[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel

KOM(2008) XXX

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

EU, Afrikka ja Kiina: kohti kolmenvälistä vuoropuhelua ja yhteistyötä

EN

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

EU, Afrikka ja Kiina: kohti kolmenvälistä vuoropuhelua ja yhteistyötä

SISÄLLYSLUETTELO

1. Johdanto 3

2. EU:n toimintapoliittinen aloite kolmenvälisestä yhteistyöstä 5

2.1. Kolmenvälisen yhteistyön pääperiaatteet 5

2.2. Kolmenvälisen yhteistyön käytännön tavoitteet 5

2.3. Kehityspoliittinen vuoropuhelu ja kehityskumppanuus 6

3. Päätelmät 8

JOHDANTO

Uusi geopoliittinen tilanne tarjoaa näin 2000-luvun alussa niin haasteita kuin mahdollisuuksia kaikille toimijoille. Näin on erityisesti Afrikan mantereella, joka on siirtymässä uuteen aikakauteen. Afrikka on muuttumassa demokraattisemmaksi ja elinvoimaisemmaksi, ja se haluaa parantaa asemiaan voidakseen hyötyä globalisaation suomista mahdollisuuksista.

Afrikan unionin (AU) synty, Afrikan alueellisten talousyhteisöjen vahvistuminen, Afrikan strategiat talouden kehittämiseksi (Uusi kumppanuus Afrikan kehittämiseksi, NEPAD) ja hallinnon demokratisoimiseksi (Afrikan valtioiden vertaisarviointijärjestelmä) yhdessä AU:n vuosien 2004–2007 strategian kanssa ovat olleet käännekohtia siinä, millaisena Afrikka näkee itsensä ja miten se toimii ulkopuolisten kumppaneidensa kanssa. Afrikka on päättänyt lujittaa kansainvälistä asemaansa, ja se on aktivoitumassa keskeisissä kansainvälisissä kysymyksissä, joita ovat esimerkiksi elintarviketurva, energia, ilmastonmuutos ja talouden muuttuva toimintaympäristö.

Afrikka on luonut kumppanuuksistaan verkoston, mikä viittaa siihen, että se ottaa enemmän vastuuta omasta kehityksestään ja hakee afrikkalaisia ratkaisuja Afrikan ongelmiin. Samaan aikaan Afrikkaa kohtaan on virinnyt uutta kiinnostusta maanosan strategisen merkityksen vuoksi, jonka osatekijöitä ovat talous, turvallisuus ja politiikka. Tämän mielenkiinnon myötä Afrikalle tarjoutuu todellinen ja odotettu tilaisuus kehittyä ja torjua köyhyyttä.

Euroopan unioni (EU) ja Kiina ovat molemmat Afrikan pitkäaikaisia kumppaneita. Afrikan kauppakumppaneista ja maanosaan investoijista EU on suurin ja Kiina kolmanneksi suurin. Ne ovat reagoineet Afrikan muutosprosessiin tekemällä omiin strategioihinsa suuria muutoksia viime vuosina.

Afrikka ja EU ovat solmineet uuden ja kokonaisvaltaisen kumppanuuden, josta sovittiin Lissabonissa joulukuussa 2007 järjestetyssä Afrikan ja EU:n toisessa huippukokouksessa[1]. Lissabonissa sovituissa Afrikan ja EU:n yhteisessä strategiassa ja sen ensimmäisessä toimintasuunnitelmassa nimetään yhteiset haasteet ja edut sekä alakohtaiset kumppanuudet, joiden tavoitteena on poistaa köyhyys, saavuttaa vuosituhannen kehitystavoitteet ja edistää turvallisuutta, ihmisoikeuksia, demokraattista hallintotapaa, kestävää kehitystä, alueellista yhdentymistä sekä maailmantalouteen integroitumista. EU jäsenineen antaa maailmassa eniten virallista kehitysapua. Edellä mainittujen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti se on luvannut lisätä varsinkin Afrikalle antamansa avun määrää ja parantaa sen tuloksellisuutta[2]. Se on myös sitoutunut muokkaamaan Afrikan-politiikkaansa AU:n painopisteiden mukaan (omavastuun periaate). Pääasiallisina rahoitusvälineitä käytetään sitomattomia avustuksia ja halpakorkoisia lainoja.

Kiinasta on 1990-luvulla käynnistyneen kehityksen myötä tullut uudestaan maailmanmahti, ja se on tiivistänyt suhteitaan Afrikkaan. Vuodesta 2000 lähtien Kiinan ja Afrikan kauppa samoin kuin kiinalaiset investoinnit Afrikkaan ovat lisääntynyt jyrkästi ja Kiina on lisännyt Afrikan maille tarjoamansa kehitysyhteistyön määrää. Kehitysyhteistyö perustuu osittain Kiinan omiin kokemuksiin köyhyyden vähentämisestä. Kiinan uusi lähestymistapa Afrikkaan esiteltiin vuonna 2006 julkaistussa maan Afrikan-politiikkaa käsittelevässä valkoisessa kirjassa[3], jonka keskiössä on rauhan, vakauden, kehityksen ja yhteisen vaurauden edistäminen. Virallisen kehitysyhteistyöpolitiikkansa mukaisesti Kiina pyrkii yhteistyöhön, jonka kulmakiviä ovat edelleen suvereenius, solidaarisuus, rauha ja kehitys, ja sen periaatteena on olla puuttumatta kumppanimaan sisäisiin asioihin ja keskittyä yhteisen edun tavoitteluun. Tärkeimpiä yhteistyömuotoja ovat kauppa, investoinnit, avaimet käteen -periaatteella toteutettavat infrastruktuurihankkeet ja Kiinassa järjestettävä (stipendeihin pohjautuva) koulutus, ja ne rahoitetaan pääasiassa lainoin ja luontoissuorituksina[4].

Pekingissä marraskuussa 2006 järjestetyssä huippukokouksessa Kiina ja Afrikka solmivat uuden strategisen kumppanuuden Kiinan ja Afrikan yhteistyöfoorumin (FOCAC[5]) puitteissa. Monet tätä prosessia seuranneet ovat panneet merkille joukon yhteisiä tavoitteita ja etuja, joita osapuolilla on niiden tukiessa Afrikan talouskasvua ja maailmantalouteen integroitumista, vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista ja konfliktinhallinta- ja rauhanturvapyrkimyksiä.

Vakaan ja kestävän kehityksen edistäminen Afrikassa on myös EU:n ja Kiinan yhteinen vahva etu. EU ja Kiina ovat tunnustaneet tämän tosiasian: marraskuussa 2007 Pekingissä järjestetyssä Kiinan ja EU:n kymmenennessä huippukokouksessa EU:n ja Kiinan johtajat suhtautuivat myönteisesti osapuolten käytännön yhteistyöhön, jonka tarkoituksena on kummankin olemassa olevia yhteistyövälineitä käyttäen edistää rauhaa, vakautta ja kestävää kehitystä Afrikassa yhdenvertaisuuden ja yhteisen edun pohjalta. Osapuolet sopivat jatkavansa vuoropuhelua Afrikkaa koskevista kysymyksistä ja hakevansa aktiivisesti keinoja ja kanavia Kiinan, EU:n ja Afrikan väliseen yhteistyöhön tarkoituksenmukaisilla aloilla.

Afrikan ja EU:n yhteisessä strategiassa suhtaudutaan yksiselitteisen myönteisesti muiden kumppaneiden osallistumiseen ja avataan ovi kolmansien maiden kanssa tehtävälle, kumppanuuden yhteisten tavoitteiden mukaiselle yhteistyölle. Näihin lausuntoihin sisältyy todellinen tilaisuus kytkeä EU:n kumppanuudet sekä Afrikan että Kiinan kanssa strategisesti yhteen ja vahvistaa niitä yhteistuumin.

Kysymys kuuluukin, voivatko EU, Afrikka ja Kiina tehdä enemmän poliittisen vuoropuhelunsa ja yhteistyönsä lujittamiseksi kolmenvälisellä yhteistyöllä[6], joka täydentää kahdenvälisiä kumppanuuksia[7]. Tässä tiedonannossa ehdotetaan yhteistyöohjelman laatimista afrikkalaisten ja kiinalaisten kumppaneiden kanssa aloilla, joilla yhteisvaikutukset ja yhteiset edut on mahdollista maksimoida. Ohjelman lähtökohdista pitäisi saavuttaa yksimielisyys, ja sen perustamisessa olisi edettävä vaiheittain.

EU:N TOIMINTAPOLIITTINEN ALOITE KOLMENVÄLISESTÄ YHTEISTYÖSTÄ

Komissio ehdottaa, että Afrikka, Kiina ja EU toimisivat joustavasti ja käytännönläheisesti yhteistyöhön soveltuvien alojen valitsemiseksi ja niiden käsittelemiseksi ja että yhteistyö kytkettäisiin mahdollisuuksien mukaan monenvälisillä foorumeilla ja varsinkin YK:ssa annettuihin sitoumuksiin. Lähestymistavan olisi oltava vaiheittain etenevä.

Kolmenvälisen yhteistyön pääperiaatteet

- Käytännönläheinen ja vaiheittain etenevä lähestymistapa : Kentällä tehtävässä yhteistyössä voitaisiin keskittyä konkreettisiin hankkeisiin ja aloihin. Tämänkaltainen tulossuuntautunut strategia auttaa yhteisten tavoitteiden määrittelyssä.

- Yhteinen lähestymistapa : Käytännössä yhteistyötä tehdään asiasta kiinnostuneiden afrikkalaisten (kansallisen tai alueellisen tason) kumppaneiden suostumuksella ja ottamalla ne täysimääräisesti mukaan yhteistyön jokaiseen vaiheeseen.

- Tuloksellinen apu : Ehdotetun lähestymistavan tavoitteena on a) ehkäistä toimien päällekkäisyyttä, b) varmistaa EU:n ja Kiinan toimien sovittaminen tiiviimmin kansallisiin kehitysstrategioihin sekä helpottaa kokemusten, muun muassa Kiinan omasta kehityksestään saamien kokemusten, ja parhaiden toimintatapojen vaihtoa, ja c) myötävaikuttaa avun tuloksellisuuden paranemiseen ja kokemusten vaihtoon muun muassa virallisesta kehitysavusta, suorista ulkomaisista investoinneista ja muista keinoista.

Kolmenvälisellä yhteistyöllä voidaan osaltaan vahvistaa yhteistä vastuuta maailmanlaajuisesta hallintotavasta ja kehityksestä.

Kolmenvälisen yhteistyön käytännön tavoitteet

Kolmenvälisen yhteistyön alkuvaiheessa ehdotetaan keskittymistä seuraaville aloille, jotka ovat Afrikan vakauden ja kehityksen kannalta avainasemassa ja joilla kolmenvälisestä yhteistyöstä odotetaan suurinta lisäarvoa.

1. Rauha ja turvallisuus Afrikassa: Rauha ja turvallisuus ovat kehityksen perusedellytykset. Siksi onkin Afrikan, EU:n ja Kiinan edun mukaista edistää yhteistyössä Afrikan maiden ja talouksien vakautta ja vaurautta ja tehdä yhteistyötä AU:n kanssa ja Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) puitteissa Kiinan kanssa Afrikan rauhan ja turvallisuuden rakenteiden kehittämisen tukemiseksi ja avustaa AU:ta rauhanturvaoperaatioissa, valmiuksien kehittämisessä ja koulutuksessa.

2. Tuki Afrikan infrastruktuurille: Infrastruktuuri on kehityksen, kaupan ja investointien kulmakivi. Afrikan, EU:n ja Kiinan on helpompi täyttää Afrikan valtavat infrastruktuuritarpeet ja saavuttaa yhteiset tavoitteet, jos ne laativat yhteisiä strategioita ja parantavat toimintansa yhteisvaikutuksia. Tavoitteena on edistää kolmenvälistä yhteistyötä kohtuuhintaisen ja kestävän infrastruktuurin rakentamiseksi Afrikkaan, parantaa yhteenkytkettävyyttä, tehostaa alueellista yhdentymistä ja kehittää kestävän kehityksen ja talouskasvun edellytyksiä (multimodaaliliikennekäytävät, televiestintä, energia mukaan lukien uusiutuvat energialähteet, sektoriohjelmat). Afrikan infrastruktuuriyhteenliittymä pitäisi nähdä yhteistyöelimenä, jonka puitteissa Afrikka, EU ja Kiina koordinoivat toimintaa ja vaihtavat kokemuksia muiden maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Afrikan omien painopisteiden (lyhyen aikavälin toimintasuunnitelma ja NEPADin alainen infrastruktuurihankkeiden valmisteluväline, 2003) koordinointia voitaisiin tehostaa EU:n ja Afrikan infrastruktuurikumppanuuden tarjoamissa puitteissa.

3. Ympäristön ja luonnonvarojen kestävä hoito ovat avainasemassa kestävän kasvun, ilmastonmuutoksen torjunnan ja yhteisten kaupallisten etujen kannalta. Kaivosteollisuuden avoimuutta ajavan EITI-aloitteen, metsälainsäädännön noudattamista, metsähallintoa ja puukauppaa koskevan FLEGT-ohjelman ja Kimberleyn prosessin kaltaisiin aloitteisiin kytketyn kolmenvälisen yhteistyön ansiosta Afrikan maat voisivat tehostaa paikallisia valmiuksia hallinnoida luonnonvaroja, kauppaa ja kilpailua avoimesti ja läpinäkyvästi. Tavoitteena on maksimoida kestävän sijoitustoiminnan ja kehityksen tulokset seuraavilla aloilla: metsätalous, uusiutuvat energialähteet, energian hyötysuhde, jätehuolto, kalatalous ja kaivostoiminta. Kansallisen pitkän aikavälin sopeutumiskyvyn kehittäminen on tärkeää varsinkin ilmastonmuutokselle kaikkein alttiimmissa maissa. Tästä syystä komissio ehdottaa, että AU:n komission ja Kiinan kanssa selvitetään keinoja kehittää yhteistyössä ilmastonmuutokseen ja uusiutuviin energialähteisiin liittyviä valmiuksia. Myös teknologian siirrot ja puhtaan kehityksen mekanismiin liittyvän investointikapasiteetin lisääminen ovat mahdollisia. Toiminta voidaan myös toteuttaa osana vuoden 2012 jälkeistä ajanjaksoa koskevaa maailmanlaajuista ilmastonmuutossopimusta. Vahva ympäristöulottuvuus auttaa turvaamaan kaikkein köyhimpien toimeentulon ja kestävän rauhan. Valmiuksien kehittäminen yhteistyössä on johdonmukaista ympäristöalan kahdenvälisen vuoropuhelun kanssa, jota käydään Euroopan komission ja Kiinan sekä EU:n ja AU:n välillä.

4. Maatalous ja elintarviketurva: Maatalouden tuottavuuden nostaminen on avainasemassa, kun pyritään saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet ylipäänsä ja köyhyyttä ja nälkää koskeva tavoite 1 erityisesti. Kolmenvälisellä yhteistyöllä voitaisiin lisätä Afrikan maatalouden tuottavuutta ja tuotantomääriä ja parantaa elintarviketurvaa kestävällä tavalla ruoantuotannon sosio-ekonomiset, ympäristölliset ja terveydelliset näkökohdat huomioon ottaen. Komissio ehdottaa kolmenvälisen yhteistyön mahdollisten yhteisvaikutusten selvittämistä seuraavilla aloilla: maatalouden tutkimus ja innovaatiot painopisteenä pääasiallinen paikallinen ravinto, eläintautien torjunta ja elintarvikkeiden turvallisuus painopisteenä terveys- ja kasvinsuojelunormien määrittely ja noudattaminen. Kolmenvälinen yhteistyö pitäisi sovittaa Afrikan maatalouden kokonaisvaltaiseen kehitysohjelmaan, jonka pohjalta Afrikan maataloutta kehitetään pitkällä aikavälillä.

Kehityspoliittinen vuoropuhelu ja kehityskumppanuus

Jotta edellä mainitut tavoitteet voitaisiin saavuttaa, EU:n ja Afrikan ja toisaalta EU:n ja Kiinan vuoropuhelua olisi laajennettava päätoimipaikoissa ja paikallisella tasolla, ja sillä olisi täydennettävä myös YK:n puitteissa käytäviä keskusteluja. On tärkeää suosia näkemysten ja kokemusten vaihtamiseen ja konsultaatioon perustuvaa toimintatapaa kaikilla tasoilla. Aivoriihityyppinen toiminta tukisi sekin päättäjiä politiikkoja ja lähestymistapoja koskevan keskinäisen ymmärryksen lisäämisessä ja yhteistyömahdollisuuksien selvittämisessä. Samalla tutkimusvalmiudet kehittyisivät ja ihmistenvälinen vuorovaikutus lisääntyisi.

Vuoropuhelua pitäisi käydä ja vahvistaa eri tasoilla olemassa olevien rakenteiden ja foorumien puitteissa:

- koko maanosan tasolla: koko Afrikan ja sen eri alueiden yhdentymisestä käytävän vuoropuhelun osalta EU toivoo, että vetovastuun ottaisi AU:n komissio. EU:n edustuston päällikkö AU:n päätoimipaikassa Etiopian Addis Abebassa voisi toimia yhteyshenkilönä rauhasta ja turvallisuudesta säännöllisesti ja tarvittaessa käytävien keskustelujen järjestämiseksi AU:n, EU:n ja Kiinan välillä;

- aluetasolla: Euroopan komissiolla on ollut ainutlaatuinen rooli Afrikan alueellisten talousyhteisöjen lujittamisessa, ja sillä on käytössään arvokas kehitysyhteistyöväline, Euroopan kehitysrahasto (EKR). Aluestrategiat ja maa-/alueohjelmat voitaisiin ottaa lähtökohdaksi kolmenvälisen yhteistyön edistämiseen kaikilla ehdotetuilla aloilla. Erityisesti tämä koskee infrastruktuuria, koska mittavien energia- ja televiestintäohjelmien ja multimodaaliliikennekäytävien arviointiin ja täytäntöönpanoon tarvitaan kansallisen kehyksen tukemiseksi alueellinen ulottuvuus niin institutionaalisella kuin hallinnon tasolla;[8]

- maa-/suurlähettilästasolla: tietoja ja näkemyksiä olisi vaihdettava säännöllisesti ja tarvittaessa, myös maiden johdolla toimivissa monenvälisissä mekanismeissa;

- EU:n ja Kiinan kahdenvälinen vuoropuhelu: Afrikan olisi oltava pysyvä puheenaihe EU:n ja Kiinan välisissä keskusteluissa, joita ne käyvät osana strategista vuoropuhelua, sekakomiteassa, Afrikan ministeritroikassa sekä EU:n ja Kiinan huippukokouksissa. Afrikkalaiset osapuolet olisi mahdollisuuksien mukaan otettava mukaan keskusteluihin.

Jotta kehityskumppanuutta (vuosituhattavoite 8) ja kehitysavun tuloksellisuutta (Pariisin julistus avun tuloksellisuudesta[9]) voitaisiin edistää, on laajennettava afrikkalaisten kumppaneiden kanssa käynnissä olevaa tietojen ja kokemusten vaihtoa maastrategioista ja siitä, miten kukin osapuoli toteuttaa ja arvioi omaa kehityspolitiikkaansa. Tavoitteena on lisätä täydentävyyttä, parantaa työnjakoa, kansallisten järjestelmien käyttöä, ennustettavuutta ja tulosjohtamista sekä keventää avun antamiseen liittyviä menettelyjä. Keinoja näiden toteuttamiseksi ovat vierailukäynnit, virkamiesten väliaikaiset siirrot ja päätoimipaikoissa ja maatasolla säännöllisesti käytävät keskustelut. Koordinointikokoukset avunantajien välillä voitaisiin laajentaa kaikkien kehitysyhteistyökumppaneiden yhteisiksi kokouksiksi, ja prosessissa voitaisiin hyödyntää Kiinan omia kokemuksia. Kiinan kansainvälisestä köyhyydenvähentämiskeskuksesta halutaan tehdä tietojen ja kokemusten vaihdon foorumi, ja se onkin ollut asiasta yhteyksissä OECD:n kehitysapukomiteaan ja perinteisiin avunantajiin. EU:n pitäisi tukea tällaisia pyrkimyksiä. Kiina osallistuu Heiligendammin prosessiin, joka voi osaltaan edistää tällaista uutta lähestymistapaa. Uusia näkökulmia voivat tarjota myös OECD:n vahvempaan sitoutumiseen perustuva politiikka ja sen kehitysapukomiteassa käynnissä oleva pohdinta, joka liittyy komitean mandaatin muuttamiseen tulevaisuuden haasteita paremmin vastaavaksi. Kolmenvälinen yhteistyö Afrikassa voisi tukea tätä prosessia tarjoamalla hyödyllisiä käytännön kokemuksia ja opetuksia materiaaliksi kehitysavun ja -yhteistyön tuloksellisuudesta käytävään keskusteluun.

PÄÄTELMÄT

Kolmenvälisessä yhteistyössä edetään asteittain. Muutoksilla voidaan päästä parempiin tuloksiin, kun maailmanlaajuisia kehityshaasteita pyritään ratkomaan tehokkaasti ja monenvälisesti. Yhdessä kolme kumppania voivat edistää yhteisiä etuja ja keskustella tärkeimmistä maailmanlaajuisista haasteista rinnan kahdenvälisten suhteidensa kanssa. Prosessi lujittaa niiden keskinäisiä kahdenvälisiä kumppanuuksia ja lisää AU:n valmiuksia toimia Afrikan kehityksen veturina ja kansainvälisesti. Lopputuloksena tällaisesta kolmenvälisestä yhteistyöstä yhteinen vastuu maailmanlaajuisesta hallintotavasta ja kehityksestä lisääntyy.

Euroopan komissio kehottaa EU:n jäsenvaltioita sekä afrikkalaisia ja kiinalaisia kumppaneitaan tarkastelemaan ja tukemaan edellä esitettyjä ehdotuksia ja tekemään yhteistyötä kolmenvälisissä aloitteissa, joiden tavoitteena on

- parantaa koordinointia kansainvälisissä järjestöissä ja etenkin Afrikkaan liittyvissä aloitteissa ja määritellä tarkoituksenmukaiset yhteistyösäännöt;

- tehostaa vierailuja ja virkamiesvaihtoa puolin ja toisin, jotta kumppanit voisivat oppia toistensa kokemuksista, luoda kolmenvälistä vuoropuhelua ja yhteistyötä tukeva verkosto kansainvälisellä, kansallisella ja päätoimipaikkojen tasolla ja parantaa tiedonkulkua;

- järjestää vuorotellen EU:n, AU:n ja Kiinan korkeiden virkamiesten vuosittainen tapaaminen vuoropuhelun ja yhteistyön koordinoimiseksi strategisella tavalla;

- pyytää AU:n ministeritroikkaa osallistumaan EU:n ja Kiinan vuosittain järjestämään vuoropuheluun Afrikasta;

- tehostaa tutkimustulosten ja tiedon tuottamista sovituilla aloilla;

- tehdä virastojen, elinten ja yhdistysten välisiä sopimuksia yhteisten tulosohjautuneiden aloitteiden helpottamiseksi;

- esittää tämä tiedonanto afrikkalaisille ja kiinalaisille kumppaneille keskusteltavaksi huippukokous- tai ministeritasolla.

Tästä syystä komissio pyytää, että neuvosto ja Euroopan parlamentti vahvistaisivat edellä esitetyt ehdotukset, jotta niistä käytävä keskustelu voisi jatkua EU:n afrikkalaisten ja kiinalaisten kumppaneiden kanssa.

[1] Lisätietoja osoitteessa http://www.africa-union.org/root/AU/Conferences/2007/December/eu-au/AU_EU.htm.

[2] Komissio ehdottaa tiedonannossaan EU kansainvälisenä kehitysyhteistyötoimijana toimia, joilla jäsenvaltioita kannustetaan lisäämään niiden antaman avun määrää ja tuloksellisuutta. Lisäksi EU nimeää aloja, joilla EU:n politiikkaa voitaisiin koordinoida paremmin.

[3] Kiinan ulkoministeriön julkaisu China ’ s African Policy , tammikuu 2006.

[4] Tarkkoja summia on vaikea määrittää, koska kirjanpitomenetelmissä on suuria eroavuuksia ja koska Kiina ei toistaiseksi julkaise kehitysaputilastoja. Keskushallinnon ohjelmien lisäksi monilla alueellisilla ja yritysmaailman toimijoilla on omaa suhdetoimintaa Afrikassa, ja niiden kontaktiverkostot tiivistyvät ja monipuolistuvat koko ajan.

[5] Kiinan ja Afrikan yhteistyöfoorumi (FOCAC) perustettiin Pekingissä vuonna 2000 järjestetyssä ministerikokouksessa. FOCACin kolmas kokous järjestettiin huippukokouksena Pekingissä 3.–5. marraskuuta 2006. Lisätietoja osoitteessa http://english.focacsummit.org/.

[6] Ehdotus vastaa Accran toimintasuunnitelmaa, jonka 19 kohdan b alakohdassa kehotetaan tekemään kolmenvälistä yhteistyötä.

[7] Kiinan nousun yleisempiä vaikutuksia tarkasteltiin vuonna 2006 annetussa tiedonannossa EU ja Kiina: kumppanuus tiivistyy, vastuu kasvaa . Tässä tiedonannossa keskitytään siihen, miten EU tarttuu Afrikan kehitysmahdollisuuksiin ja -haasteisiin, jotka ovat seurausta Kiinan uudesta roolista Afrikan kehitysyhteistyökumppanina.

[8] Tällaisia alueellisia toimenpiteitä pitäisi toteuttaa vain, jos tietyt edellytykset (hallintotapa, alueen institutionaaliset ja hallinnolliset valmiudet, alakohtaisten ja alueellisten organisaatioiden tehokkuus) täyttyvät, jolloin on mahdollista luoda suunnitellun toiminnan toteuttamiseen vaadittava ympäristö.

[9] Kiina on allekirjoittanut Pariisin julistuksen avun tuloksellisuudesta, ja se seuraa tarkkaan muiden allekirjoittajavaltioiden ja OECD:n kehitysapukomitean julistukseen liittyvää toimintaa. Kiina osallistuu myös julistuksen seurantaprosessiin (esim. avun tuloksellisuudesta Accrassa syyskuussa 2008 järjestettyyn korkean tason foorumiin).