Ehdotus neuvoston direktiiviksi direktiivin 92/81/ETY muuttamisesta alennetun valmisteverokannan tiettyihin biopolttoaineita sisältäviin kivennäisöljyihin ja biopolttoaineisiin soveltamisen mahdollisuuden osalta /* KOM/2001/0547 lopull. - CNS 2001/0266 */



Virallinen lehti nro 103 E , 30/04/2002 s. 0217 - 0220



Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI direktiivin 92/81/ETY muuttamisesta alennetun valmisteverokannan tiettyihin biopolttoaineita sisältäviin kivennäisöljyihin ja biopolttoaineisiin soveltamisen mahdollisuuden osalta (Komission esittämä) PERUSTELUT 1. Johdanto Näissä perusteluissa 'biopolttoaineella' tarkoitetaan tietyistä uusiutuvista luonnonvaroista saatavaa tuotetta, josta kannetaan valmisteveroa direktiivin 92/81/ETY [1] mukaisesti. Biopolttoainetta voidaan näin ollen käyttää moottoripolttoaineena tai lämmityspolttoaineena joko sellaisenaan tai polttoainesekoituksissa. [1] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46). Komission tiedonannossa vaihtoehtoisista tieliikenteen polttoaineista sekä toimenpiteistä biopolttoaineiden käytön edistämiseksi [2] todetaan, että biopolttoaineiden käyttöä voidaan edistää kahdella tavalla [3]: [2] EYVL C [3] Sen jälkeen kun mahdollisuudesta raaka-aineteollisuuden tukemiseen yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti on luovuttu. - eriyttämällä polttoaineiden valmisteverojen määriä biopolttoaineiden kilpailuaseman parantamiseksi markkinoilla, ja - määrittämällä biopolttoaineiden vähimmäisprosenttiosuus myytävästä polttoaineesta. Liitteenä oleva neuvoston direktiiviehdotus sisältää uuden biopolttoaineisiin sovellettavan verotuskehyksen. Euroopan parlamentin ja neuvoston toisessa direktiiviehdotuksessa vahvistetaan vuodesta 2005 alkaen biopolttoaineen vähimmäisosuus myytävästä polttoaineesta [4]. [4] EYVL C 2. Taustaa 2.1 Biopolttoaineiden edistäminen Komissio ja neuvosto ovat vuodesta 1985 pyrkineet edistämään uusiutuvien energiamuotojen ja erityisesti biopolttoaineiden kehittämistä. Korvaavien polttoaineen osien bensiinissä käytöllä saatavasta raakaöljyn säästöstä annetussa direktiivissä [5] korostetaan, että biopolttoaineiden käytöllä vähennetään jäsenvaltioiden riippuvuutta öljyntuonnista, sekä sallitaan etanolin sekä etyyli-tert-butyylieetterin (ETBE) lisääminen bensiiniin siten, että etanolin osuus on korkeintaan 5 ja ETBE:n osuus korkeintaan 15 tilavuusprosenttia. Vuosina 1993 ja 1997 tehdyillä neuvoston päätöksillä uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisestä yhteisössä (Altener I -ohjelma [6] ja Altener II -ohjelma [7]) pyritään siihen, että biopolttoaineiden markkinaosuus moottoriajoneuvojen polttoaineen kokonaiskulutuksesta olisi 5 prosenttia vuoteen 2005 mennessä. Vuonna 1997 annetussa uusiutuvia energialähteitä koskevassa valkoisessa kirjassa [8] biopolttonesteiden tuotantotavoitteeksi asetetaan 18 miljoonaa tonnia vuoteen 2010 mennessä. Tämä tavoite on osa yleistavoitetta, jonka mukaan uusiutuvien energiamuotojen osuus EU:n energiankulutuksesta olisi kaksinkertaistettava vuoteen 2010 mennessä. Nämä suuntaviivat vahvistetaan uusiutuvia energialähteitä koskevan yhteisön strategian ja toimintasuunnitelman (1998-2000) täytäntöönpanosta annetussa tiedonannossa [9]. Göteborgissa 15.-16. kesäkuuta 2001 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle esitetyssä tiedonannossa Kestävä kehitys Euroopassa paremman maailman vuoksi: Kestävää kehitystä koskeva Euroopan unionin strategia [10] painotettiin niin ikään biopolttoaineiden tärkeyttä ilmastonmuutoksen torjunnassa sekä puhtaiden energiamuotojen kehittämisessä. [5] Neuvoston direktiivi 85/536/ETY, annettu 5 päivänä joulukuuta 1985, korvaavien polttoaineen osien bensiinissä käytöllä saatavasta raakaöljyn säästöstä. (EYVL L 334, 12.12.1985, s. 20) [6] Neuvoston päätös 93/500/ETY, annettu 13 päivänä syyskuuta 1993, uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisestä yhteisössä (Altener-ohjelma). (EYVL L 235, 18.9.1993, s. 41) [7] Neuvoston päätös 98/352/ETY, annettu 18 päivänä toukokuuta 1998, monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisestä yhteisössä (Altener II). (EYVL L 159, 3.6.1998, s. 53) [8] KOM(1997) 599 lopullinen, 26.11.1997. [9] KOM(2001) 69 lopullinen, 16.2.2001. [10] KOM(2001) 264 lopullinen, 15.5.2001. Viimeaikaisten toimien perusteella biopolttoaineiden kehittämisellä olisi myönteisiä vaikutuksia myös maatalouden ja työllisyyden kannalta. Todettakoon lopuksi, että komissio korosti vihreässä kirjassaan Energiahuoltostrategia Euroopalle [11], että verotukselliset keinot ovat keskeisiä määrällisten tavoitteiden saavuttamiseksi, koska niiden avulla voidaan kaventaa biopolttoaineiden ja kilpailevien tuotteiden tuotantokustannusten välistä eroa. [11] KOM(2000) 769 lopullinen, 29.11.2000. 2.2 Verotuskehys Energiatuotteisiin sovelletaan periaatteessa kolmenlaisia veroja: valmisteveroja, jotka ovat tavaran paljouden perusteella kannettavia kiinteämääräisiä yksikköveroja, erityistarkoituksiin kannettavia veroja ja maksuja sekä arvonlisäveroa, joka on arvon mukaan eli suhteessa tuotteen myyntihintaan määräytyvä vero. Yhteisön kehystä ei ole tällä hetkellä olemassa muille energiatuotteille kuin kivennäisöljyille eikä muille veroille kuin valmisteverolle ja arvonlisäverolle. Valmisteverojen osalta jäsenvaltiot päättivät vuonna 1992 yksimielisesti ottaa käyttöön yhteisön tasolla kivennäisöljyjen verotusjärjestelmän. Kyseinen järjestelmä perustuu kahteen direktiiviin: kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annettuun direktiiviin (92/81/ETY) sekä kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä annettuun direktiiviin (92/91/ETY) [12]. Näillä kahdella direktiivillä otettiin käyttöön kunkin kivennäisöljyn käyttötarkoituksesta (moottoripolttoaine, teollinen ja kaupallinen käyttö, lämmitys) riippuva valmisteveron vähimmäismäärä. Käytännössä valmisteverot ovat usein vähimmäismääriä huomattavasti suuremmat, eikä kyseisiä vähimmäismääriä ole tarkistettu vuoden 1992 jälkeen. Valmisteveron määrä vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioissa. [12] EYVL L 316, 31.10.1992, s.19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46). Kyseisissä direktiiveissä säädetään myös useista pakollisista verovapautuksista [13] ja annetaan tämän lisäksi jäsenvaltioille mahdollisuus myöntää erityisiä täydentäviä valmistevero- vapautuksia tai valmisteveron alennuksia joko verovalvonnassa tai erikseen komissiolle esitetystä pyynnöstä ja neuvoston yksimielisellä päätöksellä, jonka se tekee komission ehdotuksesta. [13] Esimerkiksi kaupallisessa lentoliikenteessä käytettävälle polttoaineelle. Näiden poikkeusten käyttöönoton taustalla on tavallisesti huoli tiettyjen talouden alojen kilpailukyvyn heikkenemisestä kansallisella tasolla toteutettujen kunnianhimoisten verouudistusten ja niihin liittyvien ympäristönäkökohtiin perustuvien veronkorotusten seurauksena. Poikkeusten avulla pyritään kuitenkin muihinkin tavoitteisiin, kuten erityisesti helpottamaan ympäristöystävällisempien moottori- tai lämmityspolttoaineiden käyttöönottoa. Esimerkiksi valmisteveron määriä eriyttämällä voidaan nopeuttaa tavallista vähemmän rikkiä sisältävien polttoaineiden markkinaosuuden kasvua. Kannustava verotus, jossa tuotteet on luokiteltu ympäristönäkökohtien perusteella, ovat tehokas tapa ohjata taloudellisia toimijoita (liikeyrityksiä ja kuluttajia) kohti kestävää kehitystä edistävien tuotteiden käyttöä. Poikkeuksilla pyritään niin ikään tukemaan erityisesti kaupunkien julkista liikennettä antamalla mahdollisuus verovapautusten tai veronalennusten myöntämiseen julkisessa paikallisliikenteessä käytettävälle polttoaineelle. 2.3 Biopolttoaineiden verotuskohtelu Direktiivin 92/81/ETY mukaisesti moottori- tai lämmityspolttoaineeseen sekoitettuja biopolttoaineita verotetaan lopputuotteen ja loppukäytön mukaan. Esimerkiksi etanolista, joka ei ole direktiivissä 92/81/ETY tarkoitettu kivennäisöljy, tulee bensiiniin lisättynä moottoripolttoaine, josta kannetaan asianomaisessa jäsenvaltiossa bensiinistä kannettava valmistevero. Direktiivissä 92/81/ETY jäsenvaltioille annetaan kaksi mahdollisuutta toteuttaa toimenpiteitä biopolttoaineiden valmisteveron alentamiseksi tai niiden vapauttamiseksi valmisteverosta. Ensinnäkin kyseisen direktiivin 8 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti "jäsenvaltiot voivat soveltaa täydellisiä tai osittaisia valmisteveron määrää koskevia vapautuksia tai alennuksia kivennäisöljyihin, joita käytetään verovalvonnassa: ... kokeiluhankkeissa, joiden tarkoituksena on vähemmän saastuttavien tuotteiden, erityisesti uusiutuvista luonnonvaroista saatavien polttoaineiden, teknologinen kehittäminen sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista." Toiseksi direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti "neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön täydentäviä verovapautuksia tai veronalennuksia erityisistä poliittisista syistä". Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi syyskuussa 2000 [14] komission huhtikuussa 1997 tekemän päätöksen [15], jonka mukaan ETBE:lle Ranskassa myönnettyjen valmisteveron alennuksien oli katsottu olevan valtiontukien edellytysten mukaiset, koska verotusta koskevan poikkeuksen oikeusperusta eli direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohta ei ollut pitävä siksi, että ranskalainen ETBE:n valmistaja ei enää ollut kokeiluhankevaiheessa. [14] Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio asiassa T-184/97, BP Chemicals vastaan komissio, 27.9.2000. [15] Päätös 9.4.1997, SG(97) D/3266. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kyseiseen tuomioon asti jäsenvaltiot olivat myöntäneet biopolttoaineelle verovähennyksiä tai -vapautuksia ainoastaan direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetyn mahdollisuuden perusteella. Sittemmin Ranskan, Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat pyytäneet komissiolta poikkeuksia alennetun valmisteveron soveltamiseksi biopolttoaineeseen direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan perusteella. 3. Ehdotetun direktiivin tavoitteet ja soveltamisala Uusiutuvien energiamuotojen, erityisesti biopolttoaineiden, kehittäminen on EU:lle selkeä ensisijainen poliittinen tavoite, joka liittyy sitoumuksiin kasvihuonekaasujen vähentämiseksi. Myös EU:n energian saannin varmuuden merkitys tulee edelleen korostumaan. Kannustava verotus on tehokas keino sekä ympäristö- että energiapolitiikan kannalta. Energiatuotteiden, erityisesti moottori- ja lämmityspolttoaineiden, myyntihinnoista huomattava osa on veroja. Valmisteverojen määrien asianmukainen eriyttäminen tukisi biopolttoaineteollisuuden kehittymistä ja vähentäisi biopolttoaineiden valmistuskustannuksia, jotka ovat korkeat fossiilisiin polttoaineisiin verrattuna. Raakaöljyn 25-30 dollarin barrelihinnoilla puhtaan biodieselin, johon ei ole sekoitettu fossiilista polttoainetta, valmistuskustannukset ovat nykyisellään 0,25-0,30 euroa korkeammat litraa kohti kuin fossiilisen dieselöljyn valmistuskustannukset [16]. [16] EYVL C Verotuksellisten keinojen vaikuttavuus yleensä kasvaa, jos vero(huojennus)toimenpiteet ovat osa johdonmukaista järjestelmää, johon sisältyy teknisiä, lainsäädännöllisiä ja taloudellisia toimenpiteitä. Tähän nimenomaan pyritään tässä yhteydessä antamalla kaksi direktiiviehdotusta, joista ensimmäisessä biopolttoaineiden sekoittaminen myytävään polttoaineeseen tehdään pakolliseksi ja toisessa jäsenvaltioille annetaan joustavampia taloudellisia keinoja ensin mainitun ehdotuksen tavoitteiden täyttämiseksi tai jopa niiden ylittämiseksi. Tarve aikaansaada biopolttoaineiden valmisteverojen alentamisen täytäntöönpanoa koskeva yksinkertainen ja avoin oikeudellinen kehys tunnustettiin jo vuonna 1992 maataloudesta peräisin oleviin moottoripolttoaineisiin sovellettavia valmisteveroja koskeneessa direktiiviehdotuksessa [17] sekä uudelleen vuonna 1997 energiatuotteiden yhteisön verotuskehyksen uudistamista koskeneessa neuvoston direktiiviehdotuksessa [18], jonka 14 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan (biomassa ja jätteet) mukaan jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus soveltaa biopolttoaineiden valmisteveroja koskevia alennuksia tai vapautuksia. Valitettavasti neuvosto ei hyväksynyt vuoden 1992 ehdotusta [19] ja vuonna 1997 tehty ehdotus on edelleen neuvoston käsiteltävänä [20]. [17] Ehdotus 19.2.1992, asiakirjassa KOM(92) 36 lopullinen, EYVL C 73, 24.3.1992, s. 6, muutettuna 1.7.1994 asiakirjalla KOM(94) 147 lopullinen, EYVL C 209, 29.7.1994, s. 9. Ehdotusta kutsutaan usein Scrivenerin ehdotukseksi. [18] KOM(97) 30 lopullinen, 12.3.1997. [19] Komissio luopui ehdotuksesta vuonna 1999. [20] Tällä direktiiviehdotuksella ei ole vaikutuksia vuoden 1997 ehdotukseen. Vuoden 1997 ehdotukseen sisältynyt biopolttoaineiden määritelmä on edelleen asianmukainen lukuun ottamatta veden lisäämistä esimerkiksi tiettyjen polttoaineiden ja lisäaineiden käytön yhteydessä (nk. aquazole). Kiinnostus biopolttoaineteollisuuden kehittämiseen on selvästi kasvanut. Tämä ilmenee biopolttoaineita koskevista verokannustinohjelmista, joita tietyt jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön, sekä jäsenvaltioiden viimeisimpien budjettien perusteellisesta tarkastelusta ja useissa kansallisissa parlamenteissa käytävästä keskustelusta. Hankkeet koskevat erilaisia tuotteita, mutta ne sisältävät yleensä verotuksellisen tekijän eli valmisteveron alentamisen. Ottaen huomioon, että valmisteveron alentamista tai valmisteverosta vapauttamista direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan perusteella koskevien jäsenvaltioiden yksittäisten hakemusten lukumäärän voidaan odottaa edelleen kasvavan, komissio katsoo, että on yhteisön edun mukaista ottaa perustamissopimuksen 93 artiklan mukaisesti käyttöön oikeudellinen kehys, joka antaa taloudellisille toimijoille ja jäsenvaltioille oikeusvarmuuden, mikä on välttämätön edellytys todellisten markkinoiden luomiseksi näille tuotteille. Yhteisön kehys parantaa sisämarkkinoiden toimivuutta. Liitteenä olevassa direktiiviehdotuksessa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus alentaa verovalvonnassa polttoaineen valmisteveroja lopulliseen moottori- tai lämmityspolttoaineeseen sisältyvän biopolttoaineen prosenttiosuuden mukaisesti. Tämä suhteellinen veronalennus on johdonmukainen sääntelydirektiiviin tavoitteen kanssa, koska valmisteveron mahdollisen vähennyksen määrä on sitä suurempi mitä suurempi on biopolttoaineen osuus lopputuotteesta. Jäsenvaltioiden budjettivaroihin kohdistuvien kielteisten vaikutusten rajoittamiseksi lopputuotteesta kannettavan veron todellinen määrä ei saa olla alhaisempi kuin 50 prosenttia vastaavaan polttoaineeseen tavanomaisesti sovellettavan valmisteveron määrästä. Sellaisia puhtaina käytettäviä biopolttoaineita varten, jotka oli 1. tammikuuta 2001 vapautettu valmisteveroista kokonaan, säädetään siirtymätoimenpiteistä. Lisäksi voidaan sallia ylimääräisiä vapautuksia tai alennuksia direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti, jos se on kansallisten erityisolosuhteiden vuoksi tarpeen. Jotta ehkäistäisiin kilpailun vääristyminen ja säilytettäisiin biopolttoaineiden tuottajien ja jakelijoiden tuotantokustannusten vähentämisen kannustava vaikutus, ehdotuksessa kehotetaan jäsenvaltioita luomaan valmisteverojen vähentämiseksi mekanismit, joissa otetaan huomioon raaka-aineiden hintojen vaihtelu siten, että veronalennukset eivät ole tarpeettoman suuria biopolttoaineiden tuotannosta aiheutuviin lisäkustannuksiin nähden, esimerkiksi mikäli raakaöljyn hintojen nousu on pitkäaikaista [21]. [21] Esimerkiksi (100-prosenttisesti maataloudesta peräisin olevan) puhtaan biodieselin tuotantokustannukset litraa kohti ovat noin 0,35 euroa kalliimmat kuin fossiilisen dieselin tuotantokustannukset kun raakaöljyn barrelihinta on 20 USD ja 0,20 euroa kalliimmat kun raakaöljyn barrelihinta on 35 USD. Ehdotukseen sisältyy myös täydentävä valinnainen vähennys julkisessa paikallisliikenteessä, myös takseissa, sekä viranomaisten valvomissa ajoneuvoissa käytettävälle biopolttoaineelle sikäli kun näiden katsotaan olevan liikennepolttoaineiksi tarkoitettuja vaihtoehtoisia polttoaineita koskevan tiedonannon mukaisia. Tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkkinoilla liittyvän tavoitteen huomioon ottamiseksi valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun direktiivin 92/12/ETY [22] säännöksiä olisi sovellettava yksinomaan biopolttoaineisiin, jotka on "tarkoitettu käytettäviksi moottori- tai lämmityspolttoaineena". Ehdotukseen sisältyy yksityiskohtaiset säännöt siitä, mitä ilmauksella "tarkoitettu käytettäviksi moottori- tai lämmityspolttoaineena" tarkoitetaan. [22] EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1. Lopuksi on aiheellista varmistaa poikkeusten seuranta rajoittamalla niiden voimassaoloaikaa. 4. Päätelmät Liitteenä oleva ehdotus direktiivin 92/81/ETY muuttamisesta täyttää ajankohtaisen tarpeen yhdenmukaistaa biopolttoaineiden kansalliset verotusjärjestelmät sekä auttaa jäsenvaltioita luomaan taloudelliset ja oikeudelliset edellytykset kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä ja EU:n energiansaantivarmuutta koskevien tavoitteiden saavuttamiselle. Nämä tavoitteet sisältyvät myös sääntelydirektiiviä koskevaan ehdotukseen, jossa vahvistetaan biopolttoaineiden tietty vähimmäisosuus myytävistä moottoripolttoaineista vuodesta 2005 alkaen. Verotusta koskevan direktiiviehdotuksen avulla voidaan ottaa käyttöön sellaisia joustavia keinoja, joita on mahdollista mukauttaa budjettivarojen saannin rajoitusten, alueellisten edellytysten (esimerkiksi kasvinviljelyn) sekä kunkin jäsenvaltion teknologisten valintojen perusteella toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. 2001/0266 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI direktiivin 92/81/ETY muuttamisesta alennetun valmisteverokannan tiettyihin biopolttoaineita sisältäviin kivennäisöljyihin ja biopolttoaineisiin soveltamisen mahdollisuuden osalta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [23], [23] EYVL C ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [24], [24] EYVL C ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [25] [25] EYVL C sekä katsoo seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 6 artiklan mukaisesti ympäristönsuojelu on sisällytettävä yhteisön politiikkoihin kestävän kehityksen edistämiseksi. (2) Yhteisö on neuvoston päätöksellä 94/69/EY [26] hyväksytyn ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen osapuolena sitoutunut toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, joilla kasvihuonekaasujen pitoisuudet ilmakehässä vakiinnutetaan sellaiselle tasolle, josta ei aiheudu vaarallista häiriötä ilmastojärjestelmässä. [26] EYVL L 33, 7.2.1994, s. 11. (3) Neuvosto hyväksyi 8 päivänä kesäkuuta 1998 [27] antamassaan päätöslauselmassa uusiutuvia energialähteitä koskevan komission strategian ja toimintasuunnitelman sekä pyysi toteuttamaan erityisiä toimia, jotka koskevat biopolttoaineita eli uusiutuvista luonnonvaroista saatavia moottori- tai lämmityspolttoaineita. [27] EYVL C 198, 24.6.1998, s. 1. (4) Komission tiedonannossa 'Kestävä kehitys Euroopassa paremman maailman vuoksi: kestävää kehitystä koskeva Euroopan unionin strategia' [28] korostetaan vaihtoehtoisten polttoaineiden kuten biopolttoaineiden tärkeyttä ilmastonmuutoksen torjunnassa ja puhtaiden energiamuotojen kehittämisessä. [28] KOM(2001) 264 lopullinen/2, 19.6.2001. (5) Biopolttoaineita kehittämällä edistetään yhteisön energialähteiden monimuotoisuutta ja samalla energian saannin varmuutta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. (6) Energiatuotteiden suhteelliset hinnat ovat yhteisön ympäristönsuojelu-, energia- ja liikennepolitiikkojen tärkeimpiä muuttujia. Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY [29] mukaisesti veronalaisten biopolttoaineiden valmisteverojen määrien asianmukainen eriyttäminen edistäisi biopolttoaineteollisuuden kehittymistä alentamalla biopolttoaineiden tuotantokustannuksia, jotka ovat korkeammat kuin fossiilisten polttoaineiden tuotantokustannukset. [29] EYVL L 316, 31.10.1982, s. 12, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46). (7) Tämän vuoksi olisi luotava biopolttoaineiden valmisteverojen alentamista koskeva yhteisön kehys, joka parantaa sisämarkkinoiden toimivuutta ja antaa jäsenvaltioille ja taloudellisille toimijoille riittävän oikeusvarmuuden. (8) Näiden verotuksen eriyttämistoimenpiteiden on muodostettava johdonmukainen järjestelmä, johon sisältyy teknisiä, lainsäädännöllisiä ja taloudellisia toimenpiteitä. Liikenteen biopolttoaineiden käytön edistämisestä [...] päivänä [...]kuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä [.../...] [30] vahvistetaan biopolttoaineiden vähimmäisprosenttiosuus myydyn polttoaineen kokonaismäärästä. [30] EYVL L (9) Jäsenvaltioille olisi jätettävä riittävä liikkumavara, jotta politiikkojen määrittely ja täytäntöönpano voidaan mukauttaa kansallisiin olosuhteisiin. (10) Olisi ehkäistävä kilpailun vääristyminen ja säilytettävä biopolttoaineiden tuottajien ja jakelijoiden tuotantokustannusten vähentämisen kannustava vaikutus soveltamalla jäsenvaltioissa valmisteverojen alentamismekanismeja, joita voidaan mukauttaa ottaen huomioon raaka-aineiden hintojen vaihtelu. (11) Joissakin tapauksissa voidaan hyväksyä alennetut valmisteverokannat, jotka ovat alhaisempia kuin kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/82/ETY [31] vahvistetut vähimmäisverokannat. [31] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY. (12) Erityisiä toimenpiteitä tarvitaan julkisen paikallisliikenteen, myös taksien, sekä viranomaisten valvomien ajoneuvojen osalta. Olisi myös säädettävä siirtymäajasta sellaisille puhtaina käytettäville biopolttoaineille, jotka 1 päivänä tammikuuta 2001 vapautettiin valmisteveroista kokonaan. (13) Verovalvonnassa toteutettuja valmisteverojen eriyttämistoimenpiteitä voidaan täydentää ylimääräisillä vapautuksilla tai alennuksilla direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Komissio antaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2007 kertomuksen näistä täydentävistä toimenpiteistä. (14) Alennettujen valmisteverokantojen voimassaoloa olisi rajoitettava, jotta niiden soveltamista voitaisiin seurata. (15) Monivuotinen ohjelma, joka on voimassa enintään kuusi vuotta, on tarkoituksenmukainen ottaen huomioon kyseisillä toimialoilla toteutettavat investointihankkeet. (16) Tietyt biopolttoaineet on rinnastettava kivennäisöljyihin, jotta niihin voitaisiin soveltaa valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun direktiivin 92/12/ETY [32] säännöksiä, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi moottori- tai lämmityspolttoaineena. Soveltamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä olisi yhteisön tasolla määriteltävä, mitä moottori- tai lämmityspolttoaineena käytettäväksi tarkoitetulla tuotteella tarkoitetaan. [32] EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/47/EY (EYVL L 193, 29.7.2000, s. 73). (17) Tämän direktiivin säännökset eivät rajoita alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY [33] 27 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan soveltamista denaturoitua alkoholia ja sen jakelumenettelyä koskevan pakollisen verovapautuksen osalta ottaen huomioon, että tätä verotusjärjestelyä voidaan soveltaa ainoastaan niissä erityistapauksissa, joissa denaturoitua alkoholia käytetään polttoaineena tai polttoaineen lisäaineena direktiivin 92/81/ETY 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti. [33] EYVL L 316, 31.10.1992, s. 21. (18) Koska tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [34] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen. [34] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (19) Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tieto biopolttoaineiden verotusta koskevien kansallisten toimenpiteiden käyttöönotosta. Tämä ilmoitusvelvollisuus ei vapauta jäsenvaltioita perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätystä tiedonantovelvoitteesta. Tämä direktiivi ei rajoita perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti toteutettavien valtion tukia koskevien menettelyjen soveltamista. (20) Sen vuoksi direktiiviä 92/81/ETY olisi muutettava, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 92/81/ETY seuraavasti: 1) Lisätään 2 artiklan 1 kohtaan m ja n alakohta seuraavasti: "m) CN-koodeihin 1507-1518 kuuluvia tuotteita, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi lämmityspolttoaineina tai moottoripolttoaineina; n) CN-koodiin 2905 11 00 kuuluvia tuotteita, jotka eivät ole synteettisesti tuotettuja, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi lämmityspolttoaineina tai moottoripolttoaineina." 2) Lisätään 2 a artiklan 1 kohtaan f ja g alakohta seuraavasti: "f) CN-koodeihin 1507-1518 kuuluvat tuotteet, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi lämmityspolttoaineina tai moottoripolttoaineina; g) CN-koodiin 2905 11 00 kuuluvat tuotteet, jotka eivät ole synteettisesti tuotettuja, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi lämmityspolttoaineina tai moottoripolttoaineina." 3) Lisätään 2 b artikla seuraavasti: "2 b artikla Edellä 2 artiklan 1 kohdan m ja n alakohdan ja 2 a artiklan 1 kohdan f ja g alakohdan soveltamiseksi se, mitä moottori- tai lämmityspolttoaineena käytettäväksi tarkoitetulla tuotteella tarkoitetaan, määritetään 9 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen." 4) Lisätään II a kohta seuraavasti: "II a. Biopolttoaineita koskevat alennukset 8 b artikla Jäsenvaltiot saavat soveltaa 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2010 välisenä ajanjaksona alennettua valmisteverokantaa verovalvonnassa 2 artiklassa tarkoitettuihin valmisteveron alaisiin tuotteisiin, jotka koostuvat yhdestä tai useammasta seuraavista biopolttoaineista tai sisältävät niitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 f artiklan soveltamista: a) CN-koodeihin 1507-1518, 4401 ja 4402 kuuluvat tuotteet; b) CN-koodeihin 2207 20 00 ja 2905 11 00 kuuluvat tuotteet, jotka eivät ole synteettisesti tuotettuja; c) biomassasta peräisin olevat tuotteet; d) vesi (CN-koodit 2201 ja 2851 00 10). 'Biomassalla' tarkoitetaan maataloudesta (sekä kasvi- että eläinperäiset aineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyviltä tuotannonaloilta peräisin olevien tuotteiden, jätteiden ja tähteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa. 8 c artikla 1. Edellä 8 b artiklassa tarkoitetun alennetun valmisteverokannan soveltamisesta johtuva valmisteveron alennus ei saa olla suurempi kuin valmisteveron määrä, joka kannettaisiin kyseisen alennuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden sisältämästä biopolttoaineen määrästä. 2. Jäsenvaltioiden 8 b artiklassa tarkoitettuihin biopolttoaineista koostuviin tai niitä sisältäviin tuotteisiin soveltamat verotustasot saavat olla direktiivissä 92/82/ETY vahvistettuja vähimmäistasoja alemmat. Näiden tuotteiden verotustaso ei saa kuitenkaan olla alhaisempi kuin 50 prosenttia vastaavien polttoaineiden tavanomaisesta valmisteveron määrästä jäsenvaltiossa, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi tai niitä myydään taikka käytetään moottoripolttoaineina. 'Verotustasolla' tarkoitetaan kannettavien välillisten verojen kokonaismäärää, arvonlisäveroa lukuun ottamatta, joka on laskettu kulutettavan tuotteen määrän perusteella välittömästi tai välillisesti. 3. Jäsenvaltiot, jotka olivat 1 päivänä tammikuuta 2001 vapauttaneet kokonaan pelkästään biopolttoaineista koostuvat tuotteet, saavat jatkaa näiden tuotteiden täysimääräistä vapautusta 31 päivään joulukuuta 2003. 8 d artikla 1. Julkisessa paikallisliikenteessä, myös takseissa, sekä viranomaisten valvomissa ajoneuvoissa käytettäviin edellä 8 c artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jotka koostuvat biopolttoaineista tai sisältävät niitä, voidaan soveltaa verovalvonnassa edellä 8 b artiklassa säädetyn suuruista alennusta vastaavaa täydentävää alennusta. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ei sovelleta 8 c artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä rajoitusta. 8 e artikla Jäsenvaltioiden käyttöön ottamia valmisteveron alennuksia mukautetaan ottaen huomioon raaka-aineiden hintojen muutokset, jotta kyseiset alennukset eivät olisi tarpeettoman suuria biopolttoaineiden tuotannosta aiheutuviin lisäkustannuksiin nähden, jos raakaöljyn hintojen nousu on pitkäaikaista. Mukautus riippuu raakaöljyn hintojen vaihtelusta edeltävän kahdentoista kuukauden aikana. Hintojen vaihtelua arvioidaan raakaöljyn kuukauden keskihinnan (nk. Brent dated -hinnan) perusteella. 8 f artikla 1. Edellä 8 b artiklassa tarkoitettu alennus voidaan myöntää monivuotisen ohjelman mukaisesti luvalla, jonka toimivaltainen viranomainen antaa taloudelliselle toimijalle useammaksi kuin yhdeksi kalenterivuodeksi. Alennusta ei voida myöntää pidemmäksi ajanjaksoksi kuin kuudeksi peräkkäiseksi vuodeksi. Ajanjakso voidaan tarvittaessa uusia. 2. Jos toimivaltainen viranomainen on myöntänyt luvan monivuotiseen ohjelmaan ennen 31 päivää joulukuuta 2010, jäsenvaltiot saavat soveltaa 8 b artiklassa tarkoitettua alennusta 31 päivän joulukuuta 2010 jälkeen monivuotisen ohjelman loppuun asti ilman uusintamahdollisuutta. 8 g artikla Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle viimeistään 31 päivää joulukuuta 2002 ja tämän jälkeen kahdentoista kuukauden välein luettelon II a kohdan mukaisesti sovellettavista valmisteveron alennuksista. 8 h artikla Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2007 neuvostolle II a kohdan mukaisesti myönnettyjen alennusten verotukseen, talouteen, maatalouteen, energiaan, teollisuuteen ja ympäristöön liittyviä näkökohtia koskevan kertomuksen. Myös biopolttoaineille direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti myönnetyistä ylimääräisistä vapautuksista ja alennuksista laaditaan kertomus. Komissio antaa tarvittaessa niiden peruuttamista, muuttamista tai jatkamista koskevat ehdotukset." 5) Muutetaan IV kohta seuraavasti: a) Korvataan otsikko seuraavasti: "Yleiset säännökset ja loppusäännökset"; b) Lisätään 9 a artikla seuraavasti: "9 a artikla 1. Komissiota avustaa direktiivin 92/12/ETY 24 artiklan 1 kohdalla perustettu valmisteverokomitea. 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 artikla. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on kolme kuukautta." 2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä sellainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja