Ehdotus: neuvoston asetus yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2004 /* KOM/2003/0746 lopull. */





Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2004 (komission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO I LUKU Soveltamisala ja määritelmät II LUKU Yhteisön alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset III LUKU Kolmansien maiden alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset IV LUKU Yhteisön alusten lisenssijärjestelyt V LUKU Kolmansien maiden alusten lisenssijärjestelyt VI LUKU NAFO-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Yhteisön osallistuminen 2 jakso Tekniset toimenpiteet 3 jakso Valvontatoimenpiteet 4 jakso Grönlanninpallasta koskevat erityissäännökset 5 jakso Punasimpun kalastusta koskevat erityissäännökset VII LUKU CCAMLR-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset VIII LUKU Loppusäännökset LIITE I Yhteisön aluksiin ja kolmansien maiden aluksiin yhteisön vesillä sovellettavat kalastusmahdollisuudet alueilla, joilla on pyyntirajoituksia, lajeittain ja alueittain (tonneina elopainoa ellei ole toisin mainittu) LIITE I A ITÄMERI LIITE IB SKAGERRAK, KATTEGAT, POHJANMERI JA YHTEISÖN LÄNTISET VEDETICES-alueet V b (EY:n vedet) VI, VII, VIII, IX, X, CECAF (EY:n vedet) ja Ranskan Guyana LIITE I C KOILLIS-ATLANTTI JA GRÖNLANTI ICES-alueet I, II, III a, IV, V, XII, XIV ja NAFO 0, 1 (Grönlannin vedet) LIITE ID LUOTEIS-ATLANTIN NAFO-alue LIITE IE LAAJASTI VAELTAVAT KALAKANNAT (kaikki alueet) LIITE IF ANTARKTIS (CCAMLR-alue) LIITE II Vuonna 2004 sovellettavat lajittelemattomana aluksesta purettavan sillin kalastusmahdollisuudet (tonneina elopainoa) LIITE III POHJANMEREN SILLIÄ KOSKEVAT ERITYISTOIMENPITEET LIITE IV SIIRTYMÄKAUDEN TEKNISET TOIMENPITEET LIITE V VÄLIAIKAINEN PYYNTIPONNISTUSRAJOITUS SEKÄ SEURANNAN, TARKASTUSTEN JA VALVONNAN LISÄEDELLYTYKSET TIETTYJEN KALAKANTOJEN ELVYTTÄMISEN YHTEYDESSÄ LIITE VI POHJANMERELLÄ JA SKAGERRAKISSA TUULENKALAA PYYTÄVIEN ALUSTEN PYYNTIPONNISTUS LIITE VII LIITE VIII LIITE IX KOMISSIOLLE ANNETTAVAT TIEDOT JA NIIDEN LÄHETTÄMISTÄ KOSKEVAT YKSITYISKOHTAISET SÄÄNNÖT LIITE X LIITE XI LIITE XII LIITE XIII LIITE XIV NAFO-alue LIITE XV Kohdennettua kalastusta koskeva kielto CCAMLR-alueella LIITE XVI CCAMLR-alueen uusien ja koekalastusalueiden saalis- ja sivusaalirajoitukset kalastusvuonna 2003/2004 RAHOITUSSELVITYS 1. Toimenpiteen nimi 2. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT 3. Oikeusperusta: 4. Toimenpiteen kuvaus 4.1 Yleinen tavoite 4.2 Toimenpiteen kesto ja sen voimassaolon jatkamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 5. Tulojen ja menojen luokitus 5.1 Pakolliset menot 5.2 Jaksotetut määrärahat 6. meno- tai tulolaji 7. Taloudelliset vaikutukset 7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde) 8. Petostenvastaiset toimenpiteet 9. Kustannustehokkuusanalyysi 10. Hallintomenot (yleisen talousarvion pääluokan III osa A) PERUSTELUT Tässä ehdotuksessa neuvoston asetukseksi vahvistetaan vuodeksi 2004 yhteisön kalastusmahdollisuudet useilla kalastusalueilla ja kolmansien maiden alusten kalastusmahdollisuudet yhteisön vesialueilla sekä edellytykset, joilla näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää. Siinä ehdotetaan myös väliaikaisia toimenpiteitä vakavasti uhanalaisiin kalakantoihin kohdistuvan pyyntiponnistuksen rajoittamiseksi, kunnes tällaisia kantoja koskevat elvytyssuunnitelmat hyväksytään. Kalastusmahdollisuuksien vahvistaminen ja jakaminen sekä pyyntiponnistuksen rajoittamista koskevien sääntöjen antaminen kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan ja perustuu 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklaan. I Ehdotuksen poliittinen tausta Kansainvälisen merentutkimusneuvoston uusimmassa raportissa (ICES, lokakuu 2003), jonka STECF on suurelta osin hyväksynyt, vahvistetaan viime vuonna havaitut suuntaukset. Monia pohjakalakantoja ja eräitä pelagisia kantoja kalastetaan liikaa, ja niiden tila on turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella. Vaikka joidenkin liikakalastuksen kohteena olevien kantojen osalta on havaittavissa merkkejä biomassan ja kalastuskuolevuusarvojen paranemisesta, toiset kannat ovat edelleen välittömässä romahdusvaarassa. Elvytyssuunnitelmat on tänä vuonna tarpeen laatia 14 kannalle, kun viime vuonna vastaava luku oli yhdeksän. Kannasta riippuen ICES on suositellut toimia, joihin kuuluu joko pyynnin lopettaminen kokonaan kyseisen kalastuksen osalta tai erittäin rajoittavia TACeja, joita olisi sovellettava elvytyssuunnitelman hyväksymiseen asti. Lisäksi ICES toistaa, että vaaditut kalastuskuolevuuden vähennykset voidaan saavuttaa ainoastaan, jos hallintomenettelyihin sisällytetään merkittävät pyyntiponnistuksen vähennykset. Tällä seikalla voidaan jälleen kerran perustella komission ehdotusta pyyntiponnistuksen suorasta hallinnoinnista, joka muodostaa kalastuksenhoidon keskeisen välineen niin TACien ja kiintiöiden sääntelyssä kuin uhanalaisten kantojen elvytyssuunnitelmissa. Jos näistä pyyntirajoituksista ei päästä yksimielisyyteen, komissio vaatii rajoittavampia TACeja tai muita toimenpiteitä, joilla saavutetaan vastaavat vaikutukset. Komissio on vakuuttunut, että monivuotiset hoitosuunnitelmat ovat tarpeen kantojen pitkän aikavälin kestävyyden takaamiseksi. Ellei tällaisia suunnitelmia ole laadittu, on noudatettava rajoittavampia lyhyen aikavälin hoitomenettelyjä. Vaikka komissio toteaa, että elvytyksessä olisi suosittava asteittaista lähestymistapaa, tällainen asteittainen menettely, joka poikkeaa usein huomattavasti tutkijoiden suosituksista lyhyellä aikavälillä toteutettaviksi voimakkaiksi korjaaviksi toimenpiteiksi, voidaan hyväksyä ainoastaan, jos asteittaiseen elvyttämiseen liittyy pitkän aikavälin sitoutuminen sekä kaikki tarvittavat välineet (pyyntiponnistuksen hallinnointi ja kalastustoiminnan tehokas valvonta), joilla tällaisesta sitoumuksesta saadaan tehokas. Äskettäisessä lausunnossaan tutkijat suosittelivat kalastukseen perustuvaa hallinnointimenettelyä, koska yksittäisten kantojen hallinnoinnin avulla ei pystytä ottamaan riittävässä määrin huomioon monimutkaisia monilajikalastuksia, joissa kantoja pyydetään yhdessä. Kalastukseen perustuvan menettelyn vuoksi on tarpeen ottaa huomioon eri kantojen yhteydet samoissa kalastuksissa. Se on niin ikään lisäsyy sille, että hallinnointivälineenä käytetään pyyntiponnistuksen suoraa hallinnointia. Hoitotoimenpiteiden tavoite saavutetaan vain, jos niitä noudatetaan riittävässä määrin. Komissio aikoo esittää vuoden 2004 alkupuoliskolla ehdotuksia (väliaikaiseen pyyntiponnistuksen hallinnoimisjärjestelmään sovellettavien valvontasäännösten parannusten lisäksi) hoitotoimenpiteiden täytäntöönpanon parantamiseksi. Uusien sääntöjen antaminen ei kuitenkaan riitä, jos jäsenvaltiot eivät varmista niiden noudattamista. Valvonnan ja täytäntöönpanon yleinen parantuminen on olennaista kalakantojen suojelun kannalta. Komissio on äskettäin aloittanut eräitä jäsenvaltioita vastaan rikkomista koskevia menettelyjä yhteisön sääntöjen riittämättömän valvonnan ja täytäntöönpanon vuoksi. Jäsenvaltioita muistutetaan, että neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 26 artiklan mukaisesti komissio voi toteuttaa ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä, jos yhteisön sääntöjen täytäntöönpanoa koskeva jäsenvaltion laiminlyönti saattaa johtaa vakavaan uhkaan vesiluonnonvarojen säilyttämiselle. II Pyyntiponnistuksen rajoitukset Pyyntiponnistuksen käyttöä koskevien ICESin lausuntojen perusteella komissio katsoo, että kyseinen hallinnointiväline on olennainen useimpien uhanalaisten kantojen elvyttämisen kannalta. Neuvosto totesi viime joulukuussa, että tiettyihin turskan kalastuksiin on tarpeen soveltaa väliaikaisia pyyntiponnistusta koskevia toimenpiteitä. Komissio on jo ehdottanut useille kannoille elvytyssuunnitelmia, joihin sisältyy pyyntiponnistuksen suora hallinnointi. Kuitenkin vain yksi näistä ehdotuksista voidaan hyväksyä joulukuussa, ja ehdotettu pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmä voidaan panna täytäntöön vasta myöhään keväällä 2004. ICES on samanaikaisesti suositellut useamman kannan kalastuksen lopettamista, kunnes niitä koskevat yhteisön elvytyssuunnitelmat hyväksytään. Näissä oloissa komissio katsoo, että on tarpeen ehdottaa pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevia väliaikaisia sääntöjä, jotka vastaavat asetuksen (EY) N:o 2341/2002 liitteen XVII mukaisesti täytäntöönpantuja sääntöjä ja joita sovelletaan kaikkiin kalastuksiin, joiden osalta ICES on antanut tiukimmat, kalastuksen lopettamista koskevat suosituksensa. Väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnoimisjärjestelmää, joka perustuu rajoitettuun kalastuspäivien lukumäärään pyydysluokkaa kohden, ehdotetaan sovellettavaksi turskan kalastukseen Skagerrakin, Kattegatin, Pohjanmeren, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolen vesillä, kielikampelan kalastukseen Englannin kanaalin länsiosassa ja eteläisen kummeliturskan, merikrotin ja keisarihummerin kalastukseen Iberian niemimaan vesialueilla. Näiden kantojen osalta komissio ehdottaa TACeja, jotka eivät noudata ICESin suosituksia, joiden mukaan TACit olisi asetettava nollaksi. Kyseisiin ehdotuksiin liittyy suurempi riski ja pidempi elpymisaika kuin tieteellisen lausunnon täsmälliseen noudattamiseen. Jotta elpyminen turvattaisiin tehokkaasti mainittujen TAC-tasojen avulla, niihin on liitettävä pyyntiponnistuksen rajoituksia. Tällä hetkellä sovellettavaa väliaikaista pyyntiponnistuksen rajoitustoimenpidettä on kuitenkin tehostettava. Siihen liittyvät säännöt ovat liian monimutkaisia ja niiden valvonta ja täytäntöönpano on vaikeaa. Toimenpiteellä ei taata, että tarvittavilla pyyntiponnistuksen vähennyksillä voidaan varmistaa kantojen elpyminen, koska sillä ei varsinaisesti rajoiteta merelläolopäiviä vaan pikemminkin tiettyjen pyydystyyppien käyttöpäiviä. Toimenpidettä on tarpeen vahvistaa ja yksinkertaistaa sääntöjen noudattamisen tehostamiseksi. Ehdotetut toimenpiteet esitetään liitteessä V. Tärkeimmät muutokset suhteessa nykyisiin toimenpiteisiin ovat seuraavat: - vaatimus pysyä satamassa tai asianomaisen kalastusalueen ulkopuolella sen jälkeen, kun tietty määrä satamastapoissaolopäiviä on käytetty; - Pohjanmerellä ja Skotlannin länsipuolen vesillä sijaitsevien kalastuskieltoalueiden poistaminen ja niiden sijasta ehdotus ylimääräisten satamastapoissaolopäivien myöntämisestä aluksille, joiden aiemmasta kirjatusta kalastustoiminnasta käy ilmi uhanalaisten kantojen vähäinen purkaminen; - tarkemmat arviot aiemmista kirjatuista merelläolopäivistä, joita on käytetty pyyntiponnistuksen jakamisten ja vähennysten saattamiseksi TACien osalta ehdotettujen vähennysten mukaisiksi; - tiukempi "yksi verkkopyydys yhtä kalastusmatkaa kohden" -sääntö. ICES on lisäksi suositellut, että tuulenkalan kalastusta Pohjanmerellä hallinnoitaisiin erityisen pyyntiponnistuksen hallinnointisuunnitelman avulla. Kyseinen suunnitelma esitetään liitteessä VI. III Suurimpien sallittujen saaliiden (TACien) vahvistaminen (a) Kannat yhteisön vesillä Kuten aiempinakin vuosina, komission TAC-ehdotukset perustuvat tuoreimpiin tieteellisiin lausuntoihin, joista on joissakin tapauksissa joustettu kyseessä olevan kalastuksen taloudellisen toiminnan jatkuvuuden turvaamiseksi, edellyttäen että ehdotukset merkitsevät kaikkein uhanalaisimmille kannoille huomattavasti alentunutta riskiä. Viimeisintä ICESin lausuntoa, joka edellyttää monien pohjakalalajien pyynnin täydellistä kieltämistä EU:ssa, on tarkasteltava neuvoston kahden viime vuoden aikana tekemien päätösten perusteella. Näillä päätöksillä on alennettu merkittävästi uhanalaisten kantojen kalastuskiintiöitä ja otettu vuonna 2003 joidenkin kalastusten osalta käyttöön väliaikaiset pyyntiponnistuksen tarkastukset. Näihin toimenpiteisiin on liitetty käytöstäpoistamisohjelmia, jotka ovat eräissä jäsenvaltioissa [1] johtaneet kalastuskapasiteetin vähenemiseen. Komissio katsoo tästä syystä, että sen tällä hetkellä noudattama politiikka, jossa sallitaan kalastuksen jatkaminen alhaisemmalla tasolla, voi tuottaa hyviä tuloksia mikäli sitä noudatetaan tiukasti. Aiemmin määriteltyjen elvytettävien kantojen kalastukseen määrättävien lisäleikkausten sijasta komissio on vakuuttunut, että tällä hetkellä toteutettavia toimenpiteitä on tarpeen vahvistaa ja että on varmistettava tällaisten toimenpiteiden täsmällinen noudattaminen. Merkittävät kalastuksen vähennykset ovat kuitenkin tarpeen niiden kalastusten osalta, jotka määritellään ensimmäistä kertaa elvyttämistoimenpiteitä tarvitseviksi. [1] Yhdistynyt kuningaskunta, Tanska ja Alankomaat ovat toteuttaneet pyyntiponnistuksen rajoitusten täytäntöönpanoon Pohjanmerellä liittyviä käytöstäpoistamisohjelmia. Komissio ehdottaa viime vuoden tapaan TACeja, jotka johtavat elvytettävien kantojen alhaiseen kalastuskuolevuuteen. Silloin kun elvytettävien kantojen kanssa saadaan saaliiksi muita kalalajeja, komissio ehdottaa näiden lajien TACeihin sovellettavia asianmukaisia vähennyksiä sen perusteella, miten läheisessä yhteydessä mainitut kannat ovat elvytettävien kantojen kanssa. Komissio on kuullut sidosryhmiä tämän vuoden ehdotuksia valmistellessaan. Näiden kuulemisten perusteella komissio toteaa, että on tarpeen noudattaa asteittaista lähestymistapaa, jossa tarve elvyttää kannat mahdollisimman pikaisesti turvallisten biologisten rajojen sisäpuolelle ja tarve varmistaa jonkinasteinen taloudellisen toiminnan jatkuvuus ovat jotakuinkin tasapainossa. Tämä ehdotus, jossa yleisesti ottaen säilytetään ennallaan neuvoston viime vuonna kalastusalalle elvytettävien kantojen osalta asettamat rajoitukset ja otetaan lisäksi käyttöön ylimääräisiä rajoituksia "uusien" elvytettävien kantojen osalta, noudattaa mainittua tasapainoa. Tieteellisistä lausunnoista ei ole mahdollista irrottautua lyhyen aikavälin taloudellisten näkökohtien vuoksi, sillä se uhkaisi vakavasti useimpien uhanalaisten kantojen pitkän aikavälin elpymistä ja vaarantaisi näin ollen kalastusalan pitkän aikavälin tulevaisuuden. Tämä ei ole komission mielestä hyväksyttävä vaihtoehto. Silloin kun on kyse muista kuin elvytettävistä kannoista ja niihin yhteydessä olevista yhteisön yksin hallinnoimista kannoista, joiden osalta kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) analyyttisiin tutkimuksiin perustuvaa lausuntoa EY:n tieteellis-teknis-taloudellinen kalatalouskomitea (STECF) on lisäksi tarkastellut, ehdotetut TACit perustuvat näiden komiteoiden lausuntoihin. Yhteisön vesialueilla sovellettavien TACien vahvistamisessa noudatettavassa yksityiskohtaisemmassa menettelyssä komissio käyttää seuraavien kalakantaluokkien osalta seuraavia kriteereitä: Kannat, joiden kalastuksen kieltämistä ICES ja STECF ovat suositelleet Kyseiset kannat ovat: - Kattegatin turska - Skagerrakin, Pohjanmeren ja Englannin kanaalin itäosien turska - Skotlannin länsipuolen turska - Irlanninmeren turska - Irlanninmeren valkoturska - Englannin kanaalin länsiosan kielikampela - Iberian niemimaan vesialueiden kummeliturska - Iberian niemimaan vesialueiden keisarihummeri. Tiettyjen kantojen osalta ICES suositteli vuonna 2002 kalastuksen kieltämistä ja neuvosto vahvisti TACit, jotka olivat kalastuskuolevuuden 65 prosentin vähentämisen mukaisia (Pohjanmeren turska, Skotlannin länsipuolen turska, Kattegatin turska ja Irlanninmeren turska). ICES ei ole pystynyt antamaan Pohjanmeren turskan osalta uusia määrällisiä lausuntoja, joten komissio ehdottaa tämän kannan TACien säilyttämistä ennallaan. Silloin kun uusia lausuntoja on annettu, komissio ehdottaa TACeja, jotka ovat yhdenmukaisia viimeisimpien tietojen ja neuvoston tavoitteena vuonna 2002 olleen kalastuskuolevuuden vähentämisen kanssa (Skotlannin länsipuolen turska, Kattegatin turska), paitsi jos komission ehdottamien pyyntisääntöjen soveltaminen mahdollistaisi sellaisten TACien vahvistamisen, jotka johtaisivat kutevan biomassan toivottuun lisäykseen. Tilanne on tällainen Irlanninmeren turskan osalta, sillä sille ehdotetaan TACia, joka vastaa biomassan 30 prosentin lisäystä. Muille kannoille, joiden osalta ICES ehdottaa kalastuksen kieltämistä (Englannin kanaalin länsiosan kielikampela, Iberian niemimaan vesialueiden kummeliturska ja keisarihummeri, Irlanninmeren valkoturska), komissio ehdottaa TACeja, jotka noudattavat vuoden 2002 päätöksiä hyväksyttävistä kalastuskuolevuuden vähennyksistä tällaisissa hätätilanteissa. Komissio aikoo sisällyttää Irlanninmeren valkoturskan yhteen elvyttämissuunnitelmaa koskevaan ehdotukseen vuonna 2004 tehtävällä muutoksella. Kannat, joiden osalta ICES ja STECF ovat suositelleet joko vähentämistä hyvin alhaiselle tasolle tai elvytyssuunnitelman käyttöön ottamista Kyseiset kannat ovat: - Pohjanmeren punakampela - pohjoinen kummeliturska - Kelttienmeren turska - Kelttienmeren punakampela - Biskajanlahden kielikampela - Iberian niemimaan vesialueiden merikrotti. Niiden kantojen osalta, joille komissio on ehdottanut elvyttämissuunnitelmia (pohjoinen kummeliturska, Biskajanlahden kielikampela), ehdotetut TACit vastaavat kyseisiin suunnitelmiin sisältyviä pyyntisääntöjä. Komissio ehdottaa Pohjanmeren punakampelalle TACia, jonka arvioidaan vastaavan ICESin suosittelemaa kalastuskuolevuuden 40 prosentin vähennystä. Kelttienmeren turskan osalta komissio ehdottaa TACia, joka vastaa samaa tavoitetta, joka turskan elvyttämissuunnitelmassa on vahvistettu muille turskakannoille, eli biomassan 30 prosentin vuotuista lisäystä. Kelttienmeren valkoturskan TAC vastaa samaa kalastuskuolevuuden vähennystä kuin on vahvistettu mainitun alueen turskan osalta. Komissio aikoo sisällyttää Kelttienmeren molemmat kannat ja Pohjanmeren punakampelan sekä Iberian niemimaan vesialueiden merikrotin nykyisiin elvyttämissuunnitelmiin vuoden 2004 aikana näitä suunnitelmia koskevien ehdotusten yhteydessä. Kannat, jotka liittyvät johonkin sellaiseen kantaan, jonka osalta ICES ja STECF ovat suositelleet joko kalastuksen kieltämistä tai vähentämistä alimmalle mahdolliselle tasolle Turskan ja muiden Pohjanmeren kantojen väliset suhteet on määritelty STECF:n työryhmän kehittämässä kalastuksenhoidon monilajisessa mallissa. Komissio on käyttänyt sitä perustana asettaessaan TACit eräille tiiviissä keskinäisessä yhteydessä oleville lajeille, joita ovat esimerkiksi Pohjanmeren ja Irlanninmeren turska ja valkoturska, ja se ehdottaa TACeja, jotka edellyttävät kalastuskuolevuuden vähennyksiä suhteessa siihen, miten läheisessä yhteydessä kyseiset kannat ovat keskenään. Kalastusalan pyynnöstä komissio on tarkastellut keinoja erottaa elvytettävien kantojen ja niiden yhteydessä pyydettävien kantojen, kuten seidin ja koljan, kalastus toisistaan joko kalastusalueiden toisistaan erottamisen tai saaliin koostumukseen liittyvien toimenpiteiden avulla. Niiden vaikeuksien johdosta, joita on kohdattu sovellettaessa kalastustoimintaan erilaisia sääntöjä pienten maantieteellisten alueiden mukaan asetuksen (EY) N:o 2341/2002 liitteen XVII mukaisesti, komissio ei suosi maantieteellistä lähestymistapaa toisiinsa liittyvien kantojen irrottamiseksi toisistaan. Sitä vastoin aluksille, joiden turskan sivusaaliit ovat aiemman kirjatun kalastustoiminnan mukaan alle viiden prosentin suuruisia, myönnetään useampia merelläolopäiviä kuin aluksille, joiden turskan sivusaalisprosentit ovat korkeampia. Tähän lähestymistapaan liitetään säännökset mainitun prosenttimäärän noudattamisen tehostamiseksi. Komissio myöntää kuitenkin, että suhteellisen pienet turskasaaliit useimmilla keisarihummerin kalastusalueilla ovat osoitus oletettua vähäisemmästä keskinäisestä yhteydestä näiden lajien välillä. Se ehdottaa näin ollen kyseisten kantojen TACien korottamista vuoden 2003 tasoista. Komissio harkitsee keisarihummerin TACien lisäkorotuksia vuodeksi 2005, mikäli keisarihummerin kalastus voidaan vuonna 2004 toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla erottaa suuremmassa määrin turskan kalastuksesta. Pohjanmeren ulkopuolisten alueiden osalta on annettu lausunto kyseisten kantojen välisistä yhteyksistä. Komissio ehdottaa toisiinsa liittyvien kantojen (kuten lasikampela, merikrotti, kielikampela ja valkoturska) kalastuskuolevuuden vähentämistä edelleen, jotta edistettäisiin niiden kantojen elvyttämistä, joihin ne ovat yhteydessä (turska, kummeliturska ja kielikampela). Useimpia näistä toisiinsa liittyvistä kannoista kalastetaan joka tapauksessa turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella, ja suurin osa ehdotetuista kalastuskuolevuuden vähennyksistä perustuu yksittäisistä kannoista annettuihin tieteellisiin lausuntoihin. Muut kannat, joiden osalta ICES ja STECF ovat todenneet kantojen olevan turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella ja ovat suositelleet kalastuskuolevuuden merkittävää vähentämistä Turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevien mutta kumpaankaan edellä mainittuun luokkaan kuulumattomien kantojen osalta komissio ehdottaa TACeja, jotka vastaavat ICESin tai STECF:n tai molempien ehdottamaa lyhyen aikavälin saalisvaihtoehtoa sillä poikkeuksella, että lieventääkseen arvioiden epävarmuuden vaikutuksia ja lisätäkseen markkinoiden ja kalastustoimien vakautta komissio rajoittaa kaikki TACien muutokset enintään 40 prosenttiin vuoden 2002 TACeihin verrattuna silloin kun se on mahdollista ylittämättä tasoa Fpa. Kannat, jotka ovat turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella eivätkä ole yhteydessä johonkin sellaiseen kantaan, jonka osalta ICES ja STECF ovat suositelleet joko kalastuksen kieltämistä tai elvyttämissuunnitelmaa Kun kannan arvioidaan olevan turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella, komissio valitsee TAC-ehdotuksen perustaksi saalisvaihtoehdon, joka ei johda tilanteeseen, jossa kanta lähitulevaisuudessa rikkoisi jonkin turvallisen biologisen rajan (joko alittaisi ennalta varautuvan biomassan Bpa tai ylittäisi ennalta varautuvan kalastuskuolevuuden Fpa). Komissio ehdottaa TACeja, jotka vastaavat ICESin ehdottamaa ja STECF:n kannattamaa lyhyen aikavälin saalisvaihtoehtoa. Lieventääkseen lausunnon epävarmuuden vaikutuksia ja lisätäkseen kalastusalan taloudellista vakautta komissio rajoittaa kaikki TACien korotukset tai vähennykset enintään 20 prosenttiin vuoden 2002 TACeihin verrattuna silloin kun se on mahdollista ylittämättä tasoa Fpa. Jos TACia korotetaan, komissio voi rajoittaa lisäystä edelleen parantaakseen markkinoiden ja kalastustoimien vakautta. Jos on käytettävissä pitkän aikavälin vaikutuksia koskeva lausunto, jonka mukaan joko TACin muuttamisessa on aiheellista käyttää toisenlaista raja-arvoa tai jonka mukaan kalastuskuolevuutta olisi mahdollista muuttaa korkeamman tuoton saamiseksi ilman biologista riskiä, komissio ottaa tällaisen lausunnon huomioon TAC-ehdotusta tehdessään. Kannat, joista ei ole käytettävissä arviota Kannoille, joista ei ole saatavilla analyyttisia arvioita, ehdotetaan TACeja (varo-TACeja). Tällaisissa tapauksissa komissio perustaa ehdotuksensa joko ICESin tai STECF:n lausuntoihin, mikäli nämä ovat antaneet TACille selkeän määrän. Niin sanottujen varo-TACien osalta, silloin kun arviota tai lausuntoa ei ole käytettävissä, komissio yleensä ehdottaa, että vuoden 2004 TAC vahvistettaisiin samaksi kuin vuoden 2003 TAC, jos kirjatut puretut saaliit osoittavat kiintiön käytön olleen korkealla tasolla. Jos varo-TACin käyttö on ollut alhaisella tasolla, komissio arvioi, onko syynä ollut todellisten kalastusmahdollisuuksien puuttuminen (vain paperilla olevia kaloja). Jos näin on asianlaita, komissio ehdottaa TACin alentamista, jotta se heijastaisi paremmin (ja pitkällä aikavälillä suojelisi paremmin) todellisia kalastusmahdollisuuksia. Komissio ehdottaa tällaisissa tapauksissa TACeihin 20 prosentin vähennystä, jotta kalastusmahdollisuudet saataisiin asteittain alennettua viime vuosien purettuja saaliita vastaaville tasoille. (b) Alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa hallinnoitavat kannat Eräitä kantoja hallinnoidaan yhdessä alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa tai kolmansien maiden kanssa käytyjen kahdenvälisten neuvottelujen mukaisesti. Näiden kantojen osalta komission ehdotuksessa noudatetaan näissä järjestöissä tai neuvotteluissa tehtyjä päätöksiä. Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi grönlanninpallasta koskevan elvyttämissuunnitelman NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämän elvyttämissuunnitelman tavoitteena on saavuttaa vähintään viisivuotiaiden kalojen keskimäärin 140 000 tonnin suuruinen hyödynnettävän biomassan taso, mikä takaa vakaan pitkän aikavälin tuoton kyseisen kannan osalta. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi elvyttämissuunnitelmassa esitetään TAC-tason alentamista vuoteen 2007 asti sekä suunnitelman tehokkuuden takaavien lisätoimenpiteiden toteuttamista. Mainittuja toimenpiteitä on näin ollen tarpeen toteuttaa jo vuodesta 2004 alkaen, kunnes annetaan neuvoston asetus grönlanninpallaskannan elvyttämiseksi toteutettavista monivuotisista toimenpiteistä. (c) Kahdenvälisten sopimusten mukaisesti hallinnoitavat kiintiöt TACit, jotka vastaavat Norjan kanssa liitteen I B mukaisesti jaettuja kantoja sekä Norjalle liitteiden I C ja II mukaisesti jaetut kiintiöt ovat väliaikaisia, kunnes Euroopan yhteisön ja Norjan kanssa käytävät vuotta 2004 koskevat kalastusneuvottelut saadaan päätökseen. IV Saalisrajoitusten ja pyyntiponnistuksen valvonta ja täytäntöönpano YKP:n sääntöjen valvonnan ja täytäntöönpanon tiukentaminen on eräs YKP:n uudistuksen ensisijaisista tavoitteista. Saalisrajoituksiin, pyyntiponnistuksen enimmäistasoihin ja kalastusalusten raportointivelvoitteisiin liittyvät puutteet ovat yksi syy kantojen liialliseen kalastukseen. Viimeisimmässä ICESin lausunnossa toistetaan tutkijoiden aiemmin ilmaisema huoli, joka koskee ilmoittamatta jääneiden saaliiden purkamisten suurta määrää, järjestelmällisesti vääristeltyjä saalistietoja ja kalastustoimintaa koskevien virallisten tietojen tarkkuuden epävarmuutta. Lisäksi komission omat tarkastajat totesivat vuonna 2003 joissakin jäsenvaltioissa merkittäviä puutteita joulukuussa 2002 sovittujen väliaikaisten pyyntiponnistusrajoitusten soveltamisessa. Näiden puutteiden välittömänä seurauksena on suurempi kalastuskuolevuus verrattuna tilanteeseen, jossa TACeja ja kiintiöitä sekä pyyntiponnistusrajoituksia olisi noudatettu asianmukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava kiireellisiä toimia yhteisön sääntöjen valvonnan ja täytäntöönpanon parantamiseksi, jotta voitaisiin varmistaa vuoden 2004 kiintiöiden ja pyyntiponnistusrajoitusten asianmukainen noudattaminen. Tätä tarkoitusta varten komissio ehdottaa eräiden valvontatoimenpiteiden tiukentamista välittömästi, jotta taattaisiin TACien ja kiintiöiden sekä elvyttämistoimenpiteiden kohteena oleviin kantoihin sovellettavien rajoitusten noudattaminen. Komissio antaa mahdollisimman pian neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 34 a ja 34 b artiklan ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 27 artiklan mukaisesti asetuksen turskan kalastuksen erityisestä seurantaohjelmasta, jota koskeva luonnos esitettiin kalastus- ja vesiviljelyalan hallintokomitealle 20. marraskuuta. Ohjelmassa vahvistetaan muun muassa tarkastustoiminnan perusteet, yhteiset painopistealueet ja asianmukaisten viranomaisten suorittamat yhdenmukaiset tarkastukset. Vuonna 2004 vastaavia erityisiä seurantaohjelmia esitetään myös muille kalastuksille, joiden osalta ICES on suositellut elvyttämissuunnitelmia. V Tekniset lisätoimenpiteet Monet sidosryhmät katsovat, että teknisten toimenpiteiden käyttö on pyyntirajoituksia tai pyyntiponnistusrajoituksia parempi vaihtoehto kannan elvyttämiseksi. Komissio on sitä mieltä, että esimerkiksi seuraavista teknisistä toimenpiteistä voi olla hyötyä: - lajien välistä valikoivuutta lisäävien välineiden kehittäminen (esimerkiksi lajitteluristikot, jotka erottavat meriravut niihin yhteydessä olevista valkoturskista); - kiinteään pyydykseen sovellettavien pyydyskokojen sääntely keinona parantaa pyyntiponnistuksen valvonnan tehokkuutta, ja - silmäkokojen suurentamisesta joidenkin kalastusten osalta mahdollisesti saatavat hyödyt. Komissio aikoo jatkaa näiden kysymysten tarkastelua jäsenvaltioiden kanssa tulevien kuukausien aikana tavoitteenaan ehdottaa uusia teknisiä toimenpiteitä ennen heinäkuuta 2004. Koska eräitä teknisiä toimenpiteitä olisi sovellettava 1. päivästä tammikuuta 2004 ja koska vastaavia asetuksia ei ole vielä muutettu, nämä toimenpiteet on sisällytetty tähän ehdotukseen tilapäisinä poikkeuksina tai lisäyksinä yhteisön sääntöihin. Vuonna 2004 keskustellaan komission ehdotuksesta Välimeren kalavarojen säilyttämisestä annettavaksi neuvoston asetukseksi. Komissio ehdottaa, että joitakin kyseisen ehdotuksen toimenpiteitä, kuten troolikalastuksen täydellistä kieltoa kolmen meripeninkulman sisällä rannikosta, sovellettaisiin väliaikaisesti jo nyt liitteessä IV vahvistettujen edellytysten mukaisesti. VI Tieteellisten lausuntojen laadun parantaminen Esitellessään kalastuksenhoitoa vuonna 2004 koskevan lausuntonsa ICES esitti aluekohtaisen analyysin kalastuksesta ja painotti pohjakalojen monilajikalastukseen sisältyvien kantojen välisten yhteyksien merkitystä. ICES korosti kuitenkin, ettei se pysty antamaan monilajikalastuksesta tarkempia lausuntoja, koska sille ei ole toimitettu asiaa koskevia olennaisia tietoja, joita ovat erityisesti kalastustoimien aikana poisheitettyjen kalojen määrä. Kalakantojen välisiä yhteyksiä koskevien määrällisten arvioiden puuttuminen vähentää selvästi monilajikalastusta koskevan yhteisön hallinnoinnin tehokkuutta. Komissio haluaa muistuttaa jäsenvaltioita, että poisheitettyjä määriä koskevien tietojen keruu on yhteisen kalastuspolitiikan kannalta olennaisten tietojen keruuta koskevaan neuvoston asetukseen sisältyvä vaatimus. Mainitussa asetuksessa vaaditaan niin ikään, että jäsenvaltioiden keräämät tiedot on annettava tieteellisten organisaatioiden käyttöön, ICES mukaan luettuna. Komissio jatkaa tämän kysymyksen tarkastelua asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa varmistaakseen, että kalakantojen arvioinneissa voidaan vuonna 2004 ottaa huomioon kaikki käytettävissä olevat tiedot. VII Muita kysymyksiä (a) Kiintiöiden jakaminen liittymässä oleville maille Ottaen huomioon yhteisön laajentuminen vuonna 2004 komissio ehdottaa liittymässä olevien maiden ottamista mukaan kaikkien sellaisten kantojen kiintiöön, joiden osalta näille maille voidaan myöntää kalastusmahdollisuuksia. Komissio ehdottaa koko vuotta 2004 koskevien TACien myöntämistä liittymissopimuksessa vahvistetun suhteellisen vakauden mukaisesti. Ehdotuksessa erotetaan kuitenkin kokonaiskiintiöstä määrät, jotka kyseiset maat saavat kalastaa 1. päivän tammikuuta ja 30. päivän huhtikuuta 2004 välisenä aikana. Viron, Latvian ja Liettuan kanssa tehtyjen kahdenvälisten kalastussopimusten mukaisesti EU:n alukset eivät saa ostaa näiltä mailta kalastusmahdollisuuksia. Tämä ehdotus ei näin ollen sisällä säännöksiä yhteisön talousarviosta myönnettävistä taloudellisista korvauksista. (b) Joustavat vuosikiintiöt TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 mukaan neuvosto päättää, mihin kalakantoihin siinä säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan. Selkeyden vuoksi komissio sisällyttää suoraan kiintiötaulukoihin (saalisilmoituksia koskevien koodien kanssa) kuhunkin kantaan sovellettavat asetuksen (EY) N:o 847/96 artiklat. Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2004 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon Tsekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisasiakirjan [2] ja erityisesti sen 21 ja 24 artiklan sekä liitteet III, VI, VIII ja XII (sekä liitteen IX, jos Malta on mukana), [2] EUVL L 236, 23.9.2003, s. 1. ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 [3] ja erityisesti sen 20 artiklan, [3] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. ottaa huomioon tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 2113/96 kumoamisesta 18 päivänä joulukuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 66/98 [4] ja erityisesti sen 21 artiklan, [4] EYVL L 6, 10.1. 1998, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2479/98 (EYVL L 309, 19.11.1998, s. 1). ottaa huomioon komission ehdotuksen [5], [5] EYVL C [...], [...], s. [...] sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklassa säädetään, että neuvosto vahvistaa saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen ja erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean laatiman mietinnön perusteella tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan vesialueille pääsy ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeus sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittaminen. (2) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaisesti neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TACit). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken kyseisen asetuksen 20 artiklassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. (3) Näiden TACien ja kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset. (4) On välttämätöntä vahvistaa kalastusta koskevat periaatteet ja tietyt hallintomenettelyt yhteisön tasolla niin, että jäsenvaltiot voivat varmistaa lippunsa alla purjehtivien alusten hallinnoinnin. (5) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 [6] 2 artiklan säännösten mukaisesti on välttämätöntä tuoda esille, mihin kantoihin siinä vahvistettuja toimenpiteitä sovelletaan. [6] EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3. (6) Kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö on neuvotellut kalastusoikeuksista Norjan [7], Tanskan, Färsaarten [8], Grönlannin [9], Islannin [10], Latvian [11], Liettuan [12] ja Viron [13] kanssa. [7] EYVL L 226, 29.8.1980, s. 48. [8] EYVL L 226, 29.8.1980, s. 12. [9] EYVL L 29, 1.2.1985, s. 9. [10] EYVL L 161, 2.7.1993, s. 1. [11] EYVL L 332, 20.12. 1996, s. 1. [12] EYVL L 332, 20.12. 1996, s. 6. [13] EYVL L 332, 20.12. 1996, s. 16. (7) Vuoden 1994 liittymisasiakirjan 124 artiklan mukaisesti yhteisö hallinnoi Ruotsin ja Suomen kolmansien maiden kanssa tekemiä kalastussopimuksia. Näiden sopimusten mukaisesti yhteisö on neuvotellut Puolan kanssa. (8) Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian vuoden 2003 liittymisasiakirjan mukaan Viron, Latvian, Liettuan ja Puolan kalastusmahdollisuuksia koskevat määräykset ovat liittymissopimuksen mukaisia liittymispäivästä alkaen. Samaa kalastusmahdollisuuksien jakoperustetta sovelletaan kuitenkin 1 päivästä tammikuuta 2004 liittymispäivään asti. (9) Yhteisö on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet tiettyjen lajien osalta pyyntirajoitusten ja muiden säilyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamista. Nämä suositukset olisi sen vuoksi pantava täytäntöön yhteisössä. (10) Kalastusmahdollisuuksien täytäntöönpanon olisi oltava alaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaista: kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87 [14], jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2807/83 [15], yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 [16], tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1626/94 [17], erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94 [18], tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 2113/96 kumoamisesta 18 päivänä joulukuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 66/98, tietyistä Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueiden kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 18 päivänä joulukuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 88/98 [19], kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98 [20] ja erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1434/98 [21]. [14] EYVL L 132, 21.5.1987, s. 9. [15] EYVL 276, 10.10.1983, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1965/2001 (EYVL L 268, 9.10.2001, s. 23). [16] EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1). [17] EYVL L 171, 6.7.1994, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 973/2001 (EYVL L 137, 19.5.2001, s. 1). [18] EYVL L 171, 6.7.1994, s. 7. [19] EYVL L 9, 15.1.1998, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1520/98 (EYVL L 201, 17.7.1998, s. 1). [20] EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 973/2001 (EYVL L 137, 19.5.2001, s. 1). [21] EYVL L 191, 7.7.1998, s. 10. (11) Niiden kantojen TACien, joiden osalta elvyttämissuunnitelmat voidaan panna täytäntöön jo vuonna 2004, olisi oltava näissä suunnitelmissa vahvistettujen elvyttämisstrategioiden mukaiset. Kantoihin, joiden osalta tällaisia elvyttämissuunnitelmia ei voida panna täytäntöön vuonna 2004, olisi sovellettava rajoittavampia lyhyen aikavälin hoitomenettelyjä. (12) Elvyttämissuunnitelmien hyväksymiseen ja niihin sisältyvien pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmien täytäntöönpanoon asti on tarpeen soveltaa väliaikaisia pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmiä ainakin kaikkein uhanalaisimpiin kantoihin, joiden osalta ICES suosittelee TACin asettamista nollaksi vuonna 2004. (13) Kalavarojen suojelun edistämiseksi olisi vuonna 2004 pantava täytäntöön eräitä täydentäviä valvontatoimenpiteitä ja kalastuksen teknisiä edellytyksiä. (14) ICESin lausunnon mukaisesti tuulenkalan rehukalastukseen ICES-suuralueella IV (Skagerrak ja Pohjanmeri) on tarpeen soveltaa väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää. (15) On tarpeen antaa Riianlahdella harjoitettavaa kalastusta koskevat yhteisön säännökset vuoden 2003 liittymisasiakirjassa vahvistettujen suuntaviivojen mukaisesti. Näille vesille pääsemiseksi on aiheellista ottaa käyttöön pakolliset erityiskalastusluvat. (16) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi 15-19 päivänä syyskuuta 2003 pidetyssä 25. vuosikokouksessaan grönlanninpallasta koskevan elvyttämissuunnitelman NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi elvyttämissuunnitelmassa esitetään TAC-tason alentamista vuoteen 2007 asti sekä suunnitelman tehokkuuden takaavien lisätoimenpiteiden toteuttamista. Mainittuja toimenpiteitä on näin ollen tarpeen toteuttaa jo vuodesta 2004 alkaen, kunnes annetaan neuvoston asetus grönlanninpallaskannan elvyttämiseksi toteutettavista monivuotisista toimenpiteistä. (17) ICCATin vahvistamien yhteisön kiintiöiden mukautusten noudattamiseksi on tarpeen, että vajaakäytön jakaminen tapahtuu kunkin jäsenvaltion vajaakäyttöosuuden perusteella niin, ettei tässä asetuksessa säädettäviä vuosittaisten TACien jakamisessa käytettäviä jakoperusteita muuteta. (18) Yhteisöllä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) sopimuspuolena olevien kansainvälisten velvoitteiden ja CCAMLR-komission niiden mukaisesti hyväksymien toimenpiteiden noudattamista koskevan velvoitteen huomioon ottamiseksi viimeksi mainitun kaudeksi 2003-2004 hyväksymät TACit esitetään liitteessä I F ja niitä sovelletaan samassa liitteessä ilmoitettujen kauden määräpäivien rajoissa. (19) CCAMLR hyväksyi vuonna 2003 pidetyssä XXII vuosikokouksessaan EY:n lipun alla purjehtivien alusten osallistumisen Dissostichus spp. -lajien koekalastukseen alueilla FAO 88.1 ja FAO 48.6, ja vahvisti asianmukaiselle kalastustoiminnalle saalis- ja sivusaalisrajoitukset liitteen XVI mukaisesti sekä tietyt tekniset erityistoimenpiteet 43 artiklan mukaisesti, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Aihe 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan vuodeksi 2004 eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet sekä erityiset edellytykset näiden kalastusmahdollisuuksien käytöstä. Eräiden Etelämantereen kantojen osalta kalastusmahdollisuudet ja erityisedellytykset vahvistetaan kuitenkin liitteessä I F esitetyiksi ajanjaksoiksi. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan a) jäsenvaltion lipun alla purjehtiviin ja jäsenvaltioissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä 'yhteisön alukset', alueilla, joilla pyyntirajoitukset ovat tarpeen; sekä b) kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin ja kolmansissa maissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä 'kolmansien maiden alukset', jäsenvaltioiden suvereniteettiin ja lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, jäljempänä 'EY:n vedet'. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa a) ilmaisulla "kalastusmahdollisuudet" tarkoitetaan: i) suurimpia sallittuja saaliita ("TACeja") tai sellaisten alusten määrää, joilla on lupa kalastaa ja/tai näiden lupien voimassaoloaikaa, ii) yhteisön käytettävissä olevia osuuksia TACeista, iii) yhteisölle kolmansien maiden vesialueilla annettuja kiintiöitä, iv) edellä ii ja iii alakohdassa tarkoitetuista yhteisön kalastusmahdollisuuksista jäsenvaltioille annettuja kiintiöitä, v) kolmansille maille yhteisön vesialueilla annettuja kiintiöitä; b) ilmaisulla "kansainväliset vesialueet" tarkoitetaan vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; c) ilmaisulla "NAFO-sääntelyalue" tarkoitetaan NAFO-yleissopimuksen alueen sitä osaa, joka ei kuulu rannikkovaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; (d) "Skagerrak" rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan, ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; e) "Kattegat" rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla sekä etelässä linjoihin Hasenøresta Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; f) "Pohjanmereen" kuuluu ICES-suuralue IV ja se osa ICES-alueesta III a, jota d alakohdassa oleva Skagerrakin määritelmä ei kata. (g) "hallintoyksikkö 3" muodostuu ICES-osa-alueesta 30 ja 31 sekä osa-alueen 29 leveyspiirin 59°30' N pohjoispuolella sijaitsevasta osasta; (h) "Riianlahti" rajoittuu lännessä linjaan, joka kulkee Latvian länsirannikolla sijaitsevasta Ovisin majakasta (57° 34,1234' N, 21° 42,9574' E) Saarenmaalla sijaitsevan Looden niemen eteläkärkeen (57° 57,4760' N, 21° 58,2789' E), sieltä etelään Sõrven niemen eteläisimpään kärkeen ja sitten koilliseen pitkin Saarenmaan itärannikkoa, ja pohjoisessa linjaan pisteestä 58° 30,0' N, 23° 13,2' E pisteeseen 58° 30,0' N, 23° 41' E. 4 artikla Kalastusvyöhykkeet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä: a) ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) vyöhykkeet siten kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 3880/91; b) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAOn pääasiallinen kalastusalue 34) vyöhykkeet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 2597/95; c) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) vyöhykkeet siten kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 2018/93; d) CCAMLR:n (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen) vyöhykkeet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 66/98. II LUKU Yhteisön alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 5 artikla Kalastusmahdollisuudet ja niiden jakaminen 1. Yhteisön alusten kalastusmahdollisuudet yhteisön vesillä tai tietyillä yhteisön ulkopuolisilla vesillä ja näiden kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken vahvistetaan liitteissä I ja II. 2. Yhteisön aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa Viron, Färsaarten, Grönlannin, Islannin, Latvian, Liettuan, Norjan ja Puolan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla, Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusvyöhykkeellä sekä Venäjän federaation kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla 9, 16 ja 17 artiklassa säädetyin edellytyksin. 3. Komissio vahvistaa villakuoreen yhteisön käytettävissä oleviksi kalastusmahdollisuuksiksi vyöhykkeillä V ja XIV (Grönlannin vedet) 70 prosenttia Grönlannin osuudesta villakuoreen TACista niin pian kuin TAC on vahvistettu. Sen jälkeen kun Islannille on siirretty 30 000 tonnia, Färsaarille 10 000 tonnia ja Norjalle 6 700 tonnia, jäljellä oleva määrä on kaikkien jäsenvaltioiden käytettävissä. 6 artikla Jakamista koskevat erityissäännökset Liitteissä I ja II säädetty kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtävät kiintiöiden uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla myönnettävät saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti aluksella pidettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 7 artikla Kiintiöitä koskeva jousto Kannat, joihin sovelletaan varo-TACia tai analyyttista TACia, kannat joihin ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklassa säädettyjä vuosittaisen jouston edellytyksiä, ja kannat, joihin sovelletaan saman asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädettyjä rangaistuskertoimia, vahvistetaan vuodeksi 2004 liitteessä I. 8 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu kalastusmahdollisuudet, paitsi jos: a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa yhteisön osuutta, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä osuus ole täyttynyt; tai c) muihin lajeihin kuuluvat kalat kuin sillit ja silakat sekä makrillit ovat sekoittuneina muihin kalalajeihin ja saaliit on pyydetty verkoilla, joiden silmäkoko on alle 32 millimetriä asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti, eikä saaliita ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä; tai d) saaliit noudattavat sillin ja silakan osalta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1434/98 2 artiklan säännöksiä; tai e) makrillin osalta saaliiden joukossa on piikkimakrilleja ja sardiineja, makrillin osuus on enintään 10 prosenttia aluksella olevien makrillien, piikkimakrillien ja sardiinien kokonaispainosta ja saaliita ei ole lajiteltu; tai f) saaliit on pyydetty asetuksen (EY) N:o 850/98 mukaisesti tehdyn tieteellisen tutkimuksen yhteydessä. 2. Kaikki alukselta puretut määrät on luettava kiintiöön tai, jos yhteisön osuutta ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, yhteisön osuuteen, paitsi jos saalis on pyydetty 1 kohdan c, d, e ja f alakohdan säännösten mukaisesti. 3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kun jokin liitteessä II ilmoitetuista kalastusmahdollisuuksista on käytetty, alukset, jotka harjoittavat sellaista kalastustyyppiä, johon sovelletaan asiaa koskevia pyyntirajoituksia, eivät saa purkaa lajittelemattomia, silliä/silakkaa sisältäviä saaliita. 4. Sivusaaliiden prosenttiosuus ja niiden käyttö määritellään asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti. 9 artikla Pääsyrajoitukset 1. Yhteisön alukset eivät saa kalastaa Skagerrakissa 12 meripeninkulman sisällä Norjan perusviivoista. Tanskan tai Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset saavat kuitenkin kalastaa 4 meripeninkulman etäisyydellä Norjan perusviivoista. 2. Yhteisön alukset saavat kalastaa Islannin lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla ainoastaan seuraavat koordinaatit yhdistävien suorien linjojen rajaamalla alueella: Lounaisalue 1. 63°12' pohjoista leveyttä ja 23°05' läntistä pituutta pisteen 62°00' pohjoista leveyttä ja 26°00' läntistä pituutta kautta 2. 62° 58' pohjoista leveyttä ja 22° 25' läntistä pituutta 3. 63°06' pohjoista leveyttä ja 21°30' läntistä pituutta 4. 63°03' pohjoista leveyttä ja 21°00' läntistä pituutta - tästä 180°00' etelään; Kaakkoisalue 1. 63° 14' pohjoista leveyttä ja 10° 40' läntistä pituutta 2. 63° 14' pohjoista leveyttä ja 11° 23' läntistä pituutta 3. 63°35' pohjoista leveyttä ja 12°21' läntistä pituutta 4. 64°00' pohjoista leveyttä ja 12°30' läntistä pituutta 5. 63°53' pohjoista leveyttä ja 13°30' läntistä pituutta 6. 63°36' pohjoista leveyttä ja 14°30' läntistä pituutta 7. 63°10' pohjoista leveyttä ja 17°00' läntistä pituutta - tästä 180°00' etelään. 10 artikla Pohjanmeren silliä koskevat erityiset edellytykset Liitteessä III vahvistettuja toimenpiteitä sovelletaan Pohjanmerellä, Skagerrakissa ja Kattegatissa pyydettyihin silleihin sekä niiden lajitteluun ja aluksesta purkamiseen. 11 artikla Muut tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Liitteessä IV vahvistettuja teknisiä toimenpiteitä sovelletaan vuonna 2004 asetuksissa (EY) N:o 850/98, (EY) N:o 88/98, (EY) N:o 1626/94 ja (EY) N:o 973/2001 säädettyjen toimenpiteiden lisäksi. Yksityiskohtaiset säännöt liitteessä IV olevan 12 kohdan soveltamisesta voidaan antaa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 12 artikla Kantojen hallinnointia koskevat pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät ehdot 1. Skagerrakin, Kattegatin, Pohjanmeren, Englannin kanaalin itäosan, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolisten vesialueiden turskakantojen, Englannin kanaalin länsiosan kielikampelakantojen sekä Iberian niemimaan vesialueiden kummeliturska-, keisarihummeri- ja merikrottikantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä V vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 2. ICES-suuralueen IV (Skagerrak ja Pohjanmeri) tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä VI vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 3. Yksityiskohtaiset säännöt liitteessä VI olevan 6 kohdan soveltamisesta voidaan antaa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. III LUKU Kolmansien maiden alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 13 artikla Toimilupa Barbadoksen, Viron, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Latvian, Liettuan, Norjan, Puolan, Venäjän federaation, Surinamen, Trinidadin ja Tobagon sekä Venezuelan lipun alla purjehtivat alukset ja Färsaarilla rekisteröidyt alukset saavat pyytää yhteisön vesialueilla saaliita liitteessä I asetettujen kiintiöiden rajoissa sekä 13, 14, 18, 19, 20, 21 ja 22 artiklassa sekä 24 artiklan 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 14 artikla Maantieteelliset rajoitukset Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 IV luvun soveltamista, a) Norjan lipun alla purjehtivat tai Färsaarille rekisteröidyt alukset saavat kalastaa 200 meripeninkulman vyöhykkeen niissä osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista Pohjanmerellä, Kattegatissa, Itämerellä ja Atlantin valtamerellä leveyspiirin 43°00' pohjoista leveyttä pohjoispuolella; Norjan lipun alla purjehtivat alukset saavat kalastaa Skagerrakissa vähintään neljän meripeninkulman etäisyydellä Tanskan ja Ruotsin perusviivoista. b) Viron, Latvian ja Liettuan lipun alla purjehtivat alukset saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista Itämerellä leveyspiirin 59°30' pohjoista leveyttä eteläpuolella. c) Puolan ja Venäjän federaation lipun alla purjehtivat alukset saavat kalastaa ainoastaan niissä Ruotsille kuuluvissa 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ruotsin perusviivoista Itämerellä leveyspiirin 59°30' pohjoista leveyttä eteläpuolella. d) Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Surinamen, Trinidadin ja Tobagon sekä Venezuelan lipun alla purjehtivat alukset saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ranskan departementin Guyanan perusviivoista. 15 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu kalastusmahdollisuudet, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan aluksilla, joille on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. IV LUKU Yhteisön alusten lisenssijärjestelyt 16 artikla Lisenssit ja niitä koskevat edellytykset 1. Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 1627/94 kalastuslisensseistä ja erityiskalastusluvista annetuissa yleisissä säännöissä säädetään, kolmansien maiden vesialueilla kalastamisen edellytyksenä on kyseisen kolmannen maan viranomaisten antama lisenssi. Ensimmäistä kohtaa ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin aluksiin, jotka kalastavat Norjan vesialueilla Pohjanmerellä: a) alukset, joiden vetoisuus on enintään 200 bruttotonnia, b) alukset, jotka kalastavat ihmisravinnoksi muita lajeja kuin makrillia; c) vakiintunutta käytäntöä noudattavat Ruotsin alukset. 2. Lisenssien enimmäismäärä ja muut niitä koskevat edellytykset vahvistetaan liitteessä VII olevan I osan mukaisesti. Jäsenvaltioiden viranomaisten on osoitettava komissiolle lisenssihakemukset, joissa on ilmoitettava kalastustyypit sekä aluksen, jolle lisenssiä haetaan, nimi ja ominaisuudet. Komissio toimittaa hakemukset asianomaisen kolmannen maan viranomaisille. 3. Yhteisön alusten on noudatettava säilytys- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita säännöksiä, joita sovelletaan alueella, jolla ne kalastavat. 17 artikla Färsaaret Yhteisön alukset, jotka saavat lisenssin mukaan harjoittaa yhden lajin kohdennettua kalastusta Färsaarten vesillä, voivat vaihtaa kohdelajia edellyttäen, että ne ilmoittavat tästä vaihdosta ennakolta Färsaarten viranomaisille. V LUKU Kolmansien maiden alusten lisenssijärjestelyt 18 artikla Lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskeva velvoite 1. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 2847/93 28 b artiklassa säädetään, alle 200 bruttotonnin vetoiset Norjan alukset on vapautettu lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskevasta velvoitteesta. 2. Lisenssi ja erityiskalastuslupa on pidettävä aluksella. Färsaarilla tai Norjassa rekisteröidyt alukset on vapautettu tästä velvoitteesta. 3. Kolmansien maiden alukset, joilla on lupa kalastaa 31 päivänä joulukuuta 2003, voivat jatkaa kalastusta vuoden 2004 alusta siihen asti, kun luettelo kalastamaan oikeutetuista aluksista on toimitettu komissiolle ja komissio on sen hyväksynyt. 19 artikla Lisenssi- ja erityiskalastuslupahakemus Kolmannen maan viranomaisen komissiolle toimittaman lisenssi- tai erityiskalastuslupahakemuksen mukana on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) rekisterinumero; c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot; d) rekisteröintisatama; e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite; f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus; g) koneteho; h) radiokutsutunnus ja -taajuus; i) suunniteltu kalastusmenetelmä; j) suunniteltu kalastusalue; k) kannat, joita aiotaan pyytää; l) ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan. 20 artikla Lisenssien lukumäärä Lisenssien lukumäärä ja niitä koskevat erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä VII olevan II osan mukaisesti. 21 artikla Mitätöinti ja peruuttaminen 1. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan mitätöidä uusien lisenssien ja erityiskalastuslupien myöntämistä varten. Tällainen mitätöinti tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä. 2. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan kokonaan tai osittain ennen niiden päättymispäivää, jos liitteessä I vahvistettu kyseistä kantaa koskeva kiintiö on täyttynyt. 3. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan, jos tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita ei noudateta. 22 artikla Sääntöjen noudattamatta jättäminen 1. Alukselle, joka ei noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita, ei myönnetä lisenssiä tai erityiskalastuslupaa enintään 12 kuukauteen. 2. Komissio toimittaa asianomaisen kolmannen maan viranomaisille niiden alusten nimet ja tiedot, joilla ei ole seuraavassa kuussa tai seuraavina kuukausina lupaa kalastaa yhteisön kalastusvyöhykkeellä sääntöjen rikkomisen vuoksi. 23 artikla Lisenssinhaltijan velvollisuudet 1. Kolmansien maiden alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä muita säännöksiä, joita sovelletaan yhteisön alusten suorittamaan kalastukseen alueella, jolla ne toimivat, erityisesti asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94, (EY) N:o 88/98, (EY) N:o 850/98 ja (EY) N:o 1434/98 sekä komission asetuksen (ETY) N:o 1381/87 säännöksiä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen alusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä VIII olevassa I osassa tarkoitetut tiedot. 3. ICES-alueella III a kalastavia Norjan aluksia lukuun ottamatta kolmansien maiden alusten on toimitettava komissiolle liitteessä IX säädetyt tiedot kyseisessä liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 24 artikla Ranskan departementtia Guyanaa koskevat erityissäännökset 1. Ranskan departementin Guyanan vesialueille myönnettävien lisenssien edellytyksenä on, että varustaja sallii komission pyynnöstä tarkkailijan tulon alukselle. 2. Kunkin sellaisen aluksen päällikön, jolla on eväkalojen tai tonnikalan pyyntilisenssi Ranskan departementin Guyanan vesillä pyyntiä varten, on kunkin matkan jälkeen suoritettavan purkamisen jälkeen toimitettava Ranskan viranomaisille ilmoitus, jonka paikkansapitävyydestä hän yksin on vastuussa ja jossa ilmoitetaan edellisen ilmoituksen jälkeen saaliiksi saadut ja aluksella pidetyt katkarapujen määrät. Tämä ilmoitus tehdään liitteessä VII olevan III osan lomakemallin mukaan. Ranskan viranomaiset toteuttavat tarvittavat toimenpiteet ilmoitusten paikkansapitävyyden tarkistamiseksi erityisesti vertailemalla niitä 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kalastuspäiväkirjaan. Tarkastuksen jälkeen toimivaltainen viranomainen allekirjoittaa ilmoituksen. Ranskan viranomaiset toimittavat komissiolle ennen jokaisen kuukauden loppua edellistä kuukautta koskevat ilmoitukset. 3. Ranskan departementin Guyanan vesillä kalastavien alusten on pidettävä liitteessä VIII olevassa II osassa esitetyn mallin mukaista kalastuspäiväkirjaa. Komissiolle on toimitettava Ranskan viranomaisten välityksellä jäljennös tästä kalastuspäiväkirjasta 30 päivän kuluessa kunkin kalastusmatkan viimeisestä päivästä. 4. Jos komissiolle ei toimiteta yhden kuukauden ajalta tietoja aluksesta, jolla on lisenssi Ranskan departementin Guyanan vesillä kalastusta varten, tämän aluksen lisenssi peruutetaan. VI LUKU NAFO-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Yhteisön osallistuminen 25 artikla Alusluettelot 1. Ainoastaan ne yli 50 bruttotonnin vetoiset EY:n alukset, joilla on lippujäsenvaltion antama erityiskalastuslupa, saavat, luvan mukaisilla edellytyksillä, kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata ja purkaa aluksesta NAFO-sääntelyalueelta peräisin olevia kalavaroja. 2. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle atk-muodossa oleva luettelo kaikista niiden lipun alla purjehtivista ja yhteisössä rekisteröidyistä yli 50 bruttotonnin vetoisista aluksista, joilla on lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella. 3. Tämä luettelo on toimitettava komissiolle 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja siihen tehtävien tarkastusten tapauksessa vähintään viisi päivää ennen kuin alus saapuu NAFO-alueelle. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot: a) aluksen sisäinen numero, sellaisena kuin se määritellään komission asetuksen (EY) N:o 2090/98 liitteessä I; b) kansainvälinen radiokutsutunnus; c) aluksen rahtaaja tarvittaessa; d) aluksen tyyppi. 5. Jäsenvaltion lipun alla väliaikaisesti purjehtivien (ilman miehistöä rahdattujen) alusten osalta toimitettaviin tietoihin on sisällyttävä: a) päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut lupa purjehtia jäsenvaltion lipun alla; b) päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut jäsenvaltion lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella; c) sen valtion nimi, jossa alus on rekisteröity tai jossa se on ollut aikaisemmin rekisteröitynä, sekä päivämäärä, josta alkaen se ei enää purjehdi kyseisen valtion lipun alla; d) aluksen nimi; e) aluksen virallinen, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama rekisterinumero; f) aluksen kotisatama siirron jälkeen; g) aluksen omistajan tai rahtaajan nimi; h) ilmoitus siitä, että aluksen päällikölle on toimitettu NAFO-sääntelyalueella voimassa olevat säännökset; i) tärkeimmät lajit, joita alus voi pyytää NAFO-sääntelyalueella; j) suuralueet, joilla aluksen voidaan odottaa harjoittavan kalastustoimintaa. 2 jakso Tekniset toimenpiteet 26 artikla Silmäkoot Troolien, joiden jossakin osassa on alle 130 millimetrin silmät, käyttö on kielletty liitteessä X tarkoitettuihin lajeihin kohdennetun kalastuksen osalta. Tätä silmäkokoa voidaan pienentää enintään 60 millimetriin silloin, kun pyynti on kohdennettu lyhyteväiseen kalmariin (Illex illecebrosus). Rauskuihin (Rajidae) kohdennetussa kalastuksessa tätä silmäkokoa on suurennettava vähintään 280 millimetriin troolinperässä ja 220 millimetriin kaikissa muissa troolin osissa. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä verkkoja, joiden vähimmäissilmäkoko on 40 millimetriä. 27 artikla Välineiden kiinnittäminen verkkoihin 1. Muiden kuin tässä kohdassa mainittujen välineiden tai menetelmien, joilla tukitaan verkon silmiä tai pienennetään niiden kokoa, käyttö on kielletty. 2. Troolin perän alle voidaan kiinnittää purjekangasta, verkkoa tai muita materiaaleja sen vahingoittumisen vähentämiseksi tai estämiseksi. 3. Troolin perän yläosaan saa kiinnittää välineitä jos ne eivät tuki troolin perän silmiä. Yläsuojien käyttö rajoitetaan liitteessä XI mainittuihin. 4. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä lajitteluristikoita, joiden tankojen väli on enintään 22 millimetriä. Katkarapua alueella 3L pyytävät alukset on lisäksi varustettava vähintään 72 senttimetrin pituisilla ketjuilla. 28 artikla Sivusaaliit 1. Alusten päälliköt eivät saa kohdentaa kalastusta lajeihin, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia. Tietyn lajin kohdennettu kalastus tarkoittaa, että tätä lajia on prosentuaalisesti eniten yhden nostokerran saaliin painosta. 2. Liitteessä I D lueteltujen lajien, joiden osalta yhteisö ei ole vahvistanut kiintiötä NAFO-sääntelyalueen osalle, sivusaaliit, jotka on pyydetty kyseisellä alueella tapahtuneen jonkin lajin kohdennetun kalastuksen yhteydessä, saavat kunkin aluksella olevan lajin osalta olla enintään 2 500 kilogrammaa tai 10 prosenttia aluksella pidetystä kokonaissaaliista, sen mukaan, kumpi määrä on suurempi. Sääntelyalueen sellaisessa osassa, jossa tiettyjen lajien kohdennettu kalastus on kielletty, kunkin liitteessä I D mainitun lajin sivusaaliit saavat kuitenkin olla enintään 1 250 kilogrammaa tai 5 prosenttia. 3. Jos jonkin nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät edellä säädetyn sovellettavan määrän, alusten on välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jos jonkin myöhemmän nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät mainitun määrän, alusten on taas välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisten nostojen sijainneista ja pysyttävä poissa alueelta vähintään 48 tuntia. 4. Katkaravun (Pandalus borealis) pyyntiä harjoittavien alusten on, jos aluksen kaikkien liitteessä 1 D lueteltujen lajien sivusaaliiden kokonaismäärä on yli 5 prosenttia tietyn vetokerran painosta alueella 3M ja yli 2,5 prosenttia alueella 3L, siirryttävä välittömästi vähintään 5 meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Katkarapusaaliita ei oteta huomioon laskettaessa pohjakalalajien sivusaaliiden määriä. 29 artikla Kalojen vähimmäiskoko NAFO-sääntelyalueelta tulevia kaloja, joiden koko ei vastaa liitteessä XII vahvistettuja vaatimuksia, ei saa jalostaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä tai tarjota myyntiin, vaan ne on heti heitettävä takaisin mereen. Jos jollakin kalastusalueella pyydettyjen alamittaisten kalojen määrä on yli 10 prosenttia kokonaismäärästä, aluksen on ennen kalastuksen jatkamista siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jalostetun kalan, johon sovelletaan vähimmäiskokoa koskevia vaatimuksia ja joka on liitteessä XII esitettyä vastaavaa kokoa pienempi, katsotaan olevan peräisin vähimmäiskokoa pienemmästä kalasta. 3 jakso Valvontatoimenpiteet 30 artikla Kalastuspäiväkirja ja varastointisuunnitelma 1. Sen lisäksi, että alusten päälliköiden on toimittava asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6, 8, 11 ja 12 artiklan mukaisesti, heidän on kirjattava kalastuspäiväkirjaan tämän asetuksen liitteessä XIII luetellut tiedot. 2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin kuukauden 15 päivää sähköisessä muodossa oleva ilmoitus liitteessä XIV täsmennettyjen kantojen määristä, jotka on purettu aluksista edellisen kuukauden aikana sekä kaikki asetuksen (ETY) N:o 2847/93 11 ja 12 artiklan mukaisesti saadut tiedot. 3. Jäsenvaltion lipun alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen alusten päälliköiden on pidettävä liitteessä I D lueteltujen lajien saaliiden osalta: a) kalastuspäiväkirjaa, johon merkitään kertyvä tuotanto lajin ja jalostetun tuotteen mukaan; tai b) jalostetuista tuotteista varastointisuunnitelmaa, jossa ilmoitetaan lajeittain tuotteiden sijainti ruumassa. 4. Päälliköiden on annettava tarvittavaa apua kalastuspäiväkirjassa ilmoitettujen määrien ja aluksella varastoitujen jalostettujen tuotteiden todentamiseksi. 31 artikla Verkot Yhden tai useamman liitteessä X luetellun kannan kohdennetun kalastuksen aikana aluksella ei saa olla verkkoja, joiden silmäkoko on pienempi kuin 26 artiklassa säädetty. Kuitenkin alukset, jotka saman kalastusmatkan aikana kalastavat muilla alueilla kuin NAFO-sääntelyalueella, voivat säilyttää aluksella tällaisia verkkoja, jos verkot on kiinnitetty tukevasti ja varastoitu ja jos ne eivät ole välittömästi käyttövalmiita, eli: a) verkot on irrotettava trooliovistaan, veto- tai hinausköysistään tai -vaijereistaan; sekä b) kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan. 32 artikla Jälleenlaivaukset Jäsenvaltion lipun alla purjehtivat ja yhteisössä rekisteröidyt yhteisön alukset eivät saa osallistua jälleenlaivaustoimiin NAFO-sääntelyalueella, elleivät ne ole saaneet siihen ennakolta lupaa jäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta. 4 jakso Pohjankatkarapuja koskevat erityissäännökset 33 artikla Pohjankatkarapuja koskevat ilmoitukset Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle päivittäin niiden lipun alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen alusten pohjankatkarapusaaliit (Pandalus borealis), jotka on pyydetty NAFO-sääntelyalueen 3L alueella. Tämän lajin kalastuksen on aina tapahduttava yli 200 metrin syvyydessä, ja sen harjoittajana voi olla kerrallaan vain yksi alus jäsenvaltiota kohden. 5 jakso Grönlanninpallasta koskevat erityissäännökset 34 artikla Grönlanninpallasta koskeva erityiskalastuslupa 1. Yhteisön kalastusaluksilta, joiden kokonaispituus on yli 24 metriä ja joita ei mainita 2 kohdassa tarkoitetussa luettelossa, kielletään grönlanninpallaksen pitäminen aluksella, jälleenlaivaus ja aluksesta purkaminen. 2. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle luettelo sen lipun alla purjehtivista ja yhteisössä rekisteröidyistä kokonaispituudeltaan yli 24 metrin aluksista, joilla on erityiskalastusluvan nojalla oikeus kalastaa grönlanninpallasta suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa luettelossa on mainittava sisäinen numero, sellaisena kuin se määritellään komission asetuksen (EY) N:o 2090/98 liitteessä I. 4. Tämä luettelo on toimitettava komissiolle atk-muodossa 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja luetteloon tehtävien tarkastusten tapauksessa vähintään viisi päivää ennen kuin alus saapuu suuralueelle 2 ja alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Komissio toimittaa luettelon viipymättä NAFOn sihteeristölle. 5. Kunkin jäsenvaltion on jaettava kiintiönsä 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon kuuluvien alusten kesken aluskohtaisesti. Jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot komissiolle 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 35 artikla Ilmoitukset 1. Edellä 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alusten päälliköiden on toimitettava lippujäsenvaltiolle seuraavat ilmoitukset: a) Yhteisön aluksella pidetyt grönlanninpallaksen määrät sen saapuessa suuralueelle 2 ja alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämä ilmoitus on toimitettava aikaisintaan 12 tuntia ja viimeistään 6 tuntia ennen kyseisen aluksen kutakin saapumista tälle alueelle. b) Grönlanninpallaksen päivittäiset saaliit. Tämä ilmoitus on toimitettava viimeistään kello 12.00 (UTC-aikana ilmaistuna) kello 24.00 päättyneen edellisen päivän osalta. c) Yhteisön aluksella pidetyt grönlanninpallaksen määrät sen poistuessa suuralueelta 2 ja alueilta 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämä ilmoitus on toimitettava aikaisintaan 12 tuntia ja viimeistään 6 tuntia ennen kyseisen aluksen kutakin poistumista tältä alueelta, ja siinä on ilmoitettava kalastuspäivien lukumäärä ja kokonaissaaliit kyseisellä alueella. d) Kunkin jälleenlaivauksen yhteydessä lastatut ja puretut grönlanninpallaksen määrät ajalla, jonka alus viipyy suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Nämä ilmoitukset on toimitettava 24 tunnin kuluessa jälleenlaivauksen päättymisestä. 2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdan a, c ja d alakohdan mukaiset ilmoitukset vastaanotettuaan toimitettava ne komissiolle. 36 artikla Nimetyt satamat 1. On kiellettyä purkaa aluksesta grönlanninpallaksen määriä muualla kuin NAFO-sopimuspuolten nimeämissä satamissa. Grönlanninpallaksen purkaminen aluksesta muiden kuin sopimuspuolten satamissa on kiellettyä. 2. Jäsenvaltioiden on nimettävä satamat, joissa grönlanninpallasta voidaan purkaa aluksista, ja määriteltävä asiaa koskevat tarkastus- ja valvontamenettelyt, mukaan luettuina ehdot ja edellytykset grönlanninpallaksen määrien kirjaamiseksi ja ilmoittamiseksi kunkin purkamisen yhteydessä. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta luettelo nimetyistä satamista ja 15 päivän kuluessa sen jälkeen selvitys 2 kohdassa tarkoitetuista purkamiseen liittyvistä tarkastus- ja valvontamenettelyistä. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 4. Komissio toimittaa kaikille jäsenvaltioille (viipymättä) luettelon 2 kohdassa tarkoitetuista nimetyistä satamista sekä muiden NAFOn sopimuspuolten nimeämistä satamista. 37 artikla Tarkastukset satamassa 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikille aluksille, jotka saapuvat nimettyyn satamaan purkamaan aluksesta ja/tai jälleenlaivaamaan grönlanninpallasta tehdään tarkastus satamassa NAFOn satamatarkastusjärjestelmän mukaisesti. 2. Saaliiden purkaminen ja/tai jälleenlaivaus tällaisista 1 kohdassa tarkoitetuista aluksista on kiellettyä, kunnes tarkastajat ovat saapuneet paikalle. 3. Kaikki aluksesta puretut määrät on punnittava lajeittain ennen kylmävarastoon tai muuhun määräpaikkaan kuljetusta. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava vastaava satamatarkastusraportti NAFOn sihteeristölle ja lähetettävä siitä jäljennös komissiolle seitsemän työpäivän kuluessa tarkastuksen suorittamisesta. 38 artikla Muiden kuin sopimuspuolten aluksia koskeva saaliiden purkamisen ja jälleenlaivauksen kielto Jäsenvaltioiden on varmistettava, että grönlanninpallaksen purku ja jälleenlaivaus muiden kuin sopimuspuolten aluksista, jotka ovat harjoittaneet kalastustoimintaa NAFO-sääntelyalueella, kielletään. 39 artikla Pyyntiponnistuksen rajoittaminen 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alusten pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa kyseiselle jäsenvaltiolle tämän asetuksen liitteen I D mukaisesti myönnettyihin grönlanninpallaksen kalastusmahdollisuuksiin. 2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 40 artikla Kalastussuunnitelma Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle niitä aluksiaan, joilla on lupa kalastaa grönlanninpallasta tämän jakson säännösten mukaisesti, koskeva kalastussuunnitelma viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2004 tai sen jälkeen viimeistään 30 päivää ennen kyseisen toiminnan aloittamista. Kalastussuunnitelman on edustettava tämän kalastuksen osalta käytettävissä olevaa kokonaispyyntiponnistusta. 41 artikla Kalastustoiminnan seuranta Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004 raportti 34-39 artiklassa vahvistettujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta, ja raportissa on mainittava kalastuspäivien kokonaismäärä. 6 jakso Punasimppua koskevat erityissäännökset 42 artikla Punasimpun kalastus 1. Jäsenvaltion lipun alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen ja punasimppua NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 ja alueilla IF, 3K ja 3M kalastavien alusten päälliköiden on joka toinen maanantai ilmoitettava joko sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii tai sen jäsenvaltion, jossa alus on rekisteröity, toimivaltaisille viranomaisille kyseisillä alueilla ja vyöhykkeillä edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon kauden aikana pyydetyt punasimpun määrät. Kumuloituneiden saaliiden saavuttaessa 50 prosenttia TACista sovelletaan viikoittaista ilmoitusta. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle joka toinen tiistai ennen kello 12.00 edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson osalta niiden lipun alla purjehtivien ja niiden alueella rekisteröityjen alusten NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 ja alueilla IF, 3K ja 3M pyytämien punasimppusaaliiden määrät. Kumuloituneiden saaliiden saavuttaessa 50 prosenttia TACista sovelletaan viikoittaista ilmoitusta. VII LUKU CCAMLR-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Rajoitukset 43 artikla Kiellot ja pyyntirajoitukset Liitteessä XV mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty siinä ilmoitettujen vyöhykkeiden ja ajanjaksojen osalta. Liitteessä XVI vahvistettuja uusien kalastusten ja koekalastusten saalis- ja sivusaalisrajoituksia sovelletaan kyseisessä liitteessä ilmoitetuilla suuralueilla/alueilla. 2 jakso Koekalastus 44 artikla Yhteisön kalastusaluksille avoimeen koekalastukseen sovellettavat erityiset toimenpiteet (1) Espanjan lipun alla purjehtivat alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle 18 päivänä joulukuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 66/98 16 artiklan säännösten mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen yksinomaan FAO-suuralueilla 48.6 ja 88.1. Ainoastaan yksi kalastusalus voi kalastaa kerrallaan kullakin suuralueella. Kokonaissaaliita ja sivusaaliita koskevat rajoitukset suuraluetta kohden sekä niiden jakaminen molempien suuralueiden pienimuotoista tutkimusta harjoittaville yksiköille (SSRU) vahvistetaan liitteessä XVI. (2) Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. Tätä varten kalastus on lopetettava SSRU-alueella, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn saalisrajan, ja mainitulla SSRU-alueella ei saa enää kalastaa loppukauden aikana. 45 artikla Ilmoitusjärjestelmät Edellä 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuviin kalastusaluksiin sovelletaan seuraavia saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmiä: a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 66/98 7 artiklan 3 kohdassa vahvistettu viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä; b) neuvoston asetuksen (EY) N:o 66/98 12 artiklassa vahvistettu kuukausittainen yksityiskohtainen saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä; c) poisheitetyn Dissostichus eleginoides ja Dissostichus mawsoni -lajin kokonaismäärä ja paino on ilmoitettava, hyytelömäisessä tilassa olevat kalat mukaan luettuina. 46 artikla Erityisvaatimukset 1. Edellä 44 artiklassa tarkoitettu koekalastus on toteutettava neuvoston asetuksen (EY) N:o 66/98 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti ottaen huomioon toimenpiteet, joita sovelletaan merilintujen tahattoman kuolevuuden vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksen yhteydessä. Näiden toimenpiteiden lisäksi kalanjätteiden poisheittäminen tässä kalastuksessa kielletään. 2. Koekalastukseen FAO-suuralueella 88.1 osallistuviin kalastusaluksiin on sovellettava seuraavia lisävaatimuksia: a) aluksia kielletään päästämästä mereen: i) öljyä tai polttoainetta tai öljypitoisia jäämiä paitsi MARPOL 73/78 -yleissopimuksen liitteessä I sallittuja; ii) jätteitä; iii) elintarvikejätettä, joka ei läpäise verkkoa, jonka aukot ovat enintään 25 millimetrin suuruiset; iv) siipikarjanlihaa tai muita siipikarjan osia (munankuoret mukaan luettuina); tai v) jätevettä 12 meripeninkulman sisällä rannikosta tai kelluvasta jäätiköstä, tai jätevettä, kun alus kulkee alle neljän solmun vauhtia. b) Suuralueelle 88.1 ei saa tuoda elävää siipikarjaa tai muita eläviä lintuja, ja kuluttamatta jäänyt kynitty siipikarja on vietävä pois suuralueelta 88.1. c) Dissostichus spp. -lajien kalastus suuralueella 88.1 kielletään 10 meripeninkulman sisällä Ballenysaarten rannikosta. 47 artikla Laskukertojen määritelmä 1. Tässä jaksossa laskukerralla tarkoitetaan yhden tai useamman pitkänsiiman laskemista yhdessä kalastuspaikassa. Laskukerran tarkka maantieteellinen sijainti saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoittamista varten määritellään käytetyn pitkänsiiman tai käytettyjen pitkiensiimojen keskipisteenä. 2. Jotta laskukerta voitaisiin nimetä tutkimuslaskukerraksi, a) kukin tutkimuslaskukerta on suoritettava vähintään viiden meripeninkulman etäisyydellä muista tutkimuslaskukerroista, ja tämä etäisyys on mitattava kunkin tutkimuslaskukerran maantieteellisestä keskipisteestä; b) kullakin laskukerralla on laskettava vähintään 3 500 ja enintään 10 000 koukkua; siinä voidaan käyttää samalla paikalla laskettuja useita erillisiä siimoja; c) pitkänsiiman kullakin laskukerralla siiman on oltava vedessä vähintään kuusi tuntia mitattuna siimanlaskun loppuun saattamisesta siimannoston aloittamiseen. 48 artikla Tutkimussuunnitelmat Edellä 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tutkimussuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 48.6 ja 88.1 on jaettu. Tutkimussuunnitelma on pantava täytäntöön seuraavasti: a) ensimmäisen kerran SSRU-alueelle saavuttaessa tehtävät 10 ensimmäistä laskukertaa eli "ensimmäinen sarja" nimetään tutkimuslaskukerroiksi, ja niiden on noudatettava 47 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä; b) seuraavat 10 laskukertaa tai 10 tonnin saalis, riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensiksi, nimetään "toiseksi sarjaksi". Toisen sarjan laskukertojen aikana harjoitettava kalastus voi päällikön harkinnan mukaan kuulua osana tavanomaiseen koekalastukseen. Nämä laskukerrat voidaan kuitenkin nimetä tutkimuslaskukerroiksi edellyttäen, että ne noudattavat 47 artiklan 2 kohdan vaatimuksia; c) jos päällikkö haluaa jatkaa kalastusta SSRU-alueella laskukertojen ensimmäisen ja toisen sarjan päätökseen saattamisen jälkeen, aluksen on aloitettava "kolmas sarja", jonka tuloksena kaikissa kolmessa sarjassa tehdään yhteensä 20 tutkimuslaskukertaa. Laskukertojen kolmas sarja on saatettava päätökseen saman SSRU-alueelle tehdyn kalastusmatkan aikana kuin ensimmäinen ja toinen sarja; d) kun 20 tutkimuslaskukertaa on saatettu päätökseen, alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella; e) suuralueella 88.1 sijaitsevilla SSRU-alueilla A, B, C, E ja G, joiden kalastuskelpoinen alue on alle 15 000 km2, ei sovelleta b, c ja d alakohtia, ja kymmenen tutkimuslaskukerran päätökseen saattamisen jälkeen alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella. 49 artikla Tutkimussuunnitelmat (1) Edellä 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tiedonkeruusuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 48.6 ja 88.1 on jaettu. Tiedonkeruusuunnitelmassa on annettava seuraavat tiedot: a) sijainti ja veden syvyys siiman kummassakin päässä; b) laskemis-, vedessäolo- ja vetoajat; c) pinnalla irtipäässeiden kalojen määrä ja laji; d) laskettujen koukkujen määrä; e) syöttityyppi; f) tarttumisprosentti; g) koukkutyyppi; ja h) merenkäynti ja pilvisyys sekä kuun vaihe siimoja laskettaessa. (2) Kaikki 1 kohdassa täsmennetyt tiedot on kerättävä jokaisen tutkimuslaskukerran osalta; kaikki kalat enintään 100 kalasta koostuvassa tutkimuslaskukerrassa on mitattava, ja vähintään 30 kalan suuruiselle otokselle on tehtävä biologinen tutkimus. Jos pyydetään yli 100 kalaa, niihin sovelletaan satunnaisotantaa. 50 artikla Merkintäohjelma Kunkin 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvan aluksen on niin ikään pantava täytäntöön merkintäohjelma seuraavasti: a) Dissostichus spp. -lajeihin kuuluvista kaloista on kauden aikana merkittävä ja päästettävä takaisin mereen yksi yksilö yhtä elopainotonnia kohden. Alukset saavat lopettaa merkitsemisen vasta kun 500 yksilöä on merkitty tai kun ne poistuvat kalastusalueelta merkittyään yhden yksilön yhtä pyydettyä elopainotonnia kohden; b) ohjelma olisi kohdistettava alle 100 cm:n kokoisiin pieniin yksilöihin, vaikka tarvittaessa olisi merkittävä myös suurempia yksilöitä, jotta saavutettaisiin merkintävaatimus, joka on yksi yksilö yhtä pyydettyä elopainotonnia kohden. Kaikille takaisin mereen päästetyille yksilöille olisi tehtävä kaksinkertainen merkintä, ja mereen päästämiset olisi toteutettava mahdollisimman laajalla maantieteellisellä alueella; c) kaikkiin merkkeihin on painettava selkeästi yksilöllinen sarjanumero ja palautusosoite siten, että merkkien alkuperä voidaan selvittää, jos merkittyjä yksilöitä joutuu uudelleen saaliiksi; d) kaikista asiaankuuluvista merkkejä koskevista tiedoista ja Dissostichus spp. -lajiin kuuluvien merkittyjen yksilöiden mahdollisista uudelleenpyynneistä on toimitettava atk-muodossa oleva ilmoitus CCAMLR:lle kahden kuukauden kuluessa aluksen poistumisesta näiltä kalastusalueilta. 51 artikla Tieteelliset tarkkailijat Kullakin 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvalla kalastusaluksella on oltava kaiken kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan aikana vähintään kaksi tieteellistä tarkkailijaa, joista toisen on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tarkkailija. VIII LUKU Loppusäännökset 52 artikla Tietojen toimittaminen Jäsenvaltioiden on lähetettävä pyydettyjen kantojen määriä koskevat tiedot asetuksen (ETY) N:o 2847/93 mukaisesti komissiolle atk-muodossa käyttäen kussakin kantaa koskevassa taulukossa vahvistettuja kantojen koodeja. 53 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004. Ennen 1 päivää tammikuuta 2004 alkaviksi ajanjaksoiksi vahvistettujen CCAMLR-alueen TACien osalta sovelletaan 43 artiklaa niiden jaksojen alusta, joina TACeja sovelletaan. Tämän asetuksen 13 ja 14 artiklaa ei sovelleta Viroon, Latviaan, Liettuaan ja Puolaan näiden valtioiden liittymispäivästä alkaen. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta [...] Puheenjohtaja LIITE I Yhteisön aluksiin ja kolmansien maiden aluksiin yhteisön vesillä sovellettavat kalastusmahdollisuudet alueilla, joilla on pyyntirajoituksia, lajeittain ja alueittain (tonneina elopainoa ellei ole toisin mainittu) Kaikkia tässä liitteessä säädettyjä pyyntirajoituksia pidetään 9 artiklan soveltamiseksi kiintiöinä, ja niihin sovelletaan sen vuoksi asetuksen (ETY) N:o 2847/93 ja erityisesti sen 14 ja 15 artiklan säännöksiä. Jokaisen alueen kalakannat mainitaan lajin latinankielisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi suomenkielisten nimien ja latinankielisten nimien vastaavuustaulukko: Yleisnimi // Tieteellinen nimi // Valkotonnikala // Thunnus alalunga Limapäät // Beryx spp. Liejukampela // Hippoglossoides platessoides Sardelli // Engraulis encrasicolus Merikrotti // Lophiidae Makrillijääkala // Champsocephalus gunnari Hammasjääahven // Dissostichus eleginoides Merikissa // Anarchicas lupus Ruijanpallas // Hippoglossus hippoglossus Lohi // Salmo salar Jättiläishai // Cetorhinus maximus Isosilmätonnikala // Thunnus obesus Mustahuotrakala // Aphanopus carbo Jääkala // Chaenocephalus aceratus Tylppäpyrstömolva // Molva dypterigia Purjemarliini // Makaira nigricans Mustakitaturska // Micromesistius poutassou Tonnikala // Thunnus thynnus Villakuore // Mallotus villosus Turska // Gadus morhua Kielikampela // Solea solea Taskuravut // Paralomis spp. Hietakampela // Limanda limanda Kampelakalat // Pleuronectiformes Kampela // Platichthys flesus Luikeroturskat // Phycis spp. Kultakuore // Argentina silus Grönlanninpallas // Reinhardtius hippoglossoides Huotrakalat // Macrourus spp. Lepidonotothen squamifrons -jääahven // Lepidonotothen squamifrons Kolja // Melanogrammus aeglefinus Kummeliturska // Merluccius merluccius Silli/ silakka // Clupea harengus Piikkimakrillit // Trachurus spp. Gobionotothen gibberifrons -jääahven // Gobionotothen gibberifrons Krilli // Euphausia superba Valokala // Electrona carlsbergi Pikkupääkampela // Microstomus kitt Molva // Molva molva Makrillit // Scomber scombrus Notothenia rossii-jääahven // Notothenia rossii Lasikampelat // Lepidorhombus spp. Pohjankatkarapu // Pandalus borealis Keisarihummeri // Nephrops norvegicus Harmaaturska // Trisopterus esmarki Keltaroussi // Hoplostethus atlanticus Penaeus-katkaravut // Penaeus spp. Punakampela // Pleuronectes platessa Lestikala // Boreogadus saida Lyyraturska // Pollachius pollachius Sillihai // Lamna nasus Punasimput // Sebastes spp. Pilkkupagelli // Pagellus bogaraveo Isolestikala // Macrourus berglax Lestikala // Coryphaenoides rupestris Seiti // Pollachius virens Tuulenkalat // Ammodytidae Meribassi // Dicentrarchus labrax Lyhyteväinen kalmari // Illex illecebrosus Rauskut // Rajidae Arktiset taskuravut // Chionoecetes spp. Sillihai // Pseudochaenichthys georgianus Luikeromolva // Molva macrophthalma Kilohaili // Sprattus sprattus Piikkihai // Squalus acanthias Miekkakala // Xiphias gladius Hammasjääahven // Dissostichus eleginoides Piikkikampela // Psetta maxima Keila // Brosme brosme Jääkala // Channichthys rhinoceratus Valkomarliini // Tetrapturus alba Valkoturska // Merlangius merlangus Mustaeväkampela // Glyptocephalus cynoglossus Keltaevätonnikala // Thunnus albacares Ruostekampela // Limanda ferruginea LIITE I A ITÄMERI Kaikki tämän alueen TACit, punakampelaa lukuun ottamatta, hyväksytään IBSFC:n puitteissa. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE IB SKAGERRAK, KATTEGAT, POHJANMERI JA YHTEISÖN LÄNTISET VEDETICES-alueet V b (EY:n vedet) VI, VII, VIII, IX, X, CECAF (EY:n vedet) ja Ranskan Guyana >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE I C KOILLIS-ATLANTTI JA GRÖNLANTI ICES-alueet I, II, III a, IV, V, XII, XIV ja NAFO 0, 1 (Grönlannin vedet) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE ID LUOTEIS-ATLANTIN NAFO-alue Kaikki TACit ja niihin liittyvät edellytykset vahvistetaan NAFOn puitteissa. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE IE LAAJASTI VAELTAVAT KALAKANNAT (kaikki alueet) Kaikki tämän alueen TACit vahvistetaan kansainvälisten tonnikalajärjestöjen, kuten ICCATin tai IATTC:n puitteissa. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE IF ANTARKTIS (CCAMLR-alue) Näitä CCAMLR:n hyväksymiä TACeja ei jaeta CCAMLR:n jäsenille, joten yhteisön osuus on määrittelemätön. CCAMLR:n sihteeristö valvoo saaliita ja ilmoittaa, milloin kalastus on lopetettava TACin täyttymisen vuoksi. >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Vuonna 2004 sovellettavat lajittelemattomana aluksesta purettavan sillin kalastusmahdollisuudet (tonneina elopainoa) Kaikkia tässä liitteessä säädettyjä pyyntirajoituksia pidetään tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettuina kiintiöinä, ja niihin sovelletaan siten asetuksen (EY) N:o 2847/93 ja erityisesti sen 14 ja 15 artiklan säännöksiä. >TAULUKON PAIKKA> LIITE III POHJANMEREN SILLIÄ KOSKEVAT ERITYISTOIMENPITEET 1. Jäsenvaltioiden on erityisesti liitteessä II säädettyjen pyyntirajoitusten noudattamisen varmistamiseksi toteutettava erityisiä toimenpiteitä, jotka liittyvät Pohjanmereltä tai Skagerrakista ja Kattegatista pyydetyn sillin pyyntiin, lajitteluun ja saaliin purkamiseen. Nähin toimenpiteisiin kuuluvat erityisesti: - erityiset valvonta- ja tarkastusohjelmat, - pyyntiponnistusta koskevat suunnitelmat, joihin kuuluvat kalastamaan oikeutettujen alusten luettelot ja tarvittaessa, kiintiön hyödyntämisasteen noustessa yli 70 prosentin, kyseisten alusten toimintaa koskevat rajoitukset, - jälleenlaivauksen sekä saaliiden poisheittämistä aiheuttavien käytänteiden valvonta, - mahdollisuuksien mukaan väliaikaiset kalastuskiellot alueilla, joilta tiedetään saatavan sillin ja varsinkin nuoren sillin suuria sivusaalismääriä. 2. Jos silliä puretaan aluksesta lajittelemattomana muusta saaliista, jäsenvaltioiden on varmistettava, että riittäviä näytteenotto-ohjelmia käytetään kaikkien sillin sivusaaliiden purkamisen tehokkaaksi valvomiseksi. On kiellettyä purkaa lajittelematonta silliä sisältäviä kalasaaliita satamissa, joissa ei ole näytteenotto-ohjelmaa. 3. Komission tarkastajat suorittavat asetuksen (ETY) N:o 2847/93 29 artiklan mukaisesti sekä komission katsoessa sen 1 ja 2 kohdan täytäntöönpanoa varten tarpeelliseksi riippumattomia tarkastuksia toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien näytteenotto-ohjelmien ja 1 kohdassa mainittujen erityisten toimenpiteiden täytäntöönpanon valvomiseksi. 4. Komissio kieltää sillisaaliiden purkamisen, jos todetaan, että 1 ja 2 kohdassa mainittujen toimenpiteiden täytäntöönpanolla ei saavuteta sillin kalastuskuolevuuden tiukkaa valvontaa kaikessa kalastuksessa. 5. Kaikki ICES-alueilta III a, IV ja VII d pyydetyn sillin purkamiset sellaisilta aluksilta, jotka pitävät aluksella näitä saaliita kyseisiltä alueilta pyytäessään ainoastaan vedettäviä verkkoja, joiden silmäkoko on 32 mm tai suurempi, lasketaan kuuluviksi asianomaiseen kiintiöön, siten kuin se on määritelty tämän asetuksen liitteessä I. 6. Kaikki ICES-alueilta III a, IV ja VII d pyydetyn sillin purkamiset sellaisilta aluksilta, jotka pitävät aluksella näitä saaliita kyseisiltä alueilta pyytäessään vedettäviä verkkoja, joiden silmäkoko on alle 32 mm, lasketaan kuuluviksi asianomaiseen kiintiöön, siten kuin se on määritelty tämän asetuksen liitteessä II. Sellaisista aluksista, jotka toimivat mainittujen edellytysten mukaisesti, purettua silliä ei saa tarjota myyntiin ihmisravinnoksi. LIITE IV SIIRTYMÄKAUDEN TEKNISET TOIMENPITEET 1. Itämeren turskan pyynnissä sallitut pyydystyypit 1.1. Vedettävät verkot 1.1.1. Ilman valikointiristikkoa Vedettävät verkot, joissa ei ole valikointiristikkoa, ovat kiellettyjä. 1.1.2. Valikointiristikon kanssa Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 liitteessä V säädetään erityisistä valikointilaitteista, sovelletaan tämän liitteen lisäyksen 1 säännöksiä. 1.2. Verkot Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 liitteessä IV säädetään, verkkojen silmäkoon oltava vähintään 110 mm. Kokonaispituudeltaan enintään 12-metristen alusten verkkojen pituus saa olla enintään 12 km. Kokonaispituudeltaan yli 12-metristen alusten verkkojen pituus saa olla enintään 24 km. Verkkojen vedessäpitoaika ei saa olla yli 48 tuntia siitä, kun verkot ensimmäisen kerran lasketaan veteen, siihen, kun verkot on kokonaan nostettu takaisin kalastusalukselle. 2. Turskan sivusaaliit Itämerellä Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 3 artiklan 4 kohdassa säädetään, ei alamittaista turskaa saa pitää aluksella. Poiketen siitä, mitä saman asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa säädetään, turskan sivusaaliit sillin/silakan ja kilohailin pyyntiin käytettävällä verkolla, jonka silmäkoko on 32 mm tai pienempi, eivät kuitenkaan saa olla yli 3 prosenttia painona ilmaistuna. Tästä sivusaaliista saa aluksella pitää enintään 5 prosenttia alamittaisia turskia. Turskan sivusaaliit saavat olla enintään 10 prosenttia pyydettäessä muita lajeja kuin silliä, silakkaa tai kilohailia muilla kuin 1.1.2 kohdassa tarkoitetuilla trooleilla ja kierrenuotilla. 3. Turskan alin mitta Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (EY) N:o 88/98 liitteessä III säädetään, turskan alin mitta on 38 senttimetriä. 4. Itämeren turskan kesäkauden kalastuskielto Turskan kalastus on kielletty Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla 1 päivästä kesäkuuta 31 päivään elokuuta 2004 molemmat päivät mukaan luettuina. 5. Bornholmin syvänteen kalastuskielto Kalastus on kielletty Bornholmin syvänteessä 15 päivästä toukokuuta 31 päivään elokuuta 2004 seuraavat koordinaatit yhdistävien viivojen rajaamalla merialueella: - 55°30' pohjoista leveyttä, 15°30' itäistä pituutta, - 55°30' pohjoista leveyttä, 16°30' itäistä pituutta, - 55°00' pohjoista leveyttä, 16°30' itäistä pituutta, - 55°00' pohjoista leveyttä, 16°00' itäistä pituutta, - 55°15' pohjoista leveyttä, 16°00' itäistä pituutta, - 55°15' pohjoista leveyttä, 15°30' itäistä pituutta, - 55°30' pohjoista leveyttä, 15°30' itäistä pituutta. 6. Tekniset säilyttämistoimenpiteet Skagerrakissa ja Kattegatissa Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 850/98 liitteessä IV säädetään, seuraavia sääntöjä sovelletaan vuonna 2004: a) pohjankatkarapuja (Pandalus borealis) pyydettäessä käytetään silmäkokoa 35 mm; b) hopeakuoreita (Argentina spp.) pyydettäessä käytetään silmäkokoa 30 mm; c) kun valkoturskaa pyydettäessä käytetään silmäkokoa 70-89 mm, seuraavien lajien sivusaalis saa olla enintään 30 prosenttia: turska, kolja, kummeliturska, punakampela, mustaeväkampela, pikkupääkampela, piikkikampela, silokampela, kampela, lasikampela, hietakampela, seiti ja hummeri; d) kun keisarihummeria pyydettäessä käytetään silmäkokoa 70-89 mm, seuraavien lajien sivusaalis saa olla enintään 60 prosenttia: turska, kolja, kummeliturska, punakampela, mustaeväkampela, pikkupääkampela, piikkikampela, silokampela, kampela, lasikampela, valkoturska, hietakampela, seiti ja hummeri; e) kun pohjankatkarapujen (Pandalus borealis) pyynnissä käytetään silmäkokoa 35-69 mm, seuraavien lajien sivusaalis saa olla enintään 50 prosenttia: turska, kolja, kummeliturska, punakampela, mustaeväkampela, pikkupääkampela, piikkikampela, silokampela, kampela, silli, makrilli, lasikampela, valkoturska, hietakampela, seiti, keisarihummeri ja hummeri; f) kaikissa muissa kalastuksissa, joissa käytetään alle 90 mm:n silmäkokoa ja joihin ei sovelleta c, d ja e alakohtaa, seuraavien lajien sivusaalis saa olla enintään 10 prosenttia: turska, kolja, kummeliturska, punakampela, mustaeväkampela, pikkupääkampela, piikkikampela, silokampela, kampela, makrilli, lasikampela, valkoturska, hietakampela, seiti, keisarihummeri ja hummeri. 7. Rockallin koljan kalastuskieltoalue Kaikki kalastus, lukuun ottamatta pitkälläsiimalla tapahtuvaa kalastusta, on kiellettyä yhteisössä ja kansainvälisillä vesillä seuraavien koordinaattien rajoittamalla kalastuskieltoalueella: Piste nro Leveys Pituus 1 57.000° pohjoista leveyttä 15.000° läntistä pituutta 2 57.000° pohjoista leveyttä 14.700° läntistä pituutta 3 56.575° pohjoista leveyttä 14.327° läntistä pituutta 4 56.500° pohjoista leveyttä 14.450° läntistä pituutta 5 56.500° pohjoista leveyttä 15.000° läntistä pituutta . 8. Sillin pyynti alueella II a (EY:n vedet) Kalastus pienemmällä kuin 54 millimetrin silmäkokoa olevalla vedettävällä pyydyksellä tai kalastus kurenuotalla on sallittu alueella II a (EY:n vedet) ainoastaa