EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 16.10.1996 
KOM(96) 499 lopull. 
96/0249 (CNS) 
96/0250 (CNS) 
Tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle ja 
Euroopan rahapoliittiselle instituutille 
Sekundäärilainsäädäntö 
euron käyttöön ottamista varten sekä 
eräitä euron käyttöönottoon liittyviä säännöksiä 
Ehdotus: 
NEUVOSTON ASETUS (EY) 
eräistä euron käyttöönottoon liittyvistä säännöksistä 
Ehdotus: 
NEUVOSTON ASETUS (EY) 
euron käyttöön ottamisesta 
(Komission esittämät) 

Sekundäärilainsäädäntö 
euron käyttöön ottamista varten sekä 
eräitä euron käyttöönottoon liittyviä säännöksiä 
(Tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle ja 
Euroopan rahapoliittiselle instituutille) 
Madridissa joulukuussa 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi yhteisen rahan 
käyttöönottoa koskevan skenaarion ja esitti neuvoston asetuksen muodossa toteutettavan 
euron käytön oikeudellisen perustan teknisen valmistelutyön loppuun saattamista vuoden 
1996 loppuun mennessä. Tämän vuoksi komissio esittää nyt kaksi ehdotusluonnosta 
neuvoston asetuksiksi. Liitteenä olevat asetusluonnokset on laadittu noudattaen 
viiteskenaarion 9 kohdassa esitettyjä kyseisen perustan periaatteita. 
Oikeudellinen perusta on määritelty yksityissektorin edustajien kanssa käytyjen tiiviitten 
neuvottelujen jälkeen. Sitä laadittaessa on saatu arvokasta apua Euroopan rahapoliittiselta 
instituutilta. 
Komission yksikköjen järjestämissä neuvotteluissa on käynyt selväksi, että yhteisen rahaan 
siirtymisen konkreettiset valmistelut sekä yksityisellä että julkisella sektorilla edellyttävät 
euron oikeudellisen perustan selkeyttämistä hyvissä ajoin ennen talous- ja rahaliiton 
kolmannen vaiheen alkua. Varsinkin sopimussuhteiden jatkuvuutta ja pyöristystä koskevien 
säännösten osalta on oikeusvarmuus, joka takaa riittävän valmisteluajan, saavutettavissa 
vain, jos kyseiset säännökset hyväksytään ja saatetaan voimaan hyvissä ajoin ennen 
kolmannen vaiheen alkua. 
Perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan kolmannen virkkeen mukaan on mahdollista 
toteuttaa muut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen otettaessa yhteinen raha nopeasti käyttöön. 
Täliän oikeudelliseen perustaan on mahdollista vedota vasta alkuvuodesta 1998, kun on 
päätetty 109 j artiklan 4 kohdan mukaan, mitkä jäsenvaltiot täyttävät yhteisen rahan 
valivistamiseksi vaadittavat edellytykset. Sen vuoksi komissio ehdottaa Dublinissa 
syyskuussa 1996 kokoontuneen epävirallisen ECOFIN-neuvoston tekemän sopimuksen 
mukaisesti, että sellaisten säännösten perustana, joiden osalta oikeusvarmuuden 
aikaansaaminen on erityisen kiireellistä, käytetään perustamissopimuksen 235 artiklaa ja 
muut oikeudelliseen perustaan kuuluvat säännökset hyväksytään perustamissopimuksen 109 
1 artiklan 4 kohdan perusteella. 
Komissio ehdottaa, että kahdelle asetusluonnokselle pyritään saamaan poliittista kannatusta 
Eurooppa-neuvoston kokouksessa Dublinissa joulukuussa 1996. 
Tähän tiedonantoon on liitetty seuraavat ehdotusluonnokset: 
• Neuvoston asetus euron käyttöön ottamisesta (perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 
kohta). Tavoitteena on määritellä rahalainsäädäntöä koskevat säännökset niille 
jäsenvaltioille, joita ei koske poikkeus. Asetuksen on määrä tulla voimaan 1 päivänä 
tammikuuta 1999. Siinä säädetään kansallisten rahayksikköjen korvaamisesta eurolla 
Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001 päättyvän siirtymäkauden aikana 
osallistuvien jäsenvaltioiden kansalliset rahayksiköt määritellään uudelleen euron 
alayksiköiksi. Tänä aikana euroyksikkö ja kansalliset rahayksiköt ovat 
oikeudellisesti vastaavia. Asetusluonnokseen sisältyy säännöksiä, jotka koskevat 
kansallisen rahayksikön käyttöä ja euron käyttöä omana yksikkönään. Siinä 
säädetään myös euromääräisistä seteleistä ja metalliralioista, jotka lasketaan 
liikkeeseen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001. 
Perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan mukaan on kuultava Euroopan 
keskuspankkia, mutta sen asemesta voidaan kuulla Euroopan rahapoliittista 
instituuttia 109 f artiklan 8 kohdan mukaisesti. Euroopan parlamentin kuulemista ei 
virallisesti edellytetä, mutta se on erittäin suotavaa. 
• Neuvoston asetus eräistä euron käyttöönottoon liittyvistä säännöksistä 
(perustamissopimuksen 235 artikla). Tähän asetukseen on tarkoitus sisällyttää ne 
euron käyttöönottoon liittyvät säännökset, joiden osalta oikeusvarmuuden 
aikaansaaminen on erityisen kiireellistä. Asetusluonnoksessa vahvistetaan, että euron 
käyttöön ottaminen ei vaikuta sopimusten tai muiden oikeudellisten asiakirjojen 
jatkuvuuteen. Lisäksi vahvistetaan, että yhtä ecua, joka on valuuttaosuuksista 
koostuva korivaluutta, vastaa yksi euro 1 päivästä tammikuuta 1999. Lopuksi 
luonnoksessa säädetään, kuinka tarkasti muuntokurssit määritetään 1 päivänä 
tammikuuta 1999; siinä vahvistetaan myös euron ja kansallisten rahayksikköjen 
muuntamista koskevat pyöristyssäännöt. 
Euroopan parlamenttia on kuultava perustamissopimuksen 235 artiklan mukaisesti. 
Euroopan rahapoliittista instituuttia on kuultava perustamissopimuksen 109 f artiklan 
6 kohdan mukaisesti. 
PERUSTELUT 
1. JOHDANTO - YLEISIÄ NÄKÖKOHTIA 
Ehdotusten päätavoitteet 
EMUn valmistelujen keskittyessä käytännön kysymyksiin talouden toimijat ovat enenevässä 
määrin vaatineet euron käyttöä koskevan täydellisen oikeusvarmuuden vahvistamista 
hyvissä ajoin ennen EMUn kolmannen vaiheen alkua. 
Madridissa joulukuussa 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto tunnusti oikeusvarmuutta 
koskevan tarpeen hyväksymällä yhteisen rahan käyttöönottoa koskevan skenaarion. Se 
päätti, että neuvoston asetus, jonka tekninen valmistelutyö saatetaan päätökseen vuoden 
1996 loppuun mennessä, tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999, ja siinä säädetään 
euron käytön oikeudellisesta perustasta. Eurooppa-neuvosto vahvisti myös 
sopimussuhteiden jatkuvuuden periaatteen sekä ecu-koriviittausten muuntamisen 
viittauksiksi euroon yhden suhteessa yhteen. 
Komissio vastaa oikeusvarmuutta koskevaan tarpeeseen ehdottamalla tässä tekstissä 
esitettyjä säännöksiä, joiden on tarkoitus muodostaa euron käytön oikeudellinen perusta. 
Säännökset sisältyvät kahteen erilliseen asetusluonnokseen seuraavasta syystä: 
Perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan kolmannessa virkkeessä määrätään siitä, 
kuinka toteutetaan muut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen otettaessa yhteinen raha nopeasti 
käyttöön. Tätä artiklaa voidaan kuitenkin käyttää oikeudellisena perustana vasta 
alkuvuodesta 1998, kun on päätetty 109 j artiklan 4 kohdan mukaan, mitkä jäsenvaltiot 
täyttävät yhteisen rahan vahvistamiseksi vaadittavat edellytykset. Sen vuoksi 
oikeusvarmuutta kiireellisesti tarvitsevien ja siksi lähitulevaisuudessa hyväksyttävien 
säännösten perustana käytetään perustamissopimuksen 235 artiklaa. Muut osallistuvien 
jäsenvaltioiden rahalainsäädännön määrittelemistä koskevat säännökset perustuvat 
perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohtaan. Komissio tekee nämä ehdotukset jo tässä 
vaiheessa mahdollistaakseen poliittisen yhteisymmärryksen, jotta niiden hyväksyminen 
vuonna 1998 on pelkkä muodollisuus. 
Seuraavassa esitetään tavoitteet, joita on eräitä euron käyttöönottoon liittyviä 
säännöksiä koskevan neuvoston asetuksen luonnoksessa: 
vahvistaa, että 1 päivästä tammikuuta 1999 sopimuksissa ja muissa oikeudellisissa 
asiakirjoissa esiintyvät viittaukset ecuun korvataan viittauksilla euroon siten, että 
yksi ecu vastaa yhtä euroa, 
vahvistaa kansallisen rahayksikön ja ecun määräisten ja 1 päivän tammikuuta 1999 
jälkeen voimassa olevien sopimussuhteiden jatkuvuus, 
määrätä tarkkuus, jolla muuntokurssit kiinnitetään peruuttamattomasti 1 päivänä 
tammikuuta 1999, ja 
vahvistaa pyöristyssäännöt. 
Lisäksi tällä asetusluonnoksella otetaan käyttöön euro-nimitys EY: n lainsäädännössä. 
Johdanto-osan kappaleisiin sisältyy viittaus Eurooppa-neuvoston tekemään nimitystä 
koskevaan päätökseen. 
Asetusluonnoksen merkittäviä seurauksia ovat muun muassa: 
markkinoiden vakuuttaminen siitä, että euron käyttöönotto ei vaikuta sopimuksiin, 
kori-ecun määräisiin sopimuksiin perustuvien oikeuksien ja velvollisuuksien 
vahvistaminen, ja 
euroon siirtymisen teknisten valmistelujen helpottaminen erityisesti tietotekniikan 
alalla. 
Euron käyttöön ottamista koskevan asetusluonnoksen ensisijaiset tavoitteet ovat 
seuraavat: 
päättää euroon siirtymisen loppuun saattamisen aikataulu, 
korvata kansalliset rahayksiköt eurolla 1 päivästä tammikuuta 1999, 
vahvistaa oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoinen vastaavuus euron ja kansallisten 
rahayksikköjen välillä sinä aikana, jolloin euromääräisiä seteleitä ja metallirahoja ei 
ole vielä laskettu liikkeeseen, 
varmistaa, että tämän siirtymäkauden aikana talouden toimijat voivat käyttää euroa 
vapaasti, mutta heillä ei kuitenkaan ole velvollisuutta tehdä niin, ja 
vahvistaa setelien ja metallirahojen kiertoa ja suojaa koskevat säännöt. 
Lisäksi tämä asetusluonnos lisää talouden toimijoiden varmuutta: 
siirtymisen loppuun saattamisen aikataulusta, 
euron käyttömahdollisuuksista siirtymäkautena omana rahayksikkönä ja kansallisena 
rahayksikkönä ilmaistuna, ja 
kansallisten setelien ja metallirahojen vaihtamisesta euromääräisiin seteleihin ja 
kolikoihin siirtymäkauden päättyessä. 
2. HUOMAUTUKSIA ERÄITÄ EURON KÄYTTÖÖNOTTOON LIITTYVIÄ 
SÄÄNNÖKSIÄ KOSKEVAN NEUVOSTON ASETUKSEN ARTIKLOISTA 
1 artikla 
Tässä artiklassa määritellään useita tässä asetusluonnoksessa käytettyjä termejä. 
Termi 'oikeudelliset asiakirjat' käsittää kaikki asiakirjat, joilla on oikeudellista merkitystä ja 
joissa viitataan valuuttoihin, rahayksikköihin tai raliayksikköjen määriin. Lisäksi siihen 
kuuluvat nimenomaisesti muut maksuvälineet kuin setelit ja metallirahat, esimerkiksi sekit. 
Termi 'kansalliset rahayksiköt' määrittelee siirtymäkauden aikana edelleen käytettävät 
rahayksiköt niissä jäsenvaltioissa, joita ei koske poikkeus. 
Muuntokurssit voidaan kiinnittää vasta 1 päivänä tammikuuta 1999 perustamissopimuksen 
109 1 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti (katso 4 artikla). 
2 artikla 
Tämä artikla on luonteeltaan toteava. Siinä vahvistetaan, että perustamissopimuksen 109 g 
artiklassa tarkoitetut ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3320/94 määritellyt viittaukset 
ecuun valuuttaosuuksista koostuvana korina korvataan viittauksina euroon yhden suhteessa 
yhteen. 
Tätä määritelmää käytetään yksiselitteisesti EY:n lainsäädännössä. Käytettäessä ecua 
yksityisoikeuden alalla oletetaan, että sopimuksissa, joissa käytetään ecua määrittelemättä 
sitä selkeästi, viitataan EY:n oikeudessa määriteltyyn ecuun. Voidaan hyvinkin olettaa, että 
useimmissa tapauksissa ecumääräisten sopimusten sopimuspuolten aikomuksena oli viitata 
viralliseen ecuun, vaikka tämä ei aina selkeästi näykään yksittäisten sopimusten 
sanamuodossa. Tämä oletus vastaa kantaa, joka on esitetty komission suosituksessa 
94/284/EY ecun ja ecumääräisten sopimusten oikeudellisesta kohtelusta yhteisen rahan 
käyttöönoton osalta. Kyseinen oletus noudattaa täysin sopimusvapauden periaatetta, koska 
se antaa sopimuspuolille mahdollisuuden sopia muusta, jolloin oletus "kumoutuu". 
Tässä artiklassa käytetään yhteisestä rahasta nimitystä "euro". Johdanto-osan kappaleisiin 
sisältyy viittaus Madridin Eurooppa-neuvoston tekemään nimitystä koskevaan päätökseen. 
Neuvoston asetus (EY) N:o 3320/94 kumotaan 2 kohdassa. Kyseisen asetuksen voimassaolo 
olisi joka tapauksessa päättynyt kolmannen vaiheen alkaessa perustamissopimuksen 
määräysten ja erityisesti 109 g artiklan ja 109 1 artiklan 4 kohdan vuoksi. 
3 artikla 
Tässä artiklassa vahvistetaan oikeudellisten asiakirjojen, erityisesti sopimusten, jatkuvuus. 
Se on luonteeltaan ainoastaan toteava. Koska EMUa ei voida pitää odottamattomana 
tapahtumana eikä vakavana häiriötilana, euron käyttöön ottaminen ei oikeuta vetoamaan 
vapauttavaan esteeseen (principle of frustration), liiketoiminnan perustan menettämiseen 
(Wegfall der Geschäftsgrundlage), ennalta-arvaamattomiin olosuhteisiin (théorie de 
5 
l'imprévision) tai muihin periaatteisiin, joilla on samanlaisia vaikutuksia. Jo Madridin 
Eurooppa-neuvosto korosti jatkuvuusperiaatetta siirtymäskenaarion yhteydessä. 
'Oikeudellisen asiakirjan ehtoihin' sisältyvät erityisesti rahoitussopimusten korot mutta 
myös kaikki muut ehdot. 
Säännöstä sovelletaan osallistuvien jäsenvaltioiden rahan ja ecun määräisiin sopimuksiin 
riippumatta siitä, onko ne tehty järjestelmään osallistuvien vai sen ulkopuolella olevien 
jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti. 
Artiklassa viitataan "euron käyttöön ottamiseen"; tätä termiä on käytetty 
perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdassa ja se on laajempi kuin "korvaaminen". 
Termiin sisältyy ecu-viittausten korvaaminen viittauksilla euroon tämän asetuksen 2 artiklan 
mukaisesti. 
Viimeisessä virkkeessä vahvistetaan, että yleisesti hyväksytty sopimusvapauden periaate 
pysyy voimassa. 
4 artikla 
Tässä artiklassa vahvistetaan muuntokursseja koskevat säännöt. Kurssit voidaan 109 I 
artiklan 4 kohdan mukaan kiinnittää vasta 1 päivänä tammikuuta 1999. 
Ensimmäisessä kohdassa vahvistetaan kiinnitettävät kurssit ja merkitsevien numeroiden 
määrä; jälkimmäinen ilmaisu tarkoittaa, että vasemmalta lukien ja alkaen ensimmäisestä 
numerosta, joka on muu kuin nolla, kurssissa on kuusi numeroa (tätä ei tule sekoittaa 
desimaalien määrään). Neuvosto sitoutuu kiinnittämään kurssit edellä kuvattua tarkkuutta 
noudattaen. Kuuden merkitsevän numeron valinta vastaa Euroopan valuuttajärjestelmän 
(EMS) standardeja. 
Muuntamisen yhteydessä mahdollisten epätarkkuuksien välttämiseksi ainoastaan euron ja 
kansallisten rahayksikköjen välinen muuntokurssi kiinnitetään peruuttamattomasti. 
Kansallisten rahayksikköjen väliset kahdenväliset kurssit johdetaan kyseisistä 
muuntokursseista. 
Artiklan 2 kohdassa säädetään, että talouden toimijat eivät saa muuntaessaan pyöristää 
muuntokursseja. 
Artiklan 3 kohdassa kielletään käänteisten kurssien käyttö, koska se edellyttäisi kurssien 
pyöristämistä ja voisi johtaa huomattaviin epätarkkuuksiin pyöristämisen 
kerrannaisvaikutusten vuoksi erityisesti, jos on kyse suurista valuuttamääristä. 
Artiklan 4 kohdassa säädetään kansallisten rahayksikköjen muuntamista koskevasta sitovasta 
laskumenetelmästä, koska kahdenvälisiä kursseja ei 1 artiklan 'muuntokurssien' 
määritelmän mukaisesti määritellä suoraan. 
5 artikla 
Tässä artiklassa määritellään useita euron ja kansallisten rahayksikköjen välistä sekä 
kansallisten rahayksikköjen välistä rahamäärien muuntamista koskevia pyöristyssääntöjä. 
Euromääräiset rahamäärät pyöristetään aina lähimpään senttiin. Kansallisen rahayksikön 
määräiset rahamäärät pyöristetään lähimpään alayksikköön tai kansallisen rahayksikön 
lähimpään yksikköön. Tällöin noudatetaan kansallisia käytäntöjä. Tällaisen joustavuuden 
ansiosta on mahdollista jatkaa joissakin maissa vallitsevaa käytäntöä, jonka mukaan 
rahamäärät pyöristetään muuhun kuin artiklassa tarkoitettuun yksikköön (esimerkiksi 
rahayksikön kerrannaiseen). 
6 artikla 
Tässä artiklassa säädetään asetuksen voimaantulosta. Asetus tulee voimaan seuraavana 
päivänä sen jälkeen kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sen sijaan 
2 artikla tulee voimaan vasta 1 päivänä tammikuuta 1999. 
3. HUOMAUTUKSIA EURON KÄYTTÖÖN OTTAMISTA KOSKEVAN 
NEUVOSTON ASETUKSEN ARTIKLOISTA 
1 artikla 
Ensimmäisessä artiklassa määritellään termit 'osallistuvat jäsenvaltiot', 'oikeudelliset 
asiakirjat', 'muuntokurssit', 'euroyksikkö', 'kansalliset rahayksiköt', 'siirtymäkausi' ja 
'järjestäytyneet markkinat'. 
Termiä 'osallistuvat jäsenvaltiot' käytetään kuvailemaan niitä jäsenvaltioita, joita ei koske 
poikkeus. Vaikka lähtökohtana on, että periaatteessa kaikki EU:n jäsenvaltiot osallistuvat 
EMUn kolmanteen vaiheeseen vaikkakin noudattaen erilaisia sääntöjä, termiä 'osallistuvat 
jäsenvaltiot' käytetään asetusluonnoksen luettavuuden parantamiseksi. Osallistuvien 
jäsenvaltioiden luetteleminen helpottaa lex monetaen tunnustamista kolmansissa maissa. 
Termi 'oikeudelliset asiakirjat' käsittää kaikki asiakirjat, joilla on oikeudellista merkitystä ja 
joissa viitataan valuuttoihin, rahayksikköihin tai rahayksikköjen määriin. Siihen sisältyvät 
erityisesti kaikenlaiset sopimukset, sekä kirjalliset että suulliset, hiljaisesti hyväksytyt ja 
muut konkludenttiset sopimukset. 
Perustamissopimuksen 109 I artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti 
muuntokurssit voidaan vahvistaa vasta 1 päivänä tammikuuta 1999. Muuntokurssien 
vahvistamista koskevista säännöistä säädetään eräitä euron käyttöönottoon liittyviä 
säännöksiä koskevassa neuvoston asetuksessa [...]. Pyöristysongelmien välttämiseksi 
määritellään vain muuntokurssit, jotka ilmaisevat yhden euron kunkin jäsenvaltion 
kansallisena rahayksikkönä. Kahdenväliset kurssit johdetaan euron kursseista; mainitussa 
neuvoston asetuksessa määritetään tähän tarkoitettu sitova laskumenetelmä. Käänteisiä 
kursseja, jotka ilmaisevat yhden kansallisen rahayksikön määrän euroyksikkönä, ei 
määritellä. 
Siirtymäkauden aikana käytössä on useita euron yksikköjä osallistuvien jäsenvaltioiden 
valuuttana: 'euroyksikkö' ja 'kansallisia rahayksikköjä'. Termiä 'euroyksikkö' käytetään 
erottamaan euroyksikköinä ilmoitetut euron desimaali-ilmaukset euron ei-desimaalisista, 
kansallisen valuutan määräisistä ilmauksista. 'Kansallisilla rahayksiköillä' viitataan 
osallistuvien jäsenvaltioiden valuuttoihin, jotka olivat itsenäisiä valuuttoja ennen kuin ne 
korvattiin eurolla. 
Siirtymäkauden päättymisen ajankohta päätetään myöhemmin. 
'Järjestäytyneiden markkinoiden' määritelmä viittaa sijoituspalveluista 
arvopaperimarkkinoilla annettuun direktiiviin 93/22/ETY. Siihen sisältyvät säännöllistä 
vaihtokauppaa, arvopaperien maksua ja toimitusta, yhteissijoituspalveluyritysten osuuksia, 
rahamarkkinavälineitä, rahoitusfutuurisopimuksia, termiini- ja vaihtosopimuksia sekä 
rahoitus- ja maksuvälineoptioita koskevat markkinat. 
2 artikla 
Ensimmäisen virkkeen perusteella, yhdessä 17 artiklan kanssa, euro otetaan käyttöön 
osallistuvien jäsenvaltioiden rahayksikkönä 1 päivänä tammikuuta 1999. Viittauksella 
jäsenvaltioihin (eikä rahaliittoon) ilmaistaan selkeästi, että euro on kunkin jäsenvaltion 
rahayksikkö. Tämän ansiosta voitaneen välttää sopimussuhteiden jatkuvuuteen liittyvät 
epäselvyydet erityisesti kansainvälisellä tasolla. 
Artiklassa erotetaan toisistaan valuutan nimi (euro) ja laskentayksikkö (yksi euro), jossa 
kaikki valuuttamäärät ilmoitetaan. Veronassa syyskuussa 1996 kokoontuneen epävirallisen 
ECOFIN-neuvoston tekemän sopimuksen mukaisesti euro jakautuu sataan senttiin. Kuten 
johdanto-osan kappaleissa selitetään, sentti-nimityksen määritelmällä ei haluta estää 
nimityksen yleisessä kielenkäytössä esiintyvien muotojen käyttöä, sanotun kuitenkaan 
asettamatta kyseenalaiseksi periaatetta, jonka mukaan yhteisen rahan ja sen alayksikköjen 
nimestä voidaan päättää ainoastaan yhteisön tasolla. 
3 artikla 
Tässä artiklassa säädetään aikaisempien kansallisten rahayksikköjen korvaamisesta eurolla 
tietyn muuntokurssin mukaisesti, mikä luo "uusiutuvan yhteyden" jokaisen aikaisemman 
valuutan ja uuden valuutan välille. Näin ollen siinä varmistetaan sopimusten ja muiden 
oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuus nominalismin periaatteen mukaisesti. Osallistuvien 
jäsenvaltioiden aikaisemmat kansalliset rahayksiköt korvataan 1 päivänä tammikuuta 1999. 
Kansallisten rahayksikköjen asemaa ja käyttöä koskevat siirtymämääräykset eivät vaikuta 
korvaamiseen oikeudellisessa mielessä. 
4 artikla 
Tässä artiklassa määritetään EKPJ:n laskentayksikkö, jota ei ole mainittu täsmällisesti 
perustamissopimuksessa eikä EKPJ:n pöytäkirjassa. 
On syytä todeta, että tässä säädöksessä, joka tulee voimaan vasta 1 päivänä tammikuuta 
1999, ei määritellä laskentayksikköä EKP: n perustamisen ja kolmannen vaiheen alkamisen 
väliseksi ajaksi. Jos päätetään käyttää kori-ecua, joka on Euroopan rahapoliittisen instituutin 
laskentayksikkö, tällä asetusluonnoksella varmistettaisiin, että euro on laskentayksikkö 1 
päivästä tammikuuta 1999; siinä tapauksessa tämä artikla olisi luonteeltaan toteava. 
5 artikla 
5 artiklassa rajoitetaan 6, 7, 8 ja 9 artiklan soveltaminen siirtymäkauteen. 
6 artikla 
6 artiklassa esitetään 1 artiklassa määritelty kansallisen raliayksikön käsite. Käyttämällä 1 
kohdan ensimmäistä virkettä otetaan tilapäisesti käyttöön yhteisen raliayksikön, euron, muut 
jakotavat (2 artiklassa säädetyn pysyvän jakotavan lisäksi). Tällä lauseella EY:n lainsäätäjä 
käyttää toimivaltaansa esittäen haluamansa määrän erilaisia yhteisen rahan jakotapoja, 
minkä tahansa yhteisen rahayksikön murto-osan osalta ja minkä tahansa nimen avulla. 
Tällöin voidaan käyttää muuntokertoimia, jotka ovat pienempiä kuin yksi. Kansalliset 
alajaottelut ovat edelleen voimassa. 
Artiklan ansiosta on mahdollista käyttää yhteistä rahaa paitsi sen omalla nimellä, myös 
aikaisempien kansallisten raliayksikköjen muodossa ja niiden yksikköinä; kansallisista 
rahayksiköistä tulee euron ilmentymiä. 
Kolmannessa virkkeessä varmistetaan, että tämän asetuksen kanssa sopusoinnussa olevaa 
kansallista rahalainsäädäntöä sovelletaan edelleen siirtymäkauden aikana. Tämä koskee 
lähinnä seteleihin ja metallirahoihin liittyviä säännöksiä. 
2 kohdassa ilmaistaan selkeästi, että ei ole oikeudellisesti merkityksellistä, viitataanko 
oikeudellisessa asiakirjassa kansalliseen rahayksikköön vai euroyksikköön. Tämän 
säännöksen mukaisesti euroyksikön ja kansallisen rahayksikön määräiset sopimukset ovat 
yhtä päteviä. 
Edellä mainittu koskee myös lainsäädäntöä ja muita oikeudellisia asiakirjoja. 
7 artikla 
Tämä artikla koskee yksinomaan ennen 1 päivää tammikuuta 1999 tehtyjä oikeudellisia 
asiakirjoja. Ilman tällaista säännöstä olisi epäselvää, olisiko esimerkiksi 31 päivänä 
joulukuuta 1998 tehtyä kansallisen rahayksikön määräistä vaadetta pidettävä 1 päivänä 
tammikuuta 1999 euroyksikköinä ilmaistuna euromääräisenä vaateena vai kyseisessä 
kansallisena rahayksikkönä ilmaistuna euromääräisenä vaateena. 
Tämän artiklan mukaan esimerkiksi 100 Ranskan frangin maksamiseen velvoittava sopimus 
velvoittaa 1 päivästä tammikuuta 1999 samansuuruisen euromäärän maksamiseen (tämä 
johtuu 3 artiklasta), mutta ilmaistuna 100 Ranskan frangina, joka on euron alayksikkö. 
Vasta siirtymäkauden jälkeen oikeudellisissa asiakirjoissa esiintyviä viittauksia kansallisiin 
rahayksikköihin pidetään 14 artiklan mukaisesti viittauksina euroyksikköön (ja siten 
velvoitteina, jotka on toteutettava euroyksikössä). 
Artiklassa säilytetään ennallaan nykyiset yksikköarvot; sopimuspuolia ei estetä sopimasta 
yksikköarvon muuttamisesta eikä lainsäätäjää muuttamasta laissa esiintyvää valuutan 
yksikköarvoa. Sillä ei myöskään pysäytetä yleistä lakien säätämistä. 
8 artikla 
Tässä artiklassa luodaan pakottamattomuusperiaatteen ja kieltämättömyysperiaatteen välinen 
tasapaino Madridin Eurooppa-neuvoston päättämän viiteskenaarion mukaisesti. 
Ensimmäisessä kohdassa säädetään, että oikeudellisen asiakirjan yksikköarvo - joko 
euroyksikkö tai kansallinen rahayksikkö - pidetään ennallaan. Siinä varmistetaan, että asiaa 
koskevassa oikeudellisessa asiakirjassa (esimerkiksi sopimus tai laki) määrättyä 
rahayksikköä käytetään kaikkien kyseisen oikeudellisen asiakirjan mukaisesti suoritettavien 
toimien (tiliotteet, laskut, maksusuoritukset jne.) yhteydessä. Sen vuoksi, huolimatta 
seuraavien kohtien säännöksistä, talouden toimijoiden tarvitsee käyttää vain sovittua 
yksikköä, joko euroa tai kansallista rahayksikköä. 
10 
Samalla tavoin 1 kohdassa varmistetaan, että yhden yksikön käyttöä - esimerkiksi 
kirjanpidon julkaisemista - koskevia lakeja sovelletaan niissä mainitun yksikköarvon 
mukaisesti. 
1 kohdassa ei tietenkään estetä velallista tapauksissa, joissa ei nimenomaisesti ole sovittu 
maksun suorittamisesta muuna kuin käteisenä, suorittamasta euroyksikön määräistä velkaa 
maksamalla suorituspaikassa laillisena maksuvälineenä hyväksyttynä kansallisen 
raliayksikön määräisinä seteleinä tai metallirahoina. 
Osapuolet voivat 2 kohdan mukaan sopia käyttävänsä jotakin muuta yksikköarvoa kuin sitä, 
jota heidän sopimussuhteensa perustana olevassa oikeudellisessa asiakirjassa käytetään. 
Kolmannessa kohdassa pyritään parantamaan euron ja kansallisten raliayksikköjen välistä 
vaihdettavuutta keskenään tilisiirtojen osalta. Siinä annetaan velalliselle mahdollisuus 
maksaa velkansa euroyksikkönä tai sopimuksessa määrättynä kansallisena rahayksikkönä. 
Tässä säännöksessä ilmaistaan myös selkeästi, että eurotilille maksun vastaanottavalla 
pankilla on oikeus suorittaa tarvittava muunto hyvittääkseen määrän tilille kulloisenakin 
kansallisena rahayksikkönä, tai päinvastoin, kysymättä maksunsaajan suostumusta. Säännös 
rajoittuu kotimaassa tapahtuviin euron tai kansallisen rahayksikön määräisiin maksuihin. 
Neljännen kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä edistääkseen 
euroyksikön käyttöä kahdessa erityisessä tapauksessa, vaikka nämä toimenpiteet voivat 
velvoittaa tiettyjä talouden toimijoita käyttämään euroyksikköä. Ensimmäinen luetelmakohta 
käsittää julkisen ja yksityisen velan. Tätä säännöstä ei sovelleta muussa kuin arvopapereiden 
muodossa olevaan velkaan, esimerkiksi pankkitileihin, lainoihin jne. Toinen luetelmakohta 
käsittää 1 artiklassa määritellyt järjestäytyneet markkinat. 
Viidennessä kohdassa esitetään pakottamattomuusperiaatteesta tehtävien poikkeusten 
luettelon viimeinen kohta. Sanamuoto tukeutuu Madridin Eurooppa-neuvoston hyväksymän 
viiteskenaarion 12 kohtaan, jonka mukaan "(julkisen sektorin toimintaa koskeva euron 
käytön yleistymisen) aikataulusta säädetään yhteisön lainsäädännössä siten, että 
jäsenvaltioille jätetään mahdollisesti jonkin verran liikkumavaraa". 
Kuudennessa kohdassa vahvistetaan nettoutusta ym. koskevat säädökset, joiden mukaan 
euroyksikköä ja kansallisia rahayksikköjä pidetään samana rahayksikkönä. 
9 artikla 
Tässä artiklassa vahvistetaan, että kansalliset setelit ja metallirahat ovat edelleen laillisia 
maksuvälineitä siirtymäkauden aikana. Niiden asema laillisina maksuvälineinä rajoittuu 
siihen alueeseen, jolla ne olivat laillisia maksuvälineitä ennen kolmannen vaiheen alkua. 
Asema päättyy viimeistään kuusi kuukautta siirtymäkauden päättymisen jälkeen (katso 15 
artikla). 
10 artikla 
Tämä artikla viittaa perustamissopimuksen 105 a artiklan määräyksiin. Sanamuodolla 
"laskevat liikkeeseen" ei pyritä määrittelemään ennakolta kysymystä siitä, kuka varsinaisesti 
laskee setelit liikkeeseen (EKP vai kansalliset keskuspankit). Ainoastaan euromääräiset 
il 
setelit ovat laillisia maksuvälineitä kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa, päinvastoin kuin 
kansalliset setelit. 
11 artikla 
Tässä artiklassa säädetään metallirahoja koskevista säännöistä. Koska 
perustamissopimukseen ei sisälly määräyksiä metallirahojen asemasta laillisena 
maksuvälineenä, tässä artiklassa niille annetaan se. Metallirahojen velasta vapauttavan 
vaikutuksen rajaksi asetetaan 50 metallirahaa riippumatta kunkin yksikköarvon 
nimellisarvosta. Artiklaan ei sisälly säännöksiä jäsenvaltioiden oikeudesta laskea liikkeeseen 
keräily- tai muistorahoja. 
12 artikla 
Tässä artiklassa säädetään setelien ja metallirahojen suojelemisesta jäljennöksiltä ja 
väärennöksiltä. Säännöksessä ei aseteta suoranaisia standardeja mutta velvoitetaan 
jäsenvaltiot varmistamaan riittävät pakotteet. Tämä ei estä yhteisten toimenpiteiden 
toteuttamista tulevaisuudessa osana unionin ensimmäistä tai toista pilaria. 
13 artikla 
Tässä artiklassa luetellaan säännökset, joita sovelletaan siirtymäkauden päättymisestä alkaen 
joko määräaikaisesti tai toistaiseksi. 
14 artikla 
Siirtymäkauden päätyttyä kansallisia rahayksikköjä ei enää ole. Artiklassa vahvistetaan, että 
tästä ajankohdasta alkaen siirtymäkauden lopussa voimassa olleissa oikeudellisissa 
asiakirjoissa esiintyviä viittauksia kansallisiin rahayksikköihin pidetään viittauksina 
euroyksikköön. Tämä johtuu 2 ja 3 artiklasta. Artiklassa selvitetään, että konkreettinen 
"yksikköarvojen uusiminen" laatimalla uudelleen aikaisempiin kansallisiin rahayksikköihin 
viittaavat oikeudelliset asiakirjat ei ole tarpeen voimassaolon varmistamiseksi. Voi kuitenkin 
olla muita syitä, joiden vuoksi yksikköarvojen uusiminen on tietyissä tapauksissa suotavaa 
tai jopa välttämätöntä. Kansallisen lainsäätäjän on virallisesti mukautettava laeissa ym. 
esiintyvät viittaukset kansallisiin rahayksikköihin kohtuullisen ajan kuluessa. 
Siirtymäkauden jälkeen viittaukset aikaisempiin kansallisiin rahayksikköihin eivät ole enää 
päteviä tehtäessä sopimuksia ym., koska uuden sopimuksen viittaus aikaisempaan 
kansalliseen rahayksikköön olisi viittaus termiin, jota ei tunneta rahalainsäädännössä. 
15 artikla 
Tällä artiklalla pyritään helpottamaan vanhojen setelien ja metallirahojen vaihtamista uusiin 
siirtymäkauden päättyessä. Kansalliset setelit ja metallirahat saavat olla käytössä laillisina 
maksuvälineinä enintään kuuden kuukauden ajan siirtymäkauden päättymisen jälkeen. 
Joustavuuden vuoksi jäsenvaltiot voivat lyhentää tätä määräaikaa sen mukaan, kuinka 
nopeasti siirtyminen voidaan saattaa päätökseen kunkin jäsenvaltion alueella. 
12 
16 artikla 
Tässä artiklassa jäsenvaltioille annetaan valtuudet päättää, kuinka kauan siirtymäkauden 
jälkeen ne edelleen hyväksyvät liikkeelle laskemansa kansallisen rahayksikön määräiset 
setelit ja metallirahat. Nämä määräajat voivat vaihdella kansallisten määräysten ja 
käytäntöjen mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat päättää hyväksyä kansallisen raliayksikön 
määräiset setelit ja metallirahat toistaiseksi. 
13 
Ehdotus: 
Neuvoston asetus 
eräistä euron käyttöönottoon 
luttyvista saannoksista 
(KOMISSION ESITTÄMÄ) 
14 
Ehdotus: 
Neuvoston asetus 
eräistä euron käyttöönottoon 
liittyvistä säännöksistä 96/0249 (CNS) 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, 
ottaa huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin lausunnon, 
sekä katsoo, että 
(1) Eurooppa-neuvosto on Madridissa 15 ja 16 päivänä joulukuuta 1995 pidetyssä 
kokouksessaan vahvistanut, että talous- ja rahaliiton kolmas vaihe alkaa 1 päivänä 
tammikuuta 1999 perustamissopimuksen 109 j artiklan 4 kohdan mukaisesti; 
perustamissopimuksen 109 k artiklan mukaisesti euron yhteisenä rahana käyttöön ottavat 
jäsenvaltiot ovat jäsenvaltioita, joita ei koske poikkeus, 
(2) lisäksi päätetään, että Euroopan yhteisen rahan nimi on "euro"; perustamissopimuksessa 
Euroopan rahayksiköstä käytetyn yleisen ecu-nimen asemesta käytetään euro-nimeä; euro 
on niissä jäsenvaltioissa, joita ei koske poikkeus, valuutta, joka jaetaan sataan 
alayksikköön, jonka nimi on "sentti", 
(3) perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan kolmannen virkkeen mukaan on 
annettava euron käyttöä koskevan oikeudellisen perustan määrittelemisestä asetus heti kun 
tiedetään jäsenvaltiot, joita ei koske poikkeus; toimiessaan perustamissopimuksen 109 I 
artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti kolmannen vaiheen alkamispäivänä 
neuvosto kiinnittää peruuttamattomat muuntokurssit, 
(4) yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja yhteiseen rahaan siirtymisen kannalta on 
tarpeen taata kaikkien jäsenvaltioiden markkinoiden toimijoille eräitä euron käyttöönottoon 
liittyviä säännöksiä koskeva oikeusvarmuus hyvissä ajoin ennen siirtymistä kolmanteen 
vaiheeseen, 
(5) 109 1 artiklan 4 kohdan kolmatta virkettä, jonka mukaan neuvosto voi niiden 
jäsenvaltioiden yksimielisyydellä, joita ei koske poikkeus, toteuttaa muut toimenpiteet, jotka 
ovat tarpeen otettaessa yhteinen raha nopeasti käyttöön, voidaan käyttää oikeudellisena 
perustana vasta sitten kun on päätetty 109 j artiklan 4 kohdan mukaisesti, mitkä jäsenvaltiot 
täyttävät yhteisen rahan vahvistamiseksi vaadittavat edellytykset; sen vuoksi on tarpeen 
15 
käyttää 235 artiklaa sellaisten säännösten perustana, joiden osalta oikeusvarmuuden 
aikaansaaminen on erityisen kiireellistä, 
(6) perustamissopimuksen 109 g artiklassa tarkoitettua ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 
3320/941 määriteltyä ecua ei enää määritellä valuuttaosuuksista koostuvana korina 1 
päivästä tammikuuta 1999 ja eurosta tulee itsenäinen valuutta; muuntokurssien 
vahvistamista koskeva neuvoston päätös ei sinänsä muuta ecun ulkoista arvoa; yhtä ecua, 
joka on valuuttaosuuksista koostuva korivaluutta, vastaa yksi euro; näin ollen neuvoston 
asetus (EY) N:o 3320/94 on vanhentunut ja se on kumottava; yksityisoikeuden alaan 
kuuluvissa oikeussuhteissa oletetaan, että osapuolet ovat oikeudellisissa asiakirjoissa 
esiintyvillä ecu-viittauksilla halunneet viitata perustamissopimuksen 109 g artiklassa 
tarkoitettuun ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3320/94 määriteltyyn ecuun; jatkuvuutta 
koskevat säännökset voivat täyttää markkinoille tarkoitettua oikeusvarmuutta koskevan 
tavoitteensa vain, jos ne tulevat voimaan mahdollisimman pian, 
(7) yleisesti hyväksytyn oikeusperiaatteen mukaan uuden valuutan käyttöön ottaminen ei 
vaikuta oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuuteen; sopimusvapauden periaatetta on 
noudatettava; oikeusvarmuuden edistämiseksi on tarkoituksenmukaista vahvistaa, että 
oikeudellisten asiakirjojen ja varsinkin sopimusten jatkuvuuden periaatetta sovelletaan 
aikaisempien kansallisten rahayksikköjen ja euron sekä perustamissopimuksen 109 g 
artiklassa tarkoitetun ja neuvoston asetuksessa (EY) Nro 3320/94 määritellyn ecun ja euron 
välillä; tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että kiinteäkorkoisten asiakirjojen osalta euron 
käyttöön ottaminen ei muuta velallisen maksettavana olevaa nimelliskorkoa, 
(8) lisäksi jatkuvuusperiaatteen selkeä vahvistaminen myötävaikuttaa sopimussuhteiden 
jatkuvuuden tunnustamiseen kolmansien maiden lainkäyttövallan alueella, 
(9) oikeudellisen asiakirjojen määritelmään käytettyyn termiin sisältyvät muun muassa 
kirjalliset ja suulliset, hiljaisesti hyväksytyt ja muut konkludenttiset sopimukset, 
(10) toimiessaan perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen 
mukaisesti neuvosto määrittelee euron muuntokurssit kunkin sellaisen jäsenvaltion 
kansallisena rahayksikkönä, jota ei koske poikkeus; näitä muuntokursseja olisi käytettävä 
kaikissa euron ja kansallisten rahayksikköjen välisissä tai kansallisten rahayksikköjen 
välisissä muunnoissa; kansallisten rahayksikköjen välisissä muunnoissa olisi käytettävä 
sitovaa laskumenetelmää, 
(11) euron käyttöön ottaminen edellyttää rahamäärien pyöristämistä; pyöristyssäännöistä on 
päätettävä ajoissa, jotta talous- ja rahaliiton valmisteluihin jää riittävästi aikaa ja jotta 
siirtyminen siihen tapahtuu vaikeuksitta, 
Ecun määritelmää koskevan voimassa olevan yhteisön lainsäädännön yhtenäistämisestä 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen voimaantulon jälkeen 22 päivänä joulukuuta 1994 
annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3320/94 (EYVL N:o L 350, 31.12.1994) 
16 
(12) jotta muuntaminen voitaisiin suorittaa mahdollisimman täsmällisesti, muuntokurssit 
olisi määriteltävä kuuden merkitsevän numeron tarkkuudella, kuusinumeroinen kurssi 
tarkoittaa kurssia, jossa, vasemmalta lukien ja alkaen ensimmäisestä numerosta, joka on 
muu kuin nolla, on kuusi numeroa, ja 
(13) perustamissopimuksen 109 f artiklan 6 kohdan mukaisesti on kuultava Euroopan 
rahapoliittista instituuttia kaikissa sen toimivallan alueelle kuuluvissa yhteisön 
säädösehdotuksissa, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
/ artikla 
Tässä asetuksessa: 
'oikeudellisilla asiakirjoilla' tarkoitetaan säädöksiä, hallinnollisia määräyksiä, 
lainkäyttöpäatöksiä, sopimuksia, yksipuolisia oikeustoimia, muita maksuvälineitä 
kuin seteleitä ja metallirahoja sekä muita asiakirjoja, joilla on oikeusvaikutus, 
'muuntokursseilla' tarkoitetaan peruuttamattomasti kiinnitettyjä muuntokursseja, 
jotka neuvosto on vahvistanut perustamissopimuksen 109 I artiklan 4 kohdan 
ensimmäisen virkkeen mukaisesti, 
'kansallisilla rahayksiköillä' tarkoitetaan niiden jäsenvaltioiden rahayksikköjä, joita 
ei koske poikkeus, siten kuin kyseiset yksiköt on määritelty niiden 
rahalainsäädännössä kolmannen vaiheen alkua edeltävänä päivänä, 
'euroyksiköllä' tarkoitetaan yhteistä rahayksikköä, jonka jäsenvaltiot, joita ei koske 
poikkeus, ovat ottaneet käyttöön 1 päivänä tammikuuta 1999, 
2 artikla 
(1) Oikeudellisissa asiakirjoissa esiintyvät viittaukset perustamissopimuksen 109 g 
artiklassa tarkoitettuun ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3320/94 määriteltyyn 
ecuun korvataan 1 päivästä tammikuuta 1999 viittauksella euroon siten, että yksi ecu 
vastaa yhtä euroa. Jos oikeudellisessa asiakirjassa viitataan ecuun ilman kyseistä 
määritelmää, siinä oletetaan viitattavan perustamissopimuksen 109 g artiklassa 
tarkoitettuun ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3320/94 määriteltyyn ecuun. 
(2) Kumotaan neuvoston asetus (EY) N:o 3320/94 1 päivästä tammikuuta 1999. 
17 
3 artikla 
Euron käyttöön ottaminen ei muuta mitään oikeudellisen asiakirjan ehtoja eikä vapauta 
minkään oikeudellisen asiakirjan mukaisesta suoritusvastuusta eikä anna osapuolelle oikeutta 
oikeudellisen asiakirjan yksipuoliseen muuttamiseen tai irtisanomiseen. Tätä säännöstä 
sovelletaan, jolleivät osapuolet ole sopineet muusta. 
4 artikla 
(1) Muuntokurssit kiinnitetään yhtenä eurona, joka ilmaistaan kunkin sellaisen 
jäsenvaltion kansallisena rahayksikkönä, jota ei koske poikkeus. Muuntokurssit 
kiinnitetään kuuden merkitsevän numeron tarkkuudella. 
(2) Muuntokursseja ei pyöristetä eikä lyhennetä muunnettaessa. 
(3) Muuntokursseja käytetään muunnettaessa euroyksikköjä kansallisiksi rahayksiköiksi 
tai kansallisia rahayksikköjä euroyksiköiksi. Muuntokursseista johdettuja käänteisiä 
kursseja ei käytetä. 
(4) Muunnettaessa jonkin kansallisen rahayksikön määräisiä rahamääriä toisen 
kansallisen rahayksikön määräisiksi rahamäärä muunnetaan ensin euroyksikkönä 
ilmaistuksi rahamääräksi, joka pyöristetään vähintään kolmen desimaalin 
tarkkuudella ja joka sitten muunnetaan toisen kansallisen rahayksikön määräiseksi. 
5 artikla 
Rahamäärät, jotka maksetaan tai tilitetään 4 artiklan mukaisen euroyksiköksi muuntamisen 
jälkeisen pyöristämisen yhteydessä, pyöristetään ylös- tai alaspäin lähimpään senttiin. 
Kansalliseksi rahayksiköksi muunnetut rahamäärät pyöristetään ylös- tai alaspäin lähimpään 
alayksikköön tai, jos alayksikköä ei ole, lähimpään yksikköön, taikka kansallisen käytännön 
mukaisesti kansallisen rahayksikön alayksikön tai yksikön kerrannaiseen tai murto-osaan. 
Jos muuntokurssin soveltamisen tulos on täsmälleen yksikköjen keskivälissä, määrä 
pyöristetään ylöspäin. 
6 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen kun se on julkaistu Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä 
sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. 
18 
Ehdotus: 
Neuvoston asetus 
euron käyttöön ottamisesta 
(KOMISSION ESITTÄMÄ) 
19 
Ehdotus: 
Neuvoston asetus 
euron käyttöön ottamisesta 96/0250 (CNS) 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 109 1 artiklan 4 
kohdan kolmannen virkkeen, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, 
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, 
sekä katsoo, että 
(1) tässä asetuksessa määritellään euron käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden 
rahalainsäädäntö; sopimussuhteiden jatkuvuutta, oikeudellisissa asiakirjoissa esiintyvien 
ecuun tehtävien viittausten korvaamista euroon tehtävillä viittauksilla sekä pyöristystä 
koskevat säännökset sisältyvät jo neuvoston asetukseen [...]; tarvittaessa on harkittava muita 
oikeuden aloja koskevia toimenpiteitä kuten kaksoishinnoittelua ja muuntopalkkioita, 
(2) Eurooppa-neuvosto päätti Madridissa 15 ja 16 päivänä joulukuuta 1995 pidetyssä 
kokouksessa, että Euroopan yhteisen rahan nimi on "euro"; perustamissopimuksessa 
Euroopan rahayksiköstä käytetyn yleisen ecu-nimen asemesta käytetään euro-nimeä; euro 
on niissä jäsenvaltioissa, joita ei koske poikkeus, rahayksikkö, joka jaetaan sataan 
alayksikköön, jonka nimi on "sentti"; sentti-nimen määritelmä ei estä nimen yleisessä 
kielenkäytössä esiintyvien muotojen käyttöä jäsenvaltioissa, 
(3) toimiessaan perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan kolmannen virkkeen 
mukaisesti neuvosto toteuttaa muuntokurssien kiinnittämistä lukuun ottamatta muut 
toimenpiteet, jotka ovat tarpeen otettaessa euro nopeasti käyttöön, 
(4) aina kun jäsenvaltiosta tulee perustamissopimuksen 109 k artiklan 2 kohdan mukaisesti 
jäsenvaltio, jota ei koske poikkeus, neuvosto toteuttaa perustamissopimuksen 109 1 artiklan 
5 kohdan mukaisesti muut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen otettaessa euro nopeasti käyttöön 
kyseisen jäsenvaltion ainoana rahayksikkönä, 
(5) perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto kiinnittää kolmannen 
vaiheen alkamispäivänä muuntokurssit, joihin osallistuvien jäsenvaltioiden rahayksiköt 
kiinnitetään peruuttamattomasti ja joiden mukaisesti euro korvaa kyseiset rahayksiköt, 
20 
(6) säädöksiä tulkittaessa on otettava huomioon, että euroyksikön ja kansallisten 
raliayksikköjen välillä tai kyseisten kansallisten rahayksikköjen välillä ei ole 
valuuttakurssiriskiä, 
(7) määriteltäessä oikeudellisia asiakirjoja termillä 'sopimus' tarkoitetaan muun muassa 
kirjallisia ja suullisia sopimuksia, hiljaisesti hyväksyttyjä ja muita konkludenttisia 
sopimuksia, 
(8) jotta siirtyminen euroon siihen tapahtuisi vaikeuksitta, tarvitaan siirtymäkausi 
osallistuvien jäsenvaltioiden rahayksikköjen eurolla korvaamisen ja eurosetelien ja 
-metallirahojen käyttöönoton välillä; tämän kauden aikana kansalliset rahayksiköt 
määritellään euron alayksiköiksi; siten vahvistetaan euroyksikön ja kansallisten 
rahayksikköjen välinen oikeudellinen vastaavuus, 
(9) euro on Euroopan keskuspankin (EKP) ja osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankkien 
laskentayksikkö; tämä ei estä kansallisia keskuspankkeja pitämästä kansallisen rahayksikön 
määräistä kirjanpitoa siirtymäkauden aikana, erityisesti henkilöstönsä ja julkishallinnon 
osalta, 
(10) siirtymäkauden aikana laaditut euroyksikön tai kansallisen rahayksikön määräiset 
oikeudelliset asiakirjat ovat päteviä; jollei toisin ole sovittu, talouden toimijoiden on otettava 
huomioon oikeudellisessa asiakirjassa käytetty yksikköarvo kaikkien kyseisen oikeudellisen 
asiakirjan mukaisesti suoritettavien toimien yhteydessä; tätä yleissääntöä koskevia 
poikkeuksia tarvitaan maksujärjestelmien joustavan toiminnan varmistamiseksi; jotta 
tarvittaessa voidaan määritellä maksamaton velka uudelleen euroyksikkönä ja muuttaa 
järjestäytyneiden markkinoiden toimintamenettelyjen laskentayksikkö, jäsenvaltioiden on 
voitava toteuttaa tarkoituksenmukaiset toimenpiteet, 
(11) julkisen sektorin kanssa tehtävissä liiketoimissa osallistuvat jäsenvaltiot voivat sallia 
euroyksikön käytön, mutta sen käyttöön voidaan velvoittaa ainoastaan yhteisön 
lainsäädännön perusteella, 
(12) perustamissopimuksen 105 a artiklan mukaisesti neuvosto voi toteuttaa toimenpiteitä 
kaikkien metallirahojen yksikköarvojen ja teknisten eritelmien yhdenmukaistamiseksi, 
(13) setelit ja metallirahat tarvitsevat riittävän suojan väärennöksiltä, 
(14) kansallisten rahayksikköjen määräiset setelit ja metallirahat menettävät asemansa 
laillisina maksuvälineinä viimeistään kuusi kuukautta siirtymäkauden päättymisen jälkeen; 
käytännön syistä voi olla tarkoituksenmukaista ottaa eurosetelit ja -metallirahat käyttöön jo 
hieman ennen siirtymäkauden päättymistä, ja 
(15) siirtymäkauden päättymisestä alkaen oikeudellisissa asiakirjoissa esiintyviä viittauksia 
kansallisiin rahayksikköihin on pidettävä viittauksina euroyksikköön kulloisenkin 
muuntokurssin mukaisesti; sen vuoksi olemassa olevissa oikeudellisissa asiakirjoissa 
esiintyvien yksikköarvojen konkreettinen uusiminen ei ole tarpeen tämän tavoitteen 
saavuttamiseksi; neuvoston asetuksessa [...] määriteltyjä pyöristyssääntöjä sovelletaan myös 
siirtymäkauden päättyessä tai siirtymäkauden jälkeen tehtyihin muuntoihin; selvyyden 
vuoksi voi olla suotavaa suorittaa konkreettinen yksikköarvojen uusiminen niin pian kuin on 
21 
tarkoituksenmukaista; siirtymäkauden päättymisestä alkaen aikaisempia kansallisia 
rahayksikköjä ei voi enää käyttää sitovasti laadittaessa uusia oikeudellisia asiakirjoja, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
Iosa 
MÄÄRITELMÄT 
/ artikla 
Tässä asetuksessa: 
'osallistuvilla jäsenvaltioilla' tarkoitetaan (maat A, B, ...) 
'oikeudellisilla asiakirjoilla' tarkoitetaan säädöksiä, hallinnollisia määräyksiä, 
lainkäyttöpäätöksiä, sopimuksia, yksipuolisia oikeustoimia, muita maksuvälineitä 
kuin seteleitä ja metallirahoja sekä muita asiakirjoja, joilla on oikeusvaikutus, 
'muuntokursseilla' tarkoitetaan peruuttamattomasti kiinnitettyjä muuntokursseja, 
jotka neuvosto on vahvistanut perustamissopimuksen 109 1 artiklan 4 kohdan 
ensimmäisen virkkeen mukaisesti, 
'euroyksiköllä' tarkoitetaan 2 artiklan toisessa virkkeessä määriteltyä rahayksikköä, 
'kansallisilla rahayksiköillä' tarkoitetaan osallistuvien jäsenvaltioiden rahayksikköjä 
siten kuin kyseiset yksiköt on määritelty niiden rahalainsäädännössä kolmannen 
vaiheen alkua edeltävänä päivänä, 
'siirtymäkaudella' tarkoitetaan ajanjaksoa, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 1999 ja 
päättyy viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001, 
'järjestäytyneillä markkinoilla' tarkoitetaan sijoituspalveluista 
arvopaperimarkkinoilla annetun direktiivin 93/22/ETY liitteen B osassa lueteltujen 
välineiden säännöllistä vaihtamista, maksamista ja toimittamista koskevia 
markkinoita, ja siihen sisältyvät maksuvälineiden säännöllistä vaihtamista, 
maksamista ja toimittamista koskevat järjestelmät. 
Sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annettu neuvoston 
direktiivi 93/22/ETY (EYVL N:o L 141, 11.6.1993, s. 27) 
22 
H osa 
OSALLISTUVIEN JÄSENVALTIOIDEN RAHAYKSIKKÖJEN 
KORVAAMINEN EUROLLA 
2 artikla 
Osallistuvien jäsenvaltioiden yhteinen raha on euro. Rahayksikkö on yksi euro. Yksi euro 
jakautuu sataan senttiin. 
3 artikla 
Euro korvaa osallistuvien jäsenvaltioiden rahayksiköt muuntokurssien mukaisesti. 
4 artikla 
Euro on Euroopan keskuspankin (EKP) ja osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankkien 
laskentayksikkö. 
m osa 
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET 
5 artikla 
Siirtymäkauden aikana sovelletaan 6, 7, 8 ja 9 artiklaa. 
6 artikla 
(1) Euro jaetaan kansallisiin rahayksikköihin muuntokurssien mukaisesti. Sen kaikki 
alajaottelut säilytetään. Jollei tämän asetuksen säädöksistä muuta johdu, sovelletaan 
edelleen osallistuvien jäsenvaltioiden rahalainsäädäntöä. 
(2) Jos oikeudellisessa asiakirjassa viitataan kansalliseen rahayksikköön, tämä viittaus 
on yhtä pätevä kuin viittaus euroyksikköön. 
7 artikla 
Osallistuvien jäsenvaltioiden rahayksikköjen korvaaminen eurolla ei muuta 
korvaamispäivänä olemassa olevissa oikeudellisissa asiakirjoissa käytettyä yksikköarvoa. 
23 
8 artikla 
(1) Toimet, jotka suoritetaan kansallisen rahayksikön käyttöön velvoittavien 
oikeudellisten asiakirjojen mukaisesti, suoritetaan kansallisen rahayksikön 
määräisinä. Toimet, jotka suoritetaan euroyksikön käyttöön velvoittavien 
oikeudellisten asiakirjojen mukaisesti, suoritetaan kyseisen raliayksikön määräisinä. 
(2) 1 kohdan säännöksiä sovelletaan, jolleivät osapuolet ole sopineet muusta. 
(3) Huolimatta 1 kohdan säännöksistä velallinen voi maksaa minkä tahansa euroyksikön 
tai osallistuvan jäsenvaltion kansallisen rahayksikön määräisen ja kyseisessä 
jäsenvaltiossa maksettavan määrän hyvittämällä sen velkojan tilille joko 
euroyksikkönä tai kansallisena rahayksikkönä. Määrä voidaan hyvittää velkojan 
tilille hänen tilinsä yksikköarvon määräisenä, jolloin mahdollinen muuntaminen 
suoritetaan muuntokurssien mukaisesti. 
(4) Huolimatta 1 kohdan säännöksistä jokainen osallistuva jäsenvaltio voi toteuttaa 
toimenpiteitä, jotka voivat olla tarpeen 
muutettaessa kansallisten rahayksikköjen määräisten maksamattomien 
velkojen yksikköarvot euroksi; tätä säännöstä sovelletaan obligaatioihin ja 
arvopaperistettuun velkaan, 
annettaessa järjestäytyneiden markkinoiden muuttaa toimintamenettelyjensä 
laskentayksikkö kansallisesta rahayksiköstä euroyksiköksi. 
(5) Osallistuvat jäsenvaltiot voivat antaa muita kuin 4 kohdassa mainittuja euroyksikön 
käyttöä koskevia määräyksiä ainoastaan yhteisön lainsäädännössä säädetyn 
aikataulun mukaisesti. 
(6) Nettoutuksen, vastakuittauksen ja vaikutuksiltaan samanlaisia toimia sallivia tai 
määrääviä kansallisia säädöksiä sovelletaan rahavelvoitteisiin riippumatta niiden 
yksikköarvosta, jos kyseinen yksikköarvo on euron tai kansallisen rahayksikön 
määräinen, jolloin mahdollinen muuntaminen suoritetaan muuntokurssien 
mukaisesti. 
9 artikla 
Kansallisen rahayksikön määräiset setelit ja metallirahat säilyttävät asemansa laillisena 
maksuvälineenä kolmatta vaihetta edeltävänä päivänä voimassa olleiden aluerajojen sisällä. 
24 
IV osa 
EUROMÄÄRÄISET SETELIT JA METALLIRAHAT 
10 artikla 
EKP ja osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankit laskevat liikkeeseen euromääräiset setelit 
viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2002. Huolimatta 15 artiklasta nämä setelit ovat ainoita 
seteleitä, joilla on laillisen maksuvälineen asema kaikissa kyseisissä jäsenvaltioissa. 
/ / artikla 
Osallistuvat jäsenvaltiot laskevat liikkeelle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2002 euron ja 
sentin määräisiä metallirahoja noudattaen yksikköarvoja ja teknisiä eritelmiä, jotka neuvosto 
voi vahvistaa perustamissopimuksen 105 a artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisesti. 
Huolimatta 15 artiklasta nämä metallirahat ovat ainoita metallirahoja, joilla on laillisen 
maksuvälineen asema kaikissa kyseisissä jäsenvaltioissa. Lukuun ottamatta liikkeeseen 
laskevaa viranomaista ja liikkeeseen laskevan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä 
erityisesti nimettyjä henkilöitä kenelläkään ei ole velvollisuutta hyväksyä enempää kuin 50 
metallirahaa yksittäisenä maksusuorituksena. 
12 artikla 
Osallistuvien jäsenvaltioiden on varmistettava riittävät jäljennösten ja väärennösten vastaiset 
pakotteet, 
Vosa 
LOPPUMÄÄRÄYKSET 
13 artikla 
Siirtymäkauden päättymisestä alkaen sovelletaan 14, 15 ja 16 artiklaa. 
14 artikla 
Siirtymäkauden lopussa voimassa olleissa oikeudellisissa asiakirjoissa esiintyviä viittauksia 
kansallisiin rahayksikköihin pidetään viittauksina euroyksikköön kulloistenkin 
muuntokurssien ja neuvoston asetuksessa [...] säädettyjen pyöristyssääntöjen mukaisesti. 
25 
15 artikla 
Edellä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kansallisen rahayksikön määräiset setelit ja 
metallirahat ovat laillisia maksuvälineitä kyseisten aluerajojen sisällä enintään kuuden 
kuukauden ajan siirtymäkauden päättymisen jälkeen; tätä määräaikaa voidaan lyhentää 
kansallisella lainsäädännöllä. 
16 artikla 
Setelien ja metallirahojen liikkeeseen laskijat hyväksyvät edelleen liikkeeseen laskemansa 
setelit ja metallirahat euroa vastaan muuntokurssin mukaisesti noudattaen osallistuvan 
jäsenvaltion lakeja ja käytäntöjä. 
VI osa 
VOIMAANTULO 
17 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
26 
Rahoitusta koskeva liite 
Nämä ehdotukset eivät vaikuta Euroopan yhteisön talousarvioon. 
27 
Pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva liite 
Nämä kaksi asetusluonnosta vaikuttavat välittömästi kaikkiin kansalaisiin ja talouden 
kaikkiin osa-alueisiin. Niillä on merkitystä varsinkin pankkitoiminnalle ja jakeluajoille, 
joilla kansalaiset kohtaavat muutosten välittömät kaupalliset vaikutukset. 
Uuteen tilanteeseen mukautumisen vaikutukset vaihtelevat yrityskohtaisesti. Pienet ja 
keskisuuret yritykset saattavat todeta mukautumisen kustannusten olevan suhteellisesti 
korkeammat, jos siirtymistä ei suunnitella riittävän ajoissa. Komissio työskentelee läheisesti 
näiden alojen kanssa voidakseen tunnistaa mahdolliset ongelmat täsmällisemmin. 
28 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 499 lopuUinen 
ASIAKIRJAT 
FI 09 10 01 
Luettelonumero : CB-CO-96-524-FI-C 
ISBN 92-78-10383-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
sn