Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta"



Virallinen lehti nro C 204 , 18/07/2000 s. 0021 - 0028



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta" (2000/C 204/06) Komissio päätti 28. tammikuuta 2000 EY:n perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta". Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 10. toukokuuta 2000. Esittelijänä oli Manuel Ataíde Ferreira ja apulaisesittelijänä Paul Verhaeghe. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24. ja 25. toukokuuta 2000 pitämässään 373. täysistunnossa (toukokuun 24. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 105 puolesta, 1 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Komitea on seurannut tiiviisti BSE-kriisin johdosta käynnistettyä komission yksiköiden uudelleenorganisointia, joka koskee lähinnä elintarvikkeiden turvallisuutta, riskinarviointia, kuluttajavalistusta ja valvontaa. Komitean aiemmassa lausunnossa(1) suhtaudutaan myönteisesti komission aiheesta "Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleiset periaatteet" antamassa vihreässä kirjassa esitettyyn "maatilalta ruokapöytään" -lähestymistapaan ja ehdotetaan useita keinoja kehittää elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä ja valvontaa. Komitea toteaa lausunnossaan, ettei se pidä Euroopan tilanteeseen soveltuvana yleisen elintarvikeviraston perustamista Yhdysvaltojen malliin (FDA). Lisäksi komitea on ilmaissut kannattavansa Dublinissa sijaitsevan Euroopan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) vahvistamista jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien harmonisoinnin tehostamiseksi(2). 1.2. Kun sitten dioksiinikriisi ravisteli kuluttajien luottamusta uudelleen (ennen kuin BSE-kriisistä vielä oli täysin selvitty), komitea kehotti ryhtymään jatkotoimiin EU:n tasolla lainsäädännössä, täytäntöönpanomenettelyissä ja elintarvikeketjun eri vaiheissa tapahtuvissa tarkastuksissa havaittujen aukkojen täyttämiseksi. 1.3. Komitea toteaa tyytyväisenä, että uusi komissio on pannut painoa kyseiselle aiheelle ja jatkanut päättäväisesti yksikköjensä uudelleenorganisointia nimittämällä yksinomaan terveys-, kuluttaja- ja elintarviketurvallisuusasioista vastaavan komission jäsenen. Uusi komissio ilmoitti heti toimikautensa alussa käynnistävänsä suurimittaisen aloitteen tällä alalla ja aikomuksensa antaa valkoinen kirja elintarviketurvallisuudesta. Romano Prodi vahvisti myönteisen hankkeen puhuessaan TSK:n täysistunnossa lokakuussa 1999. 1.4. Valkoisen kirjan antaessaan komissio nyt ehdottaa riippumattoman Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista. Viranomaisen tehtäviin kuuluvat riskinarviointi (tieteellisten lausuntojen valmistelu), tietojen kerääminen ja analysointi (elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät seuranta- ja valvontaohjelmat) ja riskiviestintä (tiedottaminen elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä asioista). 1.5. EU:n tulevan elintarviketurvallisuuspolitiikan kantavana periaatteena on, että sen on perustuttava kattavaan ja kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan. 1.5.1. Muita valkoisessa kirjassa määriteltyjä perusperiaatteita ovat: 1) kaikkien elintarvikeketjussa mukana olevien tahojen tehtävien selkeä määrittäminen (ensisijaisen vastuun tulisi olla rehuntuottajilla, maa- ja kalatalousyrittäjillä sekä elintarvikealan toimijoilla, kun taas jäsenvaltioiden viranomaiset vastaavat seurannasta ja täytäntöönpanosta ja komissio valvoo jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiä FVO:n välityksellä) 2) rehujen ja elintarvikkeiden sekä niiden ainesosien jäljitettävyys 3) kaikkien elintarvikepolitiikkaan liittyvien tahojen osallistuminen politiikan muotoiluun 4) elintarvikepolitiikan on pohjauduttava riskianalyysin kolmeen osatekijään: riskinarviointi, riskinhallinta ja riskiviestintä 5) ennalta varautumisen periaatetta sovelletaan tarpeen mukaan riskinhallinnassa. 2. Yleistä 2.1. TSK on jo pitkään ajanut kattavaa ja kokonaisvaltaista lähestymistapaa EU:n elintarviketurvallisuuteen. Viime vuosikymmenelle olivat leimallisia tietyt elintarvikeskandaalit, jotka ovat heikentäneet kuluttajien luottamusta elintarvikkeisiin ja niiden turvallisuuteen. Euroopan elintarvikeketjua on säänneltävä kokonaisuudessaan, "maatilalta ruokapöytään", ja elintarvikeketjun kaikkien linkkien on oltava yhtä vahvoja. Komission tulee varmistaa, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan. 2.2. Vaikka valkoinen kirja ei välttämättä sisällä mitään täysin uutta, se on komission tärkeä pyrkimys arvioida uudelleen elintarvikelainsäädäntöä yleensä ja elintarviketurvallisuutta erityisesti. Valkoinen kirja noudattaa yhdenmukaisesti vuonna 1997 julkaistussa vihreässä kirjassa esitettyjä periaatteita. Valvontanäkökohdat 2.3. Komitea on tyytyväinen siihen, että eläinrehut on johdonmukaisesti sisällytetty elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaan politiikkaan. Komission toimintaohjelmassa tulisi kuitenkin varmistaa, että kaikki maatiloilla tehtävät tarkastukset määritellään ja harmonisoidaan ja että niitä varten myönnetään riittävä rahoitus. 2.3.1. On epäilemättä tärkeää, että tarkastukset ketjun eri vaiheissa ovat yhtä ankaria ja että ne toimeenpannaan yhtäläisesti. Kustannukset on rahoitettava asianmukaisesti sekä jäsenvaltioiden että FVO:n tarkastajien täyden riippumattomuuden varmistamiseksi ja taloudellisten toimijoiden täyden ja avoimen yhteistyön takaamiseksi heille määrättyjen tehtävien hoidossa. 2.4. Elintarvikkeita koskevan nopean hälytysjärjestelmän todetaan toimivan hyvin kuluttajille tarkoitettujen elintarvikkeiden osalta. Tällainen toteamus on kuitenkin arvoltaan kyseenalainen, kun kokemus on osoittanut, ettei nykyinen järjestelmä ole tarpeeksi nopea ja tehokas. Riskien hallintatapoja on parannettava. Tähän sisältyy myös nopean hälytysjärjestelmän vahvistaminen. Nopeasta hälytysjärjestelmästä tulisi tehdä EU:n riskinhallintajärjestelmien luotettavin lähtökohta. Komission tulisi ottaa täysi vastuu tämän järjestelmän yleisestä toimivuudesta. 2.5. Tällä välin komissio on tehnyt 22. maaliskuuta uuden ehdotuksen, joka koskee suojatoimenpiteitä eläinrehualalla ilmenevien hätätapausten varalta. Ehdotuksen tavoitteena on korjata puutteet, jotka todettiin nykyisessä lainsäädännössä Belgian hiljattaisen dioksiinikriisin seurauksena. 2.6. Komissio pitää tiedotuksen ja koordinaation puutetta jäsenvaltioiden toimivaltaisten yksiköiden hitaiden ja myöhäisten reaktioiden syynä. Tosiasia kuitenkin on, että taloudelliset toimijat haluavat mieluummin hoitaa kriisit itse, mikäli ne eivät luota viranomaisten kykyyn hoitaa niitä järkevästi, vastuullisesti, tehokkaasti ja tasapuolisesti. Nopean hälytysjärjestelmän rakenteesta on tehtävä sellainen, että jäsenvaltioiden ja muiden asianomaisten osapuolten väliset tehtävät jakautuvat asianmukaisesti ja hoidetaan asianmukaisesti. On varmistettava, että kaikki komissioon toimitettu tieto tutkitaan tarkoin tieteellisesti ennen monialaisiin valvontatoimenpiteisiin ryhtymistä. Luottamuksellisuutta on kuitenkin varjeltava asianmukaisesti, mutta se ei saa muodostua esteeksi asianmukaiselle kriisinhallinnalle. 2.7. Tehokkaasti toimiva nopea hälytysjärjestelmä on kuitenkin vain yksi osatekijä elintarvikekriisien hallinnassa. Kriisinhallintaa ei käsitellä riittävästi elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa. Komitea pitää tarpeellisena, että tehokkaalla kriisinhallintamenettelyllä EU:n tasolla voidaan koordinoida sekä riskinarviointia että riskinhallintaa komission, jäsenvaltioiden ja EU:n ulkopuolisten maiden välillä tarpeen mukaan. Myös taloudellisten toimijoiden ja kansalaisten kanssa käytävän viestinnän tulisi pohjautua tähän koordinointiin. Uudistettu nopea hälytysjärjestelmä on rakennettava siten, että sen avulla voidaan 1) arvioida Euroopan elintarvikeviranomaisen jossakin jäsenvaltiossa havaitsema riski 2) luoda luottamuksellinen keskusteluyhteys nopean hälytysjärjestelmän/Euroopan elintarvikeviranomaisen ja kyseisen jäsenvaltion (ja asianomaisen yrityksen/yritysten) välille arvioidusta riskistä ja sen rajoittamisesta tietylle alueelle 3) mikäli riski on todellinen, komission tulee antaa kaikille jäsenvaltioille tarpeellinen tieto siitä, mihin toimiin näiden on ryhdyttävä 4) kaikkien jäsenvaltioiden on kerrottava, mihin toimiin ne ovat ryhtyneet rajoittaakseen riskiä omassa maassaan - avoimuutta vaarantamatta. 2.8. Elintarvikevalvonnan suhteen TSK ilmaisee kannattavansa läheisyysperiaatteen asianmukaista soveltamista. Mitä tulee EU:n elintarvikelainsäädännön toimeenpanon ja jäsenvaltioiden asianomaisten viranomaisten rinnakkaistoimien valvontaan, komitea tähdentää komission olevan vastuussa siitä, ettei läheisyysperiaate vaaranna valkoisen kirjan tavoitteita, lähinnä "kokonaisvaltaisen toimintamallin" ja yhtenäisen soveltamisen vaikutusalaa ja etuja. Lainsäädännölliset näkökohdat 2.9. Valkoisessa kirjassa ehdotettujen toimenpiteiden onnistuminen on selvästi sidoksissa Euroopan parlamentin ja neuvoston tukeen. Toimenpiteiden toteuttaminen riippuu myös jäsenvaltioiden sitoutumisesta. Voidaan syystäkin epäillä EU:n sitoutumista terveyden suojeluun kaikilla päätöksenteon tasoilla, kun otetaan huomioon sen aiempi toiminta sekä tämänhetkinen käsittämättömän hidas edistyminen pyrittäessä hyväksymään lainsäädäntöön ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä ja valvontaa koskevista säännöistä sekä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 91/68/ETY muuttamisesta skrapien osalta (KOM(1998) 623 lopull. - COD 98/0323-0324)(3). Ei ole eikä ole ollut helppoa valvoa, että jäsenvaltioiden viranomaiset soveltavat asianmukaisesti yhteisön säännöksiä ja määräyksiä. 2.10. Yhteisön nykyistä lainsäädäntöä ei sovelleta kovinkaan tehokkaasti kansallisella tasolla. Sen täytäntöönpano on osittain epäyhtenäistä jäsenvaltioissa. Komission toteuttamat toimenpiteet jäsenvaltioissa havaittujen puutteiden korjaamiseksi ovat osoittautuneet riittämättömiksi, mikä on johtanut kuluttajien epäluottamukseen EU:n valvontamekanismeja kohtaan. Elintarvikeketjun muut toimijat, kuten työntekijät, teollisuus ja jakeluporras sekä maataloustuottajat toivovat myös, että heidän luottamustaan parannettaisiin sellaisen elintarvikepolitiikan avulla, joka perustuu kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan, mahdollisimman pitkälle menevään harmonisointiin EU:n tasolla sekä todelliseen kykyyn puuttua epäkohtiin. 2.11. Viivästykset yhteisön säädösten voimaan saattamisessa jäsenvaltioissa aiheuttavat merkittäviä häiriöitä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoon. Kuten TSK aiemmin on ehdottanut kuluttajansuojalainsäädännön osalta, yhteisön lainsäädännössä tulisi mahdollisuuksien mukaan säätää, että yhteisön elintarviketurvallisuuspoliittisia välineitä sovelletaan suoraan silloin, kun ne sisältävät täsmällisiä, yksityiskohtaisia oikeuksia ja velvoitteita(4). Kuten TSK on aiemminkin esittänyt, asetus on useimmissa tapauksissa soveliain lainsäädäntöväline, jota tulisi käyttää laajalti yhtenäismarkkinoita koskevassa lainsäädännössä. 2.12. Lisäksi TSK panee merkille, ettei valkoisessa kirjassa sanota selkeästi, onko merestä saatava ravinto (esim. kalat, ravut ja äyriäiset) ja vesiviljelytuotteet määrä sisällyttää ehdotuksen piiriin. Johdonmukaisen elintarvikepolitiikan tulisi kattaa koko elintarvikeketjun kaikki tuotteet tai ainakin suurin osa niistä, kalastuksesta maataloustuotteisiin. Komitea panee myös merkille, ettei valkoisessa kirjassa mainita juomaveden sisällyttämistä elintarviketurvallisuutta koskevaan lainsäädäntöön ja kehottaa komissiota aloittamaan tarpeelliset menettelyt tämän puutteen korjaamiseksi. 2.13. Monimutkaisempi kysymys, jota valkoisessa kirjassa ei myöskään käsitellä, ovat viimeaikaiset johtavien tieteellisten asiantuntijoiden - joista jotkut toimivat kansallisella, toiset EU:n tasolla - mielipide-erot Creutzfeldt-Jakobin taudin (CJD) uuden variantin ehkäisytoimien suhteen. Valkoisessa kirjassa olisi ollut syytä ottaa kantaa tai esittää joitakin mielipiteitä tästä uudesta keskustelunaiheesta, jotta autettaisiin selkeyttämään asioita kansalaisille ja taloudellisille toimijoille. Sosiaalinen ulottuvuus 2.14. Valkoisen kirjan aloittamassa prosessissa pk- ja pienyritysten tuottamien ei-teollisten elintarvikkeiden tuotanto-olosuhteet ovat erityisen arkaluonteinen aihe. Komission on ajateltava myös tätä näkökohtaa osana yleistä lähestymistapaansa erityisesti ennakoidun lainsäädännön tarkistamisen yhteydessä, koska on tärkeä varjella maaseudulla vielä esiintyviä makuja ja taitoja elintarviketurvallisuutta koskevia sääntöjä vaarantamatta. 2.15. Komitea huomauttaa, ettei valkoisessa kirjassa mainita työolojen merkitystä määrätehtävien asianmukaisen suorittamisen varmistamiselle. Jos työstä maksetaan huonosti, työajat ovat epätyydyttävät ja työntekijöiden koulutus puutteellista, ei voida taata työtehtävien asianmukaista hoitamista elintarviketurvallisuusnormeja tarkasti noudattaen. Komitea kehottaa luomaan työntekijöitä varten selkeät, helposti ymmärrettävät ja yksikertaisesti sovellettavat säännöt. Komitea katsoo, että työntekijöiden on osallistuttava turvallisuustoimien toteuttamiseen ja että heidän edustajillaan on oltava oikeus antaa hälytys. Komitea on jo aiemmin käsitellyt kielteisiä vaikutuksia, joita kuluttajien luottamusta horjuttavat kriisit aiheuttavat työllisyydelle(5). Ravitsemukselliset näkökohdat 2.16. Valkoisessa kirjassa käsitellään peruskysymyksiä, jotka koskevat korkeiden turvallisuusnormien noudattamista elintarvikealalla. Markkinoiden maailmanlaajuistumisen ja elintarvikkeiden tarjonnan kasvun tuloksena ruokatottumukset ovat alkaneet yhdenmukaistua. On kuitenkin syytä korostaa, että monet ravinnosta johtuvat sairaudet johtuvat huonoista ruokailutottumuksista ja epäterveellisistä elämäntavoista eivätkä elintarvikkeiden turvallisuuden puutteesta. On kuitenkin korostettava, että huonot ruokailutottumukset ja epäterveellinen elämäntapa - pikemminkin kuin puutteet elintarvikkeiden turvallisuudessa - vaikuttavat eräisiin sairauksiin, joiden odotetaan lisääntyvän tulevina vuosina. Yleisesti ollaan sitä mieltä, että vastassamme on tulevina vuosina yhä enemmän ruokavaliosta johtuvia sairauksia. 2.17. EU:n elintarvikepolitiikassa tulee näin ollen keskittyä turvallisuuden lisäksi ruokailutottumuksiin ja ruokavalioon. Komitean mielestä terveyden edistämisen tulisi olla keskeisessä asemassa keskusteltaessa elintarvikkeiden turvallisuudesta, ja siinä on otettava huomioon jäsenvaltioiden perinteiset ruokavaliot. Komitea on näin ollen tyytyväinen siihen, että valkoisessa kirjassa otetaan esiin kysymykset ruokailutottumuksista. Koulutus ja valistus 2.18. Lisäksi TSK katsoo, että sellaiset kampanjat, kuten jo vuonna 1997 aloitettu "elintarviketurvallisuuskampanja", voitaisiin menestyksekkäästi mukauttaa nykytilanteeseen, ja niillä voisi olla tärkeä tehtävä ihmisten valistuksessa. Tällaisen aloitteen avulla tulisi informoida ja valistaa eurooppalaisia kuluttajia näinkin monimutkaisista kysymyksistä. Tällaista kampanjaa suunnitellessaan komission tulisi korostaa komitean mielestä erityisesti perusasteen ja toisen asteen koulutustasoilla annettavaa opetusta ja sisällyttämään elintarviketurvallisuusnäkökohdat kaikkiin terveydenedistämiskampanjoihin. Ennalta varautumisen periaate 2.19. Komissio julkaisi ennalta varautumisen periaatetta koskevan tiedonantonsa 2. helmikuuta 2000. Ottaen huomioon asian tärkeyden komitea antaa siitä aikanaan oma-aloitteisen lausunnon. Tässä lausunnossa esitetyt huomiot ennalta varautumisen periaatteesta koskevat vain elintarvikkeiden turvallisuutta. Ennalta varautumisen periaatetta sovelletaan tarvittaessa riskinhallintaan. 2.20. Ennalta varautumisen periaatteen soveltaminen pelkästään riskinhallintaan ei kuitenkaan näytä ratkaisevan kysymystä kokonaan, kuten jo vihreää kirjaa käsitelleessä lausunnossa huomautettiin(6). Tiedetään hyvin, että tutkijat joutuvat käsittelemään myös kysymystä epävarmuudesta. Heidän käsityksensä syistä ja seurauksista voidaan asettaa kyseenalaiseksi koska tahansa, ja analyyseja voidaan joutua vastaavasti muuttamaan. Tästä syystä tieteellisten lausuntojen antajien on itsenäisinä toimijoina pidettävä mielessä tiedon suhteellinen luonne laatiessaan päätelmiä, joihin komissio pohjaa toimensa poliittisena riskinottajana. 2.21. Ennalta varautumisen periaatteen tulee olla koko elintarviketurvallisuuslainsäädännön johtava periaate. Valkoisessa kirjassa ei ole kuitenkaan asianmukaisia ohjeita ennalta varautumisen periaatteen soveltamisesta. Turhat riskit on minimoitava, mutta yhteisön lainsäädännön suunnittelijoiden ja toimeenpanijoiden on suhtauduttava optimistisesti elämään ja tulevaisuuteen eikä heidän tule estää tutkimusta tai sulkea ovia kehitykseltä. 2.22. Ennalta varautumisen periaatetta voitaisiin tällaisissa tapauksissa soveltaa tarkoin määritellyin ehdoin riskinhallintaan kuluttajien terveyden suojelemiseksi silloin, kun mahdollista vaaraa ei vielä tunneta ja odotetaan lisää tieteellisiä tuloksia. Tätä tarkoitusta varten komission tulisi voida ottaa käyttöön sopivia turvatoimenpiteitä. Aikataulu 2.23. On syytä epäillä laaditun aikataulun toteutumista. Ei ole myöskään selvää, onko toimintasuunnitelman toimet asetettu oikeaan järjestykseen ja ovatko niiden prioriteetit oikeat yleistavoitteen saavuttamista ajatellen. Erityisesti tämä pätee kysymyksiin, jotka eniten huolestuttavat EU:n kansalaisia. 2.24. Aikataulu on hyvin kunnianhimoinen, mutta voidaan epäillä sen realistisuutta. Jäljitettävyyteen ja avoimuuteen perustuvat "maatilalta ruokapöytään" -toimintamallin periaatteet ovat selkeästi määritetyt, ja terveyden suojelu nähdään kaikkien elintarviketurvallisuustoimien loogisena tavoitteena. 3. Erityistä - Euroopan elintarvikeviranomainen (EFA) 3.1. Ottaen huomioon edellä esitetyt kommentit ja edellyttäen, että nyt käsiteltävänä olevassa lausunnossa esitetyt kysymykset ratkaistaan, TSK kannattaa ajatusta perustaa Euroopan elintarvikeviranomainen, jonka tehtävänä olisi riskinarviointi ja tiedottaminen. 3.2. Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan päätavoite on edistää korkeatasoista kuluttajan terveyden suojelua elintarviketurvallisuuden alalla kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi ja säilyttämiseksi. Tavoite on määrä saavuttaa soveltamalla riippumattomuuden, erityisosaamisen ja avoimuuden periaatteita. Euroopan elintarvikeviranomaisen on otettava selkeä vastuu toimistaan Euroopan yhteisön toimielimiin, kuluttajiin ja muihin elintarvikeketjun toimijoihin nähden. Resurssit 3.3. Vaikuttaa siltä, että resursseissa esiintyy usein päällekkäisyyksiä. Voidaan esittää epäilyksiä, että useita aiheita tutkitaan yhtä aikaa sekä kansainvälisellä, Euroopan että jäsenvaltioiden tasolla. Komitea toivoo Euroopan elintarvikeviranomaisen voivan auttaa varmistamaan, että käytettävissä olevia resursseja hallinnoidaan tehokkaammin. 3.4. Resurssit tulevat olemaan avainkysymys tämän mallin kehittämisessä ja erityisesti sen ylläpitämisessä. Ilman asianmukaista julkista rahoitusta on vaikea toimia riippumattomasti. Tieteelliset lausunnot ja yleinen mielipide 3.5. Riskinarvioinnin tieteellisen perustan suhteen tilanne säilyisi entisellään, vaikkakin autonomia nostaa toimenpiteiden profiilia ja arvovaltaa. 3.6. Komitea toteaa tyytyväisenä, että uuden viranomaisen perustaminen osoittaa pyrkimystä pois komission taipumuksesta yksikköjensä lokerointiin. Komitea on kritisoinut tätä taipumusta monesti aiemmin. Kansalaiset eivät ehkä vielä ole päässeet yli BSE-kriisistä, elintarvikkeiden bakteeritartunnoista, antibioottien epäasianmukaista käyttöä koskevasta lisääntyvästä huolesta tai dioksiinin löytymisestä elintarvikkeista; komitea pitää kuitenkin tervetulleena sitä, että kuusi komission jäsentä on sitoutunut asiaan ja että komissio on täten avannut keskustelun elintarvikkeiden turvallisuudesta. 3.7. Ehkä uuden elintarvikeviranomaisen positiivisin piirre on ehdotettu järjestelmä, johon kuuluu vaaroista tiedottaminen. On totta, että komissio on viime aikoina julkistanut tiedekomiteoiden lausunnot. Kun Euroopan elintarvikeviranomaisen on siis määrä itse julkaista lausuntonsa, ne tulevat taloudellisten toimijoiden, kansalaisten, kansalaisyhteiskunnan ja erityisesti kuluttajajärjestöjen tietoon. Tämä auttaa merkittävästi vahvistamaan kansalaisyhteiskuntaa ja kansalaisten osallistumista. Kansalaiset voivat tällöin itse arvioida riskinhallinnassa mahdollisesti tapahtuvaa salailua tai virheitä, jotka ovat ristiriidassa tieteellisten lausuntojen kanssa. Samoin he pystyvät itse arvioimaan kansanterveyden suojelemiseksi tehtäviä toimia tai ennalta varautumisen periaatteen mahdollista väärinkäyttöä. Tämä parantaa huomattavasti luottamusta tieteellisiin lausuntoihin ja auttaa ymmärtämään niiden seurauksena toteutettavia hallintatoimenpiteitä. 3.8. Valkoisessa kirjassa ehdotettu rakenteellinen malli maailmanlaajuisen tieteellisen erityisosaamisen levittämiseksi eurooppalaisen verkoston tuella vaikuttaa periaatteessa hyvältä. Sen toteuttaminen on kuitenkin vaikeaa, eikä tavoitteen saavuttamisen edellyttämiä mekanismeja ole vielä määritetty. 3.9. Koska kuluttajat eivät virallisesti osallistu tieteellisten lausuntojen valmisteluun, valmisteluprosessissa ei oteta riittävällä tavalla huomioon heidän intressejään. Kuluttajat haluaisivat kuitenkin osallistua elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaan vuoropuheluun tutkijoiden kanssa, luottamuksellisuuden periaatetta asianmukaisesti kunnioittaen. Kuluttajien osallistuminen voitaisiin toteuttaa järjestämällä säännöllisesti kuulemistilaisuuksia tieteellisten arvioiden eri vaiheissa. Komitean mielestä on tärkeää todistaa avoimuus käytännön toimin. Komitea katsoo, että riskeistä tiedottamisella on tärkeä asema tässä yhteydessä. 3.10. Mikäli tieteellisten lausuntojen on määrä olla mahdollisimman korkealaatuisia ja riippumattomia, on olennaisen tärkeää arvioida säännöllisesti tiedekomiteoiden tehtäväkenttää, nimittää näihin komiteoihin perehtyneet asiantuntijat ja taata heille asianmukaiset resurssit. Joillakin aloilla voi olla tarpeen nimittää komiteoihin asiantuntijoita EU:n ulkopuolisista maista, jotta varmistetaan mahdollisimman korkealuokkainen ja tasapainoinen asiantuntemus. Tavoitteet 3.11. Euroopan elintarvikeviranomaiselle ei anneta lainsäädäntä- eikä valvontavastuuta, jotka ovat riskinhallinnan kaksi osatekijää. Vaikka valkoisessa kirjassa mainitaan, että viranomaisen toimivaltaa voidaan lisätä tulevaisuudessa, kysymyksessä näyttää olevan jokseenkin vähäistä valtaa käyttävä uudistettu versio nykyisestä tiedekomiteajärjestelmästä. TSK on huolissaan siitä, että elintarvikeviranomaisella ei ole riittävän hyvin määriteltyä toimialaa, jotta se voisi puuttua moniin EU:n avainkysymyksiin. Tilanteen parantamiseksi komitea ehdottaa, että elintarvikeviranomainen otettaisiin mukaan eräisiin päätöksentekomenettelyihin mutta että vastuu jäisi viime kädessä aina komissiolle, Euroopan parlamentille ja jäsenvaltioille. Mikäli perustamissopimus ei tällaista järjestelyä salli, komission tulisi kehittää omaan rakenteeseensa tehokas järjestelmä siihen saakka, kunnes perustamissopimusta muutetaan. 3.12. Valkoisessa kirjassa esitetään malli siitä, millainen Euroopan elintarvikeviranomainen tulisi olemaan, ja osoitetaan selkeästi sitoutuminen elintarvikepolitiikkaan, joka ulottuu "maatilalta ruokapöytään", eläinrehut mukaan luettuina. Ei kuitenkaan ole selvää, kuinka uuden viranomaisen hallintojärjestelmät takaavat erityisosaamisen ja avoimuuden. Komission tulisi antaa yksityiskohtaiset tiedot viranomaisen valintamenettelyistä ja hallintovälineistä. 3.13. Näyttää siltä, että valkoisessa kirjassa puolletaan nykykäytännön säilyttämistä Euroopan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) aseman ja riippuvuuden suhteen. Tämä näyttäisi olevan uuden järjestelmän heikkous. Itsenäinen Euroopan elintarvikeviranomainen on yhä riippuvainen pääosastosta, joka vuorostaan on riippuvainen komissiosta tietojen keräämisessä, jota tulisi tukea elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuksilla. Elintarvikeviranomaisella ei ole valtaa olla suoraan yhteydessä tarkastusyksiköihin eikä pyytää tarvittaessa selvennyksiä tai lisätietoja. Ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että järjestelmä olisi johdonmukaisempi, jos FVO olisi toiminnallisesti autonominen, niin että Euroopan elintarvikeviranomaisella voisi olla omat tarkastusmenetelmänsä. Näin harmonisointi voisi onnistua, ja jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien yhteisönlaajuinen toimintakehys voisi operoida. Toimintakehys perustuisi yhteisönlaajuisesti asetettuihin toimintakriteereihin, valvontaa koskeviin yhteisön suuntaviivoihin sekä tarpeelliseen hallinnolliseen yhteistyöhön. 3.14. Komissio on määrittänyt valkoisessa kirjassaan Euroopan elintarvikeviranomaisen tavoitteet, jotka ovat: - tieteellisten lausuntojen erinomainen laatu - riippumattomuus teollisuuden ja politiikan etunäkökohdista - tiukka julkinen valvonta - tieteellinen arvovaltaisuus - tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden tiede-elinten kanssa. 3.15. TSK ehdottaa, että edelliseen luetteloon lisätään seuraavat seikat: a) valmius käydä vuoropuhelua kaikkien tahojen kanssa b) mahdollisimman suuri vastuunalaisuus, myös rikosoikeudellinen petosten tai vakavien väärinkäytösten tapauksissa c) kokonaisvaltainen lähestymistapa kaikilla tasoilla d) rakenteen ja hallinnollisen vastuun selkeä määrittäminen e) avoimuus Euroopan elintarvikeviranomaisen tavoitteiden saavuttamiseksi f) tiedontuottamiskeskuksena toimiminen, ottaen huomioon myös perinteiset kansalliset erityispiirteet. Tehtävät ja menettelytavat Tehtävät 3.16. TSK:n mielestä Euroopan elintarvikeviranomaiselle (EFA) tulee antaa seuraavat tehtävät: a) EFA:n tulee olla ainoa viranomainen, joka vastaa sopivien riskinarviointimenetelmien määrittämisestä ja toimeenpanosta elintarvikkeiden turvallisuuteen kohdistuvien riskien arvioimiseksi. b) EFA:n tulee olla avainroolissa varmistaessaan, että kuluttajat voivat tarpeen mukaan myös ryhtyä aloitteisiin laajamittaisemmilla toiminta-alueilla; EFA:n rahoitus on järjestettävä niin, että se voi toimia ennakoivasti eikä ainoastaan reaktiivisesti. c) EFA:n tulee rajoittua elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin kysymyksiin; sen toimialaa ei tule laajentaa ympäristöasioihin, ellei niihin liity elintarviketurvallisuus; sen tehtävien tulee koskea eläinten hyvinvoinnin, zoonoosien ja biodiversiteetin elintarviketurvallisuusnäkökohtia. d) EFA:n tulee antaa komissiolle tieteellisiä lausuntoja uuselintarvikkeiden, uusien valmistusaineiden ja uusien tuotantomenetelmien hyväksymisestä; tähän sisältyy riskinarvioinnin tekeminen käyttäen kaikkialla EU:ssa tunnustettujen elinten asiantuntemusta; riskinarviointi tulee suorittaa harmonisoidulla tavalla kaikkialla EU:ssa ja tarpeen vaatiessa on luotava asianmukaisia standardeja tai ohjeita. e) EFA:n on oltava vastuussa uusien lisäaineiden ja aromiaineiden riskien arvioinnista. f) EFA:n tulee arvioida elintarvikkeiden sisältämien torjunta-ainejäämien, eläinlääkejäämien ja vierasaineiden turvallisuutta. g) EFA:n tulee luoda yhteisönlaajuinen ravintoaineiden ja elintarvikkeiden kulutusta koskeva tiedonkeruujärjestelmä sekä ruokavaliosta johtuvien sairauksien valvontajärjestelmä. h) EFA:n tulee vastata terveysvaikutuksia koskevien väitteiden tehokkaasta arvioinnista. i) EFA:n tulee antaa EU:n toimielimille puolueettomia ja objektiivisia tieteellisiä arvioita elintarviketurvallisuuteen liittyvistä asioista, jotka vaikuttavat Euroopan unionin velvoitteisiin kansainvälisten kauppasopimusten puitteissa, WTO:n riitojensovittelumenettelyssä käsiteltävät kysymykset mukaan luettuina. j) EFA:n on voitava suorittaa tutkimusta, seurantaa ja valvontaa sekä antaa neuvoja ja tehdä ehdotuksia yhteisön toimiksi koko elintarvikeketjua varten, maatalouden alkutuotanto mukaan luettuna; elintarvikeketjun toisessa päässä EFA:n tulee varmistaa, että kuluttajalle tarjotaan selkeää ja merkityksellistä tietoa elintarvikkeita ja terveyttä koskevista asioista. Menettelytavat 3.17. Menettelytavoista komitea toteaa seuraavaa: a) EFA:n tulee tiedottaa riskeistä EU:n kansalaisille asianmukaisella, hyödyllisellä, helposti ymmärrettävällä ja johdonmukaisella tavalla. EFA:n on myös hyvin tärkeää varmistaa, että riskeistä tiedottaminen on kahdensuuntainen dialogi kansalaisten ja elintarvikeviranomaisen välillä, jotta EFA voi ottaa huomioon kansalaisten kannat ja huomiot. Ellei tällainen järjestelmä vaikuta käytännölliseltä, on varmistettava, että kansallisen tason tiedotus on yhdenmukaista kaikkialla EU:ssa. b) EFA:n tulee tiedottaa myös tutkimuksissa terveellisiksi todetuista ravintoaineista ja -tottumuksista. c) EFA:n suhteet lainsäädäntäelimiin, Dublinissa sijaitsevaan elintarvike- ja eläinlääkintätoimistoon sekä muihin EU:n toimielimiin ja vuorovaikutus niiden kanssa ovat ratkaisevan tärkeät onnistumisen turvaamiseksi ja elintarvikekysymysten tehokkaan käsittelyn varmistamiseksi kaikkialla EU:ssa. On tärkeää, että EFA on viime kädessä vastuussa Euroopan parlamentille ja jäsenvaltioille. EFA:n on tehtävä tiivistä yhteistyötä myös kaikkien komission pääosastojen kanssa. Sen suhde muihin EU:n erityisvirastoihin on myös tärkeä, mukaan lukien EMEA (Euroopan lääkearviointivirasto) silloin kun käsitellään "rajatuotteita", joista on vaikea määrittää kuuluvatko ne elintarvikkeisiin vai lääkkeisiin. d) On tärkeää, että EFA kehittää asianmukaiset työsuhteet muihin kansainvälisiin organisaatioihin(7). Elintarvikkeiden tarjonta on yhä enemmän maailmanlaajuista, kuten kaikki elintarvikepolitiikan päätöksentekijöiden kohtaamat kysymyksetkin. Lisäksi EFA:n on otettava huomioon velvoitteensa standardien kansainvälisen harmonisoinnin suhteen ja taattava myötävaikutuksensa tässä yhteydessä. 3.18. Valkoisessa kirjassa viitataan myös "muihin oikeutettuihin tekijöihin", kuten ympäristönäkökohtiin, kestävään kehitykseen, eläinten hyvinvointiin, elintarvikkeiden laatuun, maatalouden ja teollisuuden rooleihin sekä kansainväliseen ulottuvuuteen. On kuitenkin vielä määritettävä, miten nämä intressit tulevat asianmukaisesti ja tasapainoisesti edustetuiksi elintarvikepolitiikassa, jossa turvallisuus on tärkein tavoite. 3.19. Kaikki Euroopan elintarvikeviranomaisen laatimat ja komission käsittelemät lausunnot on annettava tiedoksi kohtuullisessa ajassa. 3.20. TSK toivoo, että komissio tekee ehdotuksen Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta valkoisessa kirjassa asetettujen määräaikojen puitteissa ja että edellä mainitut seikat sisällytetään komission lopulliseen tekstiin kansalaisyhteiskunnan näkemysten huomioonottamiseksi. 4. Erityishuomautuksia - Toimintasuunnitelma 4.1. Komitea pitää tervetulleena komission valkoisessa kirjassa ehdottamaa toimintasuunnitelmaa, johon sisältyy yli 80 lainsäädäntöaloitetta. Ne tarjoavat mahdollisuuden korjata monia nykyisen lainsäädännön puutteita, esimerkiksi luoda selkeät turvallisuussäännöt ja periaatteet elintarvikelainsäädännölle. Komitea pitää erityisen tervetulleena ensisijasta asemaa, joka on annettu yleisen elintarvikelainsäädäntöä koskevan direktiivin säätämiselle. Kyseinen direktiiviehdotus on määrä antaa syyskuussa 2000. 4.2. Toimintasuunnitelman laajuus ja aikataulu ovat kunnianhimoiset. Siinä eritellään ensisijaiset toimet. Yleisesti ollaan yhtä mieltä siitä, että nopeaa hälytysjärjestelmää tulee muuttaa ja parantaa Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta riippumatta. 4.3. TSK ehdottaa, että kattavaa nopeaa hälytysjärjestelmää koskeva EU:n lainsäädäntöehdotus ja ehdotus elintarvikkeiden ja rehujen virallista turvallisuusvalvontaa koskevaksi asetukseksi laadittaisiin vuoden 2000 alkupuoliskolla ja että neuvosto hyväksyisi ne vielä saman vuoden lopussa eikä joulukuussa 2001, kuten toimintasuunnitelmassa kaavaillaan (ks. kohta 2.4). Nopeaa hälytysjärjestelmää hallinnoivan Euroopan elintarvikeviranomaisen perustaminen ei ole realistisesti mahdollista ennen vuotta 2002, mikä korostaa osaltaan välittömästi toimintavalmiin kriisinhallintajärjestelmän tarvetta. Näin pitkä määräaika ei ole mahdollinen, kun otetaan huomioon ehdoton tarve lujittaa elintarvikkeiden ja rehujen nykyistä valvontajärjestelmää. 4.4. Komissio hyväksyy kesäkuuhun 2000 mennessä ehdotuksen elintarvikehygieniaa koskevaksi asetukseksi, jonka neuvosto ja parlamentti hyväksynevät kesäkuussa 2002. Komitean mielestä olisi ponnisteltava kaikin tavoin, jotta asetusehdotus voitaisiin hyväksyä jo kesäkuussa 2001. Elintarvikehygieniaa koskevan lainsäädännön yhdenmukaistaminen - asianmukaiset eläinlääketieteelliset säännöt mukaan luettuna - on kokonaisvaltaisen elintarvikelainsäädännön kannalta avaintoimenpide, eikä sen hyväksymistä voida näin ollen lykätä. Samassa yhteydessä on syytä harmonisoida nykyinen eläinrehuja koskeva lainsäädäntö ja sisällyttää HACCP-järjestelmän (Hazard Analysis and Critical Control Point, vaarojen analysointia ja kriittisiä kohtia niiden hallitsemiseksi koskeva järjestelmä) periaatteet ja muut vastaavat EU:n tulevaisuudessa hyväksymät menetelmät yleisiin hygieniasääntöihin. 4.5. Komitean mielestä tärkeä kuluttajavalistuksen väline, elintarvikkeiden merkintöjä koskeva direktiivi 79/112/ETY, tulisi konsolidoida niin, että järjestelmästä tulisi nykyaikaisempi ja kuluttajien kannalta johdonmukainen ja helppotajuinen, jotta kuluttajat voisivat tehdä tietoon perustuvia valintoja. 4.6. Terveysväitteitä esitetään usein sellaisten tuotteiden pakkauksissa tai mainonnassa, joiden vaikutuksia ei ole kylliksi tieteellisesti dokumentoitu ja joita tämän vuoksi käytetään väärin tai luodaan vääriä odotuksia. Tämän vuoksi ravintolisiä ja ravintoaineilla täydennettyjä elintarvikkeita (valkoisen kirjan kohta 105) sekä myös kasvipohjaisia tuotteita varten tulisi luoda EU:n tasolla säännökset niin pian kuin mahdollista, harmonisoimalla niiden määritelmät, merkinnät ja mainonta (erityisesti hyvinvointia ja terveyttä koskevat väitteet). Koska terveysväitteitä ei tällä hetkellä säännellä yhteisön tasolla eikä niitä mainita toimintasuunnitelmassa, komitea pyytää komissiota aloittamaan terveysväitteitä ja eri jäsenvaltioiden käytäntöjä koskevat kuulemiset, tavoitteena harmonisoida asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö. 4.7. Valkoiseen kirjaan liitetty toimenpideluettelo on yleisesti ottaen myönteinen askel (ks. edellä esitetyt lisäysehdotukset). Komission olisi kuitenkin pyrittävä nykyistä ponnekkaammin konsolidoimaan EU:n elintarvikelainsäädäntö. Mikäli konsolidointi onnistuu, se vaikuttaa myönteisesti lainsäädännön selkeyteen ja koko järjestelmän tehokkuuteen sekä vahvistaa kuluttajien luottamusta. Lainsäädännön konsolidoinnin lisäksi on yhtä tärkeää nykyaikaistaa täytäntöönpanomenettelyitä ja mukauttaa niitä tekniikassa ja tieteellisessä tietämyksessä tapahtuneeseen kehitykseen. Vaikka Euroopan elintarvikeviranomaisella ei ole lainsäädäntävaltaa, sen roolina tulee olemaan lainsäätäjän tukeminen. Komitea toivoo, että komissio todellakin pystyy toteuttamaan pyrkimyksensä yksinkertaistaa ja selkeyttää olennaisia tekstejä (valkoisen kirjan kohta 84). 4.8. Komitea varaa itselleen oikeuden seurata lainsäädäntöohjelmaa ja tulee osallistumaan lainsäädäntöprosessiin perustamissopimuksen mukaisesti. 5. Päätelmät 5.1. Komitea pitää tervetulleena valkoista kirjaa elintarvikkeiden turvallisuudesta ja kannattaa siinä ehdotettuja toimenpiteitä. 5.2. Komitea pitää erityisen tervetulleena a) kokonaisvaltaista lähestymistapaa elintarvikeketjuun b) EU:n toiminnallisen kapasiteetin vahvistamista ja sitä, että perustetaan uusi Euroopan elintarvikeviranomainen (EFA), jonka tehtävinä ovat riskinarviointi ja riskeistä tiedottaminen c) nykyisen elintarvikelainsäädännön nykyaikaistamista ja yksinkertaistamista yhtenäisyyden parantamiseksi ja uusien toimenpiteiden aloittamiseksi tarvittaessa. 5.3. Komitea kehottaa komissiota aloittamansa kuulemisen puitteissa ottamaan huomioon TSK:n nyt antaman lausunnon tarkistaessaan seuraavia kohtia: a) nopea hälytysjärjestelmä b) sosiaaliset näkökohdat c) ravitsemukselliset näkökohdat d) Euroopan elintarvikeviranomaisen rakenne ja rooli e) komission riskinhallintakapasiteetti ja vuorovaikutus EFA:n ja FVO:n välillä f) juomavettä koskeva lainsäädäntö g) vesiviljelyn, kalastuksen ja merestä saatavien tuotteiden sisällyttäminen tuleviin elintarvikkeiden turvallisuussäännösten periaatteisiin. Bryssel 24. toukokuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice Rangoni Machiavelli (1) Komitean lausunto aiheista "Komission vihreä kirja Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista" ja "Komission tiedonanto kuluttajien terveydestä ja elintarvikkeiden turvallisuudesta", EYVL C 19, 21.1.1998. (2) Komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle elintarvikkeiden sekä eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualan valvonnasta ja tarkastuksista", EYVL C 235, 27.7.1998, s. 6. (3) EYVL C 45, 19.2.1999. (4) TSK:n lausunto kuluttajansuojasta ja sisämarkkinoiden loppuunsaattamisesta - CES 1115/91, EYVL C 339, 31.12.1991 sekä TSK:n lausunto kuluttajista ja sisämarkkinoista - CES 1320/92, EYVL C 19, 25.1.1993. (5) TSK:n lausunto aiheesta "Hullun lehmän taudin (BSE) kriisin monitahoiset seuraukset Euroopan unionissa", EYVL C 295, 7.10.1996, s. 55. (6) EYVL C 19, 21.1.1998, s. 61. (7) Esimerkiksi YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO, Maailman terveysjärjestö WHO, Maailman kauppajärjestö WTO, FAO:n ja WHO:n yhteinen Codex Alimentarius -komissio sekä International Office for Epizootics IOE.