Komission tiedonanto - Yhteisön menojen suorasta ja jaetusta hallinnoinnista johtuvien yhteisön saamisten perinnän parantaminen /* KOM/2002/0671 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO Yhteisön menojen suorasta ja jaetusta hallinnoinnista johtuvien yhteisön saamisten perinnän parantaminen SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 5 2. Nykytilanteen analyysi 8 2.1 Kirjanpitotiedot 30. kesäkuuta 2002 8 2.2. Ongelmat, jotka eivät käy ilmi kirjanpitotiedoista: yhteisön vahvistamattomat saamiset 11 3. Yhteisön vahvistettujen saamisten perinnän tehostaminen 13 3.1. Toimenpiteet, joita komissio harkitsi hyväksyessään 13. joulukuuta 2000 suorista menoista johtuvia yhteisön saamisia koskevan toimintasuunnitelman, ja niiden toteuttaminen tällä perusteella 13 3.1.1. Ennalta ehkäisevät toimenpiteet 14 3.1.2. Parannustoimenpiteet (yhteisön vanhojen saamisten vähentäminen) 15 3.2. Joulukuun 13. päivänä 2000 hyväksytyn toimintasuunnitelman perusteella nyt käyttöön otettavat toimenpiteet 17 3.2.1. Tulojen ja menojen hyväksyjän aseman vahvistaminen (veloitusilmoituksen laadinnan hajauttaminen) 18 3.2.2. Pakkoperintämenetelmien vahvistaminen 18 3.2.3. Velkojen kirjanpidosta poistamisen rationalisointi 20 3.2.4. Toimenpiteet, joilla varmistetaan uusien sääntöjen täytäntöönpano kokonaisuudessaan 24 4. Toimenpiteet, joilla varmistetaan yhteisön saamisten järjestelmällinen vahvistaminen kohtuullisen ajan kuluessa 25 4.1. Kaikkien "tärkeimpien" velkojen järjestelmällinen vahvistaminen 25 4.1.1. Ensisijaisen velvollisuuden säilyttäminen uudessa varainhoitoasetuksessa 25 4.1.2. Saamisten ennustamista koskevan velvoitteen vahvistaminen 25 4.1.3. Yhteisön virkamiesten ja muun henkilöstön vastuuvelvollisuuden vahvistaminen 26 4.2. Tärkeimpien velkojen viivästyskorkojen järjestelmällinen vahvistaminen 26 4.3. EMOTR:n tukiosaston jaettuun hallinnointiin liittyvien yhteisön saamisten järjestelmällinen vahvistaminen 27 4.3.1. Vanhojen saamisten poistamista koskevat ratkaisuehdotukset 28 4.3.2. Ilmoitettujen väärinkäytösten käsittelyn helpottamista koskeva ehdotus 30 5. Päätelmät 31 TIIVISTELMÄ Yhteisön menot henkilöä kohden kiinteinä hintoina ovat kasvaneet merkittävästi vuosina 1992-2002. Komissiolle on annettu uusia tehtäviä, joista moniin liittyy varojen hallinnointia. Yhteisön kokonaisrahoitus kyseisellä kaudella oli vuoden 2002 hintoina noin 800 miljardia euroa. Osa varojen hallinnointia on saamisten perintä, jota hoitavat yhteisöt tai yhteisön varojen jaetussa hallinnoinnissa jäsenvaltiot, sen jälkeen kun ennakkomaksut on suoritettu tai virheen, muotoa tai sisältöä koskevien sääntöjenvastaisuuksien johdosta tai joissakin harvoissa tapauksissa petosten vuoksi. Avointen saamisten määrä oli 30. kesäkuuta 2002 hieman yli 3,5 miljardia euroa, johon sisältyvät maatalousmenoista, rakennerahastojen rahoituksesta ja sekalaisista menoista johtuvat saamiset. Yhteisön saamisista pystytään yleensä perimään 80-90 prosenttia. Perintään liittyy vaikeita kysymyksiä ja monia väärinymmärryksiä, sillä termiä 'perintä' käytetään tilinpidossa neljästä täysin erilaisesta asiasta: (1) niiden määrien perintä, jotka jäsenvaltiot ovat aiheettomasti maksaneet maatalousyrityksille tai rakennetoimenpiteisiin liittyville organisaatioille joko tahattomien tai (joskus) tahallisten muoto- tai sisältövirheiden vuoksi, (2) komission organisaatioille tai jäsenvaltioille määräämien sakkojen perintä, (3) omien varojen perintä jäsenvaltioilta saamisten tavanomaisella perintämenettelyllä, (4) perintä yhteisön rahoitusta saavilta tuensaajilta, kun sopimusta tai avustussopimusta ei ole täytetty sen ehtojen mukaisesti. Tässä Euroopan parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle osoitetussa tiedonannossa komissio vastaa näiden toimielinten vaatimuksiin saada yksityiskohtaisia tietoja edistymisestä hallintouudistusta koskevan valkoisen kirjan toimen 96 osalta (aiheettomasti maksettujen varojen parempi hallinnointi). Tässä tiedonannossa otetaan huomioon vuoden 2000 jälkeinen kehitys niiden määrien perinnässä, jotka on maksettu yhteisön menojen suorassa ja jaetussa hallinnoinnissa ja jotka oli perittävä ennakkomaksujen suorittamisen tai virheiden, väärinkäytösten tai joissain tapauksissa petosten vuoksi. Tiedonannossa ei käsitellä omia varoja ja sakkoja, joihin sovelletaan eri sääntöjä ja jotka eivät ole seurausta yhteisön menojen hallinnoinnista, vaikka kirjanpidossa ne merkitään yhteisön saamisiin. Suoraan hallinnointiin liittyvien yhteisön saamisten osalta on tehty paljon vuoden 2000 jälkeen sekä ennalta ehkäisevien että korjaavien toimenpiteiden osalta, menettelyjä on järkeistetty ja komission horisontaalisten yksiköiden perintäresursseja on lisätty. Kun uusi varainhoidon kehys (uusi varainhoitoasetus, soveltamissäännöt ja sisäiset säännöt) tulevat voimaan 1. tammikuuta 2003, kunkin toimijan tehtävä on määritelty selvemmin, yhteisön saamisten vahvistamista ja perintämenetelmiä tehostetaan ja sääntelyä ja sisäistä prosessia koskevat avoimet säännöt otetaan käyttöön. Yhteisön varojen jaettuun hallinnointiin (EMOTR:n tukiosasto ja rakennerahastot) liittyvien saamisten osalta jäsenvaltiot vastaavat lopullisiin tuensaajiin kohdistettavista vaateista ja kyseisten määrien ilmoittamisesta komissiolle. Nykyisen lainsäädännön perusteella komission on seurattava jäsenvaltioiden perintäprosessia tapauskohtaisesti ja tarvittaessa joko EMOTR:n tukiosaston tai rakennerahastojen sääntöjen mukaisesti veloitettava jäsenvaltiolta perimättömät määrät. Seuranta on monitahoinen ja raskas prosessi, ja se on syynä yhteisön saamisten vahvistamisen viivästyksiin sekä EMOTR:n tukiosastoon liittyvien vanhojen saamisten kertymiseen. Komissio aikoo perustaa väliaikaisen työryhmän, johon kuuluu OLAFin ja maatalouden pääosaston asiantuntijoita, käsittelemään tätä saamistaakkaa. Lisäksi se laatii ehdotuksen asetuksen N:o 1258/1999 8 artiklan muuttamisesta näiden menettelyjen yksinkertaistamiseksi. Komissio on varma siitä, että uudet järjestelyt varmistavat yhteisön varojen sekä suorasta että jaetusta hallinnoinnista johtuvien yhteisön saamisten tehokkaamman perinnän. 1. JOHDANTO Koska erityisesti varojen hallinnointiin liittyvät tehtävät ovat jatkuvasti lisääntyneet, komissio on kiinnittänyt enemmän huomiota määriin, jotka yhteisöjen tai yhteisön varojen yhteishallinnoinnin tapauksessa jäsenvaltioiden on perittävä takaisin ennakkomaksujen suorittamisen jälkeen tai virheiden, väärinkäytösten tai eräissä tapauksissa petosten vuoksi [1]. [1] Tässä yhteydessä 'virheillä' tarkoitetaan toimia, jotka on kirjattu virheellisesti tileille tai joita ei ole toteutettu niihin sovellettavien oikeus- ja sääntelymääräysten mukaisesti, huolimatta mahdollisesta vaikutuksesta Euroopan yhteisöjen talousarvioon, kuten tilintarkastustuomioistuin on määritellyt vuosikertomuksissaan ja tilintarkastuslausumissaan. 'Väärinkäytöksellä' tarkoitetaan EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan mukaisesti sääntöjen virheellistä soveltamista ja siihen liittyy taloudellisten etujen suojaamisen yhteydessä vaikutus talousarvioon. Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, 23.12.1995) 1 artiklan 2 kohdassa määritellään väärinkäytös seuraavasti: "Väärinkäytösten tunnusmerkit toteuttaa jokainen yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkominen, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen yleiselle talousarviolle tai yhteisöjen hoidossa oleville talousarvioille, joko suoraan yhteisöjen puolesta kannettujen omien varojen vähenemisen tai lakkaamisen taikka perusteettoman menon takia." 'Petoksella' tarkoitetaan tulojen osalta taloudellisten etujen suojaamisesta vuonna 1995 tehdyn yleissopimuksen 1 artiklassa määriteltyä tahallista tekoa tai laiminlyöntiä, joka johtaa Euroopan yhteisöjen talousarvion varojen laittomaan vähenemiseen (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty yleissopimus yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta, EYVL C 316, 27.11.1995). Komissio on ryhtynyt laajaan hallintouudistukseen tämän ongelman ratkaisemiseksi. Uudistusta koskevaan valkoiseen kirjaan, joka annettiin maaliskuussa 2000, sisältyivät suuntaviivat menojen tehokkaammasta hallinnoinnista ja yhteisön menojen suorasta ja jaetusta hallinnoinnista johtuvien saamisten perinnästä. Tämä lähestymistapa on yksi nykyisen komission tärkeimmistä saavutuksista yhteisön taloudellisten etujen suojelemiseksi. Tämän alan uudistuksen tavoitetta esiteltiin komission hallintouudistusta koskevassa toimintasuunnitelmassa huhtikuulta 2000. Toimenpiteet on keskitettävä niin, että lainsäädännöstä ja varainhoitosäännöistä ja -menettelyistä saadaan mahdollisimman "aukottomia" mahdollisia virheitä, väärinkäytöksiä ja petoksia vastaan komission yksiköiden sekä komission ja jäsenvaltioiden välisen paremmin määritellyn ja tehokkaamman yhteistyön avulla. [2] [2] Komission uudistaminen - Valkoinen kirja - Osa II, KOM(2000) 200 lopullinen/2, 5.4.2000, V.3 Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen, s. 69-70. Valkoisessa kirjassa esitettiin eräitä perustoimintoja uudistuksen tukemiseksi yleisesti, kuten sisäisen tarkastuksen toimialan ja yhteisen varainhoitoelimen perustaminen, tiedotus- ja koulutusohjelman järjestäminen taloushallinnon toimijoille ja taloushallinnon sääntöjen yleisuudistus. Valkoisessa kirjassa määriteltiin myös neljä yleistä toiminnan alaa taloudellisten etujen suojelemiseksi. [3] Toimen 96 nimenomaisena tarkoituksena oli tehostaa aiheettomasti maksettujen määrien perintää. [3] Toimi 92 "Moitteettoman projektijohtamisen suuntaviivat", toimi 93 "OLAFin ja muiden yksiköiden välisen vuorovaikutuksen parempi koordinointi", toimi 94 "Lainsäädännön laatiminen petosten osalta aukottomaksi ja sopimusten hallinnointi", toimi 95 "Ennakkovaroitusjärjestelmän optimointi". Näitä suuntaviivoja laajennettiin 13. joulukuuta 2002 päivätyssä, aiheettomasti maksettujen määrien perintää koskevassa tiedonannossa komissiolle. [4] Tiedonannossa esitettiin käytännön toimintasuunnitelma suoriin menoihin [5] liittyvien yhteisön vahvistettujen saamisten perimiseksi. Nyt on tutkittava, missä määrin toimintasuunnitelma on toteutunut, päätettävä seuraavista toimista ja täydennettävä toimintasuunnitelmaa komission sitoumusten mukaisesti uusilla toimenpiteillä sen varmistamiseksi, että kaikki menojen suoraan ja jaettuun hallinnointiin [6] liittyvät vahvistettavissa olevat velat todella vahvistetaan. [4] Michaele Schreyerin 13. joulukuuta 2000 päivätty tiedonanto komissiolle, "Toimi 96 - Perusteettomasti maksettujen varojen takaisinperinnän tehostaminen", SEC(2000) 2204, s. 3, 4 kohta "Toimintasuunnitelma tehokkaampia menettelyjä varten". [5] Nyttemmin "keskitetty suora hallinnointi" Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 artiklan 2 kohdan mukaisesti (EYVL L 248, 16.9.2002), jäljempänä 'suora hallinnointi'. Toimeenpanovirastojen suorittama perintä yhteisön ohjelmien hallinnoinnin tai niille neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 55 artiklan mukaisesti siirrettyjen tehtävien yhteydessä kuuluu tämän tiedonannon soveltamisalaan. [6] Tai yhteisön varojen "hajautettu hallinnointi" silloin kun talousarvion toteuttamistehtävät siirretään kolmansille maille neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 artiklan 4 kohdan mukaisesti kuten on asia ehdokasmaiden kanssa Sapard- ja Ispa-ohjelmissa. Yhteisön saamisten perinnän tehostaminen on tietenkin vain yksi osa taloushallinnon uudistusta, johon komissio on ryhtynyt suojatakseen menotapahtumat mahdollisimman täydellisesti virheiltä, väärinkäytöksiltä ja petoksilta. Tässä yhteydessä on korostettava, kuinka tärkeää on ryhtyä aiheettomat maksut ehkäiseviin toimenpiteisiin hyvissä ajoin [7]. Nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan kuulu tämän tiedonannon alaan. [7] Komissiossa saavutetaan suurempi oikeusvarmuus erityisesti lisäämällä toimintojen arviointia koko menosyklin ajalta (SEC(2000) 1051, 26.7.2000), estämällä petoksia (KOM(2001) 630, 25.10.2001) ja tehostamalla yleisesti projektijohtamista, mukaan lukien sisäisten valvontanormien käyttöönotto (SEC(2001) 2037, s. 4) ja sopimusten yhdenmukaistaminen. Tältä osin on huomautettava, että komissio toteuttaa budjettivallan käyttäjän hyväksymät määrärahat tehtävissä, jotka luonteensa puolesta eivät aina salli aiheettomien maksujen riskin täydellistä poistamista. Tähän on kaksi pääasiallista syytä. Ensimmäinen liittyy kyseisten alojen luonteeseen. Hallintomallissa on otettava huomioon näihin aloihin väistämättä sisältyvät riskit ja lainsäätäjän asettamat lopulliset tavoitteet. Tämä varauma koskee erityisesti kehitysapua sekä taloudellista ja sosiaalista koheesiopolitiikkaa. Ainoat mahdolliset suojakeinot, joita komissio jo käyttää [8], ovat riskinarviointimenetelmät, joilla pyritään etukäteen minimoimaan tietyt riskit erityisesti varmistamalla kunkin tuensaajan taloudellinen vakaus ja toimintakyky. [9] Toinen syy liittyy hyväksyttyyn menolajiin. Varsinkin ennakkomaksujen maksaminen tai ennakkorahoituksen myöntäminen vastikkeetta muodostaa tuntuvan riskin. Kaikki kuitenkin katsovat, että ne ovat olennainen väline eräiden yhteisön lainsäätäjän hyväksymien toimenpiteiden toteuttamiseksi. Näin ollen ennakkomaksuperiaate on säilynyt kaikkien yhteisön toimielinten tuella uudessa varainhoitoasetuksessa, jonka neuvosto hyväksyi yksimielisesti 25. kesäkuuta 2002. [10] Tosin periaatteeseen liittyy kaksi velvoitetta. Niistä ensimmäinen koskee soveltamissäännöissä määriteltyjä tapauksia, joissa on vaadittava toimeksisaajilta tai tuensaajilta etukäteen vakuus ennakkomaksuihin liittyvien taloudellisten riskien rajoittamiseksi [11]. Toisen velvoitteen mukaan on perittävä ennakkomaksuista kertyneet korot, jotka säilyvät yhteisöjen omaisuutena [12]. [8] Tähän sisältyy menojen järjestelmällinen arviointi, myös ennen säädöksen antamista (rahoitusselvitys), suunnittelun, ohjelmasuunnittelun ja ohjelman toiminnan arviointi, täytäntöönpanon aste ja mahdollista tulevaa toimintaa koskevat seikat, erityisesti tavoitteiden asettaminen, monivuotinen ohjelmasuunnittelu, vuosittaiset hallintosuunnitelmat, ohjelman toteutumisen seuranta tavoitteisiin verraten, riskianalyysi ja hallinnointi (sisäisten valvontanormien normi 11), SEC(2000) 2203. [9] Komission 24. heinäkuuta 2002 hyväksymä luonnos: komission asetus Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen soveltamissäännöistä, 171 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa säädetyt vaatimukset. [10] Asetuksen 1605/2002 81 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohta, EYVL 248, 16.9.2002, s. 1-41. [11] Uuden varainhoitoasetuksen 102 ja 118 artikla. [12] Komission 24. heinäkuuta 2002 hyväksymä luonnos: komission asetus Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen soveltamissäännöistä, 3 ja 4 artikla (KOM(2002) 402 lopullinen). 2. Nykytilanteen analyysi Tähän asti komission vahvistamat perintämääräykset ovat kirjanpitosyistä kattaneet kaikenlaiset tulot ilman tarkempaa määrittelyä. Näin ollen omat varat [13] ja sakot [14], jotka eivät liity yhteisön menojen hallinnointiin, eivät ole olennaisia tämän tiedonannon kannalta. [13] Omia varoja (45 460,06 milj. euroa, 30.6.2002) ei ole otettu taulukkoon, sillä ne eivät ole kovin olennaisia tämän tiedonannon kannalta. Tämän alan saamiset johtuvat jäsenvaltioille kuukausittain lähetettävistä vaateista omien varojen saattamiseksi käyttöön. Kukin jäsenvaltio suorittaa maksut ajallaan. Omiin varoihin liittyviin yhteisön saamisiin ei sovelleta Euroopan yhteisöjen talousarvioon sovellettavaa varainhoitoasetusta vaan Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29 päivänä syyskuuta 2000 tehtyä neuvoston päätöstä (2000/597/EY, Euratom). [14] Komission määräämät sakot kilpailusääntöjen rikkomisesta (2 935,76 milj. euroa, 30.6.2002) on mainittu taulukossa ainoastaan lisätietona, sillä sakkojen johdosta suoritetaan vain alustavia maksuja tai niistä annetaan vakuus, jos päätöksestä valitetaan johonkin yhteisön tuomioistuimeen. Nämä kaksi yhteisön saamisten lajia pois luettuna, yhteisön varojen jaetusta ja suorasta hallinnoinnista johtuvien yhteisön saamisten kokonaismäärä yhteisöjen vuositaseessa eriteltyjen tärkeimpien velkatyyppien perusteella oli 30. kesäkuuta 2002 seuraava: TALOUSARVIO 2002: AVOIMET SAAMISET (milj. EUR) EMOTR 2 263,05 Rakennerahastot 407,57 Muut 916,69 2.1 Kirjanpitotiedot 30. kesäkuuta 2002 * Luvut Komissio peri takaisin yhteisön menojen suorasta ja jaetusta hallinnoinnista johtuvia saamisia 2 461,44 miljoonaa euroa vuonna 2001. Vuoden 2002 kuuden ensimmäisen kuukauden luku oli 755,27 miljoonaa euroa. Kuten tilintarkastustuomioistuin on pyytänyt, EMOTR:n tukiosastolle äskettäin kirjattu 2,263 miljardia euroa kuvastaa summia, jotka jäsenvaltiot ilmoittivat kauan sitten perittäviksi. Se koostuu kuitenkin määristä, jotka itse asiassa odottavat jäsenvaltioiden perintätoimia, ja jos määriä ei peritä, ne kirjataan joko yhteisön tai kyseisen jäsenvaltion talousarvioon (ainoastaan viimeksi mainitussa tapauksessa kyseiset määrät on perittävä yhteisön talousarviota varten). Komissio ei voi tehdä juuri mitään niihin ylisuuriin maksuihin liittyvien määrien perimiseksi, jotka 89 Euroopan unionissa toimivaa maksajavirastoa on suorittanut tuensaajille ja jotka maksajavirastojen on perittävä takaisin. Koska saamiset ovat hyvin vanhoja, komissio päätti merkitä ne kirjanpitoon, mutta sen on käytettävä poistoprosenttia, jotta voidaan ottaa huomioon aika, joka on kulunut siitä kun jäsenvaltioiden maksajavirastot alun perin ilmoittivat nämä määrät. Saamisten jakauma on esitetty seuraavassa taulukossa eräpäivän mukaan (EMOTR:n tukiosaston lukuja koskeva analyysi on 4.3 kohdassa). Analyysi Viivästyneet saamiset olivat 30. kesäkuuta 2002 (eli velat, jotka tuolloin erääntyivät) arviolta seuraavat: - EMOTR:n tukiosastolle kirjatut 2,3 miljardia euroa ottaen kuitenkin huomioon edellä mainittu poistovaraus sekä varaus, joka tosiasiassa maksetaan yhteisön talousarviosta; - rakennerahastoille kirjatut 387 miljoonaa euroa; - 373 miljoonaa euroa, joka koostui erilaisista suoraan hallinnointiin liittyvistä yhteisön saamisista. Näiden lukujen perusteella tilanne ei ole ongelmallinen, jos oletetaan niistä ilmenevän, että määrät, jotka joudutaan perimään takaisin, vahvistetaan järjestelmällisesti, ja edellyttäen, että jäljellä olevat saamiset muodostuvat uudesta velasta ja yhteisön vanhat saamiset peritään säännöllisesti takaisin. Tämä tilanne ei kuitenkaan koske yhteisöille maksettavia velkoja, sillä vaikka saamisten määrä on suhteellisen vakaa kuukaudesta toiseen uusien velkojen vahvistamisesta huolimatta, tarkasteltaessa velkoja niiden vahvistamisvuoden mukaan huomataan, että perimättömien vanhojen velkojen osuus on huomattava. Jaetussa hallinnoinnissa yhteisöjen kirjanpitotiedot kuvastavat tilannetta, joka on katsottava väliaikaiseksi. Se, että edellä mainitut luvut on kirjattu, ei tarkoita sitä, että yhteisöt pystyvät vaatimaan koko määrän suorittamista alakohtaisten sääntöjen nojalla (ks. jäljempänä EMOTR:n tukiosastoa koskeva 4.3 jakso). Jäljempänä tarkastellaan yhteisön varojen suorasta hallinnoinnista johtuvien velkojen ikäjakaumaa. Tästä analyysista ilmenee (edellä olevan taulukon viimeisen sarakkeen perusteella) seuraavaa: - noin 88 prosenttia viivästyneestä määrästä liittyy vuonna n vahvistettuihin yhteisön saamisiin; - 3 prosenttia liittyy vuonna n-1 vahvistettuihin yhteisön saamisiin; - 1 prosentti liittyy vuonna n-2 vahvistettuihin yhteisön saamisiin; - loput 8 prosenttia liittyy yli kolme vuotta aiemmin vahvistettuihin yhteisön saamisiin. Eniten huomiota olisi kiinnitettävä yhteisön vanhimpiin saamisiin ja niiden perintää olisi tehostettava. Näiden saamisten jääminen perimättä saattaa tarkoittaa sitä, että: - tilinpitäjän toteuttamat vakiomuotoiset seurantatoimenpiteet eivät ole onnistuneet; - vaihtoehtoiset perintämenetelmät, joihin liittyy velkojen kuittaaminen tai saamisen vaatiminen vakuudesta, eivät ole olleet mahdollisia tai niitä ei ole käytetty; - EY:n perustamissopimuksen 256 artiklan mukaista täytäntöönpanomenettelyä ei ole aloitettu; - silloin kun 256 artiklan mukainen täytäntöönpanomenettely ei ole ollut mahdollinen, täytäntöönpanomääräyksen hankkiminen oikeusmenettelyllä ei ole onnistunut tai komission toimivaltaiset yksiköt eivät ole siihen ryhtyneet. On monia syitä siihen, miksi nämä perintämenetelmät eivät ole onnistuneet tai niitä ei ole täysin sovellettu. Eräät hallinnoinnin epäkohdat on tähän asti voitu selittää sillä, että välineet ja menetelmät eivät olleet tarkoituksenmukaisia, ja tietyssä määrin sillä, että asianomaisissa yksiköissä pitäisi lisätä näiden menetelmien tuntemusta. Joka tapauksessa ei pitäisi aliarvioida oikeusmenettelyihin yleensä kuluvan ajan vaikutusta. Mitä vanhemmasta velasta on kyse, sitä epätodennäköisempää sen perintä on (osoitteenmuutokset, velallisen maksukyvyttömyys, velan vanhentuminen jolloin oikeusmenettelyyn ei voida ryhtyä). Yhteisön saamisten perintään liittyvät vaikeudet on tämän vuoksi yksilöitävä selvästi. Tulos on myönteinen, sillä oikein vahvistettujen varojen perintä on suhteellisen vakaata prosenttiosuutena tarkasteltuna ja on 80 prosentin ja 90 prosentin välillä maksettavasta määrästä. Yhteisön vanhan, perimättömän "saamistaakan" selvittämistä koskeva ongelma on kuitenkin vielä ratkaistava. Näiden havaintojen perusteella komission olisi vahvistettujen saamisten perinnässä asetettava etusijalle vanhojen saamisten selvittäminen ja pidettävä silmällä kaikkia velkoja sen varmistamiseksi, että tällaista "saamistaakkaa" ei enää kerry. 2.2. Ongelmat, jotka eivät käy ilmi kirjanpitotiedoista: yhteisön vahvistamattomat saamiset Kirjanpitojärjestelmästä voi tietenkin ilmetä vain järjestelmään merkityt perintämääräykset - ts. yhteisön vahvistetut saamiset - ja tapa, jolla niitä seurataan. Näin ollen on erittäin vaikeaa, jopa mahdotonta, määritellä tarkasti niiden vahvistettavissa olevien velkojen määrä, joita ei ole vahvistettu tai joita ei vielä voida vahvistaa. Horisontaaliset yksiköt ovat huomanneet, että suoraan hallinnointiin liittyvien saamisten määrää ei aina vahvistettu järjestelmällisesti (esim. silloin kun ohjelma tai hanke on lopetettu sen aikaisempien erien heikon täytäntöönpanon johdosta). Lisäksi eräissä tilintarkastustuomioistuimen tekemissä tilintarkastuksissa, jotka koskivat EMOTR:n tukiosaston ja jäsenvaltioiden yhteistyötä varainhoidon hallinnoinnissa, on painotettu sitä, että komission toimivaltaiset yksiköt eivät ryhtyneet seurantatoimiin jäsenvaltioiden ilmoitettua väärinkäytöksistä tai että seuranta oli myöhässä. [15] Jäsenvaltioiden sovellettavan lainsäädännön nojalla ilmoittamista määristä, jotka koskevat jaetun hallinnoinnin kohteena olevia EMOTR:n menoja, ilmenevät vielä perittävät summat tai määrät, jotka lankeavat jäsenvaltion tai yhteisön maksettaviksi. Tämä yhteisön saamisten vahvistamisen viivästyminen johtuu erityisesti eräissä kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevien perintämenettelyjen hitaudesta (ks. taulukko jäljempänä). Nämä määrät liittyvät saamisiin lopulliselta tuensaajalta, mutta on otettava huomioon, että perityt määrät on siirrettävä EMOTR:lle ja että jäsenvaltiot vastaavat tällaisten menojen hallinnoinnista jaetun hallinnoinnin perusteella. [15] Euroopan tilintarkastustuomioistuin, vuosikertomus varainhoitovuodelta 2000, kertomus yleiseen talousarvioon liittyvistä toimista, luku 2. Tämän tiedonannon tarkoituksena on näin ollen ottaa käyttöön uusia toimenpiteitä, jotta voidaan välttää suorien menojen riittämätön vahvistaminen ja käytettävien keinojen riittämättömyys yhteisön menojen jaettuun hallinnointiin liittyvien yhteisön saamisten vahvistamisessa. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Väärinkäytöksiin liittyvät määrät, joista on ilmoitettu asetuksen (EY) 595/91 mukaisesti ja jotka on kirjattu EMOTR:n tukiosastolle kaudella 1970-2000, tilanne 31.12.2001 Huom. Italian osuudeksi kirjatut luvut eivät ole täysin verrattavissa muiden maiden lukuihin ja ne selvästi yliarvioivat väärinkäytösten määrää. Väärinkäytöksen havaitessaan Italian viranomaiset laskevat perittävän kokonaismäärän niiden kokonaismäärien perusteella, jotka tuensaaja on saanut väärinkäytöksen paljastaneen tarkastuksen kattamalta koko ajalta. Vasta rikosoikeudellisen tai muodollisen hallinnollisen menettelyn lopussa tuomioistuin määrittää väärinkäytökseen liittyvän tarkan määrän ja aloittaa perinnän. 3. Yhteisön vahvistettujen saamisten perinnän tehostaminen Tässä tiedonannossa keskitytään niiden yhteisön saamisten perintään, jotka johtuvat yhteisön menojen suoran hallinnoinnista ja EMOTR:n tukiosastoon ja rakennerahastoihin liittyvien menojen hallinnoinnista yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Viimeksi mainituissa tapauksissa varainhoitoasetuksessa tarkoitettu yhteisön saaminen rajoittuu talouden toimijoita koskeviin väärinkäytös- ja petostapauksiin, joissa toimijoiden suorittamatta olevien määrien perinnän epäonnistuminen johtuu jäsenvaltioiden laiminlyönneistä ja komissio päättää sovellettavien toimialakohtaisten sääntöjen mukaisesti, että jäsenvaltioiden on vastattava taloudellisista seurauksista. Yhteisöjen perimää velkaa ei vahvisteta ennen kuin toimialakohtaiset menettelyt on toteutettu. [16] Kyseisten määrien johdosta yhteisön varat peritään tämän jälkeen jäsenvaltioilta. [16] EMOTR:n tukiosaston osalta yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 729/70 8 artikla (EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13) sekä varainhoitovuodesta 2000 alkaen yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1258/1999 (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103). Sapard-ohjelman osalta monivuotisen rahoitussopimuksen liitteen A osan 8, 13 ja 14 artikla. Rakennerahastojen osalta asetuksen N:o 4253/1988 24 artikla (sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93) ja vuodesta 2000 alkaen asetuksen N:o 1260/1999 39 artikla; koheesiorahastosta annetun asetuksen N:o 1164/1994 liitteen II H artikla. ISPAn osalta asetuksen N:o 1267/1999 9 artikla ja tuen myöntämispäätöksiä koskevan rahoituspöytäkirjan erityismääräykset. Koska yhteisöillä on varmat keinot periä yhteisön varoja silloin, kun velallisena on jäsenvaltio, yhteisön vahvistettujen saamisten perinnän parantamiseksi toteutettavat toimenpiteet koskevat ensi sijassa velkoja, joiden velallisena on jokin muu kuin jäsenvaltio, tai kyseessä on yhteisön saamiset, jotka aiheutuvat yhteisön menojen suorasta hallinnoinnista. 3.1. Toimenpiteet, joita komissio harkitsi hyväksyessään 13. joulukuuta 2000 suorista menoista johtuvia yhteisön saamisia koskevan toimintasuunnitelman, ja niiden toteuttaminen tällä perusteella Komissio hyväksyi joulukuussa 2000 toimintasuunnitelman tehostaakseen menojen suorasta hallinnoinnista johtuvien yhteisön vahvistettujen saamisten, erityisesti vanhojen velkojen perintää, analysoimalla ilmoitettuja ongelmia. Näitä ongelmia olivat kyseisten tapausten monimutkaisuus, perintää hoitavien yksiköiden välisen yhteensovittamisen puute ja eräät epäkohdat käytettävissä olevien menetelmien soveltamisessa. Kansallisissa ja yhteisön tuomioistuimissa vireille pantujen oikeusmenettelyjen kesto olisi myös mainittava tässä yhteydessä. Joulukuussa 2000 hyväksytyssä toimintasuunnitelmassa on tulevia tehtäviä keskitetty joihinkin toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on parantaa perintätapausten yleistä hallinnointia ja jatkaa niiden vanhojen saamisten käsittelyä, jotka eivät ole johtaneet vapaaehtoiseen perintään. Tämän suunnitelman täytäntöönpanemiseksi toteutetut toimenpiteet ovat auttaneet tehostamaan perintää sekä ehkäisemällä perintäkelvottomiksi tulevien yhteisön vanhojen saamisten liiallista kertymistä että pienentämällä "saamistaakkaa". 3.1.1. Ennalta ehkäisevät toimenpiteet Kaksi toimenpidettä on toteutettu toimintasuunnitelman perusteella tarkoituksena ehkäistä liian vanhojen, todennäköisesti perintäkelvottomiksi tulevien velkojen kertymistä Ø Tilinpitäjän perinteisten tehtävien osalta Tilinpitäjää oli pyydetty lähettämään muistutuksia ja virallisia ilmoituksia järjestelmällisemmin ja nopeammin. Tavoitteena oli antaa hänen käyttöönsä parannettuja välineitä, joiden avulla voitaisiin lähettää vakiomuotoisia, automaattisia muistutuksia ja virallisia ilmoituksia (karhuamiskirjeitä) sekä ottaa käyttöön automaattiset ennakkovaroitus- ja seurantamenetelmät, jotta tilinpitäjä voisi hoitaa yleisen koordinoinnin muihin toimijoihin nähden ja muistuttaa niitä toteutettavista toimenpiteistä. Tämä toimenpide saatiin päätökseen tammikuussa 2002 budjettitietokannasta kehitetyn ACCESS/BO-ratkaisun avulla. Sekä budjettipääosasto että muut pääosastot voivat nykyisin tulostaa raportteja, joista ilmenee pääosastojen antamien perintämääräysten ikä. Luotettavuus lisääntyi huomattavasti vuonna 2001, vaikka eräät lisäparannukset ovat vielä suositeltavia. [17] [17] Esimerkiksi osittaisten vähentymisten osalta kielteisen perintämääräyksen (jo laaditun perintämääräyksen täydellinen tai osittainen peruuttaminen) ja alkuperäisen perintämääräyksen (joka vastaa alkuperäistä perittävää määrää) yhteys on edelleen taattava. Raportointitoimenpiteiden avulla on nyt mahdollista arvioida niiden perintätoimenpiteiden laajuus, joihin kukin pääosasto aikoo ryhtyä (tiedot sisältyvät nykyisin pääjohtajien vuosikertomuksiin), tai eräissä tapauksissa voidaan arvioida yhteisön saamisten vahvistamiseen liittyviä puutteita. Ø Tilinpitäjän uusien tehtävien osalta Tilinpitäjälle on annettu tehtäväksi etsiä asiaankuuluvia tietoja velallisten taloudellisesta tilanteesta silloin, kun tulojen ja menojen hyväksyjät tarvitsevat apua tältä osin. Tilinpitäjä on myös varmistanut, että kaikilla pääosastoilla on ollut Dun & Bradstreetin tietokannan käyttöoikeus vuoden 2000 lopusta. 3.1.2. Parannustoimenpiteet (yhteisön vanhojen saamisten vähentäminen) Seuraavat toimintasuunnitelmassa esitellyt toimenpiteet on toteutettu yhteisön vanhojen saamisten vähentämiseksi nykyisiä sääntöjä muuttamatta. Koska tapaukset, joissa velkaa ei voitu periä, olivat monimutkaisia, päätettiin lisätä yhteydenpitoa horisontaalisten yksiköiden (budjettipääosasto, oikeudellinen yksikkö, petostentorjuntavirasto OLAF, pääsihteeristö) kanssa velallisen osoitteen selvittämiseksi, oikeusmenettelyistä päättämiseksi tai viimeisenä ratkaisuna, jos velka on perintäkelvoton, vahvistetusta velasta luopumiseksi. * Yhteisön perintäkelpoisten vanhojen saamisten perintä Ø OLAFin uudet tehtävät OLAF perusti helmikuussa 2002 uuden yksikön (A5) suorien menojen hallinnolliseen, oikeudelliseen ja taloudelliseen seurantaan joulukuussa 2000 annetussa tiedonannossa hyväksytyn toimintasuunnitelman mukaisesti. Yksikkö vastaa seurannan sisäisestä ja ulkoisesta koordinoinnista petos- ja väärinkäytöstapauksissa, joihin liittyy suoria menoja ja joita OLAF tutkii yhteistyössä tulot ja menot hyväksyvien pääosastojen ja muiden asiaan liittyvien yksiköiden kanssa. Yksikkö on saanut perustamisensa jälkeen 57 tapausta OLAFin tutkinnasta ja jatkotoimista vastaavalta linjalta hallinnollista, oikeudellista ja taloudellista seurantaa varten. Yksikkö varmistaa, että komissio todella panee vireille kanteen perintäasioissa, joihin sovelletaan rikosoikeudellisia menettelyjä. Tulojen ja menojen hyväksyjän pyynnöstä OLAF voi myös aloittaa velallisen osoitteen selvittämisen heti kun havaitaan velallisen pakoilevan. Selvitys voi ulottua mihin tahansa toiseen organisaatioon, jolla on oikeudellisia tai taloudellisia yhteyksiä velallisen kanssa. Ø Perinnän käsittely oikeudellisessa yksikössä Oikeudellinen yksikkö on ottanut käyttöön keskitetyn järjestelmän perintätapauksia varten. Tapaukset annetaan asiasta vastaavan ryhmän hoidettavaksi ja seurattavaksi. Jos perintää koskevista periaatekysymyksistä on epäselvyyttä, ryhmä neuvottelee oikeudellisen yksikön talousarvioryhmän kanssa. Tämän jälkeen asiasta vastaava päällikkö nimittää perintää hoitavan virkamiehen. Pääosastojen noudatettavaksi tarkoitettu menettely esitettiin pääjohtajille osoitetussa muistiossa. Perinnästä laaditussa oppaassa jaetaan velvollisuudet ja selitetään vaihe vaiheelta oikeudellisen yksikön virkamiesten toteuttamat toimenpiteet, myös ne, joihin liittyy yhteistyötä komission muiden yksiköiden kanssa. [18] [18] Allan Rosaksen ja Jean-Louis Dewostin 31. maaliskuuta 2001 päivätty muistio (JUR(2001) 15037) pääjohtajille: Velkojen perintä - oikeudellista yksikköä konsultoitaessa noudatettava menettely, liite 2. Ø Yhteisen varainhoitoelimen asema Joulukuussa 2000 hyväksytyssä toimintasuunnitelmassa komissio pyysi yhteistä varainhoitoelintä laatimaan vähimmäissuuntaviivat raportointikanavien organisoimisesta ja hallintosäännöistä. Komission 13. joulukuuta 2000 hyväksymissä sisäisissä valvontavaatimuksissa (SEC(2000) 2203), jotka saatettiin ajan tasalle vuonna 2001 (SEC(2001) 2037, s. 4), määritettiin menosykliin ja perintäprosessiin sovellettavat normit, jotka koskevat kussakin pääosastossa noudatettavia vähimmäisvaatimuksia ja valvontamenettelyjä. Näiden vaatimusten lisäksi (jotka on liitetty talousarvion sisäisiin täytäntöönpanosääntöihin vuodesta 2001) yhteinen varainhoitoelin tuottaa säännöllisesti ajantasaistetun käsikirjan, jossa kuvaillaan riskinarvioinnin toiminnallista prosessia ei ainoastaan koko menosyklin osalta vaan myös perinnän osalta (vuoden 2002 ajantasaistetussa versiossa). [19] [19] "Detailed risk assessment for operational processes - the Process Handbook" (Toiminnallisten prosessien yksityiskohtainen riskinarviointi - menettelyä koskeva käsikirja). Lisäksi perintätilastot on sisällytetty pääosastojen vuosikertomuksiin vuodelta 2001, ja ne ovat kätevä väline selvitettäessä perinnässä jo saavutettua tai vielä saavutettavaa edistystä. Ø Tutkimus eri perintätoimintojen ulkoistamisesta Kuten komissio suositteli joulukuussa 2000, tätä kysymystä käsiteltiin eräiden perintätoimintojen ulkoistamisesta laaditussa kustannus-hyötyanalyysissa. Tutkimuksen päätelmiä ja suosituksia ei ole kuitenkaan vielä saatettu lopulliseen muotoon, sillä uudet säännöt eivät ole vielä vakiintuneet eikä sisäisen tarkastuksen toimialan loppuraportti perinnästä ole vielä valmistunut. * Eräiden yhteisön saamisten perintäkelvottomuuden tunnustaminen Yksiköiden esittämien kysymysten [20], vastuuvapauden myöntäjän suositusten ja joulukuussa 2000 annetun sitoumuksen johdosta yhteinen varainhoitoelin määritteli ehdot ja menettelyt, joita noudatetaan luovuttaessa sellaisten yhteisön saamisten perinnästä, jotka ovat tulleet perintäkelvottomiksi, silloin kun kaikki tarvittavat perintätoimet on toteutettu ilman tulosta. Tämä täydentää vastikään hyväksyttyjä puitteita, joita sovelletaan tapauksissa, joissa saattaa olla tarpeen tarkistaa vahvistetut saamiset: [20] Rahoitusasioista keskitetysti vastaava yhteinen varainhoitoelin sai vastattavakseen 37 perintään liittyvää kysymystä helmikuun 2001 ja heinäkuun 2002 välisenä aikana, eli hieman yli kaksi kysymystä kuukaudessa kyseisen 18 kuukauden aikana. - Komissio hyväksyi suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta velanperinnästä luopumiseen annetut suuntaviivat marraskuussa 2001 [21] sen jälkeen, kun vastuuvapauden myöntäjä oli antanut varainhoitovuotta 1999 koskevan päätöslauselman [22]. Tässä päätöksessä komissio muutti vuoden 2001 talousarvion toteuttamista koskevia sisäisiä sääntöjä ottamalla käyttöön vastuuvapauden myöntäjän vaatimat rajat talousarvion toteuttamisvaltuuksien siirtämiselle samoin kuin avoimemmat ja tarkemmin säännellyt menettelyt sekä paremmin määritellyt ja sitovammat kriteerit vahvistettujen velkojen perinnästä luopumiselle suhteellisuusperiaatetta soveltamalla. Kyseiset rajat sisällytettiin vuoden 2002 talousarvion toteuttamista koskeviin sisäisiin sääntöihin. [23] [21] SEC(2001) 1857 lopullinen, 21.11.2001. [22] Euroopan parlamentin päätöslauselma, joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1999 (komissio), 9 kohdan 1 alakohta (SEC(2000) 537 -C5-0617/2000-2000/2155(DEC) ). [23] C(2002) 1305, 8.4.2002. - Vuoden 2002 talousarvion toteuttamista koskevissa sisäisissä säännöissä erotetaan loogisemmin perinnästä luopuminen, peruuttaminen ja tekniset ja kirjanpidolliset oikaisut, jolloin valtuutusten tai edelleenvaltuutusten tasoa voidaan säätää paremmin vastuun ja kuhunkin kolmeen toimenpidelajiin liittyvän riskin mukaan. Varainhoidon valvonnan pääosaston ja budjettipääosaston yhteisestä aloitteesta syksyllä 2001 käynnistyi kokeilu, jonka puitteissa valtuuksia voidaan siirtää edelleen kaikkien perintämääräysten vähäisiä korjauksia (alas- ja ylöspäin) varten, jos korjaukset ovat pelkästään teknisiä ja kirjanpidollisia oikaisuja. Kokeilu on yksinkertaistanut varainhoitovuodeksi 2001 hyväksyttyjä erittäin tiukkoja sääntöjä valtuutuksista ja edelleenvaltuutuksista, jotka koskevat veloista luopumista. Koska kokeilun tulokset olivat tyydyttäviä, sitä jatkettiin vuonna 2002 [24] ja laajennettiin vuotta 2002 koskevissa sisäisissä säännöissä, jotta voitiin erottaa toisistaan maksuun langenneen määrän perimisestä luopuminen [25] ja aiheettomasti vahvistetun velan peruuttaminen [26]. [24] Vuoden 2002 sisäisten sääntöjen 12 artikla. [25] Vuoden 2002 sisäisten sääntöjen 10 artikla. [26] Vuoden 2002 sisäisten sääntöjen 11 artikla. 3.2. Joulukuun 13. päivänä 2000 hyväksytyn toimintasuunnitelman perusteella nyt käyttöön otettavat toimenpiteet Joulukuussa 2000 hyväksytty toimintasuunnitelma piti alun perin panna täytäntöön kokonaisuudessaan 1. huhtikuuta 2001 mennessä, mutta määräaikaa lykättiin 30. kesäkuuta 2002 asti, kun komissio saattoi 21. joulukuuta 2001 ajan tasalle valkoisen kirjan toimeen nro 96 liittyvien toimenpiteiden toteuttamista koskevan aikataulun. Edellä mainituista toimenpiteistä ja kehityksestä huolimatta aikataulua on muutettava realistisemman arvion mukaisesti siitä, mitä voidaan saada aikaan, kun otetaan huomioon taloushallinnon yleinen uudistus ja uusien sääntöjen hyväksymiseen ja käyttöön ottamiseen tarvittava aika. Vaikutukseltaan suurimmat joulukuussa 2000 päätetyt parannukset yhteisön vahvistettujen saamisten perinnässä riippuvat sääntöjen samanaikaisesta ajantasaistamisesta. Göteborgissa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa määritetyssä aikataulussa esitettiin, että vuoden 2002 loppuun mennessä hyväksyttäisiin vuonna 1977 annetun varainhoitoasetuksen uudistus ja sitä seuraavat oikeudelliset puitteet: toimielinten tasolla asetus uuden varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä ja komissiossa yhteisön saamisten perintään liittyvään sisäiseen menettelyyn sovellettavien säännösten tarkistus ja suunniteltu yhdenmukaistaminen. Sama pätee myös Euroopan kehitysrahaston ja yhteisön virastojen varainhoitoasetusten muuttamisesta annettaviin asetusehdotuksiin. Uusi sääntelykehys on lähes valmis [27] ja siihen liittyy kolmenlaisia muutoksia, joiden seurauksena menojen suorasta hallinnoinnista johtuvien yhteisön vahvistettujen saamisten perintä tehostuu huomattavasti. Lisäksi ratkaistaan hallinnoinnin jakamista koskeva ongelma. [27] Uusi varainhoitoasetus, jonka neuvosto hyväksyi yksimielisesti 25. kesäkuuta 2002 ja joka 187 artiklan mukaisesti tulee voimaan 1. tammikuuta 2003, ja soveltamissäännöistä annettu komission asetusluonnos, joka hyväksyttiin 24. heinäkuuta 2002 (KOM(2002) 402 lopullinen). EKR:lle komissio ehdotti samoja periaatteita 11. kesäkuuta 2002 esittämässään asetusluonnoksessa Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (KOM(2002) 290). "Perinteisten" virastojen osalta (vastakohtana ehdotetuille ohjelmat toteuttaville toimeenpanovirastoille) nämä periaatteet on esitetty uuden varainhoitoasetuksen 185 artiklassa tarkoitettuja virastoja koskevan varainhoidon puiteasetuksen luonnoksessa, jonka komissio hyväksyi 17. heinäkuuta 2002 (KOM(2002) 403, s. 2). 3.2.1. Tulojen ja menojen hyväksyjän aseman vahvistaminen (veloitusilmoituksen laadinnan hajauttaminen) Helpottaakseen velallisten ja tulojen ja menojen hyväksyjän välistä yhteydenpitoa, jotta voitaisiin ratkaista mahdollisimman suuri määrä tapauksia tarkastamalla kaikkien perittäviksi kirjattujen yhteisön saamisten perusteet ennen kuin tilinpitäjä aloittaa perintämenettelyn, komissio sitoutui joulukuussa 2000 siirtämään veloitusilmoituksen laadinnan ja lähettämisen tilinpitäjältä tulojen ja menojen hyväksyjien tehtäväksi. Veloitusilmoituksessa velalliselle ilmoitetaan, että häntä vastaan on vahvistettu velka. Tästä tehtävän siirrosta on nyt määrätty asetuksen säännöksissä, ja uusi käytäntö tullee voimaan 1. tammikuuta 2003. [28] Komission on määrä hyväksyä velkojen perintää koskevien sisäisten määräysten tarkistus ja konsolidointi ennen mainittua päivämäärää. [28] Uuden varainhoitoasetuksen 71 artiklan 1 ja 2 kohta ja uuden varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjä koskevan asetusluonnoksen 75 artikla. 3.2.2. Pakkoperintämenetelmien vahvistaminen Sääntöjen tarkistaminen on johtanut suuriin muutoksiin. Ø Velan kuittaaminen saamista vastaan Suorissa menoissa komissio on toistaiseksi käyttänyt suhteellisen vähän lakisääteistä tase-erien kuittaamista toisiaan vastaan. Vaikka tämä periaate on käytössä kaikissa jäsenvaltioissa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viimeaikainen oikeuskäytäntö [29] on asettanut kyseenalaiseksi mahdollisuuden käyttää tätä tehokasta menettelyä, jossa velalliselta perittävä määrä vähennetään velallisen mahdollisesta selvästä, rahassa määritellystä ja erääntyneestä saamisesta velkojalta. Kuitenkin ratkaisuehdotuksen, jonka julkisasiamies P. Léger on antanut komission asiassa vireille panemassa kantelussa, päätelmä on päinvastainen kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio ja siinä ehdotetaan yhteisöjen tuomioistuimelle, että se tunnustaisi saatavien kuittaamisen yhteisön oikeuden yleisperiaatteena (asia C-87/01 P, 17.9.2002). [29] Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti asiassa T-105/99, Conseil des communes et régions d'Europe (CCRE) v. komissio, 14.12.2000 antamassaan tuomiossa, että velan kuittaaminen ei ole mahdollista, koska komission olisi pitänyt ensin varmistaa, ettei tämä menettely haittaisi toimenpiteen loppuun saattamista. Lisäksi tämä periaate on nyt selvästi kirjattu uuteen varainhoitoasetukseen käytettäväksi "velallisten" kohdalla. [30] [30] Uuden varainhoitoasetuksen 73 artiklan 1 kohdan 2 alakohta kuuluu seuraavasti: "Periessään saamisia tilinpitäjä ottaa huomioon velallisen omat selvät, rahassa määritellyt ja erääntyneet saamiset yhteisöiltä." Tämän erittäin yleisen sanamuodon johdosta yhteisön saamiset voidaan periä suorassa hallinnoinnissa kuittaamalla ne "sekalaisten" velallisten saamisia vastaan. Uuden välineen vaikutusta ei voida mitata suorasta hallinnoinnista johtuvien yhteisön saamisten perinnässä, mutta kuittaamisen käyttämistä järjestelmällisemmin ja tehokkaammin helpotetaan ennakkovaroitusjärjestelmän optimoinnilla. [31] [31] Muistio: "Ennakkovaroitusjärjestelmän optimointi, hallintouudistuksen toimi 95", SEC(2000)1811. Jaetussa hallinnoinnissa sovelletaan erikoissääntöjä, jotka koskevat rakennerahastoihin liittyvien menojen rahoitusta (päätös vähentää tukea ja rahoitusoikaisu). Näin ollen, jos jäsenvaltiot ovat velkaa yhteisöille samalla kun niillä on saamisia yhteisöiltä, erääntyneet velat voidaan periä tämän menettelyn avulla. Tämän toimenpiteen johdosta pitäisi olla mahdollista periä erityisesti 408 miljoonan euron määrä, joka vahvistettiin rakennerahastojen osalta 30. kesäkuuta 2002 ja jota ei ole vielä peritty. Ø Perintä vaatimalla saamista ennakkoon annetusta vakuudesta Tätä menettelyä käytetään jo nykyisin, mutta sen soveltamista olisi tehostettava, koska uusi varainhoitoasetus lisää niiden tapausten määrää, joissa vakuus on annettava tai voidaan antaa ennakkoon. [32] [32] Vuoden 1977 varainhoitoasetuksessa tätä velvoitetta sovelletaan vain sopimuksiin (64 a artikla) ja sen soveltamisesta avustuksiin määrätään ainoastaan avustusten hallinnoinnin käsikirjassa. Annettavien vakuuksien muotoa laajennetaan uuden varainhoitoasetuksen 98, 102 ja 117 artiklassa, ja velan erääntymistä koskevia ehtoja on vahvistettu sekä sopimusten että avustusten osalta (ennakkomaksuihin liittyvien taloudellisten riskien rajoittamiseksi). Ø Pakkoperintä "Yksinkertaistetun" pakkoperinnän käytön lisääminen EY:n perustamissopimuksen 256 artiklan mukaisesti oli yksi joulukuussa 2000 esitetyn velkojenperinnän tehostamista koskevan muistion perussuosituksista siinä tapauksessa, että velalliselta ei saada vapaaehtoista suoritusta. Periaate sisältyy uuden varainhoitoasetuksen 72 artiklan 2 kohtaan, jonka mukaan toimielin voi määrätä saamisen maksuvelvollisuuden myös muille kuin valtioille EY:n perustamissopimuksen 256 artiklassa tarkoitetulla täytäntöönpanokelpoisella päätöksellä. Näin ollen kaikki perintämääräykset, jotka eivät perustu ennakkoon tehtyyn muodolliseen päätökseen [33], voidaan virallistaa komission päätöksellä, jolla on täytäntöönpanomääräyksen voima. [33] Erityisesti komission kilpailupolitiikan perusteella määräämät sakot. Lisäksi ehdotetaan, että tämä periaate sisällytettäisiin yritysten, tutkimuskeskusten ja yliopistojen osallistumista sekä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn kuudennen puiteohjelman täytäntöönpanoa koskeviin sääntöihin. [34] [34] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös, tehty 5 päivänä marraskuuta 2002, yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista ja tutkimustulosten levittämistä koskevista säännöistä Euroopan yhteisön puiteohjelman 2002-2006 toteuttamiseksi, 12 artikla. Jos perintää ei voida panna täytäntöön tällä periaatteella, täytäntöönpanoasiakirja on hankittava toimivaltaisessa tuomioistuimessa vireille pannun oikeusmenettelyn kautta. [35] Perinnän onnistumista tällä toisella tavalla olisi edistettävä hyväksymällä neuvoston asetus riitauttamattomia vaateita koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta. [36] [35] Toinen säännöissä esitetty ratkaisu (uuden varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjä koskevan asetusluonnoksen 81 artikla, komissio hyväksynyt 24. heinäkuuta 2002). [36] Komission ehdotus 18. huhtikuuta 2002 (KOM(2002) 159 lopullinen). Tämän välineen käyttö suoraan hallinnointiin liittyvien yhteisön saamisten perinnässä helpottanee perinnän toteuttamista perintämääräysten perusteella. [37] [37] Lopputulos riippuu oikeudellisista menettelyistä, jotka pannaan vireille silloin kun EY:n perustamissopimuksen 256 artiklaa ei voida soveltaa. 3.2.3. Velkojen kirjanpidosta poistamisen rationalisointi Vahvistettujen velkojen poistaminen kirjanpidosta on talousarvion täytäntöönpanoon liittyvä erityistoimi, joka vaikuttaa yhteisöjen varoihin. Uuteen sääntelykehykseen olisi sisällytettävä kaikki erittelyt, jotka on tehty komission sisäisissä säännöissä menestyksellisesti, ja ulotettava ne kaikkiin toimielimiin. [38] Uusissa säännöissä tehtävien erittelyjen ja kriteerien käyttöönoton johdosta kukin toimielin voi vaihdella virkamiehille siirrettävän valtuutuksen tai edelleenvaltuutuksen tasoa vastuun ja eri toimintojen riskin mukaisesti, vaikka valtuutetun tai edelleenvaltuutetun virkamiehen vastuu ei vapauta valtuutuksen antajaa vastuusta [39]. Toiminnot ovat seuraavat: [38] Ks. edellä 3.1.1 kohta. [39] Tätä periaatetta, josta on määrätty henkilöstösääntöjen 21 artiklan 2 kohdassa ("Virkamies, joka on saanut tehtäväkseen vastata jonkin yksikön toiminnasta, on vastuussa esimiehilleen hänelle myönnetyn toimivallan käytöstä ja antamiensa määräysten täytäntöönpanosta. Virkamiehen alaisten oma vastuu ei vapauta kyseistä virkamiestä hänelle kuuluvasta vastuusta."), laajennetaan uuden varainhoitoasetuksen 66 artiklan 3 kohdassa ("Yksikkönsä sisällä edelleenvaltuutuksen antanut valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä on vastuussa hallinnointijärjestelmien ja sisäisen valvonnan järjestelmien tehokkuudesta ja edelleenvaltuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän valinnasta."). - asianmukaisesti vahvistetusta velasta luopuminen (suurin harkintavalta) joko moitteettomaan varainhoitoon liittyvistä syistä (perintäkelvoton velka tai perimiskustannukset ovat perittävää velkaa suuremmat) tai suhteellisuuteen liittyvistä syistä (myös säännöissä määrättyjen kriteerien mukaisesti); - aiheettomasti vahvistetun velan peruminen (rajoitettu harkintavalta); - tekninen ja kirjanpidollinen oikaisu (ei harkintavaltaa, koska korjaus on tehtävä aina tiettyjen objektiivisten tietojen perusteella). - Nämä eri vaiheet on esitetty lyhennettynä kaaviona. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 3.2.4. Toimenpiteet, joilla varmistetaan uusien sääntöjen täytäntöönpano kokonaisuudessaan Meneillään olevan koulutuksen lisäksi tulojen ja menojen hyväksyjille annetaan säännöllisesti aiheelliset indikaattorit analyysia varten, erityisesti tilinpitäjän laatimat neljännesvuosittaiset raportit valtuutetuille menojen ja tulojen hyväksyjille. Raporteista ilmenee pääosaston laatimien perintämääräysten jakauma niiden iän mukaan. [40] Valtuutetut tulojen ja menojen hyväksyjät käyttävät raportteja perustana laatiessaan täytäntöönpanokelpoisia päätöksiä uuden varainhoitoasetuksen 72 artiklan mukaisesti. [40] Kaikki valtuutetut tulojen ja menojen hyväksyjät voivat jo laatia tämän tyyppisiä kertomuksia budjettitietokannan avulla. Tilinpitäjä lähettää vuosittain toimivaltaisille tulojen ja menojen hyväksyjille myös muistion, jossa heitä pyydetään kiinnittämään huomiota vahvistamiinsa yhteisön saamisiin, joiden perimisestä voidaan mahdollisesti luopua. 4. Toimenpiteet, joilla varmistetaan yhteisön saamisten järjestelmällinen vahvistaminen kohtuullisen ajan kuluessa Näitä toimenpiteitä ei käsitelty aikaisemmassa, joulukuussa 2000 hyväksytyssä toimintasuunnitelmassa. Komissio kuitenkin totesi, että olisi annettava lisäsuosituksia yhteisön vahvistamattomista saamisista. Edellä huomautettiin, että on vaikeaa esittää lukuja saamisten "liian vähäisestä" vahvistamisesta, vaikka ilmiön laajuutta voidaan tutkia nykyisin indikaattorein. 4.1. Kaikkien "tärkeimpien" velkojen järjestelmällinen vahvistaminen 4.1.1. Ensisijaisen velvollisuuden säilyttäminen uudessa varainhoitoasetuksessa Vuoden 1977 varainhoitoasetuksen 28 artiklassa säädetty ensisijainen velvollisuus vahvistaa velka, joka on selvä, rahassa määritelty ja erääntynyt, otettiin uuden varainhoitoasetuksen 71 artiklan 2 kohtaan, ja taloushallinnon toimijoiden asemaa selvennettiin. Komission asetusluonnos uuden varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä ja toimielimen sisäistä menettelyä koskevat uudet konsolidoidut säännökset selkeyttänevät niiden asemaa edelleen. Varainhoitoasetus ei näin ollen anna sijaa millekään de minimis -tulkinnalle, jonka perusteella "pieniä määriä" ei tarvitsisi vahvistaa [41]. [41] Muut tulkinnat eivät ole mahdollisia. Vaikka oletettaisiinkin, että lainsäätäjä olisi sallinut tällaisen mahdollisuuden, mahdollisia oletuksia on vain kaksi. Joko de minimis -säännöstä ei määrättäisi virallisesti, jolloin sen soveltaminen mahdollistaisi, jollei sattumanvaraisen arvioinnin, ainakin epäyhdenmukaisuuden saman toimielimen yksiköiden soveltaessa yhteisön oikeutta. Tai jos de minimis -tulkinnasta säädettäisiin virallisesti esimerkiksi syrjimättömyysperiaatteen noudattamiseksi, velalliset voisivat käyttää ja väärinkäyttää sitä heikentäen lain voimaa ja asettaen kyseenalaisiksi komission pyrkimykset hoitaa julkisia varoja moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti. Kumpikaan ratkaisu ei ole hyväksyttävissä. Sen sijaan velvollisuus vahvistaa velat on ulotettu ennakkomaksuista kertyneisiin korkoihin, jotka säilyvät toimielimen omaisuutena [42]. [42] Komission 24. heinäkuuta 2002 hyväksymän, uuden varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjä koskevan asetusluonnoksen 4 artikla. 4.1.2. Saamisten ennustamista koskevan velvoitteen vahvistaminen Uusissa säännöissä määrätään edelleen, että saamisennuste on kirjattava jokaisesta toimenpiteestä tai tilanteesta, josta saattaa aiheutua yhteisön saaminen. Tämä on tulojen ja menojen hyväksyjille eräänlainen pakollinen lisätieto, jonka osalta komissio aikoo määritellä edellytykset (ennakkotarkastukset, joita tulojen ja menojen hyväksyjä aikoo tehdä [43], yksityiskohtaiset tiedot ajankohdasta, jolloin saaminen vahvistetaan [44]). Tämän moitteettoman varainhoidon välineen käytön pitäisi auttaa ehkäisemään yhteisön saamisten vahvistamatta jääminen. Kuitenkin silloin, kun velka on heti selvä, rahassa määritelty ja erääntynyt, se on vahvistettava laatimatta ensin tuloennustetta. [43] Uuden varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjä koskevan asetusluonnoksen 74 artikla. [44] Erityisesti 4 artikla, joka koskee ennakkorahoituksesta kertyviä korkoja tai vastaavia etuja, jotka säilyvät yhteisöjen omaisuutena, YTK:n 228 artikla. Suoriteperusteiseen kirjanpitoon liittyvä velvollisuus selvittää välimaksujen ennakkorahoitus otetaan kuitenkin vähitellen käyttöön uudessa varainhoitoasetuksessa säädetyn siirtymäkauden aikana (181 artikla). 4.1.3. Yhteisön virkamiesten ja muun henkilöstön vastuuvelvollisuuden vahvistaminen Tulojen ja menojen hyväksyjien vastuullisuutta lisätään komission hallintouudistuksen johdosta. Vuoden 2004 hallintosuunnitelmissa he esittävät varainhoidon säännöllisen seurannan tärkeimmät tekijät, joita ovat maksattamatta olevien määrien kehittyminen ja erityisesti lepäävät sitoumukset sekä laadittujen perintämääräysten määrä. Lisäksi velvollisuuteen vahvistaa kaikki saamiset, jotka ovat selviä, rahassa määriteltyjä ja erääntyneitä, liittyy tiukempi sanktiojärjestelmä, jos perintämääräystä ei noudateta. Uudessa varainhoitoasetuksessa ei aseteta kyseenalaiseksi henkilöstösäännöissä määrättyä kunkin virkamiehen yksinomaisen vastuun periaatetta, vaan siinä säädetään (66 artiklan 1 kohta), että tulojen ja menojen hyväksyjää "voidaan vaatia korvaamaan .... vahinko ...." jos hän "tekee vakavan virheen eikä laadi saatavaa koskevaa asiakirjaa tai ei laadi perintämääräyksiä taikka antaa ne perusteluitta viivästyneinä". Ei ole epäilystä siitä, että mitä enemmän sisäisiä kanavia muokataan yleisen hallinnon ja erityisesti perinnän parantamiseksi ja mitä enemmän henkilöstön koulutusta kehitetään, sitä helpompaa on tunnistaa tapaukset, joissa saamisen vahvistamattomuus muodostaa laiminlyönnin, johon "tavallinen työnsä hyvin tekevä virkamies ei koskaan syyllistyisi", kriteeri, jonka komissio hyväksyi taloudelliseen vastuuseen asettamisesta henkilöstösääntöjen 22 artiklan mukaisesti. [45] [45] "Henkilöstöpolitiikan uudistuksen uudet suuntaviivat", 19.7.2001, 5.4 kohta, s. 17-18, http://www.cc.cec/home/admref/en/pdf/orientation_19072001_en.pdf. 4.2. Tärkeimpien velkojen viivästyskorkojen järjestelmällinen vahvistaminen Komission on sovellettava moitteettomasta varainhoidosta johtuvaa periaatetta, jonka mukaan maksujen laiminlyöntiä ei suvaita, ja kohdeltava tasavertaisesti ja syrjimättä velallisia, joilla on maksamattomia viivästyskorkoja yhteisöille. Komission joulukuussa 2000 antamien sitoumusten mukaisesti viivästyskorko on järjestelmällisesti vahvistettava, jos maksua ei ole suoritettu eräpäivään mennessä. Direktiivin 2000/35/EY mukaan lakisääteistä korkoa (Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltama korko, joka on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa sen kuukauden ensimmäisenä arkipäivänä, jolloin velka erääntyy) on korotettava 1,5 prosenttiyksiköllä 7 prosenttiyksikköön kyseisessä direktiivissä tarkoitetuissa yhteisöjen ja yritysten välisissä kaupallisissa toimissa ja 3,5 prosenttiyksikköön kaikissa muissa tapauksissa. Tämä lisäveloitus ja viivästyskoron järjestelmällinen vahvistaminen maksun erääntymispäivästä alkaen ehkäisevät jossain määrin maksujen viivästymistä ja parantavat yhteisön vahvistettujen saamisten perintää. Tämä periaate on sisällytettävä perintää koskeviin uusiin konsolidoituihin sisäisiin menettelysääntöihin, jotka tulevat voimaan 1. tammikuuta 2003. Periaatteiden aikaisempaa tiukemmalla soveltamisella on tietenkin käytännön seurauksia ja siitä aiheutuu kustannuksia, myös resursseihin liittyviä. Nämä kustannukset katetaan kuitenkin suurelta osin järjestelmällisesti perittävillä viivästyskoroilla. 4.3. EMOTR:n tukiosaston jaettuun hallinnointiin liittyvien yhteisön saamisten järjestelmällinen vahvistaminen Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskeviin sääntöihin sisältyy määräyksiä takaisinperinnästä, jos varat on maksettu aiheettomasti joko kansallisten viranomaisten laiminlyöntien vuoksi tai toiminnanharjoittajien petosten ja väärinkäytösten johdosta. Oikeudelliset puitteet perustuvat asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (ent. 729/70) 8 artiklan 1 kohtaan, jossa säädetään seuraavaa: "1. Jäsenvaltiot toteuttavat kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen: a) rahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden säännönmukaisuuden varmistamiseksi; b) sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi ja käsittelemiseksi; c) sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien vuoksi menetettyjen summien takaisin perimiseksi. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tieto näiden päämäärien saavuttamiseksi toteutetuista toimenpiteistä ja erityisesti selvitykset hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen vaiheesta. 2. Mikäli takaisinperintä ei ole täydellinen, yhteisö vastaa sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien rahoitusseuraamuksista, lukuun ottamatta jäsenvaltioiden hallintoelinten tai muiden virastojen aiheuttamista sääntöjenvastaisuuksista tai laiminlyönneistä aiheutuvia rahoitusseurauksia. Takaisinperityt summat maksetaan hyväksytyille maksajavirastoille, ja niiden on vähennettävä ne rahastosta rahoitettavista menoista. Takaisinperittyjen tai myöhässä maksettujen summien korot on maksettava rahastoon. 3. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tämän artiklan soveltamista koskevat yleiset säännöt." Asetuksen 8 artiklan 3 kohtaa koskevat täytäntöönpanosäännöt ovat neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 595/91. Tämän asetuksen 3 ja 5 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sääntöjenvastaisuuksista ja annettava tietoja niiden myöhemmästä tilanteesta. Asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, että "Jos jäsenvaltio arvioi, että määrän takaisinperintää kokonaisuudessaan ei voida toteuttaa tai ei ole odotettavissa, että takaisinperintä toteutuisi kokonaisuudessaan, sen on ilmoitettava erityisellä tiedonannolla komissiolle perimättömästä määrästä ja syistä, joiden takia tämä määrä sen mielestä jää yhteisön tai jäsenvaltion vastattavaksi. Näiden tiedonantojen on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta komissio voi tehdä päätöksen siitä, kenen on kannettava vastuu taloudellisista seurauksista, asetuksen (ETY) N:o 729/70 [nyt 1258/99] 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti." Vuonna 1995 jäsenvaltioiden asetuksen (ETY) N:o 595/91 perusteella ilmoittamien sääntöjenvastaisuuksien seuranta annettiin UCLAFin tehtäväksi. Myöhemmin näistä tehtävistä on vastannut OLAF. Kun katsotaan, että velkoja ei voida periä, OLAF ehdottaa komissiolle jäsenvaltioista saatujen tietojen perusteella niiden veloittamista yhteisön budjetista tai jäsenvaltiolta. Saaminen peritään jäsenvaltiolta ainoastaan, jos sen katsotaan syyllistyneen laiminlyöntiin. Jäsenvaltioille ilmoitetaan rahoitusoikaisusta, joka tehdään tilien tavanomaisen tarkastamisen ja hyväksymisen jälkeen (sovittelu, muodollinen päätös jne.) Perintä ei ole jaetun hallinnoinnin ongelma, koska velat voidaan kuitata saamisia vastaan, sillä velallisilla on aina maksumääräyksiä odottamassa kuukausittaisia ennakkosuorituksia [46]. [46] Nämä ovat itse asiassa maksuja, koska niihin liittyy aiheutuneiden menojen korvaaminen. Ongelmana on saamisten vahvistaminen silloin, kun ei ole vielä mahdollista tehdä tilien tarkastamista koskevaa päätöstä asioissa, joista jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet asiaan sovellettavien sääntöjen mukaisesti. 4.3.1. Vanhojen saamisten poistamista koskevat ratkaisuehdotukset Ø Vanhojen saamisten analyysi * Vuotta 1995 edeltänyt kausi Vuodesta 1999 OLAF on tarkastellut kaikkia jäsenvaltioiden ennen vuotta 1995 ilmoittamia tapauksia. Tarkastelu on koskenut kaikkia ilmoituksen tehneitä jäsenvaltioita Italiaa lukuun ottamatta. OLAFin tutkinta on koskenut ensi sijassa tapauksia, joista ilmoitettiin sille ennen vuotta 1995, mutta joissa perintää ei ole vielä suoritettu. Se on kuitenkin tutkinut myös joitain tapauksia, joista on ilmoitettu vuoden 1995 jälkeen ja joiden jäsenvaltiot ovat todenneet olevan perintäkelvottomia, jolloin voitiin heti tehdä päätös tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Vuoropuheluvaihe, lukujen ajantasaistaminen ja kansallisesta ja/tai yhteisön talousarviosta katettavien määrien määrittäminen on saatu loppuun kahdestatoista silloisesta (vuotta 1995 edeltävästä) jäsenvaltiosta kymmenen valtion eli kaikkien paitsi Italian kanssa [47]. [47] Luxemburgia koskevia määriä ei ole. Kesäkuun 30. päivänä 1999 oli perittävänä 1 019 miljoonaa euroa vuotta 1995 edeltävistä tapauksista, joista oli ilmoitettu asetusten (ETY) N:o 283/72 ja (ETY) N:o 595/91 mukaisesti. Jäsenvaltioiden kanssa käytyjen neuvottelujen ja useiden ajantasaistamisten jälkeen luku oli supistunut 771 miljoonaan euroon 31. joulukuuta 2000. Elokuussa 2002 otettiin käyttöön menettelykokonaisuus, jonka avulla voidaan laatia tilien tarkastamista koskeva muodollinen päätös, sillä kaikki jäsenvaltiot ovat suostuneet komission käyttämään lähestymistapaan. OLAF on noudattanut tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä. Kaikille kyseisille jäsenvaltioille on lähetetty asetuksen (EY) N:o 1663/95 8 artiklan mukainen kirje, niihin on saatu vastaukset ja pidetty kahdenvälisiä kokouksia. Kokousten ja eräissä tapauksissa muun yhteydenpidon jälkeen OLAF ja kymmenen jäsenvaltiota ovat määritelleet yhteisen kannan. Näin ollen menettelykokonaisuus, jonka piiriin kuuluvien saamisten arvo on 76 miljoonaa euroa, sisällytetään johonkin seuraavista tilien tarkastamista koskevista päätöksistä. * Vuoden 1995 jälkeinen kausi ja Italian tapaus Perintää odottavien saamisten määrä on edelleen huomattava. Sen analyysi edellyttää tehokkaita työskentelytapoja ja merkittäviä henkilöstöinvestointeja. Komissio on tämän vuoksi päättänyt perustaa väliaikaisen työryhmän erottelemaan tapaukset, joiden osalta ei tässä vaiheessa voida tehdä tilien tarkastamista koskevaa päätöstä. Työryhmä kokoontuu OLAFin johdolla asianmukaisella tasolla, ja työtä tukee myös maatalouden pääosasto. Eräät maksamatta olevat määrät ovat oikeusmenettelyjen kohteena eikä näiden menettelyjen tulosta vielä tiedetä (353 miljoonaa euroa), kun taas jäsenvaltioiden perintäkelvottomaksi ilmoittama määrä on 65 miljoonaa euroa. Italian osuudeksi kirjattu 1 392 miljoonaa euroa vuosilta 1976-2000 on yliarvioitu seuraavista syistä: väärinkäytöksen havaitessaan Italian viranomaiset laskevat perittävän kokonaismäärän niiden kokonaismäärien perusteella, jotka tuensaaja on saanut väärinkäytöksen paljastaneen tarkastuksen kattamalta koko ajalta. Vasta rikosoikeudellisen tai muodollisen hallinnollisen menettelyn lopussa tuomioistuin määrittää väärinkäytökseen liittyvän tarkan määrän ja aloittaa perinnän. Ø Kokonaismäärien yleisanalyysi Joulukuun 31. päivään 2000 mennessä ilmoitettuihin tapauksiin liittyvien lukujen analyysin perusteella voidaan tehdä seuraavat havainnot: - Kaudella 1970-2000 yli 22 000 tapausta, joihin liittyvien saamisten määrä oli lähes 3 miljardia euroa, ilmoitettiin sääntöjenvastaisiksi EMOTR:n tukiosaston alalla. Tästä määrästä 2,780 miljardia euroa peritään eri jäsenvaltioissa sijaitsevilta tuensaajilta. - Kokonaismäärästä perittiin 653 miljoonaa euroa ja 46 miljoonaa euroa todettiin perintäkelvottomaksi. Perittävä kokonaismäärä oli näin ollen 2,081 miljardia euroa 31. joulukuuta 2000 (7 698 tapausta). Tästä määrästä 771 miljoonaa euroa koski vuotta 1995 edeltäviin tapauksiin liittyviä väärinkäytöksiä (1 627 tapausta) ja 1 310 miljoonaa euroa (6 071 tapausta) kautta 1995-2000. Todennäköisyys, että nämä summat saadaan perittyä, riippuu jäsenvaltioiden pyrkimyksistä ottaa käyttöön tehokkaita ja tuloksekkaita perintämenettelyjä. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että vaikka 46 prosenttia ennen vuotta 1995 ilmoitetuista tapauksista on oikeusmenettelyn kohteena, tällaisten tapausten osuus vuoden 1995 jälkeisistä saamisista on supistunut vain 15 prosenttiin. Saamiset jäsenvaltioittain: Milj. euroa v. 1995 edeltävät tapaukset tapaukset v. 1995 lähtien yhteensä kokonaismäärä yht. oik.men. yht. oik.men. yht. oik.men. Italia 588 269 (46 %) 804 132 (16 %) 1392 401 (29 %) Saksa 20 8 (40 %) 208 14 (7 %) 228 22 (10 %) Espanja 67 11 (13 %) 86 4 (5 %) 153 15 (10 %) Muut 96 65 (66 %) 202 49 (24 %) 298 113 (38 %) YHTEENSÄ 771 353 (46 %) 1310 199 (15 %) 2081 584 (28 %) 4.3.2. Ilmoitettujen väärinkäytösten käsittelyn helpottamista koskeva ehdotus Komission yksiköt varmistavat, että tapauksia käsitellään johdonmukaisesti asetuksen (EY) N:o 1258/1999 8 artiklassa määrättyjen sääntöjen tulkintaa ja soveltamista koskevien selvien ohjeiden mukaan. Tämä nopeuttaa päätöksentekoprosessia. Komissio tutkii parhaillaan talouden toimijoiden väärinkäytöksiin ja petoksiin liittyvää uutta perintäjärjestelmää. Uuden järjestelmän käyttöönottamiseksi komissio aikoo esittää neuvostolle asetusluonnoksen asetuksen (EY) N:o 1258/1999 8 artiklan muuttamisesta. Tässä yhteydessä komissio tarkastelee erityisesti ajatusta siitä, että väärinkäytösten taloudellisia seurauksia koskevat uudet säännöt perustuisivat ennalta määrättyyn aikatauluun. Sääntöihin liittyisivät jäsenvaltioiden vuosittain antamat yleiskertomukset, joista ilmenisi kansallisten perintämenettelyjen edistyminen. Mahdolliset taloudelliset seuraukset, jotka liittyisivät vielä ennen mainitun aikataulun loppua ratkaisematta oleviin tapauksiin, katettaisiin yleensä yhdessä yhteisön talousarviosta ja kyseisen jäsenvaltion budjetista. Tällainen järjestelmä perustuu jäsenvaltioiden vastuuseen ja jälkivalvontaan tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan menettelyn puitteissa. Nykyisten sääntöjen muuttaminen yksinkertaistaisi ja nopeuttaisi suuresti menettelyjä. Komissio tutkii myös, voisiko tällainen järjestelmä kattaa väärinkäytökset, joihin on syyllistytty ennen sen voimaantuloa. Kun uudet säännöt on hyväksytty, komissio tarkastelee yksiköiden vastuunjakoa hallinnonuudistuksen perusteella. Tarkoituksena on vahvistaa menot hyväksyvien yksiköiden asemaa. 5. Päätelmät Yhteisön varoista aiheettomasti maksettujen rahasummien perintää koskeneessa ensimmäisessä tiedonannossa joulukuulta 2000 esitetyt toimenpiteet ovat jo nyt, ilman lainsäädännöllisiä muutoksia, lisänneet tietoisuutta komission yksiköissä, selventäneet tehtävienjakoa, parantaneet välineitä ja lisänneet toiminnallisten yksiköiden kannustimia. Uudella sääntelykehyksellä, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 2003, luodaan säännökset yhteisön saamisten vahvistamiseksi ja perimiseksi järjestelmällisesti (erityisesti varoista kertyvät korot, jotka ovat komission omaisuutta) erityisesti tapauksissa, joissa maksua ei ole suoritettu vapaaehtoisesti, käyttämällä järjestelmällisemmin vakuuksia ja velkojen kuittaamista saamisilla sekä laatimalla täytäntöönpanomääräyksiä. Uudet määräykset yhteisön perintäkelvottomien saamisten kuittaamisesta tarjoavat lainsäädännöllisen perustan tämän toimenpiteen toteuttamiseksi moitteettomasti erityiskriteerien ja avoimien menettelyjen avulla. Komissio on antanut pääjohtajille ja toimialajohtajille tehtäväksi kohdistaa edellä mainittujen toimenpiteiden toteuttamiseksi tarvittavat resurssit ja raportoida edistymisestä vuosittain toimintakertomuksissa. EMOTR:n tukiosastoon liittyvien yhteisön epävarmojen saamisten suuri määrä (perimistä ja/tai veloituspäätöstä odottavat saamiset) alenee, sillä henkilöstöä on siirretty väliaikaisesti käsittelemään näitä tapauksia, jolloin voidaan päättää nopeammin, veloitetaanko saaminen jäsenvaltiolta vai yhteisöltä tilintarkastamista koskevien menettelyjen perusteella. Tällaisten hankalien tapausten hallinnoinnin tehostamiseksi komissio aikoo tehdä ehdotuksen asetuksen N:o 1258/1999 muuttamiseksi. Komissio luottaa siihen, että lisääntynyt tietoisuus perinnälle nyt annetusta etusijasta ja uudet resurssit tehostavat yhteisön menojen ja saamisten hallinnointia tulevaisuudessa.