[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 5.12.2007

KOM(2007) 774 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Vahva Euroopan naapuruuspolitiikka

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Vahva Euroopan naapuruuspolitiikka

1. Johdanto

Euroopan naapuruuspolitiikka (ENP) syventää olennaisesti EU:n suhteita naapurimaihin[1], ja sen käyttö kyseisten maiden kanssa tehtävän yhteistyön välineenä on jo vakiintunut monilla eri aloilla. Naapuruuspolitiikan lähtökohtana on ajatus, että voimakkaampi talouskasvu, vakaammat olot ja parempi hallintotapa naapurialueilla ovat mitä suurimmassa määrin EU:n etu. Rauhan ja hyvinvoinnin levittäminen yli EU:n rajojen ehkäisee keinotekoista jakautumista ja hyödyttää niin ENP-kumppaneita kuin EU:takin. Naapuruuspolitiikassa on kyse uudistuksiin tähtäävästä kumppanuudesta, joka palkitsee ”mitä enemmän sitä enemmän” eli mitä enemmän kumppani sitoutuu Euroopan unioniin sitä paremmin unioni voi tulla sitä vastaan niin poliittisesti ja taloudellisesti kuin rahoitusyhteistyön ja teknisen yhteistyön keinoin. Sitä mukaa kuin kumppanuudet kehittyvät naapuruuspolitiikan yleisessä toimintakehyksessä, politiikan toiminta moninaistuu.

Naapuruuspolitiikasta ensimmäisinä vuosina saatujen kokemusten jälkeen komissio päätteli joulukuussa 2006 antamassaan tiedonannossa[2], että ensimmäiset politiikalla saavutetut tulokset olivat hyviä, mutta ehdotti lisätoimia, jotta saavutettaisiin todella parhaat mahdolliset tulokset. Tämä edellyttää poliittista johtajuutta, kumppanuuteen perustuvaa lähestymistapaa ja tiettyjen arkaluonteisten kysymysten ratkaisemista. Olennaisinta on, pystyykö EU kehittämään uuden laajentumispolitiikkaa täydentävän toimintapolitiikan, joka edistää tehokkaasti muutosta ja uudistuksia. Vastauksena tiedonantoon EU:n puheenjohtajamaa Saksa laati raportin[3], jossa otettiin huomioon neuvostossa käydyt keskustelut ja niihin liittyvät komission epäviralliset asiakirjat[4]. Eurooppa-neuvosto hyväksyi raportin pääpiirteittäin. Lisäksi komissio järjesti syyskuussa 2007 naapuruuspolitiikkaa käsittelevän konferenssin, joka kokosi ensimmäisen kerran yhteen EU:n ja sen kumppanimaiden ministerit ja kansalaisyhteiskunnan edustajat. Euroopan parlamentti hyväksyi vuoden 2006 tiedonantoa koskevan mietinnön 15. marraskuuta 2007[5].

Tiedonannon antamisen jälkeen asiassa on edistytty. Esimerkiksi hallintotaparahastosta on kohdennettu varoja ja naapuruuspolitiikan investointirahastoa ollaan juuri perustamassa. On luotu itäistä aluetta koskeva alueellinen ulottuvuus, Mustanmeren synergia. EY:n ohjelmien ja virastojen avaamisessa naapuruuspolitiikan kumppanimaille on edistytty. Paljon on kuitenkin vielä tekemättä. Useimmissa kumppanimaissa poliittisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen uudistuksen tarve on valtava.

Jatkossa sekä kumppanimaiden että EU:n olisi painotuttava jo tehtyjen sitoumusten täytäntöönpanoon . Toimintaa edellytetään kummaltakin osapuolelta. Toiminnan painopisteet vahvistetaan kahdessa tiedonannossa, joissa tarkastellaan yhtäältä EU:n tehtäviä ja toisaalta ENP-kumppanimailta vielä edellytettäviä toimia.

Tässä tiedonannossa tarkastellaan toimia, jotka EU:n olisi toteutettava ja jotka se myös aikoo toteuttaa vuonna 2008. Siinä esitetään lähemmin, minkälaisiin toimiin jäsenvaltioiden ja komission olisi ryhdyttävä, jotta vuoden 2007 aikana tarkastelluista ehdotuksista tulisi totta. Keväällä 2008 annettavassa toisessa tiedonannossa, johon liittyvät eri maiden edistymistä koskevat kertomukset, analysoidaan ENP-kumppanimailta vielä edellytettäviä toimia.

2. PERIAATEKYSYMYKSET

2.1. ERIYTTÄMINEN

Euroopan naapuruuspolitiikassa samaa toimintapolitiikkaa sovelletaan hyvin erilaisiin maihin. EU tarjoaa samankaltaisia syvempiä suhteita kaikille kumppaneille. Naapuruuspolitiikan maakohtainen lähestymistapa mahdollistaa kuitenkin joustavuuden ja eriyttämisen, ja kukin kumppani vastaa EU:n tarjoukseen omalla tavallaan poliittisen tilanteensa, EU:hun liittyvien tavoitteidensa, uudistusohjelmansa ja saavutustensa sekä sosioekonomisen kehitystasonsa mukaisesti. Esimerkiksi Ukrainan kanssa käydään parhaillaan neuvotteluja uudesta laajennetusta sopimuksesta ja Marokon kanssa ”pitkälle edistyneen” maan asemasta. Israelin kanssa keskustellaan suhteiden parantamisesta[6]. Mitä enemmän naapuruuspolitiikka kehittyy sitä selvemmiksi erot käyvät.

Naapuruuspolitiikka muodostaa kuitenkin toimintakehyksen, jossa EU:n on helpompi toimia puolueettomalla ja yhtenäisellä tavalla erilaisten kumppanien suhteen, ja sillä varmistetaan, että EU on kokonaisuudessaan sitoutunut syventämään suhteitaan kaikkiin naapureihin.

2.2. Omavastuullisuus

Jotta Euroopan naapuruuspolitiikan kunnianhimoiset tavoitteet voitaisiin saavuttaa, on tärkeää, että vastuu siitä on yhteinen. Yhteisvastuu kehittyy sitä mukaa kuin eriytyminen etenee ja kahdenvälinen poliittinen vuoropuhelu syvenee monilla eri aloilla. On tärkeää, että sekä naapuruuspolitiikan kumppanimaat että EU noudattavat keskinäisiä sitoumuksia.

Syyskuussa 2007 pidetyssä naapuruuspolitiikkakonferenssissa EU toi esille aikomuksensa työskennellä yhdessä kumppanimaiden kanssa näiden päättäessä, minkälaista toimintalinjaa ne naapuruuspolitiikan yhteydessä toteuttavat. Vuonna 2008 on tarkoitus pitää seurantakonferenssi, jonka isännäksi on lupautunut Georgia.

2.3. Alueelliset prosessit

Euroopan naapuruuspolitiikka on pääasiassa kahdenvälistä toimintaa, mutta sillä on yhtymäkohtia alueellisiin ja subregionaalisiin prosesseihin. Euro–Välimeri-kumppanuus on EU:n ja sen eteläisten naapurien välisen vuorovaikutuksen kulmakivi. Naapuruuspolitiikka ja Euro–Välimeri-kumppanuus vahvistavat toisiaan: naapuruuspolitiikan kahdenväliset toimintakehykset sopivat paremmin sisäisten uudistusten tukemiseen, kun taas Euro–Välimeri-yhteistyökehys tarjoaa alueellisen toimintaympäristön.

Komissio tukee uusia aloitteita suhteiden lujittamiseksi Välimeren alueen maihin edellyttäen, että ne perustuvat jo olemassa oleviin prosesseihin. Näihin aloitteisiin voisi sisältyä esimerkiksi ympäristökysymyksiin, kulttuurien väliseen vuoropuheluun, talouskasvuun ja turvallisuuteen liittyviä toimia. Komissio nostaa tässä yhteydessä esille Ranskan ehdotuksen osallistua kesäkuussa 2008 pidettävään kokoukseen, joka saattaisi olla tilaisuus antaa uutta pontta EU:n ja kyseisen alueen maiden välisille suhteille.

Alueellisen yhteistyöverkoston perustamiseksi itäiselle alueelle on luotu Mustanmeren synergia. Sillä pyritään täydentämään EU:n alueella harjoittamaa, pääasiassa kahdenvälistä politiikkaa eli Euroopan naapuruuspolitiikkaa, Venäjän kanssa tehtyä strategista kumppanuutta ja Turkin liittymisneuvotteluja. Kiovassa pidetään helmikuussa 2008 Mustanmeren synergian ministerikokous, johon myös EU osallistuu.

Tarkoitus on selvittää mahdollisuuksia vastaaviin synergioihin myös EU:n Keski-Aasian-strategian ja EU:n ja Afrikan yhteisen strategian yhteydessä.

3. Sisältökysymykset – keskeiset parannusehdotukset

3.1. Toimenpiteet taloudellisen yhdentymisen lisäämiseksi

Yksilöllisesti laaditut perusteelliset ja kattavat vapaakauppasopimukset, joissa määrätään muun muassa toimenpiteistä tullien ulkopuolisten esteiden poistamiseksi sääntelyä yhdenmukaistamalla, ovat keskeinen väline lisättäessä EY:n ja naapuruuspolitiikan kumppanimaiden taloudellista yhdentymistä. Vapaakauppasopimuksen olisi katettava olennaiset osat kaikesta EY:n ja ENP-kumppanin välisestä tavara- ja palvelukaupasta, ja siihen olisi sisällyttävä tiukat, oikeudellisesti sitovat määräykset kauppaa koskevan ja taloudellisen sääntelyn täytäntöönpanoa varten.

Merkittäviä toimia on jo toteutettu, mutta asian vieminen eteenpäin edellyttää vielä päättäväistä toimintaa kaikilta osapuolilta. EU aikoo edelleen tukea aktiivisesti sääntelyn lähentämiseen liittyvää työtä naapurimaissa antamalla näille taloudellista ja teknistä apua, mutta lisäksi tarvitaan vielä muitakin kannustimia.

Ukrainan kanssa on aloitettu vuonna 2007 neuvottelut laajennetusta sopimuksesta, ja ne on tarkoitus ulottaa koskemaan myös vapaakauppa-asioita heti kun Ukraina on liittynyt WTO:hon. Komissio on esittänyt ehdotusluonnoksen asetukseksi, jolla Moldovalle myönnettäisiin yksipuolisia kauppaetuuksia. Toteutettavuustutkimukset, joissa selvitetään mahdollisuuksia tehdä vapaakauppasopimukset Georgian ja Armenian kanssa, saadaan valmiiksi vuoden 2008 aikana. Välimeren alueella sijaitsevien ENP-kumppanien kanssa on jatkettu palvelukaupan vapauttamisesta ja sijoittautumisoikeudesta sekä maataloustuotekaupasta käytäviä neuvotteluja. Nykyisten sopimusten parantamiseksi ryhdytään vuonna 2008 laatimaan korkealla virkamiestasolla Välimeren alueella sijaitsevien kumppanien kanssa etenemissuunnitelmaa kaupan alalla vuoteen 2010 mennessä ja sen jälkeen toteutettavista toimenpiteistä. Myös teollisuustuotteiden kauppaa pyritään helpottamaan. Tätä varten tehtävien teollisuustuotteiden vaatimustenmukaisuuden arviointia ja hyväksymistä koskevien sopimusten valmistelu on edennyt.

Neuvottelujen saaminen päätökseen menestyksekkäästi edellyttää oikeassa suhteessa toimia kaikilta osapuolilta. EU:n on lisättävä poliittista sitoutumistaan taloudelliseen yhdentymiseen ja markkinoillepääsyn helpottamiseen. Ratkaisevan tärkeää on jäsenvaltioiden tuki komission ponnisteluille viedä käynnissä olevat maatalous- ja kalastusneuvottelut nopeasti päätökseen ottaen huomioon kumppanien väliset kehityserot. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti rajoitettava niiden tuotteiden määrää, joita kaupan täydellinen vapauttaminen ei koske. Tämän tulisi olla osa kaikkien osapuolten yhteisiä ponnisteluja, joiden ensisijaisena tavoitteena on tehdä tulevina vuosina perusteellinen ja kattava sopimus vähitellen kaikkien kumppanien kanssa. Neuvotteluja tulisi harkita vasta huolellisen arvion jälkeen, ja niiden etenemistahti olisi sovitettava asianomaisten maiden ja odotettujen tulosten mukaan.

Samaan aikaan komissio tukee edelleen muun muassa tekniseen sääntelyyn, terveys- ja kasvinsuojeluasioihin ja tulli- ja veroasioihin liittyviä parannuksia ja lähentämistoimia sekä ENP-kumppanimaiden keskinäistä taloudellista yhdentymistä. Se edistää eri laitosten, kuten Euroopan patenttiviraston, kanssa tehtävää yhteistyötä. Komission on tarkoitus tukea yritysten välistä vuoropuhelua sekä yritys- ja investointi-ilmaston parantamista naapurialueilla. Viimeksi mainittu seikka edellyttää muun muassa sitä, että hallintotapaan kiinnitetään jatkuvaa huomiota.

3.2. Liikkuvuus

Naapuruuspolitiikalle on monessakin suhteessa tärkeää, että ihmisillä on mahdollisuus liikkua ja olla vuorovaikutuksessa toistensa kanssa. Tämä pätee niin kauppaan ja investointeihin kuin kulttuurivaihtoonkin. Liikkuvuus sinänsä on yksi ulkopolitiikan ensisijaisista tavoitteista, sillä sen kautta kumppanimaiden kansalaiset muodostavat käsityksensä EU:sta.

Komissio ehdottaa laillisten lyhytaikaisten matkojen helpottamista sekä kunnianhimoisempia pitkän aikavälin muutoksia, joihin mahdollisesti sisältyisi jäsenvaltioiden työmarkkinoiden avaaminen silloin, kun siitä olisi hyötyä sekä lähettävälle että vastaanottavalle maalle.

On itsestään selvää, että liikkuvuuden kehittyminen on mahdollista vain turvallisessa ympäristössä, ja turvallisuuden parantaminen helpottaa luomaan olosuhteet laajemmalle liikkuvuudelle. Liikkuvuutta voidaan lisätä sitä mukaa kuin EU:n kumppanit sitoutuvat parantamaan turvallisuutta ja oikeudenkäyttöä ja torjumaan laitonta muuttoa, niiden valmiudet hallita maihinsa suuntautuvia muuttovirtoja kehittyvät ja asiakirjojen luotettavuus paranee.

Komissio kehottaa neuvostoa ja Euroopan parlamenttia hyväksymään komission vuonna 2006 ehdottaman säädöspaketin, jonka tavoitteina on tarkistaa eurooppalaista viisumipolitiikkaa, varmistaa yhteisen alueen korkea turvallisuustaso sekä yksinkertaistaa viisumien hakumenettelyjä. Ehdotetut säädökset helpottaisivat lyhytaikaisten matkojen tekemistä, sillä niiden avulla voitaisiin ratkaista vielä jäljellä olevia Schengen-viisumien myöntämiseen liittyviä ongelmia. Tavoitteina on erityisesti, että voidaan vaivattomammin osoittaa matkustajan toimivan vilpittömässä mielessä, parantaa viisuminhakijoiden pääsyä konsulaatteihin sekä parantaa konsuliedustusta ja alueellista kattavuutta, mikä tarvittaessa tarkoittaa myös yhteisten viisumitoimistojen perustamista.

Matkustuksen helpottamiseen tarjolla olevia mahdollisuuksia ei nykyisin käytetä täysin hyväksi. Paikallista rajaliikennettä koskeva asetus takaa jäsenvaltioille mahdollisuuden tehdä rajanaapureina olevien yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa kahdenvälisiä sopimuksia henkilötason kontaktien helpottamiseksi raja-alueella. Tätä asetuksen suomaa mahdollisuutta olisi käytettävä mahdollisimman paljon hyväksi. Jäsenvaltiot voisivat lisätä järjestelyjen sujuvuutta hyödyntämällä nykyistä paremmin voimassa olevan Schengenin säännöstön sallimaa joustoa .

Joustavuudesta myönnettäessä viisumeja Euro – Välimeri-kokousten osanottajille vuonna 2003 annettuja neuvoston päätelmiä[7] olisi alettava soveltaa myös naapuruuspolitiikan kumppanimaihin. Tämä koskisi ensisijassa Armeniaa, Azerbaidžania ja Georgiaa, sillä Ukrainan ja Moldovan kanssa tehdyt viisumihelpotussopimukset tulevat jo kohta voimaan. Jäsenvaltioita pyydetään nopeuttamaan naapuruuspolitiikan tapahtumiin osallistuvien henkilöiden viisumihakemusten käsittelyä ja, jos hakija on aikaisemmin täyttänyt viisumin saannin edellytykset, myöntämään nykyistä järjestelmällisemmin toistuvaisviisumeja. Komissio aikoo ottaa aiempaa aktiivisemman roolin tukemalla viisumihakemuksia kirjeillä ja kannustamalla hakijoita aloittamaan menettelyn hyvissä ajoin.

Jatkotoimena kiertomuutosta ja mobiliteettikumppanuuksista Euroopan unionin ja kolmansien maiden välillä antamalleen tiedonannolle[8] komissio on ehdottanut, että tiettyjen valittujen yhteisön ulkopuolisten maiden, erityisesti ENP-maiden, kanssa neuvoteltaisiin kokeiluluonteisesti rajoitettu määrä mobiliteettikumppanuuksia. Kumppanuudet edellyttäisivät, että kokeiluun osallistuvat maat sitoutuvat tekemään muuttovirtojen hallinnassa aktiivisesti yhteistyötä EU:n kanssa. Niiden avulla parannettaisiin laillisen maahanmuuton mahdollisuuksia, kehitettäisiin alueen sisäisten muuttovirtojen hallinnassa tarvittavia valmiuksia, toteutettaisiin toimenpiteitä kierto- ja paluumuuton edistämiseksi sekä parannettaisiin menettelyjä, joita sovelletaan myönnettäessä viisumeja lyhytaikaista oleskelua varten. ENP-maiden työmarkkinapolitiikkojen nykyaikaistamista varten olisi kehitettävä uusia tukitoimenpiteitä.

Johdonmukaisen liikkuvuuspolitiikan on edistettävä sekä ulko- että sisäpolitiikan päämääriä eli sillä edistetään yhteyksiä ja erilaista vaihtoa, tuodaan esille EU:n arvoja ja toimintamalleja, edistetään talouskehitystä ja turvallisuutta ja reagoidaan kansallisten työmarkkinoiden puutteisiin. Koska kyseiset sisäiset ja ulkoiset näkökohdat ovat jäsenvaltioiden ja EU:n hallinnoissa yleensä eri tahojen vastuulla, on tärkeää varmistaa toimintatapojen yhteensopivuus.

3.3. Alueelliset konfliktit ja alueellinen poliittinen vuoropuhelu

Naapurialueilla on edelleen monia lukkiutuneita konflikteja : Transnistria, Abhasia, Etelä-Ossetia, Vuoristo-Karabah, Lähi-itä ja Länsi-Sahara. On EU:n välitön etu tehdä työtä kumppanien kanssa konfliktien ratkaisemiseksi, sillä konfliktit mitätöivät naapurialueiden poliittista uudistusta ja talouskehitystä tukevia EU:n ponnisteluja ja voivat heikentää EU:n omaa turvallisuutta laajentumalla alueellisiksi, tuottamalla hallitsemattomia muuttovirtoja, katkaisemalla energiantoimitus- ja kauppareittejä ja luomalla maaperää terrorismille ja kaikenlaiselle rikolliselle toiminnalle.

EU pyrkii jo nykyisin aktiivisesti ehkäisemään ja ratkaisemaan konflikteja, mutta enemmän olisi tehtävä. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan yhteydessä on käynnistetty erilaisia toimenpiteitä. On nimitetty EU:n erityisedustajia, ja poliisioperaatioita sekä rajatarkastus- ja rajavalvontaoperaatioita kehitetään.

Edellä mainitut toimet olisi suunniteltava ja sovitettava yhteen sellaisten EY:n pidemmän aikavälin politiikkojen kanssa, joita sovelletaan koko institutionaaliseen ja hallinnolliseen toimintaympäristöön. Käyttämällä kaikkia käytettävissä olevia välineitä, liittyivätpä ne ensimmäiseen, toiseen tai kolmanteen pilariin, voitaisiin lisätä EU:n vaikutusta ja välttää lyhytaikaisen kriisinhallinnan rajoitukset. EU voi antaa merkittävän panoksen työskentelemällä konfliktikysymysten ympärillä edistäen samankaltaisia uudistuksia rajojen molemmin puolin, tukien poliittisten, taloudellisten ja oikeudellisten järjestelmien yhdenmukaistamista ja lisäten sosiaalista osallisuutta ja luottamuksen rakentamista. Yksi esimerkki tämäntyyppisestä toiminnasta on EU:n rajavalvonnan avustusoperaatio Ukrainassa ja Moldovassa, joka toteutetaan yhdistäen EY:n ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan välineitä. Muissa tapauksissa soveltuvia luottamusta lisääviä toimia voisivat olla konfliktin luonteesta riippuen pakolaisasioista vastaavien ministeriöiden valmiuksien kehittäminen, vähemmistöjen kotoutumisen tukeminen kieliopetuksen avulla, tuki infrastruktuurin ja kulttuuriperinnön kunnostamiselle konfliktin jälkeen tai ansiomahdollisuuksien lisäämiseksi toteutettavat paikalliset hankkeet.

EU osallistuu instituutiona konfliktien ratkaisumekanismeihin hyvin vaihtelevasti. Se on Lähi-idän rahanprosessin kvartettiryhmän täysivaltainen jäsen ja osallistuu tarkkailijana Transnistriaa koskeviin 5+2 -neuvotteluihin. Komissio toimii tarkkailijana Etelä-Ossetian yhteisessä valvontakomissiossa. Vuoristo-Karabahin kriisiä sovittelevassa Minskin ryhmässä ja Abhasia-kysymystä ratkovassa UN Friends of Georgia -ryhmässä on mukana ainoastaan yksittäisiä jäsenvaltioita. Kun otetaan huomioon, kuinka EU on säilyttänyt rauhan ja vakauden yhdentymällä alueellisesti, se voi tuoda lisäarvoa yksittäisten jäsenvaltioiden ponnisteluille ja sen olisi oltava valmis ottamaan nykyistä suurempi rooli naapurialueiden konfliktien ratkaisussa.

Konfliktien olisi aina oltava yksi keskeisistä aiheista ENP-kumppanien kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa . EU:n olisi lisäksi pidettävä huoli siitä, että konfliktit pysyvät alan kansainvälisten järjestöjen ja yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävien poliittisten vuoropuhelujen asialistalla.

Komissio on valmis laatimaan yhdessä neuvoston kanssa lisää ehdotuksia konfliktien ratkaisemiseksi niin yhteisön välineiden kuin muidenkin välineiden avulla.

Komissio tekee voitavansa, jotta poliittisen vuoropuhelun tarjoamat mahdollisuudet käytettäisiin hyväksi mahdollisimman hyvin myös muissa yhteyksissä, erityisesti ihmisoikeuksien ja demokratian suojeluun ja edistämiseen, terrorismiin, huumausaineisiin, muuttovirtoihin, pelastuspalveluun ja etenkin hallintotapaan liittyvien kysymysten yhteydessä.

Komissio aikoo edistää vakautta tukemalla edelleen demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiokehitystä koko naapurialueella.

3.4. Uudistukset ja nykyaikaistaminen eri aloilla

Naapuruuspolitiikan kumppanimaiden uudistuksia tuetaan vuonna 2008 edelleen eri alojen vuoropuhelulla ja samanaikaisesti toimitettavalla avulla.

Energian toimitusvarmuus ja toimitusten turvallisuus ovat ala, jolla osapuolet ovat naapurialueilla yhä riippuvaisempia toisistaan. Hyväksymällä maaliskuussa energiapaketin neuvosto loi edellytykset yhteiselle ulkoiselle energiapolitiikalle. Naapuruuspolitiikka tuo yhteen tuottaja-, kuluttaja- ja kauttakuljetusmaita, jotka voivat saavuttaa tiiviimmällä yhteistyöllä ja yhdentymisellä paljon etuja. Komissio aikoo paneutua erityisesti Azerbaidžanin ja Ukrainan kanssa tehtyjen energia-alan yhteisymmärryspöytäkirjojen ja Marokon ja Jordanian kanssa annettujen yhteisten julistusten täytäntöönpanoon sekä työhön vastaavien sopimusten aikaansaamiseksi Algerian ja Egyptin kanssa. Komissio haluaa myös neuvotella energiatuotteisiin, -palveluihin ja -investointeihin sovellettavat sitovat määräykset.

Edut, joita mahdollisesti saavutettaisiin ottamalla käyttöön naapurialueisiin sovellettava energia-alan yhteinen oikeudellinen kehys, on tarkoitus selvittää toteutettavuustutkimuksella.

Vuonna 2008 pidettävällä nk. Bakun prosessin (Mustanmeren alue, Kaspianmeren alue ja Keski-Aasia) energiaministerien kokouksella on tarkoitus edistää edelleen energian toimitusvarmuutta koskevaa yhteistyötä ja markkinoiden yhdentymistä idässä. EU on sitoutunut ns. Nabucco-putken kehittämiseen ja nimesi hankkeelle hiljattain koordinaattorin, mikä vie eteenpäin EU:n työtä keskeisen tärkeiden verkkojen kehittämiseksi. Moldovan ja Ukrainan liittymistä energiayhteisöön valmistellaan, ja Georgia on jättänyt hakemuksen tarkkailijan aseman saamiseksi.

Etelässä jatketaan työtä yhdennettyjen Euro–Välimeri-energiamarkkinoiden kehittämiseksi. Komissio aikoo tehdä yhteistyötä Maghreb-maiden kanssa edistääkseen niiden sähkömarkkinoiden alueellista yhdentymistä sekä Mashrek-alueen kanssa kaasualan turvallisuuden ja infrastruktuurien parantamiseksi. Komissio aikoo tukeutua Euro–Välimeri-energiafoorumin sekä hiljattain Sharm-el-Sheikissä pidetyn EU:n, Afrikan ja Lähi-idän energiakonferenssin tuloksiin erityisesti Arab Gas Pipeline -kaasuputken kehittämisen ja puhtaita teknologioita koskevan taitotiedon osalta.

Naapurialueilla sijaitsevien kumppanien kanssa on tarkoitus tehdä yhteistyötä tavoitteina parantaa energiatehokkuutta, selvittää mahdollisuudet luoda vihreän energian markkinat ja parantaa kumppanien valmiuksia tuottaa aurinko- ja tuulienergian sekä kestävän käytön biomassaenergian lähteitä.

Komissio aikoo syventää ilmastonmuutosvuoropuheluaan vuoden 2012 jälkeisen ajan ilmastonmuutosjärjestelmästä muun muassa muutokseen sopeutumisen osalta[9]. Komissio antaa myös teknistä apua ilmastonmuutoksen hallintaan liittyvien valmiuksien kehittämistä varten. Se tukee Kioton mekanismia[10], jolla on huomattavat mahdollisuudet houkutella ulkomaisia suoria sijoituksia sekä edistää puhtaiden teknologioiden kehitystä. EU:n päästökauppajärjestelmästä jaetaan kokemuksia. Komissio aikoo lisätä tukeaan toimille, joilla pyritään luomaan puhtaampaa ympäristöä naapurialueilla. Mustanmeren synergian[11] yhteydessä Tonavan ja Mustanmeren työryhmä lisää työtään vesikysymyksissä ja selvittää mahdollisuuksia ottaa toimintaan mukaan myös muita aloja kuten jätehuolto. EY jatkaa ponnistelujaan voidakseen liittyä Mustanmeren suojelemisesta pilaantumiselta tehtyyn yleissopimukseen, ja komission sitoutuminen ”Euroopan ympäristö” -prosessiin edistää UNECE:n[12] yleissopimusten täytäntöönpanoa. Välimeren alueella EY tukee edelleen pilaantumisen vähentämiseen tähtäävää Horizon 2020 -aloitetta. Yhteisiä ympäristötiedon järjestelmiä, ympäristövaikutusten arviointeja, rannikkoalueiden yhdennettyä hoitoa ja kestävää matkailua tuetaan koko alueella.

EY:n tarkoitus on edistää edelleen vastuullista ja kestävää kalastustoimintaa tekemällä kumppanien kanssa tiiviisti yhteistyötä alan foorumeilla ja kahdenvälisten sopimusten kautta.

EU:n ja sen naapurialueiden väliset yhdennetyt liikennejärjestelmät ovat alueen yhdentymisen etenemiselle välttämättömiä. Jäsenvaltioiden ja ENP-kumppanien on työskenneltävä tiiviisti yhdessä, jotta Euroopan laajuiset liikennereitit saataisiin ulotettua naapurimaihin[13]. Sekä Välimeren maat että TRACECA-kumppanit ovat paraikaa hyväksymässä alueellisia toimintasuunnitelmia kehittääkseen kestäviä liikennejärjestelmiä. Niiden toteutus olisi helpompaa jäsenvaltioiden tuella. Vuoteen 2010 mennessä perustettavasta laajemmasta yhteisestä ilmailualueesta tehdyn neuvoston päätöksen täytäntöönpanoa olisi nopeutettava. Marokon kanssa tehty kattava ilmailusopimus on jo valmis, Ukrainan kanssa käydään neuvotteluja sopimuksesta ja Jordanian kanssa on tarkoitus aloittaa neuvottelut. Komissio pyytää neuvostolta neuvotteluohjeita voidakseen tehdä kattavia ilmailusopimuksia myös muiden ENP-maiden kanssa.

ENP-kumppanien integroiminen menestyksekkäästi eurooppalaiseen tutkimusalueeseen edellyttää, että niiden tutkimusprioriteetteihin (esim. terveys ja maatalous sekä sosioekonomiset ja hallintotapaan liittyvät kysymykset) kiinnitetään enemmän huomiota ja että niitä kannustetaan nykyistä ponnekkaammin osallistumaan seitsemänteen puiteohjelmaan. Seitsemännen puiteohjelman vuotuisissa työohjelmissa olisi otettava huomioon naapuruuspolitiikan suuri merkitys, ja eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen kautta maksettavilla varoilla olisi kehitettävä ENP-kumppanien valmiuksia tieteelliseen tutkimustyöhön.

Tietoyhteiskunnan alalla naapuruuspolitiikan kumppaneita hyödyttäisi nopeiden verkkoyhteyksien lisäksi tiiviimpi yhteistyö ENP-alueen sääntelyviranomaisten sekä EU:n ja jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisten välillä.

Koulutus ja inhimillinen pääoma: Komissio aikoo tukea korkea-asteen koulutusjärjestelmien rakenteen kehittämistä ENP-kumppanimaissa TEMPUS-ohjelman kautta sekä kumppanien lähentymistä Bolognan prosessiin ja Lissabonin toimintasuunnitelmaan. ENP-kumppaneita koskeva uusi apurahaohjelma tarjoaa lukuvuonna 2007–2008 yli tuhannelle opiskelijalle ja yliopistonopettajalle mahdollisuuden tulla EU:hun ja usealle sadalle mahdollisuuden lähteä ENP-kumppanimaihin. Lisätäkseen tietoa siitä, kuinka EU toimii, ja edistääkseen julkisen hallinnon kehittämistä puolueettomaksi, vastuulliseksi ja tulokselliseksi komissio aikoo tukea ENP-kumppanimaista tulevien harjoittelijoiden valintaa omiin sisäisiin ohjelmiinsa. Tarkoitus on myös selvittää mahdollisuudet ottaa vastaan tilapäisesti siirrettäviä virkamiehiä.

Työllisyyttä ja sosiaalista kehittämistä koskevan yhteistyön tiivistäminen lisää vaihtoa työpaikkojen luomiseen, köyhyyden vähentämiseen, sosiaaliseen osallisuuteen ja sosiaaliseen suojeluun sekä tasavertaisiin mahdollisuuksiin liittyvistä suunnitelmista, mikä auttaa käsittelemään yhteisiä ongelmia globalisaation yhteydessä ja edistämään ihmisarvoista työtä.

EU ja sen naapurit lisäävät parhaillaan terveysalan yhteistyötä. Komissio ottaa ENP-kumppaneita mukaan verkostoihinsa, kuten terveystietoja ja -osaamista käsittävään toimivaltaisten viranomaisten verkostoon, tartuntatautien torjuntaan eteläisessä Euroopassa ja Välimeren alueella keskittyvään EpiSouth-verkostoon sekä HIV/AIDS-pohdintaryhmään. Hiljattain hyväksytty EU:n terveysstrategia voimistaa EU:n ääntä terveyskysymyksissä maailmanlaajuisesti tehostaessaan yhteistyötä yhteisön ulkopuolisista maista, myös naapurimaista, tulevien strategisten kumppanien kanssa. EY:n ja jäsenvaltioiden olisi yhdistettävä voimansa naapurialueilla ilmenevien terveysongelmien ja -uhkien hoitamiseksi muun muassa edistämällä kansainvälisten terveysalan sopimusten, kuten tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen[14] ja kansainvälisen terveyssäännöstön, täytäntöönpanoa[15].

Hiljattain annetussa tiedonannossa ”Euroopan unionin yhdennetty meripolitiikka ”[16] määritellään Euroopan naapuruuspolitiikka meripolitiikan kysymyksistä käytävän vuoropuhelun ja sitä koskevan yhteistyön sekä yhteisten merialueiden hallinnoinnin välineeksi. Meripolitiikan tavoitteet on tarkoitus sisällyttää EU:n ja ENP-kumppanimaiden säännölliseen vuoropuheluun.

Komissio aikoo edistää edelleen kokemustenvaihtoa ja kahdenvälistä vuoropuhelua aluepolitiikan laadinnan ja täytäntöönpanon menetelmistä, mikä kattaa myös monitasoisen hallinnon ja kumppanuuden. Se pyrkii lisäämään vuorovaikutusta kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten välillä.

3.5. Osallistuminen yhteisön ohjelmiin ja sen virastojen toimintaan

Mahdollisuus osallistua yhteisön ohjelmiin ja sen virastojen toimintaan on tärkeä ja houkutteleva piirre vahvistetun Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanuudessa.

Komissio aloitti vuonna 2007 neuvottelut pöytäkirjojen vahvistamiseksi Israelin, Marokon ja Ukrainan kanssa. Puheenjohtajavaltion kesäkuussa 2007 antaman raportin mukaan nämä ovat kolme maata, jotka todennäköisimmin voivat hyötyä toimenpiteistä. Israelin kanssa piakkoin allekirjoitettava pöytäkirja mahdollistaa Israelin osallistumisen ensimmäisenä naapuruuspolitiikan kumppanimaana kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaan.

Vuonna 2008 komissio aikoo olla edelleen yhteydessä ENP-kumppaneihin määritelläkseen näiden kiinnostuksen ja valmiudet osallistua EY:n asianomaisiin toimiin.

3.6. Rahoitusyhteistyö

Uusia rahoitusvälineitä on tulossa käyttöön, ja tarkoitus on tehostaa rahoituslaitosten, erityisesti Euroopan investointipankin ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin, jotka ovat EU:n ensisijaisia rahoituskumppaneita ENP-kumppanimaissa, ja muiden avunantajien ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävää yhteistyötä. Tämän ansiosta EU voi vastata tehokkaammin ENP-kumppanimaiden tarpeisiin ja ottaa huomioon sen, millaiset suhteet kullakin maalla on EU:hun.

Eurooppalaiseen naapuruuden ja kumppanuuden välineeseen liittyvänä uudistuksena aloitetaan vuoden 2007 lopussa rajat ylittävien yhteistyöohjelmien toteutus. Komissio on laatinut ohjelmasuunnittelun kehyksen 15:lle ulkorajoilla toteutettavalle ohjelmalle ja antanut erityiset täytäntöönpanosäännökset. Jäsenvaltioiden, kumppanimaiden ja niiden alueiden edustajista koostuvat yhteiset työryhmät viimeistelevät parhaillaan ohjelmasuunnitteluasiakirjoja, jotta ohjelmien toteutus voisi alkaa vuoden 2008 alussa. Ohjelmia hallinnoivat yhteisesti paikalliset sidosryhmät. Niiden myötä voidaan luoda lisää todellisia suhteita naapurialueisiin, ja ne auttavat lieventämään EU:n ulkorajojen erottavaa vaikutusta. Tämän tuloksena EU:n ja ENP-maiden raja-alueilla kauppa kasvaa ja suuret kehityserot jäävät syntymättä.

Myös vuoden 2006 tiedonannossa esitellyn kahden uuden rahoitusvälineen suhteen on edistytty.

Uudesta hallintotaparahastosta, jonka alustava määräraha kaudella 2007–2010 on 50 miljoonaa euroa vuodessa, maksetaan lisätukea niille kumppanimaille, jotka ovat edistyneet eniten toimintaohjelmissaan sovittujen hallintotapaan liittyvien ensisijaisten tavoitteiden, erityisesti ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltion, suhteen. Vuonna 2007 hallintotaparahastosta maksettiin ensimmäiset avustukset Marokolle ja Ukrainalle. ENP-kumppanimaiden edistymisestä vuosittain annettavia määräaikaiskertomuksia, jotka muodostavat perustan kumppanimaiden saavutusten puolueettomalle arvioinnille, hiotaan vielä vuoden 2008 aikana. Tämä lisää hallintotaparahaston rahoituspäätösten avoimuutta.

Naapuruuspolitiikan investointiväline on perustettu, ja sille on varattu yhteisön talousarviosta aluksi 50 miljoonan euron määräraha. Investointivälineestä on tarkoitus tukea ENP-kumppaneille myönnettävää lainarahoitusta vuodesta 2008 alkaen. Kaikkiaan komissio aikoo kohdentaa investointivälineelle neljän seuraavan vuoden aikana alustavasti 250 miljoonaa euroa ja kaudella 2011–2013 vielä 450 miljoonaa euroa (yhteensä 700 miljoonaa euroa seitsemän vuoden aikana). Jäsenvaltioiden kanssa keskustellaan parhaillaan naapuruuspolitiikan investointivälineen erityisrahaston perustamisesta, sillä sovittamalla yhteen yhteisön ja jäsenvaltioiden rahoitusosuudet saataisiin aikaan huomattava vipuvaikutus. Naapuruuspolitiikan investointivälineestä rahoitettavat toimet, jotka liittyvät ensisijassa yhteisesti tärkeisiin energia-, ympäristö- ja liikennehankkeisiin, sopivat täysin yhteen vahvistetusta Euro–Välimeri-investointivälineestä rahoitettavien toimien kanssa. Komissio aikoo lisäksi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta aiempien Euro–Välimeri-investointivälineestä rahoitettujen toimien takaisin maksetut varat voitaisiin käyttää Euro–Välimeri-investointivälineen hyväksi ja tulevien toimien takaisin maksettavat varat voitaisiin käyttää sekä naapuruuspolitiikan investointivälineen että Euro–Välimeri-investointivälineen hyväksi.

4. Toimintaan liittyvät kysymykset

4.1. Toimintaohjelmien jatkaminen

Ukrainan, Moldovan ja Israelin toimintaohjelmat päättyvät vuoden 2008 alkuvaiheessa. Nykyisten toimintaohjelmien jatkaminen vuodella ilman sisältömuutoksia näyttäisi olevan käytännöllisin tapa jatkaa toimintaohjelmiin liittyvää työtä, kunnes Ukrainan kanssa uudesta sopimuksesta käytävien neuvottelujen tulokset ovat tiedossa tai Moldovan ja Israelin kanssa sovitaan mahdollisesti uusista järjestelyistä. Toimintaohjelmat olisi kuitenkin aina saatettava ajan tasalle osapuolten yhteisestä sopimuksesta, jos niiden toimivuus sitä edellyttää.

4.2. Alakomiteat

Naapuruuspolitiikan alusta asti poliittista vuoropuhelua ENP-kumppanien kanssa on käyty pääasiassa alakomiteoissa. Sen vuoksi on tärkeää, että alakomiteajärjestelmä kattaa kaikki naapuruuspolitiikan toimintaohjelmiin sisältyvät alat. Komissio aikoo erityisesti kannustaa niitä kumppanimaita, joilta vielä puuttuu toimiva alakomitea tai muu foorumi ihmisoikeuskysymysten käsittelemistä varten, perustamaan sellaisen.

4.3. Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen

Kansalaisjärjestöillä on tärkeä rooli määriteltäessä toiminnan painopisteitä ja edistettäessä ja seurattaessa naapuruuspolitiikan toimintaohjelmien toteutusta. Satojen kansalaisyhteiskunnan edustajien kutsuminen naapuruuspolitiikkakonferenssiin oli komissiolta selvä viesti tähän suuntaan. Naapuruuspolitiikan kansalaisyhteiskuntafoorumin perustaminen olisi tervetullut aloite. Komissio aikoo kannustaa erilaisia sidosryhmiä osallistumaan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmien toteutuksen seurantaan, edistää kumppanimaiden hallitusten ja paikallisen kansalaisyhteiskunnan välistä vuoropuhelua ja pyrkiä tuomaan lisää toimijoita mukaan uudistusprosessiin.

4.4. Maat, joilla ei ole toimintaohjelmaa

Komissio aikoo tehdä Algerian kanssa edelleen tiivistä yhteistyötä assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Vaikka Syyrian assosiaatiosopimusta ei ole vielä allekirjoitettu, komissio valmistelee tulevia sopimussuhteita tekemällä rahoitusyhteistyötä. Libyan kanssa on aloitettu ensimmäistä puitesopimusta koskevat tunnustelevat keskustelut. Valko-Venäjälle pyritään edelleen osoittamaan, mitä naapuruuspolitiikalla olisi maalle tarjottavana, jos se tekisi tarvittavat ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskevat parannukset.

5. Päätelmät

Jatkuvia ponnisteluja tarvitaan, jotta Euroopan naapuruuspolitiikka voisi täyttää kumppanimaiden odotukset. Tässä tiedonannossa kiinnitetään huomiota joihinkin tärkeimpiin kysymyksiin, joihin EU:n toimielinten ja hallitusten olisi paneuduttava. Komission, neuvoston, Euroopan parlamentin ja EU:n jäsenvaltioiden on tehtävä vuonna 2008 entistä tiiviimpää yhteistyötä naapuruuspolitiikan lujittamiseksi. Tämä saattaa merkitä joskus vaikeitakin päätöksiä, mutta niiden kustannukset jäävät kuitenkin vähäisemmiksi kuin EU:n kansalaisiin ja naapurimaihin pitkällä aikavälillä kohdistuvat edulliset vaikutukset. Keväällä 2008 komissio julkistaa arvionsa naapuruuspolitiikan kumppanimaiden edistymisestä ja vielä mahdollisesti tarvittavista toimenpiteistä.

[1] Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat Algeria, Armenia, Azerbaid~[pic]an, Egypti, Georgia, Israel, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, Moldova, palestiinalaishallinto, Syyria, Tunisia, Ukraina ja Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat Algeria, Armenia, Azerbaidžan, Egypti, Georgia, Israel, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, Moldova, palestiinalaishallinto, Syyria, Tunisia, Ukraina ja Valko-Venäjä, mutta siihen eivät kuulu ETA-maat eivätkä ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokasmaat eikä Venäjä.

[2] KOM(2006) 726, 4 joulukuuta 2006.

[3] 10874/07, 15.6.2007. http://register.consilium.europa.eu/pdf/fi/07/st10/st10874.fi07.pdf

[4] http://ec.europa.eu/world/enp/strengthening_en.htm

[5] P6_TA(2007)0538.

[6] Ks. neuvoston päätelmät 11016/07, 19.6.2007. http://register.consilium.europa.eu/pdf/fi/07/st11/st11016.fi07.pdf

[7] 5784/07 VISA 32 MED 3 COMIX 101, 31. tammikuuta 2007.

[8] KOM(2007) 248, 16. toukokuuta 2007.

[9] Komission vihreän kirjan Sopeutuminen ilmastonmuutokseen Euroopassa mukaisesti; KOM(2007) 354 lopullinen.

[10] Erityisesti yhteistoteutusta ja puhtaan kehityksen mekanismia.

[11] Tiedonanto KOM(2007) 160, 11. huhtikuuta 2007.

[12] KOM(2007) 262.

[13] Tiedonannossa KOM(2007) 32, annettu 31. tammikuuta 2007, hahmotellaan kokonaisvaltainen toimintapolitiikka EU:n liikennejärjestelmän yhdentämiseksi tiiviimmin naapurimaihin.

[14] WHO FCTC: http://www.who.int/tobacco/framework/WHO_FCTC_english.pdf

[15] http://www.who.int/gb/ebwha/pdf_files/WHA58/WHA58_3-en.pdf

[16] KOM(2007) 575, 10. lokakuuta 2007, sekä meripolitiikan toimintasuunnitelma SEK(2007) 1278.