EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 31.8.2018 COM(2018) 608 final 2018/0320(NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2019



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yhteisestä kalastuspolitiikasta (YKP) 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti meren elollisia luonnonvaroja on hyödynnettävä siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan kestävän enimmäistuoton mahdollistavia tasoja suuremmiksi ja pidetään niillä tasoilla. Tärkeä väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vuosittainen vahvistaminen suurimpien sallittujen saaliiden (TACit) ja kiintiöiden muodossa. Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta 6. heinäkuuta 2016 annetussa asetuksessa (EU) 2016/1139 täsmennetään vaihteluväleinä ilmoitetut kalastuskuolevuuden arvot, joita käytetään tässä ehdotuksessa YKP:n tavoitteiden saavuttamiseksi erityisesti kestävän enimmäistuoton toteutumisen ja sen ylläpitämisen osalta. Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Itämeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2019. Vuosittain tehtävien TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten yksinkertaistamiseksi ja selventämiseksi on Itämeren kalastusmahdollisuudet vahvistettu vuodesta 2006 alkaen erillisellä asetuksella. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotuksessa vahvistetaan kiintiöt yhteisestä kalastuspolitiikasta 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteiden mukaisille tasoille. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Ehdotetut toimenpiteet ovat yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisia ja yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 43 artiklan 3 kohta •Toissijaisuusperiaate (muun kuin yksinomaisen toimivallan osalta) Ehdotus kuuluu SEUT-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. •Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Kyseisessä neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 6 ja 7 kohdan ja 17 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet eri alueiden tai toimijoiden kesken kyseisissä artikloissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. •Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Tämä kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohtaan. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMÄKUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Sidosryhmien kuuleminen Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa (BSAC) kuultiin yhteisen kalastuspolitiikan mukaisia vuoden 2019 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta annetun komission tiedonannon (COM(2018) 452 final) pohjalta. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) esitteli ehdotuksen tieteellisen perustan. Esitetyt alustavat näkökannat otettiin tarpeen mukaan huomioon ehdotuksessa vaikuttamatta kuitenkaan voimassa oleviin politiikkoihin tai heikentämättä herkkien luonnonvarojen tilaa. Saalisrajoituksia ja kalakantojen tilaa koskevista tieteellisistä lausunnoista keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa myös alueellisessa BALTFISH-foorumissa kesäkuussa 2018. •Asiantuntijatiedon käyttö Tieteellisistä järjestöistä on kuultu kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES). Unioni pyytää vuosittain ICESiltä tieteelliset lausunnot tärkeiden kalakantojen tilasta. Saadut lausunnot kattavat kaikki Itämeren kannat, ja TACeja ehdotetaan kaupallisesti tärkeimmille kannoille. •Vaikutusten arviointi Ehdotus on osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan vähennettyä ja pysytettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Tämän lähestymistavan tuloksena voidaan saavuttaa vakaa pyyntipaine ja suuremmat kiintiöt, ja siten parempi tulotaso kalastajille ja heidän perheilleen. Purettujen saaliiden kasvamisen odotetaan hyödyttävän kalastusalaa, kuluttajia, jalostus- ja vähittäiskauppa-aloja sekä muita ammatti- ja virkistyskalastuksen liitännäiselinkeinoja. Itämeren kalastusmahdollisuuksista viime vuosina tehdyillä päätöksillä on jo onnistuttu saattamaan kalastuskuolevuus kestävän enimmäistuoton tasolle kaikilla kannoilla yhtä kantaa lukuun ottamatta sekä elvyttämään kantoja ja palauttamaan tasapaino kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välille. Vielä tarvitaan kuitenkin lisätoimia, jotta kaikki kalakannat, joista osa on edelleen biomassan suhteen turvallisten rajojen alapuolella, saadaan elpymään ja jotta kaikkia kalakantoja hyödynnettäisiin kestävän enimmäistuoton tasolla. Edellä esitetty huomioon ottaen komission ehdotuksessa vähennetään kalastusmahdollisuuksia Itämeren länsiosan silakan osalta 63 prosenttia, Itämeren keskiosan silakan osalta 26 prosenttia, Pohjanlahden silakan osalta 7 prosenttia, Itämeren itäosan turskan osalta 15 prosenttia ja Suomenlahden lohen osalta 1 prosentti. Komission ehdotuksessa lisätään kalastusmahdollisuuksia Riianlahden silakan osalta 7 prosenttia, kilohailin osalta 3 prosenttia, punakampelan osalta 43 prosenttia, läntisen turskakannan osalta 31 prosenttia ja pääaltaan lohen osalta 15 prosenttia. Vuoden 2019 ehdotusten vaikutukset ovat siten hyvin erilaisia kalastusmuodosta riippuen. Kaiken kaikkiaan komission ehdotuksesta seuraisi, että Itämeren kalastusmahdollisuuksien taso olisi noin [609 tuhatta tonnia eli 9,7 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2018]. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Ehdotuksessa säilytetään joustoa sellaisten kiintiöiden vaihtoa koskevien järjestelyjen soveltamisessa, jotka on jo otettu käyttöön edellisten vuosien Itämeren kalastusmahdollisuuksia koskevissa asetuksissa. Ehdotukseen ei ole sisällytetty uusia näkökohtia tai uusia hallintomenettelyjä, jotka saattaisivat lisätä (EU:n tai kansallisten) viranomaisten hallinnollista taakkaa. Ehdotus koskee vuodeksi 2019 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 5.LISÄTIEDOT •Täytäntöönpanosuunnitelmat sekä seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt Kalastusmahdollisuuksien käytön seurannasta TACien ja kiintiöiden avulla säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1224/2009. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Ehdotuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä kalastaville jäsenvaltioille vuodeksi 2019. Kalastusmahdollisuudet Itämeren kalastusta koskeva uusi monivuotinen suunnitelma tuli voimaan 20. heinäkuuta 2016. Kyseisen suunnitelman mukaan kalastusmahdollisuudet määritellään sen tavoitteiden mukaisesti, ja niiden on vastattava suunnitelmassa vahvistettuja tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä. Tapauksissa, joissa kannan biomassa on suunnitelmassa vahvistettujen viitearvojen alapuolella, kalastusmahdollisuudet määritellään kalastuskuolevuutta vastaavalle tasolle, joka alenee asteittain, kun otetaan huomioon kannan biomassan väheneminen. Kalastusmahdollisuudet esitetään yhteisestä kalastuspolitiikasta 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 1 kohdan (suhteellisen vakauden periaate) ja 16 artiklan 4 kohdan (yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ja monivuotisissa suunnitelmissa vahvistetut säännöt) mukaisesti. Venäjän federaation kanssa jaettavien kantojen EU-kiintiöiden vahvistamiseksi ICESin lausunnon mukaisista TAC-määristä vähennettiin tarvittaessa kyseisten kantojen määrät. Jäsenvaltioille jaetut TACit ja kiintiöt esitetään asetuksen liitteessä. Riianlahden ja Pohjanlahden silakkakannoille sekä kilohailille, Itämeren länsiosan turskalle ja pääaltaan lohelle esitetyt TACit vastaavat kestävän enimmäistuoton mukaisia kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä, joita tarkoitetaan asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 2 kohdassa ja sen liitteessä I olevassa A sarakkeessa. Itämeren keskiosan silakan osalta TAC vahvistetaan tasolle, joka vastaa mainitun asetuksen 4 artiklan 4 kohdassa sekä liitteessä I olevassa B sarakkeessa tarkoitettua kalastuskuolevuuden vaihteluväliä, peräkkäisten vuosien kalastusmahdollisuuksien vaihtelujen rajoittamiseksi. Itämeren länsiosan silakkakannan koko on ICESin arvion mukaan asetuksen (EU) 2016/1139 liitteessä II olevassa A sarakkeessa tarkoitettua kutukannan biomassan viitevähimmäisarvoa (MSY Btrigger) pienempi. Lisäksi ICESin tekemän viitearvojen uudelleenarvioinnin mukaan kannan koko on ICESin uusimman lausunnon mukaan biomassan viiteraja-arvoa (Blim) pienempi. Asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että silloin, kun tieteelliset lausunnot osoittavat kannan olevan liitteessä II olevassa A sarakkeessa esitettyä kutukannan biomassan viitevähimmäisarvoa pienempi, on toteutettava kaikki asianmukaiset korjaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomainen kanta palautetaan nopeasti kestävän enimmäistuoton mahdollistavalle tasolle. Tällaisen tason saavuttamiseksi kyseistä kantaa koskevat kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava tasolle, joka vastaa asetuksen (EU) 2016/1139 liitteessä I olevassa B sarakkeessa ilmoitetun vaihteluvälin alapuolelle vahvistettua kalastuskuolevuutta. Ottaen huomioon Itämeren länsiosan silakan biomassan vähentymisen komissio esittää, että sovelletaan asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 3 kohtaa ja määritellään TAC liitteessä I olevassa A sarakkeessa esitettyä tasoa alemmalle tasolle. Tätä vastaa 6 404 tonnin (vähennys 63 %) TAC, joka mahdollistaa kannan nopeamman elpymisen, sillä ICESin mukaan kyseisellä TACin tasolla mahdollistetaan biomassan kasvu 9,3 prosentilla vuoteen 2019 mennessä. Komissio katsoo, etteivät asetuksen (EU) 2016/1139 liitteessä I esitetyt kalastuskuolevuuden vaihteluvälit ja liitteessä II esitetyt säilyttämisen viitearvot enää vastaa asianmukaisella tavalla parhaita käytettävissä olevia tieteellisiä lausuntoja. Asetus (EU) 2016/1139 olisi saatettava uusimpien tieteellisten tietojen mukaiseksi säännöksillä, jotka sisältyvät komission ehdotuksen COM(2018) 149 17 artiklaan. Punakampelan TAC on saatu yhdistämällä kestävää enimmäistuottoa koskeva lausunto osa-alueiden 21–23 kannan osalta sekä sellaisia kantoja, joiden osalta tiedot ovat puutteelliset, koskeva ICESin lähestymistapa osa-alueiden 24–32 kannan osalta. Suomenlahdella loheen ja itäiseen turskakantaan sovellettavat TACit vastaavat ICESin lähestymistapaa sellaisia kantoja varten, joita koskevat tiedot ovat puutteelliset. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Vahvistaessaan TACeja neuvosto päättää mainitun asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Joustojärjestely on sittemmin otettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla käyttöön kaikkien purkamisvelvoitteen alaisten kantojen osalta. Sen vuoksi olisi liiallisen joustonvaran, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, välttämiseksi tehtävä selväksi, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan vain siinä tapauksessa, etteivät jäsenvaltiot hyödynnä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. 2018/0320 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2019 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: 1)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 6 artiklassa edellytetään, että otetaan käyttöön säilyttämistoimenpiteitä ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) ja muiden neuvoa-antavien elinten laatimat kertomukset sekä asianomaisia maantieteellisiä alueita tai toimivalta-aloja varten perustetuilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot ja jäsenvaltioiden antamat yhteiset suositukset. 2)Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. 3)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa asetetaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteeksi saavuttaa kestävän enimmäistuoton hyödyntämistaso mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja asteittain viimeistään vuonna 2020. 4)Suurimmat sallitut saaliit, jäljempänä ’TACit’, olisi sen vuoksi vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen samalla eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa. 5)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2016/1139 vahvistetaan monivuotinen suunnitelma Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia varten, jäljempänä ’suunnitelma’. Suunnitelmalla pyritään varmistamaan, että meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan sellaisia tasoja suuremmiksi, joilla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto, ja pidetään tällaisilla tasoilla. Tätä varten tavoitteena oleva, vaihteluväleinä ilmoitettu kalastuskuolevuus on asianomaisten kantojen osalta saavutettava mahdollisimman pian ja asteittain vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2019 sovellettavat Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantojen saalisrajoitukset on syytä vahvistaa siten, että ne vastaavat suunnitelman tavoitteita. 6)Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) mukaan Itämeren länsiosan silakan biomassa osa-alueilla 20–24 on pienempi kuin asetuksen (EU) 2016/1139 liitteessä II olevassa A sarakkeessa esitetyt kutukannan biomassan säilyttämisen viitearvot. Mainitun asetuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti on toteutettava kaikki asianmukaiset korjaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomainen kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto. Tätä varten on otettava huomioon yhteisen kalastuspolitiikan yleisten tavoitteiden ja erityisesti suunnitelman tavoitteiden saavuttamisen aikataulu siltä osin, kun kyseessä ovat toteutettujen korjaavien toimenpiteiden ennakoidut vaikutukset, mutta samalla on myös pyrittävä varmistamaan taloudellisia, sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä hyötyjä koskevien tavoitteiden saavuttaminen asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa säädetyn mukaisesti. Vastaavasti sekä asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti on asianmukaista vahvistaa Itämeren länsiosan silakkaa koskevat kalastusmahdollisuudet saman asetuksen liitteessä I olevassa A sarakkeessa esitettyä kalastuskuolevuuden vaihteluväliä alemmalle tasolle, koska tällöin voidaan ottaa huomioon biomassan väheneminen. 7)Itämeren länsiosan turskakannan osalta tieteellisissä lausunnoissa tuodaan esille, että virkistyskalastus vaikuttaa merkittävällä tavalla kannan kalastuskuolevuuteen kokonaisuudessaan. Kannan nykyinen tilanne huomioon ottaen on aiheellista säilyttää kalastajakohtainen päivittäinen saalisrajoitus. Tämä ei vaikuta suhteellisen vakauden periaatteeseen, jota sovelletaan kaupalliseen kalastustoimintaan. 8)Itämeren itäosan turskakannan osalta ICES ei ole vielä voinut vahvistaa biologisia viitearvoja kannan biologiassa tapahtuneiden muutosten jälkeen. Näin ollen suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi on asianmukaista vahvistaa Itämeren itäisen turskakannan TAC ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, siten kuin asetuksen (EU) N:o 1380/2013 9 artiklan 2 kohdassa säädetään. 9)Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 ja erityisesti sen 33 ja 34 artiklaa, jotka koskevat saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista sekä kalastusmahdollisuuksien loppuun käyttämistä koskevien tietojen toimittamista komissiolle. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi täsmennettävä koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä niiden lähettäessä komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. 10)Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, mukaan lukien 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Kyseisen asetuksen 2 artiklan mukaan neuvosto päättää TACeja vahvistettaessa kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilaa. Sen jälkeen on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla otettu käyttöön kaikkia purkamisvelvoitteen alaisia kantoja koskeva vuotuinen joustomekanismi. Jotta näin ollen vältettäisiin liiallinen jousto, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta, haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista ja heikentäisi kantojen biologista tilaa, olisi vahvistettava, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan analyyttisiin TACeihin vain siinä tapauksessa, ettei asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta hyödynnetä. 11)Jotta kalastustoiminta ei keskeytyisi ja jotta turvattaisiin unionin kalastajien toimeentulo, tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2019. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä vuodeksi 2019.

2 artikla Soveltamisala 1. Tätä asetusta sovelletaan Itämerellä toimiviin unionin kalastusaluksiin. 2. Tätä asetusta sovelletaan myös virkistyskalastukseen, jos se mainitaan nimenomaisesti asiaa koskevissa säännöksissä. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklassa tarkoitettuja määritelmiä. Lisäksi tarkoitetaan 1)’osa-alueella’ neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 liitteessä I määriteltyä Itämeren ICES-osa-aluetta; 2)’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, jonka verran kutakin kantaa voidaan pyytää vuoden aikana; 3)’kiintiöllä’ unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle myönnettyä osuutta TACista; 4)’virkistyskalastuksella’ muuta kuin kaupallista kalastustoimintaa, jossa meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään esimerkiksi virkistys-, matkailu- tai urheilutarkoituksiin. II LUKU KALASTUSMAHDOLLISUUDET 4 artikla TACit ja niiden jakaminen TACit, kiintiöt sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä. 5 artikla Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityissäännökset Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a)asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;

b)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset; c)asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan tai asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d)asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätetyt tai asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti siirretyt määrät; e)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 6 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Sellaiset muiden kuin kohdelajien kannat, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa turvallisissa biologisissa rajoissa ja joiden osalta voidaan poiketa velvoitteesta lukea saaliit asianomaisiin kiintiöihin, yksilöidään liitteessä. 7 artikla Turskan virkistyskalastusta koskevat toimenpiteet osa-alueilla 22–24 1. Virkistyskalastuksessa osa-alueilla 22–24 yksi kalastaja saa pitää hallussaan enintään viisi turskayksilöä päivässä. 2. Edellä oleva 1 kohta ei estä tiukempien kansallisten toimenpiteiden soveltamista. III LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 8 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle kalakantojen pyydettyjen tai purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä vahvistettuja kantojen koodeja. 9 artikla Jousto