EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 26.10.2021 COM(2021) 950 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE













Energiaunionin tila 2021 – Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja unionin elpymisen tukeminen



























(Energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta annetun asetuksen (EU) 2018/1999 mukaisesti)



























{COM(2021) 952 final} - {COM(2021) 960 final} - {COM(2021) 961 final} - {COM(2021) 962 final} - {SWD(2021) 298 final} - {SWD(2021) 307 final} - {SWD(2021) 308 final}



1.Johdanto ja keskeisimmät seikat Energiaunionin tilaa koskeva katsaus tarjoaa vuosittain mahdollisuuden arvioida Euroopan unionin energia- ja ilmastopolitiikkojen ja energiaunionin viiden pilarin täytäntöönpanon muutosta ja edistymistä matkalla kohti vuoden 2050 ilmastoneutraaliustavoitetta. Kuluva vuosi merkitsee alkua vuosikymmenelle, jota yleisesti pidetään ratkaisevana ilmastonmuutoksen, biodiversiteetin köyhtymisen ja saastumisen torjunnan kannalta. Näitä ongelmia pahentaa entisestään luonnonvarojen ehtyminen. Vuosi merkitsee myös tärkeää siirtymää koronaviruskriisistä elpyvään talouteen sekä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja siihen liittyvien strategioiden päättäväiseen täytäntöönpanoon. Tämän vuoden energiaunionin tilaa koskevassa katsauksessa arvioidaan näin ollen komission tiivistä työtä muiden EU:n toimielinten, jäsenvaltioiden ja sen kansainvälisten kumppaneiden kanssa, kun ne pyrkivät vastaamaan kaksitahoiseen haasteeseen eli toipumaan nopeasti ja kestävästi sekä koronaviruskriisin että ilmastonmuutoksen aiheuttamista vaikutuksista. Energiajärjestelmän muutokseen panostaminen on osa ilmastoneutraaliuteen tähtäävää ratkaisua ja vastaus koronaviruskriisin vaikutuksiin. Tämän vuoden katsaus julkaistaan ajankohtana, jona kaasun ja sähkön hinnat ovat hyvin korkealla Euroopan unionissa ja monissa muissa maailman maissa. Hintapiikki johtuu ennen kaikkea siitä, että kaasun maailmanlaajuinen kysyntä kasvaa huimasti talouden elpyessä tarjonnan kuitenkaan pystymättä vastaamaan siihen. Hintojen nousu on suuri huolenaihe kansalaisille, yrityksille, EU:n toimielimille ja hallituksille kaikkialla EU:ssa. Kotitalouksiin ja yrityksiin kohdistuvien kielteisten vaikutusten torjumiseksi komission tuoreessa tiedonannossa ”Miten vastata energian hintojen nousuun: toiminta- ja tukivälineistö” hahmotellaan lyhyen ja pidemmän aikavälin toimenpidevälineistö. Niillä pyritään mahdollistamaan nopea koordinoitu lähestymistapa heikoimmassa asemassa olevien suojelemiseksi ilman, että Euroopan energian sisämarkkinat pirstaloituvat tai että energia-alaan ja vihreään siirtymään tehtävät investoinnit vaarantuvat. Ehdotetussa poliittisessa ratkaisussa olisi keskipitkällä aikavälillä keskityttävä tehostamaan EU:n energiankäyttöä, vähentämään riippuvuutta fossiilisista polttoaineista ja parantamaan kykyä sietää energian hintapiikkejä sekä tarjoamaan loppukäyttäjille kohtuuhintaista ja puhdasta energiaa. Katsauksen tulokset auttavat valottamaan keskustelua tavoista, joilla energiaunioni parhaiten myötävaikuttaa tähän. Katsauksen julkaisu osuu Glasgow’ssa pidettävän Yhdistyneiden kansakuntien ilmastosopimuksen osapuolten 26. vuosikokouksen (COP 26) aattoon. Kokous pidetään vuonna, jona monet alueet ovat kärsineet äärimmäisistä sääilmiöistä. Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli (IPCC) on todennut tällaisten ilmiöiden riskin kasvavan tulevaisuudessa ja ilmastonmuutoksen johtuvan selvästi ihmisen toiminnasta. Kansainvälisen energiajärjestön (IEA) maailman energiakatsauksen 2021 mukaan ilmastonmuutoksen torjuminen edellyttää kiireellisiä toimia kuluvan vuosikymmenen aikana ja kulutus- ja tuotantotapojen syvällistä muutosta erityisesti energian tuotannon, kuljetuksen ja kulutuksen osalta. Tässä tiedonannossa esitellään muutoksen nykytilannetta ja autetaan tunnistamaan tulevaisuuden toiminta-alueita ja lisätoimia. Katsaukseen liittyvät raportit mahdollistavat perusteellisemman analyysin seuraavista asioista: -Raportti hiilimarkkinoiden toiminnasta (päästökauppajärjestelmä) Energiaunionin tila – keskeiset tulokset ·Vuonna 2020 EU:n kasvihuonekaasupäästöt (mukaan lukien kansainvälisen lentoliikenteen päästöt) olivat 31 prosenttia pienemmät kuin vuonna 1990 pandemian aiheuttaman energiankulutuksen vähenemisen ja hiilestä irtautumisen edistymisen myötä. ·Vuonna 2020 uusiutuvat energialähteet ohittivat ensimmäistä kertaa fossiiliset polttoaineet EU:n tärkeimpänä energialähteenä sähköntuotannossa (EU:n sähköstä tuotettiin 38 prosenttia uusiutuvilla lähteillä, 37 prosenttia fossiilisilla polttoaineilla ja 25 prosenttia ydinvoimalla). Uusiutuvien energialähteiden osuuden EU:n energialähteiden kokonaisyhdistelmässä odotetaan saavuttavan vähintään 22 prosentin tason, vaikka jotkin jäsenvaltiot ovat vaarassa epäonnistua kansallisen sitovan tavoitteensa saavuttamisessa. ·Viimeisimmät saatavilla olevat tiedot osoittavat, että EU:n primäärienergian kulutus väheni 1,9 prosenttia ja energian loppukulutus 0,6 prosenttia vuonna 2019 vuoteen 2018 verrattuna. ·EU:n riippuvuus energian nettotuonnista oli 60,6 prosenttia vuonna 2019, kun se oli 58,2 prosenttia vuonna 2018 ja 56 prosenttia vuonna 2000. Taso on korkein 30 viime vuoden aikana. ·Fossiilisten polttoaineiden tuet laskivat hieman vuonna 2020 eli 52 miljardiin euroon, kun ne olivat 56 miljardia euroa vuonna 2019, mutta tämä johtui kulutuksen vähenemisestä koronaviruspandemiaan liittyvien rajoitusten vuoksi. Ilman jäsenvaltioiden toimia fossiilisten polttoaineiden tuet alkavat todennäköisesti kasvaa uudelleen taloudellisen toiminnan elpyessä. ·Tähän mennessä yhdeksän jäsenvaltiota on lopettanut asteittain kivihiilen käytön, 13 on tehnyt kansallisia sitoumuksia tarkoituksenaan lopettaa käyttö tiettyyn määräpäivään mennessä, neljä harkitsee mahdollisia määräpäiviä ja ainoastaan yksi valtio ei ole vielä aloittanut kansallisia keskusteluja asteittaisesta lopettamisesta. ·Energian hinnat heilahtelivat rajusti, kun talous ensin supistui koronaviruskriisin vuoksi ja alkoi sitten elpyä. Polttoaineiden halpenemisen, heikenneen kysynnän ja nopeasti kasvavan uusiutuvan energian tuotannon vuoksi energian tukkuhinnat laskivat jyrkästi vuonna 2019. Sähkön hinnat painuivat laajasti negatiivisiksi vuonna 2020. Tämä laskusuuntaus muuttui äkillisesti päinvastaiseksi: sähkön tukkuhinnat ovat vuodessa nousseet 230 prosenttia, kun taas vaikutus vähittäishintaan on ollut maltillisempi vuoden 2021 syyskuuhun mennessä (EU:ssa keskimäärin +11 prosenttia). Tämä johtui paljolti kaasun hinnannoususta, jonka vaikutus sähkön hintaan oli yhdeksänkertainen verrattuna hiilen hinnannousun vaikutukseen samana ajanjaksona. ·Yli 98,6 prosenttia EU:n sähkönkulutuksesta on yhteenkytkettyä. Maakaasukaupan keskuksissa kaupatut määrät nousivat ennätykselliselle tasolle vuonna 2019. Sama suuntaus jatkui vuonna 2020. ·Puhtaan energian tutkimuksen ja innovoinnin julkinen rahoitus jäsenvaltioissa jää edelleen vähäisemmäksi kuin vuonna 2010, mutta puhtaan energian tutkimukseen ja innovointiin suunnattu kansallinen ja EU:n elvytysrahoitus voi osittain kompensoida tämän. ·Energiaköyhyys kosketti jopa 31 miljoonaa ihmistä EU:ssa vuonna 2019, ja jäsenvaltioiden ja tulotasojen välillä on pysyviä eroja. Tämän vuoksi on tärkeää suojata heikoimmassa asemassa olevia nykyiseltä hintapiikiltä ja varmistaa oikeudenmukainen siirtymä kohti ilmastoneutraaliutta. ·Kehitys on siis useimmilta – muttei kaikilta – osin myönteistä, mutta ei vielä riittävää, jotta saataisiin aikaan sellainen muutos, jota energiaunionin tavoitteiden saavuttaminen edellyttää. Kehitystä onkin nopeutettava, jotta ilmastoneutraalius voidaan saavuttaa vuoteen 2050 mennessä sosiaalisesti oikeudenmukaisella tavalla ja jotta voidaan suojautua EU:n nykyisin kohtaamilta äkillisiltä hinnannousuilta. ·Hyväksymällä eurooppalainen ilmastolaki ja komission vuoden 2021 puolivälissä ehdottama ”Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttaminen” ‑paketti otettiin kaksi merkittävää askelta kohti uskottavaa kehystä, jonka avulla voidaan päästä edellä mainittuihin tavoitteisiin. ·Jäsenvaltioiden elpymis- ja palautumissuunnitelmien odotetaan lisäävän ilmastoon liittyviä investointeja vähintään 177 miljardilla eurolla ja edistävän tarvittavia uudistuksia ilmasto- ja energiasiirtymän tukemiseksi. 2. Ilmastonmuutostavoitteiden saavuttaminen, elpyminen ja palautuminen 2.1.Edistyminen Euroopan vihreän kehityksen ohjelman täytäntöönpanossa – painopisteenä energia- ja ilmastopolitiikka Vuosi 2021 merkitsi siirtymistä ilmastoneutraaliuteen siirtymistä koskevan kattavan vision ja sitä tukevien alakohtaisten strategioiden määrittelystä kohti niihin perustuvien aloitteiden ehdottamista ja toteuttamista. Keskeisiä hetkiä tässä suhteessa olivat ilmastolain hyväksyminen kesäkuussa ja ”Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttaminen” ‑paketin (’55-valmiuspaketti’) esittely vuoden 2021 heinäkuussa. Eurooppalaisen ilmastolain hyväksyminen loi selkeät sitovat puitteet ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi vuoteen 2050 mennessä. Se vastaa täysin ilmastotavoitesuunnitelmassa vuodelle 2030 esitettyä tavoitetta vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 55 prosenttia vuoteen 2030 mennessä ja tukeutuu jäsenvaltioiden kansallisiin energia- ja ilmastosuunnitelmiin. Ilmastolain viitoittamaa tietä tukevassa uraauurtavassa ”Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttaminen” ‑paketissa esitettiin joukko toisiinsa liittyviä ehdotuksia kaikille talouden aloille. Ehdotukset laajentavat vuoden 2030 tavoitetta muun muassa asettamalla uusia tavoitteita kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiselle sekä uusiutuville energialähteille ja energiatehokkuudelle (luvut 3.1 ja 3.2). Tässä yhteydessä komissio ehdotti, että uusiutuvia energialähteitä koskevaa EU:n vuoden 2030 tavoitetta nostetaan nykyisestä vähintään 32 prosentista vähintään 40 prosenttiin unionin energian kokonaisloppukulutuksesta. Komissio ehdotti samalla kattavan kehyksen laatimista uusiutuvan energian käyttöönotolle kaikilla talouden aloilla. Lisäksi komissio ehdotti energiatehokkuustavoitteiden nostamista EU:n tasolla ja niiden tekemistä sitoviksi, jotta varmistetaan 36 prosentin kokonaisvähennys energian loppukulutuksessa ja 39 prosentin vähennys primäärienergian kulutuksessa vuoteen 2030 mennessä.

Useat kehitysaskeleet ovat vauhdittaneet pyrkimystä nostaa rakennusten perusparannusastetta rakennusten perusparannusaaltostrategianmukaisesti. Next Generation EU ‑elpymisväline on tarjonnut lisärahoitusta rakennusten perusparannukseen keinona tukea talouden elpymistä ja lisätä energia- ja resurssitehokkuutta. Ehdotus energiatehokkuusdirektiivin tarkistamisesta pyrkii asettamaan julkisen sektorin johtoasemaan ottamalla käyttöön julkisten rakennusten kolmen prosentin vuosittaisen perusparannusvelvoitteen. Ehdotuksessa noudatetaan myös ”energiatehokkuus etusijalle ‑periaatetta” ja tarkistetaan primäärienergiakerrointa. Rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiivin tuleva tarkistus auttaa myös muokkaamaan EU:n oikeudellista kehystä rakennusten perusparannusaaltostrategian tavoitteisiin sopivaksi. Tähän sisältyy esimerkiksi energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten asteittainen käyttöönotto. Uusi eurooppalainen Bauhaus ‑aloitteen ensimmäisen yhteissuunnitteluvaiheen tulokset esiteltiin 15. syyskuuta 2021 annetussa tiedonannossa. Tiedonannossa esiteltiin myös tukikehyksen ensimmäiset osatekijät sen toteuttamiseksi seuraavassa vaiheessa. Uuden eurooppalaisen Bauhausin tavoitteena on toteuttaa Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa houkuttelevalla, innovatiivisella ja ihmiskeskeisellä tavalla. Sen keskeisiä arvoja ovat kestävyys (myös kiertotalous), estetiikka ja osallisuus. Energiajärjestelmän integroinnin edistämiseksi uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin muutosehdotus tarjoaa vankan pohjan uusiutuviin energialähteisiin perustuvalle sähköistämiselle ja auttaa puuttumaan esimerkiksi uusiutuvan vedyn avulla sellaisten alojen tilanteeseen, joille hiilestä irtautuminen tuottaa vaikeuksia.Muutetussa direktiivissä asetetaan tavoite, joka tarvitaan vuoden 2030 kasvihuonekaasupäästövähennysten toteuttamiseksi. Euroopan unioni tarjoaa työkaluja tukeakseen energiajärjestelmän perusteellista muutosta uudella tavoitteellaan, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden osuuden on vuoteen 2030 mennessä oltava 40 prosenttia energian kokonaisloppukulutuksesta. Ehdotus helpottaa myös sähköajoneuvojen ja akkujen integrointia energiajärjestelmään ja tukee kaukolämpöjärjestelmien käyttöönottoa ja integrointia. Vuonna 2020 hyväksytyssä avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian strategiassa asetetaan tavoite, jonka mukaan merituulivoiman kapasiteetin on oltava vähintään 60 GW ja valtamerienergian kapasiteetin vähintään 1 GW vuoteen 2030 mennessä, jotta vuoteen 2050 mennessä käytössä on 300 GW merituulivoimaa ja 40 GW valtamerienergiaa ilman kielteisiä ympäristövaikutuksia ja siten, että merta voi käyttää erilaisiin tarkoituksiin merten aluesuunnittelun avulla. Strategiassa ennakoidaan tämän seurauksena kaikilla Euroopan merialueilla kasvavaa sähköntuotantoa esittämällä uutta lähestymistapaa verkkoinfrastruktuuriin. Avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian strategian täytäntöönpano etenee pullonkaulojen määrittelemisellä. Työssä keskitytään nyt mittakaavan kasvattamiseen. Samalla halutaan varmistaa, että uusiutuvan energian kehittäjillä on oikeat markkinakannustimet tuulipuistojen käyttöönottamiseksi, ja tuetaan alan läpimurtoinnovaatioita Horisontti Eurooppa ‑puiteohjelman ehdotuspyyntöjen kautta. Vetystrategian tavoitteena on saada käyttöön 40 GW uusiutuvan vedyn elektrolyysikapasiteettia vuoteen 2030 mennessä, ja sen mukaisesti komissio on ehdottanut, että uusiutuvia energialähteitä koskevaan direktiiviin sisällytettäisiin sitovia tavoitteita uusiutuvan vedyn käytölle liikenteessä ja teollisuudessa. Teollisuuden ennusteiden mukaan suurin osa näistä hankkeista toteutetaan uusiutuvalla sähköllä, mikä tuottaa arviolta 6,7 miljoonaa tonnia uusiutuvaa vetyä ja 2,3 miljoonaa tonnia vähähiilistä vetyä vuoteen 2030 mennessä EU:ssa. Elpymis- ja palautumissuunnitelmat lisäävät tähän mennessä hyväksytyn 22 suunnitelman perusteella investointeja uusiutuvaan ja vähähiiliseen vetyyn noin 9,3 miljardilla eurolla. Vedyn tuotannon ja käytön lisääminen liikenteessä on ensisijainen tavoite, joka näkyy uudessa ilmailua ja meriliikennettä koskevassa ReFuelEU-ehdotuksessa. Euroopan laajuisten energiaverkkojen suuntaviivoja koskevan asetuksen ehdotetulla tarkistuksella pyritään edelleen parantamaan infrastruktuurisuunnittelua ja selkeyttämään lupaprosesseja yhteenliitäntähankkeille erityisesti merellä tuotettavan energian alalla. Uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin ehdotettu tarkistus tehostaa rajat ylittävää yhteistyötä ja tarjoaa välineitä lupamenettelyjen nopeuttamiseksi. Seuraavien kuukausien aikana on tehtävä lisätyötä jäsenvaltioiden suunnittelemien hankkeiden tukemiseksi. Jäsenvaltioiden toimittamat elpymis- ja palautumissuunnitelmat sisältävät uudistuksia, joilla helpotetaan investointeja uusiutuviin energialähteisiin ja niihin liittyvään verkkoinfrastruktuuriin. Lisäksi komissio toistaa teollisuusstrategian vuoden 2021 päivityksessään, että Euroopan teollisuuden haasteet ja mahdollisuudet on ymmärrettävä paremmin sen siirtyessä kohti ilmastoneutraalia taloutta, ja samalla se kuvaa, miten EU-politiikat voivat tukea tätä prosessia. EU:n vuosien 2021–27 talousarviosta annetaan merkittävää tukea Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja energiakäänteen toteuttamiseen kaikkialla unionissa. Erityisesti Euroopan aluekehitysrahastossa vähintään 30 prosenttia ja koheesiorahastossa vähintään 37 prosenttia käytettävissä olevasta rahoituksesta osoitetaan unionin ilmastotavoitteiden saavuttamiseen. Oikeudenmukaisen siirtymän mekanismin (kohta 4.3) tuesta 100 prosenttia kohdistetaan unionin ilmastotavoitteiden saavuttamiseen ja helpottaa sosioekonomista tilannetta alueilla, jotka kärsivät eniten ilmastoneutraaliuteen siirtymisestä. InvestEU-ohjelmassa keskitytään ensisijaisesti vihreän siirtymän tukemiseen 9,9 miljardin euron suuruisessa kestävän infrastruktuurin ikkunassa. Vuonna 2021 komissio on myös tukenut jäsenvaltioita uudistusten kehittämisessä ja täytäntöönpanossa EU:n energia- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi yli 65 teknisen tukihankkeen kautta. 2.2.Vihreää siirtymää vauhdittava elpymis- ja palautumistuki Next Generation EU ‑välineen keskiössä on elpymis- ja palautumistukiväline, joka tukee vihreää ja digitaalista siirtymää. Tässä yhteydessä kansallisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien viipymätön täytäntöönpano voi auttaa jäsenvaltioita saavuttamaan kunnianhimoisempia tavoitteita vuoteen 2030 mennessä Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa koskevan paketin mukaisesti. Elpymis- ja palautumistukiväline edellyttää, että jäsenvaltiot kohdistavat vähintään 37 prosenttia kokonaismäärärahoistaan toimenpiteisiin, jotka edistävät ilmastosiirtymää, ja vähintään 20 prosenttia digitalisaatioon. Samalla on varmistettava, että kansalliset elpymis- ja palautumissuunnitelmat ovat yhdenmukaisia kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien kanssa. Kaiken rahoituksen on noudatettava vahingon välttämisen periaatetta, jotta vältetään kielteiset vaikutukset ilmasto- ja ympäristötavoitteisiin. Komission 5. lokakuuta 2021 mennessä hyväksymän 22 elpymis- ja palautumissuunnitelman analyysi osoittaa, että kyseiset jäsenvaltiot aikovat ylittää vaatimuksen, jonka mukaan vähintään 37 prosenttia elpymis- ja palautumistukivälineen määrärahoista on osoitettava ilmastonmuutokseen. Jäsenvaltiot ovat myös panostaneet merkittävästi komission ehdottamiin vihreään siirtymään liittyviin ’lippulaivahankkeisiin’, erityisesti lippulaivahankkeisiin ’energiantuotannon tehostaminen’, ’kunnostaminen’ ja ’lataus ja tankkaus’. Suunnitellut ilmastoon liittyvät investoinnit ovat yhteensä noin 177 miljardia euroa, mikä on 40 prosenttia näille jäsenvaltioille osoitetuista 445 miljardin euron elpymis- ja palautumistukivälineen varoista. Energiatehokkuuden ja puhtaan energian investointeihin ja uudistuksiin on suunnattu lähes 76 miljardia euroa (kaavio 1). Lähes kaikki jäsenvaltiot käyttävät elpymis- ja palautumistukivälineen investointivaroja rakennusten perusparannukseen ja puhtaaseen liikenteeseen, ja monet käyttävät niitä investoidakseen uusiutuvaan energiaan. Tähän mennessä hyväksytyt elpymis- ja palautumissuunnitelmat sisältävät myös vihreää siirtymää tukevia uudistuksia, jotka edistävät ilmasto- ja energiasiirtymälle suotuisan ympäristön luomista. Jäsenvaltiot ovat esimerkiksi ehdottaneet elpymis- ja palautumissuunnitelmissaan uudistuksia energiatehokkuuden lisäämiseksi poistamalla asteittain käytöstä vanhentuneita lämmitysjärjestelmiä tai kehittämällä keskitettyjä asiointipisteitä rakennusten perusparannusta varten. Lisäksi ne ovat ehdottaneet energiamarkkinoiden uudistuksia uusiutuvan energian käyttöönoton helpottamiseksi ja uudistuksia kestävän liikkuvuuden kannustamiseksi edistämällä intermodaaliliikennettä tai puhtaiden ajoneuvojen verokannustimia. Kaavio 1: Ilmastoon liittyvien investointien jakautuminen jäsenvaltioiden elpymis- ja palautumissuunnitelmissa.

Lähde: Komission hyväksymän 22 elpymis- ja palautumissuunnitelman alustava arviointi (5. lokakuuta 2021 mennessä). 3. Energiaunioni – välttämätön edellytys hiilestä irtautumiselle 3.1.Nopeampi siirtymä hiilestä uusiutuviin energialähteisiin Vuonna 2020 kasvihuonekaasupäästöt olivat alimmillaan 30 vuoteen: ne olivat 31 prosenttia pienemmät kuin vuonna 1990 ja 10 prosenttia pienemmät kuin vuonna 2019. Kun maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta (LULUCF) aiheutuvat päästöt ja poistumat otetaan huomioon, kasvihuonekaasupäästöjen nettovähennys oli 34 prosenttia. Syynä tähän oli esimerkiksi pandemian aiheuttama energiankulutuksen väheneminen, mutta myös jatkuva suuntaus kohti hiilestä irtautumista, kuten siirtyminen fossiilisista polttoaineista uusiutuvaan energiaan.

Jo ennen koronakriisiä EU oli ylittänyt UNFCCC:n tavoitteen vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä. Jäsenvaltioiden vuonna 2021 toimittamien ennusteiden mukaan kasvihuonekaasujen nettopäästöt vähenevät 34 prosenttia vuoteen 2030 mennessä nykyisillä toimenpiteillä ja 41 prosenttia EU:n lisätoimenpiteillä. Eurooppalaisessa ilmastolaissa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiselle asetettu vähimmäistavoite on 55 prosenttia. Vuoden 2021 hiilimarkkinaraportti osoittaa, että EU:n päästökauppajärjestelmä on edistänyt merkittävästi EU:n vuoden 2020 päästövähennystavoitteen saavuttamista. Sen jälkeen kun EU:n päästökauppajärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 2005, sähkön ja lämmön tuotannon ja energiaintensiivisten teollisuudenalojen päästöt ovat vähentyneet noin 43 prosenttia. EU:n päästökauppajärjestelmässä vuosina 2013–2020 pidetyistä huutokaupoista saatiin yli 68 miljardin euron kokonaistulot, joista merkittävä osa (75 prosenttia) käytetään ilmastotoimiin. Säilyttääkseen EU:n päästökauppajärjestelmän ympäristötavoitteiden loukkaamattomuuden ja varmuuden komissio antoi ehdotuksen sen tarkistamiseksi vuoden 2030 korotetun päästövähennystavoitteen mukaisesti, joka on vähintään 55 prosenttia alle vuoden 1990 tason. Vakaat ja luotettavat pitkän aikavälin strategiat ovat välttämättömiä, kun pyritään etenemään koordinoidusti ja kustannustehokkaasti kohti Pariisin sopimuksessa asetettua pitkän aikavälin tavoitetta. Vuoden 2021 lokakuuhun mennessä 20 jäsenvaltiota on toimittanut pitkän aikavälin strategiansa komissiolle. Näistä 13 ilmoitti selkeästi tavoittelevansa ilmasto- tai hiilineutraaliutta vuoteen 2050 mennessä tai sitä ennen. Muut jäsenvaltiot pyrkivät olemaan suurelta osin ilmastoneutraaleja tai suunnittelevat 80–95 prosentin päästövähennyksiä vuoteen 2050 mennessä vuoteen 1990 verrattuna. Koska saadut kansalliset strategiat eivät kuitenkaan vielä mahdollista energiaunionin tavoitteiden yhteistä saavuttamista, jäsenvaltioita kannustetaan harkitsemaan niiden päivittämistä ja mahdollisuuksien mukaan nostamaan tavoitteitaan. Komission strategiassa metaanipäästöjen vähentämiseksi korostetaan nopeita toimia pääasiassa maatalous-, energia- ja jätealalta peräisin olevien metaanipäästöjen vähentämiseksi, ja IPCC on vahvistanut näkemyksen viimeisimmässä ilmastonmuutosta koskevassa raportissaan. Energia-alan metaanipäästöjen hallitsemiseksi komissio esittää vielä vuonna 2021 ehdotuksen metaanipäästöjen vähentämisestä. Tavoitteiden nostamisessa ja hiilestä irtautumisessa on kyse myös nykyisen vuoden 2020 tavoitteen saavuttamisesta uusiutuvien energialähteiden osalta. Jäsenvaltioiden on toimitettava viimeistään 30. huhtikuuta 2022 tiedot siitä, onko vuoden 2020 uusiutuvan energian tavoitteet saavutettu. Viimeisimmät saatavilla olevat tiedot (vuodelta 2019, ks. kaavio 2) ja olemassa olevat ulkoiset analyysit osoittavat, että EU kokonaisuudessaan ja suurin osa jäsenvaltioista yksittäin edistyi hyvin tavoitteiden saavuttamisessa, mikä johtuu osittain keskeisten teknologioiden, kuten tuuli- ja aurinkoenergian, hintojen alenemisesta vuosien saatossa. Joillakin jäsenvaltioilla, erityisesti Ranskalla ja Puolalla, näyttää kuitenkin olevan vaara siitä, etteivät ne saavuta kansallista sitovaa tavoitettaan, jos ne eivät hyödynnä esimerkiksi tilastollisia siirtoja sellaisten jäsenvaltioiden kanssa, joilla on uusiutuvan energian ylijäämää kansalliseen tavoitteeseensa nähden. Komissio on auttanut ja auttaa jatkossakin jäsenvaltioita tekemään tällaisia sopimuksia. Kaavio 2: Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian kokonaisosuus (prosenttia energian kokonaisloppukulutuksesta, 2019). Lähde: Eurostat Myös EU:n uusiutuvan energian rahoitusmekanismia koskeva työ etenee. Se on yksi lisävaihtoehto, jolla voidaan tukea uusiutuvan energian hankkeita ja siten edistää uusiutuvien energialähteiden laajempaa käyttöönottoa kaikkialla EU:ssa. Jäsenvaltioiden kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien lupaukset vastaavat EU:n yhteistä kapasiteettia, joka ylittää nykyisen vuoden 2030 uusiutuvien energialähteiden tavoitteen (33,1–33,7 prosenttia eli yli nykyisen tavoitteen, jonka mukaan uusiutuvan energian osuus energian kokonaisloppukulutuksesta on vähintään 32 prosenttia vuoteen 2030 mennessä). Hallintoasetuksen mukaisissa kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivityksissä, jotka on määrä tehdä viimeistään 30. kesäkuuta 2023 (päivitysluonnokset) ja 30. kesäkuuta 2024 (lopulliset päivitykset), olisi huomioitava vuoden 2030 korkeammat tavoitteet ehdotetun uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin tarkistuksen mukaisesti. Komissio antaa näitä päivityksiä koskevia ohjeita tehtyjen lainsäädäntöehdotusten mukaisesti. Kokonaisinvestoinnit uusiutuviin energialähteisiin kasvoivat EU:ssa merkittävästi eli 48,8 miljardiin euroon vuonna 2020 vuoden 2019 32,9 miljardista eurosta. Tilanne vaihtelee kuitenkin teknologioittain: maatuulivoiman vuotuinen lisäkapasiteetti laski 8,4 GW:sta 7,1 GW:iin, mutta sen sijaan nousi merituulivoiman osalta 1,5 GW:sta 2,5 GW:iin ja aurinkosähkön osalta 16,3 GW:sta 18,6 GW:iin. Tukeakseen edelleen innovointia ja uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa komissio työstää vuonna 2022 EU:n aurinkoenergiastrategiaa. Työssä keskitytään olemassa oleviin esteisiin, jotka vaikeuttavat vuosiin 2030 ja 2050 mennessä vaaditun aurinkoenergiakapasiteetin käyttöönottoa, sekä edellytyksiin, jotka mahdollistavat tällaisen käyttöönoton. Komissio tukee uusiutuvan vedyn käyttöönottoa, helpottaa Euroopan puhtaan vedyn allianssin toimintaa sekä tukee uusiutuvan ja vähähiilisen vedyn käyttöönottoa innovaatiorahaston kautta. Se tukee myös Puhdas vety ‑yhteisyrityksen perustamista ja jäsenvaltioita, jotka johtavat Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden prosessia. Pääasiallinen uusiutuvan energian lähde on edelleen bioenergia, jonka osuus kaikista uusiutuvista energialähteistä on noin 60 prosenttia. Nykyinen uusiutuvan energian direktiivi sisältää kestävyyskriteerit bioenergian käytölle. Komissio on työskennellyt tiiviisti jäsenvaltioiden kanssa laatiakseen täytäntöönpanosäädökset, joissa annetaan jäsenvaltioille metsien kestävyyskriteerejä koskevat toimintaohjeet. Lisäksi komissio hyväksyi uusiutuvien energialähteiden ennustettuun kasvuun liittyen joukon toimenpiteitä, joilla pyritään tukkimaan olemassa olevat porsaanreiät, vahvistamaan kestävää korjuuta ja varmistamaan puubiomassan suurin taloudellinen ja ympäristöllinen lisäarvo. 3.2.Energiatehokkuuden parantaminen Kuten uusiutuvien energialähteiden osuuden osalta, komissio arvioi ensi vuonna, onko vuoden 2020 energiatehokkuustavoitteet saavutettu. Primäärienergian kulutus väheni vuonna 2019 toisena vuonna peräkkäin. Se oli 1,8 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 2018, mutta edelleen 1,8 prosenttia vuoden 2020 energiatehokkuustavoitteen saavuttamisen edellyttämän lineaarisen kehityspolun yläpuolella. Energian loppukulutus väheni vuonna 2019 ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen, mutta kun otetaan huomioon kertynyt vajaus, 0,6 prosentin vähennys vuonna 2019 ei ollut riittävä tavoitteen saavuttamiseksi: todellinen kulutus oli 2,3 prosenttia vuoden 2020 tavoitteen saavuttamisen edellyttämän lineaarisen kehityspolun yläpuolella. EU vähensi primäärienergian intensiteettiään yli kolme prosenttia edellisvuoteen verrattuna. Koska vuonna 2019 talvi oli lämpimämpi kuin vuonna 2018, sää vaikutti osaltaan energiankulutuksen vähenemiseen, mutta oma vaikutuksensa oli myös uusiutuviin energialähteisiin siirtymisellä. Loppuenergian intensiteetin vuosiparannus oli 2 prosenttia. Vuonna 2020 koronakriisin vaikutukset johtivat energiankulutuksen huomattavaan laskuun. Euroopan ympäristökeskuksen varhaiset arviot osoittavat, että kulutus putosi tarpeeksi alas primääri- että loppuenergiankulutuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Vuoden 2030 tavoitteiden osalta EU:n primäärienergiankulutus vuonna 2019 oli 19,7 prosenttia ja loppuenergian kulutus 16,3 prosenttia vuoden 2030 tavoitetason yläpuolella. Vuonna 2019 vähenemisen tahti kohti vuoden 2030 tavoitteita oli tyydyttävä vain primäärienergian kulutuksen osalta. Ponnisteluja tarvitaan paljon enemmän, jotta nykyistä energian loppukulutustavoitetta voidaan kiristää ja energiatehokkuusdirektiivin ehdotetussa tarkistuksessa asetettu korotettu tavoite voidaan saavuttaa. Tämä edellyttää kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämistä ja kunnollista täytäntöönpanoa, kun suunnitellaan uusia toimenpiteitä, joilla kurotaan umpeen nykyisten kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien yhteistä tavoitevajetta. Komissio voi antaa näitä päivityksiä koskevia ohjeita. Rakennukset edustavat yhtä niistä alueista, joilla tällaisia toimenpiteitä tarvitaan enemmän ja jotka tarjoavat enemmän mahdollisuuksia. Ne aiheuttavat noin 40 prosenttia EU:n kokonaisenergiankulutuksesta ja 36 prosenttia energiaan liittyvistä kasvihuonekaasupäästöistä. Tällä hetkellä noin 75 prosenttia rakennuskannasta katsotaan energiatehottomaksi. Siksi tarvitaankin sääntelykehyksen tarkistamisen kaltaisia tehokkaita toimia. Tarpeellista on erityisesti energiatehokkuusdirektiivin ja EU:n päästökauppajärjestelmän tarkistaminen, jota ehdotettiin heinäkuussa, ja tuleva ehdotus rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiivin tarkistamisesta. Julkisten ja yksityisten rakennusten energiatehokkuuden parantaminen näkyy myönteisesti myös komission hyväksymän 22 elpymis- ja palautumissuunnitelman puitteissa suunnitelluissa investoinneissa. Komission analyysin mukaan tämä muodostaa 23 prosenttia näiden suunnitelmien ilmastotavoitteiden saavuttamiseen liittyvistä kokonaismenoista. Lisäksi kaikkien jäsenvaltioiden on laadittava pitkän aikavälin peruskorjausstrategiat, joilla tuetaan kansallisen rakennuskannan perusparantamista erittäin energiatehokkaaksi ja rakennuskannan irtautumista hiilestä vuoteen 2050 mennessä. Komissio arvioi kaikki pitkän aikavälin peruskorjausstrategiat vuoden 2021 loppuun mennessä. EU:n energiamerkit ovat auttaneet kuluttajia valitsemaan energiatehokkaampia tuotteita ja rohkaisseet valmistajia innovoimaan energiatehokkaampia teknologioita. Vuoden 2021 maaliskuusta lähtien energiamerkintäjärjestelmässä on käytetty vain luokkia A–G aikaisempien luokkien A+++–D sijaan. Uudelleenskaalatut merkinnät otettiin käyttöön neljässä tuoteryhmässä 1. maaliskuuta 2021 alkaen, ja lamppuihin sovellettiin uusia merkintöjä 1. syyskuuta 2021 alkaen.

3.3.Energiavarmuuden ja -turvallisuuden parantaminen Kuten viime kuukausina on nähty, jatkuva suuri riippuvuus fossiilisten polttoaineiden tuonnista altistaa unionin talouden maailmanlaajuisille hinnanvaihteluille. Häiriönsietokyvyn parantaminen edellyttää energiavarmuuden ja -turvallisuuden parantamista samalla, kun fossiilisten polttoaineiden käytöstä luovutaan asteittain ja järjestelmään integroidaan suurempia määriä hajautettua uusiutuvaa energiaa. Hiljattain annetussa tiedonannossa ”Miten vastata energian hintojen nousuun: toiminta- ja tukivälineistö” hahmotellaan keskeisiä lyhyen ja pitkän aikavälin toimia tätä varten. Vuonna 2021 kaksi laajamittaista teknistä ongelmaa ratkaistiin tunnin sisällä, mikä oli osoitus siitä, että EU:n energiajärjestelmä on häiriönsietokykyinen koronakriisistä huolimatta. Ongelmat osoittivat myös, että jäsenvaltioissa ja EU:n tasolla on varauduttava jatkuvasti mahdollisiin häiriöihin. Tämä on erityisen tärkeää, koska riippuvuus energian nettotuonnista kasvaa. Se oli 60,6 prosenttia vuonna 2019, mikä on korkein taso 30 viime vuoden aikana. Taso selittyy energian kysynnän lievällä lisääntymisellä sekä sillä, että fossiilisten polttoaineiden oma tuotanto supistui ja uusiutuvan energian oma kapasiteetti oli edelleen riittämätön. Alakohtaisilla eurooppalaisilla koordinointiryhmillä (sähkö, kaasu ja öljy) oli vuosina 2020 ja 2021 erityisen tärkeä rooli toimitusvarmuuden seurannassa. Ne puuttuivat esimerkiksi koronapandemiaan liittyvistä toimenpiteistä johtuvien voimaloiden huoltoviiveiden vaikutuksiin ja keskustelivat mahdollisista reaktioista äärimmäisiin sääilmiöihin. Sähköalalla valmistellaan ensimmäisiä kansallisia riskeihinvarautumissuunnitelmia riskeihin varautumista koskevan asetuksen mukaisesti. Suunnitelmissa esitetään jäsenvaltioiden toimenpiteet mahdollisten sähkökriisien ehkäisemiseksi, niihin varautumiseksi ja niiden lieventämiseksi keskinäisen yhteistyön avulla huomioimalla samalla lisääntyvä sähköistäminen. Kaasualan uusimpien toimitusvarmuussääntöjen osalta kaikki jäsenvaltiot kahta lukuun ottamatta ovat laatineet kansalliset suunnitelmat kaasun toimitushäiriöiden vaikutusten ehkäisemiseksi tai lieventämiseksi. Jäsenvaltiot ovat edistyneet kahdenvälisissä yhteisvastuujärjestelyissä, joiden tarkoituksena on turvata rajat ylittävät toimitukset heikoimmassa asemassa oleville asiakkaille vakavan kriisin sattuessa . Komissio suunnittelee kaasun toimitusvarmuutta koskevan asetuksen tarkistamista joulukuussa 2021. Se voisi helpottaa rajat ylittävän varastointikapasiteetin saatavuutta myös uusiutuvien ja vähähiilisten kaasujen osalta. Lisäksi kaasun varastointitasoja ja kaasumarkkinoiden asianmukaista toimivuutta seurataan jatkossakin ennen talvikautta. Sähkö- ja kaasuverkkojen yhteenliitäntöjen jatkuva parantaminen on myös tehostanut alueellista yhteistyötä ja parantanut toimitusvarmuutta EU:n, jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla. EU on varautunut mahdollisiin tilapäisiin häiriöihin öljyntoimituksissa. Varmistaakseen EU:n nykyisten, merellä sijaitsevien öljy- ja kaasulaitteistojen turvallisen toiminnan komissio ja jäsenvaltiot ovat tehneet tiivistä yhteistyötä ulkoisten pelastussuunnitelmien päivittämiseksi. Viimeaikaiset häiriötilanteet, kuten toukokuussa 2021 tapahtunut kyberhyökkäys yhdysvaltalaiseen Colonial-putkistoon, ovat osoittaneet, kuinka kyberturvallisuusuhat ja -haavoittuvuudet voivat vaikuttaa energiajärjestelmään. Komissio on ryhtynyt laatimaan verkkosääntöä, jolla varmistetaan rajat ylittävien sähkövirtojen kyberturvallisuus. Se aikoo hyväksyä säännön vuoden 2022 loppuun mennessä. Joulukuussa 2020 komissio ehdotti osana EU:n turvallisuusunionistrategiaa kahta uutta direktiiviä kriittisten toimijoiden häiriönsietokyvystä sekä verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuudesta energia-alan häiriönsietokyvyn parantamiseksi. Se käynnisti myös uudelleen kriittisen energiainfrastruktuurin suojaamista koskevan temaattisen verkon eli foorumin, jossa kriittisten energiainfrastruktuurien toimijat ja omistajat voivat käydä säännöllistä keskustelua. Komissio korosti toukokuussa 2021 tehdyssä teollisuusstrategian päivityksessä tarvetta nopeuttaa vihreää ja digitaalista siirtymää ja vahvistaa samalla EU:n häiriönsietokykyä ja strategisia valmiuksia. Teolliset yhteenliittymät ovat keskeinen väline tiiviimmän yhteistyön ja yhteisten toimien edistämiseksi kaikkien kiinnostuneiden kumppanien välillä strategisesti tärkeillä aloilla. Komissio julkaisi lokakuussa 2021 tutkimuksen, jossa määriteltiin mahdolliset pullonkaulat energiateknologioiden raaka-aineiden toimitusketjuissa, jotka ovat kriittisiä energiavarmuuden ja puhtaaseen energiaan siirtymisen kannalta. Ydinalan osalta komissio tekee tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ydinturvallisuusviranomaisten kanssa seuratakseen pandemian mahdollisia vaikutuksia ydinlaitosten turvallisuuteen. Ala on osoittanut hyvää kestävyyttä tällaisissa olosuhteissa vakiintuneen riskien arviointi- ja vähentämiskäytännön ansiosta. Turvallisuuteen tai luotettavuuteen kohdistuvista haitallisista vaikutuksista ei ole ilmoitettu. Siitä huolimatta komissio rahoittaa tutkimusta, jossa tarkastellaan alan selviämistä pandemiasta, ja varmistaa näin sen häiriönsietokyvyn tällaisissa olosuhteissa. Mitä tulee mahdollisiin äärimmäisiin luonnonuhkiin liittyviin riskeihin, kuten tulviin tai ankariin sääolosuhteisiin, EU:n ydinvoimaloiden kestävyyttä ulkoisia tapahtumia vastaan tarkasteltiin ja vahvistettiin osana stressitestejä, jotka tehtiin Fukushiman onnettomuuden jälkeen yhteistyössä komission kanssa. Ydinturvallisuusdirektiivi edellyttää, että luvanhaltijoiden on suoritettava määräajoin turvallisuusarviointeja turvallisuuden lisäparannusten tunnistamiseksi ja huomioitava tässä yhteydessä käytöstä saadut kokemukset. 3.4.Energian sisämarkkinoiden vahvistaminen 3.4.1. Edistyminen sähkö- ja kaasumarkkinoilla Sähkön hintojen odotettiin kyllä nousevan taloudellisen toimeliaisuuden elpyessä, koska tukkuhinnat olivat pandemian aikana ennätyksellisen alhaiset, mutta useiden tekijöiden yhdistelmä on nostanut hinnat kaikkien aikojen korkeimmalle tasolle viime kuukausien aikana. Tällä on ollut vaikutuksia yrityksiin ja kuluttajiin, erityisesti heikoimmassa asemassa oleviin, koska pandemia on aiheuttanut monille tulonmenetyksiä ja heikentänyt näin useiden asemaa. Maailmantalouden elpyessä kaasun maailmanlaajuinen kysyntä on kasvanut. Sen lisäksi kysyntään ovat vaikuttaneet kausivaihtelut ja paljon vähemmässä määrin hiilen hinnat. Kaasun hinnannousun vaikutus sähkön hintaan on yhdeksänkertainen verrattuna hiilen hinnannousun vaikutukseen . Korkeat kaasun ja sähkön hinnat vaikuttavat useimpiin jäsenvaltioihin, mutta vaikutukset ovat erilaisia ja ilmenevät eri aikoina. Myös se, missä määrin tukkuhinnat siirtyvät vähittäishintoihin, vaihtelee jäsenvaltioittain riippuen energialähteiden yhdistelmästä, sääntelystä ja vähittäishintojen rakenteesta. Vähittäishinnasta noin kaksi kolmasosaa muodostuu tyypillisesti siirto- ja jakelukustannuksista, veroista ja maksuista ja yksi kolmasosa tukkuhinnasta. Nopeus, jolla kaasun tukkuhintojen nousut näkyvät vähittäishinnoissa, riippuu myös sopimusehdoista (eli esimerkiksi sopimuksen kestosta ja siitä, ovatko hinnat kiinteitä vai muuttuvia). Komissio hahmottelee äskettäisessä tiedonannossa ”Miten vastata energian hintojen nousuun: toiminta- ja tukivälineistö” apu- ja tukitoimia, joilla voidaan puuttua korkeampien energian hintojen kotitalouksille ja yrityksille aiheuttamiin kielteisiin vaikutuksiin ja joilla voidaan tukea elpymistä, oikeudenmukaisuutta ja osallisuutta sekä luottamusta energiasiirtymään. Kaavio 3: Kotitalouksien hinnanmuodostus vuonna 2020 (prosentteina). Lähde: Eurostat.

Tässä vaiheessa ei ole selvää näyttöä siitä, että vaihtoehtoinen markkinakehys tarjoaisi halvempia hintoja ja parempia kannustimia kuin marginaalihinnoittelumenetelmä ja selvityshintaan perustuvat markkinat. Viimeaikaisen epävakauden valossa komissio on antanut energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastolle (ACER) tehtäväksi arvioida nykyisen sähkön tukkumarkkinamallin hyötyjä ja haittoja. Tässä yhteydessä on määrä tarkastella myös mallin toimivuutta kaasumarkkinoiden äärimmäisissä hintavaihtelutilanteissa. Viime vuoden aikana toteutetut toimet ovat myös parantaneet energian sisämarkkinoiden toimintaa entisestään. Sähködirektiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 31. joulukuuta 2020 mennessä on luonut yrityksille ja kuluttajille uusia mahdollisuuksia osallistua sähkömarkkinoille esimerkiksi mukauttamalla kysyntäänsä verkon ylikuormituksen helpottamiseksi tai kysynnän ja tarjonnan tasapainottamiseksi. Euroopan sähkömarkkinoille on kehittymässä tällaista kysyntäpuolen joustavuutta, vaikkakin vaihtelevassa määrin. Kysyntäpuolen joustavuus lisää sähköjärjestelmän joustavuutta ja edistää osaltaan sähkömarkkinoiden kustannustehokkuutta. Samaan aikaan on edistytty huomattavasti energiakauppaa ja verkon toimintaa koskevien kansallisten sääntöjen yhdenmukaistamisessa. Konkreettisin esimerkki tästä on EU:n markkinoiden yhteenkytkeminen, joka yhdistää kaikki jäsenvaltiot ja luo EU:n yhteisen sähkön kaupankäyntijärjestelmän. Markkinoiden yhteenkytkeminen tarjoaa energiasiirtymän toteuttamiseen kohtuuhintaisen mallin, jolla varmistetaan, että edullisinta sähköä voidaan siirtää eri puolille EU:ta kuluttajien hyödyksi. Puolan, Tšekin, Slovakian, Romanian ja Unkarin väliset rajat sisällytettiin onnistuneesti EU:n laajuiseen kytkentään 17. kesäkuuta 2021. Suunnitelmien mukaan seuraavassa vaiheessa kaksi viimeistä rajaa sisällytetään yhteenkytkettyihin vuorokausimarkkinoihin (Romania–Bulgaria vuoden 2021 lokakuun loppuun mennessä ja Kroatia–Unkari vuoden 2022 maaliskuussa). Yhteenkytkettyjen vuorokausimarkkinoiden laajentamisesta kaikille EU:n sisärajoille aiheutuvien hyvinvointihyötyjen arvioidaan olevan yhteensä yli 115 miljoonaa euroa vuodessa. Yhteenkytketyillä päivänsisäisillä markkinoilla on saavutettu huomattavaa edistystä: vuodesta 2019 lähtien siihen on kytketty 22 jäsenvaltiota. Italian, Kreikan ja Slovakin kytkentä on suunnitteilla. Päivänsisäisen sähkökaupan kapasiteetin tehokkaamman käytön lisähyvinvointihyötyjen kaikkialla Euroopassa arvellaan olevan yli 50 miljoonaa euroa vuodessa. Yhteenkytkettyjen päivänsisäisten markkinoiden toteuttaminen on uusiutuvien energialähteiden integroinnin kannalta ensisijainen tavoite, koska se auttaa vähentämään sähkön hintaeroja alueiden välillä. Markkinoiden yhteenkytkennän toteuttaminen kaikilla aikaväleillä yli sisärajojen, myös lähes reaaliaikaisen tasapainottamisen avulla, tuottaisi yli 1,5 miljardia euroa lisää hyvinvointihyötyjä vuodessa ja vähentäisi fossiilisia polttoaineita käyttävien varavoimaloiden tarvetta, millä saavutettaisiin merkittäviä kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiä. Maakaasukaupan keskuksissa kaupatut määrät nousivat ennätykselliselle tasolle vuonna 2019. Tämä suuntaus jatkui vuonna 2020, kun koronakriisi kasvatti edelleen kaupankäyntiä ja kaasun kysyntää. Huolimatta nesteytetyn maakaasun tuonnin laskusta, varastojen poisto tehostui vuonna 2020. Vaikka nykyiset kaasun varastotasot ovat edellisen kaltaisen talven sattuessa niukat, mutta riittävät, varastoa ei ole saatavilla kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, ja yhtenäisempi eurooppalainen lähestymistapa voisi auttaa hillitsemään energian hintojen epävakautta. Voimassa olevan unionin säännöstön viivästynyt tai puutteellinen täytäntöönpano näyttäisi muodostavan esteen tukkumarkkinoiden parantamiselle. Tämä koskee myös verkkosääntöjä. Hintakorrelaatio on korkea Luoteis-Euroopan keskusten ja Alankomaiden kaasumarkkinapörssin (Title Transfer Facility, TTF) hintojen välillä. Alankomaiden kaasumarkkinahinnoista on tulossa vertailuarvo myös nesteytetyn maakaasun kansainvälisessä kaupassa, ja se tuo yhteen noin kolme neljäsosaa kaikesta Euroopan kaasukaupasta. Markkinoiden kehitys, likviditeetti ja kilpailu vaihtelevat kuitenkin edelleen eri puolilla unionia. Alankomaiden kaasumarkkinapörssin ja Euroopan koillismarkkinoiden (Puola, Baltian maat ja Suomi) tai lounaismarkkinoiden (Espanja ja Italia) välillä on vuoden aikana ollut vähintään 1–3 euron hintaero megawattitunnilta (MWh). 3.4.2. Irti hiilestä energiainfrastruktuurin avulla Infrastruktuuri on energiamarkkinoiden moitteettoman ja tehokkaan toiminnan keskeinen edellytys. Se on myös tärkeä tekijä, jonka avulla voidaan integroida enemmän uusiutuvia energialähteitä. Useimmat jäsenvaltiot ovat jo saavuttaneet vuoden 2030 tavoitteeksi asetetun 15 prosentin yhteenliitäntätason, jota edellytetään hallintoasetuksessa ja joka on korvannut aiemman vuodelle 2020 asetetun 10 prosentin tavoitteen. Yhteistä etua koskevat hankkeet eli rajat ylittävät, EU-maiden energiajärjestelmiä yhdistävät keskeiset infrastruktuurihankkeet vaikuttavat suuresti tämän tavoitteen saavuttamiseen. Edellisen energiaunionin tilaa koskevan katsauksen jälkeen useita yhteistä etua koskevia hankkeita on otettu käyttöön tai toteutettu kokonaan. Vuosina 2014–2020 Verkkojen Eurooppa ‑välineen kautta suunnattiin yli 4,7 miljardia euroa EU-rahoitusta yhteistä etua koskeviin hankkeisiin liittyviin töihin ja selvityksiin, mikä on johtanut 9,5 miljardin euron kokonaisinvestointiin. Kaksi kolmasosaa näistä varoista on osoitettu sähkö- ja älyverkkohankkeille, joilla tuetaan uusiutuvien energialähteiden integrointia sähköjärjestelmään. Viides yhteistä etua koskevien hankkeiden luettelo on tarkoitus hyväksyä vuoden 2021 marraskuussa nykyisen Euroopan laajuisten energiaverkkojen (TEN-E) suuntaviivoja koskevan asetuksen mukaisesti. Komissio ehdotti joulukuussa 2020 TEN-E-asetuksen tarkistusta, josta neuvotellaan parhaillaan. Tarkoituksena on ottaa huomioon energiainfrastruktuurin keskeinen asema vihreässä siirtymässä. Uusi lähestymistapa infrastruktuurin suunnitteluun tukee sähköistämisen asemaa tulevaisuuden energialähteiden yhdistelmässä, auttaa kaasualaa irtautumaan hiilestä vedyn kaltaisten uusiutuvien ja vähähiilisten kaasujen avulla ja kehittää integroidumman energiajärjestelmän. Ehdotuksessa suljetaan pois fossiilisten polttoaineiden infrastruktuuri (mukaan lukien maakaasun) ja otetaan käyttöön pakolliset kestävyyskriteerit kaikille yhteistä etua koskeville hankkeille. Tarkistetun kehyksen on tultava voimaan ajoissa unionin kuudennen yhteistä etua koskevien hankkeiden luettelon valintaprosessia varten. Tarkistettu Verkkojen Eurooppa ‑asetus tarjoaa uusia mahdollisuuksia kelluvien merituulipuistohankkeiden kaltaisille rajat ylittäville uusiutuvan energian hankkeille, jotta tätä uusiutuvan energian vektoria voidaan tutkia tarkemmin. Ensimmäinen alustavia toteutettavuustutkimuksia koskeva ehdotuspyyntö on julkaistu 22. syyskuuta 2021, ja se on kokonaisarvoltaan miljoona euroa. Ensimmäinen EU-luetteloon valittujen rajat ylittävien hankkeiden teknisiä tutkimuksia ja töitä koskeva ehdotuspyyntö julkaistaan vuoden 2022 kolmannella kolmanneksella, ja se on arvoltaan yhteensä 100 miljoonaa euroa. 3.4.3. Asteittainen luopuminen fossiilisten polttoaineiden tuista Energiatukien kokonaismäärä EU:ssa oli 176 miljardia euroa vuonna 2019. Kuten energiatukia koskevassa liitteessä kuvataan tarkemmin, viimeaikaiset tiedot osoittavat, että vaikka EU on sitoutunut luopumaan asteittain fossiilisten polttoaineiden tuista, ne eivät vähene riittävästi. Fossiilisten polttoaineiden tuet ovat jo kasvaneet 11 jäsenvaltiossa vuodesta 2015. Fossiilisten polttoaineiden tuet, jotka ovat noin 30 prosenttia kaikista energiatuista, laskivat hieman vuonna 2020 eli 52 miljardiin euroon (vuonna 2019 ne olivat 56 miljardia euroa). Tämä johtui koronaviruspandemian aiheuttamasta kulutuksen vähenemisestä. Kun huomioidaan, että bruttokansantuote ja energiankulutus putosivat vuonna 2020 samaa tahtia, fossiilisten polttoaineiden tukitaso ei ole kääntynyt selvään laskuun EU:n kansainvälisestä sitoumuksesta huolimatta. Kun talous ja fossiilisten polttoaineiden kulutus elpyvät, EU:n on tehostettava toimiaan, jotta se ei palaa pandemiaa edeltäneelle tukitasolle. Kivihiilen käytön vaiheittaista lopettamista sähköntuotannossa on kannustettu laitosten sulkemistukien avulla monissa jäsenvaltioissa. Uusiutuvalle energialle on myönnetty tukia yhteensä 78 miljardia euroa, mikä on 8 prosenttia enemmän kuin vuonna 2015 . Energiatehokkuustuet kasvoivat edelleen 16 miljardiin euroon vuonna 2019 ja 17 miljardiin euroon vuonna 2020, mikä on lähes 50 prosenttia enemmän kuin vuonna 2015. Samaan aikaan taloudellinen tuki heikoimmassa asemassa oleville kotitalouksille voi olla tietyissä tapauksissa tarpeen. Varsinkin talouden elpyessä koronapandemiasta heikoimmassa asemassa oleville suunnatut erityiset sosiaalimaksut voivat olla sopiva tapa auttaa heitä maksamaan energialaskujaan lyhyellä aikavälillä tai tukea energiatehokkuuden parannuksia samalla, kun varmistetaan markkinoiden tehokas toiminta. Uusiutuvan energian tuotannon rahoittaminen muilla julkisilla tuloilla kuin sähkölaskuilla voi joissain jäsenvaltioissa olla hyödyllistä, koska heikoimmassa asemassa olevat kuluttajat vapautuvat tällä tavoin maksamasta merkittävän osan sähkölaskuistaan. Samanaikaisesti EU:n kestävyysluokitusjärjestelmä auttaa ohjaamaan yksityisiä sijoittajia ja julkisia varoja määrittelemällä ympäristön kannalta kestävät taloudelliset toiminnot ja kanavoimalla niihin lisää rahoitusta, mikä vähentää investointeja fossiilisten polttoaineiden kapasiteettiin ja niihin liittyviä tukia.

Ilmastolailla muutetaan hallintoasetusta, jotta varmistetaan yhtenäisempi raportointi energiatukien asteittaisesta lakkauttamisesta eri jäsenvaltioissa, erityisesti fossiilisten polttoaineiden osalta. Raportointijärjestelyt on määrä määrittää täytäntöönpanosäädöksellä vuonna 2022, ja ne ovat tällä hetkellä valmisteilla. 3.5.Tutkimus, innovointi ja kilpailukyky Suurin osa hiilidioksidipäästöjen vähennyksistä vuoteen 2030 mennessä saavutetaan jo markkinoilla olevilla teknologioilla, mutta Kansainvälinen energiajärjestö arvioi, että lähes puolet vuoteen 2050 mennessä tarvittavista vähennyksistä saavutetaan teknologioilla, jotka ovat parhaillaan koekäytössä tai prototyyppivaiheessa. EU:lla on hyvä maailmanlaajuinen markkina-asema tietyillä puhtaan energiateknologian arvoketjun osa-alueilla, mutta tutkimukseen ja innovointiin tehtävien investointien lisääminen ja teknologian siirtoa koskevat lisätoimet varmistaisivat, että EU voi hyödyntää energiakäänteen tarjoamaa tilaisuutta kilpailukykynsä vahvistamiseen puhtaan energian alalla. Toinen kilpailukykyä koskeva edistymisraportti osoittaa, että EU on edelleen puhtaan energian tutkimuksen eturintamassa. Maailmanlaajuisella tasolla sen osuus ilmastonmuutoksen hillitsemisteknologioihin liittyvistä ’vihreistä’ keksinnöistä on suurempi kuin muilla suurilla talouksilla. EU:n julkiset investoinnit hiilestä irtautumisen edellyttämiin puhtaisiin energiateknologioihin ovat kuitenkin alhaisimmat suurista talouksista (0,027 prosenttia bruttokansantuotteesta vuonna 2019). Puhtaan energian tutkimuksen ja innovoinnin julkinen rahoitus jäsenvaltioissa jää edelleen alhaisemmaksi kuin vuonna 2010, mutta puhtaan energian tutkimukseen ja innovointiin suunnattu kansallinen ja EU:n elvytysrahoitus voi osittain kompensoida tämän. Lisäksi menot ovat lisääntyneet vuodesta 2016 lähtien, mikä on merkki osittaisesta toipumisesta edellisestä talouskriisistä. Koronapandemian pitkän aikavälin vaikutukset innovaatioekosysteemiin jäävät nähtäviksi. EU:n yksityisen sektorin energia-alan tutkimuksen ja innovoinnin rahoitus väheni 7 prosenttia. Maailmanlaajuisten julkisten energian tutkimus- ja innovointimenojen perusteella kasvu jatkui vuonna 2020, vaikkakin hitaammin. Erityisesti uusiutuvan energian tutkimus- ja innovointipanostukset olivat vakaampia ja jatkoivat kasvuaan. EU on maailman johtava toimija tuulivoima-alalla, mutta kilpailu on edelleen kovaa. Vuonna 2020 Euroopan merituulivoimamarkkinoiden osuus oli 71 prosenttia (24,8 GW) maailman markkinoista kumulatiivisella asennetulla kapasiteetilla mitattuna. Jäsenvaltioiden maailmanmarkkinaosuus on noin 42 prosenttia (14,6 GW). Kotimarkkinoiden koko on tässä yhteydessä avainasemassa. Aurinkosähkön alalla EU:n kauppavaje kasvoi yli 5,7 miljardiin euroon vuonna 2019. EU:n markkinaosuus kennojen ja moduulien valmistuksessa on verrattain pieni. Se säilyttää kuitenkin johtavan asemansa arvoketjun muissa osissa, kuten tutkimuksessa ja kehittämisessä erityisesti tuotteiden suorituskykyyn, kestävyyden ja kierrätettävyyden osalta. EU on tienhaarassa useiden teknologioiden suhteen, jotka odottavat markkinoiden laajentumista. Sen lämpöpumppuihin, uusiutuviin polttoaineisiin, älykkäisiin verkkoihin ja uusiutuvan vedyn tuotantoon liittyvät toimialat ovat hyvässä asemassa ja pystyvät hyödyntämään tulevaisuuden kasvavaa kysyntää, joka johtuu merkityksellisten markkinoiden politiikkavetoisesta laajentumisesta. Samaan aikaan EU:n akkuteollisuus on vahvistamassa asemiaan akkujen tuotantoon tehtävien investointien, sähköautojen kysynnän kasvun ja EU:n autoteollisuuden siirtymän ansiosta. Alan kehitystä edistää myös keskittyminen kiertotalouteen raaka-aineongelman ratkaisemiseksi akkudirektiivin mukaisesti. 4.Euroopan vihreän kehityksen ohjelman laajemmat hyödyt 4.1.Kestävyys, talouskasvu ja työllisyys 4.1.1. Ilmanlaatu ja muut ympäristövaikutukset Kun EU:n talous irtautuu yhä enemmän hiilestä, myönteiset ympäristövaikutukset kohdistuvat ilmaston lisäksi muuallekin. Erityisesti ilman saastuminen vähenee lisääntyneen energiatehokkuuden, fossiilisten polttoaineiden korvaamisen ja ei-poltettavien uusiutuvien energialähteiden (kuten tuuli- ja aurinkoenergian) käyttöönoton ansiosta. Myös puhtaampiin liikennemuotoihin siirtyminen vähentää ilman saastumista. Tämä auttaa meitä saavuttamaan saasteettomuustoimintasuunnitelman tavoitteen vähentää ilmansaasteiden terveysvaikutuksia (jotka ilmaistaan ennenaikaisina kuolemina) yli 55 prosenttia EU:ssa vuonna 2030 vuoteen 2005 verrattuna. Vuonna 2019 ilman saastuminen aiheutti edelleen noin 400 000 ennenaikaista kuolemaa EU:ssa, ja alueelliset vaihtelut heijastavat usein energiankulutusmalleja, kuten hiilen tai biomassan käyttöä kotitalouksien lämmityksessä. Ilmansaasteiden terveysvaikutukset noudattavat samaa alueellista mallia kuin pienhiukkasille altistumisessa. Vuonna 2018 merkittäviä väestön altistumisia oli useissa eri jäsenvaltiossa, pääasiassa Bulgariassa, Italiassa, Kreikassa, Kroatiassa, Puolassa, Romaniassa ja Tšekissä. Tarvittaessa on tehtävä kompromisseja energiajärjestelmän hiilestä irtautumisen ja ilmansaasteiden vähentämisen välillä. On esimerkiksi vältettävä bioenergian käytön lisäämistä laitteissa, joissa ei ole riittävää päästövähennysteknologiaa. Tähän liittyvän kehityksen seuranta on tärkeää Maailman terveysjärjestön hyväksyttyä päivitetyt ilmanlaatua koskevat ohjeet syyskuussa 2021. Kyseiset ohjeet ohjaavat ilmanlaatudirektiivin tulevaa tarkistusta . Samanaikaisesti uusiutuvan energian käyttöä ohjaa myös eurooppalainen ympäristölainsäädäntö. Tämä pätee myös tilanteisiin, joissa sitä kehitetään edelleen Euroopan vihreän kehityksen ohjelman puitteissa. 4.1.2. Työpaikkoja ja kasvua Puhtaan energian alan bruttoarvonlisäys on ollut vuodesta 2010 lähtien keskimäärin 5 prosenttia vuodessa, ja vuonna 2018 se oli 133 miljardia euroa. Energiatehokkuuteen liittyvät toiminnot ovat osoittaneet erityisen vahvaa 9 prosentin vuotuista kasvua samalla ajanjaksolla, kun taas uusiutuvan energian tuotanto on kasvanut keskimäärin 2 prosenttia. Molemmat ovat kasvaneet muuta taloutta enemmän. Viimeisimmät saatavilla olevat tiedot ovat peräisin ajalta ennen koronakriisiä, ja niiden mukaan energiaintensiteetin lasku osoitti merkkejä talouskasvun irtautumisesta energiankulutuksesta. Jälkimmäinen ei ole kuitenkaan laskenut absoluuttisesti mitattuna. Viimeisimmät saatavilla olevat tiedot ajalta ennen koronakriisiä osoittavat, että puhtaan energian ala työllisti suoraan 1,7 miljoonaa kokopäiväistä työntekijää vuonna 2018 ja keskimääräinen vuosikasvu vuosina 2010–2018 oli 2 prosenttia eli kaksinkertainen koko talouteen (1 prosentti) verrattuna. Puhtaan energian innovaatioiden nopea lisääntyminen edellyttää uudelleenkoulutusta ja täydennyskoulutusta kaikilla taitotasoilla, jotta teknologioita ja ratkaisuja voidaan kehittää edelleen ja ottaa käyttöön kaikkialla EU:ssa. Monien puhtaaseen energiaan siirtymiseen liittyvien ammattiryhmien kysynnän odotetaan kasvavan vuoteen 2030 mennessä . EU:n osaamissopimus tukee tätä prosessia rakentamalla kumppanuuksia rakennusalan ja energiaintensiivisten alojen kaltaisten teollisten ekosysteemien kanssa. Uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden odotetaan tulevaisuudessa edistävän työpaikkojen luomista EU:ssa energiasiirtymän yhteydessä. Tuulivoima ja aurinkosähkö (paneelinen asennus ja tuotanto) ovat keskeisiä työpaikkojen syntymistä vauhdittavia tekijöitä. Tuulivoima-alan odotetaan luovan yli 420 000 uutta kokopäiväistä työpaikkaa vuoteen 2050 mennessä ja aurinkoenergian 140 000 kokopäiväistä työpaikkaa , .

Kysyntäpuolella vihreitä työpaikkoja syntyy pääasiassa rakennusalalle, erityisesti rakennusten perusparannusalalle, johon arvioidaan syntyvän EU:ssa 13–28 työpaikkaa jokaista investoitua miljoonaa euroa kohden . Tietyt kansallisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien toimenpiteet, kuten perusparannusten priorisointi rakennusten energia- ja resurssitehokkuuden parantamiseksi, ovat hyvä esimerkki talouden elpymisen ja puhtaaseen energiaan siirtymisen välisistä vastaavuuksista. Perusparannustyöt ovat työvoimavaltaisia, luovat työpaikkoja ja investointeja usein paikallisiin toimitusketjuihin, synnyttävät erittäin energia- ja resurssitehokkaiden laitteiden kysyntää ja tuovat pitkän aikavälin arvoa kiinteistöille. Työpaikkojen odotetaan puolestaan vähenevän pääasiassa kivihiiliteollisuudessa, konevalmistuksessa ja perinteisten liikennevälineiden aloilla. Korotetut ilmasto- ja energiatavoitteet johtavat tulevaisuudessa uusiin investointitarpeisiin. Seuraavien kymmenen vuoden aikana tarvitaan keskimäärin 390 miljardin euron vuosittaiset lisäinvestoinnit verrattuna kymmenen viime vuoden keskimääräisiin vuosittaisiin investointimääriin. Erityisesti vuoden 2030 korotettujen ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttaminen merkitsee noin 100 miljardin euron vuotuista lisäystä kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien täytäntöönpanon investointitarpeisiin. 4.2.Kuluttajan valinnat etusijalle Ennakoivasti toimivat kuluttajat ja asialleen omistautuneet tuottajakuluttajat ovat avainasemassa, kun siirrytään uusiutuviin energialähteisiin perustuvaan ja integroidumpaan energiajärjestelmään. Tällaiset tuottajakuluttajat ovat paremmin suojassa hinnanvaihteluilta. Samaan aikaan heikoimmassa asemassa olevien kuluttajien ja yritysten tukeminen on edelleen tärkeää korkeiden energian hintojen ja koronapandemian jälkeisen ajan mahdollisten haavoittuvuuksien vuoksi. Joulukuulle 2021 kaavaillussa toimenpidepaketissa, jonka tarkoituksena on edistää vety- ja kaasumarkkinoiden irtautumista hiilestä, käsitellään kuluttajasäännöksiä myös kaasumarkkinoiden osalta. Jotta kuluttajat voisivat osallistua aktiivisesti markkinoille, komissio keskittyy myös panemaan täytäntöön nykyistä lainsäädäntöä, joka edistää kuluttajien valinnanvaraa ja aktiivista osallistumista. Esimerkiksi uusiutuvia energialähteitä koskevassa direktiivissä ja sähködirektiivissä on huomioitu itse tuotettua uusiutuvaa energiaa käyttävien kuluttajien (tuottajakuluttajien) ja aktiivisten kuluttajien kasvava merkitys. Tämä oikeudellinen kehys avaa mahdollisuuden jakeluverkonhaltijoiden ja uusiutuvan energian yhteisöjen sekä kansalaisten energiayhteisöjen väliseen yhteistyöhön. Vahvistaakseen kuluttajien asemaa entisestään komissio arvioi vaihtoehtoja unioninlaajuisen ympäristömerkin käyttöön ottamiseksi. Tarkoituksena on edistää uusista laitoksista peräisin olevan uusiutuvan energian käyttöä. Tällä hetkellä vähintään kaksi miljoonaa ihmistä EU:ssa on mukana yli 7 700 energiayhteisössä . Energiayhteisöt ovat osallisina jopa 7 prosentissa kansallisesta asennetusta kapasiteetista, ja uusiutuvan energian kokonaiskapasiteetin arvioidaan olevan vähintään 6,3 GW. Varovaisen arvion mukaan ne ovat investoineet yhteensä vähintään 2,6 miljardia euroa. Syksyllä 2021 komissio ottaa käyttöön energiayhteisöjen rekisteri- ja neuvontakeskuksen maaseutualueilla toimiville energiayhteisöille helpottaakseen entisestään kansalaisten ja uusiutuvan energian yhteisöjen kehitystä. Älykkäät energiaverkkoratkaisut, erityisesti tarkoituksenmukaiset älykkäät mittarit ja asianmukaisesti tietosuojatut saumattomat tietovirrat, ovat avainasemassa kuluttajien vaikutusmahdollisuuksia lisättäessä. Komissio valmistelee parhaillaan tiedon saatavuutta koskevia läpinäkyviä ja syrjimättömiä sääntöjä ja energia-alan digitalisaation toimintasuunnitelmaa. 4.3Heikoimmassa asemassa olevien suojeleminen Energiaköyhyys heikentää edelleen sosiaalista osallisuutta ja ihmisten mahdollisuuksia osallistua aktiivisesti vihreään siirtymään ja hyötyä siitä. Tämä tunnustetaan myös Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa, jossa energia mainitaan yhtenä peruspalveluista, joihin jokaisella on oikeus, ja jossa edellytetään tukitoimenpiteitä niitä tarvitseville. Vuonna 2019 energiaköyhyys vaikutti jopa 31 miljoonaan ihmiseen Euroopan unionissa, mukaan lukien merkittävään osaan pienituloisia, mutta myös keskituloisia kotitalouksia. Erot jäsenvaltioiden välillä olivat merkittäviä. ”Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttaminen” ‑paketti pyrkii helpottamaan tilannetta lieventämällä energiajärjestelmän muutoksen mahdollisia jakaumavaikutuksia ja haitallisia sosiaalisia vaikutuksia. Myös hiljattain annetussa tiedonannossa ”Miten vastata energian hintojen nousuun: toiminta- ja tukivälineistö” esitetyissä tukitoimenpiteissä huomioidaan erityisesti se, että nykyiset hinnannousut vaikuttavat eniten energiaköyhiin ja pieni- ja keskituloisiin kotitalouksiin, koska ne käyttävät huomattavasti suuremman osan tuloistaan energiaan. Energian hintojen noustessa komissio seuraa edelleen energiaköyhyyteen liittyvän EU:n lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioissa ja energiaköyhyyden kehittymistä. Viimevuotisten energiaköyhyyttä koskevien suositusten pohjalta komissio hakee tiiviimpää yhteistyötä asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa perustamalla energiaköyhyyttä ja heikoimmassa asemassa olevia kuluttajia koskevan koordinointiryhmän. Näin jäsenvaltiot voivat vaihtaa parhaita käytäntöjä ja osallistua koordinoituihin toimiin, jotta kaikkia indikaattoreihin perustuvia EU:n tai kansallisen tason analyyseja voitaisiin täydentää asiaan liittyvillä EU:n politiikoilla, kuten energiatehokkuutta ja rakennusten perusparannusaaltoa koskevilla politiikoilla. Kohtuuhintaisen asumisen hanke on keskeinen osa rakennusten perusparannusaaltostrategiaa, ja se pyrkii tulevina vuosina elvyttämään sata kaupunkialuetta kärkihankkeina eri puolilla EU:ta. Näiden perusparannushankkeiden on suunniteltu alkavan vuoden 2021 viimeisellä neljänneksellä. Komissio on perustanut myös energiaköyhyyttä käsittelevän neuvontakeskuksen, jonka tavoitteena on olla energiaköyhyyttä koskevan kokemuksen ja asiantuntemuksen keskus Euroopassa. Neuvontakeskus aloittaa toimintansa auttamalla 80 yksittäistä kuntaa: se tukee suoraan paikallisten energiaköyhyyttä poistavien erityisratkaisujen laajentamista ja levittämistä entistä laajemmalle. Tässä yhteydessä sähködirektiivissä tunnustetaan kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien merkitys, sillä niillä on hyvät mahdollisuudet kanavoida tukea niille, jotka kärsivät eniten energiaköyhyydestä ja hintojen noususta. Jäsenvaltiot voivat kohdistaa erityistukia suurimmassa vaarassa oleville, jotta nämä voivat maksaa laskunsa lyhyellä aikavälillä. Tällaista toimenpidettä voidaan myös täydentää toimenpiteillä, joilla vältetään energian jakelun keskeytys. On kuitenkin tärkeää, ettei tällaisia hätätoimenpiteitä suoriteta tilanteissa, joissa on kyse esimerkiksi asunnon huonosta eristyksestä tai tehottomista laitteista. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa korostetaan sellaisten alueiden, alojen ja yksilöiden tukemista, joihin siirtyminen puhtaaseen energiaan vaikuttaa suoraan. Tällä tavoin varmistetaan oikeudenmukainen siirtymä. Siirtymällä on myös merkittävä vaikutus alueisiin, jotka ovat voimakkaasti riippuvaisia teräs-, sementti- tai kemikaaliteollisuuden kaltaisista hiili-intensiivisistä teollisuudenaloista, jotka puolestaan tulevat käymään läpi suuria muutoksia. Tätä varten on perustettu oikeudenmukaisen siirtymän mekanismi. Mekanismin sisältämä oikeudenmukaisen siirtymän rahasto investoi 19,2 miljardia euroa alueille, joihin siirtymän kielteisimmät sosioekonomiset vaikutukset osuvat. Jäsenvaltiot valmistelevat parhaillaan alueellisia oikeudenmukaisen siirtymän suunnitelmiaan, jotka mahdollistavat oikeudenmukaisen siirtymän mekanismin kolmen pilarin käytön. Lisäksi komissio on perustanut oikeudenmukaisen siirtymän foorumin, joka auttaa kaikkia sidosryhmiä saamaan pääsyn oikeudenmukaisen siirtymän mekanismin resursseihin ja käyttämään niitä. Foorumi kehittää ja laajentaa tukea siirtymävaiheessa olevia hiilialueita koskevalle EU:n aloitteelle, joka auttaa 12 jäsenvaltion hiilialueita laatimaan vähähiilisiä siirtymästrategioita ja puuttumaan mahdollisiin kielteisiin sosioekonomisiin vaikutuksiin, . Puhtaan energian tuotantotekniikoiden käyttöönoton odotetaan luovan jopa 315 000 työpaikkaa vuoteen 2030 mennessä, ja vuoteen 2050 mennessä työpaikkoja voi olla 460 000. Näin useille hiilialueille syntyy uusia työpaikkoja siirtymävaiheen aikana. 4.4.Hallinnollisten ja investointia haittaavien esteiden poistaminen Jotta EU voisi saavuttaa ilmastotavoitteensa, se tarvitsee sopivat puitteet, joilla helpotetaan tarvittavien erittäin mittavien investointien tekemistä. Liian monimutkaiset ja pitkäkestoiset hallinnolliset lupamenettelyt muodostavat suuren esteen hiilettömään energiajärjestelmään siirryttäessä, erityisesti uusiutuvan energian käyttöönoton ja integroinnin osalta. Esteiksi voidaan katsoa esimerkiksi monimutkaiset rakenteet, oikeudelliset ristiriitaisuudet sekä riittämättömät politiikka- ja sääntelykehykset ja -suuntaviivat. Vuoden 2018 uusiutuvia energialähteitä koskevalla direktiivillä otettiin käyttöön lupamenettelyn organisointia ja enimmäiskestoa koskevia säännöksiä. Ne kattavat kaikki asiaankuuluvat luvat, jotka koskevat uusiutuvan energian tuotantolaitosten ja niiden verkkoliitäntöjen rakentamista, käyttöä ja päivittämistä. Direktiivissä edellytetään myös. että jäsenvaltiot perustavat keskitetyn yhteyspisteen, jotta hakijat voivat hoitaa koko hallinnollisen menettelyn yhden pisteen kautta. Komissio seuraa tiiviisti direktiivin säännösten saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja arvioi, tarvitaanko lisätoimenpiteitä. Tätä tarkoitusta varten vuoden 2021 heinäkuussa esitettyyn komission ehdotukseen uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin muuttamisesta sisällytettiin hallinnollisia menettelyjä käsittelevien artiklojen uudelleentarkastelulauseke. Jäsenvaltioita pyydetään myös luomaan suotuisat puitteet, joiden avulla voidaan poistaa uusiutuvaan energiaan liittyvien hankkeiden tiellä edelleen olevat muut kuin taloudelliset esteet, kuten viranomaisten riittämättömät digitaaliset ja henkilöstöresurssit, jotka estävät kasvavien lupahakemusmäärien käsittelyn. Auttaakseen jäsenvaltioita poistamaan hallinnollisia ja investointeja haittaavia esteitä komissio antaa vuonna 2022 ohjeet uusiutuvan energian käyttöönottoa koskevien lupa- ja hallinnollisten menettelyjen selkeyttämisestä. Ne perustuvat olemassa olevien esteiden analyysiin sekä jäsenvaltioiden parhaisiin käytäntöihin. 5.Ulkoinen ulottuvuus sekä ilmasto- ja energiadiplomatia EU näyttää edelleen esimerkkiä ilmastoneutraaliuden saavuttamisessa vuoteen 2050 mennessä. Samalla kun se nostaa omaa tavoitetasoaan ja toteuttaa erityistoimenpiteitä Pariisin sopimuksen mukaisesti, sillä on myös aktiivinen rooli kansainvälisillä foorumeilla. EU ja sen jäsenvaltiot osallistuvat merkittävällä panoksella kehittyneiden maiden yhteiseen tavoitteeseen tarjota 100 miljardia dollaria vuosittain ilmastotoimien tukemiseen kehitysmaissa. Uusi Globaali Eurooppa ‑rahoitusväline (79,5 miljardia euroa vuosille 2021–2027) varmistaa, että vähintään 30 prosenttia rahoituksesta tukee ilmastotoimia.

EU on koko vuoden 2021 ajan johtanut energiasiirtymästä käytävää keskustelua myös monenvälisillä foorumeilla, kuten YK:n korkean tason vuoropuhelussa. EU tekee tiivistä yhteistyötä G7- ja G20-maiden kanssa kasvihuonekaasujen nollanettopäästöjen saavuttamiseksi vuoteen 2050 mennessä ja kansainvälisen rahoituksen poistamiseksi sellaiselta hiilen käytöltä energiantuotannossa, johon ei sovelleta päästövähennystoimia. Lisäksi EU on työskennellyt aktiivisesti, jotta myös COP 26 ‑kokouksessa saavutettaisiin merkittävä tulos. Yhä useammat kumppanit laativat kunnianhimoisempia energiatehokkuutta ja uusiutuvan energian käyttöönottoa koskevia suunnitelmia sekä tähtäävät kohti vähähiilisiä tai täysin hiilettömiä talouksia. EU, Yhdysvallat ja muut osallistujamaat sopivat vuoden 2021 syyskuussa asettavansa yhteisen tavoitteen, jonka mukaan metaanipäästöjä vähennetään vähintään 30 prosenttia vuoden 2020 tasosta vuoteen 2030 mennessä. Tavoite kattaa kaikki talouden alat, ja se sisältää metaanipäästöt, joita aiheutuu fossiilisten polttoaineiden energiantuotannosta eli joita vapautuu öljyn ja kaasun tuotannon ja siirron aikana. Lisäksi se kattaa maatalouden ja jätteiden metaanipäästöt. Maailmanlaajuinen metaania koskeva Global Methane Pledge ‑julistus julkaistaan marraskuun ilmastokokouksessa Glasgow’ssa. Lisäksi komissio auttaa Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelmaa (UNEP) perustamaan riippumattoman kansainvälisen metaanipäästöjen seurantakeskuksen (IMEO), jonka tehtävänä on korjata alan maailmanlaajuinen tieto- ja avoimuusvaje, muun muassa antamalla rahoitusta. EU:n kahdenvälisessä ja alueellisessa energia-alan yhteistyössä kansainvälisten kumppaneiden kanssa keskitytään edelleen järjestelmällisen tuen antamiseen siirtymiselle vähäpäästöisiin ja ilmastonmuutoksen kestäviin talouksiin sekä energiaturvallisuuden ja kilpailukyvyn varmistamiseen. EU:n ja Yhdysvaltojen energiayhteistyön elvyttäminen ja vuoden 2021 toukokuussa käynnistetty EU:n ja Japanin vihreä allianssi ovat esimerkkejä EU:n lähestymistavasta. Samalla tavalla EU asettaa etusijalle puhtaan energian yhteistyön Intian (EU:n ja Intian puhdasta energiaa ja ilmastoa koskeva kumppanuus) ja Kiinan (EU:n ja Kiinan energiayhteistyöfoorumi) kanssa. EU on asettanut itäisten ja eteläisten naapurialueiden ja Länsi-Balkanin alueen kanssa harjoitettavaa alueellista yhteistyötä koskevat tavoitteensa vuosien 2021–2027 monivuotisessa rahoituskehyksessä. Tässä yhteydessä se haluaa laatia uusia yhteisiä toimia kestävän energiaturvallisuuden vahvistamiseksi, vauhdittaa yhteistä siirtymistä vihreään energiaan ja edistää investointeja puhtaaseen energiaan. Komissio työskentelee intensiivisesti vuoden 2030 energia- ja ilmastokehyksen laatimiseksi. Kehykseen sisältyvät vuoden 2030 tavoitteet yhdeksälle EU:n ulkopuoliselle energiayhteisön sopimuspuolelle. Lisäksi komissio tavoittelee energiayhteisön sopimuspuolten hiilestä irtautumista koskevan etenemissuunnitelman hyväksymistä, mikä auttaisi sopimuspuolia näiden matkalla kohti ilmastoneutraaliuden saavuttamista vuosisadan puolivälissä. Tämän lisäksi ponnistelut energiaperuskirjaa koskevan sopimuksen nykyaikaistamiseksi jatkuvat. EU:n jäsenvaltiot hyväksyivät uuden Välimeren alueen toimintaohjelman, joka perustuu uudistettuun kumppanuuteen eteläisen naapuruston kanssa. Vuoden 2021 kesäkuussa kaikki Välimeren unionin 42 jäsenmaata hyväksyivät julistuksen, jossa ne korostavat sitoutumistaan puhtaaseen energian siirtymiseen ja alueellisen energiayhteistyön tehostamiseen. Yhteistyössä kehitysmaiden ja erityisesti Saharan eteläpuolisen Afrikan kanssa etusijalle asetetaan kohtuuhintaisen, luotettavan ja kestävän energian saatavuus sekä yksityisen sektorin investoinnit. EU tukee Afrikan unionin aloitetta Afrikan sähkön sisämarkkinoiden luomiseksi. Afrikan sisämarkkinat mahdollistaisivat tuottavan muutoksen ja vauhdittaisivat taloudellista kehitystä, loisivat työpaikkoja, torjuisivat köyhyyttä ja edistäisivät vaurautta. Euroopan komissio kiinnittää myös paljon huomiota ydinturvallisuuden varmistamiseen sen rajojen ulkopuolella. Loppukesästä Euroopan ydinturvallisuusviranomaisten ryhmän ja komission tekniset asiantuntijat tekivät vertaisarvioinnin Valko-Venäjän ydinturvallisuuden stressitestejä koskevasta toimintasuunnitelmasta. Euroopan ydinturvallisuusviranomaisten ryhmän ja komission tekniset asiantuntijat ovat myös aloittaneet Turkin stressitestin vertaisarvioinnin valmistelut. Arviointi on suunniteltu toteutettavaksi vuoden 2022 puolivälissä. Lisäksi EU on osoittanut olevansa edelleen sitoutunut Iranin ydinsopimuksen ydinalan siviiliyhteistyötä koskevan liitteen III täytäntöönpanoon. Maailmanlaajuisen energiasiirtymän tavoittelun jatkamiseksi ja toimitusvarmuuden ja puhtaan teknologian varmistamiseksi komissio on aloittanut pohdinnan vuonna 2022 hyväksyttävästä kansainvälisiä energia-alan toimia koskevasta EU:n strategiasta. EU:n ulkoministerit hyväksyivät neuvoston aihetta koskevat päätelmät tarkoituksenaan mukauttaa EU:n energia- ja ilmastodiplomatia Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaiseksi. Komissio keskittyy työssään uusiin mahdollisuuksiin ottaa käyttöön puhtaan energian järjestelmä ja edistää energiatehokkuutta sekä turvallisia ja kestäviä teknologioita. Samanaikaisesti on tarkoitus siirtyä asteittain fossiilisten polttoaineiden käytöstä vihreisiin energiaratkaisuihin ja edistää oikeudenmukaista siirtymää. Kauppapolitiikan ja energiadiplomatian on toimittava käsi kädessä, jotta voidaan varmistaa häiriötön kaupankäynti ja häiriöttömät investoinnit I.EU:n energiasiirtymälle välttämättömiin kriittisiin raaka-aineisiin, II.energiasiirtymään tarvittaviin energiatuotteisiin ja III.teknologioihin, joista sekä EU että kauppakumppanimme ovat riippuvaisia siirtyessään ilmastoneutraaleihin talouksiin. 6.Päätelmät Tämä vuoden 2021 energiaunionin tilaa koskeva katsaus osoittaa, että EU:n energia- ja ilmastopolitiikkojen toteuttaminen edistää Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteiden saavuttamista ja koronakriisin vaikutuksista toipumista. Tämän analyysin ja tiedonannon ”Miten vastata energian hintojen nousuun: toiminta- ja tukivälineistö” perusteella komissio nostaa esiin seuraavat kuusi alaa lisätoimia varten. Komissio jatkaa energian hintakehityksen seuraamista varmistaakseen, että sen vastaus nykyiseen energian hintojen nousuun pysyy oikeasuhteisena ja keskittyy heikoimmassa asemassa oleviin. Komissio jatkaa korotettujen ilmasto- ja energiatavoitteidensa mukaisen lainsäädäntökehyksen luomista. Tämä sisältää rakennusten energiatehokkuutta käsittelevän direktiivin tarkistuksen ja vetyä, kaasumarkkinoiden hiilestä irtautumista ja metaania koskevat aloitteet, jotka hyväksytään myöhemmin tänä vuonna. Komissio kehottaa Euroopan parlamenttia, neuvostoa ja neuvoa-antavia komiteoita etenemään kohti näiden ehdotusten ja heinäkuussa annetun paketin hyväksymistä ja korostaa, että on tärkeää säilyttää niiden tavoitetaso, eheys ja johdonmukaisuus. Julkiset ja yksityiset lisäinvestoinnit energiatehokkuuteen ja uusiutuvaan energiaan, erityisesti tuuli- ja aurinkoenergiaan, varastointiin ja hajautettuun sähköntuotantoon, ovat siirtymävaiheessa ratkaisevan tärkeitä. Ne lisäävät joustavuutta ja lieventävät sähkön uusia hinnankorotuksia. Komissio aikoo hyväksyä vuonna 2022 EU:n aurinkoenergiastrategian. Se kattaa olemassa olevat esteet, jotka vaikeuttavat vuosiin 2030 ja 2050 mennessä vaaditun aurinkoenergiakapasiteetin käyttöönottoa, sekä edellytykset, jotka mahdollistavat tällaisen käyttöönoton. Investointeja siirtymävaiheessa haittaaviin esteisiin on puututtava, mikäli yritysten halutaan ottavan johtava rooli ja EU:n ja sen jäsenvaltioiden halutaan houkuttelevan investointeja. Erityisesti selkeytetyt lupamenettelyt tuovat tarvittavaa ennustettavuutta energia-alalla ja sen ulkopuolella toimiville sijoittajille. Verkkojen pullonkaulojen asteittainen poistaminen, uusiutuvien energialähteiden integroinnin esteiden nopea poistaminen sekä uusiutuvien energialähteiden sosiaalisen hyväksynnän edistäminen voivat nopeuttaa siirtymää entisestään. Vuonna 2022 komissio aikoo antaa jäsenvaltioille ohjeet uusiutuvien energialähteiden käyttöönoton selkeytetyistä lupa- ja hallintomenettelyistä. Fossiilisten polttoaineiden tuet pitäisi lopettaa. Fossiilisten polttoaineiden tukien ja saasteperäisten sairauksien kustannusten pienentyessä kansallisilla budjeteilla on suurempi liikkumavara investoida innovatiivisiin teknologioihin, vihreisiin taitoihin ja siirtymäkauden mahdollisten jakautumisvaikutusten lieventämiseen. Komissio aikoo antaa vuonna 2022 täytäntöönpanosäädöksen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraportoinnista. Sen pitäisi varmistaa yhtenäisempi raportointi energiatukien asteittaisesta lakkauttamisesta, erityisesti fossiilisten polttoaineiden osalta.