[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 23.06.2006

KOM(2006) 329 lopullinen

2006/0106 (CNS)

Ehdotus

NEUVOSTON SUOSITUS

vammojen ehkäisystä ja turvallisuuden edistämisestä

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Euroopan komissio hyväksyi 23.06.2006 Euroopan parlamentille ja neuvostolle suunnatun tiedonannon, jonka aiheena ovat toimet turvallisuuden parantamiseksi Euroopassa.[1]

Tiedonannossa keskitytään onnettomuuksien ja vammojen ehkäisyyn jäsenvaltioissa kansanterveysalan toimien avulla. Tiedonannossa annetaan yhteisön toimintasuunnitelman muodossa strategiset puitteet, joiden avulla jäsenvaltiot voivat priorisoida omia toimiaan onnettomuuksien ja vammojen vähentämiseksi. Tällaiset toimet toteutetaan pääosin yhteisön kansanterveysohjelman (2003–2008)[2] ja sen työtä jatkavien ohjelmien puitteissa.

Tiedonannossaan komissio korostaa terveysalan roolia vammojen ehkäisyssä, sillä terveysalalla voidaan kerätä kvantitatiivista tietoa ongelmista, raportoida riskitekijöistä, edistää primaaripreventiota, levittää näyttöön pohjautuvia strategioita, parantaa ammatillista osaamista riskiryhmien neuvonnan alalla, johtaa kansallisia toimintasuunnitelmia ja kertoa kansalaisille vaaroista sekä turvallisuutta edistävistä toimista.

Yhtenä olennaisena osana yhteisön toimintasuunnitelmaa komissio aikoo perustaa onnettomuuksia ja vammoja käsittelevän yhteisön tietojärjestelmän, jonka kautta kaikille sidosryhmille tarjotaan parasta saatavilla olevaa tietoa ongelman laajuudesta, myös suuren riskin väestöryhmistä, tärkeimmistä riskejä määrittävistä tekijöistä sekä tiettyihin kulutustavaroihin ja palveluihin liittyvistä riskeistä. Tällaiset tiedot ovat poliittisen päätöksenteon, toiminnan suunnittelun ja tulosten arvioinnin ennakkoedellytys.

Yhteisön toimintasuunnitelmassa kaavaillaan myös, että komissio toteuttaa järjestelyt, joiden avulla voidaan yhteisön laajuisesti jakaa tietoja onnistuneiksi osoittautuneista ennaltaehkäisytoimenpiteistä. Tehokkaalla kokemusten vaihdolla vältetään työn päällekkäisyys, parannetaan saatavilla olevan tiedon tehokasta hyödyntämistä ja varmistetaan, että rajallisista resursseista saadaan suurin mahdollinen hyöty.

Tässä yhteisön toimintasuunnitelmassa komissio määrittelee vammojen ennaltaehkäisytoimenpiteiden prioriteettialat ottaen huomioon vammojen yhteiskunnallisen merkityksen niiden määrän ja vakavuuden ja eri tyyppisiin vammoihin liittyvien seuraamusten osalta, ehkäisytoimien tehosta saadun näytön sekä toimien onnistuneen toteuttamisen mahdollisuudet jäsenvaltioissa. Painopisteinä ovat seuraavat:

- lasten ja nuorten turvallisuus

- vanhusten turvallisuus

- riskialttiiden tienkäyttäjien turvallisuus

- urheiluvammojen ehkäisy

- tuotteiden ja palveluiden aiheuttamien vammojen ehkäisy

- tarkoituksellisen itsensä vahingoittamisen ehkäisy

- ihmisten välisen väkivallan ehkäisy.

Lisäksi komissio aikoo laatia yhteisön laajuisia kampanjoita, jotta kansalaisille voidaan kertoa onnettomuuksien ja vammojen määrästä, jotta primaariprevention tasoa voidaan parantaa ja hyviä toimintatapoja levittää ja jotta jäsenvaltioiden terveysviranomaisille voidaan tarjota politiikan välineet kansallisia toimia varten.

Vammojen ehkäisyä ja turvallisuuden edistämistä koskeva neuvoston suositusluonnos on toiminnan ensiaskel, ja siinä pyritään kokoamaan yhteen komission ja jäsenvaltioiden toimet, joilla turvallisuutta pyritään parantamaan Euroopassa. Sen tavoitteena on myös terveydenhuoltojärjestelmälle vammoista koituvien kustannusten pienentäminen. Toiveena on, että komission ja jäsenvaltioiden yhteisellä toimintatavalla vammojen ehkäisemiseksi voidaan pienentää vammojen aiheuttamia suuria menetyksiä ja merkittävästi parantaa onnettomuus- ja loukkaantumistilannetta jäsenvaltioissa.

2006/0106 (CNS)

Ehdotus

NEUVOSTON SUOSITUS

vammojen ehkäisystä ja turvallisuuden edistämisestä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,[3]

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,[4]

sekä katsoo seuraavaa:

1. Vuosittain noin 235 000 yhteisön kansalaista kuolee onnettomuuksien tai väkivallan seurauksena. Sydän- ja verisuonitautien, syövän ja hengityselinten sairauksien jälkeen vammat ovat neljänneksi yleisin kuolinsyy jäsenvaltioissa.

2. Lasten, nuorten ja nuorten aikuisten osalta onnettomuudet ja vammat ovat tärkein kuolinsyy.

3. Monille vakavasti loukkaantuneille jää elinikäisiä vammoja. Onnettomuudet ja vammat ovat nuorten ihmisten tärkein pitkäaikaisen työkyvyttömyyden syy, ja ne johtavat vakavaan ja suurelta osin väistämättömään terveiden elinvuosien menetykseen.

4. Keskimäärin vammojen vuoksi otetaan sairaalahoitoon 6,8 miljoonaa ihmistä vuosittain, mikä on 11 prosenttia kaikista sairaalahoitoon otoista Euroopan unionissa.

5. Vammat ovat valtava taloudellinen rasite terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmille, sillä ne aiheuttavat noin 20 prosenttia sairauslomista ja ovat merkittävä tuottavuutta alentava tekijä.

6. Vammautumisriski jakautuu epätasaisesti jäsenvaltioittain ja sosiaaliryhmittäin. Jäsenvaltiossa, jossa vammautumisaste on korkein, riski kuolla vammoihin on viisinkertainen verrattuna jäsenvaltioon, jossa aste on alhaisin.

7. Toisin kuin monia muita sairauksien tai ennenaikaisen kuoleman syitä vammoja voidaan torjua tekemällä elinympäristömme sekä käyttämämme tuotteet ja palvelut turvallisemmiksi. Onnettomuuksien ehkäisyyn liittyvien tiettyjen toimenpiteiden tehokkuudesta on runsaasti näyttöä, mutta ne eivät silti ole laajalti käytössä kaikkialla yhteisössä.

8. Useimmat tällaisista toimenpiteistä ovat osoittautuneet kustannustehokkaiksi, koska terveydenhuoltojärjestelmille ennaltaehkäisystä koituvat edut ovat usein moninkertaisesti suuremmat kuin toiminnan kustannukset.

9. Vaikka monissa turvallisuuskysymyksissä, kuten liikenteen ja työpaikkojen turvallisuudessa, on saavutettu merkittävää edistystä, on edelleen aloja, joilla tilanne ei ole yhtä hyvä, kuten kotona, vapaa-aikana ja urheilun yhteydessä tapahtuvat onnettomuudet sekä lapsiin ja vanhuksiin kohdistuva ennaltaehkäisevä toiminta.

10. Vaikuttaakin siltä, että on tarpeen luoda vammautumisten seuranta- ja raportointijärjestelmä, jotta voitaisiin varmistaa sellainen jäsenvaltioiden koordinoitu toiminta, jolla kehitetään ja luodaan kansallisia toimintalinjoja vammojen ehkäisemiseksi sekä parhaiden toimintatapojen vaihtamiseksi. Tällainen järjestelmä luodaan Euroopan parlamentin ja neuvoston 23 päivänä syyskuuta 2002 yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman (2003–2008) hyväksymisestä tekemän päätöksen N:o 1786/2002/EY[5] sekä toimintaohjelman työtä mahdollisesti jatkavien ohjelmien nojalla, ja se pohjautuu kansallisiin vammojen seuranta- ja raportointijärjestelmiin, joita on määrä kehittää johdonmukaisesti ja yhtenäisesti.

11. Jotta yhteisön kansanterveysohjelman[6] resursseja voitaisiin virtaviivaistaa ja vammojen ehkäiseminen voitaisiin toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti, on nimetty seuraavat seitsemän painopistealaa: lasten ja nuorten turvallisuus, vanhusten turvallisuus, riskialttiiden tienkäyttäjien turvallisuus, urheiluvammojen ehkäisy, tuotteiden ja palveluiden aiheuttamien vammojen ehkäisy, tarkoituksellisen itsensä vahingoittamisen ehkäisy ja väkivallan ehkäisy. Nämä painopistealueet on määritelty ottaen huomioon vammojen yhteiskunnallinen vaikutus niiden määrän ja vakavuuden osalta, torjuntatoimien tehokkuutta koskeva näyttö sekä toimien onnistuneen toteuttamisen mahdollisuudet jäsenvaltioissa,

SUOSITTAA:

Kansanterveyden korkean tason saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi

12. perustettava kansallinen vammojen seuranta- ja raportointijärjestelmä, jolla tuotetaan vertailukelpoista tietoa, seurataan vammautumisriskien kehitystä ja ehkäisytoimenpiteiden vaikutusta ajan myötä sekä arvioidaan, ovatko lisäaloitteet tarpeen tuotteiden ja palveluiden turvallisuuden osalta;

13. laadittava onnettomuuksien ja vammojen ehkäisemistä koskevat kansalliset suunnitelmat, joilla käynnistetään hallinnonalojen välinen yhteistyö ja lisätään kampanjatoiminnan rahoitusmahdollisuuksia, edistetään turvallisuutta ja pannaan tällaiset kansalliset suunnitelmat täytäntöön siten, että erityishuomiota kiinnitetään lapsiin, vanhuksiin, riskialttiisiin tienkäyttäjiin sekä toisaalta urheiluvammoihin, tuotteiden ja palveluiden aiheuttamiin vammoihin, väkivaltaan ja itsensä vahingoittamiseen;

14. varmistettava, että vammojen ehkäisy ja turvallisuuden edistäminen otetaan järjestelmällisesti mukaan terveydenhuoltoalan ammatilliseen koulutukseen, jotta terveydenhuollon työntekijät voivat toimia pätevinä neuvonantajina potilaisiinsa, asiakkaisiinsa ja kansalaisiin nähden.

KEHOTTAA KOMISSIOTA

15. tukemaan yhteisön laajuisen vammojen seurantajärjestelmän perustamista ja asettamaan sen etusijalle sekä yhteisön kansanterveysohjelman[7] että sitä seuraavien ohjelmien puitteissa, jotta ne vammautumistiedot, joita jäsenvaltiot omien vammojen seurantajärjestelmiensä pohjalta toimittavat, voidaan kerätä ja jotta tietokantaan sisältyvät tiedot voidaan asettaa helposti kaikkien sidosryhmien saataville;

16. perustamaan yhteisön laajuisen järjestelyn, jolla vaihdetaan tietoa hyvistä toimintatavoista, ja levittämään tällaista tietoa relevanteille sidosryhmille;

17. tarjoamaan jäsenvaltioille tarvittava näyttö, jotta vammojen ehkäisyä koskeva osaaminen voidaan sisällyttää terveydenhuoltoalan ammatilliseen koulutukseen;

18. tukemaan hyviä toimintatapoja ja politiikan suuntaviivoja, jotka liittyvät nimettyihin seitsemään painopistealaan, käyttäen yhteisön kansanterveysohjelman ja sitä seuraavien ohjelmien sekä kuluttajapolitiikkaa tukevien yhteisön toimien rahoitusta koskevien yleisten puitteiden[8] ja tutkimuksen puiteohjelman[9] tarjoamia voimavaroja;

19. laatimaan arviointikertomuksen neljä vuotta tämän suosituksen antamisen jälkeen, jotta voidaan selvittää, toimivatko ehdotetut toimenpiteet tehokkaasti, sekä arvioida lisätoimien tarvetta.

Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] EUVL L […], […], s. […].

[2] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1786/2002/EY, tehty 23. syyskuuta 2002, yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman (2003–2008) hyväksymisestä, EYVL L 271, 9.10.2002, s. 1.

[3] EUVL L […], […], s. […].

[4] EUVL L […], […], s. […].

[5] EYVL L 271, 9.10.2002, s. 1.

[6] EYVL L 271, 9.10.2002, s. 1.

[7] EYVL L 271, 9.10.2002, s. 1.

[8] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 20/2004/EY, tehty 8 päivänä joulukuuta 2003, kuluttajapolitiikkaa tukevien yhteisön toimien rahoitusta koskevista yleisistä puitteista vuosille 2004-2007, EUVL L 5, 9.1.2004, s. 1.

[9] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1513/2002/EY, tehty 27 päivänä kesäkuuta 2002, eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista ja innovointia tukevasta Euroopan yhteisön kuudennesta tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta (2002–2006), EYVL L 232, 28.8.2002, s. 1.