Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS Kanariansaariin sovellettavasta AIEM-verojärjestelmästä

(komission esittämä)

PERUSTELUT

1. Syrjäisimpien alueiden, joihin myös Kanariansaaret lasketaan, erityispiirteet tunnustettiin EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa. Näissä määräyksissä vahvistetaan kyseisiin alueisiin sovellettavien vaatimusten puitteet. Näin ollen vaikka EY:n perustamissopimuksen määräyksiä sovelletaan näihin alueisiin, [1] on syytä ottaa huomioon niiden taloudellinen, sosiaalinen ja rakenteellinen tilanne, jota vaikeuttavat perustamissopimuksessa määritetyt tekijät, joita ovat noiden alueiden syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä niiden taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista. Perustamissopimuksessa todetaan myös, että koska nämä ovat pysyviä tekijöitä ja niillä on yhteisvaikutuksia, ne haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä. Tältä pohjalta neuvostoa on kehotettu toteuttamaan erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti määritellä ne edellytykset, joilla EY:n perustamissopimusta sovelletaan kyseisiin alueisiin. Tällaisia erityistoimenpiteitä voidaan toteuttaa etenkin veropolitiikassa. Niissä on otettava huomioon kyseisten alueiden erityispiirteet ja rajoitukset heikentämättä yhteisön oikeusjärjestyksen, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina, yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. Kanariansaariin sovellettavat verotusta koskevat uudet toimenpiteet on siis sisällytettävä näihin puitteisiin.

[1] Espanjan liittymisasiakirjalla rajattiin veropolitiikassa EY:n perustamissopimuksesta johdetun oikeuden säännösten soveltaminen alueille, joihin kuuluu erityisesti Kanariansaaret. Säännöksiä sovelletaan erityisesti yhteiseen alv-järjestelmään, joka otettiin käyttöön jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY ja muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 19 päivänä joulukuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin 72/464/ETY nojalla (EYVL L 302, 15.11.1985, s. 1067).

2. Perättäisten Eurooppa-neuvostojen [2], Euroopan parlamentin [3], alueiden komitean [4] sekä talous- ja sosiaalikomitean [5] hyväksymissä kannanotoissa tuodaan esiin näiden alueiden erityispiirteet ja korostetaan niiden haittoja sekä tarvetta toteuttaa EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja erityistoimenpiteitä, joilla pyritään tasoittamaan näitä haittoja, sekä kehotetaan komissiota esittämään viipymättä näitä toimenpiteitä.

[2] Kölnissä 4. kesäkuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 38 kohta, Lissabonissa 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 59 kohta, Feirassa 20. kesäkuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 53 kohta, Nizzassa 7., 8. ja 9. joulukuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä Göteborgissa 15. ja 16. kesäkuuta 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät.

[3] Euroopan parlamentin 24. huhtikuuta 1997 antama päätöslauselma Euroopan unionin syrjäisimpien alueiden kehitystä koskevista ongelmista (EYVL C 150, 19.5.1997, s. 62).

[4] Alueiden komitean 13. joulukuuta 2000 antama lausunto syrjäisimpien alueiden ongelmista, jotka liittyvät perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon (EYVL C 144, 16.5.2001, s. 11).

[5] Talous- ja sosiaalikomitean 1. maaliskuuta 2001 antama lausunto ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, joka koskee yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Kanariansaariin annetun asetuksen (ETY) N:o 1911/91 muuttamista (EYVL C 139, 11.5.2001, s. 93).

3. Komissio on 13. maaliskuuta 2000 antamassaan kertomuksessa [6] määrittänyt joukon erityistoimenpiteitä, jotka olisi toteutettava. Verotuksesta kertomuksessa todetaan, että EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa vaaditaan syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettavia verotuksellisia erityistoimenpiteitä, joita on harkittava asianomaisten jäsenvaltioiden esittämien pyyntöjen pohjalta. Kertomuksessa todetaan myös, että on syytä tutkia joka tapausta varten, mitkä välineet soveltuvat parhaiten alueiden kehittämisen tavoitteisiin ja kyseisten alueiden saamaan tukeen, mukaan lukien verotukselliset poikkeustoimenpiteet, jotka voivat olla myös pitkäaikaisia.

[6] Komission 13. maaliskuuta 2000 antama kertomus perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon tähtäävistä toimista syrjäisimmillä alueilla (KOM(2000) 147, lopullinen).

4. Espanjan viranomaisten komissiolle 23. marraskuuta 1999 toimittamassa muistiossa harkittiin sellaisen neutraalina pidettävän veron käyttöönottoa, jossa otettaisiin huomioon tarve päästä Kanariansaarten tavaratuotannossa tietylle kehitystasolle.

5. Espanja ilmoitti 25. heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä komissiolle näkökohdista, jotka koskivat Kanariansaarten sosioekonomista tilannetta kuvaavia tietoja ja uuden AIEM-veron (Arbitrio sobre los Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canarias) sisältöä. AIEM-verolla olisi tarkoitus panna veropolitiikassa täytäntöön EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta ja korvata Espanjan 31. joulukuuta 2000 päättyvä tuotanto- ja tuontiverojärjestelmä (APIM). Espanja on tuon päivämäärän jälkeen täydentänyt komissiolle toimittamiaan tietoja ilmoittamalla etenkin tuolle uudelle verolle harkitsemastaan veroprosentista ja toimittamalla tietoja Kanariansaarten erityispiirteistä. Komissio on ryhtynyt tältä pohjalta arvioimaan veroesitystä.

6. Koska Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole voineet saattaa päätökseen näitä toimia ennen APIM-veron soveltamisjakson päättymistä, ne pyysivät yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Kanariansaariin 26 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1911/91 [7] säädetyn siirtymäkauden jatkamista. Näin ollen neuvosto antoi 30. toukokuuta 2001 asetusta (ETY) N:o 1911/91 muuttavan asetuksen (EY) N:o 1105/2001 [8], jolla jatkettiin asetuksen (ETY) N:o 1911/91 5 artiklan soveltamista 31. päivään joulukuuta 2001.

[7] EYVL L 171, 29.6.1991, s. 1

[8] EYVL L 151, 7.6.2001, s. 1

7. Koska Kanariansaaret eivät kuulu yhteisön alv-järjestelmään, siellä sovelletaan Kanariansaarten yleistä välillistä veroa (Impuesto General Indirecto Canario, IGIC) sekä tuotanto- ja tuontiveroa (APIM). Asetuksen (ETY) N:o 1911/91 5 artiklalla oikeutettu APIM-vero on välillinen ja aleneva, sitä sovelletaan Kanariansaarilla markkinoille tuleviin tai siellä tuotettuihin tuotteisiin ja siitä voidaan vapauttaa paikallisesti tuotetut tuotteet. Verosta vapauttamisen sallimista on pidetty välttämättömänä paikallisen tuotannon ja siten myös alueen sosioekonomisen kehityksen tukemiseksi. Siten Kanariansaarille on annettu edellä mainitun asetuksen (ETY) N:o 1911/91 6 artiklan 4 kohdan nojalla oikeus soveltaa 31. joulukuuta 2000 asti saaristoveron erityistariffia (arbitrio insular - tarifa especial), jota sovelletaan yhteisön toisista osista tuotaviin tuotteisiin.

AIEM-veroa on ehdotettu kannettavaksi sellaisista Kanariansaarilla tuotettujen tuotteiden toimituksista, joista niiden tuottajat vastaavat, sekä yhteisessä tullitariffinimikkeistössä samaan luokkaan kuuluvien samanlaisten tai samankaltaisten tuotteiden tuonnista. Maahantuotujen tuotteiden veroperusta on tullausarvo, ja Kanariansaarten tuottajien tuotteiden luovutuksen veroperusta on suorituksen kokonaismäärä. Paitsi APIM-verosta paikallisesti tuotetut tuotteet voidaan vapauttaa myös AIEM-verosta.

8. Yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Kanariansaariin annetun asetuksen (ETY) N:o 1911/91 muuttamisesta 13 päivänä joulukuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2674/1999 [9] lykättiin APIM-veron alenevuutta sellaisten herkkien alojen osalta, joiden kohdalla veron poistaminen saattaisi johtaa jopa kyseisten alojen häviämiseen kokonaan. Tällaisia aloja ovat elintarvikkeiden, tupakan, kemianteollisuuden, paperiteollisuuden, tekstiiliteollisuuden ja metalliteollisuuden tuotteiden sekä muiden teollisuustuotteiden tuotantoalat. Antaessaan asetuksen neuvosto kehotti komissiota tutkimaan yhdessä Espanjan viranomaisten kanssa APIM-veron purkamisen lykkäämisen vaikutuksia kyseisiin talousaloihin ja etenkin APIM-veron lykkäämisen kohteena oleviin tuotteisiin. Neuvosto kehotti komissiota myös toimittamaan sille tarvittaessa tutkimustulosten perusteella laaditun ehdotuksen EY:n perustamissopimuksen perusteella toteutettaviksi toimiksi, jotta ei vaarannettaisi tiettyjä erityisen vaikutusalttiita paikallisia tuotantotoimia ja jotta samalla varmistettaisiin veron poistaminen tietyn ajan kuluessa. Tietyn ajan kuluessa tapahtuva veron poistaminen on tavoite, joka on vastedes liitettävä EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella toteutettaviin toimiin. Tuossa kohdassa määrätään pitkäaikaisista erityistoimenpiteistä, joilla on tarkoitus tasoittaa kyseisessä määräyksessä mainittuja esteitä.

[9] EYVL L 326, 18.12.1999, s. 3

9. Jotta voitiin arvioida Kanariansaarten sosioekonomista kehittämistä edistävien verotuksellisten toimien tarpeellisuutta, oli näin ollen syytä kohdistaa toimet näille aloille. Oli syytä myös tunnistaa Kanariansaarten talouden kohtaamat esteet Espanjan ehdottamien toimenpiteiden arvioimiseksi.

10. Yksi Kanariansaarten talouden kohtaamista esteistä, joihin AIEM-veroesityksellä pyritään vastaamaan, on yleisluontoinen ja rakenteellinen. Näitä esteitä ovat matkailualan ylivoimainen asema alueen tulonlähteenä ja Kanariansaarten talouden riippuvuus matkailusta. Palveluala, jossa matkailulla on tärkein asema, edustaakin 75,57 prosenttia saaren BKT:stä. Teollisuuden osuus Kanariansaarten BKT:stä on hyvin vaatimaton, vain noin 7,85 prosenttia, ja vain 5 prosenttia, jos siihen ei lasketa energia- ja vedenkäsittelyalaa. Näin ollen Espanjan viranomaiset pyrkivät tuottavien toiminta-alojen monipuolistamiseen ja etenkin tuottavan teollisuustoiminnan kehittämiseen Kanariansaarilla. AIEM-vero on osoittautunut hyödylliseksi välineeksi, jolla mahdollistetaan alueen itsenäinen kehitys ja teollisuuden tuotantoalojen edistäminen. Kun Kanariansaarten välillistä veroa (IGIC) sovelletaan tosiasiallisesti poikkeuksetta kaikkiin alueella markkinoille tuleviin tuotteisiin, AIEM-vero sitä vastoin mahdollistaa paikallisen tuotannon tukemiseksi tehtävät verotukselliset muutokset ja edustaa kyseistä tuotantoa tukevaa toimenpidettä, joka on omiaan tasoittamaan edellä mainittuja erityisiä esteitä.

11. Euroopan parlamentin julkaisemassa, saaristosijainnista aiheutuvia kustannuksia koskevassa tutkimuksessa [10] luodaan yleiskuva syrjäisen sijainnin tuomista esteistä. Saaristoalueiden syrjäinen sijainti estää sisämarkkinoiden tavoitteiden vastaisesti henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkumista. Riippuvuus tietyistä liikenteen muodoista, kuten ilma- ja meriliikenteestä, on kasvanut siksi, että niiden vapauttaminen on kesken ja ne ovat joka tapauksessa tehottomampia ja kalliimpia kuin maantie- ja rautatieliikenne tai Euroopan laajuiset verkot. Tämä yleinen este näkyy monina erityisinä, tuottavaan toimintaan vaikuttavina esteinä.

[10] European Parlement, REGI 111 EN, 2001

12. Myös alueen pienuus ja siten myös sen eristyneisyydestä johtuva markkinoiden pienuus on yksi epäsuotuisa tekijä. Matkailualalla esitetyistä vaatimuksista huolimatta Kanariansaarten tuottajat joutuvat toimimaan rajatulla alueella, jolla on asukkaita ainoastaan 1 600 000. Näitä haittapuolia pahentaa se, että tupakka-alaa lukuun ottamatta vienti on hyvin vaatimatonta tai sitä ei ole juuri ollenkaan valtaosalla teollisuuden aloista. Yrittäjät näkevät esteitä erityisesti kuljetusten saatavuuteen ja hintaan liittyvissä haitoissa sekä tästä johtuvasta eristyneisyydessä ja pitkissä tai epävarmoissa toimitusajoissa. Kaikessa tuottavassa toiminnassa vienti on kuitenkin välttämätöntä mittakaavaetujen toteutumiseksi.

13. Alueen eristyneisyys ja pieni koko, jota pahentaa saariston hajanaisuus, synnyttävät korkeita tuotantokustannuksia, jolloin ei ole mahdollista tukea kilpailua tuontituottein.

14. Korkeat tuotantokustannukset ovat sidoksissa etenkin raaka-aineisiin ja energiaan. Kanariansaaret ovat raaka-aineiden hankinnassa riippuvaisia kansainvälisistä viitehinnoista, ja raaka-aineiden kuljetukset tekevät niistä entistäkin kalliimpia. Näin ollen pitkien välimatkojen vuoksi on perustettava raaka-ainevarastoja, mikä merkitsee ylimääräistä talousrasitetta.

15. Myös tuotantovälineiden hankkiminen ja ylläpito on vaikeaa, minkä vuoksi niihin on tehtävä aiempaa suurempia investointeja.

16. Tuotantokustannuksia nostaa myös se, että alueen eristyneisyys synnyttää lisäkustannuksia mantereelta käsin tuotettavien erityispalvelujen hankinnoissa. Tällaisia palveluja ovat esimerkiksi varaosien korjaus- ja vastaanottopalvelut sekä yritysten henkilökunnan, johtohenkilöstön ja teknisen henkilöstön ammatilliset koulutuspalvelut.

17. On syytä ottaa huomioon myös ympäristökustannukset, jotka saattavat nousta. Vaarallisten teollisuusjätteiden hävittämiskustannukset ovatkin muutamia tuotteita, kuten lasia, lukuun ottamatta korkeat kierrätyslaitosten puuttuessa. Jätteiden kuljettamisesta mantereelle aiheutuu yrityksille lisäkustannuksia, samoin kuin Kanariansaarten ulkopuolella käsiteltävien myrkyllisten jätteiden hävittämisestä.

18. Lisäksi syrjäinen sijainti haittaa yritysten toiminnan edistämistä, johon pyritään esimerkiksi osallistumalla messuihin ja kongresseihin.

19. Tuotteiden laajojen jakeluverkostojen puuttuminen pakottaa yritykset perustamaan varastoja, jotka niin ikään aiheuttavat lisäkustannuksia.

20.Kanariansaarten markkinoiden pieni koko, niiden eristyneisyys ja riippuvaisuus ulkoisista resursseista pakottavat yritykset myös pitämään yllä huomattavaa tuotantokapasiteettia kysyntään vastatakseen, vaikka tuotantokapasiteetti on toisinaan suurempi kuin kysyntä Kanariansaarten markkinoilla. Se, että tuotantoyritykset joutuvat takaamaan erityistuotteiden valikoiman ja ylläpitämään siten lyhyitä tuotantosarjoja, estää mittakaavaetujen optimoinnin ja pakottaa yritykset pitämään yllä lisäkustannuksia synnyttävää ylikapasiteettia. Tällaiset vaikeudet johtuvat hyvin vähäisistä, jopa olemattomista, mahdollisuuksista käyttää alihankkijoita Kanariansaarten markkinoilla. Tästä ominaispiirteestä seuraa, että tuotantoyritykset joutuvat turvautumaan "ylivarastointiin".

21. Näiden huomioiden lopuksi on todettava, että Kanariansaarten syrjäinen sijainti ja maantieteellinen hajanaisuus sekä alueen koon ja väestömäärän rajallisuus synnyttävät esteitä, joita ei pystytä poistamaan edes nykyaikaisilla viestintätekniikoilla: tällaisia esteitä ovat resurssien ja energiavarojen puuttuminen tai puute sekä raaka-aineiden ja kotimaisten markkinoiden ulkopuolisten myyntimarkkinoiden kaukainen sijainti.

22. Yleisellä tasolla voidaan todeta, että maailmanmarkkinoiden globalisoitumistaipumus ei hyödytä Kanariansaarten yrityksiä. Tuotannon keskittymisenä ja siten tuotantoalojen erikoistumisena näkyvä globalisoituminen on johtanut siihen, että Kanariansaarten paikallinen tuotanto on alasta ja tuotteesta riippuen korvautunut vaihtelevissa määrin tuotteiden tuonnilla. Kanariansaarten markkinoiden on nähty houkuttelevan joitakin suuria ulkomaisia tuottajia, jotka ovat lisänneet jatkuvasti vientiään sinne. Tämä näkyy erityisen selkeästi tupakka-alalla, jolla paikallinen tuotanto on laskenut viime aikoina huomattavasti. Jos tähän lisätään vielä se, että paikalliselle tuotannolle on usein ominaista paikallisten yritysten riippuvuus toisistaan, kun alueella kaavaillaan vertikaalista yhdentymistä lähiaikoina, alan toiminnan siirtäminen muualle johtaa toiminnan menetyksiin muilla kyseistä alaa lähellä olevilla toiminta-aloilla.

23. Espanjan viranomaiset ovat useiden tutkimusten pohjalta päätyneet loppupäätelmään, jonka mukaan suurille teollisuusyrityksille syrjäisestä sijainnista aiheutuvat kustannukset ovat jopa 8,3 prosenttia ja pienille ja keskisuurille tuotantoyrityksille 9,89 prosenttia. Tupakkatuotteiden osalta syrjäisestä sijainnista aiheutuvat kustannukset ovat espanjalaisviranomaisten arvioiden mukaan 29,47 prosenttia.

24. Näiden tietojen perusteella 12. kesäkuuta 2001 tehdyssä ilmoituksessa esitellään luettelo (jossa on ilmoitettu myös veroprosentti, joka vaihtelee tuotteesta riippuen viidestä viiteentoista prosenttiin) teollisuustuotteista, joiden kohdalla harkitaan verosta vapauttamista paikallisen tuotannon edistämiseksi, ja luettelo teollisuustuotteista, joille ei ole määritetty veroprosenttia mutta joiden paikallisen tuotannon veroprosenttia alennettaisiin 15 prosenttia veropohjasta.

25. Vapautuksen kohteena olevat teollisuustuotteet kuuluvat maatalous- ja kalastustuotteiden luokkaan, rakennustarvikkeisiin, kemianteollisuuden, metalliteollisuuden, elintarvike- ja juomateollisuuden, tupakkateollisuuden, tekstiili- ja nahkateollisuuden, rakennustarvikealan, paperiteollisuuden sekä graafisen taideteollisuuden ja kustannusalan tuotteisiin. Nämä alat vastaavat asetuksessa (EY) N:o 2674/1999 määriteltyjä herkkiä aloja, ja näiden eri alojen tuotteet vastaavat suurelta osin samassa asetuksessa herkiksi katsottuja tuotteita. Espanjan viranomaiset ovat määrittäneet näihin eri tuotteisiin sovellettavat veroprosentit sen tason mukaisesti, joka määrittyi asetuksen (ETY) N:o 1911/91 soveltamisesta vuonna 1996 ja sen soveltamiseksi annetuista säädöksistä sekä erityistariffin tasosta.

26. On syytä erikseen mainita tupakkatuotteet, jotka muodostavat poikkeustapauksen. Kanariansaarilla voimakkaasti kehittynyt tupakkateollisuus on hiipunut erittäin voimakkaasti jo muutamia vuosia. Saaristoasemasta johtuvat edellä mainitut perinteiset esteet ovat yksi tupakan paikallisen tuotannon hiipumisen luonnollinen syy Kanariansaarilla. Kanariansaarille sijoittautuneiden yritysten usein tapahtuneet siirrot muualle sekä uusien markkinoiden ilmaantuminen ja kehittyminen Euroopan ulkopuolella ovat niin ikään talouden globalisoitumisen ja tuotannon keskittymisen tulos. Paikallisen tuotannon hiipuminen on johtanut siihen, että vuosina 1985-2000 työpaikoista hävisi 67 prosenttia. Maailman johtavien yritysten joukkoon laskettavien monikansallisten yritysten [11] tuotantopaikkoja on jouduttu toistuvasti siirtämään muualle tai sulkemaan. Paikallisen tuotannon laskusuuntaus on sitä paitsi ristiriidassa paikallisten markkinoiden kanssa, koska niillä myynti kasvoi jatkuvasti samana ajanjaksona. Tupakan myynnin kasvu johtuu tuottajien mukaan osaksi matkailijoiden tuomasta piristyksestä markkinoille. Tupakkatuotteiden vähittäismyyntihinta toimii edelleen selvänä houkuttimena Kanariansaarilla. Hintavertailu osoittaakin, että tupakkatuotteiden myyntihinta saarialueella on noin puolet alhaisempi Manner-Espanjan vastaavasta hinnasta. Tässä suhteessa on syytä huomata, että tupakkatuotteiden verotuksen, erityisesti IGIC:n, kasvu vuodesta 1995 ei ole hidastanut tupakkatuotteiden myyntiä, joka kasvoi jatkuvasti vastaavana aikana.

[11] Philip Morris, Britisch American Tobacco ja Japan Tobacco International.

On syytä panna merkille myös, että näillä kasvavilla markkinoilla on voitu paikallisen tuotannon laskusta huolimatta säilyttää huomattava tarjonta sen ansiosta, että tuonti kasvoi 5 prosentista 32 prosenttiin vuosina 1992-2000.

27. Kaikkien näiden edellä mainittujen seikkojen perusteella on perusteltua harkita tupakkateollisuudessa AIEM-veron huomattavaa nostamista APIM-veroon nähden. Verotustason nostaminen liittyy nimittäin suoranaisesti tavoitteeseen säilyttää tuottavan tuotannon taso Kanariansaarilla.

28. On kuitenkin syytä muistaa vaatimus säilyttää sisämarkkinoiden yhtenäisyys sellaisena kuin EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan kriteereissä toimenpiteiden toteuttajia siihen kehotetaan. On kuitenkin huomautettava, että kaupankäynnillä on keskeinen sija tällä alalla. Tupakkatuotteiden tuonti Kanariansaarille on nimittäin kasvanut viime vuosina, vaikka Kanariansaarilla tuotetun tupakan viennin osuus on niin ikään huomattava. Tässä mielessä on muistettava, että nykyisin noin 76 prosenttia Kanariansaarten tupakkatuotannosta on tarkoitettu vientiin, ja siitä vain 24 prosenttia suuntautuu sen omille markkinoille. Lukujen vertailu osoittaa, että Kanariansaarten viennin volyymi on kasvanut vuodesta 1995, mutta tuonnin volyymi kasvaa suhteessa vielä enemmän. Tämä merkitsee, että näillä kasvavilla markkinoilla paikallisella tuotannolla ei voida kattaa kaikkia tarpeita. Nämä tiedot tukevat väitettä, jonka mukaan tarvitaan sellaista AIEM-veroa, joka toimisi riittävänä kannustimena paikallisen tuotannon ylläpitämiseksi tai tehostamiseksi ottamalla huomioon kaupankäynnin merkittävä sija alalla.

29. Sitä vastoin Kanariansaarten viranomaisten muotoilemassa alustavassa ehdotuksessa esitetty 45 prosentin veroaste tuntuu liian suurelta, kun otetaan huomioon, että siitä voidaan kokonaan vapauttaa paikallinen tuotanto, ja se, että paikalliset tuottajat hyötyvät enemmän suhteessa muihin tuottajiin mahdollisuudesta tuoda jalostamatonta ja puolijalostettua tupakkaa 20 000 tonniin saakka vuodessa. Siksi on ehdotettu kaikkia muita tuotteita selkeästi korkeampaa veroprosenttia, joka ei kuitenkaan ylittäisi 25:tä prosenttia.

30. Muille tuotteille varatussa kohtelussa on yhdistettävä EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan ja 90 artiklan sekä sisämarkkinoiden yhtenäisyyden vaatimukset. Näin ollen tämä edellyttää rajoittumista ehdottoman välttämättömiin ja haluttuihin tavoitteisiin nähden kohtuullisiin toimenpiteisiin ottamalla huomioon syrjäisestä sijainnista aiheutuvat esteet. Ehdotetun yhteisön tukikehyksen soveltamisala käsittää siten niiden herkkien tuotteiden luettelon, joille Kanariansaarten viranomaiset ovat valtuutettuja vahvistamaan veroprosentin, jonka enimmäismäärät määritetään tämän päätösehdotuksen perusteella, ja myöntämään kokonaisia tai osittaisia vapautuksia silloin, kun kyseessä ovat paikallisen teollisuustoiminnan tuloksena syntyneet tuotteet. On kuitenkin itsestään selvää, että alueelliset ja kansalliset viranomaiset ovat vastuussa toimenpiteiden toteuttamisesta. Siten yhteisön tukikehyksessä vahvistetut veroprosentit edustavat näiden tuotteiden kohdalla enimmäismääriä. Alueelliset ja kansalliset viranomaiset voivat tarpeista riippuen muuttaa veroprosentteja enimmäisprosenttien muodostaman haarukan sisällä. Sama koskee luvallisia vapauttamisia. Vapautus voi olla kokonainen, mutta Espanjan viranomaiset voivat pitää osittaista vapauttamista tarkoituksenmukaisempana vaihtoehtona joidenkin tuotteiden kohdalla. Yhteisön tukikehykseen sisältyviä veroprosentteja ja vapautuksia pitää tulkita rajoitettuina oikeuksina, joiden osalta kansalliset ja alueelliset viranomaiset voivat toteuttaa paikalliselle tuotannolle välttämättömiä tukitoimenpiteitä. Näiden vapauttamisten lisäksi ei voida sulkea pois myöskään mahdollisuutta soveltaa perustamissopimuksen valtiontukien valvontaa koskevia 87 ja 88 artiklaa.

31. Kansalliset ja alueelliset viranomaiset voivat vastaavasti soveltaa sopivaksi katsomaansa veroprosenttia kaikkiin tuotteisiin, jotka eivät kuulu tämän päätösehdotuksen soveltamisalaan ja erityisesti aiemmin ei-herkiksi laskettuihin tuotteisiin, voimatta kuitenkaan myöntää etua paikalliselle tuotannolle. Komissio nimittäin katsoo, ettei EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta salli Espanjan viranomaisten esittämää yleistä 15 prosentin alennusta veropohjasta kaikkien niiden tuotteiden kohdalla, jotka eivät kuulu tuotteisiin, jotka voidaan vapauttaa kyseisestä verosta kokonaan tai osittain.

32. Tämän päätösehdotuksen soveltamisalaan kuuluvien herkkien tuotteiden luetteloa voidaan mukauttaa muuttuvien tarpeiden mukaisesti. Tällöin Espanjan viranomaisten on ilmoitettava mukautuksista komissiolle, joka kehottaa tarvittaessa neuvostoa muuttamaan päätöksen soveltamisalaa.

33. Kanariansaarten sosioekonomista kehittämistä koskevista tukitavoitteista on aiheellista korostaa, että kansalliset viranomaiset soveltavat täysin laillisesti toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä veron tarkoituksenmukaisuuden ja verotulojen varaamisen periaatetta. Kansalliset viranomaiset ovatkin tarkentaneet, miten alueelliset viranomaiset ovat käyttäneet AIEM- ja IGIC-veroista saatavia tuloja. On harkittu erityisen säännöksen sisällyttämistä AIEM-veroa koskevaan lainsäädäntöehdotukseen. Säännöksellä vahvistettaisiin kyseisen veron tarkoituksenmukaisuus ottamalla huomioon, että verotulot olisi tarkoitus integroida osaksi Kanariansaarten talous- ja verojärjestelmää, ja ottamalla käyttöön laillinen velvoite, jonka mukaan tällaiset tulot varattaisiin Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan paikallisen toiminnan edistämiseksi.

34. Tällä päätösehdotuksella vahvistettu verojärjestelmä olisi pitkäaikainen komission aiemmin tekemien ilmoitusten mukaisesti. Sen kestoksi vahvistetaan kymmenen vuotta. Ehdotetusta järjestelmästä on syytä kuitenkin laatia arvio viiden vuoden sisällä. Näin ollen voimassa olevasta järjestelmästä on määrä laatia arvio, ja päätösehdotusta voidaan tarvittaessa mukauttaa tämän arvion pohjalta.

Kommentteja artikloista

1 artikla

Espanjan viranomaiset valtuutetaan tällä määräyksellä soveltamaan 31. joulukuuta 2011 asti Kanariansaarilla markkinoille tuleviin tai siellä tuotettuihin tuotteisiin sovellettavaa veroa (AIEM), jonka veroprosentit määritellään 2 artiklassa, ja soveltamaan 3 artiklan nojalla kokonaisia tai osittaisia vapautuksia silloin, kun kyseessä ovat paikallisen teollisuustoiminnan tuloksena syntyneet tuotteet.

2 artikla

Tällä määräyksellä vahvistetaan enimmäisveroprosentit, joita Espanjan viranomaiset ovat oikeutettuja määräämään liitteessä I tarkoitetuille tuotteille. Espanjan viranomaiset voivat tarpeista riippuen muuttaa veroprosentteja näiden enimmäisprosenttien muodostaman haarukan sisällä. Tämän määräyksen nojalla määritellyt enimmäisprosentit eivät sido Espanjan viranomaisia liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden kohdalla.

3 artikla

Espanjan viranomaiset valtuutetaan tällä määräyksellä myöntämään kokonaisia tai osittaisia vapautuksia AIEM-verosta liitteessä I luetelluille rajalliselle määrälle tuotteita. Kokonaiset vapautukset sallitaan, mutta kyseessä on 2 artiklassa tarkoitettujen veroprosenttien tavoin rajoitetuista oikeuksista. Espanjan viranomaiset voivat nimittäin pitää osittaista vapauttamista tarkoituksenmukaisempana vaihtoehtona joidenkin tuotteiden kohdalla Liitteeseen I kuulumattomiin tuotteisiin Espanjan viranomaiset voivat soveltaa sopivaksi katsomaansa veroprosenttia voimatta kuitenkaan myöntää etua paikalliselle tuotannolle.

4 artikla

Tässä määräyksessä määrätään mahdollisuudesta mukauttaa viiden vuoden sisällä yhteisön tukikehystä ehdotuksella, jonka komission on määrä toimittaa neuvostolle sellaisen arviointikertomuksen pohjalta, jonka Espanjan viranomaiset ovat velvollisia toimittamaan komissiolle, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimien vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä.

5 artikla

Tässä artiklassa määrätään päätöksen voimaantuloa ja sovellettavuutta koskevista toimenpiteistä. Jatkuvuuden takaamiseksi päätöksen soveltamista koskevaksi päivämääräksi vahvistetaan 1. tammikuuta 2002.

2001/0284 (CNS)

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS Kanariansaariin sovellettavasta AIEM-verojärjestelmästä

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 299 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen [12],

[12] EYVL , , s. .

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [13],

[13] EYVL , , s. .

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [14],

[14] EYVL , , s. .

ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [15],

[15] EYVL , , s. .

sekä katsoo seuraavaa:

(1) EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti sen määräyksiä sovelletaan syrjäisimpiin alueisiin ja siten myös Kanariansaariin, mutta kun otetaan huomioon Kanariansaarten taloudellinen, sosiaalinen ja rakenteellinen tilanne, jota vaikeuttavat niiden syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto, niiden taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista sekä se, että koska nämä ovat pysyviä tekijöitä ja niillä on yhteisvaikutuksia, ne haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä.

(2) Näin ollen on aiheellista toteuttaa erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti määritellä ne edellytykset, joilla EY:n perustamissopimusta sovelletaan kyseisiin alueisiin. Tällaisia erityistoimenpiteitä voidaan toteuttaa veropolitiikassa, ja niissä on otettava huomioon kyseisten alueiden erityispiirteet ja rajoitukset heikentämättä yhteisön oikeusjärjestyksen, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina, yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. Eurooppa-neuvosto [16], Euroopan parlamentti [17], alueiden komitea [18] sekä talous- ja sosiaalikomitea [19] ovat useaan otteeseen korostaneet tarvetta toteuttaa tällaisia erityistoimenpiteitä.

[16] Kölnissä 4. kesäkuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 38 kohta, Lissabonissa 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 59 kohta, Feirassa 20. kesäkuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 53 kohta, Nizzassa 7., 8. ja 9. joulukuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä Göteborgissa 15. ja 16. kesäkuuta 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät.

[17] Euroopan parlamentin 24. huhtikuuta 1997 antama päätöslauselma Euroopan unionin syrjäisimpien alueiden kehitystä koskevista ongelmista (EYVL C 150, 19.5.1997, s. 62).

[18] Alueiden komitean 13. joulukuuta 2000 antama lausunto syrjäisimpien alueiden ongelmista, jotka liittyvät perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon (EYVL C 144, 16.5.2001, s. 11).

[19] Talous- ja sosiaalikomitean 1. maaliskuuta 2001 antama lausunto ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, joka koskee yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Kanariansaariin annetun asetuksen (ETY) N:o 1911/91 muuttamista (EYVL C 139, 11.5.2001, s. 93).

(3) Verotuksessa toteutettavien erityistoimenpiteiden on perustuttava kyseisten alueiden alueellista kehittämistä ja tukemista koskeviin tavoitteisiin parhaiten soveltuviin välineisiin sekä pitkäaikaisiin, verovapautuksia salliviin verotuksellisiin toimenpiteisiin siten, että noudatetaan yhteisön oikeuden ja sisämarkkinoiden yhtenäisyyden kriteereitä sikäli kuin tällaiset toimenpiteet ovat välttämättömiä ja kohtuullisia haluttuihin tavoitteisiin nähden.

(4) Kanariansaariin sovellettava välillisen veron järjestelmä muodostuu useista veroista, joita ovat: Kanariansaarten yleinen välillinen vero Impuesto General Indirecto Canario (IGIC) ja tuotanto- ja tuontivero l' Arbitrio sobre la Producción y sobre las Importaciónes (APIM), jota on oikeus soveltaa 31. joulukuuta 2001 asti yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Kanariansaariin 26 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1911/91 [20] 5 artiklan nojalla, sellaisena kuin se on muutettuna 13 päivänä joulukuuta 1999 annetulla asetuksella (EY) N:o 2674/1999 [21], jolla lykättiin APIM-veron alenevuutta tiettyjen herkiksi katsottavien tuotteiden osalta, ja jatkettuna asetuksen (ETY) N:o 1911/91 muuttamisesta 30. toukokuuta 2001 annetulla asetuksella (EY) N:o 1105/2001 [22].

[20] EYVL 171, 29.6.1991, s. 1

[21] EYVL L 326, 18.12.1999, s.3

[22] EYVL L 151, 7.6.2001, s. 1

(5) Antaessaan asetuksen (EY) N:o 2674/1999 neuvosto kehotti komissiota tutkimaan yhdessä Espanjan viranomaisten kanssa APIM-veron purkamisen lykkäämisen vaikutuksia kyseisiin talousaloihin ja etenkin APIM-veron lykkäämisen kohteena oleviin tuotteisiin. Neuvosto kehotti komissiota myös toimittamaan sille tarvittaessa tutkimustulosten perusteella laaditun ehdotuksen EY:n perustamissopimuksen perusteella toteutettaviksi toimiksi, jotta ei vaaranneta tiettyjä erityisen vaikutusalttiita paikallisia tuotantotoimia ja jotta samalla varmistetaan veron poistaminen tietyn ajan kuluessa. Tietyn ajan kuluessa tapahtuva veron poistaminen on tavoite, joka on vastedes liitettävä EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella toteutettaviin toimiin. Tuossa kohdassa määrätään pitkäaikaisista erityistoimenpiteistä, joilla on tarkoitus tasoittaa kyseisessä määräyksessä mainittuja esteitä.

(6) Espanjan viranomaiset ilmoittivat komissiolle EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella 25. heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellään uuden AIEM-nimisen veron (Arbitrio sobre los Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canarias) sisällöstä. AIEM-veroa on ehdotettu kannettavaksi sellaisista Kanariansaarilla tuotettujen tuotteiden toimituksista, joista niiden tuottajat vastaavat, sekä yhteisessä tullitariffinimikkeistössä samaan luokkaan kuuluvien samanlaisten tai samankaltaisten tuotteiden tuonnista. Maahantuotujen tuotteiden veroperusta on tullausarvo, ja Kanariansaarten tuottajien tuotteiden luovutuksen veroperusta on suorituksen kokonaismäärä. Paitsi APIM-verosta paikallisesti tuotetut tuotteet voidaan vapauttaa myös AIEM-verosta. Komissio on ryhtynyt arvioimaan tätä veroesitystä suhteessa niihin sitoumuksiin, joita se teki neuvostolle antaessaan asetuksen (EY) N:o 2674/1999, ja Kanariansaarten teollisuustuotantoon kohdistuviin esteisiin.

(7) Tunnistettuihin esteisiin kuuluvat ensinnäkin palvelualan ja etenkin matkailun ylivoimainen asema alueen tulonlähteenä, Kanariansaarten talouden riippuvuus matkailusta sekä teollisuusalan vähäinen osuus Kanariansaarten BKT:stä. Tässä suhteessa AIEM-vero näyttäisi palvelevan tavoitetta, joka koskee Kanariansaarten teollisuustuotantoalojen itsenäistä kehittymistä ja saaren talouden monipuolistamista.

(8) Lisäksi on todettu, että saaren syrjäinen sijainti estää henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Riippuvuus tietyistä liikenteen muodoista, kuten ilma- ja meriliikenteestä, on kasvanut siksi, että niiden vapauttaminen on kesken. Tuotantokustannukset ovat kasvaneet, koska kyseiset liikenteen muodot ovat tehottomampia ja kalliimpia kuin maantie- ja rautatieliikenne tai Euroopan laajuiset verkot.

(9) Syrjäisestä sijainnista seuraa, että tuotannon kustannuksia nostavat myös alueen raaka-aine- ja energiariippuvuus, varastojen perustamisen välttämättömyys ja tuotantovälineiden hankinnassa ilmenevät vaikeudet.

(10) Markkinoiden pieni koko ja vientitoiminnan kehittymättömyys, saaren maantieteellinen hajanaisuus ja eriytettyjen mutta volyymiltään rajallisten tuotantolinjojen ylläpidon välttämättömyys pienten markkinoiden tarpeiden tyydyttämiseksi rajoittavat mittakaavaetujen toteuttamismahdollisuuksia.

(11) Erityispalvelujen ja ylläpitopalvelujen saanti sekä yritysten johtohenkilöstön ja teknisen henkilöstön ammatilliset koulutuspalvelut osoittautuvat usein rajallisiksi tai kalliiksi, samoin kuin yritystoiminnan edistäminen Kanariansaarten ulkopuolisilla markkinoilla. Lisäksi rajalliset jakelukanavat johtavat ylivarastointiin.

(12) Ympäristöalalla teollisuusjätteiden hävittäminen ja myrkyllisten jätteiden käsittely nostavat ympäristökustannuksia. Kustannukset ovatkin muutamia tuotteita lukuun ottamatta korkeat kierrätyslaitosten puuttuessa ja siksi, että jätteitä joudutaan kuljettamaan mantereelle tai koska myrkyllisiä jätteitä joudutaan käsittelemään Kanariansaarten ulkopuolella.

(13) Yleisellä tasolla voidaan sanoa, että tuotannon keskittymisenä ja siten tuotantoalojen erikoistumisena näkyvä maailmanmarkkinoiden nykyinen globalisoitumistaipumus ei hyödytä Kanariansaarten yrityksiä samassa suhteessa kuin vähemmän eristyneillä ja suuremmilla markkinoilla toimivia yrityksiä. Tämä on johtanut siihen, että Kanariansaarten paikallinen tuotanto on alasta ja tuotteesta riippuen asteittain ja vaihtelevassa määrin korvautunut tuotteiden tuonnilla. Jos tähän lisätään vielä se, että paikalliselle tuotannolle on usein ominaista paikallisten yritysten riippuvuus toisistaan, kun alueella kaavaillaan vertikaalista yhdentymistä lähiaikoina, alan toiminnan siirtäminen muualle johtaa toiminnan menetyksiin muilla kyseistä alaa lähellä olevilla toiminta-aloilla.

(14) Näiden tietojen ja Espanjan viranomaisten toimittaman ilmoituksen perusteella on syytä oikeuttaa sellaisiin teollisuustuotteisiin sovellettavan veron toteuttaminen, joiden osalta voidaan harkita verosta vapauttamista paikallisen tuotannon edistämiseksi.

(15) On kuitenkin syytä yhdistää EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan ja 90 artiklan sekä yhteisön oikeuden ja sisämarkkinoiden yhtenäisyyden vaatimukset. Näin ollen tämä edellyttää rajoittumista ehdottoman välttämättömiin ja haluttuihin tavoitteisiin nähden kohtuullisiin toimenpiteisiin ottamalla huomioon syrjäisestä sijainnista aiheutuvat esteet. Ehdotetun yhteisön tukikehyksen soveltamisala käsittää siten niiden herkkien tuotteiden luettelon, joille Kanariansaarten viranomaiset ovat oikeutettuja vahvistamaan veroprosentin, jonka enimmäismäärät määritetään neuvoston päätöksellä, ja myöntämään kokonaisia tai osittaisia vapautuksia silloin, kun kyseessä ovat paikallisen teollisuustoiminnan tuloksena syntyneet tuotteet.

(16) Vapautuksen kohteena olevat teollisuustuotteet kuuluvat maatalous- ja kalastustuotteiden luokkaan, rakennustarvikkeisiin, kemianteollisuuden, metalliteollisuuden, elintarvike- ja juomateollisuuden, tupakkateollisuuden, tekstiili- ja nahkateollisuuden, rakennustarvikealan, paperiteollisuuden sekä graafisen taideteollisuuden ja kustannusalan tuotteisiin. Nämä alat ja tuotteet vastaavat suurelta osin asetuksessa (EY) N:o 2674/1999 herkiksi luokiteltuja aloja ja tuotteita. Näitä vapautuksia toteutettaessa sovelletaan tämän päätöksen määräyksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan määräysten mahdollista soveltamista.

(17) Kyseessä oleville teollisuustuotteille harkittava enimmäisveroprosentti vaihtelee tuotteesta riippuen viidestä viiteentoista prosenttiin. Eri tuotteisiin sovellettavat veroprosentit vastaavat espanjalaisviranomaisten mukaan sitä APIM-veroa, joka oli seurausta asetuksen (ETY) N:o 1911/91 soveltamisesta vuonna 1996 ja sen soveltamiseksi annetuista säädöksistä sekä erityistariffin tasosta.

(18) Valmiisiin tupakkatuotteisiin sovellettava veroprosentti on kuitenkin korkeampi, koska tupakka-ala muodostaa poikkeustapauksen. Kanariansaarilla voimakkaasti kehittynyt tupakkateollisuus on nimittäin hiipunut erittäin voimakkaasti jo muutamia vuosia. Saaristoasemasta johtuvat edellä mainitut esteet ovat yksi tupakan paikallisen tuotannon hiipumisen luonnollinen syy Kanariansaarilla. Kanariansaarille sijoittautuneiden yritysten usein tapahtuneet siirrot muualle sekä uusien markkinoiden ilmaantuminen ja kehittyminen Euroopan ulkopuolella ovat niin ikään talouden globalisoitumisen ja tuotannon keskittymisen tulos. Paikallisen tuotannon hiipuminen on johtanut siihen, että vuosina 1985-2000 työpaikoista hävisi 67 prosenttia. Maailman johtavien yritysten joukkoon laskettavien monikansallisten yritysten tuotantopaikkoja on jouduttu toistavasti siirtämään muualle tai sulkemaan.

(19) Paikallisen tuotannon laskusuuntaus on sitä paitsi ristiriidassa paikallisten markkinoiden kanssa, koska niillä myynti kasvoi jatkuvasti samana ajanjaksona. Tupakan myynnin kasvu johtuu tuottajien mukaan osaksi matkailijoiden tuomasta piristyksestä markkinoille. Tupakkatuotteiden vähittäismyyntihinta toimii edelleen selvänä houkuttimena Kanariansaarilla. Hintavertailu osoittaakin, että tupakkatuotteiden myyntihinta saarialueella on noin puolet alhaisempi Manner-Espanjan vastaavasta hinnasta. Tupakkatuotteiden verotuksen, erityisesti IGIC:n, kasvu vuodesta 1995 ei ole hidastanut tupakkatuotteiden myyntiä, joka kasvoi jatkuvasti vastaavana aikana. Näillä kasvavilla markkinoilla on voitu paikallisen tuotannon laskusta huolimatta säilyttää huomattava tarjonta sen ansiosta, että tuonti kasvoi 5 prosentista 32 prosenttiin vuosina 1992-2000.

(20) Kaikkien näiden edellä mainittujen seikkojen perusteella tupakkateollisuudessa AIEM-veron huomattava nostaminen on perusteltua. Verotustason nostaminen liittyy nimittäin suoranaisesti tavoitteeseen säilyttää tuottavan tuotannon taso Kanariansaarilla.

(21) On kuitenkin syytä muistaa vaatimus sisämarkkinoiden yhtenäisyyden säilyttämisestä EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti. Kaupankäynnillä on keskeinen sija tupakka-alalla. Vaikka tupakkatuotteiden tuonti Kanariansaarille onkin kasvanut viime vuosina, Kanariansaarilla tuotetun tupakan viennin osuus on niin ikään huomattava. Tässä mielessä on muistettava, että nykyisin noin 76 prosenttia Kanariansaarten tupakkatuotannosta on tarkoitettu vientiin, ja siitä vain 24 prosenttia suuntautuu sen omille markkinoille. Lukujen vertailu osoittaa, että Kanariansaarten viennin volyymi on kasvanut vuodesta 1995, mutta tuonnin volyymi kasvaa suhteessa vielä enemmän. Tämä merkitsee, että näillä kasvavilla markkinoilla paikallisella tuotannolla ei voida kattaa kaikkia tarpeita. Nämä tiedot tukevat väitettä, jonka mukaan tarvitaan sellaista AIEM-veroa, joka toimisi riittävänä kannustimena paikallisen tuotannon ylläpitämiseksi tai tehostamiseksi ottamalla huomioon kaupankäynnin merkittävä sija alalla.

(22) Sitä vastoin Kanariansaarten viranomaisten muotoilemassa alustavassa ehdotuksessa esitetty 45 prosentin veroaste tuntuu liian suurelta, kun otetaan huomioon edellä mainitut tekijät ja se, että siitä voidaan kokonaan vapauttaa paikallinen tuotanto, sekä se, että paikalliset tuottajat hyötyvät enemmän suhteessa muihin tuottajiin mahdollisuudesta tuoda jalostamatonta ja puolijalostettua tupakkaa 20 000 tonniin saakka vuodessa. [23] Siksi on ehdotettu kaikkien muiden tuotteiden veroprosenttia selkeästi korkeampaa veroprosenttia, joka ei kuitenkaan ylittäisi 25:tä prosenttia.

[23] Tupakan tuontia Kanariansaarille koskevien erityistoimenpiteiden yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2179/92 muuttamisesta 26 päivänä heinäkuuta 2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1528/2001 (EYVL L 202, 27.7.2001, s. 9-10).

(23) Kanariansaarten sosioekonomista kehittämistä koskevia tukitavoitteita toteutetaan jäsenvaltioissa veron tarkoituksenmukaisuutta ja AIEM-verosta saatavien tulojen varaamista koskevin vaatimuksin. Tällaisten verotulojen varaaminen Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan paikallisen tuotannon edistämiseksi on laillinen velvoite.

(24) Verojärjestelmän kestoksi vahvistetaan kymmenen vuotta. Ehdotetusta järjestelmästä on syytä kuitenkin laatia arvio viiden vuoden sisällä. Espanjan viranomaisten on siten toimitettava komissiolle viimeistään 31. joulukuuta 2005 kertomus, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimien vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottamalla huomioon syrjäisimpien alueiden kohtaamat esteet. Soveltamisalaa, veroprosentteja ja yhteisön normien nojalla sallittuja vapautuksia voidaan tarvittaessa tarkistaa tuon arvion pohjalta;

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Espanjan viranomaiset valtuutetaan soveltamaan 31 päivään joulukuuta 2011 asti Arbitrio sobre los Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canarias -nimistä veroa (AIEM), jonka veroprosentit ja vapautukset määritellään 2 ja 3 artiklan mukaisesti, liitteessä I lueteltuihin Kanariansaarilla markkinoille tuleviin tai siellä tuotettuihin tuotteisiin.

2 artikla

1. Liitteen A osassa tarkoitettujen tuotteiden AIEM-veroprosentit eivät voi ylittää 5:tä prosenttia.

2. Liitteen B osassa tarkoitettujen tuotteiden AIEM-veroprosentit eivät voi ylittää 15:tä prosenttia.

3. Liitteen C osassa tarkoitettujen tuotteiden AIEM-veroprosentit eivät voi ylittää 25:tä prosenttia.

3 artikla

Poiketen siitä, mitä yhteisön perustamissopimuksen 23, 25 ja 90 artiklassa säädetään, Espanjan viranomaiset ovat oikeutettuja määräämään liitteessä I tarkoitetuille, Kanariansaarilla paikallisesti valmistetuille tuotteille kokonaisia vapautuksia tai alennuksia 1 artiklassa tarkoitetusta verosta.

Vapautukset on liitettävä Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan, ja niillä on voitava edistää alueen paikallista toimintaa.

4 artikla

Espanjan viranomaisten on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005 kertomus 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimien vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottamalla huomioon syrjäisimpien alueiden kohtaamat esteet.

Komission on tältä pohjalta toimitettava neuvostolle kertomus ja tarvittaessa ehdotus tämän päätöksen määräysten mukauttamiseksi.

5 artikla

Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2001.

Päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Neuvoston puheenjohtaja

LIITE

A. Luettelo 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista tuotteista yhteisen tullitariffin nimikkeistön luokituksen mukaisesti

Maatalous- ja kalastustuotteet:

020311, 020312, 020319, 020711, 0207 13, 0302 69 6100, 0302 69 9400, 0701 90, 0702 0703, 0803

Rakennustarvikkeet:

3816, 3824 400000, 3824 90 4500, 3824 90 7000, 6809

Kemianteollisuus:

2804 3000, 2804 4000, 2851 00 30, 3208, 3209, 3210, 3212 90 9000, 3213, 3214, 3401, 3402, 3406, 3814 00 90 90, 3920 30 00 90, 3921 90 60, 3923 90 90, 4012 10

Metalliteollisuus:

7604, 7608, 8428 39 98 00, 8479 500000

Elintarviketeollisuus:

0210 11 1100, 0210 11 3100, 0210 12 1900, 0210 19 4000, 0210 19 8100, 0305 4100, 0901220000, 1101, 1901200090, 1901909196, 2006003100, 1601, 1602, 1704 90 30 00, 1704 90 51 90, 1704 90 5500, 1704 90 71, 1704907500, 1806, 1901 90 99, 1904 10 10, 1905, 2007 91 10, 2008 99 61, 2008 99 68, 2009 11, 2009 19, 2009 40, 2009 50, 2009 70, 2009 80, 2009 90, 2105, 2309

Juomateollisuus:

2201, 2202

Tekstiili- ja nahkateollisuus:

6112 31, 611241

Paperiteollisuus:

482290, 4823 90 90 90

Taidegrafiikka ja kustannusteollisuus:

4910

B. Luettelo 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista tuotteista yhteisen tullitariffin nimikkeistön luokituksen mukaisesti

Maatalous- kalastustuotteet:

0407 00 30

Rakennustarvikkeet:

2523 290000, 2523 90, 7010

Kemianteollisuus:

38099100, 3917, 3923 1000, 3923 2100, 3923 30 10, 3924 10 10

Metalliteollisuus:

730900, 7325, 7610, 9403209900, 9404

Elintarviketeollisuus:

0403, 0901 21, 1902, 2103, 210690 98

Juomateollisuus:

2203, 2208 40

Tekstiili- ja nahkateollisuus:

6302

Paperiteollisuus:

4808. 4818 10, 4818 20, 4818 30, 4818 90 90 10, 4819, 4821, 4823 59 10, 4823 59 90

Taidegrafiikka ja kustannusteollisuus:

4909, 4911

C. Luettelo 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista tuotteista yhteisen tullitariffin nimikkeistön luokituksen mukaisesti

Tupakka:

2402

RAHOITUSTA KOSKEVA SELVITYS //

// PVM: 09.2001

1. // TOIMENPITEEN NIMI:

Neuvoston päätös Kanariansaariin sovellettavasta verojärjestelmästä

2. // OIKEUSPERUSTA:

EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta

3. // TALOUDELLINEN VAIKUTUS:

Ei vaikutusta