Johdanto

Pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY tarkoituksena on yhdenmukaistaa kansallisia toimenpiteitä, suojella ympäristöä ja varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta. Direktiivissä jäsenvaltioita vaaditaan varmistamaan, että EU:n markkinoille saatetut pakkaukset täyttävät laajan joukon tiettyjä perusvaatimuksia, jotka liittyvät pakkausten valmistukseen ja merkintöihin sekä niiden uudelleenkäytettävyyteen ja hyödynnettävyyteen (kierrättämällä materiaalit, hyödyntämällä ne energiaksi tai kompostoimalla).

Pakkaukset muodostavat merkittävän taloudellisen toiminnan alan: vuonna 2018 pakkausten valmistuksesta syntynyt liikevaihto EU:ssa oli 355 miljardia ja pakkausjätehuollon toimijoiden liikevaihto 15 miljardia euroa. Pakkauksilla on myös merkittäviä ympäristövaikutuksia aina luonnonvarojen ylihyödyntämisestä ekosysteemien saastumiseen ja kasvihuonekaasupäästöihin, jotka vastaavat Unkarin vuosittaisia kokonaispäästöjä.

Ongelman määrittely

Tällä aloitteella pyritään puuttumaan seuraaviin kolmeen toisiinsa kytkeytyvään ongelmaan:

1.pakkausjätteen määrän kasvu, joka johtuu kertakäyttöpakkausten lisääntymisestä, vältettävissä olevien pakkausten suuresta määrästä ja siitä, että muovien osuus pakkauksista on kasvanut;

2.pakkausten kiertokäytön esteet, erityisesti kierrättämisen estävien ominaisuuksien käytön lisääntyminen pakkauksissa ja kuluttajia askarruttavat lajittelumerkinnät; lisäksi hajanaiset markkinat estävät kustannustehokkaan jätehuollon sisämarkkinoilla;

3.arvon väheneminen kierrättämällä (”downcycling”) ja kierrätetyn sisällön vähäinen käyttö pakkauksissa, mikä rajoittaa EU:n mahdollisuuksia vähentää ensiömateriaalien käyttöä uusissa pakkauksissa.

Näiden ongelmien taustalla ovat muun muassa pakkauksista ja pakkausjätteestä annettuun direktiiviin sisältyvät sääntelyn heikkoudet: direktiivin täytäntöönpano ja sen valvonta on heikkoa, direktiivi on jäänyt jälkeen markkinoiden uusimmasta kehityksestä, eikä se ole riittävän selkeä, jotta kansalliset viranomaiset osaisivat panna sen täytäntöön oikein. Lisäksi direktiivin tarkistuksessa vuonna 2018 keskityttiin vain kierrätystavoitteisiin ja jätettiin puuttumatta jätealan muihin haasteisiin. Myöskään kahden erityissäädöksen, vuonna 2019 annetun kertakäyttömuovidirektiivin ja omien varojen järjestelmästä vuonna 2020 annetun päätöksen, joiden molempien soveltamisalaan muovipakkaukset kuuluvat, ei odoteta ratkaisevan edellä mainittuja ongelmia edes muovien osalta. Sääntelyn epäonnistumista pahentavat markkinoihin liittyvät ongelmat, joita ovat esimerkiksi ulkoiset ympäristövaikutukset, markkinoiden hajanaisuus sekä merkinnät, jotka eivät toimi käytännössä.

Kaiken tämän seurauksena pakkausjätteen määrä on lisääntymässä – kun vuonna 2018 pakkausjätettä tuotettiin yhteensä 78 miljoonaa tonnia, vuoteen 2030 mennessä tämän määrän ennustetaan kasvavan 92 miljoonaan tonniin ja vuoteen 2040 mennessä 107 miljoonaan tonniin. Tämän seurauksia ovat muun muassa uusiutumattomien luonnonvarojen käytön lisääntyminen, tehoton jätehuolto, kielteiset ilmastovaikutukset, roskaantuminen, huolta aiheuttavien aineiden ylimääräinen käyttö pakkauksissa, heikkolaatuinen kierrätys ja se, että liian suuri määrä pakkauksia päätyy elinkaarensa lopussa kaatopaikalle, poltettavaksi ja vientiin.

Miksi EU:n olisi toimittava?

Pakkauksista ja pakkausjätteestä annettuun direktiiviin sisältyviä sääntelyn heikkouksia ei voida korjata pelkästään parantamalla nykyisten sääntöjen täytäntöönpanon valvontaa. Saatavilla olevien tietojen perusteella näyttää myös siltä, että toimenpiteet, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet nykyisen pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin sekä omien varojen järjestelmästä tehdyn päätöksen ja kertakäyttömuovidirektiivin pohjalta, eivät riitä varmistamaan, että jäsenvaltiot saavuttavat kaikki pakkauksista ja pakkausjätteistä annetussa direktiivissä asetetut kierrätysastetavoitteet. EU:n pakkausmarkkinat ja jätehuolto muodostavat monessa suhteessa 27 yksittäisen markkinan sijaan yhden yhteisen suuren markkina-alueen, jolle on ominaista vilkas rajatylittävä kauppa jäsenvaltioiden välillä.

Asettamalla yhteiset vaatimukset EU:n tasolla varmistetaan yhdenmukaistetut ja hyvin toimivat sisämarkkinat kaikissa jäsenvaltioissa ja siten tasapuoliset toimintaedellytykset pakkausten tuottajille, millä saadaan viime kädessä aikaan tehokkuushyötyjä EU:n kansalaisten eduksi. Uuden ehdotuksen myötä direktiivistä siirrytään asetukseen. Tämä yksinkertaistaa nykyisiä sääntöjä, tarjoaa selkeämmät puitteet valmistajille ja vähentää hallinnollista rasitetta. Ehdotetussa paketissa otetaan myös huomioon toissijaisuusperiaatteen toteutuminen, mitä tulee EU:n toimien tarpeellisuuteen ja niiden ilmeiseen lisäarvoon.

Tavoitteet

Tämän lainsäädäntöehdotuksen yleisenä tavoitteena on vähentää pakkausten ja pakkausjätteiden kielteisiä ympäristövaikutuksia sekä parantaa sisämarkkinoiden toimintaa ja siten saada alalla aikaan tehokkuushyötyjä. Tavoitteena on luoda häiriönsietokykyinen arvoketju aina pakkausten suunnittelusta niiden uudelleenkäyttöön tai hyödyntämiseen korkealaatuisissa tuotteissa. Samalla luodaan innovatiivisia vihreitä työpaikkoja vähähiilisen pakkausteollisuuden alalla. Tämän yleisen tavoitteen saavuttamiseksi on asetettu seuraavat erityistavoitteet:

1.pakkausjätteen määrän vähentäminen

2.pakkausten kiertokäytön edistäminen kustannustehokkaasti

3.kierrätetyn sisällön käytön edistäminen pakkauksissa.

Mitkä ovat käytettävissä olevat toimintavaihtoehdot?