EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 6.10.2011 
SEK(2011) 1142 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
yhteiseen strategiakehykseen kuuluvia Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan 
sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen 
maatalousrahastoa ja Euroop an meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä 
säännöksistä ja Euroopan aluekehitysr ahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja 
koheesiorahastoa koskevista yleisistä sää nnöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1038/2006 
kumoamisesta 
{KOM(2011) 615 lopullinen} 
{SEK(2011) 1141 lopullinen}  
 
2/10 1. TIIVISTELMÄ  
Tämä on vaikutustenarviointi yh teiseen strategiakehykseen kuuluvi a Euroopan aluekehitysrahastoa 
(EAKR), Euroopan sosiaalirahastoa (ESR), koh eesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen 
maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatal ousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja 
Euroopan aluekehitysrahastoa, Eu roopan sosiaalirahastoa ja kohees iorahastoa koskevista yleisistä 
säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1083/2006 ku moamisesta (yhteisiä säännöksiä koskeva 
asetus) annettavasta asetukses ta tehdystä lainsäädäntöehdot uksesta. Se kattaa Euroopan 
aluekehitysrahastoon (EAKR), Euroopan sosiaali rahastoon (ESR) ja koheesiorahastoon liittyvät 
kysymykset vuoden 2013 jälkeisellä ohjelmakaudella.  Sitä täydentävät va ikutustenarvioinnit 
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahast on ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston 
osalta. Se on osa vaikutustena rviointipaketista , johon kuuluvat myös EAKR:aa, koheesiorahastoa ja 
Euroopan alueiden välisestä yhte istyöstä annettuja asetuksia kos keva vaikutustenarviointi sekä 
ESR-asetusta koskeva vaikutustenarviointi.  
Toteutetuista laajoista julkisista kuulemis ista voidaan mainita esimerkiksi tulevaa 
koheesiopolitiikkaa käsittelevän korkean tason ryhm än ja tuen ehdollisuutta  käsittelevän ryhmän 
tapaamiset sekä viidennen koheesiokertom uksen päätelmistä 12. marraskuuta 2010 – 31. 
tammikuuta 2011 toteutetut julkiset kuulemiset1.  
Viides koheesiokertomus ja vuosien 2000–2006 eri ohjelmi en jälkiarvioinnit ova t osoittaneet, että 
koheesiopolitiikalla on edistetty merkittävästi kas vun ja vaurauden levittämistä unionissa Euroopan 
toimintapoliittisten prioriteettien mukaisesti sekä vähennetty taloudell isia, sosiaalisia ja alueellisia 
eroja2. Vielä on kuitenkin useita ratkaisemattomia ongelmia.  
1.1. Eurooppalaisen lisäarvon saavuttamista ko skeviin valmiuksiin liittyvä ongelma 
a) Tuen maantieteellinen kattavuus  
Ongelma liittyy koheesiopolit iikan maantieteellisen kattavuuden op timoimiseen. Jotkut väittävät, 
että Eurooppa 2020 -strategian tuke miseksi olisi ylläpidettävä täyttä  kattavuutta kaikill a alueilla ja 
eroja unionissa olisi vähennettävä. Toiset taas  ovat sitä mieltä, että julkiseen rahoitukseen 
kohdistuvien paineiden vuoksi rikkaim mille alueille kohdistettuja  varoja voitaisiin käyttää 
paremmin muualla.  
b) Keskittyminen rajalliseen määrään prio riteetteja Euroo ppa 2020 -strategian 
mukaisesti  
On olemassa vahvat perusteet sille, että koheesiopolitii kassa keskitytään EU:n prioriteetteihin . 
Eurooppa 2020 -strategia tarjoaa selkeät yhteiset tavoitteet, pääta voitteet ja lippu laivahankkeet 
mukaan lukien, jotka muodostavat selkeät puitteet rahoituksen pai nopisteiden tunnistamista varten. 
Koheesiopolitiikan ja Eurooppa 2020 -strategian välinen selkeä yhteys tarjoaa todellisen 
mahdollisuuden siihen, että EU:n köyhempiä alueita  voidaan edelleen auttaa kuromaan umpeen 
kehityseroja ja että koheesiopolitiikasta voidaan kehittää tärkeä väline, jolla tuetaan edellytysten 
luomista koko EU:n kattavalle kasvulle. Vielä on kuitenkin useita ratkaisemattomia ongelmia. 
                                                 
1  Julkinen kuuleminen viidennen taloudellista, sosiaalista  ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevän kertomuksen 
päätelmistä – tulokset, Bryssel, komission yksiköiden valmisteluasiakirja, SEC(2011) 590 lopullinen, 13.5.2011. 
2  Viides kertomus taloudellisesta, sosiaalisesta ja alueellisesta koheesiosta, marraskuu 2010. EAKR:sta 
osarahoitettujen koheesiopolitiikan ohjelmien 2000-2006 jälkiarv iointi (tavoitteet 1 ja 2), tiivistelmäraportti. Applica, 
Ismeri, The Vienna Institute for International Economic Studies, huhtikuu 2010. Yksityiskohtaisempi selvitys 
koheesiopolitiikan saavutuksista ja puutteista erojen vähentämisen alalla on jaksossa 2.5. 
 
3/10 a) Strategisiin tavoitteisiin ei keskitytä tarpeeksi.  Useissa tutkimuksissa ja jälkiarvioinneissa 
on todettu ongelmia sen suhteen, että strategi siin tavoitteisiin ei keskitytä tarpeeksi, 
suorituskyky on riittämätön ja kannustimet tu losten saavuttamiseen  puuttuvat. Vuosina 
2007–2013 on pyritty käsittelemään kysymystä keskittymisest ä enemmän strategisiin 
prioriteetteihin ja tavoitt eisiin, mutta siinä ei ol e onnistuttu riittävästi.  
b) ESR:n varaintarpeen ennakoitavuuden puute.  Huolimatta työpaikkojen ja ammattitaidon 
merkityksestä Eurooppa 2020 -strategialle ESR:n määrärahat (ESR:n, EAKR:n ja 
koheesiorahaston määrärahoista) ovat viimeise n neljän ohjelmakauden aikana vähentyneet 
tasaisesti 40 prosentista  vuosina 1989–1993 22 prosenttiin  meneillään olevalla 
ohjelmakaudella. 
c) Riittämätön koordinointi.  Edellä mainittuihin kahteen ongelmaan liittyy kysymys 
riittämättömästä koordinoinnista ja vastaav uudesta eri rahastoj en (ESR, EAKR ja 
koheesiorahasto), muiden EU-politiikkojen ja  rahoitusvälineiden se kä jäsenvaltioiden 
kansallisten uudistusohjelmien vä lillä. Koordinoinnin osalta sidosryhmät vali ttavat usein, 
että päällekkäiset järjestelmät synnyttävät kompleksisia rakenteita ja että koordinointi 
strategisella tasolla puuttuu.  
1.2. Politiikan tuloksellisuuteen liittyvät ongelmat 
Koska koheesiopolitiikka perustuu j aetun hallinnon periaattei siin, siihen liittyy usein jännite, joka 
johtuu toisaalta tarpeesta saavuttaa parhaat mahdol liset tulokset ja tois aalta tilanteesta, jossa 
käytettävissä on ennakoitavissa olevat määrärah at seitsemän vuoden ajanjaksolla ja aika- ja 
menorajoitteet ovat tiukat. 
Poliittinen kehys, sääntelykehys ja institutionaalinen kehys 
Rakennerahastojen vaikuttavuus edellyttää tervettä makrotalouspo litiikkaa, suotuisaa 
mikrotaloudellista ympäristöä ja va hvoja institutionaalisia kehyksiä.  
Makrotaloudelliset ehdot 
Nykyisen sääntelykehyksen mukaan koheesioraha ston makrotaloudellis ella ehdollisuudella 
vahvistetaan vakaus- ja lähentymisohjelmien täyt äntöönpanoa ja vältetään  liiallista alijäämää. 
Voimassaolevia sääntöjä olisi tarkistettava ja ne olisi mukautettava uuden vakaus-ja kasvusopimuksen täytäntöönpanotoimiin, jo tka hyväksytään osana kuudetta talouden 
ohjausjärjestelmää koskevaa säädöspakettia. 
Asetettujen tavoitteiden saavuttaminen 
Vaikka ajanjaksoa 2000–2006 koskevat jälkiarvioinnit osoitt avat, että koheesi opolitiikalla on ollut 
huomattavia ja välittömiä oheisvaikutuksia kansallisiin politiikoihin erityisesti strategisen suunnittelun, arviointikulttuurin ja kansallisten politiikkojen tuloksellisuuden osalta, tavoitteiden 
saavuttamista on kuitenkin vaikea arvioida, sillä se urannan ja arvioinnin aloilla on vielä useita 
ongelmia.  
1.3. Politiikan toteuttamise en liittyvät ongelmat 
Koheesiopolitiikan määrärahojen  järkevä, vaikuttava ja te hokas hallinnointi edellyttää 
tarkoituksenmukaisia, vaikutta via ja avoimia rakenteita ka nsallisissa ja alueellisissa 
hallintoelimissä. 
 
4/10 1.4. EU:n toimenpiteiden perustelu 
EU:n toimenpiteet perustuvat Euroopan unionin toiminnasta te hdyn sopimuksen 174 artiklassa 
määrättyihin tavoitteisiin sekä  toissijaisuusperiaatteeseen. Oike us toimia perustuu Euroopan 
unionista tehdyn sopimuksen 3 artikl aan, jonka mukaan ”unioni edistä ä taloudellista, sosiaalista ja 
alueellista yhteenkuuluvuutta sekä jäsenvaltioiden välistä yhteisva stuuta”, sekä Euroopan unionin 
toiminnasta tehdyn sopimuksen 175 artiklaan, jossa nimenomaisesti edellytetään unionin 
toteuttavan tätä politiikkaa rakennerahastojen  kautta, ja 177 artiklaan, jossa määritellään 
koheesiorahaston tehtävä. Euroopan sosiaalirahast on (ESR), Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) 
ja koheesiorahaston tavoitteet määr itellään 162, 176 ja  177 artiklassa. 
2. TAVOITTEET  
Perussopimuksessa yleiseksi tavoitteeksi  on määritelty jäsenvaltioiden ja alueiden tasapainoinen ja 
harmoninen kehitys ja eri alueiden kehitysero jen sekä muita heikommassa asemassa olevien 
alueiden jälkeenjääneisyyden vähentäminen.  
Erityistavoitteita  ovat jäsenvaltioiden ja al ueiden avustaminen älykkään, kestävän ja osallistavan 
kasvun edistämisessä Eurooppa 2020 -strategia n tavoitteiden mukaisesti ottamalla huomioon 
erityisongelmat. Tämän vaikutuste narvioinnin soveltamisalan huomioon ottaen erityistavoitteena on 
sen varmistaminen, että rakennerahast oa ja koheesiorahastoa käytetään 
• tavalla, joka antaa suuren eurooppalaisen lisäarvon , 
• vaikuttavalla tavalla , mikä merkitsee sitä, että n iitä käytetään mahdollisimman suuren 
vaikutuksen aikaansaamiseksi, 
• tehokkaalla tavalla  eli vähentämällä tarpeettomista hallinnollisista vaatimuksista tai 
liian monimutkaisista menettelyistä j ohtuvaa tehottomuutta  ja kannustamalla 
määrärahojen tehokkaaseen käyttöön.  
Nämä yleiset kysymykset muuntuvat toiminta poliittisiksi tavoitt eiksi seuraavasti: 
• koheesiopolitiikan määrärahojen keskittäminen  kehysten luomiseen kestävälle 
kehitykselle ja kasvulle, jotta saat aisiin suurin eurooppalainen lisäarvo, 
• asetusten mukaiset asianmukaiset mekanismit täysimääräisen yhdenmukaistamisen 
varmistamiseksi Eurooppa 2020 -strategian,  tavoitteiden ja päätavoitteiden kanssa,  
• optimaalisen koordinoinnin  varmistaminen rahastojen kesken ja muiden 
rahoitusvälineiden kanssa, 
• selvien ja mitattavissa olevien tavoitteiden  asettaminen, 
• oikean tasapainon löytäminen  hallinnosta vastaavien vira nomaisten ja edunsaajien 
alhaisten hallintokustannusten/hallinnollisen taakan  ja EU:n talousarvioon 
kohdistuvan riskin minimoimisen  välillä.  
 
5/10 3. VAIHTOEHDOT , ANALYYSI JA VERTAILU  
Komissio hyväksyi 29. kesäkuuta 2011 ehdotuksen monivuotisesta rahoituskehyksestä kaudelle 
2014–2020. Ehdotuksen mukaan koheesi opolitiikan määrärahojen va ikuttavuutta on tehostettava. 
Ehdotuksen sisältö otetaan huomio on useissa vaihtoehdoissa.  
3.1. Eurooppalaisen lisäarvon saavuttaminen 
Tuen maantieteellisen keskittymisen  osalta vaihtoehdossa 1 ei es itetä mitään muutoksia, vaan 
tukea keskitetään vähemmän kehitt yneille alueille. Nykyiset lähent ymisalueet, jotka ylittävät 75 
prosentin kynnystason, saisivat phasing in -tukea. Vaihtoehto 2 olisi samankaltainen, mutta 
suurimpana erona olisi uuden siirtymävaiheen l uokan perustaminen, jolla korvattaisiin nykyiset 
tilastolliset phasing in- ja phasing out -järjestel mät. Vaihtoehdossa 3 esitetään radikaalimpi 
lähestymistapa, jonka mukaan koheesiorahastotukea anne ttaisiin vain niille jä senvaltioille, joiden 
bruttokansantulo henkeä kohti on alle 90 pros enttia unionin keskiarvosta henkeä kohti. 
Vaihtoehdossa 3 phasing in -alueet  ja tilastolliset phasi ng out -alueet sekä k ilpailukykyalueet eivät 
voisi saada koheesiotukea.  
Taulukko 1: Talousarviomäärärah at kunkin vaihtoehdon osalta  
 Vaihtoehto 1 Vaihtoehto 2 Vaihtoehto 3 
Vähemmän kehittyneet 
alueet 70,3 % 67,9 % 100 % 
Siirtymäalueet 8,4 % 13,5 % 0 % 
Kehittyneemmät alueet 21,3 % 18,6 % 0 % 
Yhteensä 100 % 100 % 100 % 
Vaihtoehdot 1 ja 2 kattaisivat EU:n koko väest ön, mutta tuen intensiteetti vaihtelisi. Siten 
koheesiopoliittista tukea sa isivat kaikki EU:n alu eet, kun taas vaihtoehdossa  3 varmistettaisiin se, 
että koheesiorahastotuki keskitetään ainoastaan vähemmän kehittyneisiin jäsenvaltioihin. Ainoastaan vaihtoehto 2 kattaa laaj emman väestön välialueiden luokassa  ja sillä saavutetaan suurin 
BKT:n kasvu ja samalla suurin tuki-intensitee tti kehityksessä jälkeen jääneille alueille.  
EU:n prioriteetteihin keskittymisen  osalta vaihtoehdossa 1 esitet ään määrärahojen kohdistamista 
Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamiseen EU:n  tason yhteisön strategisten suuntaviivojen 
mukaisesti. Vaihtoehto 2 menee pidemmälle. Siin ä esitetään suoraan Eur ooppa 2020 -strategiaan 
liittyvät temaattiset tavo itteet ja määritellään rahastojen en sisijaiset investointikohteet. EU:n 
prioriteetteihin keskittymistä vahvistetaan as ettamalla rakennerahastotuelle vähimmäismäärä 
tietyillä politiikan aloilla.  Ottaen huomioon vaihtoehdon 3 maantieteellisen soveltamisalan 
rajallisuuden keskittyminen EU:n  prioriteetteihin koskee ainoastaan vähemmän kehittyneitä 
jäsenvaltioita. 
Vaihtoehdossa 1 jäsenvaltioille esitetään joustava mpi lähestymistapa määrärahojen kohdentamista 
koskevien määräysten kautta, kun taas vaihtoehdo ssa 2 tarjotaan näkyvämpi ja kattavampi yhteys 
Eurooppa 2020 -päätavoitteisiin ja yhdennettyihin suuntaviivoihi n. Ainoastaan vaihtoehdossa 3 
keskitytään EU:n prioriteetteihin vähemmän kehittyneissä maissa. Sen vuoksi vaihtoehto 2 edistää eniten päätavoitteiden saavuttamista, kun taas vaih toehto 1 johtaisi kohees iopolitiikan tukitoimien 
pirstoutumiseen.  
 
6/10 ESR:n rahoituksen näkyvyyden ja ennakoitavuuden  osalta ainoastaan vaihtoehdoilla 2 ja 3 
varmistettaisiin ESR:n vähimmäisosuudet. Vaihto ehto 1 antaisi jäsenv altioille mahdollisuuden 
joustaviin neuvotteluihin niiden ESR-määr ärahoista omien tarpeidensa mukaisesti.  
Mitä tulee koordinointiin muiden EU:n politii kkojen ja rahoitusvälineiden kanssa , vaihtoehdot 
1 ja 2 edustavat asteittaista lähestymistapaa kohti strategist a yhdenmukaistumista Eurooppa 2020 -
tavoitteiden kanssa. Vaihtoehdossa 1 yhdenmukaistu minen perustuu löysästi  ei-sitoviin yhteisön 
strategisiin suuntaviivoihin. Va ihtoehdossa 2 yhdenmukaistumine n Eurooppa 2020 -tavoitteiden 
kanssa on kattavampaa ja se tapahtuu yhteisen strategiakehyksen sekä kumppanuussopimuksen 
kautta. Vaihtoehdossa 3 ei mennä muodollista  yhdenmukaisuutta pidemmälle. Eurooppa 2020 -
tavoitteiden saavuttamista edistetään eniten va ihtoehdossa 2, mikä johtuu siihen sisältyvästä 
sitovammasta strategisesta kehyksestä. Tavo itteiden saavuttamista edistetään vähemmän 
vaihtoehdossa 1 ja vähiten vaih toehdossa 3, mikä johtuu sen ei -sitovasta luonteesta ja sen 
maantieteellisen kattavuuden rajallisuudesta.  
Vaihtoehto 2 tarjoaa suurimma n eurooppalaisen lisäarvon, kun ot etaan huomioon maantieteellinen 
keskittyminen ja koordinointi muiden EU:n po litiikkojen ja rahoitusv älineiden kanssa.  
3.2. Politiikan tuloksellisuuden lisääminen 
3.2.1.  Vaihtoehto 1 – Nykytil anteen säilyttäminen 
Vaihtoehdossa, jossa ei esite tä mitään muutoksia, sovelletaan edelleen seuraavia ehtoja : 
− koheesiorahaston makrotaloudellinen ja finan ssipoliittinen ehto (joskaan tätä ei ole 
koskaan pantu täytäntöön), 
− menettelyjen noudattaminen, 
− suoraan investointeihin sovellettavan EU:n  alakohtaisen lainsäädännön noudattaminen ja 
jotkut strategisiin kehyksiin liittyvät temaattiset ehdot.  
Tämän vaihtoehdon pääetuna on se, että hallintovi ranomaisille ei aseteta uusia vaatimuksia. 
Vaihtoehdon suurin haittapuoli on se, e ttä instituutioiden huonoon toimintakykyyn, EU:n 
lainsäädännön huonoon noudattamiseen, riittämättömiin  finanssipolitiikkoihin  ja strategisiin 
kehyksiin liittyvä tehottomuus jatkuisi edell een. Koheesiorahaston makrotaloudellinen ja 
finanssipoliittinen ehto pysyisi edelleen harkinnanvaraisena. Tuloksellisuuden palkitsemista ja siihen kannustamista koskevan järjestelmän puu ttuminen rajoittaa politiikan vaikuttavuutta ja 
tehokkuutta. 
3.2.2.  Vaihtoehto 2 – Ennakkoehdot 
Ennakkoehdot ovat yhteydessä strategisiin kehyksii n, sääntelykehyksiin ja  institutionaalisiin 
kehyksiin liittyvien edellytysten täyttymiseen sekä politiikan toteuttamiseen EU:n poliittisten 
suuntaviivojen mukaisesti. Edellytykset voivat usein olla jo olemassa ennen uuden sukupolven 
ohjelmien hyväksymistä. Joissakin erityistapauksissa voidaan tarvita lisämuut oksia tai mukautuksia, 
jotka toteutetaan jäsenvaltioiden ja alueiden  sitovan aikataulun mukaisesti. Sitoumusten 
tosiasiallista täytäntöönp anoa seurattaisiin.  
Kyseisen vaihtoehdon pääetuna on se, että sill ä lisättäisiin koh eesiorahoituksen vaikuttavuutta 
ottamalla käyttöön sääntelylliset, strategiset ja institutionaaliset ennak koedellytykset, jotka ovat 
välttämättömiä investointien tehokkuuden varmista miseksi. Suurin hait tapuoli on riski, että 
ohjelmien aloittaminen viivästyy ja  hallinnollinen rasitus kasvaa.  
 
7/10 3.2.3.  Vaihtoehto 3 – Tuloskehys ja suoritusvaraus 
Perustettava tuloskehys osoittaisi, miten jakson al ussa asetettujen tavoittei den saavuttamisessa on 
edistytty. Edistys ilmaistaisiin välitavoitteiden saavuttamisen kautta. Välitavoitteet olisivat 
yhteydessä sitoumuksiin, tuotoksiin ja soveltuvin osin myös menoihin ja tuloksiin. Tuloskehys 
sovittaisiin kumppanuussopimuksissa ja ohjelmissa. Suoritusvaraus  annettaisiin jäsenvaltioille 
sellaisia ohjelmia/toimintalinjoja varten, jo iden osalta on saavut ettu välitavoitteet.  
Kyseisen vaihtoehdon pääetuna on se , että siinä otetaan käyttöön mekanismi, jolla kannustetaan 
määrärahojen kohdistamista eurooppal aisiin tavoitteisiin, ja seurataan tavoitteiden saavuttamista ja 
raportoidaan siitä. Suurin haittapuoli on hallinnollisen rasituksen kasvu, tarve kehittää vahvoja mittausmenetelmiä sekä ohjelmien kesk eyttämisestä johtuva epävarmuus.  
  
3.2.4.  Vaihtoehto 4 – Makrotaloudellisen ja finanssipoliittisen ehdollisuuden 
vahvistaminen 
Koheesiopolitiikan makrotaloudellista ja finan ssipoliittista ehdollisuutta  voitaisiin vahvistaa 
kahdessa vaiheessa: 
i) Koheesiorahaston ehdollisuuden tosiasiallinen soveltaminen voitaisiin varmistaa siten, että 
sen täytäntöönpanoa koskevia määräyksiä ta rkistetaan. Kyseessä ovat esimerkiksi 
kynnyksen laskeminen liiallisen alijäämän menettelyn aloittamiseksi ja sitoumusten täytäntöönpanon keskeyttäminen kokonaan tai osittain vakaus- ja  kasvusopimuksen 
jatkuvien rikkomusten vuoksi. Rikkominen arvioi daan objektiivisten ja  avointen ennalta 
määriteltyjen kriteerien perusteella.  
ii) Koheesiorahaston makrotaloudellista ja fi nanssipoliittista ehdo llisuutta koskevia 
tarkistettuja sääntöjä voitaisiin laajentaa koskemaan rakennerahastoja, sillä rahastojen vaikuttavuus riippuu myös vakaista  kasvulle suotuisist a makrotalous- ja finanssipolitiikoista. 
3.2.5.  Vaihtoehto 5 – Vaihtoehto jen 2, 3 ja 4 yhdistelmä 
Tässä yhdistelmässä yhdistyvät kaikki vaihtoehtoje n 2, 3 ja 4 osa-alueet, mukaan luettuna i) 
ennakkoehdot, ii) tuloskehys ja suoritusvaraus  ja iii) vahvistettu makrotaloudellinen ja 
finanssipoliittinen ehdollisuus, johon sisältyy myös sen laajentaminen koskemaan rakennerahastoja. 
Vaihtoehdon pääetuna on se, että siinä käsitellään  kaikkia politiikan tuloksellisuutta koskevia 
ongelmia. Vaihtoehdossa varmistetaan riittävät st rategiset, sääntelylliset ja institutionaaliset 
edellytykset sekä vakaat makr otalous- ja finanssipolitiikat. Sillä kannustettaisiin ohjelmien 
tuloksellisuuteen tavoitteiden saavuttamisen osalta  ja seurattaisiin ohjelm ien tuloksia. Vaihtoehdon 
suurin haittapuoli olisi hallinnolli sen rasituksen kasvu, joka johtuu tarpeesta täyttää välttämättömät 
edellytykset ja ottaa käyttöön tuloskehys.  
3.2.6.  Vaihtoehtojen vertailu tuloksellisuuden osalta 
Vaihtoehdot on arvioitu sen perusteella, miten ne  edistävät seuraaviin se ikkoihin liittyvien 
ongelmien ratkaisua: i) strategi set, sääntelylliset ja institut ionaaliset edellytykset, ii) 
makrotaloudelliset ja finanssipoliittiset ennakk oedellytykset ja iii) tu loksellisuus tavoitteiden 
 
8/10 saavuttamisen osalta. Vaikuttaville  investoinneille välttämättömien edellytysten osalta vaihtoehdot 
on arvioitu ehtoja koskevien Maailmanpankin periaatteiden mukaisesti3.  
Vaihtoehdossa 1 vaikuttavan tuen  edellytyksiä ei varmisteta tarpeeksi hyvin eikä kannusteta 
ohjelmien tuloksellisuuteen. Vaihtoehdossa 2 varmistetaan ainoastaan vaikuttavan tuen 
edellytykset, mutta ei kannusteta tarpeeksi ohjelmien tuloksellisuuteen. Vaihtoehdossa 3 
keskitytään ainoastaan viimeksi mainittuun. Paras vaihtoehto on vaih toehtojen 2, 3 ja 4 yhdistelmä, 
jossa puututaan kaikkiin tuloksel lisuuteen liittyviin ongelmiin.  
 
3.3. Toteutuksen järkeistäminen ja virheriskin minimointi  
3.3.1.  Yksinkertaistaminen – hallintokulujen vähentäminen ja virheriskin minimointi 
3.3.1.1.  Vaihtoehto 1 – Politiikkaa ei muuteta 
− Korvaukset tosiasiallisten kustannuste n mukaan; joitakin yks inkertaistettuja 
kustannusvaihtoehtoja 
− Ei tarkkoja ohjeita sähköi sestä hallinnoinnista4 EU:n tasolla koheesiopolitiikan 
täytäntöönpanon osalta 
− Hallinto- ja valvontajärjestelmien kans allinen hyväksyntä, komissio tarkistaa 100-
prosenttisesti 
 
3.3.1.2.  Vaihtoehto 2 – Joustava lähestymistapa  
− Joustavat maksuvaihtoehdot, joiden toteutuksesta edunsaajat päättävät 
− Ohjeisiin perustuva sähköinen hallinnointi  
− Jäsenvaltioiden vastuu hallinto- ja valvontajär jestelmien ennakkotarkistuksesta (kansallinen 
hyväksyntä) 
 
3.3.1.3.  Vaihtoehto 3 – Ohjaileva lähestymistapa  
− Hankkeen suoritteisiin perustuvat maksut 
− Pakollinen sähköinen hallinnointi EU:n tasolla 
− Komission suorittama hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkistus 
  
                                                 
3  World Bank (2005), Review of World Bank Conditiona lity, Operations Policy and Country Services, The World 
Bank, Washington, DC, syyskuu. 
4  Koheesiopolitiikan sähköisellä hallinnoinnilla varmistettaisiin, ettei edunsaajia pyydetä antamaan samoja tietoja 
kuin kerran ja että tiedot ovat saatavilla ja ne siirretään sähköisesti.  
 
9/10 3.3.1.4.  Vaihtoehto 4 – Suhteellinen lähestymistapa  
− Maksut perustuvat joko todellisiin kus tannuksiin tai yksinkertaistettuihin 
kustannusvaihtoehtoihin 
− Pakollinen sähköinen hallinnointi jäsenvaltioiden tai alueiden tasolla 
− Suhteellinen lähestymistapa hallinto- ja valvontajärjestelmien ennakkotarkistukseen 
Vaihtoehtojen väliset erot liittyvät siihen, missä määrin komissio osallistuu hallinto- ja 
valvontajärjestelmien arviointiin, millaisia tuloksiin liit tyviä korvausvaihtoehto ja on olemassa ja 
millaisia mekanismeja on olemassa sähköisen hallinnoinnin edistämiseksi koheesiopolitiikassa. 
Vaihtoehto 4 eli suhteellinen lähestymistapa on paras, koska sen avulla voidaan mahdollisesti 
huomattavasti alentaa tarkistusten kustannuksia ja työtaakkaa. Hallinnon osalta suhteellinen 
lähestymistapa merkitsisi työtaakan vähenemistä noi n neljällä prosentilla verrattuna vaihtoehtoon, 
jossa politiikkaa ei muut eta. Siinä myös noudatetaan paremmin toissijaisuusperiaatetta. Lisäksi 5–
10 prosentin lisävähennys saavut ettaisiin yksinkertaistamalla EU:n säännösten täytäntöönpanoa 
koskevia kansallisia sääntöjä ja menettelyitä ja  välttämällä EU:n lainsäädännön ylittämistä 
kansallisella tasolla eli kansallisten vaatimusten soveltamista EU:n sääntöjen lisäksi. 
3.3.2.  Koordinointi koheesiopolitiik an välineiden välillä  
3.3.2.1.  Vaihtoehto 1 – Politiikkaa ei muuteta 
EAKR:n ja ESR:n ohjelmat ovat yhden rahaston ohj elmia. Rahastojen väliset rajat määritellään 
pääasiassa investointilajin perusteella. Toiminnallis ella tasolla tiettyjen investointien ristiinrahoitus 
sallitaan joustavuuslausekkeen perusteella.  
3.3.2.2.  Vaihtoehto 2 – Yhdennetyn ohjel masuunnittelun helpottaminen 
Tämän vaihtoehdon mukaisesti jäsenvalt ioita kannustettaisiin käyttämään useasta rahastosta 
rahoitettavia ohjelmia , joilla on yhteiset va lmistelu-, neuvottel u, hallinnointi- ja 
täytäntöönpanoprosessit. Tarvittaessa aset etaan ”päärahasto”, joka liittyy ohjelman 
politiikanaloihin. Päärahastosta maksettavia tukia täydennetään tuilla muis ta rakennerahastoista, 
jotta varmistetaan johdonmukainen tuki kohees iopolitiikan eri temaa ttisille tavoitteille.  
3.3.2.3.  Vaihtoehto 3 – Yksi politiikka , yksi rahasto -lähestymistapa 
Tämän vaihtoehdon mukaisesti EAKR:n ja  ESR:n ohjelmat voisivat olla joko yhden rahaston 
ohjelmia tai useasta rahastosta rahoitettavia ohjelmia . Rahastojen välille luot aisiin tarkat rajat.  
Vaihtoehto 2 tarjoaa suurimman tehokkuuden sekä suurimman joustavuuden. Vaihtoehto 1 
merkitsee hallinnollisen rasituksen lisääntymistä (ri stiinrahoitusta koskevien määräysten vuoksi) ja 
vaihtoehto 3 jäykkien rajojen määrittelyä.  
4. SEURANTA JA ARVIOINTI  
Vaikutustenarvioinnissa esitetään vaihtoehtoja, jois sa selostetaan, miten poliittisia tavoitteita ja 
suunnitelmia voidaan muotoilla uudestaan kolm en erityiskysymyksen käsittelemiseksi. Tässä 
suhteessa seuranta ja va lvonta ovat erityisen tä rkeitä. Kaikissa niissä  vaihtoehdoissa, joissa 
ehdotetaan muutoksia, seuranta- ja  arviointijärjestelmiä vahvistet aan verrattuna nykytilanteeseen. 
 
10/10 Seurantaan ja arviointiin ehdotetuilla muutoksilla tehostetaan keskittymistä tuloksiin ja politiikan 
yhdenmukaistamiseen Eurooppa 202 0 -strategian mukaisesti.  
• Kaikilla ohjelmilla tulee olemaan selkeämpi toimintalogiikka, jonka mukaan määritellään 
se, miten varojen (panosten) käyttäminen tie ttyihin toimiin (tuotokset) edistää tulosten 
saamista. 
Ohjelmissa käytetään tarpeen mukaan yhteisiä,  EU 2020 -tavoitteiden kanssa yhdenmukaistettuja 
indikaattoreita. Kyseiset indikaa ttorit sisältävät pääasiassa tuotoksia, mutta myös joitain välivaiheen 
tuloksia.