KOMISSION TIEDONANTO EUROOPPA-NEUVOSTOLLE - Toinen kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPPA-NEUVOSTOLLE

Toinen kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista

Yhteenveto

Tässä Eurooppa-neuvostolle laaditussa kertomuksessa pyritään esittämään tilannekatsaus valmisteluista, selventämään kattavasti joitakin suuria tehtäväalueita ja tunnistamaan hyviä käytänteitä euroon siirtymisen sujuvoittamiseksi.

Huhtikuussa 2001 esitetyn ensimmäisen kertomuksen jälkeen on yleisesti ottaen saavutettu merkittävää edistystä. Tilanne on kuitenkin edelleen hyvin epätasainen: eri talouoden tekijöiden valmistelujen aste vaihtelee huomattavasti. Kansalliset viranomaiset ovat saattaneet valmistelut lähes päätökseen, mutta paikallisviranomaiset näyttävät valmistautuvan hitaammin. Myös pk-yritysten valmistelut etenevät varsin hitaasti, eivätkä monet niistä tiedä riittävästi määräajoista tai kustannuksista. [1] Yksityishenkilöiden tietämys on parantunut huomattavasti, mutta on yleisesti ottaen puutteellista. [2] Euron käyttö on lisääntynyt hieman etenkin maksutapahtumissa viranomaisten kanssa. Yritykset eivät kuitenkaan siirry euron käyttöön helposti ja yksityishenkilöt käyttävät euroa hyvin harvoin. Tiedotustoimia tehostetaan parhaillaan. Eurojärjestelmä on käynnistänyt laajan, 80 miljoonaa euroa maksavan kampanjan, jota käydään kaikissa tiedotusvälineissä. Jäsenvaltiot ja komissio lisäävät parhaillaan tiedotuskampanjoita, jotka keskittyvät joulukuuhun ja joita yhteisö rahoittaa 28 miljoonalla eurolla.

[1] Pk-yrityksiä koskeva Flash-Eurobarometri-tutkimus, heinäkuu 2001.

[2] Eurotietämystä koskeva Flash-Eurobarometri-tutkimus, kesäkuu 2001.

Tilanteen nopea parantaminen vaatii komission mielestä seuraavia toimenpiteitä:

-Julkisen vallan ja ammattijärjestöjen on tehostettava pk-yrityksille suunnattua tiedotusta. Erityistä huomiota on kiinnitettävä kauppoihin, joiden on oltava paremmin selvillä euroon siirtymiseen liittyvistä käytännön ongelmista ja logistisista ongelmista (kassanhoito, vaihtorahan palautus, kassajonot, seteleiden ja kolikoiden käsittely jne.).

-Kansalaisille - etenkin niille, joiden on vaikea saada tietoa - tarjottavaa tiedotusta on lisättävä ja euron käyttöön ennakkoon siirtymisen on yleistyttävä (pankkitilit, tilimaksuvälineet, hinnat, palkat jne.) niin, että kansalaiset siirtyvät vähitellen euroympäristöön ja heitä autetaan oppimaan uusi arvoasteikko.

Euroseteleiden ja -kolikoiden tuotanto sujuu aikataulussa. Elokuun loppuun mennessä oli painettu yli 11 miljardia euroseteliä ja syyskuun loppuun mennessä oli lyöty 46,8 miljardia eurokolikkoa. Määrä täyttää jo nyt euron ensimmäiselle käyttöönottovaiheelle asetetut vaatimukset.

Euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa koskevien toimien osalta ennakkotoimitusjärjestelmä euroalueella ja sen ulkopuolella on nyt saatettu päätökseen. Toimitukset on jo aloitettu joissakin euroalueen maissa ja ne etenevät tyydyttävästi. Kauppiaiden osallistumisessa edelleenjakeluun on edelleen parantamisen varaa, mutta muuten edelleenjakelun tilanne on yleisesti ottaen keskimääräisen hyvä. Pankkiautomaatit mukautetaan useimmissa euromaissa, ja siten euroon siirtyminen on hyvin nopeaa. Simulaatiot osoittavat, että suurin osa väestöstä saa eurosetelit pankeista 5. tammikuuta mennessä (joissakin maissa vielä nopeammin). Käyttöönotto tapahtuu siis nopeammin kuin aluksi arvioitiin. Neuvoston marraskuussa 1999 antamassa julistuksessa asetettiin tavoitteeksi, että suurin osa vaihtotoiminnoista saataisiin tehtyä kahdessa viikossa: ne saadaan todennäköisesti tehtyä puolet nopeammin. Eurokolikoita on saatavilla aikaisintaan 14. joulukuuta, ja ne lasketaan liikkeeseen nopeasti tammikuun ensimmäisinä päivinä.

Komissio kehottaa:

-tehostamaan toimia, joilla pk-yritykset saadaan osallistumaan edelleenjakeluun, esimerkiksi myöntämällä suotuisampia veloitusehtoja,

-jatkamaan pyrkimyksiä pankkiautomaattien mukauttamiseksi 1. tammikuuta mennessä niissä maissa, joissa ollaan edetty muita hitaammin.

Mahdollisia riskejä ovat lähinnä käteisen varastointi ja kuljetus, seteleiden mahdollinen puute ja monet muut asiat, kuten tiedotusongelmat. Seteleiden varastointikapasiteetti on riittävä, mutta useimmat maat tekevät parhaillaan erityisjärjestelyjä kolikoita varten. Useat jäsenvaltiot laativat kuljetussuunnitelmia mahdollisten hätätilanteiden varalta. Käteisrahan puutetta voi olla pääasiassa pienistä seteleistä. Siksi niitä valmistetaan lisää, samalla kun laaditaan hätäjakelusuunnitelmia. Perusteilla on myös komission ja talous- ja rahoituskomitean sihteeristön johtama euroon siirtymistä koskeva tiedotusverkosto. Se tarjoaa yhteiset puitteet kaikkien euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa koskevien tietojen käsittelyyn ja toimenpiteen sujumisen arviointiin. Erityisen tärkeänä pidetään hintakehityksen seuraamista. Kansalaiset pelkäävät yhä enemmän joutuvansa hintavilppien kohteeksi euroon siirtymisen aikana. Useissa maissa on valitettu kohtuuttomista hinnankorotuksista sekä julkisella että yksityisellä sektorilla. Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet muuntamaan hinnat joko säilyttäen entisen hintatason tai kansalaisten kannalta suotuisasti. Paikallisviranomaiset eivät kuitenkaan aina noudata näitä sääntöjä. Kauppiaiden ja kuluttajien edustajat allekirjoittivat viime huhtikuussa eurooppalaisen sopimuksen, joka takaa, ettei hintoja muuteta euron käyttöönoton yhteydessä. Jäsenvaltiot ja kuluttajayhdistykset ottavat lisäksi käyttöön hintojen seurantajärjestelmän.

Hintojen nousun vaara vaikuttaa yleisesti ottaen pieneltä, jopa olemattomalta. Sen minimoimiseksi komissio kehottaa kuitenkin kansallisia viranomaisia ja kauppiaita noudattamaan sitoutumistaan hintojen säilyttämiseen vakaina euroon siirtymisen yhteydessä ja kuluttajia pysymään valppaina. Komissio seuraa EKP:n ja neuvoston kanssa tarkkaan hintojen kehitystä. Se pyytää jäsenvaltioilta säännöllistä ohjeistusta asiasta vuonna 2002.

Merkittävää edistymistä on saavutettu kattavan järjestelmän luomisessa euroseteleiden ja -kolikoiden väärentämisen torjumiseksi. Yhteisön toimielimet valvovat asianomaisten tekstien (neuvoston asetus, puitepäätös jne.) täytäntöönpanoa. Jäsenvaltioiden on nopeutettava rahanväärentämisen torjuntaa koskevien yhteisön säännösten täytäntöönpanoa.

Kertomuksessa määritetään ja esitetään lopuksi 40 hyvää käytännettä. Vaikka näitä hyviä käytänteitä ei voi aina siirtää suoraan yhdestä jäsenvaltiosta toiseen tai alalta toiselle, niitä voidaan pitää yleisesti ottaen kiinnostavina useimmille euromaille.

Seuraavat 20 hyvää käytännettä ovat hyvin tärkeitä sujuvan siirtymisen kannalta: hinnat ilmoitetaan jo nyt euroina ja kansallisen valuutan määräisenä vasta-arvona; pankkitilit ja tilimaksuvälineet muunnetaan ennakkoon euromääräisiksi; yleishyödylliset laitokset siirtyvät ennakkoon euron käyttöön; kansallista rahaa vaihdetaan euroiksi veloituksetta ja rajoituksetta asiakkaille pankkien kassalla vuoden 2002 alussa, ainoana vaatimuksena on ilmoittaa suurista summista; kansallista rahaa vaihdetaan euroiksi veloituksetta pankkien kassalla muille kuin pankin asiakkaille kunkin pankin vahvistamaan enimmäismäärään saakka vuoden 2002 alussa; pankkiautomaatit mukautetaan euroon lähes välittömästi; pankit eivät peri käsittelymaksuja liikkeenharjoittajien palauttamista kansallisista rahoista vuoden 2002 alussa; liikkeenharjoittajien ennakkotoimituksina vastaanottamien seteleiden ja kolikoiden veloitusta lykätään (arvopäivä); vaihtorahalaskimia jaetaan pienyrityksiin; asiantuntijoita lähetetään kertomaan liikkeenharjoittajille euroon siirtymisestä; euroa koskeva työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu käynnistetään yrityksissä; kassahenkilökuntaa koulutetaan käsittelemään euroseteleitä ja -kolikoita vuonna 2001; pankit pidetään kokonaan tai osittain avoinna 1. tammikuuta 2002; pankkien aukioloaikoja pidennetään vuoden 2002 alussa; pankissa asioiville annetaan käteisnostot pieninä seteleinä vuoden 2002 alussa; kaupoissa vaihtoraha annetaan yksinomaan euroina vuoden 2002 alussa; kauppiaat noudattavat hintojen yleistä vakautta koskevaa sitoumusta, jonka niiden eurooppalaiset edustajat ovat hyväksyneet; hintojen kaksoismerkintää jatketaan vähintään rinnakkaiskäyttöjakson loppuun asti; erityisesti aistivammaisille tai henkisiltä kyvyiltään rajoittuneille järjestetään käytännön koulutusta, ja paikallisyhteisöt järjestävät ruohonjuuritason tiedotustoimia erityisryhmille (asunnottomat, yksinäiset vanhukset jne.).

Seuraavat 20 hyvää käytännettä ovat lisäksi komission mielestä hyödyllisiä: levitetään yksinkertaisia välineitä, joiden avulla voidaan arvioida käteisrahan tarve; kuluttajien suostumuksella vaihtoraha annetaan eurokolikkopakkauksina joulukuun viimeisinä päivinä; työnantajat antavat henkilöstölleen eurokolikkopakkauksia; pankkiautomaatteihin syötetään joulukuun viimeisinä päivinä vain pieniä kansallisia seteleitä; järjestetään simulointitapahtumia, joissa maksetaan euroilla; kaikki paikalliset toimijat otetaan mukaan tiedottamaan eurosta; alennusmyyntien alkamispäivää siirretään, jos alennusmyynnit on yleensä aloitettu tammikuun ensimmäisellä viikolla; euroa koskeviin kysymyksiin vastaaminen keskitetään suurissa myymälöissä erikseen nimetyille henkilöille; kansallisen valuutan palauttamista varten jaetaan vakiopakkauksia; kassaan tulevat kansallisen valuutan määräiset kolikot ja setelit siirretään sivuun; muuntolaskimia asetetaan asiakkaiden käyttöön; paikallisyhteisöt tai kauppakamarit nimittävät euroluottamushenkilöitä; paikallisyhteisöt ja kauppakamarit jakavat kauppiaille julisteita, joissa esitellään eurosetelit ja kaikki eurokolikot (kaikilla eurokolikoilla on erilainen kansallinen puoli); viranomaiset valvovat hintakehitystä tarvittaessa yhdessä kuluttajayhdistysten kanssa; kansalliset tai paikalliset viranomaiset tiedottavat siirtolaisväestölle sen pääkielillä (arabia, turkki, swahili jne.) laadittujen välineiden avulla; liikkeenharjoittajille toimitetaan ennakkoon pääasiallisesti pieniä seteleitä (5 ja/tai 10 euroa); paperimuuntolaskimia (kiekot jne.) asetetaan suurten myymälöiden ostoskärryihin; viranomaiset tai yhteisöt jakavat erityisiä muuntovälineitä erityisryhmille; viranomaiset tai kauppakamarit järjestävät liikkeenharjoittajille koulutusta väärennösten havaitsemiseksi; hyväksytään toimia euromääräisten maksujen lisäämiseksi vuonna 2001.

Komissio pyytää jäsenvaltioita ja ammattijärjestöjä toteuttamaan mahdollisimman pitkälle näitä hyviä käytäntöjä euroon valmistautumisen sekä seteleiden ja kolikoiden käyttöönoton helpottamiseksi.

SISÄLLYS

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPPA-NEUVOSTOLLE

Toinen kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista

1. Valmistelujen eteneminen

1.1. Yritysten valmistelut

1.1.1. Yritysten valmistelujen eteneminen

1.1.2. Euron käyttö yrityksissä

1.2. Rahoituslaitosten valmistelut

1.2.1. Siirtyminen ennakkoon euron käyttöön

1.2.2. Ennakkotoimitukset pankkeihin ja edelleenjakelu yrityksille

1.2.3. Pankkiautomaattien mukauttaminen

1.2.4. Kansallisten seteleiden ja kolikoiden vaihto euroiksi

1.3. Viranomaisten valmistelut

1.3.1. Kansallisten viranomaisten valmistelut

1.3.2. Paikallisviranomaisten valmistelut

1.4. Kansalaisten valmistelut

1.4.1. Kansalaisten eurotietämys

1.4.2. Totuttautuminen uuteen arvoasteikkoon

1.4.3. Eurooppalaisten euroa koskevat huolet

1.4.4. Kuluttajien euron käyttö

1.5. Tiedotuskampanjat

1.5.1. Euroopan komission ja jäsenvaltioiden toiminta

1.5.2. Eurojärjestelmän toiminta

2. Käynnissä olevat toimet ja hyvät käytänteet

2.1. Käynnissä olevat toimet

2.1.1. Varasuunnitelmat ja turvatoimet

2.1.2. Edistyminen väärentämisen torjuntajärjestelmän luomisessa

2.1.3. Hintojen nousun välttäminen

2.1.4. Euroseteleiden ja -kolikoiden valmistus

2.1.5. Euroseteleiden ja -kolikoiden liikkeeseen lasku

2.1.6. Euroa koskevat käytännön koulutustoimet kansalaisille ja erityisesti tiedonsaantivaikeuksista kärsiville väestöryhmille

2.1.7. Rajatylittävät euromääräiset maksut

2.2. Neljäkymmentä hyvää käytännettä euroon siirtymisen helpottamiseksi

2.2.1. Kaksikymmentä hyvää käytännettä, joiden soveltamista komissio pitää erittäin tärkeänä

2.2.2. Komission mielestä hyödylliset 20 hyvää käytännettä

3. Liitteet

3.1. Jäsenvaltioiden lainsäädäntötoimet

3.2. Kansallisia euron käyttöönottosuunnitelmia koskeva vertaileva taulukko

Tämän Eurooppa-neuvostolle tarkoitetun kertomuksen tavoitteena on esittää täydellinen tilannekatsaus euroon siirtymisen valmisteluista nyt kun on jäljellä alle kolme kuukautta euroseteleiden ja -kolikoiden liikkeeseenlaskuun, selvittää yksityiskohtaisesti joitakin suuria tehtäväkokonaisuuksia sekä määrittää 40 hyvää käytännettä, joita pidetään olennaisina tai hyödyllisinä toimien moitteettoman sujumisen kannalta.

1. Valmistelujen eteneminen

1.1. Yritysten valmistelut

1.1.1. Yritysten valmistelujen eteneminen

1.1.1.1. Suuryritysten valmistelut

Viimeisimpien tutkimusten ja etenkin eurooppalaisten kirjanpitäjien liiton (FEE, Fédération des experts-comptables européens) [3] tai Euroopan teollisuuden ja työnantajien keskusjärjestön (UNICE, Union des Confédérations de l'Industrie et des Employeurs d'Europe) [4] tutkimusten mukaan suuryritysten valmistautumisaste on nykyisin tyydyttävä.

[3] Saatavilla osoitteessa: www.fee.be

[4] Saatavilla osoitteessa: www.unice.org

Lähes kaikki nämä yritykset ovat toteuttaneet tarvittavia toimia euroa koskevien lakiin perustuvien velvoitteidensa täyttämiseksi. Näitä toimia ovat yrityksen pääoman muuntaminen euromääräiseksi, kirjanpidon ja laskutuksen mukauttaminen sekä kyky toimittaa ilmoitukset euroina viranomaisille. Yritykset ovat samoin mukauttaneet hintojaan ja laitteitaan sekä laatineet henkilöstön koulutusohjelmia, jotka ne ovat yleensä jo käynnistäneetkin.

1.1.1.2. Pienten ja keskisuurten yritysten valmistelut

Pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) ovat yleisesti ottaen valmistautuneet selvästi heikommin. Syyskuussa julkaistun viimeisimmän Flash-Eurobarometri-tutkimuksen [5] mukaan vain 23 prosenttia pk-yrityksistä arvioi olevansa jo valmis euron käyttöönottoon. Tulos on lähes sama kuin keväällä 2001. Noin joka viides ei ole vielä aloittanut valmistelujaan.

[5] EOS Gallup Europen heinä-elokuussa 2001 Euroopan komission toteuttaman tutkimuksen kohteena oli

Keskisuurista yrityksistä (50-249 työntekijää) 49 prosenttia arvioi yleisesti ottaen olevansa valmistautunut euroon, mikä on kaksi kertaa enemmän kuin viime keväänä. Kuitenkin vain 9 prosenttia pk-yrityksistä katsoo olevansa täysin valmis. Eniten yrityksiä, jotka ilmoittavat pystyvänsä jo nyt työskentelemään euroissa, on Luxemburgissa (37 prosenttia), Alankomaissa (23 prosenttia) ja Itävallassa (21 prosenttia). Ranskalaiset (8 prosenttia), espanjalaiset (7 prosenttia) ja italialaiset (3 prosenttia) yritykset ovat kaikkein eniten jäljessä.

Pienyritykset (alle 50 työntekijää) ja etenkin erittäin pienet yritykset (alle 10 työntekijää) ovat odotetusti valmistautuneet kaikkein heikoimmin. Vain 22 prosenttia jälkimmäisistä ilmoittaa olevansa yleisesti ottaen valmistautunut ja 8 prosenttia valmis ottamaan euron käyttöön. Vain jotkut pienyritykset ovat määrittäneet euron vaikutuksen tehtäväkohtaisesti, arvioineet koulutustarpeet tai tiedottaneet kumppaneilleen aikomuksistaan.

Pk-yritysten hidas valmistautuminen saattaa haitata niiden kykyä toimia yksinomaan euroina 1. tammikuuta 2002: noin joka viides arvioi, ettei kykene toimimaan kokonaisuudessaan euroina 1. tammikuuta 2002. Hallitusten ja ammattijärjestöjen yhtenä päätehtävänä on siten saada kaikki yritykset ymmärtämään, että 31. joulukuuta 2001 on määräpäivä, jonka jälkeen talouden toimijoiden on käytettävä euroja kaikissa tilimaksuissa.

Lopuksi on kiinnitettävä erityistä huomiota julkisen liikenteen euroon valmistautumiseen. Maksujen käsittelyyn tarvittavan ajan pidentymisestä ja rahojen varastointivaikeuksista saattaa aiheutua huomattavia ongelmia lippuja myyvissä kulkuneuvoissa (lähinnä busseissa ja raitiovaunuissa). Komissio esittää tästä asiasta erityisen työasiakirjan liikenneneuvostolle.

1.1.1.3. Liikkeiden valmistelut

Kaupan ja jakelualan yritysten on vastattava muihin aloihin verrattuna ylimääräisiin haasteisiin, jotka johtuvat niiden toiminnan luonteesta. Erityistä huomiota on kiinnitettävä muuntamiseen, hintojen kaksoismerkintään ja asiakaspalvelutehtävissä olevan henkilöstön koulutukseen, ja näitä asioita on valmisteltava huolellisesti. Liikkeet ovat myös avainasemassa euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönotossa sekä entisten kansallisten rahojen käytöstä poistamisessa. Niiden on mukautettava laitteitaan (etenkin kassoja ja vaakoja) ja valmistauduttava käteisrahan rinnakkaiskäyttöön: kassatarpeiden arviointi vaihtorahan antamiseksi euroina, asiakasjonojen hallinta, asiakkaiden kysymyksiin vastaaminen, varastointimahdollisuudet ja turvatoimet jne. On erityisen tärkeää, että kauppiaiden maksupäätteissä siirrytään euroon ennen 1. tammikuuta 2002 tai että niiden tekninen yhteensopivuus testataan. Jos näin ei tehdä, joidenkin kauppiaiden maksutapahtumat saatetaan hylätä vuoden 2002 alussa laitteiden yhteensopimattomuuden takia.

Euron käyttöönotto vaikuttaa tietysti eri tavoin liikkeiden tyypistä ja koosta riippuen. Kaikista yrityksistä pienyritykset ovat valmistautuneet kaikkein heikoimmin, kun sitä vastoin suuret liikkeet ovat yleensä valmistautuneet hyvin ja simuloineet usein euro-ostoja. Irlannin viranomaiset ovat jakaneet kauppiaille harjoittelupakkauksia, jotka sisältävät kattavan oppaan euron käyttöönotosta ja toteutettavista toimenpiteistä, yksityiskohtaisen luettelon useista tuhansista hinnoista punnissa ja niiden vastineista euroissa (virheiden minimoimiseksi hintalappujen muuntamisessa) sekä muuntolaskimen / vaihtorahan laskimen. Olisi suotavaa, että tällaisia toimenpiteitä toteutettaisiin mahdollisuuksien mukaan muissakin euromaissa.

Tiedotusponnisteluista huolimatta pk-yritysten valmistautuminen ei ole yleisesti ottaen tyydyttävää. Jäsenvaltioiden ja kaupan järjestöjen on kiireellisesti lisättävä ponnistelujaan, jotta ne voisivat käyttää jäljellä olevat muutamat kuukaudet tämän viiveen korjaamiseksi. Erityistä huomiota on kiinnitettävä pienyritysten, etenkin kauppojen, tilanteeseen.

1.1.2. Euron käyttö yrityksissä

Yritykset käyttävät yleisesti ottaen vielä melko vähän euroa maksuissa, tileissä ja kirjanpidossa.

1.1.2.1. Yritysten euromääräiset maksutapahtumat

Komission tutkimuksen mukaan [6] euron keskimääräinen osuus yritysten kotimaan maksutapahtumista on kasvanut hieman vuoden 2001 toisella vuosineljänneksellä saavuttamatta kuitenkaan vuoden 2000 kolmannen vuosineljänneksen tasoa (26 prosenttia verrattuna tämän ajanjakson 30 prosenttiin). Määrällisesti euron käytön kehitys on vähäistä, sen osuus on noussut 7,3 prosentista 7,8 prosenttiin. Euromääräisten maksutapahtumien 10 prosentin raja ylittyy yritysten kotimaan maksutapahtumissa vain kahdessa maassa: Belgiassa (16 prosenttia) ja Luxemburgissa (25 prosenttia). Kaksi jäsenvaltiota erottuvat joukosta euron erittäin vähäisen käytön takia: Alankomaat (0,28 prosenttia) [7] ja Itävalta (1,7 prosenttia).

[6] Seitsemäs neljännesvuosittainen tiedote euron käytön kehittymisestä. Euroopan komissio. Heinäkuu 2001. Saatavilla osoitteessa: www.europa.eu.int

[7] Alankomaalaisten pankkien yhdistys arvioi kuitenkin syyskuussa yritysten euromääräisten maksujen osuudeksi 3,6 prosenttia.

Euroa käytetään yritysten ulkomaan maksutapahtumissa selvästi enemmän: se on määrältään noin 33 prosenttia ja arvoltaan noin 43 prosenttia. Euron käyttö yritysten ulkomaan maksutapahtumissa on erityisen yleistä Espanjassa (72 prosenttia määrästä), Suomessa (52 prosenttia) ja Luxemburgissa (42 prosenttia). Se on vielä erityisen vähäistä Alankomaissa (4 prosenttia) ja Itävallassa (15 prosenttia).

1.1.2.2. Yritysten euromääräiset kirjanpidot ja tilit

Kirjanpitonsa euroon siirtäneiden yritysten määrää on vaikea arvioida. Yritys voi hinnoitella ja laskuttaa euroina, mutta käyttää kirjanpidossaan kansallista rahayksikköä. Viranomaiset ovat otaksuneet, että yritykset, jotka tekevät alv-ilmoituksensa euroina, ovat siirtyneet käyttämään euroa kirjanpidossaan, ja täten saatu arvio on suhteellisen luotettava. Tilanne on säilynyt samana lähes vuoden ajan: lukuun ottamatta Luxemburgia ja Belgiaa - joissa yli joka viides yritys käyttää kirjanpidossaan euroa - harvat yritykset ovat tähän mennessä valinneet tämän vaihtoehdon. [8]

[8] Komissio mainitsi valitettavasti viimeisimmässä neljännesvuosittaisessa tiedotteessaan virheellisesti SAP-ohjelmien olevan yksi mahdollinen syy, että vain harvat yritykset ovat siirtyneet käyttämään kirjanpidossaan euroa. Komissio totesi, että tietyt yritykset "eivät voi muuttaa kirjanpitoaan euromääräiseksi vuoden kuluessa, koska ne eivät pysty laskemaan lukuja takautuvasti". Tämä väite on virheellinen: vuoden 1998 jälkeen myydyissä SAP-ohjelmissa on tämä mahdollisuus, ja asiakkaat voivat päivittää ennen vuotta 1998 päivätyt tiedot.

Euroalueen yritysten tilien osalta komission tilastot osoittavat, että euromääräiset tilit ovat lisääntyneet huomattavasti vuoden 2001 toisella vuosineljänneksellä (4,8 prosentista 7,9 prosenttiin) ja tilejä on avattu vähän enemmän: yli joka kuudes uusi tili on avattu euromääräisenä (18,5 prosenttia). Euromääräisiä tilejä on noin kolmannes (30 prosenttia) suhteessa euroalueen kansallisten valuuttojen määräisiin tileihin.

Euron käyttö yrityksissä on yleisesti ottaen hyvin vähäistä. Olisi toivottavaa, että viranomaiset rohkaisisivat euron käyttöä yrityksissä viipymättä: euromääräisten maksujen suorittaminen tai saaminen sekä euromääräisten laskujen lähettäminen tai saaminen ovat kaikki merkkejä yrityksen valmiudesta toimia eurokelpoisesti.

1.2. Rahoituslaitosten valmistelut

Pankkien valmistelut ovat lisääntyneet merkittävästi viime kuukausina, koska useissa maissa on toteutettu viran puolesta ensimmäiset siirtymistoimet euroon ja tietyissä maissa on aloitettu ennakkotoimitukset.

1.2.1. Siirtyminen ennakkoon euron käyttöön

Komissio ehdotti 11. lokakuuta 2000 antamassaan suosituksessa pankkitilien ja tilimaksuvälineiden muuttamista ennakkoon euromääräisiksi vuoden 2001 kolmannella vuosineljänneksellä. Tätä toimea suunnittelivat aluksi vain belgialaiset ja ranskalaiset pankit, mutta se on sittemmin yleistynyt melkein kaikkialle: sitä oli noudattanut komission haastattelemista pankeista 73 prosenttia elokuussa 2001 julkaistun asiakirjan "Toinen tutkimus pankkien valmistautumisesta euroon siirtymiseksi" [9] mukaan. Irlanti on ainoa maa, jossa yksikään pankki ei ole harkinnut tällaista toimea. Kansallisten suunnitelmien lisäksi jopa saman maan pankkien valinnat eroavat usein toisistaan: ei ole harvinaista, että on olemassa samanaikaisesti pankkeja, jotka ovat päättäneet siirtyä euroon heinäkuussa ja pankkeja, jotka ovat päättäneet odottaa 1. tammikuuta asti. Yleisesti ottaen kaikki pankit muuttavat tilit ennakkoon euromääräisiksi Belgiassa, Ranskassa, Kreikassa, Luxemburgissa, Espanjassa ja Portugalissa, joita seuraavat useat pankit Saksassa ja vain tietyt pankit Itävallassa, Alankomaissa ja Suomessa. Euroon siirtymisen päivämääräksi on määritetty useimmiten heinäkuu (30 prosenttia), lokakuu (22 prosenttia), syyskuu (16 prosenttia) ja marraskuu (5 prosenttia). Italian pankkeja lukuun ottamatta kaikki ennakkosiirtymiset perustuvat asiakkaan kanssa tehtyyn pelkkään sanattomaan sopimukseen. [10]

[9] "Toinen tutkimus pankkien valmistautumisesta euroon siirtymiseksi" ("Seconde enquête sur la politique des banques pour la préparation du passage à l'euro"), Euroopan komissio, 18. syyskuuta 2001.

[10] Syyskuun 25. päivänä hyväksyttiin kuitenkin asetus, joka tarjoaa italialaisille pankeille mahdollisuuden muuttaa tilit euromääräisiksi, jos asiakkaat eivät erityisesti kiellä sitä.

Lähes kaikki yksityishenkilöiden pankkitilit oli muutettu euromääräisiksi syyskuussa Belgiassa ja Ranskassa, eikä se aiheuttanut mitään merkittäviä vaikeuksia asiakkaiden kanssa (useimmat suuret pankit vastaanottivat vain joitakin tyytymättömyyttä osoittavia kirjeitä).

Suurin osa pankeista katsoo, että pankkitilien muuttaminen ennakkoon euromääräisiksi on hyödyllistä sekä pankeille että niiden asiakkaille: tekniset toimet voidaan porrastaa paremmin ja kansalaisten on helpompi oppia käyttämään uutta rahaa. Tähän mennessä suoritetut toimet ovat olleet menestys ja olisi toivottavaa, että ne yleistyisivät kokonaisuudessaan.

1.2.2. Ennakkotoimitukset pankkeihin ja edelleenjakelu yrityksille

1.2.2.1. Toimitukset euroalueella

Liikepankit (ja jotkin postit) vastaanottivat syyskuussa eurokolikoita Belgiassa, Irlannissa, Ranskassa, Italiassa ja Portugalissa sekä seteleitä ja kolikoita Saksassa, Espanjassa, Luxemburgissa, Itävallassa ja Suomessa. Portugalin pankit vastaanottavat seteleitä lokakuussa, ja tämä ajankohta on valittu myös seteleiden ja kolikoiden jakamiseksi Kreikassa. Belgialaiset, espanjalaiset, irlantilaiset ja italialaiset pankit vastaanottavat seteleitä marraskuussa. Ranskalaisten ja alankomaalaisten pankkien [11] on odotettava joulukuuhun asti. Ennakkotoimitukset ovat toistaiseksi sujuneet ilman merkittäviä häiriöitä.

[11] Alankomaalaiset pankit voivat kuitenkin pyynnöstä saada seteleitä aikaisemmin. Pankeille ja suurille liikkeille saatetaan myöntää joitakin helpotuksia myös Ranskassa.

Edelleenjakelu eli pankkien vastaanottamien seteleiden ja kolikoiden osittainen jakelu liikkeenharjoittajille aloitettiin syyskuussa Itävallassa, Saksassa, Luxemburgissa ja suurimmille liikkeenharjoittajille Espanjassa. Muissa maissa jakelu suoritetaan loka-joulukuussa. Euroopan keskuspankki on sitä paitsi sallinut pienten setelimäärien edelleenjakelun yrityksille koulutusta varten syyskuusta alkaen. Pankit aikovat toimittaa euroja ennakkoon keskimäärin 48 prosentille asiakaskuntaansa kuuluvista liikkeenharjoittajista. [12] Pankkien välillä on kuitenkin merkittäviä arviointieroja jopa samassa maassa: ei ole harvinaista, että yksi pankki aikoo suorittaa ennakkotoimituksia 10 prosentille asiakaskuntaansa kuuluvista liikkeenharjoittajista ja pankin kilpailija 90 prosenttia. Nämä erot voivat johtua samalla kertaa sekä liiketoiminnallisista eroista että liikkeenharjoittajien kysynnän vaikeasta ennustettavuudesta. Kaksi jäsenvaltiota, joissa keskimääräiset arviot ovat kaikkein korkeimpia, ovat Itävalta (75 prosenttia) ja Ranska (71 prosenttia). Arviot ovat kaikkein alhaisimpia Espanjassa (15 prosenttia) ja Suomessa (12 prosenttia). Saksa (32 prosenttia) ja Irlanti (48 prosenttia) ovat ne kaksi muuta maata, joissa keskimääräinen arvio on alle puolet asiakaskuntaan kuuluvista liikkeenharjoittajista.

[12] Lähde: "Toinen tutkimus pankkien valmistautumisesta euroon siirtymiseksi". ("Seconde enquête sur la politique des banques pour la préparation du passage à l'euro"), Euroopan komissio, 18. syyskuuta 2001.

Komission ja kolmen eurooppalaisen pankkiyhdistyksen välisessä 19. helmikuuta 2001 tehdyssä sopimuksessa määrätään, että liikkeitä, jotka toimittavat pankille seteleitä ja kolikoita vastaavat vakuudet, ei veloiteta arvopäivänä ennen 1. tammikuuta 2002. Tämän sopimuksen soveltamisen tarkastelu tarjoaa miellyttävän yllätyksen: monet pankit ovat ylittäneet tämän sitoumuksen. Noin 47 prosenttia pankeista lykkää veloitusta tosiasiassa 2. tammikuuta asti ilman takuita [13], ja 8 prosenttia lykkää samaa veloitusta jopa 1. tammikuuta 2002 jälkeen. Lukuun ottamatta Belgiaa ja Ranskaa, joissa kaikki haastatellut pankit veloittavat 2. tammikuuta arvon mukaan, päätökset vaihtelevat kuitenkin huomattavasti pankkikohtaisesti samassa maassa.

[13] Lähde: sama.

1.2.2.2. Toimitukset euroalueen ulkopuolella

Euroopan keskuspankkijärjestelmä on luonut euroalueen ulkopuolelle seteleiden jakelujärjestelmän pankkialalla helpottaakseen eurokäteisrahan käyttöönottoa. Tämä järjestelmä on hyvin merkityksellinen Keski- ja Itä-Euroopan maille, joissa euroalueen kansalliset valuutat ja etenkin Saksan markka ovat tärkeitä maksuvälineitä. On esimerkiksi arvioitu, että noin 40 prosenttia liikkeeseen lasketuista Saksan markoista (arvon mukaan) on nykyisin Saksan ulkopuolella.

EKP:n neuvoston 13. syyskuuta 2001 hyväksymissä suuntaviivoissa [14] määrätään ennakkotoimituksista ja edelleenjakelusta euroalueen ulkopuolella. Kansalliset luottolaitokset voivat 1. joulukuuta 2001 alkaen jakaa ennakkotoimituksena vastaanotettuja seteleitä euroalueen ulkopuolella sijaitseviin haara- tai pääkonttoreihinsa. Kyseiset määrät voivat joskus olla korkeita, etenkin saksalaisilla ja itävaltalaisilla pankeilla, jotka ovat perinteisesti hyvin aktiivisia Keski- ja Itä-Euroopan maissa. Euroalueen ulkopuolella toimivat euroseteleitä vastaanottavat luottolaitokset eivät voi jakaa näitä seteleitä edelleen kolmansille osapuolille, mukaan lukien liikkeenharjoittajat. Ennakkotoimitukset ovat mahdollisia erityisten sääntöjen mukaisesti joillekin euroalueen ulkopuolella sijaitseville pankeille, jotka toimivat hyvin aktiivisesti seteleiden maailmanmarkkinoilla (esim.: Union des Banques Suisses, Royal Bank of Scotland jne.). Euroalueen ulkopuolella sijaitseville keskuspankeille voidaan lisäksi tiettyjen ehtojen mukaisesti toimittaa euroseteleitä ennakkoon 1. joulukuuta 2001 alkaen. Näihin ehtoihin kuuluu etenkin sitoumus olla laskematta rahaa liikkeeseen ennen 1. tammikuuta 2002 ja antaa euromääräinen vakuus. Edelleenjakelu on mahdollista vain luottolaitoksille, jotka hyväksyvät sopimussakkojen tai säännöksiin perustuvien rangaistusseuraamusten mahdollisuuden. [15] Asianomaisen kansallisen keskuspankin ja euroalueen ulkopuolisen pankin välillä on sovittava kaikista operationaalisista ja käytännön järjestelyistä.

[14] EYVL L 257/6.

[15] Seuraamuksilla rangaistaan vastaanotettujen eurojen ennenaikaisesta liikkeeseen laskemisesta. Niiden suuruus vastaa 10.tä prosenttia vastaanotettujen seteleiden ja kolikoiden arvosta.

Ennakkotoimitukset sujuvat tällä hetkellä tyydyttävästi. Jotta liikkeenharjoittajat osallistuisivat enemmän ennakkojakeluun, olisi kuitenkin toivottavaa, että heille voitaisiin myöntää samanlainen veloituksen lykkäys kuin keskuspankit ovat myöntäneet liikepankeille. [16]

[16] Veloitus kolmessa erässä 2., 23. ja 30. tammikuuta (tai suunnilleen vastaava malli: kertaveloitus 15. tammikuuta).

1.2.3. Pankkiautomaattien mukauttaminen

Haastateltujen pankkien pankkiautomaateista saa keskimäärin 83 prosentista euroja ensimmäisestä päivästä alkaen. Tämä on hieman enemmän verrattuna viime maaliskuun arvioihin (+ 4 prosenttiyksikköä). [17] Tulokset ylittävät kaikkialla 80 prosenttia, lukuun ottamatta Kreikkaa (75 prosenttia eli 20 prosenttiyksikköä vähemmän kuin maaliskuussa), Portugalia (48 prosenttia) ja Suomea (25 prosenttia eli 10 prosenttiyksikön parannus maaliskuuhun verrattuna).

[17] Lähde: sama.

Nopea mukauttaminen perustuu yleensä pankkien päätökseen hankkia pikemminkin uusia setelilippaita kuin lähettää teknikko mukauttamaan nykyiset laitteistot yksi toisensa jälkeen. Toinen vaihtoehto on sulkea joulukuun viimeisinä päivinä yksi lippaista (vähentämällä tarjottavien setelien valikoimaa) uudelleen mitoitusta varten, jotta euroja päästään jakamaan heti 1. tammikuuta lähtien.

Suurin osa haastatelluista pankeista (68 prosenttia) ei aio jatkaa kansallisten seteleiden jakelua pankkiautomaateissa vuonna 2002. Määrä on lähes sama kuin pankkiautomaattien korkea mukauttamisaste ensimmäisenä päivänä. Noin 29 prosenttia pankeista aikoo jatkaa jakelua niin kauan kuin laitteita ei ole mukautettu, ja 3 prosenttia aikoo toimia näin joidenkin laitteiden osalta tapauskohtaisesti. Kansallisten seteleiden jakelun jatkamista koskevilla päätöksillä ei ole juuri vaikutusta lukuun ottamatta Portugalia ja Suomea, joissa pankkiautomaatteja mukautetaan hitaasti: kansallisten seteleiden jakamisen jatkaminen voi siten hidastaa merkittävästi euroon siirtymistä ja syventää kauppojen vaihtorahaongelmia.

Pankkiautomaattien mukauttamisvauhdin parantamisessa on edistytty merkittävästi. Tilanne on kuitenkin edelleen huolestuttava Suomessa ja Portugalissa, joissa tilanne on huolestuttava.

1.2.4. Kansallisten seteleiden ja kolikoiden vaihto euroiksi

1.2.4.1. Seteleiden vaihto rinnakkaiskäyttöjaksolla

Komissio suositteli lokakuussa 2000 rahanvaihtoa veloituksetta ja rajoituksetta kassalla asiakkaille, jolloin ainoana vaatimuksena on ilmoittaa suurista summista. Tätä suositusta on noudattanut kokonaisuutena tarkasteltuna 75 prosenttia haastatelluista pankeista. [18] Noin 20 prosenttia pankeista asettaa rahanvaihdolle rajoituksia ja noin 5 prosenttia vaihtaa rahaa rajoituksetta, kuitenkin vain tilille talletuksen yhteydessä. Itävalta on ainoa maa, jossa kaikki haastatellut pankit aikovat vaihtaa rahaa veloituksetta tiettyyn enimmäismäärään saakka (50 000 Itävallan shillinkiä eli 3633,64 euroa). Jotkut pankit toimivat kuitenkin samoin Portugalissa, Suomessa, Luxemburgissa ja Italiassa. Alankomaat erottuvat joukosta, koska useimmat pankit haluavat vaihtaa rahaa vain tilille talletuksen yhteydessä. Loppujen lopuksi vain Irlanti, Ranska, Belgia, Saksa, Espanja ja Kreikka noudattavat täysin komission suositusta.

[18] Lähde: "Toinen tutkimus pankkien valmistautumisesta euroon siirtymiseksi" ("Seconde enquête sur la politique des banques pour la préparation du passage à l'euro"), Euroopan komissio, 18. syyskuuta 2001.

Komissio suositteli myös maksutonta rahanvaihtoa muille kuin pankin asiakkaille kunkin pankin vapaasti vahvistamaan enimmäismäärään saakka. Tätä suositusta on noudattanut, ja sen on jopa ylittänyt, 81 prosenttia haastatelluista pankeista. Noin 67 prosenttia pankeista aikoo vaihtaa rahaa veloituksetta tiettyyn enimmäismäärään saakka asti (parannusta on 11 prosenttiyksikköä maaliskuussa ilmoitettuun verrattuna) ja 13 prosenttia veloituksetta ja rajoituksetta. Vain 8 prosenttia harkitsee maksullista rahanvaihtoa. Tilanne on suurin piirtein sama seitsemässä jäsenvaltiossa (Italiassa, Belgiassa, Irlannissa, Espanjassa, Suomessa, Itävallassa ja Ranskassa), jossa kaikki haastatellut pankit aikovat vaihtaa rahaa veloituksetta tiettyyn enimmäismäärään saakka.

1.2.4.2. Seteleiden vaihto rinnakkaiskäyttöjakson jälkeen

Noin 57 prosenttia haastatelluista pankeista aikoo vaihtaa rahaa veloituksetta ja rajoituksetta asiakkailleen (yleensä tilille talletuksen kautta) ja 8 prosenttia veloituksetta tiettyyn enimmäismäärään saakka. Noin joka neljäs haastatelluista pankeista (22 prosenttia) perii kuluja. Lopuksi 11 prosenttia pankeista kieltäytyy kaikesta rahanvaihdosta ja 3 prosenttia ei ole vielä päättänyt asiasta. Kun rahanvaihtoa aiotaan suorittaa, se on yleensä mahdollista kesäkuuhun (33 prosenttia tapauksista) tai joulukuuhun (14 prosenttia tapauksista) asti ja jopa pidempään (22 prosenttia tapauksista).

1.2.4.3. Liikkeiden pankkiin palauttamat kansalliset setelit ja kolikot

Noin 83 prosenttia haastatelluista pankeista ei peri käsittelykuluja liikkeiden pankkiin vuonna 2002 palauttamista kansallisista seteleistä. Tämä korkea tulos on osoitus pankkien hyvästä tahdosta, jotka poikkeavat tavanomaisista hinnoittelusäännöistään. Vain 11 prosenttia pankeista aikoo periä kuluja ja 6 prosenttia ei ole vielä päättänyt asiasta. Suurin osa suomalaisista pankeista, jotkut itävaltalaiset pankit ja muutama saksalainen pankki aikovat periä kuluja. Myös jotkut alankomaalaiset pankit aikovat periä kuluja tammikuun ensimmäisen viikon lopusta alkaen.

Lähes 76 prosenttia haastatelluista pankeista ei myöskään peri käsittelykuluja kolikoiden palauttamisesta niiden käsittelyyn liittyvistä ongelmista huolimatta (laskeminen, varastointi jne.). Vain 18 prosenttia näistä pankeista perii kuluja. Haastatelluista pankeista 6 prosenttia ei ole vielä päättänyt asiasta. Suurin osa suomalaisista pankeista ja jotkut harvat saksalaiset pankit aikovat periä kuluja. Niitä ei peritä missään haastatelluista pankeista Kreikassa, Ranskassa, Belgiassa, Espanjassa, Portugalissa, Luxemburgissa ja Irlannissa. Alankomaiden tilanne tulee olemaan erityinen, koska keskuspankki kerää kolikot suoraan kierrättämättä niitä liikepankkien kautta.

Kansallisten seteleiden vaihtamista euroiksi ja liikkeiden palauttamia kansallisia kolikoita koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä noudatetaan kaikkia komission suosituksia. Nämä yksityiskohtaiset säännöt ovat asiakkaille suotuisia. Olisi toivottavaa, että nämä hyvät käytänteet yleistyisivät kokonaisuudessaan.

1.3. Viranomaisten valmistelut

1.3.1. Kansallisten viranomaisten valmistelut

Jäsenvaltioiden lainsäädäntötyötä on kuvattu yksityiskohtaisesti liitteessä 1, mutta seuraavassa esitetään tärkeimmät alat, joilla on otettu käyttöön uutta lainsäädäntöä.

Tärkeimpiin käynnissä oleviin tehtäviin kuuluvat julkisten palvelujen laskujen, julkisten hankintojen ja palkkakuittien muuttaminen ennakkoon euromääräisiksi. Muita tehtäviä ovat olleet virkamiesten koulutus ja yleisemmin kunkin hallinnon siirtyminen euron käyttöön. Jäsenvaltiot, jotka valmistelevat yleishyödyllisten laitosten siirtymistä ennakkoon euron käyttöön, ovat Belgia, Espanja, Ranska, Italia, Irlanti, Luxemburg, Portugali ja Suomi. Kreikassa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Portugalissa on hyväksytty lainsäädäntö, jossa määrätään julkisten hankintojen muuttamisesta ennakkoon euromääräisiksi. Virkamiehet saavat jo palkkakuittinsa euroina erilaisten yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti Espanjassa, Ranskassa, Irlannissa, Italiassa, Luxemburgissa ja Portugalissa (tätä aihetta käsitellään tarkemmin liitteessä). Esimerkiksi kaikille ranskalaisille virkamiehille (2,8 miljoonaa siviili- ja sotilasalan virkamiestä) on maksettu palkka euroina heinäkuusta alkaen pankkisiirrolla (Ranskan valtion menoista 46 prosenttia maksettiin euromääräisinä elokuun lopussa). Virkamiesten palkkojen maksaminen euroissa aloitettiin lokakuussa Italiassa ja saatetaan päätökseen ennen marraskuun loppua Irlannissa.

Suurin osa viranomaisista on aloittanut henkilöstönsä kouluttamisen. Loput viranomaiset aloittavat koulutuksen vuoden lopussa. Kreikassa virkamiesten koulutus aloitettiin pääsiäisen jälkeen; ministeriöt (lähinnä veroyksiköt), prefektuurit, alueelliset ja paikalliset yhteisöt, sosiaaliturvayksiköt, pankit ja kaupan järjestöt ovat saaneet esitteen, jonka otsikkona on "drakhmasta euroon". Ranskassa on kiinnitetty erityistä huomiota virkamiesten koulutukseen. Virkamiehet saavat kaikki vähintään puoli päivää kestävän eurokoulutuksen ennen vuoden loppua (heistä 67 prosenttia on jo koulutettu). Portugalissa virkamiesten kouluttajien koulutus on sujunut hyvin. Belgiassa on alettu kouluttaa asiakaspalvelutehtävissä olevia julkisen hallinnon kassanhoitajia.

Toiset aloitteet koskevat euroon siirtymiseen liittyviä yleisiä toimia. Jäsenvaltioiden toimia on jo kuvattu komission 3. huhtikuuta 2001 antamassa tiedonannossa. [19] Koska kyse on näiden toimien jatkamisesta, saatavilla on seuraavia tietoja: Kreikassa julkishallinnon ministerit sekä talous- ja valtiovarainministerit ovat perustaneet ministeriön tasoisella päätöksellä toimintaryhmän, jonka tehtävänä on panna täytäntöön euroa käsittelevän kansallisen komitean suuntaviivat, vahvistaa julkishallinnon sekä yksityisen sektorin ja pankkialan toimintasuunnitelmat euroon siirtymiseksi ja siitä aiheutuvien ongelmien nopeaksi ratkaisemiseksi, suunnitella euroa koskevia tiedotuksia ja opetusohjelmia sekä laatia asiaa koskevia asiakirjoja. Valtiovarainministeriö on julkaissut kaksi tietolehtistä, joista toinen koskee budjettijaoston siirtymistä euroon ja toinen on tarkoitettu eläkkeellä oleville virkamiehille.

[19] KOM(2001)190, 3.4.2001.

Espanjassa on perustettu kaksi erityistä julkishallinnon työryhmää. Ensimmäisen tehtävänä on valvoa tariffien ja julkisten hintojen pyöristystä euroiksi ja toisen palkkakuittien muuttamista ennakkoon euromääräisiksi. Sosiaaliavustusten taulukot ovat saatavilla samalla kertaa sekä euroina että pesetoina. Talousministeriön ja julkisten yritysten edustajien välisen sopimuksen mukaisesti Espanjan viranomaiset ovat käyttäneet euroja 15. syyskuuta 2001 alkaen.

Luxemburgissa järjestettiin kesäkuussa alueellisia kokouksia paikallisyhteisöjen edustajien kanssa. Niissä kiinnitettiin huomiota 31. joulukuuta 2001 käynnissä olevien julkisen sektorin sopimusten käsittelyyn, näiden samojen yhteisöjen siirtymiseen euroon ja osallistumiseen tiedotuskampanjaan. Tietotekniikkajärjestelmien valmisteluja pidetään tyydyttävinä.

Alankomaissa keskushallinto on periaatteessa valmis siirtymään euron käyttöön. Valmistelut (mukaan lukien kokeilut) oli tarkoitus saada päätökseen 1. heinäkuuta 2001 mennessä. Valtiovarainministeriön tarkistuksissa on todettu, että tätä määräpäivää on noudatettu. Nykyiset järjestelmät muunnetaan pääosin vuoden 2001 lopussa. Terveysalan yksiköt ovat edelleen ongelma. Valtiovarainministeriö ja terveysministeriö ovat antaneet tätä alaa tukevia suuntaviivoja (hoito- ja vanhainkodit, terveyspalvelut jne.). Koulujen valmistautumista euroon tarkastellaan myös parhaillaan.

Portugalissa ministeriön yksiköt viimeistelevät kansallisten lukujen pyöristystä ja muuntamista koskevia valmisteluja. Kansallinen euroa käsittelevä komitea käynnisti tammikuussa uuden aloitteen nimeltä "Euro Municipios" yhteistyössä Portugalin yhden suurimman pankin kanssa. Komitea on luonut eurokouluttajien verkoston, joka kattaa yli 85 prosenttia kunnista, ja se on alkanut myöntää hyvin valmistautuneille kunnille "Valmis euroon" -merkkejä. Lopullinen suunnitelma, joka koskee julkishallinnon rahoitusalojen siirtymistä euroon, hyväksyttiin toukokuun alussa. Siinä käsitellään tiettyjä valtiovarainministeriön vastuualueeseen kuuluvia aloja. Suunnitelmassa mainitaan myös kysymyksiä, joihin on vielä vastattava, sekä esitetään niihin liittyviä ehdotuksia euroon siirtymistä koskevien ohjelmien esittämisen jälkeen.

Suomessa monet kansalaiset saavat seuraavina kuukausina euromääräisiä laskuja. Niitä lähettävät etenkin yleishyödylliset laitokset, koska kunnat muuttavat tilinpito- ja tietokonejärjestelmänsä vähitellen euromääräisiksi syksyllä.

Italiassa euroa käsittelevä komitea on julkaissut asiakirjan, joka sisältää hallinnon lopullista euroon siirtymistä koskevia suuntaviivoja. [20] Asiakirja voi toimia myös viitekehyksenä paikallisviranomaisille.

[20] Saatavana Internet-osoitteesta: www.tesoro.it.

Kansalliset viranomaiset ovat yleisesti ottaen valmiita. Ne voisivat toimia aktiivisemmin muuttamalla järjestelmällisesti julkisen sektorin hankinnat ja virkamiesten palkat ennakkoon euromääräisiksi, kuten tietyissä jäsenvaltioissa on päätetty tehdä.

1.3.2. Paikallisviranomaisten valmistelut

Kaksitoista jäsenvaltiota on määrittänyt yhtenäisesti euroon siirtymisen oikeudellisen kehyksen: tilinpito muutetaan euromääräiseksi 31. joulukuuta 2001 euroalueen 70 000 paikallisyhteisössä.

Parhaillaan on kuitenkin käynnissä useita paikallisten viranomaisten aloitteita toissijaisuus- ja paikallisen itsemääräämisperiaatteen mukaisesti sekä sisäisten hallinnollisten mukautusten helpottamiseksi että erilaisten paikallisten tiedotustoimien kehittämiseksi.

Hallinnolliset valmistelut nopeutuvat pienissä paikallisyhteisöissä. Yhä useammat suuremmat paikalliset ja alueelliset yhteisöt toteuttavat paikallisia tiedotustoimia helpottaakseen asukkaiden siirtymistä euron käyttöön.

1.3.2.1. Euroa koskevien sisäisten käytännön valmistelujen nopeuttaminen

Euroa koskevat kansalliset tiedotuskampanjat ovat nopeuttaneet käytännössä paikallisyhteisöjen valmisteluja.

Tämä on edistänyt niiden rahoitushallinnon tietokonejärjestelmien mukauttamista euroon. Eräs ranskalainen maakuntaneuvosto päätti esimerkiksi kesäkuussa 2001 kokeilla 332 miljoonan euron talousarvion muuttamista euromääräiseksi totuttaakseen henkilöstönsä lopulliseen euroon siirtymiseen. Operaatio kesti kaksi viikkoa, ja kouluttajat opettivat departementin henkilöstöä käyttämään uutta rahoitusohjelmaa; koulutus oli avointa kaikkien virastojen henkilöstölle. Saksassa kuntien tietokonejärjestelmien mukauttamista valvovat osavaltiot: heinäkuussa 2001 ainoastaan 2 prosentissa tietokonelaitteista oli enää ongelmia. Alankomaissa valtiovarainministeriö valvoo tiukasti tietokonejärjestelmien mukauttamista euroon sosiaaliavustusten maksamiseksi. Siirtymäkaudella ilmaantuvien mahdollisten tietokoneongelmien varalta on kehitetty manuaalinen varamenettely, jolla varmistetaan julkisen palvelun jatkuvuus sosiaaliavustusten saajille.

Koko euroalueella on kiinnitettävä erityistä huomiota maksupäätteiden mukauttamiseen paikallisella julkisella sektorilla.

Automaattien mukauttaminen euroon sujuu myös yleisesti ottaen tyydyttävästi. Useimmat tarvittavat tilaukset on jo tehty. Irlannissa pysäköintialueilla voi maksaa kahdella valuutalla siirtymäkauden aikana. Kaupungit, kuten Pariisi, muuttavat tariffeja käyttäjien eduksi helpottaakseen pysäköintiä asuinalueilla ja rajoittaakseen auton käyttöä. Henkilöstön palkka maksetaan euroina ranskalaisissa paikallisyhteisöissä, jotka ovat päättäneet siirtyä ennakkoon euron käyttöön valtion virkamiesten tavoin, joille on maksettu palkka euroina heinäkuusta 2001 alkaen. Useimmat kunnan virkamiehet saavat palkkansa kuitenkin euroina 1. tammikuuta 2002 alkaen. Ranskassa paikallisyhteisöt laativat julkisen sektorin hankintoja koskevia euron muuntotaulukoita riita-asioiden välttämiseksi.

Paikallisten tariffien muuntaminen euroiksi tariffia muuttamatta tai käyttäjien kannalta suotuisasti on arkaluontoinen asia, johon kansallisten ja paikallisten viranomaisten on kiinnitettävä erityistä huomiota. Kaikissa euroalueen maissa ministeriöt ovat laatineet erittäin tarkkoja kiertokirjeitä, jotta paikallisen julkisen sektorin toiminta olisi esimerkillistä.

Kuntien välinen yhteistyö on myös hyvä keino valmistautua euroon, ja sitä ollaan kehittämässä. Sen ansiosta ongelmat voidaan määrittää käytännössä ja mahdolliset ratkaisut tiedottaa kaikille. Kauppakamarit palkkaavat maakuntaneuvoston rahoituksen turvin "yhteyshenkilöitä", jotka avustavat puolen vuoden ajan Charente-maritimen departementin (Ranska) useiden kuntayhtymien siirtymistä euroon. Alankomaissa monet kaupungit tarkastelevat ennalta oikaisutoimia, joita kukin paikallisyhteisö voisi toteuttaa. Belgiassa kunnat ja alueet valmistelevat parhaillaan toimenpiteitä säännösten mukauttamista ja paikallisviranomaisten euroon siirtymistä varten.

1.3.2.2. Paikallisyhteisöjen tiedotustoimet asukkaille

Eurobarometri-kyselyn mukaan käyttäjät odottavat oma-aloitteisesti saavansa tukea ensiksi pankeilta ja sen jälkeen perheeltä ja sukulaisilta tottuakseen uuteen rahayksikköön. Erityisryhmät odottavat kuitenkin erityistoimia paikallisyhteisöiltä.

Yhä useammat alueelliset ja paikallisyhteisöt vastaavat tähän odotukseen. Pariisi ja Berliini käynnistävät syyskuussa 2001 euroa käsitteleviä tiedotuskampanjoita julisteiden ja paikallisten tapahtumien avulla. Vizcayan provinssi tukee myös aktiivisesti alueensa yhteisiä tiedotustoimia helpottaakseen euroon siirtymistä maaseutualueella. Dunkerquessa järjestetään työpajoja kaikkein köyhimpien kaupunginosien asukkaille, jotka tarvitsevat käytännön eurotietoa.

Italia on käynnistänyt tärkeän ohjelman nimeltä "EURuro pikkukaupungeissa", jossa euroa käsittelevä komitea ja merkittävä kuluttajayhdistys valmistelevat yhdessä noin 3 000 kunnassa vietettäviä europäiviä. Toiminta on tarkoitettu suurelle yleisölle ja heikommassa asemassa oleviin ryhmiin ja vanhuksiin kiinnitetään erityistä huomiota.

Bonnissa, Sintrassa, Portossa, Antwerpenissa, Lyonissa, Barcelonassa, Düsseldorfissa, Frankfurtissa, Venetsiassa, Bolognassa, Torinossa ja Milanossa 4 800 kouluttajaa avustaa vuoden 2002 maaliskuuhun asti sokeita ja heikkonäköisiä sekä vammaisia ja vanhuksia komission osittain rahoittaman "Euroon siirtyminen helpoksi" -ohjelman yhteydessä. Paikallisyhteisöt, jotka vastaavat ala- ja yläasteiden sekä lukioiden hallinnosta, ovat laatineet opetuspelejä totuttaakseen oppilaat euroon. Näin on toimittu esimerkiksi Venetsiassa, joka on asentanut www-sivulleen opetuspelejä valtion virastojen ja kauppakamarien tuella.

Paikallisyhteisöt tukevat kauppakamarien tiedotustoimia auttaakseen alle 20 työntekijän kauppoja ja yrityksiä valmistautumaan euroon. Yleisin toimi on tiedotus paikallisyhteisöjen tavarantoimittajille. Muut toimet koskevat kauppakamarien jakamaa käytännön eurotietoa yrityksille ja paikallisyhteisöille. Deux-Sèvresin departementin (Ranska) 17 kunnassa kiertää esimerkiksi kuorma-auto, jonka lavalla järjestetään tapaamisia euroa koskevista käytännön aiheista.

Paikallisyhteisöjen valmistelujen tarkastelu osoittaa, että käytössä on erittäin monia hyviä käytänteitä. Näiden tapauskohtaisten esimerkkien lisäksi on kuitenkin vaikeaa arvioida kuntien todellista valmistautumisen astetta. Erityisesti pienimpien yhteisöjen eurovalmistelujen edistyminen herättää vakavaa epäilystä.

1.4. Kansalaisten valmistelut

Kansallisten tiedotuskampanjoiden suuntaaminen uudelleen suurelle yleisölle vuoden 2001 alussa on alkanut tuottaa hedelmää: yleisön tietämys euroon siirtymisen perustekijöistä on parantunut, mutta se on kuitenkin vielä yleisesti ottaen puutteellista.

1.4.1. Kansalaisten eurotietämys

Komissio mittaa säännöllisesti yleisön eurotietämyksen ja kansalaisten mielipiteiden kehittymistä Eurobarometri-tutkimuksilla. Viimeisin tutkimus suoritettiin syyskuun toisen viikon aikana. [21]

[21] Flash-Eurobarometri nro 98/4. "Suhtautuminen euron käyttöönottoon" ("Attitudes sur l'euro"). Saatavilla osoitteessa: www.europa.eu.int/comm/economy_finance/document/euro/barometers/brmtr_en.htm

1.4.1.1. Tietämys euroon siirtymisen aikataulusta

Tietämys kolikoiden ja seteleiden liikkeeseenlaskun päivämäärästä on parantunut merkittävästi vuoden 2001 loppupuolella: väärien tai epätarkkojen vastausten määrä on laskenut 40 prosentista 22 prosenttiin. Tietämys euron käyttöönoton päivämäärästä on keskiarvoa alhaisempi viidessä maassa: Kreikassa (38 prosenttia virheitä tai epätarkkuuksia), Ranskassa (26 prosenttia), Espanjassa (28 prosenttia), Itävallassa (28 prosenttia) ja Italiassa (29 prosenttia). Virhemäärä on sitä vastoin alle 15 prosenttia Belgiassa, Saksassa, Irlannissa, Portugalissa, Alankomaissa ja Suomessa.

Tulosten tarkastelu ammattiryhmittäin osoittaa, että itsenäisten ammatinharjoittajien, ylempien toimihenkilöiden ja muiden toimihenkilöiden tietämys on keskimääräistä parempi. Tiedotusta on sitä vastoin tehostettava maanviljelijöille, työttömille ja kotiäideille ja -isille.

Rinnakkaiskäyttöjakson kesto tunnetaan yhä erittäin huonosti: 75 prosenttia euroalueen asukkaista ei pysty vieläkään vastaamaan oikein. Kansallisilla tiedotuskampanjoilla on tähän mennessä ollut vain vähän vaikutusta. Erityisen huonosti aikataulu tunnetaan Saksassa (95 prosenttia vääriä vastauksia), Kreikassa (86 prosenttia), Ranskassa (88 prosenttia) ja Irlannissa (88 prosenttia). Alankomaalaisten (45 prosenttia), itävaltalaisten (55 prosenttia) ja suomalaisten (53 prosenttia) tietämys on edellisiin verrattuna selvästi parempi.

Enemmän kuin joka toinen euroalueen asukas yliarvioi rinnakkaiskäyttöjakson pituuden ja joka kymmenes aliarvioi sen. Joka seitsemäs kyselyyn osallistujista ei osannut vastata tähän kysymykseen.

1.4.1.2. Euroon siirtymisen käytännön näkökohtia koskeva tietämys

Suurin osa euroalueen asukkaista tuntee nyt euron tarkan muuntokurssin suhteessa kansalliseen valuuttaan (59 prosenttia verrattuna vuoden alun 15 prosenttiin). Jos virhemarginaali on +/- 1 senttiä, 68 prosenttia haastatelluista henkilöistä vastaa oikein; +/- 5 sentin virhemarginaalilla osuus on 82 prosenttia.

Tulokset vaihtelevat selvästi jäsenvaltiosta toiseen. Euron tarkan arvon tietää lähes 83 prosenttia portugalilaisista, 75 prosenttia luxemburgilaisista, 77 prosenttia espanjalaisista, 81 prosenttia belgialaisista ja 78 prosenttia ranskalaisista, mutta vain 36 prosenttia saksalaisista, 49 prosenttia italialaisista, 49 prosenttia suomalaisista sekä 42 prosenttia kreikkalaisista. Virheellisissä arvioissa euron arvo esitetään yleensä liian korkeaksi.

Mahdollisuutta käyttää euroseteleitä koko euroalueella ei tiedosta keskimäärin 16 prosenttia asianomaisten jäsenvaltioiden kansalaisista, etenkin Kreikassa (27 prosenttia) ja Portugalissa (21 prosenttia). Tämän perusperiaatteen tietää sitä vastoin yli 90 prosenttia belgialaisista ja 95 prosenttia luxemburgilaisista.

Kansalaisten tiedotuksessa on edistytty merkittävästi, mutta se ei ole vielä riittävää. Euroon siirtymiseen valmistautumista ei voida arvioida minkään tavallisen kriteerin perusteella: kaikkien kansalaisten on tunnettava euroon siirtymistä koskevat muutamat avaintekijät, jotta uuteen rahaan voitaisiin siirtyä ongelmitta (käyttöönoton päivämäärä, muuntokurssi, rinnakkaiskäyttöjakson kesto jne.). Jäsenvaltioiden jo toteuttamia ponnisteluja on siis jatkettava ja tehostettava.

1.4.2. Totuttautuminen uuteen arvoasteikkoon

"Ymmärtääkseen" euromääräiset hinnat ja kyetäkseen arvioimaan hintaeroja kuluttajan on omaksuttava euromääräinen arvoasteikko painamalla mieleensä joitakin viitearvoja. Oppiminen ei tapahdu hetkessä. Kuluttajan euroon totuttamisen haastetta onkin lähestyttävä aktiivisesti, johdattamalla kuluttajat vähitellen euroympäristöön. Myös tiedotustoimien tarkoituksena on auttaa kuluttajaa painamaan mieleensä joitakin euromääräisiä hintavertailukohtia. Komissio suositteli tämän mukaisesti lokakuussa 2000 pankkitilien ja tilimaksuvälineiden muuttamista ennakkoon euromääräisiksi, yleishyödyllisten laitosten siirtymistä ennakkoon euron käyttöön, palkkojen maksamista mahdollisimman varhaisessa vaiheessa euroina, palkkaneuvottelujen käymistä euroina ja hintojen määrittämistä euroina [22] vuoden 2001 kolmannesta vuosineljänneksestä alkaen.

[22] Etämyynnissä ja aloilla, joilla useimmiten maksetaan tilimaksuina.

1.4.2.1. Hintojen kaksoismerkintä

Hintojen kaksoismerkintä on lisääntynyt voimakkaasti vuoden alusta alkaen. Se on ollut pakollista Kreikassa kaikissa yrityksissä ja kaupoissa maaliskuusta alkaen sekä useimmissa niistä Itävallassa ja Portugalissa lokakuusta alkaen. Se tulee olemaan pakollista myös Belgiassa 15. joulukuuta lähtien. Jäsenvaltioissa, joissa euromerkintä on edelleen valinnaista, saavutetut tulokset ovat yleisesti ottaen hyvin korkeita supermarkettien osalta (esim.: 95 prosenttia ranskalaisista supermarketeista, [23] 89 prosenttia belgialaisista supermarketeista, [24] 97 prosenttia irlantilaisista supermarketeista [25] jne.) ja varsin korkeita liikkeissä (esim.: 69 prosenttia autokorjaamoista Ranskassa, 62 prosenttia hotelleista Belgiassa jne.). Muuntosääntöjä noudatetaan yleensä hyvin (esim. Ranskassa keskimääräinen virhe on 2,2 prosenttia). [26] Tähän mennessä yli 90 prosenttia kuluttajista kertoo jo nähneensä eurohintoja [27] supermarketeissa ja lähes 80 prosenttia liikkeissä.

[23] Lähde: DGCCRF:n tutkimus. Elokuu 2001. Saatavilla osoitteessa: www.minefi.gouv.fr .

[24] Lähde: talousasiainministeriö. Saatavilla osoitteessa: www.mineco.fgov.be/euro

[25] Lähde: Office of the Director of consumer affairs.

[26] Portugalissa taloudellisen toiminnan tarkastaja on saanut tehtäväkseen valvoa 1. lokakuuta lähtien muuntamissääntöjen ja merkintävelvoitteiden noudattamista.

[27] Lähde: Eurobarometri-tutkimus 55.2. "Eurooppalaiset ja euro" ("Les européens et l'euro"), Euroopan komissio, heinäkuussa 2001 esitetyt kysymykset.

Tämän kaksoismerkinnän vaikutukset uuden euromääräisen arvoasteikon oppimiseksi ovat kuitenkin vielä rajallisia: eurohinnat mieleensä painaneiden kuluttajien määrä on kasvanut (34 prosenttia verrattuna vuoden alun 20 prosenttiin), mutta on vielä yleisesti ottaen vähäinen. Euromaiden tulokset eivät eroa paljon toisistaan, lukuun ottamatta Irlantia ja Portugalia, joiden tulokset ovat varsin alhaisia (Irlanti 22 prosenttia ja Portugali 26 prosenttia). Ammattiryhmittäin tarkasteltuna itsenäiset ammatinharjoittajat ja ylemmät toimihenkilöt (44 prosenttia) ovat painaneet viitehinnat parhaiten mieleensä, kun taas kotiäidit ja -isät (25 prosenttia) muistavat eurohinnat selvästi huonommin. Eurohintoihin kiinnitetään tosiasiassa yleisesti ottaen varsin vähän huomiota: alle joka kymmenes kuluttaja vakuuttaa katsovansa niitä järjestelmällisesti ja vähän yli kolmannes toisinaan. [28]

[28] Lähde: sama.

Nämä tulokset parantuvat epäilemättä euromerkintöjen lisääntyessä ja hintojen muuttuessa vähitellen euromääräisiksi. [29] Euroopan kuluttajien, kaupan ja pk-yritysten järjestöjen 2. huhtikuuta 2001 Brysselissä hyväksymässä yhteisessä julistuksessa todetaan, että on vähitellen siirryttävä merkitsemään eurohinnat suuremmilla numeroilla kuin kansallisen valuutan määräiset hinnat (jotta eurohinta olisi näkyvämpi kuin kansallisen valuutan määräinen hinta) ja ilmoitettava psykologiset hinnat euroina jo vuoden 2001 syyskuun ja joulukuun alun välisenä aikana. Portugalin lainsäädännössä määrätään eurohintojen merkitsemisestä suuremmilla numeroilla (euromääräinen hinta kirjoitetaan suuremmilla numeroilla tai näkyvämmin kuin hinta kansallisella valuutalla), ja tätä käytäntöä suosittelee myös Ranskan kansallinen kuluttajaneuvosto. Tietyt suuret liikkeet ovat alkaneet merkitä hintansa euroina, mutta tämän toimen vaikutusta on vielä liian aikaista arvioida.

[29] Alankomaissa kansallinen foorumi päätti kuitenkin jättää panematta esille muunnettuja hintoja, joiden pelättiin hämmentävän kuluttajia.

1.4.2.2. Euroympäristön luominen

Euromerkintöjen kehittymisen lisäksi kuluttajien jokapäiväisen ympäristön tärkeät tekijät ovat muuttumassa euromääräisiksi monissa euromaissa. Näitä tekijöitä ovat muun muassa:

-julkisten palvelujen laskut. Yleishyödylliset laitokset ovat alkaneet muuttaa laskutustaan euromääräiseksi tammikuusta alkaen Ranskassa. Samantapaisia toimia suoritettiin heinäkuussa Belgiassa ja Italiassa, syyskuussa Espanjassa ja Luxemburgissa ja suoritetaan lokakuussa Portugalissa. Nämä toimet ovat sujuneet yleisesti ottaen erittäin hyvin. [30] Myös sosiaaliturvajärjestelmiä on alettu joissakin maissa muuttaa euromääräisiksi (esim. Ranskan sairausvakuutukset lokakuussa).

[30] Electricité de France (EDF) oli ensimmäinen suuri eurooppalainen yleishyödyllinen laitos, joka siirtyi käyttämään euroa (tammikuussa). Seuraavassa on lueteltu joitakin siirtymisen pääasiallisia seurauksia: tammikuussa 2001 EDF vastaanotti 3 000 sekkiä (frangimääräisen sekin summa euroina tai päinvastoin) ja 50 000 osamaksua sekillä (laskun euromääräinen summa on merkitty frangimääräiselle sekille eli virheaste on 10 prosenttia). Kun kaikkien välineiden maksut lasketaan yhteen, maksujen virheaste oli tammikuussa 1,3 prosenttia perintämaksuista. Maaliskuun lopussa tämä luku putosi 0,3 prosenttiin. Laskutusyksikkö otti yhteyttä erikseen kaikkiin asianomaisiin asiakkaisiin ja pyysi heitä maksamaan jäljellä olevan summan. Virheen tehneiltä henkilöiltä ei peritty mitään sakkomaksuja. Laskun ulkoasua on parannettu kahteen otteeseen, tammikuussa ja huhtikuussa, virhemäärän vähentämiseksi. Puhelinkeskuksiin on tullut noin 60 000 ylimääräistä puhelinsoittoa (1,3 prosenttia enemmän), joista 90 prosenttia yksityishenkilöiltä. Näiden puheluista 57 prosenttia koski muunto-ongelmia, 18 prosenttia maksumuotoja, 17 prosenttia erilaisia aiheita (laskun luettavuus jne.), 6 prosenttia muutoksen laillisuutta ja 2 prosenttia sopimusten jatkuvuutta. Yritysten puheluista 37 prosenttia koski muunto-ongelmia, 19 prosenttia tilinpitokysymyksiä, 17 prosenttia maksumuotoja, 17 prosenttia laskun luettavuutta, 6 prosenttia muutoksen laillisuutta ja 4 prosenttia sopimusten jatkuvuutta. Asiakkaiden keskuudessa helmi-huhtikuussa suoritetun tutkimuksen mukaan 61 prosenttia oli huomannut laskussa käytetyn valuutan muuttumisen [huom.: monet maksavat automaattisella tilinostolla, eivätkä kiinnitä huomiota laskuun], 79 prosenttia ilmoitti, että laskun muuttuminen euromääräiseksi ei häirinnyt heitä, 30 prosenttia oli kokenut ongelmia laskun maksamisessa ja 81 prosentin mielestä EDF:n kuva oli parantunut muutoksen takia. On huomattava, että vaikka tariffit muunnettiin täysin tasapuolisesti, asiakkaista 18 prosenttia tunsi maksavansa sähköstä enemmän. Lähde: EDF.

-palkanmaksu. Eurooppalaisten, ranskalaisten, italialaisten, espanjalaisten, irlantilaisten ja portugalilaisten virkamiesten tavoin yhä useammat palkansaajat saavat nykyisin palkkansa euroina etenkin suuryrityksissä;

-pankkitilien ja tilimaksuvälineiden muuttaminen euromääräisiksi. Suuntaus sai alkunsa Belgiassa ja Ranskassa ja on yleistynyt lähes kaikkialla komission vuoden 2000 lokakuussa antaman suosituksen jälkeen. Siirtyminen ennakkoon euron käyttöön edistää merkittävästi eurotietämystä etenkin maissa, joissa käytetään paljon sekkejä (sekin täyttäminen käsin euroina auttaa luonnollisesti viitekohtien mieleen painamista paremmin kuin korttimaksu);

-mittalaitteiden muuttaminen ennakkoon euromääräisiksi. Polttoainepumppujen muuttaminen euromääräisiksi on jo aloitettu tietyissä maissa, kuten Ranskassa, Suomessa ja Belgiassa.

Kuluttajien eurotietämys on yleisesti ottaen heikkoa. Tilanne parantunee kuitenkin nopeasti valtioissa, jotka ovat jo päättäneet siirtyä ennakkoon euron käyttöön. On toivottavaa, että nämä toimet yleistyvät nopeasti etenkin maissa, jotka ovat vielä selvästi jäljessä (Itävalta, Alankomaat...). Siten voitaisiin välttää kuluttajien epätietoisuus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönoton hetkellä.

1.4.3. Eurooppalaisten euroa koskevat huolet

Suurin osa euroalueen kansalaisista luottaa yleisesti ottaen kykyynsä tottua uuteen valuuttaan: joka seitsemäs (16 prosenttia) ei odota mitään ongelmia ja yli puolet (57 prosenttia) odottaa vain satunnaisia ongelmia. Vain 12 prosenttia kuluttajista odottaa suuria ongelmia. Luottamus on erityisen vahvaa Itävallassa (32 prosenttia kuluttajista uskoo, ettei heillä tule olemaan mitään ongelmia), Luxemburgissa (29 prosenttia) ja Saksassa (24 prosenttia). Sitä vastoin espanjalaiset (11 prosenttia), ranskalaiset (10 prosenttia) ja italialaiset (10 prosenttia) ovat selvästi huolestuneempia. [31] Viime heinäkuussa suoritetun tutkimuksen "Eurooppalaiset ja euro" ("Les européens et l'euro") ansiosta suurimma huolenaiheet voidaan määrittää.

[31] Eurobarometri-tutkimus 55.2 "Eurooppalaiset ja euro" ("Les européens et l'euro"), Euroopan komissio, heinäkuu 2001.

1.4.3.1. Kansalaisten euron käyttöön liittyvät ongelmat

Monet kuluttajat (34 prosenttia) pelkäävät, etteivät he tunnista euroseteleitä ja -kolikoita. Erityisen huolestuneita asiasta ollaan Kreikassa (46 prosenttia). Elokuun 30. päivänä käynnistettiin eurojärjestelmän kampanja, jonka tavoitteena on nimenomaan saada kuluttajat tunnistamaan eurosetelit ja -kolikot, ja sen ansiosta voidaan epäilemättä alentaa merkittävästi tätä prosenttiosuutta.

Lähes 43 prosenttia kuluttajista pelkää, että heillä on ongelmia verrata hintoja kauppojen välillä. Noin 47 prosenttia uskoo, että heillä on ongelmia muistaa eurohinnat. Erityisen huolestuneita asiasta ollaan Kreikassa (55 prosenttia), Ranskassa (55 prosenttia), Irlannissa (55 prosenttia) ja Italiassa (56 prosenttia). Alankomaalaiset ovat sitä vastoin erityisen luottavaisia (25 prosenttia).

Kansalaisten selvä enemmistö (56 prosenttia) pelkää, että he erehtyvät päässälaskutoimituksissa. Tämä pelko ei riipu, kummallista kyllä, valuuttakurssin monimutkaisuudesta: vaikka likimääräinen päässälaskutoimitus on helppo suorittaa (jako 2000:lla), italialaiset ovat kaikkein huolestuneimpia (67 prosenttia) eli selvästi enemmän kuin espanjalaiset (57 prosenttia), joiden kurssia on kuitenkin erityisen hankala laskea (1 euro = 166,386 pesetaa). Tulokset vaihtelevat selvästi ammattiryhmittäin: toimihenkilöistä 34 prosenttia pelkää erehtyvänsä, sitä vastoin eläkeläisten määrä on 64 prosenttia ja kotiäitien ja -isien 67 prosenttia. Naiset ovat yleisesti ottaen selvästi huolestuneempia kuin miehet (63 prosenttia verrattuna 47 prosenttiin).

Lopuksi 41 prosenttia kuluttajista pelkää, että heillä on vaikeuksia ymmärtää laskuja, palkkakuitteja, tiliotteita jne. Erityisten huolestuneita asiasta ollaan Italiassa (57 prosenttia), Kreikassa (50 prosenttia) ja Irlannissa (51 prosenttia).

1.4.3.2. Väärinkäytösten pelko

Kuluttajien suurimpia huolia on pelko hintojen korotuksesta euroon siirryttäessä. Tästä asiasta on huolissaan nykyisin kaksi kolmasosaa Euroopan kansalaisista. Kaikkein huolestuneimpia ovat italialaiset (69 prosenttia), ranskalaiset ja saksalaiset (68 prosenttia), ja luottavaisimpia ovat luxemburgilaiset (53 prosenttia).

Suurin osa euroalueen asukkaista (52 prosenttia) pelkää, että kauppiaat antavat heille rahasta väärin takaisin. Tästä asiasta, joka kielii myös epäsuorasti kuluttajien ja vähittäiskauppiaiden välillä vallitsevasta epäluottamuksesta, ollaan erityisen huolestuneita Italiassa (62 prosenttia) ja Ranskassa (59 prosenttia) ja suhteellisen vähän Suomessa (37 prosenttia) ja Alankomaissa (35 prosenttia). Se liittyy myös tiiviisti vastaajan ammattiryhmään: toimihenkilöt eivät ole kovin huolestuneita asiasta (38 prosenttia), kun taas työttömistä 57 prosenttia, eläkeläisistä 60 prosenttia ja kotiäideistä ja -isistä 62 prosenttia ovat huolestuneita.

Euroon siirtymistä koskevat pelot kasvavat määräaikojen lähestyessä samalla, kun tiedostetaan käytännön ongelmat. Kansallisten erojen lisäksi naiset ja sosiaalisesti heikossa asemassa olevat henkilöt ovat yleisesti ottaen varsin huolestuneita. Euromaiden onkin tiedotettava erityisesti näille ryhmille.

1.4.4. Kuluttajien euron käyttö

Kuluttajat käyttävät euroa yleisesti ottaen vielä varsin vähän.

1.4.4.1. Euromääräiset tilit

Kuluttajat valitsevat harvoin oma-aloitteisesti maksutapahtumien muuttamisen euromääräisiksi. Kesäkuun lopun mittausten mukaan - eli ennen ennakkotoimituksia - euromääräisten tilien osuus kaikista yksityishenkilöiden tileistä oli vain 3,2 prosenttia. Lähes joka 14. tilinavaus tapahtui silloin euroina, kun se oli joka 33. vuoden 2000 lopussa. Tilanne ei olisi todennäköisesti parantunut itsestään: 91 prosenttia kuluttajista ilmoitti heinäkuussa haluavansa odottaa vuoteen 2002 tilien muuttamiseksi euromääräisiksi. [32]

[32] Eurobarometri-tutkimus 55.2 "Eurooppalaiset ja euro" ("Les européens et l'euro"). Euroopan komissio. Heinäkuu 2001.

Uusia lukuja ei ole vielä julkaistu, mutta tällä hetkellä on hyvin todennäköistä, että lähes kaikki yksityishenkilöiden tilit ovat euromääräisiä Ranskassa, Belgiassa, Espanjassa ja Luxemburgissa ja että suurin osa niistä on euromääräisiä myös Saksassa ja Portugalissa. Euromääräisten tilien osuus on todennäköisesti vähäinen Itävallassa, Suomessa ja Alankomaissa eikä niitä ole lähes ollenkaan Irlannissa.

1.4.4.2. Euromääräiset maksut

Yksityishenkilöiden euron käyttö on lisääntynyt hyvin vähän (1,9 prosenttia verrattuna 1,4 prosenttiin) toisella vuosineljänneksellä, mutta se ei vieläkään saavuttanut vuoden 2000 alun tasoa (2,4 prosenttia). [33] Maksutapahtumat ylittävät 5 prosentin rajan vain kahdessa maassa: Belgiassa (5,5 prosenttia) ja Luxemburgissa (6 prosenttia). Samaa kehitystä on havaittavissa maksujen arvon osalta, joka on noussut 6,2 prosentista 8,8 prosenttiin (verrattuna 8,9 prosenttiin vuoden 2000 ensimmäisellä vuosineljänneksellä). On yhä yleistä, ettei kauppiaiden maksupäätteillä pystytä toteuttamaan euromääräisiä maksutapahtumia. [34]

[33] Lähde: Seitsemäs neljännesvuosittainen tiedote euron käytöstä, Euroopan komissio, heinäkuu 2001. Saatavilla osoitteessa: www.europa.eu.int/comm/economy_finance/document/misc/eurouse_en.htm

[34] Esimerkiksi ranskalaisissa kaupoissa oli heinäkuussa 2001 vielä noin 625 000 maksupäätettä mukauttamatta.

Tilanne parantuu seuraavina kuukausina, kun tilimaksuvälineet muutetaan ennakkoon euromääräisiksi. Vaikka on hyvin epätodennäköistä, että tämä lisää selvästi euromääräisiä korttimaksuja (käytännössä tämä tarkoittaa, että yleensä kauppias valitsee maksutapahtumassa käytettävän valuutan), euron osuuden pitäisi sitä vastoin kasvaa selvästi sekkejä runsaasti käyttävissä maissa, kun sekit voidaan kirjoittaa vain euroina. [35]

[35] Esimerkiksi ranskalainen kuluttaja, joka saa sekkivihkonsa euroina, ei voi kirjoittaa sekkejä frangeina. Ranskan hallitus on lisäksi asettanut tavoitteeksi, että 70 prosenttia kuluttajien maksuista suoritettaisiin euroina vuoden lopussa.

Kun kuluttajilta on tiedusteltu syitä heidän vähäiseen euron käyttöönsä, he esittävät useita perusteluja: 28 prosenttia pelkää sekaannuksia, 56 prosentilla ei ole euromääräistä tiliä, 54 prosentilla ei ole euromääräisiä sekkejä, 44 prosenttia pelkää liikkeenharjoittajan kieltäytyvän, 34 prosenttia ei tiedä tästä mahdollisuudesta ja 77 prosenttia ei ole siitä kiinnostunut.

Kuluttajat käyttävät euroa edelleen hyvin vähän "vapaaehtoisesti". Heidät saadaan kokeilemaan euron käyttöä ennen seteleiden ja kolikoiden käyttöönottoa vain siten, että maksuvälineitä muutetaan aktiivisesti ennakkoon euromääräisiksi. [36]

[36] Alankomaissa kansallinen foorumi päätti jättää noudattamatta komission suosituksia ja keskittää euroon siirtymisen vuoden 2001 loppuun.

1.5. Tiedotuskampanjat

1.5.1. Euroopan komission ja jäsenvaltioiden toiminta

Euroa koskevalla tiedotuspolitiikalla on kaksi tavoitetta: väestön tuen saaminen euron taakse ja siirtymisen helpottaminen tiedottamalla kansalaisille, miten eurokäteisrahan käyttöönotto vaikuttaa käytännössä heidän jokapäiväiseen elämäänsä. Jäsenvaltioissa on käynnistetty monia tutkimuksia ja selvityksiä. Komissio suorittaa joka 6.- 8. viikko Flash-Eurobarometri-tutkimuksen, jonka ansiosta voidaan seurata mielipiteen kehittymistä (kysymykset ovat samat). Viimeisimmän Flash-tutkimuksen (syyskuussa 2001) mukaan 42 prosenttia väestöstä katsoo, ettei se ole vieläkään saanut riittävästi tietoa eurosta. Euron käyttöönottoon ei ole kuitenkaan enää sataakaan päivää. Tämä toteamus ei merkitse välttämättä, että kansalaisten olisi itse hankittava tietoa. Seuraavina kolmena kuukautena onkin vastattava tähän valtavaan haasteeseen eli lähestyttävä kansalaisia.

Tässä lyhyessä tiedotusta koskevassa tilannekatsauksessa erotetaan toisistaan kansallisten viranomaisten euroa koskevat tiedotuskampanjat sekä EKP:n, eurojärjestelmän ja Euroopan komission tiedotuskampanjat.

1.5.1.1. Euroalueen jäsenvaltioiden tiedotuskampanjat

Kaikissa euroalueen maissa on käynnistetty vuoden 2001 alusta alkaen kampanjoita, joiden iskulauseiden ansiosta voidaan arvioida kunkin maan viestien painopistealueita.

>TAULUKON PAIKKA>

Jäsenvaltioiden varaamat määrärahat ovat myös merkittäviä ja osoittavat kampanjoiden laajuuden. Kampanjat vahvistuvat entisestään vuoden 2001 neljän viimeisen kuukauden ja vuoden 2002 ensimmäisten kuukausien aikana. Seuraavassa taulukossa on mainittu jäsenvaltioiden kanssa allekirjoitettujen kumppanuussopimusten summat.

>TAULUKON PAIKKA>

Huomiot: Taulukossa mainittuihin summiin ei sisälly muita määrärahoja, jotka kansalliset viranomaiset ja/tai laitokset ovat varanneet eurotiedotukseen.

Kaikkien kampanjoiden tiedotusvälineitä koskevissa suunnitelmissa on tarkoitus esittää kampanjoita toistuvasti pääasiallisissa tiedotusvälineissä ja etenkin televisiossa. Ministeriöiden, eurojärjestelmän ja komission välisen yhteensovittamisen ansiosta on voitu laatia kokonaisvaltainen tiedotusvälineitä koskeva suunnitelma, jossa vältetään viestien päällekkäisyys ja varmistetaan johdonmukainen ohjelmointi. Kukin toimija pysyttelee sille annetuissa tavoitteissa levittämissään viesteissä.

Alla olevassa taulukossa on esitetty kunkin maan ja EKP:n televisiokampanjoita koskevat suunnitelmat.

>TAULUKON PAIKKA>

Jäsenvaltioiden euroa koskevien muiden tiedotustoimien osalta on korostettava monia toimia, kuten liikennevälineiden eli rekka-autojen, raitiovaunujen, linja-autojen jne. käyttöä, jotka kiertävät alueilla kansalaisten luo. Kukin maa on laatinut euroa käsittelevän www-sivun, joissa on lähes kaikissa ilmaispuhelin euroa koskeville kysymyksille. Useat jäsenvaltiot ovat myös laatineet kirjallista ja audiovisuaalista aineistoa siirtolaisväestölle.

Komissio on kehittänyt yhdessä vammaisten yhdistysten ja edustajien kanssa "Euroon siirtyminen helpoksi" -ohjelman, joka on sisällytetty suurelta osin kansallisiin ohjelmiin. "Euroon siirtyminen helpoksi" -aineistoa on julkaistu jo useita kymmeniä tuhansia painoksia. Asiasta vastaavat viranomaiset käynnistivät koulujen lukukauden 2001-2002 alussa monia kansallisen tason aloitteita euron sisällyttämiseksi koulujen ohjelmiin.

Pienyritysten hitaasti edenneiden eurovalmistelujen korjaamiseksi on käynnistetty aloitteita.

1.5.1.2. Euroopan komission toimintaohjelma

Komission seuraavien viikkojen ja kuukausien toimintaohjelma perustuu neljään periaatteeseen:

-täydentävyys muiden toimijoiden kanssa

-toimien jatkuvuus toiminnan tehokkuuden varmistamiseksi

-Euroopan tasoinen kumppanuus kansallisten viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan välillä

-pyrkimys mahdollisimman tiiviiseen, yleisölle suunnattujen tiedotustoimien koordinaatioon.

Mitään komission suunnittelemia toimia ei toteutettaisi ilman komission aloitteita, koska ne koskevat eurotiedotuksen eurooppalaista ulottuvuutta. Tässä mielessä ne täydentävät muiden toimijoiden toimia koordinoidusti ja kumppanuusohjelmien puitteissa. Toteutettavat toimet koskevat kansainvälisiä tiedotusvälineitä (lähetykset satelliittien ja kaapelien kautta) sekä paikallista lehdistöä. Komissio aikoo tätä kautta saavuttaa kansalaiset, joihin ei saada suoraa yhteyttä kansallisilla kampanjoilla ja joilla on vaikeuksia saada tietoa.

Komissio aikoo panna täytäntöön ne Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmät, jotka koskevat eurokäteisrahaa koskevien tiedotustoimien järjestämistä yhteisinä päivämäärinä. Toimia on suunniteltu etenkin kolikoiden ja seteleiden käyttöönoton juhlistamiseksi 31. joulukuuta 2001. Lopuksi komissio lisää toteutettujen toimien jatkuvuuden varmistamiseksi erilaisten asiakirjojen jakelua, jotka ovat osoittaneet tehokkuutensa ja joista on erittäin paljon kysyntää. Kyse on julisteista, lastenkirjoista, cd-rom-levyistä, näyttelyistä, harjoitteluseteleistä ja -kolikoista koostuvista pakkauksista, "Euroon siirtyminen helpoksi" -apuvälineistä ja -leluista [37] jne., joilla eurosta tiedotetaan Euroopan tasolla. Komissio tehostaa myös euroa koskevaa tiedotusohjelmaansa kolmansille maille.

[37] Saatavana Internet-osoitteesta www.europa.eu.int/euro, kohdassa "kansalaiset ja kuluttajat"

Jäsenvaltioiden ja komission kampanjat tehostuvat voimakkaasti lähikuukausina. Tavoitteen saavuttamiseksi ei ole paljon aikaa: kansalaisille on tiedotettava kaikista avainpäivämääristä ja euroon siirtymisen perusperiaatteista.

1.5.2. Eurojärjestelmän toiminta

EKP ja euroalueen 12 kansallista keskuspankkia on käynnistänyt Euro 2002 -tiedotuskampanjan. Sen kohdeyleisönä on ensiksi euroalueen väestö ja toiseksi euroalueen ulkopuolinen väestö. Tiedotuskampanja käynnistettiin vuoden 2000 puolivälissä, ja se jatkuu vuoden 2002 kevääseen asti. Kampanjan talousarvio on 80 miljoonaa euroa, ja se on laadittu Euroopan unionin 11 virallisella kielellä. Tiedotuskampanja täydentää kussakin euroalueen jäsenvaltiossa käynnistettyjä kansallisia kampanjoita. Se on ainutlaatuinen ja erikoistunut kampanja, jossa keskitytään euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa koskeviin käytännön näkökohtiin ja erityisesti seuraaviin neljään avainaiheeseen:

-euroseteleiden ja -kolikoiden yksityiskohtainen ulkonäkö

-niiden pääasialliset aitoustekijät

-euroseteleiden ja -kolikoiden nimellisarvot ja

-euroon siirtymistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

Kampanjan tärkeimmät osatekijät ovat seuraavat: joukkotiedotusvälinekampanja, Internet - euroa käsittelevä www-sivu yhteisön kaikilla 11 virallisella kielellä (www.euro.ecb.int)-, tiedotustoiminta- ja lehdistöohjelma sekä kumppanuusohjelma. Tiedotuskampanjan alaisuudessa on käynnistetty myös laaja koulutusohjelma. Erityistä huomiota on kiinnitetty vammaisiin ja erityisesti heikkonäköisiin. Euroopan sokeain liiton kanssa on toimittu tiiviissä yhteistyössä sekä euroseteleiden ja -kolikoiden kehittämiseksi että sopivan harjoitusmateriaalin tuottamiseksi kolmessa muodossa (suuret kirjaimet, äänite ja pistekirjoitus) julkaistun esitteen ja (Euroopan komission jakamien) harjoitteluseteleiden muodossa. Jotta heikkonäköiset kansalaiset voisivat tunnistaa paremmin eurosetelit ja -kolikot sekä erottaa eriarvoiset setelit toisistaan, noin miljoona euroa on varattu 400 000 erikoisvalmisteisen käteisrahan testilaitteen tuottamiseksi. Näitä laitteita on saatavilla Euroopan sokeain liiton verkoston kautta.

Euroalueen ulkopuolella käynnistetyssä kampanjassa esitetään mainoksia kansainvälisessä lehdistössä ja televisiossa joulukuussa. Kansainvälinen tiedotusvälinekampanja sisältää myös mainokset (lehdet ja videot) lentokoneissa sekä tiedotuksen Euroopan suurimmilla lentoasemilla. Lisäksi yleisölle suunnatun tiedotuslehtisen kansainvälinen versio käännetään vielä 23 kielelle. Näitä ponnisteluja täydentävät kansallisten keskuspankkien kahdenväliset toimet alueilla, joissa niiden kansallinen valuutta perinteisesti liikkuu.

Eurojärjestelmän kampanjan ansiosta suuri yleisö oppii tunnistamaan selvästi paremmin eurokolikot ja -setelit. Kampanjaa voitaisiin tehostaa, jos viranomaiset ja ammattijärjestöt tukisivat sitä paikallisella tasolla (julisteet jne.).

2. Käynnissä olevat toimet ja hyvät käytänteet

Kohdassa "Käynnissä olevat toimet" selvitetään tarkemmin kuutta tärkeää aihetta hintojen kohoamisen riskistä seteleiden ja kolikoiden valmistamiseen.

2.1. Käynnissä olevat toimet

2.1.1. Varasuunnitelmat ja turvatoimet

Euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa voivat haitata epävarmuustekijät, jotka johtuvat odottamattomista tapahtumista tai eurokäteisrahaan siirtymistä koskevien suunnitelmien puutteista. Riskit ovat erilaisia eivätkä välttämättä samanlaisia kaikissa jäsenvaltioissa. On kuitenkin olemassa tiettyjä yhteisiä ongelmia, joihin useimpien, ellei kaikkien, jäsenvaltioiden on pystyttävä vastaamaan. Niitä ovat muun muassa varastointi ja kuljetus, rahavarojen saantia koskevat esteet ja viestintäongelmat unohtamatta näihin kaikkiin kysymyksiin liittyvää yleistä turvallisuusriskiä.

2.1.1.1. Rahavarojen varastointi ja kuljetus

Suuria setelimääriä - euroja tai kansallisia rahoja - on säilytettävä varastoituna. Kaikki maat arvioivat, että nykyiset tilat riittävät seteleiden varastoimiseksi lukuun ottamatta Portugalia, joka on mukauttanut nykyiset lentotukikohdat ylimääräisten eurojen varastoimiseksi.

Kolikoiden osalta kaikki maat Kreikkaa lukuun ottamatta aikovat rakentaa uusia varastotiloja. Viranomaiset ovat vuokranneet Belgiassa varaston kaikkien liikkeestä poistettujen kolikoiden varastoimiseksi. Saksassa kansallisen keskuspankin haarakonttorit järjestävät ylimääräisiä varastotiloja, joista osa on sotilasparakeissa. Espanjassa eurokolikot varastoidaan tätä tarkoitusta varten rakennettuun keskusvarastoon, jonka kapasiteetti riittää eurokolikoille ja pesetoille. Nämä kolikot kuljetetaan tästä varastosta 80 alueelliseen varastoon. Varastojen määrän lisäämistä on harkittu. Ranskassa eurot varastoidaan tätä tarkoitusta varten mukautettuihin keskuksiin ja mahdollisuuksien mukaan paikallisiin varastokeskuksiin, josta rahankuljetusyhtiöt voivat toimittaa ne eteenpäin tarvitsematta ajaa liian pitkiä välimatkoja. Irlannissa on rakennettu uusi kolikoiden varastotila kansallisen keskuspankin yhteyteen (rahapaja), joka on jo käytössä. Italiassa eurokolikot varastoidaan väliaikaisesti keskusvarastoihin ja siirretään vuoden 2001 aikana alueellisiin tai maakunnan tiloihin, jotka vastaavat eurokolikoiden jakamisesta ja kansallisten kolikoiden keruusta. Luxemburgissa tämän maan euroseteleiden toimittaja, Alankomaiden kuninkaallinen rahapaja, vastaa kuljetuksen turvallisuudesta sen tiloista Luxemburgin rajalle asti. Luxemburgin valtio vastaa sitten kuljetuksen turvallisuudesta rajalta turvallisiin sotilastiloihin. Alankomaissa eurokolikot varastoidaan keskuspankin äskettäin rakentamaan varastoon, johon myös guldenin kolikot varastoidaan niiden poistamisen jälkeen. Itävallassa rahapaja tarjoaa väliaikaisesti uudet tilat eurokolikoiden ennakkotoimitusta ja kansallisten kolikoiden poistamista varten. Portugalissa on mukautettu nykyisiä tiloja eli lentotukikohtia.

Kuljetusten kapasiteettia ja turvallisuutta koskevat tietyt ongelmat

Jäsenvaltiot valvovat erittäin tarkasti rahavarojen kuljetusta, ja valvonnasta vastaavat usein sisäministeriöt. Monet niistä ovat laatineet erityisiä hätä- ja kuljetussuunnitelmia pankkien ja rahankuljetusyhtiöiden kanssa (Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Italia, Alankomaat, Itävalta ja Portugali). Tietyt maat aikovat turvautua armeijaan tai poliisivoimiin näiden kuljetusten valvomiseksi. Näitä maita ovat tällä hetkellä Ranska, Espanja, Irlanti, Italia, Alankomaat ja Itävalta. Muut valtiot aikovat käyttää saattojoukkoja mahdollisissa riskitapauksissa.

Belgiassa rahankuljetusyhtiöiden kuljetussuunnitelmat on toimitettava keskuspankille. Espanjassa perustetaan hajautettuja varastotiloja koko maahan. Tarvittaessa (eli jos rahankuljetusyhtiöillä on varastointiongelmia) keskuspankki tarjoaa ylimääräistä kuljetuskapasiteettia ja lisää toimitusten määrää, ja rautateiden lisäksi käytetään maantiekuljetuksia. Kreikassa keskuspankki voi lakko-ongelmien tai kapasiteetin puutteen vuoksi velvoittaa pankin kaikki haaraliikkeet pitämään vähimmäisvarastoa. Kaikkein etäisimpiin paikkoihin eurot toimitetaan ensisijaisuussääntöjen mukaisesti. Poliisi ja sotilasvoimat toimittavat ylimääräistä kuljetuskapasiteettia, mukaan lukien rahtikoneet. Irlannissa keskuspankki kuljettaa rahavarat pankkeihin joko suoraan tai jakelijoiden välityksellä. Se toimittaa euroja supermarketteihin joko suoraan (kolikot) tai jakelijoiden pyynnöstä pankkien tilausten mukaisesti. Pankit ja liikkeenharjoittajat sopivat muuten yleensä kuljetusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Alankomaissa keskuspankki on tarjoutunut kuljettamaan setelit pankkien ja sen laitosten välillä kuuden viikon ajan. Suuret toimitukset kuljetetaan liikepankkien pääkonttoreihin, jotka jakavat ne pieniin pankkikonttoreihin. Liikkeenharjoittajat, joille rahankuljetusyhtiöt nykyisin toimittavat rahaa, saavat eurosetelit ja -kolikot edelleen tavallisen väylän kautta. Erityisesti eurokäteisrahaan siirtymistä varten perustettu toimituspalvelu toimittaa muille liikkeenharjoittajille eurokolikoita, ja setelit he saavat pankin välityksellä.

2.1.1.2. Uhka eurokolikoiden ja -seteleiden riittävyydestä

Monet tekijät voivat hankaloittaa euroseteleiden ja -kolikoiden jakelua. Niitä voivat olla euroseteleiden ja -kolikoiden kuljetus- ja varastointiongelmat, odottamattomat katastrofit tai yksinkertaisesti se, että kansalaiset ryntäävät vaihtamaan kansallista rahaa euroiksi, tai kaikkien näiden tekijöiden yhteisvaikutus. Pienten seteleiden puute voi vaarantaa eurokäteisrahaan siirtymisen hyvän logistiikan.

Tällainen tilanne voidaan välttää jakamalla ylimääräisiä seteleitä, pidentämällä pankkien aukioloaikoja (Saksa, Espanja, Italia, Luxemburg, Portugali ja Suomi), lisäämällä pankkien kassavaroja ja suosittelemalla yleisölle, ettei se kiirehdi vaihtamaan kansallista rahaa pankkikonttoreihin vuoden 2002 ensimmäisinä päivinä (Italia, Portugali ja Suomi). Alkupaineita lieventävät myös liikkeenharjoittajille ja suurelle yleisölle jaetut näytepakkaukset.

Belgian keskuspankki aikoo jakaa enemmän näytepakkauksia ja 5 euron setelipakkauksia. Kreikassa keskuspankin haarakonttoreissa olevat ylimääräiset kansalliset setelit siirretään tarvittaessa lähellä oleviin haarakonttoreihin tai pääkonttoriin. Haarakonttorit on jo luokiteltu kapasiteetin mukaan ja niiden välille on kehitetty siirtojärjestelmä. Italiassa pieniin liikkeisiin toimitetaan ennakkoon vain 5 euron seteleitä ja kolikoita, kun taas suuret liikkeet saavat seteleitä 20 euroon asti. Suurille tavarataloille toimitetaan ennakkoon kolikoita 1. lokakuuta lähtien ja 5, 10 ja 20 euron seteleitä 1. marraskuuta lähtien. Italian keskuspankki valmistaa kaupoille lähes puolitoista miljoonaa setelipakettia (joihin kuuluu 25 kappaletta 5 euron seteleitä). Irlannissa käteisenä maksettavat sosiaaliavustukset maksetaan pääosin pieninä seteleinä.

Kapasiteettia lisätään Luxemburgissa, jossa perustetaan erityisiä vaihtopisteitä. Portugalissa vahvistetaan keskuspankin ja liikepankkien kassojen toimintamahdollisuuksia.

Ranskassa viranomaiset julistavat kriisitilan, jos kansalaiset ryntäävät pankkeihin. Tällaisen tilanteen välttämiseksi viranomaiset ovatkin määränneet, että näytepakkauksia on toimitettava laajaan ennakkojakeluun, ja järjestäneet ennaltaehkäisevän tiedotuskampanjan. Portugalissa laaditaan hätäsuunnitelma rahankuljetusyhtiöiden ja liikepankkien kanssa, ja keskuspankki valvoo kaikkien liikepankkien kysyntää.

2.1.1.3. Uhka ennakkotoimitusten keskittymisestä vuoden 2001 loppuun

Ennakkotoimitusten keskittyminen vuoden 2001 loppuun saattaa viivästyttää rahavarojen syöttämistä talouteen ja kasvattaa pankkien jonoja. Suurin osa jäsenvaltioista aikoo valvoa erittäin tarkasti ennakkotoimituksia ja edelleenjakelua. Kreikka ja Italia aikovat pidentää aukioloaikoja ja viikonlopun aukioloaikoja. Italiassa seteleiden ennakkotoimituksia aikaistetaan kahdella viikolla verrattuna alkuperäiseen aikatauluun (ja ne aloitetaan pankkien ja postien osalta 1. marraskuuta eikä 15. marraskuuta). Saksa on ottanut käyttöön rahapalkkiojärjestelmän, jolla se pyrkii kannustamaan liikepankkeja hankkimaan ennakkotoimituksia nopeasti. Osa näistä taloudellisista eduista voi siirtyä pankeilta edelleen asiakkaille, jotka saavat euroja edelleenjakelussa.

2.1.1.4. Tiedotusongelmat

Kaikilla ongelmilla, jotka saattavat ilmaantua eurokäteisrahaan siirryttäessä, voi olla vaikutuksia tiedotukseen julkiselta yksityiselle sektorille sekä jäsenvaltioiden eri viranomaisten väliseen tiedotukseen. Belgia, Saksa ja Alankomaat valvovat, että niiden kansalliset viranomaiset tiedottavat yhtenäisesti yleisölle häiriötapauksissa vahingollisten ristiriitojen välttämiseksi tiedotusmenettelyssä. Itävallassa keskeiset osapuolet käyttävät tietojenvaihdossa salakielelle koodattuja linjoja, ja keskuspankki on jatkuvassa yhteydessä poliisivoimiin.

EKP on luonut yhdessä kansallisten keskuspankkien kanssa kriisitiedotusmenettelyn. Tämän ansiosta eurojärjestelmä voi reagoida nopeasti ja puhua yhdellä äänellä eurojärjestelmän tasolla ilmaantuvien kriisien tapauksessa. Kansalliset kriisit on tarkoitus hoitaa kansallisella tasolla. Käteisrahan koordinaatiosta vastaavalle EKP:n komitealle (Cashco, Cash Co-ordination committee) ilmoitetaan välittömästi mahdollisesta kriisistä, jolla voi olla eurojärjestelmän laajuinen vaikutus. Johtokunta laatii kaikki yhteiset lausunnot tai sanamuodot ja EKP:n neuvosto hyväksyy ne.

Alankomaiden ja Ranskan ehdotusten perusteella komissio on ehdottanut euroon siirtymistä koskevan tiedotusverkon luomista, joka huolehtisi yhteisenä järjestelmänä kaikesta siirtymistä koskevasta tiedotuksesta euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönoton aikana ja jonka avulla arvioitaisiin operaation sujumista kokonaisuudessaan. Järjestelmän osallistujat, joita komission yksiköt ja talous- ja rahoituskomitean [38] sihteeristö hallinnoisivat, olisivat jäsenvaltioiden sekä EKP:n ja Europolin nimittämiä virkamiehiä. Viranomaisten lisäksi tietoja saataisiin myös komission yhteyshenkilöiltä yksityisellä sektorilla, komission jäsenvaltioissa sijaitsevista toimistoista sekä kaikista muista saatavilla olevista tietolähteistä. Tietoa kerättäisiin, käsiteltäisiin ja jaettaisiin asianmukaisessa muodossa osallistujille. Liègessä viime syyskuun 22. päivänä pidetyssä Ecofin-neuvoston epävirallisessa kokouksessa annettiin järjestelmän perustamiselle periaatteellinen hyväksyntä.

[38] EFC eli Economic and Financial Committee.

2.1.2. Edistyminen väärentämisen torjuntajärjestelmän luomisessa

Euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönoton jälkeen väärentämisen torjuntaa euroalueella koskevissa toimissa ei enää korosteta yksittäisten jäsenvaltioiden vaan yhteisen valuutan suojaa. Lainsäädäntöjä onkin siten riittävästi yhdenmukaistettava ja luotava yhteisiä suojamenettelyjä. Tämän takia on toteutettu monia oikeudellisia, rankaisevia ja teknisiä toimia, ja koordinaatiota on vahvistettu Euroopan tasolla.

2.1.2.1. Neuvoston asetus euron väärentämisen torjunnasta

Neuvosto hyväksyi 28. kesäkuuta 2001 komission ehdotuksesta sääntelyjärjestelmän, jossa säädetään rahanväärennykseen liittyvien tietojen keruuta, tallentamista ja vaihtoa koskevista menettelyistä, määrätään luottolaitokset säilyttämään ja toimittamaan väärennökset toimivaltaisille kansallisille viranomaisille sekä järjestetään yhteistyötä kansallisella tai EU:n tasolla sekä kolmansien maiden että kansainvälisten järjestöjen kanssa. [39]

[39] Euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä 28 päivänä kesäkuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1338/2001 (EYVL L 181, 4.7.2001, s. 6) sekä euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 1338/2001 vaikutusten laajentamista koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi 28 päivänä kesäkuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1339/2001(EYVL L 181, 4.7.2001, s. 11).

Asetuksen teknisten näkökohtien täytäntöönpano on edistynyt hyvin jäsenvaltioissa ja EKP:ssa. EKP vastaa euroseteleiden teknistä suojaa koskevista järjestelyistä, ja komissio koordinoi jäsenvaltioiden toimia kolikoiden tekniseksi suojaamiseksi. Kaikilla jäsenvaltioilla on riittävät tekniset valmiudet väärennettyjen kolikoiden ja seteleiden alustavaan analyysiin. EKP on perustanut rahanväärennösten tutkimuskeskuksen, jonka tehtävänä on käsitellä väärennettyjä euroseteleitä alusta loppuun asti. Neuvoston puheenjohtajan ja Ranskan valtiovarainministerin välisen kirjeenvaihdon [40] mukaisesti on rahanväärentämisen torjunnasta vastaavien kansallisten viranomaisten (poliisi, tulli, keskuspankit, rahapajat...) avuksi perustettu komission (OLAFin [41]) toimihenkilön johtama Euroopan teknis-tieteellinen keskus, jossa väärennetyt eurokolikot tutkitaan perusteellisesti. EKP laatii myös parhaillaan väärennettyjä seteleitä koskevaa tietokantaa sekä yhdessä jäsenvaltioiden ja komission kanssa väärennettyjä kolikoita koskevaa tietokantaa. Tämän välineen luomista on kiirehdittävä viiveen korjaamiseksi: on tärkeää, että tietokanta on toiminnassa 1. tammikuuta 2002.

[40] 28. helmikuuta ja 9. kesäkuuta 2000 päivätyt kirjeet.

[41] Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF, Office européen de lutte anti-fraude)

Asetuksen säännösten mukaisesti on toteutettu ponnisteluja tiedonvälityksen parantamiseksi Europolissa ja euron suojan vahvistamiseksi. Italia on perustanut tätä tarkoitusta varten keskustoimiston, ja Belgia on vahvistanut ja järjestänyt uudelleen nykyistä rakennettaan.

Jäsenvaltioiden, toimielinten ja eurooppalaisten elinten on toteutettava vielä tiettyjä toimia asetuksen noudattamiseksi niin kansallisen kuin kolmansien maiden ja järjestöjen kanssa harjoitettavan yhteistyön alalla. Niiden on myös kiinnitettävä erityistä huomiota luottolaitoksille äskettäin määrättyyn velvoitteeseen poistaa liikkeestä väärennökset ja palauttaa ne. EKP ja komissio valvovat asetuksen täytäntöönpanoa ja raportoivat sen edistymisestä.

2.1.2.2. Neuvoston puitepäätös (jossa määrätään rikosoikeudellisista ja muista seuraamuksista)

Neuvosto hyväksyi toukokuussa 2000 puitepäätöksen jäsenvaltioiden välisen riittävän yhdenmukaistamisen tason saavuttamiseksi väärennöksiä koskevien rikosoikeudellisten seuraamusten osalta euron liikkeellelaskun yhteydessä. [42] Tässä päätöksessä määritetään asianmukaiset rikokset ja säädetään niitä koskevasta vankeusrangaistuksesta, jonka pituus on vähintään kahdeksan vuotta. Jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle, komissiolle ja Euroopan keskuspankille ennen vuoden 2001 kesäkuuta kirjallisina säännökset, jotka ne ovat antaneet tämän puitepäätöksen mukaisten velvoitteidensa saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Tähän mennessä vain kahdeksan jäsenvaltiota on välittänyt nämä säännökset. [43] Komissio (OLAF) on sen vuoksi toteuttanut toimia jäsenvaltioiden sitoumusten noudattamisen valvomiseksi.

[42] Rahanväärennöksen estämiseksi annettavan suojan vahvistamisesta rikosoikeudellisten ja muiden seuraamusten avulla euron käyttöönoton yhteydessä 29 päivänä toukokuuta 2000 tehty neuvoston puitepäätös (2000/383/JAI)(EYVL L 140, 14.6.2000, s. 1). Puitepäätöstä voidaan Ruotsin aloitteesta muuttaa sisällyttämällä siihen aikaisempien tuomioiden tunnustaminen rikostuomion langettamisen aikana toisessa jäsenvaltiossa.

[43] Saksa, Ranska, Irlanti, Luxemburg, Tanska, Ruotsi, Alankomaat ja Itävalta.

2.1.2.3. Europolin toimivallan laajentaminen

Neuvosto hyväksyi huhtikuussa 1999 päätöksen Europolin toimivaltuuksien laajentamisesta rahan ja maksuvälineiden väärentämisen torjuntaan. [44] Europol avustaa toimivaltansa mukaisesti jäsenvaltioiden poliisiyksiköitä järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemisessä ja torjunnassa helpottamalla tiedonvaihtoa sekä toimittamalla operationaalisia ja strategisia analyyseja. Se antaa lisäksi asiantuntija-apua ja teknistä tukea jäsenvaltioiden poliisiyksiköiden EU:ssa suorittamille tutkimuksille ja operaatioille. Europol tulee ylläpitämään euroväärennöksien torjuntaa koskevaa keskustietokantaa ja käyttää myös EKP:n teknisten tietojen tietokantaa. On tärkeää, että Europolin tietokanta on toiminnassa vuoden 2002 alussa.

[44] 1999/C/149/02 (EYVL C 149, 28.5.1999, s. 16).

2.1.2.4. Neuvoston päätösluonnos hallitustenvälisestä yhteistyöstä ja muista toimista

a) Neuvosto teki toukokuussa 2001 Ranskan tasavallan aloitteesta [45] sopimuksen päätösluonnoksen antamisesta euron suojaamiseksi väärentämiseltä. Tämän päätösluonnoksen tavoitteena on täydentää kesäkuussa 2001 annettua asetusta hallitustenvälisen yhteistyön avulla. Päätösluonnoksen keskeisenä määräyksenä on, että jäsenvaltioiden on toimitettava Europolille väärennettyjen seteleiden ja kolikoiden teknisen analyysin tulokset sekä keskitetyt tiedot euron väärentämistä koskevista rikosoikeudellisista tutkimuksista. Siinä määrätään myös oikeudellisesta yhteistyöstä (Eurojust). Euroopan parlamentti tarkastelee päätösluonnosta uudelleen ennen sen hyväksymistä.

[45] Neuvoston säädös: Ranskan tasavallan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi euron suojaamiseksi väärentämiseltä (EYVL C 75, 7.3.2001, s. 1).

b) Komissio tarkastelee parhaillaan mahdollisuutta hyväksyä lainsäädäntö, jossa määrätään EKP:n ja keskuspankkien luomasta järjestelmästä, jonka tarkoituksena on tietyssä määrin ehkäistä euroseteleiden jäljentämistä tulostimien ja kuvanlukijoiden avulla.

c) EKP ja komissio ovat julkaisseet suosituksia ja tiedonantoja, jotka koskevat seteleiden ja kolikoiden tekijänoikeuksien suojaa, koulutusta, tiedotusta ja muita toimia euroseteleiden ja -kolikoiden oikeudellisen suojan vahvistamiseksi. [46]

[46] Ks. 3.4.2000 annettu komission tiedonanto KOM(2001)190 lopull.

2.1.2.5. Koordinaatio Euroopan unionin tasolla

Helmikuussa 2001 perustettiin komission, EKP:n ja Europolin edustajista koostuva ohjausryhmä euron väärentämisen torjuntaa koskevien toimien koordinoimiseksi EU:n tasolla. Ryhmä vaihtaa tietoja, tekee aloitteita ja valmistelee näiden kolmen laitoksen/elimen koordinoidut päätökset. Sen päätehtävänä on koota ja vaihtaa tietoja euron väärentämisen torjunnan alalla suoritetuista töistä. Lisäksi se tarkastelee ja koordinoi yhteisen strategian luomista tehokkaan euron suojaamiseen tähtäävän politiikan takaamiseksi EU:n tasolla. Tällaisia koordinointikokouksia järjestetään noin kerran kuukaudessa.

2.1.2.6. Koulutus

Jotta euroseteleitä ja -kolikoita voitaisiin suojata heti niiden liikkeeseen laskusta alkaen, on tärkeää kouluttaa uuden valuutan tunnistamiseen perehtyneitä asiantuntijoita. Komissio, EKP, Europol sekä jäsenvaltiot ja kansalliset keskuspankit ovatkin tehneet monia koulutusta koskevia aloitteita pääasiassa yhteisön sisällä, mutta myös sen ulkopuolella. Komissio on lisäksi ehdottanut tietojenvaihtoa sekä vaihto- ja avunanto-ohjelmaa koulutuksen alalla euron väärentämisen torjumiseksi. Ohjelmassa, jota käsitellään parhaillaan neuvostossa, määrätään 4 miljoonan euron määrärahoista vuosiksi 2002-2005. [47]

[47] KOM(2001)248 lopull., 22.5.2001.

2.1.3. Hintojen nousun välttäminen

Eurooppalaiset kuluttajat ovat erityisen huolestuneita mahdollisesta hintojen noususta eurokäteisrahan käyttöönoton yhteydessä. Viimeisimmän Eurobarometri-tutkimuksen (kesäkuussa 2001) mukaan euroalueen asukkaat pelkäävät yhä enemmän joutuvansa hintoja koskevan vilpin tai väärinkäytöksen kohteeksi euron käyttöönoton aikana ja ovat alkaneet epäillä euron hintoja vakauttavaa vaikutusta.

Tämä ongelma koskee viranomaisia suoraan, kun kyse on julkisten maksujen muuttamisesta euromääräisiksi (julkisten palvelujen hinnat, tariffit, sakot jne.). Kaikissa jäsenvaltioissa on hyväksytty näiden maksujen muuntamista koskevia useita lakeja. Useimmat jäsenvaltiot ovat velvoittaneet viranomaiset valvomaan, että kansalaiset eivät kärsi vääryyttä hintoja muunnettaessa. Nykyisin saatavilla olevien tietojen mukaan Belgia ja Luxemburg muuntavat julkiset maksut euromääräisiksi niin, että maksu pyöristetään aina alaspäin kansalaisen eduksi. Saksa, Alankomaat, Kreikka, Italia, Espanja, Ranska ja Irlanti muuntavat hintoja yleisesti ottaen kansalaisten kannalta suotuisasti, koska hinnat muunnetaan tasapuolisesti tai niitä pyöristetään alaspäin. Saksassa, Ranskassa, Belgiassa, Suomessa ja Italiassa on kuitenkin esiintynyt valituksia, joiden mukaan tietyt julkiset, kansalliset ja paikalliset viranomaiset nostavat tai aikovat nostaa hintoja eurokäteisrahaan siirtymisen yhteydessä. [48]

[48] Esimerkiksi Belgiassa 11. elokuuta 2001 hyväksytyssä asetuksessa määrätään kansainvälisen patenttihakemuksen jättämisen veroksi 40 euroa entisen 1 500 Belgian frangin (37,18 euroa) sijasta eli nousua on 7,5 prosenttia.

Ranskan ja Suomen viranomaisten tutkimuksissa on lisäksi paljastunut tiettyjä hintojen korotuksia, kun vähittäishintoja on muutettu euromääräisiksi. Nämä korotukset johtuvat eri syistä eivätkä ne välttämättä liity euroon siirtymiseen. Ranskan valtiovarainministeriö on jo päättänyt valvoa hintoja kahden viikon välein ja tehostaa muuntosääntöjen valvontaa. Itävallan "Euro Wärhunsangabengesetz"-lain mukaan talousministeri voi määrätä hinnat puoleksi vuodeksi, jos perusteettomia korotuksia ilmenee. Näistä korotuksista voidaan myös langettaa sakkoja 100 000 Itävallan sillinkiä (7 267,28 euroa), joka kaksinkertaistuu, jos rikkomus uusitaan.

Komissio on ehdottanut eri tasoilla toteutettavia käytännön toimia. Viranomaisten olisi näytettävä hyvää esimerkkiä ja kaksoismerkintää olisi voimakkaasti rohkaistava. Hyvien käytänteiden kannustaminen ja väärinkäytösten tuomitseminen ovat myös hyvä keino kuluttajien luottamuksen säilyttämiseksi ja hintojen vakauden edistämiseksi. Hintakehityksen valvomiseksi ja kuluttajien rauhoittamiseksi olisi lisäksi tehtävä tutkimuksia ja tarkastuksia.

Komissio toimi välittäjänä Euroopan kuluttajien edustajien, kauppiaiden ja pk-yritysten välisen sopimuksen valmisteluissa, joka allekirjoitettiin 2. huhtikuuta. Sopimuksen mukaan vähittäiskaupat sitoutuvat vapaaehtoisesti noudattamaan hintojen vakautta, jotta voidaan varmistaa, että käteiseen eurorahaan siirtyminen ei muuta hintoja. Tämä sopimus on saatettu osaksi monien jäsenvaltioiden, kuten Italian, Kreikan ja Espanjan, kansallista lainsäädäntöä.

Kaupan järjestöjen ja kuluttajien eurooppalaiset edustajat muistuttivat 10. syyskuuta 2001 antamassaan julistuksessa sitoumuksestaan hintatason yleisen vakauden säilyttämiseksi ja korostivat tätä aloitetta koskevan tiedotuksen merkitystä.

2.1.4. Euroseteleiden ja -kolikoiden tuotanto

2.1.4.1. Euroseteleiden tuotanto

Euroseteleiden tuotanto sujuu suunnitellussa aikataulussa ja niitä tuotetaan noin miljardi kuukaudessa. Vuoden 2001 elokuun loppuun mennessä oli tuotettu jo noin 11,3 miljardia seteliä, mikä on yli 10 miljardia enemmän kuin liikkeeseen laskettavien seteleiden määrä ja vähän yli 75 prosenttia tuotettavasta kokonaismä