Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi riitauttamattomia vaateita koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta" (KOM(2002) 159 lopullinen – 2002/0090 CNS)



Virallinen lehti nro C 085 , 08/04/2003 s. 0001 - 0007



Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi riitauttamattomia vaateita koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta" (KOM(2002) 159 lopullinen - 2002/0090 CNS) (2003/C 85/01) Neuvosto päätti 15. huhtikuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 27. marraskuuta 2002. Esittelijä oli Guido Ravoet. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 11. ja 12. joulukuuta 2002 pitämässään 395. täysistunnossa (joulukuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 79 ääntä puolesta ja 1 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä. Tiivistelmä päätelmistä Euroopan talous- ja sosiaalikomitea pitää tervetulleena ehdotettua asetusta, jolla poistetaan eksekvatuurimenettely riidattomilta vaateilta. Ehdotus pohjautuu jo voimassa oleviin yhteisön säädöksiin ja etenkin asetuksiin (EY) N:o 44/2001 ja (EY) N:o 1348/2000. Ehdotuksen heikkoutena on, että menettelysääntöjen mukauttaminen eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi vahvistamisen edellyttämiin vähimmäisvaatimuksiin jätetään täysin jäsenvaltioiden harkintaan. Euroopan oikeudellisen alueen luominen toden teolla edellyttää jäsenvaltioiden säännösten laajempaa yhdenmukaistamista. 1. Tiivistelmä komission asiakirjasta 1.1. Tampereella 15. ja 16. lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti tuomioiden ja oikeusviranomaisten muiden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen oikeudellisen yhteistyön peruskiveksi unionissa. Yksityisoikeudellisissa asioissa Eurooppa-neuvosto pyysi vähentämään edelleen välivaiheita, jotka ovat tarpeen toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi. 1.1.1. Neuvoston aloitteeseen perustuvassa ja sen 30. marraskuuta 2000 hyväksymässä komission ja neuvoston yhteisessä toimenpideohjelmassa(1) tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toteuttamisesta siviili- ja kauppaoikeuden alalla mainittiin eksekvatuurimenettelyn poistaminen riidattomilta vaateilta yhtenä yhteisön ensisijaisista toimista(2). 1.1.2. Riitauttamattomia vaateita koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotto toimii eksekvatuurimenettelyn lakkauttamista koskevana kokeiluhankkeena. 1.2. Maaliskuun 1. päivänä 2002 tuli voimaan 22. joulukuuta 2000 annettu asetus (EY) N:o 44/2001 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (ns. Bryssel I). Tämä asetus merkitsi jo huomattavaa edistymistä täytäntöönpanokelpoiseksi julistamiseen johtavan menettelyn virtaviivaistamisessa verrattuna tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla vuonna 1968 tehtyyn Brysselin yleissopimukseen. 1.3. Ehdotuksellaan asetukseksi riitauttamattomia vaateita koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta neuvosto haluaa edetä vielä Bryssel I -asetusta pidemmälle. 1.3.1. On korostettava, että "eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen" käsitteellä on kaksinainen merkitys ja samalla myös kaksinainen tavoite. Tiukan tulkinnan mukaan sen tavoitteena on eksekvatuurimenettelyn poistaminen. Laajemman tulkinnan mukaan kyseessä on yhtenäisen menettelyn luominen sellaisen päätöksen tekemiselle, joka on täytäntöönpanokelpoinen ilman eksekvatuurimenettelyä kaikissa jäsenvaltioissa. Riitauttamattomien vaateiden osalta komissio pyrkii aktiivisesti molempiin tavoitteisiin, vaikkakaan ei yhdessä ja samassa säädöksessä. 1.4. Käsillä olevalla ehdotuksella pyritään pelkästään ensimmäisen tavoitteen toteuttamiseen, eli poistamaan toisessa jäsenvaltiossa tapahtuva oikeuden päätösten tai tuomioistuimessa tehtyjen sovintojen ja virallisten asiakirjojen täytäntöönpanon edellyttämä eksekvatuurimenettely, jos velallinen ei todistettavasti ole kiistänyt päätöksen kohteena olevan velkansa laatua tai suuruutta. Pidättyvyyden oletetaan johtuvan tietoisesta päätöksestä, jonka velallinen on tehnyt kyseisen vaateen aiheellisuuden arvioituaan, tai velkavaatimuksen tarkoituksellisesta väheksynnästä. Tämä merkitsee merkittävää etua velkojille, jotka pääsevät hyödyntämään nopeaa ja tehokasta täytäntöönpanoa ulkomailla. Ehdotuksessa "eurooppalaisella täytäntöönpanomääräyksellä" tarkoitetaan tuomioistuimen päätöstä, tuomioistuimen hyväksymää sovintoa tai virallista asiakirjaa koskevaa kattavaa ja läpinäkyvää todistusta kaikkien täytäntöönpanoehtojen täyttymisestä kaikkialla yhteisössä ilman välivaiheita. 1.5. Toista, laajempaa tavoitetta komissio valmistelee välineenään vihreä kirja, jonka aiheena on eurooppalaista maksamismääräystä koskeva yhtenäinen tai yhdenmukaistettu menettely. Se on tarkoitus esittää vielä vuonna 2002. 1.6. Jäsenvaltioiden keskinäinen luottamus toistensa oikeusjärjestykseen on ennakkoehto eksekvatuurimenettelyn poistamiselle. Lisäksi on varmistettava, että noudatetaan ehdottomasti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaisia oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimuksia. Näistä syistä komissio on pitänyt välttämättömänä sisällyttää ehdotukseen asiakirjojen tiedoksiantoa koskevia vähimmäisvaatimuksia (mm. hyväksyttävistä tiedoksiantotavoista ja -ajoista), joilla taataan, että velallinen saa tiedon itseään koskevasta velkomiskanteesta ja hänellä on mahdollisuus valmistautua vastaamaan asiassa. Ainoastaan silloin, kun näitä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan, on oikeutettua poistaa vastaajan oikeuksien toteutumisen valvonta jäsenvaltiossa, jossa täytäntöönpano on määrä toteuttaa. 1.7. Ehdotuksessa tarjotun helpomman täytäntöönpanovaihtoehdon soveltaminen on vapaaehtoista kahdessakin mielessä. Ensinnäkin jäsenvaltiot voivat itse päättää, mukauttavatko ne kansallisen lainsäädäntönsä vähimmäisvaatimuksiin, jotta mahdollisimman monet riitauttamattomia vaateita koskevat päätökset voitaisiin vahvistaa eurooppalaisiksi täytäntöönpanomääräyksiksi. Toiseksi velkojat saavat harkintansa mukaan valita perinteisen menettelyn, jossa tuomio julistetaan täytäntöönpanokelpoiseksi Bryssel I -asetuksen mukaisesti, tai vaihtoehtoisesti hakea tuomion vahvistamista eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi. 2. Ehdotuksen yksityiskohdat 2.1. Ehdotuksen I luku sisältää yksityiskohtaisen kuvauksen asetuksen kohteesta (1 artikla), eli tarkoituksena on luoda siviili- ja kauppaoikeuden alalla riitauttamattomia vaateita koskeva eurooppalainen täytäntöönpanomääräys, joka mahdollistaa tuomioiden, tuomioistuimessa tehtyjen sovintojen ja virallisten asiakirjojen vapaan liikkuvuuden kaikissa jäsenvaltioissa. Soveltamisala (2 artikla) on yhtäpitävä Bryssel I -asetuksen kanssa. 2.1.1. Ehdotuksen 3 artikla sisältää määritelmät seuraaville käsitteille: "tuomio", "vaade", "riitauttamaton", "päätös, joka on saanut lainvoiman", "varsinainen muutoksenhaku", "virallinen asiakirja", "tuomiojäsenvaltio", "täytäntöönpaneva jäsenvaltio" ja "tuomion antanut tuomioistuin". 2.2. Ehdotuksen II luvussa käsitellään eurooppalaista täytäntöönpanomääräystä. Mikäli 5 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät, tuomiojäsenvaltion on velkojan pyynnöstä vahvistettava jäsenvaltiossa annettu riitauttamatonta vaadetta koskeva tuomio eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi, jolloin tuomio on tunnustettava ja pantava täytäntöön muissa jäsenvaltioissa vaatimatta minkään erityismenettelyn noudattamista. Eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistava todistus annetaan käyttämällä liitteessä I olevaa vakiolomaketta (7 artikla). 2.2.1. Asiaa koskevat 5 artiklassa luetellut edellytykset, joiden on kaikkien täytyttävä, ovat seuraavat: - Tuomio on tuomiojäsenvaltiossa täytäntöönpanokelpoinen ja katsottu päätökseksi, joka on saanut lainvoiman. - Tuomio ei ole ristiriidassa asetuksen (EY) N:o 44/2001 II luvun 3, 4 tai 6 jakson kanssa. - Ehdotetun asetuksen 3 artiklan 4 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitetun riitauttamattoman vaateen ollessa kyseessä tuomioistuinmenettely tapahtuu tuomiojäsenvaltiossa III luvussa säädettyjen menettelyihin liittyvien vaatimusten mukaisesti. - Ehdotetun asetuksen III luvun mukainen asiakirjojen tiedoksianto on tapahtunut neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000(3) (oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksianto jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa) 31 artiklan mukaisesti siinä tapauksessa, että tiedoksianto on toteutettava muussa kuin tuomiojäsenvaltiossa. 2.2.2. Mikäli tapaus ei täytä kaikkia edellä mainittuja edellytyksiä, on 6 artiklan mukaan mahdollista antaa osittainen eurooppalainen täytäntöönpanomääräys. 2.2.3. Ehdotuksen 7 artiklassa säädetään eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistavan todistuksen sisällöstä. 2.2.4. Eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistavaa todistusta koskevasta hakemuksesta tehtyihin päätöksiin ei voida hakea muutosta (8 artikla); tämä koskee erityisesti 15 artiklassa säädettyjä velallisen oikeuksia. 2.2.5. Jos kyseessä on päätös, joka ei vielä ole saanut lainvoimaa, mutta joka täyttää muut 5 artiklassa säädetyt edellytykset, velkoja voi saada turvaamistoimia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen (9 artikla). 2.3. Eurooppalainen täytäntöönpanomääräys voidaan antaa ainoastaan, jos sen pohjana olevan tuomioistuimen päätöksen antamisen yhteydessä on taattu asianmukaisesti vastaajan oikeuksien toteutuminen. Tästä syystä asetusehdotus sisältää menettelyjä koskevia vähimmäisvaatimuksia, jotka tuomiojäsenvaltion tuomioistuinmenettelyn on täytettävä. Jäsenvaltioiden harkittavaksi jätetään, katsovatko ne tarpeelliseksi tai suotavaksi mukauttaa kansallisen lainsäädäntönsä näihin vähimmäisvaatimuksiin. 2.3.1. Ehdotuksessa määritellään ensiksi kattavat vähimmäisvaatimukset haastehakemuksen tai vastaavan asiakirjan tiedoksiannolle velalliselle. Asiakirjojen tiedoksiannon on tapahduttava niin ajoissa ja sillä tavoin, että velallisen on mahdollista halutessaan puolustautua (11-15 artikla). Lisäksi velalliselle on toimitettava asianmukaiset tiedot vaateesta (16 artikla) ja sen riitauttamismenettelyn vaiheista (17 artikla). Velalliselle on myös toimitettava asianmukaiset tiedot menettelyvaiheista sen välttämiseksi, että tuomio annetaan velallisen ollessa poissa oikeuden istunnosta (18 artikla). 2.3.2. Jos vastaaja on saanut tiedon häntä koskevasta velkomiskanteesta, hän ei voi vedota pelkästään oikeuskäsittelyn alussa tapahtuneeseen menettelyvirheeseen eikä sen automaattisiin vaikutuksiin täytäntöönpanokelpoisuuteen ulkomailla. 19 artiklassa säädetään, miten menettelyä koskevien vähimmäisvaatimusten täyttymättä jääminen voidaan korjata. 2.3.3. Tietyissä poikkeusolosuhteissa on mahdollista, että velallinen ei hänestä itsestään riippumattomista syistä ole saanut tietoa hänelle osoitetuista tai hänelle tiedoksiannettavista asiakirjoista. Jos 20 artiklassa säädetyt ehdot täyttyvät, velallisella on oikeus saada tuomiojäsenvaltion toimivaltaiselta tuomioistuimelta vapautus tuomiota koskevan muutoksenhakuajan päättymisen aiheuttamista seuraamuksista. 2.4. Ehdotuksen IV luvussa käsitellään varsinaista täytäntöönpanoa. Täytäntöönpanomenettelyihin sovelletaan täytäntöönpanevan jäsenvaltion lakia (21 artikla). Täytäntöönpanoviranomaisille on toimitettava ainoastaan jäljennös tuomiosta, jäljennös eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistavasta todistuksesta ja tarvittaessa käännös. 2.4.1. Täytäntöönpanevalla jäsenvaltiolla on - tietyin tiukoin edellytyksin - velvollisuus antaa velalliselle oikeus muutoksenhakuun, jos tuomio on ristiriidassa toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa aikaisemmin annetun tuomion kanssa. Tuomiota tai sen vahvistamista eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi ei saa niiden sisältämän asiaratkaisun osalta ottaa missään tapauksessa uudelleen tarkasteltavaksi (22 artikla). 2.4.2. Täytäntöönpanon lykkääminen tai rajoittaminen on mahdollista ainoastaan 20 ja 22 artiklassa määritellyissä poikkeustapauksissa (23 artikla). 2.4.3. Eksekvatuurin poistaminen helpottaa tuomion saamista täytäntöönpanokelpoiseksi toisessa jäsenvaltiossa. Se ei kuitenkaan poista huomattavia eroja täytäntöönpanomenettelyä koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Tästä syystä 24 artiklassa säädetään, että menettelyistä tiedottamisessa jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä erityisesti Euroopan oikeudellisen verkoston puitteissa (24 artikla). 2.5. Ehdotetun asetuksen V luvussa säädetään virallisten asiakirjojen ja välitystuomioiden vahvistamisesta eurooppalaisiksi täytäntöönpanomääräyksiksi ja esitetään tähän tarkoitukseen laadittuja vakioituja todistuslomakkeita. Luvussa säädetään myös velvollisuudesta levittää asianmukaista tietoa siitä, että asiakirja on välittömästi täytäntöönpanokelpoinen kaikissa jäsenvaltioissa (26 artikla). 2.6. Sekä luonnollisen henkilön että yrityksen tai muun oikeushenkilön kotipaikan määrittäminen tapahtuu yhtäpitävästi Bryssel I -asetuksen kanssa (VI luku, 27 ja 28 artikla). 2.7. Ehdotetun asetuksen VII luvun 29 artiklassa säädetään yksityiskohtaisesti soveltamiseen vaikuttavista ajankohdista. 2.8. Ehdotetun asetuksen VIII luvussa käsitellään suhdetta yhteisön muihin säädöksiin, kuten Bryssel I -asetukseen ja asetukseen (EY) N:o 1348/2000, jotka pysyvät edelleen voimassa (30 ja 31 artikla). Velkojalla säilyy mahdollisuus valita Bryssel I -asetuksen mukainen julistaminen täytäntöönpanokelpoiseksi. 2.9. Ehdotuksen liitteessä olevia vakiolomakkeita päivitetään tai muutetaan 33 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Ehdotetun asetuksen on tarkoitus tulla voimaan 1. tammikuuta 2004. 3. Yleistä 3.1. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea kannattaa ehdotetun asetuksen peruslinjaa, joka tarjoaa huomattavia etuja Bryssel I -asetuksessa säädettyyn täytäntöönpanokelpoiseksi julistamiseen johtavaan menettelyyn verrattuna. Eksekvatuurimenettelyn poistaminen tarkoittaa, että täytäntöönpanevan jäsenvaltion oikeuslaitoksen osallistumista ei enää tarvita. Näin vältetään tästä johtuvia viivytyksiä oikeuden toteutumisessa ja kuluja. Yleensä asiakirjoja ei myöskään tarvitsisi kääntää, koska käytetään monikielisiä vakioituja todistuslomakkeita. Taloudelliset säästöt ovat huomattavia, sillä arviolta 90 prosenttia tuomioista, jotka pannaan täytäntöön muussa kuin tuomiojäsenvaltiossa, koskevat ehdotuksen mukaisia riitauttamattomia vaateita. 3.2. Jäsenvaltioiden keskinäinen luottamus toistensa oikeusjärjestykseen on ennakkoehto eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotolle. On taattava asianmukaisten prosessioikeudellisten perusperiaatteiden tiukka kunnioittaminen, erityisesti vastaajan oikeuksien noudattaminen. Tämän saavuttamiseksi ehdotukseen on sisällytetty prosessioikeudellisia vähimmäisvaatimuksia. 3.2.1. Asiakirjojen tiedoksiantoon kiinnitetään perustellusti erityistä huomiota. Riitauttamattomia vaateita koskeville päätöksille on ominaista, että velallinen on joko nimenomaisesti hyväksynyt sen(4) tai että se tehdään velallisen osallistumatta tuomioistuinmenettelyyn. Jotta viimeksi mainitussa tapauksessa voidaan olla varmoja, että kyse on velallisen tietoisesta päätöksestä, asiakirjojen tiedoksianto on taattava riittävin keinoin ja sen on tapahduttava niin ajoissa ja sillä tavoin, että velallisen on mahdollista halutessaan puolustautua. Ainoastaan jos velalliselle toimitetaan asianmukaiset tiedot vähimmäisvaatimuksia noudattaen, hänen poisjäännistään tuomioistuinmenettelystä voidaan tehdä se päätelmä, että velallinen ei vastusta vaadetta. 3.2.2. Vastaajan oikeuksien takaamiseksi asetetaan velvoite toimittaa velalliselle haastehakemuksessa tai vastaavassa asiakirjassa asianmukaiset tiedot vaateesta sekä sen riitauttamismenettelystä. Velalliselle on myös toimitettava asianmukaiset tiedot menettelyvaiheista sen välttämiseksi, että tuomio annetaan velallisen ollessa poissa oikeuden istunnosta. 3.2.3. Ehdotuksessa ei esitetä menettelysääntöjen yhdenmukaistamista jäsenvaltioissa. Myöskään edellä mainittujen vähimmäisvaatimuksien toteuttaminen ei ole pakollista. Jokainen jäsenvaltio voi vapaasti päättää, mukauttaako se kansallisen lainsäädäntönsä ehdotuksessa esitettyihin vähimmäisvaatimuksiin. Jos jäsenvaltio ei mukauta lainsäädäntöään vähimmäisvaatimuksiin, ainoana seurauksena on, että kyseisessä valtiossa annettuja riitauttamattomia vaateita koskevia tuomioita ei voida vahvistaa eurooppalaisiksi täytäntöönpanomääräyksiksi. Mikäli jäsenvaltion säännökset eivät vielä täytä vähimmäisvaatimuksia, sen harkintavaltaan kuuluu ehdotuksen tavoitteiden toteuttaminen. Vaikka ehdotetun asetuksen tavoite saattaa vaikuttaa vaatimattomalta, on kuitenkin muistettava, että niiden jäsenvaltioiden kansalaiset, joiden säännökset jo ovat ehdotuksen mukaisia tai jotka mukauttavat säännöksensä ehdotukseen, pääsevät nauttimaan huomattavista eduista. Ehdotetun asetuksen tulokset edistänevät jäsenvaltioiden menettelysääntöjen yhtenäistämistä. 3.3. Ehdotuksessa "vaade" määritellään suhteellisen tiukasti "summaltaan määritellyksi erääntyneeksi rahalliseksi vaateeksi". Tämä tarkoittaa, että vaateen määrän on oltava tiedossa ennen oikeuskäsittelyn alkamista, eli sen tarkka määrä on mainittava virallisessa asiakirjassa, jonka perusteella myöhemmin voidaan hakea tuomion vahvistamista eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi. Ottaen huomioon eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen myöntämiselle asetettujen edellytysten kattavuus voidaan kysyä, olisiko suositeltavaa laajentaa sen soveltamisalaa koskemaan summaltaan määriteltävissä olevaa erääntynyttä rahallista velkavaatimusta. Tässä tapauksessa riittäisi, jos vaateen tarkka määrä ilmenee asiakirjasta tai asiakirjoista, joihin se perustuu. 3.4. Nykyaikaisen, tarkoituksenmukaisuutta korostavan menettelysääntökäsityksen mukaisesti ehdotuksen tavoitteena ei ole tarkastella tiukkoja muotovaatimuksia pelkästään formalistiselta kannalta. Erityisesti ehdotuksen 19 artiklassa ilmenee pyrkimys välttää eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen kariutumista liian tiukasti tulkittuihin muotovaatimuksiin, jotka auttaisivat vain velallisen mahdollisia epärehellisiä aikeita. Tämä käsitys noudattaa kehitystä, joka alkoi siirtymisellä vuonna 1968 tehdystä Brysselin yleissopimuksesta Bryssel I -asetukseen(5). 3.5. Ehdotuksessa otetaan kattavasti huomioon yhteisön uudet, Euroopan unionin toimivaltuuksien muuttamisen jälkeen voimaan astuneet säädökset, ja se liittyy niihin saumattomasti; erityisesti tämä koskee Bryssel I -asetusta ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1348/2000. 3.6. Ehdotetussa asetuksessa ei myöskään esitetä jäsenvaltioiden säännösten yhtenäistämistä täytäntöönpanotasolla. Eurooppalaiseen täytäntöönpanomääräykseen pohjautuva ulosotto suoritetaan asianomaisen täytäntöönpanevan jäsenvaltion voimassa olevien säännösten mukaisesti. Oikeussubjektille tämä ei ole riittävän avointa, ja se saattaa olla tälle myös vaikeasti ymmärrettävää. Lisäksi konkurssia ja ylivelkaantumista koskevat säännökset ja siihen liittyvä velallisen suojelu vaihtelevat suuresti eri jäsenvaltioissa. Vaikka näiden säännösten yhtenäistäminen ei olekaan käsillä olevan ehdotuksen kohteena, komitea haluaa kiinnittää huomiota tähän vaikeaan ongelmaan. 4. Erityistä 4.1. Eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi voidaan vahvistaa ainoastaan tuomio, joka on tuomiojäsenvaltiossa täytäntöönpanokelpoinen ja katsottu päätökseksi, joka on saanut lainvoiman (5 artiklan a kohta). Käsitteelle "varsinainen muutoksenhaku" annetaan ehdotuksen 3 artiklan 6 kohdassa yhteisön tason määritelmä, joka perustuu yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Industrial Diamond Supplies vastaan Riva antamassa tuomiossa(6) käyttämään kuvaukseen. Määritelmässä viitataan muutoksenhakua koskevan lakisääteisen määräajan yhteydessä kansalliseen lainsäädäntöön. Määritelmä ei tarjoa riittävää oikeusvarmuutta ajankohdasta, jona määräaika alkaa. Edellä mainitun tuomion pohjalta määritelmä on syytä muotoilla uudelleen seuraavasti: "'Varsinaisella muutoksenhaulla' tarkoitetaan muutoksenhakua, joka voi johtaa eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistamista koskevan menettelyn kohteena olevan tuomion kumoamiseen tai muuttamiseen ja joka on sidottu lakisääteiseen määräaikaan, joka alkaa täytäntöönpantavan tuomion antamisesta tai sen tiedoksiannosta". 4.1.1. Jotta voidaan määritellä tarkemmin, millaisista muutoksenhauista on kyse, ehdotuksessa esitettyyn määritelmään tulisi sisällyttää tarkennus, jota on käytetty myös edellä mainitussa tuomiossa. Tarkennuksen mukaan kyse on jokaisesta muutoksenhausta, joka kuuluu normaaliin oikeuskäsittelyyn ja on näin ollen käsittelyn osa, joka kaikkien osapuolten on otettava huomioon(7). Myös tuomioistuimen edellä mainitussa tuomiossa käyttämän poissulkevan määritelmän sisällyttämisellä ehdotukseen voidaan välttää kiistoja ja ongelmia eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistamisessa. Tuomioistuin tarkensi(8), että muutoksenhakuja, jotka tukeutuvat tapahtumiin, jotka eivät olleet ennakoitavissa alkuperäisen päätöksen tekemisen ajankohtana, tai kolmansien osapuolten ilmaantumiseen, ei voida hyväksyä varsinaisiksi muutoksenhauiksi. Tällaisissa tapauksissa alkuperäiseen päätökseen perustuvat määräajat eivät ole voimassa. Näin täydennettynä määritelmä vastaa asetuksen tavoitetta, joka on tuomioiden nopea täytäntöönpano, ja lisäksi otetaan huomioon täytäntöönpantavan tuomion lopullinen tulos. 4.2. Ehdotuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaan velkojalle annettavien eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistavan todistuksen jäljennösten määrän on oltava sama kuin tuomiojäsenvaltion lain mukaisesti velkojalle annettavien tuomion jäljennösten määrä. Ehdotuksen tekstissä käytetään "oikeaksi todistettuja jäljennöksiä", kun selvästi kuitenkin tarkoitetaan "täytäntöönpanomääräyksiä". Tekstissä tulisi viitata nimenomaan päätöksen täytäntöönpanokelpoiseen toisintoon, joka voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi. Yhtäältä eri jäsenvaltioiden lainsäädännössä tunnetaan tuomioista erilaisia jäljennösmuotoja, joita ei kuitenkaan voida käyttää ulosoton perusteena(9). Toisaalta perusteltuna tavoitteena on jakaa niin monta eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen jäljennöstä kuin voidaan jakaa tuomion täytäntöönpanokelpoisia toisintoja. Lisäksi ehdotuksen 3 artiklassa tulisi määritellä myös käsite "täytäntöönpanokelpoinen toisinto". 4.3. Ehdotuksen 11 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaan tulee lisätä vaihtoehto "tai vastaanottaja on kieltäytynyt vastaanottamasta asiakirjaa". Velallisen kieltäytyminen ottamasta vastaan hänelle osoitettua tiedoksiantoa ei saa olla esteenä oikeusprosessille, jonka tavoitteena on eurooppalaiseksi täytäntöönpanomääräykseksi vahvistamisen edellytyksiä vastaava tuomio(10). Vastaava ongelma koskee myös 11 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, ja siihen on löydettävä asianmukainen ratkaisu sekä mainittuja tekniikoita että niiden tulevaa kehitystä ajatellen (esim. automaattinen vastaanottoilmoitus). 4.4. Mikäli asiakirjojen tiedoksianto tapahtuu muihin maihin, ehdotuksen 11 artiklan 2 kohdassa mainitut käsitteet "lakisääteinen oikeudellinen edustaja" ja "valtuutettu edustaja" on liitettävä 3 artiklan määritelmien joukkoon ja niitä on asianmukaisesti tarkennettava. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1348/2000 näitä käsitteitä ei ole kuvattu. 4.5. Ehdotuksen 12 artiklan 1 kohdassa käytetään seuraavia epämääräisiä käsitteitä, jotka voivat ainakin muihin maihin suoritettavan tiedoksiannon tapauksessa johtaa eroaviin tulkintoihin, mikäli niitä ei määritellä tarkemmin: "kohtuulliset pyrkimykset" (antaa haastehakemus) (12 artiklan 1 kohdan alku) ja "täysi-ikäinen henkilö" (12 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta). Myös näille käsitteille tarvitaan yhtenäinen määritelmä. Lisäksi myös ehto "jos postilaatikko soveltuu postilähetysten turvalliseen säilytykseen" (12 artiklan 1 kohdan d alakohta) on epämääräinen ja antaa mahdollisuuden eri tulkintoihin. Ehdotuksen 12 artiklan 2 kohtaa koskevat samat huomautukset kuin on esitetty edellä 11 artiklan 2 kohdasta. 4.6. Ehdotuksen 15 artiklan 1 kohdassa käsitellään konkreettisesti sääntövaatimuksia, jotka liittyvät "tiedoksiantoon riittävän ajoissa vastaamiseen valmistautumiseksi". Määräaika on laskettava "siitä, kun haastehakemus tai vastaava asiakirja on annettu hänelle (velalliselle) tiedoksi" (15 artiklan 1 kohta). Ehdotuksen 15 artiklan 2 kohta sisältää vastaavia käsitteitä ja määräaikoja. Konkreettisesta tilanteesta riippuen tiedoksiannon tarkka päivämäärä sekä määräaikojen laskentaperusteet määräytyvät joko sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jolla on vaadetta koskeva tuomiovalta (jos kyseessä on asiakirjojen tiedoksianto samassa jäsenvaltiossa oleskelevalle velalliselle), tai sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jota pyydetään toimittamaan tiedoksianto (jos kyseessä on asiakirjojen tiedoksianto muihin maihin). Tiedoksiantopäivää tulisi tarkentaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 9 artiklan 1 kohtaa vastaavasti. Mahdollisten kiistojen ja oikeudellisen epävarmuuden välttämiseksi ehdotuksessa on kuitenkin vielä tarkennettava, minkä lainsäädännön mukaan - jos kyseessä on asiakirjojen tiedoksianto muihin maihin - 28 vuorokauden määräaika on laskettava (joko sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka mukaan eurooppalainen täytäntöönpanomääräys on tarkoitus antaa, tai sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jota pyydetään toimittamaan tiedoksianto). 4.7. Ehdotetun asetuksen 18 artiklasta tulisi poistaa sana "tuomioistuimen". Yksittäisten jäsenvaltioiden säännöissä on suuria oikeuteensaapumiskutsun antamista ja tuomioistuimen mahdollista osallistumista koskevia eroja. Ehdotuksen tavoitteena ei ole jäsenvaltioiden prosessilainsäädännön yhdenmukaistaminen, ja 18 artiklassa tarkoitettu tiedon antaminen voi tapahtua yhtä hyvin jonkin muun tahon kuin tuomioistuimen toimesta (esimerkiksi itse velkojan tai hänen puolestaan toimivan ulosottomiehen toimesta)(11). 4.8. Ehdotuksen sisältämän 20 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan hollanninkielisessä toisinnossa - "de schuldenaar heeft buiten zijn schuld niet tijdig genoeg van de beslissing tot instelling van een gewoon rechtsmiddel kennis kunnen nemen" (suomenkielinen toisinto: "velallinen ei ollut itsestään riippumattomista syistä saanut tietoa tuomiosta niin ajoissa, että olisi voinut hakea siihen muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin") ehdotuksen tarkoitus jää hyvin epäselväksi(12). Englanninkielinen toisinto kuuluu: "did not have knowledge of the judgement in sufficient time to lodge an ordinary appeal" (vrt. myös ranskankielinen toisinto: "n'a pas eu connaissance de la décision en temps utile pour exercer un recours ordinaire"). Sanat "varsinaisin muutoksenhakukeinoin" tulee poistaa. 4.9. Ehdotetun asetuksen 20 artiklassa (1 kohdan alussa, 1 kohdan a alakohdan ii ja iii alakohdassa sekä 1 kohdan b alakohdassa) luetellut ehdot muutoksenhakuajan päättymisen aiheuttamista seuraamuksista vapauttamiselle vaikuttavat ristiriitaisilta. Ei ole ymmärrettävissä, miten 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan ehto "velallisen väitteet kannetta vastaan eivät ole ilmeisen perusteettomia" voidaan täyttää, jos velallinen ei ole saanut tietoa haastehakemuksesta tai vastaavasta asiakirjasta niin ajoissa, että olisi voinut vastata siihen (20 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohta) tai ei ole saanut tietoa haasteesta niin ajoissa, että olisi voinut saapua oikeuden istuntoon (20 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohta). Tämä pätee vielä enemmän 3 artiklan 4 kohdan b alakohdassa esitettyyn vaihtoehtoon, johon 20 artiklan 1 kohdan alussa viitataan. 4.10. Käsite "tuomioistuimessa tehty sovinto" (25 artikla), jota on käytetty jo asetuksen (EY) N:o 44/2001 58 artiklassa ilman tarkempaa määrittelyä, tulisi selvyyden vuoksi lisätä 3 artiklan määritelmiin. (Siihen viitataankin jo implisiittisesti 3 artiklan 4 kohdan d alakohdassa.) 4.11. Toisin kuin muut viime aikoina prosessioikeuden alalla laaditut yhteisön säädökset tämä ehdotus ei sisällä esityksiä sen toimeenpanoa koskevasta seurannasta tai mahdollisista muutosehdotuksista (vrt. Bryssel I -asetuksen 73 artikla ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 24 artikla). Koska ehdotetun asetuksen on nimenomaan tarkoitus olla ensimmäinen osa päätösten täytäntöönpanotoimenpiteiden tehostamisohjelmaa, arviointimenettelyn sisällyttäminen ehdotukseen lienee erittäin suositeltavaa. 5. Päätelmät 5.1. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea pitää komission ehdotusta tervetulleena. - Eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotto tarjoaa huomattavia etuja olemassa oleviin eksekvatuurimenettelyihin verrattuna. Täytäntöönpanevan jäsenvaltion oikeuslaitoksen osallistuminen ja siihen liittyvät viivytykset ja kustannukset jäävät pois. Vastaajan oikeuksien toteutumisen valvonta on mahdollista poistaa, koska ne taataan riittävällä tavalla. Prosessia virtaviivaistetaan myös sillä, että useimmissa tapauksissa kääntämistä ei tarvita, koska eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen vahvistamisessa käytetään monikielisiä vakioituja todistuslomakkeita. - Ehdotuksessa otetaan huomioon asetukset (EY) N:o 44/2001 ja (EY) N:o 1348/2000 ja se on niiden kanssa yhtäpitävä. Asetukset säilyvät edelleen Euroopan oikeudellisen alueen luomisen pohjana. 5.2. Ehdotuksen heikkoutena on, että lainsäädännön mukauttaminen ehdotuksessa esitettyihin vähimmäisvaatimuksiin jätetään täysin jäsenvaltioiden harkintaan. Toivottavaa on, että jäsenvaltiot huomaavat pian, että eurooppalainen täytäntöönpanomääräys tarjoaa maassa asuville velkojille pelkästään etuja ja että jäsenvaltiot tarvittaessa mukauttavat säännöksensä pikaisesti ja asianmukaisesti vähimmäisvaatimuksiin. 5.3. Vaikka ehdotettu uusi asetus on epäilemättä askel kohti Euroopan oikeudellisen alueen luomista, sen saavuttaminen on kuitenkin vielä hyvin kaukana. Tarvitaan jäsenvaltioiden (myös täytäntöönpano-oikeutta koskevien) menettelysääntöjen laajaa yhdenmukaistamista. Komitea on täysin tietoinen säännösten yhdenmukaistamisen haasteista, jotka liittyvät vaikeisiin ja arkaluonteisiin kysymyksiin, kuten velkojien yhtäläiseen kohteluun, kuluttajansuojaan sekä vaikeuksissa oleviin yrityksiin, konkursseihin ja ylivelkaantumiseen. 5.4. Komitean mielestä tulisi myös tarkastella mahdollisuutta laatia vastaava säädös myös vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä (ADR-menettelyt). Euroopan unionin toimielimille vaihtoehtoiset riidanratkaisumenettelyt ovat perustellusti yksi ensisijaisista poliittisista tavoitteista. ADR-menettelyt ovat viime aikoina nousseet Euroopan unionissa uudelleen huomion kohteeksi, kuten vihreän kirjan laatiminen vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa(13) selkeästi osoittaa. Bryssel, 11. joulukuuta 2002. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger Briesch (1) EYVL C 12, 15.1.2001. (2) EYVL C 12, 15.1.2001. (3) EYVL L 160, 30.6.2000. (4) Velallinen on nimenomaisesti hyväksynyt vaateen tuomioistuinmenettelyn aikana hyväksymispäätöksellä tai tekemällä siitä neuvotteluteitse sopimuksen, jonka tuomioistuin on hyväksynyt. Myöntäminen voi tapahtua myös oikeudenkäynnin ulkopuolella, esimerkiksi virallisella asiakirjalla. (5) Ks. Bryssel I -asetuksen 34 artiklan 2 kohta ja vrt. yhteisöjen tuomioistuimen 12. marraskuuta 1992 antama tuomio asiassa C-123/91 Minalmet v. Brandeis, Kok. 1992, s. I-5661. (6) Yhteisöjen tuomioistuimen 22. marraskuuta 1977 antama tuomio asiassa 43/77 Industrial Diamond Supplies v. Riva, Kok. 1977, s. I-2175, kohta 37 ja 38. (7) Yhteisöjen tuomioistuimen 22. marraskuuta 1977 antama tuomio asiassa 43/77 Industrial Diamond Supplies v. Riva, Kok. 1977, s. I-2175, kohta 37. (8) Yhteisöjen tuomioistuimen 22. marraskuuta 1977 antama tuomio asiassa 43/77 Industrial Diamond Supplies v. Riva, Kok. 1977, s. I-2175, kohta 39. (9) Belgian lainsäädännössä tunnetaan tuomion allekirjoittamaton jäljennös, oikeaksi todistettu jäljennös ja täytäntöönpanokelpoinen jäljennös. Belgian lainsäädännön mukaan jokainen osapuoli saa tuomiosta periaatteessa ainoastaan yhden täytäntöönpanokelpoisen jäljennöksen (ks. Belgian prosessilain 1379 artikla). (10) Ks. myös 13 artiklan a kohta, jossa 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan vaihtoehto jätetään perustellusti mainitsematta. Vrt. 13 artiklan b kohdan iii alakohta: "mahdollisesti asiakirjan tiedoksianto muulle henkilölle kuin velalliselle - -". (11) Belgian lainsäädännössä ei tunneta tuomioistuimen osallistumista ennen oikeuteensaapumiskutsun toimittamista vastaajalle. (12) Ks. myös ehdotuksen artiklaosan huomautukset 20 artiklasta: "Jos velallinen ei ole saanut tuomiota ajoissa, - -". (13) KOM(2002) 196 lopullinen.