Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta /* KOM/2000/0276 lopull. - COD 2000/0117 */



Virallinen lehti nro 029 E , 30/01/2001 s. 0112 - 0188



Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (komission esittämä) 2000/0117 (COD) PERUSTELUT I Johdanto 1. Vuonna 1996 komissio julkaisi vihreän kirjan Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä [1], johon saatiin lähes 300 kommenttia talouselämän edustajilta, jäsenvaltioilta ja instituutioilta. [1] KOM(96) 583 lopullinen, 27.11.1996. Analysoituaan nämä vastaukset komissio esitti toimintansa tulevaisuudennäkymät tiedonannossa Julkiset hankinnat Euroopan unionissa [2]. Vihreän kirjan myötä käynnistyneen keskustelun pääasiallisena aiheena on ollut tarve yksinkertaistaa oikeudellista kehystä [3] ja mukauttaa se sähköisten välineiden aikakauteen, kuitenkin siten, että perusrakenteen tasapaino säilytetään. Komissio on tunnustanut tarpeen yksinkertaistaa nykyistä oikeudellista kehystä siten, että epäselviä tai monimutkaisia säännöksiä selvennetään lainsäädännöllisin muutoksin tapauksissa, joissa syntyneitä ongelmia ei voida ratkaista tulkinnan avulla [4].Tämä toiminta liittyy selkeyden parantamisen tarpeeseen, josta komissio on maininnut käyttöoikeussopimuksista yhteisön oikeudessa [5] antamassaan tiedonannossa, joka ei rajoita mahdollisen lainsäädäntöehdotuksen tekemistä käyttöoikeussopimuksista. Lisäksi erityisesti direktiivin 93/38/ETY osalta komissio on sitoutunut tarkastelemaan uudelleen kyseisen direktiivin soveltamisalaa sen tarkistamiseksi, onko direktiivi enää tarkoituksenmukainen, kun otetaan huomioon näiden alojen asteittainen vapauttaminen. [2] KOM(98) 143 lopullinen, 11.3.1998. [3] Direktiivit 93/36/ETY, 93/37/ETY ja 92/50/ETY, julkisia tavarahankintoja koskevista sopimuksista, julkisia rakennusurakoita koskevista sopimuksista ja julkisia palveluhankintoja koskevista sopimuksista ("perinteiset" direktiivit), sellaisina kuin ne ovat muutettuina direktiivillä 97/52/EY; direktiivi 93/38/ETY vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta ("alakohtainen direktiivi"), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/4/EY; direktiivit 89/665/ETY ja 92/13/ETY muutoksenhakumenettelyjen soveltamisesta ("muutoksenhakudirektiivit"). [4] Kohta 2.1.1. [5] Komission tulkitseva tiedonanto käyttöoikeussopimuksista (konsessio) yhteisön oikeudessa (2000/C 121/02), EYVL C 121, s. 2. 2. Tällä ehdotuksella vastataan näihin tavoitteisiin. Komissio on ilmoittanut ehdotuksesta vuoden 2000 työohjelmassaan [6]. Ehdotus kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan, kun on kyse sisämarkkinoiden toteuttamiseksi tehtyjen päätösten uudelleen laatimisesta, ja se perustuu EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaan [7]. Lisäksi se vastaa Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa kehotetaan toteuttamaan talouden uudistuksia sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja täysimääräisen toiminnan varmistamiseksi. [6] KOM(2000) 155, 9.2.2000. [7] Entinen 100 a artikla. 3. Ehdotuksen esittämisen helpottamiseksi ehdotetut muutokset jaetaan kahteen osaan: -direktiivin yksinkertaistaminen -oikeudellisen kehyksen muutokset. Perustelujen jälkeen tarkastellaan johdanto-osan perustelukappaleita sekä artikloja. II Yksinkertaistaminen - direktiivin järjestäminen uudelleen ja selkiyttäminen 1. Direktiivin järjestäminen uudelleen ja selkiyttäminen ilman sisältömuutoksia 1.1. Tässä osassa selostetut muutokset eivät sisällä sisältömuutoksia direktiiviin 93/38/ETY [8], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivin 94/22/ETY 12 artiklalla [9] ja direktiivillä 98/4/EY [10]. Viittauksilla direktiiviin, alakohtaiseen direktiiviin, direktiiviin 93/38/ETY ja nykyiseen direktiiviin tarkoitetaan viittauksia direktiiviin 93/38/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna. Lisäksi viittauksilla nykyiseen artiklaan (tai nykyiseen kohtaan tai nykyiseen säännökseen) tarkoitetaan viittauksia direktiivin 93/38/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, nimenomaiseen artiklaan tai kohtaan tai säännökseen. [8] EYVL L 199, 9.8.1993, s. 84. [9] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/22/EY, annettu 30 päivänä toukokuuta 1994, hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä, EYVL L 164, 30.6.1994, s. 3. Direktiivin 12 artiklalla direktiiviin 93/38/ETY lisätään 3 artiklan 5 kohta. [10] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/4/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/38/ETY muuttamisesta, EYVL L 101, 1.4.1998, s. 1. 1.2. Direktiivin varsinaisen rakenteen selkiyttämiseksi ja direktiivin käytön helpottamiseksi säännökset ryhmitellään uudelleen neljään osastoon: hankinta-sopimuksiin ja suunnittelukilpailuihin sovellettavat yleiset säännökset, hankinta-sopimuksiin sovellettavat erityissäännökset, suunnittelukilpailuihin sovellettavat erityissäännökset sekä loppusäännökset. Säännöksiä on varsinkin toisessa osastossa hankintasopimuksiin sovellettavien erityissäännösten osalta ryhmitelty uudelleen siten, että ne noudattavat loogisesti hankintamenettelyn kulkua alkaen määritelmistä, direktiivin soveltamisalaan kuuluvista yksiköistä ja toiminnoista, periaatteista ja soveltamisalasta. Direktiiviin on lisätty lukuja, jaksoja ja alajaksoja, jotta tekstiä olisi helpompi lukea. Lisäksi kunkin osaston, luvun ja artiklan alkuun on lisätty otsikko, joka nopeuttaa etsittävien säännösten hakua. 1.3. Säännösten ryhmittelyn yhteydessä tekstin ymmärrettävyyttä parannettiin edelleen lisäämällä kuhunkin lukuun "johdantoartikloja". Näihin johdantosäännöksiin ei sisälly uusia velvoitteita, vaan niissä annetaan selvitys lukujen ja artiklojen liittymisestä toisiinsa. Esimerkiksi uudessa 14 a artiklassa selostetaan johdannon omaisesti, että direktiiviä sovelletaan silloin, kun hankintayksiköt tekevät hankintoja, joiden arvo ylittää kynnysarvot, ellei hankintoja jätetä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle säännöksessä lueteltujen artiklojen nojalla. Näitä sääntöjä sovelletaan jo nyt, mutta niitä koskevaa nimenomaista säännöstä ei ole aiemmin ollut. 1.4. Direktiiviä on lisäksi yksinkertaistettu kokoamalla tiettyä toimintaa koskevat erityissäännökset yhteen ja samaan artiklaan. Näin ollen vesihuoltoa koskevat säännökset on koottu uuteen 4 artiklaan (ks. jäljempänä oleva kohta IV.4), kun nykyisessä direktiivissä nämä säännökset ovat 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa ja 2 artiklan 5 kohdan a alakohdassa. Toisena esimerkkinä tästä lähestymistavasta ovat erityyppisiä ilmoituksia koskevat säännökset, joista esimerkiksi kausittaista ennakkoilmoitusta koskevat säännökset on ryhmitelty sen mukaan, käytetäänkö kyseistä ilmoitusta tarjouskilpailukutsuna vai ei. (Katso jäljempänä olevat kohdat IV.40 ja IV.41.) 2. Direktiivin yksinkertaistaminen ja selkiyttäminen siten, että myös sisältö muuttuu joiltakin osin 2.1. Tässä ehdotuksessa esitetään tämäntyyppistä yksinkertaistamista ainoastaan kolmessa tapauksessa. Ensimmäinen niistä koskee tämän ehdotuksen 48 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiä. Nämä tarjouskilpailumenettelyyn osallistujille annettavia tietoja koskevat säännökset on koottu yhteen direktiivin mukaisesti luodussa kelpuuttamisjärjestelmässä kelpuuttamista hakeneille annettavia tietoja koskevien säännösten kanssa. Kyseessä on siis rakenteen yksinkertaistaminen. Se käsittää kuitenkin yhden sisältömuutoksen: tässä ehdotuksessa tarjouskilpailumenettelyn tuloksesta ilmoittamisen velvoite laajennetaan koskemaan kaikkia hankintayksiköitä, kun nykyisen direktiivin vastaavia säännöksiä sovelletaan ainoastaan sellaisilla aloilla (vesihuolto, sähkö, kaupunkiliikenne, satamat ja lentokentät) toimiviin hankintayksiköihin, jotka kuuluvat Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppa-neuvotteluissa tehdyn julkisia hankintoja koskevan sopimuksen (GPA) piiriin [11]. Asiaa käsitellään yksityiskohtaisemmin jäljempänä olevassa kohdassa IV.48.2. [11] Neuvoston päätös 94/800/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 1994, Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986-1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa (EYVL L 336, 23.12.1994, s. 1). 2.2. Toinen tapaus liittyy tämän ehdotuksen 51 artiklaan. Sen 1 kohta, joka vastaa nykyisen direktiivin 30 artiklan 5 kohtaa, on laajennettu koskemaan myös rajoitettuun ja neuvottelumenettelyyn osallistujien valintaa, koska tässä kohdassa tuodaan esiin yleisiä periaatteita - vastavuoroinen tunnustaminen ja yhdenvertainen kohtelu - joiden noudattamista ei voida rajata ainoastaan tapauksiin, joissa hankintayksiköt käyttävät kelpuuttamisjärjestelmää. Säännös ei muilta osin muutu. Samasta syystä ja koska laadunvarmistusjärjestelmiä voidaan käyttää sekä palveluja, rakennusurakoita että tavaroita koskevissa hankinnoissa, velvoitetta viitata laadunvarmistusta tai sertifiointia koskeviin eurooppalaisiin standardeihin (EN 29000- EN 45 000-sarjan standardeihin) sekä tunnustaa myös muuntyyppisiä todisteita, on laajennettu siten, että velvoitetta on noudatettava silloin, kun urakoitsijoille tai tavarantoimittajille tai palvelun suorittajalle asetetaan kyseisiä vaatimuksia. Säännös ei muilta osin muutu. 2.3. Esimerkkinä lähestymistavasta on myös tämän ehdotuksen 60 artiklan 3 kohta. Nykyinen 12 artiklan 1 kohta [12] on itse asiassa epäselvä, koska sen mukaan direktiiviä ei sovelleta "sopimuksiin" - tähän käsitteeseen eivät sisälly suunnittelukilpailut - ja siinä kuitenkin mainitaan nimenomaisesti, että kyseiset kansainväliset sopimukset voivat koskea "suunnittelukilpailuja... yhteisen hankkeen toteuttamiseksi". Olisi siis suotavaa säätää nimenomaisesti siitä, että soveltamisalan ulkopuolelle voidaan näissä tapauksissa jättää myös suunnittelukilpailut. Samalla on käynyt ilmi, että perustelut hankintasopimusten jättämiseen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle silloin, kun hankintasopimuksiin sovelletaan eri menettelysääntöjä joukkojen sijoittamiseen liittyvän kansainvälisen sopimuksen nojalla tai kansainvälisen järjestön erityismenettelyn nojalla, pätevät myös kyseisissä tilanteissa järjestettäviin suunnittelukilpailuihin. Katso myös jäljempänä oleva kohta IV.60.3. [12] "Tätä direktiiviä ei sovelleta sopimuksiin, joita koskevat eri menettelysäännöt ja jotka perustuvat:...jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan väliseen kansainväliseen sopimukseen, joka koskee tavarahankintoja, rakennusurakoita, palveluhankintoja tai suunnittelukilpailuja allekirjoittajavaltioiden yhteisen hankkeen toteuttamiseksi...". III Sisältömuutokset 1. Johdanto 1.1. Uusi tietoyhteiskunta, valtion sidonnaisuuden vähittäinen poistuminen eräillä taloudellisen toiminnan aloilla ja tiukka budjettikuri ovat saaneet komission ehdottamaan muutoksia nykyiseen oikeudelliseen kehykseen. Muutoksilla pyritään kolmeen tavoitteeseen: nykyaikaistamiseen, yksinkertaistamiseen ja joustavuuteen; nykyaikaistamisella otetaan huomioon uudet tekniikat ja taloudellisen ympäristön muutokset, yksinkertaistamisella kevennetään joskus liian yksityiskohtaisia ja monimutkaisia sääntöjä ja joustavuudella vastataan kritiikkiin liian jäykistä menettelyistä, jotka eivät enää vastaa ostajina toimivien viranomaisten tarpeisiin. 1.2. Komissio on yksilöinyt kuusi aihealuetta, joiden osalta nämä kolme tavoitetta toimivat perusteena komission ehdottamille muutoksille direktiiviin 93/38/ETY. Kyseessä ovat: -vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevan direktiivin 93/38/ETY soveltamisala, jota on tarkasteltava uudelleen näiden alojen asteittaisen vapauttamisen huomioon ottamiseksi; -sähköisten hankintamekanismien käyttöönotto ja niiden vaikutukset tarjouskilpailumenettelyn määräaikojen lyhenemiseen; -teknisiä eritelmiä koskevien säännösten selkiyttäminen, jolla taataan todellinen kilpailu saamalla mahdollisimman suuri joukko tarjoajia ja erityisesti innovatiivisia yrityksiä osallistumaan; -hankintasopimuksen myöntämisperusteita koskevien säännösten tarkentaminen; -kynnysarvojen yksinkertaistaminen siten, että ainoastaan vähän toisistaan eroavien kynnysarvojen suurta määrää pienennetään; -yhteisen hankintasanaston käyttöönotto. 2. Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan julkisia hankintoja koskevan direktiivin 93/38/ETY soveltamisala 2.1. Johdanto Edellä mainitun komission tiedonannon (ks. alaviite 2) mukaan direktiivin 93/38/ETY kattamien joidenkin alojen (vesi- ja energiahuolto ja teletoiminta) vapauttamisen jälkeen on syytä tarkistaa vapautettujen alojen avoimuus kilpailulle, jotta voidaan päättää, ovatko direktiivissä hankintayksiköille asetetut velvoitteet edelleen perusteltuja. Velvoitteiden syynä on itse asiassa kilpailun puuttuminen, joka johtuu valtion tietylle toimijalle myöntämästä monopoliasemasta tai erioikeudesta. Valtion takaaman erioikeuden vastineeksi on asetettu julkistamista ja menettelyjä koskevia velvoitteita hankintasopimusten tekemisen yhteydessä. Kun jollakin alalla todetaan olevan todellista kilpailua, direktiivissä asetetut velvoitteet olisi poistettava. Komissio on tältä osin päätynyt esittämään ehdotuksia, joilla direktiivin 93/38/ETY soveltamisalan ulkopuolelle jätetään soveltamisalaan kuuluneita aloja tai palveluja (vesi- ja energiahuolto, liikenne ja teletoiminta), joilla toimintaa harjoitetaan todellisen kilpailun olosuhteissa tietyn jäsenvaltion alueella. Koska teletoiminnan alan ja direktiivin 93/38/ETY soveltamisalaan kuuluvien muiden alojen vapauttamisen tilanne ja vapauttamisessa edistyminen vaihtelevat, tässä ehdotuksessa esitetään erityyppisiä ratkaisuja näille aloille. Jos tietyn alan vapauttaminen on siinä vaiheessa, että kyseisellä alalla toimivat hankintayksiköt voidaan jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, tästä seuraa, että näiden "vapautettujen" yksiköiden tarjoamien tuotteiden tai palvelujen hankintoja tekevien muiden yksiköiden on kuuluttava direktiivin 93/38/ETY soveltamisalaan. Tällaisia muutoksia ehdotetaan silloin, kun se on välttämätöntä. On kuitenkin osoittautunut, että ne syyt, joiden vuoksi veden jakelusta vastaavien yksiköiden tekemät veden hankinnat on jätetty nykyisen 9 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle, ovat edelleen voimassa, joten direktiiviä ei ole tarpeen tältä osin muuttaa. 2.2. Teletoiminnan ala 2.2.1. Teletoiminnan alan sääntelykehys perustuu EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohtaan [13] (vapauttamista koskevat direktiivit [14]) ja EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaan [15] (yhdenmukaistamista koskevat direktiivit [16]). Lisäksi teletoiminnan alan palveluja tarjoaviin yrityksiin sovelletaan kilpailun haittaamista, rajoittamista tai vääristämistä yhtenäismarkkinoilla koskevaa kieltoa EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan [17] määräysten mukaisesti. [13] Entinen 90 artiklan 3 kohta. [14] Voimassa olevat vapauttamista koskevat direktiivit ovat: komission direktiivi 90/388/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1990, kilpailusta telepalvelumarkkinoilla, EYVL L 192, 24.7.1990, s. 10; komission direktiivi 94/46/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 1994, direktiivien 88/301/ETY ja 90/388/ETY muuttamisesta erityisesti satelliittiviestinnän osalta, EYVL L 268, 19.10.1994, s. 15; komission direktiivi 95/51/EY, annettu 18 päivänä lokakuuta 1995, direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen telepalveluiden tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi, EYVL L 256, 26.10.1995, s. 49; komission direktiivi 96/2/EY, annettu 16 päivänä tammikuuta 1996, direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän osalta, EYVL L 20, 26.1.1996, s. 59; komission direktiivi 96/19/EY, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1996, täydellisen kilpailun toteuttamista televiestintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta , EYVL L 74, 22.3.1996, s. 13. [15] Entinen 100 a artikla. [16] Aiheeseen liittyvät voimassa olevat yhdenmukaistamisdirektiivit ovat: neuvoston direktiivi 87/372/ETY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1987, taajuusalueista, jotka varataan yleiseurooppalaisen yleisen solukkojärjestelmäisen digitaalisen maanpäällisen matkaviestinliikenteen yhteen sovitettuun käyttöönottoon yhteisössä, EYVL L 196, 17.7.1987, s. 87; neuvoston direktiivi 90/387/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1990, telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen, EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1; neuvoston direktiivi 90/544/ETY, annettu 9 päivänä lokakuuta 1990, taajuusalueista, jotka on tarkoitettu yleiseurooppalaisen maanpäällisen yleisen kaukohakujärjestelmän yhteen sovitettua käyttöönottoa varten yhteisössä, EYVL L 310, 9.11.1990, s. 28; neuvoston direktiivi 91/287/ETY, annettu 3 päivänä kesäkuuta 1991, taajuusalueesta, joka on tarkoitettu digitaalisen eurooppalaisen langattoman televiestinnän (DECT) yhteen sovitettua käyttöönottoa varten yhteisössä, EYVL L 144, 8.6.1991, s. 45; neuvoston direktiivi 92/44/ETY, annettu 5 päivänä kesäkuuta 1992, avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin, EYVL L 165, 19.6.1992, s. 27; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/13/EY, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1997, telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista, EYVL L 117, 7.5.1997, s. 15; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi, EYVL L 199, 26.7.1997, s. 32; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/51/EY, annettu 6 päivänä lokakuuta 1997, neuvoston direktiivien 90/387/ETY ja 92/44/ETY muuttamisesta niiden mukauttamiseksi kilpailuympäristöön televiestinnän alalla, EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/66/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista, EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/10/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 1998, avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä, EYVL L 101, 1.4.1998, s. 24; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/13/EY, annettu 12 päivänä helmikuuta 1998, telepäätelaitteista ja satelliittimaa-asemalaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta, EYVL L 74, 12.3.1998, s. 1; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/61/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1998, direktiivin 97/33/EY muuttamisesta numeron siirrettävyyden ja operaattorin ennaltavalinnan osalta, EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37. [17] Entinen 85, 86 ja 90 artikla. 2.2.2. Direktiivin 90/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/19/EY, 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen takaamiseksi, että jokaisella yrityksellä on oikeus tarjota teletoiminnan alan palveluja tai perustaa tai tarjota televerkkoja, joita edellytetään kyseisten palvelujen tarjoamiseksi, viimeistään 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen. Jäsenvaltioille, joiden verkot ovat heikosti kehittyneet, voitiin pyynnöstä myöntää enintään viiden vuoden pituinen ylimääräinen täytäntöönpanoaika, ja jäsenvaltioille, joilla on hyvin pienet verkot, voitiin pyynnöstä myöntää enintään kahden vuoden pituinen ylimääräinen täytäntöönpanoaika. Viidelle jäsenvaltiolle on myönnetty ylimääräinen täytäntöönpanoaika. Nämä jäsenvaltiot ovat: Luxemburg [18] (1 päivään heinäkuuta 1998), Espanja [19] (1 päivään joulukuuta 1998), Irlanti [20] ja Portugali [21] (1 päivään tammikuuta 2000) sekä Kreikka [22] (31 päivään joulukuuta 2000). [18] Päätös 97/568/EY, EYVL L 234, 26.8.1997, s. 7. [19] Päätös 97/603/EY, EYVL L 243, 5.9.1997, s. 48. [20] Päätös 97/114/EY, EYVL L 041, 12.2.1997, s. 8. [21] Päätös 97/310/EY, EYVL L 133, 24.5.1997, s. 19. [22] Päätös 97/607/EY, EYVL L 245, 9.9.1997, s. 6. Komission 25 päivänä marraskuuta 1998 antamassa neljännessä kertomuksessa televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta [23] yleisarviona esitetään, että suurin osa sääntelypaketin mukaisista toimenpiteistä on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että sääntelyn tärkeimpiä aihealueita (kansalliset sääntelyviranomaiset, toimiluvat, yhteenliittäminen, yleispalvelu, tariffit, numerot, taajuus) sovelletaan käytännössä. Televiestinnän sääntelypaketin toteuttamisesta 10 päivänä marraskuuta 1999 annetussa viidennessä kertomuksessa [24] vahvistetaan, että asiassa on edelleen edistytty. [23] KOM(98) 594 lopullinen. [24] KOM(1999) 537 lopullinen. 2.2.3. Komissio on julkaissut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoituksen [25], jossa teletoiminnan alan hankintayksiköitä pyydetään antamaan tiedoksi palvelut, joita ne pitävät direktiivin 93/38/ETY soveltamisalaan kuulumattomina kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Komissio on saamiensa vastausten perusteella kyseisen direktiivin 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti päätellyt, että julkisia hankintoja, jotka liittyvät suurimpaan osaan teletoiminnan alan palveluja suurimmassa osassa jäsenvaltioita, on pidettävä kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätettävinä hankintoina. [25] EYVL C 273, 2.9.1998, s. 12. Kyseisen direktiivin 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman vahvistuksen mukaan [26] luettelo teletoiminnan alan palveluista, joiden komissio katsoo täyttävän 8 artiklan 1 kohdan vaatimukset, on julkaistu ainoastaan tiedoksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä [27]. Useat toimijat ovat kuitenkin vaatineet parempaa oikeusvarmuutta kuin se, jonka tarjoaa kyseinen luettelo, jolla ei ole oikeudellista arvoa ja joka julkaistaan ainoastaan tiedoksi. [26] Asia C-392/93, The Queen v. H. M. Treasury, ex parte British Telecommunications plc., tuomio 26.3.1996, Kok. 1996, s. I-1631. [27] EYVL C 156, 3.6.1999, s. 3. 2.2.4. Tässä ehdotuksessa jätetään näin ollen teletoiminta direktiivin 93/38/ETY soveltamisalan ulkopuolelle. Ehdotuksessa esitetään, että muutokset tulisivat voimaan samanaikaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, koska komissio pitää varmana vapauttamisen nopeaa edistymistä ja sen vaikutusten näkymistä ennen tämän ehdotuksen voimaantuloa. Tätä luottamusta vahvistaa osaltaan se, että todellinen kilpailu on aloitettu Irlannissa, Kreikassa ja Portugalissa tiettyjen telepalvelujen osalta noin 1-2 vuotta ennen säädettyjen määräaikojen umpeutumista. 2.2.5. Tällä hetkellä julkisia hankintoja koskevilla direktiiveillä säännellään laajasti määritellyn teletoiminnan alan kahta eri puolta. Hankintoihin, joita sellaiset yksiköt tekevät, jotka itse hallinnoivat televerkkoa tai tarjoavat telepalveluita, sovelletaan direktiivin 93/38/ETY säännöksiä. Sen sijaan kun viranomaiset tai direktiivin 93/38/ETY mukaisella muulla alalla toimivat yksiköt tekevät telepalveluhankintoja, näihin hankintoihin sovelletaan ensisijaisesti direktiivien 92/50/ETY [28] ja 93/38/ETY säännöksiä. Näiden direktiivien soveltamisalaan eivät kuitenkaan tällä hetkellä kuulu puhelin-, teleksi-, radiopuhelin-, henkilöhaku- ja satelliittiviestintäpalveluja koskevat hankinnat. Nämä hankinnat jätettiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sen vuoksi, että direktiivien hyväksymisen ajankohtana usein ainoastaan yksi palvelujentarjoaja voi tuottaa kyseisiä palveluja tietyllä maantieteellisellä alueella todellisen kilpailun puuttumisen ja erityis- tai yksinoikeuksien vuoksi. [28] Neuvoston direktiivi 92/50/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/52/EY, EYVL L 328, 28.11.1997, s. 1. Alan todellisen kilpailun käynnistymisen myötä soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen ei ole näissä tapauksissa perusteltua. Näin ollen ehdotuksessa esitetään, että soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen poistetaan näiden hankintojen osalta, jolloin puhelin-, teleksi-, radiopuhelin-, henkilöhaku- ja satelliittiviestintäpalveluja koskevat hankinnat on tehtävä tavanomaisten palveluhankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti, kuten muiden telepalvelujen osalta jo tehdään. 2.2.6. Tällä hetkellä teletoiminnan alan viranomaisiin [29] sovelletaan direktiivin 93/38/ETY säännöksiä ja niiden tätä toimintaa varten tekemät hankinnat on jätetty "perinteisten" direktiivien soveltamisalan ulkopuolelle (julkisia palveluhankintoja koskeva direktiivi 92/50/ETY, julkisia tavarahankintoja koskeva direktiivi 93/36/ETY [30] ja julkisia rakennusurakoita koskeva direktiivi 93/37/ETY [31]). Jos "perinteisiä" direktiivejä ei muuteta, direktiiviin 93/38/ETY ehdotetut muutokset johtaisivat siihen, että viranomaiset joutuisivat jälleen soveltamaan "perinteisiä" direktiivejä teletoimintaan liittyviin hankintoihinsa. Olisi kuitenkin julkisia hankintoja koskevien nykyisten direktiivien logiikan vastaista, jos viranomaiset, jotka - vaikkakin todellisen kilpailun puuttuessa televiestinnän alalta - ovat direktiivin 93/38/ETY joustavampien säännösten alaisia, joutuisivat noudattamaan "perinteisten" direktiivien tiukempia sääntöjä siksi, että alalla on nyt alkanut todellinen kilpailu. Ehdotuksessa, jolla on tarkoitus korvata nykyiset "perinteiset" direktiivit - jotka kootaan yhteen tässä ehdotuksessa - pyritään varmistamaan viranomaisten jättäminen edelleen näiden direktiivien soveltamisalan ulkopuolelle teletoiminnan alan hankintojen osalta. [29] Joita ovat valtio, alueelliset tai paikalliset viranomaiset, julkisoikeudelliset laitokset tai yhden tai useamman edellä tarkoitetun viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen muodostamat yhteenliittymät. Katso direktiivin 93/38/ETY 1 artikla ja tämän ehdotuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohta, joka ei muutu. [30] Neuvoston direktiivi 93/36/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia tavarahankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/52/EY, EYVL L 328, 28.11.1997, s. 1. [31] Neuvoston direktiivi 93/37/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/52/EY, EYVL L 328, 28.11.1997, s. 1. 2.2.7. Tähän ehdotukseen eivät myöskään sisälly (eli siinä poistetaan) kaikki nykyiset säännökset, joita sovelletaan erityisesti teletoiminnan alaan, kuten nykyinen 2 artiklan 2 kohdan d alakohta, jossa tämä toiminta määritellään direktiivin 93/38/ETY soveltamisalaan kuuluvaksi; ehdotukseen eivät myöskään sisälly tällä alalla toimivien yksiköiden hankintoihin sovellettavat erityiset kynnysarvot sekä neuvoa-antavaa telehankintakomiteaa koskevat säännökset. 2.3. Muut alat 2.3.1. Tällä hetkellä direktiivi 93/38/ETY ei sisällä yleistä säännöstä, jossa voitaisiin ottaa huomioon joidenkin direktiivin soveltamisalaan kuuluvien alojen vapauttaminen. Edellä tarkoitettua 8 artiklaa sovelletaan nykyisin yksinomaan teletoiminnan alaan. Direktiivi sisältää muita erityissäännöksiä. Direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätetään yksiköt, jotka tarjoavat julkisia linja-autokuljetuspalveluja siellä, missä muut yksiköt voivat vapaasti tarjota näitä palveluja yleisesti tai tietyllä maantieteellisellä alueella samoin edellytyksin kuin hankintayksiköt [32]. Lisäksi siinä otetaan käyttöön erityisjärjestely, jota sovelletaan yksiköihin, jotka hyödyntävät maantieteellistä aluetta öljyn, kaasun, hiilen tai muiden kiinteiden polttoaineiden etsimiseksi tai talteen ottamiseksi. Järjestelyn avulla, josta säädetään nykyisen direktiivin 3 artiklassa, komissio voi tietyin toimiluvan myöntämistä koskevin edellytyksin säätää, että jäsenvaltioiden yksiköt voidaan erikseen esitettävän hakemuksen perusteella jättää direktiivin yksityiskohtaisten säännösten soveltamisalan ulkopuolelle, kun ne sen sijaan noudattavat syrjimättömyyden periaatetta ja täyttävät tietyt kilpailuttamista koskevat velvoitteet myöntäessään hankintasopimuksia sekä tilastotietojen toimittamista koskevat velvoitteet. [32] Nykyisen direktiivin 2 artiklan 4 kohta. 2.3.2. Yhteisössä on käynnistynyt tiettyjen muiden kuin teletoiminnan alan, erityisesti energia-alan, vapauttaminen. Koska vapauttaminen ei kuitenkaan ole yhtä pitkällä kuin teletoiminnan alalla, näiden muiden alojen osalta on tehty erilainen ratkaisu. Sen sijaan, että nämä jätettäisiin kokonaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mikä edellyttäisi todellisen kilpailun toteutuvan jo tällä hetkellä kaikissa jäsenvaltioissa, on katsottu aiheelliseksi ottaa käyttöön yleinen järjestelmä, jonka avulla näiden alojen hankinnat voidaan jättää soveltamisalan ulkopuolelle sitä mukaa kuin todetaan, että alan toimintaan kohdistuu suora kilpailu markkinoilla, joille pääsyä ei ole rajoitettu. Jos tietyllä alalla on käynnistynyt todellinen kilpailu, komissio varaa luonnollisesti itselleen oikeuden esittää muutettu ehdotus kyseisen alan sulkemiseksi pois direktiivin soveltamisalasta. Jos tämä ei ole mahdollista ennen ehdotuksen hyväksymistä, komissio varaa tällöin itselleen mahdollisuuden tehdä omasta aloitteestaan poissulkemispäätöksen tämän ehdotuksen 29 artiklan nojalla. 2.3.3. Jotta vältyttäisiin tilanteelta, jossa samanaikaisesti useilla säännöksillä annetaan mahdollisuus poissulkemiseen tai jättämiseen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle erilaisin edellytyksin, jotka koskevat tietyn alan avoimuutta kilpailulle tai toiminnan harjoittamiselle asetettavia edellytyksiä, nykyisen direktiivin 2 artiklan 4 kohtaa ja 3 artiklaa ehdotetaan muutettavan. Näin ollen yksiköt, jotka tarjoavat linja-autokuljetuspalveluja tai harjoittavat öljyn, kaasun, hiilen tai muiden kiinteiden polttoaineiden etsintää tai talteen ottamista, voidaan jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle samoin edellytyksin kuin ne, joita sovelletaan muilla direktiivin kattamilla aloilla toimiviin yksiköihin. Tarkoituksena ei kuitenkaan ole soveltaa uudestaan direktiiviä yksiköihin, jotka 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti jäävät tällä hetkellä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Nykyisen 3 artiklan muuttaminen ei myöskään rajoita päätösten 93/676/ETY [33] ja 97/367/EY [34] soveltamista. Näin ollen yksiköt, jotka harjoittavat offshoretoimintaa Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ovat edelleen erityisjärjestelmän alaisia nykyisen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ellei niitä jätetä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ehdotetun yleisen järjestelmän mukaisella päätöksellä. Myös yksiköt, jotka tämän direktiivin voimaantulopäivänä eivät kuulu direktiivin 93/38/ETY soveltamisalaan nykyisen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jäävät edelleen soveltamisalan ulkopuolelle. [33] Komission päätös, tehty 10 päivänä joulukuuta 1993, jossa todetaan, että maantieteellisten alueiden hyödyntämistä öljyn tai kaasun etsimiseksi tai talteen ottamiseksi ei pidetä Alankomaissa neuvoston direktiivin 90/531/ETY 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna toimintana ja että tällaista toimintaa harjoittavien yksiköiden ei Alankomaissa katsota toimivan direktiivin 2 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuin erityis- tai yksinoikeuksin, EYVL L 316, 17.12.1993, s. 41. [34] Komission päätös, tehty 30 päivänä toukokuuta 1997, jossa todetaan, että maantieteellisten alueiden hyödyntämistä öljyn tai kaasun etsimiseksi tai talteen ottamiseksi ei pidetä Yhdistyneessä kuningaskunnassa neuvoston direktiivin 93/38/ETY 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna toimintana ja että tällaista toimintaa harjoittavien yksiköiden ei Yhdistyneessä kuningaskunnassa katsota toimivan direktiivin 2 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuin erityis- tai yksinoikeuksin, EYVL L 156, 13.6.1997, s. 55. 2.4. Erityis- tai yksinoikeudet 2.4.1. Tällä hetkellä erityis- tai yksinoikeudet määritellään direktiivin 93/38/ETY 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti oikeuksiksi, jotka perustuvat kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen lain, asetuksen tai hallinnollisen määräyksen nojalla myöntämään toimilupaan, jolla varataan toiminnan harjoittaminen yhdelle tai useammalle yksikölle. Lisäksi säädetään, että "hankintayksiköllä katsotaan olevan erityis- tai yksinoikeudet erityisesti, jos: a) 2 kohdassa tarkoitettujen verkkojen tai laitteistojen rakentamista tai laitteistojen saataville saattamista varten se voi suorittaa julkisen pakkolunastuksen tai käyttöönoton taikka sijoittaa verkkoon kuuluvia laitteita maan päälle, maan alle ja yleisen tien yläpuolelle; b) 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa yksikkö toimittaa juomavettä, sähköä, kaasua tai lämpöä verkkoon, jota ylläpitää kyseisen valtion toimivaltaisen viranomaisen myöntämät erityis- tai yksinoikeudet saanut yksikkö." 2.4.2. Yhteisöjen tuomioistuin on 12 päivänä joulukuuta 1996 antamassaan tuomiossa [35] todennut, että Direktiivin 94/46/EY 2 artiklasta [36], jolla muutetaan direktiivissä 90/388/ETY [37] annettuja ja direktiivin 90/388/ETY 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa [38] toistettuja määritelmiä, direktiivistä 90/387/ETY, direktiivien 90/387/ETY, 90/388/ETY ja 92/44/ETY [39] antamishetken oloista sekä tavoitteista, joita direktiiveillä pyritään saavuttamaan, ilmenee, että "mainituilla erityis- ja yksinoikeuksilla on ymmärrettävä tarkoitettavan yleisesti oikeuksia, joita jäsenvaltion viranomaiset myöntävät yhdelle yritykselle tai rajoitetulle määrälle yrityksiä arviointiperusteilla, jotka eivät ole objektiivisia, oikeasuhtaisia ja syrjimättömiä ja joilla vaikutetaan olennaisesti muiden yritysten kykyyn tarjota televerkkoja, harjoittaa toimintaa niissä tai tarjota telepalveluja samalla alueella olennaisesti samankaltaisilla ehdoilla." [35] Asia C-302/94, The Queen v. Secretary of State for Trade and Industry, ex parte British Telecommunications plc., Kok. 1996, s. I-6417. [36] Komission direktiivi 94/46/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 1994, direktiivien 88/301/ETY ja 90/388/ETY muuttamisesta erityisesti satelliittiviestinnän osalta, EYVL L 268, 19.10.1994, s. 15. [37] Komission direktiivi 90/388/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1990, kilpailusta telepalvelumarkkinoilla, EYVL L 192, 24.7.1990, s. 10. [38] Neuvoston direktiivi 90/387/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1990, telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen, EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1. [39] Neuvoston direktiivi 92/44/ETY, annettu 5 päivänä kesäkuuta 1992, avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin, EYVL L 165, 19.6.1992, s. 27. Yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut, että yleisen televerkon ja soveltuvin osin yleisten telepalvelujen tarjoamista koskevista, direktiivin 90/387/ETY 2 artiklassa tarkoitetuista erityis- tai yksinoikeuksista ei ole kysymys sen perusteella, että luvan saaneet teleorganisaatiot voivat saada joitakin etuoikeuksia ja erityisesti oikeuden pakkolunastaa maata, oikeuden tehdä kaivauksia tutkimustarkoituksessa ja oikeuden hankkia maata sopimuksella tai sijoittaa verkkoa varten tarpeellisia laitteita yleisten kulkuväylien ylä- ja alapuolelle ja sijoittaa laitteita yksityiselle maalle asianomaisten henkilöiden suostumuksella tai tuomioistuimen myöntämän luvan perusteella, jos näillä etuoikeuksilla "ei anneta niiden haltijoille olennaista etua verrattuna mahdollisiin kilpailijoihin, vaan niillä pyritään yksinomaan helpottamaan sitä, että kyseiset toimijat voivat tarjota verkkoja, minkä lisäksi näitä oikeuksia myönnetään tai voidaan myöntää kaikille näille toimijoille." Tuomiossa tulkitaan yksinomaan erityis- tai yksinoikeuksien käsitettä kyseisten teletoimintaa koskevien direktiivien kannalta, eikä tätä tulkintaa voida soveltaa muissa direktiiveissä annettuun oikeuksien määritelmään, jos direktiiveissä selkeästi osoitetaan, että yhteisön lainsäädännöllä halutaan nimenomaisesti asettaa tälle käsitteelle eri soveltamisala, tai jos lainsäädännön ympäristö, johon määritelmä sijoittuu, on erilainen. Tämä pätee direktiiviin 93/38/ETY. Nykyisen 2 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan säännökset osoittavat selkeästi, että määritelmä kattaa tilanteet, joihin ei liity erityis- tai yksinoikeuksia yhteisöjen tuomioistuimen tulkitsemien teletoimintaa koskevien direktiivien mukaisessa tarkoituksessa. Lisäksi direktiivin 93/38/ETY yleiseen määritelmään liittyy joukko erityissäännöksiä [40] sellaisten tilanteiden korjaamiseksi, joissa määritelmän laajuus muutoin johtaisi epätarkoituksenmukaisiin tuloksiin. [40] Katso erityisesti 2 artiklan 5 kohta ja 6 artiklan 1 kohta, sekä joiltakin osin 2 artiklan 4, 7 ja 8 kohta. 2.4.3. Olisi kuitenkin haitallista määritellä sama käsite kahdella toisistaan poikkeavalla tavalla yleisesti sisämarkkinoita koskevassa yhteisön lainsäädännössä. Tästä syystä on tarpeen selventää erityis- tai yksinoikeuksien määritelmää direktiivissä 93/38/ETY. Ehdotuksessa esitetään näin ollen erityis- tai yksinoikeuksien määritelmän muuttamista siten, että määritelmässä otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen antama määritelmä erityisesti edellä mainitussa asiassa C-302/94, jota tarkastellaan edellä olevassa kohdassa III.2.4.2. Tästä seuraa, että hankintayksiköihin, jotka kuuluvat nykyisen direktiivin soveltamisalaan yksinomaan sillä perusteella, että niillä katsotaan olevan erityis- tai yksinoikeuksia 2 artiklan 3 kohdan a tai b alakohdan [41] nojalla, ei enää sovelleta direktiiviä. [41] Katso edellä oleva kohta III.2.4.1 ja tämän ehdotuksen johdanto-osan 11 perustelukappale. 3. Sähköisten hankintamekanismien käyttöönotto 3.1. Uusien tieto- ja viestintätekniikkojen syntyminen tarjoaa lupaavia mahdollisuuksia tehokkuuden ja avoimuuden lisäämiseksi sekä julkisten hankintojen avaamiseksi. Euroopan unionin julkisista hankinnoista 11 päivänä maaliskuuta 1998 antamassaan tiedonannossa komissio asetti itselleen erityisen kunnianhimoisen tavoitteen: 25 prosenttia kaikista tehdyistä hankintasopimuksista on tarkoitus tehdä sähköisessä muodossa ennen vuoden 2003 loppua. Tätä varten komissio on kehottanut kaikkia asiasta kiinnostuneita toimijoita kehittämään tällaista järjestelmää. Tätä suuntausta tuetaan monissa, mm. Euroopan parlamentilta ja alueiden komitealta tulleissa vastauksissa ja palautteessa. Se sisältyy myös Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmiin, joissa komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita kehotetaan "toteuttamaan tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että yhteisön hankinnat ja julkiset hankinnat voidaan tehdä sähköisesti vuoteen 2003 mennessä" [42]. [42] Katso päätelmien 17 kohdan neljäs luetelmakohta. Julkisia hankintoja koskevassa nykyisessä lainsäädännössä tarjous on tietyin edellytyksin mahdollista jättää sähköisesti. On kuitenkin menettelyjä, joissa sähköisten keinojen käyttämistä ei mainita (esim. ilmoitusten toimittaminen) tai se ei ole luvallista (esim. "perinteisten direktiivien" mukainen nopeutettu menettely). Lisäksi tämä mahdollisuus on nykytilanteessa jätetty jäsenvaltioille, joilla on valtuudet sallia muidenkin tapojen käyttäminen kuin suoraan tai postitse lähettäminen. Ehdotuksella pyritään sallimaan se, että tulevaisuudessa jokainen yksikkö voi päättää sähköisten tapojen käyttämisestä ja muiden tapojen poissulkemisesta. 3.2. Saatetaan esittää epäilyjä, että jotkin yritykset voivat joutua näin syrjään sähköisessä muodossa tehdyistä julkisista hankinnoista, koska niiden tietotekniikan taso ei ole riittävä, mutta tilanne kehittyy nopeasti. Näin ollen siirtymäkausi, jonka aikana olisi samanaikaisesti käytettävä perinteisiä tapoja, ei näytä tarpeelliselta, varsinkin kun yrityksillä on tosiasiassa tämän ehdotuksen hyväksymiseen ja täytäntöönpanoon kuluvasta ajasta johtuva siirtymäkausi. Sähköisten tapojen käytön salliminen julkisten hankintojen alalla edellyttää muun muassa sitä, että niiden käyttö viestinnässä ja tiedonvaihdossa saa yhdenvertaisen aseman perinteisempien tapojen kanssa, jotta sähköisten tapojen käyttö tulevaisuudessa lisääntyisi. 3.3. Sähköiset hankintajärjestelmät tuottanevat merkittävää ajansäästöä menettelyn kulussa. Sähköisessä muodossa lähettämisellä voidaan lyhentää virallisten julkaisujen toimistoon toimittamiseen ja virallisessa lehdessä julkaisemiseen tällä hetkellä yleensä tarvittavaa 12 päivän aikaa. Julkaisemisen enimmäismääräaika voitaisiin näin ollen lyhentää 12 päivästä 5 päivään, jos ilmoitukset lähetetään sähköisessä muodossa uudessa liitteessä (liite XIX) olevien julkaisemista koskevien teknisten eritelmien mukaisesti. 3.4. Sähköisten keinojen käyttöönotto on myös tuonut esiin ongelman, joka voi johtua sellaisten lakien antamisesta, joissa määrätään tiettyjen tekniikoiden, kuten TED-tietopankin, käyttämisestä. Koska käytetyt tekniikat kehittyvät nopeasti, tällainen nimenomainen viittaus lainsäädäntöön edellyttää säännöllistä ajan tasalle saattamista. Näiden lainsäädännön mukauttamisessa esiintyvien ongelmien poistamiseksi tässä ehdotuksessa ei enää ole mainintaa tietyistä julkaisemistavoista direktiivin tekstissä. Säännökset julkaisemista koskevista yksityiskohtaisemmista teknisistä eritelmistä on ryhmitelty uudelleen uuteen liitteeseen (liite XIX). 3.5. Jotta näitä säännöksiä voitaisiin mukauttaa nopeammin tekniseen kehitykseen, ehdotetaan, että toimivalta muuttaa tätä liitettä sen mukauttamiseksi tekniseen kehitykseen annettaisiin komissiolle, jota avustaa 65 artiklan mukainen komitea. 4. Tekniset eritelmät 4.1. Tällä hetkellä teknisiin eritelmiin [43] sovellettavien säännösten tavoitteena on velvoittaa (julkiset) hankintayksiköt viittaamaan tiettyihin rajoittavasti lueteltuihin asiakirjoihin teknisten eritelmien määrittelemisessä, jotta vältettäisiin jonkun tarjoajan tai kansallisen tuotannon suosiminen. Näiden asiakirjojen ominaisuuksiin kuuluu, että ne ovat toisaalta tunnettuja, avoimia ja kaikkien saatavilla ja toisaalta mahdollisuuksien mukaan Euroopan tai kansainvälisellä tasolla yhdenmukaistettuja erittelyjä. Näitä asiakirjoja ovat ensinnäkin standardi, mieluiten eurooppalainen, kansainvälinen tai viime kädessä kansallinen standardi. Muita alakohtaisempia asiakirjoja (eritoten rakennusalan tuotteiden osalta eurooppalainen tekninen hyväksyntä, kuten direktiivissä 89/106/ETY säädetään) on myös hyväksytty mahdollisiksi viiteasiakirjoiksi. [43] Julkisia tavarahankintoja (93/36/ETY), julkisia rakennusurakoita (93/37/ETY) ja julkisia palveluhankintoja (92/50/ETY) koskevissa direktiiveissä on vastaavia säännöksiä yhteisistä teknisistä määräyksistä. "Alakohtainen" direktiivi (93/38/ETY) sisältää olennaisilta osin vastaavia säännöksiä. Direktiivien näiden säännösten soveltaminen on johtanut joissakin tapauksissa tilanteeseen, jossa standardia on pidetty tosiasiallisesti pakollisena asiakirjana; näiden säännösten voidaan näin ollen nähdä rajoittavan ostajan valintaa standardin mukaisia tuotteita hankittaessa. Tällainen tulkinta ei ole käsitteen "viite" mukainen, sillä sen mukaan muita ratkaisuja voidaan verrata standardin tarjoamaan ratkaisuun. Lisäksi tämä tulkinta johtaa standardoitujen teknisten ratkaisujen suosimiseen muiden ratkaisujen ja uusien tekniikoiden kustannuksella. Joillekin aloille ominainen nopea tekninen vanhentuminen yhdessä sen tulkinnan kanssa, että standardi on tosiasiallisesti pakollinen, on erityisen vahingollista, sillä standardi on jo luonteensa mukaisesti teknistä kehitystä jäljessä (esimerkkinä tietotekniikka). 4.2. Näissä olosuhteissa näyttää tarpeelliselta yksinkertaistaa näitä säännöksiä, toisaalta selkiyttämällä viittaamista koskevan velvoitteen laajuutta ja toisaalta rajoittamalla esimerkiksi teletoiminnan ja rakentaminen aloilla sellaisiin erityissäännöksiin viittaamista, jotka lisäävät nykyisten säännösten monimutkaisuutta. Nämä muutokset suosivat myös lähestymistapaa, jolla taataan todellinen kilpailu saamalla mahdollisimman suuri joukko tarjoajia ja erityisesti innovatiivisia yrityksiä osallistumaan. Suunnitellut muutokset koskevat kaikkia tavaroiden, rakennusurakoiden ja palvelujen hankintoja, jotka kuuluvat ns. "perinteisten" direktiivien että alakohtaisen direktiivin soveltamisalaan. Näin taataan myös säännösten samanlaisuus, joka tukee yksinkertaistamispyrkimyksiä. Näiden muutosten avulla hankintaviranomaiset ja hankintayksiköt voivat määritellä vaatimuksensa suorituskyvyn mukaan ja säilyttää samalla Euroopan standardointia koskevan säännöstön, sillä viittaaminen standardeihin on aina mahdollinen vaihtoehto. 5. Hankintasopimuksen myöntämisperusteita koskevien säännösten tarkentaminen 5.1. Nykyisen direktiivin niiden säännösten mukaan (34 artiklan 2 kohta), jotka koskevat hankintasopimuksen myöntämisperusteita, perusteet on lueteltava tarjous-kilpailukutsuna käytettävässä ilmoituksessa tai tarjouseritelmässä "mahdollisuuksien mukaan" alenevassa järjestyksessä sen merkityksen mukaan, jonka hankintayksikkö niille antaa. Tämä säännös ei ole kovinkaan sitova maininnan "alenevassa järjestyksessä" osalta. Siitä seuraavan velvoitteen laajuuden selkiyttäminen on siis tarpeellista. 5.2. Lisäksi komission yksiköt ovat todenneet, että hankintayksiköillä on kanteluiden tutkinnassa kuten myös hankintasopimuksen myöntämisperusteiden laskevaa tärkeysjärjestystä laadittaessa ja ilmoitettaessa edelleen huomattava harkintavara hankintasopimuksen myöntämishetkellä. Kun hankintayksikkö ilmoittaa pelkästään alenevan tärkeysjärjestyksen, sillä on edelleen mahdollisuus antaa arviointihetkellä perusteille tietty painotus ja näin ollen suhteellinen arvo, jota tarjoajat eivät tunne. Avoimuuden puutteen seurauksena jotkin hankintayksiköt voivat antaa odottamattoman tai ennalta arvaamattoman merkityksen yhdelle tai useammalle perusteelle jopa tarjousten avaamisen jälkeen, ja tällä tavoin suosia jotakin tarjousta. Kahden perusteen asettaminen tärkeysjärjestykseen voi siis johtaa siihen, että ensimmäinen peruste voi saada 90 prosentin tai 51 prosentin suhteellisen arvon toiseen perusteeseen nähden. Koska ei ole olemassa yleistä sääntöä, joka velvoittaisi ilmoittamaan perusteiden suhteellisen painotuksen menettelyn mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, hankintayksikön tekemää lopullista valintaa on vaikea valvoa. On siis tunnustettava, että näiden yleisten sääntöjen puuttuessa tarjous-kilpailumenettelyn kriittisessä vaiheessa hankintamenettelyn aikaisempia vaiheita sääntelevien sääntöjen hyöty menetetään. Kaikkien näiden sääntöjen tavoitteena on taata tarjoajien oikeuksien ja erityisesti yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteiden noudattaminen. Tästä syystä on tarpeen asettaa velvoite mainita menettelyn mahdollisimman varhaisessa vaiheessa kunkin perusteen suhteellinen painotus erityyppisten tarjouskilpailujen erityispiirteet huomioon ottaen. Painotus voidaan ilmoittaa eri muodoissa (erityisesti prosentteina tai suhteellisena osuutena toiseen perusteeseen nähden). Kaikentyyppisissä tarjouskilpailuissa on syytä valvoa, että kaikki tarjoajat tuntevat suhteellisen painotuksen tarjouksiaan valmistellessaan. 6. Kynnysarvojen yksinkertaistaminen 6.1. Nykyisessä direktiivissä säädetään hyvin monista kynnysarvoista. Näitä ovat viiden miljoonan euron kynnysarvo [44] rakennusurakoita koskeville hankintasopimuksille sellaisten hankintayksiköiden kanssa, jotka toimivat aloilla, jotka eivät kuulu julkisia hankintoja koskevan sopimuksen (GPA) piiriin (kaasu- ja lämpövoima, öljyn ja kaasun talteen ottaminen, kiinteiden polttoaineiden talteen ottaminen, rautatiekuljetukset - muut kuin kaupunkirautatiet - sekä teletoiminta). Sitä vastoin sellaisten rakennusurakoita koskevien hankintasopimusten kynnysarvo, jotka tehdään julkisia hankintoja koskevan sopimuksen kattamilla aloilla (vesi- ja energiahuolto, kaupunkirautatiekuljetukset, satamat ja lentokentät) toimivien yksiköiden kanssa, on tällä hetkellä vahvistettu viittä miljoonaa erityisnosto-oikeutta vastaavaksi määräksi euroina [45], joka ajalla 1.1.2000-31.12.2001 vastaa 5 358 153 euroa. [44] Kynnysarvo ilmaistaan ecuina direktiivissä, joka on hyväksytty ennen euron käyttöönottoa. Muistutus: yksi ecu vastaa yhtä euroa. [45] Erityisnosto-oikeus on Kansainvälisen valuuttarahaston määrittelemä mittayksikkö, jota käytetään julkisia hankintoja koskevassa sopimuksessa. Tavaroita koskevien hankintasopimusten osalta nykytilanne on sellainen, että kynnysarvo on 600 000 euroa teletoiminnan alan yksiköille, 400 000 euroa julkisia hankintoja koskevan sopimuksen piiriin kuulumattomille yksiköille ja 400 000 erityisnosto-oikeutta vastaava määrä euroina julkisia hankintoja koskevan sopimuksen kattamilla aloilla [46]. [46] 400 000 erityisnosto-oikeutta vastaa 428 653 euroa ajalla 1.1.2000-31.12.2001. Palveluja koskevien hankintasopimusten osalta tilanne on vieläkin moni-mutkaisempi. Kynnysarvo on 600 000 euroa teletoiminnan alan yksiköille ja 400 000 euroa yksiköille, jotka toimivat julkisia hankintoja koskevan sopimuksen piiriin kuulumattomilla aloilla. Julkisia hankintoja koskevan sopimuksen kattamilla aloilla toimivien yksiköiden tekemien hankintasopimusten osalta kynnysarvo on 400 000 euroa liitteessä XVI B lueteltuja palveluja koskeville hankintasopimuksille sekä tutkimus- ja kehittämispalveluja koskeville hankintasopimuksille, jotka on luokiteltu liitteessä XVI A olevaan 8. pääluokkaan sekä teletoiminnan alan palveluille, jotka on luokiteltu liitteessä XVI A olevaan 5. pääluokkaan, joita koskevat yhteisen hankintasanaston (CPV) kohdat vastaavat CPC-viitenumeroita 7524, 7525 ja 7526. Muiden liitteessä XVI A lueteltujen palvelujen osalta kynnysarvo on 400 000 erityisnosto-oikeutta vastaava määrä euroina [47], kun hankintasopimuksen tekevät julkisia hankintoja koskevan sopimuksen kattamilla aloilla toimivat yksiköt. [47] Vastaa 428 653 euroa ajalla 1.1.2000-31.12.2001. 6.2. Edellä sanotusta seuraa, että nykyiset kynnysarvot ovat kaikkea muuta kuin yksinkertaisia ja helppokäyttöisiä. On vielä yksi seikka, joka vaikeuttaa nykyisten säännösten ymmärtämistä ja soveltamista: säännöksissä viitataan määriin, jotka ovat X erityisnosto-oikeutta "vastaavia määriä euroina". Näiden vastaavien määrien laskennan tuloksena ei suinkaan saada pyöristettyjä lukuja. Näin ollen kynnysarvoja on viipymättä yksinkertaistettava, jotta ne olisivat yhteisön kansainvälisten velvoitteiden mukaisia. 6.3. Ehdotuksessa esitetään kynnysarvojen yksinkertaistamista, ja siinä otetaan myös huomioon ehdotus, jonka mukaan teletoiminnan alan yksiköt jätetään kokonaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Yksinkertaistamista toteutetaan useilla tasoilla. Toisaalta kynnysarvot ovat samat sekä julkisia hankintoja koskevan sopimuksen (GPA) soveltamisalaan kuuluville että sopimuksen soveltamisalaan kuulumattomille hankintasopimuksille. Lisäksi kaikki kynnysarvot ilmaistaan suoraan euroina ja ne pyöristetään julkisia hankintoja koskevassa sopimuksessa määrättyjä kynnysarvoja alempaan sataan tuhanteen euroon. Yksinkertaistamisen tuloksena saadaan kaksi kynnysarvoa: -5 300 000 euroa, jota sovelletaan rakennusurakoita koskeviin hankinta-sopimuksiin riippumatta siitä, millä alalla hankintayksikkö toimii, ja -400 000 euroa, jota sovelletaan tavaroita ja palveluja koskeviin hankinta-sopimuksiin sekä suunnittelukilpailuihin, riippumatta siitä, millä alalla hankintayksikkö toimii ja mikä palvelu on kyseessä. 6.4. Kaasu- ja lämpövoiman, öljyn, kaasun ja kiinteiden polttoaineiden talteen ottamisen sekä rautatiekuljetusten (lukuun ottamatta kaupunkirautateitä) aloilla (eli julkisia hankintoja koskevan sopimuksen piiriin kuulumattomilla aloilla) toimiville yksiköille seuraukset nykytilanteeseen verrattuna ovat: -300 000 euron kynnysarvon korotus rakennusurakoita koskevien hankinta-sopimusten osalta; tavaroita ja palveluja koskevien hankintasopimusten sekä suunnittelukilpailujen, joita näillä samoilla aloilla toimivat yksiköt tekevät tai järjestävät, kynnysarvot eivät muutu. 6.5. Vesi- ja energiahuollon, kaupunkiliikenteen, satamien ja lentokenttien aloilla (jotka kuuluvat julkisia hankintoja koskevan sopimuksen piiriin) seuraukset ovat: -58 153 euron kynnysarvon aleneminen [48] näiden hankintayksiköiden myöntämien rakennusurakoita koskevien hankintasopimusten osalta, [48] Erityisnosto-oikeuden ja euron välisen vaihtokurssin perusteella, jota käytetään kynnysarvojen vahvistamisessa ajalla 1.1.2000-31.12.2001. -28 653 euron kynnysarvon aleneminen liitteessä XVI A lueteltuja palveluja koskevien hankintasopimusten osalta, kun on kyse muista kuin tutkimus- ja kehittämispalveluista, jotka on luokiteltu liitteessä XVI A olevaan 8. pääluokkaan tai teletoiminnan alan palveluista, jotka on luokiteltu liitteessä XVI A olevaan 5. pääluokkaan, joita koskevat yhteisen hankintasanaston (CPV) kohdat vastaavat CPC-viitenumeroita 7524, 7525 ja 7526. Samat seuraukset ovat voimassa silloin, kun nämä hankintayksiköt järjestävät näihin palveluihin liittyviä suunnittelukilpailuja. -Kun on kyse tavaroita koskevista hankintasopimuksista ja liitteessä XVI B lueteltuja palveluja sekä sellaisia tutkimus- ja kehittämispalveluja koskevista hankintasopimuksista, jotka on luokiteltu liitteessä XVI A olevaan 8. pääluokkaan tai niitä teletoiminnan alan palveluja koskevista hankintasopimuksista, jotka on luokiteltu liitteessä XVI A olevaan 5. pääluokkaan, joita koskevat yhteisen hankintasanaston (CPV) kohdat vastaavat CPC-viitenumeroita 7524, 7525 ja 7526, kynnysarvot pysyvät muuttumattomina. Samat seuraukset ovat voimassa silloin, kun nämä hankintayksiköt järjestävät näihin palveluihin liittyvä suunnittelukilpailuja. 7. Yhteinen hankintasanasto Komissio on antanut suosituksen yhteisen hankintasanaston (Common Procurement Vocabulary - CPV) käytöstä vuonna 1996 [49]. Tämä nimikkeistö on CPA- ja NACE-nimikkeistöjen kehittynyt ja paranneltu muoto siinä mielessä, että se sopii paremmin julkisten hankintojen alan erityisominaisuuksiin. CPV:tä on vuodesta 1996 käytetty järjestelmällisesti kaikissa Euroopan yhteisöjen virallisen lehden täydennysosassa direktiivin nojalla julkaistuissa ilmoituksissa hankintasopimusten kohteiden kuvaamista ja kaikille 11 viralliselle kielelle kääntämistä varten; siitä on myös tullut välttämätön hakuperuste hankintasopimusten valinnassa ja kuvaamisessa. CPV:tä tarkistettiin vuoden 1998 lopussa käytännön valossa ja käyttäjiltä (hankintaviranomaisilta ja potentiaalisilta tavarantoimittajilta) saatujen kommenttien pohjalta. Tästä lähtien on syytä ottaa täysi hyöty julkisia hankintoja erityisesti koskevan nimikkeistön olemassaolosta ja muuttaa eri nimikkeistöjen (CPC, NACE ja yhdistetty nimikkeistö) käyttöön liittyviä direktiivien säännöksiä korvaamalla ne CPV:llä, mutta huolehtimalla kuitenkin siitä, ettei direktiivien soveltamisalaa samalla muuteta (direktiivin 93/38/ETY liitteissä I A ja I B olevat palvelujen luokat). Pelkän CPV:n käyttö helpottaa tiedon jakelua ja saantia, mikä edistää avoimuutta ja julkisten hankintojen etenevää avautumista Euroopassa. Samanaikaisesti meneillään olevan direktiivien tarkistamisen kanssa on annettu CPV:tä koskeva Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusehdotus, jolla CPV hyväksytään muodollisesti julkisiin hankintoihin sovellettavaksi yhteisön nimikkeistöksi ja jolla sen ylläpito järjestetään (tarkistamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt). [49] Komission suositus, 96/527/EY, annettu 30 päivänä heinäkuuta 1996, yhteisen hankintasanaston (CPV) käytöstä julkisia hankintoja koskevien sopimusten kohteiden kuvaamiseksi (EYVL L 222, 3.9.1996, s. 10). IV Johdanto-osan perustelukappaleiden ja artiklojen tarkastelu Kun tehdyt muutokset käsittävät uuden numeroinnin tai sen artiklan uuden numeroinnin, johon viitataan, näitä säännöksiä pidetään sisällöltään muuttumattomina. Tämä pätee myös muotoilun muutoksiin, jotka eivät vaikuta säännöksen sisältöön tai soveltamisalaan. Kun tehdyt muutokset ovat tällaisia, säännöksen ilmoitetaan säilyvän muuttumattomana. Tämä ehdotus sisältää myös rakennetta kuvaavan sisällysluettelon, joka tarjoaa yleiskuvan säännösten uudelleenjärjestelystä. 1. 1 artikla - Määritelmät 1.1. Tämän artiklan 2 ja 7 kohdan muotoilua on täsmennetty sen selkiyttämiseksi, että yksi tai useampi palvelujen suorittaja, tavarantoimittaja tai urakoitsija voi olla saman hankintasopimuksen tai puitesopimuksen sopimuspuoli. Tarkoituksena ei ole muuttaa nykytilannetta, jossa yksi tai useampi hankintayksikkö voi olla hankintasopimuksen tai puitesopimuksen sopimuspuoli. Nämä säännökset vastaavat nykyisen 1 artiklan 4 ja 5 kohtaa. 1.2. Kyseisen artiklan 3, 4 ja 5 kohta käsittää säännöksiä, joiden avulla voidaan erottaa toisistaan sellaiset hankintasopimukset, jotka sisältävät samanaikaisesti tavaroita ja rakennusurakoita, tavaroita ja palveluja tai palveluja ja rakennusurakoita koskevia kohtia. Kyseisen artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta vastaa nykyisen direktiivin 1 artiklan 4 kohdan c alakohdan vi alakohtaa; toisella alakohdalla ei ole vastinetta nykyisessä direktiivissä. Se vastaa sen sijaan direktiivin 93/36/ETY 1 artiklan a alakohtaa. Artiklan 4 kohta on uusi. Sen ensimmäinen alakohta seuraa kuitenkin loogisesti kyseisen direktiivin 93/36/ETY 1 artiklan a alakohtaa. Toinen alakohta kuvaa palveluja koskevien hankintasopimusten määritelmän "ylijäämäistä" luonnetta ja siinä otetaan huomioon nykyisen 14 artiklan 11 ja 12 kohta. Artiklan 5 kohta on uusi, mutta se perustuu direktiivin 92/50/ETY johdanto-osan kahdenteentoista perustelukappaleeseen ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja erityisesti sen 19 päivänä huhtikuuta 1994 antamaan tuomioon asiassa C-331/92, "Gestión Hotelera" [50]. [50] Asia C-331/92, Kok. 1994, s. I-1329. Kohdan 6 ensimmäinen alakohta perustuu nykyisen 1 artiklan 6 kohdan loppuosaan, mutta sen soveltamisala on laajennettu kattamaan urakoitsijat sekä tavarantoimittajat ja palvelujen suorittajat sen selventämiseksi, että nämä käsitteet on tulkittava samalla tavoin. Kohtaan on lisätty uusi käsite, taloudellinen toimija. Se ei muuta sisältöä, mutta sen avulla voidaan yksinkertaistaa useiden muiden tämän ehdotuksen säännösten muotoilua, sillä viittauksella "taloudellisiin toimijoihin" voidaan korvata käsite "tavarantoimittajat, urakoitsijat ja palvelujen suorittajat". 1.3. Kolmas alakohta vastaa 6 kohdan ensimmäistä osaa eikä muutu. 1.4. Artiklan 8 ja 9 kohta eivät muutu. 1.5. Artiklan 10 kohdan uuteen säännökseen on lisätty "sähköisen muodon" määritelmä. Kyseessä on komission tekemän sähköistä kauppaa koskevan ehdotuksen sisältämän määritelmän mukautus. Lisäksi uudessa 11 kohdassa täsmennetään termi "kirjallinen", joka esiintyy useaan otteeseen direktiivissä ja joka kattaa myös sähköisessä muodossa olevat viestit. Uudessa 12 kohdassa määritellään yhteinen hankintasanasto (CPV). 2. 2 artikla - Direktiivin soveltamisalaan kuuluvien yksiköiden määritelmä 2.1. Artiklan 1 kohta, joka vastaa nykyisen direktiivin 1 artiklan 1 ja 2 kohtaa, ja 2 kohta, joka vastaa 2 artiklan 1 kohtaa, eivät muutu. 2.2. Artiklan 3 kohta on uusi. Se sisältää erityis- tai yksinoikeuksien käsitteen uuden määritelmän. Syyt tähän muutokseen esitetään edellä olevissa kohdissa III.2.4.1-III.2.4.3. 3. 3 artikla - Kaasua, lämpöä ja sähköä koskevat säännökset Artikla pysyy muuttumattomana. Sen 1 kohta vastaa nykyistä 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan iii alakohtaa ja sen 2 kohta vastaa 2 artiklan 5 kohdan b alakohtaa. Sen 3 kohta vastaa puolestaan 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohtaa, ja sen 4 kohta vastaa 2 artiklan 5 kohdan a alakohtaa. 4. 4 artikla - Vesihuoltoa koskevat säännökset Artikla pysyy muuttumattomana. Sen 1 kohta vastaa 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohtaa; tämän ehdotuksen 2 kohta vastaa nykyistä 6 artiklan 2 kohtaa ja sen 3 kohta vastaa 2 artiklan 5 kohdan a alakohtaa. Katso myös kohta II.1.3. 5. 5 artikla - Kuljetuspalveluja koskevat säännökset 5.1. Kyseisen artiklan 1 kohta ei muutu ja se vastaa 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa. 5.2. Sen 2 kohta on uusi ja sitä selostetaan edellä olevassa kohdassa III.2.3.3. 6. 6 artikla - Öljyn, kaasun, hiilen ja muiden kiinteiden polttoaineiden etsimistä ja talteen ottamista sekä satamia ja lentokenttiä koskevat säännökset Tämä artikla, joka ei muutu, vastaa nykyistä 2 artiklan 2 kohdan b alakohtaa. 7. 7 artikla - Hankintayksikköjä koskevat luettelot Lukuun ottamatta viittauksen poistamista nykyiseen liitteeseen X, joka koskee teletoiminnan alan yksiköitä (ks. kohta III.2.2), tämä säännös ei muutu nykyiseen 2 artiklan 6 kohtaan verrattuna. 8. 8 artikla - Useita hankintasopimuksia koskevat toiminnot 8.1. 8 artiklassa käsitellään sellaisia hankintasopimuksia, joita koskevaa samaa hankintaa aiotaan käyttää useiden toimintojen harjoittamiseen - esimerkiksi silloin, kun hankitaan useita kopiokoneita, jotka on määrä asentaa ja joita on määrä käyttää sellaisen yksikön hallintorakennuksessa, joka vastaa kaasun ja sähkön jakelusta. Jos hankintasopimus voidaan jakaa osiin eli jos on mahdollista tehdä erikseen hankintasopimus kaasun jakelusta vastaavan hallinto-osaston käyttöön aiotuista kopiokoneista ja "sähkö-osaston" kopiokoneista, 1 kohtaa ei sovelleta, vaan tällöin kyseisiin hankintasopimuksiin sovelletaan kaasun jakelusta vastaaviin yksiköihin ja sähkön jakelusta vastaaviin yksiköihin erikseen sovellettavia sääntöjä. 8.2. Jos esimerkiksi valitaan saman yksikön puhelinvälitysjärjestelmän hankinta ja on mahdollista osoittaa, että suurin osa puheluista liittyy sähkön jakeluun pikemmin kuin kaasun jakeluun, hankintasopimukseen sovelletaan sähkön jakelusta vastaaviin yksiköihin sovellettavia sääntöjä. Oletetaan, että sähkön jakelun edellytykset ovat sellaiset, että toiminta jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle uuden 29 artiklan nojalla (ks. kohta IV.29) ja että kaasun jakeluun sovelletaan edelleen tätä direktiiviä. Mikäli ei ole myöskään objektiivisesti mahdollista määritellä puhelinvälitysjärjestelmän liittyvän pääasiassa toiseen toiminnoista, toisesta alakohdasta seuraa, että hankintasopimus on tehtävä direktiivin säännösten mukaisesti. Tämä säännös sekä sen kolmas alakohta ovat yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-3/88 [51], Euroopan komissio v. Italian tasavalta, 5 päivänä joulukuuta 1989 antaman tuomion ("tietotekniikka") mukaisia. [51] Kok. 1989, s. 4035. 8.3. Kolmannessa alakohdassa tarkoitettu tilanne voisi olla esimerkiksi sellainen, jossa kunta tavanomaisesti sille kuuluvien hallinnollisten asioiden lisäksi hallinnoi linja-autokuljetuspalveluja ja näitä palveluja tarjoavaa henkilöstöä omalla alueellaan. 9. 9 artikla - Yhdenvertainen kohtelu, syrjintäkielto ja avoimuus Nykyisessä 4 artiklan 2 kohdassa oleva syrjintäkielto ei muutu. Siihen on lisätty yhdenvertaisen kohtelun periaatteen sekä avoimuuden periaatteen noudattaminen. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan "yhdenvertaisen kohtelun periaate, josta kansalaisuuden perusteella tapahtuvan syrjivän kohtelun kielto on ainoastaan yksi ilmiö, on yksi yhteisön oikeuden perusperiaatteista. Tämän periaatteen mukaan samankaltaisia tilanteita ei saa kohdella eri tavoin, ainakaan jos erilaista kohtelua ei voida perustella objektiivisin syin". Säännöksen sijoittamisella ensimmäiseen osastoon ainoastaan tuodaan esiin se, että tätä julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön perusperiaatetta sovelletaan sekä hankintasopimuksiin että suunnittelukilpailuihin. 10. 10 artikla - Taloudellisten toimijoiden ryhmittymät Artikla ei muutu nykyiseen 33 artiklaan verrattuna. 11. 11 artikla - Maailman kauppajärjestön puitteissa tehtyjen sopimusten mukaiset ehdot Artikla, joka vastaa nykyistä 42 a artiklaa, ei muutu. 12. 12 artikla - Luottamuksellisuus Nykyiseen 4 artiklan 3 ja 4 kohtaan verrattuna säännös ei muutu. 13. 13 artikla - Puitesopimukset Uusi artikla, joka vastaa nykyistä 5 artiklaa, ei muutu. 14. 14 artikla - Soveltamisala Kuten edellä olevassa kohdassa II.1.2 selostetaan, direktiiviin on lisätty johdantoartikloja tässä tapauksessa soveltamisalan selventämiseksi. Uusi artikla ei muuta oikeudellisten velvoitteiden soveltamisalaa. 15. 15 artikla - Määrät 15.1. Direktiivin yksinkertaistamiseksi tämä artikla sisältää uusia kynnysarvoja, jotka selostetaan edellä olevassa kohdassa III.6. Tämä kohta vastaa nykyistä 14 artiklan 1 kohtaa. 16. 16 artikla - Puitesopimusten ja hankintasopimusten arvon laskentamenetelmät 16.1. Artiklan 1 kohta vastaa nykyistä 14 artiklan 13 kohtaa. Se pysyy muuttumattomana ja kyseessä on yleinen, kaikkiin hankintasopimuksiin, siis sekä rakennusurakoita, tavaroita että palveluja koskeviin hankintasopimuksiin, sovellettava periaate. 16.2. Artiklan 2 kohta, joka vastaa nykyistä 14 artiklan 9 kohtaa, ei muutu, ja sitä sovelletaan samalla tavoin rakennusurakoita, tavaroita ja palveluja koskeviin puitesopimuksiin. 16.3. Yksinkertaistamisen ja helppokäyttöisyyden vuoksi hankintasopimusten arvon arviointia koskevat eri säännöt on ryhmitelty siten, että kaikki erityisesti rakennusurakoita koskeviin hankintasopimuksiin sovellettavat säännöt on koottu 17 artiklaan, tavaroita koskeviin hankintasopimuksiin sovellettavat säännöt 18 artiklaan ja palveluja koskeviin hankintasopimuksiin sovellettavat säännöt 19 artiklaan. Kuten edellä olevasta kohdasta IV.16.1 käy ilmi, lisäksi sovelletaan 15 artiklaa. 17. 17 artikla - Rakennusurakoiden arvon laskentamenetelmät Kyseisen artiklan 1 kohta vastaa nykyistä 14 artiklan 11 kohtaa; 2 kohta vastaa nykyisen 14 artiklan 12 kohdan säännöstä. Sitä vastoin 3 kohta vastaa nykyisen 14 artiklan 10 kohdan ensimmäistä puoliskoa ja 4 kohta vastaa 14 artiklan 10 kohdan toista puoliskoa. Artikla 17 ei muutu. 18. 18 artikla - Tavarahankintojen arvon laskentamenetelmät Kohta 1 vastaa nykyisen 14 artiklan 10 kohdan kolmatta ja neljättä virkettä ja 2 kohta 14 artiklan 6 kohtaa. Kyseisen 3 kohdan säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 7 kohtaa, 4 kohdan säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 4 kohtaa ja 5 kohdan säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 8 kohtaa. Nämä säännökset eivät muutu. 19. 19 artikla - Palveluhankintojen arvon laskentamenetelmät 19.1. Kohta 1 vastaa nykyistä 14 artiklan 2 kohtaa. Se, että viittaukset tehdään ainoastaan 2-7 kohtaan eikä 16 artiklan 1 ja 2 kohtaan, ei aiheuta muutoksia nykyiseen lainsäädäntöön. Nimenomainen viittaus ainoastaan 16 artiklaan palveluja koskevien hankintasopimusten yhteydessä voisi johtaa päätelmään, että tätä artiklaa ei sovelleta rakennusurakoita tai tavaroita koskeviin hankintasopimuksiin, vaikka kohdissa IV.16.1 ja 16.2 selostetun mukaisesti kyse on yleisistä säännöksistä, joita sovelletaan kaikentyyppisiin hankintasopimuksiin ja kaikkiin puitesopimuksiin, jotka koskevat palveluita, rakennusurakoita tai tavaroita. 19.2. Kohdan 2 säännökset vastaavat nykyisen 14 artiklan 10 kohdan kolmatta ja neljättä virkettä ja kohdan 3 säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 6 kohtaa. Kohdan 4 säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 7 kohtaa ja 5 kohdan säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 8 kohtaa. Kohdan 6 säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 3 kohtaa ja 7 kohdan säännökset vastaavat nykyistä 14 artiklan 5 kohtaa. Artikla 19 ei muutu. 20. 20 artikla - Hankintasopimukset, joiden tarkoituksena on jälleenmyynti tai vuokraus kolmannelle Tämä artikla, joka vastaa nykyistä 7 artiklaa, ei muutu. Sen paikka uudessa rakenteessa osoittaa, että artiklaa sovelletaan kaikkiin hankintayksiköihin, asemasta ja harjoitettavasta toiminnasta riippumatta, sekä kaikkiin hankintasopimuksiin (rakennusurakat, tavarat ja palvelut). 21. 21 artikla - Hankintasopimukset, jotka tehdään muutoin kuin tässä direktiivissä tarkoitetun toiminnan harjoittamiseksi tai kyseisen toiminnan harjoittamiseksi kolmannessa maassa Tämä artikla, joka vastaa nykyistä 6 artiklan 1 ja 3 kohtaa, ei muutu. Sen paikka uudessa rakenteessa osoittaa, että artiklaa sovelletaan kaikkiin hankintayksiköihin, asemasta ja harjoitettavasta toiminnasta riippumatta, sekä kaikkiin hankinta-sopimuksiin (rakennusurakat, tavarat ja palvelut). 22. 22 artikla - Salaiset tai erityisiä turvatoimia vaativat hankintasopimukset Artikla, joka vastaa nykyistä 10 artiklaa, ei muutu. Sen paikka uudessa rakenteessa osoittaa, että artiklaa sovelletaan kaikkiin hankintayksiköihin, asemasta ja harjoitettavasta toiminnasta riippumatta, sekä kaikkiin hankintasopimuksiin (rakennusurakat, tavarat ja palvelut). 23. 23 artikla - Kansainvälisten sääntöjen nojalla tehtävät hankintasopimukset Tämän artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdassa olleet viittaukset telealan yksiköiden tekemiin hankintasopimuksiin sekä telehankintakomiteaan on poistettu edellä olevassa kohdassa III.2.2 selostetuista syistä. Tämä artikla, joka vastaa nykyistä 12 artiklaa, ei muilta osin muutu. Katso myös jäljempänä oleva kohta IV.60. 24. 24 artikla - Direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääviä tiettyjä palveluja koskevat hankintasopimukset; Liite XVI A Nykyisen 1 artiklan 4 kohdan c alakohdan ii alakohdan säännökset, joissa soveltamisalan ulkopuolelle jätetään puhelin-, teleksi-, radiopuhelin-, henkilöhaku- ja satelliittiviestintäpalveluja koskevat hankinnat, on jätetty pois ehdotuksesta. Muutoksen vaikutukset yhdessä liitteen XVI A alaviitteen 2 poistamisen kanssa aiheuttavat sen, että tästä lähtien hankintayksiköt, jotka kuuluvat direktiivin 93/38/ETY soveltamisalaan, noudattavat tavanomaisia palveluja koskeviin hankintasopimuksiin sovellettavia säännöksiä hankkiessaan esimerkiksi (kiinteän) puhelinliikenteen palveluja. Kyseiset palvelut on hankittava kilpailuttamalla, ellei menettelyä ilman tarjouskilpailua sallita tämän ehdotuksen 39 artiklan 3 kohdassa tyhjentävästi luetelluissa poikkeustapauksissa. Katso myös edellä oleva kohta II.2.2.4. Muilta osin tämä artikla, joka vastaa nykyisen 1 artiklan 4 kohdan c alakohdan i ja iii-vi alakohdan ensimmäistä osaa, sekä liite eivät muutu. 25. 25 artikla - Yksinoikeuden nojalla tehtävät palveluja koskevat hankintasopimukset Tämä artikla, joka vastaa nykyistä 11 artiklaa, ei muutu. Nykyisessä 11 artiklassa oleva viittaus "direktiivin 92/50/ETY 1 artiklan b alakohdassa tarkoitettu hankintaviranomainen" on muutettu tämän ehdotuksen viittaukseksi "2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut viranomaiset" säännöksen luettavuuden parantamiseksi. Tämä ei miltään osin muuta säännöksen sisältöä, koska näiden kahden käsitteen määritelmä on sama. 26. 26 artikla - Sidossuhteessa olevan yrityksen tai yhteisyritykseen kuuluvan hankintayksikön kanssa tehtävät palveluja koskevat hankintasopimukset Tämä artikla pysyy muuttumattomana. Kyseisen artiklan 1 ja 3 kohta vastaavat nykyistä 13 artiklaa. Sidossuhteessa olevan yrityksen määritelmä, joka on nykyisen direktiivin 1 artiklan 3 kohdassa, on lisätty tähän uuteen artiklaan luettavuuden parantamiseksi, koska tätä käsitettä käytetään ainoastaan tämän ehdotuksen 26 artiklan yhteydessä. Tämän poikkeustapauksen paikka uudessa rakenteessa osoittaa, että sitä sovelletaan kaikkiin hankintayksiköihin, asemasta ja harjoitettavasta toiminnasta riippumatta, mutta ainoastaan palveluja koskeviin hankintasopimuksiin. 27. 27 artikla - Tiettyjen hankintayksiköiden tekemät hankintasopimukset veden hankkimiseksi 27.1. Artiklan 1 kohtaa, joka vastaa nykyistä 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, on muutettu ainoastaan sen täsmentämiseksi, että viittaus liitteisiin kattaa näissä liitteissä nimettyjen yksiköiden lisäksi myös näissä liitteissä tarkoitetut toiminnot. Säännöksen paikka uudessa rakenteessa osoittaa selkeästi, että sitä sovelletaan ainoastaan itse artiklassa nimenomaisesti mainittuihin yksiköihin. 27.2. Uuteen säännökseen ei sisälly nykyisen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä poissulkemista. Nykyisessä 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa itse asiassa jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle hankintasopimukset energian hankkimiseksi (tai energian tuottamiseen käytettävien polttoaineiden hankkimiseksi), kun yleisesti energia-alalla toimivat yksiköt tekevät kyseisiä hankintoja. Kuten direktiivin 93/38/ETY johdanto-osan 17 perustelukappaleessa jo todetaan, pois-sulkemisessa otetaan huomioon vapauttamisen puuttuminen erityisesti sähköalalla. Koska kyseiset energiamarkkinat on nyt vapautettu, poissulkeminen on jätetty pois. Muutos tarkoittaa sitä, että energiantuotannon alalla toimivien hankintayksiköiden on noudatettava direktiivin säännöksiä (toisin sanoen poikkeustapauksia lukuun ottamatta niiden on julkaistava tarjouspyyntöä koskeva ilmoitus), kun ne käynnistävät hankintamenettelyn energian tuotantoon tarvittavan energian hankkimiseksi (tai energian tuottamiseen käytettävien polttoaineiden hankkimiseksi). Sitä vastoin on syytä korostaa, että jos hankittava "tuote" on arvotettu raaka-ainemarkkinoilla ja hankittu näiltä markkinoilta - eli spot-markkinoilta - ostajalle myönnetään poikkeus, jonka mukaan kyseiset hankinnat voidaan tehdä ilman etukäteen toteutettua tarjouspyyntömenettelyä. Muutoksen myötä voidaan myös välttää tilanteet, joissa vahvistettaisiin uuden 29 artiklan mukaisesti, että tietyllä alalla on riittävästi vapaata kilpailua, jotta kyseisellä alalla toimivat yksiköt voidaan jättää direktiivin sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, ja samalla pidettäisiin ennallaan poissulkeminen, joka perustuu kilpailun puuttumisen näiden yksiköiden tuottamien hyödykkeiden osalta. 27.3. Artiklan 2 kohta, joka vastaa nykyistä 2 artiklan 9 kohtaa, ei muutu. 28. 28 artikla - Erityisjärjestelmän alaiset hankintasopimukset Tietyin toimiluvan myöntämistä koskevin edellytyksin komissio voi nykyisen 3 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden pyynnöstä päättää, että kyseisellä alalla toimiviin hankintayksiköihin ei sovelleta direktiivin yksityiskohtaisia menettelysääntöjä, vaan että ne noudattavat syrjimättömyyden periaatetta ja täyttävät tietyt kilpailuttamista koskevat velvoitteet myöntäessään hankintasopimuksia sekä tilastotietojen toimittamista koskevat velvoitteet. Edellä olevassa kohdassa III.2.3.3 esitetyistä syistä uuden 28 artiklan säännöksellä taataan, että yksiköt, jotka harjoittavat offshoretoimintaa [52] Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ovat edelleen erityisjärjestelmän alaisia päätösten 93/676/ETY [53] ja 97/367/EY [54] mukaisesti. Niiden on siis edelleen noudatettava tätä erityisjärjestelmää, ellei niitä jätetä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle tämän ehdotuksen 29 artiklassa esitetyn, kaikkiin direktiivissä tarkoitettuihin toimintoihin sovellettavan yleisen järjestelmän mukaisella päätöksellä. Yleistä järjestelmää käsitellään yksityiskohtaisemmin jäljempänä olevassa kohdassa IV.29. [52] Tarkemmin sanoen hyödyntävät maantieteellistä aluetta öljyn tai kaasun etsimiseksi tai talteen ottamiseksi. [53] Komission päätös, tehty 10 päivänä joulukuuta 1993, jossa todetaan, että maantieteellisten alueiden hyödyntämistä öljyn tai kaasun etsimiseksi tai talteen ottamiseksi ei pidetä Alankomaissa neuvoston direktiivin 90/531/ETY 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna toimintana ja että tällaista toimintaa harjoittavien yksiköiden ei Alankomaissa katsota toimivan direktiivin 2 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuin erityis- tai yksinoikeuksin, EYVL L 316, 17.12.1993, s. 41. [54] Komission päätös, tehty 30 päivänä toukokuuta 1997, jossa todetaan, että maantieteellisten alueiden hyödyntämistä öljyn tai kaasun etsimiseksi tai talteen ottamiseksi ei pidetä Yhdistyneessä kuningaskunnassa neuvoston direktiivin 93/38/ETY 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuna toimintana ja että tällaista toimintaa harjoittavien yksiköiden ei Yhdistyneessä kuningaskunnassa katsota toimivan direktiivin 2 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetuin erityis- tai yksinoikeuksin, EYVL L 156, 13.6.1997, s. 55. 29. 29 artikla - Yleinen järjestelmä suoran kilpailun kohteena olevan toiminnan poissulkemiseksi 29.1. Ehdotuksessa esitetään tämän uuden artiklan soveltamisen rajoittamista ainoastaan hankintayksiköihin, jotka ovat 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja julkisia yrityksiä, sekä yksin- tai erityisoikeuden nojalla toimiviin yksityisiin yksiköihin. Tämä poissulkemisen mahdollisuus ei kattaisi 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja viranomaisia. Rajoitus ei ole ainutkertainen tässä ehdotuksessa [55] eikä nykyisessä direktiivissä, ja sitä voidaan perustella viranomaisten toiminnan luonteella, joka on sellainen, että viranomaiset voivat päätyä käyttämään muita kuin pelkästään taloudellisia perusteita myös silloin, kun toimintaan kohdistuu suora kilpailu markkinoilla. [55] Se löytyy myös tämän ehdotuksen 3 artiklan 2 ja 4 kohdasta (joka vastaa nykyistä 2 artiklan 5 kohdan b alakohtaa) ja 4 artiklan 3 kohdasta (joka vastaa nykyistä 2 artiklan 5 kohdan a alakohtaa). 29.2. Sellaisten hankintojen poissulkeminen, joita tehdään vapautetun toiminnan harjoittamiseksi, on perusteltavissa sillä, että siinä jäsenvaltiossa, jossa toiminta toteutetaan, toimintaan kohdistuu suora kilpailu markkinoilla, joille pääsyä ei ole rajoitettu [56]. Edellytysten täyttymisen arvioimiseksi voidaan tukeutua yhteisöjen tuomioistuimen 26 päivänä maaliskuuta 1996 asiassa "BT" [57] antamaan tuomioon ottaen kuitenkin huomioon 2 ja 3 kohdan säännökset. [56] Vrt. direktiivin 93/38/ETY johdanto-osan 13 perustelukappale. [57] Asia C-392/93, The Queen v. H.M. Treasury, ex parte British Telecommunications plc., Kok. 1996, s. I-1631. 29.3. Artiklan 2 kohdan mukaan sen määrittämisessä, kohdistuuko toimintaan suora kilpailu, on käytettävä puolueettomia perusteita. Säännöksessä mainitut perusteet [58] eivät ole tyhjentäviä ja niissä on otettava huomioon asianomaisen alan erityispiirteet [59], koska esimerkiksi lentokenttäalan kilpailutilanteen arvioimiseen käytettävien erityisten perusteiden on tietenkin oltava hieman erilaisia kuin esimerkiksi lämmönjakelun alalla käytettävät perusteet. On syytä erityisesti huomata, että 2 kohdassa nimenomaisesti säädetään, että mahdollinen kilpailu voidaan ottaa huomioon. Tilanne, jossa ainoastaan yksi yksikkö tarjoaa jotakin palvelua tai tuotetta tietyllä alalla, ei välttämättä merkitse sitä, että toimintaan ei kohdistu suoraa kilpailua. Tilanne voi olla myös seuraus mahdollisten kilpailijoiden vapaasti tekemästä päätöksestä, jossa tietyillä markkinoilla (tai sen osalla) toimimisen todetaan olevan kaupallisesti kannattamatonta. [58] "kyseisten tavaroiden tai palvelujen ominaispiirteitä, vaihtoehtoisten tavaroiden tai palvelujen olemassaoloa, hintaa tai useamman kuin yhden tavarantoimittajan tai palvelujen suorittajan todellista tai mahdollista olemassaoloa". [59] Katso myös tämän direktiivin johdanto-osan 13 perustelukappale. On myös huomattava, että kyseisen toiminnan harjoittamiselle asetettujen edellytysten arvioinnin tuloksilla voi olla suora vaikutus kyseisen alan kilpailutilanteen arviointiin. Jos näin ollen tietyn toiminnan harjoittamiselle asetettujen oikeudellisten edellytysten mukaisesti sen lisäksi, että toiminta voidaan vapaasti aloittaa, toimintaa harjoitetaan edellytyksin, jotka suosivat todellista kilpailua, tämä on otettava huomioon 2 ja 3 kohdan mukaisessa arvioinnissa. 29.4. Samalla tavoin kuin nykyisen 3 artiklan 5 kohtaan [60] myös ehdotuksen 3 kohtaan sisältyy oikeusolettama, jonka mukaan tietyille markkinoille pääsy on vapaata, kun asianomainen jäsenvaltio on asianmukaisesti pannut täytäntöön kyseisen alan vapauttamista koskevat yhteisön lainsäädännön säännökset ja soveltaa niitä. Asianmukainen lainsäädäntö ilmoitetaan tämän ehdotuksen liitteessä X [61]. Nopean ja helpon ajan tasalle saattamisen turvaamiseksi 67 artiklassa säädetään, että 65 artiklassa säädettyä neuvoa-antavan komitean menettelyä voidaan noudattaa; katso myös jäljempänä oleva kohta IV.65 ja IV.67. [60] Nykyinen 3 artiklan 5 kohta sisältää oikeusolettaman, jonka mukaan 3 artiklan 1 kohdan edellytykset toimiluvan myöntämisestä täyttyvät, jos kyseinen jäsenvaltio on pannut täytäntöön hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä 30 päivänä toukokuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/22/EY säännökset (EYVL L 164, 30.6.1994, s. 3). [61] Uusi liite korvaa nykyisen liitteen X, jossa luetellaan teletoiminnan alan hankintayksiköt, mitä ei enää vaadita, kuten edellä olevassa kohdasta II.2.2 käy ilmi. Sitä vastoin on todettava, että niistä toimenpiteistä ilmoittaminen, joilla kyseisen alan vapauttamisesta annettu yhteisön lainsäädäntö saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, ei ole riittävä. Tämän lisäksi nämä toimenpiteet on tarkistettava, ja erityisesti on varmistettava, että asiasta annetun yhteisön lainsäädännön soveltaminen on moitteetonta. Soveltamisalan ulkopuolelle jättämisestä - myös edellä tarkoitetun oikeusolettaman tapauksessa - voidaan tietenkin päättää vasta sen jälkeen, kun 2 kohdan mukaiset edellytykset, eli edellä olevassa kohdassa IV.29.3 selostetut todellista kilpailua koskevat edellytykset, on tarkistettu. 29.5. Kun vapaata pääsyä tietyille markkinoille ei taata yhteisön lainsäädännön avulla - koska lainsäädäntöä ei ole annettu tai koska kyseinen jäsenvaltio ei ole pannut sitä täytäntöön tai sovella sitä - kyseisen jäsenvaltion on osoitettava, että markkinoille pääsy on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti vapaata, kuten 5 kohdassa nimenomaisesti säädetään. 29.6. Nykyisen 3 artiklan tapaan ja kun otetaan huomioon teletoiminnan alalla esitetyt useat kommentit, joissa vaaditaan parempaa oikeusvarmuutta kuin 8 artiklan 2 kohdan mukaisessa nykyisessä järjestelmässä, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sen tulkinnut edellä mainitussa asiassa "BT" [62], ehdotuksessa esitetään, että 29 artiklan mukainen poissulkeminen todetaan komission muodollisella päätöksellä, joka tehdään 65 artiklan mukaista neuvoa-antavan komitean menettelyä noudattaen. Myös jäsenvaltioiden on toimittava aktiivisesti tässä tilanteessa: 29 artiklan mukainen menettely voidaan aloittaa ainoastaan jäsenvaltion pyynnöstä, minkä lisäksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista aiheellisista seikoista, joita tarvitaan 1 kohdan edellytysten täyttymisen arvioimiseksi. Näin ollen kansalliset sääntelyviranomaiset [63], joiden tehtäväksi on annettu nykyisin direktiivin kattaman yhden tai useamman alan kehityksen seuranta, osallistuvat menettelyyn. Ehdotuksessa esitetään itse asiassa, että jos kyseinen viranomainen tai virasto on ottanut kantaa 1 ja 2 kohdan kannalta olennaisiin kysymyksiin (siis sekä markkinoille pääsyä että suoraa kilpailua koskeviin seikkoihin), sen antama lausunto on toimitettava komissiolle. [62] Katso myös edellä oleva kohta IV.25.2 ja tämän direktiivin johdanto-osan 15 perustelukappale. [63] Tai "kyseisen alan toimivaltainen riippumaton viranomainen". Ilmaisu "kyseisen alan toimivaltainen riippumaton viranomainen" voi tarvittaessa kattaa myös kilpailuviranomaiset. 29.7. Kun otetaan huomioon epäilyt siitä, että mahdollisen poissulkemispäätöksen tekemistä koskeva, uuden 29 artiklan mukainen menettely voi kestää liian kauan, ehdotuksessa esitetään sellaisen järjestelmän perustamista, jonka mallina on ollut kilpailuoikeuden alalla käytössä oleva järjestelmä, josta säädetään yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 4064/89 [64] ja uudemmalla, yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista 1 päivänä maaliskuuta 1998 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 447/98 [65]. [64] EYVL L 257, 21.9.1990, s. 13 (muutettu asetus). [65] EYVL L 61, 2.3.1998, s. 1. Näin ollen ehdotetaan, että komissio tekee päätöksensä kuuden kuukauden kuluessa ja että poissulkemisen katsotaan tulevan voimaan, jos päätöstä ei tehdä tässä määräajassa. Määräaika alkaa sen päivän jälkeisenä arkipäivänä, jona komissio vastaanottaa kyseiseltä jäsenvaltiolta kaikki tarvittavat tiedot sisältävän hakemuksen. Näin ollen 7 kohdassa säädetään, että jos tiedot ovat keskeisiltä osin puutteellisia tai epätäsmällisiä, komissio ilmoittaa viipymättä asiasta jäsenvaltiolle ja vahvistaa määräajan tietojen täydentämiselle. Tällöin kuuden kuukauden määräaika alkaa vasta siitä päivästä, jona kaikki täsmälliset tiedot vastaanotetaan. Kyseisen artiklan 8 kohdan mukaan jäsenvaltion ilmoittamien tietojen olennaiset muutokset jäsenvaltion on annettava viipymättä komissiolle tiedoksi. Jos nämä olennaiset muutokset voivat vaikuttaa komission suorittamaan arviointiin, komissio voi päättää, että kuuden kuukauden määräaika alkaa vasta päivästä, jona se saa (kaikki tarvittavat) tiedot kyseisistä olennaisista muutoksista. Komissio ilmoittaa viipymättä asiasta kirjallisesti jäsenvaltiolle. 29.8. Tämän artiklan ja tämän direktiivin määräajat lasketaan määräaikoihin, päivämääriin ja määräpäiviin sovellettavista säännöistä 3 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1182/71 mukaisesti. [66] Ks. myös tämän ehdotuksen johdantokappale 37. [66] EYVL L 124, 8.6.1971, s. 1. 30. 30 artikla - Liitteessä XVI A olevia palveluja koskevat hankintasopimukset Tämä säännös, joka vastaa nykyistä 15 artiklaa, ei muutu. Rakennusurakoita ja tavaroita koskeviin hankintasopimuksiin tehdyt viittaukset, joilla pyrittiin täsmentämään, että nämä hankinnat kuuluvat myös direktiivin "kokonaisjärjestelyn" piiriin, on poistettu, mutta niiden vastapainoksi uudesta rakenteesta [67] käy myös selkeästi ilmi, että 30-32 artiklan säännöksiä sovelletaan ainoastaan palveluja koskeviin hankintasopimuksiin. Sisältö ei näin ollen muutu. [67] Säännös on sijoitettu III lukuun, palveluja koskeviin hankintasopimuksiin sovellettavat järjestelmät, ja artiklan otsikko on: Liitteessä XVI A olevia palveluja koskevat hankintasopimukset. 31. 31 artikla - Liitteessä XVI B olevia palveluja koskevat hankintasopimukset Tämä artikla, joka vastaa nykyistä 16 artiklaa, ei myöskään muutu. 32. 32 artikla - Sekä liitteessä XVI A että liitteessä XVI B olevia palveluja koskevat hankintasopimukset Tämä säännös pysyy muuttumattomana. Se vastaa nykyistä 17 artiklan säännöstä. 33. 33 artikla - Yleiset säännökset Kyseessä on toinen johdantoartikla (katso kohta II.1.2), jossa selostetaan tiettyjä sääntöjä, jotka koskevat tarjouskilpailukutsuna käytettävään ilmoitukseen ja/tai tarjouseritelmään sisällytettäviä tietoja, ja joka perustuu 34, 36, 37 ja 38 artiklan säännöksiin. Sen kolmannessa kohdassa säädetään, että hankintayksiköt voivat asettaa erityisiä edellytyksiä hankinnan toteuttamiselle [68]. Näiden edellytysten on oltava asiaan sovellettavan yhteisön oikeuden mukaisia. Uusi artikla ei siis muuta nykyistä oikeudellista tilannetta ja se on lisätty selvennykseksi ja luettavuuden parantamiseksi. [68] Katso asia 31/87, "Beentjes", tuomio 20.9.1988, Kok. 1998, s. 4635. 34. 34 artikla - Tekniset eritelmät 34.1. Uudessa artiklassa ehdotettu keskeinen muutos perustuu lähestymistapaan, jossa hankintaa koskevat erittelyt voidaan määritellä tuotteen tai palvelun odotettavissa olevan suorituskyvyn mukaan, kun teknistä selostusta ja suunnittelua koskevat vaatimukset (joissa selostetaan tuotteen valmistustapa) eivät tarjoa mahdollisuutta vastata hankintayksikön tarpeisiin tai kun standardissa määrätään yksi tekninen ratkaisu eikä jätetä tilaa muille vaihtoehdoille. Näin ollen artiklalla varmistetaan mahdollisimman monien ehdokkaiden osallistuminen [69]. [69] Tämä menettely on yhdenmukainen nykyisen 18 artiklan 4 kohdan säännöksen kanssa, jonka mukaan lisäeritelmien osalta hankintayksiköiden on "asetettava suoritusvaatimuksia koskevat eritelmät etusijalle suunnittelua ja selostusta koskeviin eritelmiin nähden...". Kuitenkin sen välttämiseksi, että tämä lähestymistapa kannustaisi niin epäselvien erittelyjen käyttöä, että se mahdollistaisi mielivaltaiset päätökset tai että tarjoajat eivät pystyisi vastaamaan tarjouspyyntöön asianmukaisella tavalla, suorituskykyä koskevien vaatimusten on oltava riittävän täsmällisiä, jotta tarjoukset ovat vertailukelpoisia ja hankintasopimus voidaan myöntää. Aihetta käsittelevät säännökset sisältyvät uuden artiklan 3 kohdan toiseen luetelmakohtaan. Hankintayksiköillä on kuitenkin edelleen mahdollisuus noudattaa yksityiskohtaisista selostuksista annettua säännöstä. Hankintayksikkö voi myös määritellä tarpeensa viittaamalla yksityiskohtaisiin erittelyihin; se voi kuitenkin käyttää ainoastaan rajoittavia luetelman muodossa olevia erittelyjä. Samalla tavoin kuin nykyisissä säännöksissä [70], myös uudessa säännöksessä luetellaan yksityiskohtaiset erittelyt, joihin voidaan viitata (eurooppalainen, kansainvälinen, kansallinen standardi jne.). Siinä mainitaan myös mahdollisuus viitata Euroopan standardointielinten laatimiin asiakirjoihin (Euroopan standardikomitean "workshop agreements"), joilla ei ole standardin asemaa, mutta joissa voidaan helpommin ottaa huomioon tekniikan kehittyminen. Ne tarjoavat tarkoituksenmukaisen avoimuuden tason ja takuut yksimielisyydestä niiden hyväksymistavan osalta. Vastaava säännös on ehdotuksen 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa. [70] Nykyinen 18 artikla. Rakennusurakoita koskevien hankintasopimusten tiettyjen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi artiklaan on lisätty 4 kohta. Se vastaa soveltuvin osin direktiivin 93/37/ETY 10 artiklan 3 kohdan b alakohtaa, mutta siihen on tehty tärkeä lisäys, jonka mukaan kansallisiin teknisiin eritelmiin tehtyihin viittauksiin on liitettävä maininta "tai vastaava". 34.2. Sen esille tuomiseksi, että muut ratkaisut ovat aina mahdollisia, artiklassa täsmennetään, että viittaus kyseisiin erittelyihin ei oikeuta hankintaviranomaista hylkäämään tuotteista tai palveluista tehtyjä tarjouksia, jotka eivät vastaa yksityiskohtaisia erittelyjä, jos tavarantoimittaja tai palvelun suorittaja pystyy osoittamaan, että tarjouksen mukainen ratkaisu on viitteellisen erittelyn mukainen. Osoittaminen voidaan tehdä millä tahansa tarkoituksenmukaisella tavalla (valmistajan antama vaatimustenmukaisuusvakuutus tai kolmannen suorittama varmentaminen). Tällä viimeisellä säännöksellä on tarkoitus varmistaa, että kaikki "standardoimattomat" ratkaisut voidaan myös ottaa huomioon; sen myötä hankintayksiköille esitettävien tarjousten valikoima laajenee. Todistustaakka on tarjoajalla. Aihetta käsittelevät säännökset sisältyvät uuden artiklan 5 kohtaan. 34.3. On myös taattava, että uusi joustavuus (eli suorituskykyyn perustuvat erittelyt) ei sulje hankintoja kilpailulta eikä kyseenalaista standardoinnista annettua yhteisön säännöstöä. Näin ollen 6 kohdassa mainitaan myös, että hankintayksikkö ei voi hylätä eurooppalaisen tai kansainvälisen standardin mukaista tarjousta sillä perusteella, että tarjous ei täytä suorituskyvylle asetettuja vaatimuksia, paitsi tapauksessa, jossa erittely on tarkoitukseen soveltumaton (esimerkiksi laitteistojen yhteensopimattomuus) tai siinä käsitellään eri vaatimuksia. Näin olisi esimerkiksi silloin, kun standardi koskee turvallisuusvaatimuksia, mutta ostaja on asettanut ympäristönsuojelua koskevan vaatimuksen. Tarjoajan on osoitettava - esimerkiksi teknisten asiakirjojen tai kolmannen tekemiä testejä koskevan kertomuksen avulla - että standardin mukaisella ratkaisulla saavutetaan suorituskyvylle asetetut vaatimukset. Aihetta käsittelevät säännökset sisältyvät uuden artiklan 6 kohtaan. 34.4. Nykyisen direktiivin 18 artiklan 5 kohdan säännös, jossa kielletään viittaamasta tiettyyn valmistajaan tai alkuperään, ei muutu sisällön osalta; ainoastaan sen poikkeuksellista luonnetta on korostettu sanamuodossa. Tätä vastaava säännös on 7 kohdassa. 34.5. Nykyisen 1 artiklan 9-13 kohdan määritelmät, joissa tekniset eritelmät luetellaan ja määritellään, on siirretty uuteen liitteeseen XX. Niitä on mukautettu käsitteille yhteisön lainsäädännössä annettujen määritelmien kehittymiseen, joka on seurausta standardeja ja teknisiä määräyksiä koskevaan direktiiviin 98/34/ETY [71] tehdyistä muutoksista, mutta nykyisten säännösten sisältö ei kuitenkaan muutu. Ainoastaan teknisen viitteen käsite on uusi. [71] Direktiivi 98/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1998 - kumoaa ja korvaa direktiivin 83/189 - EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37. 35. 35 artikla - Teknisten eritelmien antaminen tiedoksi Tämä säännös, joka vastaa nykyistä 19 artiklaa, ei muutu. 36. 36 artikla - Vaihtoehdot Lukuun ottamatta lisäystä "suorituskykyä tai" - joka on välttämätön yhdenmukaisuuden takaamiseksi teknisiä eritelmiä koskevan uuden 34 artiklan kanssa - 1 kohta, joka vastaa 34 artiklan 3 kohtaa, ei muutu. Kyseisen artiklan 2 kohta, jonka mukaan edellä olevassa kohdassa IV.34 selostettuja teknisiä eritelmiä koskevia säännöksiä sovelletaan vaihtoehtoihin, on uusi. Se korvaa nykyisen 34 artiklan 4 kohdan ja tarjoaa entistä paremmat takeet sille, että tarjoajien esittämiä vaihtoehtoja ei voida mielivaltaisesti hylätä valitun teknisen ratkaisun vuoksi. Artiklan 3 kohta on myös uusi. Sen ensimmäinen alakohta vastaa direktiivin 93/36/ETY 16 artiklan 2 kohtaa ja toinen alakohta puolestaan direktiivin 92/50 /ETY 24 artiklan 2 kohtaa. Säännös on lisätty selkeyden vuoksi, ja se ainoastaan selventää oikeudellista tilannetta. Käytännön esimerkkinä näissä säännöksissä tarkoitetuista tilanteista voi olla tilanne, jossa hankintayksikkö, joka käynnistää palveluja koskevan hankintamenettelyn tietotekniikan alalla tavoitteenaan uuden sellaisen ohjelmiston kehittäminen (siis palveluja koskevan hankinnan toteuttaminen), joka vastaa hankintayksikön tarpeisiin, mutta tarjoaja ehdottaa vaihtoehtoista ratkaisua ongelmaan esittämällä tarjouksen jo olemassa olevasta ohjelmistosta (eli tuotteesta). Tällöin hankintayksikkö ei voi hylätä vaihtoehtoa ainoastaan siitä syystä, että tarjouksen hyväksyminen muuttaisi hankintasopimuksen tavaroita koskevaksi hankintasopimukseksi. 37. 37 artikla - Alihankinta Lukuun ottamatta mahdollisuutta pyytää nimettyjä alihankkijoita koskevia tietoja, tämä artikla, joka vastaa nykyistä 27 artiklaa, pysyy muuttumattomana. 38. 38 artikla - Työsuojelua ja työoloja koskeviin määräyksiin liittyvät velvoitteet Tämä säännös, joka vastaa nykyistä 29 artiklaa, ei muutu. 39. 39 artikla - Avointen, rajoitettujen ja neuvottelumenettelyjen käyttö Artiklan 1 kohta, joka vastaa nykyistä 4 artiklan 1 kohtaa, ei muutu. Sama pätee myös 2 ja 3 kohtaan, jotka vastaavat nykyisiä 20 artiklan säännöksiä. 40. 40 artikla - Kausittaiset ennakkoilmoitukset ja ilmoitukset kelpuuttamisjärjestelmän olemassaolosta Kyseisen artiklan 1 kohdan b alakohtaa on muutettu vastaamaan kynnysarvoja koskevia uusia säännöksiä. Näin ollen kausittaisen ennakkoilmoituksen julkaisemisvelvoitetta sovelletaan kaikkiin saman kynnysarvon ylittäviin rakennusurakoita koskeviin hankintasopimuksiin, eli kun ennakoitu arvo on vähintään 5 300 000 euroa. Artiklan 1 kohta, joka vastaa nykyistä 22 artiklan 1 kohtaa, ei muilta osin muutu. Sama pätee myös 3 ja 4 kohtaan: 3 kohta vastaa nykyisiä 22 artiklan 4 kohdan säännöksiä ja 4 kohta vastaa 30 artiklan 9 kohdan säännöksiä. Lukuun ottamatta 2 kohdassa olevan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaisemiseen tehdyn viittauksen poistamista (viittaus vastaa nykyistä 22 artiklan 2 kohtaa), tämä säännös ei myöskään muutu. Artiklaan on koottu säännökset, joita sovelletaan kausittaisiin ennakkoilmoituksiin ja ilmoituksiin kelpuuttamisjärjestelmän olemassaolosta, kun niitä ei käytetä tarjouskilpailukutsuna. Tarjouskilpailukutsuna käytettäviin ilmoituksiin sovellettavat säännöt on koottu 41 artiklaan. 41. 41 artikla - Tarjouskilpailukutsuna käytettävät ilmoitukset Artiklaan on koottu erityissäännökset, joita sovelletaan tarjouskilpailukutsuna käytettäviin ilmoituksiin. Lukuun ottamatta 2 kohdan c alakohdassa olevaa viittausta uuden liitteen XIX mukaisiin julkaisemista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin, artikla ei muutu. Sen 1 kohta vastaa nykyistä 21 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan a ja b alakohta vastaavat nykyisiä 21 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan säännöksiä. Sen 3 kohdan c alakohdan säännös vastaa puolestaan nykyistä 22 artiklan 3 kohtaa. 42. 42 artikla - Tehtyjä hankintasopimuksia koskevat ilmoitukset Tähän artiklaan on koottu tehtyjä hankintasopimuksia koskeviin ilmoituksiin sovellettavat säännökset. Kyseisen artiklan 2 ja 5 kohtaan on lisätty viittaus uuden liitteen XIX mukaisiin julkaisemista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin, ja 3 ja 4 kohtaa, jotka vastaavat nykyistä 24 artiklan 3 kohtaa, on selvennetty tekemättä kuitenkaan sisältömuutoksia (katso myös edellä oleva kohta II.1.4). Artikla ei muilta osin muutu nykyiseen 24 artiklaan verrattuna. 43. 43 artikla - Ilmoitusten laatiminen ja niiden julkaisemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Tämä artikla perustuu nykyisiin 25 artiklan säännöksiin. Sitä on muutettu erityisesti niiden erittelyjen osalta, joiden mukaisesti ilmoitukset on lähetettävä. Artiklaan on myös lisätty viittauksia ilmoitusten standardoituihin malleihin. Edellä esitetyistä syistä (ks. edellä oleva kohta III.3.1.4) julkaisemista koskevia yksityiskohtaisempia teknisiä eritelmiä sisältävät säännökset on koottu uuteen liitteeseen XIX. (Katso myös 1 kohta.) Julkistamista koskevat yhteiset säännöt on vastaavasti mukautettu, ja viittaus tähän uuteen liitteeseen on lisätty kaikkiin direktiivin asiaa koskeviin muihin säännöksiin. Lisäksi 43 artikla sisältää säännöksiä, joiden taustalla on sähköisten viestintätapojen yleistyminen (2 kohta); säännöksissä täsmennetään, että sähköisesti lähetetyt ilmoitukset julkaistaan joka tapauksessa viiden päivän kuluessa - siis minkä tahansa tyyppisen ilmoituksen ollessa kyseessä (erityistä tarkoitusta varten julkaistava, kausittainen tai kelpuuttamisjärjestelmän olemassaoloa koskeva) ilman, että yksikön tarvitsee sitä erikseen pyytää. Muissa tapauksissa nykyinen järjestely - jossa ilmoitukset julkaistaan 12 päivän kuluessa tai tietyissä tapauksissa viiden päivän kuluessa - pysyy muuttumattomana. Artiklan 3 kohdan toinen virke vastaa nykyistä 25 artiklan 1 kohtaa ja se ei muutu. Artiklan 4 kohta, joka vastaa nykyistä 25 artiklan 4 kohtaa, ei muutu, mutta 5 kohta on uusi, tosin se vastaa soveltuvin osin "perinteisten" direktiivien samaa aihetta käsitteleviä säännöksiä [72]. Artiklan 6 kohta vastaa puolestaan nykyistä 25 artiklan 1 kohtaa. [72] Direktiivin 92/50/ETY 21 artikla, direktiivin 93/36/ETY 13 artikla ja direktiivin 93/37/ETY 17 artikla. 44. 44 artikla - Osallistumishakemukset ja tarjousten vastaanottaminen 44.1. Artiklan 1 kohdassa otetaan käyttöön yleinen periaate, jota sovelletaan kaikkiin määräaikoihin ja jonka mukaan määräaikojen on oltava riittävän pitkiä, jotta asiasta kiinnostuneet voivat tehdä asianmukaisia tarjouksia, ottaen huomioon säännöksessä mainitut eri tekijät (hankintasopimuksen monitahoisuus jne.). 44.2. Artiklan 2 kohtaa on yksinkertaistettu, mutta muilta osin se ei muutu. Tämä kohta vastaa nykyistä 26 artiklan 1 kohdan ensimmäistä virkettä. 44.3. Artiklan 3 kohta, joka vastaa nykyistä 26 artiklan 2 kohtaa, ei muutu. Siinä täsmennetään, että vähimmäismääräaika (joka nykyisin ilmaistaan määräaikana, joka virallisten julkaisujen toimistolla on ilmoitusten julkaisemiseen lisättynä 10 päivällä) on 15 päivää, kun ilmoitus lähetetään sähköisessä muodossa tai telekopiotse, ja 22 päivää, kun ilmoitusta ei ole lähetetty näissä muodoissa. 44.4. Lukuun ottamatta viittausten lisäämistä julkaisemista koskevat tekniset eritelmät sisältävään liitteeseen XIX, 4 kohdan säännökset eivät muutu. 44.5. Artiklan 5 kohdan säännökset sisältävät yleissäännön, jonka mukaan rajoitettuihin tai neuvottelumenettelyihin osallistumista koskevien hakemusten vastaanottamisen määräaikoja ja avoimissa menettelyissä tarjousten vastaanottamisen määräaikoja voidaan lyhentää seitsemällä päivällä, jos ilmoitus lähetetään sähköisessä muodossa liitteen XIX mukaisesti. On syytä huomata, että rajoitetuissa ja neuvottelu-menettelyissä tarjousten vastaanottamiselle asetettavia määräaikoja ei voida lyhentää, koska sähköisessä muodossa lähettämisen jälkeen nopeasti tehtävästä julkaisemisesta saatava etu on jo otettu huomioon ja sen ansiosta osallistumishakemusten vastaanottamise