Tiedonanto kansallisten tuomioistuinten ja komission yhteistyöstä valtion tuen alalla (95/C 312/07)

Tämän tiedonannon tarkoitus on ohjata kansallisten tuomioistuinten ja komission yhteistyötä valtion tuen alalla. Tiedonanto ei millään tavoin rajoita yhteisön lainsäädännöllä jäsenvaltioille, yksilöille ja yrityksille annettuja oikeuksia. Se ei myöskään rajoita sitä yhteisön lainsäädännön tulkintaa, jota Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tekevät. Sillä ei myöskään pyritä puuttumaan mitenkään kansallisten tuomioistuinten velvoitteiden täyttämiseen.

I. JOHDANTO

1. Jäsenvaltioiden välisten sisärajojen poistaminen antaa yrityksille yhteisön alueella mahdollisuuden ulottaa toimintansa koko sisämarkkinoiden alueelle ja kuluttajille mahdollisuuden hyötyä lisääntyneestä kilpailusta. Yrityksille väärin perustein myönnettyjen tukien aiheuttamat kilpailun vääristymät eivät saa vaarantaa näitä etuja. Sisämarkkinoiden synty vahvistaa näin yhteisön kilpailupolitiikan toimeenpanon tärkeyttä.

2. Yhteisöjen tuomioistuin on antanut useita tärkeitä päätöksiä EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan tulkinnasta ja soveltamisesta. Ensimmäisen asteen tuomioistuimella on nyt toimivalta yksityisten komission valtiontukipäätöksiä vastaan nostamissa kanteissa, ja näin se myös vaikuttaa oikeuskäytännön kehittymiseen tällä alalla. Komissio vastaa kilpailusääntöjen päivittäisestä soveltamisesta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen alaisena. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössään vahvistamien periaatteiden mukaisesti jäsenvaltioissa julkisilla viranomaisilla ja tuomioistuimilla sekä yhteisön tuomioistuimilla ja komissiolla on omat tehtävänsä ja velvollisuutensa perustamissopimuksen valtiontukea koskevien sääntöjen täytäntöönpanossa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä.

3. Kilpailupolitiikan moitteeton soveltaminen sisämarkkinoilla voi edellyttää komission ja kansallisten tuomioistuinten tehokasta yhteistyötä. Tässä tiedonannossa selitetään, miten komissio aikoo tukea kansallisia tuomioistuimia toteuttamalla tiiviimmän yhteistyön sovellettaessa EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklaa yksittäisissä tapauksissa. Usein ilmaistaan huolta siitä, että komission lopulliset päätökset valtion tuen asioissa tehdään vasta jonkin aikaa sen jälkeen, kun kilpailun vääristymät ovat jo vahingoittaneet kolmansien etua. Komission ei aina olemahdollista toimia nopeasti kolmannen edun turvaamiseksi asioissa, jotka koskevat valtion tukea, kun taas kansalliset tuomioistuimet ovat mahdollisesti paremmassa asemassa varmistamaan, että rikkomukset 93 artiklan 3 kohdan viimeistä virkettä vastaan käsitellään ja oikaistaan.

II. TOIMIVALTA (1)

4. Komissio on hallinnollinen viranomainen, joka vastaa yhteisön yleisen edun mukaisen kilpailupolitiikan toimeenpanosta ja kehityksestä. Kansalliset tuomioistuimet vastaavat oikeuksien turvaamisesta ja velvoitteiden noudattamisesta yleensä yksityisten pyynnöstä. Komission on tutkittava kaikki 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvat tukitoimenpiteet, jotta se voi arvioida niiden soveltuvuuden yhteismarkkinoille. Kansallisten tuomioistuinten on varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat menettelyllisiä velvoitteitaan.

5. Perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisellä virkkeellä (alla lihavoituna) on välitön vaikutus jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin:

"Komissiolle on annettava tieto tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta niin ajoissa, että se voi esittää huomautuksensa. Jos komissio katsoo, että tällainen suunnitelma ei 92 artiklan mukaan sovellu yhteismarkkinoille, se aloittaa 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn viipymättä. Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kun menettelyssä on annettu lopullinen päätös."

6. Täytäntöönpanokielto, johon 93 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä viitataan, ulotetaan kaikkeen tukeen, joka on myönnetty siitä ilmoittamatta (2), ja kun siitä on ilmoitettu, on käytössä alustavana ajanjaksona ja komission aloittaessa oikeudellisen menettelyn lopulliseen päätökseen saakka (3).

7. Tuomioistuimen on luonnollisesti tutkittava, kuuluvatko "ehdotetut toimenpiteet" 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valtion tukeen (4) ennen päätöksen tekemistä 93 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti. Komission päätöksissä ja tuomioistuimen oikeuskäytännössä tähän tärkeään kysymykseen kiinnitetään erityistä huomiota. Käsite "valtion tuki" on siis tulkittava laajasti sisällyttäen siihen tukipalkkioiden lisäksi myös verohuojennukset ja julkisista varoista tehdyt investoinnit sellaisissa olosuhteissa, joissa yksityinen sijoittaja ei olisi antanut tukea (5). Tuen on tultava "valtiolta", siihen kuuluvat kaikki julkisen vallan tasot, ilmentymät ja muodot (6). Tuen on suosittava tiettyjä yrityksiä tai tiettyjen tuotteiden tuotantoa; tämä erottaa 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvan valtion tuen siihen kuulumattomista yleisluonteisista toimenpiteistä (7). Esimerkiksi toimenpiteitä, joiden tarkoituksena tai seurauksena ei ole tiettyjen yritysten eikä tiettyjen tuotteiden valmistuksen suosiminen tai joita sovelletaan henkilöihin puolueettomien perusteiden mukaan ottamatta huomioon paikkaa, toimialaa tai yritystä, jossa edunsaaja on työssä, ei pidetä valtion tukena.

8. Vain komissio voi päättää, onko tuki yhteismarkkinoille soveltuva ts. sallittu.

9. Soveltaessaan 92 artiklan 1 kohtaa kansalliset tuomioistuimet voivat luonnollisesti EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti siirtää alustavat kysymykset tuomioistuimen pohdittavaksi, ja tietyissä olosuhteissa ne ovat siihen velvollisia. Ne voivat myös pyytää komissiolta apua, että niille toimitettaisiin "oikeudellisia tai taloudellisia tietoja" EY:n perustamissopimuksen 85 artiklaa koskevan yhteisöjen tuomioistuimen Delimitis (8)-päätöksen mukaisesti.

10. Kansallisen tuomioistuimen tehtävä on turvata ne oikeudet, joita yksilöt nauttivat perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen kiellon välittömän vaikutuksen seurauksena. Tuomioistuimen on käytettävä kaikkia asianmukaisia menetelmiä ja oikeuskeinoja sekä sovellettava kaikkia asiaan kuuluvia kansallisen oikeuden säännöksiä tämän perustamissopimuksessa jäsenvaltioille asetetun velvoitteen välittömän vaikutuksen täytäntöönpanemiseksi (9). Kansallisen tuomioistuimen on sen toimivaltaan kuuluvassa asiassa sovellettava yhteisön oikeutta kokonaisuudessaan ja suojattava näiden säädösten yksilöille antamia oikeuksia; tämän vuoksi sen on sivuutettava kaikki yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa oleva kansallinen lainsäädäntö, riippumatta siitä, onko se annettu ennen tai jälkeen säännöksiä (10). Tuomari voi silloin kun se on tarkoituksenmukaista ja kansallisen lain sovellettavien säädösten ja yhteisön tuomioistuimen (11) kehittämän oikeuskäytännön mukaisesti määrätä väliaikaisen toimenpiteen esimerkiksi määräämällä laittomasti maksetut määrät jäädytettäviksi tai palautettaviksi sekä määrätä vahinkoa kärsineille vahingonkorvausta.

11. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että yhteisön sääntöjen täysi vaikuttavuus huononee ja niiden takaama oikeuksien turva heikkenee, jos yksilöt eivät voi saada hyvitystä, kun heidän oikeuksiaan loukataan rikkomalla yhteisön oikeutta siten, että jäsenvaltion voidaan katsoa olevan siitä vastuussa (12); periaate, jonka mukaan valtio vastaa yksilöille aiheutuneista tappioista ja vahingoista, jotka ovat seurausta valtion vastuulle tulevista yhteisön oikeuden rikkomisista, on erottamaton osa perustamissopimuksen järjestelmää (13); kansallisen tuomioistuimen, joka katsoo, että yhteisön oikeutta koskevassa asiassa ainoa este väliaikaisen turvaamistoimenpiteen määräämisestä on kansallisen oikeuden sääntö, on oltava soveltamatta tuota sääntöä (14).

12. Näitä periaatteita sovelletaan yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisiin. Kaikkien kansallisen oikeuden määräämien menettelytapasääntöjen ja oikeuskeinojen on oltava yksilöiden ja yritysten käytettävissä samoin edellytyksin kuin kansallisen oikeuden rikkomistapauksissa. Tämä yhdenvertainen kohtelu ei koske ainoastaan välittömästi vaikuttavan yhteisön oikeuden suoranaisen rikkomisen toteamista, vaan se ulottuu myös kaikkiin tehokkaaseen oikeudelliseen suojaan vaikuttaviin oikeuskeinoihin.

III. KOMISSION RAJOITETTU TOIMIVALTA

13. Yksilöillä ja yrityksillä on huomattavaa etua siitä, että kansalliset tuomioistuimet soveltavat yhteisön kilpailulainsäädäntöä. Komissio ei voi myöntää hyvitystä 93 artiklan 3 kohdan rikkomisen johdosta kärsityistä tappioista. Tällaiset vaatimukset voidaan esittää vain kansallisissa tuomioistuimissa. Kansalliset tuomioistuimet voivat yleensä määrätä väliaikaisia toimenpiteitä ja määrätä lopettamaan rikkomiset nopeasti. Kansallisissa tuomioistuimissa on mahdollista yhdistää yhteisön oikeuden ja kansallisen oikeuden soveltamisalaan kuuluva vaade. Tämä ei ole mahdollista menettelyssä komissiossa. Lisäksi tuomioistuimet voivat määrätä voittaneelle asianosaiselle kulujen korvausta. Tämä ei ole koskaan mahdollista hallinnollisessa menettelyssä komissiossa.

IV. ARTIKLAN 3 KOHDAN SOVELTAMINEN

14. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki tuen myöntämistä tai jo hyväksyttyjen tukisuunnitelmien muuttamista koskevat suunnitelmat. Tämä koskee myös tukea, joka voi kuulua 92 artiklan 2 kohdan mukaisen ilman eri toimenpidettä hyväksymiseen, koska komission on tarkistettava, että vaaditut edellytykset täytetään. Ainoa poikkeus ilmoitusvelvoitteesta on de minimis -luokkaan kuuluvaksi katsottu tuki, koska se ei vaikuta merkittävästi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä siten kuulu 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan (15).

15. Komissio ottaa vastaan ilmoituksen yleisistä tukiohjelmista sekä suunnitelmista myöntää tukea yksittäisille yrityksille. Komission hyväksyttyä ohjelman ei siihen kuuluvista yksittäisistä tuen myöntämisistä tarvitse tavallisesti ilmoittaa. Kuitenkin kaikista tiettyjen teollisuudenalojen ja tietynlaisten tukien koodeihin tai puitteisiin kuuluvien tukien myöntämisestä on ilmoitettava erikseen kuin myös tietyn määrän ylittävistä tuista. Joissain tapauksissa komission hyväksymän ohjelman ehdoissa voidaan myös vaatia erillistä ilmoitusta. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tuesta, jonka ne haluavat myöntää muuten kuin hyväksytyn ohjelman puitteissa. Suunnitelluista toimenpiteistä on ilmoitettava, mukaan lukien suunnitelmat sellaisista julkisista varoista julkisen tai yksityisen alan yrityksille tehtävistä rahoitussiirroista, joihin 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki voi liittyä.

16. Ensimmäinen kysymys, jota kansallisten tuomioistuinten on arvioitava 93 artiklan 3 kohdan mukaisen kanteen osalta on se, onko uusi tai toteutettu toimenpide 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtion tukea. Toinen kysymys on se, onko toimenpiteestä ilmoitettu joko erikseen tai ohjelmaan kuuluen, ja jos on, onko komissiolla ollut riittävästi aikaa päätöksen tekemiseen (16).

17. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että kaksi kuukautta tukiohjelmien osalta on "riitävä aika", jonka kuluttua kyseinen jäsenvaltio ilmoitettuaan asiasta ensin komissiolle voi panna ilmoitetun toimenpiteen täytäntöön (17). Komissio lyhentää tämän ajan vapaaehtoisesti yksittäisissä tapauksissa kolmeenkymmeneen työpäivään ja "nopeutetussa" menettelyssä kahteenkymmeneen työpäivään. Aika lasketaan alkaneeksi siitä, kun jäsenvaltio komission mielestä on toimittanut riitävästi tietoa komission päätöksen tekemistä varten (18).

18. Jos komissio on päättänyt aloittaa 93 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn, ajanjakso, jona tukitoimenpiteen täytäntöönpano on kielletty, kestää siihen saakka, kunnes komissio on tehnyt myönteisen päätöksen. Niiden tukitoimenpiteiden osalta, joista ei ole ilmoitettu, ei komission päätöksentekomenettelylle ole määrätty aikarajaa, vaikka komissio toimii mahdollisimman nopeasti. Tukea ei saa myöntää ennen komission lopullista päätöstä.

19. Jos komissio ei ole tehnyt tukitoimenpiteestä päätöstä, kansalliset tuomioistuimet voivat aina yhteisön oikeutta tulkitessaan pitää ohjenuoranaan ensimmäisen asteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä sekä komission päätöksiä. Komissio on julkaissut useita yleisiä tiedonantoja, joista voi tässä yhteydessä olla apua (19).

20. Kansallisten tuomioistuinten olisi niin ollen kyettävä päättämään, onko toimenpide 93 artiklan 3 kohdan mukaan lainvastainen vai ei. Jos kansalliset tuomioistuimet eivät pysty tekemään ratkaisua, ne voivat pyytää ja joissakin tapauksissa niiden on pyydettävä ennakkopäätös yhteisöjen tuomioistuimelta 177 artiklan mukaisesti.

21. Kun kansalliset tuomioistuimet toteavat päätöksessään, ettei 93 artiklan 3 kohdan määräyksiä ole noudatettu, niiden on päätettävä, että kyseinen toimenpide on vastoin yhteisön oikeutta, ja toteutettava aiheelliset toimenpiteet yksilöiden ja yritysten oikeuksien turvaamiseksi.

V. KOMISSION PÄÄTÖSTEN VAIKUTUS

22. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut (20) kansallista tuomioistuinta sitovan komission päätöksen, joka on 93 artiklan 2 kohdan mukaan osoitettu jäsenvaltiolle, kun kyseinen tuen saaja pyrkii kyseenalaistamaan asianomaisen jäsenvaltion sille kirjallisesti ilmoittaman päätöksen pätevyyden tapauksessa, jossa tuen saaja ei ole jättänyt päätöksen mitätöintikannetta EY:n perustamissopimuksen 173 artiklassa määrätyn ajan kuluessa.

VI. KANSALLISTEN TUOMIOISTUINTEN JA KOMISSION YHTEISTYÖ

23. Komissio on tietoinen, että edellä selitetyt periaatteet 92 ja 93 artiklan soveltamiseksi kansallisissa tuomioistuimissa ovat monimutkaisia ja joskus riittämättömän kehittyneitä tuomioistuinten oikeudellisten tehtävien moitteettomaksi suorittamiseksi. Tämän vuoksi kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää virka-apua komissiolta.

24. EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetaan periaate vilpittömästä ja jatkuvasta yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien 3 artiklan g kohta, jossa määrätään toimeenpantavaksi järjestelmä, jolla taataan, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy. Tähän periaatteeseen kuuluu sekä jäsenvaltioita että yhteisön toimielimiä koskevia molemminpuolisen avunannon velvoitteita ja tehtäviä. Perustamissopimuksen 5 artiklan mukaan komissiolla on velvollisuus olla yhteistyössä jäsenvaltioiden niiden oikeudellisten viranomaisten kanssa, jotka vastaavat yhteisön oikeuden soveltamisesta ja noudattamisesta kansallisessa oikeusjärjestelmässä.

25. Komissio pitää tällaista yhteistyötä olennaisena osana yhteisön kilpailulainsäädännön tiukan, tehokkaan ja johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Lisäksi kansallisten tuomioistuinten osallistuminen kilpailulainsäädännön soveltamiseen valtion tuen alalla on välttämätöntä 93 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanemiseksi. Perustamissopimus velvoittaa komission noudattamaan 93 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä, ennen kuin se voi määrätä tuen takaisinmaksettavaksi ajalta, jona tuki ei ole ollut soveltuva yhteismarkkinoilla (21). Tuomioistuin on lausunut, että 93 artiklan 3 kohdalla on välitön vaikutus ja että tukitoimenpiteen laittomuutta ja siitä seuraavia vaikutuksia ei voi koskaan takautuvasti laillistaa komission tukitoimenpidettä koskevalla myönteisellä päätöksellä. Tämän vuoksi ilmoitusta koskevien sääntöjen soveltaminen on valtion tuen alalla olennainen osa yksilöiden ja yritysten mahdollisesti nostamia kanteita.

26. Näiden näkökohtien perusteella komissio aikoo seuraavalla tavalla pyrkiä tiiviimpään yhteistyöhön kansallisten tuomioistuinten kanssa.

27. Komissio on sitoutunut avoimuuden politiikkaan. Komissio toteuttaa politiikkaansa siten, että se antaa asianomaisille osapuolille hyödyllistä tietoa kilpailusääntöjen soveltamisesta. Tässä tarkoituksessa se julkaisee edelleen mahdollisimman paljon tietoja valtion tukea koskevista asioista ja niihin liittyvästä politiikasta. Yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, komission valtion tuesta julkaisemat yleiset tekstit, komission päätökset, komission vuosikertomukset kilpailupolitiikasta ja kuukausittainen Euroopan unionin tiedote voivat olla avuksi kansallisille tuomioistuimille niiden tutkiessa yksittäistapauksia.

28. Jos nämä yleiset selvitykset osoittautuvat riitämättömiksi, kansalliset tuomioistuimet voivat niiden kansallisen oikeudenkäyntimenettelyä koskevan lainsäädännön asettamissa rajoissa pyytää komissiolta sellaista menettelyä koskevaa tietoa, jonka perusteella ne voivat päätellä, onko tietty asia vireillä komissiossa, onko siitä ilmoitettu tai onko komissio virallisesti aloittanut menettelyn tai tehnyt muuta päätöstä.

29. Kansalliset tuomioistuimet voivat myös pyytää komission kannanottoa 92 artiklan 1 kohdan ja 93 artiklan 3 kohdan soveltamisen tuottaessa erityisiä vaikeuksia. Nämä vaikeudet voivat 92 artiklan 1 kohdan osalta liittyä erityisesti toimenpiteen valtion tueksi määrittämiseen, sen mahdollisesti aiheuttamaan kilpailun vääristymiseen ja vaikutukseen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tuomioistuimet voivat sen takia tiedustella komissiolta sen tavanomaista käytäntöä näissä kysymyksissä. Ne voivat saada komissiolta tietoa tosiasioista, tilastoista, markkinatutkimuksista ja taloudellisista selvityksistä. Mahdollisuuksien mukaan komissio toimittaa nämä tiedot tai osoittaa lähteen, josta ne ovat saatavissa.

30. Vastauksessaan komissio ei puutu yksittäistapauksen asiasisältöön eikä toimenpiteen soveltuvuuteen yhteismarkkinoille. Komission vastaus ei sido tuomioistuinta, joka on asiaa kysynyt. Komission on selvitettävä, että sen kannanotto ei ole lopullinen ja ettei se vaikuta kansallisen tuomioistuimen oikeuteen pyytää 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua.

31. Moitteettoman lainkäytön vuoksi komission on vastattava pyyntöihin oikeudellisesta ja tosiasiatiedosta mahdollisimman lyhyessä ajassa. Komissio ei kuitenkaan saa vastata tällaisiin pyyntöihin, elleivät useat edellytykset täyty. Pyydetyn aineiston on tosiasiallisesti oltava sen käytettävissä ja komissio voi toimittaa vain tietoja, jotka eivät ole luottamuksellisia.

32. EY:n perustamissopimuksen 214 artiklassa edellytetään, että komissio ei saa paljastaa salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvaa tietoa. Lisäksi 5 artiklan mukainen vilpitön yhteistyö koskee tuomioistuinten ja komission suhdetta eikä näissä tuomioistuimissa vireillä olevien riitojen osapuolia. Komissio on velvoitettu kunnioittamaan oikeudellista puolueettomuutta ja objektiviteettiä. Näin ollen se ei anna, tietoja, ellei kansallinen tuomioistuin pyydä niitä suoraan tai epäsuorasti määräämällä asianosaisen niitä pyytämään.

VII. LOPPUHUOMAUTUKSET

33. Tätä tiedonantoa sovelletaan soveltuvin osin alla olevien sopimusten asiaa koskevien valtion tuen sääntöihin siinä määrin, kuin niillä on välitön vaikutus jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin:

- Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimus ja erityisesti komission sen puitteissa antamat säännökset, ja

- sopimus Euroopan talousalueesta.

34. Tämä tiedonanto on neuvoa-antava, eikä se millään tavoin rajoita yhteisön oikeudessa jäsenvaltioille, yksilöille tai yrityksille annettuja oikeuksia.

35. Tämä tiedonanto ei rajoita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen eikä ensimmäisen asteen tuomioistuimen yhteisöoikeuden tulkintaa.

36. Tiivistelmä tämän tiedonannon mukaisesti komission antamista vastauksista julkaistaan vuosittain kertomuksessa kilpailupolitiikasta.

(1) Yhteisöjen tuomioistuin on kuvannut komission ja kansallisten tuomioistuinten asemaa seuraavasti:

"9. Komission aseman osalta yhteisöjen tuomioistuin osoitti 22 päivänä maaliskuuta 1977 päätöksessään asiassa 78/76 Steinike ja Weinlig, Saksa (1977) Kok. s. 595, kohta 9, että perustamissopimuksen, jonka 93 artiklassa määrätään, että komissio jatkuvasti tarkkailee ja valvoo tukea, tarkoituksena on, että tuen soveltumattomuus yhteismarkkinoille saadaan selville tuomioistuimen tutkinnan jälkeen asianmukaisella menettelyllä, jonka aloittaminen on komission velvollisuus.

10. Kansallisten tuomioistuinten aseman osalta tuomioistuin katsoi samassa tuomiossa, että kansallisissa tuomioistuimissa voidaan aloittaa menettely, jossa vaaditaan niitä tulkitsemaan 92 artiklassa oleva tuen käsite ja soveltamaan sitä sen määrittämiseksi, olisiko ilman 93 artiklan 3 kohdassa määrätyn alustavan tutkintamenettelyn noudattamista myönnettyyn tukeen ollut sovellettava tätä menettelyä.

11. Kansallisten tuomioistuinten osallistuminen on seuraus välittömästä vaikutuksesta, joka perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisellä virkkeellä katsotaan olevan. Tätä yhteisöjen tuomioistuin katsoi 11 päivänä joulukuuta 1973 tuomiossaan asiassa 120/73 Lorenz, Saksa (1973) Kok. s. 1471, että toimeenpanokiellon välitön toteuttaminen, johon tässä artiklassa viitataan, ulotetaan kaikkeen tukeen, joka on myönnetty siitä ilmoittamatta ja joka, kun siitä on ilmoitettu, on käytössä alustavana ajanjaksona ja komission aloittaessa oikeudellisen menettelyn sen lopulliseen päätökseen saakka.

14. . . . perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklassa komissiolle asetettu keskeinen ja yksinomainen asema katsoa tuki yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, kun se on aiheellista, on olennaisesti erilainen kansallisten tuomioistuinten asemasta niiden suojellessa yksilöiden oikeuksia perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä esitetyn kiellon välittömästä oikeusvaikutuksesta. Kun komission on tutkittava ehdotetun tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille vaikka jäsenvaltio olisikin rikkonut tukikieltoa, kansalliset tuomioistuimet vain suojelevat komission lopulliseen päätökseen saakka niiden yksilöiden oikeuksia, joita on kohdannut valtion viranomaisten mahdollisesti tekemä 93 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen rikkomus."

Asiassa C-354/90, Fédération nationale de commerce extérieur des produits alimentaires ja Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon v. Ranska, (1991) Kok. s. I-5505, kohta 9, 10, 11 ja 14, s. 5527 ja 5528.

(2) Lukuun ottamatta "olemassa olevaa" tukea. Tällainen tuki voidaan ottaa käyttöön siihen saakka, kunnes komissio päättää, että se ei sovellu yhteismarkkinoille: ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-387/92, Banco de Crédito Industrial, nykyisin Banco Exterior de España v. Ayuntamiento de Valencia, (1994) Kok. s. I-877; ja asiassa C-44/93, Namur - Les Assurances du Crédit v. Office National du Ducroire ja Belgia, (1994) Kok. s. I-3829.

(3) Asia C-354/90, ks. alaviite 1, kohta 11, s. 5527.

(4) Ks. tuomioistuimen tuomio asiassa 78/76, Steinike ja Weinlig v. Saksa, (1977) Kok. s. 594, kohta 14: ". . . kansallisen tuomioistuimen voi olla tarpeen tulkita ja soveltaa 92 artiklassa olevaa `tuen` käsitettä, jotta se voisi määrittää, olisiko ilman 93 artiklassa määrättyä ennakkotutkintamenetelmää myönnetty valtion tuki asetettava tähän menettelyyn."

(5) Viimeisintä muotoilua varten ks. julkisasiamies Jacobsin lausunto yhdistetyissä asioissa C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, kohta 28: ". . . Valtion tukea myönnetään, kun jäsenvaltio asettaa yrityksen käyttöön varoja, joita tavanomaisia kaupallisia vaatimuksia soveltava yksityinen sijoittaja ei tavanomaisesti myöntäisi, huomioon ottamatta muita luonteeltaan sosiaalisia, poliittisia tai hyväntekeväisyysnäkökohtia."

(6) Yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa 290/83, komissio v. Ranska, (1985) Kok., että "92 artiklaan sisältyvä kielto koskee kaikkea jäsenvaltion myöntämää tai valtion varoista maksettua tukea, eikä ole tarpeen tehdä eroa sen mukaan, myöntääkö tuen valtio suoraan vai jokin sen tukiasioiden käsittelyyn perustama tai nimittämä julkinen tai yksityinen toimielin" (kohta 14, s. 449).

(7) Tämä ero tulee selkeästi esiin julkisasiamies Darmonin Sloman Neptun lausunnossa yhdistetyissä asioissa C-72 ja C-73/91, (1993) Kok. s. I-887.

(8) Asia C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu (1991) Kok. s. I-935; komission ilmoitus kansallisten tuomioistuinten ja komission yhteistyöstä ETY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamiseksi, EYVL N:o C 39, 13.2.193, s. 6. Ks. julkisasiamies Lenzin lausunto asiassa C-44/93, alaviite 2 (kohta 106). Ks. myös asia C-2/88 Imm, Zwartveld (1990) Kok. I-3365 kohta 1 s. 3366 ja I-4405 kohta 10, s. 4410-4411: "yhteisön toimielimet ovat velvollisia vilpittömään yhteistyöhön jäsenvaltioiden oikeudellisten viranomaisten kanssa, jotka vastaavat siitä, että yhteisön oikeutta sovelletaan ja noudatetaan kansallisessa oikeusjärjestelmässä".

(9) Kuten yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa C-354/90, ks. alaviite 1, kohta 12, s. 5528: ". . . tuen käyttöön ottamiseksi toteutettujen toimenpiteiden laillisuus kärsii, jos kansalliset viranomaiset toimivat vastoin perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeistä virkettä. Kansallisten tuomioistuinten on tarjottava yksityisille, jotka voivat turvautua tällaiseen rikkomukseen, varmuus siitä, että heidän kansallisen lainsäädäntönsä mukaiset tarpeelliset johtopäätökset tehdään tuen käyttöön ottamiseksi toteutettujen toimenpiteiden, tämän määräyksen noudattamatta jättämistä seuraavan myönnetyn taloudellisen tuen takaisin perimisen ja mahdollisten toimenpiteiden osalta."

(10) Asia 106/77, Amministrazione delle Finanze dello Stato v. Simmenthal, (1978) Kok. s. 629, 644 (kohta 21). Ks. myös The Queen v. Secretary of State Transport, ex parte: Factortame Ltd et al. (1990) Kok. s. I-2433, 2474, ja 2475.

(11) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio yhdistetyissä asioissa C-6/90 ja C-9/90, Andrea Francovich ym., v. Italia, (1991) Kok. s. I-5357. Muita tärkeitä kansallisten tuomioistuinten velvollisuuksia yhteisön lainsäädännön noudattamisesta koskevia asioita on vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa: asia C-48/93, The Queen v. Secretary of State for Transport ex parte: Factortame Ltd et al., EYVL N:o C 94, 3.4.1993, s. 13; asia C-46/93, Brasserie du Pêcheur SA v. Saksa, EYVL N:o C 92, 2.4.1993, s. 4; asia C-312/93, SCS Peterbroeck, Van Campenhout & Cie. v. Belgian valtio, EYVL N:o C 189, 13.7.1993, s. 9; asia C-430 ja C-431/93, J. Van Schindel ja J.N.C. Van Veen v. Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten, EYVL N:o C 338, 15.12.1993, s. 10.

(12) Francovich, ks. alaviite 11, kohta 33, s. 5414.

(13) Francovich, ks. alaviite 11, kohta 35, s. 5414.

(14) The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte (kantaja) Factortame Ltd et al., (1990), ks. alaviite 10.

(15) Ks. yhteisön ohjeet PK-yrityksille myönnettävistä valtion tuista, kohta 3.2, EYVL N:o C 213, 19.8.1992, s. 2, ja kirje jäsenvaltioille, viite IV/D/06878, 23 päivänä maaliskuuta 1993, Kilpailulainsäädäntö Euroopan yhteisöissä, II osa.

(16) Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa 120/73, Lorenz v. Saksa, (1973) Kok. s. 1471.

(17) Asia 120/73, Lorenz v. Saksa, ks. alaviite 16, kohta 4, s. 1481; ks. myös asia 84/42 Saksa v. komissio (1984), Kok. s. 1451, kohta 11, s. 1488.

(18) Komissio on julkaissut oppaan menettelytavoistaan valtiontukiasioissa: ks. Kilpailulainsäädäntö Euroopan yhteisöissä, II osa.

(19) Komissio ajoittain julkaisee ja päivittää valtiontukien sääntöjä koskevaa kokoelmaa ("Kilpailulainsäädäntö Euroopan yhteisöissä", osa II).

(20) Asia C-188/92, TWD Textilwerke Deggendorf GmbH v. Saksa, (1994) Kok. s. I-833; ks. myös asia 77/72, Capolongo v. Maya (1973) Kok. s. 611.

(21) Komissio on tiedottanut jäsenvaltioille, että "soveltuvissa tapauksissa se voi - annettuaan kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden esittää huomautuksensa ja harkita vaihtoehtoisesti hätäavun myöntämistä komission määrittelemien yleisohjeiden mukaisesti - tehdä väliaikaisen päätöksen, jolla jäsenvaltio määrätään perimään takaisin kaikki menettelytavan vastaisesti maksetut varat. Tuki on perittävä takaisin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön vaatimusten mukaisesti; takaisinmaksettavaan määrään lisätään korko tuen maksamisajankohdasta alkaen." (Komission tiedonanto jäsenvaltioille liitteenä komission kirjeessä N:o SG(91) D/4577, 4 päivänä maaliskuuta 1991, koskien tukisuunnitelmien ilmoittamista ja ETY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohtaa vastaan rikkoen annettuun tukeen sovellettavia menettelyjä), ei vielä julkaistu.