Virallinen lehti nro C 219 , 30/07/1999 s. 0073



A4-0143/99 Päätöslauselma Euroopan unionin maahanmuutto- ja pakolaispolitiikan suuntaviivoja käsittelevästä asiakirjasta (9809/2/98 - C4-0051/99 - 99/0905(CNS)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Euroopan unionin maahanmuutto- ja pakolaispolitiikan suuntaviivoja käsittelevän asiakirjan (9809/2/98 - C4-0051/99 - 99/0905(CNS)), - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K.1 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan sekä K.2, K.3 ja K.6 artiklan, - ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksella lisätyn sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan ja Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen uuden IV osaston, - ottaa huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi 4. marraskuuta 1950 tehdyn Euroopan laajuisen yleissopimuksen, - ottaa huomioon pakolaisen asemasta 28. heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen sellaisena kuin se on muutettuna 31. tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, - ottaa huomioon 10. joulukuuta 1948 annetun yleismaailmallisen ihmisoikeusjulistuksen, - ottaa huomioon 15. kesäkuuta 1990 tehdyn Dublinin yleissopimuksen Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioon jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion määrittämisestä, - ottaa huomioon komission 23. helmikuuta 1994 esittämän tiedonannon maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta neuvostolle ja Euroopan parlamentille (KOM(94)0023 lopull.), - ottaa huomioon 21. syyskuuta 1995 antamansa päätöslauselman edellä mainitusta tiedonannosta ((EYVL C 269, 16.10.1995, s. 156.)), - ottaa huomioon neuvoston 20. kesäkuuta 1995 antaman päätöslauselman turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuista ((EYVL C 274, 19.9.1996, s. 13.)), - ottaa huomioon neuvoston 26 päivänä tammikuuta 1998 hyväksymän, Irakista ja sen lähialueelta tulevien maahanmuuttajien suurta määrää koskevan Euroopan unionin toimintasuunnitelman (5573/98 - C4-0124/98), - ottaa huomioon komission ehdotukset yhteiseksi toiminnaksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti suojelun tarjoamisesta väliaikaisesti siirtymään joutuneille henkilöille (KOM(98)0372 - C4-0505/98 - 97/0081(CNS) ja KOM(98)0372 - C4-0506/98 - 98/0222(CNS)), - ottaa huomioon 10. helmikuuta 1999 ((Istunnon pöytäkirja 10.2.1999, osa II, kohta 13 c.)) antamansa päätöslauselman pakolaisasemaa täydentävien suojelumuotojen yhdenmukaistamisesta Euroopan unionissa, - ottaa huomioon neuvoston hyväksymän ja Eurooppa-neuvoston Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998 hyväksymän toimintasuunnitelman (asiak. 12028/5/98) unionista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena sekä komission 14. heinäkuuta 1998 samasta aiheesta esittämän tiedonannon (KOM(98)0459), - ottaa huomioon neuvoston välittämän 26. helmikuuta 1999 päivätyn asiakirjan 5264/2/99 (C4-0133/99), - ottaa huomioon komission välittämän 3. maaliskuuta 1999 päivätyn asiakirjan SEC(99)0271 lopull., - ottaa huomioon työjärjestyksensä 93 artiklan, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön ja ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan lausunnon (A4-0143/99), A. katsoo, että maahanmuuttoilmiö on historiallinen vakio Euroopan mantereella, B. katsoo, että maahanmuuttoilmiö koskettaa jäsenyyttä hakeneita maita samalla tavoin kuin nykyisiä jäsenvaltioita, ja ne on sen vuoksi otettava mukaan keskustelemaan yhtenäisestä eurooppalaisesta lähestymistavasta, C. katsoo, että käsitys Euroopan unionista maailmantalouden mahtina, jota uuden yhteisen valuutan globaali käyttöönotto tukee entisestään, tekee unionista erittäin houkuttelevan maahanmuuttovirtoja ajatellen, D. katsoo, että laajamittaisesta maahanmuutosta on uudenaikaisten matkustusvälineiden kehityksen vuoksi tullut maailmanlaajuinen ilmiö ja että yhtenäisessä politiikassa on otettava huomioon tämä Euroopan rajat ylittävä ulottuvuus, E. katsoo, että EU:n on eurooppalaista maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa luodessaan otettava huomioon Euroopan neuvoston näillä aloilla tekemä työ, F. katsoo, että laajat maahanmuuttoliikkeet, erityisesti unionin reuna-alueiden alueellisista konflikteista aiheutuvat, ovat seurausta myös siitä, ettei unioni kykene esiintymään yksimielisesti eikä toimimaan nopeasti ja oma-aloitteisesti ulkopolitiikassa, G. katsoo, että eräät Geneven yleissopimuksen allekirjoittajamaat eivät tällä hetkellä hyödynnä täysin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia, erityisesti mitä tulee pakolaisen ja vainoavan tahon (joka voi olla muu kuin valtio) määritelmään sekä lakkaamislausekkeisiin, H. katsoo, että pelkän turvapaikkahakemusten ja myönnettyjen turvapaikkojen tilapäisen vähenemisen ei voida tulkita johtuvan maahanmuuttopaineiden merkittävästä vähenemisestä, koska eräissä jäsenvaltioissa tämä suuntaus on kääntynyt vuoden 1997 lopusta lähtien ja koska laiton maahanmuuttovirta on samanaikaisesti lisääntynyt; pakolaisaseman saavien henkilöiden määrän väheneminen ei myöskään ole perusteltua, koska ihmisoikeustilanne maailmassa ei ole parantunut, I. katsoo, että laittomasta maahanmuutosta ei ole olemassa riittäviä ja vertailukelpoisia tietoja, joita on toisaalta vaikea saada ongelman monitahoisuuden vuoksi; tämä tiedonpuute estää arvioimasta ilmiön todellista laajuutta, J. katsoo, että salakuljetusta harjoittavilla rikollisjärjestöillä on käytössään tehokkaat tekniset ja taloudelliset keinot, joiden avulla ne voivat tehokkaasti kiertää unionin ulkorajojen valvontaa; ottaa huomioon laittoman ihmiskaupan uhrien määrän, jota ei voida hyväksyä, erityisesti Välimeren maiden rajoilla, K. katsoo, että rikollisjärjestöt ovat olennainen, laitonta maahanmuuttoa laajassa mittakaavassa helpottava ja edistävä osatekijä; salakuljettajien maahantuomat siirtolaiset ovat usein hyväksikäytön uhreja prostituution, huumekaupan tai laittoman työvoiman verkostoissa; näiden rikollisjärjestöjen torjunnan on saatava merkittävä sija eurooppalaisessa maahanmuuttopolitiikassa, L. katsoo, että eurooppalaisessa maahanmuuttopolitiikassa on toimittava unionin alueella asuvien laillisten maahanmuuttajien yhteiskuntaan sopeutumisen edistämiseksi; tällä alalla yhdentymisessä on vielä paljon tehtävää, M. katsoo, että laillisten maahanmuuttajien panos eurooppalaisessa talouselämässä ja yhteiskunnallisessa kehityksessä on merkittävä; katsoo lisäksi, että unionin demografisten näkymien vuoksi on mahdollista ajatella, että keskipitkällä aikavälillä työn vuoksi tapahtuvalla maahanmuutolla on täydennettävä Euroopan talouden tarpeita, N. katsoo, että pohdintojen kaikissa vaiheissa on tehtävä selvä ero turvapaikkaoikeuteen, joka on perusoikeus, sekä ennen kaikkea taloudellisista syistä johtuvaan maahanmuuttovirtausilmiöön liittyvien ongelmien välillä, O. katsoo, että laillisiin maahanmuuttajiin on voitava soveltaa perheiden yhdistämistä koskevaa oikeutta, P. katsoo, että eurooppalainen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka sekä väliaikaista suojelua ja täydentävää suojaa koskeva politiikka olisi suunniteltava takaamaan yhtenäinen järjestelmä, joka mahdollistaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen luomisen Amsterdamin sopimuksen tarjoamien uusien oikeudellisten ja institutionaalisten kehysten puitteissa (erityisesti EY:n perustamissopimuksen uusi 61, 62, 63, 64 ja 67 artikla) ja että laajempi yhteistyö myös jäsenvaltioiden toimivaltaan jäävillä alueilla on toivottavaa; Q. katsoo, että jäsenvaltioiden välillä tarvitaan enemmän yhteistyötä ja kuormituksen jakoa, erityisesti äkillisissä kriisitilanteissa, kuten Kosovossa, entisen Jugoslavian tasavallan Makedoniassa ja Albaniassa kehitteillä olevassa tilanteessa; Yleisiä kysymyksiä 1. Onnittelee neuvostoa siitä, että se on käynnistänyt yleisen keskustelun yhtenäisestä eurooppalaisesta lähestymistavasta maahanmuutto- ja turvapaikkakysymyksissä; muistuttaa kuitenkin myös, että komissio on tehnyt erilaisia asiaa koskevia lainsäädäntöehdotuksia (mm. kolme sisärajoilla tehtävien henkilötarkastusten lopettamisesta annettua direktiiviä vuodelta 1995, Gradinin luonnos unionin alueella laillisesti oleskelevien muiden kuin EU:n kansalaisten unionin alueelle pääsystä ja asemasta), joihin parlamentti on tehnyt tarkistuksia ja jotka on myös annettu neuvoston käsiteltäväksi; 2. Panee merkille, että strategiaa koskevan asiakirjan tavoitteena on yhtäältä toimia taustana sille osalle, joka vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista koskevassa toimintasuunnitelmassa liittyy maahanmuuttopolitiikkaan, ja toisaalta suuntaviivojen hahmotteleminen kyseistä viisivuotissuunnitelmaa varten; 3. Kehottaa neuvostoa kantamaan viipymättä kollektiivisen vastuun Kosovossa, entisen Jugoslavian tasavallan Makedoniassa ja Albaniassa siirtymään joutuneiden henkilöiden ja pakolaisten kriittisen tilanteen helpottamiseksi siten, että pakolaisten vastaanottamisesta aiheutuva kuormitus jaetaan ja pyritään yhdessä parantamaan alueelle jääneiden tilannetta; 4. On tyytyväinen siihen, että strategiaa koskevassa asiakirjassa tarkastellaan turvapaikkakysymyksiä, työn vuoksi tapahtuvaa maahanmuuttoa, laittoman maahanmuuton torjuntaa ja laillisten maahanmuuttajien asemaa; korostaa, että on tärkeää tehdä selvä ero näiden hyvin erilaisten kysymysten välillä; 5. Toivoo, että pyritään löytämään rakentavia ratkaisuja maahanmuuttoon liittyviin ongelmiin, minkä tarkoituksena on onnistuneeseen sopeuttamiseen tarvittavan ohjauksen ja rajoittamisen lisäksi ihmisoikeuksien ja kansainvälisten oikeusvaatimusten kunnioittaminen ja maahanmuuttajien yhteiskunnallisen aseman edistäminen; Institutionaalisia kysymyksiä 6. Pyytää komissiota tekemään Amsterdamin sopimuksen määräysten täytäntöönpanon yhtenevyyden takaamiseksi pikaisesti ehdotuksen jatkotoimenpiteisiin suoraan liittyvästä uudesta eurooppalaisesta maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta ja pyytää, että parlamentti otettaisiin täysipainoisesti mukaan näihin toimiin; korostaa tarvetta löytää tasapaino maahanmuuttoon liittyvän inhimillisen ulottuvuuden ja maahanmuuttovirtoja ohjaavien oikeudellisten toimenpiteiden välillä; 7. Huomauttaa, että Amsterdamin sopimuksen mukaan maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa sekä ulkorajojen ylittämistä koskevat asiat kuuluvat ensimmäisen (yhteisön toimivaltaan kuuluvan) pilarin alaisuuteen; pyytää tästä syystä, että tämän pilarin mukaista toimivallan jakoa noudatettaisiin mahdollisimman tarkasti; korostaa, että komissiolla on oikeus tehdä lainsäädäntöaloitteita ensimmäisen pilarin asioissa; kehottaa neuvostoa noudattamaan tätä yhteisön logiikkaa, vaikka jäsenvaltiot ovatkin pitäneet itsellään aloiteoikeuden tämän alan asioissa, ja ottamaan tästä syystä komission ehdotukset täysimääräisesti huomioon sekä liittämään parlamentin lainsäädäntömenettelyyn; 8. Pyytää, että komissiolle annetaan mahdollisuus palkata riittävästi pätevää henkilökuntaa, jotta se voisi suoriutua sille Amsterdamin sopimuksessa määrätyistä maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita koskevista tehtävistä asianmukaisesti; 9. Pitää myönteisenä sitä, että neuvosto on perustanut korkean tason työryhmän tarkastelemaan turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita, ja arvostaa erityisesti sitä, että tämä ryhmä tarkastelee useamman kuin yhden pilarin asioita; pahoittelee kuitenkin sitä, että ryhmä on luotu toimimaan vain rajoitetun ajan ja että sen toimivaltuuksille on asetettu maantieteellistä soveltamisalaa koskevat rajat ja ettei Euroopan parlamenttia ole otettu mukaan tämän ryhmän toimiin; suosittelee, että ryhmä ei antaisi tiukasti määriteltyjen toimivaltuuksiensa rajoittaa toimintaansa; 10. On tyytyväinen siihen, että strategiaa koskevassa asiakirjassa on myös tutkittu mahdollisuutta antaa yhdelle ainoalle komission jäsenelle tehtäväksi vastata kaikista maahanmuuttopolitiikkaan liittyvistä kysymyksistä, ja katsoo, että tämä voisi olla merkittävä edistysaskel, koska nykyisin useat komission jäsenistä vastaavat eri aloista aina maahanmuuttoon liittyvistä oikeudellista kysymyksistä ulkopoliittisiin näkökohtiin ja humanitaarisesta avusta henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen; 11. Korostaa tarvetta avoimeen ja perusteelliseen yhteistyöhön UNHCR:n ja kansalaisjärjestöjen kanssa maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa; 12. Kehottaa jäsenvaltioita ratifioimaan Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 18. joulukuuta 1990 hyväksymän kansainvälisen yleissopimuksen siirtotyöläisten ja heidän perheidensä suojelusta; Turvapaikka 13. Muistuttaa, että turvapaikan hakeminen on perusoikeus, johon on voitava turvautua vapaasti Geneven yleissopimuksen, New Yorkin pöytäkirjan sekä Euroopan unionin oikeudellisen kehyksen ja jäsenvaltioiden sisäisen lainsäädännön mukaisesti; toistaa jälleen tässä yhteydessä - ja ottaen huomioon neuvoston yhteiset kannat turvallisiksi katsottavien kolmansien maiden sekä alkuperämaiden periaatteesta - sen periaatteen, ettei Geneven yleissopimuksen (33 ja 31 art.) mukaista turvapaikan hakijaa saa käännyttää; 14. Kehottaa yhdenmukaistamaan vähimmäistasolle ne palvelut ja vastaanotto-olosuhteet, joihin turvapaikan hakija on oikeutettu, sillä nykyisten suurten eriävyyksien seurauksena on, että kaikki maat eivät joudu tasapuolisesti työllistetyksi tässä asiassa; 15. Korostaa, että turvapaikkahakemuksen tullessa hylätyksi maastakarkotusta ei panna täytäntöön niin kauan kuin on olemassa osoituksia siitä, että turvapaikanhakijan elämä alkuperämaassa on vaarassa; 16. Kehottaa rationalisoimaan turvapaikkahakemusten käsittelymenettelyjä avoimuuden (erityisesti menettelyä koskevien tietojen saaminen, asiakirjojen saanti, oikeus puolustukseen ja julkisen vallan yhteistyö) ja nopeuden takaamiseksi sekä hakijan että vastaanottavan valtion etujen mukaisesti kuitenkin siten, että muutoksenhakuoikeus tai oikeus antaa asia riippumattoman viranomaisen käsiteltäväksi säilyy; katsoo, että turvapaikanhakijaa ei voida karkottaa ennen kuin tämä on käyttänyt kaikki mahdollisuutensa muutoksenhakuun; 17. Katsoo, että turvapaikkakysymyksiä koskevien olemassa olevien kansainvälisten sopimusten, erityisesti Geneven yleissopimuksen ja New Yorkin pöytäkirjan, aiempaa paremmalle täytäntöönpanolle on annettava ensisijainen asema; vastustaa tästä syystä kaikkia pyrkimyksiä käsitellä uudelleen olemassaolevia sopimuksia ja pyytää näin ollen täydentämään niitä tarpeen vaatiessa niiden mukauttamiseksi todellisen tilanteen muutoksiin, sen sijaan että luotaisiin uusia välineitä; 18. Palauttaa mieliin, että se on hyväksynyt strategiaa koskevan asiakirjan sisältämän ehdotuksen täydentävän suojelujärjestelmän luomisesta pakolaisasemaa varten; hylkää kaikki yritykset korvata oikeudellinen viitekehys järjestelmällä, joka perustuisi kunkin hallituksen harkinnan mukaiseen «institutionaaliseen tarjoukseen»; katsoo, että pakolaisvirtojen ollessa valtavia, jäsenvaltioilla on kuitenkin oltava mahdollisuus luopua henkilökohtaisen suojelun järjestelmästä antamalla tietyn ajanjakson aikana institutionaalisia takuita; huomauttaa, että komissio on laatinut ehdotuksen siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäisestä suojelusta ja pyytää neuvostoa hyväksymään pikaisesti tämän ehdotuksen ja parlamentin siihen tekemät tarkistukset; 19. Kehottaa neuvostoa jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden periaatteeseen nojautuen toimimaan nopeasti, jotta voidaan yhteisymmärryksessä jakaa pakolaiset ja se painolasti, joka aiheutuu valtavan ja arvaamattoman pakolaisvirran suuntautumisesta maantieteellisistä tai historiallisista syistä tiettyihin jäsenvaltioihin; 20. Pyytää neuvostoa hyväksymään mahdollisimman nopeasti komission esittämät yhteisiä toimia koskevat ehdotukset selkkausten vuoksi siirtymään joutuneiden henkilöiden väliaikaisesta suojelusta; Työn vuoksi tapahtuva maahanmuutto 21. Suosittelee syvällisen keskustelun järjestämistä Euroopan unionin tehtävästä maahanmuuttovirtojen vastaanottamisessa, sillä maahanmuuttoilmiötä koskevan yhtenäisen ja yhteisen lähestymistavan luominen edellyttää tätä; 22. Muistuttaa, että komissio on tehnyt ehdotuksen neuvoston lainsäädäntöasiakirjaksi sopimuksen laatimiseksi säännöistä, joiden perusteella kolmansien maiden kansalaiset pääsevät jäsenvaltioihin, ja että parlamentti on käynyt asiasta pitkän ja syvällisen keskustelun; kehottaa neuvostoa tekemään päätöksen tästä ehdotuksesta; 23. Kehottaa Euroopan toimielimiä ja jäsenvaltioita ponnistelemaan aktiivisesti, jotta lailliset maahanmuuttajat, jotka vaikuttavat merkittävällä ja myönteisellä tavalla eurooppalaisen yhteiskunta- ja talouselämän kehitykseen, integroituvat paremmin yhteiskuntaan, erityisesti siten, että heille annetaan äänioikeus paikallisvaaleissa sekä Euroopan parlamentin vaaleissa viiden jäsenvaltiossa asutun vuoden jälkeen; pyytää komissiota esittämään ehdotuksen laillisten maahanmuuttajien ohjesäännöksi, jossa vahvistetaan oikeuksia ja velvollisuuksia koskeva kehys ja joka sisältää vapaaseen liikkuvuuteen Euroopan unionissa liittyvät näkökohdat; 24. Yhtyy strategiaa koskevassa asiakirjassa esitettyyn näkemykseen, jossa korostetaan maahanmuuttopaineiden vähentämisen edellyttävän politiikan eri alojen yhteensovittamista, joka käsittää muutakin kuin ulkomaalaisten oikeuksia, turvapaikkaa, maahanmuuttoa ja rajatarkastuksia koskevan politiikan ja joka ulottuu kansainvälisiin suhteisiin ja kehitysapuun sekä ihmisoikeuksien suojelun tason kohottamiseen; Laiton maahanmuutto 25. Tuomitsee voimakkaasti laittomiin maahanmuuttoverkostoihin liittyvän rikollisuuden ja ihmiskaupan (erityisesti naisiin ja alaikäisiin kohdistuvan) sekä kehottaa jäsenvaltioita ja jäsenyyttä hakeneita maita, yhdessä kolmansien maiden kanssa, lujittamaan hallinnollista, poliisitoimintaan liittyvää ja oikeudellista yhteistyötä, jotta rikollisuutta voidaan tehokkaasti ehkäistä ja torjua hyödyntäen täysipainoisesti Europolin tarjoamia mahdollisuuksia; 26. Korostaa, että pakolaisten on usein käytettävä väärennettyjä asiakirjoja ja turvauduttava ihmisiä salakuljettaviin verkostoihin, ja painottaa, että järjestäytyneen laittoman maahanmuuton torjumisessa on aina otettava huomioon pakolaisen oikeus etsiä turvaa; 27. Kehottaa tekemään kriittisen analyysin järjestäytyneen laittoman maahanmuuton torjunnasta niin, että otetaan huomioon pakolaisten oikeus etsiä turvaa; 28. Toteaa, että maahanmuuton perusteet liittyvät muun muassa alkuperämaan heikkoihin sosioekonomisiin oloihin ja että laittomat maahanmuuttajat joutuvat rikollisjärjestöjen toiminnan uhreiksi; korostaa, että pimeää työtä tekevistä merkittävä osa on Euroopan kansalaisia ja laillisesti maassa asuvia; katsoo, että laittoman työn torjumisen on kohdistuttava myös «komentoja antaviin» työnantajiin; korostaa, että laiton maahanmuutto voi pahentaa pimeästi tehtävän työn ongelmaa, mutta se ei ole kuitenkaan pääsyy ongelmaan; 29. Suosittelee, että periaate avun antamisesta paikan päällä alkuperämaassa otetaan osaksi eurooppalaista strategiaa ja että toteutetaan lisätoimenpiteitä; suosittelee lisäksi, että laittomiin maahanmuuttajiin sovellettavat hallinnolliset ja oikeudelliset menettelyt johtaisivat nopeampaan päätöksentekoon, erityisesti heidän tilanteensa laillistamiseksi, ja tarvittaessa palauttamiseen alkuperämaahan kuitenkin siten, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta sovelletaan täysin; 30. Suosittelee kriisialueille palauttamista koskevien sopimusten tilapäistä keskeyttämistä aina silloin, kun palauttaminen vaarantaa maahanmuuttajien fyysisen koskemattomuuden; 31. Muistuttaa neuvostoa ja jäsenvaltioita siitä, että laittomien maahanmuuttajien välitöntä palauttamista koskevissa kahdenvälisissä sopimuksissa, joita ne ovat tehneet joko kauttakulku- tai alkuperämaana toimivien naapurivaltioiden kanssa, on tarvittaessa otettava huomioon Geneven yleissopimuksessa määrättyyn turvapaikkamenettelyyn liittyvät lykkäävät vaikutukset; 32. Pyytää laittomaan maahanmuuttoon liittyvien ongelmien käsittelemistä yhteisesti EU:n ja kolmansien maiden välillä, ja pyytää tämän vuoksi, että kansainvälisiin sopimuksiin sisällytetään nimenomainen maininta maahanmuuttokysymyksistä, mutta torjuu ehdottomasti ajatuksen, että taloudellisen yhteistyötuen myöntäminen edellyttää maahanmuuttoa koskevia sopimuksia; 33. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden parlamenteille ja hallituksille.