Ehdotus neuvoston direktiiviksi tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa /* KOM/96/0331 lopull. - SYN 96/0182 */



Virallinen lehti nro C 059 , 26/02/1997 s. 0009



Ehdotus neuvoston direktiiviksi tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa (97/C 59/06) KOM(96) 331 lopull. - 96/0182(SYN) (Komission esittämä 13 päivänä marraskuuta 1996) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, toimii yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa noudattaen perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsoo, että 1. liikennejärjestelmän tehokas käyttö yhteisössä riippuu muun muassa liikenteen oikeudenmukaisen ja tehokkaan hinnoittelun vahvistamisesta "käyttäjä maksaa" -periaatteen mukaisesti, 2. tämän periaatteen soveltaminen edellyttää sellaisen asianmukaisen oikeudellisen kehyksen toteuttamista, joka mahdollistaa kaikille jäsenvaltioille korvauksen saamisen todellisista infrastruktuurikustannuksista ja soveltuvin osin ulkoisista kustannuksista, 3. jäsenvaltioiden olisi varmistettava sisämarkkinoiden toiminta ja vältettävä tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkumisen esteet yhteisössä; liikenteen sisämarkkinoiden moitteeton toiminta edellyttää liikenteeseen liittyvien maksujen, mukaan lukien verot ja muut asianomaiset maksut, tasojen perusteettomista poikkeamista johtuvien maanteiden tavaraliikenteen kilpailuedellytysten erojen pienentämistä, tämän vuoksi ajoneuvoverot ja käyttömaksut olisi vahvistettava enimmäis- ja vähimmäistason välille, 4. kestävän liikenteen varmistamiseksi yhteisössä on tärkeätä edistää ympäristöystävällisempien tavaraliikennemuotojen käyttöä, 5. nämä tavoitteet olisi saavutettava vaiheittain, jotta tieliikennemarkkinoiden tasapainoa ei järkytetä, 6. kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/81/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/74/EY (2) ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/82/ETY (3), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/74/EY, saavutettiin tietty yhdenmukaisuuden taso maksujärjestelmien osalta, 7. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin 5 päivänä heinäkuuta 1995 antamassaan tuomiossa asiassa C-21/94 Parlamentti v. neuvosto (4) on kumonnut tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa 25 päivänä lokakuuta 1993 neuvoston direktiivin 93/89/ETY (5) pitäen mainitun direktiivin vaikutukset voimassa siihen asti, kunnes neuvosto on antanut asiasta uuden säädöksen; sen vuoksi olisi direktiivi 93/89/ETY korvattava tällä direktiivillä, 8. nykyisissä olosuhteissa kansallisten maksujärjestelmien mukauttaminen olisi rajoitettava kokonaismassaltaan tietyn rajan ylittäviin hyötyajoneuvoihin, 9. ajoneuvoverojen vähimmäismääriä ei tarvitse soveltaa jäsenvaltioissa, joissa käyttömaksujärjestelmä on käytössä, 10. ympäristöystävällisempien ja tiestöä vähemmän vahingoittavien ajoneuvojen käyttöä olisi edistettävä verojen ja maksujen suuremmalla eriyttämisellä sillä tavalla, että tällainen eriyttäminen ei häiritse sisämarkkinoiden toimintaa, 11. tiettyihin kotimaan paikalliskuljetuksiin, joiden vaikutus yhteisön kuljetusmarkkinoihin on vähäinen, sovelletaan tällä hetkellä alennettua ajoneuvoveroa; kitkattoman siirtymävaiheen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava vahvistaa väliaikaisia poikkeuksia vähimmäismääristä, 12. jäsenvaltioille olisi sallittava soveltaa ajoneuvoverojen alennettuja määriä tai poikkeuksia sellaisiin ajoneuvoihin, joiden käyttö ei todennäköisesti vaikuta yhteisön kuljetusmarkkinoihin, 13. nykyisiä kilpailun vääristymiä ei voida poistaa ainoastaan yhdenmukaistamalla veroja tai polttoaineveroja, mutta siihen saakka kun teknisesti ja taloudellisesti asianmukaisemmat maksumuodot ovat käytössä, tällaisia vääristymiä voidaan lieventää antamalla mahdollisuus jatkaa moottoriteiden tiemaksujen ja/tai käyttömaksujen kantamista tai ottaa ne käyttöön; lisäksi jäsenvaltioiden olisi saatava kantaa maksua siltojen, tunnelien, vuoristosolien ja arkojen reittien käytöstä, 14. komission olisi päätettävä arkojen reittien määritelmästä menettelyllä, johon osallistuu jäsenvaltioiden edustajista koostuva neuvoa-antava komitea; jotta reittiä voidaan pitää arkana, olisi siellä oltava riittävästi muiden liikennemuotojen tarjoamia palveluja, 15. tie- ja käyttömaksut eivät saa olla syrjiviä eikä niistä saa aiheutua liiallisia muodollisuuksia tai esteitä sisärajoilla; sen vuoksi olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet, jotta tie- ja käyttömaksut voidaan maksaa koska tahansa ja erilaisin soveltuvin maksumenetelmin, 16. käyttömaksujen määrien olisi perustuttava kyseisen infrastruktuurin käyttöaikaan ja niiden olisi oltava mahdollisimman lähellä maantieajoneuvojen aiheuttamia todellisia kustannuksia; tähän olisi pyrittävä lyhyellä aikavälillä ottamalla käyttöön määrät, jotka on eriytetty rajoitetusti sen mukaan, millaisia vahinkoja infrastruktuurille ja ympäristölle aiheutuu, 17. tie- ja käyttömaksujen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi, tiettyjä sääntöjä niiden soveltamistavasta olisi määrättävä, kuten kyseisten maksujen alaisen infrastruktuurin ominaisuudet, maksujen mahdollisesti kattamat infrastruktuuri- ja ulkoisten kustannusten maksuosat sekä tiettyjen maksujen enimmäis- ja vähimmäistasot; tiemaksujen määrissä voidaan myös ottaa huomioon vastaavista investoinneista saatavissa oleva tuotto, 18. kahden tai useamman jäsenvaltion olisi sallittava toimia yhdessä yhteisen käyttömaksujärjestelmän käyttöönottamiseksi, jollei tietyistä lisäedellytyksistä muuta johdu, 19. tämä direktiivi rajoittuu suhteellisuusperiaatteen mukaisesti siihen, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi perustamissopimuksen 3 b artiklan kolmannen kohdan määräysten mukaisesti, ja 20. tiukka aikataulu olisi vahvistettava tämän direktiivin säännösten uudelleen tarkastelua ja tarvittaessa mukauttamista varten alueellisemman maksujärjestelmän kehittämiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU Yleiset säännökset 1 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan 2 artiklassa määritellyistä raskaista tavarankuljetusajoneuvoista kannettaviin ajoneuvoveroihin, tiemaksuihin ja käyttömaksuihin. Tämä direktiivi ei koske ajoneuvoja, joita käytetään kuljetuksiin yksinomaan jäsenvaltioiden Euroopan ulkopuolisilla alueilla. Tämä direktiivi ei myöskään koske Kanariansaarilla, Ceutassa, Melillassa, Azoreilla tai Madeiralla rekisteröityjä ajoneuvoja, joita käytetään kuljetuksiin yksinomaan näillä alueilla tai näiden alueiden välillä sekä näiden alueiden ja Manner-Espanjan ja -Portugalin välillä. 2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "moottoritiellä" tietä, joka on erityisesti suunniteltu ja rakennettu moottoriajoneuvoliikennettä varten ja jolle sen varrella olevilta kiinteistöiltä ei ole välittömiä liittymiä ja: i) jolla on, yksittäisiä alueita lukuun ottamatta tai muutoin kuin tilapäisesti, molempiin ajosuuntiin kulkevat ajoradat, jotka erotetaan toisistaan joko maa-alueella, jota ei ole tarkoitettu liikenteelle, tai poikkeustapauksissa jollain muulla tavalla, ii) joka ei risteä samassa tasossa minkään tien, rautatien, raitiotien tai jalankulkutien kanssa, iii) jonka on erityisesti osoitettu olevan moottoritie, b) "tiemaksulla" tietyn summan maksamista siitä, että ajoneuvolla kuljetaan kahden paikan välinen matka käyttäen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja infrastruktuureja, määrän on perustuttava kuljettuun matkaan sekä ajoneuvoluokkaan; c) "käyttömaksulla" tietyn summan maksamista, joka oikeuttaa käyttämään ajoneuvoa tietyn ajan 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa infrastruktuurissa; d) "ajoneuvolla" moottoriajoneuvoa tai auton ja puoliperävaunun yhdistelmää, joka on tarkoitettu ainoastaan tavarankuljetukseen maanteillä ja jonka suurin sallittu kokonaispaino on vähintään 12 tonnia; e) "Euro I-ajoneuvolla" ajoneuvoa, jonka ominaisuudet määritellään direktiivin 88/77/ETY (6), liitteessä I olevan 8.3.1.1 kohdan taulukon rivillä A; f) "Euro II-ajoneuvolla" ajoneuvoa, jonka ominaisuudet määritellään direktiivin 88/77/ETY liitteessä I olevan 8.3.1.1 kohdan taulukon rivillä B; g) "aralla reitillä" infrastruktuuria, jossa voidaan kantaa tie- tai käyttömaksua 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti, joka täyttää 9 artiklassa mainitut perusteet ja joka määritellään 10 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti; h) "ulkoisilla kustannuksilla" ruuhkautumisesta, ilman pilaantumisesta ja melusta aiheutuvia kustannuksia; i) "valtuutetuilla liikenteenharjoittajilla" niitä liikenteenharjoittajia, joita koskevat neuvoston direktiivin 95/18/EY (7) säännökset rautatieyrityksistä tai neuvoston direktiivin 87/540/ETY (8) säännökset sisävesiliikenteestä; j) "avoimella pääsyllä" direktiivin 91/440/ETY (9) mukaista pääsyä rautateiden osalta sekä asetusten (ETY) N:o 2919/85 (10), (ETY) N:o 3921/91 (11) ja (EY) N:o 1356/96 (12) mukaista pääsyä sisävesiliikenteen osalta. II LUKU Ajoneuvovero 3 artikla 1. Ajoneuvoverot, joita tarkoitetaan 1 artiklassa ovat seuraavat: - Belgia: taxe de circulation sur les véhicules automobiles/verkeersbelasting op de autovoertuigen - Tanska: vægtafgift af motorkøretøjer m.v. - Saksa: Kraftfahrzeugsteuer - Kreikka: ÔÝëç êõêëïöïñßáò - Espanja: a) impuesto sobre vehículos de tracción mecánica b) impuesto sobre actividades económicas (ainoastaan moottoriajoneuvoista kannettavien maksujen määrän osalta) - Ranska: a) taxe spéciale sur certains véhicules routiers b) taxe différentielle sur les véhicules à moteur - Irlanti: vehicle excise duty - Italia: a) tassa automobilistica b) addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica - Luxemburg: taxe sur les véhicules automoteurs - Alankomaat: motorrijtuigenbelasting - Itävalta: Kraftfahrzeugsteuer - Portugali: a) imposto de camionagem b) imposto de circulação - Suomi: moottoriajoneuvovero/motorfordonsskatt - Ruotsi: fordonsskatt - Yhdistynyt kuningaskunta: vehicle excise duty. 2. Jäsenvaltion, joka korvaa jonkun 1 kohdassa tarkoitetuista veroista toisella samankaltaisella verolla, on ilmoitettava siitä komissiolle, joka tekee tarvittavat mukautukset. 4 artikla Kukin jäsenvaltio vahvistaa 3 artiklassa tarkoitettujen verojen kantamis- ja perimismenettelyt. 5 artikla Ainoastaan rekisteröinnin suorittanut jäsenvaltio voi kantaa 3 artiklassa tarkoitetut verot siellä rekisteröidyistä ajoneuvoista. 6 artikla 1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen verojen rakenteesta riippumatta jäsenvaltiot vahvistavat veromäärät siten, että kunkin liitteessä I tarkoitetun ajoneuvoluokan ja -alaluokan veromäärä ei alita liitteessä vahvistettua vähimmäismäärää eikä ylitä kyseisessä liitteessä vahvistettua enimmäismäärää. Jäsenvaltiot saavat kuitenkin kantaa alempia ajoneuvoveroja kuin nämä vähimmäismäärät, jos ne soveltavat käyttömaksujärjestelmää tämän direktiivin mukaisesti. Muiden kuin Euro-ajoneuvojen verojen on oltava vähintään 10 prosenttia korkeammat kuin vastaavien EURO I-ajoneuvojen. EURO I-ajoneuvoille vahvistettujen veromäärien on oltava vähintään 10 prosenttia korkeammat kuin vastaavien Euro II-ajoneuvojen. 2. Jäsenvaltiot saavat soveltaa alennettuja määriä tai poikkeuksia seuraaviin ajoneuvoihin: a) kansalliseen maanpuolustukseen tai väestönsuojeluun käytetyt ja palokuntien, muiden pelastuspalvelujen tai poliisin käyttämät ajoneuvot sekä teiden kunnossapitoon käytetyt ajoneuvot b) ajoneuvot, joita käytetään ainoastaan satunnaisesti ne rekisteröineen jäsenvaltion yleisillä teillä ja joita käyttävät sellaiset luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden päätoimi ei ole tavaraliikenteen harjoittaminen, jos näillä ajoneuvoilla suoritetut kuljetukset eivät vääristä kilpailua ja jos komissio hyväksyy asian. 3. Jollei 13 artiklassa tarkoitetusta uudelleentarkastelusta muuta johdu, jäsenvaltiot saavat soveltaa 1 päivään heinäkuuta 1998 asti erityisiä poikkeuksia ajoneuvoihin, joissa on enintään kolme akselia ja joita käytetään ainoastaan kansallisissa paikallisissa kuljetuksissa. 4. Jäljempänä 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti jäsenvaltion voidaan sallia jatkaa ajoneuvoveron vapautusten tai alennusten soveltamista luonteeltaan sosiaalis-taloudellisiin erityispolitiikkoihin tai kyseisen valtion infrastruktuuriin liittyvien syiden perusteella. Tällaiset vapautukset tai alennukset voivat koskea ainoastaan kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja, joita käytetään kuljetuksiin yksinomaan kyseisen valtion tarkkaan määritellyllä alueella. 5. Rajoittamatta tämän artiklan 1 artiklan toisen alakohdan, 2, 3 ja 4 kohdan sekä neuvoston direktiivin 92/106/ETY (13) soveltamista jäsenvaltiot eivät saa myöntää sellaisia poikkeuksia tai alennuksia 3 artiklassa tarkoitetuista veroista, jotka tekisivät maksettavan veromäärän alemmaksi kuin tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut vähimmäismäärät. III LUKU Tie- ja käyttömaksut 7 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat säilyttää tai ottaa käyttöön tiemaksut ja/tai käyttömaksut 2-11 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. 2. Tie- ja käyttömaksuja kannetaan ainoastaan siltojen, tunneleiden, vuoristosolien, arkojen reittien ja moottoriteiden sekä ominaisuuksiltaan moottoritien kaltaisten monikaistaisten teiden käyttäjiltä. Jos jäsenvaltiossa ei kuitenkaan ole yleistä moottoritieverkostoa eikä ominaisuuksiltaan moottoritien kaltaisia kaksikaistaisia teitä, tie- ja käyttömaksuja voidaan kantaa kyseisen valtion ylimmän tieluokan käyttäjiltä. Komissiota on kuultu 21 päivänä maaliskuuta 1962 tehdyssä neuvoston päätöksessä (14) määrätyn menettelyn mukaisesti kyseiset maksut voidaan kantaa myös perustieverkoston muiden osuuksien käyttäjiltä, erityisesti kun turvallisuussyyt oikeuttavat sen. Kun jäsenvaltiot ovat kuulleet asiassa komissiota 21 päivänä maaliskuuta 1962 tehdyssä päätöksessä määrätyn menettelyn mukaisesti, asianomaiset jäsenvaltiot voivat toteuttaa erityisjärjestelyjä raja-alueilla. 3. Tie- ja käyttömaksuja ei saa kantaa yhtä aikaa yhden tieosuuden käytöstä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin kantaa tiemaksuja sellaisissa tieverkostoissa, joissa kannetaan myös käyttömaksua siltojen, tunnelien, vuoristosolien ja arkojen reittien käytöstä. 4. Rajoittamatta tämän artiklan II kohdan ja 9 artiklan soveltamista tie- ja käyttömaksut eivät saa olla syrjiviä liikenteenharjoittajan kansallisuudesta tai ajoneuvon alkuperästä tai määräpaikasta johtuvin perustein. 5. Tie- ja käyttömaksuja on sovellettava ja kannettava sekä niiden maksamista on valvottava siten, että aiheutetaan mahdollisimman vähän häiriötä liikenteen sujuvuudelle ja vältetään pakollista valvontaa tai tarkastuksia yhteisön sisärajoilla. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä menetelmien vahvistamiseksi siten liikenteenharjoittajille, että nämä voivat maksaa käyttömaksut 24 tuntia päivässä kaikkia tavanomaisia maksumenetelmiä käyttäen jäsenvaltiossa, jossa maksuja kannetaan, sekä sen ulkopuolella. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tie- ja käyttömaksujen maksupaikoilla on kunnolliset tilat, siten että voidaan ylläpitää tavanomaisia turvallisuusstandardeja. 6. Asianomaisen jäsenvaltion on vahvistettava kaikkien ajoneuvoluokkien käyttömaksut 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen, mukaan lukien hallinnolliset kustannukset, määrään, joka on 50-100 prosenttia liitteessä III vahvistetuista eri ajoneuvoluokkien enimmäismääristä liitteiden II ja III mukaisesti. Riippumatta siitä, mikä määräksi valitaan, eri ajoneuvoluokkien maksujen on oltava suhteessa toisiinsa samat kuin liitteessä III vahvistetut enimmäismäärät. Näitä enimmäismääriä on tarkasteltava uudelleen 1 päivänä tammikuuta 2001 ja joka toinen vuosi tämän jälkeen. Tarvittaessa komissio ehdottaa asianmukaisia mukautuksia ja neuvosto päättää niistä perustamissopimuksessa määrättyjen edellytysten mukaisesti. 7. Käyttömaksujen määrien on oltava suhteessa infrastruktuurin käyttöaikaan. Käyttömaksut on voitava maksaa vuosittain, kuukausittain, viikottain ja päivittäin, jolloin maksujen määrät ovat vastaavasti >NUM>1 >DEN>1 , >NUM>1 >DEN>12 , >NUM>1 >DEN>50 ja >NUM>1 >DEN>250 vuosimaksusta kaikkien ajoneuvoluokkien osalta. Jäsenvaltiot saavat kantaa ainoastaan vuosimaksuja kyseisessä valtiossa rekisteröidyistä ajoneuvoista. 8. Tiemaksujen määrät on vahvistettava siten, että niistä saatavat tulot eivät ole suuremmat kuin tiemaksujen alaisen infrastruktuuriverkon rakentamis-, toiminta- ja kehityskustannukset, mukaan lukien tämänkaltaisissa investointihankkeissa saatavissa olevat tulot. Lisäksi jäsenvaltiot voivat kantaa ulkoisten kustannusten maksua, jonka suuruus ilmentää vastaavia ulkoisia kustannuksia, mutta joka kuitenkin on enintään 0,03 ecua kilometriä kohti. 9. Jäsenvaltioille voidaan sallia 10 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti aroilla tiealueilla maksujen kantaminen ulkoisista kustannuksista yli kohdassa 8 määrätyn tason esittäen 9 artiklan 1 kohdassa säädetyt perusteet, ei kuitenkaan missään tapauksessa enemmän kuin 0,5 ecua kilometriltä. Aroilla tiealueilla, joilla mitään maksuja ei kanneta jäsenvaltioille voidaan sallia 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti asettaa ulkoisista kustannuksista tietty päivämaksu, joka perustuu 9 artiklan 1 kohdassa säädettyihin perusteisiin, ei kuitenkaan enempää kuin 15 ecua. 10. Tämän artiklan 3 ja 9 kohdassa tarkoitettujen arkojen reittien yksilöiminen on tehtävä 10 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti ja 9 artiklan 2 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. 11. Kukin jäsenvaltio varmistaa, että sen alueella rekisteröityjen ajoneuvojen päästö- ja vahinkoluokitukset voidaan tunnistaa vaivatta. Jos tätä tarkoitusta varten käytettävät asiaa koskevat asiakirjat puuttuvat, jäsenvaltiot voivat kantaa maksut näistä ajoneuvoista vahinkoluokan III ajoneuvojen ja muiden Euro-ajoneuvojen mukaisesti. 8 artikla 1. Kaksi tai useampi jäsenvaltio voi toimia yhteistyössä ottaakseen käyttöön koko niiden alueella sovellettavan yhteisen käyttömaksujärjestelmän. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sellainen käyttömaksujärjestelmän käyttöönottaminen, toteuttaminen ja mahdolliset myöhemmät muutokset tehdään kiinteässä yhteistyössä komission kanssa. 2. Yhteiseen järjestelmään sovelletaan 7 artiklan lisäksi seuraavia vaatimuksia: a) järjestelmään osallistuvien jäsenvaltioiden on vahvistettava yhteiset käyttömaksujen määrät siten, että ne eivät ole korkeammat kuin 7 artiklan 6, 7 ja 9 kohdassa tarkoitetut enimmäismäärät eikä alemmat kuin kyseisissä kohdissa tarkoitetut vähimmäismäärät, b) yhteisen käyttömaksun maksamalla on päästävä kunkin järjestelmään osallistuvan jäsenvaltion 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrittelemään tieverkkoon, c) muut jäsenvaltiot saavat liittyä yhteiseen järjestelmään, d) järjestelmään osallistuvat jäsenvaltiot kehittävät jakojärjestelmän, jonka mukaan kukin niistä saa kohtuullisen osuuden käyttömaksuista saaduista tuloista. 9 artikla 1. Arkojen reittien ja siellä kannettavien maksujen määrittelemiseksi 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki asiaa koskevat tiedot sekä perustelunsa ehdotetuista maksuista. Ehdotettuja maksuja perusteltaessa olisi kuvattava: määrien vahvistamiseksi käytetty menetelmä ja laskentatapa; tiellä liikkujien alueella aiheuttamien asianomaisten ulkoisten kustannusten vähentämiseksi sekä kaikista lähteistä peräisin olevien alueen ilman epäpuhtauksien torjumiseksi toteutetut toimenpiteet. 2. Arkoja reittejä määriteltäessä sovellettavat arviointiperusteet ovat soveltuvin osin: onko moottoritie ruuhkainen ja/tai vaikuttaako sen liikenne merkittävästi heikkoon ilmanlaatuun ja/tai melupäästöihin sen läheisyydessä, erityisesti ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta annettavan direktiivin (15) 2 artiklan perusteella määritellyillä alueilla ja siinä määritellyissä taajamissa. Muut täytettävät edellytykset ovat: muiden liikennemuotojen tarjoamien palvelujen riittävyys, ja tällä tarkoitetaan erityisesti valtuutettujen liikenteenharjoittajien avointa ja syrjimätöntä pääsyä infrastruktuuriin sekä toimenpiteitä kaikista lähteistä peräisin olevien ilman epäpuhtauksien torjumiseksi. 10 artikla 1. Sovellettaessa 6 artiklan 4 kohtaa ja 7 artiklan 9 ja 10 kohtaa komissiota avustaa neuvoston päätöksen 65/270/ETY (16) nojalla perustettu neuvoa-antava komitea, jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan. Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettu huomioon. IV LUKU Loppusäännökset 11 artikla Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita soveltamasta: a) erityisveroja tai -maksuja, joita kannetaan: - ajoneuvon rekisteröinnin yhteydessä tai - epätavallisen painavia tai suuria kuormia kuljettavista ajoneuvoista; b) pysäköintimaksuja ja erityisiä kaupunkiliikennemaksuja. 12 artikla Tässä direktiivissä ecun arvo eri kansallisina valuuttoina vahvistetaan kerran vuodessa. Sovellettavat kurssit ovat ne, jotka ovat voimassa lokakuun ensimmäisenä työpäivänä ja jotka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä; näitä kursseja sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun 1 päivästä. 13 artikla 1. Komissio esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta sekä direktiivin 93/89/ETY vaikutuksista ottaen huomioon tekniikan ja liikenneruuhkien kehityksen. Jäsenvaltiot toimittavat tarvittavat tiedot komissiolle 1 päivään kesäkuuta 1999 mennessä, jotta komissio voi laatia edellä mainitun kertomuksen. Kertomukseen on liitettävä tarvittaessa ehdotuksia sellaisen alueperiaatteeseen perustuvan yhteisen maksujen kantojärjestelmän toteuttamiseksi, jossa otetaan huomioon infrastruktuuri- ja ulkoiset kustannukset sekä mahdolliset vaikutukset alueeseen. Tässä tapauksessa neuvoston on annettava viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2000 yhteinen järjestelmä, joka tulee voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2001. 2. Jäsenvaltioiden, jotka ottavat käyttöön elektronisen tie- ja/tai käyttömaksujen kantojärjestelmän, on toimittava yhteistyössä, jotta järjestelmistä tulisi yhteentoimivat. Komissio tekee välivaiheen kertomuksen näistä kysymyksistä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998. Tässä kertomuksessa se muun muassa tutkii maksut automaattisesti luokittelevan ja täytäntöönpanevan elektronisen maksujen kantojärjestelmän mahdollisuuksia 14 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille. 15 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään 14 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa mainittuna päivänä ja kaikki niiden muutokset mahdollisimman pian. 16 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 17 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1) EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 12 (2) EYVL N:o L 365, 31.12.1994, s. 46 (3) EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 19 (4) Kok 1995, s. I-1827 (5) EYVL N:o L 279, 12.11.1993, s. 32 (6) EYVL N:o L 36, 9.2.1988, s. 33, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/542/ETY (EYVL N:o L 295, 25.10.1991, s. 1). (7) EYVL N:o L 143, 27.6.1995, s. 70 (8) EYVL N:o L 322, 12.11.1987, s. 20 (9) EYVL N:o L 237, 24.8.1991, s. 25 (10) EYVL N:o L 280, 22.10.1985, s. 4 (11) EYVL N:o L 373, 31.12.1991, s. 1 (12) EYVL N:o L 175, 13.7.1996, s. 7 (13) EYVL N:o L 368, 17.12.1992, s. 38 (14) EYVL N:o 23, 3.4.1962, s. 720/62, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 73/402/ETY (EYVL N:o L 347, 17.12.1973, s. 48). (15) Yhteinen kanta (EY) N:o 5/96 (EYVL N:o C 59, 28.2.1996, s. 24). (16) EYVL N:o 88, 24.5.1965, s. 1473/65 LIITE I AJONEUVOIHIN SOVELLETTAVAT VEROJEN MÄÄRÄT >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Ajoneuvoluokat, joita tarkoitetaan 7 artiklan 6 kohdassa ja liitteessä III Ajoneuvot on luokiteltava alaluokkiin I, II ja III sen mukaan, miten paljon ne aiheuttavat vahinkoa tienpinnalle kasvavassa järjestyksessä (luokka I aiheuttaa vähiten vahinkoa tien infrastruktuurille). >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE III 1. Vuotuisten käyttömaksujen enimmäismäärät, joita tarkoitetaan 7 artiklan 6 kohdassa >TAULUKON PAIKKA> 2. Vuotuisten käyttömaksujen vähimmäismäärät, joita tarkoitetaan 7 artiklan 6 kohdassa Vuotuisten käyttömaksujen vähimmäismääräksi vahvistetaan 50 prosenttia edellä mainituista enimmäismääristä.