A4-0392/98

Päätöslauselma komission tiedonannosta: Yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttaminen ja edistäminen (KOM(98)0322 - C4-0513/98)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon KOM(98)0322 - C4-0513/98,

- ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 118 b artiklan,

- ottaa huomioon muiden Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden kuin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kesken sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen ((Jäljempänä sosiaalipolitiikasta tehty sopimus.)) 3 ja 4 artiklan sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan Amsterdamin hallitusten välisessä konferenssissa antaman julistuksen liittymisestään tähän sopimukseen,

- ottaa huomioon 18. heinäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla ((EYVL C 286, 22.9.1997, s. 338.)),

- ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietinnön ja budjettivaliokunnan lausunnon (A4-0392/98),

A. katsoo, että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on arvokas väline yhteisön taloudellisen ja sosiaalisen koheesion luomiseksi, ja sitä tulee edelleen kehittää,

B. katsoo, että työmarkkinaosapuolten toimivalta ja vastuu ovat laajenemassa, mikä johtuu erityisesti sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen sisällyttämisestä Amsterdamin sopimukseen sekä niiden merkityksestä eurooppalaiselle työllisyysstrategialle ja väistämättömästä sidonnaisuudesta talouspolitiikkaan talous- ja rahaliiton puitteissa,

C. katsoo, että työmarkkinaosapuolten merkityksen kasvuun on kiinnitettävä huomiota uudistamalla ja järkeistämällä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun puitteisiin kuuluvia tiedotus-, kuulemis- ja neuvottelurakenteita,

D. katsoo, että muut edustavat työmarkkinaosapuolet kuin UNICE, CEEP ja EAY on otettava tulevaisuudessa sopivalla tavalla mukaan sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 ja 4 artiklan mukaisiin neuvotteluihin,

E. katsoo, että sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen mukaisesti lainsäädäntöprosessiin osallistuvien osapuolten tarkka määrittely on välttämätöntä oikeusvarmuuden, edustavuuden ja legitimiteetin säilyttämisen vuoksi,

F. katsoo, että nykyisten kuulemisjärjestelyjen tiukentamista ei saa käyttää tekosyynä työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun tarkoitettujen määrärahojen leikkaamiseen eikä asiasta vastaavan komission pääosasto V:n toimivallan rajoittamiseen,

G. katsoo, että vaikka sosiaalipolitiikasta tehty sopimus sisällytettiin Amsterdamin sopimukseen, Euroopan parlamentin asema suunnitellussa lainsäädäntömenettelyssä, johon työmarkkinaosapuolet osallistuvat (Amsterdamin sopimuksen tuleva 139 artikla), ei ole vieläkään tyydyttävä,

H. katsoo, että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulla on keskeinen asema Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä valmistelevassa strategiassa, ja niitä on siksi tuettava ensisijaisesti;

1. Pitää välttämättömänä tarkoituksenmukaisten rakenteiden luomiseksi ja kaikkien Euroopan työmarkkinajärjestöjen mukaan saamiseksi määritellä selkeitä kriteereitä käyttäen työmarkkinaosapuolten mahdollisuus osallistua vuoropuheluun ja niiden toiminta siinä, jotta estetään tärkeitä eurooppalaisia sosiaalisia kysymyksiä koskevien sopimusten tarpeeton viivästyminen;

2. Pitää Euroopan unionin erään peruspilarin eli sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta tärkeänä, että selvennetään ja konkretisoidaan Euroopan työmarkkinaosapuolten uusi asema ottaen huomioon talous- ja rahaliitto ja sen vaikutukset makrotalouspolitiikkaan, palkkapolitiikkaan ja sosiaaliturvan järjestämiseen ja rahoitukseen; kehottaa komissiota ehdottamaan tätä varten selkeää keskusteluperustaa;

3. Pitää välttämättömänä varmistaa työmarkkinajärjestöjen, erityisesti pienen ja keskisuuren teollisuuden työmarkkinajärjestöjen, mahdollisimman laaja osallistuminen tiedotukseen ja yleiseen kuulemiseen ja edistää sitä käyttämällä kaikkia tarkoitukseen sopivia teknisiä varoja;

4. Kannattaa komission suunnittelemia keskitettyjä toimia tiedonvaihdon tukemiseksi, erityisesti kun ne ovat yhtäpitävät edellä mainitun 18. heinäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman kanssa;

5. Toistaa vaatimuksensa, että komission joulukuussa 1993 antamassa tiedonannossa sosiaalipolitiikkaa koskevien pöytäkirjojen soveltamisesta (KOM(93)0600) esitettyjen edustavuuden määrittelyssä käytettävien kriteereiden ohella jäsenten vapaaehtoisuutta on pidettävä erittäin tärkeänä; on kuitenkin sitä mieltä, että Itävallan kauppakamarin ottaminen mukaan vuoropuheluun on hyväksyttävä ainoastaan poikkeustapauksena;

6. On sitä mieltä, että komission ehdottama sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 ja 4 artiklan mukaisissa lainsäädäntömenettelyn puitteissa tapahtuva allekirjoittajien edustavuuden tapauskohtainen arviointi, jossa otetaan huomioon käsiteltävänä olevan asian laajuus, voi olla omiaan tuomaan paremmin esille pienten ja keskisuurten yritysten ja muiden työmarkkinaosapuolten intressit, mutta edellyttää, että tapauskohtainen arviointi tehdään etukäteen vahvistettujen ja tarkistettavissa olevien kriteerien mukaisesti;

7. Epäilee sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen mukaisissa neuvotteluissa osapuolia avustamaan tarkoitettujen neuvoa-antavien komiteoiden perustamisen mielekkyyttä;

8. Katsoo, että todellinen sosiaalinen vuoropuhelu on mahdollinen ainoastaan riippumattomien osapuolten välillä, jotka ovat itse päättäneet neuvotella keskenään; siksi on tärkeää tehdä ero toisaalta erilaisissa neuvoa-antavissa komiteoissa tapahtuvan tiedotuksen ja kuulemisen, joihin osallistuvat komissio, neuvosto tai kansalliset hallitukset, ja toisaalta itsenäisten osapuolten välisten varsinaisten työmarkkinaneuvottelujen välille;

9. Pitää periaatteessa myönteisenä alakohtaisen vuoropuhelun merkityksen korostumista komission ehdottamien «uusien komiteoiden» avulla, jos komissio käyttää niitä tehokkaasti ja määrätietoisesti myös tiedotus- ja neuvontaelimenä, jolloin komiteoiden jäsenmäärää on vähennettävä; kuitenkin jaettaessa sihteeristön tehtäviä ja päätettäessä puheenjohtajasta, on tehtävä selväksi, että komission pääosasto V hoitaa nämä tehtävät, ellei se nimenomaisesti siirrä niitä toiselle pääosastolle;

10. Katsoo, että alakohtaisissa komiteoissa on oltava tarkkana sen suhteen, milloin on kyse kolmikantaneuvotteluista ja milloin itsenäisten osapuolten välisistä varsinaisista neuvotteluista;

11. Kannattaa varauksetta pysyvän työllisyyskomitean uudistamista koskevia keskitettyjä toimia, erityisesti ehdotettua yhteistyötä tämän komitean työmarkkinaosapuolten ja neuvoston työllisyys- ja työmarkkinakomitean johtoryhmän välillä; arvostelee komissiota kuitenkin siitä, ettei työmarkkinajärjestöjä ole kuultu ennen päätöstä korvata nykyiset sekakomiteat alakohtaisilla neuvottelukomiteoilla;

12. Pyytää, että pysyvä työllisyyskomitea käsittelee työllisyyssuuntaviivojen lisäksi myös talouspoliittisia suuntaviivoja; odottaa, että tulokset välitetään talous- ja raha-asiain ministereiden neuvostolle ennen kuin se muodostaa asioista lopullisen kantansa;

13. On sitä mieltä, että mikäli kunkin työmarkkinajärjestön uudistettuun pysyvään työllisyyskomiteaan asettamien edustajien lukumäärä rajoitetaan kahteentoista, komission on välttämätöntä lisätä tukeaan erityisesti työntekijäjärjestöille niin, että voidaan luoda sopivat edellytykset sisäiselle kuulemiselle järjestöjen ja komitean edustajien välillä;

14. Kehottaa komissiota lisäämään avoimuutta työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun käytettävien määrärahojen suunnittelussa ja käytössä niin, että kyseessä olevat järjestöt ja Euroopan parlamentti tunnistavat, mihin tarkoitukseen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa määrärahat suunnitellaan käytettäväksi ja mihin ne käytetään;

15. Kehottaa komissiota laatimaan valkoisen kirjan talous- ja rahaliiton vaikutuksista yhteisön palkkakehitykseen ja muiden työsuhteen ehtojen sekä työpaikkojen laadun ja määrän kehitykseen yhteisössä;

16. Arvostaa komission valmiutta tiedottaa edelleen sille sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen puitteisiin kuuluvassa lainsäädäntömenettelyssä tapahtuvasta kehityksestä kattavasti ja hyvissä ajoin ja valmiudesta antaa sille mahdollisuus kannanottoon ennen kuin neuvosto tekee virallisen päätöksen;

17. Pitää myönteisenä komission selvitystä, jonka mukaan komissio haluaa järjestää toimielinten väliset neuvottelut, joissa määritellään toimielinten (siis myös Euroopan parlamentin) asema Amsterdamin sopimukseen sisällytetyn sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen mukaisessa lainsäädäntömenettelyssä; pitää selvitystä merkittävänä yhteistyöhalukkuuden osoituksena Euroopan parlamentin suhteen ja merkkinä poliittisesta kaukonäköisyydestä; toivoo myös neuvostolta valmiutta toimielinten välisiin neuvotteluihin;

18. Toistaa siksi vaatimuksensa siitä, että sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 ja 4 artiklan täytäntöönpanemiseksi olisi tehtävä toimielinten välinen sopimus, jossa määritetään yhteisön oikeudellinen ja institutionaalinen kehys työmarkkinaosapuolten päätöksentekomenettelyille;

19. On sitä mieltä, että nämä neuvottelut on aloitettava viipymättä ja vietävä loppuun vielä ennen nykyisen vaalikauden päättymistä, ja että näiden neuvottelujen tavoitteena ei tule olla vain työmarkkinaosapuolten neuvotteluja koskevan Euroopan parlamentin tiedonsaantiongelman ratkaiseminen vaan ennen kaikkea vastaaminen parlamentin vaatimukseen, että sille annetaan neuvoston kanssa täysin tasavertainen asema;

20. Pitää myönteisenä sitä, että komissio on tarttunut sen ehdotukseen ottaa EU:n jäsenyyttä hakeneet maat mukaan työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun ja tukea vuoropuhelua kyseisissä maissa;

21. Odottaa komission kiinnittävän enemmän huomiota lisääntyvään rajat ylittävään ja alueelliseen työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun ja esittävän Euroopan parlamentille lähitulevaisuudessa tätä toimintaa koskevan arvioinnin;

22. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.