KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2011

Johdanto

Vuosi 2011 oli myllerrysten vuosi. Finanssikriisi muuttui julkisen talouden velkakriisiksi osassa euroaluetta uhaten pankkialaa ja monien Euroopan valtioiden julkisen talouden kestävyyttä. Se haittasi myös vakavasti luotonantoa reaalitaloudelle.

Tässä taloudellisessa tilanteessa oikeudenmukainen kilpailu on tärkeä edellytys sisämarkkinoiden täysimääräiselle toteutumiselle ja olennainen osa yhteistä strategiaa, jolla edistetään Euroopan talouden elpymistä ja menestystä maailmanlaajuisella tasolla.

Tässä tiedonannossa esitellään, kuinka komissio käytti vuonna 2011 kilpailupolitiikkaa finanssikriisin ja julkisen talouden velkakriisin ratkaisuvälineenä ja kuinka yleensä ottaen kilpailupolitiikka ja vuoden aikana toteutetut täytäntöönpanotoimet ovat edistäneet Eurooppa 2020 -strategian laajempien poliittisten tavoitteiden saavuttamista ja tukeneet kasvua, työllisyyttä ja EU:n talouden kilpailukykyä.

Tiedonannon muotoa on uusittu. Siinä luodaan ei-tyhjentävä katsaus komission toimiin kilpailupolitiikan alalla vuonna 2011 ja keskitytään erityisesti rahoituspalvelujen, elintarvikkeiden ja lentoliikenteen aloihin. Uuden rakenteen avulla pyritään selittämään paremmin, kuinka komissio panee kilpailupolitiikkaa täytäntöön ja kuinka kilpailupolitiikka vaikuttaa Euroopan talouteen ja EU:n kansalaisten hyvinvoinnin lisääntymiseen.

Yhdessä jaksossa käsitellään toimielinten välisiä suhteita. Siinä kuvaillaan jatkuvaa vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa ja sitä, kuinka komissio vastaa Euroopan parlamentin pyyntöihin. Lisätietoja on saatavilla komission yksiköiden yksityiskohtaisessa valmisteluasiakirjassa ja kilpailun pääosaston verkkosivustolla.

1. KILPAILUPOLITIIKKA NYKYISESSÄ TALOUDELLISESSA TILANTEESSA

Vuonna 2010 ja vuoden 2011 alkupuolella oli heikkoja merkkejä taloudellisesta elpymisestä, mutta ne eivät jatkuneet koko vuotta. Itse asiassa vuoden viimeisille kuukausille olivat ominaista lisääntyvä epävakaus ja julkisen sektorin vaikeudet. Jäsenvaltiot auttoivat edelleen rahoituslaitoksia, joista monet tarvitsivat maksuvalmiustukea keskuspankeilta. Julkisen talouden alijäämät muodostavat nyt suvereenin riskin osalta ongelman, joka on johtanut rahoitusmarkkinoiden häiriöihin.

Finanssikriisi on vaikuttanut dramaattisesti reaalitalouteen vähentämällä luotonantoa kotitalouksille ja yrityksille, millä on vakavia kerrannaisvaikutuksia investointeihin ja työllisyyteen. Useiden jäsenvaltioiden oli toteutettava säästötoimenpiteitä ja julkisten menojen leikkauksia sen sijaan, että ne olisivat investoineet toimenpiteisiin, joiden tavoitteena on talouden elvyttäminen.

Heti kriisin puhjetessa EU koordinoi Euroopan talouden elvytyspaketin elpymisen edistämiseksi. Se sovelsi valtiontukijärjestelmää joustavasti mutta päättäväisesti, jotta vältettäisiin kilpailun vääristyminen, ja vaati samalla pankkeja toteuttamaan rakenneuudistuksia ja poistamaan heikkoudet liiketoimintamalleistaan. Kiireellisten toimenpiteiden ensimmäisen aallon jälkeen komissio käynnisti uudistusohjelman, jolla pyrittiin ratkaisemaan rahoitusalan rakenteellisempia ongelmia selkeällä, kattavalla ja johdonmukaisella toimenpideohjelmalla, jolle on asetettu aikataulu ja päättymispäivä[1]. Kyseinen ohjelma on yhteydessä komission yleiseen kasvua ja työllisyyttä edistävään strategiaan, sillä rahoitusalan vakaus on selvästi yksi vuotuisen kasvuselvityksen[2] keskeisiä tavoitteita. Tämän lisäksi komissio käynnisti myöhemmin lainsäädäntöaloitteita rahoitusalan sääntely-ympäristön muuttamiseksi. Niillä pyritään ennen kaikkea suuntaamaan ala uudelleen perustehtäväänsä, joka on yritysten ja kotitalouksien rahoitustarpeiden täyttäminen.

Kuinka valtiontukipolitiikalla edistetään rahoitusmarkkinoiden vakautta

EU:n valtiontukisäännöt ovat edelleen ainutlaatuinen koordinointiväline EU:n tasolla

Julkisen talouden velkakriisin paheneminen kesän aikana johti siihen, että jäsenvaltiot ja komissio sopivat toimenpidepaketista pankkien pääomapohjan vahvistamiseksi ja niiden velkojen takaamiseksi (pankkipaketti)[3]. Komissio jatkoi 1. joulukuuta rahoitusalan kriisitoimenpiteitä ja selvensi ja päivitti hinnoittelua koskevia sääntöjä ja muita ehtoja[4]. Tilanteen vakiinnuttua laaditaan pysyvämmät pankkeja koskevat valtiontukisäännöt.

Kriisin alusta 31. päivään joulukuuta 2011 ulottuvalla ajanjaksolla eurooppalaisten pankkien pelastamiseen ja rakenneuudistukseen on myönnetty valtiontukea 1,6 biljoonaa euroa. Komissio on antanut 39 rakenneuudistusta koskevaa päätöstä, ja se valvoo niihin liittyvien rakenneuudistussuunnitelmien tehokasta täytäntöönpanoa. Rakenneuudistus on edelleen käynnissä 24 pankin tapauksessa. Komissio on myös hyväksynyt 20 jäsenvaltion kansallisia ohjelmia, joissa käytetään useita kriisimääräyksissä vahvistetuista välineistä. Niihin sisältyvät pääomasijoitukset, tuki arvoltaan alentuneiden omaisuuserien myyntiin ja takaukset.

Lokakuussa Ecofin-neuvosto totesi, että EU:n valtiontukisääntöjen olisi jatkossakin oltava ainoa EU:n tason koordinointiväline ja että – lyhyellä/keskipitkällä aikavälillä – ei tarvita uusia sääntöjä. Komissio on käyttänyt valtiontukivälinettä tavalla, joka on edistänyt pankkien rakenneuudistusta mutta säilyttänyt samalla tasavertaiset toimintaedellytykset markkinoilla. Pankeille kriisin johdosta myönnettävää valtiontukea koskevilla säännöillä on kolme tavoitetta: rahoitusmarkkinoiden vakauden turvaaminen, sisämarkkinoiden säilyttäminen ja tuensaajien pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen rakenneuudistuksella. Pankkeja kehotettiin luopumaan kestämättömistä liiketoimintamalleista, jotka perustuvat liialliseen velkavivun käyttöön ja liialliseen riippuvuuteen lyhytaikaisesta tukkurahoituksesta, ja kannustettiin keskittymään jälleen ydinliiketoimintaansa. Komissio on ainoa toimielin, joka nimenomaisesti asettaa vastuunjakoa koskevia ehtoja pankkien pelastamiselle, ja auttaa siten rajoittamaan moraalikatoa tulevaisuudessa.

Vastauksena Euroopan parlamentin pyyntöön[5] komissio laati valmisteluasiakirjan, jossa selitetään, miten komission valtiontukipolitiikalla on vastattu finanssi- ja talouskriisiin[6].

Vuonna 2011 komissio jatkoi vaikeuksiin joutuneita pankkeja koskevan lähestymistapansa soveltamista antamalla useita merkittäviä valtiontukipäätöksiä. Vaikeuksissa oleva irlantilainen luotonantaja Anglo Irish Bank [7] on hyvä esimerkki. Komissio hyväksyi Irlannin viranomaisten toimittaman suunnitelman, jonka mukaan Anglo Irish Bank -pankki ja Irish Nationwide Building Society -asuntolainarahasto lopetetaan yhdessä kymmenen vuoden kuluessa. Pitkään vaikeuksissa ollut saksalainen pankki Landesbank WestLB [8] on toinen hyvä esimerkki. WestLB on tarkoitus jakaa osiin; jäljellä olevat varat ja velat siirretään roskapankkiin odottamaan likvidointia. WestLB lopettaa viimeistään 30. kesäkuuta 2012 pankkitoimintansa ja tarjoaa vastedes ainoastaan omaisuudenhoitopalveluja. Vain pieni osa WestLB:n kaikkein varovaisimpia liiketoimintoja – palvelut, joita se tarjoaa pienille paikallisille säästöpankeille – säilyy markkinoilla, mutta ne siirretään pankille Landesbank Hessen-Thüringen (Helaba).

Pitkälti valtiontuen ansiosta selviytyneiden pankkien voidaan sallia pysyvän markkinoilla, jos niiden toiminnoista osan kannattavuuden palautumiseen on realistiset näkymät, edellyttäen, että ne pienentävät tuntuvasti kokoaan ja muuttavat merkittävästi liiketoimintamalliaan keskittyäkseen ainoastaan kannattavaan toimintaan. Hyvä esimerkki tästä lähestymistavasta on hyväksynnän antaminen saksalaisen Hypo Real Estate -pankin[9] rakenneuudistukselle. Kyseinen pankki pienentää tasettaan 15 prosenttiin kriisiä edeltävästä taseestaan ja lopettaa useita liiketoiminta-aloja. Komissio hyväksyi myös rakenneuudistustuen toiselle saksalaiselle pankille, HSH Nordbankille [10], koska pankki sitoutui pienentämään tasettaan 61 prosenttia kriisiä edeltäneeseen tasoon verrattuna lopettamalla tietyt liiketoiminta-alat. Komissio on soveltanut tätä lähestymistapaa myös useissa pienempiä pankkeja koskevissa asioissa. Esimerkiksi tanskalaisesta Eik Bank -pankista[11] osa siirrettiin selvitystilaan asetettuun roskapankkiin, kun taas hyvät osat pankista myytiin tarjouskilpailumenettelyn kautta. Samaa linjaa noudatettiin itävaltalaista Kommunalkredit -pankkia[12] koskevassa asiassa, jossa oli kyse pankin kansallistamisesta pelastustoimenpiteenä. Pankin liiketoiminta jaettiin ei-strategisiin toimintoihin (jotka lopetetaan) ja strategisiin toimintoihin (osuus noin 40 prosenttia taseesta), jotka yksityistetään uudelleen.

ABN AMRO -pankkia[13] koskevassa asiassa valtiontuen tarve johtui pääasiassa toimintojen erottamisesta: alankomaalaiset pankkitoiminnot irrotettiin heikosta Fortis-konsernista ja aiemmin olemassa olleesta ABN Amro -konsernista. Näille kahdelle liiketoimintayksikölle jäi liian vähän pääomaa kriisistä selviämiseksi ja sulautumansa rahoittamiseksi. Komissio otti huomioon, että pankki ei tarvinnut tukea pääasiassa huonon hallinnon tai liiallisen riskinoton vuoksi, ja sen takia se pyysi ainoastaan toimintalinjoihin liittyviä suojatoimia (eli se ei vaatinut pankin liiketoimintojen myyntiä).

Ohjelmamaiden erityistilanne

Kilpailupolitiikka edistää rahoitusmarkkinoiden vakautta ja sopeutusohjelmiin liittyviä rakenneuudistuksia

Kriisi on johtanut merkittävään taloudelliseen epätasapainoon useimmissa jäsenvaltioissa, ja vuodesta 2010 alkaen joillakin jäsenvaltioilla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin pyytää ulkopuolista apua Euroopan komissiolta ja Kansainväliseltä valuuttarahastolta (IMF). Rahoitusmarkkinoiden vakaus on todellakin erittäin tärkeää Euroopan unionille, sillä kolme näistä jäsenvaltioista (Kreikka, Irlanti ja Portugali) kuuluu myös euroalueeseen. Näihin niin sanottuihin ”ohjelmamaihin” sovelletaan taloudellisia sopeutusohjelmia. Ohjelmissa asetetaan suuri määrä erilaisia ehtoja, joihin saattaa kuulua rahoitusalan rakenneuudistus sekä tarve toteuttaa rakenneuudistuksia talouden muilla sektoreilla, hallinnossa ja oikeuslaitoksessa[14]. Rakenteellisella puolella ohjelmiin voi sisältyä muun muassa valtion omistamien yritysten yksityistäminen ja/tai rakenneuudistus. Tällaisiin toimenpiteisiin voi sisältyä valtiontukea koskevia ongelmia, jotka komission on käsiteltävä viipymättä, jotta ohjelmat voidaan panna tuloksekkaasti täytäntöön. Yksityistämistavoitteet ovat erityisen tärkeitä Kreikan, Portugalin ja Romanian tapauksessa. Kyseisten jäsenvaltioiden ohjelmien tarkoituksena on myös tehdä kilpailuoikeuden täytäntöönpanojärjestelmästä mahdollisimman tehokas, ja niiden kansalliset kilpailuviranomaiset pyytävät lisää toimivaltuuksia ja (henkilö)resursseja.

Komissio on yhdessä IMF:n ja Euroopan keskuspankin (EKP) kanssa ollut tiiviisti mukana ohjelmamaiden rahoitusalan rakenneuudistuksessa, jotta varmistetaan, että kyseessä olevien instituutioiden vaikeassa makrotaloudellisessa ympäristössä elossa pitämisen edellyttämä massiivinen tuki ei aiheuta kohtuutonta kilpailun vääristymistä. Komissio on hyväksynyt näiden kolmen euroalueen maan voimassa olevien pankkitakauksia ja pääomapohjan vahvistamista koskevien ohjelmien voimassaolon jatkamisen. Komissio tarkistaa, että valtiontuki rajoittuu tarvittavaan vähimmäismäärään ja että moraalikato on otettu asianmukaisesti huomioon, erityisesti vaatimalla, että pankit maksavat korvauksen saamastaan tuesta ja lopulta maksavat tuen takaisin, ja lisäksi vaatimalla, että ne osallistuvat rakenneuudistukseen ja toteuttavat toimenpiteitä tuen aiheuttaman kilpailun vääristymisen korjaamiseksi.

Kreikassa tilanne on hyvin monimutkainen. Pankkiala kärsii syvästä taantumasta ja valtion joukkovelkakirjojen suuresta määrästä. Niiden pankkien rakenneuudistus, jotka ovat saaneet valtiontukea vuodesta 2009 alkaen, jatkuu tässä hyvin vaikeassa tilanteessa. Kreikan maatalouspankin (ATE) rakenneuudistussuunnitelma hyväksyttiin 23. toukokuuta. Syyskuussa toteutettiin arvonalennuksia, jotka olivat seurausta siitä, että ATE oli mukana yksityisen sektorin osallistumisessa rakenneuudistukseen, josta päätettiin heinäkuussa 2011. Arvonalennusten seurauksena ATE tarvitsi valtiolta lisää pääomaa. Tämä pääomankorotus edellyttää päivitetyn rakenneuudistussuunnitelman toimittamista komissiolle. Eurooppa-neuvoston 27. lokakuuta antama päätös, jolla lisätään yksityisen sektorin rahoitusosuutta Kreikan pelastamisessa nostamalla Kreikan joukkovelkakirjojen osuus 21 prosentista 50 prosenttiin, vaikuttaa merkittävästi Kreikan pankkeihin siinä suhteessa, kuinka paljon niillä on valtion joukkovelkakirjoja. Seurauksena olevien pääomatarpeiden täyttämiseksi toisessa Kreikkaa koskevassa ohjelmassa, josta päätettiin samana päivänä, lisätään huomattavasti vaikeuksissa olevien pankkien tukemiseen osoitettuja määrärahoja, joiden käyttöä komissio tutkii.

Kreikasta poiketen Irlannin velkakriisi johtuu siitä, että pankeille syntyi valtavia tappioita kiinteistökuplan puhjettua. Euroopan komission, IMF:n ja EKP:n 28. marraskuuta 2010 hyväksymän ohjelman määrärahat ovat yhteensä 85 miljardia euroa, josta 35 miljardia euroa on varattu rahoitusalalle. Ohjelman sisältämien pääomapohjan vahvistamista, rakenneuudistuksia ja velkavivun purkamista koskevien tavoitteiden täyttämisessä on edistytty paljon. Pääomapohjan vahvistamisen osalta viranomaiset ovat tehneet kattavan analyysin neljän jäljellä olevan pankin (BOI, AIB/EBS ja IL&P) pääomavaatimuksista vuoden 2011 vakavaraisuustarkastelun (Prudential Capital Adequacy Review, PCAR) kautta. Tähän tarkasteluun sisältyi riippumattomien ulkopuolisten neuvonantajien tekemä analyysi odotetuista luottotappioista. Se kattaa lainoista odotettavissa olevat tappiot ja kustannukset, joita aiheutuu velkavivun purkamisesta. Velkavivun purkaminen on välttämätöntä, jotta pankkeja voidaan pienentää kestävään kokoon ja vähentää niiden riippuvuutta keskuspankin rahoituksesta. Irlannin viranomaiset vahvistivat pankkien pääomapohjan ohjelmassa vahvistettuun määräpäivään eli 31. heinäkuuta mennessä. Ne käyttivät huomattavasti vähemmän kuin alun perin oli tarkoitus, koska pankit toteuttivat velkojen hallintaa koskevia toimia ja yksityinen sektori osallistui BOI-pankin pääoman hankintaan. Heinäkuussa Irlannin viranomaiset esittivät pankkien rakenneuudistussuunnitelmat, joihin sisältyivät viranomaisten velkavivun purkamistavoitteet ja muut toimet. BOI-pankkia koskeva suunnitelma hyväksyttiin valtiontukisääntöjen nojalla 20. joulukuuta, kun taas toiset suunnitelmat ovat parhaillaan arvioitavina.

Toukokuussa Ecofin-neuvosto ja IMF:n johtokunta hyväksyivät 78 miljardin euron tukipaketin Portugalille. Jotta lisättäisiin luottamusta rahoitusalaan, ohjelmassa edellytetään, että pankit purkavat velkavipua asianmukaisella tavalla ja saavuttavat entistä korkeampia pääoma-asteita. Laadittiin uusi pääomapohjan vahvistamista koskeva ohjelma, jonka määrärahat oli korotettu 12 miljardiin euroon (3 miljardista eurosta). Pääomatukea saavien pankkien on toimitettava Euroopan komissiolle rakenneuudistussuunnitelma valtiontukisääntöjen mukaisesti. BPN:lle (Banco Português de Negócios), joka kansallistettiin marraskuussa 2008, myönnetystä tuesta aloitettiin muodollinen valtiontukimenettely. Muodollinen päätös on tarkoitus antaa keväällä 2012.

Kuinka kilpailuoikeuden täytäntöönpano edistää tervettä kilpailua ja rahoitusmarkkinoiden läpinäkyvyyttä

Eurooppa tarvitsee läpinäkyvät, avoimet ja innovatiiviset rahoitusmarkkinat

Rahoitusmarkkinat, kuten muutkin markkinat, toimivat tehokkaammin, kun ne ovat avoimet ja niillä on kilpailua. Juuri tähän komissio pyrkii kilpailuoikeudellisilla tutkimuksilla, joita se tekee OTC-johdannaisten markkinoilla, maksupalvelualalla ja kaupankäyntiä koskevien tietojen ja taloudellisten tietojen jakelun markkinoilla.

OTC-johdannaiset ja luottoriskinvaihtosopimukset

Viimeaikaisen finanssikriisin aikana ilmeni, että OTC-johdannaisten ja rahoitusinstrumenttien kauppa ei ole riittävän avointa. Kriisistä saatujen kokemusten perusteella Pittsburghissa vuonna 2009 järjestetyssä G20-kokouksessa sovittiin, että on tarpeen parantaa vähemmän säänneltyjen markkinoiden avoimuutta ja valvontaa painottaen erityisesti OTC-johdannaisia. Sen vuoksi komissio ehdotti vuonna 2010 luottoriskinvaihtosopimusten (credit default swap, CDS[15]) ja muiden OTC-johdannaisten sääntelyn parantamista Euroopan markkinarakenneasetuksen[16] kautta. Lisäksi komissio ehdotti lokakuussa 2011 rahoitusmarkkinadirektiivin (MiFID) tarkistamista OTC-markkinoiden avoimuuden lisäämiseksi entisestään[17].

Käynnissä olevat kilpailuoikeudelliset tutkimukset, jotka koskevat luottoriskinvaihtosopimuksia ja euriborkorkoa

Kilpailupolitiikka tukee tämän alan lainsäädäntöaloitteita. Avoimuuden puute markkinoilla voi hyödyttää tiettyjä markkinatoimijoita, joilla näin ollen on kannustin säilyttää se. Tästä aiheutuu haittaa uusille markkinatulokkaille ja loppukuluttajille. Yleisellä tasolla taloudelliset tiedot ovat ensiarvoisen tärkeitä rahoitusmarkkinoille, ja ne ovat alttiita salaisen yhteistyön tai väärinkäytön riskille, joten kilpailuviranomaisten erityinen valppaus on perusteltua.

Komissio aloitti vuonna 2011 kaksi tutkimusta, jotka koskevat kilpailunvastaista yhteistyötä ja/tai määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, johon investointipankit ovat mahdollisesti syyllistyneet luottoriskinvaihtosopimuksia koskevien tietojen ja niiden selvityspalvelujen markkinoilla[18]. Ensimmäinen asia koskee 16:ta investointipankkia ja Markitia, joka on rahoitustietojen johtava tarjoaja CDS-markkinoilla. Komissio tutkii, ovatko osapuolet tehneet salaista yhteistyötä ja/tai mahdollisesti käyttäneet väärin määräävää asemaansa hallitakseen luottoriskinvaihtosopimuksia koskevia taloudellisia tietoja. Toinen tapaus koskee yhdeksää jälleenmyyjäpankkia ja yhtiötä ICE Clear Europe, joka on luottoriskinvaihtosopimusten johtava selvitysyhtiö. Komissio tutkii erityisesti, onko ICE:n kyseisille yhdeksälle pankille myöntämillä erikoistariffeilla sellainen vaikutus, joka sitoo ne ICE-järjestelmään kilpailevien selvitysjärjestelmien kustannuksella.

Lisäksi komissio teki lokakuussa yllätystarkastuksia lukuisissa euriborkorkoon liittyvien rahoitusjohdannaisten alalla toimivissa yrityksissä useissa jäsenvaltioissa, koska se epäilee kyseisten yritysten mahdollisesti rikkoneen EU:n kilpailusääntöjä.

Komission kilpailunrajoitusten alalla harjoittama toiminta ja sääntelytoimenpiteet täydentävät toisiaan, sillä niillä pyritään varmistamaan turvalliset, vakaat ja tehokkaat rahoitusmarkkinat.

Yhtenäinen euromaksualue (SEPA)

Saumattomat, tehokkaat ja innovatiiviset maksunvälitysmarkkinat ovat avainasemassa hyvin toimivien sisämarkkinoiden ja taloudellisen yhdentymisen kannalta. Yhtenäinen euromaksualue on erinomainen esimerkki siitä, kuinka itsesääntely, sääntely ja kilpailuoikeuden soveltaminen voivat toimia ja kuinka niiden olisi toimittava yhdessä avointen, tehokkaiden ja innovatiivisten markkinarakenteiden luomiseksi. Tämä monihaarainen lähestymistapa osoittautui hyvin onnistuneeksi, kun vuonna 2010 hyväksyttiin komission ehdotus asetukseksi, jolla edistetään siirtymistä nykyisistä kansallisista järjestelmistä uusiin yleiseurooppalaisiin SEPA-tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin.

Ehdotetussa asetuksessa käsitellään myös SEPA-suoraveloitusmallin rahoittamisen edellyttämiä siirtohintoja, sillä alalla tarvitaan suurempaa selkeyttä ja ennustettavuutta tällaisten kollektiivisten sopimusten lainmukaisuudesta. Siirtohintoja koskevalla komission ehdotuksella pyritään ennen kaikkea varmistamaan tasapuoliset toimintaedellytykset maksupalvelun tarjoajille, luomaan tilisiirtojen ja suoraveloitusten sisämarkkinat, edistämään siirtymistä SEPA-suoraveloituksiin ja takaamaan tehokkaat suoraveloituspalvelut. Euroopan parlamentti hyväksyi asetuksen täysistunnossaan 14. helmikuuta 2012 (sen jälkeen kun talous- ja raha-asioiden valiokunta oli antanut mietinnön[19]) ja neuvosto 28. helmikuuta. Se tulee voimaan julkaisemisen jälkeen vuoden 2012 toisella neljänneksellä.

Sähköisten maksujen standardointi

Näiden sääntelyaloitteiden ohella komissio pyrkii poistamaan markkinoille tulijoiden ja innovoinnin tiellä olevia esteitä tutkimalla kilpailunrajoituksia. Sen tavoitteena on edistää tehokkaita yleiseurooppalaisia maksujärjestelmiä, jotka pienentäisivät maksutapahtumista aiheutuvia kustannuksia, luoda innovatiivisia maksumenetelmiä ja viime kädessä helpottaa kauppaa kaikkialla EU:ssa. Se aloitti syyskuussa 2011 tutkimuksen Euroopan maksuneuvoston (EPC) toteuttamasta internetin kautta suoritettavien maksujen (sähköisten maksujen) standardointiprosessista[20]. Tutkimuksessa keskitytään erityisesti siihen, rajoittaako standardointiprosessi markkinoille pääsyä tai innovointia esimerkiksi sulkemalla markkinoilta uudet tulokkaat ja sellaiset maksupalvelujen tarjoajat, jotka eivät ole pankin määräysvallassa.

Rahoituspalvelutietojen ala

Tehokkaat rahoitusmarkkinat ovat riippuvaiset tiedonsaannista ja siitä, että rahoitusinstrumenttien hintaa ja rakennetta koskevia laadukkaita markkinatietoja on saatavilla oikeaan aikaan. Rahoitustietojen tarjonnan markkinoille on usein ominaista voimakas keskittyminen. Tämä tarkoittaa sitä, että suurilla maailmanlaajuisilla rahoituslaitoksilla ja tietopalvelujen tarjoajilla on huomattavasti markkinavoimaa. Standardointi tällaisilla markkinoilla voi myös johtaa siihen, että markkinoille kehittyy tosiasiallisesti standardituotteet, -palvelut, -rahoitustunnisteet ja -indeksit. Komissio tutkii parhaillaan useita tämän alan kysymyksiä (mukaan lukien tietojen tai palvelujen saatavuus, standardien laadinta, teollis- ja tekijänoikeudet ja eri tuotteiden tai palvelujen yhteentoimivuus).

ISIN-tunnuksia koskevat oikeudellisesti sitovat sitoumukset

ISIN-tunnukset (arvo-osuuden yksilöintitunnukset) ovat 12 merkistä muodostuvia aakkosnumeerisia tunnuksia, joita käytetään arvopapereiden yksilöimiseksi yhdenmukaisesti kaupankäynnissä ja selvityksessä. Ne eivät sisällä rahoitusvälineitä luonnehtivia tietoja. Komissio käynnisti tutkimuksen, koska Standard & Poor's (S&P) veloitti ISIN-tietueiden käytöstä lisenssimaksun. Se määräsi 15. marraskuuta, että S&P:n tarjoamat sitoumukset ovat sitovia viiden vuoden ajan. Näillä sitoumuksilla on kaksi vaikutusta: ensinnäkin välillisten loppukäyttäjien ei enää tarvitse maksaa S&P:lle lisenssimaksuja ISIN-tietueiden käytöstä; toiseksi S&P tarjoaa myös uuden palvelun, joka koostuu vain ISIN-tietueista. Uuden palvelun tarjoamisesta tietopalvelujen tarjoajille ja suorille loppukäyttäjille peritään vuodessa 15 000 Yhdysvaltain dollaria.

Luottoluokituslaitokset

Luottoluokituslaitokset ovat yrityksiä, jotka antavat luottoluokituksia tietynlaisten velkasitoumusten (kuten valtion velkasitoumusten) liikkeeseenlaskijoille ja itse velkainstrumenteille (toisin sanoen valtion velalle). Näitä luokituksia käyttävät sijoittajat, liikkeeseenlaskijat, investointipankit, välittäjät ja hallitukset. Luokituksista on tullut tärkeitä parametreja arvioitaessa sijoitukseen liittyviä riskejä.

Finanssikriisi on nostanut esille huolenaiheita, jotka liittyvät luottoluokituslaitosten markkinoihin ja tiettyjen alalla toimivien yritysten toimintatapoihin. Marraskuussa komissio ehdotti luottoluokituslaitoksia koskevaan nykyiseen asetukseen[21] muutoksia, jotka koskevat luokitusten liiallista käyttöä, eturistiriitoja, markkinoiden rakennetta ja luottoluokituslaitosten vastuullisuutta. Lisäksi komissio valvoo edelleen kilpailutilannetta luottoluokituslaitosten markkinoilla, jotka ovat rakenteeltaan oligopolistiset ja joilla on suuret markkinoille tulon esteet. Viitteitä kilpailunvastaisista käytännöistä näillä markkinoilla ei tähän mennessä ole löydetty.

Kuinka yrityskeskittymiä koskevat EU:n säännöt edistävät oikeudenmukaista kilpailua rahoitusmarkkinoilla

Turvallisesti, tehokkaasti ja kilpailukykyisesti toimivat kaupankäynti-infrastruktuurit ja kaupan jälkeiset infrastruktuurit käteisvaroille ja johdannaisille ovat olennainen osa nykyaikaisia ja dynaamisia pääomamarkkinoita, joiden ansiosta yritykset ja sijoittajat voivat pysyä kilpailukykyisinä Euroopan ja maailmanlaajuisella tasolla. Koska arvopaperipörssit ovat keskeisiä toimijoita pääomamarkkinoilla, niiden välinen kilpailu on äärimmäisen tärkeää.

Eurooppalaisten johdannaispörssien välinen kilpailu

Deutsche Börse (muun muassa Frankfurtin arvopaperipörssin omistaja) ja NYSE Euronext (muun muassa New Yorkin, Pariisin, Brysselin, Amsterdamin ja Lissabonin pörssien omistaja) ilmoittivat 29. kesäkuuta virallisesti komissiolle ehdotetusta sulautumastaan EU:n sulautuma-asetuksen nojalla[22]. Toimenpide olisi yhdistänyt kaksi johtavaa eurooppalaista pörssiä, jotka toimivat rahoitusinstrumenttien kaupankäynnin ja selvitys- ja toimituspalvelujen kaikilla aloilla (sekä käteisinstrumentit että johdannaisinstrumentit). Alustavan markkinatutkimuksen jälkeen komissio aloitti perusteellisen tutkimuksen, jossa se keskittyi erityisesti johdannaisilla käytävään kauppaan, koska yrityskauppa olisi yhdistänyt eurooppalaisten johdannaisten[23] kaksi suurinta johdannaispörssiä. Komissio totesi, että sulautuma olisi johtanut lähes monopoliasemaan pörssilistattujen eurooppalaisten johdannaisten alalla, mikä puolestaan olisi vähentänyt mahdollisuuksia vapaaseen kilpailuun tai innovointiin. Tämä olisi vaikuttanut asiakkaisiin, joita ovat muun muassa eläkerahastot, keskinäiset rahastot ja vähittäispankit sekä ammatilliset välittäjät ja investointipankit. Ilman pääsyä sulautuman tuloksena syntyvän yrityksen laajentuneeseen kaupan jälkeiseen selvitysjärjestelmään (ts. suljetun ”vertikaalisen siilon” tilanteessa) kilpailevien johdannaisjärjestelmien pääsy markkinoille olisi vaikeutunut markkinoilla, joilla on jo ennestään suuret markkinoille pääsyn esteet. Ilmoituksen tehneet osapuolet väittivät, että sulautuma johtaisi merkittäviin tehokkuusetuihin. Tällaiset edut olisivat kuitenkin paljon pienempiä kuin mitä ilmoituksen tehneet osapuolet väittivät, ja ne olisi mahdollista saavuttaa osittain ilman sulautumaa. Missään tapauksessa tehokkuusedut eivät olisi riittävän merkittäviä kompensoimaan asiakkaille sulautumisen vuoksi aiheutuvaa haittaa, ja lähes monopolin syntymisen vuoksi mahdollisia etuja ei myöskään todennäköisesti siirrettäisi täysimääräisesti asiakkaille. Ilmoituksen tehneet osapuolet ehdottivat korjaavia toimenpiteitä komission huolenaiheiden poistamiseksi, mutta ne katsottiin viime kädessä riittämättömiksi.

2. KILPAILUPOLITIIKKA LAAJEMMASSA YHTEYDESSÄ

Edellä kuvatun taloudellisen tilanteen vuoksi suurin osa komission toimista kilpailupolitiikan ja sen täytäntöönpanon alalla vuonna 2011 liittyi kriisin vaikutuksiin rahoitusmarkkinoilla.

Kilpailusääntöjen täytäntöönpanolla ja kilpailun edistämisellä on kuitenkin myös muita pitemmän aikavälin tavoitteita, kuten kuluttajien hyvinvoinnin parantaminen ja EU:n kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn tukeminen älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan Eurooppa 2020 -strategian[24] mukaisesti.

[pic]

Strategiassa vahvistetaan konkreettiset tavoitteet seuraavalle vuosikymmenelle sellaisilla aloilla kuten työllisyys, koulutus, muuttoliike, energian käyttö ja innovointi, sekä luonnonvarojen käytön tehokkuutta koskevia välitavoitteita. Yleisenä tavoitteena on EU:n elvyttäminen finanssikriisin jäljiltä takaisin talouskasvuun. Kilpailu ja vahva kilpailupolitiikka, jonka Euroopan komissio ja jäsenvaltiot suunnittelevat ja jota ne toteuttavat Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa, ovat merkittäviä tekijöitä varmistettaessa, että Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet voidaan saavuttaa, koska kilpailu vaikuttaa suoraan tuottavuuden kasvua edistäviin keskeisiin tekijöihin.

Vakaat puitteet kilpailusääntöjen täytäntöönpanolle

2011 oli tärkeä vuosi myös kilpailulainsäädännön täytäntöönpanoa koskevaan EU:n institutionaaliseen kehykseen liittyvissä oikeusturvakysymyksissä. Sekä Euroopan ihmisoikeustuomioistuin[25] että unionin tuomioistuin[26] vahvistivat, että kilpailuoikeuden täytäntöönpanon institutionaalinen kehys, jonka mukaan komission kaltaisen hallinnollisen elimen päätöksiin sovelletaan kokonaisvaltaista tuomioistuinvalvontaa, varmistaa niiden henkilöiden perusoikeuksien riittävän suojelun, joita kyseiset päätökset koskevat. Komissio on sitoutunut parantamaan tutkintamenettelyjään ja lisäämään avoimuutta entisestään. Tästä on osoituksena vuonna 2011 hyväksytty toimenpidepaketti[27], joka muodostuu 101 ja 102 artiklan mukaisissa menettelyissä sovellettavista käytännesäännöistä[28] (vastaavanlaisia käytännesääntöjä on jo olemassa yrityskeskittymien valvonnan ja valtiontuen alalla), tarkistetuista kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista[29] (kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan roolin ulottaminen tutkintavaiheeseen) sekä taloudellisten todisteiden toimittamista koskevasta valmisteluasiakirjasta[30]. Tämän paketin tarkoituksena on lisätä avoimuutta ja auttaa osapuolia kanssakäymisessä komission ja kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kanssa kilpailunrajoituksia ja yrityskeskittymiä koskevissa tutkimuksissa.

Julkisen palvelun velvoitteista maksettavia korvauksia koskevien sääntöjen parantaminen

Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva uusi paketti[31] luo jäsenvaltioille yksinkertaisemmat, selvemmät ja joustavammat puitteet tukea laadukkaiden julkisten palvelujen tuottamista kansalaisille. Jäsenvaltioilla on pitkälti vapaat kädet määritellä, mitkä palvelut ovat yleishyödyllisiä, mutta komission on varmistettava, että tällaisten palvelujen tuottamiseen myönnetty julkinen rahoitus ei vääristä kohtuuttomasti kilpailua sisämarkkinoilla. Aiemmin ainoastaan sairaalat ja sosiaalinen asuntotuotanto olivat vapautettuja ilmoitusvelvollisuudesta, mutta uudessa paketissa monet muut sosiaalipalvelut vapautetaan velvollisuudesta ilmoittaa komissiolle riippumatta korvauksen määrästä. Palvelujen on täytettävä sosiaalisia tarpeita (joita ovat terveydenhuolto ja pitkäaikaishoito, lastenhoito, pääsy/paluu työmarkkinoille, sosiaalinen asuntotuotanto, heikommassa asemassa olevien hoito ja sosiaalinen osallisuus). Sitä vastoin komissio tutkii tarkemmin muita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, joiden osalta korvaus ylittää 15 miljoonaa euroa vuodessa.

2.1. Kuinka kilpailu lisää kuluttajien hyvinvointia

Vaikeina aikoina jotkut tahot voivat kehottaa perustamaan protektionistisia puolustuslinjoja. Historia on kuitenkin vahvistanut, että kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa ja kilpailun edistämistä ei voida vähentää talouden kriisiaikoina, koska kilpailupuitteiden heikentäminen huonontaisi keskipitkän ja pitkän aikavälin kasvusuuntausta.

Kuluttajat hyötyvät pääsystä avoimille ja kilpailukykyisille markkinoille

Salaisten sopimusten ja määräävän aseman väärinkäytön torjunta kuuluu edelleen komission ensisijaisiin tavoitteisiin. Vuonna 2011 komissio hyväksyi neljä kartellipäätöstä, joista kaksi koski kulutushyödykkeitä (kuluttajille tarkoitetut pesuaineet ja eksoottiset hedelmät). Se määräsi sakkoja yli 614 miljoonaa euroa 14 yritykselle[32]. Kolme näistä neljästä päätöksestä oli sovittelupäätöksiä. Sovittelut ovat tärkeitä, sillä ne nopeuttavat komission menettelyjä, jolloin säästetään niin aikaa kuin resursseja. Ne myös lisäävät ennaltaehkäisevää vaikutusta, joka komission taistelulla kartelleja vastaan on.

Kuluttajat hyötyivät eniten myös kesäkuussa annetusta päätöksestä, joka koski Puolan vakiintunutta teleoperaattoria; se oli tukahduttanut kilpailun kehittymistä Puolan laajakaistamarkkinoilla yli neljä vuoden ajan[33]. Komissio aloitti asian tutkimisen omasta aloitteestaan vuonna 2009 havaittuaan, että laajakaistan levinneisyysaste oli Puolassa yksi Euroopan alhaisimmista, että kuluttajat kärsivät hitaammista yhteyksistä ja että ilmoitettujen nopeuksien kuukausihinnat olivat huomattavasti korkeammat kuin hinnat muissa jäsenvaltioissa (ja kuuluivat OECD:n korkeimpiin).

Lisäksi komissio suojelee kilpailua ja lisää kuluttajien hyvinvointia soveltaessaan yrityskeskittymäpolitiikkaansa. Sen tavoitteena on luoda tasapaino yrityskeskittymän tuomien taloudellisten hyötyjen ja muiden parametrien (kuten hinta, valinnanvara, laatu ja innovointi) välille. Tämä lähestymistapa on osoittautunut tehokkaaksi tietotekniikan alalla, jolla komissio on tarkastellut ja hyväksynyt kilpailijoiden sulautumisia jo ennestään keskittyneillä markkinoilla, kuten kovalevyteollisuuden[34] markkinoilla, ja eräiden yritysten suunnitelmia muuttaa liiketoimintamalliaan (esim. yrityskauppa, jossa siruvalmistaja Intel osti tietoturvayhtiö McAfeen ja jossa hyväksynnän edellytyksenä oli yhteentoimivuuden takaavia sitoumuksia)[35] tai monipuolistaa sijoitussalkkuaan (kuten yrityskauppa, jossa käyttöjärjestelmien alalla toimiva Microsoft hankki omistukseensa internetin ääni- ja videopuhelupalveluja tarjoavan Skypen)[36]. Sen jälkeen kun komissio hyväksyi yhteisyritykset, joilla valmistellaan uusien, vakiintuneiden toimijoiden kanssa kilpailevien nopeiden palvelujen aloittamista Pariisin ja Milanon[37] sekä Wienin ja Salzburgin[38] välisillä reiteillä, kuluttajien odotetaan myös hyötyvän suuremmasta valikoimasta ja paremmista hinnoista matkustaessaan junalla tietyillä Euroopan reiteillä.

Kuluttajien hyvinvoinnin parantaminen: elintarvikeala käytännön esimerkkinä

Nousevat ja epävakaat elintarvikkeiden hinnat saattavat vaikuttaa haitallisesti Euroopan talouteen

Elintarvikealalla kansalaiset kohtaavat markkinarealiteetin päivittäin, ja sen vuoksi alaa voidaankin käyttää hyvänä esimerkkinä siitä, kuinka kilpailusääntöjen täytäntöönpanolla ja kilpailun edistämisellä voidaan parantaa kuluttajien hyvinvointia. Elintarvikkeet muodostavat suuren osan kansalaisten budjeteista. Niiden osuus kotitalouksien kokonaismenoista oli EU:ssa keskimäärin noin 14,1 prosenttia vuonna 2011[39].

Elintarvikeketju yhdistää Euroopan talouden kolme tärkeää alaa: 1) maataloustuotannon; 2) elintarvikkeiden jalostuksen; ja 3) jakelun (tukku- ja vähittäismyynti). Niillä on merkittävä rooli Euroopan taloudellisessa, yhteiskunnallisessa ja poliittisessa elämässä ja ne vaikuttavat merkittävästi EU:n lisäarvoon, kauppaan ja työllisyyteen, erityisesti maaseutualueilla[40]. Noin vuoden 2007 puolivälistä elintarvikkeiden hinnat nousivat huomattavasti kaikilla toimitusketjun tasoilla, ja elintarvikkeiden kuluttajahinnoista on tullut merkittävä kokonaisinflaatioon vaikuttava tekijä[41]. Samaan aikaan myös hintojen, erityisesti elintarvikkeiden tuottajahintojen, epävakaus on lisääntynyt.

Komissio on toteuttanut toimenpiteitä useilla rintamilla

Nousevat ja epävakaat elintarvikehinnat ovat lisänneet päättäjien ja sääntelyviranomaisten tietoisuutta mahdollisista ongelmista elintarvikkeiden toimitusketjussa, ja toimenpiteitä on toteutettu niiden ratkaisemiseksi. EU:n tasolla komissio perusti vuonna 2010 elintarvikeketjun toiminnan parantamista käsittelevän korkean tason foorumin, jonka toimeksianto päättyy vuoden 2012 lopussa[42]. Foorumi kokoaa yhteen lukuisia komission aloitteita eri politiikan aloilla. Se on perustanut asiantuntijaryhmiä, jotka keskittyvät elintarvikeketjun eri puoliin. Näistä asiantuntijaryhmistä kolme on erityisen kiinnostavia kilpailupolitiikan näkökulmasta: i) yritysten välisiä (B2B) sopimussuhteita käsittelevä ryhmä; ii) elintarvikehintojen seurantavälinettä kehittävä asiantuntijaryhmä; ja iii) elintarviketeollisuuden kilpailukykyä käsittelevä ryhmä.

Esimerkiksi yritysten välisiä sopimuskäytäntöjä käsittelevä ryhmä tarkastelee epätasaiseen neuvotteluvoimaan elintarvikeketjussa liittyviä ongelmia, jotka nostetaan usein esiin kilpailulainsäädännön täytäntöönpanon yhteydessä. Tässä ryhmässä sidosryhmät ovat sopineet yhteisistä periaatteista, joiden mukaan kaupallisia suhteita elintarvikealalla ohjaa oikeudenmukaisuus. Ne ovat myös vahvistaneet esimerkkejä oikeudenmukaisista ja epäoikeudenmukaisista kauppatavoista, jotka eivät kuulu EU:n kilpailulainsäädännön piiriin. Ryhmä jatkaa edelleen työtään.

Komission vuonna 2011 esittämillä yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) ja yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksilla on myös merkittäviä kilpailuvaikutuksia näillä aloilla[43]. Erityisesti YMP:n säännöt vaikuttavat merkittävästi elintarvikeketjun alkupäässä. Vaikka SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklaa sovelletaan maataloustuotteisiin, YMP-ehdotuksessa säilytetään joitakin poikkeuksia SEUT-sopimuksen 101 artiklasta huolimatta siitä, että yleisenä tavoitteena on lisätä YMP:n markkinasuuntautuneisuutta.

Myös epätasaista neuvotteluvoimaa on käsitelty YMP:n uudistusta koskevissa neuvotteluissa, sillä monet sidosryhmät ovat tähdentäneet, että elintarvikealan alkutuotteiden tuottajilla ei ole neuvotteluvoimaa, koska maatalousala on pirstoutunut voimakkaasti verrattuna muihin elintarvikeketjun tasoihin. Tämä näkemys on tuotu esille myös viimeaikaisissa Euroopan parlamentin raporteissa YMP:n uudistuksesta[44]. Puutteellisen neuvotteluvoiman korjaamiseksi YMP-ehdotuksella pyritään vahvistamaan tuottajaorganisaatioiden roolia kaikilla maataloustuotannon aloilla. Koska tuottajaorganisaatioiden jäsenet ovat riippumattomia maataloustuottajia ja niiden tuotanto on integroitu eriasteisesti tuottajaorganisaatioihin, on kuitenkin välttämätöntä varmistaa, että tuottajaorganisaatiot toimivat kilpailua edistävällä tavalla.

Kilpailuviranomaiset varmistavat, että elintarvikemarkkinat toimivat hyvin kuluttajien kannalta …

Elintarvikkeiden korkeat hinnat johtuvat useista kilpailupolitiikan soveltamisalan ulkopuolisista tekijöistä. Viimeaikaiset hinnankorotukset johtuvat pääasiassa hyödykkeiden nousevista hinnoista, jotka siirretään eteenpäin elintarvikeketjussa, mikä johtaa kuluttajahintojen nousuun. Kilpailulainsäädännöllä on kuitenkin tärkeä rooli varmistettaessa, että elintarvikemarkkinat toimivat hyvin kuluttajien kannalta. Monet kansalliset kilpailuviranomaiset EU:ssa ovatkin tehneet viime vuosina elintarvikealaa koskevia tutkimuksia selventääkseen, kuinka nämä markkinat toimivat, tai määrittääkseen mahdolliset ongelmat ja ehdottaakseen niihin ratkaisuja.

Vähittäiskaupan tasolla elintarvikemarkkinat ovat usein kansalliset tai alueelliset. Kansalliset kilpailuviranomaiset ovat avainasemassa sovellettaessa kilpailulainsäädäntöä tällä alalla. Kilpailun pääosasto on tehnyt tiivistä yhteistyötä kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston puitteissa. Yhteistyön tavoitteena on kehittää johdonmukainen ja yhteinen lähestymistapa ja varmistaa, että elintarvikemarkkinat pysyvät kilpailukykyisinä ja toimivat tehokkaasti. Yksi tämän yhteistyön tuloksista on Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston raportti, jossa käsitellään merkittävimpiä Euroopan kilpailuviranomaisten viimeisten kahdeksan vuoden aikana toteuttamia toimia kilpailulainsäädännön täytäntöönpanon, kilpailun edistämisen ja markkinoiden seurannan alalla[45]. Raportin luonnos osoittaa, kuinka vaikuttavaa työtä kansalliset kilpailuviranomaiset ovat tehneet tällä alalla: ne ovat käsitelleet noin 170 kilpailunrajoitusasiaa ja 1 300 yrityskeskittymää ja toteuttaneet noin 100 markkinoiden seurantatoimea (joihin sisältyy alakohtaisia tutkimuksia, markkinatutkimuksia ja kilpailunedistämislausuntoja). Asiat ja seurantatoimet kattoivat monenlaisia tuotteita ja aloja kaikilla toimitusketjun tasoilla.

Raportin mukaan kilpailunrajoitusasiat koskivat useimmiten viljatuotteita, maitotuotteita ja yhtä useiden tuotteiden ryhmää. Tärkeimmät kilpailuongelmat liittyivät kartellitoimintaan, mutta niihin sisältyi myös vertikaalisia rajoituksia ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä. Markkinoiden seurantatoimien päätarkoituksena on ollut ymmärtää paremmin elintarvikemarkkinoiden toimintaa, esimerkiksi sitä, millä tavoin hinnat siirretään toimitusketjun eri tasoille. Kansalliset kilpailuviranomaiset ovat näiden toimien seurauksena esittäneet useita suosituksia, joilla parannetaan kilpailua merkityksellisillä markkinoilla. Muutamat niistä ovat myös vahvistaneet periaatteita, jotka koskevat jälleenmyyjien ja tavarantoimittajien välisiä sopimussuhteita.

Kansallisten kilpailuviranomaisten ohella myös komissio on pannut kilpailusääntöjä täytäntöön elintarvikealalla, erityisesti tutkimalla laittomia kartelleja ja määräämällä niistä sakkoja sekä myös yrityskeskittymien valvonnan kautta. Esimerkiksi lokakuussa komissio teki päätöksen, jossa se katsoi, että Chiquita- ja Pacific Fruit-konsernit olivat osallistuneet hintakartelliin, jossa oli kyse niiden banaanien myynnistä Etelä-Euroopassa[46]. Yritykset olivat vahvistaneet viikoittaiset myyntihinnat, ja ne vaihtoivat tuotemerkkejään koskevia hintatietoja.

… ja että yhdentyminen ei aiheuta vahinkoa kilpailulle

Elintarvikealalla on käynnissä globalisoitumis- ja yhdentymisprosessi, josta on osoituksena komission vuonna 2011 käsittelemien yrityskeskittymäilmoitusten määrä[47]. Erityisesti yhdentymistä voidaan havaita maitoalalla, jolla komissio hyväksyi kolme ehdotettua yrityskeskittymää[48]. Yrityskaupasta, jossa Arla hankkii omistukseensa Allgäulandin, komissio aloitti perusteellisen tutkimuksen, mutta päätti lopulta, että ilmoituksen tehneen osapuolen tarjoama sitoumus ei ollut tarpeen; näin ollen ehdotettu kauppa hyväksyttiin ilman ehtoja. Myös appelsiinimehualan[49] ja sokeriteollisuuden alan yrityskeskittymiä tutkittiin vuonna 2011.

Sokerialan käynnissä oleva yhdentymisprosessi

Sokerialan markkinat ovat keskittyneet, ja markkinoille pääsyn esteet ovat suuria. Sokerialan sääntelyn uudistaminen on nopeuttanut markkinoiden dynamiikkaa, minkä johdosta useissa jäsenvaltioissa toimintaa harjoittavien toimijoiden lukumäärä on pienentynyt. Komissio päätti syventää tutkimustaan asiassa, joka koski sokerikauppaa harjoittavan ED&F MAN-yhtiön siirtymistä Südzuckerin määräysvaltaan[50], koska alustavassa tutkimuksessa oli ilmennyt mahdollisia kilpailuongelmia valkoisen sokerin markkinoilla, erityisesti Etelä-Euroopassa; puhdistettavaksi tarkoitetun raa’an ruokosokerin tuonnissa koko Euroopan talousalueella (ETA)[51]; ja melassin markkinoilla, erityisesti Keski-Euroopassa. Komission päätös on odotettavissa huhtikuussa 2012.

2.2. Kuinka kilpailupolitiikalla tuetaan kasvua, työllisyyttä ja kilpailukykyä

Kehittyneissä talouksissa tuotannontekijöiden tuottavuus on talouskasvun tärkein lähde. Viime vuosina on syntynyt laaja yksimielisyys siitä, mitkä tekijät vaikuttavat eniten tuotannontekijöiden kokonaistuottavuuteen: osaamispohjainen innovointi ja talous, joka helpottaa tuotannontekijöiden dynaamista siirtämistä eri toimialojen välillä. Kilpailluilla markkinoilla on parhaat edellytykset sellaisten yritysten syntymiselle, joilla on mahdollisuudet menestyä pitkällä aikavälillä. Vahva kilpailupolitiikka on olennainen osa johdonmukaista ja kokonaisvaltaista politiikkaa, jolla parannetaan Euroopan teollisuuden kilpailukykyä.

Tutkimus, kehitys ja innovointi

Kilpailu vaikuttaa merkittävästi innovointiin ja kokonaistuottavuuteen

Edistämällä teknologiaa ja tuotantomenetelmiä koskevaa innovointia – joko asteittain tai suurin harppauksin – kilpailupolitiikka voi vaikuttaa merkittävästi tuottavuuteen ja kasvuun. Kartellit estävät teollisuudenaloja uudistumasta ja siirtävät toiminnan painopisteen tuoton maksimointiin innovoinnin sijasta. Esimerkki komission toiminnasta tällä alalla on tutkimus, joka koski joidenkin kustantamojen käytäntöä käyttää yhdessä määräysvaltaa sähköisten kirjojen kehittämisen alalla. Tämä on saattanut heikentää mahdollisuutta kehittää tällä alalla kilpailukykyiset digitaaliset sisämarkkinat[52].

Erittäin innovatiivisessa ympäristössä vakiintuneilla yrityksillä voi myös olla suuri houkutus hallita innovointia omaksi edukseen ja uusien tulokkaiden haitaksi. Kilpailusääntöjen täytäntöönpanolla on varmistettava, että määräävässä asemassa olevat yritykset eivät pysty määräävän asemansa avulla estämään sellaisten pienempien haastajien tuloa markkinoille, joilla on toteuttamiskelpoisia uusia ideoita. Komission vireillä oleva tutkimus, jossa on kyse Googlen toiminnoista Internet-tiedonhaun, hakukonemainonnan ja hakukonemainonnan välityksen alalla[53], on osoitus komission sitoutumisesta kilpailusääntöjen täytäntöönpanoon nopeasti kehittyvillä digitaalialoilla niiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi osana laajempia digitaalistrategiaan liittyviä tavoitteita. Komissio tarkastelee erityisesti väitteitä, joiden mukaan Google alentaa kilpailevien hakupalvelujen tarjoajien ilmaisten hakutulosten sijoitusta hakutuloksissa ja asettaa etusijalle omien vertikaalisten hakupalvelujensa tulokset, sekä väitteitä, joiden mukaan se asettaa yksinoikeusvelvoitteita mainoskumppaneille ja rajoittaa mainoskampanjoja koskevien tietojen siirrettävyyttä kilpaileviin verkkomainontajärjestelmiin.

Myös lääkeala on tutkimus- ja kehitysvetoinen ja erittäin säännelty ala. Komission raportti lääkealan toimialakohtaisesta tutkimuksesta osoittaa, että jotkin alan tärkeimmistä kilpailuongelmista liittyvät rinnakkaislääkkeiden markkinoille pääsyn ja innovatiivisten lääkkeiden kehittämisen ja markkinoille tuonnin mahdolliseen aiheettomaan viivyttämiseen tai estämiseen[54]. Lääketeollisuuden maailmanlaajuisen luonteen vuoksi terveen kilpailun säilyttäminen alalla ei ole tarpeen vain sisäpoliittisista syistä, vaan myös kohtuuhintaisten ja innovatiivisten lääkkeiden tarjonnan lisäämiseksi niitä tarvitseville kehitysmaissa. Sopimukset ja sopimusjärjestelyt, joilla viivästytetään rinnakkaistuotteiden markkinoille tuloa, ovat näin ollen olleet valokeilassa vuonna 2011, ja komissio käynnisti kahden asian[55] tutkimisen.

Tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoimintaan myönnetyn valtiontuen määrä on kasvanut 6,2 miljoonasta eurosta (vuonna 2005) 10,9 miljoonaan euroon vuonna 2010 (+ 75 prosenttia). Tukea myönnetään yksittäisenä tukena ja tukiohjelmien kautta työpaikkojen luomisen edistämiseksi ja Euroopan kilpailukyvyn parantamiseksi. Vuonna 2011 komissio hyväksyi jäsenvaltioiden tukea tällaisten tavoitteiden saavuttamiseen vähintään 33:ssa ympäristönsuojelua koskevassa tapauksessa, 43:ssa aluekehitystä koskevassa tapauksessa, 20:ssä tutkimusta ja kehitystä koskevassa tapauksessa ja vähintään 11:ssä pk-yritysten tukea koskevassa tapauksessa[56].

Vihreämpi kasvu

Eurooppa tarvitsee kilpailukykyisiä energiahintoja, toimitusvarmuutta, investointeja infrastruktuuriin ja ympäristötavoitteita kunnioittavia energialähteitä

Kestävän kasvun tukemista koskevan tavoitteen mukaisesti komissio on ryhtynyt laatimaan ohjeita siitä, kuinka päästökauppajärjestelmään liittyvää valtiontukea olisi käsiteltävä. Tavoitteena on löytää tasapaino kolmen seuraavan tavoitteen välille: hiilidioksidipäästökustannusten noususta sähkön hinnoissa johtuvan merkittävän hiilivuodon riskin estäminen; EU:n päästökauppajärjestelmän luomien hintasignaalien säilyttäminen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi kustannustehokkaasti; ja kilpailun vääristymisen pitäminen mahdollisimman pienenä sisämarkkinoilla välttämällä EU:n sisäistä tukikilpailua taloudellisen epävarmuuden ja budjettikurin aikana.

Kilpailupolitiikka kannustaa olemassa olevan teknologian ja resurssien mahdollisimman tehokkaaseen käyttöön

Luvut osoittavat, että kestävistä lähteistä tuotetun energian kysyntä kasvaa. Komissio on hyväksynyt yhteisyrityksiä aurinkoenergian (sekä aurinkolämpö että aurinkosähkö)[57] ja tuulivoiman aloilla[58]. Jäsenvaltiot ovat antaneet rahoitusta toimenpiteille, joilla tuetaan uusiutuvista lähteistä tuotettua energiaa horisontaalisten ympäristönsuojelutukea koskevien suuntaviivojen[59] nojalla. Samanaikaisesti useat jäsenvaltiot ovat pyrkineet edistämään ympäristöystävällisiä autoja ja vihreitä tuotteita.

Verkkotoimialat

Komissio on keskittynyt työssään kilpailunrajoitusten alalla parantamaan talouden keskeisten alojen kuten verkkotoimialojen markkinoiden toimintaa.

Kilpailupolitiikka edistää tehokkaita ja yhdennettyjä palveluja ja estää markkinoiden segmentoitumista

Sisämarkkinoita ei pystytä saattamaan päätökseen, jos yritykset tekevät sopimuksia markkinoiden jakamisesta kansallisten rajojen mukaisesti. Kilpailukieltolausekkeita sisältävät sopimukset vaarantavat sisämarkkinoiden yhdentymisen. Näin ollen komissio lähetti väitetiedoksiannon Telefónicalle ja Portugal Telecomille, koska yritykset olivat sopineet olevansa kilpailematta toistensa televiestintämarkkinoilla Iberian niemimaalla[60].

Kasvu on keskeisellä sijalla myös televiestintäalan valtiontukipolitiikassa. Vuonna 2011 komissio tutki valtioiden myöntämiä lähes 2 miljardin euron suuruisia varoja, joilla rahoitetaan laajakaistan ja seuraavan sukupolven verkkojen käyttöönottoa eri Euroopan maissa. Tämän seurauksena hyväksyttiin 18 tukiohjelmaa, joiden nojalla tuetaan uuden televiestintäinfrastruktuurin rakentamista Euroopan sellaisilla alueilla, joilla laajakaistapeitto on heikko. Ne auttavat pienentämään eroa kehittyneempiin maihin kaikkialla maailmassa, lisäämään kilpailukykyä ja viime kädessä tuomaan uusia palveluja kuluttajille.

Kilpailupolitiikka helpottaa resurssien dynaamista uudelleenkohdentamista (tulo ja lähtö)

Energia-alalla kilpailusääntöjen täytäntöönpano voi auttaa ratkaisemaan toimitusvarmuuteen liittyviä ongelmia helpottamalla markkinoille pääsyä ja kannustamalla investointeihin. Vuonna 2011 komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn sähköyhtiötä ČEZ vastaan, koska se epäili, että kyseinen yhtiö oli mahdollisesti käyttänyt väärin määräävää asemaansa estämällä kilpailijoiden tulon Tšekin sähkömarkkinoille[61]. Lisäksi komissio suoritti ennalta ilmoittamatta tarkastuksia kaasuyhtiöiden toimitiloissa Keski- ja Itä-Euroopassa tutkiakseen sellaisen toiminnan olemassaoloa, joka saattaisi estää kilpailijoita tarjoamasta vaihtoehtoisia kaasulähteitä tai johon saattaisi sisältyä kaasutoimitusten alalla olevan määräävän aseman väärinkäyttöä esimerkiksi veloittamalla kohtuuttomia hintoja.

Lentoliikennealan toiminnan parantaminen: kilpailupolitiikan merkitys

Finanssikriisi on vaikuttanut vähemmän matkustajalentoliikenteeseen kuin rahtilentoliikenteeseen

Lentomatkustus on nykyään itsestäänselvyys. Lentomatkustajien määrä on kolminkertaistunut vuosien 1980 ja 2000 välisenä aikana ja sen odotetaan vielä kaksinkertaistuvan vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2010 EU:n lentoasemilta lähtevillä tai niille saapuvilla reiteillä kuljetettiin 777 miljoonaa lentomatkustajaa, mikä on 3 prosenttia enemmän kuin vuonna 2009. Noin kaksi kolmasosaa tästä lentoliikenteestä oli EU:n sisäistä. Jatkuva kasvu on osoitus siitä, mitä etua saadaan markkinoiden vapauttamisesta, jota tuetaan kilpailupolitiikan täytäntöönpanolla. Ennusteiden mukaan seuraavan vuosikymmenen aikana lentoliikenne jatkaa kasvuaan noin 4 prosentin vuosivauhtia[62]. Siviili-ilmailun merkitys Euroopan taloudelle on suuri, koska alalla toimii yli 150 säännöllistä matkustajaliikennettä harjoittavaa yhtiötä, lentoasemaverkosto kattaa yli 450 lentoasemaa ja ala työllistää noin 4,5 miljoonaa työntekijää[63]. Sen osuus EU:n BKT:stä on 1,5 prosenttia. Siviili-ilmailualan merkittävä kasvu 1990-luvun alun jälkeen on pääasiassa seurausta alan vapauttamisesta, mikä johti hintojen alenemiseen ja lukuisten uusien yritysten markkinoille tuloon. Unionin sisäisten reittien määrä kasvoi 140 prosenttia vuosien 1992 ja 2010 välisenä aikana.

Vuonna 2010 lentoteitse kuljetettiin rahtia 13,1 miljoonaa tonnia, josta 20 prosenttia oli EU:n sisäistä rahtia. Tämä on 16 prosenttia enemmän kuin vuonna 2009, jolloin finanssikriisistä johtunut kaupan jyrkkä lasku iski voimakkaasti Euroopan rahtilentoliikennealaan.

Vapauttaminen on edistänyt kilpailua ja lisännyt matkustajien valinnanvaraa …

Lentoliikenteen vapauttaminen on edennyt suhteellisen pitkälle. Lentoliikenteen sisämarkkinat saatiin toteutettua vuonna 1997, jonka jälkeen useita uusia lentoyhtiöitä on tullut markkinoille ja kehittynyt nopeasti. Tämä on lisännyt kilpailua ja matkustajien valinnanvaraa. Tämä näkyy myös alueellisten lentoasemien matkustajamäärien suhteellisen voimakkaana kasvuna. Alueellisten lentoasemien kilpailuasema näyttää kuitenkin heikentyneen parin viime vuoden aikana: niiden lentoasemien, joiden matkustajamäärä on alle viisi miljoonaa matkustajaa vuodessa, kasvuasteet ovat nyt samalla tasolla kuin suurempien lentoasemien.

… mutta yhdentyminen on nostanut esille lentoyhtiöiden eri yhteistyömuotoja koskevia huolenaiheita

Samaan aikaan lentoyhtiöiden yhdentyminen on ollut voimakasta. Syynä tähän on erityisesti se, että aikaisempi markkinarakenne, joka perustui kansallisten lentoyhtiöiden olemassaoloon, osoittautui tehottomaksi avoimilla Euroopan markkinoilla. On tapahtunut useita sulautumisia, joiden osapuolina on erityisesti joitakin pienemmistä ja/tai tehottomammista kansallisista lentoyhtiöistä, joita aiemmin suojasi lakisääteinen monopoli. On kehittynyt myös erilaisia löyhempiä yhteistyömuotoja, jotka vaihtelevat kahdenvälisistä yhteisten reittitunnusten käyttöä koskevista järjestelyistä liittoutumiin (useat eurooppalaiset ja Euroopan ulkopuoliset lentoyhtiöt kuuluvat kolmeen suureen liittoutumaan, OneWorldiin, Star Allianceen ja Skyteamiin) tai yhteisyrityksiin. Eri lainkäyttöalueilla (kuten EU ja Yhdysvallat) tehtäviä ulkomaisia investointeja koskevat rajoitukset ovat merkittävä syy tällaisten kansainvälisten lentoyhtiöiden välisten löyhempien yhteistyömuotojen suosioon.

Komission sulautumia ja kilpailunrajoituksia koskevissa tutkimuksissa vuonna 2011 on tarkasteltu sitä, millaisia vaikutuksia on tarjonnan lisääntyvällä keskittymisellä tietyillä reiteillä, samoin kuin lentoyhtiöiden välisen koordinoinnin kilpailuvaikutuksia.

Komissio ehdottaa uutta lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskevaa asetusta, jolla pyritään lisäämään kilpailua

Maaliskuussa komissio hyväksyi laaja-alaisen strategian, jossa vahvistetaan etenemissuunnitelma kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää[64]. Etenemissuunnitelma sisältää 40 konkreettista aloitetta, joiden tavoitteena on parantaa liikkuvuutta ja vähentää liikenteen hiilidioksidipäästöjä 60 prosenttia vuoteen 2050 mennessä. Joulukuussa 2011 hyväksytyssä lentoasemapaketissa käsitellään kapasiteetin luomaa haastetta. Koska lentoasemat ruuhkautuvat ja uutta merkittävää lentoasemainfrastruktuuria kehitetään vähän, lentoasemien lähtö- ja saapumisaikoja on niukasti ja niiden saatavuus rajoittaa kilpailua. Yksi näistä aloitteista on 1. joulukuuta hyväksytty ehdotus uudeksi lähtö- ja saapumisaikoja koskevaksi asetukseksi[65], jonka tavoitteena on helpottaa markkinoille pääsyä ja tehostaa lentoasemien kapasiteetin käyttöä. Ehdotetussa asetuksessa vahvistetaan lähtö- ja saapumisaikojen koordinaattoreiden riippumattomuutta, säädetään lähtö- ja saapumisaikojen käyttöasteen nostamisesta ja sallitaan nimenomaisesti lähtö- ja saapumisaikojen jälkikauppa, joka suosisi kilpailijoiden markkinoille tuloa vakiintuneiden operaattorien vahingoksi. Samaan aikaan kilpailuviranomaisten on varmistettava, että vakiintuneet lentoyhtiöt eivät käytä jälkikaupan helpottumista hyväkseen asemansa vahvistamiseksi.

Lentoasemapaketti sisältää myös uuden maahuolinta-asetuksen[66], jonka tavoitteena on parantaa maahuolintapalvelujen tehokkuutta ja yleistä laatua takaamalla kilpailun lisääntyminen alalla.

Lähtö- ja saapumisaikoja koskevia sitoumuksia on annettu sulautuma- ja kilpailunrajoitusasioissa

Useissa sulautuma- ja kilpailunrajoitusasioissa osapuolet ovat pyrkineet poistamaan kilpailuviranomaisten havaitsemat ongelmat tarjoamalla lähtö- ja saapumisaikoja kilpailijoiden markkinoille pääsyn helpottamiseksi. Lähtö- ja saapumisaikoja koskevat sitoumukset ovat erityisen tehokkaita ruuhkautuneilla lentoasemilla, joilla lentoyhtiöiden on pystyttävä saamaan lähtö- ja saapumisaikoja voidakseen kilpailla.

Transatlanttinen lentoyhtiöiden yhteisyritys pani täytäntöön lähtö- ja saapumisaikoja koskevia sitoumuksia …

Vuonna 2010 OneWorld -liittoutumaan kuuluvat British Airways, American Airlines ja Iberia sopivat koordinoivansa lentoaikatauluja, hintoja ja kapasiteettia Euroopan ja Pohjois-Amerikan välisillä reiteillä. Yhteisyritystä koskeva komission tutkimus johti päätökseen, jossa näiden lentoyhtiöiden ehdottamat sitoumukset tehtiin sitoviksi[67]. Sen jälkeen useat kilpailijat hakivat yhteisyrityksen osapuolten tarjoamia lähtö- ja saapumisaikoja tai muita erityisjärjestelyjä. Tarkastelun jälkeen komissio hyväksyi 20. joulukuuta 2010 Delta Airlinesin lähtö- ja saapumisaikahakemuksen. Näin yhtiö pystyi aloittamaan uusia palveluja Lontoon Heathrow’n lentoasemalta Bostoniin ja Miamiin. Komissio jatkoi vuonna 2011 Star[68]- ja Skyteam[69]-liittoutumien järjestelyjen tutkimista ja aloitti kaksi tutkimusta[70] yhteisten reittitunnusten käyttöä koskevien sopimusten laillisuuden tarkistamiseksi; sopimuksista toisen osapuolina olivat Lufthansa ja Turkish Airlines ja toisen TAP Air Portugal ja Brussels Airlines.

… mutta niitä pidettiin riittämättöminä ehdotetussa Aegean Olympic -sulautumassa

Kuluttajien valinnanvaran ja hintakilpailun säilyttäminen Kreikan reiteillä

Komissio kielsi 26. tammikuuta Kreikan kahden suurimman lentoyhtiön, Aegean Airlinesin ja Olympic Airlinesin, ehdotetun sulautuman, josta oli ilmoitettu kesäkuussa 2010. Kuten aikaisempien lentoyhtiöiden sulautumien tapauksessa, komissio tutki ehdotetun sulautuman kokonaisvaikutuksia molempien yritysten liikennöimillä yksittäisillä reiteillä. Komissio totesi, että ehdotettu sulautuma olisi luonut sulautuman tuloksena syntyvälle yritykselle lähes monopoliaseman yhdeksällä reitillä, muun muassa Ateenan sekä Thessalonikin, Herakleion ja Rhodoksen välisillä reiteillä. Tästä olisi aiheutunut haittaa yli neljälle miljoonalle matkustajalle, jotka matkustavat näillä reiteillä vuosittain. Osana korjaustoimenpidepakettia Olympic ja Aegean tarjosivat tiettyjen lähtö- ja saapumisaikojen antamista mahdolliselle uudelle tulokkaalle Ateenan lentoasemalla ja muilla Kreikan lentoasemilla. Komissio kuitenkin katsoi, että kyseiset korjaustoimenpiteet olivat riittämättömiä, koska Ateenan lentoasema ja muut Kreikan lentoasemat eivät ole ruuhkautuneita.

Toisin kuin aikaisemmin käsiteltyjen lentoyhtiöiden tapauksessa ongelmana ei todellakaan ollut lähtö- ja saapumisaikojen saatavuus. Ongelmana oli se, että huolimatta lähtö- ja saapumisaikojen saatavuudesta ei ollut olemassa yritystä, jonka markkinoille tulo olisi uskottavaa. Näin ollen lähtö- ja saapumisaikojen vapauttaminen ei olisi lisännyt uuden yhtiön näille reiteille tulon todennäköisyyttä tai tehnyt sitä helpommaksi. Koska sopivia korjaustoimenpiteitä ei ollut, komissiolla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin kieltää ehdotettu sulautuma[71].

Halpalentoyhtiöiden tulo markkinoille ja alueellisten lentoasemien kiinnostus niihin …

Lentoliikenneala on muuttunut merkittävästi viime vuosina. Tämä johtuu erityisesti siitä, että halpalentoyhtiöiden määrä on lisääntynyt ennätysmäisesti vuodesta 2005. Halpalentoyhtiöt ovat vallanneet suuria markkinaosuuksia ja lisäksi hyötyneet huomattavasta julkisesta tuesta. Esimerkiksi useissa tapauksissa viranomaiset ovat tarjonneet halpalentoyhtiöille alennusjärjestelmiä alueellisten lentoasemien käytöstä. Myös alueelliset lentoasemat ovat saaneet julkista rahoitusta. Lisäksi jotkut entiset kansalliset lentoyhtiöt eivät mahdollisesti selviä vallitsevasta taloudellisesta kriisistä ja ovat pyytäneet julkista tukea. Näin ollen ei ole mikään yllätys, että komissio on saanut kanteluja kilpailijoilta.

… ovat syy harkita lentoliikenteen suuntaviivojen tarkistamista

Nykyisessä oikeudellisessa kehyksessä, joka muodostuu vuosina 1994[72] ja 2005[73] annetuista lentoliikennettä koskevista suuntaviivoista, tarjotaan lähinnä arviointiperusteet, joiden avulla voidaan arvioida lentoasemainfrastruktuuriin myönnettävän investointituen ja alueellisilta lentoasemilta liikennöivien lentoyhtiöiden toiminnan aloittamiseen myönnettävän tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Vuonna 2011 komissio käynnisti julkisen kuulemisen näiden suuntaviivojen soveltamisesta ja mahdollisesta tarkistamisesta. Komissio harkitsee uusien suuntaviivojen antamista vuonna 2012. Niissä otettaisiin huomioon ne myönteiset vaikutukset, joita lentoasemilla ja lentoyhtiöillä on alueelliseen kehitykseen, samalla kun vältetään kilpailuedellytysten vääristyminen ja kannattamattomien lentoasemien lisääntyminen.

Komissio lisää alueellisille lentoasemille ja halpalentoyhtiöille myönnettävän tuen valvontaa ja …

Tällä hetkellä suurin osa Euroopan alueellisista lentoasemista ei ole kannattavia ja pystyy selviytymään ainoastaan paikallisviranomaisilta saamiensa tukien ansiosta. Ainoastaan 8 prosenttia EU-27:n lentoasemista on yksityisomistuksessa; julkisessa omistuksessa on 77 prosenttia ja sekaomistuksessa 14 prosenttia. Lentokentän sulkeminen ei ehkä kuitenkaan ole vaihtoehto, koska alueellisilla lentoasemilla on tärkeä rooli paikallisen/alueellisen kehityksen kannalta. Valtiontuen valvonnalla on kuitenkin varmistettava, ettei julkisesta omistuksesta koidu epäoikeudenmukaisesti hyötyä joillekin lentoasemille ja lentoyhtiöille toisten kustannuksella. Näin sillä edistetään julkisten varojen oikeaa kohdentamista. On tärkeää huomata, että useissa alaa koskevissa tuomioissa ovat vahvistettu valtiontuen valvonnan tiukempi rooli. Hiljattain annetussa Leipzig-Hallen lentoasemaa koskevassa tuomiossa yleinen tuomioistuin vahvisti, että lentoasemainfrastruktuurin rakentaminen kuuluu valtiontuen valvonnan piiriin, koska se liittyy olennaisesti lentoaseman toiminnan harjoittamiseen taloudellisena toimintana[74].

Vuonna 2011 komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn kuudessa asiassa[75], joissa oli kyse investointituesta ja toiminnan aloittamiseen myönnetystä tuesta lentoyhtiöille tai alueellisille lentoasemille. Näistä asioista useimmissa on kyse halpalentoyhtiöille lentoasemamaksuista myönnetyistä alennuksista, usein yhdessä sellaisten markkinointisopimusten kanssa, joiden arvo lentoasemien kannalta on kyseenalainen.

… tutkii edelleen rakenneuudistustukea kansallisille lentoyhtiöille

Samaan aikaan vakiintuneet lentoyhtiöt ovat toteuttaneet rakenneuudistuksia, mihin liittyy merkittäviä valtiontukitapauksia. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen Tšekin ja Maltan kansallisille lentoyhtiöille (Czech Airlines (ČSA)[76] ja Air Malta[77]) myönnetystä rakenneuudistustuesta ovat kaksi hyvää esimerkkiä.

2.3. Kuinka komissio vaalii kilpailukulttuuria

Sääntöjen täytäntöönpano ja kilpailun edistäminen ovat kaksi tehokkaan kilpailupolitiikan osatekijää

On tärkeää tietää, mitä etua kilpailusta on. Se auttaa kansalaisia hyödyntämään mahdollisuutensa kuluttajina, yrityksiä kilpailemaan omilla ansioillaan ja poliittisia päättäjiä EU:n, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla tekemään aloitteita, joilla tuetaan kestävää kasvua.

Yritysten ja jäsenvaltioiden on oltava tietoisia säännöistä ja noudatettava niitä …

Markkinat toimivat paremmin, kun kuluttajat tekevät tietoon perustuvia valintoja tuotteiden ja palvelujen välillä, yritykset pidättäytyvät kilpailunvastaisista sopimuksista ja käytännöistä ja viranomaiset ymmärtävät, miten kilpailu voi edistää laajempien taloudellisten ongelmien ratkaisua. Talouden taantuman aikana on erityisen tärkeää, että poliittiset päättäjät ymmärtävät kilpailun myönteisen vaikutuksen kasvuun ja oivaltavat, mitä haittaa sääntöjen löyhentämisestä voisi olla. Edistääkseen tietoisuutta säännöistä ja yritysten pyrkimyksiä noudattaa sääntöjä komissio julkaisi esitteen ”Compliance Matters” ja avasi verkkosivun, jolla annetaan lukijoille tietoa siitä, millaista aineistoa on saatavilla tehokkaista kilpailusääntöjen noudattamisstrategioista[78].

Vuonna 2011 edistyttiin lisää sen varmistamisessa, että asianomaiset jäsenvaltiot panevat valtiontuen takaisinperintää koskevat komission päätökset täytäntöön tehokkaasti ja välittömästi. Takaisinperinnän tavoitteena on palauttaa tilanne, joka vallitsi markkinoilla ennen tuen myöntämistä, jotta varmistetaan, että sisämarkkinoilla säilyvät tasapuoliset toimintaedellytykset. Sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman, vielä takaisinperimättä olevan tuen osuus on laskenut 75 prosentista vuoden 2004 lopussa noin 12,3 prosenttiin 31. joulukuuta 2011, kun taas takaisinperityn sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen määrä on noussut 12,3 miljardiin euroon, kun se joulukuussa 2004 oli 2,3 miljardia euroa. Rikkomismenettelyt ja oikeudelliset toimet niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät noudata valtiontuen takaisinperintää koskevaa päätöstä, ovat osoittautuneet tehokkaiksi. Vuonna 2011 viiden tapauksen käsittely lopetettiin unionin tuomioistuimen oikeuskäsittelyn jälkeen; 29 asiaa 45 avoimesta asiasta on edelleen riitautettuina.

… kilpailuviranomaisten lisätessä yhteistyötään EU:n sisällä ja kansainvälisellä tasolla

Sekä komissiolla että kansallisilla kilpailuviranomaisilla on tärkeä rooli kilpailukulttuurin edistämisessä. Ne eivät tee yhteistyötä pelkästään yksittäisissä asioissa, vaan käsittelevät yhdessä myös politiikan kehitystä eri foorumeissa Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa. Vuonna 2011 alaryhmät käsittelivät sellaisia aiheita kuten elintarvikkeet, rahoituspalvelut ja lääkkeet.

Maailmanlaajuiset markkinat tarvitsevat kilpailukulttuurin, jota tuetaan kansainvälisesti, ja komissio pyrkii edistämään aineellisoikeudellisten ja menettelysääntöjen lähentämistä. Se on tehnyt yhteistyösopimuksia Yhdysvaltojen, Kanadan, Japanin ja Korean kilpailuviranomaisten kanssa. Pitemmälle menevistä sopimuksista neuvotellaan parhaillaan Sveitsin ja Kanadan viranomaisten kanssa, jotta parannettaisiin tapauskohtaisen yhteistyön tehokkuutta.

3. KILPAILUA KOSKEVA VUOROPUHELU MUIDEN TOIMIELINTEN KANSSA

3.1. Jäsennelty vuoropuhelu Euroopan parlamentin kanssa

Vaikka komissiolla on täysi toimivalta panna EU:n kilpailulainsäädäntö täytäntöön (Euroopan unionin tuomioistuinten valvonnassa), kilpailuasioista vastaava komissaari ja hänen yksikkönsä käyvät jatkuvasti jäsenneltyä vuoropuhelua kilpailuasioista Euroopan parlamentin ja erityisesti sen talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa.

Talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa käyty jäsennelty vuoropuhelu

Vuonna 2011 kilpailuasioista vastaava komissaari vieraili talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kolme kertaa osallistuakseen jäsenneltyyn vuoropuheluun, esitelläkseen komission työohjelman vuodeksi 2011 (maaliskuussa), kilpailupolitiikkaa koskevan vuosikertomuksen (heinäkuussa) ja komission työohjelman vuodeksi 2012 (marraskuussa). Hän osallistui myös kollektiivisia muutoksenhakukeinoja koskevaan kuulemistilaisuuteen ja kilpailua käsittelevän työryhmän kokoukseen.

3.2. Euroopan parlamentin kilpailupolitiikkaa koskevasta vuoden 2009 kertomuksesta antaman päätöslauselman seuranta

Euroopan parlamentti hyväksyi tammikuussa 2011 päätöslauselman komission kilpailupolitiikkaa koskevasta vuoden 2009 kertomuksesta[79]. Tässä päätöslauselmassa se esitti komissiolle useita pyyntöjä. Päätöslauselmaan annetun virallisen vastauksen lisäksi kilpailuasioista vastaava komissaari lähetti maaliskuussa talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle kirjeen ja hänen yksikkönsä toimittivat myös yksityiskohtaisen vastauksen kaikkiin parlamentin päätöslauselmassa esitettyihin kohtiin.

Euroopan parlamentin päätöslauselmassa käsitellyt asiat

Parlamentti oli erityisen kiinnostunut finanssi- ja talouskriisiin liittyvistä komission toimista, ja se pyysi komissiota toteuttamaan arvioinnin kriisin aikana käyttöön otetuista tilapäisistä valiontukitoimenpiteistä. Tämän vuoksi kilpailun pääosasto laati laajan valmisteluasiakirjan tilapäisistä valtiontukisäännöistä finanssi- ja talouskriisin aikana[80]. Kilpailuasioista vastaava komissaari toimitti sen talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle syyskuussa.

Päätöslauselmassaan parlamentti muistutti myös komissiolle esittämistään aiemmista pyynnöistä, joissa se pyysi komissiota aikaistamaan lainsäädäntöä, jolla helpotettaisiin yksittäisiä ja yhteisiä vaateita korvauksen saamiseksi kilpailuoikeuden rikkomisesta aiheutuneista vahingoista. Vastauksena Euroopan parlamentin pyyntöön soveltaa johdonmukaista lähestymistapaa eri aloilla komissio käynnisti maaliskuussa julkisen kuulemisen kollektiivisista oikeussuojakeinoista. Komission työohjelma vuodeksi 2012 sisältää myös kilpailuoikeuden rikkomisen johdosta nostettuja vahingonkorvauskanteita koskevan ehdotuksen, jonka kilpailuasioista vastaava komissaari aikoo esittää komission jäsenten kollegiolle vuonna 2012.

3.3. Kilpailun pääosaston yhteydet parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokuntaan

Kilpailun pääosasto järjesti vuonna 2011 kaksi seminaaria talous- ja raha-asioiden valiokunnan avustajille ja poliittisille neuvonantajille. Ensimmäisessä, helmikuussa järjestetyssä seminaarissa käsiteltiin vuoden 2011 kilpailun työohjelman tärkeimpiä aiheita[81]. Toinen seminaari järjestettiin heinäkuussa, jolloin kilpailuasioista vastaava komissaari esitteli vuoden 2010 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen. Lisäksi kilpailun pääosaston pääjohtaja puhui talous- ja raha-asioiden valiokunnan koordinaattoreiden kokouksessa toukokuussa.

Julkiset kuulemiset ja vaikutustenarvioinnit

Kilpailun pääosasto tiedottaa talous- ja raha-asioiden valiokunnan sihteeristölle julkisten kuulemisten käynnistämisestä ja yleisesti ottaen pitää parlamentin varhaista osallistumista hyvänä asiana. Kilpailun pääosaston yksiköt esittelevät tarvittaessa parlamentin jäsenille erityisen kiinnostavia asioita. Julkisissa kuulemisissa saadut vastaukset, tilatut taustatutkimukset, komission vaikutustenarvioinnit ja kaikki asiaan liittyvät komission yksiköiden valmisteluasiakirjat julkaistaan internetissä. Kaikki tiedot käynnissä olevista ja aiemmista julkisista kuulemisista ja vaikutustenarvioinneista ovat saatavilla myös kilpailun pääosaston verkkosivuilla[82].

Kilpailuasioista vastaava komissaari ja hänen henkilöstönsä osallistuivat julkisia palveluja käsittelevän laajennetun työryhmän kokouksiin, joissa käsiteltiin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, ennen julkisen kuulemisen käynnistämistä maaliskuussa. Komissaari esitteli komission alkuperäisen suunnitelman talous- ja raha-asioiden valiokunnalle maaliskuussa ja raportoi sen jälkeen valiokunnalle heinäkuussa ja marraskuussa. Prosessin aikana komissio muutti alkuperäistä ehdotustaan siten, että siinä otetaan huomioon osa parlamentin ehdotuksista.

Talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet ovat myös ilmaisseet huolensa komission sakkopolitiikasta. Tämän seurauksena kilpailun pääosaston yksiköt ovat selittäneet sakotusmenetelmiä seminaareissa ja yksityiskohtaisessa vastauksessa yhden parlamentin jäsenen kirjeeseen.

Komission sakkopolitiikka

Kilpailun pääosasto julkaisi vuonna 2011 sakkoja koskevan tietosivun[83], jolla pyritään selittämään syyt sakkojen määräämiseen ja niiden laskentatapaa. Se julkaisi myös yrityksille suunnatun esitteen kilpailusääntöjen noudattamisesta, jossa korostetaan sitä, kuinka tärkeää on kannustaa sääntöjen noudattamiseen ja varmistaa tehokas estävä vaikutus. Lisäksi komissio julkaisi lokakuussa tarkistetun parhaita käytänteitä koskevan paketin. Siinä esitetään lyhyesti, kuinka kilpailuoikeudellisten tutkimusten avoimuutta voidaan lisätä. Erityisesti kaikkiin väitetiedoksiantoihin, joissa esitetään komission näkemykset varhaisessa vaiheessa asian käsittelyä ja joihin osapuolet voivat vastata yksityiskohtaisesti, sisältyy nyt maininta mahdollisten sakkojen parametreista.

Parlamentin jäsenet esittävät komissiolle säännöllisesti kysymyksiä, jotka koskevat yksittäisiä meneillään olevia kilpailuasioita. Komissio ei voi vastata tällaisiin kysymyksiin, koska tutkintamenettelyt ovat luottamuksellisia.

Meneillään olevat tapaustutkimukset ja alakohtaiset tutkimukset

Kilpailun pääosaston henkilöstön jäsenet tapaavat säännöllisesti parlamentin jäseniä niiden pyynnöstä selittääkseen tutkintamenettelyn vaiheita ja keskustellakseen yleisesti tietystä alasta, jos se on mahdollista salassapitovelvollisuuden rajoissa. Parlamentti on myös useaan otteeseen kehottanut tekemään alakohtaisia tutkimuksia tietyillä aloilla, ja komissio on ottanut tällaiset pyynnöt huomioon. Komissiolla on käytössään useita välineitä EU:n kilpailulainsäädännön täytäntöönpanemiseksi, kuten yksittäistapauksia koskevat tutkimukset, alakohtaiset tutkimukset ja sääntelytoimenpiteitä koskeva yhteistyö muiden pääosastojen kanssa. Alakohtaiset tutkimukset edellyttävät runsaasti resursseja, ja joskus samat tavoitteet voidaan saavuttaa yhtä tehokkaasti muilla tutkimustyypeillä.

3.4. Kilpailun pääosaston yhteydet Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaan

Komissio tiedottaa myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle tärkeimmistä poliittisista aloitteista ja osallistuu valmisteluryhmien ja jaostojen kokouksiin. Lisäksi kilpailuasioista vastaava komissaari osallistui 4. lokakuuta ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaoston kokoukseen, jossa hän esitteli valmisteluasiakirjan tilapäisistä valtiontukisäännöistä finanssi- ja talouskriisin aikana. Talous- ja sosiaalikomitea antoi 7. joulukuuta lausunnon kilpailupolitiikkaa koskevasta komission kertomuksesta vuodelta 2010[84].

[1] Tämän ohjelman toteutussuunnitelma vahvistettiin ensin komission 4. maaliskuuta 2009 antamassa tiedonannossa ”Elvytys Euroopassa”, ja suunnitelmia kuvattiin yksityiskohtaisesti 2. kesäkuuta 2010 annetussa komission tiedonannossa ”Rahoituspalvelujen sääntely kestävän kasvun varmistamiseksi”.

[2] Komission 23. marraskuuta 2011 antama tiedonanto ”Vuotuinen kasvuselvitys 2012”.

[3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/125621.pdf.

[4] Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2012, EUVL C 356, 6.12.2011, s. 7–10; IP/11/1488.

[5] Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2011)0023.

[6] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja ”The effects of temporary State aid rules adopted in the context of the financial and economic crisis”. Saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/temporary_stateaid_rules_en.html.

[7] Asia SA.32504, Anglo Irish Bank -pankin ja Irish Nationwide Building Society -asuntolainarahaston yhteinen rakenneuudistussuunnitelma , päätös 29.6.2011, IP/11/801.

[8] Asia SA.29590, WestLB , päätös 20.12.2011.

[9] Asia SA.28264, rakenneuudistustuki Hypo Real Estatelle , päätös 18.7.2011, EUVL L 60, 1.3.2012, IP/11/898.

[10] Asia SA.29338, rakenneuudistustuki HSH Nordbank AG:lle , päätös 20.9.2011.

[11] Asia SA.31945, tuki Eik Banki P/F:n ja Eik Bank Danmark A/S:n selvitystilaa varten , päätös 6.6.2011, EUVL C 274, 17.9.2011, s. 3–6, IP/11/677.

[12] Asia SA.32745, Kommunalkredit Austria AG:n rakenneuudistus , päätös 23.6.2011, EUVL C 239, 17.8.2011, s. 1–3, IP/11/389.

[13] Asia SA.26674, rakenneuudistustuki ABN AMROlle , päätös 5.4.2011, EUVL L 333, 15.12.2011, s.1–46, IP/11/406.

[14] Näiden euroalueen maiden lisäksi Romania ja Latvia ovat ohjelmamaita.

[15] Luottoriskinvaihtosopimuksilla käydään kauppaa rahoituslaitosten tai sijoittajien välillä. Ne ovat johdannaisia, jotka on alun perin luotu tarjoamaan suojaa sijoittajille sellaisen yrityksen tai valtion maksukyvyttömyyden varalta, johon ne ovat sijoittaneet. Niitä käytetään myös keinottelutarkoituksessa.

[16] Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä, annettu 15. syyskuuta 2010, KOM(2010) 484 lopullinen – COD/2010/0250*; IP/10/1125.

[17] IP/11/1219, 20.10.2011.

[18] Asia COMP/39730, CDS (luottoriskinvaihtosopimukset) – selvitys, ja asia COMP/39745, CDS – tietomarkkinat, IP/11/509.

[19] Mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevien teknisten vaatimusten vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttamisesta (KOM(2010)0775 – C7-0434/2010 – 2010/0373(COD )) – Essayah-mietintö, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0292+0+DOC+XML+V0//FI.

[20] Asia COMP/39876, EPC:n verkkomaksut , menettelyn aloittaminen 5. lokakuuta 2011, IP/11/1076.

[21] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1060/2009, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009, luottoluokituslaitoksista, EUVL L 302, 17.11.2009, s. 1–31.

[22] Asia COMP/M.6166, Deutsche Börse / NYSE Euronext , EUVL C 199, 7.7.2011, s. 9.

[23] Johdannaiset ovat rahoitussopimuksia, joiden arvo perustuu kohde-etuuteen tai muuttujaan, kuten osakkeisiin, korkoihin tai valuuttoihin. Johdannaisia käytetään yleensä suojautumiseen (hedging), sijoitusmielessä ja yleiseen riskinhallintaan rahoitusmarkkinoilla. Selvityksellä on tärkeä rooli johdannaiskaupassa. Selvityksen tarkoituksena on hallita osapuolten riskiä kaupankäynnin ja toimituksen välisenä aikana.

[24] http://ec.europa.eu/europe2020/index_fi.htm.

[25] Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 27. syyskuuta 2011 asiassa A. Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italia (hakemus nro 43509/08), 57–67 kohta.

[26] Asiat C-272/09 P, KME Germany AG ja muut v. komissio , C-386/10 P, Chalkor AE Epexergasias Metallon v. komissio , ja C-389/10 P, KME Germany AG ja muut v. komissio , tuomiot 8. joulukuuta 2011.

[27] Lehdistötiedote ja usein kysyttyjä kysymyksiä saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html.

[28] Komission tiedonanto SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan mukaisissa menettelyissä sovellettavista käytännesäännöistä , EUVL C 308, 20.10.2011, s. 6–32, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html.

[29] Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuudet , EUVL L 275, 20.10.2011, s. 29.

[30] ”Best Practices for the submission of economic evidence and data collection in cases concerning the application of Articles 101 and 102 TFEU and in merger cases”, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html.

[31] Komission tiedonanto Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen, EUVL C 8, 11.1.2012, s. 4–14.Komission päätös, annettu 20 päivänä joulukuuta 2011, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen (tiedoksiannettu numerolla K(2011) 9380), EUVL L 7, 11.1.2012, s. 3–10.Komission tiedonanto – julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevat Euroopan unionin puitteet (2011), EUVL C 8, 11.1.2012, s. 15–22.Saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/sgei.html.

[32] Asiat COMP/39579, kuluttajille tarkoitetut pesuaineet , päätös 13.4.2011, EUVL C 193, 2.7.2011, s. 14–16; COMP/39482, eksoottiset hedelmät , päätös 12.10.2011; COMP/39605, katodisädeputkissa käytettävä lasi , päätös 19.10.2011, IP/11/1214; ja COMP/39600, jäähdytinkompressorit , päätös 7.12.2011.

[33] Asia COMP/39525, Telekomunikacja Polska, päätös 22.6.2011, EUVL C 324, 9.11.2011, s. 7–10, IP/11/771.

[34] Asiat COMP/M.6214, Seagate Technology / Samsung Electronicsin HDD-liiketoiminta, päätös 19.10.2011, IP/11/1213, ja COMP/M.6203, Western Digital Ireland / Viviti Technologies , päätös 23.11.2011, IP/11/1395.

[35] Asia COMP/M.5984, Intel/McAfee , päätös 26.1.2011, EUVL C 98, 30.3.2011, s. 1, IP/11/70.

[36] Asia COMP/M.6281, Microsoft/Skype , päätös 7.10.2011, EUVL C 341, 22.11.2011, s. 2, IP/11/1164.

[37] Asia COMP/M.6150, Veolia Transport/Trenitalia/JV, päätös 20.7.2011, EUVL C 249, 26.8.2011, s. 3, IP/11/917.

[38] Asia COMP/M.6269, SNCF / HFPS / Wehinger GmbH / Rail Holding , päätös 20.7.2011, EUVL C 222, 28.7.2011, s. 1.

[39] Katso maatalouden pääosaston alustavat tiedot, maatalousalan perushyödykkeiden ja elintarvikkeiden hintojen viimeaikaista kehitystä EU:ssa koskeva päivitys kesäkuulta 2011, s. 6, kuvio 5, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food06_2011_en.pdf.

[40] Yleiskatsaus saatavilla 17. maaliskuuta 2009 annetussa raportissa Euroopan elintarviketeollisuuden kilpailukyvystä (”kilpailukykyraportti”), s. 59, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/enterprise/ sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf.

[41] Kun tarkastellaan kokonaistilannetta EU:ssa, on tärkeää pitää mielessä, että elintarvikkeiden hintakehitys vaihtelee usein suuresti paitsi jäsenvaltiosta toiseen, myös tuotteittain, ks. esim. maatalouden pääosaston tammikuussa 2012 laatima maatalousalan perushyödykkeiden ja elintarvikkeiden hintojen viimeaikaista kehitystä EU:ssa koskeva päivitys, s. 3, taulukko 4, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food01_2012_en.pdf.

[42] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/forum_food/index_en.htm.

[43] http://ec.europa.eu/fisheries/reform/index_en.htm ja http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm.

[44] Ks. esim. Euroopan parlamentin päätöslauselma 7. syyskuuta 2010 oikeudenmukaisista tuloista maanviljelijöille: toimivampi elintarvikeketju Eurooppaan (2009/2237(INI)), saatavilla osoitteessa http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2010-0302&language=EN&ring=A7-2010-0225; Mietintö yhteisestä maatalouspolitiikasta vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet? (2011/2051(INI)), saatavilla osoitteessa http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0202+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN.

[45] Julkaistaan vuoden 2012 toisella neljänneksellä.

[46] Asia COMP/39482, eksoottiset hedelmät , päätös 12.10.2011.

[47] Vuonna 2011 komissio sai 16 ilmoitusta ehdotetuista yrityskeskittymistä elintarvikealalla.

[48] Asiat COMP/M.6119, Arla/Hansa , päätös 1.4.2011, EUVL C 122, 20.4.2011, s. 6, IP/11/397; M.6242, Lactalis/Parmalat , päätös 14.6.2011, EUVL C 209, 15.7.2011, s. 14, IP/11/701; ja M.6348, Arla Foods / Allgäuland , päätös 7.11.2011, EUVL C 343, 23.11.2011, s. 14, IP/11/2011.

[49] Asia COMP/M.5907, Votorantim/Fischer/JV , päätös 4.5.2011, IP/11/531.

[50] Asia COMP/M.6286, Südzucker/ED&F Man , päätös 9.11.2011, EUVL C 335, 16.11.2011, s. 2, IP/11/1327.

[51] EU, Islanti, Liechtenstein ja Norja.

[52] Asia COMP/39847, sähköiset kirjat , IP/11/1509.

[53] Asia COMP/39740, Foundem/Google ja siihen liittyvät asiat, IP/10/1624.

[54] Näitä kysymyksiä tarkastellaan yksityiskohtaisemmin toimialakohtaista tutkimusta koskevassa vuoden 2009 loppuraportissa, joka on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/competition/sectors/pharmaceuticals/inquiry/index.html; IP/09/1098, 8.7.2009.

[55] Asia COMP/39686, Cephalon , IP/11/511, 28.4.2011; asia COMP/39685, Fentanyl , IP/11/1228, 21.10.2011.

[56] Nämä luvut liittyvät tapauksiin, joissa ilmoitettu tavoite oli tuen ensisijainen tavoite. Pk-yrityksille myönnettävää tukea koskevaan lukuun sisältyy myös tuki pk-yrityksiin tehtäville riskipääomasijoituksille. Luvut viittaavat päätöksiin, joissa tuki katsottiin sisämarkkinoille soveltuvaksi, ja lisäksi kuuteen päätökseen, joissa komissio totesi, ettei kyseisessä valtion tukitoimenpiteessä ollut ollenkaan kyse valtiontuesta.

[57] Asiat COMP/M.6112, Good Energies / NEIF / Newco , päätös 13.4.2011, EUVL C 122, 20.4.2011, s. 6; COMP/M.6238, RREEF/SMAG/OHL/Arenales , päätös 10.8.2011, EUVL C 255, 31.8.2011, s. 1; COMP/M.6303, Antin/RREEF/Andasol 1&2 , päätös 22.8.2011, EUVL C 253, 30.8.2011, s. 1; ja COMP/M.6273, Samsung / Korea Development Bank / KNS Solar , päätös 3.8.2011, EUVL C 236, 12.8.2011, s. 6.

[58] Asiat COMP/M.6233, FOEW / Dong Energy / Novasion / Aalborg Universitet / Universal Foundation , päätös 27.7.2011, EUVL C 228, 3.8.2011, s. 4; COMP/M.6176, Mitsubishi Corp / Barclays Bank / Walney Topco I&II / SheringhamsShoal Topco , päätös 29.8.2011, EUVL C 261, 3.9.2011, s. 1; COMP/M.6155, GEM / DEME / Electrawinds Offshore / SRIWE/Z-Kracht/Power@sea / Rent a Port Energy , päätös 6.6.2011; ja COMP/M.6206, Iberdrola / Caja Rural de Navarra / Renovables de la Ribera , päätös 30.6.2011, EUVL C 198, 6.7.2011, s. 1.

[59] Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle, EUVL C 82, 1.4.2008, s. 1–33.

[60] Asia COMP/39839, Telefónica ja Portugal Telecom , IP/11/1241, 25.10.2011.

[61] Asia COMP/39727, CEZ , IP/11/891, 15.7.2011.

[62] Lentoliikenteen alan todellisuutta ja tärkeimpiä kehityssuuntauksia käsittelevä Euroopan komission liikenteen ja liikkumisen pääosaston asiakirja, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/transport/air/doc/03_2009_facts_figures.pdf.

[63] ”Flightpath 2050: Europe's visions for aviation”. Report of the High Level Group on Aviation Research.

[64] Yhtenäistä Euroopan liikennealuetta koskeva etenemissuunnitelma – Kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää, Euroopan komission valkoinen kirja, KOM(2011) 144 lopullinen, 28.3.2011.

[65] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lähtö- ja saapumisaikojen jakamista Euroopan unionin lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä (uudelleenlaadittu toisinto), Euroopan komissio, KOM(2011) 827 lopullinen, 1.12.2011.

[66] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maahuolintapalveluista unionin lentoasemilla ja neuvoston direktiivin 96/67/EY kumoamisesta, Euroopan komissio, KOM(2011) 824 lopullinen, 1.12.2011.

[67] Asia COMP/39596, BA/AA/IB , sitoumuspäätös 14.7.2010, EUVL C 278, 15.10.2010, s. 14–15.

[68] Asia COMP/39595, Continental / United / Lufthansa / Air Canada . Ks. MEMO/09/168, 20.4.2009.

[69] Asia COMP/37984, SkyTeam.

[70] Asiat COMP/39794, Lufthansa / Turkish Airlines , ja COMP/39860, Brussels Airlines / TAP Air Portugal, IP/11/147, 11.2.2011.

[71] Asia COMP/M.5830, Olympic / Aegean Airlines, IP/11/68, 26.1.2011.

[72] Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan soveltaminen valtiontukiin ilmailualalla, EYVL C 350, 10.12.1994, s. 5.

[73] Yhteisön suuntaviivat lentoasemien rahoittamisesta ja alueellisilta lentoasemilta liikennöivien lentoyhtiöiden toiminnan aloittamista koskevasta valtiontuesta, EUVL C 312, 9.12.2005, s. 1–14.

[74] Yhdistetyt asiat T-443/08 ja T-455/08, Freistaat Sachsen ym. v. komissio , unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.3.2011.

[75] Asiat SA.31662, väitetty valtiontuki Timisoaran lentoasemalle, kyseiseltä lentoasemalta liikennöiville lentoyhtiöille ja WIZZ AIRille , päätös 22.7.2011, EUVL C 270, 13.9.2011, s. 11–31; SA.29064, Irlannin Aer Lingusille, Aer Arannille ja Dublinin lentoasemaviranomaiselle myöntämä sääntöjenvastainen valtiontuk i, päätös 13.7.2011, EUVL C 306, 18.10.2011, s. 10–16, IP/11/874; SA.30743, Leipzig-Hallen lentoasema – uudet infrastruktuuritoimenpiteet , päätös 15.6.2011, EUVL C 284, 28.9.2011, s. 6–23; SA.32833, Frankfurt-Hahn – väitetty valtiontuki lentoasemalle ja Ryanairille , päätös 13.7.2011, IP/11/874; SA.22932, Air Francen kantelu Marseillen Ryanairille myöntämästä tuesta , päätös 13.7.2011, EUVL C 334, 15.11.2011, s. 8–61, IP/11/874; ja SA.30931, Romanian lentoasemille myönnettävää investointitukea koskeva ohjelma , päätös 23.6.2011, EUVL C 207, 13.7.2011, s. 3–15.

[76] Asia SA.30908, CSA - Czech Airlines – rakenneuudistussuunnitelma , päätös 23.2.2011, EUVL C 182, 23.6.2011, s. 13–28, IP/11/214.

[77] Asia SA.33015, Air Malta plc .

[78] Ks. http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance.

[79] Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2011)0023.

[80] ”Commission Staff Working Document on the effects of temporary State aid rules adopted in the context of the financial and economic crisis economic crisis”, SEC(2011) 1126 final (5.10.2011).

[81] Aiheisiin kuuluivat muun muassa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut, pelastamis- ja rakenneuudistustuen suuntaviivat, komission kollektiivisista oikeussuojakeinoista järjestämä julkinen kuuleminen ja sakot.

[82] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html.

[83] Saatavilla osoitteessahttp://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance/factsheet_fines_nov_2011_en.pdf.

[84] Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission kertomus – Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2010”, 7. joulukuuta 2011, EUVL C 43, 15.2.2012, s. 25–29. Saatavilla osoitteessa http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.19680.