Lausunto aiheesta "Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: Vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin hinnoitteluun Euroopan unionissa - Valkoinen kirja"

(1999/C 198/04)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission valkoisen kirjan "Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa" (KOM(1998) 466 lopull.),

ottaa huomioon komitean työvaliokunnan 15. heinäkuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan nojalla tekemän päätöksen laatia aiheesta lausunto ja antaa sen valmistelu valiokunta 3:n "Euroopan laajuiset verkot - Liikenne - Tietoyhteiskunta" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 3:n 22. tammikuuta 1999 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 408/98 rev. 1 (esittelijät: Wendelin Weingartner ja Olga Bennett),

ottaa huomioon vihreän kirjan "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua - Poliittiset vaihtoehdot liikenteen ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin Euroopan unionissa" (KOM(95) 691 lopull.),

ottaa huomioon alueiden komitean päätöslauselman aiheesta "Alueiden ja kuntien eurooppalainen peruskirja edistyksellisestä ja kestävästä liikennepolitiikasta" (CdR 347/97 fin)(1) sekä seuraavat komission rautateiden kehittämiseksi tekemät direktiiviehdotukset:

- Ehdotus neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta

- Ehdotus neuvoston direktiiviksi rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY muuttamisesta

- Ehdotus neuvoston direktiiviksi rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta ja yhdistettyjen kuljetusten edistämisestä

- Ehdotus neuvoston direktiiviksi tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säännöistä annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY muuttamisesta,

ottaa huomioon alueiden komitean 16. tammikuuta 1997 antaman lausunnon (CdR 364/96 fin)(2) aiheesta "Vihreä kirja - Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua: Poliittiset vaihtoehdot liikenteen ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin Euroopan unionissa" sekä "Ehdotus neuvoston direktiiviksi raskaitten ajoneuvojen verottamisesta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä",

ottaa huomioon alueiden komitean 12. maaliskuuta 1998 antaman lausunnon (CdR 255/97 fin)(3) aiheesta "Alue- ja paikallisviranomaisten ja Euroopan unionin kestävä liikennestrategia",

hyväksyi 10.-11. maaliskuuta 1999 pitämässään 28. täysistunnossa (maaliskuun 11. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Euroopan unionin valkoinen kirja "Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä" on johdonmukainen jatko ehdotuksille, jotka esitettiin ensimmäisen kerran vihreässä kirjassa "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua"(4). Siten valkoinen kirja - kuten vihreä kirjakin - on oleellinen osa komission strategiaa, jonka tavoitteena on edistää nykyistä taloudellisempia liikennejärjestelmiä luomalla markkinat, joilla oikeudenmukaiset hinnat varmistavat liikennejärjestelmien ja liikennevirtojen kestävän ympäristöystävällisyyden.

1.2. Julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyökumppanuuksia (1997) ja infrastruktuurien hinnoittelua (1998) käsitelleiden korkean tason asiantuntijaryhmien raporttien kaltaisten komission toimeksiantamien jatkotöiden lisäksi on myös muodostettu yhteinen liikenne- ja ympäristöasiain neuvosto, joka käsittelee nykyisen infrastruktuurin optimaalista käyttöä, liikenteen siirtämistä ympäristöä säästäviin liikennemuotoihin samoin kuin polttoaineen kulutuksen sekä melu- ja saastepäästöjen vähentämistä koskevia kysymyksiä.

1.3. Valkoisessa kirjassa muistutetaan jälleen kerran, kuinka tärkeä Euroopan liikenneinfrastruktuuri on talouskasvulle, työvoiman liikkuvuudelle, kilpailukyvylle ja kansalaisten elämänlaadulle. Toisaalta kirjassa todetaan myös, että infrastruktuurin tarjoaminen ja mahdollisimman tehokas käyttö on koko ajan vaikeampi saavuttaa. Komitea toteaa, että liikenteen käyttötapojen ja määrän nykysuuntaukset yhdessä perusrakenteiden ylikuormituksen ja ympäristön saastumisen lisääntymisen kanssa herättävät epäilyksiä liikenteen kestävyydestä. Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio myöntää tämän valkoisessa kirjassaan.

2. Tärkeitä aiheita ja päälinjoja

Alueiden komitea yhtyy seuraaviin valkoisessa kirjassa esitettyihin päälinjoihin:

2.1. Liikenneinfrastruktuurin kustannustekijöiden esittäminen on tarkoituksenmukaista, koska näin käy - liikennemuodosta riippumatta - selkeästi ilmi, mistä infrastruktuurikustannukset koostuvat. Merkittävää on, että niin liikennevirroista riippumattomat "kiinteät kustannukset" kuin liikennemäärien mukaan vaihtelevat "muuttuvat kustannukset" sisältävät sekä "sisäisiä" että "ulkoisia" kustannuksia. Kaikkien näiden kustannustekijöiden huomioonottamisella on määrä varmistaa, että infrastruktuurin tarjonta perustuu perinpohjaiseen yhteiskunnalliseen kustannus-hyötyanalyysiin.

Lisäksi, kuten infrastruktuurin hinnoittelua käsitellyt korkean tason asiantuntijaryhmä huomautti raportissaan, ensin tulisi yksilöidä kaikki mahdolliset kustannustekijät, ja sen jälkeen tulisi päättää, mitä tekijöitä käytetään käyttömaksujen perusteina.

2.2. Nykyiset liikenneverot ja -maksut eivät yleensä perustu aitoihin kustannuslaskelmiin. Tämä on ainakin osittain syynä seuraaviin liikenteeseen liittyviin ongelmiin:

- vääristymät jäsenvaltioiden välisessä kilpailussa

- vääristymät liikennemuotojen välisessä kilpailussa

- liikenteen yhteiskunnallisten ja ympäristönsuojelullisten näkökohtien huomiotta jättäminen

- infrastruktuuriin tehtävien investointien rahoitusvaikeudet.

Lisäksi jäsenvaltioiden erilaiset hinnoittelujärjestelmät muutoin samanlaisissa toimintaoloissa vääristävät kustannus-hyötysuhdetta entisestään (esim. polttoaineiden valmisteveroasteen vaihtelu aiheuttaa sen, että liikenteenharjoittajat tankkaavat siellä, missä polttoaine on halvinta, eivätkä välttämättä normaalin ajoreittinsä varrella).

Uusilla hinnoittelumalleilla tulisi tehostaa sekä nykyisten perusrakenteiden käyttöä että uusien perusrakenteiden tarjontaa.

2.3. Kehitettäessä infrastruktuurin hinnoittelua koskevaa yhteisön lähestymistapaa on noudatettava läheisyysperiaatetta. Vaikka jäsenvaltioissa tulisi soveltaa samoja perusperiaatteita kaikkiin tärkeimpiin kuljetusmuotoihin, eri kuljetusmuotoihin eri alueilla sovellettavat lopulliset rakenteet ja hinnat vaihtelevat väistämättä erilaisten taloudellisten ja yhteiskunnallisten tekijöiden vuoksi. Paikallis- ja alueviranomaiset tulisi kutsua mukaan maksujen käyttöä koskevaan päätöksentekoon, sillä näin tasapainotetaan tarve estää kilpailun vääristyminen EU:ssa sekä paikalliset ja alueelliset taloudelliset, ympäristönsuojelulliset ja yhteiskunnalliset etunäkökohdat.

2.4. Samalla on selvää, että tulevia yhteisön infrastruktuurin hinnoitteluperusteita tulee soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa samojen perusperiaatteiden mukaan, samanlaisissa toimintaoloissa sekä "käyttäjä maksaa" -periaatetta ja alueellisuusperiaatetta (kustannusten maksaminen niiden syntypaikalla) noudattaen. Tästä huolimatta on otettava huomioon myös paikalliset olot, ja siten yhteisön lähestymistavassa on oltava myös jonkin verran joustavuutta.

2.5. Ehdotettu kustannusmalli lähtee siitä, että rajakustannuksiin perustuva hinnoittelumalli on hyvä ratkaisu. Rajakustannukset määritellään infrastruktuuria käyttävän ylimääräisen ajoneuvon tai kuljetusyksikön aiheuttamiksi muuttuviksi kustannuksiksi. Arvioimatta tätä hinnoittelumallia sen yksityiskohtaisemmin komitea panee myönteisessä mielessä merkille, että tällainen malli mahdollistaa perusrakenteiden rahoituksen myös käyttömaksuin ja jopa niin, että yhden liikennemuodon tuottamat tulot voidaan käyttää muiden liikennemuotojen perusrakenteiden rahoitukseen. Poikittaisrahoituksen avulla liikenneinfrastruktuuri voi tarjota sekä intermodaalisuuden että eri kuljetusmuotojen sisäisen kilpailun vaatimat edellytykset. Komitea katsoo kuitenkin, että yhteiskunnallisiin rajakustannuksiin perustuvan hinnoittelumallin lisäksi voidaan harkita muita vaihtoehtoja, esim. resurssien niukkuuteen perustuvaa hinnoittelua.

2.6. Päätösvalta ehdotetun hinnoittelujärjestelmän tuottamien varojen käytöstä annetaan jäsenvaltioille, kuten oikein onkin. Tämä on tarpeen erityisesti ulkoisten yhteiskunnallisten kustannusten huomioonottamisen kannalta, sillä vain siten käytettävissä olevat varat voidaan myös myöntää käyttöpaikalla syntyneiden vahinkojen korjaamiseen. Samasta syystä on kuitenkin läheisyysperiaatteen mukaisesti varmistettava myös alueiden osallistuminen.

2.7. Komission ehdotus, jonka mukaan rajakustannuksiin perustuvaa hinnoittelumallia sovelletaan koko liikenneinfrastruktuuriin, kaikkiin liikennemuotoihin, terminaaleihin sekä tieto- ja viestintäjärjestelmiin, vastaa vihreästä kirjasta "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua" annetussa AK:n lausunnossa (CdR 364/96 fin) esitettyä vaatimusta. Komission vihreässä kirjassa (KOM(95) 691 lopull.) keskityttiin pääasiassa tienkäyttömaksuihin ja liikenneongelmiin. Komitea on tyytyväinen keskustelun laajentamiseen koskemaan koko liikenneinfrastruktuuria.

2.8. Myös yhteisön uuden hinnoittelumallin vaiheittainen käyttöönotto vastaa alueiden näkemyksiä - myös tämän suhteen ks. vihreästä kirjasta "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua" annettu lausunto. Tässä yhteydessä on erityisen tärkeää sopia rajakustannusten määrittämismenetelmistä, mihin myös viitattiin edellä mainitussa lausunnossa. Tähän varatun ensimmäisen kolmivuotisen vaiheen (1998-2000), joka on tarkoitettu valmisteluun, tulisi riittää kyseisten töiden loppuunsaattamiseen.

2.9. Toisessa vaiheessa toteutettavaksi suunniteltu liikenteen verojen ja maksujen uudelleenjärjestely on välttämätön hinnoittelumallin täytäntöönpanemiseksi. Koska liikenteen verojen ja maksujen uudelleenjärjestely on kuitenkin suorassa yhteydessä yleisen verotuspolitiikan kehitykseen, hinnoittelumallin täytäntöönpanon ajoitus riippuu hallituksien kehittämästä yleisestä verotuspolitiikasta. Tämä saattaa merkitä myös sitä, ettei uuden hinnoittelumallin toista vaihettakaan voida panna täytäntöön, koska muut yleiset verotukselliset edellytykset puuttuvat.

2.10. Vaikkei eri liikennemuotojen täytäntöönpanotoimiin puututakaan lähemmin, on syytä huomauttaa, että valkoisessa kirjassa keskitytään ensimmäisen ja toisen vaiheen tärkeimpiin toimiin.

2.11. Koska kustannusten arviointiin ei ole toistaiseksi käytettävissä taustatietoja eikä analyyseja, on tällaisten perustietojen hankkiminen ensisijaisen tärkeää. Hallitusten asiantuntijoista koostuvan komitean perustaminen seuraamaan tähän liittyviä töitä vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta. Alueiden komitea edellyttää, että se on seurantakomiteassa asianmukaisesti edustettuna.

2.12. Eri liikennemuodoille tulee löytää mahdollisimman yhtenäinen kustannuslaskelmamenettely. Vaadittu kirjanpidon avoimuus, johon sisältyy liikennettä koskeva kirjanpito, samoin kuin vaatimus nykyistä paremmista liikennetilastoista antavat kuitenkin aihetta pelätä, ettei tähän liittyviä töitä saada valmiiksi ajoissa, jotta niitä voitaisiin käyttää muiden toimien perustana.

2.13. Liikenteen verotuspolitiikkaan tarvittavien muutosten osalta komitea viittaa vielä kerran niihin liittyviin ajoitusongelmiin (ks. kohta 2.9).

2.14. Valtiontukia koskevat säännökset ovat infrastruktuurin käytön oikeudenmukaisen hinnoittelun takaavan yhteisön hinnoittelujärjestelmän kannalta keskeisiä, sillä ne vaikuttavat välittömästi kilpailuun. Siksi on tarpeen, että uuden hinnoittelujärjestelmän kehittämisen yhteydessä tarkistetaan myös valtiontukia koskevat säännökset. Valtiontukia koskeviin sääntöihin on kuitenkin selvästi syytä jättää joustovaraa, joka mahdollistaa infrastruktuurin tarjoamisen syrjäisillä ja harvaan asutuilla seuduilla.

3. Ehdotukset ja vaatimukset

3.1. Viitaten 16. tammikuuta 1997 antamaansa lausuntoon vihreästä kirjasta "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua" (CdR 364/96 fin) komitea ilmaisee uudelleen epäilyksensä, ettei pelkästään kustannusten tai hintojen avulla voida juurikaan muuttaa eri liikennemuotojen käyttöä. Käyttöön vaikuttavat nimittäin lukuisat muutkin (esim. psykologiset, historialliset, sosiologiset ja maantieteelliset) tekijät, joiden vuoksi liikennemuotojen kysyntää ei voida ohjailla tarpeeksi hintojen avulla tai toivotut muutokset eivät toteudu riittävän laajamittaisina. Komitea ehdottaa muita käyttäjien käyttäytymisen ohjaamiskeinoja kuten henkilöauton käyttöä lisäävien yritysetujen (esim. verohelpotusten ja ilmaisen pysäköinnin) lakkauttamista. Paikallis- ja alueviranomaisille tulisi läheisyysperiaatteen mukaisesti antaa lisää valtaa toteuttaa alueensa olojen vaatimia, kuluttajakäyttäytymistä ohjaavia toimia.

3.2. Lisäksi on vielä kerran muistutettava, että kustannuksin ja hinnoin voidaan muuttaa liikennevälineiden valintakäyttäytymistä vain, jos tarjolla on käyttökelpoisia sekä yhtä tehokkaita ja kilpailukykyisiä vaihtoehtoja. Tarpeen vaatiessa on siis pystyttävä luomaan uusia vaihtoehtoisia liikenneperusrakenteita (esim. TEN-verkko). Valkoinen kirja tarjoaa mahdollisuuden tähän ainakin sikäli, että siinä ehdotettu hinnoittelumalli sallii infrastruktuurin rahoittamisen käyttömaksuilla, jotka voivat poikkeustapauksissa olla rajakustannuksia suurempiakin.

3.3. Erityisen kriittisesti on kuitenkin huomautettava, että hintojen muuttamisessa todellisia kustannuksia vastaaviksi ei tähän mennessä ole edistytty käytännöllisesti katsoen lainkaan. Komissio on kyllä pyrkinyt lukuisilla direktiivi- ja asetusehdotuksilla sekä vihreillä ja valkoisilla kirjoilla tekemään aloitteita tämän päivän tarpeita vastaavasta liikennepolitiikasta, joka luonnollisesti sisältää myös liikenteen hintoja ja kustannuksia koskevia toimia. Ehdotusten täytäntöönpano on kuitenkin toistaiseksi pahasti epäonnistunut yhtäältä siksi, että niiden kohteena olevat liikennemuodot ovat kehittäneet ja ainakin toistaiseksi myös toteuttaneet vastastrategioita, toisaalta siksi, että jäsenvaltioiden kansalliset etunäkökohdat ovat estäneet neuvoston yksimieliset päätökset.

3.4. Näin ollen alueiden komitea odottaa, että päättäjät vihdoin muuttaisivat perusteellisesti ajattelutapojaan, ja esittää siksi seuraavat toteamukset ja ehdotukset:

3.4.1. Komitea suhtautuu myönteisesti valkoisen kirjan julkaisuun, joka tarjoaa tärkeän perustan tiekustannuskeskustelun sisällölliselle jatkamiselle, ja odottaa, että siinä käsitellyt aiheet ja ehdotetut ratkaisut ja toimet auttavat kestävyyteen perustuvan liikennepolitiikan täytäntöönpanoa.

3.4.2. Valkoisessa kirjassa esitetyt eri liikennemuotoja koskevat toimet edellyttävät liikenteen maksujen ja verojen rakenteen muuttamista tuntuvasti. Euroopan unionin alueet ja kunnat edellyttävät, että niitä kuullaan asianmukaisesti näitä verotustoimia suunniteltaessa ja että ne kutsutaan mukaan päätöksentekoon.

3.4.3. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että uusi liikenneinfrastruktuurin hinnoittelujärjestelmä voidaan ottaa käyttöön vain asteittain, varsinkin kun siinä on otettava huomioon eri liikennemuotojen oikeudelliset lähtökohdat sekä uusien maksujen tuomat monitahoiset kysymykset. Komitea katsoo kuitenkin myös, että jo ensimmäisessä vaiheessa tulee olla mahdollista ottaa ensi askeleet ulkoisten kustannusten veloittamiseksi etenkin siellä, missä tämä on ympäristön kuormituksen ja liikennemäärien vuoksi kiireellistä.

3.4.4. Komitea painottaa, että uusi hinnoittelujärjestelmä tulee suunnitella siten, että liikenneinfrastruktuurin kustannukset maksetaan käyttöpaikalla. Tämä merkitsee ns. alueellisuusperiaatteen noudattamista, mikä vasta tekee ulkoisten kustannusten veloittamisesta avointa. Uuden hinnoittelujärjestelmän välittömän vaikutuksen kohteeksi joutuvilla alueilla tulee olla mahdollisuus osallistua järjestelmän suunnitteluun.

3.4.5. Komitea vaatii, että uudessa hinnoittelujärjestelmässä ympäristöä säästävälle teknologialle myönnetään luonnon ja ympäristön paremman huomioonottamisen nimissä myös taloudellisia etuja, sillä kyseisen teknologian avulla voidaan pienentää haitallisia ulkoisia kustannustekijöitä.

3.4.6. Komitea yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan päätösvalta liikennemaksuista ja -veroista kertyneiden varojen käytöstä tulee säilyttää jäsenvaltioilla. Lisäksi komitea katsoo, että varainkäyttövalta tulee siirtää edelleen alue- ja kuntatasolle aina kun tämä on mahdollista.

3.4.7. Komitea pitää välttämättömänä, että uusi hinnoittelujärjestelmä perustuu myös "käyttäjä maksaa" -periaatteeseen. Jotta myös kansalaisten olisi mahdollista havaita tämä, järjestelmästä tulisi tehdä mahdollisimman yksinkertainen ja avoin ja sitä tulisi tehdä tunnetuksi asianmukaisella tiedotuksella.

3.4.8. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että tieliikenteen hinnoittelussa raskaille hyötyajoneuvoille on ensisijaisesti luotava ajosuoritteeseen perustuvia maksuja. Lisäksi on huolehdittava siitä, että maaseutualueiden maksujärjestelmät ovat yhteensopivia kaupunkialueiden maksujärjestelmien kanssa. Hinnoittelujärjestelmiä luotaessa on huolehdittava siitä, etteivät ne lisää syrjäisten alueiden kuorma-autojen vaikeuksia.

3.4.9. Komitea vaatii, että rautatieliikenteessä otetaan varsinkin kapasiteettia ja ratalinjoja jaettaessa huomioon paikallis- ja alueliikenteen erityistarpeet.

3.4.10. Ilmailualalla komitea vaatii vastaavasti, että kunnille ja alueille erityisen tärkeä alueellinen lentoliikenne otetaan nykyistä paremmin huomioon jaettaessa lähtö- ja saapumisaikoja ja määrättäessä lentoasemamaksuja.

3.4.11. Koska laivaliikenteen energiatehokkuus on parempi kuin muiden kuljetusmuotojen, esim. lento- ja maantieliikenteen, sekä hinnoittelumallilla että veropolitiikalla tulisi pyrkiä kannustamaan siirtymistä lyhyisiin merikuljetuksiin ja sisävesiliikenteeseen. Liikennettä ja CO2-päästöjä koskevan komission tiedonannon (KOM(1998) 204 lopull.) mukaan näin voitaisiin vähentää merkittävästi liikenteen CO2-päästöjä.

Lisäksi vesiliikennealalle tarvitaan tarkoin harkittua hinnoittelumallia ja veropolitiikkaa syrjäisen sijainnin laivaliikenteestä riippuvaisille alueille aiheuttamien vaikutuksien minimoimiseksi.

3.4.12. Alueiden komitea pyytää, että se saa asianmukaisen edustuksen suunniteltuun liikenneinfrastruktuurin hinnoittelua käsittelevään, hallitusten asiantuntijoista muodostuvaan komiteaan voidakseen puolustaa siinä Euroopan unionin alueiden ja kuntien etuja.

3.4.13. Komitea yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan liikennehintojen muutoksen vaikutuksia syrjäisiin ja muita kehittymättömämpiin alueisiin on tutkittava. Alueilla, joilla ei ole paljon perusrakenteita eikä liikenteen ylikuormitusta, maksut tulisi voida pitää alhaisina, ja toteutettaviin toimiin tulee jättää joustovaraa paikallisten ja alueellisten tarpeiden huomioonottamiseksi. Läheisyysperiaatteen mukainen paikallis- ja alueyhteisöjen osallistuminen on keskeistä, kun tehdään paikallisia oloja koskevia päätöksiä.

3.4.14. Komitea ehdottaa, että valkoisessa kirjassa mainittujen katsausten ja tutkimusten lisäksi selvitetään perusteellisesti, voidaanko käyttäjien käyttäytymistä ohjailla kustannuksin ja hinnoin, ja jos voidaan, missä määrin. Samoin komitean mielestä tulee selvittää muut tärkeimmät käyttäjien käyttäytymiseen vaikuttavat tekijät. Komitea pelkää, että yksittäiset hinnat tai yksittäisten infrastruktuurin käyttökertojen hinnat joudutaan asettamaan niin korkeiksi, etteivät ne ole taloudellisesti tai yhteiskunnallisesti hyväksyttäviä eikä niitä voida siksi soveltaa käytännössä.

3.4.15. Alueiden komitea ehdottaa lisäksi, että yhteiskunnallisia rajakustannuksia seurataan jatkuvasti, sillä mitä erilaisimmat toimet (esim. rautateiden henkilöstö- ja johtamisrakenteen muuttaminen) alentavat todennäköisesti kustannuksia ja muuttavat siten myös yhteiskunnallisia rajakustannuksia.

4. Päätelmät

4.1. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä komission valkoiseen kirjaan ja siihen, että kirjassa käsitellään kestävyyden ja taloudellisuuden periaatteita sekä tavoitetta vähentää liikenteen aiheuttamia hiilidioksidin kaltaisten kasvihuonekaasujen päästöjä. Näihin pääperiaatteisiin perustuva hyvä liikenneinfrastruktuuri on ratkaisevaa Euroopan talouden ja yhteiskunnan kehityksen kannalta.

4.2. Komission asiakirjassa ehdotetuilla toimilla pyritään siirtämään liikennettä pois maantie- ja lentoliikenteen kaltaisista ympäristön kannalta epätaloudellisista kuljetusmuodoista ja kannustamaan rautatie-, meri- ja sisävesiliikenteen kaltaisten ympäristön kannalta taloudellisempien kuljetusmuotojen intermodaalisuutta. Näin vähennetään teiden ruuhkautumista ja kasvihuonekaasupäästöjä. Markkinoita on kuitenkin vapautettava, jotta rautatieliikennettä voidaan tehostaa ja siitä saadaan todellinen vaihtoehto maantiekuljetuksille. Rautatiealan yhtenäismarkkinat mahdollistaisivat eri verkkojen välisen vapaan ristikkäiskäytön, ja komitea kannattaa TEN-verkkojen sekä Euroopan laajuisten rautatierahtiväylien kehittämistä, sillä nämä lisäävät merkittävästi taloudellisuutta ja tehokkuutta.

4.3. On selvää, että Euroopan nykyiset verotus- ja hinnoittelujärjestelmät ovat liikennealan vääristymien ja niistä juontuvien tehottomuuden, ruuhkien ja saastumisen merkittäviä aiheuttajia. Komitea suhtautuu myönteisesti ehdotuksiin hinnoittelujärjestelmästä, joka perustuu yhteiskunnallisiin rajakustannuksiin, "saastuttaja maksaa"- ja alueellisuusperiaatteisiin sekä ulkoisten kustannusten veloittamiseen. Komitea korostaa täysimittaisen yhteiskunnallisen kustannus-hyötyanalyysin merkitystä infrastruktuurin tarjoamisen kannalta sekä sitä, että rajakustannusten määrittämiseksi tarvitaan tietoa ja tutkimusta.

4.4. Hinnoittelumallin laatimisen jälkeen toteutettavat toimet merkitsevät huomattavia muutoksia liikenteen käyttäjille. Paikallis- ja alueviranomaisilla on tärkeä rooli nykyistä tehokkaampien liikennemuotojen edistämisessä. Yksinkertainen ja oikeudenmukainen hinnoittelujärjestelmä, joka tukee "saastuttaja maksaa" -periaatetta ja josta tiedotetaan kunnolla suurelle yleisölle, varmistaa osaltaan julkisen mielipiteen hyväksynnän ja muutokset asenteissa ja käyttäytymisessä.

4.5. Komission ehdottamien toimien tavoitteena on tehostaa liikenneinfrastruktuurin käyttöä ja tarjota yhteiskunnan ja ympäristön kannalta toivottavia käyttömalleja. Alueiden komitea kannattaa tätä tavoitetta.

Bryssel 11. maaliskuuta 1999.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Manfred DAMMEYER

(1) EYVL C 251, 10.8.1998, s. 7.

(2) EYVL C 116, 14.4.1997, s. 58.

(3) EYVL C 180, 11.6.1998, s. 1.

(4) KOM(95) 691 lopull.