Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Yhteistyöhön perustuva toimintatapa Euroopan matkailun tulevaisuutta varten"

(2003/C 61/03)

Komissio päätti 15. marraskuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 11. syyskuuta 2002. Esittelijä oli Giorgio Liverani.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. syyskuuta 2002 pitämässään 393. täysistunnossa (syyskuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 123 ääntä puolesta 2:n pidättyessä äänestämästä.

1. Yleisnäkymä: läheisyyskäsitteeseen liittyviä ajatuksia

1.1. Viimeaikaiset tapahtumat, kuten 11. syyskuuta tehty terrori-isku, ja lisääntyneet kansainväliset jännitteet maailman erityisillä "riskialueilla", ovat osoittaneet dramaattisuudessaan, kuinka rauha, kansojen välinen ymmärrys ja rauhanomainen yhteiselo sekä liikenteen ja ihmisten turvallisuus vaikuttavat matkailun kehityksen dynamiikkaan.

1.1.1. Matkailijoiden liikkuminen on erittäin herkkä näille arvoille, joiden puuttumisella on välittömiä, lyhyellä aikavälillä mitattavia vaikutuksia. Pidemmällä aikavälillä niiden puuttuminen merkitsee myös muutosta tottumuksiin, elämäntapoihin, matkustus- ja lomailutapoihin.

1.1.2. Matkailu (liike- ja vapaa-ajan matkailu) kehittyy, kun kansainväliset suhteet ovat rauhanomaisia, kun eri kansojen ja kulttuurien välillä vallitsee veljeyttä, yhteistyötä ja kulttuurivaihtoa suosiva ilmapiiri.

1.1.3. Kansainvälisten suhteiden taustalle on hiipimässä epäluulo ja merkkejä epäluottamuksesta, jotka voivat korjaamattomalla tavalla vahingoittaa kansojen ja henkilöiden välisiä suhteita ja vuorovaikutuksia. On välttämätöntä estää planeetan pohjoisten ja eteläisten, itäisten ja läntisten maiden välisten ylitsepääsemättömien suojavallien muodostuminen. Nyt tulee sitä vastoin rakentaa siltoja, elävöittää kansainvälisiä suhteita ja palauttaa luottamuksen ja turvallisuuden ilmapiiri. Näin vastataan viisaasti ja tehokkaasti kansainväliseen terrorismiin, jonka rikollisten suunnitelmien pyrkimyksenä on luoda paniikkia ja järkyttää yleistä mielipidettä sekä ihmisten arkipäivän elämää.

1.2. Ei kuitenkaan ole epäilystä siitä, että on alkanut vaihe, jonka aikana matkailu eksoottisiin ja kaukaisiin määränpäihin (kaukomatkat) uhkaa vähentyä (lentoliikenteen turvattomuus, poliittinen epävakaus jne.) huolimatta ensimmäisistä toipumisen merkeistä. Näin ollen suositaan yhä enemmän "lähimatkailua", jota edesauttaa myös Euroopan yhtenäisvaluutta. Tässä yhteydessä on syytä korostaa erityisesti paikallisia kohteita ja identiteettejä, jotka muodostavat poikkeuksellisen eurooppalaisen kaleidoskoopin. Euroopan paikalliset matkailujärjestelmät voivat kehittää tässä vaikeassa vaiheessa merkittävän roolin, jonka tavoitteena on

- elvyttää paikallisten yhteisöjen luottamus kohtaamisiin, erilaisten kulttuurien ja henkilöiden väliseen vuorovaikutukseen,

- rauhoittaa markkinat, niin Euroopan yhtenäismarkkinat kuin Euroopan ulkopuoliset markkinat, Euroopan kohteiden turvallisuuden sekä lomailun rauhallisuuden suhteen,

- kehittää Euroopan suurten, keskisuurten, pienten ja aivan pienten kaupunkien vastaanottokapasiteettia ja majoitusvalmiuksia,

- hyödyntää lukemattomia paikallisidentiteettejä, kulttuuri- ja taideperintöä, paikallistuotantoa, viini- ja ruokakulttuureita, ruokia ja perinteitä, sosiaalisia ympäristöjä ja luonnonympäristöjä, maisemia, elämänrytmejä ja suhteiden rytmejä sekä tilan ja ajan välistä yhteyttä. Näin voidaan viestittää rauhallisuutta, tuttuuden tunnetta ja turvallisuutta,

- edistää työllisyyttä ja muita talouden sektoreja kehittämällä yrityksiin tutustuttavaa matkailua.

2. Matkailun arvo ja arvot: uudet välineet Euroopan matkailun hallintaan

2.1. Matkailun merkityksestä Euroopan taloudelliselle, sosiaaliselle ja kulttuuriselle kehitykselle ollaan nykyisin yleisesti tietoisia. Matkailualan EU:n politiikoissa saama painoarvo ei ole vastannut (eikä vastaa) asiaankuuluvalla tavalla tätä merkitystä. Komissio on ponnistellut merkittävällä tavalla pyrkiessään täyttämään kyseisen vajeen oikeusperustan epävarmuudesta huolimatta.

2.2. Komission tiedonannossa määritellään avoimempi strategia ja uudistetaan yhteisön matkailuun liittyvää toimintatapaa aloittamalla kymmenen esitetyn toimenpiteen avulla prosessi, jonka tarkoituksena on edistää tätä merkittävää taloudellista ja sosiaalista toimintaa EU:n ohjelmissa. Perusperiaatteet, joiden ympärille kymmenen toimenpidettä rakentuvat, ovat matkailualan politiikkojen eri toimijoiden välinen koordinointi ja yhteistyö, niiden sääntöjen yhdenmukaistaminen, joilla säädellään matkailualan toimintaa jäsenvaltioissa, sekä laadukkaiden politiikkojen levittäminen, lomaoikeuden ulottaminen ja myöntäminen kaikille, matkailun dynamiikkaa koskevan tutkimuksen ja tuntemuksen parantaminen tilastollisesta, taloudellisesta ja sosiaalisesta näkökulmasta, verkottumiseen ja hyvien käytäntöjen vaihtamiseen perustuvan verkkokulttuurin levittäminen, matkakohteiden arvon nostaminen, minkä tarkoituksena on, että matkakohteet toimivat alueena, jolla toteutuu julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden välisen järjestelmän dynamiikka ja jolla paikalliset resurssit muutetaan matkailualan tuotteiksi, ja läheisyysperiaatetta noudattava Euroopan matkailutarjonnan runsauden ja monimuotoisuuden korostaminen.

2.3. Neuvoston kesäkuussa 1999 antamien päätelmien seurauksena aloitettiin asiaankuuluvien tärkeimpien toimijoiden (jäsenvaltiot, ammattialajärjestöt, kansalaisyhteiskunta, komissio) välinen lujitetun yhteistyön vaihe, joka perustuu avoimeen koordinointimenetelmään. Kyseinen lujitettu yhteistyö vastaa komitean aikaisemman lausunnon sisältämiä suosituksia(1).

2.4. Kuten komission asiakirjasta käy ilmi, kyseinen menetelmä on äskettäin hyväksytyn eurooppalaista hallintotapaa koskevan valkoisen kirjan suuntaviivojen mukainen. Matkailua pidetään erityisen mielenkiintoisena koekenttänä alan toimijoiden monipuolisuuden ja keskinäisten riippuvuussuhteiden vuoksi.

2.5. On syytä kuitenkin painottaa, että matkailualan hyvän hallintotavan vuoksi on tärkeää tukea alhaalta ylös ("bottom up") suuntautuvaa toimintatapaa, jossa Euroopan paikalliset matkailujärjestelmät ovat suora keskustelukumppani ja ala, jolla sovelletaan komission suuntaviivoja, kehitetään johdonmukaisia strategioita sekä paikallisten sidosryhmien keskinäisiä suhteita. (vrt. Euroopan parlamentin päätöslauselma A5-0030/2000 kohta N).

2.6. Komission alullepanemassa strategiassa kunnioitetaan viiden alatyöryhmän työn tuloksena toteutettujen kuulemisten ja käytyjen neuvottelujen aikana ilmenneitä ehtoja ja kantoja. Näiden vuosien tärkeä työ voi kuitenkin tuottaa vielä merkittävämpiä tuloksia, mikäli tulevaisuudessa toteutetaan mainitun päätöslauselman ja erityisesti sen G ja H kohdan mukaisia jatkotoimia. H kohdassa todetaan, että "Euroopan parlamentti on jo pitkään voimakkaasti tukenut sitä, että neuvosto hyväksyisi monivuotisen matkailualan ohjelman, jota tarvitaan toisaalta yhteisön eri toimintojen synergian parantamiseksi ja toisaalta jäsenvaltioiden matkailupolitiikkojen yhteensovittamisen parantamiseksi".

3. Eurooppa kohteena

3.1. "Euroopan tavaramerkki" (sen tarjoama moninaisuus ja arvot) edustaa lisäarvoa unionin yksittäisten valtioiden, alueiden ja paikallisten matkailujärjestelmien kykyyn houkutella matkailijoita.

3.2. Yhteisön tulee vahvistaa omaa kilpailukykyään ja kykyä houkutella matkailijavirtoja laajana matkailualueena. Se voi toisin sanoen houkutella muista maanosista matkailijavirtoja, jotka levittäytyvät useisiin kohteisiin lujittaen Euroopan sisämarkkinoiden asemaa ja kunnioitusta sitä kohtaan.

3.3. Välimeren vapaakauppa-alueen luomiseen tähtäävässä, käynnissä olevassa prosessissa tulee pyrkiä antamaan sysäys meren etelärannan maiden matkailuyhteistyöhankkeille siten, että hankkeiden toteuttamisen ehdoksi asetetaan matkailutoimintaa koskevien yhteisön säännösten sekä ihmisoikeuksien, luonnonympäristön, paikallisten kulttuurien ja perinteiden kaltaisten perusarvojen noudattaminen.

3.4. Käsitteen "Euroopan yhteisö matkailun makroalueena" yhteydessä on kehitettävä ja tuettava syrjäisimpiä alueita niin maanosan pohjoisimpia alueita, kuin saaristojakin.

4. Paikalliskohteiden ja -identiteettien keskeisyys yhteistyössä: paikallisten matkailujärjestelmien kehittäminen

4.1. Komission tiedonannossa, jossa määritellään matkailun erityispiirteet paikallisen kehityksen tekijänä, kuvataan oikealla tavalla kohteiden keskeisyys matkailupalvelujen ja -kokemusten tuotantoprosessissa: "Matkailupalveluja käytetään pääasiallisesti matkailukohteessa, joka on siis matkailuyritysten sijainti- ja toimipaikka. Matkailija liittää tuotteen mielessään yritykseen, joka tarjoaa palvelun, sekä matkailukohteeseensa". "Matkailutoiminnan olennaiset tekijät keskittyvät matkailukohteeseen, joka muovaa matkailusta saatavaa mielikuvaa. Se on myös julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden välisen vuorovaikutuksen keskuspaikka, jossa sijaitsevat myös lähes kaikki matkailualan pk-yritykset."

Tämä suuntaus vahvistettiin ministerineuvoston 21. toukokuuta 2002 antamassa päätöslauselmassa.

4.2. Alueen identiteetti on tulosta sen ainutlaatuisuutta määrittävien tekijöiden monimutkaisesta kokonaisuudesta: historiasta muistuttavat seikat, taloudelliset mahdollisuudet, suhde- ja palveluverkot, kohtausmahdollisuudet, kaupunkialueiden ja maaseudun sekä niillä elävien henkilöiden ominaispiirteet, maisemat, luonto, paikalliset tuotteet, ruoka, perinteet, aineellinen kulttuuri, maut, kohtaamiset ja vaihdot, taide, persoonallisuudet ja taiteilijat, jotka elävät kohteissa tai ovat kokeneet niiden tunnelman ja kuvailleet sitä teoksissaan.

4.3. Identiteetti on paikan hengen perusta (genius loci): kaikki se, joka määrittää paikan ainutlaatuisena, toistumattomana ja korvaamattomana. Identiteetti ei ole kuitenkaan jäykkä ja muuttumaton ominaisuus, vaan seurausta jatkuvasta tarpeiden, odotusten ja erilaisten elämäntapojen välisestä vastakkainasettelusta. Kyse on itseyden tajuamisesta muutoksen ja henkilöiden välisten suhteiden prosessissa. Matkailukohteessa olennaista ovat vuorovaikutussuhteet, se muuttaa alati, toisinaan ongelmallisestikin, muotoaan, yhdistää suuntauksia, aikaansaa muoteja, pyrkii aina kuitenkin esittäytymään niin, että kukin voi kokea sen omalaatuisella ja persoonallisella tavalla. Matkailijoiden vastaanottaminen tarkoittaa siis sitä, että tarjotaan parastaan, luodaan identiteettimatkoja, joissa keskitytään yhtymäkohtiin ja vaihtoon.

4.4. Kohteen myynninedistäminen tarkoittaa paikallisyhteisön elämänlaadun ja suhteiden laadun esille tuomista: mitä huomattavampia ja aidompia ne ovat, sitä arvostetumpi ja tavoiteltavampi kohde on. Matkailupolitiikoilla kannustetaan jatkuviin parannuksiin, infrastruktuurien kehittämiseen ja kohentamiseen ja sellaisen palveluverkon luomiseen, jonka ensisijaisena tavoitteena on yksilön kunnioittaminen. Näin voidaan saada aikaan "ystävällisten" suhteiden ja palvelujen järjestelmä, jonka tarkoituksena on niiden ihmisten hyvinvointi, jotka elävät, vaikkakin väliaikaisesti, kyseisessä paikassa kulttuurin, kaupankäynnin tai lomailun vuoksi.

4.5. Houkuttelevan matkakohteesta tekee sen edustama arvojärjestelmä. EU:n matkailupolitiikoissa suositellaan vähimmäislaatustandardeja, mutta niissä pitäisi kannustaa myös paikallisen identiteetin ja tuotteiden vahvistamiseen, kohteiden verkottumiseen perustuviin matkailureitteihin, joissa tuodaan esiin yhteiset arvot (vieraanvaraisuus, yhteiset kokemukset, historia, taide, kulttuurin ilmenemismuodot, monumentit, arkkitehtuuri, elämäntyylit, luonnonympäristö, perinteet, ruokakulttuuri jne.) sekä kunkin kohteen tärkein valtti (erityishuomio yksilöllisiin toiveisiin). Tätä varten voitaisiin laatia hyvistä käytänteistä luettelo, joka kattaa vieraanvaraisuuden ja paikallisidentiteetin, houkuttelemaan ja innostamaan yhä liikkuvaisempaa ja paikallisten arvojen ja paikallisen erityisyyden suhteen yhä tarkkaavaisempaa kysyntää. Luettelo voitaisiin sijoittaa Euroopan matkailun interaktiiviseen web-portaaliin. Tässä yhteydessä on välttämätöntä kiinnittää huomiota niiden ihmisten tarpeisiin, jotka tekevät liike- ja kongressimatkoja, sillä kulttuuri- ja lomailusyistä liikkuvien rinnalla he edustavat Euroopan matkailun kantavaa voimaa.

4.6. Komitea pitää välttämättömänä edistää seuraaviin seikkoihin perustuvan matkailukulttuurin leviämistä:

a) ihmiskeskeisyys ja kunnioitus,

b) tietoisuus ja identiteetti,

c) vastuun ja kestävyyden periaate,

d) vieraanvaraisuus.

4.7. Yhteys Matkailun maailmanjärjestön laatimiin eettisiin sääntöihin on selvä. Niitä voitaisiin täydentää hyväksymällä ja levittämällä Euroopan unionissa Euroopan matkailun periaatteiden ja arvojen peruskirjaa, joka olisi Euroopan matkakohteiden laatua koskevan peruskirjan johdanto-osa (vrt. kohta 9.4). Peruskirjan laatiminen voitaisiin antaa tehtäväksi soveltuvalle työryhmälle, joka muodostuisi unionin eri jäsenvaltioiden asiantuntijoista. Ryhmän työn tulokset voitaisiin ottaa Euroopan matkailualan toimijoiden käsiteltäväksi jossakin seuraavista Euroopan matkailufoorumeista.

5. Matkailua ja työllisyyttä koskeva prosessi: komitean kanta ja ajatukset

5.1. Komissio on keskittynyt useaan komitean aikaisemmassa lausunnossa(2) esitettyyn seikkaan. Niitä on kehitelty ja niistä on tehty mielenkiintoisia ehdotuksia. Toisia kohtia ei ole vielä tarkasteltu lähemmin ja etenkin loma-ajankohtien uudelleenorganisointia on välttämätöntä pohtia tarkemmin huippusesonkien keskittymisen vähentämiseksi. Tarkoituksena olisi optimoida yritysten toimintaa ja parantaa matkailualan työoloja. Joitakin matkailun muotoja, etenkin koulumatkailua ja vanhusten matkailua voidaan moduloida tällä tavalla. On myös syytä ottaa huomioon eurooppalaisen yhteiskunnan pyrkimys työajan uudelleenorganisointiin työaikaa vähentämällä ja ottamalla käyttöön uusia joustomuotoja (koko vuoden ajalle jaettu vertikaalinen osa-aikatyö, tilapäistyö jne.). Toisin sanoen vapaa-ajan (tai työstä vapautetun ajan) lisääntyminen ei aina merkitse kannustinta uusien kohteiden löytämiseen, uusien mahdollisuuksien etsimiseen jne. Voidaankin todeta, että nyky-yhteiskunnassa on olemassa edellytykset matkailukausien uudelleenorganisointiin ja vanhoista, työn fordistiseen organisointiin perustuneista malleista luopumiseen.

5.2. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea painottaa matkailualan pk-yrityksiä tukevan selkeän politiikan merkitystä yhtenäismarkkinoiden toteutusprosessissa. Lähentämistä ja avoimuuden lisäämistä koskevia prosesseja tulee tehostaa epätasapainon, markkinoiden vääristymisen ja epäreilun kilpailun välttämiseksi.

5.3. Vaikka komitea tukee poikittaista ja alojen välistä toimintatapaa jonka tarkoituksena on matkailua tukevien yhteisön ohjelmien johdonmukainen käyttö, on ilmeistä, että yleisiä suuntaviivoja on objektiivisesti vaikeaa toteuttaa konkreettisesti. Esimerkiksi komission asiakirjassa vuosi 2003 mainitaan vammaisten vuotena, mutta vammaisten teemavuodesta 3. joulukuuta 2001 annettuun neuvoston päätökseen(3) ei sisälly erityisiä päämääriä sellaisten ihmisten matkailun edistämiseksi, joilla on erityistarpeita.

6. Työllisyys matkailualalla

6.1. Matkailua ja työllisyyttä koskeva prosessi on kiintopiste, jonka ympärillä EU:n matkailua koskevien politiikkojen kokonaisuus pyörii. Moderni matkailupolitiikka suosiikin uusien työpaikkojen luomista, kannustaa uusien yritysten ja uusien ammattien perustamiseen sekä julkisen ja yksityisen sektorin olemassa olevien ammattiprofiilien uudelleenmäärittämiseen. Matkailualan työllisyyden kehittämisen yhteydessä on kuitenkin syytä kysyä, kuinka monta työpaikkaa ja mitä uusia ammatteja voidaan matkailualalle luoda ja millä uusilla ammateilla on kysyntää kun muotoillaan uudelleen nykyään olemassa olevat ammattiprofiilit tai jopa korvataan ne. Tässä yhteydessä komitea pitää erityisen soveliaana komission ehdotusta "pätevöitymisaloista".

6.2. Matkailulle on ominaista ihmisten välinen tiivis vuorovaikutus. Keskeinen tekijä on tällöin inhimillinen (sitä on vaikea korvata tekniikalla). Matkailualan työllisyyttä koskevien politiikkojen tulee siksi olla tiiviisti yhteydessä koulutukseen. Erityisesti vastaanottoa, palveluja sekä eurooppalaisten kohteiden kulttuuri- ja ympäristöperinnön edistämistä koskevien politiikkojen avulla voidaan luoda uusia ja korkealaatuisia työllistymismahdollisuuksia.

6.3. Kyseisten politiikkojen avulla tulee pyrkiä pääsemään eroon alan työllisyydelle ominaisesta epävakaudesta (kausiluonteisuus, matala koulutustaso, pimeä työ, epävarmat työehdot jne.), suosimaan horisontaalista ja vertikaalista liikkuvuutta matkailuyrityksissä myös yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia direktiivejä täytäntöönpanemalla ja lopettamaan lapsityövoiman ja alaikäisten työvoiman käyttö.

6.4. Uusien matkailumuotojen edistäminen (kulttuuri-, ympäristö-, maaseutu-, kongressi-, nuoriso-, opiskelija-, urheilu- ja vanhusmatkailu) voi laajentaa yritysten toimintakalenteria ja sen seurauksena lisätä työpäivien määrää ja tehdä työllisyydestä kestävämpää.

6.5. B-työryhmän yksilöimät painopistealueet ovat kannatettavia. Niissä kiinnitetään huomiota tarpeeseen

a) houkutella alalle ammattitaitoisia työntekijöitä,

b) saada heidät pysymään alalla ja kehittämään ammattitaitoaan,

c) tukea pienyrityksiä alueellisella ja paikallisella tasolla niiden kilpailukyvyn parantamiseksi.

6.6. On lisäksi tarpeen määrittää toimenpiteitä matkailualan työolojen parantamiseksi, ja pitää huolta siitä, että joustavuus ei tarkoita epävarmuutta. Ensisijaisena tavoitteena on parantaa työoloja laatimalla innovatiivisia organisointimalleja ja kannustamalla (verokannustimet, tuet jne.) pk-yrityksiä järjestäytymään mainittujen tavoitteiden mukaisesti.

6.7. Lisäksi on tarpeen yhdenmukaistaa ja optimoida ammattipätevyyksien arvo parantamalla sosiaalista edustavuutta ja matkailualan ammattien asemaa (myös asiaankuuluvien tiedotuskampanjoiden avulla).

7. Henkilöstön koulutus

7.1. On tarpeen verkottaa koulutuskeskuksia ja kannustaa yliopistoja ja tutkimuskeskuksia valvomaan matkailun kehitysnäkymiä ja kehittämään ennakointivälineitä.

7.2. Jotta voitaisiin ohjata paremmin työmarkkinoille tulevien nuorten valintoja ja edistää matkailuammattien asemaa, on välttämätöntä luoda tehokkaat yhteydet koulun ja työn välille ottamalla käyttöön ohjaamisvälineitä ja pysyviä koulutusdynamiikkoja, joissa erityishuomio suunnataan ammattipätevyyteen ja sen ylläpitoon.

7.2.1. Olisi määriteltävä matkailualan eri ammattien asettamia vaatimuksia vastaavat koulutusstandardit. Yhteisössä sovellettavia harjoittelu- ja koulutussuunnitelmia olisi yhtenäistettävä ja niihin olisi ammatillisen pätevöittämisen lisäksi kuuluttava kielitaidon ja viestintävalmiuksien kehittäminensekäkäytännön työkokemuksen kartuttaminen mahdollisuuksien mukaan eri jäsenvaltioissa. Tässä yhteydessä on pyrittävä ammattipätevyyden ja tutkintojen vastavuoroiseen tunnustamiseen(4).

Näiden koulutusta koskevien toimien avulla voidaan lisätä työvoiman liikkuvuutta ja siten nostaa matkailupalveluiden laatutasoa yhteisössä.

7.3. On korostettava, että (työntekijöiden, yrittäjien ja johtajien) koulutusprosessien on oltava luonteeltaan jatkuvia ja luotava edellytykset työllisyyden laadullisen kehityksen tukemiselle. Koulutustoiminnan vahva kehittyminen suosii sukupolvenvaihdoksia, joiden myötä ala todella uudenaikaistuu, ihmissuhdetaidot ja teknis-operatiiviset taidot vahvistuvat ja matkailun kehitys on kestävää.

7.4. Jatkuvassa koulutuksessa tulee pyrkiä

a) luomaan uusia ammatteja,

b) määrittämään uusia taitoja,

c) luomaan uusia työllisyysmahdollisuuksia,

d) luomaan institutionaalisista ja sosiaalisista toimijoista Euroopan, kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason verkko, jonka tarkoituksena on matkailun kestävää kehitystä edistävän koulutus- ja tutkimusalan uudistaminen,

e) edistämään kaikkia toiminnallisia synergioita perus-, erikoistumis-, ja ammatillisen koulutuksen välillä. Synergiat ovat välttämättömiä uusiin ammattipätevyyksiin ja ammatteihin valmistavien vaiheiden määrittämiseksi.

8. Matkailualan pk-yritykset

8.1. Valtaosa eurooppalaisista matkailualan yrityksistä on pieniä (jopa aivan pieniä) ja keskisuuria. Matkailutuotannon alalla ei jää huomiotta lisäksi se seikka, että monien yritysten toiminnalle on ominaista käsityörakenne, ne sekä valmistavat että tuottavat palveluja. Näin ollen on välttämätöntä saattaa matkailualan pk-yritykset muiden tuotantoalojen pk-yritysten tasolle ja korostaa niiden erityisyyttä.

8.2. Euroopan matkailualan pk-yritysten strateginen merkitys ei perustu yksinomaan niiden taloudelliseen arvoon ja huomattavaan työllisyyden kehitystä koskevaan potentiaaliin. Ne voivat taata paikallisyhteisöjen hyvinvoinnin ylläpidon ja kasvun sekä säilyttävät, paikallista vieraanvaraisuutta ja identiteettiä, jotka ovat tunnusomaisia Euroopan eri alueiden matkailutarjonnalle.

8.3. Taloudelliset ja yhteiskunnalliset globalisaatioprosessit saattavat merkitä matkailualan pk-yrityksille tilaisuutta, mutta myös riskiä, sillä kyseiset yritykset ovat alttiita markkinoiden keskittymisestä ja maailmanlaajuistumisesta johtuville uhkille. Matkailualan pk-yrityksiä tukevilla toimintalinjoilla tuleekin edistää matkailuyritysten yhdistymiseen liittyviä toimia ja prosesseja, osuuskunta- ja konsortiomuotoinen toiminta mukaan luettuina.

8.4. Näin ollen on syytä kehittää EU:n sitoutumista, jotta se tukisi matkailualan pk-yrityksiä ja ajanmukaistaisi ja toteuttaisi konkreettisesti toimintalinjat, joiden aloittamisesta sovittiin vuoden 1998 toukokuussa pidetyn Llandudnon (Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) konferenssin yhteydessä ja joita muokattiin myöhemmin vuonna 2000 Lillessä (Ranska) ja vuonna 2001 Bruggessa pidettyjen konferenssien yhteydessä.

8.5. On välttämätöntä tarjota matkailualan pk-yrityksille tietoa ja neuvontaa, jotta yritykset voisivat päästä osallisiksi yhteisön ohjelmien tarjoamista mahdollisuuksista. Tässä yhteydessä viitataan kohtaan, joka koskee matkailun euroneuvontakeskusten verkon luomista.

8.6. On syytä lisäksi kannustaa matkailualan pk-yrityksiä laadun parantamiseen tiedottamalla Euroopan laajuisista laadunvarmennusvälineistä (ISO, EFQM jne.) ja määrittämällä pk-yrityksille tarkoitettujen yhteisön ohjelmien ja rahastojen ad hoc -toimenpiteet.

8.7. Matkailun kysynnän muuttuminen ja uusien tarpeiden ilmeneminen vaativat uusien ja omaperäisten yritysten syntymistä. Näin ollen on helpotettava yrityksen perustamista etenkin nuorten ja naisten keskuudessa ohjelmoimalla neuvonta- ja tukivälineitä suunnittelu- ja käynnistysvaiheeseen. Lisäksi tulee kannustaa työolojen, lisäarvon ja luovuussisällön parantamiseen tarkoitettujen organisointimallien käyttöönottoon. Tämä tapahtuu myös innovaatiota ja pätevöitymistä edistävien luottopolitiikkojen avulla.

9. Vastaanottava kaupunki: palvelujen ja ihmisten välisten suhteiden laatu - Euroopan matkakohteiden laatua koskeva peruskirja

9.1. Matkailutuote on hyödykkeiden, palvelujen ja kokemusten yhdistelmä, jonka tuottamiseen alueella toimivat yritykset ja julkisen sektorin toimijat osallistuvat. Kyse on yritysten ja alueen välisestä jatkuvasta arvojen vuorovaikutuksesta. Matkailutarjonnassa ei voidakaan jättää huomioonottamatta sitä lisäarvoa, joka sille koituu siitä, että se asetetaan asiayhteyteen, tyypitetään ja tunnistetaan alueen perusteella.

9.2. Matkakohde on siten laboratorio, jossa matkailutuotteet kootaan ja jossa ne saavat muotonsa. Laadusta tulee julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden koordinoidun toiminnan koetinkivi, niiden tarjonnan synergia määrittää matkakohteen miellyttävyyden ja elinkelpoisuuden. Laadun varmistaminen on mittava prosessi ja liittyy matkailutarjonnan eri osatekijöiden yhteen niveltämiseen. Eri tavoin elävien ihmisten tyytyväisyys matkailukokemukseen on hyödykkeiden, palvelujen ja kokemusten tuotantoprosessin ensisijainen tarkoitus.

9.3. Nämä käsitteet voidaan tiivistää hyvin kahteen sanaan: vastuuseen ja vieraanvaraisuuteen. Jos vastuu merkitsee uutta ostamisen (uutta kulutustietoisuutta) ja myymisen etiikkaa, vieraanvaraisuus avaa uusia näkymiä tavassa käsittää kohteiden ja niissä, vaikka vain hetkellisesti, elävien ihmisten väliset suhteet. Toisin sanoen on määriteltävä uusia strategioita kohteen vieraanvaraisuuden parantamiseksi ja hallita prosessia päivittäin ohjelmia ja konkreettisia toimia testaten, jotta laadun kulttuurin levittämistä voitaisiin ohjata. (Matkakohteisiin sovellettu laatujärjestelmä).

9.4. Laatutekijöiden kokonaisuus ja niiden indikaattorit ovat yhdessä vieraanvaraisuuden periaatteiden ja arvojen kanssa (isäntäkaupungin näkemys) "Euroopan matkakohteiden laatua koskevan peruskirjan" perustekijöitä. Euroopan matkakohteiden vapaaehtoisesti hyväksymä asiakirja merkitsisi todellista ja asianmukaista, paikallisten eri toimijoiden (julkisten ja yksityisten) kesken ja niiden sekä matkailijoiden kesken tehtävää laatusopimusta, ja se olisi perusta Euroopan tasolla toteutettavalle vertailevalle laatuarvioinnille (benchmarking), peruste "Euroopan tavaramerkille" ja yksittäisten kohteiden lisäarvolle. EU:n ministerineuvoston antaman päätöslauselman (Bryssel, 21. toukokuuta 2002) 11 kohdassa viitataan aiheeseen: "edistämään aktiivisesti matkakohteiden laatuindikaattoreiden käyttöä kaikkien jäsenvaltioiden hyväksymän Eurooppalaisen käsikirjan perusteella, - kehittämään vertailevan laatuarvioinnin välineitä ja menettelyjä ja niiden vapaaehtoista käyttöä matkakohteissa -".

9.5. Tarjoajien ja käyttäjien välinen vuorovaikutus on matkailualalla erityisen tiivis ja sopimus, joka säätelee suhteita on todellinen kansalaisuussopimus (matkailija on tilapäinen kansalainen oikeuksien ja velvollisuuksien täydessä merkityksessä).

9.6. Tämän vuoksi on tärkeää, että sopimuksen sisällöt ilmoitetaan julkisesti, että matkailija tuntee ne, ymmärtää ne ja että ne ovat hänen mahdollisten perusarviointiensa mukaisia.

9.7. Laatutekijöiden ja -indikaattoreiden avulla voidaan toteuttaa matkakohteen laatujärjestelmän vertailuanalyysi, ja samalla ne ovat matkailijalle ja matkailualan paikallisille toimijoille (julkisille ja yksityisille) hyödyllinen tarjonnan "dynaaminen parannuskartta", joka on suurelta osin verrattavissa myös niihin laatutekijöihin ja -indikaattoreihin, joita käytetään mittaamaan kohteiden ja asukkaiden elämänlaatua (ei ole sattuma, että ne matkailualueet tai -järjestelmät, joilla turistit vierailevat eniten, osuvat yhteen niiden alueiden tai järjestelmien kanssa, joilla elämänlaatu on korkeampi).

9.8. Paikallisten järjestelmien haasteet ovat nykyään erityisen arvaamattomia. On välttämätöntä, että kohteet reagoivat järkevästi toimimalla samanaikaisesti eri tasoilla mutta vahvistavat etenkin oman tarjontansa identiteettiä ja autenttisuutta sopimalla koordinoiduista ja verkossa tapahtuvista yhteistoimista, tekemällä yhteistyötä, kehittämällä tarjonnan laatua ja palvelukulttuuria sekä asettamalla ihmiset aina keskeiseen asemaan.

10. Kaikille avoin matkailu sekä palveluiden ja kohteiden saatavuus

10.1. Lomailu on kaikkien oikeus. Kuitenkin vain vähän yli puolella Euroopan väestöstä on mahdollisuus nykyään toteuttaa täysin tätä oikeutta fyysisten tai sosioekonomisten vaikeuksien vuoksi. Erityisesti on syytä tuoda esiin, että niiden ihmisten lukumäärä on voimakkaassa kasvussa, joilla on erityistarpeita (erityisten invalidisoivien sairauksien leviäminen, tilapäiset ja/tai pysyvät vammat, jotka liittyvät myös väestön ikääntymiseen jne.).

10.2. Matkakohteiden ja yritysten tulee kyetä antamaan tehokkaita vastauksia niiden henkilöiden vaatimuksiin, joilla on erityistarpeita, eikä pitää kyseisiä ihmisiä B-luokan kansalaisina.

10.3. Kaikille avoimen matkailun valinta vahvistaa matkakohdetta ja perustuu tärkeisiin eettisiin syihin, mutta kun otetaan huomioon niiden ihmisten valtava määrä, joilla on erityistarpeita, voidaan olettaa, että valinnalla on huomattavaa merkitystä myös markkinoiden näkökulmasta.

10.4. Euroopan unionin on ryhdyttävä edelläkävijäksi ja kannustaa ja helpottaa poistamaan fyysisiä, kulttuurisia ja sosiaalisia esteitä, jotka estävät matkakohteiden täyden hyödyntämisen.

10.5. Tärkeä tilaisuus määritellä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tukea kaikille avointa matkailua, toteutuu parhaillaan suunniteltavissa, vammaisten teemavuotta 2003 koskevissa ohjelmissa.

11. Matkailu ja ympäristö: matkailun kehittymisen vaikutukset ja kestävyys

11.1. Matkailun kestävän kehityksen käsitteen tulee koskea luonnonvarojen säilyttämisen ja uudistumiskyvyn lisäksi matkakohteen ja paikallisyhteisön viitearvojen sosiaalisten ja kulttuuristen vaikutusten analysointia ja hallintaa.

11.2. Huonosti hallittu massaturismi vaikuttaa kielteisesti ja toisinaan tuhoisasti matkakohteen luontoon ja sosiaaliseen ympäristöön. Se voi saada vakituiset asukkaat suhtautumaan matkailuun torjuvasti ja käyttäytymään vihamielisesti matkailijoita kohtaan.

11.3. Euroopan matkailun Agenda 21:n valmisteluprosessia tulee vauhdittaa.

12. Matkailu ja kulttuuri

12.1. Nykyaikaista matkailua koskevassa visiossa on otettava huomioon alueen kulttuuriperintö laajasti ymmärrettynä (historiallis-taiteellinen perintö, luonnonperintö, viini- ja ruoka-, teollisuus- ja taidekäsityöperinne, traditiot, paikallinen kansanperinne jne.).

12.2. Matkailu on kestävissä ja vastuullisissa muodoissaan kulttuuri-ilmiö itsessään, sillä se suosii kansojen välistä ymmärtämystä ja vaihtoa ja on tärkeä tekijä tietoisuuden, Euroopan kansalaisuuteen liittyvien arvojen ja samaan yhteisöön kuulumiseen liittyvien tunteiden kasvamisessa. Mikäli matkailun kehitys jätetään sitä vastoin spontaanisuuden varaan, voivat keinottelun ja liiketalouden logiikat voittaa, mistä olisi vakavia seurauksia luonnonympäristölle ja sosiaaliselle ympäristölle.

12.3. Kulttuuritapahtumat edistävät henkilöiden liikkuvuutta ja sesonkien laajentumista, ja ne ovat keino edistää paikallisidentiteettiä ja erilaisuuksia sekä lisäävät tietoisuutta Euroopan huomattavasta kulttuuriperinnöstä, joka on rikas erilaisuudessaan ja yhtenäisyydessään.

13. Vapaa-ajan määrittäminen ja matkailusesonkien uudelleensijoittaminen työajan uudelleenorganisoinnin yhteydessä

13.1. Nyky-yhteiskunta on tullut käännekohtaan: ensimmäistä kertaa ihmiskunnan historiassa työ ei enää ole pääasiallinen tekijä, joka määrittää yksilöiden ja yhteisöjen roolin. Juuri vapaa-aika ja kyky hyödyntää sitä määrittävät henkilöiden kulttuurisen ja taloudellisen elämän.

13.2. Työn uudelleenorganisoinnin myötä vapautuu yhä enemmän aikaa. Samaan aikaan keskimääräisen elinajan pidentyminen ja ei enää suoraan tuotantoprosessissa vaikuttavien mutta aktiivisten ja elinvoimaisten ihmisten suuri määrä vaikuttavat osaltaan yhteiskunnan ja lomailuajan uudelleenmäärittelyyn.

13.3. Jotta tämä ylimääräinen vapaa-aika voitaisiin käyttää ja muuttaa tietoiseksi ja vastuulliseksi matkailuksi, on syytä lisätä matkailutarjonnan merkitys- ja arvosisältöä, sen autenttisuutta, sen läheisyyttä arkipäivän elämään ja sen hyödynnettävyyttä koko vuoden aikana.

13.4. EU:n toiminta voi auttaa poistamaan matkailun kausiluonteisuutta, joka haittaa merkittävällä tavalla alan kokonaisvaltaista kehitystä, ja helpottaa uusien, koko vuoden aikana hyödynnettävien tuotteiden (koulumatkailu, vanhusten matkailu, kulttuurimatkailu, urheilu- ja aktiivilomat jne.) luomista ja tarjonnan monipuolistamista. Tämä on tarpeen, jotta voidaan lieventää matkakohteissa huippusesonkien aikaan ilmenevää stressiä ja tasaannuttaa yritysten työllisyyttä ja toimintaa. Komitea painottaa asian ensisijaisuutta eurooppalaisessa matkailupolitiikassa.

14. Matkailuilmiön analysoinnin kehittäminen kannustamalla ja tukemalla tutkimusta

14.1. EU:n tasolla ei ole riittävästi laadukasta tietoa, jonka pohjalta voitaisiin arvioida matkailun painoarvoa kansallisissa ja alueellisissa talouksissa. Näin ollen komitea kannattaa ehdotusta matkailun eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamisesta. Se toimisi koordinoidusti useiden tutkimuskeskusten ja asiantuntijoiden muodostamassa verkossa Euroopan tasolla.

14.2. Seurantakeskus keräisi tilastollisia, taloudellisia ja kansallisella tasolla sovellettujen matkailupolitiikkojen vaikutuksiin liittyviä tietoja sekä matkailualaa koskevien yhteisön tukiohjelmien käytöstä saadut tulokset.

14.3. On totta, että matkailun satelliittitilinpito on sopivin keino arvioida matkailun taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia.

15. Matkailu uusien viestintätekniikoiden soveltamisen ja kokeilun laboratoriona

15.1. Matkailu soveltuu erityisen hyvin laboratorioksi, jossa kokeillaan tietoyhteiskunnan mahdollistamien uusien visioiden konkreettista toteuttamista.

15.2. Uudet tieto- ja viestintätekniikat lisäävät matkailujärjestelmien ja yritysten itseoppimiskykyä, sillä ne voivat kokeilla uusia tietojenvaihto ja tuotteiden markkinointimenetelmiä.

15.3. Komitea arvostaa E-ryhmän tekemää tutkimustyötä ja johtopäätöksiä, ryhmä tunnisti palvelut, jotka ovat vaihdettavissa verkossa sekä B2B- ja B2C-dynamiikkoihin liittyvät seurantatoimenpiteet.

15.4. Komitea katsoo, että tutkimuksen ja teknologisen kehityksen kuudennen puiteohjelman tulee sisältää matkailuun liittyviä toimia, jotka ovat yritysten ja kohteiden ulottuvilla.

16. Matkailupalvelujen ja -kokemusten tuotantoprosessin monimutkaisuus ja poikittaisuus: luodaan matkailun euroneuvontakeskusten verkko

16.1. Matkailu on erityisen monimutkainen ala, jossa ketjun eri lenkit ovat tiiviissä yhteydessä. Matkailupalvelujen ja -kokemusten tuotantoprosessi on erityisen herkkä vaikeuksille, joita voi ilmetä vain yhdessäkin ketjun lenkissä.

16.2. Matkailutuotteen tuotantoprosessissa tuotanto- ja kulutuspaikka osuvat yhteen ajassa ja tilassa. Tämä kuvastaa alan todellista erityisyyttä verrattuna muihin tuotannonaloihin ja korostaa alueellisten järjestelmien ja paikallisen ominaislaadun merkitystä sekä tarvetta julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden väliseen synergiseen toimintaan.

16.3. On siis syytä levittää järjestelmäkulttuuria, joka mahdollistaa julkisten ja yksityisten tuottajien toimimisen verkossa.

16.4. Lisäksi on tarpeen edistää pikaisesti matkailutoimintaa ja ammatteja säätelevän lainsäädännön ja verolainsäädännön lähentämistä Euroopan tasolla matkailun yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi konkreettisesti.

16.5. Komitea pitää ensisijaisen tärkeänä parantaa matkailualan toimijoiden mahdollisuuksia saada tietoja mahdollisuudesta käyttää eurooppalaisia ohjelmia toimintansa tukemiseen. Samanaikaisesti on välttämätöntä tarjota tuottajille perusneuvontaa niiden käytettävissä olevista yhteisön tarjoamista mahdollisuuksista. Tässä yhteydessä on tarpeen luoda jo olemassa olevan Infopoint-verkon yhteyteen yrityksille ja alan toimijoille suunnattu matkailun euroneuvontakeskusten verkko, jonka keskukset sijoitettaisiin mieluimmin Euroopan merkittävimpiin matkakohteisiin.

17. Päätelmät ja ehdotukset

Ottaen huomioon edeltävissä kohdissa jo esitetyt seikat ja matkailusta aiemmin annetut lausunnot, komitea

17.1. yhtyy komission tiedonantoon ja arvostaa tähän mennessä tehtyä työtä menetelmän ja sisältöjen osalta pitäen sitä hyvänä perustana Euroopan unionin matkailupolitiikan voimistamiselle.

17.2. on samaa mieltä myös jäsenvaltioiden, alan toimijoiden järjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan nimittämistä kansainvälisistä asiantuntijoista koostuvien viiden työryhmän tekemistä päätelmistä ja ehdotuksista.

17.3. korostaa ministerineuvoston 21. toukokuuta 2002 komission asiakirjasta "Yhteistyöhön perustuva toimintatapa Euroopan matkailun kehittämistä varten" antaman päätöslauselman merkitystä ja pitää päätöslauselmaa viimeisimpänä poliittisena tahdonilmaisuna, jonka tarkoituksena on luoda Euroopan matkailulle määritellyt ohjelmapuitteet.

17.4. kehottaa näin ollen komissiota ja etenkin neuvostoa määrittämään yhteisön matkailustrategian voimistamiseksi tarvittavan oikeusperustan. Strategiaa tarvitaan enemmän kuin koskaan, sillä kyseinen ala on merkittävä Euroopan talouden ja yhteiskunnan, nykyään jo vakaan Euroopan talousalueen, käynnissä olevan Euroopan yhdentymisprosessin ja Välimeren vapaakauppa-aluetta koskevien suunnitelmien kannalta.

17.5. Oikeusperustan myötä olisi mahdollista kehittää alan potentiaaleja ja aiempaa helpompaa laatia matkailun puiteohjelma, jonka avulla voidaan varmistaa, että matkailua tuetaan yhteisön ohjelmilla ja toimilla, jotka koskevat muita aloja mutta joilla on selviä liittymäkohtia matkailuun. Täytäntöönpanostrategiat ja -toimet tulee valmistella mahdollisimman hyvässä yhteisymmärryksessä järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan, työmarkkinaosapuolten sekä jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten kanssa komission kaavailemien vuotuisten Euroopan matkailufoorumien yhteydessä.

17.6. Komitea muistuttaa konkreettisena panoksena Brysselissä joulukuussa 2002 pidettävälle ensimmäiselle Euroopan matkailufoorumille tarpeesta huolehtia seuraavista seikoista:

a) lisätään väliaikaisesti komission matkailualan yksikön taloudellisia ja henkilöresursseja, kunnes laaja-alainen yhteisön matkailupolitiikka saadaan valmisteltua,

b) luodaan matkailun euroneuvontakeskusten perusverkko,

c) laaditaan perustettavan asiantuntijaryhmän avulla Euroopan matkakohteiden laatua koskeva peruskirja ja koordinoidaan sen täytäntöönpanoa.

Bryssel, 18. syyskuuta 2002.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) EYVL C 75, 15.3.2000.

(2) EYVL C 75, 15.3.2000.

(3) EYVL C 335, 19.12.2001.

(4) "Työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaoston valmistelema lausunto CES 1020/2002.