Kertomuksesta käy ilmi, että eri toimijat ovat panneet täytäntöön useimmat ensimmäisen ylikansallisen riskinarvioinnin suositukset. Toisaalta on edelleen olemassa joitakin horisontaalisia haavoittuvuustekijöitä, jotka koskevat erityisesti anonyymeja tuotteita, tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien tunnistamista sekä uusia sääntelemättömiä tuotteita, kuten virtuaaliomaisuutta. Joidenkin näistä ongelmista odotetaan ratkeavan, kun viides rahanpesun vastainen direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Esimerkiksi virtuaalivaluuttojen tarjoajat sisällytetään direktiivin soveltamisalaan ja tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien rekisterien soveltamisalaa ja saatavuutta laajennetaan. Muita rahanpesun selvittelykeskuksiin ja rahoitusvalvontaan liittyviä horisontaalisia haavoittuvuustekijöitä on yksilöity komission kertomuksissa, joissa tarkastellaan rahanpesun selvittelykeskuksia sekä viimeaikaisia väitettyjä EU:n luottolaitoksiin liittyneitä rahanpesutapauksia. Kertomuksessa esitetään eri aloille suosituksia, joiden toteuttamista seurataan kahden vuoden kuluttua laadittavassa seuraavassa ylikansallisessa riskinarvioinnissa.

Helmikuussa 2016 hyväksytyn, terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä ja huhtikuussa 2016 ilmi tulleiden Panama-paperien paljastusten johdosta annettiin huhtikuussa 2018 viides rahanpesun vastainen direktiivi , joka jäsenvaltioiden on määrä saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään tammikuussa 2020. Kyseessä on tarkistus, jonka avulla lisätään tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen läpinäkyvyyttä, annetaan rahanpesun selvittelykeskuksille laajemmat tiedonsaantioikeudet, parannetaan valvontaviranomaisten välistä yhteistyötä ja säännellään virtuaalivaluuttoja ja ennalta maksettuja kortteja niin, että terrorismin rahoituksen torjuntaa voidaan parantaa.

Unioni on laatinut rahanpesun ja terrorismin rahoituksen estämiseksi vankan sääntelykehyksen rahanpesunvastaisen toimintaryhmän hyväksymien kansainvälisten normien mukaisesti. Sääntelykehyksen haasteena on pysyä mukana kehityksessä, jossa on otettava huomioon sisämarkkinoiden rahavirtojen lisääntyvä integroituminen, kehittyvät trendit, teknologian kehitys ja rikollisten kekseliäisyys järjestelmässä olevien aukkojen tai porsaanreikien hyödyntämisessä.

Rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvät riskit ovat edelleen merkittävä huolenaihe unionin rahoitusjärjestelmän eheyden ja sen kansalaisten turvallisuuden kannalta. Europolin mukaan jopa 0,7–1,28 prosenttia Euroopan unionin (EU) vuotuisesta bruttokansantuotteesta on yhteydessä epäilyttävään rahoitustoimintaan. Siksi rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunta on unionille tärkeä prioriteetti ja osa turvallisuusunionin toteuttamista.

Viimeaikaisten väitettyjen EU:n luottolaitoksiin liittyneiden rahanpesutapausten arviointia koskeva kertomus perustuu tapaustutkimuksiin, jotka kattavat otoksen EU:n luottolaitoksiin vuosina 2012–2018 liittyneistä kymmenestä julkisesta tapauksesta. Kertomuksessa arvioidaan luottolaitosten roolia sekä rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjunnasta ja vakavaraisuusvalvonnasta vastaavien tahojen valtuuksia ja toimia. Kertomus esitetään vastauksena neuvoston 4. joulukuuta 2018 antamiin päätelmiin rahanpesun torjuntaa koskevasta toimintasuunnitelmasta . Päätelmissä komissiota kehotetaan tekemään post mortem -tutkimus viimeaikaisista väitetyistä EU:n luottolaitoksiin liittyneistä rahanpesutapauksista.

Valittujen tapausten analysointi paljasti, että luottolaitokset olivat syyllistyneet merkittäviin laiminlyönteihin jättämällä noudattamatta eräitä rahanpesun vastaisen direktiivin keskeisiä vaatimuksia, joihin kuuluvat muun muassa riskinarviointi, asiakkaan tuntemisvelvollisuus sekä epäilyttävistä liiketoimista ja toimista ilmoittaminen rahanpesun selvittelykeskuksille. Joissakin tapauksissa valvojat tunnistivat luottolaitosten puutteet ajoissa ja vaativat korjaavia toimia. Monissa tapauksissa valvojat kuitenkin puuttuivat asiaan vasta kun merkittävät riskit olivat jo toteutuneet tai kun vaatimuksia oli jätetty toistuvasti noudattamatta ja ohjaus- ja hallintajärjestelmä oli toistuvasti pettänyt. Luottolaitoksille tämän jälkeen määrättyjen valvontatoimenpiteiden ajoitus ja tuloksellisuus vaihtelivat huomattavasti. Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva ryhmävalvonta oli suurelta osin puutteellista. Sääntelyn ja valvonnan hajanaisuus heikensivät eri toimijoiden välisen yhteistyön tuloksellisuutta.

Rahanpesun selvittelykeskuksia koskevassa kertomuksessa arvioidaan rahanpesun selvittelykeskusten kolmansien maiden kanssa tekemän yhteistyön puitteita sekä rahanpesun selvittelykeskusten välisen yhteistyön parantamisen esteitä ja mahdollisuuksia Euroopan unionissa. Lisäksi siinä pohditaan mahdollisuutta ottaa käyttöön koordinointi- ja tukimekanismi. Kertomus julkaistaan rahanpesun vastaisen direktiivin 65 artiklan 2 kohdassa vahvistetun komission oikeudellisen velvoitteen nojalla.

Arviointi osoitti, että kaikki rahanpesun selvittelykeskukset eivät ole käyneet ilmoitusvelvollisten kanssa todellista vuoropuhelua, jossa annetaan laadukasta palautetta epäilyttävistä liiketoimista tehdyistä ilmoituksista. Myös ilmoittamisessa käytettävien vakiolomakkeiden puuttuminen heikentää ilmoitusvelvollisten yhteisöjen raportoinnin laatua. Useat rahanpesun selvittelykeskukset eivät täysin noudata velvollisuuttaan vaihtaa tietoja muiden rahanpesun selvittelykeskusten kanssa. FIU.net-verkon toiminnassa ilmenneet toistuvat tekniset ongelmat näyttävät olleen merkittävä tekijä, joka on vaikeuttanut tietojenvaihtoa rahanpesun selvittelykeskusten välillä. Arviointi osoitti myös, että jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden rahanpesun selvittelykeskusten välistä tietojenvaihtoa koskevan sääntelyn puuttuminen on johtanut siihen, että tietojenvaihto on epäyhdenmukaista. On myös varmistettava, että tietojenvaihdossa noudatetaan unionin tietosuojalainsäädäntöä.

Kertomus pankkitileihin liittyvien jäsenvaltioiden kansallisten keskitettyjen automatisoitujen mekanismien yhteenliittämisestä annetaan rahanpesun vastaisen direktiivin 32 a artiklan 5 kohdan nojalla. Kyseisen säännöksen mukaan komission on arvioitava edellytykset sekä tekniset eritelmät ja menettelyt keskitettyjen automatisoitujen mekanismien turvalliselle ja tehokkaalle yhteenliittämiselle. Sen vuoksi kertomuksessa arvioidaan EU:n tasolla jo käyttöön otettuja tai vasta kehitteillä olevia tietoteknisiä ratkaisuja, joita voidaan käyttää mallina keskitettyjen mekanismien mahdolliselle yhteenliittämiselle. Kertomuksessa todetaan, että keskitettyjen mekanismien yhteenliittäminen on teknisesti mahdollista. Koska EU:n tasolla toteutettava yhteenliittäminen nopeuttaisi rahoitustietojen saantia ja helpottaisi rajat ylittävää yhteistyötä, komissio aikoo kuulla asianomaisia sidosryhmiä ja hallituksia sekä rahanpesun selvittelykeskuksia, lainvalvontaviranomaisia ja varallisuuden takaisin hankinnasta vastaavia toimistoja mahdollisen yhteenliittämisjärjestelmän mahdollisina ”loppukäyttäjinä”. Yhteenliittämisen toteuttamista varten on annettava säädös.

IV.Päätelmät

Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunta on jatkuva haaste. Sääntelykehystä, johon se perustuu, on säännöllisesti päivitettävä, jotta pysytään mukana kehityksessä. Nykyistä kehystä on parannettu huomattavasti erityisesti viime vuosina tehtyjen lainsäädännön mukautusten avulla. Kehyksen soveltamisessa on kuitenkin suuria eroja, joista muodostuva rakenteellinen ongelma heikentää unionin kykyä estää rahoitusjärjestelmän käyttöä laittomiin tarkoituksiin.

Säädöskehyksen soveltamisen hajanaisuudet ja puutteet aiheuttavat yhdentyneillä sisämarkkinoilla uhkia unionin rahoitusjärjestelmän eheydelle ja yleisemmin unionin turvallisuudelle. Tämä edellyttää jatkuvasti määrätietoisia, nopeita ja yhdenmukaisia toimia, joilla varmistetaan, että rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva lainsäädäntö pannaan kaikilta osin täytäntöön yhdenmukaisesti ja tuloksellisesti, erityisesti keskeisten toimivaltaisten viranomaisten, kuten valvojien ja rahanpesun selvittelykeskusten, toimesta. Komissio seuraa edelleen päivitetyn oikeudellisen kehyksen ja suositusten täytäntöönpanoa ylikansallisen riskinarvioinnin yhteydessä.