FI Euroopan unionin virallinen lehti C 233/20

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2010/C 233/08

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”ΣΤΑΦΙΔΑ ΗΛΕΙΑΣ” (STAFIDA ILIAS)

EY-N:o EL-PGI-0005-0707-27.06.2008

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Σταφίδα Ηλείας” (Stafida Ilias)

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Kreikka

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.6 – Tuoreet tai jalostetut hedelmät, vihannekset ja viljatuotteet.

3.2 Kohdan 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

”Stafida Ilias” -rusina on korinttolaisen rusinan lajike, joka valmistetaan mustan Vitis vinifera -lajikkeen viinirypäleistä, jotka kuivataan luonnonmukaisesti auringossa tai varjossa. Ilian rusinoiden erityispiirteet, jotka erottavat ne muista rusinoista, kuvataan seuraavassa:

— Se on hieman pyöreämpi, tasamuotoisempi rusina, jonka väri on huomattavan musta.

— Suurempi sokeri- ja viinihappopitoisuus, tarkemmin sanottuna sokeripitoisuus on vähintään 70 % ja viinihappopitoisuus vähintään 1,69 %. Sokerin ja viinihapon pitoisuus voi olla suurempikin riippuen vallitsevista sääolosuhteista.

— Ilian kuivan mustan rusinan kosteuspitoisuus on 13–18 %, ja 100 g tuotetta sisältää 70–80 g hiilihydraatteja.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

—

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

”Stafida Ilias” -rusinan viljelyn, sadonkorjuun ja kuivatuksen on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella Ilian hallintoalueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityissäännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityissäännöt:

—

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Rajoitettu maantieteellinen alue, jossa ”Stafida Ilias” –rusinoita tuotetaan, käsittää Ilian läänin, joka kuuluu Länsi-Kreikan alueella sijaisevaan Peloponnesoksen hallintoalueeseen ja on laajuudeltaan 2 618 km2. Idässä se rajoittuu Arkadian lääniin, etelässä Messinian lääniin, Pohjoisessa Ahaian lääniin sekä lännessä ja lounaassa Joonianmereen.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Lähtökohtanaan hedelmällinen maaperä ja erityiset ilmasto-olosuhteet Ilian tuottajat tuottavat ainutlaatuisen korkeatasoista tuotetta.

Ilian läänissä suoritetut maaperäanalyysit osoittavat, että niin alueen pintamaa kuin pohjamaakin sisältävät runsaasti humusta, joka on suotuisa Ilian rusinan kehitykselle ja tuotannolle. Maaperä sisältää myös runsaasti kalia, ja sen rooli on ratkaiseva rusinan viljelylle, koska viiniköynnös käyttää eri ravintoaineista kalia vieläkin enemmän kuin typpeä. Tämä puolestaan antaa Ilian rusinoille makean maun (suhteellinen kaliumin puute vaikuttaa tunnetusti tuotteen laatuun, koska tuloksena on makeuden puutteesta kärsiviä, vihreitä rusinoita).

Samoin Ilian läänin rajoitetulla alueella sääolosuhteet suosivat Ilian rusinan kypsymistä ja sadonkorjuuta. Sadonkorjuu tapahtuu aikaisemmin (elokuussa) kuin muilla rusinantuottaja-alueilla. Tarkemmin sanottuna kesän matalat lämpötilat (keskimäärin 24 celsiusastetta) ja suhteellisen matala kosteus kesäkuukausien aikana (keskimäärin 73 %) nopeuttavat hedelmän kypsymistä. Lisäksi Ilian läänin erityiset sääolosuhteet (matala suhteellinen kosteus kesäkuukausina) estävät rusinoiden vakavien sairauksien, esimerkiksi härmäsienien, kehittymisen.

Lopuksi erittäin tärkeitä tuotteen laadun kannalta ovat Ilian rusinantuottajien soveltamat erityiset viljely- ja korjuunjälkeiset tekniikat, jotka perustuvat monien vuosien aikana saatuun tietoon ja kokemukseen. Tarkemmin sanottuna niin hedelmän kuivaaminen suoraan auringossa kuin varjossakin ovat luonnollisia kuivausmenetelmiä. Mitään teknisiä tai mekaanisia menetelmiä ei käytetä kuivausprosessin käynnistämiseksi tai nopeuttamiseksi. Molemmissa tapauksissa viinirypäleiden tyhjennys keruuastioista tehdään varoen, jotta rypäleet eivät rikkoutuisi. ”Stafida Ilias” -rusinan kuivatus tapahtuu ilman edeltävää alkaliliuokseen upottamista.

Ilian rusinan kuivatus Ilian läänissä saadaan aikaan ainoastaan kahdella eri tavalla:

1. Korjattujen rypäleiden asettaminen suoraan aurinkoon alonia-nimellä tunnetuille erityisille tasoille (molemmilta sivuilta kaltevat tasot, joissa on yksi huippu ja tyhjää niiden välissä), jotka muistuttavat talojen kattoja.

2. Korjattujen rypäleiden kuivaaminen varjossa erityisiä rakennelmia käyttäen. Kuivaus tapahtuu hitaammin kuin auringossa, mutta antaa rusinalle paremman värin. Viinirypäleet laitetaan kaislapunosten päälle, jotka valmistetaan kahdesta puurimasta, jotka kiinnitetään toisiinsa 3–4:llä rimalla. Pitkien sivujen suuntaisesti laitetaan kaisloja tai hyvin ohuita lautoja, joiden päälle korjatut hedelmät asetellaan. Viinirypäleet kuivuvat luonnollisella tavalla, sillä ainoa kuivumista edistävä tekijä on alueen luontainen tuuli.

5.2 Tuotteen erityisyys:

”Stafida Ilias” -rusinan erityispiirteet, jotka erottavat se muista rusinoista, ovat sen fyysisten erikoispiirteiden eli rypäleiden tasakokoisuuden, pyöreämmän muodon ja erittäin mustan värin lisäksi suurempi sokeripitoisuus, vähintään 70 %, ja viinihappopitoisuus, vähintään 1,69 %.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erikoislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

”Stafida Ilias” on Ilian läänin ekologisen ympäristön synnyttämä, ja sen laatuvaatimukset kuvastavat sen tuotantoalueen erikoispiirteitä.

Maaperän ominaisuuksien (runsas kaliumpitoisuus – rusinoissa suurempi sokeripitoisuus), ilmastollisten tekijöiden (aikainen kypsyminen) ja viljelytekniikoiden (ei viiltoja) lisäksi rusinantuottajien kokemus rusinan kuivaamistekniikasta, jossa korjatut hedelmät asetetaan suoraan aurinkoon tai varjoon (jossa kuivatus kestää kauemmin mutta rusinan musta väri tulee voimakkaammaksi) tiettyjen välineiden avulla saavat kaikki yhdessä aikaan rusinan erittäin mustan värin ja sen korkean viinihappo- ja sokeripitoisuuden.

Alueen maanpinnan ja maapohjan ominaisuudet (korkea kalium ja humuspitoisuus) myötävaikuttavat Ilian rusinoiden erityislaatuun muiden alueiden rusinoihin verrattuna, siis niiden suurempiin suuret sokeri- ja viinihappopitoisuuksiin.

Lisäksi Ilian läänin erityiset ilmasto-olosuhteet (esim. kosteuskeskiarvo kesäkuukausina 73 %) antavat viiniköynnöksen viljelylle vielä yhden edun: ne estävät tiettyjen sairauksien, esimerkiksi härmäsienien, Phomopsis-sienien ja kokkibakteerien sekä tuholaisten kehittymisen. Myös läänin kuiva ilmasto auttaa huomattavasti rusinan kuivaamista korjuukauden jälkeen.

”Stafida Ilias” erottuu edukseen laadullisen erinomaisuutensa vuoksi, mutta ei voi myöskään jättää huomiotta sen saavuttamaa mainetta.

Ilian lääni on ollut kiinteässä yhteydessä ”Stafida Ilias” –rusinan tuotantoon jo vanhastaan. Rusinantuotannon historia ulottuu 1300-luvun alkuun, ja viittaukset siihen eri lähteissä ovat hyvin yleisiä. ”Stafida Ilias” -rusinan erikoisen hyvä laatu on tunnettu eurooppalaisilla markkinoilla jo 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Tarkemmin sanottuna tuotteen vienti 1800-luvun alkupuoliskolla ja sen jälkeen johti siihen, että lääni erikoistui niin vahvasti, että voitiin puhua jopa yksinomaisesta viljelyskasvista, sillä koko maatalousväestö siirtyi pois omavaraistaloudesta kaupalliseen tuotantoon.

Vuonna 1878 Ilian rypäleellä oli kova kysyntä, ja se tuli varsin tunnetuksi kun Ranskan viinitarhat valtasi ja tuhosi viinikirva (Dactulosphaira vitifoliae). Silloin Euroopan ja varsinkin Ranskan markkinat ostivat suuren osan rypäleistä, ja siten niiden maine kasvoi entisestään.

”Stafida Iliasin” kehityksen huippukohdassa Ilian läänistä oli tullut kaupan risteyskohta, sillä Pirgosin (Ilian läänin pääkaupunki) ja Katakolon sataman välille rakennettiin rautatie. Sen avulla Ilian rusinan kuljetus viljelyalueilta satamaan nopeutui ja helpottui. Laivat kuljettivat vientiin menevät rusinat. Pirgos-Katakolou-linja, joka aloitti toimintansa 3. helmikuuta 1883, oli ensimmäinen rautatielinja koko Kreikassa.

Ilian rusinan maineen vahvistavat myös kauppatiedot, jotka koskevat vientimääriä Eurooppaan ja Amerikkaan vuodesta 1912 lähtien.

Edellä mainittu pitää paikkansa yhä tänäänkin, koska Ilian rusinoiden viennistä suuri osa suuntautuu moniin Euroopan maihin, kuten Isoon-Britanniaan, Saksaan ja Hollantiin mutta myös Euroopan unionin ulkopuolelle, kuten Pohjois-Amerikan maihin.

Eritelmän julkaisutiedot:

http://www.minagric.gr/greek/data/ΠΡΟΔΙΑΓΡΑΦΕΣ%20ΠΡΟΪΟΝΤΟΣ-%2017%2012%202009.zip

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.