FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/22

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2012/C 180/12

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”FIN GRAS”/”FIN GRAS DU MÉZENC”

EY-N:o: FR-PDO-0005-0545-30.03.2006

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi:

”Fin gras”/”Fin gras du Mézenc”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.1 – Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Alkuperänimitystä ”Fin gras” tai ”Fin gras du Mézenc” voidaan käyttää ainoastaan naudanlihasta, joka on peräisin vähintään 24 kuukauden ikäisistä hiehoista tai vähintään 30 kuukauden ikäisistä häristä.

Kyseessä on kausituote. Eläinten teurastuskausi kestää 1 päivästä helmikuuta 31 päivään toukokuuta. Sitä ennen eläimiä on lihotettu talven ajan hitaasti navetassa. Ruokinnassa on käytetty pääosin heinää.

Eläimiä karsitaan huolellisella valinnalla niiden eri elinvaiheissa, erityisesti ennen lihotusvaiheen alkua ja sen lopussa. Valintaperusteina käytetään luuston ja lihasten kehittymistä, lihotusastetta painelemalla arvioituna, eläinten funktionaalista soveltuvuutta ja yleisilmettä.

Ruhojen ja lihan ominaisuudet ovat sidoksissa pitkään ja asteittaiseen lihotukseen Mézencin heinällä ja eläinten tiukkaan karsintaan niiden eri elinvaiheissa.

Ruhoilla on oltava seuraavat ominaispiirteet:

— lihakkuusluokka E, U, R ja rasvaisuusluokka 2, 3, 4 yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen EUROP-luokitteluasteikolla;

— verotuksessa ilmoitettava paino (eli teuraspaino kylmänä) hiehoilla vähintään 280 kg ja härillä vähintään 320 kg;

— pinta on vahamainen tai hieman rasvainen mutta vailla selkeitä rasvakeskittymiä;

— ulkoisen rasvan väri vaihtelee valkoista kermanvalkoiseen.

Lihan väri vaihtelee kirkkaan punaisesta purppuran punaiseen. Liha on marmoroitunutta eli rasva on jakautunut lihassyiden väliin. Lihan tarjontamuoto on jäädytetty. Liha voidaan myös sulattaa ja panna sen jälkeen tarjolle jäähdytettynä.

Sen mukaan tarjotaanko liha raakana, muhennoksena vai grillattuna, liha vaihtelee hyvin mureasta mureaan, se on täyteläistä ja mehevää, ja sen intensiivinen aromi säilyy suussa pitkään.

Lihan leikkaus vähittäiskauppaa varten tehdään, kun liha myydään loppukuluttajalle.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Ei sovelleta

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Naudat kasvatetaan pääosin laidunrehulla, mikä merkitsee, että tilan eläintiheyttä on rajoitettu ja että heinäniittyä ja laidunta on oltava eläintä kohden vähintään 70 aaria.

Naudat kasvatetaan kesällä ulkona ja talvella navetassa eli hyödynnetään luonnonympäristöä, jolle on ominaista pitkät ja ankarat talvet. Eläimet ovat laitumella vähintään 21 päivästä kesäkuuta 21 päivään syyskuuta. Eläimet syövät laidunnurmea ja kerättyä heinää. Eläimet pidetään navetassa ainakin 30 päivästä marraskuuta 30 päivään maaliskuuta. Tällöin ne saavat syödä heinää rajoituksetta.

Eläinten perusannos koostuu yksinomaan laidunnurmesta tai heinästä.

Heinäniityt ja laitumet, joilta eläinten ravinto on peräisin, sijaitsevat asianomaisella maantieteellisellä alueella, ja niillä kasvaa Mézencin alueelle ominaista pelkästään luonnonvaraista kasvillisuutta. Laitumia hoidetaan säännöllisesti ja monipuolista kasvillisuutta ylläpidetään lannoituksella. Heinä on yksinomaan ensimmäisen sadon heinää, sen annetaan kuivua pellolla ja se varastoidaan erillään tilalla mahdollisesti olevasta muusta heinästä.

Loppulihotuksen aikana eläimet saavat lähinnä heinää, jonka kasvattaja on valinnut sen laadun vuoksi. Ruokinta tapahtuu eläinkohtaisesti ruokintakaukaloiden avulla. Heinää täytyy jakaa tässä lihotusvaiheessa ainakin neljästi päivässä ja syömättä jäänyt heinä on kerättävä pois. Ruokintaa voidaan rajoitetussa määrin tasapainottaa kasviperäisellä ravintolisällä, joka koostuu neljästä raaka-aineesta (ainakin kahdesta viljasta) ja jonka ravintoarvo on kiinteä. Täydennysrehua saadaan antaa enintään suhteessa 700 g/100 kg elopainoa.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Syntymä, kasvatus, lihotus, teurastus

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Ei sovelleta

3.7 Merkintöjä koskevat erityissäännöt:

Ruhon ja siitä peräisin olevien palojen mukana on oltava lopulliseen myyjään saakka merkitä, josta ilmenevät ainakin seuraavat tiedot:

— alkuperänimitys,

— Euroopan unionin SAN-tunnus,

— eläimen kansallinen tunnistenumero tai teurastusnumero,

— maatilan numero,

— teurastamon nimi, osoite ja hyväksyntänumero,

— teurastuspäivä,

— jos liha on tarkoitettu grillattavaksi tai paistettavaksi, lukuun ottamatta pallea- ja kuvelihaa ja sisäfileetä, maininta ”lihaa raakakypsytetään luullisena eläimen teurastuspäivän ja loppukuluttajalle myynnin välillä vähintään 10 kokonaista päivää”.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Maantieteellinen alue kattaa seuraavat kantonit ja kunnat:

Ardèchen departementti:

Antraigues-sur-Volanen kantoni kokonaan

Aubenas’n kantonissa seuraavat kunnat: Aubenas, Mercuer

Burzet’n kantonissa seuraavat kunnat: Burzet, Péreyres, Sagnes-et-Goudoulet, Sainte-Eulalie

Le Cheylardin kantonissa seuraavat kunnat: Le Chambon, Saint-Andéol-de-Fourchades

Coucouronin kantonissa seuraavat kunnat: Issanlas, Issarlès, Le Lac-d'Issarlès, Lanarce, Lavillatte, Lespéron

Montpezat-sous-Bauzonin kantoni kokonaan

Privas’n kantonissa seuraavat kunnat: Ajoux, Gourdon, Pourchères, Privas, Saint-Priest, Veyras

Saint-Agrèven kantonissa Marsin kunta

Saint-Etienne-de-Lugdarèsin kantonissa seuraavat kunnat: Le Plagnal, Saint-Alban-en-Montagne

Saint-Martin-de-Valamas’n kantonissa seuraavat kunnat: Borée, La Rochette, Saint-Clément, Saint-Martial

Saint-Pierrevillen kantonissa seuraavat kunnat: Issamoulenc, Marcols-les-Eaux, Saint-Julien-du-Gua

Thueytsin kantonissa Astet’n kunta

Vals-les-Bainsin kantonissa seuraavat kunnat: Labégude, Saint-Julien-du-Serre, Ucel, Vals-les-Bains

Haute-Loiren departementti:

Fay-sur-Lignonin kantoni kokonaan

Le Monastier-sur-Gazeillen kantonissa seuraavat kunnat: Freycenet-la-Cuche, Freycenet-la-Tour, Laussonne, Le Monastier-sur-Gazeille, Moudeyres, Présailles

Le Puy-en-Velayn kantonissa seuraavat kunnat: Le Puy-en-Velay, Vals-près-le-Puy

Le Puy-en-Velay Nordin kantonissa seuraavat kunnat: Aiguilhe, Chadrac, Le Monteil, Polignac

Le Puy-en-Velay Estin kantonissa seuraavat kunnat: Brives-Charensac, Saint-Germain-Laprade

Le Puy-en-Velay Ouestin kantonissa Espaly-Saint-Marcelin kunta

Le Puy-en-Velay Sud-Estin kantonissa seuraavat kunnat: Arsac-en-Velay, Coubon

Saint-Julien-Chapteuil’n kantonissa seuraavat kunnat: Lantriac, Montusclat, Queyrières, Saint-Julien-Chapteuil, Saint-Pierre-Eynac

Tencen kantonissa Mazet-Saint-Voyn kunta

Yssingeaux’n kantonissa seuraavat kunnat: Araules, Yssingeaux

Lozèren departementti:

Langognen kantonissa Langognen kunta.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Kyseessä oleva maantieteellinen alue sijaitsee Ranskan keskiylängön (Massif Centralin) itäreunalla, melko lähellä Puy-en-Velaytä, Mézencin ylätasangolla.

Mézencin ylätasangon vaikutus näkyy kyseisellä maantieteellisellä alueella nautakarjan kasvatuksessa. Alueelle on 1 100–1 500 metrin korkeudelle kehittynyt erityisiä karjankasvatus- ja lihotuskäytäntöjä, jotka perustuvat laiduntamiseen ja heinään. Lisäksi alueelle on luonteenomaista ”Fin gras” -lihan kulutus, lihan myynti perinteisissä lihakaupoissa, ”Fin gras” -lihan teurastuskäytännöt ja tapa kuljettaa eläimet teurastamoihin kasvattajien valvonnassa.

Korkealla sijaitseva maasto on kumpuilevaa ja muinaisen vulkaanisen toiminnan morfologisesti ja geologisesti yhtenäistämää. Maaperä on syvää ja hieman hapanta.

Alueella vallitsevassa mannerilmastossa näkyy Välimeren ilmaston vaikutus. Kesä-heinäkuun vaihdetta ja heinäkuuta leimaavat vähäiset sateet ja korkeat lämpötilat, joten se on erityisen suotuisaa aikaa heinänteolle Mézencin ylätasangon heinäniityillä. Nämä luonnonolot suosivat monipuolisen ja erityisen kasviston kehittymistä tällä ylätasangolla ja mahdollistavat heinänkorjuun poikkeuksellisen korkealla.

Mézencin laidunmaat ovat olleet laadustaan tunnettuja jo 1700-luvulta lähtien. Mézencin heinäniittyjen ja laitumien kasvillisuutta inventointiin vuonna 1995, ja luettelointi osoitti alueen kasvillisuuden olevan hyvin monipuolista viileän vuoristoilmaston kasvillisuutta (orvokki, konnantatar, karhunjuuri eli karhunkumina, puistonurmikka). Mézencin heinän analysointi osoitti selvästi, että heinän ravintoarvo ylitti maatalouden tutkimuslaitoksen INRAn (Institut National de la Recherche Agronomique) vuoristoalueiden heinälle vahvistaman keskiarvon reippaasti. Karhunjuuri eli karhunkumina (Meum Athamanticum Jacq.), paikalliselta nimeltään ”cistre”, on Mézencin heinäniittyjen symboli. Mézencin erityisen sijainnin ansiosta heinää voidaan korjata aina 1 500 metrin korkeuteen saakka, ja eläimet syövät karhunjuurta heinän joukossa (ne eivät syö sitä tuoreena). Sen ansiosta heinästä tulee erityisen maittavaa. Muilla vuoristoalueilla tämä kasvi kasvaa kesälaitumilla, joten eläimet eivät siis syö sitä.

Alueelle on kehittynyt aivan omalaatuinen maatalousjärjestelmä, jossa naudankasvatuksessa käytetään korkealta (yli 1 100 metrin korkeudessa) niitettyä heinää. Muualla näitä alueita käytetään kesälaitumina.

Eläimiä ei kasvateta mahdollisimman suuren painon saavuttamiseksi vaan käytettävissä olevien rehuvarojen hyödyntämiseksi mahdollisimman hyvin. Eläimet kasvavat tasaista vauhtia, sillä laitumella on kesällä käytännössä katsoen aina ruohoa. Pitkiä kuivia kausia, jotka aiheuttaisivat ruohon puutetta, ei juurikaan ole. Rasvaa kertyy tasaisesti, tosin usein enemmän loppuvaiheessa.

Alueen viljelijöillä on erityinen tapa korjata heinää: he kuivattavat heinän pelloilla ja valitsevat parhaan heinän lihotusvaihetta varten. Lihotukseen valituilla eläimillä on oltava erityinen ruumiinrakenne, joka mahdollistaa niiden hitaan lihotuksen heinällä talven aikana. Tätä varten kasvattajat karsivat eläimiä niiden koko eliniän ajan käyttäen perusteina lihasten ja luuston kehittymistä, eläinten funktionaalista soveltuvuutta, lihomiskykyä ja yleisilmettä. Kun eläimet otetaan sisälle navettaan, niiden lihotus ei saa olla liian pitkällä, jotta ne voidaan loppulihottaa heinällä hitaasti talven aikana.

Kullakin tilalla valitaan vuosittain vain joitakin eläimiä tuottamaan ”Fin gras”/”Fin gras du Mézenc” -lihaa. Eläimiä lihotetaan talven aikana hitaasti heinällä vähintään 110 päivää siitä alkaen, kun ne otetaan navettaan (viimeistään marraskuun alussa). Tämän lihotuskauden aikana eläimiä käsitellään yksilöinä eikä laumana ja heinä jaetaan eläinkohtaisesti, jotta eläimet söisivät sitä mahdollisimman paljon. Navetassa eläinten ruokinta räätälöidään sen mukaan, miten ne ovat lihoneet ja milloin ne on tarkoitus myydä. Perinteisen ”Fin gras” -lihotustavan ansiosta muodostuu pintarasvakerros, joka suojaa ruhoa hapettumiselta raakakypsytyksen aikana. Tämän ansiosta ruhoja voidaan raakakypsyttää pitkään (jopa 20–30 päivää) niiden laadun heikkenemättä.

”Fin gras” -teurastuksessa noudatettavien perinteisten käytäntöjen ansiosta liha säilyttää ominaisuutensa, joiden vuoksi sitä voidaan raakakypsyttää pitkään. Ruhojen peseminen on eritoten kiellettyä, jolleivät ne vahingossa likaannu, eikä pintarasvaa saa poistaa. Ruhot jäädytetään hellävaroin.

Tätä erityistä naudanlihaa on perinteisesti kuvattu nimityksillä ”Fin gras” ja ”Fin gras du Mézenc” (joka sisältää viittauksen maantieteelliseen alueeseen eli Mézenciin).

5.2 Tuotteen erityisyys:

Lihan lähteenä olevat eläimet syövät niin korkealta peräisin olevaa ruohoa ja heinää, että muualla tällaisia aloja käytettäisiin yksinomaan kesälaitumina.

Ruhot ovat pinnaltaan vahamaisia tai hieman rasvaisia mutta vailla selkeitä rasvakeskittymiä Ulkoisen rasvan väri vaihtelee valkoista kermanvalkoiseen. Lihan väri vaihtelee kirkkaan punaisesta purppuran punaiseen. Liha on marmoroitunutta eli rasva on jakautunut lihassyiden väliin.

”Fin gras”/”Fin gras du Mézenc” -alkuperänimityksen saaneella lihalla on erityisiä ominaisuuksia, jotka ovat kytköksissä tasangoilla kasvaviin kasveihin ja kasvatusjärjestelmään. Tämä on todennettu raa’an ja kypsennetyn lihan makutesteillä ja laboratorioanalyyseillä.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Mézencin tasangon korkeus- ja ilmasto-olojen ja geologian ansiosta alueella kasvaa monipuolista kasvistoa, joka sopii laadultaan erinomaisen, pelloilla kuivatetun heinän kasvatukseen. Tutkimukset ovat osoittaneet, että Mézencin tasangolta korjatun heinän (jonka joukossa oleva karhunjuuri on alueen nimikkokasvi) terpeenisen profiilin ja lihassa olevien rasvojen terpeenisen profiilin välillä on yhteys.

Tuotannon erityispiirre on hidas talvikautinen lihotus laadultaan erinomaisella hyvänmakuisella heinällä, jonka ansiosta eläimet voidaan lihottaa parhaalla mahdollisella tavalla 110 navettapäivän aikana. Eläimet syövät suuret määrät heinää viljelijöiden soveltamien ruokintakäytäntöjen ansiosta.

Eläimet kasvatetaan yksilöllisesti ja niitä karsitaan tarkkaan koko elinikänsä ajan ominaisuuksiensa perusteella, jotta voidaan valita ne eläimet, jotka sopivat parhaiten hitaaseen lihotukseen heinällä. Näin saadaan tuotettua erinomaisia yksilöitä ja maukasta lihaa.

Tuotteen ominaisuudet ovat kytköksissä ympäristötekijöihin, alueen luonnonvaraiseen kasvistoon ja lisäksi alueella kehittyneisiin kasvatuskäytäntöihin (korkealaatuisen heinän tuotanto, eläinten valinta, pitkä talvikautinen lihotus heinällä jne.) Koska hieman vanhempia eläimiä lihotetaan heinällä pitkän aikaa, saadaan valkoista pintarasvaa ja ruhoja, jotka ovat pinnaltaan vahamaisia tai hieman rasvaisia (vailla selkeitä rasvakeskittymiä). Tämä on vahvasti kytköksissä lihan marmoroitumiseen ja vahvaan makuun.

Eläinten kuljetus teurastamoihin ei kestä kauan ja tuotetta pidetään arvossa koko teurastusketjun ajan, minkä ansiosta ruhot säilyttävät erityis- ja raakakypsytysominaisuutensa.

Tuottajat, teurastamot ja lihakauppiaat ovat erottamaton osa ketjua, joka mahdollistaa ”Fin gras du Mézenc” -lihan tuotannon. Tuotetta pidetään kaupan perinteisten myyntikanavien välityksellä: paikalliset lihakauppiaat pyytävät myyntipaikan lähintä teurastamoa teurastamaan eläimet, jotka he ovat valinneet jo kasvatusaikana. Vielä nykyäänkin lihakauppiaat asettelevat pääsiäisenä kauppojensa edustalle koristeltuja eläinhahmoja. Edelleenkin järjestetään lihamessuja, joille eri toimijat kokoontuvat tämän kausiluonteisen, maineensa hyvin vakiinnuttaneen tuotannon pariin.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

http://agriculture.gouv.fr/IMG/pdf/CDC_Fin_gras_du_Mezenc.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.