Vuodesta 2009 liikenneonnettomuudet eivät ole enää olleet yleisin kuolinsyy Euroopan unionissa. Liikekuolemien lukumäärä on laskenut EU:ssa merkittävästi viimeisten 13 vuoden aikana, tarkemmin sanottuna noin 53 %:lla 54 300:sta vuonna 2001 vuoden 2014 25 900:aan. Liikenneonnettomuudet koskettavat kuitenkin yhä satojatuhansia perheitä ja aiheuttavat valtavia taloudellisia kustannuksia joka vuosi. Tästä näkökulmasta katsottuna tieliikenneturvallisuus on edelleen suuri haaste. Ja vaikka liikennekuolemat ovat vuositasolla vähentyneet voimakkaasti, niihin liittyvät luvut vaikuttaisivat pysähtyneen paikoilleen vuodesta 2013 eteenpäin. Useat jäsenvaltiot ovatkin ilmoittaneet, että kuolemantapausten lukumäärä on lähtenyt uudelleen nousuun.

Kyseiset ajoneuvojen turvallisuusvaatimukset ovat antaneet sysäyksen myös eurooppalaiselle tutkimukselle, kehittämiselle ja innovaatiolle: teollisuus on vastannut kunnianhimoisempiin vaatimuksiin innovatiivisin teknisin ratkaisuin. Koska EU oli ensimmäinen, joka pani suurimman osan näistä vaatimuksista täytäntöön, suurin osa ratkaisuista niiden noudattamiseksi on niin ikään kehitetty Euroopassa, ja samalla haasteisiin vastaamiseksi on luotu laadukkaita työpaikkoja. Moottoriajoneuvoteollisuus onkin tärkein yksityinen T&K-toimija EU:ssa, ja se on kunnostautunut maailmanlaajuisena normien luojana.

Asiantuntijat ovat todenneet, että noin 95 %:iin liikenneonnettomuuksista liittyy jonkinlainen inhimillinen virhe, ja arvioiden mukaan 75 % onnettomuuksista on yksinomaan inhimillisen virheen aiheuttamia. Tutkimuksen yksilöimiin pääasiallisiin onnettomuuksia aiheuttaviin inhimillisiin tekijöihin kuuluvat ylinopeus, havainnoinnin häiriintyminen ja alkoholin vaikutuksen alaisena ajaminen. Komission tiedonannon CARS 2020: Kilpailukykyistä ja kestävää eurooppalaista autoteollisuutta koskeva toimintasuunnitelma sekä komission tiedonannossa Kohti eurooppalaista tieliikenneturvallisuusaluetta: tieliikenneturvallisuuden poliittiset suuntaviivat 2011–2020 esitetyn toimintasuunnitelman mukaan tieliikenneturvallisuusasioissa tulisi noudattaa yhtenäistä lähestymistapaa, ja ajoneuvojen turvallisuus on vain yksi monista lopputulokseen vaikuttavista tekijöistä. Tehokkaan tieliikenneturvallisuuspolitiikan tulisi ottaa huomioon kaikki turvallisuuteen liittyvät tekijät, mukaan lukien kuljettajien käyttäytyminen ja tieinfrastruktuuri, ja tarkkailla tekijöiden välistä vuorovaikutusta tiiviisti.

Euroopan komissio on kuitenkin huomioinut ajoneuvojen turvallisuusvaatimusten merkittävyyden näiden tekijöiden joukossa ja se on käynnistänyt yleistä turvallisuutta koskevan asetuksen ja jalankulkijoiden turvallisuutta koskevan asetuksen raportointivelvoitteiden seurauksena keskustelun ensisijaisista toimintakohteista ja näyttöön perustuvista toimista, joiden tuottama myönteinen vaikutus olisi mahdollisimman suuri.

Erityistä huomiota tulisi kiinnittää loukkaantumisille alttiisiin tienkäyttäjiin ja ajoneuvoissa matkustaviin henkilöihin, jotka ovat ikänsä puolesta haavoittuvaisia, eli vanhuksiin ja pieniin lapsiin. Lisäksi huomiota olisi kiinnitettävä sellaisten teknologioiden arviointiin, kuten älykkäät liikennejärjestelmät (ITS), joissa hyödynnetään kuljettajan, ajoneuvon ja ajoympäristön välistä vuorovaikutusta, jotka edistävät näin EU:n digitalisointitrendejä digitaalisten sisämarkkinoiden strategian mukaisesti.

3.Sääntelytoimenpiteillä turvallisuutta

EU:n alueelta löytyy selkeitä esimerkkejä jo pakollisiksi tehtyjen turvallisuusvaatimusten tehokkuudesta, esim. henkilöautojen etu- ja sivutörmäysturvallisuutta ja jalankulkijoiden suojelua koskevat säännökset, jotka on otettu käyttöön asteittain viimeisten 15 vuoden aikana. Näillä ajoneuvojen turvallisuuteen liittyvillä parannuksilla on katsottu olleen ratkaiseva merkitys EU:n toimissa tieliikenneonnettomuuksien ja kuolemantapausten/loukkaantumisten vähentämiseksi viimeisten 15 vuoden aikana, ja ne ovat tehneet EU:sta maailman turvallisimman alueen ajoneuvojen turvallisuuden osalta.

Erityisesti jalankulkijoiden ja muiden loukkaantumisille alttiiden tienkäyttäjien, kuten pyöräilijöiden, suojelemiseksi on otettu käyttöön kattava joukko vaatimuksia, jotka kevyiden henkilöautojen osalta otettiin käyttöön asteittain vuosina 2005–2013, ja jotka raskaiden autojen ja pakettiautojen osalta otetaan käyttöön asteittain vuosina 2011–2019. Kun vertaillaan kuolemantapauksia vuosina 2013 ja 2004, havaitaan, että jalankulkijoiden kuolemantapaukset ovat vähentyneet 37 % ja pyöräilijöiden 32 %.

Yleistä turvallisuutta koskevalla asetuksella on otettu pakollisina ominaisuuksina käyttöön kuljettajan turvavyömuistuttimet, ISOFIX-liittimet lasten turvaistuinten turvalliseen kiinnittämiseen ja rengaspaineen seurantajärjestelmät ennaltaehkäisemään renkaiden puhkeamisia, jotka voisivat johtaa auton hallinnan menettämiseen. Kaistavahtijärjestelmät ja automaattinen hätäjarrutus tulivat pakollisiksi uusissa kuorma-autoissa ja linja-autoissa, ja elektroniset ajovakautusjärjestelmät ja huomiovalot otettiin käyttöön kaikissa moottoriajoneuvoissa. Nämä viimeisimmät järjestelmät on otettu käyttöön vähitellen vasta äskettäin vuosina 2011–2015. Tästä johtuen kyseisten teknologioiden markkinaosuus on vielä suhteellisen pieni, eikä niiden tehokkuutta ole vielä ollut mahdollista arvioida yksityiskohtaisesti.

4.Ajoneuvojen kehittyneiden turvallisuustoimien seuranta

Yleistä turvallisuutta koskevan asetuksen ja jalankulkijoiden turvallisuutta koskevan asetuksen mukaisesti komission on seurattava ja raportoitava Euroopan parlamentille ja neuvostolle tehostettuihin passiivisiin turvallisuusvaatimuksiin liittyvän tekniikan kehittymisestä ja uusien ja tehostettujen turvallisuusominaisuuksien sekä tehostettujen aktiivisten turvallisuusteknologioiden käyttöönoton harkinnasta ja niiden mahdollisesta sisällyttämisestä turvallisuusvaatimuksiin. Näistä sitoumuksista on säädetty yleistä turvallisuutta koskevan asetuksen 17 artiklassa ja jalankulkijoiden suojelua koskevan asetuksen 12 artiklassa.

4.1.Uudet teknologiat ja sääntelemättömät toimenpiteet

Saavuttaakseen seurantaa ja raportointia koskevan tavoitteensa komissio käynnisti vuonna 2014 tutkimuksen, jossa arvioitiin uusien teknologioiden ja sääntelemättömien toimenpiteiden hyötyjä ja toteutettavuutta ja niiden vaikutusta tieturvallisuuteen (Benefit and Feasibility of a Range of New Technologies and Unregulated Measures in the fields of Vehicle Occupant Safety and Protection of Vulnerable Road Users in the context of the General Safety and Pedestrian Safety Regulations). Tutkimus julkaistiin EU Bookshopissa maaliskuussa 2015.

Vahva vuorovaikutus sidosryhmien kanssa ja niiden kuuleminen olivat erittäin hyödyllisiä komission tutkimuksen tehtävänmäärittelyssä ja sen jälkeen suoritetussa yksityiskohtaisten tietojen keräämisessä ja analysoinnissa. Tutkimuksesta käytiin vilkasta keskustelua myös jäsenvaltioiden viranomaisten ja kansainvälisten kumppaneiden kesken ennen kuin se vietiin päätökseen.

Komissio halusi varmistaa tietojen keruun ja antamisen, jotta mahdolliset tulevat turvallisuustoimenpiteet voitaisiin priorisoida. Tämän saavuttamiseksi tutkimuksessa on yleiskatsaus, jossa tarkastellaan 55:ä vaihtoehtoista toimenpide-ehdotusta yleistä turvallisuutta koskevaan asetukseen ja jalankulkijoiden turvallisuutta koskevaan asetukseen mahdollisesti sisällytettäviksi arvioimalla niiden toteutettavuutta sekä kustannuksia ja hyötyjä. Tutkimuksen tuloksista on muodostunut suuntaa antava kustannus-hyöty-arvio, jossa toimenpiteet on eroteltu sen mukaan, ovatko niiden tarjoamat hyödyt hyvin todennäköisesti, kohtalaisen todennäköisesti vai hyvin epätodennäköisesti suhteessa niiden täytäntöönpanosta aiheutuviin kustannuksiin.

Tämän komission kertomuksen yhteydessä on tehostettujen turvallisuusominaisuuksien alustavaa arviointia kehitelty edelleen, ja sen pohjalta on muodostunut luettelo erityisistä toimenpiteistä, jotka voisivat olla sekä kustannustehokkaita että toteutettavissa. Kyseisiin toimenpiteisiin kuuluu aktiivisten järjestelmien käyttöönotto, kuten esim. automaattiset hätäjarrutusjärjestelmät ja automaattiset kaistansäilyttämisteknologiat, passiivisten turvallisuusominaisuuksien tehostaminen, kuten esim. turvavyömuistuttimien asentaminen kaikkiin istuimiin, sekä törmäysturvallisempi auton etuosa jalankulkijoiden pään osumisten varalta ja pyöräilijöiden havaitseminen törmäyksen uhatessa. Muita tärkeitä kehitysalueita ovat suoran näkyvyyden parantaminen ja kuolleiden kulmien eliminointi kuorma-autoissa loukkaantumiselle alttiiden tienkäyttäjien suojelemiseksi. Kattava yleiskatsaus annetaan osassa 5 ja kaikki yksityiskohdat löytyvät tämän kertomuksen liitteenä olevasta yksiköiden valmisteluasiakirjasta.

4.2.Vapaaehtoiset varusteet

Henkilöautojen arviointi- ja luokitusohjelmat, kuten eurooppalainen uusien autojen arviointiohjelma (Euro NCAP), ovat kannustaneet ajoneuvojen valmistajia kehittämään ajoneuvoja, jotka menevät turvallisuudellaan ajoneuvojen turvallisuutta koskevan EU:n lainsäädännön vaatimuksia pidemmälle, ja asentamaan viimeisintä tekniikkaa edustavaa turvallisuusteknologiaa merkittävään osaan markkinoilla olevia mallejaan. Näillä toimenpiteillä on epäilemättä ollut osuutta korkean turvallisuustason saavuttamisessa EU:n teillä.

Vaikka valmistajat yleensä pyrkivätkin saavuttamaan korkeimman mahdollisimman tähtiluokituksen eniten myydyille malleilleen tärkeimmillä jäsenvaltioiden markkinoilla, on kuitenkin olemassa viitteitä siitä, että korkeimman luokituksen omaavien autojen jakautuminen jäsenvaltioiden markkinoille ei ole tasaista. Joissain tapauksissa määrättyjä alemman luokituksen malleja kohdennetaan nimenomaan tietyille (vähemmän vauraille) markkinoille, eikä niitä ole saatavilla muilla markkinoilla. Toisissa tapauksissa normaalisti korkean luokituksen omaavien mallien turvallisuuden taso onkin tosiasiassa heikompi, sillä ne on riisuttu kehittyneistä, vapaaehtoisista turvallisuusominaisuuksista tiettyjen maiden markkinoita varten, johtuen esimerkiksi paikalliseen veropolitiikkaan liittyvistä kustannusten supistamisista. Tämä yleinen käytäntö selittyy sillä, että (viime aikoihin asti) käytettyjen luokitusjärjestelmäsääntöjen mukaan kyseessä olevan turvallisuusominaisuuden piti olla asennettuna suurimpaan osaan, mutta ei kaikkiin, myydyistä luokitelluista autoista.

Edellä mainituista syistä johtuen on olemassa selviä viitteitä siitä, että kaikille EU:n kansalaisille ei ole tarjolla saman turvallisuustason omaavia autoja. Tämä johtuu ajoneuvojen valmistajien ja niiden maahantuojien sisäisistä toimintaperiaatteista ja kohdentamisstrategioista, jotka perustuvat etenkin kuluttajien ostovoimaan kyseisillä markkinoilla. Tämä johtaa myös tilanteeseen, jossa yhdessä viidestä ostetusta autosta ei välttämättä ole sen tähtiluokituksen edellyttämiä edistyneitä turvallisuusominaisuuksia. Kaikesta tästä huolimatta monet luokitusohjelmien suosimista ominaisuuksista ovat yleisiä, ja mittakaavaetujen vuoksi niiden hintojen olettaisi pudonneen huomattavasti viimeisten vuosien aikana. Näiden ominaisuuksien tekeminen pakollisiksi voisi auttaa tasoittamaan autojen välisiä turvallisuuseroja.

4.3.Tämänhetkisen turvallisuuslähtötilanteen arviointi ja tulevaisuuden painopistealueet

Kunnianhimoisemman ja yhdenmukaisemman turvallisuustason saavuttamiseksi koko EU:n alueella tulisi EU:n ajonevojen turvallisuusasetusten tarkistuksen yhteydessä arvioida, mistä turvallisuusominaisuuksista voitaisiin tehdä pakollisia, jotta saavutettaisiin sellainen ajoneuvojen turvallisuustaso, joka vastaisi valtavirtaa edustavien, eniten EU:ssa myytyjen autojen tämänhetkistä turvallisuustasoa.