EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 19.9.2016 COM(2016) 580 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE yhteisiin kriteereihin perustuvista valmisteita koskevista väittämistä kosmetiikan alalla



1.Johdanto Euroopan kosmetiikkateollisuus on dynaaminen ja kilpailtu ala. Joka vuosi noin 25 prosenttia Euroopan markkinoilla olevista kosmeettisista valmisteista on uusia. Eurooppa on maailmanlaajuinen johtaja kosmetiikan alalla: sen kosmetiikan vähittäismarkkinoiden arvo on 77 miljardia euroa. Eurooppa vie kolmanneksen koko maailmassa myytävistä kosmeettisista valmisteista. Kosmeettisiin valmisteisiin kuuluu laaja valikoima erilaisia tuoteryhmiä sampoista, tuoksuista ja hiusten värjäykseen tarkoitetuista tuotteista auringonsuojavalmisteisiin, hammastahnoihin ja deodorantteihin. Kun huomioidaan EU:n markkinoilla saatavilla olevien kosmeettisten valmisteiden valtava määrä (yli miljoona erilaista valmistetta), on erittäin tärkeää tarjota kuluttajille täsmällistä, ymmärrettävää ja luotettavaa tietoa, joka on näytetty toteen yleisesti hyväksyttyjen menetelmien avulla. Näin kuluttajat voivat tehdä perusteltuja valintoja, vertailla eri valmisteita ja valita niistä itselleen sopivimmat. Valmisteista esitetyt väittämät ja mainonta ovat tärkeässä asemassa tiedon välittämiseksi kuluttajille valmisteen ominaisuuksista ja laadusta. Saamiensa tietojen avulla kuluttajat voivat valita tarpeitaan ja odotuksiaan parhaiten vastaavat valmisteet. Nykyään lähes jokaisessa EU:n markkinoille tulevassa kosmeettisessa valmisteessa on tietoja, joiden katsotaan olevan valmisteista esitettäviä väittämiä. Nämä väittämät ovat myös markkinointivälineitä, joiden avulla kosmetiikkayritykset pyrkivät erottumaan kilpailijoista. Näin ne voivat vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan sekä edistää innovointia ja yritysten välistä kilpailua. Jotta kosmeettisista valmisteista esitetyt väittämät täyttäisivät tarkoituksensa riittävällä tavalla, on tärkeää, että käytössä on tehokas järjestelmä, jolla varmistetaan, että väittämät ovat oikeudenmukaisia eivätkä johda kuluttajia harhaan. Arvioinnissa on huomioitava asiayhteys ja markkinointivälineet, joissa väittämät esitetään (riippumatta siitä, onko kyseessä painotuote tai televisiomainonta tai onko mainonnassa hyödynnetty uusia viestimiä, kuten internetiä tai älypuhelimia). Tämän tavoitteen saavuttamiseksi markkinavalvonnasta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten on kyettävä helposti todentamaan kaikki väittämät EU:n tasolla yhdenmukaisten yhteisten kriteerien perusteella. Komissio hyväksyi yhteiset kriteerit asetuksella (EU) N:o 655/2013 (”väittämäasetus”) kosmeettisista valmisteista esitettävien väittämien perustelemista koskevien yhteisten kriteerien vahvistamisesta. Lisäksi asetuksessa (EY) N:o 1223/2009 (”kosmetiikka-asetus”) edellytetään, että komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 11. heinäkuuta 2016 kertomuksen väittämien käytöstä hyväksyttyjen yhteisten kriteerien mukaisesti. Kertomuksen pääasiallinen tarkoitus on arvioida, miten kosmetiikkaa koskevissa väittämissä noudatetaan vahvistettuja yhteisiä kriteereitä, ja eritellä korjaavat toimenpiteet, joihin komissio ja jäsenvaltiot ryhtyvät tapauksissa, joissa vaatimuksia ei ole noudatettu. 2.Kosmeettisista valmisteista esitettäviä väittämiä koskeva EU:n lainsäädäntö 2.1.Kosmetiikka-asetuksen 20 artikla Kosmeettisista valmisteista esitettäviä väittämät, jäljempänä ”kosmetiikkaa koskevat väittämät”, ovat vapaaehtoisia markkinointiviestejä, joita talouden toimijat käyttävät valmisteiden merkinnöissä, markkinoinnissa ja mainonnassa. Kosmetiikka-asetuksen 20 artiklan mukaisesti kosmetiikkaa koskevat väittämät ovat ilmaisuja, nimiä, tavaramerkkejä, kuvia, kuviomerkkejä tai muita merkkejä, jotka suoraan tai välillisesti kertovat valmisteen ominaisuuksista tai vaikutuksista kosmeettisten valmisteiden merkinnöissä tai niiden markkinoille saataville asettamisen ja mainonnan yhteydessä. Väittämiin eivät sisälly pakolliset tiedot, joita kosmeettisilta valmisteilta edellytetään esimerkiksi kosmetiikka-asetuksen tuotemerkintöjä koskevassa 19 artiklassa. Asetuksen 20 artiklassa säädetään, ettei sellaisia väittämiä saa käyttää, jotka yhdistäisivät (kosmetiikka-asetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan määritelmän mukaisiin) kosmeettisiin valmisteisiin ominaisuuksia tai vaikutuksia, joita niillä ei ole. Kaikki kosmeettisten valmisteiden markkinoinnissa käytettävät väittämät eivät kuitenkaan kuulu 20 artiklan piiriin. Esimerkiksi väittämät, jotka eivät liity valmisteen ominaisuuksiin tai vaikutuksiin ja jotka eivät kuulu kosmetiikka-asetuksen soveltamisalaan (esim. pakkauksiin tai hinnoitteluun liittyvät väittämät), kuuluvat muun EU:n lainsäädännön piiriin. Tätä lainsäädäntöä ovat esimerkiksi sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi 2005/29/EY ja direktiivi 2006/114/EY harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta. Näin ollen tässä kertomuksessa kosmetiikkaa koskevilla väittämillä tarkoitetaan vain kosmetiikka-asetuksen 20 artiklan soveltamisalaan kuuluvia väittämiä. Kosmetiikasta esitettäviä väittämiä koskevien yhteisten kriteerien vahvistaminen oli kosmetiikka-asetuksen 20 artiklan täytäntöönpanon tärkein vaihe. Yhteiset kriteerit julkaistiin väittämäasetuksessa 11. heinäkuuta 2013, ja ne tulivat voimaan välittömästi. 2.2.Kosmetiikasta esitettävien väittämien perustelemista koskevat yhteiset kriteerit Yhteisten kriteerien pääasiallisena tarkoituksena on taata korkeatasoinen suoja kuluttajille etenkin harhaanjohtavia väittämiä vastaan. Yhteiset kriteerit tuovat yrityksille EU:n tasoisen kehyksen ja luovat jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille huomattavasti vankemman oikeudellisen pohjan markkinavalvontaa koskevan päätöksenteon tueksi. Siksi tarkempien analyysien tulisikin aina pohjautua yhteisiin kriteereihin. Yhteisten kriteerien avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat todentaa kosmetiikkaa koskevat väittämät huomattavasti helpommin. Yhteisiä kriteerejä sovelletaan väittämiin, jotka esitetään sellaisina ilmaisuina, niminä, tavaramerkkeinä, kuvina, kuviomerkkeinä tai muina merkkeinä, jotka suoraan tai välillisesti kertovat valmisteen ominaisuuksista tai vaikutuksista kosmeettisten valmisteiden merkinnöissä tai niiden markkinoilla saataville asettamisen ja mainonnan yhteydessä. Niitä sovelletaan kaikkiin väittämiin viestintävälineestä tai markkinointivälineen tyypistä, valmisteen väitetyistä vaikutuksista ja kohdeyleisöstä riippumatta. Kuusi yhteistä kriteeriä ovat lainmukaisuus, totuudenmukaisuus, näyttöön perustuva tuki, rehellisyys, oikeudenmukaisuus ja perusteltujen päätösten tekeminen.

2.3.Kosmetiikkaa koskeviin väitteisiin sovellettava horisontaalinen EU:n lainsäädäntö 2.3.1.Kosmetiikka-asetuksen ja sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin välinen suhde Kosmetiikka-asetuksella ja sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevalla direktiivillä 2005/29/EY on yhtenevä tavoite: suojata kuluttajia harhaanjohtavilta väittämiltä. Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevaa direktiiviä voidaan hyödyntää täydentävänä säädöksenä kosmetiikkaa koskevien väittämien alalla siltä osin kuin väittämät voidaan katsoa direktiivissä tarkoitetuksi kaupalliseksi menettelyksi. Kosmetiikka-asetuksen säädökset ovat erityissäädöksiä suhteessa sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevaan direktiiviin, ja tietyistä sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisistä näkökohdista säädetään kosmetiikka-asetuksesta. Tämä periaate todetaan selkeästi sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevassa direktiivissä, jonka 3 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos direktiivin säännökset ovat ristiriidassa ”sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia säätelevien muiden yhteisön sääntöjen kanssa”, jälkimmäisillä on etusija ja niitä sovelletaan kyseisiin yksittäisiin näkökohtiin. Periaatetta selkeytetään edelleen sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin johdanto-osan 10 kappaleessa, jossa todetaan seuraavasti: ”direktiiviä sovelletaan ainoastaan, mikäli ei ole olemassa erityisiä yhteisön säännöksiä, joilla säädellään tiettyjä sopimattomien kaupallisten menettelyjen näkökohtia, kuten tiedottamisvaatimuksia ja kuluttajille annettavan tiedon esittämismuotoa koskevia vaatimuksia”. Yhteisten kriteerien ja niihin liitettyjen ohjeiden vahvistamisen myötä kosmetiikka-asetus muodostaa täsmällisemmän ja yksityiskohtaisemman alakohtaisen kehyksen, jonka puitteissa 20 artiklan soveltamisalaan kuuluvia kosmetiikkaa koskevia väitteitä voidaan ensisijaisesti arvioida. 2.3.2.Kosmetiikka-asetuksen ja harhaanjohtavaa ja vertailevaa mainontaa koskevan direktiivin välinen suhde Harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta annetun direktiivin 2006/114/EY tarkoituksena on suojata elinkeinonharjoittajia harhaanjohtavalta mainonnalta ja vahvistaa sallitun vertailevan mainonnan edellytykset. Vaikka direktiivi harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta voi tietyissä tapauksissa kattaa samankaltaisia menettelyjä kuin sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi, tällaisten menettelyjen arviointi ensin mainitun direktiivin puitteissa keskittyy kilpailijoihin kohdistuviin vaikutuksiin. Kosmetiikka-asetuksen 20 artiklassa ei puolestaan tehdä eroa kuluttajien ja kilpailijoiden suojaamisen välillä. Vaikka kosmetiikka-asetuksen johdanto-osan 51 kappaleessa korostetaan tarvetta suojata kuluttajia harhaanjohtavilta väittämiltä, 20 artiklan soveltamisalaa ei rajoiteta kuluttajien suojaamiseen. ”Oikeudenmukaisuus” on yksi yhteisten kriteerien pääperiaatteista, joilla pyritään suojaamaan kilpailijoiden etua ja reilua kaupankäyntiä. Direktiivien samankaltaisista tavoitteista huolimatta harhaanjohtavaa ja vertailevaa mainontaa koskevan direktiivin soveltamisala on kosmetiikka-asetuksen 20 artiklan soveltamisalaa laajempi, eikä se rajoitu valmisteiden vaikutuksiin ja ominaisuuksiin. Harhaanjohtavaa ja vertailevaa mainontaa koskevaa direktiiviä voidaan soveltaa kaikkeen mainontaan, jolla edistetään menekkiä. 2.4.Kosmetiikkaa koskevien väittämien itsesääntely Itsesääntely on pitkäaikainen käytäntö mainonnan alalla: kolme pääasiallista mainosalan osapuolta (mainostajat, mainostoimistot ja tiedotusvälineet) tekee yhteistyötä ja on sitoutunut erityisiin sääntöihin ja käytännesääntöihin. Käytännesääntöjä koskevat valtuudet on annettu itsesääntelyelimille, jotka vastaavat niiden laatimisesta, tarkistuksesta, soveltamisesta ja täytäntöönpanosta. Komission paremman sääntelyn paketin mukaan itsesääntelyvälineet ovat tärkeitä sääntelyvälineiden täydentäjiä. Paketissa hyväksytään vertailukohteeksi itse- ja yhteissääntelyn hyvien käytäntöjen periaatteet, jotka on laadittu itse- ja yhteissääntelyyn keskittyvässä komission perustamassa eurooppalaisessa käytäntöyhteisössä. Itsesääntelystä säädetään myös lainsäädännössä, esim. harhaanjohtavaa ja vertailevaa mainontaa koskevan direktiivin 2 artiklan f alakohdassa. Itsesääntelyjärjestelmien avulla teollisuudenalat voivat tarjota kuluttajille lisäturvaa ja rakentaa kuluttajien luottamusta tuotemerkkeihin edistämällä myyntiä vastuullisella markkinoinnilla. Vuonna 2012 kosmetiikka-alan eurooppalainen kattojärjestö Cosmetics Europe laati peruskirjan ja suuntaa-antavat periaatteet vastuullisesta mainonnasta ja markkinointiviestinnästä (Charter and Guiding Principles on Responsible Advertising and Marketing Communications) , jotka koskevat kosmeettisten valmisteiden mainontaa EU:ssa. Peruskirjaa ja suuntaa-antavia periaatteita pannaan vähitellen täytäntöön kansallisessa mainontaa koskevassa lainsäädännössä tarpeen mukaan. Peruskirjan ja suuntaa-antavien periaatteiden mukaisesti Euroopan mainosstandardiliitto (European Advertising Standards Alliance, EASA) toteutti ensimmäisen seurannan vuonna 2015 kuudessa Euroopan maassa: Ranskassa, Unkarissa, Italiassa, Puolassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Itsesääntelyelimissä analysoitiin yhteensä 1 861 kosmeettisia valmisteita koskevaa mainosta (joihin sisältyi 577 televisio- ja 1 284 printtimainosta), jotka lähetettiin/julkaistiin syyskuussa 2014, maaliskuussa 2015 ja kesäkuussa 2015. EASAn raportti osoittaa, että kaikkien asianmukaisten mainonnan sääntöjen ja lainsäädännön noudattamisen taso on 91 prosenttia. Myös yhteisiä kriteerejä noudatettiin 91 prosentissa mainoksista. Tulokset kertovat alan sitoutuneisuudesta vastuulliseen mainontaan. Vaikka itsesääntely ei korvaa sääntelyä, peruskirjaa ja suuntaa-antavia periaatteita sovelletaan kansallisia ja Euroopan laajuisia oikeudellisia järjestelmiä ja sääntelyjärjestelmiä laajemmin. Niiden yhteiskunnallisiin huolenaiheisiin liittyvät lisäsäännökset täydentävät yhteisiä kriteerejä. 3.Jäsenvaltioiden markkinavalvontatoimet kosmetiikkaa koskevien väittämien alalla 3.1.Johdanto Kosmetiikka-asetuksen 22 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on tarkkailtava kyseisen asetuksen noudattamista harjoittamalla EU:n markkinoilla saataville asetettujen kosmeettisten valmisteiden markkinavalvontaa. Komissio lähetti heinäkuussa 2014 kaikille jäsenvaltioille kirjeen, jossa se kehotti niitä tekemään markkinavalvonnan tarkastuksia, jotka kohdistuvat kosmetiikkaa koskeviin väitteisiin. Komissio pyysi jäsenvaltioita kertomaan tarkastusten tuloksista 31. joulukuuta 2015 mennessä.

Jotta raporttien pohjaksi saataisiin oikeanlaiset tiedot, komissio kehotti jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisia huomioimaan seuraavat periaatteet: 1. Tarkoitus Markkinavalvonta olisi suoritettava ottaen huomioon kosmetiikka-asetuksen 20 artikla, ja siinä olisi keskityttävä erityisesti siihen, käytetäänkö väittämiä yhteisten kriteerien mukaisesti. Markkinavalvontaa sovelletaan kosmeettisiin valmisteisiin sen jälkeen, kun mahdolliset lääkinnällisiin laitteisiin tai valmisteisiin liittyvät raja-tapaukset on ratkaistu. Koska 20 artiklan soveltamisala on varsin laaja, komission kertomuksessa asetetaan etusijalle tapaukset, joissa sillä, etteivät kosmetiikkavalmisteita koskevissa väittämissä ole noudatettu yhteisiä kriteerejä, voi olla mahdollisia negatiivisia vaikutuksia kuluttajien terveyteen. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava valvontakäytännöissään huomioon yhteiset perusteet ja niitä koskevat ohjeet, ja niiden on käytettävä kriteerejä sen tarkastamiseksi, voivatko väittämät mahdollisesti johtaa kuluttajaa harhaan. 2. Soveltamisala Tarkistettujen väittämien olisi katettava kaikki muodot (tekstit, merkit, symbolit jne.) sekä välineet (paikkausmerkinnät, televisiomainonta, mainosjulkaisut jne.). Niitä ei tulisi rajoittaa ainoastaan pakkausmerkinnöissä esitettyihin väittämiin. 3. Aikajänne Markkinavalvontaan liittyvät tarkastukset olisi tehtävä yhden kalenterivuoden aikana (jotta mahdollistetaan kausituotteiden tarkastaminen). 4. Menetelmä Toimivaltaisten viranomaisten olisi ilmoitettava komissiolle tarkastusten kokonaismäärä sekä kriteerien vastaisten väittämien määrä. Jos pakkausmerkinnöissä esitetyt väittämät eivät vastaa yhteisiä kriteerejä, olisi tarkastettava, sovellettiinko yhteisiä kriteerejä silloin, kun tuote saatettiin markkinoille, eli saatettiinko tuote markkinoille ennen 11. heinäkuuta 2013 vai sen jälkeen. Kun epäillään, että vaatimuksia ei noudateta, on pyydettävä selitystä vastuuhenkilöltä. Tilanteessa on myös toimitettava asianmukainen raportti. Vastauksia saatiin 21 jäsenvaltiolta, ja ne osoittavat, että kansalliset terveydenhuollon viranomaiset ovat käyttäneet yhteisiä kriteerejä ja niihin liittyviä ohjeita arvioidessaan, ovatko kosmetiikasta esitetyt väittämät vaatimusten mukaisia. Kosmetiikka-asetuksen täytäntöönpanosta lähtien yhteisiä kriteerejä on käytetty säännöllisesti markkinavalvonnassa, myös silloin, kun vastuuhenkilö tai jakelija saattaa valmisteen markkinoille. Osa jäsenvaltioista hyödynsi myös EU:n laatimaa lisäohjeistusta. Kosmetiikasta esitettyjä väittämiä koskevien EU:n ohjeiden lisäksi osa jäsenvaltioista on laatinut EU:n tasolla laaditun toimintakehyksen puitteissa kansallista lisäohjeistusta, jossa esitetään yksityiskohtaisempia ohjeita ja tulkintoja ja huomioidaan yhteiskuntaan, kulttuuriin ja kieleen liittyvät taustatekijät. Kansallisen olosuhteiden huomioiminen on erityisesti tarpeen, kun arvioidaan sitä, ymmärtääkö kuluttaja tietyissä valmisteita koskevien väittämissä välitetyt viestit. EU:n oikeudelliseen kehykseen eivät kuulu myöskään eettiset perusteet, kuten hyvän maun ja hyvien tapojen mukaisuus. Ne kuuluvat yksinomaan jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön piiriin, ja niiden arviointiin vaikuttavat kunkin jäsenvaltion kieleen, yhteiskuntaan ja kulttuuriin liittyvät taustatekijät. Osa valtioista keskittyi enimmäkseen tiettyihin yhteisiin kriteereihin, kuten lainmukaisuuteen, totuudenmukaisuuteen, näyttöön perustuvaan tukeen ja rehellisyyteen. Toiset taas analysoivat syvällisemmin vain lainmukaisuuteen, oikeudenmukaisuuteen ja perusteltujen päätösten tekemiseen liittyviä kriteerejä. Joissakin tapauksissa, joissa vastuuhenkilö oli sijoittautunut toiseen maahan, ilmeni vaikeuksia tuotetietojen saatavuudessa. Tällöin osa kriteereistä, kuten totuudenmukaisuus, näyttöön perustuva tuki ja rehellisyys, voitiin todentaa vain osittain. Kaikissa jäsenvaltioissa tarkastukset keskittyivät terveysväittämiin, sillä komissio oli neuvonut keskittymään väittämiin, jotka saattavat aiheuttaa terveydellisiä riskejä kuluttajalle, jos ne eivät ole vaatimustenmukaisia tai johtavat harhaan ja vaikuttavat siten negatiivisesti kuluttajan terveyteen. 3.2.Jäsenvaltioiden viranomaisten käyttämät menetelmät Jäsenvaltioiden markkinavalvontaelimet keskittyivät pääasiassa arvioimaan omilla kansallisilla markkinoillaan saatavilla olevia valmisteita.

Tarkastukset tehtiin osana säännönmukaista markkinavalvontaa tai erityisinä paikalla toimitettavina tarkastuksina tämän kertomuksen valmistelun yhteydessä. Enemmistössä jäsenvaltioita tehtiin käyntejä asiaan liittyvien jakelijoiden ja vastuuhenkilöiden luokse, tuotantolaitoksiin, vähittäismyyntipaikkoihin, verkkokauppoihin ja tukkumyyntiyksiköihin. Useissa jäsenvaltioissa tutkinta ulottui tuonti- ja vientiyritysten tiloihin. Jäsenvaltioissa tutkittiin väittämiä, jotka esitettiin eri viestimissä (televisiossa, radiossa, yleis- ja erikoislehdissä, verkossa), pakkauksissa, mainoslehtisissä, esitteissä, aikakauslehdissä ja verkkosivustoilla (tiettyjen tuotemerkkien sivustot, terveyteen keskittyvät sivustot). Tutkinta kattoi myös valikoidut sosiaalisen median välineet, joiden kohderyhminä on eri kuluttajaryhmiä. Lisäksi jäsenvaltioissa kerättiin otanta tuotteista, joita myytiin apteekeissa ja lääkkeiden kaltaisia valmisteita myyvissä liikkeissä. Suurin osa otoksesta edusti valmisteita, jotka kuuluvat seuraaviin väittämien kategorioihin: tunnusomaisia ainesosia koskevat väittämät (esim. ikääntymistä estävät ainesosat) tuotteen tehoa koskevat väittämät (esim. ihovoiteet, joissa on auringonsuoja) tiettyjen ainesosien puuttumista korostavat väittämät (esim. hajusteettomat) valmisteen sopivuutta iholle korostavat väittämät (esim. hypoallergeeniset tai herkälle tai atooppiselle iholle tarkoitetut valmisteet) terveysvaikutuksia tai muita ei-kosmeettisia vaikutuksia korostavat väittämät (esim. auringonsuojat tai intiimihygieniaan käytettävät valmisteet). Jäsenvaltiot tarkastelivat tuotetietoja, turvallisuuden arviointia koskevia asiakirjoja ja itse valmisteissa olevia väittämiä, kuten ilmaisuja, kuvia, symboleita, tuotenimiä ja nimityksiä. Otosta analysoitiin myös tieteen keinoin, jotta voitiin arvioida, sisältääkö valmiste ainesosia, joita siinä väitetään olevan tai siitä väitetään puuttuvan. Osa jäsenvaltioista tarkasteli myös ilmoituksia vakavista ei-toivotuista vaikutuksista kosmetiikka-asetuksen 23 artiklan ja tuoteturvallisuutta koskevan EU:n nopean tiedonvaihtojärjestelmän (RAPEX) mukaisesti. 3.3.Jäsenvaltioiden suorittaman markkinavalvonnan tulokset Vastaukset saatiin 21 jäsenvaltiolta, jotka olivat vuosina 2014 ja 2015 analysoineet yhteensä 38 995 kosmetiikkaa koskevaa väittämää. Kaikista 38 995 väittämästä oli 3 730:ssa eli kymmenessä prosentissa ei noudatettu vaatimuksia. Vaatimustenmukaisten ja vaatimuksia rikkovien väittämien osuus vaihtelee huomattavasti valmisteen jakelutavan mukaan. Eräissä jäsenvaltioissa jopa 70 prosenttia vaatimuksia rikkovista väittämistä havaittiin verkkokaupoissa, vain 17 prosenttia itse tuotteissa ja 13 prosenttia esitteissä. 3.3.1.Tuotteen käyttöominaisuudet Vastanneista 21 jäsenvaltiosta 16 ilmoitti havainneensa tapauksia, joissa näyttöön perustuvaa tukea ja rehellisyyttä koskevia kriteerejä rikottiin. Rikkomukset koskivat tuotteita, joiden väitettyjen vaikutusten tueksi ei pystytty esittämään riittävää näyttöä, vaan saatavilla olevat tutkimukset olivat puutteellisia toistettavuuden ja tieteellisen perustan osalta. Sama koski myös väittämiä, joissa esitettiin, että yksittäisen aineen vaikutus vastaa koko lopputuotteen vaikutuksia. Koska aineen pitoisuus tuotteessa oli vähäinen, sillä ei saatu aikaan haluttua tehoa ja näyttö valmistajan vaikutuksista esittämän väittämän tueksi katsottiin riittämättömäksi. Tällaisten valmisteiden väitettiin esimerkiksi suojaavan auringolta tai olevan allergeenittomia. Näitä väittämiä pidettiin epärehellisinä. 3.3.2.Lääkinnälliset ominaisuudet sekä hoitavuutta ja terapeuttisia vaikutuksia koskevat väittämät Jäsenvaltioista kymmenessä havaittiin kosmeettisen valmisteen lääkinnällisiä vaikutuksia koskevien väittämien rikkovan useita kriteerejä. Rikkomukset koskivat muun muassa perusteltujen päätösten tekemiseen, rehellisyyteen, näyttöön perustuvaan tukeen ja lainmukaisuuteen liittyviä kriteerejä. Tapauksissa korostuivat entistä suuremmat vaikeudet erottaa ja luokitella rajatapaukset, eli onko valmiste kosmeettinen valmiste, lääke vai lääkinnällinen laite. Yhteisiä kriteerejä tulee käyttää vain, kun valmiste on määritelty kosmetiikka-asetuksen 2 artiklan mukaiseksi kosmeettiseksi tuotteeksi. Muussa tapauksessa riskinä on esimerkiksi se, että valmisteita pidetään virheellisesti vaatimustenvastaisena kosmetiikkana, vaikka todellisuudessa kyseessä on lääkinnällinen laite tai lääke. Markkinavalvonnan tarkastuksia on siis suoritettava kosmeettisten valmisteiden osalta sen jälkeen, kun rajanvetokysymykset mahdollisten lääkinnällisten välineiden tai lääkevalmisteiden osalta on ratkaistu. Enemmistö jäsenvaltioista piti lääkinnällisiä vaikutuksia koskevia väittämiä kaikkein vaarallisimpana kuluttajien harhaanjohtamisen kannalta. Jos kuluttaja uskoo kosmeettisella valmisteella olevan terapeuttisia vaikutuksia ja lääkinnällisiä ominaisuuksia, hän voi viivyttää lääkärin hoitoon hakeutumista ja turvautua itsehoitoon. Tällaiset harhaanjohtavat väittämät koskivat muun muassa terapeuttisia vaikutuksia ihoon, verenkiertoon, syväkudoksiin, lihaksiin, niveliin, verisuoniin tai rasvakudokseen tai tulehdusta lievittäviä ja parantavia vaikutuksia. Valmisteilla väitettiin olevan lääkinnällisiä, hoitavia tai eliöitä tuhoavia vaikutuksia. Vastuuhenkilö ei kuitenkaan kyennyt esittämään näyttöä väittämien tueksi. 3.3.3.Lain mukaan sallittujen ainesosien puuttuminen Jäsenvaltioista kymmenen toi esiin tapauksia, joissa tarkastelluissa väittämissä rikottiin oikeudenmukaisuutta koskevaa kriteeriä lain mukaan sallittujen ainesosien mustamaalaamisen vuoksi. Näihin väitteisiin kuuluvat muun muassa ”ei parabeeneja” tai ”ei alumiinia".

Tarkastelluista kosmeettisista valmisteista 20 prosenttia sisälsi väittämän tietyn aineen puuttumisesta. Useimmiten väitettiin, että valmisteessa ei ole parabeeneja. Tämä väittämä on markkinoinnin näkökulmasta houkutteleva, sillä se kiinnittää tiedotusvälineiden huomion. Jäsenvaltiot katsoivat kuitenkin tällaisten väittämien rikkovan oikeudenmukaisuutta koskevaa kriteeriä, sillä ne mustaavat lain mukaan sallittujen ainesosien maineen. Toisaalta moni jäsenvaltio ilmoitti katsovansa ainesosien (kuten alkoholi, eteeriset öljyt tai saippua) puuttumista koskevat väittämät vaatimustenmukaisiksi, sillä kuluttajalle on tärkeää, että hän voi halutessaan välttää näitä tuotteita erityisistä syistä, kuten uskonnon tai allergioiden takia. 3.3.4.Kiellettyjen ainesosien puuttuminen Osa jäsenvaltioista ilmoitti pitävänsä vaatimustenvastaisina väittämiä, joissa korostettiin kielletyn ainesosan puuttumista sekä väittämiä, joissa mainittiin valmisteen täyttävän EU:n laatuvaatimukset tai olevan hyvän tuotantotavan mukaisesti valmistettuja. Näiden katsottiin rikkovan lainmukaisuutta koskevaa kriteeriä. Tällaiset väittämät voivat hämmentää kuluttajia ja lisätä kilpailua muiden valmistajien kanssa, jotka niin ikään noudattavat kosmetiikka-asetuksen säännöksiä, vaikka eivät sitä erikseen mainitse. 3.3.5.Hypoallergeenisyyttä koskevat väittämät Seitsemän jäsenvaltiota ilmoitti havainneensa hypoallergeenisyyttä koskevia väittämiä, joiden tueksi ei esitetty asiakirjoja tai näyttöä. Jotkut kansallisista viranomaisista totesivat, että hiusväreistä esitettiin väittämiä, joiden mukaan väriaineet sisältävät ainesosia, jotka suojaavat tai joiden jopa taataan suojaavan iho-ongelmilta (tai vähentävän allergisen reaktion riskiä) värjäyksen aikana. Nämä valmisteet sisälsivät kuitenkin resorsinolia ja parafenyleenidiamiinia, jotka ovat tunnettuja allergeeneja. Väittämät, joissa pyrittiin vähättelemään allergisten reaktioiden riskiä hiusvärien käytössä, aiheuttavat ihmisille terveysriskin ja voivat estää kuluttajia tekemästä perusteltua päätöstä valmisteen valinnassa. 3.3.6.Totuudenvastaiset väittämät valmisteen sisältämistä ainesosista tai ainesosien puuttumisesta Viisi jäsenvaltiota ilmoitti tapauksista, joissa tuoteväittämässä esitettiin jonkin ainesosan puuttuvan, mikä rikkoo totuudenmukaisuutta koskevaa kriteeriä. 3.3.7.”Ei testattu eläimillä” ja kanimerkki Neljä jäsenvaltiota havaitsi vaatimustenvastaisuuksia näyttöön perustuvaa tukea koskevan kriteerin osalta, kun ilmaisulla tai kanimerkillä väitettiin, että valmisteita ei ollut testattu eläimillä, mutta vastuuhenkilö ei kyennyt esittämään tästä näyttöä kaikkien valmisteen sisältämien kosmeettisten aineiden osalta. Kosmetiikka-asetuksella on vuodesta 2013 kielletty eläimillä testattujen kosmeettisten valmisteiden tai aineiden käyttö lopputuotteessa. 3.4.Korjaavat toimenpiteet vaatimustenvastaisissa tapauksissa Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella väittämiä koskevien yhteisten kriteerien osalta vaatimustenvastaisten tapausten korjaamiseksi on ryhdytty monenlaisiin korjaaviin toimiin. Ilmoitetuista korjaavista toimenpiteistä yleisimmät olivat seuraavat: Vastuuhenkilölle, maahantuojalle tai valmistajalle annettiin kirjallinen huomautus, ja myynti kiellettiin siihen saakka, kunnes valmiste todetaan vaatimustenmukaiseksi. Tähän toimenpiteeseen ryhdyttiin myös vaatimustenvastaisia kosmeettisia valmisteita myyvien verkkokauppojen kohdalla. Vastuuhenkilöä pyydettiin muuttamaan paitsi valmisteessa itsessään, myös tiedotusvälineissä ja internetissä olevaa mainoksen väittämää. Vastuuhenkilö määrättiin jälkikäteen suorittamaan ihosoveltuvuustestit määrätyllä kohderyhmällä. Vastuuhenkilöä pyydettiin suorittamaan uudet tutkimukset riittävän näytön saamiseksi väittämien tueksi jälkikäteen. Osassa jäsenvaltioita määrättiin taloudellisia seuraamuksia. Virheellisten käännösten tapauksissa kehotettiin oikaisemaan tuotemerkinnät. Vastuuhenkilöitä muistutettiin lainsäädännöstä tai kieltotuomioista. Varmistuttiin jatkuvilla markkinavalvontatoimilla tai esitetyn asianmukaisen näytön avulla siitä, että tuotemerkinnät on korjattu, ennen kuin valmiste hyväksytään ja palautetaan markkinoille.