Bryssel 27.1.2005

KOM(2005) 8 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO

Toinen kertomus vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta(annettu EY:n perustamissopimuksen 99 artiklan 3 kohdan mukaisesti){SEC(2005)91}

Toinen arvio talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanon edistymisestä, … … jonka perusteella laaditaan kevään 2005 kertomus | Tässä tiedonannossa arvioidaan EU:n keskipitkän aikavälin talouspoliittisen strategian täytäntöönpanon edistymistä. Strategia on määritelty vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa[1]. Suuntaviivat hyväksyttiin vuonna 2003 ja niitä tarkistettiin vuonna 2004 EU:n laajentumisen vuoksi[2]. Suuntaviivoissa keskitytään talouspolitiikan merkitykseen Lissabonin strategian toteuttamisessa, jota voidaan edistää vakaalla talouspolitiikalla ja tehokkailla talousuudistuksilla. Tässä tiedonannossa esitetään yhteenveto talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanokertomuksen keskeisistä havainnoista. Komission yksiköt ovat laatineet kyseisen kertomuksen osana ”täytäntöönpanopakettia”, johon sisältyvät myös luonnos yhteiseksi työllisyysraportiksi ja sisämarkkinastrategian täytäntöönpanokertomus. Täytäntöönpanopaketista saadaan tärkeitä taustatietoja keväällä 2005 laadittavaa komission kertomusta ja Lissabonin strategian väliarviointia varten. |

Suunnitelmien sijaan toimenpiteitä | Viimevuotisesta alustavasta arviosta[3] poiketen tässä täytäntöönpanokertomuksessa on arvioitu ennen muuta sitä, onko selkeää edistystä tapahtunut. Painopiste on jossain määrin siirtynyt suunnitelmista toimenpiteisiin. Arviossa otetaan kuitenkin huomioon, että unioniin liittyneillä uusilla jäsenvaltioilla ei ole ollut kovin paljon aikaa noudattaa suuntaviivoja. |

Talous elpynyt lievästi, kotimainen kysyntä vaimeaa | Talous alkoi elpyä vuoden 2003 jälkipuoliskolla vähän sen jälkeen, kun talouspolitiikan laajat suuntaviivat oli hyväksytty vuosille 2003–2005. Elpyminen jatkui vuonna 2004 maailmantalouden suotuisan kehityksen tukemana. EU:n talouskasvun arvioidaan olleen noin 2,5 prosenttia vuonna 2004 (euroalueen kasvuvauhti oli noin 2 prosenttia), joten elpyminen on ollut hidasta eikä se ole vielä johtanut kotimaisen kysynnän vahvistumiseen. Työmarkkinoilla tilanne on parantunut jonkin verran, ja työllisyyden kasvu kiihtyi maltillisen palkkakehityksen myötä 0,4 prosenttiin vuonna 2004. Inflaation arvioidaan kiihtyneen vuodesta 2003 vain hieman eli 2,2 prosenttiin sekä koko EU:n alueella (25 maata) että euroalueella, kun euron vahvistuminen tasapainotti energian hinnan nousua. |

Talouspolitiikka pysyi myötäilevänä Jäsenvaltioiden julkinen talous edelleen alijäämäinen | Talouspolitiikka pysyi myötäilevänä vuonna 2004, koska elpymisvauhdista ei ollut varmuutta ja energian hinta nousi edelleen. Euroopan keskuspankki (EKP) ei muuttanut keskeisiä ohjauskorkojaan. Joidenkin jäsenvaltioiden keskuspankit nostivat korkojaan inflaatiopaineiden hillitsemiseksi. Finanssipolitiikka oli EU:n 15 jäsenvaltiossa edelleen neutraalia vuonna 2004, mistä oli osoituksena harkinnanvaraisen komponentin erittäin vähäinen muutos. Automaattisten vakauttajien annettiin tukea taloudellista toimintaa käytännössä vapaasti. Talouden lievästä elpymisestä huolimatta jäsenvaltioiden julkinen talous pysyi alijäämäisenä vuonna 2004, ja useat jäsenvaltiot eivät juurikaan kyenneet vakauttamaan julkisen talouden rahoitusasemaa vuonna 2003. Keskimääräinen nimellisalijäämä kasvoi euroalueella lähes 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Koko EU:ssa keskimääräinen alijäämä jäi hieman pienemmäksi eikä muuttunut edellisvuodesta. Yksittäisten jäsenvaltioiden tilanne kuitenkin vaihtelee huomattavasti. Jäsenvaltiot, jotka saavuttivat tai onnistuivat säilyttämään lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen suhdannetasoitetun rahoitusaseman vuonna 2003 (Belgia, Tanska, Espanja, Irlanti, Luxemburg, Suomi ja Ruotsi), pitivät rahoitusaseman yleisesti ottaen tasapainoisena myös vuonna 2004. Myös Viron julkinen talous pysyi vakaana. |

Yli kolmasosalla jäsenvaltioista alijäämä ylitti 3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2004 | Julkisen talouden nimellinen rahoitusasema heikkeni yli puolessa jäsenvaltioista. Ylijäämä muuttui alijäämäksi neljässä jäsenvaltiossa ja alijäämä kasvoi kymmenessä jäsenvaltiossa, erityisesti Kreikassa ja Puolassa. Komission syksyn 2004 talousennusteen mukaan yhdeksän jäsenvaltion julkisen talouden alijäämän arvioidaan ylittäneen 3 prosentin viitearvon selvästi suhteessa BKT:hen vuonna 2004. Tämä johtuu osittain useiden uusien jäsenvaltioiden julkisen talouden vaikeasta alkutilanteesta, minkä vuoksi siirtymävaihe on edelleen käynnissä ja jäsenvaltioilla on erilaisia finanssipoliittisia haasteita. Liiallinen alijäämä on jo todettu Portugalissa (2002), Ranskassa (2003) ja Saksassa (2003). Näiden lisäksi alijäämä oli liiallinen kahdeksassa jäsenvaltiossa vuonna 2004: Tšekki, Kreikka, Kypros, Unkari, Malta, Alankomaat, Puola ja Slovakia. Portugali korjasi liiallisen alijäämänsä vuonna 2004, ja Alankomaiden alijäämän arvioidaan supistuneen niukasti alle 3 prosentin viitearvon vuonna 2004. Vanhoista 15 jäsenvaltiosta Ranskan, Saksan ja erityisesti Kreikan alijäämä on edelleen suuri. Unkaria ja Kreikkaa lukuun ottamatta julkisen talouden vakauttamistoimet ovat yleisesti ottaen aikataulussa jäsenvaltioissa, joihin sovelletaan liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä. |

Työmarkkinauudis-tukset etenevät suunnitellusti | Työmarkkinauudistukset näyttävät edenneen suunnitellulla tavalla vuonna 2004 erityisesti Saksassa vastikään toteutettujen toimien ansiosta. Myös Tanskassa, Alankomaissa, Irlannissa ja Itävallassa on edistytty merkittävästi (ks. myös alustava yhteinen työllisyysraportti 2004–2005). Jäsenvaltioiden toimissa keskitytään pääosin veronkevennyksiin, elinikäisen oppimisen strategioihin tai aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan. Etuusjärjestelmiä, palkkaneuvotteluja ja työsuhdeturvalainsäädäntöä koskevia aloitteita on tehty vähemmän tai ehdotukset eivät ole olleet vaikutuksiltaan yhtä laajoja. |

Työn kannustimia lisäävissä toimissa on edelleen keskitytty verouudistuksiin | Useat jäsenvaltiot ovat hyväksyneet verouudistuksia, joilla lisätään työnteon aloittamisen tai jatkamisen houkuttelevuutta, ja jotkin jäsenvaltiot (esim. Tšekki, Tanska, Saksa, Ranska ja Alankomaat) ovat myös lyhentäneet työttömille myönnettävien etuuksien kestoa ja/tai tiukentaneet myöntämisehtoja ja työnhakuun liittyviä ehtoja. |

Muutamat jäsenvaltiot pyrkivät lisäämään työelämän joustoja | Työmarkkinoista on tehtävä joustavammat säilyttäen samalla asianmukainen työsuhdeturva. Vain muutamat jäsenvaltiot toteuttivat vuonna 2004 toimia, joilla parannetaan työn organisoinnin joustavuutta. Saksassa on alettu luopua joillakin aloilla noudatetusta lyhennetystä työajasta; määräaikaisten työsopimusten kestoa on pidennetty ja työsuhdeturvalainsäädäntöä on kevennetty pienyritysten osalta. Ranskassa muutettiin irtisanomislainsäädäntöä. Muissa jäsenvaltioissa ei kuitenkaan paneuduttu vakinaisten työsuhteiden suojaa koskevaan lainsäädäntöön, joka on joissakin tapauksissa liiankin tiukka, eikä työmarkkinoiden segmentoitumiseen erityyppisten työsopimusten mukaisesti. Vaikka Italia on tehnyt uudistuksia työvoima-asteen nostamiseksi, erityyppisten työsopimusten suuri määrä voi entisestään lisätä työmarkkinoiden segmentoitumista. |

Useimmissa jäsenvaltioissa kannustettiin edelleen ammatilliseen liikkuvuuteen elinikäisen oppimisen strategioiden ja aktiivisten työmarkkinaohjelmien kautta. Alueellista liikkuvuutta kehitettiin joissakin jäsenvaltioissa lisäämällä vero- ja etuusjärjestelmiin sisältyviä kannustimia tai (kuten Espanjassa) parantamalla asuntomarkkinoiden joustavuutta. |

Kaikkia vuosille 2005 ja 2010 asetettuja työllisyystavoitteita ei kyetä saavuttamaan | Viimeaikaisesta edistymisestä huolimatta näyttää yhä todennäköisemmältä, että Euroopan unioni ei saavuta Lissabonissa ja Tukholmassa asetettuja työllisyystavoitteita (paitsi ehkä naisten työllisyysasteen osalta), elleivät kaikki jäsenvaltiot toteuta nopeasti uusia kattavia uudistuksia. Kotimaisen kysynnän kestävä kasvu edistäisi myös työllisyyden kasvua tulevaisuudessa. |

Tuottavuuden kasvussa ongelmia | Tuottavuutta parantavat uudistukset ovat EU:ssa yhtä tärkeitä kuin työmarkkinauudistukset. Vuosituhannen vaihteen jälkeen työn tuottavuuden kasvu työtuntia kohti on edelleen hidastunut useissa jäsenvaltioissa, ja tuottavuus kääntyi laskuun Italiassa, Alankomaissa ja Portugalissa vuonna 2003. Tämä saattaa osittain johtua työntekijää kohti tehtyjen investointien vähentymisestä, joka puolestaan on seurausta siitä, että uusien työpaikkojen määrän kasvu nopeutui 1990-luvun jälkipuoliskolla. Tämä selittää kuitenkin vain pienen osan tuottavuuden kasvun hidastumisesta. Suurempi merkitys on teknisen kehityksen hidastumisella, joka johtuu hitaasta suuntautumisesta nopean tuottavuuden kasvun aloille, EU:n tieto- ja viestintätekniikka-alan (TVT) suhteellisen pienestä koosta sekä siitä, että TVT:n tuottavuutta parantavia ominaisuuksia aletaan hyödyntää hitaasti useilla TVT:tä käyttävillä aloilla. |

Sisämarkkinoiden integroituminen on hidastunut, … | Tuottavuuden parantaminen edellyttää, että toteutetaan tehokkaasti kattavat uudistukset, joilla voidaan hyödyntää kaikki taloudellisen integraation edut. Kuten vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ensimmäisestä täytäntöönpanokertomuksesta käy ilmi, kaikkia tavoitteita ei ole saavutettu. Useat indikaattorit (EU:n sisäinen kauppa, hintojen lähentyminen) osoittavat, että sisämarkkinoiden integraatiovauhti on hidastunut, mikä johtuu osittain talouden toimeliaisuuden laantumisesta. Sisämarkkinadirektiivien siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole sujunut aikataulun mukaisesti, ja ainoastaan Espanjalla ja Liettualla on yhteisesti hyväksyttyjen sääntöjen mukaisesti alle 1 ½ prosenttia direktiiveistä siirtämättä kansalliseen lainsäädäntöön. Rikkomisesta johtuvia menettelyjä on ollut huolestuttavan paljon Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. Julkisissa hankinnoissa avointen tarjouskilpailujen määrä on noussut, mutta niiden osuus on edelleen vain 16 prosenttia julkisten hankintojen kokonaisarvosta. |

...mutta verkkotoimialojen vapauttaminen on edennyt ja kilpailupolitiikka tehostunut | Verkkotoimialojen kilpailua on lisättävä myös tulevaisuudessa. Verkkotoimialojen vapauttamista jatkettiin vuonna 2004, mutta todellista kilpailua ei ole pystytty aina luomaan, mistä ovat osoituksena entisten monopoliyhtiöiden suurena pysyneet markkinaosuudet. Uuden sääntelykehyksen täytäntöönpanon myötä kilpailu sähköisten tiedonvälityspalvelujen alalla on lisääntymässä useimmilla markkinoilla, mikä lisää kuluttajille koituvia etuja. Kahdeksassa jäsenvaltiossa edistyttiin energiamarkkinoiden täydellisessä vapauttamisessa (Belgia, Tanska, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat ja Portugali). Myös monissa uusissa jäsenvaltioissa kilpailu verkkomarkkinoilla on lisääntynyt, kun kansantaloudet on avattu kansainväliselle kilpailulle. Yhteisön kilpailu- ja yrityskeskittymälainsäädännön ajanmukaistaminen sekä komission tutkintavaltuuksien lievä vahvistaminen ovat tehostaneet kilpailupolitiikkaa. Lainsäädännön kehittymisen myötä kansallisille kilpailuviranomaisille on annettu lisää vastuuta, ja jäsenvaltiot (erityisesti Irlanti, Alankomaat, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta) ovat myös lisänneet resursseja tälle alalle. |

Rahoitusmarkkinoi-den integraatiossa on edistytty | Vuonna 2004 edistyttiin merkittävästi laadittaessa sääntelykehystä, joka tehostaa pääomamarkkinoiden toimintaa ja edistää rahoitusjärjestelmän integroitumista EU:ssa. Riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpano on luonut kehittyneet yritysostojen (buy out) markkinat, mutta toimintansa alkuvaiheessa oleviin yrityksiin tehdään vähän riskipääomasijoituksia. Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman lainsäädäntövaiheen lähestyessä loppuaan painopiste on alkanut siirtyä hyväksyttyjen säädösten saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä näyttää edenneen tyydyttävästi vuonna 2004, mutta jäsenvaltioiden ja yksittäisten direktiivien välillä on suuria eroja. |

Komissio antoi toukokuussa tiedonannon arvopaperikaupan selvitystoiminnasta, ja lisäksi 2004 on perustettu alan asiantuntijoiden neuvoa-antava valvontaryhmä (Clearing and Settlement Advisory and Monitoring Expert Group). Näillä toimilla on edistetty jonkin verran yhtenäisen, turvallisen ja tehokkaan ympäristön luomista kaupankäynnin jälkeisille toimille EU:n arvopaperimarkkinoille. Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiä (corporate governance) on myös tehostettu hyväksymällä uusia aloitteita sekä EU:n tasolla että jäsenvaltioissa. Jäsenvaltiot ovat markkinoiden kehityksen mukaisesti edelleen tehostaneet monialaisia valvontajärjestelyjään ja tiivistäneet rajatylittävää yhteistyötä. |

Liiketoimintaympä-ristö on parantunut | Liiketoimintaympäristö näyttää olevan parantumassa, joskin yrittäjätoiminta on edelleen vähemmän dynaamista kuin USA:ssa. Hallitukset ovat pyrkineet vähentämään yrityksen perustamisen vaatimaa aikaa ja kustannuksia sekä tarjoamaan palveluja internetin välityksellä (esim. Belgia, Ranska, Unkari, Puola ja Slovakia). Sääntelyn uudistaminen on nähtävissä myös EU:n tasolla. Jäsenvaltioissa ollaan panemassa täytäntöön toimia, joilla alennetaan yritysverosäännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, jotka voivat olla pk-yrityksillä hyvin suuret. Myös yritysveropohjaa laajentavia toimia on toteutettu. |

Osaamistalouteen siirtymisessä on edistytty hitaasti, … … minkä vuoksi tutkimusta ja kehitystä koskevat Lissabonin tavoitteet voivat jäädä toteutumatta | Osaamistalouteen siirtymistä on pyritty nopeuttamaan lukuisilla toimilla, mutta edistyminen on hidasta. EU on edelleen selvästi jäljessä Yhdysvaltoja tutkimuksessa ja innovaatioissa (T&K-toiminta). Viimeisimmästä suhdannetaantumasta johtunut yritysten investointien ja ulkomaisten suorien sijoitusten vähentyminen on haitannut tietämyksen ja teknologian leviämistä. Tällä on erityisen suuri merkitys uusille jäsenvaltioille. T&K-menot ovat kasvaneet erittäin vähän, ja ne olivat 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002. Tästä seuraa, että on käytännössä mahdotonta saavuttaa tavoitetta, jonka mukaan T&K-investointien määrän pitäisi olla 3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä (josta kaksi kolmasosaa yksityissektorin rahoittamia investointeja). Ruotsissa ja Suomessa T&K-menojen osuus on korkea, kun taas eräissä muissa jäsenvaltioissa osuus on pienentynyt vuodesta 1999 lähtien (Kreikka, Irlanti ja Alankomaat). Lähes kaikki jäsenvaltiot ovat asettaneet kansalliset tavoitteet julkisten ja yksityisten tutkimusinvestointien lisäämiseksi, ja yhä useammassa jäsenvaltiossa tuetaan välillisesti yritysten T&K-toimintaa verokannustimilla. Uudet jäsenvaltiot hyötynevät ulkomaisten suorien sijoitusten myötä tapahtuvasta tietämyksen siirrosta. Tietämyksen siirto on keskeisessä asemassa uusien jäsenvaltioiden kuroessa vanhojen etumatkaa kiinni ja pyrkiessä erikoistumaan enemmän arvonlisää tuottavaan toimintaan. Henkilöresursseihin tehdyt julkiset investoinnit ovat lisääntyneet hieman, mutta yksittäisten jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja. Rohkaisevasta edistyksestä huolimatta lisätoimia tarvitaan, jotta voidaan saavuttaa vuoteen 2010 mennessä tavoitteet, jotka liittyvät aikuisväestön osallistumiseen elinikäiseen oppimiseen ja pelkän oppivelvollisuuskoulun suorittaneiden henkilöiden määrän vähentämiseen. Keskiasteen koulutuksen suorittaneiden 22-vuotiaiden henkilöiden lukumäärää ei ole juuri pystytty nostamaan. Yhteenvetona voidaan todeta, että vaikka jäsenvaltiot pyrkivät uudistamaan tutkimus-, innovaatio- ja koulutusjärjestelmiään, unioni ei nykyisellä uudistustahdilla kenties pysty saavuttamaan Lissabonissa ja Barcelonassa asetettuja osaamistaloutta koskevia tavoitteita. Julkiset bruttoinvestoinnit suhteessa BKT:hen, jotka olivat vähentyneet 1970-luvulta lähtien, vakiintuivat noin 2 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2000–2004. Euroopan kasvualoitteessa korostetaan keskeiseen liikenneinfrastruktuuriin tehtävien julkisten investointien merkitystä pyrittäessä vahvistamaan sisämarkkinoiden dynamiikkaa. Nopeasti toteutettavista toimenpiteistä on laadittu luettelo, joka kuuluu Euroopan laajuisia verkkoja koskeviin painopistealueisiin, jotka unioni hyväksyi huhtikuussa 2004. Lisäksi EU:n budjetista rahoitetaan merkittävästi esim. infrastruktuuri-, T&K- ja koulutusinvestointeja, joiden tavoitteena on nostaa tuottavuutta ja työllisyyttä. |

Enemmistö jäsenvaltioista ei ole vielä varmistanut julkisen talouden kestävyyttä | Sen lisäksi, että pyritään korkeampaan työllisyyteen ja nopeampaan potentiaaliseen kasvuun, on supistettava julkista velkaa ja uudistettava eläkejärjestelmät, jotta väestön ikääntymisen seurauksia varten valittu strategia voi onnistua. Jäsenvaltioiden julkista velkaa ei ole onnistuttu juurikaan vähentämään viime vuosina, ja se ylitti 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen vuonna 2004 sekä koko EU:ssa että euroalueella. Suuri julkinen velka johtuu hitaasta talouskasvusta sekä siitä, että useat jäsenvaltiot eivät katso julkisen talouden vakauttamisen kuuluvan tärkeimpiin tavoitteisiinsa. Vuonna 2003 toteutettiin mittavia eläkeuudistuksia erityisesti Ranskassa ja Itävallassa, ja merkittäviä toimia toteutettiin vuonna 2004 myös Italiassa ja Slovakiassa. Muissa jäsenvaltioissa toimet olivat rajoitetumpia (Latvia korotti vähimmäiseläkeikää ja Portugali supisti varhaiseläkkeelle jäävien virkamiesten eläkkeitä), ja joskus niillä jopa lievennettiin aiempien uudistusten vaikutuksia. Analyysi osoittaa, että huolimatta viimeaikaisista pyrkimyksistä varmistaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys, se pysyy tärkeänä asiana enemmistössä jäsenvaltioita, erityisesti Belgiassa, Kyproksella, Tsekin tasavallassa, Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla, Puolassa, Portugalissa, Sloveniassa ja Slovakiassa. |

Työmarkkinatilanne haittaa yhteiskunnan kestävää kehitystä. | Yhteiskunnan kestävää kehitystä pystyttiin edistämään vain vähän vuonna 2004. Erityisesti työmarkkinoiden suhteellisen heikko kehitys ja työllisyyden hidas kasvu vuosina 2003 ja 2004 ovat olleet esteenä parempien tulosten saavuttamiselle, koska työllistymisellä on keskeinen merkitys estettäessä ihmisten köyhtymistä ja sosiaalista syrjäytymistä. Slovakia, Unkari, Tšekki, Slovenia ja Viro ovat pyrkineet viimeaikaisilla toimillaan ajanmukaistamaan vero- ja etuusjärjestelmiään tai helpottamaan muita heikommassa asemassa olevien väestöryhmien työllistymistä. On tehostettava talouskasvua, työllisyyttä sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävien toimien positiivista yhteisvaikutusta. |

Ympäristön kestävää kehitystä on onnistuttu edistämään | Ympäristön kestävää kehitystä edistävissä toimissa onnistuttiin vuonna 2004 edellisvuotta paremmin. Ilmastonmuutosten osalta vuonna 2004 saatiin päätökseen kasvihuonekaasujen yhteisöjen laajuista päästökauppaa koskevat valmistelutoimet, ja järjestelmän soveltaminen alkoi 1. tammikuuta 2005. Jotkin jäsenvaltiot eivät toimittaneet ajoissa täydellisiä tietoja päästöoikeuksia koskevista kansallisista toimintasuunnitelmistaan, eivätkä ne näin ollen voi vielä osallistua päästökauppajärjestelmään. Venäjä on ratifioinut Kioton pöytäkirjan, joten se tulee voimaan vuonna 2005. Tämä lisää paineita toteuttaa tehokkaita toimia kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. EU:n 15 jäsenvaltiota eivät ole toistaiseksi onnistuneet supistamaan kasvihuonekaasujen päästöjä riittävästi, jotta ne pystyisivät täyttämään Kioton sitoumukset aikataulussa. Joissakin jäsenvaltioissa on toteutettu markkinaperusteisia toimia, joilla kannustetaan tehokkaaseen energian käyttöön (esim. Belgia ja Italia) tai tuetaan vaihtoehtoisten energianlähteiden käyttöä (esim. Ranska, Itävalta, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta). Jotkin jäsenvaltiot sen sijaan ovat reagoineet energian hinnan kohoamiseen laskemalla polttoaineveroja. Liikenteen osalta muutamat jäsenvaltiot (esim. Belgia, Kypros ja Itävalta) seurasivat niiden jäsenvaltioiden esimerkkiä, jotka ovat muuttaneet ajoneuvoverojärjestelmiään ottaakseen huomioon hiilidioksidi- ja/tai hiukkaspäästöt. Raskaiden kuorma-autojen tietullit, jotka ovat tärkeitä eri kuljetusmuotojen välisen tasapainon parantamiseksi, otettiin käyttöön Itävallassa ja niistä tehtiin päätös lopulta myös Saksassa. Uusiutuvilla energialähteillä toteutettavaa sähköntuotantoa edistettiin merkittävästi neljässä jäsenvaltiossa ottamalla käyttöön syöttötariffit (Tanska, Saksa ja Espanja) ja myöntämällä verovapaus uusiutuville energianlähteille (Suomi). Koko energiantarjonta- ja kysyntäketjun tehokkuutta lisääviä toimia olisi toteutettava, jotta voidaan vähentää Euroopan energiariippuvuutta, varmistetaan kohtuulliset hinnat kaikille loppukäyttäjille (teollisuus ja kotitaloudet) ja pystytään noudattamaan Kioton pöytäkirjan mukaisia kansainvälisiä velvoitteita. |

Euroalueen kehitys epätasaista, finanssipolitiikassa jääty jälkeen tavoitteista, ... … mutta talouspoliittisilla toimilla hyvät näkymät euroryhmän kaksivuotisella puheenjohtaja-kaudella. | Suuntaviivojen mukaisten tavoitteiden saavuttaminen on edennyt epätasaisesti euroalueella. Uusien kattavien talousuudistusten tarve on ilmeinen, koska EU:n talouden elpyminen on hitaampaa kuin muissa teollistuneissa kansantalouksissa. Talouspoliittisilla toimilla on edelleen tuettu kasvua samoin kuin rahapolitiikan virityksellä. Finanssipolitiikan viritys on ollut yleisesti ottaen neutraali. Erityisen ongelmallinen tilanne on niissä seitsemässä jäsenvaltiossa, jotka eivät ole juurikaan onnistuneet vakauttamaan julkista talouttaan sen jälkeen, kun ne epäonnistuivat lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamisessa vuonna 2003. Ranska ja Alankomaat onnistuivat supistamaan suhdannetasoitettua alijäämäänsä jonkin verran, mutta alijäämä kasvoi entisestään Saksassa, Kreikassa, Italiassa ja Itävallassa. Tarvitaan rakenteellista jäykkyyttä vähentäviä lisätoimia, jotta tulevaisuudessa on enemmän joustovaraa taloudellisten häiriöiden varalta. Positiivista sen sijaan on se, että euroalueen jäsenvaltioiden inflaatiovauhdin erot ovat supistuneet kahtena peräkkäisenä vuotena. Vuonna 2004 tehtiin päätös, että vuodesta 2005 alkaen euroryhmällä on pysyvästi kahden vuoden pituiset puheenjohtajakaudet. Euroryhmän jäsenvaltiot voivat näin osallistua pitkäjänteisemmin kansainvälisiin kokouksiin. Tätä voidaan pitää tärkeänä edistysaskeleena pyrittäessä vahvistamaan euroalueen merkitystä maailmantaloudessa. |

Vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanossa on paljon puutteita | Vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toisen täytäntöönpanokertomuksen perusteella voidaan todeta, että kehitys on ollut epätasaista. Jotkin jäsenvaltiot ovat onnistuneet keskimääräistä paremmin. Maakohtaisten suositusten täytäntöönpanossa on edistytty suhteellisen hyvin Belgiassa, Tanskassa, Irlannissa, Alankomaissa, Suomessa ja Yhdistyneissä Kuningaskunnissa mutta tulokset ovat heikompia monessa muussa maassa. Uusia jäsenvaltioita koskevat suositukset hyväksyttiin vasta puoli vuotta sitten. Niiden täytäntöönpanoa voidaan arvioida siten, että varsinkin Kypros ja Slovakia ovat edistyneet hyvin ja maat yleisesti ottaen oikeansuuntaisesti mutta vaihtelevalla nopeudella. Tarkempi jaottelu osoittaa, että varsin hyvin on edistytty yleisen liiketoimintaympäristön kehittämisessä, kilpailupolitiikan tehostamisessa ja kestävän ympäristökehityksen edistämisessä. Työmarkkinauudistusten toteutusta tehostettiin vuonna 2003, ja uudistukset etenivät hyvin myös vuonna 2004. Osaamistalouteen siirtyminen sen sijaan on edennyt hitaasti ja EU on edelleen merkittävästi jäljessä Yhdysvaltoja. Sisämarkkinoiden integroitumisvauhti näyttää myös hidastuneen, koska sisämarkkinadirektiivien siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on edennyt verkkaisesti ja rikkomisesta johtuvia menettelyjä on edelleen paljon. Ongelmia aiheuttaa myös se, että useilla jäsenvaltioilla on vaikeuksia julkisen talouden rahoitusaseman vakauttamisessa ja/tai liiallisen ylijäämän korjaamisessa. Julkisen talouden kestävyyttä on onnistuttu parantamaan jonkin verran muun muassa joidenkin jäsenvaltioiden toteuttamilla eläkeuudistuksilla, mutta velan määrä on edelleen liian suuri eikä 14 jäsenvaltiota pystynyt varmistamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä vuonna 2004. Uudistusten toteuttamisvauhti ei yleisesti ottaen kiihtynyt vuonna 2004. On selvää, että nykyisellä tahdilla vuosien 2003–2005 talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja ei kyetä täytäntöönpanemaan aikataulun mukaisesti, mikä vaikeuttaa Lissabonin tavoitteiden saavuttamista. |

[1] Neuvoston 26. kesäkuuta 2003 antama suositus jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi (vuosiksi 2003-2005), 2003/555/EC, julkaistu Virallisessa lehdessä (No. L 195/1, 1. elokuuta 2003

[2] Neuvoston 5. heinäkuuta 2004 antama suositus talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen vuoden 2004 tarkistuksesta vuosille 2003-2005.

[3] Komission tiedonanto ’Ensimmäinen kertomus vuosien 2003-2005 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta’, COM(2004)20 lopullinen, hyväksytty 21. tammikuuta 2004