syrjintään liittyvistä sosiaalisista ja oikeudellisista näkökohdista; tutkimus työnantajien halukkuudesta palkata eri ryhmiin kuuluvia kolmansien maiden kansalaisia; kahden tätä aihetta koskevan esseen julkaisu ja sen levittäminen päätöksentekijöille ja Puolassa oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille tarkoitettuine suosituksineen, sekä seminaarit tutkimustuloksista tiedottamista varten. Liettuassa tehtiin esitutkimus kolmansien maiden kansalaisten pääsystä työmarkkinoille, jotta saataisiin lisää tietoa tämän ryhmän tarpeista. Tutkimuksen perusteella voitiin tunnistaa tärkeimmät kolmansien maiden kansalaisten kohtaamat ongelmat ja vaikeudet, ja tutkimuksen tulokset ovat nyt laajalti monien yhteiskunnallisten ryhmien ja liettualaisten instituutioiden käytössä. Slovakiassa toteutetussa tutkimushankkeessa käsiteltiin maahanmuuttajalasten integroitumista koulutusjärjestelmään alakoulussa. Tarpeiden, haasteiden ja rajoitteiden arvioinnin lisäksi tutkimuksessa käsiteltiin maahanmuuttajalapsille merkityksellisiä opetuskokonaisuuksia ja -materiaaleja. Tällaista tietoa ei ole ollut aiemmin saatavilla. Ranskassa toteutettiin ensimmäistä kertaa laajamittainen tilastotieteellinen tutkimus useiden tuhansien maahanmuuttajien kotouttamisprosessista useiden vuosien ajalta (muutama kuukausi maahansaapumisen jälkeen, vuoden kuluttua ja kolmen vuoden kuluttua). Kysymykset koskivat saapumista edeltänyttä tilannetta ja sen jälkeistä hallinnollista prosessia sekä myöhempien vaiheiden osalta muun muassa kielitaidon hankintaa, työmarkkinoille pääsemistä, asumista, koulutus- ja terveyspalvelujen saamista sekä sosiaalista elämää. Tutkimuksen tavoitteena oli tarjota päätöksentekoa ja kotouttamispalveluja varten syvällistä tietoa kotouttamisprosessista ja ehdottaa keinoja kotouttamispolitiikan parantamiseksi. Painopisteen 3 (politiikan valmiuksien parantaminen sekä koordinoinnin ja kulttuurienvälisten valmiuksien parantaminen jäsenvaltioissa eri hallintotasoilla) mukaisissa hankkeissa jäsenvaltiot rahoittivat toimia, joiden avulla oli määrä mukauttaa julkisia ja yksityisiä palveluita monikulttuuriseen yhteiskuntaan koulutuksen, valmiuksien parantamisen ja tiedotuksen avulla. Erityisesti tämä koski valtion laitosten tai kansalaisjärjestöjen työntekijöitä sekä muita henkilöitä, jotka ovat tekemisissä kolmansien maiden kansalaisten kanssa. Tähän kuului muun muassa julkisille ja yksityisille instituutioille tarkoitettuja koulutuksia ja seminaareja, joiden tavoitteena oli lisätä tietoisuutta ja erilaisuudensietokykyä, palveluiden ja politiikkojen yhteensovittamista jäsenvaltioissa, käsikirjojen jakamista ja kumppanuuksien solmimista paikallisten viranomaisten kanssa. Esimerkkejä painopisteen 3 mukaisista hankkeista Itävallassa kotouttamis- ja seurantakeskukseen kohdistuvassa hankkeessa kerätään tietoa maahanmuutosta ja kotouttamisesta. Keskus on perustanut verkkosivuston ja erikoiskirjaston, ja se laatii neljännesvuosittain ilmestyviä uutiskirjeitä. Keskus tarjoaa kotouttamiseen liittyville sidosryhmille tietoa ja välineitä kotouttamiseen sekä tietoa kotouttamishankkeista. Lisäksi keskus tukee verkostoitumista. Seurannan avulla voidaan arvioida kotouttamistoimien vaikutuksia, ja pitkällä aikavälillä seurannalla on tarjottavaa kotouttamisasioita koskevassa yhteiskunnallisessa ja poliittisessa keskustelussa. Kyproksella järjestettiin erityisesti opettajille tarkoitettuja seminaareja, joihin kuului esimerkiksi koulutusseminaareja kulttuurienvälisestä kasvatuksesta ja kreikan kielen opettamisesta toisena tai vieraana kielenä. Tämän toimen tarkoituksena oli lisätä opettajien valmiuksia käsitellä kotouttamiseen liittyviä ongelmia. Seminaareissa opettajille tarjottiin erityisesti tietoa uusista opetusmenetelmistä ja parhaista käytänteistä, joita kolmansien maiden kansalaisten opettamisessa voidaan soveltaa. Opettajat osallistuivat näihin seminaareihin innokkaasti, sillä he pitivät niitä erittäin hyödyllisinä kolmansista maista kotoisin olevien lasten näkökulman ymmärtämisen kannalta. He saivat seminaareista tärkeää tietoa ja oppivat käytänteitä, joiden avulla he voivat työskennellä asianmukaisesti tämän kohderyhmän kanssa. Suomessa toteutettiin hanke, jonka tavoitteena oli lisätä tietyn alueen viranomaisten tietoutta thaimaalaisyhteisöstä. Se on erityisen haavoittuvassa asemassa, koska se jää helposti viranomaistoimien ulottumattomiin. Hankkeessa käsiteltiin ongelmia kolmansien maiden kansalaisten näkökulmasta ja kehitettiin yhteistyöverkostoja. Molemminpuolinen tietämys ja tieto lisääntyivät hankkeen aikana. Tästä kohderyhmästä on nyt kerätty paljon tietoa, jota voidaan käyttää julkisten palveluiden suunnittelussa ja yhteistyön järjestämisessä kolmannen sektorin kanssa. Hankkeen tuloksia käytetään myös poliisien koulutuksessa sekä kuntien kotouttamispolitiikan ja -toimien suunnittelussa ja toteutuksessa. Niitä voidaan käyttää myös muihin kohderyhmiin kohdistuvissa toimissa. Painopisteen 4 (kotouttamista koskevien kokemusten, parhaiden käytänteiden ja tietojen vaihto jäsenvaltioiden välillä) mukaisissa hankkeissa oli kyse paitsi jäsenvaltioiden julkishallinnon viranomaisten välisestä koordinoinnista ja yhteistyöstä, myös tiedon ja käytänteiden vaihdon tukemisesta jäsenvaltioiden kansalaisjärjestöjen välillä. Esimerkkejä painopisteen 4 mukaisista hankkeista Viron hallinto järjesti opintokäyntejä ja seminaareja muiden jäsenvaltioiden kanssa tiedon jakamiseksi sekä kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevien kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtamiseksi. Italiassa sisäministeriö käynnisti monia kotouttamisasioita käsittelevän yhteistyöhankkeen muiden jäsenvaltioiden hallintojen kanssa. Hanke kattaa esimerkiksi seuraavat aiheet: kotouttamistilastot, erityisryhmiä koskevat hyvät käytänteet, kotouttamista käsittelevä konferenssi sekä vertaileva analyysi Italian ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisuuslaeista. Useat jäsenvaltiot (Alankomaat, Espanja, Itävalta, Kreikka, Malta, Ruotsi, Slovakia, Tšekki ja Unkari) rahoittivat seminaareja, konferensseja, verkostoja ja opintokäyntejä, joita hallintoelimet ja kansalaisjärjestöt olivat ehdottaneet kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtamiseksi muiden jäsenvaltioiden organisaatioiden kanssa. Luxemburg rahoitti useita hankkeita, joihin kuului yhteistyötä naapurijäsenvaltioiden (Belgia, Ranska ja Saksa) organisaatioiden kanssa. Yksi hanke aloitettiin keräämällä kattavaa tietoa kolmansien maiden kansalaisia koskevista organisaatioista näissä jäsenvaltioissa. Tämän perusteella organisaatiot alkoivat tehdä yhteistyötä monen kotouttamiseen liittyvän aiheen osalta. Toisessa hankkeessa ranskalainen organisaatio tarjosi asiantuntemustaan Luxemburgissa sijaitsevalle organisaatiolle kulttuurienvälisiä tulkkipalveluja (tulkeille annettiin koulutusta eri alkuperää olevien kolmansien maiden kansalaisten kulttuurisista arvoista) tarjoavan palvelun perustamiseen ja kehittämiseen. 7.4. Täytäntöönpanon arviointi ja alustavat tulokset Suurimmalla osalla jäsenvaltioista oli täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia kahden ensimmäisen vuosittaisen ohjelman osalta vuosina 2007 ja 2008: täytäntöönpano joko viivästyi tai ohjelmien täysimittaisessa täytäntöönpanossa ilmeni vaikeuksia. Yleisin syy oli ohjelmien hyväksymisen lykkääntyminen (ei kovin epätavallinen tilanne uutta EU-rahoitusvälinettä käyttöön otettaessa), sillä se oli usein edellytys ehdotuspyyntömenettelyn käynnistämiselle tai valittujen hankkeiden rahoittamiselle. Muita usein mainittuja syitä olivat esimerkiksi organisatoristen ja hallinnollisten järjestelyjen viimeistely jäsenvaltioissa ennen kuin ohjelmia voitiin alkaa toteuttaa, vastuuviranomaisilta ja tuensaajilta puuttuva kokemus tai tarve järjestää useampi kuin yksi ehdotuspyyntö, jos tukikelpoisia hankkeita ei ollut riittävästi rahaston määrärahojen käyttämiseksi kokonaan. Erityisen tärkeä syy oli täytäntöönpanevien organisaatioiden vaikeus varmistaa yhteisrahoitus hyvin hankalassa taloudellisessa tilanteessa. Tilanteen parantamiseksi monet jäsenvaltiot aloittivat vuosien 2007 ja 2008 ohjelmat yhtä aikaa käynnistämällä esimerkiksi ehdotuspyyntömenettelyjä, jotka kattoivat kummatkin ohjelmat. Täytäntöönpanossa kuitenkin kiirehdittiin. Tämän vuoksi täytäntöönpanosta vastaavien organisaatioiden aikataulu oli tiukka ja vastuuviranomaisten hallinto kuormittui, minkä vuoksi jotkin jäsenvaltiot eivät voineet muuttaa vuosittaisia ohjelmiaan, jos niiden ehdotuspyynnöt eivät tuottaneet tulosta. Tilanne parani kuitenkin selvästi vuoden 2009 ohjelman osalta, sillä tuolloin vain 19 jäsenvaltiota ilmoitti täytäntöönpanon viivästyksistä. Ongelmista huolimatta useimmat jäsenvaltiot pystynevät toteuttamaan vuosittaisissa ohjelmissa suunnitellut toimet ja saavuttamaan asetetut tavoitteet. Tässä vaiheessa jäsenvaltioiden arviointi perustuu rahoitettujen hankkeiden tyyppeihin ja määrään verrattuna ohjelmissa kutakin toimea varten asetettuihin viitteellisiin tavoitteisiin sekä todellisiin tuloksiin, joita koskevat tiedot olivat saatavilla komissiolle laadittavan kertomuksen toimittamisen hetkellä. Tarkempaa tietoa tuloksista ja vaikutuksista tulee saataville vuonna 2012 toteutettavan jälkiarvioinnin myötä. Viidessätoista jäsenvaltiossa (Bulgaria, Espanja, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Portugali, Puola, Ranska, Saksa, Slovakia, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta) vuosien 2007 ja 2008 ohjelmat on toteutettu lähes kokonaan (joissakin tapauksissa komission tarkistuksen perusteella). Belgiassa, Luxemburgissa, Sloveniassa, Tšekissä ja Unkarissa vain vuoden 2008 ohjelma on toteutettu kokonaan, kun taas Bulgariassa on toteutettu kokonaan vain vuoden 2007 ohjelma. Yhteensä 19 jäsenvaltiossa (Belgia, Bulgaria, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Saksa, Slovakia, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta) hankkeiden suunnitellut tavoitteet on saavutettu tai todennäköisesti saavutetaan kokonaan ohjelmien päättymiseen mennessä. Kaksi jäsenvaltiota (Tšekki ja Luxemburg) on ilmoittanut, että vain vuoden 2008 ohjelman odotetut tavoitteet arvellaan saavutettavan. Yleisesti ottaen monissa jäsenvaltioissa (esimerkiksi Unkarissa ja Slovakiassa) rahaston ansiosta voitiin suunnitella ensimmäistä kertaa kattavat puitteet kolmansien maiden kansalaisten kotouttamispolitiikkaa varten kaikkien yhteisten perusperiaatteiden mukaisesti. Toisissa jäsenvaltioissa, kuten Bulgariassa, Kreikassa, Kyproksella tai Virossa, joissa kansallinen kotouttamispolitiikka oli jo laadittu, rahastosta myönnettiin määrärahoja sen täytäntöönpanoa varten. Monissa kokeneemmissa jäsenvaltioissa rahaston määrärahat, joilla usein täydennetään muita rahoituslähteitä, on kohdistettu tiettyihin toimiin tai tiettyihin ryhmiin, jotka eivät tavallisesti kuulu pääasiallisten rahoitusvälineiden soveltamisalaan. Tältä osin saatiin aikaan merkittäviä vaikutuksia monilla aloilla, kuten kielitaidossa, merkityksellisen yhteydenpidon ja rakentavan vuoropuhelun edistämisessä kolmansien maiden kansalaisten ja vastaanottavan yhteiskunnan välillä sekä kolmansien maiden kansalaisten terveydellisten ongelmien käsittelemisessä. 7.5. Jäsenvaltioiden yleiset arvioinnit ja parannusehdotukset Kaikissa jäsenvaltioissa (paitsi Alankomaissa ja Puolassa) ohjelman painopisteitä ja ohjelmissa määritettyjä toimia pidettiin merkityksellisinä jäsenvaltioiden tarpeiden ja tavoitteiden kannalta kotouttamisen saralla. Muutamissa uusissa jäsenvaltioissa (esimerkiksi Bulgariassa, Kyproksella ja Tšekissä) ohjelmat ovat olleet erityisen merkityksellisiä, sillä niissä maahanmuuttajien määrä kolmansista maista on lisääntynyt viime aikoina. Joissakin jäsenvaltioissa tiettyjä toimia oli muutettava talouskriisin vuoksi (Romania, Espanja) tai muuttuneiden maahanmuuttovirtojen vuoksi (Yhdistynyt kuningaskunta), mutta tästä huolimatta painopisteet ja toimet olivat edelleen merkityksellisiä. Alankomaissa rahaston määrärahojen osuus kansallisiin kotouttamismäärärahoihin nähden oli suhteellisen pieni, minkä vuoksi katsottiin, ettei siitä koitunut todellista hyötyä kansallisille strategioille. Puolassa havaittiin täytäntöönpanon aikana, että kansallisia strategioita olisi voitu tukea tehokkaammin, jos toimia olisi ollut enemmän, sillä alkuperäisiä toimia oli muokattava ja yhdisteltävä, jotta kansallisiin tarpeisiin voitiin vastata paremmin. Vaikka seitsemän jäsenvaltiota (Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Kypros, Malta, Ruotsi ja Viro) ei vielä kyennyt arvioimaan, oliko niiden ohjelmille asetetut tavoitteet saavutettu, kaikki muut 19 jäsenvaltiota arvioivat, että ohjelmat olivat olleet vaikuttavia: hankkeet toteutettiin onnistuneesti, ja suurelta osin niiden tulokset olivat asetettujen tavoitteiden mukaisia. Näkemykset tehokkuudesta vaihtelivat. Useimmat jäsenvaltiot olivat tyytyväisiä siihen, että hankkeiden tavoitteet oli saavutettu kohtuullisin kustannuksin, mikä oli eräs valintaperusteista, mutta ne kuitenkin katsoivat, että hallintokulut olivat suuret ja että hankkeiden hallinnointiin tarvittiin odotettua enemmän henkilöstöä ja rahaa. Rahaston ja muiden EU-rahoitusvälineiden keskinäinen täydentävyys saavutettiin ohjelman alussa määritettyjen menettelyjen avulla, joskaan ei ilman pieniä vaikeuksia: keskeisin vaikeus oli päällekkäisyyden välttäminen Euroopan pakolaisrahaston kohderyhmän kanssa. Lähes kaikki jäsenvaltiot katsoivat, että rahastosta oli ollut todellista hyötyä, sillä kotouttamisen saralla saatuja tuloksia ei olisi voitu saavuttaa olemassa olevien kansallisten ohjelmien, politiikkojen, talousarvioiden ja muiden EU-rahoitusvälineiden avulla. Tällaisia tuloksia olivat esimerkiksi hankkeiden toteuttaminen yhtenäisen määritetyn strategian ja politiikan avulla, rahaston täydentäminen ja yhteistyö muiden rahastojen ja jäsenvaltioiden sekä EU:n välineiden avulla, uusien tärkeiden kotouttamista koskevien näkökohtien lisääminen olemassa oleviin ohjelmiin, kansalaisjärjestöjen ja paikallisten viranomaisten toteuttamien toimien lujittaminen sekä vuoropuhelun ja ajatustenvaihdon edistäminen kotouttamisprosessiin osallistuvien sidosryhmien välillä. Vaikka tukikelpoisten toimien laajuutta pidettiin asianmukaisena, jäsenvaltioiden antamat suositukset kohdistuivat nykyisen järjestelmän yksinkertaistamiseen, sillä sitä pidettiin usealta kannalta liian monimutkaisena. - Vuosittaisiin ohjelmiin liittyvää hallinnollista työmäärää olisi pienennettävä korvaamalla nykyinen monivuotinen ohjelmajärjestelmä, joka koostuu vuosittaisista ohjelmista, vain yhdellä monivuotisella ohjelmalla. Ohjelman toteuttamisessa olisi oltava enemmän joustovaraa ilman että muutokset edellyttäisivät komission tarkistusta. Mikäli vuosittaisia ohjelmia jatketaan, niiden tukikelpoisuusaikaa voitaisiin pidentää. Raportointivaatimuksia tulisi vähentää. - Kustannusten tukikelpoisuutta koskevia sääntöjä tulisi selventää ja yksinkertaistaa, ja niistä olisi tehtävä joustavampia tehokkuuden parantamiseksi ja hallinnollisen työmäärän vähentämiseksi. Lisäksi jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus määrittää ja soveltaa omia tukikelpoisuussääntöjään. - Rahaston soveltamisalaa olisi laajennettava Euroopan pakolaisrahaston kohderyhmään kuuluviin ihmisiin. - EU:n rahoitusosuutta olisi lisättävä 75 prosenttiin kaikkien hankkeiden osalta ja ennakkomaksuna maksettavan EU-määrärahan prosenttiosuutta olisi suurennettava, jotta hankkeita voitaisiin tukea paremmin niiden aloitusvaiheessa ja jotta ohjelman täytäntöönpano helpottuisi. Toinen ennakkomaksu voitaisiin tällöin poistaa. Tekniseen tukeen osoitettuja määrärahoja tulisi lisätä, jotta ne vastaisivat todellisia hallinnollisia kustannuksia. - Komissio voisi tehdä enemmän ohjelmien ja hankkeiden toteuttamisen tueksi jäsenvaltioissa, etenkin lisäämällä tiedon levittämistä ja edistämällä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä toimittamalla kaiken hyödyllisen tiedon nopeasti kaikkien jäsenvaltioiden saataville. SOLID-komitean toimittaman tiedon lisäksi verkkopohjaiset tietokannat tai asialle omistettu verkkosivusto, joka sisältäisi kaiken dokumentaation, olisivat hyödyllisiä. Tulevaisuudessa säädöskehys olisi saatava valmiiksi ennen ohjelmakauden alkua ja ohjelmat tulisi hyväksyä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. 8. LOPPUPÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET Rahaston täytäntöönpanosta kauden 2007–2013 monivuotisten ohjelmien kolmen ensimmäisen vuoden aikana voidaan tehdä seuraava arvio: - Vuosien 2007 ja 2008 ohjelmien täytäntöönpano-ongelmien jälkeen suurin osa jäsenvaltioista on voinut kuroa viivästystä kiinni, ja ne ovat toteuttaneet vuosittaisia ohjelmia vuodesta 2009 alkaen ilman suurempia viivästyksiä. Jäljellä on kuitenkin edelleen joitakin vaikeuksia, joita komissio tarkastelee asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa. Tähän mennessä päättyneiden hankkeiden suunnitellut tavoitteet on pääosin saavutettu, ja ainakin vuoden 2009 ohjelmasta alkaen useimmat jäsenvaltiot arvioivat saavuttavansa ohjelmien tavoitteet. - Rahasto on saanut tunnustusta useimmilta jäsenvaltioilta ja etenkin hankkeita toteuttavilta organisaatioilta. Tästä osoituksena on erityisesti se, että vuoden 2009 ohjelman ehdotuspyyntöihin tuli erittäin paljon vastauksia, sekä se, että ohjelmiin osallistuu jäsenvaltioissa monenlaisia organisaatioita. - Rahasto on osoittautunut tarpeelliseksi, ja useimmissa jäsenvaltioissa siitä katsotaan olevan todellista hyötyä riippumatta siitä, onko jäsenvaltioissa aiempaa kokemusta kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisesta vai ei. - Toisaalta rahaston ohjelmointi- ja täytäntöönpanopuitteet vaikuttavat liian monimutkaisilta rahoitettujen toimien tyyppeihin, tuensaajaorganisaatioihin ja hankkeiden suureen määrään nähden. Vastatakseen jäsenvaltioiden huolenaiheisiin komissio toteutti vuonna 2011 kaikkien neljän yleisohjelmaan kuuluvan rahaston täytäntöönpanosääntöjen laajan uudistuksen. Laajin osa koostuu huomattavasti yksinkertaistetuista tukikelpoisuussäännöistä, ja uusia sääntöjä aletaan soveltaa (viimeistään) vuoden 2011 ohjelmien täytäntöönpanosta alkaen. Säännöissä edellytetään tasavertaisen kohtelun, avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteiden kunnioittamista. Tämä koskee myös osana vuosien 2009 ja 2010 ohjelmia rahoitettuja hankkeita[15]. Jäsenvaltiot ovat pitäneet uudistusta tervetulleena. Muita jäsenvaltioiden parannusehdotuksia käsitellään tulevaisuuden rahoitusvälineitä sisäasioiden alalla koskevien komission ehdotusten yhteydessä osana seuraavaa monivuotista rahoituskehystä, jota aletaan soveltaa vuonna 2014. Komissio tekee nämä ehdotukset tänä vuonna. Nykyisen ohjelmakauden kahdelle viimeiselle vuodelle tarkoitettujen rahaston talousarviomäärärahojen odotetaan kasvavan huomattavasti: ne olisivat 162,5 miljoonaa euroa vuonna 2012 ja 182,5 miljoonaa euroa vuonna 2013 (eli näiden kahden vuoden osuus olisi yhteensä 42 prosenttia rahaston määrärahoista koko kaudella 2007–2013), kun ne olivat 131,5 miljoonaa euroa vuonna 2011 ja 110,5 miljoonaa euroa vuonna 2010[16]. Komissio aikoo neuvotella jäsenvaltioiden kanssa käytettävissä olevien resurssien parhaasta mahdollisesta käytöstä tulevien vuosien politiikan ja täytäntöönpanotarpeiden kannalta. Komission näkemyksen mukaan on neljä keskeistä alaa, joilla tarvitaan lisää toimia ja tehokkaampaa kohdentamista: - kolmansien maiden kansalaisten ja vastaanottavan yhteiskunnan kotouttamisprosessiin osallistumisen parantaminen kaksisuuntaisessa prosessissa: esimerkiksi kattavien kotouttamisohjelmien edistäminen, kolmansien maiden kansalaisten osallistuminen neuvoa-antaviin ryhmiin ja verkostoihin sekä yhteiskuntaelämään, maahanmuuttoa koskevan yleisen mielipiteen parantaminen sekä tietous maahanmuuton vaikutuksesta vastaanottavaan yhteiskuntaan; - erityisryhmien (kuten naiset, nuoret ja lapset, ilman huoltajaa tulleet alaikäiset, joilla on laillinen asema, vanhukset, ihmiskaupan uhrit) tarpeita vastaavien kotouttamistoimien vaikuttavuuden lisääminen: esimerkiksi lasten koulunkäyntimahdollisuuksien lisääminen; naisten roolin tukeminen kotouttamisessa, itsenäisyyden edistäminen yhteiskunnassa, oikeuksia koskevan tietouden lisääminen ja julkiseen elämään osallistumisen edistäminen; ilman huoltajaa tulleiden alaikäisten, joilla on laillinen asema, kotoutumisen edistäminen; - kotouttamisen edistäminen paikallisella tasolla ja alhaalta ylös -lähestymistapa kotouttamiseen sekä monitasoinen yhteistyö kotouttamisstrategioiden ja -toimien kehittämiseen osallistuvien eri hallintotasojen välillä: kotouttamisprosessien tukeminen paikallisella tasolla sekä kumppanuusjärjestelyt kaikkien sidosryhmien kanssa, kolmansien maiden kansalaisten paikallisen kotouttamisen parantaminen asumisen, sosiaaliturvan, terveyden ja koulutuksen osalta, tukitoimet asuinalueiden osallistavuudelle sekä alhaalta ylös -lähestymistavan mukaiset, paikallista kotouttamista koskevat aloitteet; - ennen maastamuuttoa toteutettavien kotouttamistukitoimien kehittäminen lähtömaissa ilman, että niihin osallistuminen olisi kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn ehtona: esimerkiksi tietoa viisumeista ja työluvista sekä vastaanottavan maan kielestä, instituutioista ja arvoista ja ammatillinen koulutus maahanmuuttajien ammattitaidon ja vastaanottavan maan työmarkkinoiden tarpeiden yhteensovittamiseksi. Komissio selvittää jäsenvaltioiden kanssa, miten edellä mainittujen painopistealojen tukemista voitaisiin lisätä vielä meneillään olevissa vuosittaisissa ohjelmissa alkaen vuoden 2012 ohjelmista, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava 1. marraskuuta 2011 mennessä. --------------- [1] Ellei muuta ole mainittu, kaikki tässä kertomuksessa esitetyt talousarvioluvut perustuvat todellisiin määrärahoihin, joista budjettivallan käyttäjä on tehnyt päätöksen tähän saakka. [2] KOM(2005)123 lopullinen. [3] Päätös 2007/435/EY, EUVL L 168, 28.6.2007, s.18. [4] Perussäädöksen 48 artiklan 3 kohdan b alakohta. [5] Yhteenveto ja jäsenvaltioiden kertomukset ovat saatavana osoitteessa http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm. [6] Komission päätös C(2007) 3926 lopullinen, tehty 21.8.2007. [7] INTI-valmistelutoimien arviointi on saatavana osoitteessa http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm. [8] Päätös N:o 2008/457/EY, EUVL L 167, 27.6.2008, s. 69. [9] Yhteenveto koko monivuotisesta ohjelmasta on osoitteessa http://ec.europa.eu/ewsi/en/index.cfm. [10] Lisätietoja määrärahojen jakamista koskevien perusteiden soveltamisesta jäsenvaltioittain ulkorajarahaston, kotouttamisrahaston sekä Euroopan paluurahaston osalta on asiakirjoissa KOM(2011) 448 ja SEC(2011) 940. [11] Katso lisätietoja Euroopan kotouttamisfoorumista osoitteesta http://ec.europa.eu/ewsi/en/policy/legal.cfm. [12] http://ec.europa.eu/ewsi/en/index.cfm. [13] http://ec.europa.eu/ewsi/UDRW/images/items/docl_12892_622671702.pdf. [14] Päätöksen 2007/435/EY 48 artiklan 2 kohdan a alakohta. [15] Kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten tarkoitetun eurooppalaisen rahaston täytäntöönpanosääntöjen uudistus hyväksyttiin 3. maaliskuuta 2011 annetulla komission päätöksellä C(2011) 1289. [16] Lukuihin sisältyvät vuosittaiset ohjelmat ja yhteisön toimet.