Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston suositukseksi alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa"



Virallinen lehti nro C 214 , 10/07/1998 s. 0025



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston suositukseksi alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa" (98/C 214/07) Neuvosto päätti 16. joulukuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 artiklan 3 kohdan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 1998. Esittelijä oli Jocelyn Barrow. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 114 ääntä puolesta, yksi vastaan, ja kaksi pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto Vihreä kirja alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa () oli vastaus Euroopan parlamentin ja neuvoston esityksiin tutkia seikkaperäisesti audiovisuaalisten ja tietopalvelujen (joista vihreässä kirjassa käytetään nimitystä "uudet palvelut") kehitykseen liittyviä seikkoja Euroopan unionin politiikassa. Vihreässä kirjassa tutkittiin niitä uusia palveluja koskevia seikkoja, joilla varmistetaan alaikäisten ja ihmisarvon asianmukainen suojelu, sillä kyseiset palvelut kehittyvät nopeasti perinteisistä suljetuista verkoista avoimiin on-line-palveluihin ja sekamuotoisiin palveluihin, kuten Web-lähetyksiin. Vihreässä kirjassa korostettiin, että uusien palvelujen luonteen vuoksi ilmenee seikkoja, jotka useinkaan eivät koske vain jäsenvaltioita tai Eurooppaa, vaan koko maailmaa. Vihreässä kirjassa analysoitiin tilannetta kokonaisuudessaan ja tarkasteltiin uusien palvelujen kaikkien toimijoiden roolia hallituksista ja palvelujen tarjoajista käyttäjiin sekä kiinnitettiin erityistä huomiota Euroopan unionin aloitteisiin. Vihreässä kirjassa kuvattiin uusien palvelujen kehitystä ja analysoitiin voimassa olevaa lainsäädäntöä, sääntelyä ja politiikkaa jäsenvaltio- ja unionitasolla sekä kansainvälisellä tasolla. Siinä tarkasteltiin myös käytettävissä olevia keskipitkän ja pitkän aikavälin vaihtoehtoja, joilla voidaan pyrkiä ratkaisemaan uusien palvelujen ajankohtaistamia kysymyksiä. Vaihtoehdot ulottuvat uusien palvelujen sääntelystä ja itsesääntelystä valveuttamiseen ja kasvatukseen sekä esto- ja luokitusjärjestelmien kehitykseen ja käyttöönottoon. 1.1. Vihreän kirjan julkaisemista seuranneessa kuulemisprosessissa esitettiin tärkeitä asioita, jotka koskevat alaikäisten ja ihmisarvon suojelua uusissa palveluissa. 1.2. Kuulemisprosessista saatu ensisijainen viesti oli, että jos uudet palvelut on määrä kehittää täyteen mittaansa, on hyvin tärkeää luoda luottamuksen ilmapiiri, joka säilyy vain jos alaikäisten ja ihmisarvon suojelu voidaan taata. 2. Komission ehdotus neuvoston suositukseksi 2.1. Ehdotuksessa neuvoston suositukseksi esitetään, että jäsenvaltiot: 2.1.1. rohkaisevat asianosaisia osallistumaan alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun tähtääviin toimenpiteisiin jäsenvaltioissa sekä vaikuttamaan osaltaan unionin laajuisen arviointimenetelmän luomiseen; 2.1.2. kannustavat uusien palvelujen tarjoajia luomaan itsesääntelykehyksen jäsenvaltioissa. Itsesääntelyn tulisi perustua: kaikkien asianosaisten täysimittaiseen osallistumiseen, käytännesääntöihin, joihin kuuluu alaikäisten ja ihmisarvon suojelu sekä menettelytavat sääntöjä mahdollisesti rikottaessa, jäsenvaltioiden elinten yhteistyöhön unionin tasolla, itsesääntelykehyksen arviointiin; 2.1.3. täydentävät voimassa olevaa sääntelykehystä kannustamalla lähettäjiä ja operaattoreita käyttämään alaikäisten suojeluun uusia menetelmiä [esim. väkivallan vastainen V-siru eli V-chip ja henkilökohtaiset tunnusluvut eli PIN-koodit ()]; 2.1.4. ottavat käyttöön menetelmiä sääntöjen loukkaajien tunnistamiseksi, syytteeseen asettamiseksi ja rankaisemiseksi sekä kehittävät poliisi- ja oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä; 2.1.5. edistävät toimia, joiden ansiosta alaikäiset voivat käyttää uusia palveluja vastuuntuntoisesti ja jotka lisäävät tietoisuutta ja alaikäisten kannalta laadukasta sisältöä. 2.2. Neuvosto kehottaa asianosaisia osapuolia: luomaan valtakunnallisia rakenteita, joissa kaikki osapuolet ovat edustettuina, jotta ne voivat osallistua yhteistyöhön ja koordinaatioon eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla, noudattamaan käytännesääntöjä, kehittämään uusia menetelmiä alaikäisten suojelemiseksi ja tiedon levittämiseksi käyttäjille, kehittämään myönteisiä toimia alaikäisiä varten, arvioimaan ja jatkamaan jäsenvaltioissa käynnistettyjä aloitteita. 2.3. Neuvosto kehottaa komissiota: helpottamaan itsesääntelykehyksestä vastaavien asianomaisten kansallisten osapuolten välisiä yhteyksiä sekä osapuolten tietojen ja kokemusten vaihtoa Euroopan unionin tasolla, edistämään poliisi- ja oikeusviranomaisten yhteistyötä Euroopan unionin tasolla, edistämään kansainvälistä yhteistyötä, kehittämään alaikäisten suojeluun tähtäävien toimien arviointimenetelmiä. 3. Erityistä 3.1. Talous- ja sosiaalikomitea on sitä mieltä, että uusien palvelujen kehittäminen on tärkeää useilla merkittävillä aloilla Euroopan unionissa. Komitea uskoo, että uusien palvelujen kaikkia kehityspolitiikkoja olisi tuettava suojaamalla tiettyjä perusperiaatteita, mukaan lukien alaikäisten ja ihmisarvon suojelu. Komitea uskoo, että uudet palvelut voivat kasvaa täyteen mittaansa vain luottamuksen ilmapiirissä, ja että tällainen ilmapiiri voidaan luoda vain takaamalla alaikäisten ja ihmisarvon suojelu. 3.1.1. Tätä varten pääsy uusien palvelujen käyttäjiksi ja palvelujen sisällön luokittelu on ratkaisevaa. On hyvin tärkeää erottaa toisistaan laiton ja haitallinen sisältö, sillä niihin liittyy erilaisia periaatekysymyksiä ja siksi ne vaativat erilaisia oikeudellisia ja teknisiä lähestymistapoja. 3.1.2. Laiton sisältö voidaan tunnistaa helposti ja sitä voidaan käsitellä voimassa olevien lakien ja säännösten mukaan. Kysymystä haitallisen sisällön määrittelystä on kuitenkin pohdittava edelleen. Alaikäisiä suojelevilta järjestelmiltä on vaadittava, ettei alaikäisillä ole pääsyä palveluihin, joiden sisältö voi olla haitallista heidän henkiselle tai fyysiselle kehitykselleen. Aikuisille on kuitenkin sallittava tämänsisältöiset palvelut. 3.1.3. Laittoman ja haitallisen sisällön määrittely saattaa vaihdella maittain. Tietynlainen sisältö saattaa olla laiton tietyissä valtioissa, kun taas muissa valtioissa sama sisältö saatetaan katsoa lailliseksi. Näin ollen säännösten toimeenpano voi olla käytännössä vaikeaa valtiosta riippuen. Haitallisen sisällön määrittelyyn vaikuttaa myös se, että seikat, jotka voivat loukata tiettyjä arvoja ja uskomuksia, johtuvat usein kulttuurieroista. 3.1.4. On yhä ilmeisempää, että koska alaikäisiä ei suojella kyllin tehokkaasti palvelujen laittomalta ja haitalliselta sisällöltä, vanhemmat ovat haluttomia sallimaan lapsilleen uusien palvelujen käytön. Yhtenä käytännön ratkaisuna voitaisiin varmistaa, että uusien palvelujen sisällön on vastattava tiettyjä laadullisia vähimmäisstandardeja ja että erityisesti alaikäisille suunnattujen palvelujen sisällölle asetetaan tiukemmat säännöt kuin muulle sisällölle. 3.2. Sääntelyperiaatteet 3.2.1. Minkä tahansa sääntelytavan, muodollisen tai itsesääntelyn, tulisi olla tarkka, suhteellinen ja syrjimätön. Liiallinen sääntely estää uusien palvelujen yleistymisen sekä mahdollisesti saavutettavat hyödyt jäsenvaltio- ja unionitasolla sekä kansainvälisellä tasolla. 3.2.2. Itsesääntely rohkaisee uusien palvelujen kehittämistä luomalla joustavia tapoja sopeutua lisääntyvään maailmanlaajuistumiseen sekä palvelujen nopeaan kehitykseen. 3.2.3. Voimassa olevia säännöksiä, toimintalinjoja ja menettelytapoja olisi käytettävä maksimaalisesti silloin, kun niitä voidaan soveltaa ongelmitta uusiin palveluihin. 3.2.4. Olisi otettava käyttöön toimintatapoja, joilla varmistetaan itsesääntelymenettelyjen säännöllinen arviointi jäsenvaltio- ja unionitasolla sekä kansainvälisellä tasolla. 3.2.5. Sääntelyn tulisi olla "teknologisesti neutraalia", eli erityisesti uusia palveluja koskevia uusia säännöksiä ja menettelytapoja olisi oltava mahdollisimman vähän. 3.2.6. Olisi tuettava sääntelylle vaihtoehtoisia toimia, kuten kasvatusta, tietoisuutta lisääviä aloitteita ja merkitsemistä. 3.2.7. Internet-palvelujen tarjoajien ja organisaatiomuotoisten sisällön tarjoajien toiminnan luvanvaraisuus sallisi säännösten tekijöiden liittää toimilupiin ehtoja ja sanktioita, joihin voitaisiin turvautua, mikäli alaikäisille tarjotaan palveluja, joiden sisältö on laitonta tai haitallista. 3.2.8. Sääntelyn on vaikutettava mahdollisimman vähän yksityisyyteen ja sananvapauteen, jotka ovat keskeisiä periaatteita. 3.2.9. Olisi otettava käyttöön erityisrangaistuksia langetettaviksi säännösten ja käytännesääntöjen rikkomisesta. 3.2.10. Sääntelyviranomaisia ja muita asianosaisia, jotka vastaavat uusista palveluista olisi tehtävä tunnetuksi jäsenvaltio- ja unionitasolla sekä kansainvälisellä tasolla. 3.3. Vastuu sisällöstä 3.3.1. Sisällön tarjoajien olisi oltava ensi sijassa vastuussa sisällöstä. Palvelujen tarjoajien ei pitäisi olla vastuussa sisällöstä. 3.3.2. Olisi kehitettävä eräänlainen Euro-PICS () ja hyväksyttävä se euroopanlaajuiseksi standardivälineeksi luokitusjärjestelmiä ja esto-ohjelmia kehitettäessä. Euro-PICS olisi liitettävä PICS:iin. Euro-PICS:in kehitysvaiheen aikana PICS:iä olisi käytettävä maailmanlaajuisena standardina, sillä sen avulla voidaan valvoa sisällön käyttöä. 3.3.3. Olisi tutkittava edelleen sellaisten maailmanlaajuisesti hyväksyttyjen luokitusjärjestelmien ja esto-ohjelmien kehittämistä, jotka käsittelisivät sisältöseikkoja kokonaisvaltaisesti varoitussivujen ja haitallisesta sisällöstä tiedottavien kuva- ja äänimerkkien käytön ohella. 3.3.4. Komission ja vakiintuneiden kansainvälisten organisaatioiden olisi koottava asianosaiset keskustelemaan sisältöä koskevista seikoista, luokitusjärjestelmistä ja esto-ohjelmista. 3.3.5. Kolmannen osapuolen suorittamaa sisällön merkintää olisi kannustettava lisävaihtoehtona. 3.3.6. Sisältöä koskevan itsesääntelyn ja vanhempien vastuun olisi oltava ensisijaisia sisältöön pääsyn valvontamenetelmiä. 3.3.7. Sisällön laatu on varmistettava laatimalla vähimmäisstandardit, joiden noudattamista sääntelyelinten olisi valvottava. 3.3.8. Kuten edellä mainittiin, laiton ja haitallinen sisältö on erotettava toisistaan, koska nämä kaksi sisältötyyppiä vaativat erilaisen lähestymistavan. Olisi otettava käyttöön maailmanlaajuisesti hyväksytyt vähimmäiskriteerit, mutta yksittäisten valtioiden olisi voitava halutessaan soveltaa tiukempia kriteereitä. 3.4. Organisaatiot 3.4.1. Eurooppa on Pohjois-Amerikkaa huomattavasti vähemmän edustettuna maailmanlaajuisia uusia palveluja käsittelevissä organisaatioissa. Niillä on keskeinen rooli pohdittaessa uusia palveluja, osatekijöitä, toimintalinjoja, prosesseja ja menetelmiä koskevia kysymyksiä. Euroopan aktiivinen panos on keskeinen luotettavan, vakaan ja kestävän kansainvälisen foorumin varmistamiseksi. 3.4.2. Euroopan teollisuuden on osallistuttava maailmanlaajuisten organisaatioiden toimintaan yhä voimakkaammin, jotta saadaan tietoa uusiin palveluihin vaikuttavista tekijöistä, varmistetaan kehitys kansainvälisesti oikeudenmukaiselta pohjalta sekä luodaan väline, jonka avulla huolehditaan erityisesti eurooppalaisten tarpeiden täyttämisestä (esim. kulttuuri- ja kielierot). 3.4.3. Euroopan etujen kannalta olisi hyödyllistä, jos uusia palveluja koskevia asioita käsiteltäisiin kansainvälisellä tasolla koordinoidusti. Olisi myös oltava eurooppalaisia elimiä, jotka koordinoivat noudatettuja lähestymistapoja unionitasolla. 3.5. Kasvatus 3.5.1. Koska uudet palvelut vaikuttavat voimakkaasti tämän päivän alaikäisten tuleviin mahdollisuuksiin ja ammattinäkymiin, alaikäisten kannalta on ratkaisevaa, että uudet palvelut voidaan liittää heidän kasvatukseensa. 3.5.2. Aikuisten ja kasvattajien olisi edistettävä sisältöä sekä sisällön hyväksyttävyyttä koskevaa koulutusta. 3.5.3. Olisi perustettava alueellisia ja valtakunnallisia koulutuskeskuksia ja -instituutteja, jotta voitaisiin kehittää aihepiiriin liittyvää vanhempien ja kasvattajien koulutusta. Uusia palveluja koskevien kasvatuksellisten toimintalinjojen olisi edistettävä valtakunnallisten ja alueellisten koulujen verkottumista. 3.5.4. Olisi otettava käyttöön uusia, erityisesti uusien palvelujen käyttöä varten luotuja oppimis- ja kasvatusstrategioita. 3.5.5. Julkisen sektorin olisi tuettava koululaitosta nykyistä enemmän uusien kasvatusstrategioiden käyttöönotossa. Olisi toimittava niin, että vanhemmat voisivat hyötyä kasvatusstrategioista ja näin auttaa lapsiaan. 3.5.6. Kasvatusta koskevan tutkimuksen, toimintalinjojen ja strategioiden olisi oltava lähestymistavaltaan eurooppalaisia tai jopa kansainvälisiä, jotta varmistetaan niiden täysi yhteentoimivuus ja avoimet standardit, sikäli kun ne koskevat uusia palveluja kasvatuksessa. 3.5.7. Olisi viitattava Yhdysvalloissa laadittuun nelikohtaiseen suunnitelmaan Internetin siistimiseksi (vanhemmille tarkoitettu opaskirja Internetistä, valistuskampanja, ehdoton jyrkkyys tietyntyyppisiin rikkomuksiin syyllistyneitä kohtaan sekä ns. vihjelinjat), sekä Saksan malliin, jossa äskettäin hyväksytyn lainsäädännön perusteella nimitetään nuorison suojelusta vastaavia virkamiehiä (ks. liite I). 3.5.8. Olisi kehitettävä menetelmiä uusien palvelujen käyttöä koskevien hyvien käytäntöjen levittämiseksi unionitasolla. 3.6. Määrärahat 3.6.1. Euroopanlaajuisella aloitteella olisi taattava määrärahat kasvatuksen ja valveuttamisen edistämiseen sekä jäsenvaltio- että unionitasolla. 3.7. Yhteistyö ja koordinointi 3.7.1. Koska uudet palvelut ovat luonteeltaan maailmanlaajuisia, lähestymistapoihin on yhdistettävä yleiseurooppalaisen lähestymistavan (jotta eurooppalaiset tekijät voidaan esittää yhtenäisesti) lisäksi myös kansainvälinen lähestymistapa. Tämä vaatii yhteistyötä ja koordinaatiota eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla. Uusien palvelujen hyväksyntä, tehokkuus ja menestys riippuu kaikkien osapuolten yhteistyöstä ja koordinaatiosta. 3.7.2. Eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla tehtävää yhteistyötä ja koordinaatiota on helpotettava uusista palveluista vastuussa olevien, jäsenvaltioiden asianomaisten elinten verkottumisella kaikilla tasoilla (esim. hallitus, itsesääntelyelimet, kuluttajaryhmät). 3.7.3. On laadittava perustaksi käytännesäännöt sekä eurooppalaisella että kansainvälisellä tasolla, ja käyttäjien, sisällön ja palvelujen toimittajien sekä sääntelyelinten on hyväksyttävä ne ja sovellettava niitä. 3.7.4. Eurooppa on Pohjois-Amerikkaa huomattavasti vähemmän edustettuna maailmanlaajuisia uusia palveluja käsittelevissä organisaatioissa. Niillä on keskeinen rooli pohdittaessa uusia palveluja. On hyvin tärkeää, että Euroopan unioni osallistuu nykyistä voimakkaammin näihin kansainvälisiin organisaatioihin, jotta se voi osallistua toimintaan kansainvälisesti tasavertaiselta pohjalta ja huolehtia erityisesti eurooppalaisista kysymyksistä. 4. Päätelmät 4.1. Komitea uskoo, että uudet palvelut tarjoavat huomattavia etuja jäsenvaltio- ja unionitasolla sekä kansainvälisellä tasolla. On kuitenkin sovellettava asianmukaista sääntelykehystä, toimintalinjoja ja menetelmiä, mikäli eduista halutaan saada kaikki mahdollinen hyöty. Komitea uskoo myös, että komission ehdotus neuvoston suositukseksi tarjoaa soveltuvan sääntelykehyksen, mikäli siihen kytketään komitean esittämät yleiset periaatteet, ehdotukset yhteistyöstä ja jäsenvaltioiden vastausten koordinoinnista, sekä eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla saadut kokemukset. Lopuksi komitea: 4.1.1. toivoo kansainvälistä lähestymistapaa etsittäessä ratkaisuja uusiin palveluihin liittyviin kysymyksiin; 4.1.2. toivoo sääntelyä koskevaa yhtenäistä lähestymistapaa; 4.1.3. kannustaa käyttämään luokitusjärjestelmiä ja esto-ohjelmia; 4.1.4. suosittaa kasvatus- ja valveuttamisaloitteita; 4.1.5. kannustaa itsesääntelyyn mahdollisuuksien mukaan; 4.1.6. toivoo sisältövastuun selkeyttämistä sekä laittoman ja haitallisen sisällön erottelua; 4.1.7. toivoo yhteistyön ja koordinoinnin lisäämistä jäsenvaltioiden, Euroopan unionin ja kansainvälisten organisaatioiden välillä kaikkien uusia palveluja koskevien seikkojen osalta; 4.1.8. ehdottaa eurooppalaisia (tai jopa kansainvälisesti hyväksyttyjä) käytännesääntöjä, suuntaviivoja ja ruohonjuuritason välineitä, esimerkiksi ns. vihjelinjoja ja nuorison suojelusta vastaavia virkamiehiä; 4.1.9. ehdottaa, että kaikilla uusien palvelujen johdosta käyttöön otettavilla välineillä, toimintalinjoilla ja aloitteilla varmistetaan, että uusien palvelujen käyttöön kannustetaan, jotta käyttäjämäärä kasvaa. Bryssel, 29. huhtikuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () KOM(96) 483 lopull. () PIN = personal identification number. () PICS = Platform for Internet Content Selection.