Komission kertomus budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä - tilanne 31. joulukuuta 2001 /* KOM/2003/0015 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä - tilanne 31. joulukuuta 2001 SISÄLLYSLUETTELO Ensimmäinen osa: Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 30. kesäkuuta 2001 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Rahoitusjärjestelyjen luonne 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 2. Tapahtumat 30. kesäkuuta 2001 annetun kertomuksen jälkeen 2.1. Jugoslavian liittotasavalta 2.2. Yhteisön takaus Euroopan investointipankille Jugoslavian liittotasavallassa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten 2.3. Yhteisön takaus Euroopan investointipankille Venäjän Itämeren altaan alueella toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten 3. Riskitilanne 3.1. Lainakanta 31. joulukuuta 2001 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 31. joulukuuta 2001 mennessä nostetut lainat 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit 4. Budjettitakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista 4.2. Maksaminen takuurahastosta 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 31. joulukuuta 2001 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi 6. Takuurahaston tilanne 31. joulukuuta 2001 7. Suhteellinen vakaus Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto 2. liittymiseen valmistautuvat maat 2.1. Bulgaria 2.2. Liettua 2.3. Romania 3. Länsi-Balkan 3.1. Bosnia ja Hertsegovina 3.2. Jugoslavian liittotasavalta 3.3. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 4. Uudet itsenäiset valtiot 4.1. Armenia 4.2. Valko-Venäjä 4.3. Georgia 4.4. Moldova 4.5. Tadzikistan 4.6. Ukraina 5. Muut yhteisön ulkopuoliset maat 5.1. Algeria Lyhenteet Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) 1.1.2. Lainakanta (taulukko 1) 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista 1.4. Budjettitakauksen maksaminen 1.4.1 Varainhankinta ja luotonanto 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osatakauksen tapauksessa 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti 3. Selittävät huomautukset maakohtaisista riski-indikaattoreista (ja taulukot) Ensimmäinen osa: Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 30. kesäkuuta 2001 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Rahoitusjärjestelyjen luonne Yhteisön talousarviosta katettavat riskit ovat peräisin useista luotonanto- ja takaustoimenpiteistä, jotka voidaan jakaa kahteen luokkaan: makrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot ja mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot. 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Näihin rahoitusjärjestelyihin kuuluvat ensinnäkin jäsenvaltioiden tai yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut luotot, joihin liittyy tiukkoja taloudellisia ehtoja ja sitoumuksia. 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Nämä luotot on tarkoitettu hankkeiden rahoittamiseen, ja ne on maksettava takaisin pitkällä aikavälillä tuotoilla, joita hankkeista odotetaan; niitä myönnetään tavallisesti yrityksille, rahoituslaitoksille tai yhteisön ulkopuolisille maille, ja ne katetaan yhteisön takauksen lisäksi tavanomaisilla pankkialalla vaadittavilla vakuuksilla. Tähän luokkaan sisältyvät Euratom- ja NCI-luotot (NCI = yhteisön uusi rahoitusväline) jäsenvaltioille sekä Euratomin ja EIP:n luotot yhteisön ulkopuolelle (Välimeren alueen maat, Keski- ja Itä-Eurooppa, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat, Etelä-Afrikan tasavalta). 2. Tapahtumat 30. kesäkuuta 2001 annetun kertomuksen jälkeen 2.1. Jugoslavian liittotasavalta Komissio esitti 23. toukokuuta 2001 ehdotuksen neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Jugoslavian liittotasavallalle. Tuki myönnettäisiin 225 miljoonan euron lainana enintään 15 vuodeksi, ja lisäksi myönnettäisiin avustuksena 75 miljoonaa euroa. Neuvosto päätti 16. heinäkuuta 2001 myöntää makrotaloudellista rahoitusapua Jugoslavian liittotasavallalle. Tuki on tarkoitus myöntää 225 miljoonan euron lainana ja 75 miljoonan euron avustuksena. Neuvosto päätti 10. joulukuuta 2001 muuttaa tätä päätöstä myöntämällä 45 miljoonan euron lisäavustuksen. Rahoitusapuun sisältyvän avustuksen osuus on näin ollen enintään 120 miljoonaa euroa. 2.2. Yhteisön takaus Euroopan investointipankille Jugoslavian liittotasavallassa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten Neuvosto päätti 6. marraskuuta 2001 muuttaa päätöstä 2002/24/EY siten, että Euroopan investointipankille myönnetty yhteisön takaus laajennetaan kattamaan Jugoslavian liittotasavallassa toteutettaviin hankkeisiin myönnettävät lainat. Näiden lainojen enimmäismäärä on 350 miljoonaa euroa. Takaus on rajattu 65 prosenttiin neuvoston päättämästä 350 miljoonan euron enimmäismäärästä. 2.3. Yhteisön takaus Euroopan investointipankille Venäjän Itämeren altaan alueella toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten Komissio esitti 6. kesäkuuta 2001 ehdotuksen neuvoston päätökseksi yhteisön takauksen myöntämisestä Euroopan investointipankille pohjoisen ulottuvuuden puitteissa Venäjän Itämeren altaan ympäristöhankkeille myönnetyistä erityislainoista aiheutuvien tappioiden varalta. Avattujen luottojen enimmäismäärä on 100 miljoonaa euroa. EIP:n tämän päätöksen nojalla avaamia luottoja koskeva yhteisön takaus on laajennus 65 prosentin kokonaistakaukseen, joka on myönnetty EIP:lle yleisen, ulkoista lainanantoa koskevan valtuuden nojalla. Neuvosto päätti 6. marraskuuta 2001 myöntää Euroopan investointipankille takauksen lainoille, jotka on myönnetty pohjoiseen ulottuvuuteen liittyvän erityisluottotoimen nojalla Venäjän Itämeren altaan alueella toteutettaville investointihankkeille. Avattujen luottojen enimmäismäärä on 100 miljoonaa euroa. EIP saa poikkeuksellisen 100 prosentin yhteisön takauksen. Takaus kattaa luotot, jotka on allekirjoitettu kolmen vuoden kuluessa tämän päätöksen tekemisestä. Määräaikaa jatketaan ilman eri toimenpiteitä kuudella kuukaudella, jos EIP:n allekirjoittamien lainojen kokonaismäärä ei kolmen vuoden määräajan päättyessä ole saavuttanut 100 miljoonan euron enimmäismäärää. 3. Riskitilanne Yhteisön talousarviota rasittavat riskit voidaan arvioida seuraavilla kahdella perusteella: - kyseisiin rahoitusjärjestelyihin liittyvä lainakanta tiettynä päivänä; tätä käytetään pankkialalla usein (tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 1), - yhteisöä kunkin varainhoitovuoden osalta rasittavat takaisinmaksuun liittyvät enimmäisriskit; tämä peruste liittyy suoremmin talousarvioon. Jälkimmäistä perustetta voidaan edelleen arvioida kahdella tavalla: - ainoastaan kertomuksen antamispäivään mennessä nostettujen lainojen perusteella, jos ennenaikaista takaisinmaksua ei tapahdu (katso jäljempänä taulukko 2, jossa on esitetty vähimmäisriski yhteisön talousarviolle) - tekemällä ennakkoarvio kaikista komission ehdottamista tai neuvoston päättämistä rahoitusjärjestelyistä, jotta voitaisiin arvioida niiden vaikutukset tuleviin talousarvioihin, olettaen että komission ehdotukset hyväksytään (katso taulukko 3, jossa on esitetty enimmäisriski yhteisön talousarviolle). Jälkimmäisen laskentamallin avulla voidaan määrittää esitettyihin ehdotuksiin liittyvien riskien suuruusluokka. On kuitenkin tehtävä oletuksia maksupäivistä, takaisinmaksuehdoista, jotka esitetään yksityiskohtaisesti liitteessä, sekä korkokannasta [1] ja vaihtokursseista [2]. [1] EIP:n lainojen keskimääräisen korkoprosentin oletetaan olevan 8. Varainhankinnan ja luotonannon keskimääräisen korkoprosentin oletetaan olevan 4,4. Uusiin rahoitusjärjestelyihin on sovellettu 4,89 prosentin korkokantaa taulukossa 3. [2] Muissa valuutoissa kuin euroina olevien laitojen valuuttakurssit ovat 31. päivän joulukuuta 2001 kurssit. Tulokset esitetään taulukoissa 1-3, joissa riskit arvioidaan erikseen sen mukaan, koskevatko ne yhteisön jäsenvaltioita vai sen ulkopuolisia maita. Taulukoissa mainitut kokonaismäärät kattavat erilaisia riskejä: esimerkiksi makrotaloudellisissa tukitoimissa luotot kohdistuvat yhteen maahan ja yhteisön uudessa rahoitusvälineessä (NCI) tai EIP:n toimissa lainanottajien takaamiin hankkeisiin. Seuraavassa analyysissä eritellään kokonaisriski, jäsenvaltioiden lainoihin liittyvä riski ja yhteisön ulkopuolisten maiden lainoihin liittyvä riski. 3.1. Lainakanta 31. joulukuuta 2001 Tilanne kuvataan taulukossa 1. Kokonaisriski 31. joulukuuta 2001 oli 15 443 miljoonaa euroa, kun se 30. kesäkuuta 2000 oli 15 041 miljoonaa euroa, eli kasvua oli 2,7 prosenttia [3]. [3] Osa viimeisten kuuden kuukauden aikaisesta muutoksesta johtuu muissa valuutoissa kuin euroissa olevien lainojen valuuttakurssieroista. Seuraavassa taulukossa esitetään rahoitusjärjestelyt, jotka ovat vaikuttaneet lainakannan kehitykseen edellisen kertomuksen jälkeen. // miljoonaa euroa Lainakanta 30. kesäkuuta 2001 // 15 041,00 Lainojen takaisinmaksut Euratom NCI Rahoitusapu EIP // 0,00 - 83,50 - 252,00 - 533,00 Nostetut lainat Euratom Rahoitusapu EIP // 0,00 225,00 900,00 Euron ja muiden valuuttojen valuuttakurssien vaihtelu // 145,50 Lainakanta 31. joulukuuta 2001 // 15 443,00 Jäsenvaltioille myönnettävien luottojen pääoma oli 52 miljoonaa euroa 31. joulukuuta 2001, mikä on 59 prosenttia vähemmän kuin 30. kesäkuuta 2001. Yhteisön ulkopuolisia maita koskevien riskien osalta lainapääoman kokonaismäärä oli 15 391 miljoonaa euroa 31. joulukuuta 2001, mikä on 3,2 prosenttia enemmän kuin 30. kesäkuuta 2001. 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 31. joulukuuta 2001 mennessä nostetut lainat Tilanne kuvataan taulukossa 2. Vuoden 2002 alkupuoliskolla kokonaisriski on 1 602 miljoonaa euroa. - Jäsenvaltioiden lainoja koskeva riski on 11 miljoonaa euroa. - Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskeva riski on 1 591 miljoonaa euroa. 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit Tilanne kuvataan taulukossa 3. Tämä riski on 1 859 miljoonaa euroa vuonna 2002. Vuodesta 2003 riski kasvaa niin, että se on 4 675 miljoonaa euroa vuonna 2010. - Jäsenvaltioiden lainoja koskeva enimmäisriski kehittyy taulukon 2 mukaisesti. - Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskevat riski on 1 843 miljoonaa euroa vuonna 2002. Vuodesta 2003 riski kasvaa niin, että se on 4 675 miljoonaa euroa vuonna 2010. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 4. Budjettitakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista Komissio käyttää yhteisön kassavaroja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen N:o 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tällä menettelyllä vältetään komission maksujen myöhästyminen ja siitä aiheutuvat varainhankinnan kustannukset silloin, kun velallisen maksu myöhästyy. 4.2. Maksaminen takuurahastosta Lokakuun 31 päivänä 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) 2728/94 säädetään takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille. Kun yhteisön myöntämän lainansaajan erääntyvät maksut myöhästyvät, takuurahastoa voidaan vaatia kattamaan maksuhäiriö kolmen kuukauden kuluessa erääntymispäivästä. Jos yhteisön talousarviosta taattu EIP:n myöntämä laina jää maksamatta, yhteisön on toimittava kolmen kuukauden kuluessa saatuaan EIP:n kirjeen, jossa takausta vaaditaan maksettavaksi. Komissio valtuuttaa silloin EIP:n nostamaan lainaa vastaavan osuuden takuurahastosta. Viivästyskorot varojen käyttöönsaattamispäivän ja rahaston suorituspäivän väliseltä ajalta nostetaan takuurahastosta palautettavaksi kassavaroihin. Viimeisten kuuden kuukauden aikana rahasto on maksanut takauksia seuraavien velallismaiden osalta: >TAULUKON PAIKKA> 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 31. joulukuuta 2001 Kaikki Jugoslavian liittotasavallan erääntyneet velat oli 31. joulukuuta 2001 maksettu takaisin EIP:lle sen taattujen lainojen puitteissa. Takuurahaston EU:n yhdystilille tehtiin yhteensä 162 345 253,00 euron siirto 23. lokakuuta 2001. 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi Takuurahasto- ja takuuvarausmekanismi rajoittaa käytännössä yhteisön laina- tai takauskapasiteettia yhteisön ulkopuolisille maille, sillä rahoitusnäkymissä takuuvaraukseen sisältyvä määrä [4] rajoittaa rahaston täydentämiseksi uuden lainapäätöksen yhteydessä käytettävissä olevia määrärahoja (tai vuosierää monivuotisten rahoitusjärjestelyjen takausten osalta). [4] Vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymiin kirjattu määrä on 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Lainakapasiteetti vastaa tiettynä aikana takuuvarauksessa jäljellä olevaa marginaalia. Tämä marginaali on yhtä suuri kuin erotus varauksen ja jo päätettyjen ja valmisteilla olevien rahoitusjärjestelyjen yhteydessä takuurahaston täydentämiseksi tarvittavan määrän välillä. Taulukossa 4 esitetään takuurahastomekanismin mukainen arvio yhteisön lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille kaudella 2001-2004. Laskentamenetelmä ja säädösviittaukset esitetään yksityiskohtaisesti tämän kertomuksen liitteessä. Neuvoston tekemien sekä ehdotettujen ja valmisteilla olevien päätösten perusteella (ks. taulukko 4) takuuvarauksesta arvioidaan käytettävän 163,74 miljoonaa euroa vuonna 2002; tällöin vuoden lopussa olisi käytettävissä 49,26 miljoonaa euroa. Kun otetaan huomioon aiemmin päätettyjä lainoja ja vuotta 2002 varten ehdotettuja ja valmisteilla olevia lainoja koskevien rahaston maksujen vaikutus takuuvaraukseen, käytettävissä oleva vuotuinen lainakapasiteetti on seuraava: - 547,33 miljoonaa euroa kokonaisuudessaan yhteisön talousarviosta taattaviin lainoihin, tai - 842,05 miljoonaa euroa 65-prosenttisesti taattaviin lainoihin (neuvoston 22. joulukuuta 1999 tekemän päätöksen N:o 2000/24/EY mukaisesti). Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen ja lainatakausten kokonaismäärä, johon lisätään erääntyneet, maksamattomat korot, oli 3.12.2001 yhteensä 15 391 miljoonaa euroa. miljoonaa euroa // Tilanne 31.12.2001 1. Lainakanta: varainhankinta ja luotonanto // 1 654,00 2. Lainakanta EIP:n osalta // 13 737,00 3. Lainakanta: maksamattomat velat // 0,00 4. Viivästyskorot // 0,00 - Erääntyneet maksamattomat korot [5] // 0.00 [5] Maksamattomat, erääntyneet korot kuten määritelty takuurahaston perustamisesta annetussa asetuksessa. YHTEENSÄ // 15 391,00 Takuurahaston varojen ja asetuksessa määritellyn jäljellä olevien pääomasitoumusten määrän suhde oli 11,39 prosenttia eli siis suurempi kuin 9 prosentin tavoitesumma, joka mainitaan asetuksessa N:o 1149/99 takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen N:o 2728/94 muuttamisesta. Asetuksessa säädetään, että "jos tavoitesumma ylitetään vuoden lopussa, palautetaan jäännös Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion tulotaulukon erityiseen budjettikohtaan". Vuoden 2002 jälkipuoliskolla talousarvioon palautetaan varainhoitovuoden 2001 päättyessä todettu 372,46 miljoonan euron ylijäämä. 6. Takuurahaston tilanne 31. joulukuuta 2001 Takuurahastossa oli 31. joulukuuta 2001 yhteensä 1 774 miljoonaa euroa. Rahasto kehittyi vuoden 2001 jälkipuoliskolla seuraavasti: - rahastosta maksettiin uusia maksulaiminlyöntejä 9,75 miljoonaa euroa - entinen Jugoslavian liittotasavalta maksoi myöhässä 162,34 miljoonaa euroa maksamatta olevia velkoja - rahaston varojen sijoitustuotot olivat noin 74,07 miljoonaa euroa. - vuoden 2001 takuuvarauksesta siirrettiin 207,2 miljoonaa euroa - rahaston 372,46 miljoonan euron ylijäämä 31. joulukuuta 2001 palautettiin talousarvioon. 7. Suhteellinen vakaus Takuurahaston varojen 31. joulukuuta 2001 (1 774 miljoonaa euroa) ja yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen vuosittaisten enimmäisriskien välinen suhde (määriteltynä erääntyvien suoritusten kokonaismääränä), joka on esitetty vuodelta 2002 taulukossa 3 (1 843 miljoonaa euroa) on 96 prosenttia. >VIITTAUS KAAVIOON> Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto Ensimmäisessä osassa esitetyt numerotiedot kuvastavat yleisestä talousarviosta katettavien riskien määrällistä puolta. Nämä tiedot on kuitenkin suhteutettava riskin laatuun, joka riippuu lainatoimen lajista ja lainan saajan tilanteesta. Jäljempänä selvitellään niitä viimeaikaisia tapahtumia, jotka voivat vaikuttaa maariskiyhdistelmään. Tässä toisessa osassa esitettävä maariskiarvio sisältää riski-indikaattoreiden taulukon (katso liitteet) kaikkien niiden EU:n ulkopuolisten maiden osalta, jotka ovat saaneet EY:n makrotaloudellista rahoitusapua ja joilla edelleen on velkoja maksettavana EY:lle Tekstissä analysoidaan niitä maita, joista on saatu riskiarvioon vaikuttavaa merkittävää uutta tietoa edellisen, vuoden 2001 ensimmäiset kuusi kuukautta kattaneen kertomuksen laatimisen jälkeen. Tässä osassa esitettävä arvio koskee vain edellä mainittuja maita lähinnä siksi, että yhteisön rahoitusriskit muualla (erityisesti EIP:n myöntämien lainojen takauksina) ovat vain murto-osa kokonaisrahoitusriskeistä ja ne myös on hajautettu useisiin maihin. 2. liittymiseen valmistautuvat maat 2.1. Bulgaria Vuonna 2001 kasvu jatkui nopeana, vaikkakin hiukan hitaampana kuin vuonna 2000 (4,7 prosenttia vuoden 2001 kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana verrattuna 5,8 prosenttiin vuonna 2000). Teollisuustuotanto kasvoi 9 prosentilla vuoden 2001 ensimmäisten yhdeksän kuukauden aikana. Ulkomaista suoria sijoituksia oli vähemmän kuin vuonna 2000, mutta kotimaiset investoinnit ovat nousussa, mikä kuvastaa talouden vakauden ja uudistusten synnyttämää yritysten luottamuksen kasvua. Työttömyys laski viimeisen puolen vuoden aikana noin puoli prosenttiyksikköä, mutta on edelleen korkea, miltei 17 prosenttia. Valuuttakatejärjestelmä (EUR 1 = BGN 1,96) on säilytetty tarkastelukauden ajan, ja hallitus suunnittelee säilyttävänsä sen ainakin Euroopan unioniin liittymiseen asti. Inflaatio kiihtyi kuitenkin vuoden 2000 lopulla ja vuoden 2001 alkupuoliskolla ja oli yhdessä vaiheessa vuositasolla 12 prosenttia, mutta laski sitten tasaisesti noin 5 prosenttiin (syksyllä 2001). Vaihtotaseen alijäämän arvioidaan olevan 6,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001, mikä on hieman suurempi kuin vuonna 2000. Palvelutaseen ylijäämä kasvoi edelleen pääasiassa matkailutulojen vuoksi, mutta kauppatase heikkeni jonkin verran. Bulgarian julkinen talous on pysynyt terveenä. Julkisen talouden alijäämä oli 1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000, ja vaalivuonna 2001 sen ennustetaan jäävän alle yhden prosentin suhteessa BKT:hen. Alijäämän odotetaan olevan 0,8 prosenttia vuonna 2002, ja julkisen talouden kaavaillaan olevan kutakuinkin tasapainossa vuonna 2003. Julkisen talouden velka vähenee nopeasti: vuonna 1997 se oli selvästi yli 100 prosenttia suhteessa BKT:hen (vuoden 2001 kolmannella neljänneksellä 72,2 prosenttia), ja vuoden 2001 lopussa sen odotetaan olevan noin 69 prosenttia. Joulukuun 2001 puolivälissä Kansainvälinen valuuttarahasto ja Bulgarian uusi hallitus sopivat lisäohjelmasta. Vaikka IMF:n hallintoneuvosto hyväksyi valmiusluottojärjestelyn helmikuussa, luokituslaitokset nostivat Bulgarian valtion takaamien velkojen luokitusta jo ennen sitä (Moody's Investors Services nosti 19. joulukuuta 2001 Bulgarian luokituksen B2:sta B1:een; Fitch ja Standard & Poor's nostivat luokituksen 14. tammikuuta 2002 B+:sta BB-:een). 2.2. Liettua Monet tunnusluvut osoittavat Liettuan talouden vahvistuvan. Edellistä arviota BKT:n kasvusta vuonna 2000 on korotettu 0,6 prosenttiyksikköä 3,9 prosenttiin. Vuoden 2000 kasvu perustui paljolti vahvaan vientiin, ja tämä suuntaus on jatkunut, vaikka monen Liettuan kauppakumppanin talouskasvu on hidastunut. Tämän kehityksen ansiosta Liettua onnistui ylläpitämään vahvaa kasvua vuonna 2001. Alustavien lukujen perusteella kasvun arvioidaan olleen 5,8 prosenttia. Talouskehityksessä tapahtui vuonna 2001 aiempiin vuosiin verrattuna huomattava muutos kiinteän pääoman bruttomuodostuksessa, joka on tärkeä tulevien vuosien kasvupotentiaalille. Voimakkaasta kasvusta huolimatta inflaatio on pysynyt suhteellisen hitaana. Kuluttajahinnat nousivat vuonna 2001 keskimäärin 1,3 prosenttia. Inflaatiota on osaltaan pitänyt hitaana litin revalvoituminen suhteessa euroon. Koska liti on sidottu euroon helmikuusta 2002 ja kotimainen kysyntä on piristymässä, inflaatio kuitenkin todennäköisesti nopeutuu tulevaisuudessa. Vaikka työttömyys on hieman vähentynyt vuoden 2001 alun huippuluvuista, selvää alenemistrendiä ei ole havaittavissa. Työttömyys oli vuoden 2001 toisella neljänneksellä työvoimatiedustelun mukaan 16,5 prosenttia, ja se onkin talouden vakavimpia ongelmia. Työmarkkinoiden pirstaleisuus voi lähivuosina estää talouskasvun jatkumista. Vahva vienti yhdessä suhteellisen heikon kotimaisen kysynnän kanssa on johtanut vaihtotaseen alijäämän tuntuvaan pienenemiseen. Vuoden 2001 kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana vaihtotaseen alijäämä oli 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun se vuotta aiemmin oli ollut 5 prosenttia. Ulkomaiset suorat sijoitukset ovat samana aikana kasvaneet, ja ne kattoivat kokonaan vaihtotaseen alijäämän vuoden 2001 kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana. Liettua on harjoittanut kireää finanssipolitiikkaa vähentääkseen julkisen talouden alijäämää, joka huippuvuotena 1999 oli 7,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuonna 2000 se supistuikin 2,8 prosenttiin, ja vuoden 2001 tavoite, 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, näyttää mahdolliselta saavuttaa, koska sekä valtion budjetti että sosiaaliturvamaksujen kertymä näyttävät odotuksia paremmilta. Vuoden 2002 tavoitteena on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lähivuosina julkisen talouden alijäämän voidaan odottaa pysyvän suunnilleen tällä tasolla, koska suuremman vähennyksen estävät rakenneuudistuksiin - eläkeuudistukseen, talletusten palautuksiin jne. - liittyvät kustannukset. 2.3. Romania Vuoden 2001 toisella puoliskolla talouskehitys parani edelleen. Viranomaiset saivat uudelleen IMF:n tuen ja alkoivat tiukentaa liiallista kasvua vahvistavaa politiikkaa. Vaihtotaseen alijäämä kasvoi, mutta sen rahoittaminen oli helppoa, koska kaikki keskeiset luokituslaitokset nostivat Romanian luokitusta. Vaikka viime aikoina on tapahtunut edistystä, makrotalouden näkymät ovat edelleen epävarmat, sillä maailmantalouden kasvun hidastuminen heikentää viennin kehitystä eivätkä viranomaiset edelleenkään ole onnistuneet kestävästi tiukentamaan tulopolitiikkaa ja julkisen talouden kuria. BKT kasvoi vuoden 2001 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana 5,1 prosenttia, mihin vaikutti entistä suurempi varastojen kasvu ja kotitalouksien kulutuksen nousu. Finanssi- ja tulopolitiikkaa väljennettiin aluksi, mikä voimisti elpymistä, mutta politiikkaa kiristettiin jälleen vuoden toisella puoliskolla. Tämä mahdollisti sen, että BKT:n alijäämätavoite, 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, saavutettiin, vaihtotaseen alijäämän kasvu hidastui niin, että alijäämä oli 5,0 prosenttia suhteessa BKT:hen marraskuussa 2001 ja inflaatio hidastui vuoden 2001 loppuun mennessä vuositasolla noin 10 prosenttiyksikköä, 30,3 prosenttiin, vaikka energian hinnat nousivat jyrkästi. Talouskehityksen paranemisen ansiosta kaikki kolme keskeistä luokituslaitosta nostivat Romanian velkaluokitusta, jonka jälkeen Romania pystyi hakemaan rahoitusta kansainvälisiltä markkinoilta entistä paremmin ehdoin. Ulkoisen velan ennustettiin olevan lokakuun lopussa 30,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli velka kasvoi, mutta oli kansainvälisesti katsoen edelleen pieni. IMF:n johtokunta hyväksyi 31. lokakuuta 2001 18 kuukauden valmiusluottojärjestelyn, jonka määrä on 300 miljoonaa erityisnosto-oikeutta (383 milj. USD) ja jolla tuetaan inflaation asteittaista hidastamista ja maltillista ulkoista sopeutusta samalla kun talouskasvu pidetään kestävässä vauhdissa. IMF:n sopimusta valmisteltaessa käynnistettiin rakenneuudistukset uudelleen erityisesti energia-alalla, jolla viranomaiset alkoivat nostaa maksuja, jotta vähitellen päästäisiin kustannusvastaavuuteen. Suuria tappioita tehneen SIDEX-terästehtaan myynti oli huomattava saavutus yksityistämisohjelmassa. Uudistusten yleisvauhti oli kuitenkin edelleen hidas, sillä IMF:n kanssa asetettuja suuntaa-antavia yksityistämistavoitteita ei saavutettu. Muitakin poikkeamia esiintyi energialaitosten maksujen perinnän parantamisessa ja maksurästien perimisessä valtiolle. 3. Länsi-Balkan 3.1. Bosnia ja Hertsegovina Vuoden toisella puoliskolla uusien yhteisöjen vuoden 2001 alussa muodostetut hallitukset pääsivät vauhtiin uudistuksissa. Makrotaloutta koskevat vuoden 2001 tiedot osoittavat, että BKT:n kasvu hidastui edelleen, ja viranomaiset odottavat kasvun olevan vuonna 2001 noin 5-6 prosenttia, kun se alun perin arvioitiin 8 prosentiksi. Työttömyys arvioidaan noin 40 prosentiksi työvoimasta, mikä on Länsi-Balkanin korkeimpia työttömyyslukuja. Ulkoisesta rahoituksesta suhteessa BKT:hen esitetyt vuoden 2001 alustavat arviot osoittavat jyrkkää laskua 23 prosenttiin, kun luku vuonna 2000 oli 44 prosenttia. Inflaatio pysyi hitaana (arvio 4,5 prosenttia vuonna 2001) ja vaihdettava markka (Konvertible Marka, KM) on kiinnitetty valuuttakatejärjestelmän sääntöjen tiukan noudattamisen ansiosta Saksan markkaan ja siten euroon lujasti suhteessa 1:1. Julkisen talouden menot olivat edelleen hyvin suuret, arviolta noin 44 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001. Odotettua suuremmat alijäämät ovat pakottaneet valtion ryhtymään vuoden lopulla toimiin juoksevien menojen supistamiseksi käytettävissä olevien resurssien mukaisiksi. Viennin vuonna 2000 alkanut elpyminen jatkui (osittain siksi, että Jugoslavian markkinat avautuivat jälleen). Tuonti supistui samana aikana (koska jälleenrakennuksen rahoitus väheni). Sen vuoksi vaihtotaseen alijäämä supistui, mutta vain vähän (22,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000 ja 20,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001, kumpikin ilman siirtoja). Epäsuotuisa liiketoimintaympäristö selittää myös, miksi Bosnia ja Hertsegovina houkuttelee niin vähän kovinkin tarpeellisia ulkomaisia sijoituksia, joiden osalta sen tilanne on Keski- ja Itä-Euroopan maiden heikoimpia. Kun toukokuussa 1998 allekirjoitetun IMF:n valmiusluottojärjestelyn lopputarkastus saatiin päätökseen toukokuussa 2001, neuvottelut uudesta valmiusluottojärjestelystä käynnistettiin BiH:n viranomaisten kanssa. BiH:n viranomaisten hidas edistyminen eräissä avaintoimissa sekä syyskuun 11. päivän tapahtumat on viivästyttäneet uuden valmiusluottojärjestelyn allekirjoittamista, mutta asia saataneen päätökseen vuoden 2002 alkukuukausina. BiH:n ulkomainen velka on edelleen suuri (noin 55,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001), josta osa on entiseltä Jugoslavialta perittyä huomattavaa velkataakkaa. Velanhoitokustannusten suhde vientiin on kuitenkin suhteellisen alhainen, mikä kuvastaa sitä, että suuri osa lainoista on saatu hyvin edullisin ehdoin ja velanhoidolle on sovittu uudet aikataulut. Mikään riskiluokituslaitos ei kuitenkaan esitä Bosniaa ja Hertsegovinaa koskevia riski-indikaattoreita. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin käyttämillä siirtymävaiheen tunnusluvuilla, jotka kuvastavat Keski- ja Itä-Euroopan maiden uudistusten edistymistä, BiH sijoittui asteikon loppupäähän vuonna 2001, vaikka suurten yritysten yksityistämisessä tapahtuikin edistystä. Vaikka BiH selviytyikin vuonna 2001 ulkoisista velanhoitovelvoitteistaan, ulkoisen velan suuruus ja vaihtotaseen alijäämä yhdessä vähenevän ulkomaisen avun kanssa pitävät maariskin merkittävänä. Sääntöjä, joiden mukaan yhteisöiltä valtion velan hoitoon tulevat siirrot toteutetaan, on vahvistettava. 3.2. Jugoslavian liittotasavalta Yleisesti ottaen näyttää siltä, että yhden vuoden kuluttua Jugoslavian liittotasavallassa vuoden 2000 lopulla tapahtuneista poliittisista muutoksista viranomaiset ovat saaneet aikaan huomattavaa edistystä makrotalouden vakauttamisessa, valuutta-, hinta- ja ulkomaankauppajärjestelmän vapauttamisessa ja markkinoiden luottamuksen parantamisessa IMF:n tukemien ohjelmien avulla. BKT:n määrä kasvoi vuonna 2001 noin 5,5 prosenttia (Montenegrossa noin 3,5 prosenttia). Rahapolitiikka oli edelleen tiukkaa vuoden 2001 ajan, ja reaalisen perusrahan 30 prosentin lisäys oli peräisin Jugoslavian keskuspankin valuuttamarkkinoilla tekemistä ostoista. Inflaatio hidastui huomattavasti vuoden 2000 lopun 115 prosentista noin 40 prosenttiin vuoden 2001 lopussa (Montenegrossa se oli 25 prosenttia, vuonna 2000 22 prosenttia), ja julkisen talouden konsolidoitu alijäämä (ennen avustuksia) pysyi 2,4 prosentissa suhteessa BKT:hen, vaikka alkuperäinen ohjelmatavoite oli ollut 6,1 prosenttia. Maksutaseessa kaupan alijäämä kasvoi vuonna 2001; se arvioitiin noin 3 miljardiksi dollariksi. Suuret maksuvirrat ulkomailta ja palvelutulot rajoittivat kuitenkin vaihtotaseen alijäämän noin 1,075 miljardiin dollariin ennen avustuksia. Viranomaisten alustavat maksutase-ennusteet vuodeksi 2002 viittaavat siihen, että vaihtotaseen alijäämä olisi noin 1,5 miljardia dollaria (ennen avustuksia), mikä merkitsisi velanhoitorasitteen ja ulkomailta rahoitetun hankekohtaisen tuonnin kasvua. Dinaari pysyi vakaana suhteessa 30 dinaaria : 1 Saksan markka, ja kokonaisvaluuttavaranto oli tammikuussa 2002 noin 1,3 miljardia dollaria (605 milj. dollaria tammikuussa 2001). Jugoslavian liittotasavallan (JLT) jäljellä olevan ulkomaanvelan uudelleenjärjestelyssä on tapahtunut merkittävää edistystä. Vuoden 2001 lopulla velkaa oli 12,2 miljardia dollaria eli 140 prosenttia suhteessa BKT:hen. Monenvälisen velan osalta JLT on hoitanut kokonaan IMF:n ja EIP:n lainat ja tehnyt Maailmanpankin kanssa sopimuksen velkojen uudelleenjärjestelystä. Myös Pariisin klubin ja JLT:n viranomaisten välistä sopimusta on pidettävä tärkeänä maan ulkoisen rahoitusaseman kestävyyden kannalta. Sopimuksen mukaan Pariisin klubiin kuuluville velkojille olevien (noin 4,5 miljardin dollarin) JLT:n velkojen nettonykyarvoa alennetaan vuoteen 2005 mennessä vaiheittain 66 prosenttia ja jäljellä olevan velkakannan maksuaikataulu muutetaan 22 vuodeksi, joista 6 on vapaavuosia. Tämän huojennuksen ehtona on, että JLT neuvottelee ja toteuttaa onnistuneesti uuden kolmivuotisen laajennetun rahoitusjärjestelyn. JLT:n viranomaiset toivovat pääsevänsä Pariisin klubin jäsenten kanssa kahdenvälisiin sopimuksiin vuoden 2002 alussa ja pyrkivät aktiivisesti samanlaiseen sopimukseen Lontoon klubiin kuuluvien velkojien kanssa. Serbian ja Montenegron välillä ei ole tehty poliittista sopimusta jäljellä olevien ulkoisten velkasitoumusten jakamisesta lukuun ottamatta EIP:n ja Maailmanpankin lainoja. Kummankin tasavallan vuoden 2002 talousarviossa on kuitenkin velanhoitovaraukset, joita ne pitävät varovaisina. 3.3. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia Ensimmäisen vuosipuoliskon turvallisuuskriisin seurauksena BKT supistui vuonna 2001 huomattavasti, noin 4,6 prosenttia. Julkisen talouden alijäämäksi vuonna 2001 arvioidaan noin 6,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Työttömyysaste oli edelleen korkea, 29,5 prosenttia vuoden 2001 lopulla, ja se kuvastaa alhaista tuotantotasoa. Jonkinlainen makrotalouden vakaus kuitenkin säilyi kriisistä huolimatta. Kuluttajahintainflaatio pysyi noin 5,3 prosenttina vuoden 2001 ajan, mikä johtui varovaisesta rahapolitiikasta, joka perustui valuutan kiinnittämiseen euroon. Se on estänyt maata joutumasta inflaatiokierteeseen. Kriisi aiheutti keskeytyksiä ulkomaankauppaan. Vuodesta 2000 tuonti supistui (-348 milj. USD) enemmän kuin vienti (-161 milj. USD) ja kaupan alijäämä kaventui vastaavasti (-187 milj. USD). Vaihtotaseen alijäämä puolestaan kasvoi rajusti 10,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Kovan valuutan reservi pysyi huomattavana noin 779 miljoonassa dollarissa vuoden loppuun, mikä vastasi 4,9 kuukauden vientiä. Tämä johtui suurelta osin huomattavista yksityistämistuloista, jotka saatiin, kun teleoperaattorista myytiin 51 prosenttia tammikuussa 2001. Vuoden 2001 lopulla, kun edellisestä IMF:n ohjelmasta oli jääty keväällä jälkeen, viranomaiset pääsivät IMF:n kanssa uuteen sopimukseen IMF:n valvomasta kuuden kuukauden ohjelmasta, jolla perustetaan makrotalouden kehikko. Ohjelma alkoi 1. tammikuuta 2002. Viranomaiset ovat ilmoittaneet pyrkivänsä sopimaan uudesta suuremmasta luottoerästä IMF:n kanssa myöhemmin vuoden 2002 aikana. Vuoden 2001 lopussa EJTM:n ulkomaisen velan suhde BKT:hen oli 39 prosenttia ja maa pystyi täyttämään velanhoitovelvoitteensa. Maariski oli yleisesti ottaen edelleen hyvin suuri vuoden 2001 toisella puoliskolla. Taloudessa IMF:n valvomalla ohjelmalla turvataan budjettikuri, ja se on ensimmäinen askel kohti kunnianhimoisempaa sopimusta. Poliittisessa kehityksessä on edistytty huomattavasti: 13. elokuuta allekirjoitettiin puitesopimus, joka on perustana rauhanomaiselle sopimiselle, parlamentti teki 16. marraskuuta muutoksia perustuslakiin, ja tammikuussa 2002 annettiin paikallista itsehallintoa koskeva laki. Tuoreiden tietojen mukaan väestöryhmien väliset jännitteet jatkuvat ja tilanne on edelleen tulenarka. 4. Uudet itsenäiset valtiot 4.1. Armenia Armenian talous kasvoi vuonna 2001 noin 9 prosentin ennätysvauhtia (6 prosenttia vuonna 2000). Sekä vienti että kotimainen kulutus tukivat kasvua. Vienti kasvoi 14 prosenttia, kun taas tuonti pysyi jokseenkin edellisen vuoden tasolla. Toisaalta vähittäiskauppa kasvoi 13 prosenttia. Koska Armenia on melko eristynyt maailman markkinoista, ei yleinen talouskasvun hidastuminen ole vaikuttanut siihen. Vuoden 2001 aikana julkisen talouden tulot kasvoivat veronkannon parantuessa, mutta myönteinen kehitys ei jatkunut koko vuotta, ja loppuvuodesta talousarvion toteuttamisessa oli vaikeuksia. Nämä tulojen lisäykset auttoivat viranomaisia maksamaan eläkerästejä jonkin verran. Julkisen talouden alijäämä ei vähentynyt merkittävästi vuonna 2001, ja alijäämän arvioidaan pysyneen melkein 5 prosenttina suhteessa BKT:hen. Rahapolitiikkaa kevennettiin vähitellen vuoden 2001 aikana, ja kuluttajahintainflaatio kiihtyi vuoden 2000 0,4 prosentista 2,9 prosenttiin vuonna 2001. Se on kuitenkin edelleen ennustettua 3,5 prosenttia hitaampi. Armenian dram oli vuonna 2001 melko vakaa, noin 560 dramia Yhdysvaltain dollarialta. Vaihtotaseen alijäämä (siirrot mukaan luettuina) supistui vuonna 2001 jonkin verran, 11 prosenttiin suhteessa BKT:hen (14 prosenttia vuonna 2000). Kokonaisvaluuttavaranto oli riittävä ja vastasi edelleen yli 3 kuukauden tuontia. Ulkoinen velka oli vuoden 2001 alussa noin 860 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (noin 45 prosenttia suhteessa BKT:hen) eikä siinä tapahtunut merkittävää muutosta vuoden 2001 aikana. Vuoden lopulla Armenia sopi Venäjän kanssa 94 miljoonan dollarin velkansa muuttamisesta pääomaksi. Sopimus tulee voimaan vuonna 2002. 4.2. Valko-Venäjä BKT:n määrä kasvoi vuoden 2001 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana kolme prosenttia. Vaikka teollisuuden kasvu jatkui, Valko-Venäjän teollisuusyritykset osoittavat entistä enemmän heikkouden merkkejä: varastot kasvavat ja voitot pienenevät. Inflaatio on hidastunut huomattavasti, ja valuuttakurssi on suhteellisen vakaa. Uskottavuudeltaan heikot pitkän aikavälin ohjelmat ovat edelleen talouspolitiikan keskeinen piirre. Rahaviranomaiset ovat onnistuneet nostamaan rahan arvoa huomattavasti ja ehkäisemään valuutan epävakautta, mutta valtiolle myönnetään edelleen lainaa, mikä on mahdollistanut kotimaisten menorästien kasautumisen julkisen talouden alijäämän hillitsemiseksi. Vaikka kansainväliset rahoituslaitokset tukivat joitakin viimeaikaisia poliittisia muutoksia, ne eivät ole luvanneet kestäviä lainaohjelmia välittömästi. Vienti on kehittynyt heikosti vuoden 2001 ensimmäisestä neljänneksestä lähtien, sillä vienti Venäjälle väheni edellisestä vuodesta ja vienti IVY-maiden ulkopuolelle kasvoi vaimeasti. Valko-Venäjä tuskin saa korvaavaa viennin lisäystä perinteisten markkinoidensa ulkopuolelta, koska siihen tarvittaisiin valkovenäläisten tuotteiden kilpailukyvyn, markkinoinnin ja jakelun parannuksia Länsi-Euroopassa, ja maalla on vähäiset mahdollisuudet houkutella niin paljon sijoituksia kuin tähän tarvittaisiin. Tuonnin vähentäminen ja tuonnin korvaamiseen kotimaisilla tuotteilla tähtäävät ohjelmat, jotka nykyisellään luovat positiivisen kauppataseen, eivät onnistu pitkällä aikavälillä patoamaan tuontikysynnän kasvua. Näin ollen vaihtotaseen alijäämä todennäköisesti kasvaa keskipitkällä aikavälillä selvästi. Koska ulkomainen velka on vähäinen (alle 10 prosenttia suhteessa BKT:hen), sen takaisinmaksu ei ole välittömästi uhattuna. 4.3. Georgia Talouskasvu kiihtyi vuonna 2001, jolloin BKT:n määrä kasvoi 4,5 prosenttia (1,9 prosenttai vuonna 2000). Kasvu syntyi pääosin maataloudesta, joka toipui edellisen vuoden kuivuudesta. Teollisuustuotanto puolestaan väheni yhden prosentin. Julkisen talouden alijäämä on supistunut huomattavasti (-7 prosenttia vuonna 1999, -4 prosenttia vuonna 2000 ja -2 prosenttia vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla). Tulojen hankinnan heikkouden vuoksi julkista taloutta on vakautettu jatkuvalla menojen rajoittamisella. Tämän vuoksi hallitus ei ole pystynyt vähentämään kertyneitä sosiaalimenorästejä suunnitellusti. Julkisen talouden kokonaistulot kasvoivat hieman, noin 14,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen, mikä on kuitenkin edelleen alueen alhaisimpia lukuja. Rahapoliittiset viranomaiset täyttivät sitoumuksensa inflaation pitämisestä hitaana. Kuluttajahintainflaatio oli vuoden lopussa hieman odotettua hitaampi, 3,4 prosenttia (vuoden 2000 lopussa 4,6 prosenttia). Larin nimelliskurssi heikkeni vuonna 2001 noin 7 prosenttia, ensin Turkin talouskriisin yhteydessä ja sitten hallituksen erottua marraskuussa 2001. Vuoden lopulla larin kurssi suhteessa Yhdysvaltain dollariin oli noin 2,15:1. Vaihtotaseen alijäämä heikkeni vuonna 2001 edelleen jonkin verran vuoden 2000 tasosta, joka oli 5,5 prosenttia suhteessa BKT:hen viralliset siirrot mukaan luettuina. Ulkomaiset suorat sijoitukset vähenivät kasvettuaan vuonna 2000, eikä nykyisessä negatiivisessa suuntauksessa ole odotettavissa välittömiä muutoksia vuonna 2002, koska yleinen sijoitusilmasto on edelleen epäedullinen. Valuuttareservi kasvoi hieman mutta on edelleen pieni (varanto vastasi alle 1,5 kuukauden tuontia). Georgian ulkoinen velka oli vuoden lopussa lähes 1,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria (noin 52 prosenttia suhteessa BKT:hen). Kahdenväliset keskustelut jatkuivat velkojien kanssa, kun Pariisin klubin kanssa oli päästy sopimukseen maaliskuussa 2001. Kaikki kahdenväliset keskustelut saataneen päätökseen vuoden 2002 alkukuukausina, myös suurimman Pariisin klubin ulkopuolisen velkojan Turkmenistanin kanssa. 4.4. Moldova Moldovan BKT:n reaalikasvun odotetaan olevan edelleen melko vahva, vuonna 2001 toteutuneella noin 4-5 prosentin tasolla, mutta sitä rajoittavat hidas uudistustahti ja maan yksipuolinen talous. Suhteellisen hidas inflaatio ja valuutan vähäinen heikkeneminen estävät valuutan reaaliarvon vahvistumisen. Vaihtotaseen alijäämä on edelleen suuri, 5-7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden 2001 viimeisestä neljänneksestä lähtien finanssipolitiikkaa on kevennetty tuntuvasti. Moldovan ulkoinen velka on kasvanut suunnattomasti kahdeksan viime vuoden aikana. Nyt velkaa on 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria, 120 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vain 9 prosenttia näistä luotoista sijoitettiin talouteen ja kaikki muu käytettiin julkisen talouden ja maksutaseen alijäämien rahoittamiseen. Vuonna 2001 Moldova maksoi ulkomaisia velkoja 110 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä vastaa kolmannesta julkisen talouden tuloista. Hallituksen on pakko hakea velkojen uudelleenjärjestelyä, koska varsinkin vuosi 2002 merkitsee velvoitteiden huippuvuotta, jonka aikana velkoja on maksettava 200 miljoonaa dollaria. Velkojen rakenne, jossa IMF:ltä, Maailmanpankilta, Venäjän kaasumonopolilta Gazpromilta ja Pariisin klubin velkojavaltioilta on kultakin 20 prosenttia velasta ja loppu jakaantuu lukuisien monenvälisten ja pienempien kahdenvälisten luotonantajien kesken, estää nopean ja laajan uudelleenjärjestelyn. Velkojen maksaminen osoittautui vaikeaksi jo vuonna 2001. Moldova sai kesäkuussa vaivoin hoidetuksi 3,7 miljoonan dollarin arvoisten eurobondien maksun. Parlamentti jopa velvoitti keskuspankin avaamaan 30 miljoonan dollarin luottojärjestelyn ulkomaisten velkojen maksuun. Tämä on näkynyt ulkoisten arvioiden heikentymisenä. Luokituslaitos Moody's laski Moldovan ulkomaisten sitoumusten luokituksen Caa1:teen ja sen pankkitalletusten luokituksen Caa2:een, ja Fitch puolestaan julkisti, että mahdollisuudet saada kesäkuussa 2002 erääntyvät 75 miljoonan dollarin eurobondit maksetuksi kokonaan ovat vähäiset. Moldovan viranomaiset pyysivät maaliskuussa tapaamista Pariisin klubiin kuuluvien velkojiensa kanssa toivoen uuden maksuaikataulun laatimista. Se edellyttäisi kuitenkin sen IMF:n ohjelman jatkamista, joka puolestaan edellyttää Moldovan Gazprom-velkojen ehtojen uudelleenneuvottelua ja erityisesti aiemmin myönnetyn valtion takauksen peruutusta. 4.5. Tadzikistan BKT:n määrän kasvuksi vuonna 2001 arvioidaan 6 prosenttia (8,3 prosenttia vuonna 2000). Talouskasvu on vähitellen levinnyt useille talouden aloille hallitsevien puuvilla- ja alumiinialojen ulkopuolelle (elintarvikkeiden jalostukseen, metsätalouteen ja rakennustarvikkeisiin). Alumiinin tuotannon kasvutrendi jatkui ja myös puuvillasato oli hyvä, mutta maailmanmarkkinahintojen lasku kummallakin alalla heikensi tuloksia. Aluetta vuosina 2000-2001 vaivanneen kovan kuivuuden vaikutukset tuntuvat yhä. Viljasato kärsi edelleen kuivuudesta, joka vaikutti myös vesivoimaloihin aiheuttaen sähkön nettotuonnin lisäyksen. Julkisen talouden alijäämäksi vuonna 2001 arvioidaan noin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (suunnilleen sama kuin vuonna 2000). Vaihtosuhteen heikkeneminen, kuivuus ja turvatoimista aiheutuneet lisämenot (jotka liittyvät naapurina olevan Afganistanin tilanteeseen) aiheuttivat talousarvioon lisäpaineita vuoden mittaan. Vaihtotaseen alijäämän arvioidaan vuonna 2001 kasvaneen noin 7 prosenttiin suhteessa BKT:hen (6,3 prosenttia vuonna 2000). Rajatylittävään kauppaan vaikuttivat lisääntyneet ongelmat rajoilla. Alumiini ja puuvilla tuottavat edelleen jopa 65 prosenttia vientituloista ja kauppatase on sen vuoksi hyvin herkkä niiden maailmanmarkkinahintojen vaihtelulle. Rahapolitiikan tiukentamisen seurauksena inflaatio hidastui vuoden 2001 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana nopeasti noin 10 prosenttiin (keskimäärin 33 prosenttia vuonna 2000). Tadzikistanin somoni vakiintui vuonna 2001, kun se oli aluksi devalvoitunut lokakuussa 2000 tapahtuneen käyttöönottonsa jälkeen. Tadzikistanin ulkoinen velka pysyi vuonna 2001 suunnilleen ennallaan noin 1,3 miljardina Yhdysvaltain dollarina (arviolta 116 prosenttia suhteessa BKT:hen). Ulkoisen velan nettonykyarvon suhde julkisen talouden tuloihin oli vuonna 2001 noin 400 prosenttia. Keskuspankin kokonaisvaluuttavaranto kattaa alle 2 ½ kuukauden tuonnin. 4.6. Ukraina Vaikka talouskasvu hidastui koko maailmassa, Ukrainan BKT:n määrä kasvoi vuoden 2001 yhdentoista ensimmäisen kuukauden aikana 9 prosenttia vuoden 2000 samasta jaksosta. Tarjontapuolen kasvua on ruokkinut sekä maatalous että teollisuustuotanto, ja maataloudessa saatiin jälleen poikkeuksellinen viljasato. Kysyntäpuolella tärkeimpiä käyttövoimia ovat kulutus ja investoinnit. Kasvu osoittaa kuitenkin hidastumisen merkkejä, koska kysyntä on heikentynyt Venäjällä ja muissa tärkeissä kauppakumppanimaissa. Vuonna 2002 BKT:n kasvun odotetaan hidastuvan noin 5 prosenttiin, mikä heijastaa reaalisen valuuttakurssin vahvistumisen kielteistä vaikutusta nettovientiin ja sitä, että kahden viime vuoden suotuisien säiden jatkuminen ei ole kovin todennäköistä. Vaikka taloudellinen toiminta voimistui, inflaatio on hidastunut. Marraskuussa 2001 vuositason kuluttajahintainflaatio oli alimmillaan itsenäistymisen jälkeen, 4,5 prosenttia, kun se heinäkuun 2000 huippuaikoinaan oli 32 prosenttia. Inflaation hidastuminen johtuu useista tekijöistä: grivnan vähäisestä nimellisrevalvoitumisesta, varovaisesta finanssipolitiikasta, vuosien 2000 ja 2001 hyvistä sadoista ja öljyn hinnan laskusta. Reaalipalkkojen ja -eläkkeiden nousun ja raha-aggregaattien nopean laajenemisen odotetaan kiihdyttävän inflaatiota uudelleen vuonna 2002. Joulukuussa 2001 rahapolitiikkaa kevennettiin edelleen, kun keskuspankki alensi jälleenrahoituskorkoaan 15 prosentista 12,5 prosenttiin. Tämä oli jo kuudes koronalennus vuoden 2001 aikana (vuoden 2000 lopulla korko oli 27 prosenttia). Julkisen talouden konsolidoitu alijäämä oli 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001. Vuoden 2002 talousarviossa ennustetaan 1,8 prosentin alijäämää suhteessa BKT:hen, mitä IMF on vaatinut, mutta talousarviossa ei oteta riittävästi huomioon tarvetta selvittää arvonlisäveron palautusrästejä eikä kustannuksia, joita aiheutuu parlamentin päätöksestä ottaa uudelleen käyttöön eräiden väestöryhmien etuoikeudet asumis-, liikenne- ja kunnallispalveluihin. Edistyminen rakenneuudistuksissa ja erityisesti yksityistämisessä hidastui merkittävästi vuoden 2001 toisella puoliskolla. Joitakin lupaavia askelia on kuitenkin otettu, kuten Banka Ukrainan (maksukyvytön valtion omistama pankki) pankkitoimiluvan peruuttaminen, uuden maanomistuslain hyväksyminen ja maksujen keräämisen tehostuminen energia-alalla. Koska kotimainen kysyntä pitää tuonnin kasvun vahvana ja heikentynyt ulkomainen kysyntä ja valuutan reaalinen vahvistuminen hidastavat viennin kasvua, vaihtotaseen ylijäämä on kaventumassa. Ylijäämän arvioidaan pienentyneen vuonna 2001 noin 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun se vuonna 2000 oli 4,7 prosenttia; vuonna 2002 sen ennustetaan pienentyvän edelleen noin 1,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Vaikka vaihtotase on edelleen ylijäämäinen, maksutase on haavoittuva. Venäjän kriisin jälkimainingeissa vuonna 1998 menetettiin mahdollisuudet käyttää kansainvälisiä joukkovelkamarkkinoita, ja ulkomaisten suorien sijoitusten määrä on edelleen ollut pettymys. Tästä johtuen virallinen valuuttavaranto on edelleen pieni (noin 2,9 mrd. USD, mikä vastasi 7,5 viikon tuontia kesäkuun 2001 lopussa), vaikka se on keväästä 2000 lähtien kasvanut hieman. Pariisin klubi sopi viime heinäkuussa Ukrainan velkojen uudesta maksuaikataulusta. IMF aktivoi laajennetun rahoitusjärjestelynsä uudelleen syksyllä 2001, mutta budjettierimielisyydet ovat viivästyttäneet ohjelman seitsemättä tarkistusta, joka oli alun perin suunniteltu tammikuuksi 2002. Ukrainan ulkoinen velkakanta oli vuoden 2001 lopussa 30 prosenttia suhteessa BKT:hen. 5. Muut yhteisön ulkopuoliset maat 5.1. Algeria Vuoden 2001 heikko talouskasvu johtui muiden alojen kuin öljyalan heikosta kehityksestä, ja sen vuoksi hallitus pani täytäntöön talouden elvytyssuunnitelman (2001-2004) virkistääkseen kysyntää ja työvoimavaltaista toimintaa, kunnostaakseen julkista infrastruktuuria ja kehittääkseen koulutusta. Kokonaispaketti vastaa noin 13 prosenttia BKT:stä neljän vuoden aikana, ja se kiihdyttää kasvua tilapäisesti. BKT kasvoi noin 3 prosenttia vuonna 2001. Hintojen nousu oli vaimeaa: kuluttajahintainflaatio oli keskimäärin 3,4 prosenttia ja julkisen talouden rahoitusasema ylijäämäinen vuonna 2001 (4 prosenttia suhteessa BKT:hen) öljyalan suurien tulojen ansiosta, vaikka elvytyssuunnitelmaan liittyvät menot kasvoivat toisella vuosipuoliskolla. Öljyn ja kaasun hinnan vaihtelut vaikuttavat edelleen merkittävimmin maksutaseeseen, koska kyseinen ala on suuri (95 prosenttia viennistä, 30 prosenttia BKT:stä). Maksutase oli vuonna 2001 edelleen vahva, sillä öljyn keskihinta oli 24 dollaria barrelilta, vaikka öljyn hinta laski syyskuun 11. päivän jälkeen. Vaihtotaseen ylijäämä oli 8,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001, kun se vuonna 2000 oli 17 prosenttia suhteessa BKT:hen. Virallinen valuuttavaranto kasvoi 18 miljardiin dollariin ja vastasi vuoden lopussa 17 kuukauden tuontia. Velan suhde BKT:hen parantui 40 prosenttiin vuoden 2001 lopulla, kun se vuonna 2000 oli 48 prosenttia. Velanhoitosuhde heikkeni kuitenkin 26 prosenttiin vuonna 2001, koska vienti supistui. Viranomaiset ovat ilmoittaneet aikovansa noudattaa varovaista velkapolitiikkaa ja pidentää nykyisen velkakannan maturiteettirakennetta. Vuoden 2001 kahden viimeisen kuukauden aikana Algeria kärsi luonnononnettomuuksista (tulvista) ja levottomuuksien lisääntymisestä. Talouden haavoittuvuuden ja riskien kehittymisen kannalta öljymarkkinoiden vaikutus on edelleen suuri. Syyskuun 11. päivästä lähtien kehitys on ollut epäedullista. Öljyn hinta laski eikä ole sen jälkeen noussut, vaikka moni niin odotti. Tuotannon vähennyksistä on sovittu, mutta maailmanlaajuinen kysyntä on heikkoa ja hintanäkymät alenevat. Tämä heikentää sekä rahoitusasemaa että maksutasetta, vaikka öljyn vakausrahasto pehmentäisikin vaikutusta. Sisäpolitiikan hoidon paranemisen myötä Algerian talous pystyy kuitenkin entistä paremmin kohtaamaan ulkoiset sokit, kuten öljyn hintojen laskun. Lyhenteet DM // Saksan markka EY // Euroopan yhteisö EFF // Laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility) EIP // Euroopan investointipankki EU // Euroopan unioni EUR // Euro FDI // Suorat ulkomaiset sijoitukset BKT // Bruttokansantuote IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto SBA // Stand-by Arrangement (valmiusluottojärjestely) USD // Yhdysvaltain dollari Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 Taulukoiden 1-3 tarkoituksena on esittää takausten ja vuosittaisten takaisinmaksujen pääoman ja korkojen määrä sellaisten varainhankinta- ja luotonantotoimintojen osalta, joiden riski katetaan yhteisön talousarviosta. Luvut esittävät näiden rahoitusjärjestelyjen suurimman mahdollisen riskin yhteisölle, joten niitä ei pidä tulkita siten, että niiden esittämät määrät tosiaankin katettaisiin talousarviosta. Varsinkin taulukon 3 osalta ei ole varmaa, että kaikki mainitut toimenpiteet tosiasiassa toteutetaan. 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä määritellään jokaiseen neuvoston päättämään rahoitusjärjestelyyn myönnetyn pääoman enimmäismäärien summana (yläraja). Yhteisön talousarviosta katettavien riskien määrittämiseksi kokonaisuudessaan on otettava huomioon seuraavat tekijät, jotka muuttavat riskiä vastakkaisiin suuntiin: - Riskiä lisäävät tekijät: lainojen pääoman enimmäismäärään on lisättävä lainoista perittävä korko, - Riskiä pienentävät tekijät: * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 75 prosenttiin Välimeren alueen maiden kanssa allekirjoitettavien lainojen osalta, * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 70 prosenttiin neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 1997 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 65 prosenttiin neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, * takaisinmaksetut lainat, koska kyseessä ovat (jäsenvaltioiden) maksutukea lukuun ottamatta myönnettyjen luottojen enimmäismäärät eivätkä hyväksytyt, jäljellä olevat luotot, * myönnettyjä määriä ei välttämättä käytetä kokonaan. 1.1.2. Lainakanta (taulukko 1) Kyseessä on lainansaajan nostamista lainoista tiettynä päivämääränä jäljellä oleva, takaisinmaksettava lainapääoma. Toisin kuin edellisessä ryhmässä, tähän eivät sisälly nostamattomat lainat eivätkä nostettujen lainojen takaisinmaksetut osuudet. Se kuvaa tiettynä päivämääränä olemassa olevia lainoja. 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) Määrä saadaan arvioimalla kunakin varainhoitovuotena erääntyvien pääomien ja korkojen määrä. Määrä lasketaan: a) joko ainoastaan nostettujen lainojen osalta (taulukko 2), jolloin takaisinmaksettava pääoma vastaa lainakantaa, b) tai nostettujen lainojen, päätettyjen mutta nostamattomien lainojen ja komission ehdottamien, päätöstä odottavien lainojen osalta (taulukko 3). Tässä tapauksessa takaisinmaksettava pääoma vastaa myönnettyjen lainojen enimmäismäärää, johon on tarvittaessa lisättävä ne komission ehdottamat rahoitustoimenpiteet, joista ei vielä ole tehty päätöstä. 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet Taulukot 5a, 5b(1), 5b(2) ja 6. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista EIP on itse toimittanut luvut, joita on käytetty taulukon 3 laadinnassa tarvittavien oletusten laskemiseksi ja jotka koskevat EIP:n omista varoistaan yhteisön ulkopuolisille maille myöntämiä lainoja. Arvio lainojen allekirjoittamisesta Neuvoston 22. joulukuuta 1999 päättämän EIP:n uuden luontonantovaltuutuksen (2000-2007) osalta allekirjoitettavien lainojen määrä 31. joulukuuta 2001 oli 14 433 miljoonaa euroa: milj. euroa Välimeren alue // 4 969 Keski- ja Itä-Eurooppa // 7 300 Aasia ja Latinalainen Amerikka // 1 541 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 623 Arvio lainojen nostoista Allekirjoittamatta olevien lainojen nostojen arvioidaan jakautuvan seuraavasti: allekirjoitusvuosi: 0 %, 2. vuosi: 10 %, 3.-5. vuosi: 25 % vuodessa, 6. vuosi: 15 %. Neuvoston 22. joulukuuta 1999 päättämän EIP:n uuden luontonantovaltuutuksen (2000-2007) osalta allekirjoitettavien lainojen määrä 31. joulukuuta 2001 oli 3 914 miljoonaa euroa: Määrä jakautuu seuraavasti [6]: [6] Oletuksena on, että lainoista nostetaan 25 prosenttia vuodessa neljän vuoden aikana ja että lainat annetaan keskimäärin 15 vuodeksi, joista kolmena maksetaan ainoastaan korkoja. milj. euroa Välimeren alueen maat // 1 786 Keski- ja Itä-Eurooppa // 1 622 Aasia ja Latinalainen Amerikka // 306 Etelä-Afrikka // 200 1.4. Budjettitakauksen maksaminen 1.4.1 Varainhankinta ja luotonanto Euroopan yhteisö ottaa rahoitusmarkkinoilta lainaa lainatakseen varat edelleen samoin korko- ja aikaehdoin jäsenvaltioiden (maksutaselainat), yhteisön ulkopuolisten maiden (keskipitkän aikavälin rahoitusapu) tai yritysten (NCI, Euratom) käyttöön. Lainojen takaisinmaksulla on katettava yhteisön ottamien lainojen erääntyminen. Jos lainansaaja myöhästyy takaisinmaksussa, komission on maksettava yhteisön ottama laina takaisin määräpäivänä omista varoistaan. Jos yhteisön myöntämän lainan saajan maksu viivästyy, budjettitakauksen maksamiseksi tarvittavat varat otetaan käyttöön seuraavilla tavoilla: a) kassavarojen väliaikaisella käytöllä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tämä menetelmä otetaan käyttöön, jotta yhteisö voisi suorittaa ottamansa lainan takaisinmaksun välittömästi määräpäivänä silloin kun lainansaajan maksu viivästyy. b) jos maksu viivästyy enemmän kuin kolme kuukautta sen erääntymisestä, komissio pyytää takuurahastoa suorittamaan laiminlyödyn maksun. Komission tavoitteena on tällöin saada korvaus kassavaroistaan suorittamilleen maksuille. c) määrärahasiirtomenettelyllä, jonka avulla takauksia koskevaan budjettikohtaan saadaan laiminlyödyn maksun suorittamiseksi tarvittavat määrärahat. Ne otetaan ensisijaisesti takuuvarauksessa käytettävissä olevasta marginaalista. Määrärahasiirtoa käytetään, kun takuurahaston käytettävissä olevat varat eivät riitä, ja siihen tarvitaan budjettivallan käyttäjältä ennakkoon hankittava valtuutus. d) käyttämällä uudelleen määriä, jotka on peritty takaisinmaksun aiemmin laiminlyöneiltä lainanottajilta, joiden erääntyneet velat on maksettu yhteisön takauksen perusteella. Tämä keino mahdollistaa maksun lyhyen määräajan kuluessa sillä varauksella, että perityt määrärahat ovat käytettävissä. 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset Kolmansille osapuolille annettavissa takauksissa yhteisö on rahoituslaitosten, kuten Euroopan investointipankin (EIP) antamien lainojen takaajana. EIP:n huomatessa, että lainansaaja ei maksa takaisin sovitussa määräajassa sellaista lainaa, jolla on takaus, se kehottaa yhteisöä takaussopimuksen mukaisesti maksamaan suorituksensa laiminlyöneen velallisen erääntyneet lainamäärät. Takaus on maksettava viimeistään kolme kuukautta sen jälkeen kun yhteisö on vastaanottanut EIP:n maksukehotuksen. EIP hoitaa lainaa hyvän pankkitavan vaatimalla huolella, ja se on velvollinen vaatimaan erääntyneitä maksuja sen jälkeen kun takaus on vaadittu maksettavaksi. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annetun asetuksen voimaantulosta lähtien rahaston hallinnosta tehdyssä yhteisön ja EIP:n välisessä sopimuksessa määrätään, että EIP:n vaatiessa takauksen maksamista takaisinmaksun laiminlyönnin vuoksi komissio antaa pankille valtuudet nostaa laiminlyöntejä vastaavat määrät takuurahaston tililtä kolmen kuukauden kuluessa. Jos rahaston varat eivät riitä vaaditun määrän maksamiseen, sovelletaan varainhankinta- ja luotonantotoimien takausmenettelyjä. Yhteisön ja EIP:n välillä tehtiin 20. ja 22. tammikuuta 1999 täytäntöönpanoa koskeva sopimus, jolla määrätään EIP:lle myönnettyjen yhteisön takausten maksu- ja takaisinmaksumenettelyistä. 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa määrätään Eurooppa-neuvoston Edinburghin kokouksen päätelmien mukaisesti, että Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon tehdään varaus yhteisön ulkopuolisten maiden lainojen takauksia varten. Varauksen tarkoituksena on kattaa takuurahaston rahoitustarpeet ja tarvittaessa ne takausvaatimukset, joiden määrä ylittää rahastossa käytettävissä olevat varat ja jotka voidaan näin rahoittaa talousarviosta. Takuuvarauksen määrä on sama kuin vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymissä, eli 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Varaus oli määrältään 203 miljoonaa euroa vuonna 2000, ja se on 208 miljoonaa euroa vuonna 2001. Edellytykset varauksen merkitsemiseksi, käyttämiseksi ja rahoittamiseksi määritellään seuraavissa säädöksissä: * neuvoston päätös 94/729/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta * neuvoston asetus (EHTY, EY, Euratom) N:o 2730/94, annettu 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta * neuvoston päätös 94/728/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen omista varoista. 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste Rahastoon suoritettavat määrät lasketaan käyttämällä voimassa olevia takausprosentteja, jotka ovat 65, 70, 75 tai 100 prosenttia: - neuvoston hyväksymiin lainatakauksiin sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainatakuisiin rahoitusselvityksissä esitettyjen allekirjoitettujen laina-arvioiden perusteella (EIP:n lainat, Euratomin lainat), - neuvoston hyväksymiin lainoihin (rahoitusapuna annetut lainat) sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainoihin. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 31 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2728/94 liitteessä, jossa esitetään takuurahastolle suoritettavia maksuja koskevat yksityiskohtaiset säännöt, säädetään, että kun kyseessä ovat yhteisön lainananto- ja/tai lainanottotoimenpiteet tai takauksien antaminen rahoituslaitoksille osana usealle vuodelle jakautuvaa runkojärjestelmää, jonka tavoite on liiketaloudellinen ja rakenteellinen, maksut rahastoon suoritetaan vuotuisina erinä komission ehdotukseen liitetyssä rahoitusta koskevassa selvityksessä esitettyjen vuosittaisten määrien perusteella, jotka tarvittaessa mukautetaan neuvoston päätöksen perusteella. Yhteisön muiden lainananto- ja/tai lainanottotoimenpiteiden osalta (kuten lainat kolmansien maiden maksutasetta varten ), jotka maksetaan yhdessä tai useammassa erässä, rahastoon suoritettava määrä lasketaan neuvoston päättämien toimien kokonaismäärän perusteella. Takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen liitteessä säädetään, että (usealle vuodelle jakautuvissa toimenpiteissä) toisesta vuodesta alkaen korjataan rahastoon maksettavia määriä edellisen vuoden joulukuun 31. päivänä todetulla edellisen maksun perustana olleen arvion ja saman vuoden kuluessa toteutuneiden allekirjoitettujen lainojen määrän erotuksella. Mahdollinen erotus edelliseen vuoteen maksetaan seuraavana vuonna. Liitteessä säädetään edelleen, että aloittaessaan maksumenettelyn komissio tarkistaa, missä määrin aiemmin rahoitettuja toimenpiteitä on toteutettu, ja jos sitoumusten alun perin vahvistettuja määräaikoja ei ole noudatettu, ehdottaa, että tämä otetaan huomioon laskettaessa ensimmäistä seuraavan varainhoitovuoden alussa suoritettavaa maksua jo vireillä olevan toiminnan osalta. Vuoden 2001 jälkipuoliskolla budjettivallan käyttäjä hyväksyi neljä määrärahasiirtoa: - määrärahasiirto 10/2001: 169 151 000 euroa. Tämä vuoden alussa tehty ensimmäinen määrärahasiirto oli tarkoitettu takuurahastoon suoritettavia maksuja varten neuvoston 24. tammikuuta 1994, 19. toukokuuta 1998 ja 22. joulukuuta 1999 tekemiä päätöksiä noudattaen takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen liitteessä vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. - määrärahasiirto 24/2001: 20 250 000 euroa. Tämä toinen määrärahasiirto oli tarkoitettu takuurahastoon suoritettavia maksuja varten neuvoston 16. heinäkuuta 2001 hyväksymien luotonantotoimien osalta. - määrärahasiirto 49/2001: 8 775 000 euroa. Tämä kolmas määrärahasiirto oli tarkoitettu takuurahastoon suoritettavia maksuja varten neuvoston 6. joulukuuta 2001 hyväksymien luotonantotoimien osalta. - määrärahasiirto 48/2001: 9 000 000 euroa. Tämä neljäs määrärahasiirto oli tarkoitettu takuurahastoon suoritettavia maksuja varten neuvoston 6. marraskuuta 2001 hyväksymien luotonantotoimien osalta. 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osatakauksen tapauksessa EIP:n lainoissa, joissa takaus on 75 prosenttia lainan kokonaismäärästä, varat rahastoon suoritetaan 75 prosentin perusteella hyväksyttyjen toimenpiteiden kokonaismäärästä. Neuvoston 14. huhtikuuta 1997, 19. toukokuuta 1998 ja 14. joulukuuta 1998 hyväksymien EIP:n lainojen takauksen enimmäismäärä on 70 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 70 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. Neuvoston 29. marraskuuta 1999 ja 22. joulukuuta 1999 hyväksymien EIP:n lainojen takauksen enimmäismäärä on 65 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 65 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät Takuurahastoon suoritettavien maksujen määrät saadaan soveltamalla edellä määriteltyihin laskentaperusteisiin rahastosuorituksille säädettyä prosenttilukua 14. Takuurahastosta annetun asetuksen 2 ja 4 artiklassa säädetään, että rahastoa rahoitetaan Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta suoritetuilla maksuilla, jotka ovat 14 prosenttia toimenpiteiden pääoma-arvosta kunnes rahasto saavuttaa tavoitesumman. Koska tavoitesumma saavutettiin 31. joulukuuta 1997, komissio on asetusten mukaisesti tehnyt ehdotuksia, joissa suoritettavaa määrää tarkastellaan uudelleen. Nämä ehdotukset esitetään komission takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen 3 artiklan mukaisesti antamassa kokonaiskertomuksessa takuurahaston toiminnasta (KOM(98) 168 lopullinen, 18.3.1998). Toukokuun 25. päivänä 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 1149/99 muutettiin takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annettua asetusta N:o 2728/94. Sen mukaan rahastoon suoritettavan määrän ja tavoitesumman osuus on 9 prosenttia 1. tammikuuta 2000 alkaen. 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali määritetään varauksen ja takuurahaston rahoittamista koskevan budjettikohdan välisen erotuksen perusteella. 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti Jäljellä oleva lainakapasiteetti merkitsee lainoja, jotka vastaavat varauksessa jäljellä olevaa lainamarginaalia, voimassa olevat takausprosentit huomioon ottaen. 3. Selittävät huomautukset maakohtaisista riski-indikaattoreista (ja taulukot) // // Vakioalaviitteet // // (1) // Sisältää ainoastaan EY:n ja EIP:n lainat (nostettujen lainojen jäljellä olevat määrät) KIE-, IVY- ja MED-maille. (2) // Mitä suurempi järjestysnumero on, sitä alhaisempi on maan luottokelpoisuus. Euromoney ei julkaissut sijajärjestystä maaliskuussa 1998. (3) // Maat luokitellaan asteikolla 0-100, jossa 100 tarkoittaa pienintä luottoriskiä. Maa voi parantaa riskiluokitustaan, mutta sen sijoitus voi silti pudota, jos kaikkien luokiteltujen maiden keskimääräinen luokitus paranee. // Lyhenteet ja taulukoissa käytetyt englanninkieliset termit // // S&P= // Standard and Poor's // CCFF= // Compensatory and Contingency Financing Facility (kompensoiva ja vararahoitusjärjestely) EFF= // Extended Financing Facility (laajennettu rahoitusjärjestely) SBA= // Stand-by Arrangement (valmiusluottojärjestely) STF= // Systemic Transformation Facility (järjestelmänmuutosjärjestely) // est.= // arvio n.a. = // ei saatavissa prelim.= // alustava tieto // >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON>