Asiakirjassa ”EU:n oikeusasioiden toimintasuunnitelma vuoteen 2020” korostettiin tarvetta selvittää, olisiko siviiliprosessioikeuteen liittyviä oikeuksia vahvistettava esimerkiksi todisteiden vastaanottamisen osalta. Tavoitteena on se, että EU:n jäsenvaltiot voivat luottaa enemmän toistensa lainkäyttöjärjestelmiin. Pyrkimys parantaa EU:n oikeudellisen yhteistyön järjestelmää on myös niiden tavoitteiden mukainen, jotka komissio on määrittänyt digitaalisten sisämarkkinoiden strategiassaan: sähköisen hallinnon osalta strategiassa ilmaistaan tarve lisätä toimia, joilla nykyaikaistetaan julkishallintoa (myös oikeuslaitosta), saavutetaan rajat ylittävä yhteentoimivuus ja helpotetaan kansalaisyhteyksiä.

Ehdotettu asetus on osa oikeudellista yhteistyötä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevaa EU:n kehystä, ja sillä edistetään EU:n tavoitetta perustaa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU-sopimus) 3 artiklan 2 kohdassa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 67 artiklassa määritetyn mukaisesti. Tässä yhteydessä EU:n on kehitettävä oikeudellista yhteistyötä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, tuomioistuinten päätösten ja muiden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen perusteella SEUT-sopimuksen 81 artiklassa säädetyn mukaisesti. Lisäksi asetuksella edistetään sisämarkkinoiden perustamista koskevan EU:n tavoitteen toteuttamista (SEUT-sopimuksen 26 artikla).

Ehdotus on johdonmukainen oikeudellista yhteistyötä siviilioikeudellisissa asioissa koskevien nykyisten unionin välineiden kanssa. Asetuksella (EY) N:o 1206/2001 ei rajoiteta viranomaisten välistä mahdollista tiedonvaihtoa Bryssel II a -asetuksella ja elatusvelvoitteita koskevalla asetuksella perustettujen järjestelmien mukaisesti myös silloin, kun tiedoilla on todistusarvoa, jotta pyynnön esittänyt viranomainen voi vapaasti valita soveltuvimman menetelmän.

Jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa annettu asetus (EY) N:o 1206/2001 on tärkeä eurooppalaisen oikeudellisen yhteistyön väline, sillä tuomioistuimelle on usein tärkeää esittää riittävät todisteet vaateiden todistamiseksi. Asetuksella perustettiin EU:n laajuinen järjestelmä todisteiden vastaanottamista koskevien pyyntöjen nopeaa siirtämistä suoraan tuomioistuinten välillä ja pyyntöjen täyttämistä varten, ja se sisältää tarkat säännöt tällaisten pyyntöjen muodosta ja sisällöstä. Erityisesti asetuksella parannettiin asiaa koskevaa Haagin yleissopimusta, koska sillä otettiin käyttöön nykyaikainen ja tehokas järjestelmä tuomioistuinten välistä suoraa kanssakäymistä varten (pyyntöjen toimittaminen ja vastaanotettujen todisteiden toimittaminen uudelleen) ja korvattiin mutkikkaampi järjestelmä, jossa pyynnöt toimitettiin ensin jäsenvaltion A tuomioistuimelta kyseisen jäsenvaltion keskuselimelle ja tämän jälkeen jäsenvaltion B keskuselimelle, josta pyyntö toimitetaan edelleen jäsenvaltion B tuomioistuimelle (ja samalla tavalla toiseen suuntaan). Lisäksi asetuksella mahdollistettiin muiden jäsenvaltioiden tuomioistuimissa tapahtuva välitön todisteiden vastaanottaminen.

Tuomioistuinten välinen sujuva yhteistyö on tarpeen myös sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kannalta. Vuonna 2018 noin 3,4 miljoonan EU:n siviili- ja kauppaoikeudellisen oikeuskäynnin vaikutukset ulottuvat rajojen yli. Monissa oikeudenkäynneissä on tarpeen saada todisteita toisesta jäsenvaltiosta, ja todisteiden vastaanottamista koskeva asetus tarjoaa välineet, joilla helpotetaan todisteiden saamista.

Tällä oikeudellista yhteistyötä koskevalla säädöksellä on todellista vaikutusta EU:n kansalaisten (niin yksityishenkilöiden kuin elinkeinonharjoittajien) jokapäiväiseen elämään. Asetusta sovelletaan sellaisiin oikeudenkäyntimenettelyihin, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, kun asetuksen asianmukainen toiminta on välttämätöntä oikeussuojan saamisen ja oikeudenmukaisten oikeudenkäyntien takaamiseksi. Kansainvälistä oikeusapua koskevan kehyksen tehokkuudella on suora vaikutus siihen, millainen näkemys tällaisissa rajat ylittävissä riita-asioissa asianosaisia olevilla kansalaisilla on jäsenvaltioiden oikeuslaitoksesta ja oikeusvaltioperiaatteesta.

EU:n tehtäviin kuuluu Euroopan oikeusalueen kehittäminen siviilioikeudellisissa asioissa keskinäisen luottamuksen ja tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaatteiden pohjalta. Oikeusalueen toiminta edellyttää rajat ylittävää oikeudellista yhteistyötä. Oikeudellisen yhteistyön toteuttamiseksi ja sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan helpottamiseksi EU on hyväksynyt asetukset, jotka koskevat valtioiden rajat ylittävää asiakirjojen tiedoksiantoa ja todisteiden vastaanottamiseen liittyvää yhteistyötä. Asetukset ovat merkittäviä jäsenvaltioiden välistä oikeudellista apua säänteleviä välineitä siviili- ja kauppaoikeuden alalla. Niiden yhteisenä tarkoituksena on tarjota tehokkaat puitteet valtioiden rajat ylittävälle oikeudelliselle yhteistyölle. Jäsenvaltioiden välillä sovellettiin aiemmin kansainvälistä järjestelmää, joka perustui Haagin yleissopimuksiin. Uudet asetukset korvasivat vanhan järjestelmän, joka oli mutkikkaampi.

Komissio kuuli laajasti eri sidosryhmiä. Sekä asetusta (EY) N:o 1393/2007 että asetusta (EY) N:o 1206/2001 käsiteltiin yhdessä julkisessa kuulemisessa, joka järjestettiin 8. joulukuuta 2017 – 2. maaliskuuta 2018. Kuulemisissa saatiin yhteensä 131 lausuntoa (erityisesti Puolasta sekä Saksasta, Unkarista ja Kreikasta). Euroopan oikeudellisen verkoston kahdessa asiaan liittyvässä kokouksessa käsiteltiin molempiin asetuksiin liittyviä käytännön ongelmia ja mahdollisia parannuksia. Jäsenvaltioiden hallitusten asiantuntijoiden kanssa pidettiin asiaa koskevia kokouksia. Lisäksi järjestettiin työpaja valituille sidosryhmille, joihin rajat ylittäviä oikeudenkäyntejä koskevat asiat erityisesti liittyvät. Näiden kuulemisten tulokset olivat yleisesti myönteisiä, ja niistä kävi ilmi, että toimenpiteille on tarvetta.

On kuitenkin havaittu jonkin verran esteitä, jotka osoittavat, että parantamisen varaa on. Nämä esteet liittyvät suurimmaksi osaksi yrityksille ja kansalaisille aiheutuviin viiveisiin ja kustannuksiin, jotka aiheutuvat siitä, ettei mahdollisia nykyaikaisia teknologioita hyödynnetä viestinnän nopeuttamiseksi ja todisteiden suoran vastaanottamisen helpottamiseksi. Merkittävimpiin esimerkkeihin kuuluu se, että jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja viranomaisten välillä ei käytetä sähköistä viestintää vaan ensisijaisesti yhä paperiviestintää. Lisäksi todisteiden suorassa vastaanottamisessa käytetään vain vähän sähköistä viestintää, erityisesti videoneuvottelua. Tällä hetkellä asetuksella ei vaadita nykyaikaisten teknologioiden käyttöönottoa oikeuslaitoksessa. Koska tämä riippuu kokonaan jäsenvaltioiden omista ponnisteluista ja yleisestä siirtymisestä digitalisaatioon, edistys on ollut erittäin hidasta sekä absoluuttisesti mitattuna että verrattuna nykyaikaisten teknologioiden käyttöön kansallisissa yhteyksissä.

Yleisesti asetuksella on edistetty sen yleisten, erityisten ja toiminnallisten tavoitteiden saavuttamista. Alan toimijat ovat suhtautuneet myönteisesti yhteisten todisteiden vastaanottamisen menetelmien käyttöönottoon. Vakiolomakkeiden ja viestintäkanavien käyttöönotto on helpottanut viestintää. Asetuksella on tehostettu oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta sekä verrattuna Haagin yleissopimukseen että ajan mittaan (vuodesta 2001 vuoteen 2017). Näin ollen asetuksella edistetään vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta sekä sisämarkkinoiden sujuvaa toimintaa. Asetuksella lisätään tuomioistuinten keskinäistä luottamusta ja vähennetään rajat ylittävissä oikeudenkäynneissä asianosaisia oleville kansalaisille ja yrityksille aiheutuvaa taakkaa.

Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä se rajoittuu yksinomaan siihen, mikä on tarpeen ehdotuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ehdotus ei vaikuta erilaisiin todisteiden vastaanottamista koskeviin kansallisiin järjestelyihin.

Ongelmia, jotka asetuksella on tarkoitus ratkaista, ilmenee rajat ylittävissä oikeudenkäynneissä (jotka kuuluvat määritelmänsä mukaan kansallisten oikeusjärjestelmien ulkopuolelle), ja ne johtuvat riittämättömästä yhteistyöstä jäsenvaltioiden tuomioistuinten välillä tai kansallisten järjestelmien ja oikeudellisten ympäristöjen riittämättömästä yhteentoimivuudesta ja johdonmukaisuudesta. Kansainvälisen yksityisoikeuden alan säännöistä säädetään asetuksissa, sillä se on ainoa tapa varmistaa haluttu yhdenmukaisuus. Vaikka mikään ei periaatteessa estä jäsenvaltioita digitalisoimasta viestintätapaansa, aikaisempi kokemus ja ennusteet siitä, mitä ilman EU:n toimia tapahtuisi, osoittavat, että edistys olisi erittäin hidasta ja että vaikka jäsenvaltiot ryhtyisivät toimiin, yhteentoimivuutta ei voida taata ilman EU:n lainsäädäntöä. Jäsenvaltiot eivät siis itse voi saavuttaa ehdotuksen tavoitetta ei riittävällä tavalla; se voidaan saavuttaa ainoastaan unionin tasolla.

Ehdotuksen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 81 artikla (oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia). Sopimuksen 81 artiklan 2 kohdan d alakohdassa annetaan EU:lle valtuudet varmistaa todisteiden vastaanottamista koskevan yhteistyön.

Tällä hetkellä käsitettä ”tuomioistuin” ei ole määritelty, mikä on johtanut erilaisiin tulkintoihin jäsenvaltioissa. Joissakin jäsenvaltioissa käsitteellä tarkoitetaan ainoastaan perinteisiä tuomioistuimia, kun taas toisissa jäsenvaltioissa toteutetaan myös muiden oikeusviranomaisten (esim. julkiset notaarit) esittämiä pyyntöjä, jos viranomaisella on kansallisen lainsäädännön mukaan suorittaa todisteiden vastaanottamiseen liittyviä tehtäviä. Tällaiset epävarmuustekijät olisi poistettava määrittelemällä ”tuomioistuimen” käsite.

Uuden artiklan tavoitteena on helpottaa diplomaattisten edustajien tai konsuliviranomaisten toteuttamaa todisteiden vastaanottamista. Artiklassa säädetään, että nämä henkilöt voivat ottaa vastaan todisteita muun jäsenvaltion alueella ja sillä alueella, jolla he suorittavat tehtäviään, ilman ennalta esitettävää pyyntöä kuulemalla edustamansa jäsenvaltion kansalaisia vapaaehtoisesti kyseisessä jäsenvaltiossa käynnissä olevaa oikeudenkäyntiä varten.

(11)Jotta liitteissä olevat vakiolomakkeet voidaan ajantasaistaa tai jotta lomakkeisiin voidaan tehdä teknisiä muutoksia, komissiolle olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä liitteitä koskevien muutosten osalta. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa* vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

(9)Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 3 artiklan ja 4 a artiklan 1 kohdan mukaisesti [Yhdistynyt kuningaskunta] [ja] [Irlanti] [on ilmoittanut / ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen] [ei/eivät osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido sitä/niitä eikä asetusta sovelleta siihen/niihin].

(8)Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, koska on luotava oikeudelliset puitteet todisteiden vastaanottamista koskevien pyyntöjen ja ilmoitusten nopean toimittamisen varmistamiseksi, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(6)Kaikkia nykyaikaiseen viestintäteknologiaan liittyviä mahdollisuuksia ei tällä hetkellä hyödynnetä. Tällaisiin teknologioihin kuulu esimerkiksi videoneuvottelu, joka on tärkeä väline todisteiden vastaanottamisen yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi. Kun todisteet on vastaanotettava sellaisen henkilön kuulemisessa, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja joka on todistaja, asianosainen tai asiantuntija, tuomioistuimen olisi vastaanotettava todisteet välittömästi videoneuvottelun avulla, jos videoneuvottelu on kyseessä olevien tuomioistuinten käytettävissä, kun tuomioistuin katsoo, että tällaisen teknologian käyttö on asianmukaista asian erityisolosuhteiden kannalta.

(5)Asetus (EY) N:o 1206/2001 ei vaikuta viranomaisten mahdollisuuksiin vaihtaa tietoja muissa unionin välineillä, kuten neuvoston asetuksella (EY) N:o 2201/2003 tai neuvoston asetuksella (EY) N:o 4/2009, perustetuissa järjestelmissä, vaikka todisteilla olisi todistearvoa; pyynnön esittänyt viranomainen voi näin ollen valita soveltuvimman menetelmän.

(3)Pyyntöjen ja ilmoitusten nopean toimittamisen varmistamiseksi on käytettävä kaikkia soveltuvia nykyaikaisia viestintäteknisiä välineitä. Tästä syystä kaikki viestintä ja asiakirjojen vaihto on toteutettava pääsääntöisesti kansallisista tietojärjestelmistä koostuvan keskitetyn tietojärjestelmän kautta.

4.Jos 1 kohdan mukainen toimitus ei ole mahdollinen hajautetun tietojärjestelmän odottamattoman ja poikkeuksellisen häiriön vuoksi tai toimitus ei ole mahdollinen muissa erityistapauksissa, toimitus on tehtävä sellaista nopeinta mahdollista keinoa käyttäen, jonka pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on ilmoittanut hyväksyvänsä.

3.Jos 1 kohdassa tarkoitetuissa pyynnöissä tai ilmoituksissa on oltava tai niissä on leima tai käsin kirjoitettu allekirjoitus, niiden sijasta voidaan käyttää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 910/2014 määriteltyä ”hyväksyttyä sähköistä leimaa” tai ”hyväksyttyä sähköistä allekirjoitusta”.

1.Tässä asetuksessa tarkoitetut pyynnöt ja ilmoitukset on toimitettava sellaisista kansallisista tietojärjestelmistä koostuvan hajautetun tietojärjestelmän avulla, jotka on liitetty toisiinsa viestintäinfrastruktuurilla, joka mahdollistaa turvallisen ja luotettavan rajat ylittävän tiedonvaihdon kansallisten tietojärjestelmien välillä.

4)Lisätään 17 a artikla seuraavasti:

”17 a artikla

Todisteiden välitön vastaanottaminen videoneuvottelun avulla

1.Jos todisteet on vastaanotettava sellaisen henkilön kuulemisessa, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja joka on todistaja, asianosainen tai asiantuntija, ja tuomioistuin ei pyydä toisen jäsenvaltion toimivaltaista tuomioistuinta ottamaan vastaan todisteita 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, tuomioistuimen on otettava todisteet vastaan välittömästi 17 artiklan mukaisesti videoneuvottelun avulla, jos videoneuvottelu on kyseessä olevien tuomioistuinten käytettävissä, kun tuomioistuin katsoo, että tällaisen teknologian käyttö on asianmukaista asian erityisolosuhteiden kannalta.

2.Jos todisteiden välitöntä vastaanottamista videoneuvottelun avulla koskeva pyyntö on esitetty, kuuleminen on järjestettävä tuomioistuimen tiloissa. Pyynnön esittänyt tuomioistuin ja keskuselin tai 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen tai tuomioistuin, jonka tiloissa kuuleminen järjestetään, on sovittava käytännön järjestelyistä videoneuvottelua varten.

3.Jos todisteet vastaanotetaan videoneuvottelun välityksellä,

a)keskuselin tai 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen voi osoittaa tuomioistuimen osallistumaan todisteiden vastaanottamiseen, jotta voidaan varmistaa pyynnön esittäneen jäsenvaltion lainsäädännön perusperiaatteiden noudattaminen;

b)pyynnön esittäneen tuomioistuimen, kuultavan henkilön tai pyynnön vastaanottanen jäsenvaltion tuomarin pyynnöstä keskuselimen tai 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava siitä, että kuultavaa henkilöä avustaa tarvittaessa tulkki.”

5)Lisätään 17 b artikla seuraavasti:

”17 b artikla

Diplomaattisten edustajien tai konsuliviranomaisten toteuttama todisteiden vastaanottaminen

Jäsenvaltion diplomaattiset edustajat tai konsuliviranomaiset voivat ottaa vastaan todisteita muun jäsenvaltion alueella ja sillä alueella, jolla he suorittavat tehtäviään, ilman 17 artiklan 1 kohdassa mukaista ennalta esitettävää pyyntöä kuulemalla edustamansa jäsenvaltion kansalaisia vapaaehtoisesti edustamassaan jäsenvaltiossa käynnissä olevaa oikeudenkäyntiä varten.”

6)Lisätään 18 artiklan jälkeen 6 jakso seuraavasti: