Euroopan unioni ei ole ADR-sopimuksen eikä ADN-sopimuksen sopimuspuoli. Se, ettei unioni osallistu kyseessä olevaan kansainväliseen sopimukseen, ei estä sitä käyttämästä toimivaltaansa vahvistamalla toimielintensä välityksellä kannan, joka esitetään sen puolesta kyseisellä sopimuksella perustetussa elimessä erityisesti niiden jäsenvaltioiden välityksellä, jotka ovat kyseisen sopimuksen sopimuspuolia ja toimivat yhdessä unionin edun mukaisesti (ks. asia C-399/12, Saksa v. neuvosto, 52 kohta, ja mainittu oikeuskäytäntö).

Tällä hetkellä ADR-sopimuksessa on 48 sopimuspuolta ja kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat tämän sopimuksen sopimuspuolia. ADN-sopimuksessa on 18 sopimuspuolta ja EU:n jäsenvaltioista 13 on tämän sopimuksen sopimuspuolia.

Euroopan unioni on 1. tammikuuta 1997 alkaen soveltanut ADR-määräyksiä kaikkiin vaarallisten aineiden maantiekuljetuksiin EU:n alueella; ensiksi näin tehtiin vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21. marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/55/EY nojalla. Vuonna 2008 direktiivi 94/55/EY korvattiin direktiivillä 2008/68/EY, jossa noudatetaan samoja periaatteita kuin kumotussa direktiivissä. Euroopan unioni on soveltanut ADN-sopimuksen määäräyksiä vaarallisten aineiden sisävesikuljetuksiin 1. tammikuuta 2009 alkaen.

Direktiivin 2008/68/EY 4 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset vaarallisten aineiden kuljetukset ovat sallittuja, jos ne suoritetaan ADR-sopimuksen, RID-ohjesäännön tai ADN-sopimuksen vaatimusten mukaisesti, ellei liitteissä toisin osoiteta.” Lisäksi direktiivin johdanto-osan 12 kappaleessa todetaan seuraavaa: ”Kolmansissa maissa rekisteröityjen kuljetusvälineiden käyttö vaarallisten aineiden kansainvälisiin kuljetuksiin jäsenvaltioiden alueella olisi sallittava edellyttäen, että niissä noudatetaan asiaa koskevia ADR-, RID- ja ADN-määräyksiä ja tämän direktiivin säännöksiä.”

Jos sopimuspuolet eivät esitä riittävää määrää vastalauseita, tässä ehdotuksessa tarkoitettujen muutosten on määrä tulla voimaan 1. tammikuuta 2017, jolloin niistä tulee sitovia.

Ehdotetun neuvoston päätöksen oikeusperustana on SEUT-sopimuksen 91 artikla yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

Ehdotusluonnoksen 1 a artiklassa on suunniteltuja muutoksia koskeva yksityiskohtainen luettelo, jossa todetaan, että unioni voi hyväksyä ne. Ehdotettuja muutoksia pidetään asianmukaisina vaarallisten aineiden turvallisen ja kustannustehokkaan kuljetuksen kannalta, kun otetaan huomioon teknologinen kehitys, ja sen vuoksi niitä olisi kannatettava.

4. TÄYTÄNTÖÖNPANO EUROOPAN UNIONISSA

Mikäli edellä mainituista muutoksista tulee sitovia määräyksiä, ne on sisällytettävä vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annettuun direktiiviin 2008/69/EY, jossa säädetään yhdenmukaisten määräysten soveltamisesta vaarallisten aineiden maantie-, rautatie- ja sisävesikuljetuksiin jäsenvaltioissa ja niiden välillä. Komissiolle on siirretty tämän vuoksi toimivalta mukauttaa direktiivin 2008/68/EY liitteessä I oleva I.1 jakso ja liitteessä III oleva III.1 jakso tieteen ja tekniikan kehitykseen. Komissio käynnistää muutosmenettelyn siinä vaiheessa, kun kausi, jonka aikana voidaan esittää Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin ilmoitusta koskevia vastalauseita, on päättynyt.