Sen jälkeen kun talouspolitiikan EU-ohjausjakso aloitettiin vuonna 2011, yli kaksi kolmasosaa maakohtaisista suosituksista on saanut arvioinnissa vähintään maininnan ”edistynyt jonkin verran” (Kuvio 1). Suositusten toteuttamista koskeva monivuotinen arvio on selvästi myönteisempi kuin vuotuista edistymistä koskeva arvio (Kuvio 2). Tämä vahvistaa, että lopulta tärkeät uudistukset toteutetaan, vaikka siihen menee aikaa. Erot toteuttamisvauhdissa johtuvat usein siitä, että tarve uudistusten toteuttamiseen vaihtelee eri osa-alueilla. Toisaalta se kertoo myös siitä, että on saatava aikaan yhteisymmärrys, etenkin silloin kun uudistuksen hyödyt eivät jakaudu tasapuolisesti. Esimerkkinä voidaan mainita, että jäsenvaltiot ovat edistyneet eniten rahoituspalvelujen sekä finanssipolitiikan ja julkisen talouden ohjausjärjestelmien uudistamisessa. Tämä heijastelee sitä, että talous- ja rahoituskriisin jälkeen oli tärkeää vakauttaa julkinen talous ja rahoitusala, mikä edellytti määrätietoisia politiikkatoimia. Myös toimenpiteet pysyvien työpaikkojen luomiseksi ja työmarkkinoiden segmentoitumisen vähentämiseksi näkyvät näitä koskevien suositusten korkeana toteuttamisasteena. Toisaalta jäsenvaltiot eivät ole vielä puuttuneet kunnolla verojärjestelmien puutteisiin, kuten kapeaan veropohjaan. Myös terveydenhuollon ja pitkäaikaishoidon alalla tarvitaan lisätoimia. Alan uudistuksia ei toteuteta hetkessä, koska sekä haasteet että uudistusten mahdolliset vaikutukset hallintorakenteisiin ovat mittavia (Kuvio 3).

Tästä huolimatta maakohtaisiin suosituksiin sisältyvien uudistusten toteuttaminen on edennyt hitaasti, eikä se ole ollut kaikilla politiikanaloilla tyydyttävää. Nyt kun talouskriisi on selvästi takanapäin ja ulkoiset paineet hellittävät, on vaarana, että uudistustoimet edelleen hidastuvat ja monimutkaisten uudistusten käynnistäminen ja toteuttaminen viivästyvät. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin pyrittävä entistä tiiviimmin lujittamaan taloutensa perusteita ja sopeutumiskykyä, eikä vähiten siksi, että sellaisten tärkeiden −uudistusten perusteelliseen −toteuttamiseen, joiden avulla kasvun ja työllisyyden tukemisessa saadaan aikaan konkreettisia tuloksia, tarvitaan aikaa ja määrätietoisuutta.

Nykyinen taloustilanne tarjoaa suotuisan tilaisuuden tehostaa uudistusten toteuttamista. Talouspolitiikan EU-ohjausjakson puitteissa on toteutettu toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on päästä yhteisymmärrykseen keskeisistä taloudellisista ja yhteiskunnallisista haasteista, lujittaa jäsenvaltioiden sitoutumista uudistuksiin ja parantaa suositusten toteuttamisastetta. Kuten edellä todettiin, näihin toimiin kuuluvat myös monitasoisen keskustelun tiivistäminen ennen kuin komissio esittää suosituksensa, suositusten määrän vähentäminen, keskittyminen uudistuksiin, jotka voidaan toteuttaa 12–18 kuukauden kuluessa, suositettujen politiikkatoimien muotoilu vähemmän määräyksenomaisesti ja entistä avoimempi tiedottaminen siitä, miten uudistusten etenemistä arvioidaan.

Komissio esittää nyt erilaisia tehostettuja apuvälineitä lujittaakseen jäsenvaltioille antamaansa tukea sovittujen uudistusten toteuttamisessa. Komissio on vuodesta 2015 antanut teknistä tukea rakenneuudistusten tukipalvelun kautta parantaakseen kasvua edistävien uudistusten suunnittelua ja toteutusta jäsenvaltioissa. Rakenneuudistusten tukipalvelun käyttöönotosta alkaen jäsenvaltiot ovat pyytäneet tukea huomattavasti enemmän kuin vuosittain saatavilla olevan rahoituksen puitteissa on ollut mahdollista antaa. Vuonna 2017 tukea haki 24 jäsenvaltiota, ja valtaosa rahoitettavaksi valituista hankkeista liittyy talouspolitiikan EU-ohjausjakson puitteissa havaittuihin haasteisiin. Komissio ehdotti 6. joulukuuta 2017 hyväksytyissä talous- ja rahaliiton syventämistä koskevissa ehdotuksissaan tämän teknisen tuen vahvistamista ja esitti uudistusten toteuttamisen tukivälinettä koskevaa pilottia, jonka kautta jäsenvaltioille tarjottaisiin uusia mahdollisuuksia saada rahoitustukea. Komissio esittää näiden aloitteiden pohjalta kesäkuun alussa vuoden 2020 jälkeistä monivuotista rahoituskehystä varten uutta yksinkertaistettua välinettä, josta tarjotaan kansallisten uudistusten toteuttamiseen sekä teknistä että taloudellista tukea, jotta talous- ja rahaliiton häiriönsietokykyä voidaan edelleen vahvistaa.

Talouspolitiikan EU-ohjausjaksosta on tämän komission toimikaudella tullut yhä virtaviivaisempi ja osallistavampi, kun komissio on pyrkinyt lujittamaan jäsenvaltioiden sitoutumista ja maakohtaisten suositusten toteuttamista. Komissio on eri tavoin pyrkinyt varmistamaan, että prosessi on yksinkertaisempi ja suositukset merkityksellisempiä ja kohdennetumpia ja niiden analyyttinen pohja vankempi ja että vuoropuheluun on entistä paremmat mahdollisuudet. Tätä varten on muun muassa perustettu jäsenvaltioissa toimivien EU-ohjausjaksosta vastaavien asiantuntijavirkamiesten verkosto, lisätty ja tiivistetty yhteydenpitoa komission ja jäsenvaltioiden välillä sekä kaikilla hallintotasoilla että poliittisella tasolla niin Brysselissä kuin jäsenvaltioissakin sekä käyty osallistavaa vuoropuhelua työmarkkinaosapuolten ja sidosryhmien kanssa. Edellisten maaraporttien julkaisemisen jälkeen kaikkialla Euroopassa on järjestetty kansallisten viranomaisten, työmarkkinaosapuolten ja muiden sidosryhmien kanssa kokouksia, joissa on keskusteltu siitä, miten raporteissa määritetyt keskeiset haasteet voitaisiin muotoilla maakohtaisiksi suosituksiksi. Komissio on myös jatkanut käytäntöään kuulla kutakin jäsenvaltiota sen oman maaraportin analyysiosasta ennen niiden julkaisemista. Tästä huolimatta jäsenvaltioiden tulokset suositusten toteuttamisessa eivät edelleenkään täytä niille asetettuja odotuksia.

Tänä vuonna maakohtaisissa suosituksissa kiinnitetään erityistä huomiota sosiaalisiin haasteisiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17. marraskuuta 2017 antaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskevan julistuksen pohjalta. Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilari on suunniteltu antamaan suuntaa uudelle lähentymisprosessille, joka parantaa työ- ja elinoloja Euroopan unionissa, tukee tuottavuutta ja varmistaa hyvinvointijärjestelmien kestävyyden. Talouspolitiikan EU-ohjausjakso tarjoaa jäsenvaltioille tilaisuuden edistää pilarin toteuttamista ja raportoida siitä. Tätä taustaa vasten komissio on kansallisen toimivallan huomioon ottaen äskettäin kehottanut jäsenvaltioita esittämään kansallisissa uudistusohjelmissaan kansallisen tason uudistetut painopisteet ja uusia konkreettisia toimia. Ehdotetuilla suosituksilla tuetaan tätä prosessia ja kannustetaan jäsenvaltioita edistämään kansallisia uudistuksia, jotka liittyvät pilarin kolmeen ulottuvuuteen. Nämä ovat yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille, oikeudenmukaiset työehdot ja -olot sekä sosiaalinen suojelu ja osallisuus. Tässä yhteydessä painotetaan erityisesti riittävän osaamisen tarjontaa, toimivia ja riittäviä sosiaalisia turvaverkkoja ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun parantamista kestävien tulosten varmistamiseksi.

Puheenjohtaja Juncker totesi unionin tilaa käsittelevässä vuoden 2017 puheessaan, että katto on korjattava silloin kun aurinko paistaa. Komission ehdotuksissa vuoden 2018 maakohtaisiksi suosituksiksi on tarkoitus hyödyntää myönteisiä talousnäkymiä täysimääräisesti ja ohjata jäsenvaltioita välttämättömien rakenneuudistusten ja terveen finanssipolitiikan toteuttamisessa. Viime aikojen myönteisen kehityksen pohjalta olisi jatkettava taloudellista ja sosiaalista lähentymistä jäsenvaltioiden välillä ja niiden sisällä. Vaikka monissa maissa painopisteenä ovat edelleen finanssikriisin jälkihoito ja epätasapainojen korjaaminen, ehdotetuilla suosituksilla pyritään edistämään kauaskantoisempaa lähestymistapaa ja keskitytään luomaan perustaa kestävälle ja osallistavalle pitkän aikavälin kasvulle. Suosituksissa myös kannustetaan saattamaan päätökseen uudistukset, joilla vähennetään haavoittuvuutta ja parannetaan häiriönsietokykyä, koska uudistukset ovat edelleen olennaisen tärkeitä, jotta voidaan välttää jyrkät laskusuhdanteet tulevaisuudessa.

Vuotuinen toteuttamisaste ei ole yhtä tyydyttävä, sillä edistyminen vaihtelee eri politiikanaloilla. Edellisvuoteen verrattuna jäsenvaltiot edistyivät eniten rahoitusalaa koskevien uudistusten toteuttamisessa muun muassa parantamalla rahoitusolosuhteita, helpottamalla järjestämättömien lainojen kestävää selvittämistä ja kehittämällä pankkivalvontaa. Myös aktiivisen työvoimapolitiikan alalla on edistytty vakaasti, sillä se on kehittynyt yhä monipuolisemmaksi ja keskittynyt yleisesti entistä räätälöidymmin yksilöllisiin tarpeisiin. Tutkimuksen ja kehittämisen alalla edistymistä tukevat myös yhä enemmän hallitusten julkisille tutkimus- ja kehitystoimille myöntämä rahoitus, yksityisen sektorin parantunut kannattavuus ja rahoitusolosuhteiden koheneminen. Toisaalta veropetosten torjunta, verohallinnon kehittäminen, veronkiertoon puuttuminen ja korruption torjunta ovat tuottaneet vaihtelevia tuloksia. Eteneminen on jäänyt vaatimattomaksi myös niiden haasteiden ratkaisemisessa, joita väestön ikääntyminen aiheuttaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydelle. Tällä politiikanalalla on annettu runsaasti suosituksia, mutta edistymistä on tapahtunut vain vähän. Koulutukseen liittyvät uudistukset ovat niin ikään haasteellisia, etenkin silloin kun niiden tarkoituksena on parantaa muita heikommassa asemassa olevien ryhmien pääsyä koulutuksen piiriin ja kehittää koulutuksen laatua yleensä. Useimmissa jäsenvaltioissa, jotka saivat vuonna 2017 tätä koskevia suosituksia, edistymistä on tapahtunut vain vähän (ks. kuvio 3 ja liite 2).

Kuvio 3: Politiikanalat, joilla maakohtaisten suositusten toteuttamisessa on edistytty eniten ja vähiten

Makrotalouden epätasapainojen korjaaminen etenee, mutta joissakin jäsenvaltioissa ei ole puututtu kaikkiin epätasapainojen syihin, ja myös uusia riskejä on ilmennyt. Euroalueen suuri vaihtotaseen ylijäämä on vakaantunut, mutta edistyminen vaihtelee maittain. Aiemmat suuret vaihtotaseen alijäämät on monissa maissa korjattu, mutta toisissa suuret vaihtotaseen ylijäämät ovat jokseenkin ennallaan. Yksityisen, julkisen ja ulkomaisen velan taso on eräissä maissa edelleen erittäin korkea. Velat pienenevät epätasaisesti, sillä suurimmat velat eivät aina vähene nopeimmin. Velkojen vakaa vähentäminen on keskeistä haavoittuvuuden vähentämiseksi, kun otetaan huomioon, että rahapolitiikan olosuhteet todennäköisesti vähitellen normalisoituvat. Tasapainottuminen voisi edetä myös jatkossa, jos ne jäsenvaltiot, joilla on vaihtotaseen alijäämä tai suuri ulkomaanvelka, varmistaisivat hintakilpailukyvyn viimeaikaisen paranemisen pysyvyyden. Niiden jäsenvaltioiden, joilla on suuri vaihtotaseen ylijäämä, olisi pyrittävä lisäämään palkkojen kasvua ja lujittamaan investointeja. Kaikissa maissa on erittäin tärkeää lisätä tuottavuutta, jotta voidaan edistää pitkän aikavälin kasvua ja tukea reaalipalkkojen dynamiikkaa, joka on useimmissa maissa ja useimmilla sektoreilla heikko työmarkkinoiden kiristymisestä huolimatta. Kotimaista kysyntää lisäävä dynaamisempi palkkakehitys osaltaan tukisi meneillään olevaa talouden laajentumista. Voimakkaat asuntojen hintojen muutokset aiheuttavat yhä useammassa jäsenvaltiossa haasteita, jotka edellyttävät tiivistä seurantaa, sillä useimmat aiemmista aliarvostuseroista ovat kaventumassa. Tämä kertoo maakohtaisista talous- ja finanssipoliittisista haasteista, joilla on erityistä merkitystä euroalueen toimivuuden kannalta, koska valuuttaunionin jäsenten keskinäiset talous- ja finanssiyhteydet ovat vahvat.

Epätasapainoja on havaittu yhdessätoista jäsenvaltiossa, ja niiden maakohtaisilla suosituksilla pyritään näiden epätasapainojen vähentämiseen. Taloustilanteen paraneminen on otettu huomioon komission päätelmissä makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn luokittelusta. Komissio havaitsi epätasapainoja yhdessätoista niistä kahdestatoista jäsenvaltioista, joista tehtiin perusteellinen tarkastelu. Se katsoi, että Slovenialla ei enää ollut epätasapainoja ja että Bulgarian, Ranskan ja Portugalin epätasapainot eivät enää olleet liiallisia. Kaiken kaikkiaan komissio katsoi, että epätasapainotiloja oli kahdeksassa maassa (Bulgaria, Ranska, Saksa, Irlanti, Portugali, Espanja, Alankomaat ja Ruotsi) ja että kolmessa maassa oli liiallisia epätasapainotiloja (Kroatia, Kypros ja Italia). Kuten aiempinakin vuosina, makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn mukaista seurantaa toteutetaan kaikissa niissä maissa, joilla on todettu olevan epätasapainoja tai liiallisia epätasapainoja. Seurannan perusteellisuus riippuu epätasapainotilojen laajuudesta ja vakavuudesta.

Vuoden 2018 lähentymiskertomus osoittaa, että niiden jäsenvaltioiden, joihin sovelletaan poikkeusta, on toteutettava lisätoimia, ennen kuin ne voivat ottaa euron käyttöön. Euroa käyttää päivittäin noin 342 miljoonaa ihmistä 19 jäsenvaltiossa, ja siitä on tarkoitus tulla koko Euroopan unionin yhteinen raha. Tanskaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta kaikkien jäsenvaltioiden on määrä ottaa euro käyttöön sitten kun ne ovat saavuttaneet kestävän lähentymisen korkean tason. Euroalueen jäsenyys on avoin ja sääntöpohjainen prosessi, jota säännellään Euroopan unionin toiminnasta tehdyllä sopimuksella ja lähentymisperusteita koskevalla pöytäkirjalla N:o 13. Kahden vuoden välein laadittavan lähentymiskertomuksen aiheena ovat tällä kertaa ne seitsemän jäsenvaltiota, jotka ovat oikeudellisesti sitoutuneet euron käyttöönottoon, eli Bulgaria, Tšekki, Kroatia, Unkari, Puola, Romania ja Ruotsi. Kertomuksessa selvitetään, onko kansallinen lainsäädäntö yhdenmukainen talous- ja rahaliiton sääntöjen kanssa, ja tarkastellaan näiden jäsenvaltioiden edistymistä kohti kestävän lähentymisen korkean tason saavuttamista tutkimalla lähentymiskriteerejä (hintavakaus, julkinen talous, valuuttakurssivakaus ja pitkät korot). Kertomuksessa otetaan huomioon myös muita Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa mainittuja tekijöitä, joilla on merkitystä lähentymisen kestävyyden arvioinnissa.

Lähentymiskertomuksessa todetaan, että yksikään tarkastelluista maista ei täytä kaikkia euron käyttöönoton edellytyksiä. Kaikki seitsemän jäsenvaltiota täyttävät julkista taloutta koskevan kriteerin. Parhaiten sen osalta on edistynyt Bulgaria, jonka julkinen velka on alle 30 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kaikki paitsi Tšekki, Unkari ja Romania täyttävät myös hintavakautta koskevan kriteerin. Bulgariassa inflaatioaste on keskimäärin vain 1,4 prosenttia. Myös pitkiä korkoja koskeva kriteeri täyttyy kaikissa tarkastelluissa jäsenvaltioissa Puolaa ja Romaniaa lukuun ottamatta. Toisaalta mikään tarkastelluista jäsenvaltioista ei täytä valuuttakurssivakautta koskevaa kriteeriä, koska yksikään niistä ei ole liittynyt ERM II -valuuttakurssimekanismiin. Bulgarian raha lev sidottiin euroon jo vuonna 1999. Siksi Bulgarian taloudessa on totuttu toimimaan ilman joustavaa valuuttakurssia samaan tapaan kuin ERM II -jäsenyys edellyttää. Muiden tekijöiden tarkastelu osoittaa, että vaikka nämä jäsenvaltiot ovat yleisesti ottaen yhdentyneet EU:hun hyvin sekä talouden että rahoituksen suhteen, jotkut niistä kärsivät edelleen makrotalouden haavoittuvuuksista ja/tai liiketoimintaympäristöön ja institutionaaliseen kehykseen liittyvistä haasteista, jotka saattavat aiheuttaa riskejä lähentymisprosessin kestävyydelle. Lainsäädännön yhteensopivuutta koskevan kriteerin täyttää vain yksi jäsenvaltio, Kroatia. Euroalueen jäsenyyteen on tärkeää valmistautua perusteellisesti, ja komissio on valmis auttamaan jäsenvaltioita niiden tiellä kohti euron käyttöönottoa. Komissio esittää lähiaikoina seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevien ehdotustensa yhteydessä erityistä ohjelmaa, jolla tuetaan lähentymispyrkimyksiä.

3.Maakohtaisten suositusten keskeiset tavoitteet

Suositusten yleisenä tavoitteena on kannustaa jäsenvaltioita hyödyntämään nykyistä suotuisaa taloustilannetta talouksiensa häiriönsietokyvyn lujittamiseksi. Koska suhdannetilanne on suotuisa, kaikkien jäsenvaltioiden olisi asetettava etusijalle uudistukset, jotka lisäävät niiden kasvupotentiaalia ja kasvun osallistavuutta, parantavat institutionaalista ja liiketoimintaympäristöä, poistavat investointeja haittaavia pullonkauloja, parantavat resurssitehokkuutta, tukevat laadukkaiden työpaikkojen luomista ja vähentävät eriarvoisuutta, vastaavat osaamishaasteisiin, varmistavat tulokselliset, kestävät ja saatavilla olevat terveydenhuoltopalvelut ja parantavat sosiaalisia turvaverkkoja.

Julkinen talous, verotus ja rahoitusala

Jälkikäteen ajatellen vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvä jousto, jonka komissio on määrittänyt neuvoston tuella, on mahdollistanut oikeanlaisen tasapainon saavuttamisen yhtäältä vastuullisen finanssipolitiikan ja toisaalta lyhyen ja keskipitkän aikavälin kasvun tukemisen välillä. Komissio on tarkastellut voimassa oleviin sääntöihin sisältyvän jouston soveltamista sen käyttöönotosta vuonna 2015 alkaen. Ensinnäkin vaaditun julkisen talouden sopeutuksen mukauttaminen on osaltaan edistänyt elpymistä sen ollessa hauraimmillaan ja samalla tukenut julkisen talouden terveen rahoitusaseman saavuttamista ja velan vähentämistä tyydyttävää vauhtia, vaikka finanssipoliittisten puskureiden luominen onkin eräissä jäsenvaltioissa edelleen ensisijainen tavoite. Toiseksi rakenneuudistusten ja julkisten investointien tukeminen jouston avulla näyttää olleen asianmukaista ja taloudellisesti perusteltua niissä jäsenvaltioissa, joihin sitä on tosiasiallisesti sovellettu. Kasvua tukevien uudistusten ja investointien täysimääräistä vaikutusta voidaan kuitenkin arvioida vasta keskipitkällä aikavälillä.

Taloustilanteen jatkuvasti kohentuessa on aika muodostaa taas finanssipoliittisia puskureita varsinkin niissä maissa, joissa velkaa on paljon, kun taas ylijäämäisissä maissa olisi hyödynnettävä julkisen talouden liikkumavaraa talouden häiriönsietokyvyn parantamiseen ja kasvun tukemiseen. Julkisten talouksien tilanne unionissa paranee edelleen. Laajenevan talouskasvun ansiosta julkisen talouden alijäämä supistui Euroopan unionissa 1,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017, ja sen odotetaan supistuvan edelleen. Myös julkisen talouden velka supistui Euroopan unionissa 83,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen, ja sen odotetaan supistuvan tasaisesti myös jatkossa. Finanssipolitiikan viritys oli vuonna 2017 pitkälti neutraali, ja se odotetaan pysyvän tällaisena myös vuonna 2018. Olettaen, että politiikka säilyy muuttumattomana, rakenteellisen alijäämän ennustetaan vuonna 2019 kasvavan tai supistuvan vain hyvin vähän useimmissa maissa, −myös useimmissa niistä, joilla on suuri julkinen velka, −jolloin ne olisivat myös jatkossa alttiina mahdollisille tuleville häiriöille. Niiltä jäsenvaltioilta, jotka eivät ole vielä saavuttaneet julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitettaan, edellytetään maakohtaisissa suosituksissa vakaus- ja kasvusopimuksen mukaista julkisen talouden sopeutusta. Myös niille jäsenvaltioille, joilla on sopivasti liikkumavaraa, suositetaan kuitenkin finanssi- ja rakennepolitiikan käyttöä kasvun tukemiseen vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjen puitteissa, jotta ne voivat edistää taloutensa tasapainottamista ja tuottaa muihin jäsenvaltioihin kohdistuvia merkillepantavia heijastusvaikutuksia. Tällaisen kansallisten finanssipolitiikkojen yhdistelmän seurauksena euroalueen finanssipolitiikan kokonaisviritys olisi vuonna 2019 pitkälti neutraali, mikä edistäisi yhtälailla julkisen talouden kestävyyden saavuttamista ja meneillään olevan talouskasvun ja työllisyyden paranemista.

Jäsenvaltiot ovat vuosien mittaan huomattavasti parantaneet julkisen talouden kehyksiään, mikä tukee nyt osaltaan julkisen talouden näkymien paranemista. Joissakin jäsenvaltioissa on jatkettava uudistuksia, jotta ne voivat hyötyä vahvoista kansallisista julkisen talouden kehyksistä ja varmistaa, että jäsenvaltiot kokonaisuutena edistävät varovaista finanssipolitiikan viritystä unionin tasolla. Kroatialle ja Romanialle suositellaan niiden julkisen talouden kehystä koskevien laajojen uudistusten hyväksymistä tai täytäntöönpanoa, kun taas Belgialta ja Puolalta edellytetään kohdennettuja parannuksia, kuten eri hallintotasojen välistä koordinointia, talousarviomenettelyjen kehittämistä tai riippumatonta seurantaa.

Jotta keskipitkän ja pitkän aikavälin investointihankkeiden rahoittamiseen voidaan käyttää julkista rahoitusta, olisi kiinnitettävä erityistä huomiota rahoituksen rakenteeseen. Kohdentamalla verotusta ja julkista varainkäyttöä asianmukaisella tavalla eri politiikanaloille voitaisiin luoda kasvua tehokkaammin edistävä yhdistelmä. Lisätoimia tarvitaan myös verotuksen ja julkisen varainkäytön tehostamiseksi ja niiden tulosten parantamiseksi kaikilla hallinnon tasoilla. Kun julkiset menot käydään tarkasti läpi, edistetään veronmaksajien rahojen tehokasta käyttöä. Tämänvuotisten suositusten mukaan tähän liittyviä toimia olisi toteutettava Belgiassa, Bulgariassa, Itävallassa, Portugalissa, Puolassa, Ranskassa, Romaniassa, Suomessa ja Unkarissa.

Väestön ikääntymisen vaikutukset kansalliseen talousarvioon edellyttävät eläke-, terveydenhuolto- ja pitkäaikaishoitojärjestelmien uudistamista. Tällaisten uudistusten avulla voidaan varmistaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys sekä sosiaaliturvan ja terveydenhuollon riittävyys ja saatavuus. Kokemus on osoittanut, että tämä ala kuuluu niihin, joilla uudistusten toteuttaminen on erityisen haasteellista. Siksi uudistuksia koskeva lainsäädäntö on annettava viipymättä, mutta pantava täytäntöön asteittain, jotta asianomaiset väestöryhmät saavat aikaa sopeutua. Useat jäsenvaltiot ovatkin kuitenkin edenneet eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmiensä uudistamisessa, ja uudistuksista on nyt pidettävä rohkeasti kiinni. Komissio suosittaa, että näillä aloilla toteutetaan lisäuudistuksia useissa jäsenvaltioissa, muun muassa Irlannissa, Liettuassa, Unkarissa ja Tšekissä.

Lisätoimia tarvitaan työhön kohdistuvan korkean verotuksen keventämiseksi, samalla kun on turvattava politiikan toteuttamiseen tarvittavat tulot, jotta voidaan lisätä työn kannustimia ja tukea työpaikkojen luomista heikommassa asemassa oleville väestöryhmille. Useat jäsenvaltiot ovat edelleen pyrkineet keventämään työhön kohdistuvaa verorasitusta keskittymällä erityisesti pienipalkkaisiin työntekijöihin. Lisätoimia tällä alalla suositetaan toteutettavaksi Italiassa, Itävallassa, Latviassa ja Saksassa. Verouudistusten yhteydessä on kuitenkin suojattava verotuloja, jotta voidaan taata riittävä sosiaaliturva ja investoinnit. Tätä varten Italialle, Kroatialle ja Liettualle annetaan useita veropohjan laajentamista koskevia suosituksia, joihin kuuluu muun muassa juoksevan kiinteistöveron käyttöönotto Kroatiassa.

Verosääntöjen ja -hallinnon parantaminen on olennaisen tärkeää, jotta voidaan varmistaa jäsenvaltioiden verojärjestelmien kestävyys ja taata yrityksille tasapuoliset toimintaedellytykset ja myönteinen toimintaympäristö. Vakaa, yksinkertainen ja kustannustehokas verojärjestelmä voi myös parantaa verosäännösten noudattamista ja edistää myönteisen investointi-ilmapiirin kehittymistä. Tätä varten suosituksissa ehdotetaan verojärjestelmän yksinkertaistamista Ranskassa ja Unkarissa, sen tehokkuuden lisäämistä Saksassa ja verohallinnon ja verosäännösten noudattamisen parantamista Bulgariassa, Liettuassa ja Romaniassa. Kuten vuoden 2018 euroalueen suosituksessa todetaan, veronmaksajien aggressiivisten verosuunnittelustrategioiden torjunta on olennaisen tärkeää sen varmistamiseksi, että voidaan estää yritysten välisen kilpailun vääristyminen, kohdella veronmaksajia oikeudenmukaisesti ja suojella julkista taloutta ja edistää siten sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja torjua eriarvoisuutta. Veronmaksajien aggressiivisista verosuunnittelustrategioista aiheutuvat heijastusvaikutukset jäsenvaltioiden välillä edellyttävät kansallisten politiikkatoimien koordinointia unionin lainsäädännön täydentämiseksi. Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet unionin tasolla lisäämään verotuksen läpinäkyvyyttä ja sopineet vähimmäistason toimista veropetosten torjumiseksi. Ne ovat myös toteuttaneet toimia kansallisella tasolla esimerkiksi tarkistamalla tai kumoamalla patenttiboksijärjestelyjään, jotka helpottivat aggressiivista verosuunnittelua, tai muuttamalla verotuksellista kotipaikkaa koskevia sääntöjään. Tästä edistymisestä huolimatta verosääntöjen ja niihin liittyvien talousindikaattorien perusteellinen tarkastelu osoittaa, että aggressiivista verosuunnittelua harjoittavat monikansalliset yhtiöt käyttävät edelleen hyväkseen useiden jäsenvaltioiden verojärjestelmiä.

Viime vuoden aikana useissa jäsenvaltioissa on tapahtunut edistymistä rahoitusalan lujittamisessa, minkä seurauksena sekä järjestämättömien lainojen varanto että niiden virta ovat supistuneet. Toimia on toteutettu erityisesti maksukyvyttömyyslainsäädännön parantamiseksi, valvontakehyksen lujittamiseksi ja järjestämättömien lainojen vähentämiseksi, myös omaisuudenhoitoyhtiöiden avulla. Bulgarialle, Kyprokselle ja Maltalle suositetaan lisätoimia rahoitusalan valvonnan lujittamiseksi niillä segmenteillä, joilla kansalliset viranomaiset ovat edelleen toimivaltaisia. Suurten järjestämättömien lainojen osuus aiheuttaa myös edelleen ongelmia eräissä jäsenvaltioissa. Tätä koskevat maakohtaiset suositukset annetaan Bulgarialle, Irlannille, Italialle, Kyprokselle ja Maltalle.