Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta (uudelleenlaadittu) /* COM/2014/0167 final - 2014/0091 (COD) */





PERUSTELUT 1. Ehdotuksen tausta Euroopan väestö ikääntyy. Euroopan unionissa (EU) sovellettavia eläkejärjestelmiä on mukautettava, jotta voidaan varmistaa riittävät, turvatut ja kestävät eläkkeet. Tämä ei ole yksinkertaista. Jotta näihin haasteisiin voidaan vastata tehokkaasti, tarvitaan jäsenvaltioiden tiiviisti keskenään koordinoimia toimia. Ehdotetulla ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta annetun direktiivin 2003/41/EY[1] tarkistuksella parannetaan tällaisten ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten, jäljempänä ”ammattieläkelaitosten”, hallintoa ja avoimuutta ja lisätään niiden rajatylittävää toimintaa. Tällä toimenpiteellä lujitetaan samalla sisämarkkinoita. Direktiivin tarkistus olisi pitänyt toteuttaa monelta osin jo paljon aikaisemmin. Ensiksikin jotta eläkejärjestelmien jäsenet ja edunsaajat voidaan suojata ja helpottaa järjestelmien turvallista rajatylittävää tarjontaa, tarvitaan tehokkaammat hallintotapaa koskevat vaatimukset, joissa hyödynnetään talous- ja rahoituskriisin aikana kehitettyjä parhaita kansallisia käytäntöjä. Osa ammattieläkelaitoksista on suuria rahoituslaitoksia, joten niiden kaatuminen voisi vaikuttaa rahoitusvakauteen ja sillä voisi olla merkittäviä yhteiskunnallisia vaikutuksia. Tämä on erityisen tärkeää, koska yhä useammin ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmät ovat maksuperusteisia järjestelmiä. Näiden järjestelmien jäsenten eläkkeet ovat vaarassa, jos riskienhallinta on riittämätöntä tai järjestelmää hallinnoidaan huonosti[2]. Toiseksi sääntelyn eroavuuksia, päällekkäisiä vaatimuksia ja kohtuuttoman hankalia rajatylittävää toimintaa koskevia menettelyjä on vähennettävä. Komission järjestämissä kuulemisissa on käynyt ilmi, että nämä ovat esteitä, jotka haittaavat ammatillisten lisäeläkkeiden rajatylittävien markkinoiden kehittämistä. Tällaisia esteitä vähentämällä yritykset, myös pk-yritykset ja monikansalliset yhtiöt, voisivat järjestää eläkejärjestelmiensä tarjonnan Euroopan tasolla tehokkaammin[3]. Maiden rajojen yli toimivia ammattieläkelaitoksia, jollaisia ovat esimerkiksi tutkijoiden yhteiseurooppalainen eläkerahasto[4] tai suunniteltu itävaltalaisten työntekijöiden rajatylittävä eläkejärjestelmä[5], on tällä hetkellä vähän. Mutta ammatillisten lisäeläkkeiden alaan kohdistuva paine todennäköisesti kasvaa huomattavasti, koska julkisia eläkejärjestelmiä leikataan, mistä syystä ammattieläkelaitoksilla on mahdollisuudet lisätä osuuttaan työeläkkeiden tarjonnan alalla. Itse asiassa uutta lainsäädäntöä on otettu käyttöön useissa jäsenvaltioissa, jotta rajatylittävää toimintaa harjoittavat ammattieläkelaitokset voivat laajentaa toimintansa niihin[6]. Kolmanneksi on näyttöä siitä, että tietojen toimittamisessa eläkejärjestelmien jäsenille ja edunsaajille esiintyy huomattavia puutteita eri puolilla EU:ta. Monet jäsenet eivät ole tietoisia siitä, että toisin kuin muissa rahoitussopimuksissa, heidän eläkeoikeuksiaan ei ole taattu tai että ammattieläkelaitokset voivat leikata eläkekertymiä[7]. He eivät ole usein myöskään tietoisia siitä, että maksuilla on merkittävä vaikutus eläkeoikeuksiin. Tämä ehdotus perustuu joukkoon viime vuosina tehtyjä aloitteita, kuten eläkkeitä käsittelevään valkoiseen kirjaan[8] ja Euroopan talouden pitkäaikaista rahoitusta koskevaan vihreään kirjaan[9]. Vihreän kirjan perusteella direktiivin tarkistuksessa myös pyritään parantamaan ammattieläkelaitosten valmiuksia sijoittaa varoihin, joilla on pitkän aikavälin taloudellista merkitystä, ja tukemaan reaalitalouden kestävän kasvun rahoittamista. Ammattieläkelaitosalaa kehitetään parhaillaan muun muassa ottamalla käyttöön sääntelykehys useissa jäsenvaltioissa, joissa ammatillisilla lisäeläkkeillä on tähän saakka ollut vähäinen merkitys. Jos nyt ei oteta käyttöön ajan tasalla olevaa EU-tason sääntelykehystä, on olemassa vaara, että jäsenvaltiot jatkavat keskenään erilaisten ratkaisujen kehittämistä, mikä johtaisi sääntelyn pirstaloitumiseen. Lisäksi ammatillisten lisäeläkkeiden suorituskyvyn parantaminen vaatii paljon aikaa. Jos nyt ei kyetä toimimaan, menetetään mahdollisuudet saavuttaa kustannussäästöjä ja sijoitustoiminnan tuottoja, mistä tuloksena on miljoonien eurooppalaisten talousasioiden puutteellinen suunnittelu. Toimenpiteen toteuttamatta jättämisellä myös lisättäisiin suhteettomasti nuorempien sukupolvien taakkaa ja heikennettäisiin sukupolvien välistä solidaarisuutta. Tällä ehdotuksella ei ole tarkoitus ottaa käyttöön uusia vakavaraisuussääntöjä, joilla ei joka tapauksessa ole merkitystä maksuperusteisten järjestelmien kannalta. Lisäksi Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen (EVLEV) vuonna 2013 toteuttamassa vaikutuksia koskevassa määrällisessä tutkimuksessa[10] ilmeni, että vakavaraisuusnäkökohdista tarvitaan entistä kattavammat tiedot ennen kuin niistä voidaan päättää. 1.1. Ehdotuksen tavoitteet Tämän ehdotuksen yleistavoitteena on helpottaa lisäeläkesäästöjen kerryttämistä. Turvallisemmat ja tehokkaammat ammatilliset lisäeläkkeet myötävaikuttavat eläkkeiden riittävyyteen ja kestävyyteen lisäämällä lisäeläkesäästöjen merkitystä eläketuloissa. Lisäksi ehdotuksella vahvistetaan ammattieläkelaitosten roolia EU:n reaalitalouteen sijoittavina institutionaalisina sijoittajina ja parannetaan Euroopan talouden valmiuksia ohjata pitkän aikavälin säästöjä kasvua lisääviin investointeihin. Tällä ehdotuksella on neljä erityistavoitetta: 1) poistetaan jäljellä olevat vakavaraisuusvaatimuksiin liittyvät esteet maiden rajojen yli toimivilta ammattieläkelaitoksilta erityisesti edellyttämällä, että sijoittamista koskevat säännöt ja tietojen toimittamista jäsenille ja edunsaajille koskevat säännöt ovat samat kuin kotijäsenvaltion laitoksilla, selkeyttämällä rajatylittävän toiminnan menettelyt ja määrittelemällä selkeästi koti- ja vastaanottavan jäsenvaltion toimien soveltamisala ja laajuus; 2) varmistetaan hyvä hallintotapa ja riskienhallinta; 3) annetaan selkeää ja asiankuuluvaa tietoa jäsenille ja edunsaajille ja 4) varmistetaan, että valvontaviranomaisilla on tarvittavat välineet valvoa ammattieläkelaitoksia tehokkaasti. 1.2. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Tämän ehdotuksen tavoitteet ovat unionin politiikan ja tavoitteiden mukaisia. Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa (SEUT) määrätään toimista, joilla varmistetaan sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toimivuus, korkeatasoinen kuluttajansuoja ja palvelujen tarjoamisen vapaus. Tämä ehdotus on eläkkeitä käsittelevän valkoisen kirjan mukainen. Samalla se on yhdenmukainen Eurooppa 2020 strategian kanssa, mikä edellyttää julkisen talouden vakauttamista ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä samalla, kun jäsenvaltioiden eläkejärjestelmissä toteutetaan rakenneuudistus[11]. Tämä ehdotus on myös yhdenmukainen rahoituspalvelualaa koskevien muiden aloitteiden, kuten Solvenssi II-[12], AIFMD-[13] ja MiFID II ‑aloitteiden[14] kanssa. Näin ollen se kuuluu selkeästi komission strategiaan vahvistaa rahoitusalaa kasvun tukemiseksi[15]. Ehdotuksella edistetään ihmisoikeuksia suojelemalla eläketurvaa. Se on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 25 artiklan mukainen. Kyseisessä artiklassa edellytetään, että ikääntyneiden henkilöiden oikeudet ihmisarvoiseen ja itsenäiseen elämään tunnustetaan ja kyseisiä oikeuksia kunnioitetaan. Ehdotetut toimet vaikuttaisivat myönteisesti kuluttajansuojaan 38 artiklan nojalla ja elinkeinovapauteen 16 artiklan nojalla, erityisesti varmistamalla eläkejärjestelyjen avoimuuden korkean tason ja tietoihin perustuvan henkilökohtaisen talous- ja eläkeasioita koskevan suunnittelun sekä helpottamalla ammattieläkelaitosten ja niiden rahoittajien rajatylittävää liiketoimintaa. Yleinen tavoite antaa oikeutuksen elinkeinovapauden tiettyihin rajoituksiin (16 artiklan), koska ehdotuksella pyritään varmistamaan markkinoiden eheys ja vakaus. 2. Kuulemisten ja vaikutustenarviointien tulokset Tämä ehdotus perustuu useisiin julkisiin kuulemisiin, joissa on käsitelty määrällisiä näkökohtia, hallintotapaa ja tietojen toimittamista ja luovuttamista koskevia vaatimuksia. Ottaen huomioon ammattieläkelaitosten toiminnan erityinen luonne kuulemisissa on ollut johdonmukaisesti mukana työmarkkinaosapuolet (työnantaja- ja työntekijäjärjestöt). Komissio järjesti heinäkuussa 2010 kuulemisen, joka perustui eläkkeitä käsittelevään vihreään[16] kirjaan, jossa komissio esitti joukon ajatuksiaan tämän direktiivitarkistuksen toteuttamisesta. Kuulemisessa saatiin lähes 1 700 vastausta eri puolilta EU:ta, kuten 350 vastausta jäsenvaltioilta, kansallisilta parlamenteilta, elinkeinoelämän järjestöiltä ja ammattiyhdistyksiltä sekä kansalaisyhteiskunnan ja toimialan edustajilta[17]. Ottaen huomioon eläkkeitä käsittelevästä vihreästä kirjasta saadun palautteen komission yksiköt pyysivät huhtikuussa 2011 EVLEV:sta antamaan teknisiä neuvoja direktiivin muuttamisesta. EVLEV suositteli, että suhteellisuusperiaate huomioon ottaen ammattieläkelaitoksiin olisi sovellettava Solvenssi II ‑direktiivissä säädettyä hallintokehystä. Lausunnon luonnoksen[18] julkaisemisen jälkeen toteutettiin kattava kuuleminen[19]. EVLEV antoi lopullisen lausuntonsa helmikuussa 2012, ja sen perusteella sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto järjesti julkisen kuulemisen 1. maaliskuuta 2012, jossa sidosryhmät pääsivät esittämään näkemyksensä. Tämän jälkeen komission yksiköt tekivät määrällisten vaatimusten vaikutuksia koskevan määrällisen tutkimuksen ja tutkimuksen hallintotapaan ja tietojen toimittamiseen ja luovuttamiseen liittyvästä hallinnollisesta rasituksesta. Molemmat tutkimukset perustuvat toimialan ja työmarkkinaosapuolten esittämiin näkemyksiin. Tämän ehdotuksen liitteenä on vaikutusten arviointi, jossa otetaan huomioon joukko toimintavaihtoehtoja ja niiden alavaihtoehtoja. Vaikutusten arviointi toimitettiin ensiksi vaikutustenarviointilautakunnalle 4. syyskuuta 2013. Lautakunta pyysi tekemään tarkistuksia vaikutusten arviointiin siten, että siihen lisätään tietoja eri sidosryhmien näkemyksistä, ongelman määrittelystä, toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen noudattamiseen liittyvistä näkökohdista, vaihtoehdoista ja odotetuista vaikutuksista. Vaikutusten arviointia tarkistettiin kyseisten ohjeistusten mukaisesti, ja tärkeimmät muutokset olivat seuraavat: i) esitetään aikaisempaa kattavammin jäsenvaltioiden ja eri sidosryhmäluokkien näkemykset, ii) kuvataan aikaisempaa yksityiskohtaisemmin ongelmat, joihin ehdotetulla toimella on määrä puuttua, iii) toissijaisuusperiaatteen noudattamisen osalta kuvataan aikaisempaa yksityiskohtaisemmin, miksi EU-tason toimia tarvitaan, iv) selvitetään, että valvontaraportoinnin pidemmälle menevää yhdenmukaistamista ei ehdoteta, v) sisällytetään uusi tekstiosio, jossa käsitellään aloitteen vaikutuksia pk-yrityksiin, ja vi) kuvataan aikaisempaa yksityiskohtaisemmin olettamat, joita käytetään eri vaihtoehdoista odotettavissa olevien etuuksien ja kustannusten laskennassa. Tarkistettu vaikutusten arviointi toimitettiin 16. lokakuuta 2013. Vaikutustenarviointilautakunta ilmoitti 6. marraskuuta 2013, ettei se voinut antaa myönteistä lausuntoa ja pyysi vielä joitakin muutoksia. 3. Ehdotuksen oikeudellinen sisältö 3.1. Oikeusperusta Tällä ehdotuksella uudelleenlaaditaan direktiivi 2003/41/EY. Samalla kodifioidaan direktiivin muuttumattomina säilyvät säännökset ja muutetaan direktiiviä. Direktiivin 2003/41/EY oikeusperustana ovat entisen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohta sekä 55 ja 95 artikla (nykyisin SEUT-sopimuksen 53 ja 62 artikla sekä 114 artiklan 1 kohta). Ehdotuksessa säilytetään direktiivin oikeusperusta, jolla pyritään luomaan sisämarkkinat varmistamalla palvelujen tarjoamisen vapaus ja sijoittautumisvapaus silloin, kun säännellään itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi ryhtymistä ja toimintaa itsenäisenä ammatinharjoittajana. Oikeusperustalla pyritään myös varmistamaan kuluttajansuojan korkea taso. Direktiivissä 2003/41/EY säädetään esimerkiksi ammattieläkelaitosten toimintoja koskevista vaatimuksista, joihin sisältyvät rekisteröimisessä tai hyväksymisessä noudatettava yhteinen lähestymistapa, säännöt ja menettelyt, joita on noudatettava, kun ammattieläkelaitokset haluavat tarjota palvelujaan muissa jäsenvaltioissa, määrälliset vakavaraisuussäännöt, varovaisuusperiaatteeseen perustuvat sijoittamista koskevat säännöt, tehokasta johtamista ja hallinnointia koskevat vaatimukset, mukaan lukien sopivuutta ja luotettavuutta koskevat vaatimukset, sisäisen tarkastuksen ja aktuaaripalvelujen käyttö, riskienhallintaa koskevat vaatimukset, säilytysyhteisöjen käyttö, jäsenille ja edunsaajille luovutettavat tiedot, valvontavaltuudet ja ilmoitusvelvoitteet. Tämä ehdotus perustuu edellä lueteltuihin osa-alueisiin. Esimerkiksi kun on kyse tiedoista, jotka ammattieläkelaitoksen on luovutettava, otetaan käyttöön EU:n laajuinen eläke-etuusote. Ammattieläkelaitosten tehokkaan johtamisen ja hallinnoinnin osalta ehdotuksessa annetaan yksityiskohtaisemmat säännöt sopivuudesta ja luotettavuudesta ja keskeisistä toiminnoista, kuten riskienhallinnasta. Ehdotuksen tarkoituksena on myös helpottaa rajatylittävää toimintaa. Direktiivin 2003/41/EY molemmat tavoitteet säilytetään. Kumpikaan tavoitteista ei ole toissijainen tai välillinen suhteessa toiseen. Esimerkiksi kuluttajansuojaa parannetaan ammattimaistamalla ammattieläkelaitosten johtamista ja hallinnointia määrittelemällä keskeisten vastuuhenkilöiden tehtävät ja vastuualueet ja ottamalla käyttöön ennakoiva riskien itsearviointi. Käänteisesti jäsenillä ja edunsaajilla on eläke-etuusotteessa annettavien yksityiskohtaisempien tietojen perusteella paremmat mahdollisuudet edellyttää ammattieläkelaitosten johdolta suurempaa selontekovelvollisuutta. Kyseisten vaatimusten pidemmälle viedyllä yhdenmukaistamisella helpotetaan rajatylittävää toimintaa vähentämällä liiketoimikustannuksia ja edistämällä markkinoiden innovointia. 3.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Tällä alalla saadaan Euroopan unionin tasolla toteutettavilla toimilla lisäarvoa, koska yksittäisten jäsenvaltioiden toimilla ei i) poisteta ammattieläkelaitosten esteitä harjoittaa rajatylittävää toimintaa; ii) varmisteta korkeampaa kuluttajansuojan vähimmäistasoa EU:n tasolla; iii) saavuteta rajatylittävään toimintaan liittyviä mittakaavaetuja, riskien hajautusta ja innovointia; iv) vältetä sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöä eri rahoituspalvelualojen välillä; v) vältetä sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöä eri jäsenvaltioiden välillä eikä vi) oteta huomioon rajatyöntekijöiden etuja. Ehdotetun toimenpiteen nojalla jäsenvaltioilla säilyy täysi vastuu eläkejärjestelmiensä järjestämisestä. Tarkistus ei aseta kyseenalaiseksi tätä etuoikeutta. Tarkistukseen ei myöskään sisälly kansalliseen sosiaali-, työ-, vero- tai sopimusoikeuteen liittyviä asioita. Ehdotus on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 5 artiklan 4 kohdassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukainen. Valittujen toimintavaihtoehtojen tavoitteena on löytää tasapaino yleisen edun, jäsenten ja edunsaajien suojan sekä laitosten, rahoittajien ja valvojien kustannusten välillä. Vaihtoehdot on arvioitu huolellisesti, ne on laadittu vähimmäisvaatimuksiksi ja räätälöity ottaen huomioon erilaiset liiketoimintamallit. Tästä syystä ehdotuksella edistetään yleisesti ammatillisten lisäeläkkeiden tarjoamista. 3.3. Viittaukset muihin direktiiveihin Ehdotuksessa on kyse säädöksen uudelleenlaadinnasta, ja se perustuu direktiiveihin 2003/41/EY, 2009/138/EY, 2010/78/EU[20], 2011/61/EU ja 2013/14/EU[21]. Direktiivi 2003/41/EY kumotaan tällä direktiivillä. 3.4. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Koska tämä on direktiivin 2003/41/EY uudelleenlaadintaehdotus, jäljempänä olevassa yksityiskohtaisessa selvityksessä keskitytään yksinomaan uusia säännöksiin tai säännöksiin, joita on tarkoitus muuttaa. I osasto – YLEISET SÄÄNNÖKSET 6 artikla sisältää nyt uudet ja/tai selkeämmät määritelmät käsitteille ”rahoittava yritys”, ”kotijäsenvaltio”, vastaanottava jäsenvaltio”, ”siirtävä laitos”, ”vastaanottava laitos”, ”säännellyt markkinat”, ”monenkeskinen kaupankäyntijärjestelmä”, ”organisoitu kaupankäyntijärjestelmä”, ”pysyvä väline” ja ”keskeiset toiminnot”. 9 artiklassa yhdessä 10 artiklan kanssa ei enää luetella toimintaa koskevia edellytyksiä erikseen vaan niissä säädetään jäsenvaltioiden vastuusta varmistaa, että jokainen laitos on rekisteröity tai hyväksytty ja että laitoksella on asianmukaisesti vahvistetut eläkejärjestelmän säännöt. 12 artiklaa on muutettu kolmella tavalla. Ensiksikin siinä täsmennetään, että laitos harjoittaa rajatylittävää toimintaa silloin, kun se hallinnoi eläkejärjestelmää, johon sovelletaan toisen jäsenvaltion sosiaali- ja työlainsäädäntöä, myös silloin, kun laitos ja rahoittava yritys sijaitsevat samassa jäsenvaltiossa[22]. Toiseksi 4 kohdassa säädetään, että kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava perusteltu päätös, jos se kieltää rajatylittävän toiminnan. Lisäksi jos kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytyy toimittamasta asiaa koskevia tietoja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, sen on perusteltava kieltäytymisensä. Kolmanneksi vastaanottava jäsenvaltio ei saa enää asettaa rajatylittävää toimintaa harjoittaville laitoksille tietojen toimittamiseen liittyviä lisävaatimuksia. Tämä johtuu siitä, että ehdotukseen liittyy vakiomuotoinen eläke-etuusote (ks. 40–54 artikla). 13 artiklassa annetaan uudet säännöt eläkejärjestelmien rajatylittävistä siirroista; siirrot edellyttävät vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ennakolta antamaa hyväksymistä. Jollei eläkejärjestelmien järjestämistä koskevassa kansallisessa sosiaali- ja työlainsäädännössä toisin säädetä, siirtäminen ja sen ehdot edellyttävät asianomaisten jäsenten ja edunsaajien tai soveltuvin osin niiden edustajien ennakolta antamaa suostumusta. 13 artiklaan sisältyvät myös säännöt tietojenvaihdosta, joka koskee sovellettavaa sosiaali- ja työlainsäädäntöä, jonka mukaisesti eläkejärjestelmää on hallinnoitava. Jos vastaanottava laitos harjoittaa siirron jälkeen rajatylittävää toimintaa, sovelletaan 12 artiklan 8 ja 9 kohtaa. Laitos hallinnoi eläkejärjestelmää vastaanottavan jäsenvaltion[23] sosiaali- ja työlainsäädännön mukaisesti siten, ettei se muuta sellaisten jäsenten ja edunsaajien suojan tasoa, jota siirto koskee. II osasto – MÄÄRÄLLISET VAATIMUKSET Sijoittamista koskevat säännöt sisältävää 20 artiklaa muutetaan kolmella tavalla. Ensiksikin vastaanottava jäsenvaltio ei saa enää asettaa rajatylittävää toimintaa harjoittaville laitoksille sijoittamista koskevia lisäsääntöjä. Tämä helpottaa sijoitusten hoidon järjestämistä erityisesti maksuperusteisissa järjestelmissä. Tämä ei heikennä jäsenten ja edunsaajien suojaa, koska hallintotapaa ja valvontaa koskevia sääntöjä tiukennetaan. Toiseksi 20 artiklan 6 kohdan a alakohta on saatettu ajan tasalle ottamalla huomioon asetuksen (EU) N:o .../... [rahoitusmarkkina-asetus] käsitteistö. Kolmanneksi 20 artiklalla korvataan epäselvä käsite ”riskipääomamarkkinat” (20 artiklan 6 kohdan c alakohta) käsitteistöllä, joka ilmaisee paremmin tämän säännöksen alkuperäistä tarkoitusta eli sitä, että jäsenvaltiot eivät voi rajoittaa laitoksia sijoittamasta pitkäaikaisiin sijoitusvälineisiin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla. Lisäksi sijoittamista koskevilla säännöillä ei pitäisi rajoittaa sijoittamista listaamattomiin omaisuuseriin, joilla rahoitetaan vähähiilisiä ja ilmastonmuutoksen kestäviä infrastruktuurihankkeita. Laitosten vakavaraisuussääntöjen pidemmälle menevää yhdenmukaistamista ei ehdoteta. III osasto – TOIMINNAN HARJOITTAMISTA KOSKEVAT EDELLYTYKSET Jäsenvaltioilla säilyy ehdotuksessa pienten ammattieläkelaitosten osalta mahdollisuus jättää direktiivin soveltamisen ulkopuolelle laitokset, jotka hallinnoivat järjestelmiä, joiden yhteinen jäsenmäärä on alle 100. Muiden ammattieläkelaitosten osalta erityisillä toimenpiteillä, jotka koskevat esimerkiksi keskeisiä toimintoja ja riskinarviointia, varmistetaan, että hallintotapaa koskevat vaatimukset ovat oikeasuhteiset. 1 LUKU – Hallintojärjestelmä Lukuun ottamatta 31 ja 32 artiklaa (entiset 10 ja 12 artikla) direktiivin tämä osasto on uusi ja siinä vahvistetaan ammattieläkelaitoksia koskevat uudet yksityiskohtaiset hallintovaatimukset. 21 artiklassa säädetään, että ammattieläkelaitoksen hallinto-, johto- tai valvontaelin on viime kädessä vastuussa siitä, että laitos toimii tämän direktiivin nojalla annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti. Ammattieläkelaitosten hallintotapaa koskevat säännöt eivät rajoita työmarkkinaosapuolten asemaa laitosten johtamisen ja hallinnoinnin suhteen. 22 artiklassa säädetään, että laitoksilla on käytössä tehokas hallintojärjestelmä, joka mahdollistaa laitosten toiminnan vakaan ja järkevän johtamisen ja hallinnoinnin. Järjestelmän on oltava oikeassa suhteessa laitoksen toiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden, jotta voidaan varmistaa, että hallintotapaa koskevista vaatimuksista ei aiheudu liiallista rasitusta esimerkiksi pienille laitoksille. 23 artiklassa edellytetään, että ammattieläkelaitokset varmistavat, että kaikilla laitoksen tosiasiallisesta toiminnasta vastaavilla tai siinä keskeisiä toimintoja suorittavilla henkilöillä on riittävästi ammatillista pätevyyttä, taitoja ja kokemusta laitoksen järkevään ja vakaaseen johtamiseen ja hallinnointiin tai keskeisten toimintojen suorittamiseen (sopivuus) ja että he ovat hyvämaineisia ja kunniallisia (luotettavuus). 24 artiklassa säädetään, että laitoksilla on oltava moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikka ja että tämä politiikka julkistetaan. Artiklassa säädetään myös, että komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä. 25 artiklassa vahvistetaan keskeisiä toimintoja koskevat yleiset periaatteet. Ammattieläkelaitokset voivat sallia, että yksittäinen henkilö tai organisaatioyksikkö suorittaa useampia keskeisiä toimintoja, mutta että kaikissa tapauksissa riskienhallintatoimintoa suorittaa eri henkilö tai organisaatioyksikkö kuin joka suorittaa sisäisen tarkastuksen toimintoa. 26 artiklassa säädetään, että ammattieläkelaitoksilla on oltava tehokas riskienhallintajärjestelmä, jota tarvitaan kaikkien sellaisten riskien ja niiden keskinäisten yhteyksien jatkuvaan tunnistamiseen, seurantaan, hallintaan ja ilmoittamiseen, joita on kohdistunut tai voi kohdistua kyseisiin laitoksiin. Tämä riskienhallintajärjestelmä kattaa myös ulkoistetut ja edelleenulkoistetut toimet. Riskienhallinnan on oltava oikeassa suhteessa laitoksen toiminnan kokoon, sisäiseen organisaatioon, luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden. 27 artiklassa säädetään tehokkaasta sisäisen tarkastuksen toiminnosta, joka arvioi sisäisen valvontajärjestelmän ja laitoksen hallintojärjestelmän muiden osien, mukaan lukien ulkoistetut ja edelleenulkoistetut toimet, riittävyyden ja tehokkuuden. Sisäisen tarkastuksen toiminnon on oltava vähintään yhden riippumattoman henkilön vastuulla. Tämä henkilö voi olla laitokseen kuuluva tai laitoksen ulkopuolinen. 28 artiklassa edellytetään tehokasta aktuaaritoimintoa, jolla koordinoidaan ja valvotaan vakuutusteknisen vastuuvelan laskentaa ja arvioidaan sellaisten menetelmien ja mallien asianmukaisuutta, joissa jäsenet ja edunsaajat eivät vastaa kaikista riskeistä. 29 artiklassa säädetään, että laitosten on tehtävä eläkkeille riskien arviointi säännöllisesti ja viipymättä, kun laitoksen riskiprofiilissa on tapahtunut merkittävä muutos. Arvioinnissa on osoitettava useiden osatekijöiden kansallisten vaatimusten mukaisuus. Arviointiin olisi sisällyttävä uudet tai kehittymässä olevat riskit, jotka liittyvät ilmastonmuutokseen, luonnonvarojen käyttöön ja ympäristöön. Eläkkeiden riskien arvioinnin on oltava oikeassa suhteessa laitoksen toiminnan kokoon, sisäiseen organisaatioon, luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden. 30 artiklassa siirretään komissiolle valta antaa eläkkeiden riskien arviointia koskeva delegoitu säädös. 2 LUKU – Ulkoistaminen ja sijoitusten hoito 33 artiklassa vahvistetaan säännöt kolmansien osapuolten kanssa tehtävistä sopimuksista (ulkoistamisesta), mukaan lukien toimien edelleenulkoistaminen. 3 LUKU – Säilytysyhteisö 35–37 artiklassa säädetään, että ammattieläkelaitosten on nimettävä yksi säilytysyhteisö varojen hoitoon ja valvontatehtäviin, jos jäsenet ja edunsaajat kantavat kokonaisuudessaan sijoitusriskin. IV osasto – ELÄKEJÄRJESTELMÄN MAHDOLLISILLE JÄSENILLE, JÄSENILLE JA EDUNSAAJILLE ANNETTAVAT TIEDOT 1 LUKU – Yleiset säännökset Direktiivin IV osaston 1 luvussa, joka perustuu entiseen 11 artiklaan, vahvistetaan tiedot, jotka on annettava jäsenille, mahdollisille jäsenille ja eläkkeelle siirtymisen jälkeen edunsaajille. 38 artiklassa vahvistetaan tietojen antamista koskeva yleinen periaate. 39 artiklassa säädetään niiden tietojen tyypistä, jotka jäsenten (ja edunsaajien) on saatava, kuten tiedot osapuolten oikeuksista ja velvollisuuksista, riskeistä ja sijoitusvaihtoehdoista mukaan lukien tieto siitä, onko kyse oletusvaihtoehdosta. Yksittäisen eläkejärjestelmän ehdot on julkaistava asianomaisen laitoksen verkkosivustolla. 40 artiklassa ammattieläkelaitokset velvoitetaan toimittamaan järjestelmän jäsenille 12 kuukauden välein eläke-etuusote mahdollisimman selkeällä tavalla. Tämä ote toimii myös perustana tietojen syöttämiselle mahdolliseen eläkkeiden seurantapalveluun, jota on selostettu eläkkeitä käsittelevässä valkoisessa kirjassa[24]. Jos jäsenvaltiot jo säätävät yhden tai useamman eläkepilarin osalta yksityishenkilöille toimitettavista kattavista tiedoista, jäsenvaltioilla säilyy edelleen joustavuus suunnitella eläketietojärjestelmänsä, kunhan järjestelmät vastaavat tämän ehdotuksen vaatimuksia. LUKU 2 — Eläke-etuusilmoitus 40–44 artiklassa annetaan eläkejärjestelmän aktiivisille jäsenille tarkoitettua eläke-etuusilmoitusta koskevat yleiset säännökset. Eläke-etuusote perustuu EVLEV:n lausuntoon Euroopan komissiolle ammattieläkelaitosdirektiivin tarkistamisesta, useiden jäsenvaltioiden parhaisiin kansallisiin käytäntöihin ja OECD:n puitteissa tehtyyn kansainväliseen työhön[25]. Eläke-etuusotteella varmistetaan tietojen vertailukelpoisuus muilla rahoitusaloilla lakisääteisesti vaadittavien tietojen, kuten avoimien sijoitusrahastojen (UCITS-rahastojen eli yhteissijoitusyritysten) avaintietoasiakirjan kanssa, ottaen kuitenkin huomioon ammatillisten lisäeläkkeiden alan erityispiirteet. Lisäksi eläke-etuusotteella jätetään jäsenvaltioille riittävästi liikkumavaraa, jotta ne voivat ottaa käyttöön yksityiskohtaisempia vaatimuksia ja yhteen sovitettuja järjestelmiä, jotka mahdollistavat vertailtavuuden eläkejärjestelmän eri pilareiden välillä. Vahvistamalla eläke-etuusotteelle vakiomuoto mahdollistetaan otteiden säännöllisen tuottamisen automatisointi ja toiminnon mahdollinen ulkoistaminen, millä pidetään erityisesti pienten laitosten kustannukset alhaisina. 46–53 artiklassa, joita on luettava yhdessä 45 artiklan kanssa, vahvistetaan eläke-etuusotteessa annettavat tiedot. Tiedot ovat seuraavat: · jäsenen henkilötiedot · laitoksen tunnistetiedot · takuut · saldo, maksut ja kustannukset · eläke-ennusteet · sijoitusprofiili · historiallinen kehitys ja · lisätiedot. 54 artiklassa siirretään komissiolle valtaa antaa eläke-etuusotetta koskeva delegoitu säädös. 3 LUKU – Toimitettavat muut tiedot ja asiakirjat Tässä luvussa käsitellään tietoja, jotka ammattieläkelaitosten olisi annettava jäsenille ja edunsaajille eri eläkevaiheissa, kuten juuri ennen järjestelmään liittymistä, juuri ennen eläkkeelle siirtymistä tai eläkkeen maksatusvaiheen aikana. 55 artiklassa vahvistetaan ammattieläkelaitoksia koskevat erityiset säännöt, joiden mukaan niiden on annettava tietoja mahdollisille jäsenille ennen heidän liittymistään laitoksen eläkejärjestelmään. 56 artiklassa säädetään, mitä tietoja on annettava jäsenille ennen eläkkeelle siirtymistä. Kyseiset tiedot olisi annettava eläke-etuusotteen lisäksi vähintään kaksi vuotta ennen eläkkeelle siirtymistä riippumatta siitä, onko eläkkeelle siirtymisen ajankohta ennalta määritelty. 57 artiklassa täsmennetään tiedot, jotka on annettava edunsaajille maksatusvaiheen aikana. Näiden edunsaajille annettavien tietojen olisi korvattava eläke-etuusote. 58 artiklassa vahvistetaan tiedot, jotka on annettava pyynnöstä jäsenille ja edunsaajille. V osasto –VAKAVARAISUUSVALVONTA 1 LUKU – Vakavaraisuusvalvontaa koskevat yleiset säännöt 59 artiklassa nimetään järjestelmän jäsenten ja edunsaajien suoja vakavaraisuusvalvonnan tärkeimmäksi tavoitteeksi. 60 artiklassa määritellään, mitkä osa-alueet on katsottava kuuluvan vakavaraisuusvalvontaan tätä direktiiviä sovellettaessa. Tällä artiklalla poistetaan ammattieläkelaitoksilta oikeudellinen epävarmuus, joka johtuu vakavaraisuussääntelyn laajuuden eroista eri jäsenvaltioissa. 61 artiklassa vahvistetaan vakavaraisuusvalvontaa koskevat yleiset periaatteet. Siinä esimerkiksi säädetään, että kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on yksin vastuussa kaikkien lainkäyttöalueellaan rekisteröityjen tai hyväksyttyjen ammattieläkelaitosten vakavaraisuusvalvonnasta. Lisäksi artiklassa vahvistetaan periaate, jonka mukaan ammattieläkelaitosten valvonnan on oltava paitsi tulevat tilanteet huomioivaa ja riskilähtöistä myös oikea-aikaista ja oikeasuhteista. 63 artiklassa otetaan käyttöön valvojan tarkastusprosessi, jolla pyritään tunnistamaan sellaiset ammattieläkelaitokset, joiden taloudelliset, organisatoriset tai muut ominaisuudet aiheuttavat helposti korkeamman riskin profiilin. 64 artiklalla varmistetaan, että kaikki tällä ehdotuksella käyttöön otettavat uudet vaatimukset on otettu huomioon tietojen antamisen osalta toimivaltaisille viranomaisille siirretyissä valtuuksissa. 65 artiklassa säädetään, että toimivaltaisten viranomaisten on toimittava avoimella ja vastuuvelvollisella tavalla. 2 LUKU – Salassapitovelvollisuus ja tietojenvaihto 66–71 artiklassa säädetään toimivaltaisten viranomaisten sekä viranomaisten ja elinten välistä tietojenvaihtoa koskevista edellytyksistä, joilla vahvistetaan rahoitusjärjestelmän vakautta. VI osasto – LOPPUSÄÄNNÖKSET 73–81 artiklassa vahvistetaan yhteistyötä koskevat velvoitteet ja ilmoitusvelvoitteet sekä henkilötietojen käsittelyä koskevat edellytykset. Niissä säädetään ehdotetun direktiivin arvioinnista ja uudelleentarkastelusta, Solvenssi II ‑direktiivin muuttamisesta, ehdotetun direktiivin täytäntöönpanon määräajasta, kumoamisista ja osoituksista. 4. Talousarviovaikutukset Erityiset talousarviovaikutukset arvioidaan lainsäädäntöesitykseen liitetyssä rahoitusselvityksessä, ja ne koskevat EVLEV:lle osoitettuja tehtäviä. ê 2003/41/EY 2014/0091 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta (uudelleenlaadittu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksenEuroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 5347(2), 53 ja 62 artiklan47 artiklan 2 kohdan, 55 artiklan ja sekä 11495 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ò uusi sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ê 2003/41/EY ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ò uusi ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua, ê 2003/41/EY noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystäperustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3), sekä katsovat seuraavaa: ò uusi (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2003/41/EY[26] on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin[27]. Koska siihen tehdään uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi uudelleenlaadittava. ê 2003/41/EY johdanto-osan 1 kappale Rahoituspalvelujen todellisten sisämarkkinoiden luominen on välttämätöntä yhteisön taloudellisen kasvun ja työpaikkojen luomisen kannalta. ê 2003/41/EY johdanto-osan 2 kappale (mukautettu) ð uusi (2) Sisämarkkinoiden luomiseksi on jo toteutettu merkittäviä toimenpiteitä, joiden ansiosta ð Sisämarkkinoilla olisi sallittava, että ï rahoituslaitokset voivat toimia muissa jäsenvaltioissa ja varmistettavajoilla varmistetaan ð ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmien jäsenten ja edunsaajien ï rahoituspalvelujen kuluttajillekorkeatasoinen suoja. ê 2003/41/EY johdanto-osan 3 kappale (mukautettu) Komission tiedonannossa ”Rahoitusmarkkinoiden puitteiden toteuttaminen: Toimintasuunnitelma” osoitetaan rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden luomiseksi tarvittavia toimia, ja 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 Lissabonissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti toteuttamaan kyseisen toimintasuunnitelman vuoteen 2005 mennessä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 4 kappale (mukautettu) Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa korostetaan, että on kiireesti ja ensisijaisesti tarpeen laatia ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnan vakauden valvontaa koskeva direktiivi, sillä nämä laitokset ovat merkittäviä rahoituslaitoksia, jotka ovat avainasemassa rahoitusmarkkinoiden yhdentymisen, tehokkuuden ja likviditeetin kannalta, mutta joiden osalta ei ole vielä yhtenäistä yhteisön lainsäädäntöä, jonka turvin ne voisivat hyötyä täysin sisämarkkinoiden eduista. ò uusi (3) Direktiivi 2003/41/EY oli ensimmäinen lainsäädännöllinen askel kohti Euroopan tasolla organisoituja ammatillisten lisäeläkkeiden sisämarkkinoita. Ammatillisten lisäeläkkeiden todelliset sisämarkkinat ovat välttämättömät talouden kasvulle ja työpaikkojen luomiselle Euroopan unionissa ja Euroopan ikääntyvästä väestöstä eurooppalaiselle yhteiskunnalle aiheutuvan haasteen ratkaisemiseksi. Direktiiviä, joka annettiin vuonna 2003, ei ole muutettu merkittävästi, jotta siinä otettaisiin käyttöön nykyaikainen riskiin perustuva hallintojärjestelmä myös ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoaville laitoksille. ê 2003/41/EY johdanto-osan 5 kappale (mukautettu) ð uusi (4) ð Tarvitaan toimia, jotta voidaan kehittää edelleen täydentävää yksityistä eläkesäästämistä kuten ammatillisia lisäeläkkeitä. Tämä on tärkeää, koska sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuu entistä enemmän paineita, mikä tarkoittaa sitä, että kansalaiset tukeutuvat yhä useammin ammatillisiin lisäeläkkeisiin tulevaisuuden tarpeiden täydentämiseksi. ï Koska sosiaaliturvajärjestelmät ovat lisääntyvän paineen alaisina, ammatillisia lisäeläkkeitä käytetään tulevaisuudessa yhä enenevässä määrin niiden täydentäjinä. Ammatillisia lisäeläkkeitä olisi tämän vuoksi kehitettävä asettamatta kuitenkaan kyseenalaiseksi sosiaaliturvan piiriin kuuluvien eläkejärjestelmien merkitystä turvallisena, kestävänä ja tehokkaana sosiaalisena suojeluna, jolla olisi taattava vanhusten kohtuullinen elintaso ja jonka olisi tämän vuoksi oltava keskeisellä sijalla pyrittäessä eurooppalaisen sosiaalisen mallin vahvistamiseen. ò uusi (5) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka on tunnustettu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, erityisesti oikeutta henkilötietojen suojaan, elinkeinovapautta ja oikeutta korkeatasoiseen kuluttajansuojaan, erityisesti varmistamalla eläkejärjestelyjen avoimuuden korkeampi taso ja tietoihin perustuva henkilökohtainen talous- ja eläkeasioiden suunnittelu sekä helpottamalla ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten ja yritysten rajatylittävää liiketoimintaa. Tämä direktiivi olisi pantava täytäntöön näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti. (6) Direktiivin 2003/41/EY voimaantulosta huolimatta edelleen esiintyy merkittäviä vakavaraisuusvaatimuksiin liittyviä esteitä, minkä vuoksi laitoksille on kalliimpaa hallinnoida eläkejärjestelmiä maiden rajojen yli. Lisäksi tämänhetkistä jäsenten ja edunsaajien suojan vähimmäistasoa on tarpeen korottaa. Tämä on erityisen tärkeää, koska sellaisten eurooppalaisten määrä on kasvanut huomattavasti, jotka tukeutuvat järjestelmiin, joissa pitkäikäisyysriski ja markkinariski siirretään ammatillisen lisäeläkkeen järjestelmää tarjoavalta laitokselta tai yritykseltä (”rahoittava yritys”) eläkevakuutetun henkilön kannettavaksi. Lisäksi tämänhetkistä jäsenille ja edunsaajille annettavien tietojen vähimmäistasoa on tarpeen korottaa. Nämä kehityssuunnat antavat aiheen direktiivin muuttamiseen. ê 2003/41/EY johdanto-osan 7 kappale (7) Tässä direktiivissä säädetyillä toiminnan taloudellista vakautta koskevilla säännöksillävakavaraisuussäännöillä on määrä sekä varmistaa tulevien eläkkeensaajien korkeatasoinen suoja tiukkojen valvontastandardienvalvontavaatimusten asettamisen avulla että mahdollistaa ammatillisten lisäeläkejärjestelmienlisäeläkkeiden järjestelmien tehokas hoitaminen. ê 2003/41/EY johdanto-osan 8 kappale (8) Laitoksilla, jotka toimivat täysin erillään rahoittavista yrityksistä ja jotka toimivat rahastointiperiaatteella ainoana tehtävänään tarjota eläke-etuuksia, olisi oltava palvelujen tarjoamisen vapaus sekä sijoittamisen vapaus siten, että niitä koskisivat ainoastaan yhteensovitetut toiminnan vakautta koskevat vaatimukset, yhteen sovitetut vakavaraisuusvaatimukset siitä riippumatta, pidetäänkö näitä laitoksia oikeudellisesti itsenäisinä kokonaisuuksina. ê 2003/41/EY johdanto-osan 9 kappale (9) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioilla pitäisi edelleen olla täysi vastuu eläkejärjestelmiensä järjestämisestä sekä eläkejärjestelmän kunkin kolmen ”pilarin” asemaa koskevasta päätöksestä kussakin jäsenvaltiossa. Toisen pilarin yhteydessä niiden olisi myös otettava täysi vastuu ammatillisia lisäeläke-etuuksia ammatillisia lisäeläkkeitä koskevia etuuksia tarjoavien laitosten, kuten toimialakohtaisten eläkerahastojen, yritysten eläkerahastojen ja henkivakuutusyhtiöiden, asemasta ja tehtävistä. Tämän direktiivin tarkoituksena ei ole asettaa kyseenalaiseksi tätä oikeutta. ê 2003/41/EY johdanto-osan 10 kappale (10) Itsenäisten ammatinharjoittajien jäsenyyttä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavissa laitoksissa koskevissa kansallisissa säännöissä on eroja. Joissakin jäsenvaltioissa ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset voivat toimia joko sellaisten ammattialojen tai ammattialaryhmittymien kanssa tehtyjen sopimusten pohjalta, joiden jäsenet toimivat itsenäisinä ammatinharjoittajina, tai suoraan itsenäisten ammatinharjoittajien ja palkattujen työntekijöiden kanssa. Joissakin jäsenvaltioissa itsenäinen ammatinharjoittaja voi myös liittyä eläkelaitoksenammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavan laitoksen jäseneksi, jos hän toimii työnantajana tai tarjoaa ammatillisia palvelujaan jollekin yritykselle. Joissakin jäsenvaltioissa itsenäiset ammatinharjoittajat eivät voi liittyä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitoksen jäseniksi, elleivät tietyt, muun muassa työ- ja sosiaalilainsäädännön, vaatimukset täyty. ê 2003/41/EY johdanto-osan 11 kappale (11) Laitokset, jotka hallinnoivat jo yhteisönunionin tasolla yhteensovitettuja sosiaaliturvajärjestelmiä, olisi rajattava tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Olisi kuitenkin otettava huomioon niiden laitosten erityisluonne, jotka hallinnoivat yhdessä jäsenvaltiossa sekä sosiaaliturvajärjestelmiä että ammatillisia lisäeläkejärjestelmiäammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 12 kappale (12) Rahoituslaitokset, jotka jo kuuluvat yhteisönunionin lainsäädäntökehyksen piiriin, olisi yleisesti jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Koska nämä laitokset kuitenkin voivat eräissä tapauksissa tarjota myös ammatillisia lisäeläkkeitä koskevia palveluja, on tärkeää varmistaa, että tämä direktiivi ei johda kilpailun vääristymiseen. Kilpailun vääristyminen voidaan välttää soveltamalla tämän direktiivin sisältämiä toiminnan vakautta koskevia säännöksiävakavaraisuusvaatimuksia henkivakuutusyhtiöiden ammatillisia lisäeläkkeitä koskevaan liiketoimintaan. Komission olisi myös tarkasti valvottava ammatillisten lisäeläkkeiden markkinoiden tilannetta ja arvioitava mahdollisuutta ulottaa tämän direktiivin soveltamisala valinnaisesti koskemaan muita säänneltyjä rahoituslaitoksia. ê 2003/41/EC johdanto-osan 13 kappale (13) Pyrittäessä varmistamaan taloudellinen turva eläkkeelläolon aikana ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten myöntämien etuuksien olisi pääsääntöisesti katettava eläkkeen maksaminen koko jäljellä olevan elinajan. Etuudet olisi voitava maksaa myös määräaikaisesti tai kertasuorituksena. ê 2003/41/EY johdanto-osan 14 kappale (14) On tärkeää varmistaa, että vanhukset ja vammaiset eivät altistu köyhyysriskille ja voivat nauttia kohtuullisesta elintasosta. Biometristen riskien riittävä kattaminen ammatillisissa lisäeläkejärjestelmissäammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmissä on tärkeä näkökohta vanhusten köyhyyden ja turvattomuuden torjunnassa. Eläkejärjestelmää luotaessa työnantajien ja työntekijöiden tai heidän edustajiensa olisi harkittava mahdollisuutta siihen, että eläkejärjestelmä sisältää määräyksiä eliniänodotukseen ja työkyvyttömyyteen liittyvien riskien kattamisesta sekä määräyksiä perhe-eläkkeistä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 15 kappale (15) Tarjoamalla jäsenvaltioille mahdollisuus jättää kansallisen täytäntöönpanolainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle laitokset, jotka hallinnoivat järjestelmiä, joiden yhteinen jäsenmäärä on alle sata, voidaan valvontaa eräissä jäsenvaltioissa helpottaa haittaamatta alan sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Tämä ei saisi kuitenkaan rajoittaa kyseisten laitosten oikeutta nimetä sijoitussalkkujensa hoitajiksi ja varojensa säilyttäjiksi toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneita ja asianmukaisesti hyväksyttyjä omaisuudenhoitajia ja säilytysyhteisöjä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 16 kappale (16) Laitokset, joiden jäsenillä ei ole laillista oikeutta tietynmääräisiin etuuksiin ja joiden jäsenten etuja suojataan pakollisella, lakisääteisellä maksukyvyttömyysvakuutuksella, kuten ”Unterstützungskassen” Saksassa, olisi jätettävä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. ê 2003/41/EY johdanto-osan 17 kappale (17) Jäsenten ja edunsaajien suojelemiseksi ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten olisi rajoitettava toimintansa tässä direktiivissä tarkoitettuun liiketoimintaan ja siitä johtuviin toimintoihin. ê 2003/41/EY johdanto-osan 18 kappale (18) Rahoittavan yrityksen konkurssissa jäsenellä on vaara menettää sekä työpaikkansa että saavuttamansa eläkeoikeudet. Sen vuoksi on tarpeen, että tämä yritys ja eläkelaitosammatillisia lisäeläkkeitä tarjoava laitos erotetaan selkeästi toisistaan ja että jäsenten suojelemiseksi asetetaan toiminnan vakautta koskevat vähimmäisnormitvakavaraisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset. ê 2003/41/EY johdanto-osan 19 kappale (19) Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnassa ja valvonnassa on merkittäviä eroja eri jäsenvaltioiden välillä. Eräissä jäsenvaltioissa valvonnan kohteena voivat olla laitoksen itsensä lisäksi myös yhteisöt tai yhtiötyritykset, joilla on valtuudet hallinnoida näitä laitoksia. Jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa huomioon tällainen erityisseikka, kunhan kaikki tässä direktiivissä esitetyt edellytykset täyttyvät. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava sallia, että vakuutusyhteisöt ja muut rahoituspalveluja tarjoavat yhteisöt hallinnoivat ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia. ê 2003/41/EY johdanto-osan 20 kappale (20) Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset ovat rahoituspalvelujen tarjoajia, jotka kantavat suuren vastuun ammatillisten lisäeläkkeiden maksamisesta, ja sen vuoksi niiden olisi toiminnassaan ja toimintaehdoissaan noudatettava tiettyjä toiminnan vakautta koskevia vähimmäisnormejavakavaraisuutta koskevia vähimmäisvaatimuksia. ê 2003/41/EY johdanto-osan 21 kappale (21) Koska tietyissä jäsenvaltioissa näitä laitoksia on erittäin paljon, on laitoksilta ennakolta vaadittavaa lupaahyväksymistä koskevaan kysymykseen löydettävä käytännöllinen ratkaisu. Jos laitos aikoo ryhtyä hallinnoimaan järjestelmää toisessa jäsenvaltiossa, olisi siltä kuitenkin edellytettävä kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ennakolta myöntämää lupaaantamaa hyväksymistä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 36 kappale ð uusi (22) Laitoksilla olisi oltava mahdollisuus tarjota palvelujaan muissa jäsenvaltioissa ð saatuaan hyväksymisen kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselta viranomaiselta ï, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kuitenkaan eläkejärjestelmiä koskevan kansallisen sosiaali- ja työlainsäädännön soveltamista, mukaan lukien pakollinen jäsenyys ja työehtosopimusten vaikutukset. Laitosten olisi sallittava vastaanottaa rahoitusta ð mihin tahansa jäsenvaltioon ïmuihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta yrityksiltä sekä hoitaahallinnoida eläkejärjestelmiä, joissa on jäseniä useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta. Näin näille laitoksille tarjottaisiinkoituisi merkittäviä mittakaavaetuja, parannettaisiin unionin talouden kilpailukykyä yhteisössä ja helpotettaisiin työvoiman liikkuvuutta. Tämä edellyttää toiminnan vakautta koskevien normienvakavaraisuusvaatimusten vastavuoroista tunnustamista. Vakautta koskevien normien asianmukaista täytäntöönpanoa olisi kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen valvottava, jollei toisin määrätä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 37 kappale ð uusi (23) Yhdessä jäsenvaltiossa toimivan laitoksen olisi voitava hallinnoida toisessa jäsenvaltiossa sovittua ammatillista lisäeläkejärjestelmääammatillisen lisäeläkkeen järjestelmää noudattaen samalla vastaanottavan jäsenvaltion voimassa olevaa sosiaali- ja työlainsäädäntöä siltä osin kuin se koskee ammatillisia lisäeläkkeitä, esimerkiksi eläke-etuuksien määrittämistä ja maksamista sekä eläkeoikeuksien siirrettävyyttä. ð Vakavaraisuussääntöjen soveltamisalaa olisi selvennettävä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten rajatylittävän toiminnan oikeusvarmuuden varmistamiseksi. ï ò uusi (24) Laitosten olisi ammatillisten lisäeläkkeiden järjestämisen helpottamiseksi unionin tasolla voitava siirtää eläkejärjestelmiä muihin laitoksiin maiden rajojen yli unionissa siten, että siirtäminen edellyttäisi ainoastaan eläkejärjestelmän vastaanottavan laitoksen (”vastaanottava laitos”), kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen lupaa. Jollei eläkejärjestelmiä koskevassa kansallisessa sosiaali- ja työlainsäädännössä toisin säädetä, siirtämisen ja sen ehtojen edellytyksenä olisi oltava asianomaisten jäsenten ja edunsaajien tai soveltuvin osin niiden edustajien ennakolta antama suostumus. ê 2003/41/EY johdanto-osan 26 kappale (25) Vakuutusteknisen vastuuvelan varovainen laskeminen on keskeinen edellytys sen varmistamiseksi, että laitos pystyy vastaamaan eläke-etuuksien maksamisvelvoitteista. Vakuutustekninen vastuuvelka olisi laskettava hyväksyttyjä vakuutusmatemaattisia menetelmiä noudattaen, ja hyväksytyn kelpoisuuden omaavan henkilön olisi vahvistettava laskelma. Enimmäiskorkokanta olisi valittava varovaisuusperiaatetta noudattaen kaikkien asiaa koskevien kansallisten sääntöjen mukaisesti. Vakuutusteknisen vastuuvelan vähimmäismäärän olisi oltava riittävä kattamaan edunsaajille jo maksettavien etuuksien jatkuminen ja vastattava jäsenten kertyneistä eläkeoikeuksista aiheutuvista sitoumuksista. ê 2003/41/EY johdanto-osan 27 kappale (26) Laitosten kattamat riskit eroavat suuresti jäsenvaltioissa. Sen vuoksi kotijäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus laskea vakuutustekninen vastuuvelka tässä direktiivissä säädettyjä sääntöjä täydentävien ja niitä yksityiskohtaisempien sääntöjen mukaisesti. ê 2003/41/EY johdanto-osan 28 kappale (27) Vakuutusteknisen vastuuvelan kattaminen riittävillä ja sopivilla varoilla suojaa eläkejärjestelmän jäsenten ja edunsaajien edut, jos laitokselle maksuosuuksia maksava yritys tulee maksukyvyttömäksi. Erityisesti rajat ylittävänrajatylittävän toiminnan ollessa kyseessä jäsenvaltioissa sovellettavien valvontaperiaatteiden vastavuoroinen tunnustaminen edellyttää, että vakuutustekninen vastuuvelka katetaan täysin ja jatkuvasti. ê 2003/41/EY johdanto-osan 29 kappale (28) Jos laitos ei harjoita rajat ylittäväärajatylittävää toimintaa, jäsenvaltioiden olisi voitava sallia vastuuvajaus sillä edellytyksellä, että laaditaan suunnitelma täysimääräisen rahoittamisen takaamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyys­tilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY[28] soveltamista. ê 2003/41/EY johdanto-osan 30 kappale (29) Useissa tapauksissa rahoittava yritys voisi ammattieläkkeitäammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavan laitoksen sijasta joko kattaa kaikki biometriset riskit tai taata tietyt edut taikka sijoitusten tuottavuuden. Joissakin tapauksissa ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoava laitos kuitenkin itse tarjoaa kyseisen turvan tai takuut, ja rahoittava yritys täyttää velvoitteensa maksamalla tarvittavat maksuosuudet. Näissä tapauksissa tarjottavat tuotteet ovat henkivakuutusyhtiöiden tarjoamien tuotteiden kaltaisia, minkä vuoksi kyseisiltä laitoksilta olisi vaadittava vähintään yhtä suuria omia lisävarojaomien varojen lisämääriä kuin henkivakuutusyhtiöiltä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 31 kappale (30) Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset ovat erittäin pitkän aikavälin sijoittajia. Näiden laitosten varoja ei voida yleensä käyttää muihin tarkoituksiin kuin eläke-etuuksien tarjoamiseen. Jäsenten ja edunsaajien etujen suojaamiseksi riittävästi laitosten olisi voitava valita varojensa sijoittamisessa tapa, joka parhaiten soveltuu niiden vastuiden luonteeseen ja kestoon. Näiden syiden vuoksi tehokas valvonta on tarpeen, ja sijoittamista koskeviin sääntöihin on sovellettava lähestymistapaa, joka tarjoaa laitoksille riittävästi joustavuutta varmimmasta ja tehokkaimmasta sijoituspolitiikasta päättämiseen ja velvoittaa ne toimimaan varovaisesti. Varovaisuusperiaatteen noudattaminen edellyttää siksi kunkin ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavan laitoksen jäsenistön rakenteen mukaan sovitettua sijoituspolitiikkaa. ê 2003/41/EY johdanto-osan 6 kappale (mukautettu) (31) Tämä direktiivi on siten ensimmäinen askel kohti Euroopan tasolla organisoituja ammatillisten lisäeläkkeiden sisämarkkinoita. Asettamalla varovaisuusperiaate perusperiaatteeksi pääomainvestointienpääomasijoitusten osalta ja mahdollistamalla laitosten rajat ylittävärajatylittävä toiminta kannustetaan säästöjen suuntaamista ammatillisiin eläkkeisiin, mikä siten myötävaikuttaa taloudelliseen ja sosiaaliseen edistykseen. ê 2003/41/EY johdanto-osan 32 kappale (mukautettu) (32) Valvontamenetelmissä ja –käytännöissä on eroja jäsenvaltioiden välillä. Sen vuoksi jäsenvaltioille olisi annettava jonkin verran harkintavaltaa sen suhteen, millaisia sijoittamista koskevia sääntöjä ne asettavat alueelleen sijoittautuneille laitoksilla. Näillä säännöillä ei kuitenkaan saa Ö saisi Õ pääoman vapaata liikkuvuutta, elleivät ne ole perusteltuja varovaisuussyistä. ê 2003/41/EY johdanto-osan 33 kappale (mukautettu) ð uusi (33) Koska ammattillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset ovat erittäin pitkän aikavälin sijoittajia, joiden maksuvalmiusriskit ovat vähäisiä, niillä on mahdollisuus sijoittaa varovaisuusperiaatetta noudattaen osakkeiden kaltaiseen vähemmän likvidiin varallisuuteenkaltaisiin epälikvideihin varoihin samoin kuin ð sijoitusinstrumentteihin, joilla on pitkän aikavälin taloudellista merkitystä ja joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla, monenkeskisissä kaupankäyntijärjestelmissä tai organisoiduissa kaupankäyntijärjestelmissä ï riskipääomamarkkinoille varovaisuusperiaatetta noudattaen. Lisäksi ne voivat hyötyä kansainvälisen hajauttamisen eduista. Sijoittamista osakkeisiin, riskipääomamarkkinoihin ja muihin valuuttoihin kuin niihin, Ö muissa valuutoissa kuin niissä, Õ joissa vastuut ovat, ð ja sijoitusinstrumentteihin, joilla on pitkän aikavälin taloudellista merkitystä ja joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla, monenkeskisissä kaupankäyntijärjestelmissä tai organisoiduissa kaupankäyntijärjestelmissä, ï ei siksi tulisi rajoittaa kuin varovaisuussyistä. ò uusi (34) Se, mitä kuuluu sijoitusinstrumentteihin, joilla on pitkän aikavälin taloudellista merkitystä, ymmärretään laajasti. Tällaiset sijoitusinstrumentit ovat arvopapereita, jotka eivät ole siirtokelpoisia, minkä vuoksi jälkimarkkinoiden likviditeettiä ei voida käyttää. Ne edellyttävät usein määräaikaisia sitoumuksia, jotka rajoittavat niiden markkinoitavuutta. Näihin sijoitusvälineisiin olisi katsottava sisältyvän myös osakkuudet, listaamattomia yrityksiä koskevat velkainstrumentit ja tällaisille yrityksille myönnetyt lainat. Listaamattomiin yrityksiin sisältyvät infrastruktuurihankkeet, listaamattomat kasvuyritykset, kiinteistöt tai muut omaisuuserät, jotka voisivat olla sopivia pitkän aikavälin sijoitustarkoituksiin. Vähähiiliset ja ilmastonmuutoksen kestävät infrastruktuurihankkeet ovat usein listaamattomia omaisuuseriä ja perustuvat hankerahoitukseen liittyviin pitkäaikaisiin luottoihin. ê 2003/41/EY johdanto-osan 34 kappale (mukautettu) Jos ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoava laitos kuitenkin harjoittaa rajat ylittävää toimintaa, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää sitä noudattamaan tiettyjä enimmäismääriä sijoituksissa, jotka kohdistuvat osakkeisiin ja vastaaviin välineisiin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla, sekä saman yrityksen liikkeeseen laskemiin osakkeisiin ja muihin välineisiin tai muun valuutan määräisiin varoihin, edellyttäen, että kyseisiä sääntöjä sovelletaan myös vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittautuneisiin laitoksiin. ê 2003/41/EY johdanto-osan 35 kappale (mukautettu) Rajoittamalla ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten vapautta valita itselleen asianmukaisen luvan toiminnalleen saanut omaisuudenhoitaja ja säilytysyhteisö estetään kilpailua sisämarkkinoilla, minkä vuoksi tällaiset rajoitukset olisi poistettava. ò uusi (35) Laitosten olisi voitava tehdä sijoituksia muissa jäsenvaltioissa kotijäsenvaltionsa sääntöjen mukaisesti, jotta rajatylittävän toiminnan kustannuksia voidaan pienentää. Siksi vastaanottavien jäsenvaltioiden ei pitäisi saada määrätä sijoituksia koskevia lisävaatimuksia muissa jäsenvaltioissa sijaitseville laitoksille. (36) Joitakin riskejä ei voida vähentää vakuutusteknistä vastuuvelkaa koskevilla määrällisillä vaatimuksilla ja rahoitusvaatimuksilla vaan niitä voidaan käsitellä asianmukaisesti ainoastaan hallintotapaa koskevien vaatimusten avulla. Sen vuoksi toimivan hallintojärjestelmän varmistaminen on ehdoton edellytys asianmukaisen riskienhallinnan toteutumiselle. Näiden järjestelmien olisi oltava oikeasuhteisia laitosten toiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden. (37) Palkka- ja palkkiopolitiikka, jolla kannustetaan liialliseen riskinottoon, voi heikentää laitosten moitteetonta ja tehokasta riskienhallintaa. Toisentyyppisiin rahoituslaitoksiin unionissa sovellettavia palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevia periaatteita ja tiedonantovaatimuksia olisi sovellettava ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoaviin laitoksiin kuitenkin pitäen mielessä niiden erityinen hallintorakenne verrattuna toisentyyppisiin rahoituslaitoksiin ja tarve ottaa huomioon niiden toiminnan koko, luonne, laajuus ja monitahoisuus. (38) Keskeinen toiminto on sisäinen valmius suorittaa tiettyjä hallintotehtäviä. Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavilla laitoksilla olisi oltava riittävät valmiudet harjoittaa riskienhallintatoimintoa, sisäinen tarkastuksen toimintoa ja tarvittaessa aktuaaritoimintoa. Tietyn keskeisen toiminnon yksilöinti ei estä laitosta päättämästä vapaasti, miten kyseinen keskeinen toiminto järjestetään käytännössä, jollei tässä direktiivissä toisin säädetä. Tämä ei saisi johtaa kohtuuttoman työläisiin vaatimuksiin, koska laitoksen toiminnan luonne, laajuus ja monitahoisuus olisi huomioitava. (39) Kaikkien keskeisiä toimintoja suorittavien henkilöiden olisi oltava sopivia ja luotettavia. Vaatimusta toimivaltaiselle viranomaiselle tehtävästä ilmoituksesta olisi kuitenkin sovellettava ainoastaan keskeisistä toiminnoista vastaaviin. (40) Lisäksi lukuun ottamatta sisäisen tarkastuksen toimintoa, pienissä ja yksinkertaisemmissa laitoksissa olisi oltava mahdollista, että yksi henkilö tai organisaatioyksikkö suorittaa useampaa kuin yhtä keskeistä toimintoa. Keskeistä toimintoa suorittavan henkilön tai yksikön olisi kuitenkin oltava eri kuin rahoittavassa yrityksessä samaa keskeistä toimintoa suorittavan henkilön tai yksikön. Olisi kuitenkin sallittava, että toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksen ottaen huomioon laitoksen toiminnan koon, luonteen, laajuuden ja monitahoisuuden. (41) On olennaisen tärkeää, että laitokset parantavat riskienhallintaansa, jotta eläkejärjestelmän kestävyyteen liittyvät mahdolliset heikkoudet voidaan ymmärtää oikein ja niistä voidaan keskustella toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Laitosten olisi osana riskienhallintajärjestelmäänsä tehtävä eläkkeisiin liittyvistä toiminnoistaan riskien arviointi. Tällainen riskien arviointi olisi myös oltava toimivaltaisten viranomaisten saatavilla. Riskien arvioinnissa laitosten olisi muun muassa annettava laadullinen kuvaus keskeisistä tekijöistä, joiden pohjalta niiden rahoitusasema määräytyy kansallisen lainsäädännön mukaisesti, niiden riskienhallintajärjestelmän tehokkuudesta ja kyvystä täyttää vakuutusteknistä vastuuvelkaa koskevat vaatimukset. Tähän riskien arviointiin olisi sisällyttävä uudet tai kehittymässä olevat riskit, kuten riskit, jotka liittyvät ilmastonmuutokseen, luonnonvarojen käyttöön tai ympäristöön. ê 2003/41/EY johdanto-osan 22 kappale (42) Kunkin jäsenvaltion olisi edellytettävä, että kaikki sen alueelle sijoittautuneet laitokset laativat vuositilinpäätöksen ja vuosikertomuksen, joissa otetaan huomioon jokainen laitoksen hoitamahallinnoima eläkejärjestelmä, ja tarvittaessa kunkin eläkejärjestelmän tilinpäätös ja vuosikertomus. Tilintarkastuksesta vastaavan henkilön asianmukaisesti hyväksymä tilinpäätös ja vuosikertomus, joissa annetaan oikea ja riittävä kuva laitoksen varoista, vastuista ja rahoitusasemasta ja joissa otetaan huomioon kaikki laitoksen hoitamat eläkejärjestelmät, ovat järjestelmän jäsenille ja edunsaajille sekä toimivaltaisille viranomaisille keskeinen tietolähde. Niiden avulla etenkin toimivaltaiset viranomaiset pystyvät valvomaan, että laitoksen rahoitus on terveellä pohjalla, sekä arvioimaan, pystyykö laitos selviytymään kaikista sopimusvelvoitteistaan. ê 2003/41/EY johdanto-osan 24 kappale (43) Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavan laitoksen sijoituspolitiikka on keskeinen tekijä niin ammatillisten lisäeläkkeiden turvan kuin hinnankin kannalta. Laitosten olisi sen vuoksi laadittava selvitys sijoittamista koskevista periaatteista ja vähintään kolmen vuoden välein tarkistettava se. Selvitys olisi annettava toimivaltaisten viranomaisten saataville ja pyynnöstä myös kunkin eläkejärjestelmän jäsenienjäsenten ja edunsaajien saataville. ò uusi (44) Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten olisi voitava siirtää johtotehtäviensä hoito kokonaan tai osittain muille yhteisöille, jotka toimivat niiden puolesta. Laitoksilla olisi säilyttävä täysi vastuu kaikkien tämän direktiivin mukaisten velvoitteidensa täyttämisestä, kun ne ulkoistavat keskeisiä toimintoja tai muita tehtäviä. (45) Laitosten varoihin liittyviä säilytys- ja valvontatehtäviä olisi lujitettava selventämällä säilytysyhteisön asema ja tehtävät. Ainoastaan laitoksia, jotka hallinnoivat järjestelmiä, joissa jäsenet ja edunsaajat kantavat kaikki riskit, olisi vaadittava nimeämään säilytysyhteisö. ê 2003/41/EY johdanto-osan 23 kappale (mukautettu) On erittäin tärkeää, että eläkejärjestelmän jäsenille ja edunsaajille tarjotaan riittävästi tietoa. Tämä on oleellista erityisesti laitoksen rahoituksen vakautta, sopimusehtoja, etuuksia, kertyneiden eläke-etuuksien tosiasiallista rahoitusta, sijoituspolitiikkaa sekä riskien ja kustannusten hallintaa koskevien tietopyyntöjen osalta. ò uusi (46) Laitosten olisi annettava mahdollisille jäsenille, jäsenille ja edunsaajille selkeät ja asianmukaiset tiedot, jotka tukevat heidän päätöksentekoaan eläkeasioissaan, ja taattava laaja avoimuus järjestelmän eri vaiheissa eli ennen järjestelmään liittymistä, jäsenyyden aikana (mukaan lukien eläkkeelle siirtymistä edeltävä vaihe) ja eläkkeelle siirtymisen jälkeen. Erityisesti olisi annettava tiedot kertyneistä eläkeoikeuksista, ennustetuista eläke-etuuksien tasoista, riskeistä ja takeista sekä kustannuksista. Jos jäsenet kantavat sijoitusriskin, lisätiedot sijoitusprofiilista, tarjolla olevista vaihtoehdoista ja historiallisesta kehityksestä ovat myös olennaisia. (47) Ennen kuin mahdolliset jäsenet liittyvät järjestelmään, heille olisi annettava kaikki tarvittavat tiedot, joiden pohjalta he voivat tehdä tietoon perustuvan valinnan, kuten soveltuvin osin tiedot mahdollisuudesta olla liittymättä järjestelmään, maksuosuuksista, kuluista ja sijoitus­vaihtoehdoista. (48) Laitosten olisi laadittava jäsenilleen, jotka eivät ole vielä siirtyneet eläkkeelle, vakiomuotoinen eläke-etuusote, joka sisältää keskeiset henkilökohtaiset ja yleiset tiedot eläkejärjestelmästä. Eläke-etuusotteen olisi oltava vakiomuotoinen, jotta eläkeoikeuksien ymmärtäminen olisi helpompaa eri aikoina ja eri järjestelmissä ja jotta ote palvelisi työvoiman liikkuvuutta. (49) Laitosten olisi tiedotettava jäsenille riittävän ajoissa ennen jäsenten eläkkeelle siirtymistä heidän maksatusvaihtoehdoistaan. Jos eläke-etuutta ei makseta elinkorkona koko eliniän ajan, eläkkeelle siirtymisen ajankohtaa lähellä olevien jäsenten olisi saatava tietoa käytettävissä olevista etuudenmaksutuotteista eläkeajan talouden suunnittelun helpottamiseksi. (50) Siinä vaiheessa, kun eläke-etuuksia maksetaan, edunsaajien olisi edelleen saatava tietoa etuuksistaan ja vastaavista maksatusvaihtoehdoista. Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun edunsaajat kantavat merkittävän osan sijoitusriskistä maksatusvaiheen aikana. (51) Toimivaltaisen viranomaisen olisi käytettävä toimivaltaansa, jonka keskeisenä tavoitteena on jäsenten ja edunsaajien suoja. (52) Vakavaraisuusvalvonnan laajuus vaihtelee jäsenvaltioiden välillä. Tämä voi aiheuttaa ongelmia, jos laitoksen on samanaikaisesti noudatettava kotijäsenvaltionsa vakavaraisuussääntelyä ja vastaanottavan jäsenvaltionsa sosiaali- ja työlainsäädäntöä. Kun selvennetään, minkä osa-alueiden katsotaan tätä direktiiviä sovellettaessa kuuluvan vakavaraisuusvalvonnan piiriin, vähennetään oikeudellista epävarmuutta ja siihen liittyviä liiketoimikustannuksia. (53) Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten sisämarkkinat edellyttävät vakavaraisuusvaatimusten vastavuoroista tunnustamista. Laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi valvottava, että laitokset noudattavat näitä vaatimuksia. Jäsenvaltioiden olisi annettava toimivaltaisille viranomaisille tarvittavat valtuudet toteuttaa ehkäiseviä tai korjaavia toimenpiteitä, jos laitokset rikkovat tämän direktiivin vaatimuksia. ê 2003/41/EY johdanto-osan 25 kappale (mukautettu) Lakisääteisen tehtävän hoitamiseksi toimivaltaisille viranomaisille olisi annettava riittävät tiedonsaanti- ja puuttumisvaltuudet laitoksia ja henkilöitä, jotka vastaavat niiden tosiasiallisesta toiminnasta, kohtaan. Jos ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoava laitos on siirtänyt toimintoja, kuten sijoitustoiminnan hoitamisen, tietotekniikan tai kirjanpidon, toisille yrityksille (ulkoistaminen), olisi tiedonsaanti- ja puuttumisvaltuudet voitava ulottaa ulkoistettuihin toimintoihin sen tarkastamiseksi, toteutetaanko toiminnot valvontaa koskevien sääntöjen mukaisesti. ò uusi (54) Jotta voidaan varmistaa ulkoistettujen toimintojen tehokas valvonta, mukaan lukien kaikki edelleenulkoistetut toiminnot, on olennaisen tärkeää, että toimivaltaisilla viranomaisilla on käytössään kaikki ulkoistettuja toimintoja suorittavien palveluntarjoajien hallussa olevat merkitykselliset tiedot riippumatta siitä, onko palveluntarjoaja säännelty vai sääntelemätön yhteisö, ja oikeus toteuttaa paikalla tehtäviä tarkastuksia. Markkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi ja sen varmistamiseksi, että ulkoistamiselle asetettuja edellytyksiä noudatetaan jatkuvasti, laitosten olisi ilmoitettava toimivaltaisille valvontaviranomaisille ennakolta ratkaisevan tärkeiden tai merkittävien toimintojen ulkoistamisesta. (55) Olisi säädettävä tietojen vaihdosta sellaisten toimivaltaisten viranomaisten, muiden viranomaisten ja elinten välillä, jotka vastaavat rahoitusvakauden lujittamisesta ja eläkejärjestelmien lopettamisesta. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää, millä edellytyksin tällainen tietojen vaihto on mahdollista. Lisäksi kun tietoja saa luovuttaa ainoastaan valvontaviranomaisten erityisellä luvalla, mainittujen viranomaisten olisi tarvittaessa voitava asettaa suostumukselleen tiukkoja ehtoja. (56) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 95/46/EY[29] säännellään tämän direktiivin nojalla ja toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa jäsenvaltioissa tapahtuvaa henkilötietojen käsittelyä. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 45/2001[30] säännellään tämän direktiivin nojalla ja Euroopan tietosuojavaltuutetun valvonnassa Euroopan valvontaviranomaisten suorittamaa henkilötietojen käsittelyä. Tämän direktiivin yhteydessä harjoitettavan henkilötietojen käsittelyn, kuten toimivaltaisten viranomaisten välisen henkilötietojen vaihdon tai siirron, olisi tapahduttava direktiivin 95/46/EY täytäntöön panevien kansallisten sääntöjen mukaisesti ja Euroopan valvontaviranomaisten harjoittaman tietojen vaihdon tai siirron olisi tapahduttava asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti. (57) Euroopan tasolla organisoitujen ammatillisten lisäeläkkeiden sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi komission olisi Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaista kuultuaan tarkasteltava tämän direktiivin soveltamista ja annettava siitä kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. Mainitussa tarkastelussa olisi arvioitava erityisesti vakuutusteknisen vastuuvelan laskentasääntöjen soveltamista, vakuutusteknisen vastuuvelan rahoitusta, lakisääteisiä omia varoja, solvenssimarginaaleja, sijoittamista koskevia sääntöjä ja kaikkia muita laitoksen taloudelliseen vakavaraisuuteen liittyviä seikkoja. (58) Jotta varmistetaan ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten keskinäinen tasapuolinen kilpailu, siirtymäkautta, jonka aikana Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY[31] soveltamisalaan kuuluvat vakuutusyritykset voivat harjoittaa ammatillista lisäeläkkeitä koskevaa liiketoimintaa direktiivin 2009/138/EY 4 artiklan sääntöjen mukaisesti, olisi jatkettava 31 päivään joulukuuta 2022. Sen vuoksi direktiiviä 2009/138/EY olisi muutettava. (59) Tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täsmentämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan nojalla säädöksiä, joissa selvennetään palkka- ja palkkiopolitiikkaa, eläkkeiden riskien arviointia ja eläke-etuusotetta. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle samanaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. ê 2003/41/EY johdanto-osan 38 kappale (mukautettu) Kun eläkejärjestelmä on jossakin suhteessa rajattu, tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan erikseen kyseisen rajatun järjestelmän osalta. ê 2003/41/EY johdanto-osan 39 kappale (mukautettu) On tärkeää säätää jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisestä valvontayhteistyöstä sekä näiden viranomaisten ja komission välisestä muusta yhteistyöstä. Tehtäviensä hoitamista varten ja tämän direktiivin johdonmukaisen ja oikea-aikaisen soveltamisen mahdollistamiseksi toimivaltaisten viranomaisten olisi annettava toisilleen tämän direktiivin säännösten soveltamisen kannalta tarpeelliset tiedot. Komissio on ilmoittanut aikovansa asettaa valvontakomitean kannustaakseen kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä, koordinaatiota ja mielipiteiden vaihtoa sekä edistääkseen tämän direktiivin johdonmukaista soveltamista. ê 2003/41/EY johdanto-osan 40 kappale (60) Suunnitellun toiminnan tavoitetta eli ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset kattavan unioninyhteisön oikeudellisen kehyksen luomista ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unioninyhteisön tasolla, joten unioniyhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksenEuroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. ò uusi (61) Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman[32] mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna. (62) Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan aikaisempien direktiivien sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu aikaisempiin direktiiveihin. (63) Tämä direktiivi ei saa vaikuttaa jäsenvaltioiden velvoitteisiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa mainittuja jäsenvaltioita velvoittavia määräaikoja, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja alettava soveltaa niitä, ê 2003/41/EY OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: ò uusi I osasto YLEISET SÄÄNNÖKSET ê 2003/41/EY (mukautettu) 1 artikla Kohde Tässä direktiivissä säädetään ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoaviin laitoksiin. Jos kansallisen lainsäädännön mukaan ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavilla laitoksilla ei ole oikeushenkilöyttä, jäsenvaltioiden on sovellettava tätä direktiiviä joko niihin laitoksiin tai, jollei 2 kohdasta muuta johdu, niihin hyväksyttyihin yhteisöihin, jotka vastaavat kyseisten laitosten johtamisesta ja hallinnoinnista ja toimivat niiden puolesta. 2. Tätä direktiiviä ei sovelleta: ê 2003/41/EY (mukautettu) a) sosiaaliturvajärjestelmiä hallinnoiviin laitoksiin, jotka kuuluvat asetuksen (ETY) Ö Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten Õ (EY) N:o 1408/71[33]883/2004[34] ja asetuksen (ETY)(EY) N:o 574/72[35]987/2009 [36] soveltamisalaan; 2011/61/EU 62 artiklan 1 kohta b) laitoksiin, jotka kuuluvat direktiivien 73/239/ETY[37], 85/611/ETY[38], 93/22/ETY[39], 2000/12/EY[40] ja 2002/83/EY[41] 2004/39/EY[42], 2009/65/EY[43], 2009/138/EY, 2011/61/EU[44] ja 2013/36/EU[45] soveltamisalaan; ê 2003/41/EY c) laitoksiin, jotka toimivat jakoperiaatteella; d) laitoksiin, joissa rahoittavien yritysten työntekijöillä ei ole laillista oikeutta etuuksiin ja joissa rahoittava yritys voi milloin tahansa lunastaa varat takaisin täyttämättä välttämättä eläke-etuuksien maksamista koskevia velvoitteitaan; e) yhtiöihinyrityksiin, jotka muodostavat kirjanpidollisia varauksia maksaakseen työntekijöilleen eläke-etuuksia. 3 artikla Soveltaminen sosiaaliturvajärjestelmiä hoitaviin laitoksiin Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset, jotka hoitavat myös sellaisia pakollisia työeläkejärjestelmiä, joiden katsotaan olevan asetustenasetuksen (ETYEY) N:o 1408/71883/2004 ja asetuksen (ETYEY) N:o 574/72 987/2009 piiriin kuuluvia sosiaaliturvajärjestelmiä, kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan ei-pakollisia, ammatillisia lisäeläkkeitä koskevan liiketoiminnan osalta. Tällöin vastuut ja vastaavat varat on pidettävä erillään muista liiketoiminnoista eikä niitä saa siirtää sellaisiin pakollisiin eläkejärjestelmiin, joiden katsotaan olevan sosiaaliturvajärjestelmiä, tai päinvastoin. 4 artikla Vapaaehtoinen soveltaminen direktiivin 2002/83/EY2009/138/EY piiriin kuuluviin laitoksiin ê 2003/41/EY (mukautettu) Kotijäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tämän direktiivin 9–16 artiklan ja 18–20 Ö 9‑15 artiklan, 20–23 artiklan, 24 artiklan 1 ja 2 kohdan, 25–29 artiklan, 31–53 artiklan ja 55–71 Õ artiklan säännöksiä direktiivin 2002/83/EY 2009/138/EY piiriin kuuluvien Ö henki Õvakuutusyritysten ammatillisia lisäeläkkeitä koskevaan liiketoimintaan. Tällöin kaikki vastaavat varat ja vastuut on pidettävä erillään muista liiketoiminnoista ja niitä on hallinnoitava ja ne on järjesteltävä erillään muista Ö henki Õvakuutusyritysten toiminnoista ilman siirtomahdollisuutta. Tällaisessa tapauksessa ja vain siltä osin, mikä koskee Ö henki Õvakuutusyritysten ammatillisia lisäeläkkeitä koskevia liiketoimintoja, Ö henki Õvakuutusyrityksiin ei sovelleta direktiivin 2002/83/EY 2009/138/EY 20–26, 31 ja 36 Ö 76–86 artiklaa, 132 artiklaa, 134 artiklan 2 kohtaa, 173 artiklaa, 185 artiklan 5, 7 ja 8 kohtaa eikä 209 Õ artiklaa. Kotijäsenvaltion on varmistettava, että joko toimivaltaiset viranomaiset tai direktiivin 2002/83/EY2009/138/EY kattamiensoveltamisalaan kuuluvien Ö henki Õvakuutusyritysten valvonnasta vastaavat viranomaiset tarkastavat osana valvontatehtäväänsä, että ammatillisia lisäeläkkeitä koskevat liiketoiminnot on erotettu selkeästi muista liiketoiminnoista. 5 artikla Pienet eläkelaitokset ja lakisääteiset järjestelmät Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta tätä direktiiviä tai osia siitä 19 Ö 34–37 Õ artiklaa lukuun ottamatta niiden alueille sijoittautuneeseen laitokseen, joka hallinnoi eläkejärjestelmiä, joilla on yhteensä alle 10 jäsentä. Jollei 2 artiklan 2 kohdasta muuta johdu, kyseisille laitoksille olisi Ö on Õ kuitenkin annettava oikeus soveltaa tätä direktiiviä vapaaehtoisesti. Mitä 2012 artiklassa säädetään, voidaan soveltaa ainoastaan, jos tämän direktiivin kaikkia muita säännöksiä sovelletaan. Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamattasoveltaa 9‑17 Ö 1‑8 artiklaa, 12 artiklaa, 20 artiklaa ja 34–37 Õ artiklaa laitoksiin, jotka tarjoavat ammatillisia lisäeläkkeitä yhtiöjärjestyksen mukaisesti, lain nojalla ja viranomaisen takaamina. Mitä 2012 artiklassa säädetään, voidaan soveltaa ainoastaan, jos tämän direktiivin kaikkia muita säännöksiä sovelletaan. ê 2003/41/EY 6 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) ’ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavalla laitoksella’ tai ’laitoksella’ laitoksen oikeudellisesta muodosta riippumatta laitosta, joka toimii rahastointiperiaatteella, joka on perustettu erillään rahoittavista yrityksistä tai toimialoista ja jonka tehtävänä on tarjota työhön perustuvia eläke-etuuksia sopimuksen tai sovitun sitoumuksen perusteella, jotka on tehty – yksilöllisesti tai keskitetysti työnantajan (työnantajien) ja työntekijän (työntekijöiden) tai heidän edustajiensaniiden edustajien välillä, tai – itsenäisten ammatinharjoittajien kanssa kotijäsenvaltioiden ja vastaanottavien jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti yksilöllisesti tai kollektiivisesti, ja jonka toiminta johtuu suoraan tästä tehtävästä; b) ’eläkejärjestelmällä’ sopimusta, muuta perustamiskirjaa (”trust deed”) tai sääntöjä, jossa tai joissa määritellään myönnettävät eläke-etuudet ja niiden myöntämisedellytykset; ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi c) ’rahoittavalla yrityksellä’ ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavalle laitokselle maksuosuuksia maksavaa yritystä tai muuta elintä riippumatta siitä, onko yrityksen tai elimen osana tai muodostaako sen yksi tai useampi työnantajana tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimiva oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö tai näiden yhdistelmäð , joka kansallisen lainsäädännön nojalla on lakisääteisesti velvollinen tarjoamaan ammatillista lisäeläkettä koskevan järjestelmän tai vapaaehtoisesti sitoutuu tarjoamaan sellaisen; ï ê 2003/41/EY d) ’eläke-etuuksilla’ etuuksia, jotka suoritetaan eläkkeelle pääsynsiirtymisen tai odotettavissa olevan eläkkeelle pääsynsiirtymisen perusteella, tai kyseisten etuuksien lisäksi ja niitä täydentävänä kuoleman tai työkyvyttömyyden tapauksessa tai työskentelyn keskeytyessä maksettavia etuuksia, taikka sairastapauksessasairaustapauksessa, varojen puutteessa tai kuolemantapauksessa myönnettäviä lisätukia tai palveluja; eläkkeelläoloajan taloudellisen turvan mahdollistamiseksi näitä etuuksia maksetaan tavallisesti koko jäljellä olevan elinajan; niitä voidaan kuitenkin maksaa myös määräaikaisesti tai kertasuorituksena; e) ’jäsenellä’ henkilöä, joka on nyt tai tulevaisuudessa ammatillisen toimintansa perusteella oikeutettu eläke-etuuksiin eläkejärjestelmän määräysten mukaisesti; f) ’edunsaajalla’ henkilöä, joka nauttii eläke-etuuksia; g) ’toimivaltaisella viranomaisella’ kansallista viranomaista, joka on nimetty hoitamaan tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä; h) ’biometrisillä riskeillä’ kuolemaan, työkyvyttömyyteen ja eliniänodotukseen liittyviä riskejä; ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi i) ’kotijäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, jossa ð laitos on hyväksytty tai rekisteröity ja jossa sen keskushallinto sijaitsee. Keskushallinnon sijaintipaikalla tarkoitetaan paikkaa, jossa laitoksen päätöksentekoelimen tärkeimmät strategiset päätökset tehdään; ï jossa sen rekisteröity kotipaikka ja keskushallinto sijaitsevat tai jos sillä ei ole rekisteröityä kotipaikkaa, paikka, jossa sen keskushallinto sijaitsee; ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi j) ’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, jonka ammatillisia lisäeläkkeitä koskevienammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiä koskevaa sosiaali- ja työlainsäädäntöä sovelletaan rahoittavan yrityksen ja jäsenten ð tai edunsaajien ï väliseen suhteeseen;. ò uusi k) ’siirtävällä laitoksella’ laitosta, joka siirtää koko eläkejärjestelmänsä tai sen osan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan laitokseen; l) ’vastaanottavalla laitoksella’ laitosta, joka vastaanottaa koko eläkejärjestelmän tai sen osan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalta laitokselta; m) ’säännellyillä markkinoilla’ asetuksen (EU) N:o .../... [MiFIR] 2 artiklan 1 kohdan 5 alakohdassa tarkoitettua monenkeskistä järjestelmää unionissa; n) ’monenkeskisellä kaupankäyntijärjestelmällä’ asetuksen (EU) N:o .../... [MiFIR] 2 artiklan 1 kohdan 6 alakohdassa tarkoitettua monenkeskistä järjestelmää unionissa; o) ’organisoidulla kaupankäyntijärjestelmällä’ asetuksen [MiFIR] 2 artiklan 1 kohdan 7 alakohdassa tarkoitettua järjestelmää unionissa; p) ’pysyvällä välineellä’ sellaista välinettä, jonka avulla jäsen tai edunsaaja voi tallentaa hänelle henkilökohtaisesti osoitettuja tietoja siten, että ne ovat saatavilla myöhempää käyttöä varten tietojen käyttötarkoituksen kannalta asianmukaisen ajan, ja joka mahdollistaa tallennettujen tietojen jäljentämisen muuttumattomina; q) ’keskeisellä toiminnolla’ hallintojärjestelmään kuuluvaa sisäistä valmiutta suorittaa käytännön tehtäviä; hallintojärjestelmään kuuluvat riskienhallintatoiminto, sisäisen tarkastuksen toiminto, ja jos laitos tekee rahoitussitoumuksia tai muodostaa vakuutusteknistä vastuuvelkaa, myös aktuaaritoiminto. ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi 7 artikla Laitoksen toiminta Jäsenvaltioiden on vaadittava alueelleen sijoittautuneiden laitosten rajoittavan toimintansa eläke-etuuksiin liittyviin sekä tästä toiminnasta johtuviin toimintoihin. Jos Ö henki Õvakuutusyritys hallinnoi ammatillisia lisäeläkkeitä koskevia liiketoimintojaan 4 artiklan mukaisesti pitäen niihin liittyvät varat ja vastuut erillään muista liiketoiminnoista, kyseiset varat ja vastuut rajoitetaan eläke-etuuksiin liittyviin sekä suoraan tästä toiminnasta johtuviin toimintoihin. 8 artikla Rahoittavan yrityksen ja ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavan laitoksen erottaminen oikeudellisesti toisistaan Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahoittava yritys ja ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoava laitos on erotettu oikeudellisesti toisistaan, jotta rahoittavan yrityksen mahdollisessa konkurssissa laitoksen varat on suojattu jäsenten ja edunsaajien edun mukaisesti. 9 artikla Toiminnan edellytykset ð Rekisteröinti tai hyväksyminen ï 1. Kunkin jäsenvaltionJäsenvaltioiden on varmistettava kaikkien sen alueella sijaitsevien laitosten osalta, että ê 2010/78/EU 4 artiklan 1 kohdan a alakohta (mukautettu) a) toimivaltainen viranomainen on kirjannutrekisteröinyt laitoksen kansalliseen rekisteriin tai laitos on hyväksytty Ö hyväksynyt sen Õ; jos kyseessä on 1220 artiklassa tarkoitettu rajatylittävä toiminta, rekisterissä on myös ilmoitettava jäsenvaltiot, joissa laitos toimii; nämä tiedot on toimitettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1094/2010[46] perustetulle Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen, jäljempänä vakuutus- ja lisäeläkeviranomainenEuroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle, jäljempänä ’EVLEV’, joka julkistaa ne verkkosivuillaan;. ê 2003/41/EY (mukautettu) b) laitosta johtavat tosiasiallisesti hyvämaineiset henkilöt, jotka itse täyttävät ammattipätevyyttä ja kokemusta koskevat edellytykset tai joiden palveluksessa on tarvittavan ammattipätevyyden ja kokemuksen omaavia neuvonantajia; ò uusi 10 artikla Eläkejärjestelmien säännöt ê 2003/41/EY c) Jäsenvaltioiden on varmistettava alueellaan sijaitsevan jokaisen laitoksen osalta, että kaikkien laitoksen hallinnoimien eläkejärjestelmien toimintaa varten on olemassa asianmukaisesti asetetut säännöt ja että jäsenet ovat saaneet riittävästi tietoa näistä säännöistä;. ê 2003/41/EY (mukautettu) d) vakuutusmatemaatikko tai muussa tapauksessa alan asiantuntija, myös tilintarkastaja, laskee ja vahvistaa koko vakuutusteknisen vastuuvelan kansallisen lainsäädännön mukaisesti kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymien vakuutusmatemaattisten menetelmien mukaisesti; ò uusi 11 artikla Sitoutuminen säännölliseen rahoitukseen ja lisäetuihin ê 2003/41/EY e)1. Jäsenvaltioiden on alueellaan sijaitsevan jokaisen laitoksen osalta varmistettava, että jos rahoittava yritys takaa eläke-etuuksien maksamisen, se sitoutuu säännölliseen rahoitukseen;. ê 2003/41/EY (mukautettu) f) jäsenille tiedotetaan riittävästi eläkejärjestelmän ehdoista, erityisesti i) eläkejärjestelmän osapuolten oikeuksista ja velvollisuuksista, ii) eläkejärjestelmään liittyvistä rahoituksellisista, teknisistä ja muista riskeistä, ja iii) kyseisten riskien luonteesta ja jakautumisesta. ê 2003/41/EY 2. Jäsenvaltiot voivat toissijaisuusperiaate ja kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien tarjoamien eläke-etujen laajuus huomioon ottaen säätää, että jäsenille tarjotaan lisäetuutena mahdollisuutta eliniänodotukseen ja työkyvyttömyyteen liittyvien riskien ja perhe-eläkkeen kattamiseen sekä takuita maksettujen osuuksien palauttamista varten, jos työnantajat ja työntekijät tai heidän edustajansa niin sopivat. ê 2003/41/EY (mukautettu) 3. Kukin jäsenvaltio voi asettaa alueelleen sijoittautuneen laitoksen toiminnalle muita edellytyksiä sen varmistamiseksi, että jäsenten ja edunsaajien edut suojataan riittävästi. ê 2010/78/EU 4 artiklan 1 kohdan a alakohta (mukautettu) 5. Kun kyse on 20 artiklassa tarkoitetusta rajatylittävästä toiminnasta, laitoksen toiminta edellyttää kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ennakolta myöntämää lupaa. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaista lupaa myöntäessään siitä välittömästi vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle. ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi 2012 artikla Rajatylittävä toiminta ð ja rajatylittävät menettelyt ï 1. Jäsenvaltioiden on sallittava alueellaan sijaitsevien yritysten rahoittaa muissa jäsenvaltioissa hyväksyttyjä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia, ð jotka aikovat harjoittaa tai harjoittavat rajatylittävää toimintaa, ï sanotun kuitenkaan rajoittamatta eläkejärjestelmiä koskevan kansallisen sosiaali- ja työlainsäädännön soveltamista, pakollinen jäsenyys ja työehtosopimusten tulokset mukaan lukien. NiidenJäsenvaltioiden on myös sallittava, että Ö niiden Õkyseisen valtion alueella hyväksytyt ammattieläkkeitä tarjoavat laitokset ð harjoittavat rajatylittävää toimintaa ï vastaanottavat Ö vastaanottamalla Õ rahoitusta muiden jäsenvaltioidenð minkä tahansa jäsenvaltion ï alueella sijaitsevilta yrityksiltä. 2. Laitos, joka Ö aikoo Õhaluaa ð harjoittaa rajatylittävää toimintaa ja ï vastaanottaa rahoitusta toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevaltarahoittavalta yritykseltä, tarvitsee 9 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun ennakolta annettavan luvanhyväksymisen kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselta viranomaiselta. Sen on ilmoitettava aikomuksestaan vastaanottaa rahoitusta toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevalta rahoittavalta yritykseltä sen kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, jossa se on hyväksytty. 3. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että niiden alueella ð hyväksytyt tai rekisteröidyt ï sijaitsevat laitokset, joille toisen jäsenvaltion alueella sijaitseva yritys on ehdottanut Ö jotka aikovat ottaa vastaan Õ rahoitusta, toimittavat 2 kohdan mukaisen ilmoituksensa yhteydessä seuraavat tiedot: a) vastaanottava jäsenvaltio tai vastaanottavat jäsenvaltiot; b) rahoittavan yrityksen nimi ð ja sen hallinnon sijaintipaikka ï; c) rahoittavaa yritystä varten hoidettavanhallinnoitavan eläkejärjestelmän pääpiirteet. ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi 4. Kun kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisilletoimivaltaiselle viranomaiselle toimitetaan 2 kohdan mukainen ilmoitus ja jollenäillä ole syytä epäillä, etteivät ð se ole tehnyt päätöstä siitä, että ï laitoksen hallinnollinen rakenne tai taloudellinen tila taikka laitoksen johtajien hyvä maine tai ammatillinen pätevyys ja kokemus ð eivät ï täytä Ö aiotuille Õ toiminnoille asetettuja vaatimuksia ole vastaanottavan jäsenvaltion asettamien vaatimusten mukaisia, niidensen on kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun ne saavatse saa kaikki 3 kohdassa tarkoitetut tiedot, toimitettava nämä tiedot vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitettava asiasta laitokselle. ò uusi Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös on perusteltava. Jos kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytyy toimittamasta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, sen on perusteltava kieltäytymisensä kyseiselle laitokselle kolmen kuukauden kuluessa 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta. Kieltäytyminen tai vastaamatta jättäminen on voitava saattaa kotijäsenvaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi. ê 2003/41/EY (mukautettu) ð uusi 5. Ennen kuin laitos ryhtyy hoitamaan järjestelmää rahoittavaa yritystä varten toisessa jäsenvaltiossa Ö harjoittamaan rajatylittävää toimintaa Õ, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava tarvittaessa kahden ð yhden ï kuukauden kuluessa 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille niistä ammatillisiin lisäeläkkeisiin sovellettavista sosiaali- ja työlainsäädännön vaatimuksista, joiden mukaisesti yrityksen rahoittamaa järjestelmää täytyy hallinnoida vastaanottavassa jäsenvaltiossa, sekä säännöistä, joita on sovellettava 18 artiklan 7 kohdan sekä tämän artiklan 7 kohdan mukaisesti. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava nämä tiedot laitokselle. 6. Laitos voi ryhtyä Ö harjoittamaan rajatylittävää toimintaa Õaloittaa yrityksen rahoittaman eläkejärjestelmän hoitamisen vastaanottavassa jäsenvaltiossa ammatillisiin lisäeläkkeisiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa sovellettavan sosiaali- ja työlainsäädännön vaatimusten sekä niiden sääntöjen mukaisesti, joita on sovellettava 18 artiklan 7 kohdan ja tämän artiklan 7 kohdan nojalla, saatuaan 5 kohdassa tarkoitetun tiedonannon, tai jos se ei saa kotijäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta tiedonantoa 5 kohdassa säädetyn ajan päättyessä. ê 2003/41/EY (mukautettu) 7. Toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan yrityksen rahoittamiin laitoksiin on sovellettava vastaavien jäsenten osalta myös vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitseville laitoksille asettamia tiedotusvaatimuksia 11 artiklan mukaisesti. ê 2003/41/EY ð uusi 87. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kaikista vastaanottavassa jäsenvaltiossa sovellettavan sosiaali- ja työlainsäädännön vaatimusten merkittävistä muutoksista, jotka voivat vaikuttaa eläkejärjestelmään siltä osin, kuin se koskee ð rajatylittävää toimintaa ï yrityksen vastaanottavassa jäsenvaltiossa rahoittaman eläkejärjestelmän toimintaa, sekä 18 artiklan 7 kohdan ja tämän artiklan 7 kohdan mukaisesti sovellettavien sääntöjen merkittävistä muutoksista. 98. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen valvootoimivaltaisen viranomaisen on valvottava, noudattaako laitos toiminnassaan 5 kohdassa tarkoitettuja ammatillisia eläkkeitä koskeviinammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa sovellettavia työ- ja sosiaalilainsäädännön vaatimuksia ja 7 kohdassa tarkoitettuja tiedotusvaatimuksia. Jos tämän valvonnan seurauksena paljastuu väärinkäytöksiä, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta välittömästi kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on yhteistyössä vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että laitos lopettaa havaitun työ- ja sosiaalilainsäädännön rikkomisen. ê 2003/41/EY 109. Jos kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen toteuttamista toimenpiteistä huolimatta tai kotijäsenvaltion asianmukaisten toimenpiteiden puuttumisen vuoksi laitos jatkaa vastaanottavan jäsenvaltion sovellettavien ammattieläkejärjestelmiäammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiä koskevien sosiaali- ja työlainsäädännön määräysten rikkomista, vastaanottavatvastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat, ilmoitettuaan asiasta kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä määräystenvastaisuuksista rankaisemiseksi tai niiden lopettamiseksi myös estämällä, jos se on ehdottoman tarpeellista, laitosta toimimasta vastaanottavassa jäsenvaltiossa rahoittavaa yritystä varten. ò uusi 10. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rajatylittävää toimintaa harjoittavaan laitokseen ei sovelleta mitään sellaisia tietojen antamista jäsenille ja edunsaajille koskevia vaatimuksia, jotka vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ottaneet käyttöön sellaisten jäsenten osalta, joita rajatylittävä toiminta koskee. 13 artikla Eläkejärjestelmien rajatylittävät siirrot 1. Jäsenvaltioiden on sallittava, että niiden alueella hyväksytyt tai rekisteröidyt laitokset siirtävät koko eläkejärjestelmän tai sen osan muissa jäsenvaltioissa hyväksyttyihin tai rekisteröityihin vastaanottaviin laitoksiin. 2. Koko eläkejärjestelmän tai sen osan siirtäminen eri jäsenvaltioissa hyväksyttyjen tai rekisteröityjen siirtävien ja vastaanottavien laitosten välillä edellyttää vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ennakolta antamaa hyväksymistä. Vastaanottavan laitoksen on esitettävä siirron hyväksymistä koskeva hakemus. 3. Jollei eläkejärjestelmien järjestämistä koskevassa kansallisessa sosiaali- ja työlainsäädännössä toisin säädetä, siirtämiseltä ja sen ehdoilta on edellytettävä asianomaisten jäsenten ja edunsaajien tai soveltuvin osin niiden edustajien ennakolta antamaa suostumusta. Tiedot siirtoa koskevista ehdoista on kaikissa tapauksissa asetettava asianomaisten jäsenten ja edunsaajien saataville tai tarvittaessa heidän edustajiensa saataville vähintään neljä kuukautta ennen 2 kohdassa tarkoitetun hakemuksen jättämistä. 4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun hakemuksen on sisällettävä seuraavat tiedot: a) siirtävien ja vastaanottavien laitosten välinen kirjallinen sopimus, jossa täsmennetään siirron ehdot, mukaan lukien eläkejärjestelmän keskeiset ominaispiirteet ja siirrettävien varojen kuvaus sekä tarvittaessa vastaavien vastuiden kuvaus; b) siirtävän laitoksen nimi ja kotipaikka; c) rahoittavan yrityksen nimi ja sen hallinnon sijaintipaikka; d) vastaanottava jäsenvaltio tai vastaanottavat jäsenvaltiot, jos niitä on enemmän kuin yksi. 5. Kun vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen vastaanottaa 2 kohdan mukaisen ilmoituksen ja se ei ole tehnyt päätöstä siitä, että vastaanottavan laitoksen hallinnollinen rakenne tai taloudellinen tila taikka laitoksen johtajien hyvä maine tai ammatillinen pätevyys ja kokemus eivät ole aiotuille toiminnoille vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltiossa asetettujen vaatimusten mukaisia, sen on kolmen kuukauden kuluessa kaikkien 4 kohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta toimitettava siirron hyväksymistä koskeva päätöksensä tiedoksi vastaanottavalle laitokselle ja siirtävän laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Siirtävän laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava kyseisestä päätöksestä siirtävälle laitokselle. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut päätökset on perusteltava. Jos vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen kieltäytyy toimittamasta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja tietoja siirtävän laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, sen on perusteltava kieltäytymisensä kyseiselle laitokselle kolmen kuukauden kuluessa 4 kohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta. Vastaanottavan laitoksen on voitava saattaa kieltäytyminen tai vastaamatta jättäminen kotijäsenvaltionsa tuomioistuimen käsiteltäväksi. 6. Siirtävän laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on yhden kuukauden kuluessa 5 kohdassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta ilmoitettava vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle sen vastaanottavan jäsenvaltion ammatillisiin lisäeläkkeisiin sovellettavan sosiaali- ja työlainsäädännön vaatimukset, jonka mukaisesti eläkejärjestelmää on hallinnoitava. Vastaanottavan laitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava nämä tiedot vastaanottavalle laitokselle. 7. Vastaanotettuaan 6 kohdassa tarkoitetut tiedot tai jos vastaanottava laitos ei ole vastaanottanut kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselta viranomaiselta näitä tietoja 6 kohdassa säädetyssä määräajassa, vastaanottava laitos voi ryhtyä hallinnoimaan eläkejärjestelmää vastaanottavan jäsenvaltion ammatillisiin lisäeläkkeisiin sovellettavan sosiaali- ja työlainsäädännön vaatimusten mukaisesti. 8. Kun vastaanottava laitos harjoittaa rajatylittävää toimintaa, sovelletaan 12 artiklan 8 ja 9 kohtaa. II osasto MÄÄRÄLLISET VAATIMUKSET ê 2003/41/EY 1514 artikla Vakuutustekninen vastuuvelka 1. Kotijäsenvaltion on varmistettava, että ammatillisia lisäeläkkeitä koskeviaammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiä hallinnoivat laitokset muodostavat koko ajan kaikkiin eläkejärjestelmiinsä nähden niiden olemassa olevien eläkesopimusten rahoituksellisia sitoumuksia vastaavat riittävät vastuut. 2. Kotijäsenvaltion on varmistettava, että ammatillisia lisäeläkkeitä koskeviaammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiä hallinnoivat laitokset, silloin kun ne tarjoavat suojan biometristen riskien varalle ja/tai takaavat joko sijoituksen tuottavuuden tai tietyn etuuksien tason, muodostavat kaikkien näiden eläkejärjestelmien osalta riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan. 3. Vakuutustekninen vastuuvelka on laskettava vuosittain. Kotijäsenvaltio voi kuitenkin sallia, että se lasketaan kolmen vuoden välein, jos laitos toimittaa jäsenille ja/tai toimivaltaiselle viranomaiselle todistuksen tai selvityksen välivuosina tapahtuneista muutoksista. Todistuksesta tai selvityksestä on käytävä ilmi vakuutusteknisen vastuuvelan mukautettu kehitys ja katettavissa riskeissä tapahtuneet muutokset. 4. Vakuutusmatemaatikon tai muun alan asiantuntijan, esimerkiksi tilintarkastajan, on kansallisen lainsäädännön mukaisesti laskettava ja vahvistettava kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymien vakuutusmatemaattisten menetelmien perusteella vakuutustekninen vastuuvelka seuraavia periaatteita noudattaen: a) vakuutusteknisen vastuuvelan vähimmäismäärä lasketaan riittävän varovaisen vakuutusmatemaattisen menetelmän avulla ottaen huomioon kaikki etuuksia ja maksuosuuksia koskevat sitoumukset laitoksen eläkejärjestelyjen mukaisesti. Vastuuvelan on sekä oltava riittävä edunsaajille jo maksettavien eläkkeiden ja etuuksien maksamiseksi vastakin että vastattava jäsenille kertyneistä eläkeoikeuksista syntyviä sitoumuksia. Myös taloudelliset ja vakuutusmatemaattiset olettamukset vastuiden arvioimiseksi on valittava varovaisuutta noudattaen, ottaen tarvittaessa huomioon kohtuullinen marginaali epäedullisten poikkeamien osalta; b) käytettävä enimmäiskorkokanta valitaan varovaisuutta noudattaen ja vahvistetaan kotijäsenvaltion mahdollisten asianomaisten sääntöjen mukaisesti. Tällainen varovainen korkokanta määritetään ottaen huomioon: i) laitoksen vastaavien varojen tuotto ja sijoitusten tuleva tuotto; ja/tai ii) korkealaatuisten tai valtion joukkovelkakirjalainojen markkinatuotto; c) vakuutusteknisen vastuuvelan arvioinnissa käytettyjen biometristen taulukoiden on perustuttava varovaisuusperiaatteeseen, jolloin otetaan huomioon jäsenryhmien ja eläkejärjestelmien tärkeimmät erityispiirteet, erityisesti asiaan liittyvien riskien odotetut muutokset; d) vakuutusteknisen vastuuvelan arviointimenetelmän ja -perusteiden on yleensä oltava samat tilikaudesta toiseen. Niiden muuttaminen voi kuitenkin olla perusteltua, jos olettamusten perustana oleva lainsäädäntö taikka väestörakenteellinen tai taloudellinen tilanne muuttuu. 5. Kotijäsenvaltio voi asettaa vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiselle täydentäviä yksityiskohtaisempia edellytyksiä vaatimuksia, joiden tarkoituksena on varmistaa, että jäsenten ja edunsaajien edut suojataan asianmukaisesti. 2010/78/EU 4 artiklan 4 kohta 6. Vakuutusteknisen vastuuvelan laskemista koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisen jatkamiseksi siltä osin kuin se on perusteltua – erityisesti korkokanta ja muut vakuutusteknisen vastuuvelan tasoon vaikuttavat olettamukset huomioon ottaen – komissio antaa vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselta saamiensa neuvojen pohjalta joka toinen vuosi tai jäsenvaltion sitä pyytäessä kertomuksen tilanteesta rajatylittävän toiminnan kehityksen osalta. ê 2003/41/EY Komissio ehdottaa tarvittavia toimia eritasoisten korkokantojen aiheuttamien mahdollisten vääristymien ehkäisemiseksi ja järjestelmien edunsaajien ja jäsenten etujen suojaamiseksi. ê 2003/41/EY (mukautettu) 1615 artikla Vakuutustekninen vastuuvelka jaVakuutusteknisen vastuuvelan rahastointi 1. Kotijäsenvaltion on edellytettävä, että kullakin eläkelaitoksellalaitoksella on aina riittävästi asianmukaisia varoja kaikkia sen hallinnoimia eläkejärjestelmiä koskevan vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseksi. 2. Kotijäsenvaltio voi sallia, että laitoksen varat ovat rajoitetun ajan vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseen riittämättömät. Tällaisessa tapauksessa toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, että laitos tekee konkreettisen ja toteuttamiskelpoisen tervehdyttämissuunnitelman sen varmistamiseksi, että 1 kohdan vaatimus jälleen täyttyy. Suunnitelmaa koskevat seuraavat edellytykset: a) laitoksen on laadittava konkreettinen ja toteuttamiskelpoinen suunnitelma koko vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseksi tarvittavien varojen määrän palauttamiseksi määräajassa. Suunnitelman on oltava jäsenten tai tarvittaessa heidän edustajiensa saatavilla ja/tai