FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 30.03.2004 
KOM(2004) 207 lopullinen 
  
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOP AN PARLAMENTILLE 
Yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöjä kosk eva sääntely jäsenvaltioissa: tilannekatsaus 
ja mahdolliset kehityssuunnat 
 
 2    1. Yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisö llä on erityistehtävä sijoittajien 
suojaamiseksi 
Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijo itustoimintaa harjoittavat yritykset 
(yhteissijoitusyritykset) eli yhdenmukaistetut sijoitusrahastot hoitavat noin 3 500 miljardin euron varoja. Kyseessä on siis eurooppala isten kotitalouksien yleisin sijoitusmuoto. 
Yhteissijoitusyritykset tarjoavat pi ensijoittajille kohtuulliseen hintaan 
rahoitusmarkkinariskien hajauttamiseen ja sijoitustenhoitoa koskeva an asiantuntemukseen 
liittyviä etuja kokoamalla sijo ittajien säästöt yhteen. 
Yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisö n (direktiiveissä käytetään nimitystä 
’omaisuudenhoitaja’ ) tehtävänä on yhteissijoitusrahast on varojen säilyttäminen ja tiettyjen 
valvontatehtävien hoitaminen sijoittajien puole sta. Ilman säilytysyhteisöä epärehellisten 
rahastonhoitajien olisi paljon helpom pi huijata sijoittajia toteutet uista transaktioista tai jopa 
paeta rahaston omistamien arvopaperien ja kä teisvarojen kanssa, kuten muutamissa alan 
skandaaleissa on tapahtunut. Viimeaikoina Yhdysvalloissa tehdyt tutkimukset ovat paljastuneet huolestuttavia väärinkäyttötapauksia  (kuten väitteet vipurahastojen laittomista 
transaktioista sijoitusrahastoihin piensijoi ttajien kustannuksella), joita asianmukaisella 
säilytysjärjestelmällä voidaan ehkäistä (USA :n lainsäädännön mukaan  maassa toimivilla 
rahastonhoitajilla ei tarv itse olla tällaista  säilytysyhteisöä, toisin kuin EU:ssa). Näin ollen 
säilytysyhteisö on ratkaisevan tä rkeässä asemassa ja valvoo yht eissijoitusyrityst en toiminnan 
vakautta sijoittajien puolesta. 
2. Yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisö jä koskeva nykyinen sääntely EU:ssa 
EU:n lainsäädäntöpuitteet luotii n antamalla direktiivi 85/611/ETY
1 ja siitä lähtien 
säilytysyhteisö on ollut yksi lainsääd ännön lähtökohdista sijoitusrahaston 
(yhteissijoitusyritys) ja sen hoitajan lisäksi. Sitä  koskevat kuitenkin vain harvat periaatteet ja 
velvoitteet EU:n tasolla.  
2.1 Yhteissijoitusyritysten säily tysyhteisöt määritellään ep äsuorasti eikä yhtä EU:n 
laajuista toimilupaa myönnetä 
Säilytysyhteisö määritellään muutetun direktiivi n 85/611/ETY 1 a artiklassa . Sillä tar koitetaan 
”7 ja 14 artiklassa  tarkoitettuja tehtäviä [ toiminnan vakauden valvonta ] hoitaakseen saanutta 
laitosta, jollei muista III a ja IV a ja ksossa annetuista säännöksistä muuta johdu” . Viittaus 
kattaa melko yleiset tehtävät ja velvoitteet, jotka kuuluvat sijoitusrahas ton (unit trust/common 
fund) tai sijoituspalveluyrityksen säilytysyhtei sölle. On tärkeä huomata, että säilytysyhteisön 
oikeudellinen muoto on siis jä tetty jäsenvaltioiden harkintavaltaan. Yhteissijoitusyritykset 
voivat saada toimiluvan vain silloin, kun toim ivaltaiset viranomaiset hyväksyvät valitun 
säilytysyhteisön, jonka johtajie n on oltava riittävän hyväma ineisia ja heillä on oltava 
riittävästi kokemusta ” erityisesti sen tyyppisistä yhtei ssijoitusyrityksistä, joita heidän on 
tarkoitus hoitaa ” (täsmennys lisättiin direktiivillä 2001/107/EY). 
Säilytysyhteisön taloudellisten voimavarojen ja valvonnan osalta direktiivissä säädetään 
ainoastaan, että säilytysyhteisön ” on myös annettava riittävät taloudelliset ja ammatilliset 
takeet siitä, että se voi teho kkaasti toimia omaisuudenhoitaja na sekä vastata tähän toimintaan 
                                                 
1 Neuvoston direktiivi 85/611/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1985, arvopapereihin kohdistuvaa 
yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yht eissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja 
hallinnollisten määräysten yhteensovittamisest a, EYVL L 375, 31.12.1986, s. 3.  
 
 3    liittyvistä velvoitteista ”. Säilytysyhteisön organisaatiosta ja sisäistä tarkastusta koskevista 
vaatimuksista ei esitetä minkäänlaisia täsmennyksiä. Vaikka säilytysyhteisö on ” julkisen 
tarkastuksen alainen laitos ”, sen ei välttämättä tarvitse ol la varsinaisen toiminnan vakauden 
valvonnan kohteena. Sille ei ole esimerkiksi as etettu minkäänlaisia velvoitteita raportoida 
toiminnastaan toimivaltaisille viranomaisille. 
Direktiivissä täsmennetään myös, että säil ytysyhteisön sääntömääräisen kotipaikan on joko 
oltava samassa jäsenvaltiossa kuin hyvä ksytyn rahastonhoitajan (rahastoyhtiön tai 
sijoituspalveluyrityksen) kotipai kka – eli yhteissijoitusyrityks elle toimiluvan myöntäneessä 
jäsenvaltiossa – tai toisessa jäsenvaltiossa edellyttäen, että säilytysyhteisöllä on sivuliike yhteissijoitusyrityksen jäsenvaltiossa. Tällöin se on yhteissijoitusyrityksen toimintaa valvovien paikallisten toimivaltaisten viranom aisten hyväksynnän ja ”julkisen tarkastuksen 
alainen”. Tämä edellytys rajoittaa toim intaa nykyaikaisilla sisämarkkinoilla. 
2.2 Säilytysyhteisöjen valvontatehtävien oikeudellinen sisältö on epäselvä 
Vaatimus varallisuuserien erottelusta rahastoyhtiön ulkopuo lelle perustuu 1960-luvun lopun 
IOS-skandaalista saatuihin kokemuksiin. Se  sisällytettiin vuoden 1985 direktiiviin, jossa 
säädetään, että säilytysyhteisö on yhteissijoitusyrityksen varojen säilyttämisestä vastaava yhteisö. Vastaavasti lisäämällä direktiiviin luette lo tärkeimmistä valvontatehtävistä (ks. liite 
II), direktiivillä pyrittiin epäsuorasti rajo ittamaan muita rahastonhoitajaan liittyviä 
eturistiriitoja. 
Säilytysyhteisön vastuun alaa ei kuitenkaan määritellä kattavasti. Direktiivissä todetaan, että 
säilytysyhteisön ”vastuuta ei rajoita se seikka, että se on antanut hoidoss aan olevat varat tai 
niiden osan kolmannen osapuolen haltuun ”. Tämä säännös ei kui tenkaan selvennä, mitä 
tällainen säilyttäminen täsmällisesti ottaen pi tää sisällään (ks. jäljempänä). Yleisemmällä 
tasolla direktiivissä ei täsmennetä, liittyykö valv ontatehtäviin niiden tulosta koskeva velvoite 
vai (vähäisempi) keinoja koskeva velvoite. Di rektiivin teksti näyttäis i tukevan ensimmäistä 
tulkintaa, mutta tätä ei ole koskaan virallisesti vahvistettu.  
2.3 Säilytysyhteisöihin liittyviä eturisti riitoja vastaan on vähän täsmällisiä 
suojatoimenpiteitä 
Direktiivissä säädetään periaa tteesta, jonka mukaan rahasto nhoitajan ja säilytysyhteisön on 
oltava erilliset ja eettisesti toisistaan riippumattomat yhteisö t. Sama yhteisö ei voi hoitaa 
molempia tehtäviä. Sekä säilyt ysyhteisön että rahastoyhtiön on ” hoidettava tehtävänsä 
itsenäisesti ja pelkästään osuudenhaltijoiden eduksi ”. Tekniset suojatoimenpiteet ovat 
kuitenkin varsin rajallisia. Vuoden 1985 direk tiivissä on vain kaksi täsmällistä säännöstä 
asiasta: rahastonhoitaja ja säil ytysyhteisö (sijoitusrahaston luk uun toimiessaan) eivät saa ottaa 
lainaa eivätkä harjoittaa myyntiä ilman katetta (ylimyyntiä). 
Toisen ongelmakentän muodostavat ehdot, joiden  perusteella tehtäviä voidaan ulkoistaa 
delegoimalla ne muille yhteisöille. Neuvotte lujen aikana yleinen kielto delegoida 
rahastoyhtiön tehtäviä säilytysyhteisölle raja ttiin lopulta siten, että toimeksiantoa ei 
”sijoitusten hoidon yd intoiminnan osalta ” saa antaa säilytysyhteisölle  eikä muulle yritykselle. 
Direktiivissä täsmennetään kuitenk in, että tehtävien delegointi ” ei saa estää rahastoyhtiötä 
toimimasta eikä hoitamasta yhteissijoitusyrity stä sijoittajien parhaan edun mukaisesti ”. Se ei 
myöskään vaikuta millään tavoin rahastoy htiön tai säilytysyhtei sön vastuuseen tai 
velvoitteisiin sijoittajia ja toimivaltaisia viranomaisia kohtaa n. Direktiivi ei sisällä sääntöjä 
säilytysyhteisön tehtävien ta i velvoitteiden delegoinnista  (lukuun ottamatta varojen 
säilytystä). 
 
 4    3. EU tarvitsee uuden toimintalinjan 
3.1 Neuvosto on teettänyt peru steellisen tilannekatsauksen 
Saattaessaan yhteissijoitusyrityksiä koskevia di rektiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöä 
jäsenvaltiot ovat usein sisällyttäneet omiin säädök siinsä laajemmat luettelot säilytysyhteisöjen 
tehtävistä ja kattavammat organisaatioita koske vat säännöt. Tämä on johtanut toisistaan 
poikkeavien vaatimusten syntyyn eri puolilla EU :ta. Antaessaan 5. kesäkuuta 2001 yhteistä 
kantaansa tulevista direktiiveistä 2001/107/EY2 ja 2001/108/EY3 neuvosto esitti direktiiveistä 
tehdyn kompromissin ohessa julkilausuman. Se  pyytää komissiota toimittamaan raportin, 
jossa tarkastellaan direktiivi n 85/611/ETY mukaista säilytysyhteisöjen säänt elyä ja tarvetta 
sääntelyn muuttamiseen, sekä esittäm ään tarvittaessa tarkistusehdotuksen . Direktiiviä 
1002/107/EY koskevissa neuvotteluissa ne uvoston työryhmä suunnitteli lisäävänsä 
direktiiviin säännöksiä, joissa täsmenne tään säilytysyhteisöjen erityistehtävät4. Lopulta tätä 
säännöstä ei kuitenkaan sisällyte tty direktiiviin, koska ensiks i oli arvioitava , onko alalla 
tarvetta laajempaan yhdenmukaistamiseen yhteisön tasolla. 
3.2 Keskipitkän aikaväl in kannan valmistelu 
Direktiivin 1002/108/EY 2 artikla n 1 kohdassa säädetään, että ” komissio antaa Euroopan 
parlamentille ja neuvostolle muutetun di rektiivin 85/611/ETY soveltamista koskevan 
kertomuksen sekä tarvittae ssa ehdotuksia muutoksiksi ” vuoden 2005 helmikuun puoliväliin 
mennessä. Lisäksi säädetään erityi sesti, että raportissa olisi ” arvioitava rahastojen 
organisointia, mukaan lukien valtuuttamist a koskevat säännöt ja käytännöt sekä 
varainhoitajan ja tallettajan välinen suhde ”. 
Tässä tiedonannossa esitetään yhteenveto syksyllä 2002 käynnistetystä julkisesta 
kuulemisesta5 ja keskitytään vastaamaan säilytys yhteisöjä koskevaan neuvoston pyyntöön. 
Tiedonannossa 
● tarkastellaan jäse nvaltioissa voimassa olevia säännöksiä 
● osoitetaan valvontakysymykset, joita nykytilanne aiheuttaa sisämarkkinoiden 
vakauttamiseksi 
● ehdotetaan mahdollisia ratkaisuja ongelmiin. 
Eräät kysymykset edellyttävät keskipitkällä ai kavälillä perusteellisempaa jatkoselvittelyä 
yhteissijoitusyrity sten rahastoyhtiöiden sääntelyst ä annetun direktiivin 2001/107/EY 
käytännön soveltamisen pohjalta. Selvitys on tehtävä ennen kuin harkitaan mahdollisten 
                                                 
2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/107/EY, annettu 21 päivänä tammikuuta 2002, 
siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yh teistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä 
(yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 
annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta rahastoyhtiöiden ja yksinkertaistettujen 
tarjousesitteiden sääntelemiseksi, EYVL L 41, 13.2.2002, s. 20.  
3 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/108/EY, annettu 21 päivänä tammikuuta 2002, 
arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) 
koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston 
direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta yhteissijoitusyritysten sijoitusten osalta, EYVL L 41, 13.2.2002, s. 35.  
4 Ks. ”säilytysyhteisö” –käsite, liite I. Ks. neuvoston työryhmän vuonna 2000 tarkastelemat säännökset, 
liite II.  
5 Lausuntoja on saatu eri ammattiryhmien edustajilta lähes 100, ks. liite III. 
 
 5    lainsäädäntömuutosten tarvetta . Tämän raportin perusteella al oitettavien töiden tulokset 
esitetään näin ollen vuonna 2005 laadittavassa  yhteissijoitusyrityksiä koskevassa 
yleiskatsauksessa. 
4. Tärkeimmät toimintalinjakysymykset6 
4.1 Säilytysyhteisöillä ei ole täys imääräistä sijoittautumisoikeutta 
Sivuliikkeen perustamisessa toiseen jäse nvaltioon ei sovelleta ns. yhden toimiluvan 
periaatetta, jonka mukaan EU:n kattavan  toimiluvan myöntää jä senvaltio, jossa on 
säilytysyhteisön sääntömääräinen kotipaikka. Sitä vastoin yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltio myöntää sivuliikke elle toimiluvan tapauskohtaises ti ja valvoo sen toimintaa. 
4.1.1 Säilytyspalvelujen markkinat EU:ssa ovat erittäin hajanaiset 
Komission yksiköiden keräämien tietojen mukaan (ks. liitteessä III oleva 4.3. kohta) 
yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöjen markkinoilla EU:ssa on kaksi pääominaisuutta: 
– Varsinkin suuremmat kansalliset markkinat ovat suljettuja ulkomaiselta kilpailulta. 
Sivuliikkeitä on perustettu erittäin vähän tois iin valtioihin. Vain 30 tällaista tapausta on 
tiedossa, kun noin 530 säilytysyhteisön sääntömääräinen kotipaikka on 
yhteissijoitusyrityksen kotij äsenvaltiossa (luvut vuoden 2 002 lopulta). Sivuliikkeenä 
toimivat säilytysyhteisöt voivat kuitenkin tois inaan vastata huomattavi sta määristä varoja 
ja voi olla tarpeen esittää lisää maakohtaisia täsmennyksiä , jotta voidaan arvioida 
ulkomaisten säilytysyhteisöjen määrää markkinoilla. 
– Kotimaanmarkkinoiden kilpailutilanne vaihte lee jäsenvaltioittain. Keskimäärin EU:ssa 
kunkin säilytysyhteisön (sivuliikkeet mukaan lukien) vastuulla oli 6 miljardia euroa 
yhteissijoitusyrity sten varoja vuoden 2002 lopussa. Maak ohtaiset keskiarvot vaihtelivat 
kuitenkin noin 1–40 miljardin euron välillä. Va ikka nämä luvut antavatkin vain karkean 
kuvan tilanteesta, ne osoittavat kuitenkin, että markkinoiden keskittymisessä on varsin suuria eroja jäsenvaltioiden kesken. 
4.1.2 Oikeudelliset ja valvonta esteet maiden välillä 
Toimiluvan saaneiden ulkomaisten yhteisöjen vähä inen määrä osoittaa, että jäsenvaltioiden 
viranomaiset epäröivät luottaa ulkomaisiin oikeusjärjestelmiin ja toiminnan vakauden 
valvontajärjestelmiin säilytysyhteisöjen kohdalla, joiden osalta valvontayhteistyötä ei ole 
järjestetty
7. Tämä ongelma on pahempi palvelujen tarjoamisen vapauden osalta8. Useimmat 
esitetyt perustelut ovat myös merkitykselli siä mahdollisen sijoittautumisvapauden osalta: 
osittainen yhteyksien puute yhte issijoitusyrityksistä  vastaavien ja säilytysyhteisöistä 
                                                 
6 Komission toteuttamasta konsultoinnista saatuja tuloksia tarkastellaan yksityiskohtaisemmin liitteessä 
III olevassa 5 kohdassa. 
7 Tilannetta voi kuitenkin lieventää säilytysyhteisön konsernin luottokelpoisuus. Toimivaltaiset 
viranomaiset voivat odottaa, että emoyhtiö hoitaa ma hdolliset oikeudelliset vaateet omista varoistaan, 
jotta voidaan estää se, että säilytysyhteisön main etta koskevat riskit vaarantavat koko konsernin 
aseman. Tämän oletuksen perusteella pankkikonsernien toiminta voivat johtaa myönteiseen kehitykseen 
säilytyssivuliikkeiden perustamisessa rajan yli, jos ei oteta huomioon muita olennaisia kysymyksiä (ks. eturistiriitoja koskeva kohta jäljempänä), joita niiden organisaatiomalli voi aiheuttaa. 
8 Vähemmistö konsultoinnissa kommenttinsa esittäneis tä suhtautui jo myönteisesti tähän muutokseen. 
Myönteisiä käsityksiä oli mm. kahdella kansallisella valvontaviranomaiselle, kolmella rahastonhoitajien yhdistyksellä ja yhdellä pankkiliitolla. 
 
 6    vastaavien valvontaviranomaisten välillä tilant eissa, joissa yhteist yön on todettu olevan 
riittämätöntä, tai oikeudellisia velvoitteita koskevien järjestelmien erot (tilinpäätökset, 
verotus, arvopapereita koskevat oikeudet jne. ). Säilytyspalvelujen markkinoiden hajanaisuus 
EU:ssa on myös esteenä rahastojen su lautumiseen rajatylittävällä tasolla. 
4.2 Hyväksyttyjen säilytysyhteisöjen luok ittelua ja valvontanormeja ei ole 
yhdenmukaistettu 
Yhtenä esteenä ulkomaisten säilytysyhteisöjen hyväksymiselle niiden  kotimaan ulkopuolella 
on se, että jäsenvaltioiden sää nnösten mukaisten hyväksyttyjen yht eisöjen luettelot poikkeavat 
toisistaan. Säilytysyhteisön oikeudellinen muoto ja ulkomaiseen yhteisöön sovellettava 
toiminnan vakauden valvonta vaikut tavat sijoittaja nsuojan tasoon. 
4.2.1 Tiukemmat EU:n vaatimukset edistäisivät rajojen yli toimivien säilytysyhteisöjen 
hyväksyntää 
Vaikka kansallisella tasolla esiint yykin monia eroja (ks. liite III), luottolaitoksilla on yleisesti 
ottaen johtava osuus markkinoista (kahdeksa ssa jäsenvaltioissa ne ovat ainoita sallittuja 
säilytysyhteisöjä). Näin ollen vaikuttaisi sopivalt a rajata tiukasti hyväksytyt  yhteisöt siten, että 
vain keskitetyn valvonnan kohteena rahoituslait okset tai jopa vain luottolaitokset (myös 
keskuspankit) olisivat hyväksyttyjä. Tämä kuva staisi yleisintä käyt äntöä, helpottaisi 
valvontayhteistyötä ja valvontanor mien vastavuoroista tunnustamis ta. Se saattaisi jopa edistää 
säilytyspalvelujen tarjoamisen vapauden hyvä ksyntää. Lähtökohta näyttää hyväksyttävältä 
myös poliittisesti (ks. jäsenvaltioiden viranomaisten vastaukset, liite III). 
4.2.2 Pääomavaatimusten erot viittaavat muihin oikeudellisiin esteisiin 
Komission toteuttama konsultointi on osoitta nut, että pääomavaatimukset poikkeavat 
toisistaan huomattavasti. 
– Tarkasteltaessa kaikkia säilytysyhteisöryhmiä pääomavaatimukset vaihtelevat 1 ja 
900 välillä Euroopan unionissa (noin 113 000 eurosta 100 miljoonaan euroon).  
– Jopa yhden ryhmän sisällä – luottolaitokset – vähimmäispääomavaatimukset 
vaihtelevat 5 miljoonasta eu rosta 100 miljoonaan euroon. 
Vaikka hyväksyttyjen ryhmien määrää siis raja ttaisiinkin, tämä ei todennäköisesti edistäisi 
säilytyspalvelujen tarjoamista rajojen yli. Jo tta hyväksyttyjä säilytysyhteisöjä koskevien 
vaatimusten yhdenmukaistaminen olisi tehoka sta, sen olisi oltava yksityiskohtaisempaa9. 
Tähän on seuraavia syitä: 
– Säilytysyhteisöjen toimintaolosuhteet (sis äistä organisaatiota  ja taloudellisia 
voimavaroja koskevat vaatimukset) vaihte levat nykyisin eri jäsenvaltioissa jopa 
saman valvontaryhmän sisällä (esim. luottolaitokset), kuten pääomavaatimusten poikkeavuus osoittaa. 
– Pääomavaatimukset kuvastavat myös paika llisten säilytysyhtei söjen aiheuttamien 
oikeudellisten riskien tasoa.  Niissä eri puolilla EU:ta esiintyvät erot heijastavat 
oikeudellisten vaatimusten eroja. 
                                                
 
9 Eräät hyväksymisehtojen tiukentamista kannattavat jäsenvaltiot kannattavat myös säilytysyhteisöjen 
taloudellisia voimavaroja ja organisaatiota koskevien vaatimusten yhdenmukaistamista. 
 
 7    – Säilytysyhteisöt tarvitsevat myös taloudell iset vähimmäisvoimavarat investointiensa 
(esim. atk-järjestelmät) kattamiseen ja kansallisten säännösten mukaisten 
organisointivaatimusten noudattamiseen. Nämä vaatimukset voivat poiketa toisistaan 
tietyn jäsenvaltion noudattaman hyväksymis käytännön suhteen (esim. mitkä 
säilytystehtävät voida an ulkoistaa) ja valvontavi ranomaisten huomioon ottamien 
kriteerien suhteen. Riippuen siitä, mihin raja yksityiskohtaisten kirjoitettujen 
sääntöjen ja tapauskohtaisen  harkinnan välillä käytännös sä vedetään, esimerkiksi 
omien varojen tasolla voi olla enemmä n tai vähemmän ratkaiseva merkitys. 
4.3 Säilytyspalvelujen tarjoamista rajojen yli hillitsevät vaihtelevat vastuujärjestelyt 
4.3.1 Sijoittajat maksavat oi keusvarmuuden puutteesta 
Säilytysyhteisön vastuun arvioinnille on EU:s sa kaksi suurta este ttä. Ongelmana ovat 
poikkeavat oikeusjärjestelmät, sillä vuoden 1985 direktiivissä viitataan kunkin jäsenvaltion 
lainsäädäntöön. Toisena ongelmana on vastuun ep äselvä rajaus. Vai kka säilytysyhteisön 
vähimmäisvelvoitteet on teoria ssa yhdenmukaistettu direktiivillä , monissa jäsenvaltioissa ei 
ole täysin vahvistettu velvoitt eiden oikeudellista asemaa, täyt äntöönpanoa ja seuraamuksia.  
Jäsenvaltiosta riippuen sä ilytysyhteisöllä voi olla valvontat ehtäviensä suorittamisen osalta 
joko tulokseen tai keinoihin li ittyvä velvoite. Tällä on suor a vaikutus oikeusvarmuuteen. 
Esimerkiksi vain kolmessa jäsenvaltiossa toimiv altaiset viranomaiset  eivät näytä hyväksyvän 
sitä, että vastuusta voi viime kädessä vapaut ua ylivoimaisen esteen periaatteen nojalla. 
Oikeusvarmuuden puute johtuu myös säilytysyhteisö jen oikeudellisen velvoitteiden ja laajan 
yksityisoikeudellisen oikeuskäytännön sekoittumisesta. Tämä koskee etenkin 
lainkäyttöalueita, joilla di rektiivin mukaiseen säilytys yhteisön vastuuta koskevaan 
periaatteeseen ( säilytysyhteisön ”velvoitteiden tä yttämisen laiminlyömisestä tai … 
puutteellisesta suorittamisesta ”) sovelletaan suoraan tai välillisesti rajoituksia tai poikkeuksia. 
Piensijoittajat vastaavat siis käytännössä ri skeistä (ja kustannuksista), joita he eivät voi 
ennakolta havaita. 
Nykyiset sijoittajien korvausjärjestelmät eivä t edes aina takaa tä yttä vahingonkorvausta. 
Eräissä oikeusjärjestelmissä ei ole yksityis kohtaisia sopimussäännöksiä, joten korvaustaakan 
jakaminen rahastonhoitajan ja säilytysyht eisön välillä riippuu  yhteisöjen maineen 
säilyttämiseen eikä oikeussäännöks iin perustuvista sovitteluratka isuista. Käytäntöä ei aina 
pidetä ennakoitavana. Koska oike udellista riskiä ei ole rajatt u tiukasti, valvontaviranomaiset 
tukeutuvat mieluummin konserni n resursseihin kuin kehittävät ulkoiseen vakuutusturvaan 
perustuvia markkinoita. On kuitenkin epätode nnäköistä, että näin s aadaan katettua kaikki 
oikeudelliset riskit. 
4.3.2 ”Varojen säilyttämisen” merkit ystä ei ole yhdenmukaistettu 
Yhteissijoitusyrityksen varojen säilyttämi nen on säilytysyhteisön tärkein tehtävä. 
Direktiivissä ei kuitenkaan täsmennetä sen vast uulle annetun tehtävän sisältöä: Vastaako se 
vain vakauden valvonnasta mahdollisten ul kopuolisten säilyttäjien osalta vai onko sillä 
kokonaisvaltainen säilytystehtävä, jossa sitä sit ovat velvoitteet rahasto nhoitajaa ja sijoittajia 
kohtaan riippumatta sen valvontatehtävistä. 
Toisissa jäsenvaltioissa säilytysyhteisön rooliin liittyy aina säilyttäjätehtävä. 
Säilytystehtävään liittyy merkittäviä mitta kaavaetuja ja se edellyttää huomattavien 
investointien tekemistä säilyt yspalvelujen valvonna sta erillisiin atk-jä rjestelmiin. Toinen 
 
 8    jäsenvaltioittain vaihteleva kysymys on, onko säilytysyhtei söillä velvoite palauttaa varat vai 
voiko se rajata vastuutaan. 
4.3.3 Säilytys- ja (ali)säilytysteh tävän yhteyden selventäminen 
Eräissä jäsenvaltioissa säilytysyhteisöt saavat nimittää maailmanlaajuisella tasolla toimivan 
alisäilyttäjän. Maailmanlaajuisen (ali)säilytys toiminnan markkinoilla toimivat vain harvat 
suuret pankkikonsernit, jotka kilpailevat tuhansie n miljardien eurojen varoista. Ne myös 
kilpailevat säilytysyhteisöjen ka nssa näiden tarjoamista lisäarvopa lveluista. Ne ovat kuitenkin 
lisäpalveluja säilytysyht eisöjen pääasiallisiin valvontatehtä viin verrattuna (esim. osinkojen 
kerääminen, edustajana toimiminen äänestyks issä), mutta voivat auttaa vakauden valvonnan 
kustannusten rahoittamisessa.  
Olennainen tekijä säilytysyhteisön säilytystehtävän selkeyttämisessä (pelkkä valvoja vai 
lakisääteinen pääsäilyttäjä) on sen mahdollin en vaikutus valvonnan laatuun. Jos säilytys 
katsotaan pelkäksi valvontarooliksi  eikä siihen liity enää lai nkaan säilytystehtäviä, suuret 
alisäilyttäjät voisivat saada paitsi kasvavan os uuden säilytyspalkkioist a myös lisäarvotehtäviä. 
Toisaalta sijoittajille saattais i olla hyötyä säilytyksestä saat ujen katteiden supistamisesta 
volyymin kasvaessa. Tämä saattaisi tois aalta johtaa säilytysyhteisöjen väliseen 
hintakilpailuun vakauden valvont aa koskevan päätehtävän alal la ja vaarantaisi näin 
rahastonhoitajien päivittäis en valvonnan laadukkuuden. 
4.4 Erilaiset organisaatio mallit hyväksytään 
Vaikka tehtävien organisointi saattaa usei n vaikuttaa säilytystoiminnan operatiivisiin 
riskeihin, direktiivissä ei säädetä yksityiskohtai sia sääntöjä asiasta. 
4.4.1 Tehtävät ja velvoitteet perustuvat useimmiten direktiivin säännöksiin10 
Yleisesti ottaen useimmat jä senvaltiot katsovat laatineen sa täsmällisen luettelon 
yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöjen tehtäv istä ja velvoitteista. Luetteloa pidetään 
tyhjentävänä kuitenkin vain eräissä jäsenval tioissa, mikä voi ta rkoittaa sitä, että 
valvontaviranomaisilla on jonkin verran  harkintavaltaa sen tulkitsemisessa.  
4.4.2 Sallittujen tehtävien luettelo ei  liity suoraan säilytystehtävään 
Säilytysyhteisön asemaan liittyvät tehtävät kattavat usein vain osan yhteisön liiketoiminnasta 
(yleisimmin yleispankki tai monialainen tytäry ritys). Monet jäsenvaltio t näyttävät tukeutuvan 
yleiseen luetteloon sallituista tehtävistä, jotka on määritelty yhteisötyypeittäin (esim. 
luottolaitos). Tämä jättää kuitenkin harmaalle alueelle sellaiset yhteisöt, jotka eivät ole varsinaisesti vakauden valvontasääntelyn kohteen a. Tällöin valvontaviranomaisilla on usein 
jonkin verran liikkumavaraa ja  ne voivat hyväksyä tehtäviä  tapauskohtaisesti. Eräissä 
jäsenvaltioissa kuitenkin kielletään tietyt te htävät eturistiriitoje n välttämiseksi.  
                                                
 
10 Direktiivissä tehdään ero sijoitusrahaston säilytysyht eisön (pidempi luettelo) ja sijoituspalveluyrityksen 
säilytysyhteisön velvollisuuksien välillä (ks. liite II). Tätä erottelua ei kuitenkaan aina ole noudatettu 
kansallisissa säännöksissä: monilla lainkäyttöalue illa on katsottu, että sijoituspalveluyritysten 
osuudenhaltijat eivät voi määrätä seuraamuksia rahastonhoitajan aiheuttamista laiminlyönneistä ja ne tarvitsevat näin ollen samantasoisen suojan kuin rahastoyhtiöihin sijoittaneet. 
 
 9    4.4.3 Erityissäännökset voiv at vaikuttaa säilytyspalvelujen ulkoistamiseen 
On asetettu rajoituksia esim. alisäilyttäjän toiminnan luonteel le ja sen sijainnille, tai 
ennakkotarkastusvaatimuksia, jotka liittyvät arvopaperiomaisuutta koskeviin ulkomaisiin oikeusjärjestelyihin. Lisäksi eräiden maiden la insäädännössä valvontaviranomaisille jätetään 
jonkin verran harkintavaltaa. 
4.4.4 Säilytysvelvollisuuksien delegointiin sovelletaan erilaisia valvontamalleja 
Useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä ei tehdä selvää eroa säilytysyhteisön hallinto- ja 
kirjanpitotehtävien ja toiminnan vakauden va lvontaa koskevien tehtäv ien välillä. Monissa 
jäsenvaltioissa on kuitenkin kielletty säilyt ysyhteisöille kuuluvien  valvontatehtävien 
ulkoistaminen. Varojen säilyttämistehtävän delegointi on sen sijaan kiellettyä vain joissakin valtioissa. Valvontaviranomaisilla näyttää ol evan huomattavasti lii kkumavaraa näiden kahden 
sääntelyperiaatteen välillä ja valvontamallit vaihtelevat. Esimerkiksi viidessä jäsenvaltiossa tehtävien delegointiin on saat ava ennakkolupa ja vähintään yhdeksässä jäsenvaltiossa 
tehtävään osallistuu kaksi eri valvontaviranomaista. Ainoastaa n yhdessä jäsenvaltiossa ei ole 
vahvistettu erityistä menettelyä eli ennakkom uodollisuuksia tai delegoinnin seurantaa.  
4.5 Eturistiriidat ja toiminnan vak auden valvontaa koskevat vaatimukset 
Säilytystoiminnan organisointiperiaatteet vaihtelevat Euroopassa merkittävästi, kun 
tarkastellaan taloudell ista suhdetta rahastonhoitajan ja säilytysyhteisön välillä. Kahdessa 
jäsenvaltiossa säilytysyhteis ö ei saa kuulua samaan konser niin rahastonhoitajan kanssa. 
Eturistiriitojen poistaminen on yksi tämän säännöksen peruslähtökohdista. 
Sekä yhteisön lainsäädännössä et tä kansallisissa säännöksissä t odetaan, että säilytysyhteisön 
pääasialliset eturistiriidat aiheutuvat suht eesta yhteissijoitusyritykseen ja suhteesta 
rahastoyhtiöön. Vaikka direktiivissä korostetaan pe riaatetta, jonka mukaan säilytysyhteisön ja 
rahastoyhtiön on molempien ”hoidettava tehtävänsä its enäisesti ja pelkästään 
osuudenhaltijoiden eduksi ”, jäsenvaltiot ovat käytännössä so veltaneet tätä sääntöä eri tavoin. 
4.5.1 Yhteissijoitusyrityksen ja säilytysyhteisön suhde 
Vaihtelevat asemat osoittavat samalla valvont aperiaatteiden moninaisuuden ja vaihtelevan 
luottamuksen tason säilytysyhteisöltä odotettu ihin tiedonkulun esteisiin (ns. kiinanmuurit). 
Säilytysyhteisö tai sidosyhtei sö voi usein harjoittaa sijoitu stoimintaa omaan lukuunsa tai 
muuta toimintaa, joka voi aiheuttaa ristirii toja sen omien tai sen konsernin välittömien 
voittojen ja liiketoimintaintressien sekä yhteissij oitusyrityksen sijoittajien intressien välillä. 
Ainakin kahdeksassa jäsenvaltiossa sovelletaan tämän riskin varalta yleisiä säännöksiä, jotka 
perustuvat direktiivissä esitettyihin periaatteisiin.  
Eri lähestymistapoja sovelletaan kuitenkin siihen, mitkä transaktiot ja tehtävät ovat sallittuja. 
Komissio ei ole voinut konsu ltoinnin vastausten perusteel la päätellä, ovatko kaikki 
jäsenvaltiot laatineet luettelon, jossa transaktiot sidosyhteisöjen kanssa ( affiliated 
transactions ) asetetaan erityisvalvonnan kohteeksi. Tietyissä tilantei ssa muunlaisten 
toimenpiteiden vaatiminen (esim. liiketoimintasääntöjen noudattaminen, tiedonantovelvollisuus) eivät selvästikään riitä korvaamaan valvontavaatimuksia.  
Eräät viranomaiset puolustavat ajatusta siitä, että mitkään sisäiset menettelyt ta i tiedonkulun 
esteet (kiinanmuurit) eivät voi poistaa täysin eturistiriitojen riskejä. Tärkeinä pidetään 
 
 10    ulkopuolisten suorittamia tarkastuksia ja jos sijoittajille on aiheutunut vahinkoja, 
vaihtoehtoisia sovittelumenettelyjä, joiden sääntöjä toimivaltaiset viranomaiset seuraavat. 
Valvontaviranomaisten nykyisin toteuttamilla  tarkastuksilla voi kuitenkin olla eri 
painopistealueet riippuen siitä, pyr itäänkö niillä tietyn ryhmän (esi m. luottolaitokset) yleiseen 
valvontaan vai säilytystehtävien erityiseen valv ontaan. Näin ollen panostus säilytysyhteisön 
erityismenettelyjen ja eturistiriitojen välttämiseksi sovellettujen suojatoimenpiteiden tarkastamiseen saattaa vaihdella. Lisäksi yksit yiskohtaiseen sääntelyyn keskittyminen ei aina 
riitä valvontamallien ymmärtämiseen. Kirjoittama ttomat säännöt ja tapauskohtaisen harkinnan 
mahdollinen suosinta (esim. säilytysyhteisön konsernin tarjoama taloudellinen tuki) ovat 
merkityksellisiä. 
4.5.2 Säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisten suhteiden huomattavat erot  
Rahastoyhtiöt voivat olla itsenäisiä tai, ku ten Euroopassa on yleistä, ne voivat kuulua 
konserniin, joka koostuu muista yhteisöistä  (esim. välittäjistä, säilyttäjistä ja 
säilytysyhteisöistä). Konserneihin kuulumin en ei kuitenkaan tapahdu yhden mallin mukaan
11. 
Vain kahdessa jäsenvaltiossa on kielletty yhtei nen osuuksienhallinta ta i yhteiset hallituksen 
jäsenet tai johto12. Neljällä jäsenvaltiolla ei tätä vastoin ole mink äänlaisia erityissäännöksiä 
alalla. Jäsenvaltioiden s äännöksissä jätetään toisin aan huomattavia vapauksia 
valvontaviranomaisille. 
Kymmenen jäsenvaltion lainsäädännössä on asetettu laajuudeltaan vaihtelevia 
lisävaatimuksia. Myös valvontak äytännöissä on eroja. Konsultoin nissa useimmin mainittuja 
suojatoimenpiteitä ovat oikeude llisia ja pääomasidoksia kosk evien sääntöjen noudattaminen, 
säilytysyhteisön sisäistä valvontaa koskevat säännökset ja tiedonkulun es teet (kiinanmuurit).  
Kaikissa jäsenvaltioissa rahastoyhtiö saa nykyis in delegoida vaihtelevan osan tehtävistään 
yhteisölle, jolla on läheiset sidok set säilytysyhteisöön tai joka j opa kuuluu samaan konserniin. 
Eräät toimivaltaiset viranomaiset jopa po htivat, tarvitaanko delegointia koskevia 
yhdenmukaistettuja vaatimuksia. Konsultoinnissa havaittiin 13 delegoitua tehtävää. 
Delegoitujen tehtävien (liite III) perusteella voi daan päätellä, että  rahastonhoitajan ja 
säilytysyhteisön välistä tehtäv ien delegointia koskevien sään töjen yhdenmukaistaminen on 
olennainen ennakkoedellytys sille, että säilytys palvelujen tarjoaminen rajojen yli kehittyy. 
4.6 Sijoittajille annettavia tietoja on edelleen yhdenmukaistettava 
Pääosa jäsenvaltioista ei näytä laatineen dire ktiivin säännöksiä katt avampia sääntöjä. Tässä 
raportissa jo todettujen eroavuuks ien perusteella (esim. säilyt ysyhteisöjen vastuu, tehtävien 
organisointi, mahdolliset eturistiriidat jne.) näytt ää sitä, että piensijoitta jien saatavilla olevien 
julkistettujen tietojen laadun para ntamiseen on suurta tarvetta. To isin kuin institutionaaliset 
sijoittajat, piensijoittajat ova t täysin riippuvaisia kolmansista , kun arvioidaan riskejä, jotka 
liittyvät tiettyyn yhteissijoitu syritykseen sijoittamiseen. 
                                                 
11 Jäsenvaltion alueella saattaa olla samanaikaises ti monia konsernityyppejä. On esim. mahdollista, että 
rahastoyhtiö on itsenäinen eikä kuulu konserniin; rahastoyhtiö voi joutua käyttämään konsernin sisäistä 
säilytysyhteisöä, mikä johtaa sisäisiä riskinhallinta prioriteetteja koskeviin ongelmiin, tai rahastoyhtiö 
voi nimittää ulkopuolisen säilytysyhteisön kilpailevien markkinoiden syntyessä. Tällöin 
säilytystehtävästä tulee todellinen ”tulosyksikkö” ja strateginen liiketoimintayksikkö. 
12 Tilanne voi olla vielä monimutkaisempi, sillä mikään ei estä alisäilyttäjää kuulumasta samaan 
konserniin kuin rahastoyhtiö. Säilytystehtävä on kuitenkin vähemmän alttiina eturistiriidoille. 
 
 11    4.6.1 Hintatietoja koskevat säännöt eivät näytä aiheuttavan suurempia ongelmia 
Yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöjen on di rektiivin ja kansallis ten säännösten mukaan 
varmistettava, että osuuksien arvo lasketaan ja osuuksia koskevat transak tiot toteutetaan lakia 
ja rahaston sääntöjä noudattaen. S ijoittajille näistä säännöistä ja  varsinkin laskentasäännöistä 
annettavat tiedot eivät näytä tarvitsevan enem pää yhdenmukaistamista tällä hetkellä. Jotkut 
tietyt riskinhallintakys ymykset saattavat kuitenkin edelly ttää lisäyhdenmukaistamista, mutta 
ne koskevat enemmän valvontavi ranomaisia kuin piensijoittajia13. Esimerkiksi 
johdannaispositioiden tai epälikvidien arvopaperien arviointimenetelmät, ja rahastonhoitajan ja säilytysyhteisön osallistuminen niiden laatimiseen. 
4.6.2 Säilytystoimintaan liittyvien kust annusten läpinäkyvyyttä on lisättävä 
Piensijoittajat eivät valitse säilytysyhteisöä, joka on vastuussa niille tiettyjen kansallisessa 
lainsäädännössä asetettujen edellytysten mukaan. Lisäksi säilytystoimintaan liittyvät kustannukset (maksut ja palkkiot) johtuvat monist a toisistaan riippuvaisis ta seikoista, kuten 
rahaston sijoituspolitiikasta (varsinkin si lloin kun säilytysyhteisö  toimii käytännössä 
säilyttäjänä). Näin olle n kun kustannustietoja julk istetaan analyytikkojen tai piensijoittajien 
käyttöön, niiden vertailtavuuden parantaminen edellyttää seuraavaa: i)  säilytystoimintaan 
liittyvät kokonaiskustannukset  on julkistettava (ml. raha stonhoitajan ja sä ilytysyhteisön 
suhteeseen liittyvät mahdolliset piilevät kustannukset esim. sopimukset maksujen jakamisesta) ja ii) säilytysyhteisön organisaatiosta ja todellisesta vastuusta on annettava asianmukaiset tiivistetyt tiedot. 
4.6.3 Sijoittajat tarvitsevat lisää tiet oja säilytysyhteisön organisaatiosta 
Säilytysyhteisö voi saada luvan tiettyjen teht ävien delegoimiseen ulkopuolisille yhteisöille 
(esim. alisäilyttäjille). Se voi myös saad a delegointivaltuuksia rahastoyhtiöltä tai 
sijoituspalveluyritykseltä, vaikka vastuu säily y edelleen niillä. Tä stä olisi ilmoitettava 
piensijoittajille asianmukais esti merkintävaiheessa tai esim. sijoituspalveluyrityksen 
osuudenhaltioiden yhtiökokousta varten
14. Kun rahastonhoitaja ja säilytysyhtei sö kuuluvat 
samaan konserniin, mikä aiheuttaa jo lähtökohtaisesti eturistiriito ja, sijoittajille annettavissa 
tiedoissa on kiinnitettävä sijo ittajien huomiota tähän tilantees een ja selostettava tiedonkulun 
esteet ja muut ennaltaehkäisevät suojatoimenpiteet eturistiriitoja vastaan sekä mahdolliset oikaisutoimenpiteet. Missään tapauksessa tietojen julkistamisen ei pitäisi rajoittua yleiseen lausuntoon tällaisten kiinanmuurien olemassa ol osta ilman selvennystä siitä, mitä näiltä 
toimenpiteiltä voidaan odottaa. 
4.6.4 Säilytysyhteisön vastuuta koskevien asianmukaisten tietojen antaminen 
sijoittajille on  varmistettava 
Jopa kokeneet markkinatoimijat joutuvat tois inaan pohtimaan, miten säilytysyhteisön vastuu 
on rajattu. Jäsenvaltioiden laeista riippuen saatta a olla mahdollista, että  piensijoittajat voivat 
haastaa yhteissijoitusyrityksen säilytysyhtei sön suoraan oikeuteen. Säilytysyhteisöön voi 
puolestaan kohdistua ehdoton olet us tehtävien laiminlyönnistä (esim. mistä rahastonhoitajan 
ja piensijoittajien saatavis ta säilytysyhteisö vastaa alisäilyttäjän konkurssissa?).  
                                                
 
13 Piensijoittajat voivat pyytää yksityiskohtaiset tiedot la skenta- ja riskienseurantamenetelmistä direktiivin 
uuden 24 a artiklan mukaan. 
14 Tässä raportissa ei käsitellä sijoituspalveluyritysten  päätöksenteko- ja valvontajärjestelmää (corporate 
governance). Osuudenhaltioiden harjoittama säilytysyhteisöjen kustannusten ja suoritusten valvonta on vain osa tästä. 
 
 12    Kuten edellä jo todettiin, säilytyspalvelujen  sisämarkkinoiden vakauttaminen edellyttää 
säilytysyhteisöjen vastuujärjestelyjen yhdenmukaista mista. Tämä prosessi vie aikansa eikä se 
vaikuta kiireellisempään tarpeeseen selventää sen joitakin osia (esim. mitä tarkoitetaan ”varojen säilyttämisellä”). Lyhyemmällä aikavä lillä sijoittajille annettavien tietojen 
parantaminen tarjoaa sijoittajille yksinkertaise sti paremman käsityksen kustannuksista, joista 
ne käytännössä joutuisivat vastaamaan mahdollisen korvausjärjestelyn soveltamisen jälkeen. 
5. Kattava lähestymistapa 
Neuvoston pyynnön mukaisesti tässä tiedonannossa on esite tty yleiskatsaus jäsenvaltioissa 
sovellettavista säännöksistä. Lisäksi tiedona nnossa on osoitettu ydi nkysymykset, joissa 
tarvitaan todellista edistymistä. Lopullis ena tavoitteena on parantaa rahastonhoitoalan 
tehokkuutta EU:ssa vakauttamalla niiden sisämarkkinat. Näin alennetaan kustannuksia ja 
riskejä (ml. sijoittajien nykyisiä piileviä riskej ä) ja lisätään oikeusvarm uutta, jonka puute estää 
säilytyspalvelujen tarjoamisen rajojen yli. 
5.1 Toiminta-alat 
Komission mielestä yhdenmukaistamista olisi lisättävä seuraavilla alueilla: 
i/ Eturistiriitojen
 ehkäisyä olisi edistettävä 
Koska sääntely- ja valvontamallit poikkeav at toisistaan, on tarpeen yhdenmukaistaa 
valvontapuitteet . Eturistiriitoja koskevat yhteiset säännöt  ja tarvittavat ennaltaehkäisy- ja 
oikaisutoimenpiteet  ovat erityisesti tarpeen. Yhdenm ukaistamisen tulisi koskea luetteloa 
tehtävistä , jotka rahastonhoitaja voi delegoida säilytysyhteisölle (t ai samaan konserniin 
kuuluvalle yhteisölle), ja lu etteloa säilytystehtävistä , jotka voi delegoida.  
ii/ Säilytysyhteisön vastuuta olisi selvennettävä 
Säilytysyhteisöjen vastuujär jestelyjen yhdenmukaisuuden  ja selkeyden edistäminen 
jäsenvaltioissa edellyttää, että ”varojen säilyttämisen ” ja säilytysyhte isölle kuuluvien 
erityisten valvontatehtävien  käsitteitä tulkitaan samalla tavoin.  
iii/ Aloitus- ja toimintaedellyty ksiä ja varsinkin pääomavaatimuksia  olisi 
yhdenmukaistettava 
Sallittujen säilytysyhteisöjen luokittelu  olisi yhdenmukaistettava  rajaamalla kysymykseen 
tulevien yhteisöjen ryhmä. Ryhmä voisi käsitt ää luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset, 
joille asetetaan tarvittaessa ylimääräisiä organisaatio- ja voimavaravaatimuksia, sekä 
julkisyhteisöt (keskuspankit). 
iv/ Avoimuusvaatimuksia ja sijo ittajille annettavia tietoja  olisi kehitettävä 
Tämä olisi asetettava tärkeimmäksi tavoitteeksi lyhyellä aikavälillä ja se auttaa 
todennäköisesti myös nykyisten eroa vuuksien poistamisessa. Parannetun 
tiedonantovelvollisuuden olisi katettava seur aavat: säilytystehtävien organisointi; 
eturistiriitojen välttämiseksi toteutetut to imet; säilytysyhteisön vastuu ja kaikki 
säilytyspalveluihin liittyvät kustannukset.  
 
 13    5.2 Asteittainen lähestymistapa 
Työ olisi aloitettava siten, että EU:n sääntely asiantuntijat kehittävät ensiksi sijoittajille 
annettavia tietoja ja eturistiri itoja koskevat säännöt. Toiseksi olisi laadittava säännöt, jotka 
kattavat säilytysyhteisöjen te htävät, voimavarat ja vastuun. 
Komissio jatkaa tulosten käsittelyä arvioimalla lainsäädäntötoimenpiteiden tarvetta, jotta 
riittävä yhdenmukaistaminen saadaan tarvittaes sa toteutettua. Komission päätelmät esitetään 
kahdessa raportissa: 
– Säilytystoimintaa koskeva luku aiotaan sisällyttää yhteissijoitusyrityksistä vuonna 2005 
laadittavaan kertomukseen,  jonka komissio toimittaa direktiivin 2001/108/EY 2 artiklan 
nojalla. Kyseisessä luvussa keskitytään seuraaviin aiheisiin : 
• oidaanko rahastonhoitajan ja  säilytysyht eisön suhdetta  säännellä paremmin EU:n 
lainsäädännöllä erityisesti eturistiriitojen  ehkäisyn osalta, ja miten tämä olisi 
toteutettava; 
• onko sallittuja säilytysyhteisö jä ja näiden yhteisöjen tehtäviä ja voimavaroja 
koskevia vaatimuksia yhdenmukaistettava EU:n lainsäädännöllä ja miten tämä 
olisi toteuttava.  
– Seuraavassa kertomuksessa tarkastellaan edistystä edellä mainituissa kysymyksissä . 
Lisäksi käsitellään nykyisiä mahdollisuuks ia sivuliikkeiden perustamiseen 
säilytyspalvelujen tarjoamiseksi rajan yli . Tässä kertomuksessa arvioidaan, onko EU:n 
lainsäädännön avulla ta rvetta laajentaa mahdollisuuksia pa lvelujen tarjoami seksi rajan yli 
ottamalla käyttöön yksi EU:n kattava toimilupa  säilytysyhteisöille (sivuliikkeet 
kotijäsenvaltion valvonnassa ja pa lvelujen tarjoamisen vapaus). 
5.3 Aikataulu 
 Tulostavoite  Aika  
EU:n sääntelyasiantuntijat 
(yhteistyössä komission kanssa) Sijoittajille annettavia tietoja ja 
eturistiriitoja koskevat säännöt Alkuvuodesta 
2005 
EU:n sääntelyasiantuntijat (yhteistyössä komission kanssa) Säilytysyhteisön tehtäviä, 
voimavaroja ja vastuuta koskevat säännöt Vuoden 2005 
puoliväliin mennessä 
Komissio Luvun lisääminen 
yhteissijoitusyrityksiä koskevaan vuoden 2005 kertomukseen, joka esitetään Euroopan parlamentille ja neuvostolle Vuoden 2005 
puoliväliin mennessä 
Komissio Lopullinen säilytysyhteisöraportti Alkuvuodesta 
2006 
 
 
 14    LIITE I  
Sanasto 
Yhteissijoitusyritys (oikeudellinen muoto) : Lainkäyttöalueesta rii ppuen yhteissijoitusyritys 
voidaan perustaa joko sopimusoikeuden ( common funds –sijoitusrahastot) tai 
sijoitusrahastolakien ( trust –sijoitusrahastot) tai yhtiöm uotoisena yhtiöjärjestyksen 
(sijoituspalveluyritys ) nojalla. Direktiivissä käytetään  molemmista rahastomuotoisista 
yhteisöistä ( common fund/ unit trust ) termiä sijoitusrahasto. Eräiden jäsenvaltioiden 
lainsäädännössä säädetään vain sijoitusrahastois ta, eli niissä toimivat yhteissijoitusyritykset 
eivät ole oikeushenkilöitä ja ne ovat riippuvai sia nimitetystä ulkopuolises ta rahastonhoitajasta 
(rahastoyhtiö). 
Yhteissijoitusyrityksen ra hastonhoitaja (fund manager) : Kyseessä voi olla joko 
rahastoyhtiö tai ilman rahastoyhtiötä toim iva sijoituspalveluyritys . Toisin kuin 
sijoitusrahastot, osakeyhtiömuotoiset yhteissijo itusyritykset (ts. sijoituspalveluyritykset) 
voivat keskittää samaan yhteisöön rahaston ja sen hoidon. Direktiivissä 2001/107/EY näihin 
tapauksiin viitataan ”sijoitusyhtiöinä, jotka eivät ole nimenneet rahastoyhtiötä ” 
perustamiskirjassaan tai säännöissään (sel f-managed investment companies). Tässä 
tiedonannossa useimpia ”rahastonhoitajia” tai ”r ahastoyhtiötä” koskevia näkemyksiä olisi 
sovellettava myös tämäntyyppisi in sijoituspalveluyr ityksiin. On kuitenkin huomattava, että ne 
eivät voi ottaa vastaan esim. säily tysyhteisön delegoimia tehtäviä. 
Yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisö (depositary) : Direktiivissä se määritellään 
yhteisöksi, jolle on annettu erityisiä valvontat ehtäviä ja jota koskevat eräät muut yleiset 
säännökset (ks. edellä 2.2 kohta ja liite II). Yhdistyneen kuni ngaskunnan sääntelyssä 
säilytysyhteisöstä käytetään kahta eri käsitett ä sen mukaan, minkä t yyppisestä yhteisöstä on 
kyse (sijoitusrahasto: trustee , sijoituspalveluyritys: depository ). Tämän tiedonannon 
englanninkielisessä toisinnossa on kuitenki n selkeyden vuoksi käytetty ainoastaan yhtä 
käsitettä (depositary). 
On syytä huomata, että yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisön  käsitteen täsmällinen merkitys 
sääntelyssä perustuu nimenomaisesti näiden teht ävien ja velvoitteiden ominaispiirteisiin ja 
yleisemmällä tasolla yhteisön oikeuden nojalla laadittuihin yhteissijoitusyrityksiä koskeviin 
kansallisen lainsäädännön säännöksiin15. Tämä liittyy erityisesti varojen "säilyttämisen”  
käsitteeseen, jonka soveltamisalaa on näin olle n tarkasteltava tässä erityisyhteydessä (ks. 4.3.2 
kohta). 
Arvopaperikeskus (Central S ecurities Depositary, CSD)* : Kyseessä on yhteisö, jonka 
tehtäväksi on annettu arvopaperien säilytt äminen ja hallinto ja jonka kautta 
arvopaperitransaktioita voidaan to teuttaa arvo-osuusmuodossa. Sill ä voi lisäksi olla selvitys- 
ja toteutustehtäviä. Konsultoinnissa ilm eni myös, että eräissä jäsenvaltioissa 
                                                 
15 Yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisönä toimiva yhteisö voi myös harjoittaa rinnakkaistoimintaa 
sellaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten lukuun, jotka eivät kuulu yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin soveltamisalaan (”muut kuin yhteissijoitusyritykset”). 
Lisäksi eräät säilytysyhteisöt ovat erikoistuneet tällaisiin muihin yhteisöihin kuin 
yhteissijoitusyrityksiin ja niitä eivät välttämättä koske samat toiminnan vakauden valvontasäännöt ja velvollisuudet. 
 
 15    arvopaperikeskukset on selvästi mainittu alisäily ttäjinä, joiden hoitoon yhteissijoitusyritykset 
voivat tietyin edellytyksin  luovuttaa kaikki niiden säilytettäv änä olevat varat tai osan niistä. 
Säilyttäjä (custodian)*:  Kyseessä on yhteisö, jonka tehtäväk si on annettu arvopapereiden ja 
muiden rahoitusvarojen säilyttäm inen ja hallinta muiden lukuun. Se voi myös tarjota muita 
palveluja kuten selvityspalvelut, käteisvarojen hoito, valuuttapalvelut ja arvopaperilainaus. 
Alisäilyttäjäksi (sub-custodian)  kutsutaan yhteisöä, jonka hoidett avaksi säilyttäjä on antanut 
osan sen säilytettävänä olevista varoista. 
Maailmanlaajuisesti toimiva alisä ilyttäjä (global sub-custodian)* : Kyseessä on 
alisäilyttäjä, joka tarjoaa asiakkaalleen (yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisölle, joka on 
varojen laillinen säilyttäjä) säil ytyspalveluja eri maiden markki noilla sen oman verkon kautta 
kaupankäynnin ja toteutuksen kohteena olev ien arvopaperien osalta. Tämäntyyppinen 
alisäilyttäjä pystyy yksinään tarjoamaan palveluvalikoiman, joka voi hyvinkin olla 
päällekkäinen niiden palvelujen kanssa, joita yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisö itse tarjoaa yhteissijoitusyrityksen  rahastonhoitajalle vakauden valvontaa koskevan päätehtävänsä 
lisäksi. 
(*) Ks. lisätiedot seuraavista lähteistä: 
- the European Central Bank's Blue Book " Payments and Securities Settlement Systems in the 
European Union " (kesäkuu 2001, myös sanasto); 
- Second Report of the Giovannini Group on Clearing and Settlement Arrangements in the 
European Union  (huhtikuu 2003). 
 
 16    LIITE II  
Säilytysyhteisön tehtävät ja vastuu 
1. Säilytysyhteisön tehtävät vuoden 1985 direktiivin mukaan 1.1. Yhteissijoitusyrityksen varojen säilyttäminen 
Sijoitusrahaston säilytysyhteisöä kos kevassa 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa 
(sijoituspalveluyrityksen  säilytysyhteisöä koskevassa 14 ar tiklan 1 ja 2 kohdassa) säädetään 
seuraavaa: 
”1. Sijoitusrahaston varat [sijoituspalveluyrityks en varat] on annettava omaisuudenhoitajan 
säilytettäväksi .  
2. Omaisuudenhoitajan 9 artiklassa [16 artiklassa] ta rkoitettua vastuuta ei rajoita se seikka, 
että se on antanut hoidossaan olevat va rat tai niiden osan kolmannen haltuun.”  
1.2. Muut tehtävät 
Muut sijoitusrahaston säilytysyhteisön te htävät on lueteltu 7 artiklan 3 kohdassa 
(sijoituspalveluyrityksen säily tysyhteisön tehtävä 14 arti klan 3 kohdassa) seuraavasti: 
7 artiklan 3 kohta (sijoitusrahasto) 
”Omaisuudenhoitajan on lisäksi 
(a) huolehdittava, että sijoitusrahaston puoles ta suoritettavissa  tai rahastoyhtiön 
suorittamissa osuuksien myynneissä, liikkeeseenlaskuissa, takaisinostoissa, lunastuksissa ja peruutuksissa noud atetaan lakia ja rahaston sääntöjä;  
(b) huolehdittava, että osuuksien arvo lasket aan lain ja rahaston s ääntöjen mukaisesti; 
(c) noudatettava rahastoyhtiön antamia määräyks iä, jolleivät ne ol e lain tai rahaston 
sääntöjen vastaisia; 
(d) huolehdittava, että sijoitusrahaston varoja  koskeviin toimiin liittyvät maksut 
suoritetaan yleensä käytössä  olevissa määräajoissa; 
(e) huolehdittava, että si joitusrahaston tulot käytetään la in ja rahaston sääntöjen 
mukaisesti .” 
14 artiklan 3 kohta (sijoituspalveluyritys) 
Velvoitteet on esitetty edellä ensimmäisessä, ne ljännessä ja viidennessä alakohdassa (a, d ja e 
alakohta). 
2. Säilytysyhteisön vastuu vuoden 1985 direktiivin mukaan 
Sijoitusrahaston säilytysyhteisö n vastuusta on säädetty 9 artik lassa (sijoituspa lveluyrityksen 
säilytysyhteisön vastuusta 16 artiklassa). 
9 artikla (sijoitusrahasto) 
 
 17    ”Omaisuudenhoitaja on sen valt ion lainsäädännön mukaisesti, jossa rahastoyhtiöllä on 
sääntömääräinen kotipaikka, vastuussa rahas toyhtiötä ja osuudenhaltijoita kohtaan 
tappioista, joita näille aiheutuu omais uudenhoitajan velvoitteiden täyttämisen 
laiminlyömisestä tai sen tehtävien puu tteellisesta suorittamisesta. Korvausta 
osuudenhaltijoita kohtaan olevan vastuun pe rusteella voidaan omaisuudenhoitajan, 
rahastoyhtiön ja osuudenhaltijoiden välisen oikeussuhteen luonteen mukaan vaatia joko 
suoraan tai rahastoyhtiön välityksellä.”  
16 artikla (sijoitusp alveluyritykset) 
”Omaisuudenhoitaja on sen valtion lainsäädännön mukaisesti, jossa sijoitusyhtiöllä on 
sääntömääräinen kotipaikka, vastuussa sijo itusyhtiötä ja osuudenhaltijoita kohtaan 
tappioista, joita näille aiheutuu omais uudenhoitajan velvoitteiden täyttämisen 
laiminlyömisestä tai sen tehtävien puutteellisesta suorittamisesta.”  
3. Neuvoston työryhmän tarkastelemat säännökset 
Seuraavien säännösten lisäämistä ehdotettiin syksyllä 2000, mutta ehdotusta ei kuitenkaan 
hyväksytty, koska alan lisäyhdenmukaistamisen  tarpeen tarkempi pohdinta oli kesken.  
III a JAKSO 
Säilytysyhteisön velvoitteet 
Muutetaan 7 ja 8 artiklaa seuraavasti:  
– lisätään 7 artiklan 2 kohdan loppuun kappale : ”Säilytysyhteisö  ei saa siirtää 
yhteissijoitusyrityksen valvontaa  koskevia tehtäviään” ja  
– tämän artiklan loppuun: ”Säi lytysyhteisön tehtävät kuvataan yksityiskohtaisesti 
liitteessä III.” 
2. Lisätään 8 artiklan 2 kohdan loppuun seuraava virke: 
"Sen on ilmoitettava yhte issijoitusyrityksen toimivaltaise lle viranomaiselle toimintaohjelma, 
jossa esitetään muun muassa sen organisaatiora kenne ja menettelyt. Säilytysyhteisöllä on 
oltava järkevä hallinto- ja tili npitokäytäntö, automaattista tietojen käsittelyä varten tarkoitetut 
valvonta- ja turvajärjestelyt sekä riittävät si säiset tarkastusjärjestelmät. Sen on ilmoitettava 
yhteissijoitusyrityksen toimival taiselle viranomaiselle kaikki tiedot, joita tarvitaan edellä 
mainittujen edellytysten noudattamisen jatkuvaan seuraamiseen."  
Ehdotus liitteeksi III: 
Säilytystilien kirjanpito: 
– käteis- ja arvopaperitilien kirjanpito  yhteissijoitusyrityksen nimissä;  
– varojen säilyttäminen ja niiden siir täminen yhteissijoitusyrityksen pyynnöstä 
markkinaviranomaisten määräämien toimenpiteiden mukaisesti;  
– rahoitusyhtiöltä tulleiden määräysten selvittäminen; 
– niiden johdannaisinstrumenttien selvitys, joilla käydään kauppaa säännellyillä 
markkinoilla;  
 
 18    – osinkojen ja yhteissijoitusyrityksen nimissä  olevista varoista  kertyvien tulojen 
maksaminen;  
– näitä varoja koskevien yhtiön toimien käsitteleminen;  
– yhteissijoitusyritykseen l iittyvä verokohtelu;  
– ostojen ja lunastusten keskittäminen, jos yht eissijoitusyritys ei ole pörssilistalla.  
Sääntöjen noudattaminen 
Säilytysyhteisö tarkistaa, että rahastoyhtiö noudattaa:  
– toiminnan vakauden varmistavia sijoitussääntöjä;  
– esittelylehtisessä tai tarjousesittee ssä esitettyä sijoituspolitiikkaa;  
– yhteissijoitusyrityks iin sovellettavia s ääntelypuitteita;  
– yhteissijoitusyrityksen osuuksien arv on laskemista koskevia sääntöjä.  
Lisäksi säilytysyhteisö varmistaa, että oikeudellisten muodollisuuksien noudattamista 
valvotaan yhteissijoitu syrityksen osalta.  
 
 19    LIITE III  
Yhteissijoitusyritysten säilytysyhteisöjen sääntely jäsenvaltioissa - konsultoinnin 
tärkeimmät tulokset  
1. Tausta 
Konsultointi16 aloitettiin 5. syyskuuta 2002 ja päätetti in 19. marraskuuta, kun viimeisetkin 
vastaukset eräiden jäsenvaltioid en valvontaviranomaisilta saat iin. Komissio sai kaikkiaan 97 
vastausta. 
Kaikki vastaajat eivät vastanneet jokaiseen kysymykseen. Yli 80:ssä kommentissa vastattiin 
kaikkiin osiin eli A–F jaksoihin (sääntelykysym ykset), mutta yleensä kaikkiin kunkin jakson 
kysymyksiin ei vastattu. Lisäksi useammat yhtei söt antoivat hyvin sama nkaltaisia tai peräti 
samoja vastauksia. Näin ollen on tärkeää suhtautua varauksella tietoihin, jotka on saatu kokoamalla yhteen konsultointiin saadut vastaukset. 
Aluksi esitetään kuvaus vastanneista ja sen jälkee n luodaan yleiskatsaus konsultoinnin perusteella 
saatuihin tietoihin sääntelykysymysten näkökulmasta (tämä perustuu 15 jäsenvaltion 
toimivaltaisten viranomaisten toimittamiin vastauksiin).  
2. Vastaajien ammatillinen jakauma 
Konsultointi mahdollisti mm. 15 jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen näkemysten 
keräämisen. 
Toinen merkittävä vastaajaryhmä koostuu alan  asiantuntijayhteisöis tä. Seuraavat yhteisöt 
vastasivat jäsenvaltiotasolla: 
- 10 kansallista rahast onhoitajien yhdistystä; 
- 1 säästöpankkiyhdistys; - 5 kansallista pankkiliittoa; - 2 kansallista säilytys yhteisöjen yhdistystä; 
- 2 kommenttia kansalliselta kauppakamarilta ja rahoitusyhtiöiden liitolta. ”Markkinatoimijat” (vaikka kaikki vastaajat eivät pitäneet itseään markkinatoimijoina) esittivät 
loput noin 60 vastausta: 
– lähes 40 vastausta käsitteli säilytystoimin taa yleensä (säilytysyhteisöjen antamat 
viralliset vastaukset ja pankkien johd on antamat täydentävät vastaukset); 
– rahastonhoitajat esittivät 9 vastausta; 
– 3 vastauksen voidaan päätellä antavan sä ilytystoiminnan alan ulkopuolella toimivien 
luottolaitosten näkökulma; 
                                                
 
16 Tekstiin voi tutustua (Word-muotoisena) Internet-osoitteessa: 
http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/mobil/ucits/2002-consult/index_en.htm   
 
 20    – 1 vastauksen esitti asianajotoimisto; 
– 1 vastauksen esitti tilintarkastustoimisto; 
– lisäksi 6 vastausta tuli erityyppisiltä luottolaitoksilta. 
Euroopan tasolla kirjallisia komme ntteja esittivät European Fund Managers Association (FEFSI) 
ja monikansallinen pi ensijoittajayhdistys. 
On myös syytä todeta, että kukaan säilytystoimi ntaa harjoittava luonnollinen henkilö ei vastannut 
konsultointiin (vaikka valvontaviranomaisten m ukaan tämän olisi lain säädännön perusteella 
mahdollista ainakin yhdessä jäsenvaltiossa)17 Lisäksi piensijoittajat vastasivat konsultointiin 
ainoastaan yhdistystasolla. 
Suurin osa vastauksista tuli säilytystehtäviin jo llakin tavalla osallistuvilta  tahoilta, joilla saattaa 
tästä syystä olla vaihtelevantasoiset tiedot lo makkeessa mainituista oikeudellisista aiheista. 
Tämän perusteella voi olla helpompaa ymmärtää, miksi 10 vastaajaa oli suhtautunut kielteisesti 
kyselylomakkeeseen (”odotukset ei vät täyttyneet”). Kahdeksan näistä vastaajista esitti tähän 
perusteluja: 
- epärelevantti (”sisällöltään ep ärelevantti”): 4 vastausta  
- liian monimutkainen (”liian va ikea ymmärtää”): 2 vastausta;  
- liian pitkä: 1 vastaus;  
- liian tekninen: 1 vastaus.  
Noin 90 prosenttia sähköisesti vastanne ista oli tyytyväisiä kyselyn sisältöön.  
3. Vastausten maantieteellinen jakauma 
Noin 61 prosenttia vastauksista on peräisin neljästä jäsenvaltiosta.  
LU FR EL UK  AT BE DE ES IE  IT SE PT DK  FI  NL Muut  
26  14  9  9  5  5  4  4  4  4  4  2  1  1  1  4  
26,8 %  14,4%  9,3%  9,3%  5,2%  5,2%  4,1%  4,1%  4,1%  4,1%  4,1%  2,1%  1,0%  1,0%  1,0%  4,1 %  
                                                 
17 Eräät vastaajat (pankin johto) olivat merkinneet ”luonnollinen henkilö” toimialakseen (Kyseinen kysymys on 
ymmärretty väärin, sillä se ei viitannut siihen, hoitaako luonnollinen henkilö säilytystehtäviä 
säilytysyhteisössä). Tästä ja joistakin muista hieman virheellisistä vastauksista johtuen tietoja oli käsiteltävä uudelleen, jotta kootuista tiedoista saatiin muodostettua tilastoja. 
 
 21    4. Jäsenvaltioiden viranomaisten esittämien vastausten pääsisältö 
4.1. Keskittymisaste vaihtelee ja sivuliikkeenä toimivien säilytysyhteisöjen määrä on 
edelleen vähäinen 
 Säilytysyhteisön 
sääntömääräi-
nen kotipaikka 
on jäsenvaltiossa, 
joka on myöntänyt yhteissijoitusyri-tyksen toimiluvan, tapausten määrä Säilytysyhteisöllä on 
vain sivuliike 
kyseisessä jäsenvaltiossa, tapausten määrä Kaikkien 
kyseisessä jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden yhteissijoitusyri-tysten varat yhteensä, miljardia euroa* 
Kyseisessä 
jäsenvaltiossa 
toimiluvan saaneiden 
sijoitusrahastojen (yhteissijoitusyrityk-set ja muut) varat yhteensä, miljardia 
euroa*
 
BE 13 2 71,5 77,2 
DK  15 2 38,3 38,3 
DE +/- 80 2 199,5 751,0 
EL  15 - 25,4 27,1 
ES 118 5 170,8 172,9 
FR  87 - 805,9 889,3 
IE  23 5 238,5 303,9 
IT  48 2 360,7 371,0 
LU  65 6 766,5 844,5 
NL  0**0  - 10,0*** 106,3 
AT 22 1 63,8 85,3 
PT  17 1 19,0 24,5 
FI  12 2 15,7 17,7 
SE  < 10 1 55,3 56,1 
UK  7 - 275,5 370,2 
Yhteensä  +/- 530 +/- 30 3 116,4 4 133 
* FEFSI:n tiedot koskevat tilannetta joulukuun lopussa 2002 (paitsi NL, joulukuun lopussa 2001). 
Tiedot (yhteissijoitusyritykset + muut) on es itetty, jotta yhteissijoitusyritysten varojen 
suhteellinen merkitys kansallise lla tasolla kävisi ilmi. On tärkeä huomata, että loppuvuoden 2002 
luvut kuvastavat pörssikurssien laskun vaikutusta, jonka suuruus riippuu siitä kuinka suuri osa 
yhteissijoitusyritysten sijoituksista on te hty osakkeisiin (vai htelee huomattavasti 
jäsenvaltioittain). 
** Alankomaissa toimiluvan saaneet yhteissijoitusy ritykset ovat kaikki julkisesti noteerattuja 
sijoituspalveluyrityksiä, joiden ei edellytetä käyttä vän säilytysyhteisöä. Direktiivin 85/611/ETY 
14 artikla 5 kohdassa annetaan tämä mahdollisuus  jäsenvaltioille, mutta sitä koskevat tietyt 
sijoittajansuojarajoitukset.  
*** Loppuvuoden 2002 arvio (lähde: Alankomai den rahamarkkinaviranomaiset) 
 
 22    4.2. Nykyisin hyväksytyt laitok set ja ehdotus tulevista 
 Sääntelyviranomaisten suosittamat 
laitokset  Nykyinen sääntely (tarvittaessa 
vähimmäispääomavaatimus mainittu): 
BE Luottolaitokset ja 
sijoituspalveluyritykset, molempiin sovelletaan ylimääräisiä organisaatio- ja pääomavaatimuksia; keskuspankki
 Luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, julkisyhteisöt (esim. keskuspankki)
 
DK  Vain luottolaitokset  Luottolaitokset  
DE Vain luottolaitokset  Luottolaitokset  
EL  Valvonnan alaiset laitokset  Luottolaitokset  
ES Laitokset, joiden toiminnan vakautta valvoo keskuspankki tai rahamarkkinaviranomaiset 
 Luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset  
FR Valvonnan alaiset laitokset  Luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, julkisyhteisöt (esim. keskuspankki) 
vähimmäispääomavaatimus: 3,8 milj. euroa
 
IE  Valvonnan alaiset laitokset  Eräät luottolaitokset (vähimmäispääoma 6,35 milj. euroa) ja luottolaitosten (ml. kolmansien maiden 
vastaavien laitosten) 100-prosenttiset tytäryhtiöt, joilta vaaditaan vähintään 125 000 euron ”taloudelliset voimavarat” (tai vuoden kiinteät yleiskustannukset), ml. valvontaviranomaisten arvioima pääomalaina 
 
IT ____  Luottolaitokset (vähimmäispääoma: 100 milj. euroa)  
LU ____  Luottolaitokset (vähimmäispääoma 8,7 milj. euroa, ml. 
6,2 milj. euron maksettu osakepääoma)  
NL  Ei rajoitettu erityisryhmään (kunhan arvopapereiden säilyttämistä ja hallintaa kolmansien lukuun koskeva toiminta on 
valvonnan alaista)
 Luottolaitokset ja muut ryhmät (arvopaperien 
hallintayritykset, eräät trustit, riippumattomat yritykset) vähimmäispääoma: 113 445 euroa
 
AT Vain luottolaitokset  Luottolaitokset  
PT Vain luottolaitokset  Luottolaitokset (vähimmäispääoma: 7,5 milj. euroa)  
FI  Valvonnan alaiset laitokset  Luottolaitokset, sijoituspalve luyritykset, muut säännellyt 
oikeushenkilöt  
SE Vain luottolaitokset  Luottolaitokset  
UK Valvonnan alaiset laitokset  Luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, 
muut säännellyt oikeushenkilöt vähimmäispääoma: 4 
milj. puntaa  
 
 23    4.3. Rahastoyhtiön mahdolliset toimek siannot säilytysyhteisölle (13 kons ultoinnissa ilmennyttä tehtävää) 
Tummennetussa sarakkeessa on mainittu  jäsenvaltioittain tehtävät, jotka sä ilytysyhteisölle voidaan delegoida  
 Osuuksien 
liikkeeseen-
lasku ja 
lunasta-
minen Markkinointi  Arvonmää-
ritys ja 
hinnoittelu 
(veroilmoi-
tukset 
mukaan 
luettuna)  Oikeu-
delliset 
tehtävät, 
varain-
hoito, 
kirjanpitoAsiakas-
kyselyt  Säännösten noudattami-
sen valvonta
 Osuu-
denomis-
tajarekis-
terin ylläpito Tulonjako Kirjanpito  Sopimusten 
selvitys-
toiminta 
(ml. 
osuusto-
distusten 
toimitus)  Sijoitus-
ten 
hallinta  Sisäisen 
valvon-
nan 
tehtävät  Riskin-hallinta-
menette-
lyt
 Ehdot/ muut 
tehtävät
 
DK                
DE Säilytys-
yhteisö   (sopimusperus-
teinen tehtävä, ei delegoitu)   Säilytys- 
yhteisö          
EL               
ES jaettu jaettu      jaettu  jaettu     
FR               
IE                
IT Säilytys-
yhteisö        Säilytys-
yhteisö   Säilytys-
yhteisö      
LU               
NL               
AT               
PT               
FI                
SE                
Huom. BE ja UK eivät vastanneet täsmällisesti tähän kysymykseen. 
”Säilytysyhteisö”: tehtävän katsotaan kuuluvan välittömästi säily tysyhteisön vastuulle; ”jaettu”: tehtävää koskeva vastuu on ja ettu rahastoyhtiön ja säilytysyhteisön 
kesken riippuen siitä, mitkä tehtävät se käytännössä kattaa.  
Direktiivin 2001/107/EY mukaan jäsenvaltiot voivat myös sallia, että yht eissijoitusyrity sten rahastoyhtiöt tarjoavat seuraavia ”liitännäispalveluja”: 
yhteissijoitusrahaston os uuksien säilyttäminen ja hallinta. Tämä saattaa tiety illä lainkäyttöalueilla muuttaa säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välistä 
tehtävänjakoa. 
 
 24    5. Säilytysyhteisöä koskevien oikeude llisten puitteiden eroihin liittyviä 
lisähuomautuksia 
5.1 ’Varojen säilyttämisen’ tulkintaan  liittyvät vakauden valvontakysymykset 
5.1.1 Säilytysyhteisön vastuun rajaaminen 
Ratkaisevaa on, onko säilytysyhteisöllä käytännö ssä velvoitetta palau ttaa varat kaikissa 
tilanteissa (paitsi tuomioistuimen harkintavaltaan jätetyissä ylivoimaisissa tapahtumissa tai muissa harvoissa erityistapauksissa ). Kun muita oikeudellisia tai sopimusperusteisia rajoitteita 
on hyväksytty, säilytysyhteisölle jää yleensä alisäily ttäjän valvojan tehtävä. Se voi siis 
vapautua vastuusta jopa alisäily ttäjän konkurssin tai petoksen yht eydessä, jos se voi osoittaa 
harjoittaneensa va lvontaa ”riittävän huolellisesti”.  
5.1.2 Toiminnan vakauden valvontaongelmat säilytysyhteisön, alisäilyttäjän ja 
yhteissijoitusyrityksen välisissä suhteissa 
Pääasiallisena säilyttäjänäkin toimiessaan säilytysyhteisö voi antaa osan varoista 
alisäilyttäjill e tai jopa yhdelle maailmanlaajuisesti toim ivalle alisäilyttäjä lle, jonka verkosto 
hoitaa sen puolesta suhteet kuhunkin maakohtai seen arvopaperikeskuks een. Säilytysyhteisö 
keskittää vastapuoliriskin yht een kumppaniyhteisöön. Tämä on sallittua ainakin yhdeksässä 
jäsenvaltiossa. Ainakin kolmessa jäsenvaltiossa hyväksytään toisentyyppin en järjestely, jossa 
yhteissijoitusyritys voi avata tilin alisäilyttäjäss ä. Tämä tilanne aiheuttaa erityisiä ongelmia 
säilytysyhteisön valvonn an tehokkuuden kannalta. 
5.2 Keinoja ja tulosta koskevan velvoitt een erottamisen aiheu ttamat vaikutukset 
Jäsenvaltiosta riippuen sä ilytysyhteisöllä voi olla valvontat ehtäviensä suorittamisen osalta 
joko tulokseen tai keinoihin liittyvä velvoite. Esimerki ksi velvoite, jonka mukaan 
säilytysyhteisön on ”huolehdittava, että osuuksien arvo lasketaan lain ja rahaston sääntöjen 
mukaisesti”,  voi johtaa huomattavan eritasoiseen vastuuseen ja atk- investointeihin. 
Säilytysyhteisö voi joutua valvomaan laskentamenetelmiä (satunnaistarkastusten ja 
indikaattoreihin perustuvien uskottavuustestien perusteella) tai sen velvoitt eena voi olla 
saavuttaa sama tulos (laskemalla positiot järjestelmällisesti uudelleen). 
 
5.3 Esimerkkejä eturistiriitoj en aiheuttajista ja säänte lyn nykyisin tarjoamista 
suojatoimenpiteistä 
5.3.1 Käteistalletus 
Yleisen markkinakäytännön mukaan yhtei ssijoitusyrity s tallettaa käteisvaroja 
säilytysyhteisöön. Ainakin yksi yh teissijoitusyritysten alalla toimivaltainen viranomainen 
löysi säilytysyhteisön tiloissa te kemässään tarkastuksessa epäreh elliseen kilpailuun perustuvia 
sopimuksia, joissa yhteissijoitusyrityksill e maksetut tulot alittivat markkinahinnan. 
5.3.2 Säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön yh teinen sääntömääräinen kotipaikka 
Näyttää siltä, että vain vähe mmistö jäsenvaltioista on si sällyttänyt säännöksiinsä kiellon, 
jonka mukaan säilytysyhteisöllä  ja rahastoyhtiöllä ei saa o lla yhteistä sääntömääräistä 
kotipaikkaa. Merkittävän eturistiriidan ehkäisy pe rustuisi näin ollen vain valvojien suoraan 
asettamiin vaatimuksiin ja ”kir joittamattomiin” sääntöihin.  
 
 25    5.3.3 Lisähuomautuksia tämän lii tteen 4.3 kohdan mukaisista 
delegointimahdollisuuksista 
Toimivaltaisten viranomaisten vastausten peru steella vaikuttaa siltä,  että ainakin yhdessä 
jäsenvaltiossa rahastoyhtiö voisi delegoida ka ikki tehtävänsä lukuun ottamatta sisäistä 
tarkastusta (ml. riskinhallintatehtävät). Ne ljässä muussa jäsenvaltiossa rahastoyhtiö voi 
delegoida 7–10 tällaista tehtävää.  Ainakin kaksi sääntelyviranom aista mainitsi, että kaikki 
tehtävät riskinhallintaa lukuun o ttamatta soveltuvat delegointiin (m l. sisäiset tarkastukset ja 
sijoitusten hallinta)18.  
                                                 
18 Lisäksi tiettyä tehtävää koskeva pääasiallinen vastuu  voidaan toisinaan jäsenvaltiosta riippuen asettaa 
vaihdellen rahastoyhtiölle tai säilytysyhteisöille (niillä voi kuitenkin olla valtuudet delegoida se edelleen toiselle sääntelystä ja sopimusvelvoitteista riippuen).