Ehdotus: neuvoston asetus yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2008 /* KOM/2007/0759 lopull. */





FI Bryssel 28.11.2007 KOM(2007) 759 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2008 (komission esittämä) PERUSTELUT Ehdotuksen tausta | | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteetVuotuisia kalastusmahdollisuuksia koskeva asetus (TAC-asetus) on yhteisön tärkein väline yhteisen kalastuspolitiikan mukaisen kalavarojen säilyttämispolitiikan alalla. Se sisältää elvytyssuunnitelmiin ja pitkän aikavälin suunnitelmiin liittyviä saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia sekä tilapäisiä toimenpiteitä ja poikkeuksia muuhun lainsäädäntöön (kuten teknisiä toimenpiteitä koskevaan asetukseen ja syvänmeren lajien pyyntiponnistuksen rajoittamisesta annettuun asetukseen). Komission tiedonannossa KOM(2007) 295 lopullinen esitetään ehdotuksen tausta. Monista kalakannoista on annettu lausunto, jossa suositetaan saalistasoksi nollaa tai saaliiden rajoittamista mahdollisimman alhaiselle tasolle. Monet kannat ovat turvallisten biologisten rajojen alapuolella. Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP:n) mukaisesti käyttöön otetuista säilyttämistoimenpiteistä huolimatta tällaisiin haavoittuviin luokkiin kuuluvien kantojen määrä ei ole laskussa. Komission analyysissä vahvistetaan, että on erittäin tärkeää toteuttaa hyödynnettyjä kalakantoja koskevia tehostettuja säilyttämistoimenpiteitä.ICESin ja STECF:n vuotta 2008 koskevissa lausunnoissa korostetaan jälleen kerran monien yhteisön vesien kalavarojen heikkoa tilaa. Useimpia kantoja hyödynnetään tasoilla, jotka ylittävät potentiaalista enimmäistuottoa vastaavat tasot. Monia kantoja hyödynnetään yli varovaisuusperiaatteen mukaisten tasojen, ja joitakin tärkeimpiä kantoja, kuten useimpia turskakantoja, hyödynnetään tasoilla, joilla riski lisääntymisen epäonnistumisesta on erittäin korkea.Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 komission edellytetään ehdottavan vuosittain saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia sen varmistamiseksi, että yhteisön kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | | Yleinen taustaKalavaroja hyödynnetään monissa tapauksissa liikaa. Neuvosto vahvistaa vuosittain saalisrajoitukset, mutta saaliiden todellinen taso on monissa tapauksissa edelleen korkeampi kuin taso, jolla voidaan taata kestävä tuotto. Tämä johtuu siitä, että saalisrajoitukset vahvistetaan joskus tasoille, jotka ovat liian korkeita kestävyyden takaamiseksi, sekä siitä, että näitä saalisrajoituksia noudatetaan joskus puutteellisesti. Joissakin kalastuksissa on viime vuosina otettu saalisrajoitusten tiukentamiseksi käyttöön pyyntiponnistusrajoituksia ja eräiden kantojen osalta myös monivuotisia elvytyssuunnitelmia, joissa vahvistetaan vuotuiset saalisrajoitukset pyrittäessä kestävyyteen kalastuskuolevuuden asteittaisen alentamisen myötä. Saaliiden ja pyyntiponnistuksen tehokkaan valvonnan puute johtaa kalavarojen ehtymiseen entisestään. Kalavarojen ehtyminen on vastoin yhteisen kalastuspolitiikan tavoitetta, jonka mukaan yhteisössä on saatava aikaan kestävä kalastus. | | Voimassa olevat aiemmat säännöksetEhdotuksessa käsiteltyä alaa koskevien nykyisten säännösten voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2006. | | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiinEhdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan yhteisön politiikan kanssa. | Kuulemiset ja vaikutusten arviointi | | Intressitahojen kuuleminen | | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajistaEhdotuksessa otetaan huomioon kuulemiset, jotka on toteutettu alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien, neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean (ACFA, jonka muodostavat kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoalaa, jalostusalaa ja kauppaa edustavien ammattialajärjestöjen edustajat sekä muiden kuin ammattialajärjestöjen edustajat, jotka edustavat kuluttaja-, ympäristö- ja kehitysyhteistyöasioita) sekä kalatalous- ja vesiviljelykomitean kanssa. Kuulemiset on toteutettu seuraavien komission tiedonantojen perusteella: yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annettu komission tiedonanto (KOM(2006) 246 lopullinen), jossa esitetään ns. aikaistamismenettelyä koskevat periaatteet, ja vuoden 2008 kalastusmahdollisuuksista neuvostolle annettu komission tiedonanto (KOM(2007) 295 lopullinen), jossa esitetään komission TACeja ja kiintiöitä koskevat näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2008 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. | | Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioonAlueelliset neuvoa-antavat toimikunnat korostavat tarvetta varmistaa, että vuosittaisiin TACeihin ja kiintiöihin mahdollisesti tehtävät muutokset ovat asteittaisia, jotta taloudellinen toiminta häiriintyisi lyhyellä aikavälillä mahdollisimman vähän. Kuten jäljempänä annetuissa ehdotuksen yksityiskohtaisissa perusteluissa täsmennetään, asteittaisen mukauttamisen ja kalastusmahdollisuuksien vuotuisten muutosten rajoittamisen periaate on sisällytetty ehdotukseen, jos tämä on ollut mahdollista heikentämättä haavoittuvien kalavarojen tilaa. | | Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö | | Lähteenä olleet tieteenalat ja asiantuntemuksen alatKalabiologia ja kalataloustiede | | Käytetty menettelyRiippumattoman kansainvälisen tieteellisen elimen ICESin kuuleminen ja STECF:n täysistunnon järjestäminen. | | Tärkeimmät organisaatiot ja asiantuntijat, joita on kuultu- Kansanvälinen merentutkimusneuvosto (ICES), lokakuu 2007- Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF), marraskuu 2007. | | Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoistaVakavien riskien ja pysyvien haitallisten seurausten mahdollisuus on mainittu. Kyseisten riskien olemassaolosta vallitsee yksimielisyys. | | STECF vahvistaa ICESin antamat lausunnot ja on joissain tapauksissa täydentänyt niitä. | | Asiantuntijalausuntojen julkistaminenKaikki STECF:n raportit ovat saatavilla kalastuksen pääosaston Internet-sivuilta sen jälkeen, kun komissio on ne virallisesti hyväksynyt. | | Vaikutusten arviointiNeuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaisesti neuvosto vahvistaa saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia koskevat toimenpiteet. Jos ehdotetut toimenpiteet pannaan täytäntöön, ne johtavat yhteisön alusten kokonaiskalastusmahdollisuuksien vähenemiseen. Ehdotus ei koostu ainoastaan lyhyen aikavälin päätöksistä vaan on lisäksi osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka myötä kalastuksen tasoa alennetaan asteittain kohti pitkän aikavälin kestäviä tasoja.Tässä ehdotuksessa noudatettu lähestymistapa johtaa lyhyellä aikavälillä alhaisempiin TACeihin, mutta pyyntimahdollisuudet lisääntyvät, kunhan liikakalastetut kannat elpyvät. Lähestymistavan keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutusten arvioidaan pyyntiponnistuksen alenemisen seurauksena olevan ympäristön osalta vähäisiä. Kalastusalusten lukumäärän ja/tai keskimääräisen pyyntiponnistuksen alusta kohti arvioidaan vähenevän, ja purettujen saaliiden arvioidaan pysyvän muuttumattomina tai kasvavan. | Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat | | Ehdotetun toimen lyhyt kuvausEhdotuksessa vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset, joita sovelletaan yhteisön kalastuksiin sekä kansainvälisiin kalastuksiin silloin, kun yhteisön alukset osallistuvat niihin. Rajoitusten avulla pyritään saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoite, jonka mukaan olisi varmistettava, että yhteisön kalastus on biologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | | OikeusperustaAsetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artikla | | ToissijaisuusperiaateEhdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. | | SuhteellisuusperiaateEhdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: | | Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko yhteisölle, minkä vuoksi se olisi pantava täytäntöön neuvoston asetuksilla. Kyseisellä neuvoston asetuksella jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille, mutta jäsenvaltioilla on täysi vapaus jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. | | Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöön panemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. | | Sääntelytavan valinta | | Ehdotettu sääntelytapa: asetus. | | Muut säädöslajit eivät soveltuisi seuraavasta syystä:Kyseessä on kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus, joka olisi neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 mukaisesti pantava täytäntöön määräenemmistöllä hyväksyttävällä vuotuisella neuvoston asetuksella. | Talousarviovaikutukset | | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. | Lisätiedot | | Yksinkertaistaminen | | Ehdotuksella yksinkertaistetaan (EU:n tai kansallisten) viranomaisten hallintomenettelyjä, erityisesti pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevien tietojen toimittamisen osalta. | | | | Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke | | Ehdotus koskee vuodeksi 2008 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. | | Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvausSaalisrajoitusten ja pyyntiponnistuksen hallinnoinnin osalta ehdotus noudattaa ns. aikaistamismenettelyn periaatteita, jotka on vahvistettu yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa (KOM(2006) 246 lopullinen) ja vuoden 2008 kalastusmahdollisuuksista neuvostolle annetussa komission tiedonannossa (KOM(2007) 295 lopullinen), jossa esitetään komission TACeja ja kiintiöitä koskevat näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2008 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. Sidosryhmien ja jäsenvaltioiden kuulemiset on aikaistamismenettelyn mukaisesti toteutettu kuluvan vuoden aikana.Ehdotus noudattaa myös komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamaa tiedonantoa EU:n kalastusalan kestävyyden edistämisestä kestävän enimmäistuoton avulla (KOM(2006) 360 lopullinen) sikäli, että ehdotus ei johda kalastuskuolevuuden lisääntymiseen, joka olisi ristiriidassa yhteisön ja jäsenvaltioiden kestävän kehityksen huippukokouksessa Johannesburgissa tekemän sitoumuksen kanssa, jonka mukaan tavoitteena on pitää kannat sellaisella tasolla tai palauttaa ne sellaiselle tasolle, jolla voidaan varmistaa kestävä enimmäistuotto. Tavoite pyritään saavuttamaan uhanalaisten kantojen osalta kiireellisesti ja jos mahdollista viimeistään vuonna 2015.Pyyntiponnistuksen hallinnoinnin suhteen jäsenvaltioiden kanssa on aikaistamismenettelyn aikana keskusteltu kolmeen otteeseen epävirallisen asiakirjan pohjalta mahdollisesta kilowattipäivien enimmäismääriin perustuvasta vaihtoehtoisesta järjestelmästä. Asiasta on keskusteltu kahdesti neuvoston sisäisen/ulkoisen kalastuspolitiikan työryhmässä ja kerran kalatalous- ja vesiviljelykomiteassa. Jäsenvaltiot suhtautuivat yleisesti ottaen myönteisesti ajatukseen tällaisesta vaihtoehtoisesta järjestelmästä, vaikka kaikki asianomaiset jäsenvaltiot olivatkin samaa mieltä tarpeesta käydä perusteellisempia keskusteluja ja varata enemmän aikaa kansallisten hallintomenettelyjen mukauttamiseksi kilowattipäiviin perustuvan pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmän vaatimuksiin. Sen vuoksi ehdotettiin yksimielisesti tällaisen uuden järjestelmän käyttöönoton lykkäämistä vuoteen 2009. Nykyistä merelläolopäiviin perustuvaa liitteissä IIA, B ja C tarkoitettua pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää sovelletaan näin ollen edelleen vuonna 2008, jolloin on tarkoitus jatkaa keskustelua kilowattipäiviin perustuvasta pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmästä sen käyttöönottamiseksi vuonna 2009.Ehdotus sisältää eräiden alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa sovittuja saalisrajoituksia. Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) saalisrajoituksista ja muista suosituksista päätetään kyseisen järjestön vuosikokouksessa marraskuussa 2007. Grönlannin vesien kantoja ja Norjan kanssa jaettuja kantoja koskevat TACit vahvistetaan vasta kun marras- ja joulukuussa 2007 käytävät neuvottelut on saatu päätökseen. Kyseiset TACit on merkitty ”pro memoria” (pm). On myös syytä huomata, että tiettyjen kantojen, mm. turskakannan, elpymiseen liittyvää alusten pyyntiponnistusta koskevassa liitteessä II oleva niiden päivien enimmäismäärä, jotka jokin alus saa olla tietyllä kalastusalueella, ilmoitetaan toistaiseksi muodossa ’pm’, koska komissio tutkii edelleen STECF:ltä saamiaan tietoja liitteen II soveltamisesta vuonna 2007. Tuulenkalankalastuksessa sovellettavan lopullisen pyyntiponnistuksen vahvistamista alueilla III a ja IV sekä EY:n vesillä alueella II a koskevat menetelmät ovat nekin vielä tutkittavina. Syvänmeren kantojen pyyntiponnistukseen neuvosto hyväksyi vuoden 2006 joulukuussa 10 prosentin vähennyksen vuoden 2005 tasoon verrattuna. Vähennys on kuitenkin pienempi kuin Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) vaatima 30 prosentin vähennys. Samalla viitetasolla tehtävä 10 prosentin lisävähennys on tarpeen sekä yhteisön kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi että niiden syvänmeren kantojen suojelemiseksi, jotka, kuten ICES on usean vuoden ajan painottanut, ovat erittäin alhaisen lisääntymiskykynsä johdosta äärimmäisen herkkiä ja kiireellistä suojelua vaativia.Lyhytikäisten lajien, kuten Biskajanlahden sardellin sekä Pohjanmeren tuulenkalan, harmaaturskan ja kilohailin osalta pidetään voimassa vuosittaiset hallinnointijärjestelmät. Tällaisissa tapauksissa alkuvuodeksi 2008 ehdotettuja kalastusmahdollisuuksia voidaan vuoden aikana tarkistaa ajan tasalle saatettujen tieteellisten lausuntojen nojalla komission asetuksilla, jotka mahdollistavat suunniteltujen hoitotoimenpiteiden nopean käyttöönoton. | | (Explanatory memorandum validated – xxxxxx characters - complying with DGT norm.) | Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2008 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 [1] ja erityisesti sen 20 artiklan, ottaa huomioon TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 [2] ja erityisesti sen 2 artiklan, ottaa huomioon turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2004 [3] ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan, ottaa huomioon pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004 [4] ja erityisesti sen 5 artiklan, ottaa huomioon etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella sekä kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla annetun asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2166/2005 [5] ja erityisesti sen 5 ja 6 artiklan, ottaa huomioon monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella 23 päivänä helmikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 388/2006 [6] ja erityisesti sen 4 artiklan, ottaa huomioon monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa 7 päivänä toukokuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 509/2007 [7] ja erityisesti sen 3 ja 5 artiklan, ottaa huomioon punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 676/2007 [8] ja erityisesti sen 6 ja 9 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklassa edellytetään, että neuvosto toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan vesialueille pääsy ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeus sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittaminen, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatima kertomus. (2) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan nojalla neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TACit). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken kyseisen asetuksen 20 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. (3) Näiden TACien ja kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset. (4) On tarpeen vahvistaa kalastusta koskevat periaatteet ja tietyt hallintomenettelyt yhteisön tasolla niin, että jäsenvaltiot voivat varmistaa lippunsa alla purjehtivien alusten hallinnon. (5) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa vahvistetaan kalastusmahdollisuuksien jakamisen kannalta merkitykselliset määritelmät. (6) Kalastusmahdollisuuksia olisi käytettävä asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaisesti: jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu komission asetus (ETY) N:o 2807/83 [9], kalastusalusten ominaisuuksista 22 päivänä syyskuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2930/86 [10], kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87 [11], Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 17 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3880/91 [12], yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 [13], erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöksistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94 [14], kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98 [15], erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) 1434/98 [16], syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002 [17], tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista 4 päivänä marraskuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1954/2003 [18], alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2244/2003 [19], turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 423/2004 [20], kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella 22 päivänä maaliskuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004 [21], pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 811/2004 [22], grönlanninpallasta koskevan elvytyssuunnitelman vahvistamisesta Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä 20 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2115/2005 [23], etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella sekä kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla annetun asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005 [24], monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella 23 päivänä helmikuuta 2006 annettu neuvoston asetus 388/2006 [25], yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2007 ja 2008 19 päivänä joulukuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2015/2006 [26], kalavarojen kestävää hyödyntämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä, asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1626/94 kumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1967/2006 [27], monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa 7 päivänä toukokuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 509/2007 [28], eräiden laajalti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 973/2001 kumoamisesta 7 päivänä toukokuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 520/2007 [29], punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 676/2007 [30] ja Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön sääntelyalueella sovellettavista säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteistä xx päivänä lokakuuta 2007 annettu neuvoston asetus xxxx/2007 [31]. (7) Olisi selvennettävä, että yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin harjoitettavassa kalastustoiminnassa pyydettyjä meren eliöitä ei saa myydä, varastoida, pitää esillä tai tarjota myyntiin mihinkään tarkoitukseen. (8) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) lausunnon mukaisesti sardelliin on ICES-alueella VIII tarpeen soveltaa edelleen saalisrajoitusten hallinnointijärjestelmää. Komissio vahvistaa sardellikantaan ICES-alueella VIII sovellettavat saalisrajoitukset vuoden 2008 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen ja sardellin monivuotisen suunnitelman yhteydessä käytävien keskustelujen perusteella. (9) ICESin lausunnon mukaisesti on tarpeen jatkaa ja tarkistaa tuulenkalan pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää ICES-alueilla III a ja IV sekä alueen II a EY:n vesillä. (10) Tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta olisi ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla vähennettävä siirtymätoimenpiteen muodossa entisestään. (11) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan nojalla neuvosto päättää saaliita ja/tai pyyntiponnistusta koskeviin rajoituksiin liittyvistä ehdoista. Tieteelliset lausunnot osoittavat, että sovittuja TACeja huomattavasti suuremmat saaliit vaarantavat kalastustoimien kestävyyden. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön liitännäisehtoja, jotka johtavat sovittujen kalastusmahdollisuuksien parempaan täytäntöönpanoon. (12) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi vuonna 2007 pidetyssä vuosikokouksessaan useita teknisiä ja valvontatoimenpiteitä. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön. (13) [Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) 26. vuosikokouksessa vuonna 2007 hyväksyttiin saalisrajoitukset kannoille, joiden kalastaminen on sallittua kaikille CCAMLR:n jäsenille hyväksytyssä kalastuksessa. CCAMLR hyväksyi myös yhteisön kalastusalusten osallistumisen Dissostichus spp. -lajien koekalastukseen suuralueilla FAO 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b, ja vahvisti kyseiselle kalastustoiminnalle saalis- ja sivusaalisrajoitukset sekä tietyt tekniset erityistoimenpiteet. Myös näitä rajoituksia ja teknisiä toimenpiteitä olisi sovellettava.] (14) [Yhteisölle CCAMLR:n sopimuspuolena kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden ja niihin sisältyvän CCAMLR-komission hyväksymien toimenpiteiden noudattamista koskevan velvoitteen huomioon ottamiseksi olisi noudatettava CCAMLR-komission kaudeksi 2007–2008 hyväksymiä TACeja ja niitä vastaavia kausirajoituksia.] (15) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 [32] 2 artiklan mukaisesti kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä, on määriteltävä. (16) [Kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö on neuvotellut kalastusoikeuksista Norjan [33], Färsaarten [34] ja Grönlannin [35] kanssa.] (17) Yhteisö on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet tiettyjen lajien osalta saalisrajoitusten ja/tai pyyntiponnistusrajoitusten sekä muiden säilyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamista. Nämä suositukset olisi sen vuoksi pantava täytäntöön yhteisössä. (18) Kilowattipäivien enimmäismääriin perustuvasta vaihtoehtoisesta, vuonna 2008 käyttöön otettavasta pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmästä vuonna 2007 käydyissä keskusteluissa on käynyt ilmi, että on tarpeen varata enemmän aikaa kansallisten hallintomenettelyjen mukauttamiseksi tällaisen pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmän vaatimuksiin, joten nykyistä merelläolopäiviin perustuvaa pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää sovelletaan edelleen vuonna 2008, jolloin on tarkoitus jatkaa keskustelua kilowattipäiviin perustuvasta pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmästä sen käyttöönottamiseksi vuonna 2009. (19) Asetuksessa (EY) N:o 423/2004 säädettyjen turskaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi jatketaan kyseisen asetuksen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisia järjestelyitä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. (20) Olisi jatkettava alusten satelliittiseurantajärjestelmän tietojen käytöstä annettuja tiettyjä väliaikaisia säännöksiä, joilla parannetaan pyyntiponnistuksen hallinnoinnin seurannan, tarkastuksen ja valvonnan tehokkuutta ja tuloksellisuutta. (21) Asetuksessa (EY) N:o 509/2007 säädettyjen merianturaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi otetaan käyttöön kyseisen asetuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisia järjestelyitä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. (22) Asetuksessa (EY) N:o 676/2007 säädettyjen punakampelaa ja merianturaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi otetaan käyttöön kyseisen asetuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisia järjestelyitä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. (23) Hallinnointijärjestelmään sisältyviä pyyntiponnistustasoja on tarpeen mukauttaa Pohjanmeren, Skagerrakin, Englannin kanaalin länsiosan, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolen turskakantojen sekä ICES-alueiden VIII c ja IX a kummeliturska- ja keisarihummerikantojen osalta. (24) Kalakantojen säilyttämiseksi olisi vuonna 2008 pantava täytäntöön eräitä valvontaa koskevia lisätoimenpiteitä ja kalastuksen teknisiä edellytyksiä. (25) Tylppäpyrstömolvan suojelemisen varmistamiseksi sovellettavien saalisrajoitusten lisäksi on ICESin tieteellisten lausuntojen perusteella tarpeen toteuttaa toimenpiteitä kyseisen kannan kutevien yhdyskuntien suojelemiseksi ICES-alueilla VI ja VII. (26) Tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että verkoilla ja pussiverkoilla kalastettaessa käytettävät kalastusmenetelmät ICES-alueilla VI a, VI b, VII b, VII c, VII j, VII k, VIII, IX, X ja XII muodostavat vakavan uhan syvänmerenlajeille. Näiden kalastusten sallimiseksi olisi kuitenkin pantava täytäntöön siirtymätoimenpiteitä, kunnes pysyvämpiä toimenpiteitä vahvistetaan. (27) Kummeliturskakantojen kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi ja poisheitettyjen määrien vähentämiseksi olisi otettava huomioon valikoivia pyydyksiä koskeva viimeaikainen kehitys jatkamalla siirtymätoimenpiteiden soveltamista ICES-alueilla VIII a, VIII b ja VIII d. (28) Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) suosituksen mukaista kolmansien maiden kalastusalusten suorittaman pakastetun kalan purkamisen ja jälleenlaivaamisen valvontaa yhteisön satamissa olisi jatkettava. NEAFC suositteli marraskuussa 2007, että joukko aluksia olisi liitettävä luetteloon aluksista, joiden on todettu harjoittaneen laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta. Olisi varmistettava, että suositukset pannaan täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (29) Meritursaan säilyttämisen edistämiseksi ja erityisesti nuorten yksilöiden suojelemiseksi on tarpeen pitää edelleen vuonna 2008 voimassa vähimmäiskoko meritursaille, jotka pyydetään CECAF-alueella sijaitsevien kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilta merialueilta, kunnes asetus asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta annetaan. (30) STECF:n lausunnon perusteella puomitroolikalastus sähköpulssivirtaa käyttäen olisi vuonna 2008 sallittava tietyin edellytyksin ICES-alueilla IV c ja IV b eteläinen. (31) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) ei saanut vahvistettua keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saalisrajoituksia vuoden 2007 vuosikokouksessaan, ja vaikka yhteisö ei ole IATTC:n jäsen, on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä mainitun järjestön lainkäyttövaltaan kuuluvien kalavarojen kestävän hoidon varmistamiseksi. (32) [Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio (WCPFC) hyväksyi kolmannessa vuosikokouksessaan keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan, boniitin, miekkakalan ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan pyyntiponnistusrajoitukset ja sivusaaliiden käsittelyä koskevat tekniset toimenpiteet. Yhteisö on ollut WCPFC:n jäsen tammikuusta 2005 lähtien. Sen vuoksi mainitut toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä kyseisen järjestön lainkäyttövaltaan kuuluvien kalavarojen kestävän hoidon varmistamiseksi.] (33) Välimeren yleinen kalastuskomissio (GFCM) antoi vuosien 2006 ja 2007 vuosikokouksissaan suosituksia eräitä Välimeren kalastuksia koskeviksi teknisiksi toimenpiteiksi. Kalakantojen säilyttämisen edistämiseksi on tarpeen panna nämä toimenpiteet täytäntöön vuonna 2008, kunnes asetus asetuksen (EY) N:o 1967/2006 muuttamisesta annetaan. (34) Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) hyväksyi vuoden 2007 vuosikokouksessaan SEAFOn yleissopimusalueella olevia kalakantoja koskevat saalisrajoitukset ja vahvisti edellytykset kalastustoiminnan jatkamiselle nykyisillä kalastuskieltoalueilla sekä yksityiskohtaiset vaatimukset satamavaltion suorittamille tarkastuksille. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (35) Intian valtameren tonnikalakomissio (IOTC) hyväksyi vuosien 2006 ja 2007 vuosikokouksissaan joukon hoito- ja valvontatoimenpiteitä. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (36) Uuden Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön perustamista koskevan, toukokuussa 2007 pidetyn kolmannen kansainvälisen kokouksen osanottajat hyväksyivät väliaikaisia toimenpiteitä Etelä-Tyynenmeren pelagisten kalastustoimien ja pohjakalastuksen sääntelemiseksi. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (37) Jotta voidaan varmistaa, että kolmansien maiden alusten yhteisön vesiltä pyytämät mustakitaturskasaaliit tulevat asianmukaisesti kirjatuiksi, on tarpeen jatkaa tällaisia aluksia koskevia tiukennettuja valvontasäännöksiä. (38) Jotta yhteisön kalastajien toimeentulo varmistettaisiin ja vältettäisiin kalavarojen vaarantaminen ja muut mahdolliset vaikeudet, jotka johtuvat yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2007 21 päivänä joulukuuta 2006 annetun asetuksen (EY) N:o 41/2007 [36] voimassaolon lakkaamisesta, on erityisen tärkeää, että nämä kalastukset saadaan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 2008 ja mainitun asetuksen jotkin säännöt pidetään voimassa tammikuun 2008 ajan. Asian kiireellisyys huomioon ottaen on ehdottoman välttämätöntä myöntää poikkeus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten liitteenä olevan kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa Euroopan unionissa koskevan pöytäkirjan I osaston 3 artiklassa tarkoitetusta kuuden viikon määräajasta, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan vuodeksi 2008 eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet sekä niihin liittyvät edellytykset, joiden mukaisesti näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää. Tietyt pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät edellytykset vahvistetaan lisäksi tammikuuksi 2009, ja tiettyjen Etelämantereen kantojen osalta kalastusmahdollisuudet ja erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä I E esitetyksi kaudeksi. 2 artikla Soveltamisala 1. Jollei toisin säädetä, tätä asetusta sovelletaan: a) yhteisön kalastusaluksiin, jäljempänä ’yhteisön alukset’, ja b) kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin ja kolmansissa maissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä ’kolmansien maiden alukset’, yhteisön vesillä, jäljempänä ’EY:n vedet’. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tämän asetuksen säännöksiä ei liitteessä III olevaa 4.2 ja 14 kohtaa sekä liitteen VIII alaviitettä 1 lukuun ottamatta sovelleta kalastustoimintaan, jota harjoitetaan yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii, luvalla ja sen alaisuudessa, jos kyseisestä toiminnasta on annettu ennakolta tieto komissiolle ja niille jäsenvaltiolle, joiden vesillä tutkimukset suoritetaan. Yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin harjoitettavassa kalastustoiminnassa pyydettyjä meren eliöitä ei saa myydä, varastoida, pitää esillä tai tarjota myyntiin mihinkään tarkoitukseen. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä: a) ’suurimmat sallitut saaliit’ (TACit) tarkoittaa määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kannasta vuosittain; b) ’kiintiö’ tarkoittaa yhteisölle, jäsenvaltioille tai kolmansille maille myönnettyä osuutta TACista; c) ’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan. 4 artikla Kalastusalueet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä: a) ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 3880/91; b) ’Skagerrak’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; c) ’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; d) ’Cádizinlahti’ tarkoittaa pituuspiirin 7º23'48" W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IX a; e) GFCM:n (Välimeren yleisen kalastuskomission) alue siten kuin se määritellään Euroopan yhteisön liittymisestä Välimeren yleiseen kalastuskomissioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 tehdyssä neuvoston päätöksessä 98/416/EY [37]; f) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAO:n pääasiallinen kalastusalue 34) alueet siten kuin ne määritellään muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2597/95 [38]; g) ’NEAFC-yleissopimusalue’ tarkoittaa Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen tekemisestä 13 päivänä heinäkuuta 1981 tehtyyn neuvoston päätökseen 81/608/EY [39] liitetyn yleissopimuksen 1 artiklassa määriteltyjä vesialueita; h) ’NEAFC-sääntelyalue’ tarkoittaa NEAFC:n sopimuspuolten lainkäyttövaltaan kuuluvien vesien ulkopuolisia NEAFC-yleissopimusalueen vesiä; i) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) alueet siten kuin ne määritellään Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimia koskevien tilastojen toimittamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2018/93 [40]; j) ’NAFO-sääntelyalue’ tarkoittaa Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) yleissopimuksen alueen sitä osaa, joka ei kuulu rannikkovaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; k) SEAFOn (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestön) alueet siten kuin ne määritellään kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Kaakkois-Atlantilla koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 22 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2002/738/EY [41]; l) ICCATin (kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission) alue siten kuin se määritellään yhteisön liittymisestä kansainväliseen yleissopimukseen Atlantin tonnikalojen suojelusta sellaisena kuin se on muutettuna yleissopimuksen sopimuspuolina olevien valtioiden täysivaltaisten edustajien konferenssin päätösasiakirjaan liitetyllä Pariisissa 10 päivänä heinäkuuta 1984 allekirjoitetulla pöytäkirjalla 9 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyssä neuvoston päätöksessä 86/238/ETY [42]; m) CCAMLR:n (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 601/2004; n) IATTC:n (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission) alue siten kuin se määritellään Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 22 päivänä toukokuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/539/EY [43]; o) IOTC:n (Intian valtameren tonnikalakomission) alue siten kuin se määritellään yhteisön liittymisestä Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevaan sopimukseen 18 päivänä syyskuuta 1995 tehdyssä neuvoston päätöksessä 95/399/EY [44]; p) Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPFO) alue on aavan meren alue, joka sijaitsee päiväntasaajan eteläpuolella, CCAMLR-yleissopimuksen alueen pohjoispuolella, SIOFA-yleissopimuksen alueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta 6 päivänä heinäkuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/496/EY, itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella; q) WCPFC:n (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomission) alue siten kuin se määritellään yhteisön liittymisestä laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevaan yleissopimukseen 26 päivänä huhtikuuta 2004 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2005/75/EY [45]. II LUKU Yhteisön alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 5 artikla Saalisrajoitukset ja niiden jakaminen 1. Yhteisön alusten saalisrajoitukset yhteisön vesillä tai tietyillä yhteisön ulkopuolisilla vesillä ja näiden saalisrajoitusten jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaiset lisäedellytykset vahvistetaan liitteessä I. 2. Yhteisön aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella 11, 20 ja 21 artiklassa säädetyin edellytyksin. 3. Komissio vahvistaa tuulenkalojen lopulliset saalisrajoitukset ICES-alueilla III a ja IV sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä liitteessä II D olevassa 8 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 4. Komissio vahvistaa yhteisön käytettävissä oleviksi villakuoreen saalisrajoituksiksi ICES-alueiden V ja XIV Grönlannin vesillä 7,7 prosenttia villakuoreen TACista heti kun TAC on vahvistettu. 5. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio voi tarkistaa harmaaturskaa koskevia saalisrajoituksia ICES-alueella III a ja ICES-alueiden II a ja IV EY:n vesillä ja kilohailia koskevia saalisrajoituksia ICES-alueiden II a ja IV EY:n vesillä vuoden 2008 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen perusteella. 6. Komissio vahvistaa sardellikantaan ICES-alueella VIII sovellettavat saalisrajoitukset vuoden 2008 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen ja sardellin monivuotisen suunnitelman yhteydessä käytävien keskustelujen perusteella. 6 artikla Rauhoitetut lajit Yhteisön aluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja kaikilla yhteisön vesillä ja yhteisön ulkopuolisilla vesillä: – Jättilaishai (Cetorinhus maximus) – Valkohai (Carcharodon carcharias). 7 artikla Jakamista koskevat erityissäännökset 1. Liitteessä I vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritetut kiintiöiden uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 2. Vuodelle 2009 siirrettävien kiintiöiden pidättämiseksi on asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan 2 kohtaa sovellettava kyseisen asetuksen säännöksistä poiketen kaikkiin kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia. 8 artikla Pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät kantojen hallinnointia koskevat edellytykset 1. Pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä sovelletaan seuraavasti 1 päivästä helmikuuta 2008 31 päivään tammikuuta 2009: a) Kattegatin, Skagerrakin ja ICES-alueiden IV, VI a, VII a ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesien tiettyjen kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A; b) ICES-alueiden VIII c ja IX a, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II B; c) ICES-alueen VII e merianturakannan hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II C; d) ICES-alueiden III a ja IV sekä ICES-alueen II a EY:n vesien tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II D. 2. Edellä 1 kohdan a, b, c ja d alakohdassa mainittujen kantojen osalta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2009 31 päivään tammikuuta 2009 ulottuvalla kaudella edelleen asetuksen (EY) N:o 41/2007 liitteissä II A, II B, II C ja II D vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 3. Komissio vahvistaa tuulenkalankalastuksen lopullisen pyyntiponnistuksen vuodeksi 2008 ICES-alueilla III a ja IV sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä liitteessä II D olevassa 3–7 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alusten, joilla on syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistukset mitattuina kilowattipäivinä poissa satamasta eivät vuoden 2008 osalta ole yli 70 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta, joka toteutui kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa ja/tai joilla pyydettiin asetuksen (EY) N:o 2347/2002 liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kg muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta. 9 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos: a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolle on myönnetty kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa yhteisön osuutta, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä osuus ole täyttynyt. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavia kaloja voidaan pitää aluksella ja purkaa aluksesta, vaikka jäsenvaltiolla ei olisi kiintiöitä tai vaikka kiintiöt tai osuudet olisivat täyttyneet: a) muihin lajeihin kuuluvat kalat kuin sillit ja makrillit, kun: i) ne on saatu saaliiksi sekoittuneina muihin kalalajeihin ja saaliit on pyydetty verkoilla, joiden silmäkoko on vähemmän kuin 32 millimetriä asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti; ja ii) saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä; tai b) makrilli, kun: i) niiden saaliiden joukossa on piikkimakrilleja tai sardiineja; ii) niiden osuus on enintään 10 prosenttia aluksella olevien makrillien, piikkimakrillien ja sardiinien kokonaispainosta; ja iii) saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä. 3. Kaikki alukselta puretut määrät on luettava kiintiöön tai, jos yhteisön osuutta ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, yhteisön osuuteen, paitsi jos saalis on pyydetty 2 kohdan säännösten mukaisesti. 4. Sivusaaliiden prosenttiosuus ja niiden käyttö määritellään asetuksen (EY) N:o 850/98 4 ja 11 artiklan mukaisesti. 10 artikla Lajittelemattomat saaliit ICES-alueilla III a, IV ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä 1. Asetuksen (EY) N:o 1434/98 2 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta ICES-alueilta III a, IV ja VII d eikä ICES-alueen II a EY:n vesiltä pyydettyyn silliin. 2. Kun jonkin jäsenvaltion sillin saalisrajoitukset ICES-alueilla III a, IV ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä on käytetty kokonaan, kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivat ja yhteisössä rekisteröidyt alukset, jotka harjoittavat kalastusta, johon sovelletaan asiaa koskevia saalisrajoituksia, eivät saa purkaa silliä sisältäviä lajittelemattomia saaliita. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on riittävä näytteenotto-ohjelma, joka mahdollistaa ICES-alueilta III a, IV ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesiltä pyydettyjen lajittelemattomien purettujen saaliiden tehokkaan lajikohtaisen valvonnan. 4. ICES-alueilta III a, IV ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesiltä pyydetyt lajittelemattomat saaliit saa purkaa ainoastaan satamissa ja purkamispaikoissa, joissa on käytössä 1 kohdassa tarkoitettu näytteenotto-ohjelma. 11 artikla Pääsyrajoitukset Yhteisön alukset eivät saa kalastaa Skagerrakissa 12 meripeninkulman sisällä Norjan perusviivoista. Tanskan tai Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset saavat kuitenkin kalastaa neljän meripeninkulman etäisyydellä Norjan perusviivoista. 12 artikla Silmäkoon ja langan paksuuden määrittäminen Tässä asetuksessa tarkoitetut silmäkoko ja langan paksuus on määritettävä kalaverkkojen silmäkoon ja langan paksuuden määrittämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20 päivänä tammikuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 129/2003 [46] mukaisesti. 13 artikla Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat yhteisön aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä III. III LUKU Kolmansien maiden kalastusalusten saalisrajoitukset ja niihin liittyvät edellytykset 14 artikla Lupa Venezuelan ja Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää yhteisön vesialueilla saaliita liitteessä I vahvistettujen saalisrajoitusten rajoissa sekä 15, 16, 17 ja 21–27 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 15 artikla Rauhoitetut lajit Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja kaikilla yhteisön vesillä: – Jättilaishai (Cetorinhus maximus) – Valkohai (Carcharodon carcharias). 16 artikla Maantieteelliset rajoitukset 1. Norjan lipun alla purjehtivat tai Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat kalastaa 200 meripeninkulman vyöhykkeen niissä osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista ICES-alueella IV, Kattegatissa ja Atlantin valtamerellä leveyspiirin 43°00′ N pohjoispuolella, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 18 artiklassa tarkoitettua aluetta. 2. Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa Skagerrakissa vähintään neljän meripeninkulman etäisyydellä Tanskan ja Ruotsin perusviivoista. 3. Venezuelan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ranskan departementin Guyanan perusviivoista. 17 artikla Kulku yhteisön vesialueiden kautta Yhteisön vesialueiden kautta kulkevien kolmansien maiden kalastusaluksilla pidettäviä verkkoja on säilytettävä seuraavien edellytysten mukaisesti siten, että ne eivät ole käyttövalmiita: (a) verkot, painot ja vastaavat osat on irrotettava niiden trooliovista, veto- tai hinausköysistä tai -vaijereista; (b) kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan. 18 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan kalastusaluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. 19 artikla Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat kolmansien maiden aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä III. IV LUKU Yhteisön alusten lisenssijärjestelyt 20 artikla Lisenssit ja niihin liittyvät edellytykset 1. Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 1627/94 annetuissa kalastuslisenssejä ja erityiskalastuslupia koskevissa yleisissä säännöissä säädetään, yhteisön alusten jonkin kolmannen maan vesialueilla harjoittaman kalastuksen edellytyksenä on kyseisen kolmannen maan viranomaisten antama lisenssi. 2. Edellä 1 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin yhteisön aluksiin silloin, kun ne kalastavat Norjan vesillä Pohjanmerellä: a) alukset, joiden vetoisuus on enintään 200 bruttotonnia; tai b) alukset, jotka kalastavat ihmisravinnoksi muita lajeja kuin makrillia; tai c) Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset vakiintuneen käytännön mukaisesti. 3. Lisenssien enimmäismäärä ja muut niitä koskevat edellytykset on vahvistettava liitteessä IV olevassa I osassa esitetyllä tavalla. Lisenssihakemuksissa on ilmoitettava kalastustyypit sekä niiden yhteisön alusten, joille lisenssiä haetaan, nimet ja tiedot, ja jäsenvaltioiden viranomaisten on osoitettava ne komissiolle. Komissio toimittaa hakemukset asianomaisen kolmannen maan viranomaisille. 4. Jos jokin jäsenvaltio siirtää kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä IV olevassa I osassa esitetyillä kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen lisenssien siirto ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä IV olevassa I osassa vahvistettua lisenssien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. 5. Yhteisön alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita säännöksiä, joita sovelletaan sillä alueella, jolla ne kalastavat. 21 artikla Färsaaret Yhteisön alukset, joilla on lisenssi harjoittaa yhden lajin kohdennettua kalastusta Färsaarten vesillä, voivat vaihtaa kohdelajia edellyttäen, että ne ilmoittavat tästä ennakolta Färsaarten viranomaisille. V LUKU Kolmansien maiden kalastusalusten lisenssijärjestelyt 22 artikla Lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskeva velvoite 1. Sen estämättä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 28 b artiklassa säädetään, Norjan lipun alla purjehtivat alle 200 bruttotonnin vetoiset kalastusalukset on vapautettu lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskevasta velvoitteesta. 2. Lisenssi ja erityiskalastuslupa on pidettävä aluksella. Färsaarilla tai Norjassa rekisteröidyt kalastusalukset on kuitenkin vapautettu tästä velvoitteesta. 3. Kolmansien maiden kalastusalukset, joilla on lupa kalastaa 31 päivänä joulukuuta 2007, voivat jatkaa kalastusta 1 päivästä tammikuuta 2008 siihen asti, kun luettelo kalastusluvan saaneista kalastusaluksista on toimitettu komissiolle ja komissio on sen hyväksynyt. 23 artikla Lisenssi- ja erityiskalastuslupahakemus Kolmannen maan viranomaisen komissiolle toimittaman lisenssi- tai erityiskalastuslupahakemuksen mukana on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) rekisterinumero; c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot; d) rekisteröintisatama; e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite; f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus; g) koneteho; h) radiokutsutunnus ja -taajuus; i) aiottu kalastusmenetelmä; j) kohteena oleva kalastusalue; k) kalalajit, joita aiotaan pyytää; l) ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan. 24 artikla Lisenssien määrä Lisenssien lukumäärä ja niihin liittyvät erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä IV olevan II osan mukaisesti. 25 artikla Mitätöinti ja peruuttaminen 1. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan mitätöidä uusien lisenssien ja erityiskalastuslupien myöntämistä varten. Tällainen mitätöinti tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä. 2. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan kokonaan tai osittain ennen niiden päättymispäivää, jos liitteessä I vahvistettu kyseistä kantaa koskeva kiintiö on täyttynyt. 3. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan, jos tässä asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia ei noudateta. 26 artikla Sääntöjen noudattamatta jättäminen 1. Kolmannen maan kalastusalukselle, joka ei noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia, ei myönnetä lisenssiä eikä erityiskalastuslupaa enintään 12 kuukauteen. 2. Komissio toimittaa asianomaisen kolmannen maan viranomaisille niiden kolmannen maan kalastusalusten nimet ja tiedot, joilla ei ole yhtenä tai useampana seuraavana kuukautena lupaa kalastaa yhteisön kalastusalueella tämän asetuksen asiaa koskevien sääntöjen rikkomisen vuoksi. 27 artikla Lisenssinhaltijan velvollisuudet 1. Kolmansien maiden kalastusalusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä muita säännöksiä, joita sovelletaan yhteisön alusten harjoittamaan kalastukseen alueella, jolla ne toimivat, erityisesti asetuksia (ETY) N:o 1381/87, (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94, (EY) N:o 850/98 ja (EY) N:o 1434/98 sekä neuvoston asetusta (EY) N:o 2187/2005 [47]. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä V olevassa I osassa vahvistetut tiedot. 3. ICES-alueella III a kalastavia Norjan lipun alla purjehtivia aluksia lukuun ottamatta kolmansien maiden kalastusalusten on toimitettava komissiolle liitteessä VI vahvistetut tiedot mainitussa liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 28 artikla Ranskan departementtia Guyanaa koskevat erityissäännökset 1. Ranskan departementin Guyanan vesialueille myönnettävien lisenssien edellytyksenä on, että kolmannen maan kalastusaluksen varustaja sitoutuu sallimaan komission pyynnöstä tarkkailijan tulon alukselle. 2. Ranskan Guyanan vesillä kalastavien kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä liitteessä V olevassa II osassa esitetyn mallin mukaista kalastuspäiväkirjaa. Saalistiedot on lähetettävä pyynnöstä komissiolle Ranskan viranomaisten kautta. VI LUKU Välimerellä kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 29 artikla Kalastuskieltoajan vahvistaminen dolfiininkalastuksessa, jossa käytetään kalojen yhteenkokoamisvälineitä 1. Dolfiinin (Coryphaena hippurus) ja erityisesti sen poikasten suojelemiseksi dolfiininkalastus, jossa käytetään kalojen yhteenkokoamisvälineitä, kielletään 1 päivästä tammikuuta 2008 14 päivään elokuuta 2008 kaikilla GFCM:n sopimusalueen maantieteellisillä osa-alueilla. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos jäsenvaltio voi osoittaa, että huonon sään vuoksi sen lipun alla purjehtivat kalastusalukset eivät ole voineet käyttää tavanomaisia kalastuspäiviään, jäsenvaltio voi siirtää alustensa yhteenkokoamisvälineitä käyttäen harjoitettavassa kalastuksessa menettämät päivät seuraavan vuoden 31 päivään tammikuuta saakka. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat soveltaa tätä siirto-oikeutta, on jätettävä komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2009 niiden lisäpäivien lukumäärää koskeva hakemus, jotka aluksella on lupa kalastaa dolfiinia kalojen yhteenkokoamisvälineitä käyttäen kalastuskieltoaikana 1 päivästä tammikuuta 2009 31 päivään tammikuuta 2009. Hakemuksessa on oltava seuraavat tiedot: a) kyseisen kalastustoiminnan lopettamista koskevat yksityiskohtaiset tiedot sisältävä raportti, johon sisältyvät hakemusta tukevat aiheelliset säätiedot; b) aluksen nimi; c) rekisterinumero; d) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 [48] liitteessä I olevan määrittelyn mukaisesti. Komissio toimittaa jäsenvaltioilta saamansa tiedot GFCM:n toimeenpanevalle sihteeristölle. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää marraskuuta 2008 kertomus 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta. 30 artikla Kalastusrajoitusalueiden perustaminen herkkien syvänmeren luontotyyppien suojelemiseksi 1. Kalastus pohjaharoja ja pohjatrooleja käyttäen kielletään seuraavat koordinaatit yhdistävien viivojen rajaamilla alueilla: a) Syvänmeren kalastusrajoitusalue ”Lophelian riutta Capo Santa Maria di Leucan edustalla” - 39° 27.72' N, 18° 10.74' E - 39° 27.80' N, 18° 26.68' E - 39° 11.16' N, 18° 04.28' E - 39° 11.16' N, 18° 35.58' E (b) Syvänmeren kalastusrajoitusalue ”kylmää hiilivetyä tihkuvat Niilin delta-alueet” - 31° 30.00' N, 33° 10.00' E - 31° 30.00' N, 34° 00.00' E - 32° 00.00' N, 34° 00.00' E - 32° 00.00' N, 33° 10.00' E (c) Syvänmeren kalastusrajoitusalue ”Eratosthenes Seamount” - 33° 00.00' N, 32° 00.00' E - 33° 00.00' N, 33° 00.00' E - 34° 00.00' N, 33° 00.00' E - 34° 00.00' N, 32° 00.00' E 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet herkkien syvänmeren luontotyyppien suojelemiseksi 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla, ja erityisesti niiden on suojeltava näitä alueita kaikelta sellaiselta muulta toiminnalta kuin kalastustoiminnalta, joka vaarantaisi näille erityisille luontotyypeille tunnusomaisten piirteiden säilymisen. 31 artikla Eräissä paikallisissa ja kausiluonteisissa pohjakalalajien troolikalastuksissa käytettävien troolien vähimmäissilmäkoko 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1967/2006 8 artiklan 1 kohdan h alakohdassa ja 9 artiklan 3 kohdan 2 alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa lippunsa alla purjehtiville kalastusaluksille edelleenkin luvan käyttää eräissä muita kuin jaettuja pohjakalalajeja hyödyntävissä paikallisissa ja kausiluonteisissa pohjakalalajien troolikalastuksissa perän silmäkokoa, joka on vinoneliösilmän osalta alle 40 mm. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan kalastustoimiin, jotka jäsenvaltiot ovat jo virallisesti hyväksyneet 1 päivänä tammikuuta 2007 voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, eikä se saa tarkoittaa pyyntiponnistuksen suurentamista tulevaisuudessa vuoteen 2006 verrattuna. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 5 päivää tammikuuta 2008 yleisesti käytetyllä tiedonsiirtojärjestelmällä luettelo 1 kohdan mukaisesti hyväksytyistä aluksista. Hyväksyttyjen alusten luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) yhteisön alusrekisterinumero (CFR) ja ulkoiset merkinnät komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteessä I olevan määrittelyn mukaisesti; c) kunkin aluksen harjoittama(t) hyväksytty kalastus/hyväksytyt kalastukset kohdekannan/-kantojen, päätöslauselmassa GFCM/31/2007/2 määritellyn kalastusalueen ja käytetyn pyydyksen mukaisesti eriteltynä; d) sallittu kalastuskausi. 4 Komissio toimittaa jäsenvaltioilta saamansa tiedot GFCM:n toimeenpanevalle sihteeristölle. VII LUKU Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) sääntelyalueella grönlanninpallasta kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 32 artikla Saaliiden ilmoittaminen 1. Sen aluksen päällikön, jolla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, on lähetettävä lippujäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille sähköisessä muodossa oleva saalisraportti, jossa ilmoitetaan hänen aluksensa pyytämät grönlanninpallaksen saalismäärät ja myös se, että saalista ei ole. 2. Edellä 1 kohdassa säädetty raportti on annettava ensimmäisen kerran viimeistään 10 päivän kuluttua aluksen saapumisesta NAFO-sääntelyalueelle tai kalastusmatkan alkamisesta. Raportti on toimitettava viiden päivän välein. Kun 1 kohdan mukaisesti ilmoitettujen grönlanninpallaksen saaliiden katsotaan täyttäneen 75 prosenttia lippujäsenvaltiolle osoitetusta kiintiöstä, aluksen päällikön on toimitettava raportit kolmen päivän välein. 3. Kunkin jäsenvaltion on saalisraportit saatuaan toimitettava ne komissiolle. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 33 artikla Lisävalvontatoimenpiteet 1. Alukset, joilla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, voivat saapua NAFO-sääntelyalueelle pyytämään grönlanninpallasta ainoastaan, jos aluksella on alle 50 tonnia mitä tahansa saalista tai jos pääsy on sallittu 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti. 2. Jos aluksella, jolla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, on NAFO-sääntelyalueen ulkopuolella pyydettyjä saaliita vähintään 50 tonnia, sen on viimeistään 72 tuntia ennen NAFO-sääntelyalueelle saapumista (ENT) ilmoitettava NAFOn sihteeristölle sähköpostilla tai faksilla aluksella pidetyn saaliin määrä, sijainti (leveyspiiri/pituuspiiri), jolla alus päällikön arvion mukaan aloittaa kalastuksen ja arvioitu saapumisaika kyseiselle paikalle. 3. Jos tarkastusalus ilmoittaa 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen jälkeen aikomuksestaan suorittaa tarkastus, sen on ilmoitettava kalastusalukselle sen paikan koordinaatit, jossa tarkastus suoritetaan. Tarkastuspaikka voi olla enintään 60 meripeninkulman päässä paikasta, jossa alus päällikön arvion mukaan aloittaa kalastuksen. 4. Jos kalastusalus, jolla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, ei NAFO-sääntelyalueelle saapumiseensa mennessä ole saanut NAFOn sihteeristöltä tai tarkastusalukselta ilmoitusta siitä, että tarkastusalus aikoo suorittaa 3 kohdan mukaisen tarkastuksen, se voi alkaa kalastaa. Kalastusalus voi aloittaa kalastustoimet ilman ennakkotarkastusta myös siinä tapauksessa, että tarkastusalus ei ole aloittanut tarkastusta kolmen tunnin kuluessa kalastusaluksen saapumisesta tarkastuspaikkaan. 34 artikla Korallien suojelualue Kaikenlainen pohjapyydyksillä harjoitettava kalastustoiminta kielletään liitteessä VII määritellyllä NAFO-alueen 3O alueella. VIII LUKU Kolmansien maiden kalastusalusten Koillis-Atlantilla harjoitettavaa kalastusta koskevan yleissopimuksen (NEAFC) alueella pyytämien jäädytettyjen kalojen purkamista ja jälleenlaivausta koskevat erityissäännökset 35 artikla Satamavaltion suorittama valvonta Sen estämättä, mitä neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 ja kolmansien maiden kalastusalusten saaliiden suoraan yhteisön satamissa purkamiseksi ja kaupan pitämiseksi oikeuttavien edellytysten vahvistamisesta 6 päivänä toukokuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1093/94 [49] säädetään, tässä luvussa säädettyjä menettelyitä sovelletaan jäsenvaltioiden satamissa tapahtuviin kolmansien maiden kalastusalusten NEAFC-yleissopimuksen alueella pyytämien jäädytettyjen kalojen purkamisiin ja jälleenlaivauksiin. 36 artikla Nimetyt satamat Purkaminen ja jälleenlaivaaminen sallitaan yhteisön vesillä ainoastaan nimetyissä satamissa. Jäsenvaltioiden on nimettävä saaliiden purkamiseen käytettävä paikka tai lähellä rannikkoa oleva paikka (nimetyt satamat), jossa 35 artiklassa tarkoitetut kalan purkamis- ja jälleenlaivaustoimet saadaan tehdä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista vuonna 2007 nimettyjen satamien luetteloon tehtävistä muutoksista vähintään 15 päivää ennen kuin muutos tulee voimaan. Komissio julkaisee nimettyjen satamien luettelon ja siihen tehdyt muutokset Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa ja julkistaa ne verkkosivuillaan. 37 artikla Satamaan saapumista koskeva ennakkoilmoitus 1. Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 28 e artiklan 1 kohdassa säädetään, kaikkien 35 artiklassa tarkoitettuja kaloja kuljettavien kalastusalusten päälliköiden tai näiden edustajien, jotka aikovat saapua satamaan purkamista tai jälleenlaivausta varten, on annettava sen sataman, jota he aikovat käyttää, jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus vähintään kolme työpäivää ennen arvioitua saapumisaikaa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on liitettävä liitteessä X olevassa 1 osassa vahvistettu lomake, jonka A osa on asianmukaisesti täytetty seuraavasti: a) Lomaketta PSC 1 käytetään, kun kalastusalus purkaa oman saaliinsa; b) Lomaketta PSC 2 käytetään, kun kalastusalus suorittaa jälleenlaivaustoimia. Tällöin kustakin luovuttavasta aluksesta on käytettävä erillistä lomaketta. 3. Satamajäsenvaltion on toimitettava 2 kohdassa tarkoitetun lomakkeen jäljennös viipymättä kalastusaluksen lippuvaltiolle ja luovuttavien alusten lippujäsenvaltio(i)lle, kun alus suorittaa jälleenlaivaustoimia. 38 artikla Lupa purkaa aluksesta tai jälleenlaivata 1. Satamavaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia saaliin purkamisen tai jälleenlaivaamisen ainoastaan, jos purkamista tai jälleenlaivaamista aikovan kalastusaluksen lippuvaltio, tai jos alus suorittaa jälleenlaivaustoimia sataman ulkopuolella, luovuttavien alusten lippuvaltio tai lippuvaltiot ovat palauttaneet 37 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetun lomakkeen jäljennöksen, jonka B osa on asianmukaisesti täytetty, ja vahvistaneet että: a) kalastusalusten, joiden on ilmoitettu pyytäneen kalat, ilmoitetun lajin kiintiö oli riittävä; b) aluksella olevat kalamäärät oli asianmukaisesti ilmoitettu ja otettu huomioon mahdollisesti sovellettavia saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia laskettaessa; c) kalastusaluksilla, joiden on ilmoitettu pyytäneen kalat, oli lupa kalastaa ilmoitetuilla alueilla; d) aluksen läsnäolo ilmoitetun saaliin alueella on tarkistettu VMS-tietojen perusteella. Purkamis- tai jälleenlaivaustoimet voidaan aloittaa vasta kun satamavaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet niihin luvan. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, satamavaltio voi sallia saaliin purkamisen kokonaan tai osittain, vaikkei 1 kohdassa tarkoitettua vahvistusta olisikaan saatu, mutta sen on tällöin pidettävä kyseiset kalat varastossa toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa. Kalat voidaan vapauttaa myyntiin, ottaa haltuun tai kuljettaa vasta kun 1 kohdassa tarkoitettu vahvistus on saatu. Jos vahvistusta ei saada 14 vuorokauden kuluessa purkamisesta, satamavaltio voi takavarikoida ja pitää kalat kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 3. Satamajäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle ja, jos puretut tai jälleenlaivatut kalat on pyydetty NEAFC-yleissopimusalueelta, NEAFC:n sihteerille viipymättä, salliiko satamajäsenvaltio purkamisen tai jälleenlaivauksen vai ei, toimittamalla jäljennös liitteessä X olevassa I osassa säädetystä lomakkeesta, jonka C osa on asianmukaisesti täytetty. 39 artikla Tarkastukset 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tarkastettava vähintään 15 prosenttia kolmansien maiden kalastusalusten tekemistä 35 artiklassa tarkoitetuista purkamisista ja jälleenlaivaamisista satamissaan joka vuosi. 2. Tarkastuksissa on seurattava koko purkamista tai jälleenlaivaamista, ja niissä on tehtävä ristiintarkastus purkamista koskevaan ennakkoilmoitukseen merkittyjen lajikohtaisten määrien ja purettujen tai jälleenlaivattujen lajikohtaisten määrien välillä. 3. Tarkastajien on tehtävä kaikkensa välttääkseen viivyttämästä kalastusalusta turhaan ja varmistettava, että kalastusalukselle koituu mahdollisimman vähän häiriötä ja vaivaa ja että kalan laadun heikkenemiseltä vältytään. 40 artikla Tarkastuskertomukset 1. Jokainen tarkastus on dokumentoitava laatimalla liitteessä X olevan II osan mukainen tarkastuskertomus. 2. Tarkastuskertomuksen jäljennös on toimitettava viipymättä tarkastetun aluksen lippuvaltiolle ja luovuttavien alusten lippuvaltiolle tai lippuvaltioille, jos kalastusalus on suorittanut jälleenlaivaustoimia, sekä komissiolle ja, jos puretut tai jälleenlaivatut kalat on pyydetty NEAFC-yleissopimusalueelta, NEAFC:n sihteerille 3. Tarkastuskertomuksen alkuperäiskappale tai oikeaksi todistettu jäljennös on toimitettava pyynnöstä tarkastetun kalastusaluksen lippuvaltiolle. IX LUKU Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Rajoitukset ja alustietoja koskevat vaatimukset 41 artikla Kiellot ja saalisrajoitukset 1. Liitteessä VIII mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta. 2. Liitteessä IX vahvistettuja uusien kalastusten ja koekalastusten saalis- ja sivusaalisrajoituksia sovelletaan mainitussa liitteessä ilmoitetuilla suuralueilla. 42 artikla CCAMLR-alueella kalastusluvan saaneiden alusten tietoja koskevat vaatimukset 1. Asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kalastusluvan saaneita aluksia koskevien tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on 1 päivästä elokuuta 2008 alkaen toimitettava komissiolle seuraavat tällaisia aluksia koskevat tiedot: a) aluksen IMO-tunnistenumero (jos on); b) aiempi lippuvaltio (jos on); c) kansainvälinen radiokutsutunnus; d) aluksen omistajan/omistajien nimi ja osoite sekä edunsaajaomistajan/-omistajien nimi ja osoite, jos ne ovat tiedossa; e) rakennuspaikka ja -aika; f) alustyyppi; g) pituus; h) seuraavanlaiset värivalokuvat aluksesta: i) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden oikea puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen; ii) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden vasen puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen; iii) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen perä ja joka on otettu suoraan takaa; i) alukselle asennetun satelliittiseurantalaitteiston väärinkäytöltä suojatun toiminnan varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet. 2. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä elokuuta 2008 alkaen ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan myös seuraavat CCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevat tiedot: a) aluksen käyttäjän nimi ja osoite, jos tämä on eri kuin aluksen omistaja(t); b) päällikön ja tarvittaessa kalastuksesta vastaavan päällikön nimi ja kansallisuus; c) kalastusmenetelmän tai -menetelmien tyyppi; d) leveys (metriä); e) bruttovetoisuus; f) aluksen viestintätyypit ja -numerot (Inmarsat-A-, -B- ja -C-numerot); g) miehistön tavanomainen vahvuus; h) pääkoneen tai pääkoneiden teho; i) kantavuus (tonnia), kalaruumien lukumäärä ja vetoisuus (m³); muut aiheellisiksi katsottavat tiedot (esim. jääluokka). 43 artikla Aluksentarkkailukertomus 1. Jos lisenssin saaneen kalastusaluksen päällikkö havaitsee kalastusaluksen yleissopimusalueella, hänen on mahdollisuuksien mukaan kerättävä jokaisesta tällaisesta havainnosta niin paljon tietoja kuin mahdollista, muun muassa seuraavasti: a) aluksen nimi ja kuvaus; b) aluksen kutsutunnus; c) aluksen rekisterinumero ja Lloyds-/IMO-numero; d) aluksen lippuvaltio; e) valokuvia aluksesta kertomuksen tueksi; f) havaitun aluksen tarkkailtuja toimia koskevat muut relevantit tiedot. 2. Päällikön on toimitettava 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sisältävä kertomus lippuvaltiolleen niin pian kuin mahdollista. Lippuvaltion on toimitettava tällaiset kertomukset CCAMLR:n sihteeristölle, jos havaittu alus on CCAMLR:n vaatimusten mukaan harjoittanut laitonta, ilmoittamatonta tai sääntelemätöntä kalastusta (IUU-kalastusta). 2 jakso Koekalastus 44 artikla Koekalastukseen osallistuminen 1. Espanjan lipun alla purjehtivat ja Espanjassa rekisteröidyt alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 artiklan säännösten mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueilla 58.4.1, 58.4.2 sekä alueiden 58.4.3a ja 58.4.3b niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. 2. Ainoastaan yksi kalastusalus jäsenvaltiota kohti saa kerrallaan kalastaa alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b. 3. Kokonaissaaliita ja sivusaaliita koskevat rajoitukset suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoista tutkimusta harjoittaville yksiköille (SSRU) kullakin alueella vahvistetaan liitteessä IX. Kalastus on lopetettava SSRU-alueella, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn saalisrajan, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 4. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. Alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus kielletään kuitenkin alle 550 metrin syvyydessä. 45 artikla Ilmoitusjärjestelmät Edellä 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuviin kalastusaluksiin sovelletaan seuraavia saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmiä: a) asetuksen (EY) N:o 601/2004 12 artiklassa säädetty viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä sillä poikkeuksella, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle saalis- ja pyyntiponnistusilmoitukset kahden työpäivän kuluessa kunkin ilmoitusjakson päättymisestä, jotta ne voidaan toimittaa CCAMLR:lle viipymättä. Suuralueiden 88.1 ja 88.2 ja alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta ilmoitukset tekevät pienimuotoista tutkimusta harjoittavat yksiköt; b) asetuksen (EY) N:o 601/2004 13 artiklassa säädetty kuukausittainen yksityiskohtainen saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä; c) Dissostichus eleginoides- ja Dissostichus mawsoni -lajien poisheitettyjen kalojen kokonaismäärä ja paino on ilmoitettava, hyytelömäisessä tilassa olevat kalat mukaan luettuina. 46 artikla Erityisvaatimukset 1. Edellä 44 artiklassa tarkoitettu koekalastus on toteutettava Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella tapahtuvaan kalastustoimintaan sovellettavista teknisistä toimenpiteistä 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 600/2004 [50] 8 artiklan mukaisesti ottaen huomioon toimenpiteet, joita sovelletaan merilintujen tahattoman kuolevuuden vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksen yhteydessä. Näiden toimenpiteiden lisäksi: a) kalanjätteiden poisheittäminen on kiellettyä tässä kalastuksessa; b) alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 koekalastukseen osallistuvat alukset, jotka noudattavat CCAMLR:n pitkänsiiman painotusta koskevia pöytäkirjoja (A, B tai C), vapautetaan yölaskuvaatimuksesta; alusten, joiden saaliissa on yhteensä vähintään kolme merilintua, on kuitenkin siirryttävä välittömästi yölaskuun asetuksen (EY) N:o 600/2004 8 artiklan mukaisesti; c) koekalastukseen suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b osallistuvien alusten, joiden saaliissa on yhteensä vähintään kolme merilintua, on lopetettava kalastaminen välittömästi, eivätkä ne saa enää kalastaa tavanomaisen kalastuskauden ulkopuolella kauden 2007/2008 jäljellä olevana aikana. 2. Koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 osallistuviin kalastusaluksiin on sovellettava seuraavia lisävaatimuksia: a) aluksia kielletään päästämästä mereen: i) öljyä tai polttoainetta tai öljypitoisia jäämiä MARPOL 73/78 -yleissopimuksen (kansainvälinen yleissopimus aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä) liitteessä I sallittuja lukuun ottamatta; ii) jätteitä; iii) elintarvikejätettä, joka ei läpäise verkkoa, jonka aukot ovat enintään 25 millimetrin suuruiset; iv) siipikarjanlihaa tai muita siipikarjan osia (munankuoret mukaan luettuina); v) jätevettä 12 meripeninkulman sisällä rannikosta tai kelluvasta jäätiköstä, tai jätevettä, kun alus kulkee alle neljän solmun vauhtia; vi) jätteenpolttotuhkaa; tai vii) kalanjätteitä; b) suuralueille 88.1 ja 88.2 ei saa tuoda elävää siipikarjaa tai muita eläviä lintuja, ja kuluttamatta jäänyt kynitty siipikarja on vietävä pois suuralueilta 88.1 ja 88.2; c) Dissostichus spp. -lajien kalastus suuralueilla 88.1 ja 88.2 kielletään 10 meripeninkulman sisällä Ballenysaarten rannikosta. 47 artikla Laskukerran määritelmä 1. Tässä jaksossa laskukerralla tarkoitetaan yhden tai useamman siiman laskemista yhdessä kalastuspaikassa. Laskukerran tarkka maantieteellinen sijainti saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoittamista varten määritellään yhden tai useamman käytetyn siiman keskipisteenä. 2. Jotta laskukerta voitaisiin nimetä tutkimuslaskukerraksi, a) kukin tutkimuslaskukerta on suoritettava vähintään viiden meripeninkulman etäisyydellä muista tutkimuslaskukerroista, ja tämä etäisyys on mitattava kunkin tutkimuslaskukerran maantieteellisestä keskipisteestä; b) kullakin laskukerralla on laskettava vähintään 3 500 ja enintään 10 000 koukkua; siinä voidaan käyttää samalla paikalla laskettuja useita erillisiä siimoja; c) pitkänsiiman on kullakin laskukerralla oltava vedessä vähintään kuusi tuntia mitattuna siimanlaskun loppuun saattamisesta siimannoston aloittamiseen. 48 artikla Tutkimussuunnitelmat Edellä 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tutkimussuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 sekä alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tutkimussuunnitelma on pantava täytäntöön seuraavasti: a) ensimmäisen kerran SSRU-alueelle saavuttaessa tehtävät ensimmäiset kymmenen laskukertaa eli ensimmäinen sarja nimetään tutkimuslaskukerroiksi, ja niiden on täytettävä 63 artiklan 2 kohdassa vahvistetut edellytykset; b) seuraavat kymmenen laskukertaa tai kymmenen tonnin saalis riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensiksi, nimetään toiseksi sarjaksi. Toisen sarjan laskukertojen aikana harjoitettava kalastus voi päällikön harkinnan mukaan kuulua osana tavanomaiseen koekalastukseen. Nämä laskukerrat voidaan kuitenkin nimetä tutkimuslaskukerroiksi edellyttäen, että ne ovat 63 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaiset; c) jos päällikkö haluaa jatkaa kalastusta SSRU-alueella laskukertojen ensimmäisen ja toisen sarjan päätökseen saattamisen jälkeen, aluksen on aloitettava kolmas sarja, jonka tuloksena kaikissa kolmessa sarjassa tehdään yhteensä 20 tutkimuslaskukertaa. Laskukertojen kolmas sarja on saatettava päätökseen saman SSRU-alueelle tehdyn kalastusmatkan aikana kuin ensimmäinen ja toinen sarja; d) kun kolmannen sarjan 20 tutkimuslaskukertaa on saatettu päätökseen, alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella; e) suuralueilla 88.1 ja 88.2 sijaitsevilla SSRU-alueilla A, B, C, E ja G, joiden kalastuskelpoinen alue on alle 15 000 km², ei sovelleta b, c ja d alakohtaa, ja kymmenen tutkimuslaskukerran päätökseen saattamisen jälkeen alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella. 49 artikla Tiedonkeruusuunnitelmat 1. Edellä 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tiedonkeruusuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 sekä alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tiedonkeruusuunnitelmassa on annettava seuraavat tiedot: a) sijainti ja veden syvyys noston jokaisen siiman kummassakin päässä; b) laskemis-, vedessäolo- ja nostoajat; c) pinnalla irtipäässeiden kalojen määrä ja laji; d) laskettujen koukkujen määrä; e) syöttityyppi; f) tarttumisprosentti; g) koukkutyyppi; ja h) merenkäynti ja pilvisyys sekä kuun vaihe siimoja laskettaessa. 2. Kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on kerättävä kunkin tutkimuslaskukerran osalta; tutkimuslaskukerran kaikki kalat, kuitenkin enintään 100 kalaa, on mitattava ja saaliista on otettava vähintään 30 kalan otos biologisia tutkimuksia varten. Jos kaloja saadaan yli 100, niihin on sovellettava satunnaisotantaa. 50 artikla Merkintäohjelma 1. Kunkin 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvan kalastusaluksen on pantava täytäntöön merkintäohjelma seuraavasti: a) Dissostichus spp. -lajeihin kuuluvat kalat on merkittävä ja päästettävä takaisin mereen CCAMLR:n Dissostichus spp. -lajeja koekalastuksessa koskevan merkintäohjelman ja -pöytäkirjan määräysten mukaisesti. Alukset saavat lopettaa merkitsemisen vasta kun 500 yksilöä on merkitty tai kun ne poistuvat kalastusalueelta merkittyään yhden yksilön yhtä pyydettyä elopainotonnia kohden; b) ohjelma on merkintävaatimuksen saavuttamiseksi kohdistettava kaiken kokoisiin yksilöihin. Ainoastaan hyväkuntoiset hammasjääahvenet merkitään. Kaikille takaisin mereen päästettäville yksilöille on tehtävä kaksinkertainen merkintä, ja kalat on päästettävä mereen mahdollisimman laajalla maantieteellisellä alueella; c) kaikkiin merkkeihin on painettava selkeästi yksilöllinen sarjanumero ja palautusosoite siten, että merkkien alkuperä voidaan selvittää, jos merkittyjä yksilöitä joutuu uudelleen saaliiksi; d) uudelleenpyydettyjä merkittyjä yksilöitä (eli pyydettyjä kaloja, joissa on aiemmin kiinnitetty merkki) ei saa päästää takaisin, vaikka ne olisivat olleet vapaudessa vain vähän aikaa; e) kaikista uudelleenpyydetyistä merkityistä yksilöistä on otettava biologiset näytteet (pituus, paino, sukupuoli, sukurauhasten kehitysaste) ja jos mahdollista digitaalinen valokuva sekä otettava talteen otoliitit ja irrotettu merkki; f) kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä on toimitettava CCAMLR:lle sähköisesti CCAMLR-muodossa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun alus lopetti tämän kalastuksen; g) kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä ja uudelleenpyydetyistä lajeista on myös toimitettava sähköisesti CCAMLR-muodossa asianomaiselle alueelliselle merkintätietokeskukselle CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti. 2. Merkittyjä ja vapautettuja hammasjääahvenia ei lueta saalisrajoituksiin sisältyviksi. 51 artikla Tieteelliset tarkkailijat ja tarkastajat 1. Kullakin 44 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvalla kalastusaluksella on koko kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan ajan oltava vähintään kaksi tieteellistä tarkkailijaa, joista toisen on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tarkkailija. 2. Jäsenvaltioiden on omien lakiensa ja asetustensa mukaisesti ja todisteiden hyväksyttävyyttä kotimaisissa tuomioistuimissa koskevia sääntöjä noudattaen pidettävä CCAMLR:n jäsenen nimeämien tarkastajien toimittamia raportteja samanarvoisina kuin omien tarkastajiensa laatimia ja toimittava niiden osalta samoin kuin omien tarkastajiensa laatimien raporttien osalta; kyseessä olevan sopimuspuolen ja tarkastajat nimeävän CCAMLR:n jäsenen on tehtävä yhteistyötä helpottaakseen oikeudellisia tai muita menettelyitä, jotka johtuvat tällaisesta kertomuksesta. 52 artikla Ilmoitus aikomuksesta osallistua krillinkalastukseen Jäsenvaltion, joka aikoo kalastaa krilliä yleissopimusalueella, on ilmoitettava aikeestaan CCAMLR:n sihteeristölle vähintään neljä (4) kuukautta ennen komission sääntömääräistä vuosikokousta, joka edeltää välittömästi aiottua kalastuskautta. 53 artikla Väliaikainen syvänmeren verkkokalastuskielto 1. Verkkojen käyttö yleissopimusalueella muuhun kuin tieteelliseen tutkimustarkoitukseen kielletään, kunnes tiedekomitea on tutkinut verkkopyynnin mahdolliset vaikutukset ja antanut niitä koskevan raporttinsa ja kunnes komissio on tiedekomitean tieteellisen lausunnon perusteella antanut luvan verkkojen käyttöön yleissopimusalueella. 2. Verkkojen käytöstä tieteellisessä tutkimuksessa yli 100 metrin syvyydessä on ilmoitettava ennalta tiedekomitealle, ja komission on se hyväksyttävä ennen kuin tällaista tutkimusta voidaan aloittaa. 3. Aluksen, joka aikoo kulkea yleissopimusalueen kautta ja jolla on verkkoja aluksella, on ilmoitettava ennalta aikeensa ja yleissopimusalueen kautta kulkemisensa suunnitellut päivämäärät CCAMLR:n sihteeristölle. Aluksen, jolla on verkkoja yleissopimusalueella ja joka ei ole antanut edellä mainittua ennakkoilmoitusta, katsotaan rikkovan tätä säännöstä. 54 artikla Pohjatroolin käyttöä aavalla merellä yleissopimusalueella kalastuskausina 2007/2008 ja 2008/2009 koskevat väliaikaiset rajoitukset 1. Pohjatroolin käyttö aavalla merellä yleissopimusalueella rajoitetaan koskemaan alueita, joilla on voimassa pohjatrooleja koskevia CCAMLR:n säilyttämistoimenpiteitä. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta pohjatroolin käyttöön tieteellistä tutkimusta yleissopimusalueella tehtäessä. X LUKU Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestön (SEAFO) alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jakso Alusten luvat 55 artikla Alusten luvat 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2008 mahdollisuuksien mukaan sähköisessä muodossa oleva luettelo aluksistaan, joilla on lupa toimia SEAFOn yleissopimusalueella kalastusluvan nojalla. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa luettelossa olevien alusten omistajilla on oltava yhteisön kansalaisuus tai oikeushenkilöllisyys. 3. Kalastusaluksille voidaan antaa lupa toimia SEAFOn yleissopimusalueella ainoastaan, jos ne pystyvät täyttämään SEAFOn yleissopimuksen ja sen säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden mukaiset vaatimukset ja velvollisuudet. 4. Kalastuslupaa ei myönnetä aluksille, jotka ovat harjoittaneet laitonta, ilmoittamatonta tai sääntelemätöntä kalastusta, paitsi jos uudet omistajat ovat toimittaneet riittävät todisteet siitä, että edelliset omistajat ja toimijat eivät enää ole edunsaajia eikä niillä ole näiden alusten suhteen oikeudellisia tai taloudellisia etuja valvottavanaan, tai että kaikki asiaan olennaisesti vaikuttavat seikat huomioon ottaen heidän aluksensa eivät osallistu laittomaan, ilmoittamattomaan tai sääntelemättömään kalastukseen taikka ole muutoin siihen yhteydessä. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot: a) aluksen nimi, rekisterinumero, aiemmat nimet (jos tiedossa) ja rekisteröintisatama; b) aiempi lippuvaltio (jos on); c) kansanvälinen radiokutsutunnus (jos on); d) omistajan tai omistajien nimi ja osoite; e) alustyyppi; f) pituus; g) aluksen käyttäjän (laivanisännän) tai käyttäjien (laivanisäntien) nimi ja osoite (jos on); h) bruttovetoisuus; ja i) pääkoneen tai pääkoneiden teho. 6. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kaikista luvan saaneiden alusten alkuperäiseen luetteloon sen vahvistamisen jälkeen tehdyistä lisäyksistä, poistoista ja/tai muutoksista aina kun sellaisia tehdään. 56 artikla Luvan saaneiden alusten velvollisuudet 1. Alusten on noudatettava kaikkia asiaa koskevia SEAFOn säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä. 2. Luvan saaneilla aluksilla on oltava mukanaan voimassa oleva aluksen rekisteritodistus ja voimassa oleva kalastus- ja/tai jälleenlaivauslupa. 57 artikla Luvattomat alukset 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet SEAFOn yleissopimuksen kattamien lajien kalastuksen, aluksella pitämisen, jälleenlaivaamisen ja purkamisen kieltämiseksi aluksilta, joita ei ole kirjattu SEAFOn luvan saaneiden alusten rekisteriin. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki tosiasiat, joiden perusteella on syytä vakavasti epäillä, että alukset, joita ei ole kirjattu SEAFOn luvan saaneiden alusten rekisteriin, harjoittavat yleissopimuksen kattamien lajien kalastusta tai jälleenlaivausta yleissopimusalueella. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että SEAFOn luvan saaneiden alusten rekisteriin kirjattujen alusten omistajat eivät osallistu SEAFOn luvan saaneiden alusten rekisteriin kirjaamattomien alusten harjoittamaan kalastukseen taikka ole muutoin siihen yhteydessä. 2 jakso Jälleenlaivaaminen 58 artikla Merellä tapahtuvan jälleenlaivaamisen kieltäminen Jäsenvaltioiden on kiellettävä lippunsa alla purjehtivilta aluksilta SEAFOn yleissopimuksen kattamien lajien jälleenlaivaaminen merellä SEAFOn yleissopimusalueella. 59 artikla Jälleenlaivaaminen satamassa 1. Yhteisön kalastusalukset, jotka pyytävät SEAFOn yleissopimuksen kattamia lajeja yleissopimusalueella, saavat jälleenlaivata SEAFOn sopimuspuolen satamassa ainoastaan, jos ne ovat saaneet etukäteen luvan sopimuspuolelta, jonka satamassa jälleenlaivaus tapahtuu. Yhteisön kalastusalukset saavat jälleenlaivata ainoastaan, jos ne ovat saaneet etukäteen tällaisen jälleenlaivausluvan lippujäsenvaltiolta ja satamavaltiolta. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kalastusluvan saaneet kalastusalukset saavat etukäteen luvan ryhtyä jälleenlaivaukseen satamassa. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että jälleenlaivaaminen on yhdenmukainen kunkin aluksen ilmoitetun saaliin kanssa, ja vaadittava selvitys jälleenlaivaamisesta. 3. Yhteisön kalastusaluksen, joka jälleenlaivaa toiseen alukseen, jäljempänä ’vastaanottava alus’, minkä tahansa määrän SEAFOn yleissopimuksen kattamia yleissopimusalueella pyydettyjä lajeja, päällikön on jälleenlaivausta tehtäessä ilmoitettava vastaanottavan aluksen lippuvaltiolle kyseessä olevat lajit ja määrät sekä saaliiden jälleenlaivauksen päivämäärä ja sijainti ja toimitettava lippujäsenvaltiolleen SEAFOn jälleenlaivausilmoitus liitteessä XI olevassa I osassa vahvistetun mallin mukaisesti. 4. Yhteisön kalastusaluksen päällikön on toimitettava vähintään 24 tuntia etukäteen seuraavat tiedot sille SEAFOn sopimuspuolelle, jonka satamassa jälleenlaivaaminen tapahtuu: - jälleenlaivausta suorittavien kalastusalusten nimet, - vastaanottavien kalastusalusten nimet, - jälleenlaivattava määrä lajeittain tonneina, - jälleenlaivaamispäivä ja -satama. 5. Yhteisön lipun alla purjehtivan vastaanottavan aluksen päällikön on ilmoitettava satamavaltion toimivaltaisille viranomaisille viimeistään 24 tuntia ennen jälleenlaivaamisen aloittamista ja jälleenlaivaamisen päättyessä, kun se tapahtuu SEAFOn sopimuspuolen satamassa, aluksellaan olevat SEAFOn yleissopimuksen kattamien lajien saalismäärät ja toimitettava SEAFOn jälleenlaivausilmoitus näille toimivaltaisille viranomaisille 24 tunnin kuluessa. 6. Vastaanottavan yhteisön aluksen päällikön on toimitettava viimeistään 48 tuntia ennen saaliin purkamista SEAFOn jälleenlaivausilmoitus sen satamavaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa purkaminen tapahtuu. 7. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet saatujen tietojen täsmällisyyden tarkistamiseksi ja tehtävä yhteistyötä lippuvaltion kanssa sen varmistamiseksi, että puretut saaliit ovat yhdenmukaisia kunkin aluksen ilmoitettujen saalismäärien kanssa. 8. Jäsenvaltioiden, joiden aluksilla on lupa kalastaa SEAFOn yleissopimusalueella SEAFOn yleissopimuksen kattamia lajeja, on ilmoitettava viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2008 komissiolle niiden lipun alla purjehtivien alusten jälleenlaivaamisia koskevat yksityiskohtaiset tiedot. 3 jakso Säilyttämistoimenpiteet haavoittuvien syvänmeren luontotyyppien ja ekosysteemien hallinnoimiseksi 60 artikla Kalastuskieltoalueet Kaikki yhteisön kalastusalusten harjoittama SEAFOn yleissopimuksen kattamiin lajeihin kohdistuva kalastustoiminta on kiellettyä seuraavassa määritellyillä alueilla: a) osa-alue A1 – Dampier Seamount 10o00’S 02o00’W 10o00’S 00o00’E 12o00’S 02o00’W 12o00’S 00o00’E – Malahit Guyot Seamount 11o00’S 02o00’W 11o00’S 04o00’W 13o00’S 02o00’W 13o00’S 04o00’W b) osa-alue B1 – Molloy Seamount 27o00’S 08o00’E 27o00’S 10o00’E 29o00’S 08o00’E 29o00’S 10o00’E c) alue C – Schmidt-Ott Seamount & Erica Seamount 37o00’S 13o00E 37o00’S 17o00’E 40o00’S 13o00E 40o00’S 17o00’E – Africana seamount 37o00’S 28o00E 37o00’S 30o00E 38o00’S 28o00E 38o00’S 30o00E – Panzarini Seamount 39o00’S 11o00’E 39o00’S 13o00’E 41o00’S 11o00’E 41o00’S 13o00’E d) osa-alue C1 – Vema Seamount 31o00’S 08o00’E 31o00’S 09o00’E 32o00’S 08o00’E 32o00’S 09o00’E – Wust Seamount 33o00’S 06o00’E 33o00’S 08o00’E 34o00’S 06o00’E 34o00’S 08o00’E e) alue D – Discovery, Junoy, Shannon Seamounts 41o00’S 06o00’W 41o00’S 03o00’E 44o00’S 06o00’W 44o00’S 03o00’E – Schwabenland & Herdman Seamounts 44o00’S 01o00’W 44o00’S 02o00’E 47o00’S 01o00’W 47o00’S 02o00’E 61 artikla Kalastuksen uudelleen aloittaminen kalastuskieltoalueella 1. Mitään kalastusta ei saa aloittaa uudelleen 60 artiklassa tarkoitetulla kalastuskieltoalueella, ennen kuin lippuvaltio on määritellyt ja kartoittanut alueella sijaitsevat haavoittuvat meriekosysteemit, mukaan luettuina merenalaiset vuoret, hydrotermiset halkeamat ja kylmän veden korallit, ja laatinut arvion tällaisissa haavoittuvissa meriekosysteemeissä harjoitettavan kalastuksen jatkamisen vaikutuksista. 2. Lippujäsenvaltion on toimitettava 1 kohdan mukaisesti toteutetun määrittelyn, kartoituksen ja vaikutustenarvioinnin tulokset komissiolle, joka puolestaan toimittaa ne SEAFOn tiedekomitean vuotuiseen kokoukseen. 3. Jäsenvaltiot voivat esittää komissiolle kalastustutkimussuunnitelmia, joiden tavoitteena on arvioida kalastuksen vaikutusta elollisten vesiluonnonvarojen kestävyyteen ja meren haavoittuviin elinympäristöihin. 4 jakso Toimenpiteet merilintujen tahattomien sivusaaliiden vähentämiseksi 62 artikla Merilintujen kanssa tekemisiin joutumista koskevat tiedot Jäsenvaltioiden on kerättävä ja toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2008 kaikki merilintujen kanssa tekemisiin joutumista koskevat saatavissa olevat tiedot, mukaan luettuina niiden SEAFOn yleissopimuksen kattamia lajeja kalastavien kalastusalusten tahattomat saaliit. 63 artikla Lieventävät toimenpiteet 1. Kaikilla leveyspiirin 30 astetta eteläistä leveyttä eteläpuolella kalastavilla yhteisön aluksilla on oltava lintujenkarkotussiimat (tori-mastot). – Tori-mastojen on oltava liitteessä XI olevassa II osassa vahvistettujen sovittujen tori-mastojen rakennetta ja käyttöä koskevien ohjeiden mukaisia; – tori-mastot on asetettava paikoilleen aina ennen pitkiensiimojen veteen laskemista leveyspiirin 30 astetta eteläistä leveyttä eteläpuolella; – aluksia kehotetaan mahdollisuuksien mukaan käyttämään toista tori-mastoa ja lintujenkarkotussiimaa, kun lintuja on runsaasti tai kun ne ovat hyvin aktiivisia; – karkotussiimoille on aluksilla oltava varasiimat, jotka ovat valmiina välittömästi käytettäviksi. 2. Pitkätsiimat saa laskea ainoastaan yöllä (eli merenkulullisten hämärien (nautical twilight) välisen pimeän aikaan [51]). Yöllä harjoitettavassa pitkäsiimakalastuksessa saa käyttää ainoastaan turvallisuuden vaatimia aluksen valoja. 3. Kalanjätteiden heittäminen mereen on kielletty pitkiäsiimoja laskettaessa. Kalanjätteiden heittämistä mereen on vältettävä pitkiäsiimoja nostettaessa. Kalanjätteet on heitettävä aina, jos se on mahdollista, aluksen päinvastaiselta puolelta kuin miltä pyydys nostetaan. Sellaisilla aluksilla tai sellaisissa kalastuksissa, joissa kalanjätteitä ei vaadita pitämään aluksella, on otettava käyttöön järjestelmä koukkujen poistamiseksi kalanjätteistä ja -päistä ennen kuin ne heitetään mereen. Verkot on puhdistettava ennen laskemista ja poistettava niistä kaikki, mikä saattaisi houkutella vesilintuja. 4. Yhteisön kalastusalusten on otettava käyttöön lasku- ja nostomenettelyt, jotka minimoivat ajan, jonka verkko lepää pinnalla silmät löysinä. Verkkojen huolto olisi tehtävä mahdollisuuksien mukaan siten, etteivät verkot ole vedessä. 5. Yhteisön kalastusaluksia kehotetaan kehittämään sellaisia pyydysmalleja, joilla minimoidaan lintujen mahdollisuudet osua sellaiseen verkon kohtaan, johon ne helpoiten sotkeutuvat. Tämä saattaa merkitä verkon painotuksen lisäämistä tai kelluttavuuden vähentämistä niin, että verkko vajoaa nopeammin, tai värillisten nauhojen taikka muiden välineiden asettamista sellaisten tiettyjen verkon osien yläpuolelle, joissa silmäkoko muodostaa erityisen vaaran linnuille. 6. Sellaisille yhteisön kalastusaluksille, jotka on suunniteltu siten, että niistä puuttuu kalanjätteiden jalostustilat tai asianmukaiset tilat kalanjätteiden säilyttämiseksi aluksella taikka mahdollisuus heittää kalanjätteet mereen aluksen päinvastaiselta puolelta kuin miltä pyydys nostetaan, ei saa myöntää lupaa kalastaa yleissopimusalueella. 7. Kalastustoimien yhteydessä elävinä kiinni saadut linnut on kaikin keinoin pyrittävä vapauttamaan elävinä ja koukut on poistettava aina kun se on mahdollista, jottei lintujen henkeä vaarannettaisi. 5 jakso Valvonta 64 artikla Hammasjääahventa (Dissostichus eleginoides) koskevat erityissäännökset 1. Sen aluksen päällikön, jolle on annettu lupa kalastaa hammasjääahventa SEAFOn yleissopimusalueella 55 artiklan mukaisesti, on lähetettävä lippujäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ja SEAFOn sihteeristölle sähköisessä muodossa oleva saalisraportti, jossa ilmoitetaan hänen aluksensa pyytämät hammasjääahvenen saalismäärät ja myös se, että saalista ei ole. Raportti on lähetettävä kalastusmatkan joka viidentenä päivänä. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava nämä tiedot viipymättä komissiolle. 2. Jäsenvaltioiden, joiden aluksilla on lupa harjoittaa hammasjääahvenen kalastusta SEAFOn yleissopimuksen alueella, on viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2008 toimitettava yksityiskohtaiset saalis- ja pyyntiponnistustiedot komissiolle ja SEAFOn sihteeristölle. 65 artikla Syvänmeren isoabaloneja koskevat erityissäännökset 1. Sen aluksen päällikön, jolle on annettu lupa kalastaa syvänmeren isoabaloneja (Chaceon spp.) SEAFO:n yleissopimusalueella 55 artiklan mukaisesti, on lähetettävä lippujäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ja SEAFOn sihteeristölle sähköisessä muodossa oleva saalisraportti, jossa ilmoitetaan aluksen pyytämät syvänmeren isoabalonien saalismäärät ja myös se, että saalista ei ole. Raportti on lähetettävä kalastusmatkan joka viidentenä päivänä. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava nämä tiedot viipymättä komissiolle. 2. Jäsenvaltioiden, joiden aluksilla on lupa harjoittaa syvänmeren isoabalonien kalastusta SEAFOn yleissopimuksen alueella, on viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2008 toimitettava yksityiskohtaiset saalis- ja pyyntiponnistustiedot komissiolle ja SEAFOn sihteeristölle. 66 artikla Tiedot alusten liikkeistä ja saaliista 1. Kalastusalusten ja kalastustutkimusalusten, joilla on lupa kalastaa yleissopimusalueella ja joita käytetään kalastukseen, on lähetettävä saapumis-, saalis- ja poistumisilmoitus lippujäsenvaltion viranomaisille VMS-järjestelmää tai jotakin muuta soveltuvaa menettelyä käyttäen sekä SEAFOn pääsihteerille, jos lippujäsenvaltio niin haluaa. 2. Saapumisilmoitus on tehtävä enintään 12 tuntia ja vähintään 6 tuntia ennen aluksen kutakin saapumista yleissopimu