[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 30.5.2007

SEK(2007) 707

KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA

Liite asiakirjaan

VALKOINEN KIRJA

Ravitsemukseen, ylipainoon ja lihavuuteen liittyviä terveyskysymyksiä koskeva eurooppalainen strategia

VAIKUTUSTEN ARVIOINNIN TIIVISTELMÄ {KOM(2007) 279 lopullinen}{SEK(2007) 706}

TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA[1], JOKA KOSKEE KOMISSION VALKOISTA KIRJAA RAVITSEMUKSEEN, YLIPAINOON JA LIHAVUUTEEN LIITTYVIÄ TERVEYSKYSYMYKSIÄ KOSKEVASTA EUROOPPALAISESTA STRATEGIASTA

1. ONGELMAN MÄÄRITTELY

Kehno ruokavalio ja vähäinen liikunta aiheuttavat Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan kuusi seitsemästä tärkeimmästä riskitekijästä, jotka vaikuttavat huonoon terveydentilaan Euroopassa (ks. kaavio 1 liitteessä). Arvioiden mukaan 80 prosenttia sydänsairauksista, aivohalvauksista ja tyypin 2 diabeteksesta ja 40 prosenttia syövistä voitaisiin välttää, jos yleisiä elintapoihin liittyviä riskitekijöitä poistettaisiin (mukaan lukien tupakointi).

Ylipainon ja lihavuuden lisääntymisen perusteella on näyttöä siitä, että ruokavalio on heikkenemässä ja liikunnan määrä vähenemässä EU:ssa. Tietojen mukaan 19 jäsenvaltiossa 27:stä keskimääräinen painoindeksi (BMI – painon suhde pituuden neliöön) on jo yli terveellisenä pidetyn tason eli yli 25:n (ks. kaavio 2 liitteessä).

Jos oletetaan, että kasvu on lineaarista eikä mitään toimenpiteitä toteuteta, voidaan arvioida, että lihavuuden esiintyvyys 27 EU-maassa on 20,1 prosenttia vuonna 2020 (ks. kaavio 3 liitteessä).

Nämä saattavat olla varovaisia ennusteita, kun otetaan huomioon edellä esitettyjen laskelmien pohjana olevat olettamukset. Esimerkiksi Yhdysvalloista 1980-luvun lopulta saatujen kokemusten perusteella käyrä on jyrkempi. Analyysissä ei myöskään oteta huomioon sitä, että lasten ylipaino ja lihavuus ovat lisääntymässä. On näyttöä siitä, että lapsuusajan lihavuus on lisääntymässä vakaasti, ja esiintyvyys on suurinta Etelä-Euroopan maissa (ks. kaaviot 4 ja 5 liitteessä).

Lihavuuden esiintyvyys vaikuttaa lisääntyvän läpi aikuisuuden, ja korkeimmat tasot ovat 50- ja 60-vuotiailla. Lihavuuteen liittyvät sukupuolierot evät ole yhdenmukaisia.

Ravinnon suolapitoisuus on yksi tekijä, joka vaikuttaa huonoon terveydentilaan (erityisesti sydän- ja verisuonitauteihin ja aivohalvauksiin). Tietojen perusteella vaikuttaisi siltä, että EU:ssa suolan saanti on merkittävästi korkeampi kuin suositeltu annos 5 g natriumkloridia päivässä; todellinen saanti on noin 9–11 g päivässä, ja tästä suurin osa tulee jalosteista. Pitkäaikaiset kattavat suolan käytön vähentämiseen tähtäävät ohjelmat on havaittu erittäin tehokkaiksi terveysvaikutuksiltaan. Esimerkiksi Suomessa toteutetussa Pohjois-Karjala-projektissa 30 vuoden aikana raportoituun keskimäärin 30–35 prosentin vähennykseen suolan saannissa liittyi dramaattinen 75–80 prosentin aleneminen aivohalvaukseen ja sepelvaltimotautiin liittyvissä kuolleisuusluvuissa alle 65-vuotiaassa väestössä.

Kehnon ravinnon, vähäisen liikunnan sekä ylipainon ja lihavuuden lisääntymisen syyt ovat monimutkaisia ja monitahoisia ja liittyvät niinkin erilaisiin tekijöihin kuin kansainväliseen kauppaan, maatalouspolitiikkaan, ruokaan liittyvään tietämykseen, asenteisiin ja tietoisuuteen sekä elintarvikkeiden saatavuuteen ja valinnanvaraan, liikuntamahdollisuuksiin ja -motivaatioon, joihin taas vaikuttavat fyysinen ympäristö, koulupolitiikka, perheen tottumukset jne.

On näyttöä siitä, että eurooppalaiset syövät aiempaa enemmän eikä heidän ruokavalionsa ole tasapainoinen. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n lukujen mukaan vuosina 1961–2001 ruuasta saatu energia lisääntyi yli 15 prosenttia Euroopassa. Joidenkin tietojen mukaan rasvasta saadun energian prosenttiosuus kokonaisenergiasta kasvoi hiukan vuosien 1996 ja 1998 välisenä aikana ja hedelmien ja vihannesten saanti on huomattavasti alle suositellun tason useimmissa maissa. Pieni lisäys elintarvikkeiden kulutuksessa voi helposti aiheuttaa painonnousua tai muita terveysvaikutuksia. Liikuntaa koskevista suuntauksista on saatavilla vain vähän tietoja, vaikkakin tiedot kyllä osoittavat, että nykyiset liikuntatasot ovat huomattavasti alle sen, mitä suositellaan terveyden kannalta.

2. TOIMIEN TARVE EU:N TASOLLA

Neuvosto on toistuvasti kehottanut komissiota toimimaan aktiivisemmin alalla. EU:n tasolla on erilaista toimivaltaa ja voimassa olevaa lainsäädäntöä, jolla voidaan muokata ympäristöä, jotta päätöksenteko jäsenvaltioiden tasolla olisi ”terveellisempää”. Tähän sisältyvät elintarvikkeisiin liittyvä lainsäädäntö, maatalousalan ohjelmien kehittäminen, rakennerahastot, tutkimus-, liikenne- ja kaupunkisuunnittelupolitiikka sekä tiedotusvälineet.

Ravitsemuksen parantamiseen ja liikuntatason nostamiseen jäsenvaltioissa liittyy kansainvälisiä näkökohtia ja voimakas sisämarkkinaulottuvuus, esimerkiksi maataloustuotteiden ja jalosteiden rajatylittävä kauppa. Kansainvälisistä näkökohdista voidaan mainita esimerkiksi se, että elintarvikevalmistajat ovat alentaneet joidenkin ravintoaineiden (esimerkiksi suolan) pitoisuuksia joissakin jäsenvaltioissa mutteivät kaikissa. Tuloksena on, että joissakin maissa korillinen jalosteita aiheuttaa suuremman riskin korkeasta verenpaineesta ja aivohalvauksesta kuin sama korillinen toisessa maassa. EU:n tasoisilla toimilla voidaan välittää EU:n sisäinen tehottomuus vahvistamalla samat toimintaedellytykset elintarvikkeiden valmistajille ja myyjille. Jos näiden toimijoiden kanssa käydään vuoropuhelua pikemminkin EU:n tasolla kuin yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla, saavutetaan todennäköisesti merkittäviä mittakaavaetuja – kaikkien osapuolten kannalta.

Vaikka jäsenvaltiot ovat yhä enenevässä määrin ryhtymässä toimiin, ei ole juurikaan merkkejä siitä, että ylipainon ja lihavuuden esiintyvyys olisi tasoittumassa tai laskemassa. Ylipaino- ja lihavuustasot ovat itse asiassa nousseet kaikkialla eri vauhtia. Tämä tukee havaintoa, jonka mukaan asiaan vaikuttavat yhteisön tai maailmanlaajuiset tekijät, joiden olisi myös oltava osa vastausta.

Nykyisillä EU-tason toimilla on takanaan laaja yksimielisyys ja monien toimijoiden tuki. Vuonna 2004 järjestetyt lihavuutta käsittelevät pyöreän pöydän keskustelut ja vuoden 2005 ravitsemusfoorumi antoivat joillekin jäsenvaltioille enemmän pontta käsitellä asiaa. Talouden toimijat ovat ottaneet eri tavoin vastaan EU-tason toimien niiden ponnistuksille tuoman tunnustuksen, yhteistyön sekä haasteen parantaa toimintaansa. Lisäksi EU-tason koordinoinnilla ja toimilla on mahdollisuus levittää 27 EU-maahan terveydellisiä hyötyjä, joita on saavutettu alle viidessä vuodessa esimerkiksi Suomessa (suolaan ja sydänterveyteen liittyvät aloitteet) ja Puolassa (rasvaan ja sydänterveyteen liittyvät aloitteet).

Eri maissa on omaksuttu hyvinkin erilaisia toimintatapoja ravintoon ja liikuntaan liittyvissä toimissa. Esimerkiksi Tanskassa ja Norjassa on lähestytty elintarvikkeiden sisältämien transrasvojen rajoittamista eri tavoin: Tanskassa on turvauduttu sääntelyyn, kun taas Norjassa on valittu vapaaehtoisuuteen perustuva menetelmä. Näyttö vaikuttaisi osoittavan, että molemmissa on päädytty samanlaisiin tuloksiin.

3. TAVOITTEET

Yleisenä tavoitteena on vähentää kehnosta ruokavaliosta ja vähäisestä liikunnasta johtuvia terveydellisiä ja taloudellisia haittoja ja edistää siten terveempää yhteiskuntaa, tuottavuutta ja kestävää talouskehitystä Eurooppa-neuvoston Lissabonissa asettamien tavoitteiden ja erityisesti kaikkien ihmisten terveen eliniän pidentämiseen tähtäävän tavoitteen mukaisesti.

Euroopan komission tavoitteena on erityisesti tukea jäsenvaltioita pyrittäessä parantamaan EU:n väestön ruokavaliota ja lisäämään liikuntaa ja varsinkin vähentämään ylipainon ja lihavuuden esiintyvyyttä. Lihavuuden esiintyvyyden vähentäminen on keskeinen keskipitkän aikavälin tavoite (ja onnistumisen indikaattori).

3.1. Vaihtoehdot

Vaihtoehdot A ja B ovat itsenäisiä ja toisensa pois sulkevia vaihtoehtoja, kun taas C ja D ovat kumulatiivisia.

Perustamissopimuksen 152 artiklan mukaan komission olisi pyrittävä lisäämään johdonmukaisuutta politiikkansa ja kansanterveyttä koskevien tavoitteiden välillä. Sen vuoksi yhtenäisemmän politiikan kehittäminen komissiossa liittyy kaikkiin vaihtoehtoihin.

- A Ei EU-tason toimia: Tässä vaihtoehdossa poliittiset päätökset ja aloitteet jätettäisiin suurimmaksi osaksi jäsenvaltioiden ja sidosryhmien vastuulle eikä niitä koordinoitaisi Euroopan tasolla. Nykyiset toimet keskeytettäisiin.

- B Ei muutoksia: EU pyrkisi edelleen helpottamaan sidosryhmien vuoropuhelua EU-foorumin sekä ravintoa ja liikuntaa käsittelevän verkoston kautta niin kauan kuin näiden foorumeiden katsotaan tuovan lisäarvoa; se myös jatkaisi kansanterveysohjelmaan kuuluvien hankkeiden rahoitusta.

- C Kattava EU:n laajuinen strategia: Tämä vaihtoehto rakentuu vaihtoehdolle B, ja sillä pyrittäisiin kehittämään yhteisön tason toimia mutta myös paikallis- ja aluetason toimia jäsenvaltioissa uusien kanavien kautta, joita ei yleensä saavuteta käyttämällä innovatiivisia toimintatapoja. Vaihtoehdossa keskityttäisiin vapaaehtoisiin mekanismeihin, vaikkakaan se ei muuttaisi komission lähestymistapaa aloilla, joilla jo on voimassa lainsäädäntöä, kuten ravintoarvomerkintöjen alalla. Sillä pyritään pikemminkin vahvistamaan näitä aloja edistämällä täydentäviä vapaaehtoisia toimia.

- D Puhtaasti sääntelyyn perustuva lähestymistapa: Myös tämä vaihtoehto rakentuu vaihtoehdolle B, ja sillä pyrittäisiin vahvistamaan lainsäädäntöpuitteita aloilla, joilla siihen on lisäpotentiaalia (esim. lapsille suunnattua mainontaa koskevat rajoitukset, elintarvikkeiden muokkaaminen), eikä niinkään pyrittäisi saamaan aikaan sidosryhmien lähestymistapoja.

4. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI

4.1. Taloudelliset vaikutukset

Pelkästään lihavuudesta aiheutuneet suorat ja epäsuorat vuosikustannukset olivat vuonna 2002 yhteensä noin 32,8 miljardia euroa 15 jäsenvaltion EU:ssa. Vuonna 2005 tehdyssä tutkimuksessa arvioitiin lihavuuden (painoindeksi ≥ 30) suorien ja epäsuorien kustannusten tasoksi 0,3 prosenttia BKT:stä 15 jäsenvaltion EU:ssa. Jos tulos ekstrapoloidaan 25 jäsenvaltion EU:hun[2] käyttäen vuoden 2005 BKT-lukuja, lihavuuden kustannuksiksi saadaan 40,5 miljardia euroa vuodessa sekä ylipainon ja lihavuuden kustannuksiksi 81 miljardia euroa olettaen (Yhdistyneestä kuningaskunnasta saatujen tietojen perusteella), että ylipainosta aiheutuvien kustannusten ottaminen mukaan kaksinkertaistaa lihavuudesta aiheutuvat kustannukset.

Näissä luvuissa on aliarvioitu kehnon ruokavalion ja vähäisen liikunnan kustannukset, koska 1) painonnousu on vain yksi kehnon ruokavalion ja vähäisen liikunnan vaikutuksista, 2) tutkimuksissa ei yleensä tarkastella lasten painonnoususta aiheutuvien seuraamusten kustannuksia, 3) lihavuudesta aiheutuvat kustannukset huomioon ottaenkin arvioihin ei sisälly lisäkustannuksia muista vaivoista, kuten selkäkivusta ja masennuksesta, joita painonnousu pahentaa, ja 4) asiaan liittyy aineettomia kustannuksia, jotka liittyvät henkilökohtaiseen kärsimykseen, elämänlaadun heikkenemiseen ja ennenaikaiseen kuolemaan ja joita on vaikea esittää määrällisesti.

Toimien vaikutus elintarviketeollisuuteen

Elintarviketeollisuudelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnissa keskitytään elintarvike- ja juomateollisuuteen, joka oli toiseksi suurin tuotantoala metalliteollisuuden jälkeen vuonna 2001; sen osuus EU:n teollisuuden kokonaislisäarvosta oli 11 prosenttia ja teollisuuden kokonaistyövoimasta 13 prosenttia.

Sektorin rakenne on sellainen, että suuret elintarvike- ja juomayritykset hallitsevat sitä. Suurimmat elintarvike- ja juomayritykset – joiden lukumäärä on 1 prosentti kokonaismäärästä – työllistävät 39 prosenttia työntekijöistä, ja niiden osuus sektorin kokonaisliikevaihdosta on 51 prosenttia.

Jotkin toimet (jos niillä onnistutaan muuttamaan kuluttajien mieltymyksiä) voivat johtaa joidenkin elintarvikkeiden, kuten erittäin energiapitoisten elintarvikkeiden, kulutuksen pienenemiseen ja toisten, kuten hedelmien ja vihannesten, kulutusten kasvuun. Vaikutusten arvioinnissa tähän liittyy mahdollisia kustannuksia ja etuja. Kustannukset liittyvät pienempään myynnin kasvuun ja tuotemerkin arvon (”brand equity”) heikkenemiseen niiden elintarvikkeiden osalta, joita kulutetaan tai mainostetaan vähemmän. JP Morganin raportissa todetaan kuitenkin myös, että tarjolla on mahdollisuuksia tuotemerkeille, joissa otetaan huomioon terveellisyys ja hyvinvointi ja halutaan saada aikaan pitkäaikainen kilpailuetu; sen pitäisi näkyä kestävänä myyntikasvuna ja marginaalin laajentumisena.

Käsitystä siitä, että terveystietoisuuteen vastaavat yritykset palkitaan markkinoilla, tukee näyttö elintarvikkeiden tuotantosektorin kyvystä mukautua uusiin suuntauksiin. Maailmanlaajuisesti 24:stä nopeimmin kasvavasta tuoteryhmästä 18 ja 7:stä kaksinumeroisin luvuin kasvavasta tuoteryhmästä 6 liittyvät kuluttajien käsitykseen terveydestä ja hyvinvoinnista, ja nämä tuoteryhmät toimivat nyt moottorina koko sektorin kasvulle. Raportissa tuotiin esiin myös ryhmät, joita kuluttajat pitivät vähemmän terveellisinä ja joiden kasvu on nyt hitaampaa tai laskussa.

Muita tärkeitä vaikutuksia ovat eri mediasektoreille (televisio, julkaisutoiminta jne.) aiheutuvat mahdolliset kustannukset, jotka johtuvat rasva-, suola- ja sokeripitoisten elintarvikkeiden ja juomien vähentyneestä mainonnasta lapsille.

4.2. Ympäristövaikutukset

Liikuntaa työmatkaliikunnan kautta edistävillä toimilla, jotka toteutetaan joko tiedotuskampanjoilla tai komission rahoituksella pyörä- ja kävelyteiden parantamiseksi, odotetaan olevan myönteisiä vaikutuksia ympäristöön, kun moottoriajoneuvojen käyttö vähenee.

Jos tulevista toimista aiheutuu muutoksia yhteiseen maatalouspolitiikkaan esimerkiksi hedelmä- ja vihannessektorilla tai maitosektorilla, niistä saattaa seurata maankäyttöön liittyviä ympäristövaikutuksia. Yhteistyökumppanuuksien kehittämisen, tiedotuskampanjoiden, elintarvikkeiden muokkauksen tai mainontakäytäntöjen muuttamisen kaltaisiin toimiin ei liity negatiivisia ympäristövaikutuksia.

4.3. Yhteiskunnalliset vaikutukset

Tiedot osoittavat, että jos kehno ruokavalio ja vähäinen liikunta johtavat lihavuuteen, ne ovat ongelma tietyille ryhmille, esimerkiksi niille, jotka ovat heikommin koulutettuja ja heikommassa sosiaalisessa asemassa ja joilla on heikko itsetunto. Tutkimuksissa on havaittu seuraavaa:

- Painoindeksillä ja koulutuksella on käänteinen korrelaatio vain noin puolessa miespuolisista väestöryhmistä mutta lähes kaikissa naispuolisissa väestöryhmissä.

- Sekä lihavuus että diabetes korreloivat voimakkaammin eriarvoisuutta koskevien indikaattoreiden (esim. tulonjakoa koskevan Gini-kertoimen) kuin kansallisen keskitulon kanssa.

- Koettu sosiaalinen asema ja itsetunto korreloivat myös tavoilla, joiden perusteella niillä vaikuttaisi olevan yhteys terveyskäyttäytymiseen; tämä on johdonmukaista tutkimusten kanssa, jotka osoittavat, että useimmat terveydentilaan liittyvät seikat korreloivat sosiaalisen aseman kanssa.

Näin ollen ylipainon ja lihavuuden vähentämiseen tähtäävien strategioiden yhteiskunnalliset vaikutukset liittyvät sekä sosiaaliseen osallisuuteen että syrjinnän torjumiseen. Lihavuuteen liittyvää syrjintää ja sosiaalista eriarvoisuutta pahentaa ylipainon ja lihavuuden sekä sosioekonomisen aseman välinen korrelaatio.

5. VAIHTOEHTOJEN VERTAILU

5.1. Tiivistelmä poliittisten vaihtoehtojen vertailusta

Kuten jäljempänä olevasta taulukosta näkyy, komissio voi toteuttaa erilaisia poliittisia vaihtoehtoja, joilla voidaan tuoda lisäarvoa jäsenvaltioiden toimiin, edistää ravitsemuksen parantamista ja liikunnan lisäämistä koskevaa tavoitetta sekä vähentää ylipainoa ja lihavuutta. Taulukossa esitetään tiivistettynä neljän vaihtoehdon vahvuudet ja heikkoudet.

Taulukko 1: Neljään vaihtoehtoon liittyvät vahvuudet ja heikkoudet

Vaihtoehto | Vahvuudet | Heikkoudet |

A (keskeytetään toimet) | Resursseja vapautuu, jotta voidaan keskittyä muihin EU:n kansanterveysalan prioriteetteihin | Ei EU-tason panosta monilla aloilla, jotka vaikuttavat ruokavalioon ja liikuntaan Ei oteta huomioon neuvoston ja parlamentin pyyntöjä Ei koordinoida sidosryhmiä; jätetään jäsenvaltioiden osallistuminen oman harkinnan varaan |

B (ei muutoksia nykytilanteeseen) | Nykyiset sidosryhmiä koskevat toimet (joita pidetään yleisesti positiivisina) jatkuvat Ei uusia riskejä | Ei yhteistä strategista suuntaa kaikille toimijoille EU:n tasolla Ei sidosryhmien foorumeita jäsenvaltioiden keskus- ja paikallistasolla Komissio menettää mahdollisuuden auttaa jäsenvaltioita torjumaan ongelma |

C (vapaaehtoisuus) | Yhteiset puitteet kaikille toimijoille Yhtenäisen politiikan kehittäminen yhteisön tasolla voi olla helpompaa kattavan EU-strategian puitteissa Mahdollisuus kartoittaa toimia, joissa kaikki osapuolet voittavat. Yritysten vapaaehtoinen osallistuminen niiden intressien perusteella ja näin ollen kustannukset rajoittuvat harvempiin yrityksiin Mahdollisuus reagoida nopeammin | Sidosryhmille (jäsenvaltioille ja yksityisille toimijoille) aiheutuvat kustannukset lisäkokouksista/-verkostoista Suurempi seurantarasite osallistuville sidosryhmille, koska on tarpeen osoittaa toimien täytäntöönpano |

D (vahvemmat lainsäädäntöpuitteet) | Yhtenäinen EU:n laajuinen kaikkien toimijoiden vastaus | Kustannukset useammille yksityisille toimijoille Saattaa olla epäsuhtainen, jos ongelman ratkaisemiseen riittävät pelkästään vapaaehtoiset, kaikille suotuisat vaihtoehdot Pidempi reagointiaika Lainsäädäntö voi vanhentua koko ajan muuttuvilla markkinoilla |

Liitännäisnäkökohtia

Toimimatta jättämisestä aiheutuu EU:lle suuria kustannuksia: varovainen arvio on 80 miljardia euroa vuosittain. Tämä ylittää merkittävästi harkittujen vaihtoehtojen kustannukset.

6. PARHAAKSI ARVIOITU VAIHTOEHTO

Voimakkaammille yhteisön toimille on selkeät perusteet, mikä merkitsee vaihtoehdon C tai D valitsemista. Parhaaksi on arvioitu vaihtoehto C, kun otetaan huomioon (i) tiedot, joiden mukaan se voi osoittautua yhtä tehokkaaksi, (ii) että vapaaehtoisena lähestymistapana sillä voidaan saada nopeammin tuloksia ja (iii) että elintarviketeollisuuden rakenne on sellainen, jossa muutama suuri yritys hallitsee ja tiedot osoittavat, että yritykset saavat etua alaa koskevien toimien toteuttamisesta.

7. SEURANTA JA ARVIOINTI

Komission valkoiseen kirjaan sisältyy ehdotuksia, joiden mukaan olisi parannettava ravitsemukseen ja liikuntaan liittyvän terveystilanteen sekä kaikilla tasolla toteutettujen toimien, erityisesti ylipainoon ja lihavuuteen liittyvien toimien, seurantaa. Lihavuuden esiintyvyys on keskeinen edistyksen indikaattori EU:ssa, mutta muitakin edistystä mittaavia indikaattoreita kehitetään pyrittäessä ottamaan käyttöön vapaaehtoisia järjestelmiä parhaana pidetyn vaihtoehdon C mukaisesti.

8. LIITE

Kaavio 1: Tärkeimmät huonoon terveyteen johtavat riskitekijät Euroopan alueella

[pic]

Lähde: World Health Report 2002

Kaavio 2: Keskimääräinen painoindeksi (BMI) EU:n jäsenvaltioissa

[pic]

Kaavio 3. Lihavuus Euroopassa: suuntausten analyysi

[pic]

Lähde: WHO Infobase and analysed by RAND Europe

Kaavio 4: Ylipainon esiintyvyys kouluikäisillä lapsilla, EU25

[pic]

Lähde: International Obesity TaskForce Child Obesity Report 2007

Kaavio 5: Ylipainon esiintyvyys kouluikäisillä lapsilla valituissa EU-maissa (EU27); perustuu vuosina 1958–2003 tehtyihin tutkimuksiin

[pic]

[1] Perustuu vaikutustenarviointia koskeviin suuntaviivoihin (Impact Assessment Guidelines), SEK(2005) 791, 15.6.2005.

[2][3],DEFdefgh‘¤´ > ? A k l m ‘ ’ +.ÉÊ¨hØ6Žhs;0J%5?U[pic]hØ6Žhs;5? hs;5?

hØ BKT-tietoja 27 jäsenvaltion EU:sta ei ollut käytettävissä.

Overweight (BMI ≥ 25 kg/m2)