Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista"

(1999/C 138/12)

Neuvosto päätti 10. maaliskuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 s artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 2. maaliskuuta 1999. Esittelijä oli José Ignacio Gafo Fernández ja apulaisesittelijät Franco Chiriaco ja Ann Davison.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24.-25. maaliskuuta 1999 pitämässään 362. täysistunnossa (maaliskuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 91 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Tarkastelun kohteena oleva ehdotus liittyy ilmanlaadusta annettuun direktiiviin 96/62/EY, jonka mukaisesti tietyille epäpuhtauksille, muun muassa bentseenille ja hiilimonoksidille, on määriteltävä raja-arvot ilmanlaadun takaamiseksi. Nyt tehtävän ehdotuksen voidaan näin ollen katsoa olevan direktiivin 96/62/EY "tytärdirektiivi".

1.2. Ehdotetun direktiivin oikeudellinen perusta on perustamissopimuksen 130 s artikla, vaikka johdanto-osan kappaleissa mainitaan myös 130 r artikla (ennalta varautumisen periaatteen yhteydessä) ja 129 artikla (terveyden suojelu).

1.3. Kyseisten epäpuhtauksien terveysvaikutukset on osoitettu tieteellisesti. Esimerkiksi bentseenin katsotaan aiheuttavan syöpää, tosin ainoastaan pitkäaikaisen altistuksen jälkeen, ja hiilimonoksidi heikentää veren hapenkuljetuskykyä ja saattaa aiheuttaa kuolemaan johtavan myrkytyksen korkeina pitoisuuksina (jotka ovat mahdollisia ainoastaan suljetussa tilassa).

1.4. Kyseisten epäpuhtauspäästöjen lähteitä on monia, vaikka suurin osa päästöistä on peräisin öljypohjaisten polttoaineiden käytöstä ja palamisesta maantieliikenteessä. Metsä- ja savannipalot sekä maatalousjätteiden poltto muodostavat puolet koko maailman hiilimonoksidipäästöistä. Näin ollen on luonnollista, että korkeille pitoisuuksille herkistyvät potentiaalisesti juuri kaupunkialueet, joilla on runsaasti autoliikennettä.

1.5. Eräiden Euroopan unionin laajuisten ympäristötoimien ja -määräysten voimaantulon odotetaan supistavan merkittävästi nykyisiä pitoisuuksia.

- Auto-Oil-ohjelman ja henkilöautojen energiatehokkuuden parantamisesta annettavan direktiivin voimaantulon odotetaan supistavan maantieliikenteen päästöjä.

- IPPC-direktiivin ja VOC-direktiivin ensimmäisen vaiheen voimaantulon odotetaan supistavan teollisuuden päästöjä.

1.6. Ehdotusta tehdessään komissio on ottanut huomioon muun muassa seuraavat taustatiedot ja tutkimukset:

- Maailman terveysjärjestön (WHO:n) asettamat ilmanlaadun viitteelliset arvot hiilimonoksidin osalta

- juomavesidirektiiviä annettaessa hyväksytyn periaatteen asettaa suoja-arvot, jotka perustuvat kasvavaan riskiin altistua syövälle suhteessa yksi henkilö miljoonasta ihmisen koko eliniän aikana, ja periaatteen laajentamisen koskemaan bentseeniä

- puolueettomalla konsultilla teettämänsä selonteon ilmanlaadun tavoitteiden taloudellisesta arvioinnista bentseenin ja hiilimonoksidin osalta

- Auto-Oil-ohjelman puitteissa tehdyt tutkimukset ja niiden tulokset.

Komissio on kuullut asiassa niin ikään jäsenvaltioiden asiantuntijoita, teollisuutta ja valtiovallasta riippumattomia järjestöjä.

1.7. Ilmanlaadun mittauksessa ja valvonnassa sekä vaatimuksissa keskitytään kolmenlaiseen toimintaan:

- määritellään bentseeni- ja hiilimonoksidipitoisuuksien raja-arvot ennalta sovitun aikataulun mukaisesti

- luodaan yhtenäinen mittausasemajärjestelmä näytteenottopaikkoineen tai asianmukaisine vaihtoehtoisjärjestelmineen kyseisten epäpuhtauksien pitoisuuksien mittaamiseksi kaikkialla yhteisössä

- tiedotetaan kansalaisille ilmanlaadun todellisesta tasosta kullakin mittausalueella.

1.8. Komission on lisäksi esitettävä joulukuun 31. päivään 2004 mennessä kertomus direktiivin täytäntöönpanosta. Kertomus on osa ilmanlaadun strategiaa, jossa tehdään tarkistusehdotuksia nyt annettavaan direktiiviin.

2. Yleistä

2.1. Komitea suhtautuu myönteisesti direktiivin 96/62/EY toiseen "tytärdirektiiviin", joka koskee ilmanlaatua, ja kannustaa komissiota tekemään ehdotuksia muista sääntelyä vailla olevista epäpuhtauksista.

2.2. Komitea on tietoinen siitä, että yhteisössä ei vielä ole riittävästi tietoa ilmanlaatuun vaikuttavista tekijöistä. Tämä puolestaan johtuu siitä, että alueiden määrittely, jäsenvaltioiden viranomaisten vastuu alueiden määrittelyssä sekä ilmanlaadun huippupitoisuuksien (hot spots) kartoitus ja yksilöinti tietyillä alueilla on erittäin monimutkaista. Kaiken lisäksi mittausjärjestelmät ovat monimutkaisia ja koostuvat suorasta näytteenotosta, epäsuorista järjestelmistä ja matemaattisista arviointimalleista.

2.3. Komitea yhtyy kaikkiin 1 artiklassa esitettyihin tavoitteisiin, mutta olisi toivonut, että viitattaessa raja-arvojen asettamiseen bentseeni- ja hiilimonoksidipitoisuuksille tai ilmanlaadun säilyttämiseen, siellä missä ilma on tällä hetkellä hyvälaatuista, olisi tehty samansuuntaisia ehdotuksia kaikista mittaus- ja todentamisjärjestelmistä ja olisi ennen kaikkea kartoitettu kiireellisesti "ilmanlaadun huippupitoisuudet" niillä alueilla, joilla erityistoimenpiteiden harkitseminen olisi tarpeen.

2.4. Komitea katsoo, että yhteiskunnallis-taloudellisista ongelmista kärsiville alueille yleisesti asetettua bentseenin raja-arvoa tilapäisine poikkeuksineen olisi täsmennettävä. Tarvetta perustellaan seuraavasti:

2.4.1. Mittausjärjestelmät eivät ole riittävän tarkkoja (alueiden määrittelyperusteet, suoran näytteenoton ja mallintamisjärjestelmän yhdistäminen), jotta niiden pohjalta voitaisiin mitata direktiiviehdotuksen edellyttämää, ilmassa olevalta bentseeniltä vaadittavaa erittäin alhaista pitoisuutta (0,000005 gr/m3 eli 5 g/m3).

2.4.2. WHO ei ole antanut asiasta varsinaisia suuntaviivoja, jotka on komission asiakirjassa korvattu pitoisuusvälillä 0,2-20 g/m3, mikä vastaa ihmisen lisäriskiä sairastua syöpään yhdessä tapauksessa miljoonasta, kun kyseisille bentseenipitoisuuksille altistutaan 24 tuntia vuorokaudessa koko eliniän ajan.

2.4.3. Huippupitoisuusalueita on vaikea kartoittaa ja niillä on mahdotonta päästä lyhyellä aikavälillä yleisesti keskimääräiselle supistamistasolle. Tästä huolimatta komitea kannattaa täysin komission ehdottamaa 5 g:n/m3 raja-arvoa.

2.5. Komitea pitää hyväksyttävänä hiilimonoksidille ehdotettua raja-arvoa (10 mg/m3) ja sen voimaantulon päivämäärää (1. tammikuuta 2005).

2.6. Komitea esittää komissiolle ja jäsenvaltioille, että sovellettaessa nyt annettavaa direktiiviä sekä kaikkia ilmanlaatudirektiivejä parannettaisiin järjestelmiä, joiden perusteella kyseisten direktiivien soveltamisalueet määritellään, sekä turvauduttaisiin parhaisiin käytettävissä oleviin mittaustekniikoihin, jotta ilmanlaadusta ja sen kehittymisestä saadaan nykyistä parempaa ja tarkempaa yleistietoa, kun direktiiviehdotuksen 1 artiklassa esitetyt toimenpiteet tulevat voimaan, ja ilmanlaadun huippupitoisuusalueet kartoitetaan tarkoin ja järjestelmällisesti.

2.7. Komitea kannattaa täysin direktiiviehdotuksen 6 artiklan esitystä siitä, miten asiasta tiedotetaan kansalaisille, ja katsoo järjestelmän olevan olennainen osatekijä tiedotettaessa kansalaisille ilmanlaadun ongelmista ja tarpeesta etsiä ongelmiin kokonaisvaltaisia ratkaisuja sekä valveutettaessa kansalaisia ylipäätään pohtimaan asiaa.

Bryssel 25. maaliskuuta 1999.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Hylätty muutosehdotus

Seuraava muutosehdotus, joka sai tuekseen yli neljänneksen annetuista äänistä, hylättiin käsittelyssä.

Kohta 2.4.3

"Korvataan seuraavasti:

Mahdollisuutta anoa yhteiskunnallisten ja taloudellisten ongelmien vuoksi yleistä viiden vuoden tai pidempää poikkeusta voidaan pitää oikeutettuna, koska huippupitoisuusalueiden kartoittaminen on etenkin kaupunkialueilla vaikeaa ja niillä on mahdotonta päästä lyhyellä aikavälillä yleisesti keskimääräiselle supistamistasolle.

Tämän vuoksi ja direktiivin määräysten noudattamiseksi komitea kannattaa yleistä 5 g:n/m3 raja-arvoa. Ainoastaan huippupitoisuusalueilla sovellettaisiin 10 g:n/m3 raja-arvoa, johon liittyisi toimivaltaisia viranomaisia koskeva velvoite laskea raja-arvo kaikin soveltuvin saastumisen torjuntakeinoin 5 g:aan/m3."

Perustelu

Mikäli komission ehdotuksen kohtaa 4.6.3 sovelletaan kirjaimellisesti, on mahdollista, että minkä tahansa raja-arvon noudattaminen käy mahdottomaksi, koska määräyksen jäykästä soveltamisesta johtuvien hyvin erilaisten yhteiskunnallisten ja taloudellisten ongelmien vuoksi kaikki jäsenvaltiot voisivat anoa poikkeusta soveltamisaikaan sekä huippupitoisuusalueilla että niiden ulkopuolella.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 36, ei- ääniä: 57, tyhjiä: 7.