Alueiden komitean lausunto aiheesta "Koheesiorahaston vuosikertomus 1997"



Virallinen lehti nro C 374 , 23/12/1999 s. 0067 - 0070



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Koheesiorahaston vuosikertomus 1997" (1999/C 374/15) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon "Koheesiorahaston vuosikertomuksen 1997" (KOM(1998) 543 lopull.), ottaa huomioon komission 7. lokakuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 161 ja 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta komitean lausunto, ottaa huomioon komitean työvaliokunnan 18. marraskuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 1:n "Aluepolitiikka - Rakennerahastot - Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rajanylittävä ja alueidenvälinen yhteistyö" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 1:n kesäkuun 30. päivänä 1999 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 2/99 rev. 2, jonka esittelijä on José Vieira de Carvalho (P, PPE), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheista "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) koheesiorahastosta annetun asetuksen 1164/94 muuttamisesta" ja "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) koheesiorahastosta annetun asetuksen 1164/94 liitteen II muuttamisesta" (CdR 235/98 fin)(1), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta "Ensimmäinen kertomus taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta 1996" (CdR 76/97 fin)(2), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheista "Ehdotus neuvoston asetukseksi (ETY) koheesiorahastosta" ja "Ehdotus neuvoston asetukseksi (ETY) koheesiorahastoa koskevan neuvoston asetuksen (EY) - täytäntöönpanomääräyksistä" (CdR 16/94)(3), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean ("talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaoston) lausunnon aiheesta "Koheesiorahaston vuosikertomus" (CES 192/99)(4), ottaa huomioon valtion- ja hallitusten päämiesten Berliinissä 24. ja 25. maaliskuuta 1999 tekemät Agenda 2000:ta koskevat päätökset, hyväksyi 15. ja 16. syyskuuta 1999 pitämässään 30. täysistunnossa (syyskuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Komission kertomuksessa käsitellään vuonna 1997 tehtyjä koheesiorahastopäätöksiä. Rahoitusväline perustettiin Maastrichtin sopimuksella, ja sen tavoitteena on lujittaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta myöntämällä heikoimmin kehittyneille jäsenvaltioille (Espanjalle, Kreikalle, Irlannille ja Portugalille) taloudellista tukea ympäristöhankkeiden ja liikenteen infrastruktuurihankkeiden toteuttamiseen, jotta ne kykenevät viemään päätökseen talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen lähentymiskriteerien täyttämiseen tähtäävät kansalliset ohjelmansa. 1.2. Vuosi 1997 oli koheesiorahaston viides toimintavuosi neljässä tuensaajavaltiossa, eikä tänäkään vuonna poikettu liiemmin aiempien vuosien strategiasta. 2. Yleistä 2.1. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että komissio on parantanut kertomusta huomattavasti, ja toteaa, että kertomuksessa on otettu huomioon komitean aiemmin antamissa lausunnoissa esittämät mielipiteet, jotka ovat johtaneet asiakirjan esitystavassa tapahtuneisiin muutoksiin. 2.2. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että kunkin maan tärkeimpiä kehitysaloja tarkastellaan kertomuksessa yksityiskohtaisesti. Olisi kuitenkin toivottavaa, että tapauksia kuvattaisiin nykyistä yhdenmukaisemmin, mikä helpottaisi jäsenvaltiokohtaisten tietojen vertailua. 2.3. Komitea suosittaa niin ikään, että rahoitettujen hankkeiden kokonaiskehitystä ja alueellista levinneisyyttä havainnollistettaisiin mahdollisuuksien mukaan kaavioin ja kartoin ja pyrittäisiin helpottamaan tietojen hakua vuosikertomuksesta ja tehostamaan asiakirjan käyttöä. 2.4. Komitea toteaa hankkeiden hallinnointia, toimivuutta, arviointia ja seurantaa koskevien oikeussääntöjen, hallinnollisten ohjeiden ja menettelytapojen vakiintuneen. Tämä on vaikuttanut myönteisesti koheesiorahaston täytäntöönpanoon, mikä on nähtävissä myös vuosikertomuksessa. 2.5. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä London School of Economicsin tekemän tutkimuksen tuloksiin, jotka paljastavat julkisten ja yksityisten investointien liittyvän kiinteästi toisiinsa ja tuottavan yhdessä tuloksia. Kyseisillä sijoituksilla on huomattava pitkän aikavälin vaikutus työllisyyteen, ja niillä on merkittäviä kerrannaisvaikutuksia, jotka ulottuvat alueelta toiselle ja rahaston tuensaajamaasta sen naapurivaltioihin. 2.6. Alueiden komitealla on niin ikään aihetta ilmaista tyytyväisyytensä jälkiarviointiohjelmaan, joka osoittaa komission kantavan huolta hankkeiden arvioinnista. AK toivoo ohjelman avulla saatavan tutkimusaineistoa ja vertailukelpoisia tuloksia, joita neljä tuensaajamaata voivat käyttää parantamaan etukäteisarviointia ja hankkeiden seurantaa. 2.7. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille, että koheesiorahaston tukea saavat jäsenvaltiot ovat ponnistelleet saavuttaakseen neuvoston määrittelemät julkistalouden vajeen tavoitteet. Komitea suosittaa, että jäsenvaltiot jatkavat kyseisiä ponnisteluja, ja esittää, että komissio seuraa tehokkaasti budjettitilannetta ja pyrkii lisäämään yleisön tietoisuutta rahastosta tuensaajamaissa aina kun se on tilanteen kannalta perusteltua. 2.8. Alueiden komitea panee merkille Berliinissä kokoontuneiden valtion- ja hallitusten päämiesten päätöksen tukea koheesiorahastosta nykyisin tukea saavaa neljää jäsenvaltiota vuoden 2000 jälkeenkin sekä tarkistaa niiden tukikelpoisuus ohjelmointikauden puolivälissä vuonna 2003. AK myöntää, että koheesiorahastolla on perustavaa laatua oleva tehtävä lähennettäessä jäsenvaltioita toisiinsa, mutta toteaa myös, ettei yksikään kyseisistä valtioista ole vielä saavuttanut 90 prosentin rajaa yhteisön keskimääräisestä bruttokansantulosta. 2.9. Alueiden komitea panee merkille, että vaikka koheesiomaissa on tapahtunut edistystä niin liikenne- kuin ympäristöalalla, infrastruktuurissa on vielä paljon paranneltavaa. Rahaston säilyttäminen on perusteltua, koska niin euroon osallistuvia kuin sen ulkopuolelle jääviä maita on kehitettävä jatkuvasti. 2.10. Alueiden komitea kannattaa päätöstä muuttaa nykyistä rahastoasetusta sen sijaan, että se olisi korvattu uudella asetuksella, mikä pehmentää komitean näkemyksen mukaan kahden rahoituskauden välistä siirtymäkautta. 2.11. Muiden yhteisöpolitiikkojen osalta alueiden komitea kiinnittää huomiota komission koordinointiponnisteluihin etenkin ympäristölainsäädännön, Euroopan laajuisen liikenneverkon ja rakennerahastojen yhteydessä. 2.12. Alueiden komitea panee tyytyväisenä merkille komission ehdotuksen luoda liittymistä valmisteleva rakennepolitiikan väline (ISPA), jonka tarkoituksena on auttaa jäsenehdokkaita saamaan liikenne- ja ympäristöinfrastruktuurinsa yhteisön tasolle. 2.13. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä jäsenvaltiokohtaisten seurantakomiteoiden työskentelyyn ja rahastotukea saavien hankkeiden tarkastus- ja valvontakäynteihin. 2.14. Vuosikertomuksen mukaan komission tietoon on tullut vain yksi tapaus, jossa koheesiorahaston varoja on käytetty sääntöjenvastaisesti. Alueiden komitea pitää tätä ilahduttavana asiana, mikäli se merkitsee, että varoja on käytetty suurimmilta osin asianmukaisesti. Alueiden komitea panee kuitenkin merkille komission arvion siitä, että jäsenvaltioiden viranomaiset laiminlyövät varojen käytön järjestelmällisen valvonnan esimerkiksi koheesiorahaston hankkeissa, mikä kasvattaa petoksen vaaraa. Lisäksi alueiden komitea toteaa komission katsovan, että petostapauksista tehdyn selvityksen puuttuessa on vaikeaa arvioida petosten vastaisiin kampanjoihin myönnettyjen määrärahojen tuottamaa tulosta. Alueiden komitea pitää valitettavana, että komissiolla on perusteita tähän vakavaan kritiikkiin, ja tukee täysin kaikkia pyrkimyksiä torjua säännönvastaisuuksia ja petoksia entistä tehokkaammin rakennerahastojen kaikilla aloilla. Kaikkien asianomaisten viranomaisten on kannettava vastuunsa asiassa. 3. Erityistä 3.1. Taloudellisen tuen hallinnointi 3.1.1. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että talousarvio toteutui jälleen kerran tavoitteiden mukaisesti: sekä maksusitoumus- että maksumäärärahat käytettiin sataprosenttisesti. 3.1.2. Alueiden komitea panee merkille, että vuodesta 1993 vuoden 1997 loppuun maksusitoumuksia oli tehty jo lähes kahdelle kolmannekselle koheesiorahaston ensimmäiseen vaiheeseen (1993-1999) varatusta kokonaismäärärahasta. 3.1.3. AK panee niin ikään tyytyväisenä merkille, että tukea saavat jäsenvaltiot ovat jälleen noudattaneet ohjeellisia prosenttilukuja määrärahojen jaossa koheesiorahastosta annetun asetuksen liitteen I mukaisesti. 3.1.4. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että ympäristöinvestointien osuus (54,4 %) oli vuonna 1997 ensimmäisen kerran suurempi kuin liikenneinvestointien (45,5 %), mikä paransi edellisvuosien alhaisia lukuja. Komitea toteaa lisäksi kehityksen olleen samansuuntaista lähes kaikissa maissa. 3.1.5. Alueiden komitea toteaa tyytyväisenä rahastotuen jakautuneen vuosina 1993-1997 tasapainoisesti liikenteen (50,8 %) ja ympäristön (49,2 %) kesken. Näin ollen ei ole odotettavissa vaikeuksia säilyttää kyseinen suuntaus ensimmäisen sukupolven koheesiorahaston toimintakaudella vuosina 1993-1999. 3.1.6. Alueiden komitea ei kuitenkaan voi olla mainitsematta sitä tosiseikkaa, että elämänlaadun säilyttämisen perustekijöihin, luonnonsuojeluun ja kaupunkiympäristön kohentamiseen, investoitiin heikosti. 3.1.7. Tulevina vuosina kiinnitettäneen huomiota kaupunkiympäristöön, sillä Euroopan myönnetään kaupungistuvan nykyään voimakkaasti. Mantereen väestöstä kaksi kolmannesta asuu taajamissa, jotka kattavat ainoastaan yhden prosentin Euroopan pinta-alasta. Taajama-alueisiin kohdistuu yhä suurempia ympäristöpaineita ilman, veden ja maaperän saastumisen muodossa, siellä tuotetaan nestemäistä ja kiinteää jätettä sekä melua. Näihin ongelmiin on varauduttava asianmukaisesti tulevissa tukitoimissa, ja kansalaiset suhtautuvat niihin entistä vaativammin. 3.1.8. Vaikka koheesiorahastosta myönnetään edelleen eniten tukea tiehankkeille (57 %), AK panee tyytyväisenä merkille, että rautateiden osuus rahoitetuista liikennehankkeista on lisääntynyt merkittävästi, ja vuonna 1997 alalle myönnettiin lähes kolmasosa kaikista maksusitoumuksista. 3.1.9. Alueiden komitea panee merkille satama-alan investointien alhaisen osuuden (1,7 %) vuonna 1997, vaikka meriliikenteellä on huomattava merkitys neljän tuensaajamaan taloudelle. Alueiden komitea kehottaakin komissiota ja tuensaajamaita lisäämään meri- ja jokisatamahankkeiden määrää tukeakseen ja vauhdittaakseen alaa, jolla on keskeinen merkitys kyseisten maiden avatessa yhteyksiään ulkomaailmaan. 3.1.10. Tältä kannalta katsottuna olisi niin ikään vahvistettava Euroopan sisäisen rannikkolaivaliikenteen roolia vaihtoehtona maanteitse tapahtuvan tavaraliikenteen ruuhkautumiselle. Ratkaisu on ympäristön ja maankäytön kannalta muita tasapainoisempi, ja se on selvästi muita kuljetusmuotoja nopeampi ja kustannustehokkaampi. 3.1.11. Alueiden komitea korostaa vielä liikenteen osalta tarvetta kehittää intermodaalisuuteen pohjautuvia hankkeita siten, että niiden avulla tehostetaan liikennejärjestelmiä kokonaisvaltaisesti ja taataan ihmisten ja tavaroiden aiempaa joustavampi liikkuminen. 3.1.12. Tulevissa toimissa olisi niin ikään annettava etusija uusille logistiikkakeskuksille, jotta tavaroiden jakelu olisi nopeaa ja tehokasta. Ne tulisi puolestaan yhdistää multimodaalikeskuksiin eri tavarankuljetusmuotojen niveltämiseksi toisiinsa. 3.1.13. Alueiden komitea korostaa, että pienimuotoisten hankkeiden rahoitus on turvattava myös vastaisuudessa. Komitea katsoo, että laaja-alaisten hankkeiden rahoitustarpeesta ja strategisesta suunnittelusta huolimatta eräät pienehköt hankkeet - etenkin ympäristöalalla - saattavat olla koheesiomaiden kannalta erityisen merkittäviä. On erittäin tärkeää, että paikallisviranomaiset määrittelevät tältä osin omat painopistealansa. 3.2. Läheisyys ja kumppanuus 3.2.1. Alueiden komitea kehottaa komissiota varmistamaan, että paikallis- ja alueviranomaiset osallistuvat koheesiorahaston toiminnan kaikkiin vaiheisiin painopistealojen määrittelystä seurantaan ja arviointiin asti. 3.2.2. Alueiden komitea toteaa osallistumisen tarkoittavan myös sitä, että tukihakemuksiin olisi liitettävä aina asianomaisten alueiden alue- ja paikallisviranomaisten lausunto kyseisten hankkeiden alueellisesta ja alueidenvälisestä vaikutuksesta ja että komission olisi otettava nämä lausunnot huomioon hankkeita hyväksyessään. 3.2.3. Alueiden komitea muistuttaa, että osa aloitteista on kuntien tai alueiden tekemiä. AK suosittaakin suurempaa joustavuutta sovellettaessa koheesiorahastosta annettuja määräyksiä, jotka pakottavat keskittämään rahaston tukianomukset kunkin maan keskushallitukselle. Komitea esittää komissiolle, että se suhtautuisi aiempaa avoimemmin keskiportaan instansseihin ja kannustaisi vuoropuheluun, jolloin komissio saisi mahdollisesti tietoa toteuttamiskelpoisista hankkeista, jotka eivät muulla tavoin etenisi komissioon asti. 3.2.4. Vaikka alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta on korostettu entisestään, se katsoo, että hankkeiden tuottavuutta ja yksityisen sektorin osallistumisen soveliaisuutta koskevat päätökset tulisi tehdä valtakunnan tasolla siten, että asiassa kuullaan asianomaisia paikallis- ja alueviranomaisia. 3.2.5. AK korostaa, että yksityisten ja alue- tai paikallistoimijoiden edut saattavat usein poiketa toisistaan, mikä on omiaan asettamaan esteitä yksityisen sektorin osallistumiselle rahoitukseen. Tämänkaltaisiin liikenne- ja ympäristöinvestointeihin on usein vaikea kannustaa eri maiden tietyillä syrjäseuduilla. Lisäksi on taattava perusrakenteiden ja palvelujen tasavertainen saatavuus ja on syytä korostaa, että paikallisviranomaisilla on toisinaan parhaat mahdollisuudet luoda (rahoittaa) ja ylläpitää tämänkaltaisia perusrakenteita. 4. Päätelmät 4.1. Alueiden komitea panee merkille Berliinissä kokoontuneiden valtion- ja hallitusten päämiesten päätökseen tukea koheesiorahastosta nykyisin tukea saavaa neljää jäsenvaltiota vuoden 2000 jälkeenkin sekä tarkistaa niiden tukikelpoisuus ohjelmointikauden puolivälissä vuonna 2003. 4.2. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että ympäristö- ja liikenneinvestointien välinen tasapaino on parantunut. Komitea toteaa kuitenkin, että luonnonsuojeluun ja kaupunkiympäristön kohentamiseen on investoitu niukasti. 4.3. Alueiden komitea katsoo, että pienimuotoisten hankkeiden rahoitus tulee taata edelleen, ja muistuttaa, että etenkin eräät ympäristöhankkeet ovat olleet merkittäviä, minkä vuoksi on äärimmäisen tärkeää, että paikallisviranomaiset määrittelevät tältä osin omat painopistealansa. 4.4. Alueiden komitea kehottaa komissiota varmistamaan paikallis- ja alueviranomaisten osallistumisen koheesiorahaston toimien kaikkiin vaiheisiin ja muistuttaa, että kuntien ja alueiden tekemät aloitteet ovat merkittäviä. Bryssel 16. syyskuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER (1) EYVL C 51, 22.2.1999, s. 10. (2) EYVL C 379, 15.12.1997, s. 34. (3) EYVL C 217, 6.8.1994, s. 1. (4) EYVL C 116, 28.4.1999, s. 10.