FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 7.7.2008 
SEC(2008) 2191 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
 
Oheisasiakirja 
Ehdotus: 
 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
 
yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä a nnetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta 
alennettujen arvonlisäverokantojen osalta 
Vaikutusten arviointi 
Tiivistelmä 
{KOM(2008) 428 lopullinen} 
{SEC(2008) 2190} 
FI 2   FI Tämä asiakirja sisältää pelkän tiivistelmän koko tekstiin sisältyvästä an alyysistä; koko teksti 
on saatavissa ainoastaan ehdotuksen alkupe räisenä englanninkielisenä versiona. 
Tämä raportti edustaa ainoastaan sen laadintaan  osallistuneiden komi ssion yksiköiden kantaa. 
Teksti on laadittu kommentoita vaksi, eikä se rajoita komission myöhemmin tekemien 
päätösten lopullista muotoa.  
Tiivistelmä 
Komissio antoi 5. hein äkuuta 2007 neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon muista 
arvonlisäverokannoista kuin yleisi stä arvonlisäverokannoista1. Tiedonannossaan, joka 
perustuu konsulttiyhtiö Copenhagen Economicsin tekemään selvitykseen2, komissio toteaa, 
että alennettuja alv-kantoja koskevalla uudella säädöskehyksellä  olisi järkeistettävä ja 
yksinkertaistettava nykyistä järjestelmää rajo ittamatta kuitenkaan s itä mahdollisuutta, että 
jäsenvaltiot voivat aiempaa joustavammin va hvistaa alennettuja ver okantoja erityisesti 
paikallisesti tarjottavia palveluja varten. Ti edonannon tarkoituksena oli käynnistää edellä 
mainitussa selvityksessä tehtyjen päätelmi en pohjalta laaja kes kustelu alennettujen 
verokantojen käytöstä tuleva isuudessa. Keskustelussa, jota kä ydään parhaillaan neuvostossa, 
ei ole vielä ratkaistu niitä peruskysymyksiä, mite n yleistä järjestelmää olisi yksinkertaistettava 
ja järkeistettävä ja miten alennetut verokanna t vaikuttavat poliittisten  erityistavoitteiden 
saavuttamiseen ja edistävät ni itä. Komission on kuitenkin puututta va jo eräisiin  kiireellisiin 
kysymyksiin, jotka liittyvät alenne ttujen alv-kantojen soveltam isalan laajentamiseen. Nämä 
kysymykset olisi käsiteltävä nopeasti ja/tai ne on jo selvitetty niin pitkälle, että ne voidaan 
sisällyttää säädösehdotukseen. Lisäksi on ta rpeen tehdä joitakin teknisiä mukautuksia. 
Edellä esitetyn perusteella komissio on päättänyt  antaa asiasta alusta van ehdotuksen kesällä 
2008 (suunnittelujärjestelmän viite 2008/T AXUD/002; komission lainsäädäntö- ja 
työohjelman 2008 ensisijainen aloite). Ehdotus  on kapea-alainen, eikä siinä tarkastella 
perusteellisesti alv-kantojen nykyistä perusrak ennetta (yksi yleinen vähintään 15 prosentin 
suuruinen verokanta sekä kaksi valinnaista alennettua verokantaa,  jotka ovat vähintään 
5 prosenttia ja joita voidaan soveltaa ainoas taan rajoitetussa luettelossa mainittuihin 
tavaroihin ja palveluihin). Ehdotuks essa ei myöskään puututa yleisestä 
verokantajärjestelmästä myönnettyjen lukuisten  poikkeusten aiheuttamiin ongelmiin eikä 
siihen kysymykseen, olisiko alennettujen ve rokantojen soveltamisalaa laajennettava 
ympäristösyistä. Näihin seikkoihin liittyvi ä toimia voidaan käsitellä myöhemmin, kun 
käynnissä oleva perusteellinen keskustelu ja  jatkoselvitykset on saatu päätökseen. 
Vaikutusten arvioinnissa on näis tä syistä keskityttävä tiukasti seuraaviin ongelmiin, joihin on 
puututtava lyhyellä aikavälillä.   
1) Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja verokantoja väliaikaisesti tiettyihin alv-
direktiivin (2006/112/EY) liitteessä IV luet eltuihin työvoimavaltaisiin palveluihin, 
                                                 
1 KOM(2007) 380 lopullinen, joka on saatavissa seuraavasta osoitteesta 
http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/doc uments/taxation/vat/how_vat_works/rates/COM(200
7)380_en.pdf . 
2 ”Study on reduced VAT applied to goods and servi ces in the Member States of the European Union”, 
Copenhagen Economics, 21. kesäkuuta 2007. Ks. EUROPA — Taxation and Customs Union / Rates  ja 
SEC(2007) 910, joka on saatav issa seuraavasta osoitteesta: 
http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/docum ents/taxation/vat/how_vat_works/rates/SEC(2007
)910_en.pdf . 
FI 3   FI jos ne ovat saaneet siihen luvan. Kyse isen säännöksen voimassaolo päättyy vuoden 
2010 lopussa. Ensimmäinen kysymys onkin, olisiko mahdollisuus alennettujen 
verokantojen soveltamiseen säilytettävä  kokonaan tai osittain vai olisiko se 
poistettava täysin. 
2) Tämä johtaa loogisesti siihen kysymyksee n, olisiko jäsenvaltioiden lupa soveltaa 
alennettuja verokantoja ulotettava koskemaan  sellaisia työvoimavaltaisten palvelujen 
kaltaisia palveluja, joita ei ole mainitussa  liitteessä IV, mikäli tämä ei vaikuta 
sisämarkkinoihin. Tällaisille ”paikallisesti tarjottaville palveluille” on tyypillistä, että 
niitä ei voida suorittaa etäältä, ne  on pääasiassa suunnattu paikallisille 
loppukuluttajille ja palvelujen  suorittaja ja ku luttajat ovat sijoittautuneet samalle 
maantieteelliselle alueelle.  
3) Ravintolapalveluja pidetään  yleensä paikallisesti tarjotta vina palveluina , koska ne on 
pääasiassa suunnattu paikallisille markkinoi lle. Jäsenvaltiot soveltavat kuitenkin eri 
alv-kantoja, mikä voi aiheu ttaa kilpailun vääristymiä si sämarkkinoilla silloin, kun on 
kyse raja-alueista tai matkailun jakautumisesta eräiden jäsenvaltioiden kesken. Lisäksi monilla jäsenvaltioilla on poikkeusten nojalla oikeus soveltaa 
ravintolapalveluihin alennettu ja verokantoja, mutta tätä oikeutta ei ole kaikilla. 
Joidenkin poikkeusten voimassaolo pää ttyy 31. joulukuuta 2010. Kolmas kysymys 
kuuluukin, olisiko kaikille jäse nvaltioille annettava lu pa soveltaa alennettuja 
verokantoja ravintolapalveluihin. 
4) Jäsenvaltiot saavat nykyään soveltaa al ennettua verokantaa ”sosiaalipolitiikan 
mukaiseen asuntojen luovutukseen, rakentam iseen, korjaukseen ja muuttamiseen”. 
Kokemus on kuitenkin osoittanut, että jäse nvaltiot tulkitsevat tätä säännöstä eri 
tavoin. Lisäksi eräät jäsenvaltiot soveltavat alennettua verokantaa ”yksityisasuntojen 
uudistamiseen ja korjaukseen lukuun otta matta tarvikkeita, jotka muodostavat 
merkittävän osan palvelusuorituksen arvost a” (nämä palvelut on mainittu liitteessä 
IV olevassa työvoimavaltaisia palveluja koskevassa luettelossa ), ja joillekin 
jäsenvaltioille on myönnetty poikkeuksia , joiden nojalla ne voivat soveltaa 
alennettua verokantoja (tai  verovapautta) rakennuksiin liittyviin tavaroihin ja 
palveluihin sosiaalipolitiik asta riippumatta. Joidenki n poikkeusten voimassaolo 
päättyy vuoden 2010 lopussa. Neljäs kysymys kuuluukin, onko aiheelli sta sallia, että 
alennettuja verokantoja s ovelletaan yleisemmin tällä sektorilla, ja lisätä koko 
asuntosektori niitä tavaroita ja palvel uja koskevaan luetteloon, joihin voidaan 
soveltaa alennettua verokantaa.  Jos näin tehdään, jäsenv altiot voivat itse päättää 
talousarvio- ja veropolitiikkansa perusteella, rajoittavatko ne alennetun alv-kannan soveltamisalaa vai eivät. 
Todetut ongelmat liittyvät pääasiassa poliittisiin rajoitteisiin
. Ensinnäkin, monet jäsenvaltiot 
haluavat enemmän liikkumavaraa, jotta ne voisiv at vahvistaa sopivaksi katsomansa alennetut 
verokannat sellaisilla aloilla, joilla niiden soveltamien verokantojen  erot eivät vaikuta 
sisämarkkinoihin. Toisena ongelmana on, että jä senvaltiot eivät ole sa aneet yhdenvertaisia 
mahdollisuuksia kaikilla näistä aloista. Tä ssä yhteydessä komissio viittaa pelkästään 
alennettuihin alv-kantoihin. Vai kutusten arvioinnissa ei keskuste lla siitä, olisiko välittömän 
verotuksen ja sosi aaliturvamaksujen alentaminen te hokkaampi keino saavuttaa tietyt 
työllisyystavoitteet, eikä käsitellä laajempi a kysymyksiä, kuten välillisen ja välittömän 
verotuksen välistä tasapainoa.  
Komissio pyrkii alennettuja al v-kantoja koskevalla aloittee llaan seuraaviin tavoitteisiin : 
FI 4   FI 1) Ensimmäisenä tavoitteena on antaa kaiki lle EU:n jäsenvaltioille yhdenvertaiset 
mahdollisuudet soveltaa alennettuja verokant oja ravintolapalveluihin, paikallisesti 
tarjottaviin palveluihin ja sellaisiin palvel uihin, jotka liittyvät asuntoihin (ja muihin 
vastaaviin rakennuksiin, jotka eivät ole liikerakennuksia),  sekä johdonmukaistaa alv-
kantojen soveltamista tällä alalla. Tavoitteena on antaa kaikille jäsenvaltioille poliittista liikkumavaraa ja taata joustavuus sellaisilla aloilla, jotka eivät haittaa 
sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. 
2) Toisena tavoitteena on vähentää oikeudellista ja taloudellista epävarmuutta. 
Talouden toimijat ovat nykyään epävarmoja siitä, miten alennettuja verokantoja on sovellettava tulevaisuudessa  työvoimavaltaisiin palvel uihin. Lisäksi on jo monen 
vuoden ajan keskusteltu siitä, ol isiko alennettujen verokantojen 
soveltamismahdollisuus ulotettava koskem aan ravintolapalveluja ja paikallisia 
palveluja. Tämä on synnyttänyt epävarmuutta , joka voi johtaa siih en, että yritykset 
ovat haluttomia tekemään investoint eja ja palkkaamaan työntekijöitä. 
3) Kolmanneksi aloitteella on sosioeko nomisia tavoitteita. Sillä pyritään:  
a) vähentämään kustannuksia, joita säännös ten noudattaminen aihe uttaa erityisesti 
asuntosektorin yrityksille; tämä li ittyy edellä mainittuun oikeusvarmuuden 
takaamiseen 
b) mahdollistamaan siirtyminen harmaasta ja  epävirallisesta taloudesta viralliseen 
talouteen, millä edistetään talouskasvua sekä virallista työhönottoa ja jossain 
määrin myös yleistä työllisyyttä. Tämä  toteutuu, kun kotitalouksien tee-se-itse 
toiminta sekä tiettyjen palvelujen suorittaminen pimeänä työnä saadaan 
vähenemään. 
Edellä määriteltyjen ongelmien ja tavoitteiden valossa toimintavaihtoehdot
 on varsin 
rajalliset. 
1) Ensimmäisenä vaihtoehtona on ”ei muut osta nykyiseen”. Tässä vaihtoehdossa alv-
direktiivin väliaikaiset säännökset, joiden mukaan alennettuja verokantoja voidaan 
soveltaa tiettyihin työvoimavaltaisiin palv eluihin, lakkaavat automaattisesti olemasta 
voimassa vuoden 2010 loppuun mennessä. Tämä kos kee myös uusille jäsenvaltioille 
myönnettyjä poikkeuksia, joiden mukaan ne voivat soveltaa alenne ttuja verokantoja 
ravintoloihin ja asuntosektoriin. Sama t poikkeukset, jotka on myönnetty vanhoille 
jäsenvaltioille, jäisivät kuitenkin voim aan, koska näillä poikkeuksilla ei ole 
määräaikaa. Jäsenvaltiot, jotka soveltav at alennettuja verokantoja tiettyihin 
työvoimavaltaisiin palveluihin, sekä uudet jäse nvaltiot, jotka soveltavat poikkeuksia 
ravintola- ja asuntosektorii n, joutuisivat (periaatteessa ) korottamaan alv-kantansa 
yleisen alv-kannan mukaiseksi. 
2) Toisena vaihtoehtona on muutt aa politiikkaa ja näin ollen myös alennettuja alv-
kantoja koskevaa yhte isön lainsäädäntöä . Tästä vaihtoehdosta on erilaisia 
muunnoksia, jotka ulottuvat lainsäädännön pienistä muutoksista mahdollisimman laajoihin muutoksiin ongelmanmäärittelyssä  käsiteltyjen kysymysten perusteella. 
Muutokset voisivat olla se uraavanlaisia (niitä käsi tellään tässä pienimmästä 
suurimpaan, ja eri näkökohtia void aan myös käsitellä erikseen): 
FI 5   FI a) Alennettujen verokantojen sove ltaminen tiettyihin työvoimavaltaisiin 
palveluihin: ainoa muutos on, että asiaa koskeva nykyinen säännös jää 
pysyvästi voimaan. 
b) Alennettujen verokantojen soveltaminen täydennetyssä luettelossa mainittuihin 
työvoimavaltaisiin palveluihin: 
– Vain yksityistaloudet: Kaikki jäse nvaltiot voivat soveltaa alennettuja 
verokantoja liitteessä IV lueteltujen ryhmien palveluihin ja joihinkin samankaltaisiin yksityistalouksille tarkoi tettuihin (rajallisiin) palveluihin. 
Näihin kuuluvat puutarhanhoito, maisemanhoito ja puutarhojen ylläpito yksityistalouksissa, muut henkilökohtais een hygieniaan liittyvät palvelut 
kuin parturi- ja kampaamopalvelut (kauneushoitolapalvelut), irtaimen aineellisen omaisuuden pienet  korjaukset (lukuun ottamatta 
moottoriajoneuvoja) ja irtaimeen ai neelliseen omaisuuteen liittyvät 
puhdistuspalvelut. 
– Yksityistaloudet ja muut asiakkaat, jotka eivät ole yritysasiakkaita: 
Samankaltaisia (rajallisia) palvel uja koskevaan luetteloon voisivat 
sisältyä myös seuraavat palv elut, jotka suoritetaan muille 
loppuasiakkaille kuin yksityistalouks ille: puutarhanhoito, maisemanhoito 
sekä puutarhojen ja puistojen ylläpito  viranomaisten toimeksiannosta ja 
ei-kaupallista käyttöä varten; uskonnonharjoituspaikkojen, kulttuuriperintöön kuuluvien paikkojen, historiallisten muistomerkkien ja vastaavien muuhun kuin kaupalliseen kä yttöön tarkoitettujen rakennusten 
(vähäinen) kunnostus, korjaus, ylläpito ja siivous. 
c) Alennettujen verokantojen soveltaminen täydennetyssä luettelossa mainittuihin 
työvoimavaltaisiin palveluihin ja ravi ntolapalveluihin: jäsenvaltiot voivat 
soveltaa alennettuja verokantoj a myös ravintolapalveluihin. 
d) Alennettujen verokantojen soveltaminen täydennetyssä luettelossa mainittuihin 
työvoimavaltaisiin palveluihin, ravintolap alveluihin ja kok o asuntosektoriin: 
jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja  verokantoja myös yksityisasuntojen 
rakentamiseen ja (merkittäviin) muut ostöihin sekä näihin tarvittaviin 
palvelujen suorituksiin ja  tavaroiden luovutuksiin. 
e) Alennettujen verokantojen soveltaminen täydennetyssä luettelossa mainittuihin 
työvoimavaltaisiin palveluihin, ravintolapalveluihin, asunt osektoriin ja eräisiin 
muihin rakennussektorin lohkoihin: jäse nvaltiot voivat so veltaa alennettuja 
verokantoja myös eräiden muiden rakennusten kuin liikerakennusten (esimerkiksi uskonnonharjoituspaikkojen, kulttuuriperintöön kuuluvien paikkojen ja historiallisten muisto merkkien) rakentamiseen, merkittävään 
kunnostamiseen ja muutokseen sekä näihin tarvittaviin palvel ujen suorituksiin 
ja tavaroiden luovutuksiin. 
Näiden vaihtoehtojen vaikutusten arviointi perustuu pääasiassa konsulttiyhtiö Copenhagen 
Economicsin tekemän selvityksen päätelmiin. Ar vioinnissa on kuitenkin käytetty myös muita 
tietolähteitä. Vaikutusten arvi oinnin lisäksi suor itettiin julkinen kuuleminen 11. maaliskuuta 
ja 12. toukokuuta 2008 välisenä aika na. Julkisessa kuulemisessa ei yleisesti katsoen tullut 
FI 6   FI esiin näkökohtia, joita ei olisi jo  otettu huomioon vaikutusten arvi oinnissa tai joi lla olisi ollut 
arvioinnin kannalta merkitystä. 
Kaikissa vaihtoehdoissa, joissa politiikk aa muutetaan, on todennäköi stä, että aloilla , joihin 
muutokset vaikuttavat, kysynnän ja työllisyyden  kasvu vauhdittuu. Eri alojen väliset erot 
näyttävät johtuvan lähinnä hintaherkkyydestä,  joka saattaa olla hieman lievempää 
rakennusalalla (ylläpito, korjaaminen ja rakent aminen) ja palveluissa , joita ei suoriteta 
kotitalouksille. Taulukon 1 mukaan vaihtoehdoilla 2, 3 ja 5  olisi todennäköi sesti suurimmat 
vaikutukset. Vaikutusten esiintymisajankohta voi kuitenkin vaihdella jäse nvaltioista toiseen, 
mikä riippuu kyseisten työmarkkinoiden jousta mattomuudesta ja kireydestä Vaihtoehdossa, 
jossa politiikkaa ei muuteta, alv-kanta yleensä  nousisi tietyillä työvoimavaltaisilla aloilla 
niissä jäsenvaltioissa, jotka soveltavat ale nnettuja verokantoja näihin palveluihin. Alv-
kantojen nousulla on todennäköi sesti suuremmat (päinvastaiset)  vaikutukset kuin niiden 
alentamisella.  
Politiikkaa muuttavissa vaihtoehdoissa alenne tut verokannat todennäköisesti vaikuttavat 
tehokkaimmin harmaan talouden torjumiseen  loppukuluttajia ja erity isesti kotitalouksia 
palvelevilla al oilla (taulukon 1 vaihtoehdot 2, 3, 5 ja 6 ). Vaihtoehto, jossa politiikkaa ei 
muuteta, luultavasti lisäisi toimintaa harm aan talouden alalla.  
Oikeudellisesta ja tal oudellisesta varmuudesta  voidaan todeta, että nyky inen tilanne paranisi 
politiikkaa muuttavissa vaihtoehdoissa, joissa määr itetään selvästi ja pysyvästi, missä rajoissa 
jäsenvaltiot voivat soveltaa al ennettuja verokantoja työvoima valtaisiin palveluihin ja 
ravintolapalveluihin (taulukon 1 vaihtoehdot 2, 3 ja 5 ). Vaihtoehto, jossa politiikkaa ei 
muuteta, antaisi myös varmuutta , koska siinä ei pidennettäisi väliaikaisten toimenpiteiden 
voimassaoloa (varsinkaan tiettyjen työvoimava ltaisten palvelujen osalta). Toisaalta 
poikkeukset (jotka koskevat muun muassa ravi ntolapalveluja) olisiv at edelleen voimassa, 
minkä vuoksi keskustelu alenne ttujen verokantojen  soveltamisalan laajentamisesta 
paikallisesti tarjottaviin palveluihin ja ravintol apalveluihin jatkuisi ja  voisi siten aiheuttaa 
epävarmuutta.  
Yleinen talouskasvu  on todennäköisesti suurempaa toimintavaihtoehdoissa (taulukon 1 
vaihtoehdot 2, 3 ja 5 ), joissa tapahtuu siirtymistä tee-se- itse-toiminnnasta ja pimeästä työstä 
viralliseen talouteen (kyse on toiminnasta, jo ssa ei tarvita paljon muodollista koulutusta tai 
erikoiskoneita). Tämä koskee kotitalouksille ta rjottavia paikallisia palveluja, erityisesti 
kodinhoitoa, siivousta, pieniä korja uksia ja ylläpitoa sekä ravint oloita. On todennäköistä, että 
missään toimintavaihtoehdossa ei tapahdu  juuri ollenkaan yleistä työttömyyden 
(rakennetyöttömyyden) vähenemistä  paitsi silloin, kun alenne ttuja verokant oja aletaan 
soveltaa kotitalouksille tarkoitettuihin palvelui hin, joissa käytetään suhteellisen runsaasti 
vähän koulutettua työvoimaa. Tä llaisia palveluja ova t esimerkiksi pienet korjaustyöt ja 
ylläpito, siivous ja ravintolapalvelut. Taulukon 1 mukaan vaihtoehdoilla 2, 3 ja 5  olisi 
suurimmat vaikutukset. Tässä yht eydessä on kuitenkin otettava huomioon, että vaihtoehtojen 
vaikutukset yleiseen kasvuun ja työllisyyteen vaihteleva t jäsenvaltiosta toiseen.  
Millään toimintavaihtoehdolla ei odoteta olevan  merkittävää vaikutusta yrityksille säännösten 
noudattamisesta aiheutuviin kustannuksiin , jollei alennettuja veroka ntoja aleta soveltaa koko 
asuntosektoriin ja ra vintoloihin (taulukon 1 vaihtoehdot 2+6 ja 5 ). 
Millään toimintavaihtoehdolla  ei myöskään odoteta olevan merkittävää vaikutusta 
sisämarkkinoiden toimintaan . Alennettujen verokant ojen soveltamisella ravintolapalveluihin 
ja kauneushoitoloiden palveluihin voi olla vaik utusta raja-alueilla ja matkailualalla, mutta 
FI 7   FI yleisesti katsoen voidaan todeta, että nykytila nteeseen verrattuna (tai jos politiikkaa ei 
muuteta) sisämarkkinat saattaisivat toimia paremmin, jos kaikilla jäsenvaltioilla olisi 
yhdenvertaiset mahdollisuudet ottaa käy ttöön alennettuja verokantoja. 
Koska kaikki politiikkaa muuttavat vaihtoehdot vaikuttavat aloihin, joilla toimii pääasiassa 
pk-yrityksiä , kaikilla vaihtoehdoilla, jotk a kasvattavat näiden alojen  toimintaa, on luultavasti 
myönteinen vaikutus pk-yrityksiin (tosin vaihtelevassa määrin).  
Vaihtoehdoilla, joissa alennettuja veroka ntoja voidaan soveltaa rakennusalalla ( vaihtoehdot 
2, 4, 6 ja 7 ) on todennäköisesti kaikkein parhaimmat ympäristövaikutukset .  
Kaikilla vaihtoehdoilla on todennäköisest i hyvin vähäinen tai olematon vaikutus 
kotitalouksien väliseen tulonjakoon . Kaikilla politiikkaa muuttav illa vaihtoehdoilla odotetaan 
olevan jonkinlaisia vaikutuksia hyvinvoint iin ja mahdollisesti myönteisiä vaikutuksia 
sosiaaliseen integraatioon , jos ne parantavat vähän koulute ttujen työntekijöiden työllisyyttä 
(vaihtoehdot 2–5 ). 
FI 8   FI Taulukko 1: Toimintavaihtoehtojen vaikutusten vertailu (vaihtoehtojen muunnokset otettu 
huomioon) 
Vaiku-
tukset 
 
Vaihto-
ehdot  
Alan kasvu  
Yleinen talouskasvu  
Alan työllisyys  
Yleinen työllisyys  
Harmaa talous  
Säännösten  
noudattamisesta 
aiheutuvat 
kustannukset
Sisämarkkinat  
Pk-yritykset  
Tulonjako  
Muut sosiaaliset vaikutukset
 
Ympäristövaikutukset  
1. Ei 
muutosta 
nykyiseen  - - - -/0 - 0 0 - 0 - - 
2. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
tiettyihin 
työvoima-
valtaisiin 
palveluihin  +++ +++ +++ +/0 +++ 0 0 ++ 0 ++ + 
3. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
vain 
kotitalouksille 
tarkoitet-
tuihin 
työvoima-
valtaisiin 
palveluihin, 
jotka 
mainitaan 
täydennetyssä 
luettelossa  +++ +++ +++ + +++ 0 0 ++ 0 ++ 0 
4. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
muille ei-
yritys-
asiakkaille 
tarkoitet-
tuihin 
työvoima-
valtaisiin 
palveluihin, 
jotka 
mainitaan 
täydennetyssä 
luettelossa + +/0 + 0 +/0 -/0 0 + 0 ++ + 
5. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
ravintola-
palveluihin +++ +++ +++ ++ +++ + + ++ 0 ++ 0 
6. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan ++ +/0 ++ 0 +++ + 0 ++ 0 + + 
FI 9   FI merkittäviin 
töihin, 
palvelujen 
suorituksiin 
ja tavaroiden 
luovutuksiin 
asunto-
sektorilla 
7. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
muihin kuin 
liike-
rakennuksiin 
kohdistuviin 
merkittäviin 
töihin, 
palvelujen 
suorituksiin 
ja tavaroiden 
luovutuksiin + +/0 + 0 +/0 -/0 0 + 0 + + 
Toimintavaihtoehtojen tavoitteidenmukaisuude sta (taulukko 2) voidaan todeta, että 
ensimmäinen vaihtoehto, jossa politiikkaa ei muutet a, ei täytä asetettuja tavoitteita, paitsi että 
se voi jonkin verran vähentää säännösten noudattamisesta aihe utuvia kustannuksia. Monet 
poikkeukset, joiden nojalla alennettuja ver okantoja voidaan sove ltaa ravintola- ja 
asuntosektorilla, jäisivät yhä voimaan. 
Kaikki poliitiikkaa muuttavat vaihtoe hdot täyttävät ensimmäisen tavoitteen; vaihtoehdot 2, 3, 
ja 6 täyttävät myös muut tavoitt eet yhtä lukuun ottamatta ja vaihtoehto 5  täyttää kaikki 
tavoitteet. 
FI 10   FI Taulukko 2: Toimintavaihtoeh tojen tavoitteidenmukaisuus  
Tavoitteet 
 Vaihto–
ehdot EU:n jäsen-
valtioilla on 
yhdenvertaiset 
mahdollisuudet 
soveltaa 
alennettuja 
verokantoja 
ravintoloihin, 
asuntosektoriin 
ja työvoima-
valtaisiin 
palveluihin, ja 
niillä on myös 
liikkumavaraa, 
ilman 
sisämarkkina-
vaikutuksia Oikeudellisen ja 
taloudellisen 
epävarmuuden 
vähentäminen Säännösten 
noudattamisesta 
aiheutuvien 
kustannusten 
alentaminen Siirtyminen 
harmaasta ja 
epävirallisesta 
taloudesta 
viralliseen 
talouteen 
1. Ei muutosta nykyiseen ei ei vähäistä ei 
2. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
tiettyihin 
työvoima-
valtaisiin 
palveluihin 
(liite IV)  kyllä kyllä ei kyllä 
3. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan vain 
kotitalouksille 
tarkoitettuihin 
työvoima-
valtaisiin 
palveluihin, 
jotka mainitaan 
täydennetyssä 
luettelossa  kyllä kyllä ei kyllä 
4. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
muille ei-yritys-
asiakkaille 
tarkoitettuihin 
työvoima-
valtaisiin 
palveluihin, 
jotka mainitaan 
täydennetyssä 
luettelossa kyllä ei ei vähäistä 
5. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
ravintola-
palveluihin kyllä kyllä kyllä kyllä 
6. Alennettuja 
verokantoja kyllä ei kyllä kyllä 
FI 11   FI sovelletaan 
merkittäviin 
töihin, 
palvelujen 
suorituksiin ja 
tavaroiden 
luovutuksiin 
asuntosektorilla 
7. Alennettuja 
verokantoja 
sovelletaan 
muihin kuin 
liike-
rakennuksiin 
kohdistuviin 
merkittäviin 
töihin, 
palvelujen 
suorituksiin ja 
tavaroiden 
luovutuksiin kyllä ei ei minor 
Ottamatta huomioon jäsenvaltioihin kohdistuvia ta lousarviovaikutuksia, joiden arvioiminen 
on joustavuusperiaatteen mukaan ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtävä, yleisesti katsoen 
parhaimpina pidetään vaihtoehtoja 2, 3, 5 ja 6 , joita voidaan myös yhdistellä.