[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 23.6.2008

KOM(2008) 379 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Vuoden 2008 kertomus Euroopan yhteisön kehitys- ja ulkomaanavun politiikoista ja niiden toteuttamisesta vuonna 2007

{SEK(2008)2062}

(komission esittämä)

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Vuoden 2008 kertomus Euroopan yhteisön kehitys- ja ulkomaanavun politiikoista ja niiden toteuttamisesta vuonna 2007

EU vahvistaa edelleen asemaansa maailman johtavana avunantajana. Sen osuus kaikesta virallisesta kehitysavusta maailmassa on 60 prosenttia. Komissio paransi antamansa avun vaikuttavuutta vuonna 2007 kahden viime vuoden aikana politiikoissa ja menettelyissä tehtyjen muutosten ansiosta: joulukuussa 2005 hyväksyttiin kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus, joulukuussa 2007 humanitaarista apua koskeva eurooppalainen konsensus ja ulkoisen avun ohjelmien rahoitusvälineitä tarkistettiin.

Politiikan johdonmukaisuus

Syyskuussa julkaistu ensimmäinen kertomus kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuudesta tuo esiin kehitysyhteistyöpolitiikan ja kahdentoista muun, kehitysmaihin vaikuttavan EU-politiikan vuorovaikutusta ja täydentävyyttä. Keskeisellä sijalla kaikenlaisissa johdonmukaisissa kehitysstrategioissa on kauppa. Kehitysmaat pääsevätkin yleisesti ottaen suotuisin ehdoin EU:n markkinoille . Maataloudessa on yhteisen maatalouspolitiikan peräkkäisten uudistusten ansiosta edistytty merkittävästi vientitukien vähentämisessä. Uudenlaisissa kalastussopimuksissa keskitytään enemmän kumppanimaiden kalastussektorin tukemiseen. Muuttoliikettä ja tutkimusta pidetään aloina, joilla on huomattavaa potentiaalia kehitysmaissa. Ilmastonmuutoksen osalta pyritään kaikin keinoin varmistamaan, että toimenpiteet hyödyttävät suoraan köyhimpiä ja riskialtteimpia kehitysmaita. Ympäristönäkökohtien huomioon ottamista koskevat pyrkimykset kohdennetaan ympäristönsuojeluun ja kestävään luonnonvarojen hoitoon. Näihin keskitytään sekä erityistoimissa että monialaisesti muun muassa valmisteltaessa maakohtaisia ympäristökartoituksia ja käyttämällä strategisia ympäristöarviointeja.

Sukupuolten tasa-arvo on yksi keskeisiä ulkoisen avun huomion kohteita. Maaliskuussa annettu tiedonanto sukupuolten tasa-arvosta ja naisten vaikutusvallan lisäämisestä kehitysyhteistyössä tarjosi ensimmäistä kertaa tällä osa-alueella EU:n laajuisen strategian. Sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamista tehostetaan. Tiedonannossa ehdotetaan myös erityistoimia viidellä alalla ja kuvataan, millä eri tavoilla sukupuolten tasa-arvoa voidaan edistää uusien avustusmenetelmien avulla. Tiedonannon jatkotoimet varmistetaan toimintasuunnitelmalla. Eurooppalaisen konsensuksen mukaisesti ulkoisen avun toimissa on lisäksi otettava huomioon lasten oikeudet. Tästä on jo saatu tuloksia. Useissa vuonna 2007 hyväksytyissä maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa on todella otettu lasten oikeudet huomioon toimien suunnittelussa ja kohdeväestön valinnassa. Komissio ja Unicef ovat yhdessä valmistelleet paketin, jonka avulla lasten oikeudet voidaan ottaa huomioon kaikessa EU:n kehitysyhteistyössä ja ulkosuhteissa. Toukokuussa annettiin tiedonanto kulttuuria kansainvälistyvässä maailmassa koskevasta Euroopan toimintasuunnitelmasta . Tiedonanto käsittelee kulttuurin asemaa Euroopassa ja EU:n ulkosuhteissa, ja siinä esitetään ehdotuksia EU:n uuden kulttuuriohjelman tavoitteiksi.

Yhteistyö

EU-avunantajilta on vaadittu koordinoinnin parantamista ja yhdenmukaistamista. Komission ja jäsenvaltioiden työnjaosta onkin laadittu uudet käytännesäännöt, joilla pyritään tiettyjen periaatteiden mukaisesti helpottamaan päätöksentekoa siitä, miten EU:n kollektiivisia valmiuksia ja resursseja käytettäisiin tehokkaimmin kumppanimaiden tukemiseen. Nämä uudet periaatteet ovat merkkipaalu avun tuloksellisuutta koskevan Pariisin julistuksen täytäntöönpanossa ja EU:n avun lisäämisestä, parantamisesta ja nopeuttamisesta antaman lupauksen lunastamisessa. Täytäntöönpano on siinä vaiheessa, että komission lähetystöt, jäsenvaltiot, kumppanimaat ja muut avunantajat kuulevat kentällä toisiaan.

Rahoitusta voidaan nyt järjestää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, varsinkin rahastojen kautta ja delegoituna yhteistyönä. Komissio on myös laatimassa koostetta parhaista työnjaon käytännöistä . Siihen sisältyy parhaita käytäntöjä koskevia tapaustutkimuksia, ja siinä yksilöidään ongelmakohtia ja työnjakoa edistäviä tekijöitä sekä pyritään kehittämään indikaattoreita. EU:n yhteisrahoitusta koskevassa selvityksessä kerrotaan, mitä kukakin tekee, kenen kanssa ja miten. Siinä myös tuodaan esiin, mitä kahdenvälisistä, EY:n ja hajautetuista yhteisrahoituskokemuksista on opittu, sekä määritellään mahdollisia jatkotoimia kattavan yhteisrahoitusstrategian kehittämiseksi EU:ta varten.

Yhdistyneiden Kansakuntien ja EU:n suhteet ulottuvat nyt jokseenkin kaikille EU:n ulkosuhteiden aloille. Ne kattavat koko YK:n peruskirjan soveltamisalan. Vuosituhannen kehitystavoitteiden aikaraja on vuosi 2015, jolloin vuosi 2007 sijoittuu määräajan puoliväliin. YK:n pääsihteeri perusti Afrikkaa käsittelevän korkean tason erityisryhmän laatimaan strategioita ja valmistelemaan toimia, joilla etenkin Saharan eteläpuolinen Afrikka saataisiin kurssiin, joka mahdollistaisi vuosituhattavoitteiden saavuttamisen. Puheenjohtaja Barroso on tämän erityisryhmän jäsen, ja komissio on jakanut tässä ryhmässä aktiivisesti kokemuksiaan ja näkemyksiään. Lisäksi vuosi 2007 oli Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanrakentamiskomission ensimmäinen kokonainen toimintavuosi. Komissio osallistui sen toimintaan muiden EU:n toimijoiden kanssa sekä maakohtaisissa että temaattisissa kysymyksissä. Rauhanrakentamiskomissio hyväksyi integroidut rauhanrakentamisstrategiat Burundia ja Sierra Leonea varten ja järjesti useita teemakohtaisia keskusteluja.

Strategioiden parantaminen

EY:n talousarviosta maksettavan avun rahoitusvälineitä yksinkertaistettiin vuoden 2006 lopulla. Sen jälkeen on sovittu monista temaattisista ja maa-/aluekohtaisista strategioista vuosiksi 2007–2013.

EU tunnustaa valtiosta riippumattomien toimijoiden keskeisen merkityksen strategisina kumppaneina poliittisessa, yhteiskunnallisessa ja taloutta koskevassa vuoropuhelussa ja tärkeinä avun toimittajina. Se edistää rakentavaa vuoropuhelua kaikenlaisten valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten kanssa. Kesäkuussa hyväksyttiin vuosien 2007–2010 strategia uudelle temaattiselle ohjelmalle ”valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten rooli kehityksessä” kansalaisyhteiskunnan kuulemisen ja Euroopan parlamentin kanssa käydyn keskustelun perusteella. Siinä on yleisenä tavoitteena köyhyyden vähentäminen kestävän kehityksen myötä sekä vuosituhattavoitteiden saavuttaminen. Osallistavampi lähestymistapa johti useisiin tärkeisiin muutoksiin, kuten kaikenlaisten valtiosta riippumattomien toimijoiden, paikallisviranomaisten ja kumppanimaissa olevien sidosryhmien osallistumiskelpoisuusperusteiden löyhentämiseen. Jotta kumppanimaiden sidosryhmien osallistuminen voidaan varmistaa, komission lähetystöt ottavat enemmän vastuuta maakohtaisista toimista, myös paikallisten ehdotuspyyntöjen julkaisemisesta.

Toukokuussa hyväksyttiin temaattinen inhimillisen ja sosiaalisen kehityksen strategia ” investointi ihmisiin ”. Strategialla pyritään auttamaan kumppanimaita vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa ja se sisältää tukitoimia neljällä alalla: yleisen terveyden edistäminen, koulutus, tieto ja taidot, sukupuolten tasa-arvo sekä muut inhimillisen ja sosiaalisen kehityksen näkökohdat. Strategiaa varten on varattu vuosiksi 2007–2013 kaikkiaan 1,06 miljardia euroa. Komissiolla on ollut yhä keskeisempi ja vaikuttavampi kansainvälinen rooli koulutuksen ja terveyden aloilla. Se teki yhteistyötä jäsenvaltioiden sekä muiden avunantajien ja sidosryhmien kanssa. Se järjesti toukokuussa Maailmanpankin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa korkean tason koulutustapahtuman otsikolla ” Keeping Our Promises on Education ”, jolla asian taakse pyrittiin saamaan poliittista sitoutumista. Kuten aiempinakin vuosina, komissiolla oli keskeinen rooli HIV:n/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjumiseksi perustetussa kansainvälisessä rahastossa, jota se rahoitti 100 miljoonalla eurolla vuonna 2007.

Ympäristöä ja kestävää luonnonvarojen hallintaa koskeva temaattinen strategia yhdistää ympäristönsuojelun kehitysyhteistyöhön ja muihin ulkosuhdepolitiikkoihin. Se edistää myös EY:n ympäristö- ja energiapolitiikkojen levittämistä unionin ulkopuolella. Strategiassa tartutaan haasteisiin, jotka vaikuttavat voimakkaasti köyhien elämään. Näitä ovat etenkin ekosysteemien heikentyminen, ilmastonmuutos, huono ympäristönhoito maailmanlaajuisella tasolla sekä riittämätön energian saanti (ja energian toimitusvarmuus). Strategia on joustava toteutuskumppaneiden suhteen, ja siihen sisältyy kaksi uutta aloitetta, maailmanlaajuinen ilmastonmuutosliittouma ja energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävä maailmanlaajuinen rahasto. Ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat todellisia, ne kasvavat ja ne voivat haitata kehityspyrkimyksiä. Kestävä kehitys edellyttääkin mukautumista ilmastonmuutokseen (ks. tarkemmat tiedot erillisessä kirjoituksessa).

Vakautusvälineen käyttöönotto paransi huomattavasti komission toimintavalmiutta kriisitilanteissa. Lisäksi sen myötä otettiin käyttöön määräraha kriisivalmiutta varten, ja se antaa mahdollisuuden puuttua alueiden välisiin pitemmän aikavälin turvallisuusuhkiin. Tämä uusi rahoitusväline lisää merkittävästi määrärahoja (keskimäärin 200 miljoonaa euroa vuodessa ajanjaksolla 2007–2013) sekä pidentää ohjelmien kestoa.

Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen rahoitusväline (EIDHR) täydentää ja lujittaa muista välineistä rahoitettavia ihmisoikeuksiin ja demokratiaan liittyviä toimia (1,104 miljardia euroa 2007–2013). Se on ensisijaisia rahoituslähteitä ihmisoikeusasioissa, jotka liittyvät erityisesti ihmisoikeuksien puolustajiin, kidutukseen ja epäinhimilliseen kohteluun sekä demokraattisiin uudistuksiin ja ihmisoikeuksiin paikallisella tasolla. Vuosina 2007–2010 EIDHR:n avulla pyritään parantamaan ihmisoikeuksien kunnioittamista maissa ja alueilla, joissa ne ovat eniten uhattuina, lujittamaan kansalaisyhteiskunnan asemaa ja tukemaan EU:n suuntaviivojen kattamilla aloilla (esim. kuolemanrangaistus, lapset ja aseelliset selkkaukset) toteutettavia toimia. Sillä pyritään myös tukemaan kansainvälisiä ja alueellisia puitteita, joilla suojellaan ihmisoikeuksia, oikeutta, oikeusvaltioperiaatetta ja demokratian edistämistä, sekä tukemaan vaalimenettelyjen luotettavuutta ja avoimuutta. EU toteutti vuonna 2007 menestyksekkäästi kymmenen vaalitarkkailutehtävää. Se lähetti näihin tehtäviin yhteensä noin 800 tarkkailijaa. EU:n vaalitarkkailulla oli tärkeä rooli vaalimenettelyjen arvioinnissa etenkin sellaisissa maissa, joissa vaalit aiheuttivat ristiriitoja (esim. Nigeria, Kenia).

Maantieteellisissä ohjelmissa vuosi 2007 oli ensimmäinen täytäntöönpanovuosi eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen (ENPI) kautta EU:n itä- ja etelänaapureille annettavalle avulle. ENPI muodostaa kehyksen EY:n avulle, jolla tuetaan suhteita 17 maahan ja EU:n ulkorajoilla toteutettavia rajat ylittäviä yhteistyöohjelmia. Tätä toimintapolitiikkaan painottuvaa välinettä käytetään yhdenmukaisten periaatteiden mukaisesti kaikissa asianomaisissa maissa ja siihen on sijoitettu aiempaa enemmän resursseja. Sen käyttöönotto antaa EU:lle mahdollisuuden pitkäjänteisempään ja johdonmukaisempaan naapuruuspolitiikan kehittämiseen. ENPI:llä on vuosina 2007–2013 määrärahaa 12 miljardia euroa, mikä on käytännössä 32 prosenttia enemmän kuin edellisen budjettikauden aikana. Kaikki vuosia 2007–2013 koskevat maakohtaiset strategia-asiakirjat sekä alueellista, alueiden välistä ja rajat ylittävää yhteistyötä koskevat strategia-asiakirjat hyväksyttiin maaliskuussa. ENPI:n tehostamiseksi komissio on perustanut myös lisärahoitusmekanismeja. Hallintotaparahastosta annetaan lisätukea niille maille, jotka edistyvät erityisen hyvin uudistusten toteuttamisessa. Naapuruuspolitiikan investointivälineeseen kootaan eurooppalaisilta kehitysyhteistyöelimiltä ja rahoituslaitoksilta avustusrahaa, jolla voidaan vauhdittaa investointeja kumppanimaissa.

Yhteistyötä Aasian, Latinalaisen Amerikan ja Etelä-Afrikan kanssa rahoitetaan kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä (yhteensä 16,897 miljardilla eurolla vuosina 2007–2013). Tällä avulla on tarkoitus tukea köyhyyden poistamista ja vuosituhattavoitteiden saavuttamista. Aasian osalta komissio on hyväksynyt 18 maakohtaista strategiaa ja yhden alueellisen strategian vuosiksi 2007–2013. Niiden määräraha on yhteensä noin 5,2 miljardia euroa ja ne ovat toteutusvaiheessa. Vaikka Aasiassa tapahtui vuoden 2007 aikana edistystä vuosituhattavoitteiden suhteen, köyhyys on edelleen suuri haaste, sillä siellä on edelleenkin kaksi kolmasosaa koko maapallon köyhistä. Aasia kuitenkin ohitti vuonna 2007 Naftan Euroopan tärkeimpänä kauppakumppanina. Sen osuus kaikista Euroopan kauppavirroista oli kolmannes. Lisäksi eurooppalaiset suorat sijoitukset Aasiaan muodostivat kolmanneksen eurooppalaisista sijoituksista ulkomaille, ja niiden osuus kasvaa. EU rahoittaakin eräitä Aasian maita koskevia ohjelmia yhä enemmän teollisen yhteistyön välineestä, johon kuuluu perinteisten teollisuusmaakumppaneiden (kuten Japanin) lisäksi nyt myös viisi muuta maata ja erillisaluetta Aasiasta. Huhtikuussa hyväksytyssä komission Keski-Aasian-strategiassa vuosiksi 2007–2013 kaavaillaan määrärahojen kaksinkertaistuvan 750 miljoonaan euroon. EY:n avusta 80 prosenttia kohdennetaan kahdenväliseen yhteistyöhön, jossa otetaan huomioon Keski-Aasian maiden omat toimintapoliittiset ohjelmat ja niiden yksilöllinen poliittinen ja yhteiskunnallinen tilanne ja jossa keskitytään vuosituhattavoitteisiin. Loput 20 prosenttia on tarkoitettu alueellisiin haasteisiin, kuten ympäristönhoitoon ja vesihuoltoon, energia- ja liikennealalle, rajavalvontaan ja huumekaupan torjuntaan. Kun näiden alojen prioriteetit linjataan alueellisen ENPI-strategian mukaisiksi, Keski-Aasian kumppanit voivat osallistua ENPI:n alueellisiin hankkeisiin. Latinalaisessa Amerikassa päätavoitteisiin kuuluvat sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja alueellisen yhdentymisen tukeminen, hyvän hallintotavan ja hallintoelinten lujittaminen, EU:n ja Latinalaisen Amerikan yhteinen korkeakoulutusalue sekä kestävän kehityksen edistäminen. Samalla asetettiin useita strategisia prioriteetteja, kuten korkean tason poliittisen vuoropuhelun ylläpito sekä koko alueella että sen osa-alueilla. Vuosiksi 2007–2013 on hyväksytty Latinalaisen Amerikan osalta 21 strategia-asiakirjaa. Suoraan perusterveydenhuoltoon ja koulutukseen[1] kohdennettu apu muodosti noin 17 prosenttia[2] kaikista kehitysyhteistyön rahoitusvälineen kyseisten maantieteellisten ohjelmien (Aasia, Latinalainen Amerikka ja Etelä-Afrikka) määrärahasitoumuksista, vaikka määrään ei lasketa yleistä budjettitukea, joka on sidottu näihin aloihin. Komissio onkin hyvää vauhtia saavuttamassa vuodelle 2009 asetetun tavoitteen, josta sovittiin kehitysyhteistyön rahoitusvälinettä koskevan asetuksen antamisen yhteydessä ja jonka mukaan kehitysyhteistyön rahoitusvälineen maaohjelmissa 20 prosenttia avusta olisi kohdistettava näille aloille.

Joidenkin tärkeiden maiden tilanne ei vielä mahdollista strategian laatimista. Komissio on tukenut Irakin jälleenrakennusta vuodesta 2003 ja keskittynyt siinä köyhyyden vähentämiseen helpottamalla Irakin kansan vaikeaa tilannetta. Ohjelmaan kuuluu monien alojen toimintaa peruspalveluista poliittisen prosessin tukemiseen, painopisteenä vaalit. Toistaiseksi suurin osa EY:n avusta on kanavoitu Kansainvälisen Irakin jälleenrakennusrahoitusjärjestelyn kautta. Tämä monenvälinen rahoitustapa helpotti EY:n tuen toimittamista haastavissa olosuhteissa, joissa komission suorat tukitoimet eivät olisi olleet mahdollisia. Irakin kanssa on myös pyritty käynnistämään kahdenvälisiä toimia, kuten vaalitarkkailua, tukea ihmisoikeuksien alalla toimiville kansalaisyhteiskunnan organisaatioille sekä teknistä apua viranomaisille. Komissio on palestiinalaisten suurin avunantaja. Se on antanut apua peräti 550 miljoonaa euroa. EU normalisoi kesäkuussa suhteensa palestiinalaishallintoon myös rahoitusavun osalta. Kansainvälisellä erityismekanismilla toimitettiin edelleen elintärkeää apua suoraan väestölle. Komissio jatkoi myös Gazan vaikean sosioekonomisen tilanteen kohentamista, mutta alueelle pääsyyn liittyvät vaikeudet haittasivat avustustoimintaa.

Joulukuussa 2005 hyväksyttiin yhteinen ja kattava EU:n Afrikka-strategia. Vuonna 2007 EU ja Afrikan unioni (AU) kehittivät kumppanuutta edelleen Lissabonissa joulukuussa pidettyyn EU:n ja Afrikan toiseen huippukokoukseen valmistauduttaessa. Johtajat keskustelivat kaksipäiväisessä huippukokouksessa monista keskeisistä poliittista aiheista kuten turvallisuudesta, kaupasta, alueellisesta yhdentymisestä ja ilmastonmuutoksesta. Osallistujat korostivat Afrikassa viime vuosina tapahtunutta positiivista kehitystä: kasvun vauhdittumista, demokraattisten vaalien yleistymistä, itseluottamuksen kasvua kansainvälisillä foorumeilla sekä AU:n nousua vahvaksi ja riippumattomaksi kansainväliseksi toimijaksi ja EU:n keskeiseksi kumppaniksi. Huippukokouksessa annettiin Lissabonin julistus, joka sisälsi euroafrikkalaisen konsensuksen arvoista, yhteisistä eduista ja strategisista tavoitteista. Tärkeimmät kokouksessa hyväksytyt toimintapoliittiset asiakirjat olivat yhteinen EU–Afrikka-strategia ja ensimmäinen toimintasuunnitelma, jossa määriteltiin kahdeksan temaattisen kumppanuuden ensisijaiset toimet vuosina 2008–2010. EU ja Afrikka laajentavat niiden pohjalta keskinäistä vuoropuheluaan ja yhteistyötään vähitellen kehityksen ulkopuolelle (tiivistäen esimerkiksi kauppaan, rauhaan ja turvallisuuteen sekä ympäristöön liittyvää yhteistyötään), Afrikan ulkopuolelle (käsitellen yhdessä esimerkiksi YK:n uudistamista, Balkanin tilannetta tai ilmastonmuutosta) ja instituutioiden ulkopuolelle (antaen suuremman roolin valtiosta riippumattomille toimijoille). Haasteena on nyt tuntuvien tulosten aikaansaaminen. Etelä-Afrikan kanssa vuosina 2007–2013 tehtävän yhteistyön ohjelmasuunnittelu (980 miljoonaa euroa) saatiin päätökseen, kun maata koskeva strategia-asiakirja ja monivuotinen maaohjelma hyväksyttiin. Strategia-asiakirja oli ensimmäinen, jonka laatimiseen osallistuivat komissio, Etelä-Afrikka ja yksitoista EU:n jäsenvaltiota yhdessä.

Toteutuksen parantaminen

Kehitysavun täytäntöönpanoa koskevat luvut ovat myös vaikuttavia: sitoumuksia tehtiin 9,949 miljardilla eurolla ja maksuja suoritettiin 8,493 miljardia euroa. Merkittävintä oli aiemman Euroopan kehitysrahaston (EKR) kaikkien jäljellä olevien varojen (3,64 miljardia euroa) sitominen ennen kymmenennen EKR:n voimaantuloa. Tähän ei ole aikaisemmin pystytty. Aiemmasta EKR:stä maksettiin 2,92 miljardia euroa. Enemmänkin olisi maksettu, jos varoja olisi ollut käytettävissä.

Komission ulkoisen avun täytäntöönpanossa noudatetaan pääasiassa kolmea menetelmää. Menetelmä valitaan komission ja vastaanottajamaan hallituksen kyseisen maan ja kyseisen alan tilanteesta yhdessä tekemän analyysin perusteella. Hankkeisiin perustuvaa lähestymistapaa käytetään valtiosta riippumattomien toimijoiden ja alueellisten ohjelmien tukemiseen tai olosuhteissa, joissa valtiollisten järjestelmien käyttö ei ole mahdollista. Alakohtaisessa lähestymistavassa pyritään tukemaan jonkin alan toimintapolitiikkaa ja strategisia puitteita, joita arvioidaan tulosten ja erilaisten indikaattoreiden avulla. Lisäksi EY tukee yleisen budjettituen avulla kansallisia tai makrotason tavoitteita, jotka on määritelty maan politiikassa ja strategia-asiakirjoissa. Tällöin avustusrahat siirretään vastaanottajamaan valtionkassaan. Alakohtainen lähestymistapa ja budjettituki on määritelty kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa ensisijaisiksi apumuodoiksi.

Lisäksi avun tuloksellisuutta koskevassa Pariisin julistuksessa on korostettu näitä avustusmuotoja, jotka ovat lähtökohtaisesti vastaanottajamaan järjestelmien mukaisia. Niillä vältetään rinnakkaiset täytäntöönpanorakenteet ja ne suosivat koordinoitua lähestymistapaa valmiuksien kehittämiseen sekä yhteisten kenttätoimien ja analyysien käyttöä. Uusien rahoitusvälineiden käyttöönotto oli tärkeä askel budjettituen käytön yhdenmukaistamisessa eri alueilla. Vuonna 2007 budjettitukeen sidottiin 1,79 miljardia euroa eli 23 prosenttia kaikesta avusta. Lisäys vuoteen 2006 verrattuna on suuri, ja se johtuu Aasiassa ja ENP-alueella tehtyjen sitoumusten kasvusta. EKR:n osalta sitoumukset budjettitukea varten pysyivät kaiken kaikkiaan jokseenkin entisellä tasollaan, sillä yleinen budjettituki kasvoi kun taas alakohtainen budjettituki väheni.

Vuosituhattavoitteet ovat keskeisiä kehitystuloksia, joihin EU yhdessä kohdemaiden ja muiden kehitysyhteistyöhön osallistuvien kumppaneiden kanssa pyrkii vuoteen 2015 mennessä. Komissio on kehittänyt yhdessä jäsenvaltioiden, OECD:n kehitysapukomitean (DAC), YK:n kehitysohjelman (UNDP) ja Maailmanpankin muodostaman asiantuntijaryhmän kanssa kymmenen vuosituhattavoitteista johdettua perusindikaattoria. Näistä indikaattoreista kuusi liittyy suoraan lasten hyvinvointiin ja kolmessa on sukupuolten tasa-arvoa koskeva ulottuvuus. Komissio valmistelee välineitä, joilla sen toimien määrällisiä vaikutuksia voidaan mitata, voidakseen raportoida kehitysyhteistyön tuloksista ja lisätä vastuullisuuttaan Euroopan parlamenttia ja jäsenvaltioita kohtaan. Komissio käynnisti syyskuussa pilottivaiheen, jossa käytetään järjestelmällisesti vakiomuotoisia tulosindikaattoreita niillä aloilla, jotka ovat keskeisiä vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa. Määrällisiä tulosindikaattoreita käytetään ulkoisen avun vaikuttavuuden mittaamiseen ja kehityssuunnan arvioimiseen tietyllä aikavälillä. EY tukee laadukasta tilastointia yhä enemmän, ja tällä on suuri vaikutus hyödyllisten indikaattoreiden aikaansaamiseen.

Komissio seuraa hankkeita sekä niiden toteutuksen aikana että sen jälkeen, ja sillä on myös perusteellinen arviointijärjestelmä. Tuloskeskeinen seurantajärjestelmä tarjoaa yleiskäsityksen siitä, miten tuloksia saavutetaan. Se perustuu meneillään olevien ja päätökseen saatettujen hankkeiden ja ohjelmien säännölliseen arviointiin kentällä. Vuonna 2007 järjestelmässä käsiteltiin 148:aa maata ja 1630:tä toimintoa, joiden arvo oli yhteensä lähes 10 miljardia euroa. Seurannan tulokset ovat tasaantuneet vuosien 2005 ja 2007 välillä. Hankkeiden hyöty on lisääntynyt, kun avun hallinnon hajauttaminen on johtanut siihen, että hankkeet vastaavat paremmin paikallisia tarpeita. Joissakin tapauksissa tavoitteet on kuitenkin asetettu liian korkealle. Hankkeiden huolellinen ja toimiva valinta ja suunnittelu ovat keskeisiä edellytyksiä hankkeiden kestävyydelle sen jälkeen, kun EY:n tuki loppuu. Kumppaneiden omavastuu on voimakkaasti yhteydessä siihen, miten paljon kumppanit ovat voineet osallistua suunnitteluvaiheeseen. Hankkeen loppuvaiheen strategioita on vielä kehitettävä kestävyyden parantamiseksi. Myös täytäntöönpanovaiheen riskinhallintaan on kiinnitettävä enemmän huomiota. Meneillään olevien 1 421 hankkeen lisäksi 198:aa päätökseen saatettua hanketta arvioitiin jälkikäteen. Osuudet (erittäin) hyviksi ja (erittäin) ongelmallisiksi luokiteltavien hankkeiden välillä ovat pysyneet jokseenkin samoina eri alueilla meneillään olevien ja päätökseen saatettujen hankkeiden välillä. Erittäin hyvin sujuneiden ja toisaalta pahiten epäonnistuneiden hankkeiden osuus kuitenkin kasvaa, kun tulosten jälkikäteismittaukset on tehty. Hyvät hankkeet sujuvat usein vielä paremmin sen jälkeen, kun niiden tukeminen on lopetettu, kun taas heikosti sujuneet usein huononevat. Vaikka useimpiin hankkeisiin kuuluu tarkka raportointijärjestelmä, hyvin harvoista kirjataan järjestelmällisesti ylös myönteisiä ja kielteisiä kokemuksia, jotta niistä voitaisiin nostaa esiin tärkeimmät opetukset. Kestävyyden kannalta tärkeimpiä tekijöitä ovat toimintapolitiikan tuki, omavastuu ja taloudellinen elinkelpoisuus.

Arviointijärjestelmään kuuluu sekä strategisia että hankekohtaisia arviointeja. Vuoden 2007 strategisten arviointien mukaan komission suunnittelemien toimien hyöty ja toteutus ovat yleisesti hyvällä tasolla. Komission toimet vastaavat kumppanimaiden tarpeita ja ovat johdonmukaisia EU:n tavoitteiden kanssa. Toimien on havaittu vaikuttaneen erittäin myönteisesti esimerkiksi Intian sosiaalialaan, Jordanian ja Mosambikin taloudelliseen vakautumiseen, Jordanian vesialaan, Mosambikin elintarviketurvaan sekä Keski-Amerikan taloudelliseen yhdentymiseen. Tehokkuutta heikentävät kuitenkin usein toteutuksen viivästymiset, joustamattomuus ja raskaat menettelyt. Vaikka joidenkin alojen (kuten maaseudun kehittäminen) hankkeiden laatu tunnustetaan korkeaksi, niiden vaikutus kumppanimaiden asianomaiseen toimintapolitiikkaan on kuitenkin usein vähäinen. Komissio tarjoaa lisäarvoa erityisesti tukiessaan kumppanimaiden keskinäistä alueellista yhteistyötä, mutta kansallisten ja alueellisten ohjelmien yhteys jää usein heikoksi.

VUONNA 2007 KOMISSIO PYRKI ULKOSUHTEIDEN ALALLA SEURAAVIIN TAVOITTEISIIN: EU:n markkinoille pääsyä koskevaa strategiaa uudistetaan kiinnittäen huomiota kilpailukykyyn, sosiaalisiin seikkoihin ja ympäristönäkökohtiin: neuvosto hyväksyi lokakuussa Aid for Trade -aloitteen; komissio ja jäsenvaltiot valmistelevat konkreettisia jatkotoimia; 16 miljoonaa euroa on korvamerkitty AKT-maiden integroimiseen syvemmin WTO:hon ja tehostetun integroidun toimintakehyksen jatkotukemiseen; 10. EKR:n alueellinen ohjelmasuunnittelu on meneillään ja siinä kiinnitetään erityisesti huomiota kauppaan ja talouskumppanuussopimuksiin liittyvään tukeen. Talouskumppanuussopimuksia koskevat neuvottelut saatetaan päätökseen: kaikkien CARICOMin jäsenvaltioiden kanssa parafoitiin täysimittainen talouskumppanuussopimus; Papua-Uusi-Guinea ja Fidži allekirjoittivat Tyynenmeren aluetta koskevan väliaikaisen sopimuksen; seitsemän Afrikan maan, Itä-Afrikan yhteisön ja itäisen ja eteläisen Afrikan ryhmän kanssa saatiin sovittua väliaikaisesta sopimuksesta; Gabon ja Kongon tasavalta tarkastelevat mahdollisuutta liittyä väliaikaiseen sopimukseen; suunnitelma ja aikataulu vahvistettiin täysimittaisen talouskumppanuussopimuksen neuvottelemiseksi vuonna 2008. Euroopan naapuruuspolitiikkaa lujitetaan. Ukrainan, Moldovan ja Israelin kanssa valmistellaan uudet järjestelyt. Lisätään EU:n panostusta Mustanmeren yhteistyöhön: EU ja Ukraina aloittivat neuvottelut uudesta, laajennetusta sopimuksesta maaliskuussa; huhtikuussa esiteltiin Mustanmeren synergian alueellisen yhteistyön aloite; syyskuussa järjestettiin ensimmäinen EU:n ja kaikkien ENP-maiden ministerikokous; joulukuussa julkaistiin tiedonanto ”Vahva Euroopan naapuruuspolitiikka”. Aasian ja Latinalaisen Amerikan kumppaneiden kanssa neuvotellaan assosiaatiosopimukset. Neuvotteluissa Venäjän, Kiinan ja Ukrainan kanssa edetään: Andien yhteisön ja Keski-Amerikan kanssa aloitettiin neuvottelut assosiaatiosopimuksista; Ukrainan kanssa aloitettiin neuvottelut; neuvottelut Venäjän ja Kiinan kanssa edistyivät ja Venäjän kanssa järjestettiin kaksi huippukokousta ja Kiinan kanssa yksi. Euroopan turvallisuusstrategiaa ja vakauttamispyrkimyksiä Lähi-idässä ja Etelä-Aasiassa jatketaan: Tuettiin YK:n suunnitelmia edistää koko YK-järjestelmän johdonmukaisuutta ja etenkin kahdeksassa pilottimaassa käynnistettyjä ”Delivering as One" -aloitteita; palestiinalaisia autettiin vuoden aikana yli 550 miljoonalla eurolla; kansainvälinen erityismekanismi oli käytössä koko vuoden (EY rahoitti sitä 350 miljoonalla eurolla); rauhankumppanuusohjelma jatkui; Afganistanin tukemista jatkettiin (EY rahoitti sitä hieman alle 196 miljoonalla eurolla). EDELLÄ MAINITTUJEN TAVOITTEIDEN LISÄKSI KOMISSIO EDISTYI SEURAAVILLA ALOILLA, JOILLA SE TEKI KESKEISIÄ ALOITTEITA VUONNA 2007: Erasmus Mundus II -ohjelman perustaminen: Erasmus Mundus II -ohjelma hyväksyttiin heinäkuussa. Sille myönnettiin noin 950 miljoonan euron määräraha viideksi vuodeksi. Tiedonanto kehitysavun täydentävyydestä, työnjaosta ja avun lisäämisestä: Toukokuun 15. päivä hyväksyttiin EU:n menettelysäännöt täydentävyydestä ja työnjaosta kehitysyhteistyöpolitiikassa. Tiedonanto, jossa tarkastellaan EU:n ja Afrikan suhteiden nykytilannetta: Lissabonin huippukokouksessa joulukuussa hyväksyttiin EU:n ja Afrikan kumppanuus; yhteisen EU–Afrikka-strategian täytäntöönpanosta annetaan tiedonanto vuonna 2008. |

- [pic]

[pic]

[pic]

[1] OECD:n kehitysapukomitean (DAC) koodit 112 (peruskoulutus), 113 (keskiasteen koulutus) ja 122 (perusterveydenhuolto).

[2] Ks. myös taulukko 6.14.