FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 7.5.2008 
SEK(2008) 574 lopullinen 
  
Suositus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS, 
liiallisen alijäämän olemassaolosta Italiassa tehdyn päätöksen 2005/694/EY 
kumoamisesta 
(komission esittämä) 
FI 2   FI PERUSTELUT  
1. TAUSTA  
Perustamissopimuksen 104 artiklassa vahvistet aan, että jäsenvaltioiden olisi vältettävä 
liiallisia alijäämiä, ja määrät ään menettelystä liial lisen alijäämän tunnistamiseksi ja 
korjaamiseksi. Liiallisia alijäämiä koskevasta mene ttelystä säädetään lisäksi  liiallisia alijäämiä 
koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeutta misesta ja selkeyttämisestä annetussa 
neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1467/971, joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta. 
Perustamissopimuksen 104 artiklan 2 ko hdan mukaan komission on tarkasteltava 
talousarviota koskevan kurinalaisuude n noudattamista seuraavilla kahdella 
arviointiperusteella: a)  ylittääkö ennakoitu ta i toteutunut julkistalouden alijäämä suhteessa 
BKT:hen 3 prosentin viitearvon (pai tsi jos alijäämä on pienentynyt  merkittävästi ja jatkuvasti 
tasolle, joka on lähellä viitear voa, tai jos viitearvon ylittämine n on vain poikkeuksellista ja 
väliaikaista ja alijäämä on edell een lähellä viitearvoa); ja b) ylittääkö julkinen velka suhteessa 
BKT:hen 60 prosentin viitearvon (paitsi jos velkasuhde pienenee riit tävästi ja lähestyy 
riittävän nopeasti viitearvoa). 
Perustamissopimuksen liitteenä olevan, liialli sia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn 
pöytäkirjan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten tarvittavat tiedot. 
Pöytäkirjan soveltamisen os ana jäsenvaltioiden on neuvosto n asetuksen (EY) N:o 3605/932 4 
artiklan mukaisesti annettava tiedot julkisen tal ouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan 
liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa, 1. pä ivään huhtikuuta ja 1. päivään lokakuuta 
mennessä3.  
Komissio käynnisti Italian osalta liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn 7. kesäkuuta 2005 
antamalla 104 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuks en, koska Italian julkisen talouden alijäämä 
oli 3,1 prosenttia suhteessa BKT:hen ja julkin en velka 106–107 prosenttia suhteessa BKT:hen 
sekä vuonna 2003 että vuonna 20044. Neuvosto päätti komission suosituksesta 28. heinäkuuta 
2005 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti, et tä Italian alijä ämä oli liiallinen5. Neuvosto esitti 
Italialle samanaikaisesti ja myös komissi on suosituksesta 104 artiklan 7 kohdan nojalla 
suosituksia julkisen taloude n liiallisen alijäämän poist amiseksi vuoteen 2007 mennessä6. Tätä 
varten Italian viranomaisille suos iteltiin erityisesti, että niiden  olisi toteutettava vuoden 2005 
talousarvio määrätietoisesti, toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että suhdannetasoitetun alijäämän kumulatiivinen supistuma on nettomääräisesti ilman kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpite itä vuosina 2006–2007 vähi ntään 1,6 prosenttia 
                                                
 
1 EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1056/2005 
(EUVL L 174, 7.7.2005, s. 5). 
2 EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 
2103/2005 (EUVL L 337, 22.12.2005, s. 1). 
3 Italian viimeisin ilmoitus on saatavilla seuraavassa osoitteessa: 
 http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_p ageid=2373,58110711&_dad=portal&_schema=portal. 
4 SEK(2005) 750. Useiden tarkistusten jälkeen julkisen talouden velan ilmoitetaan nyt vuosina 2003 ja 
2004 olleen 3,5 prosenttia. Samojen vuosien velkasuhdetta on tarkistettu alaspäin noin 104 prosenttiin 
suhteessa BKT:hen. Tämän johtuu pääasiassa siitä, että nimellistä BKT:tä koskeva arvio on nyt 
korkeampi. 
5 EUVL L 266, 11.10.2005, s. 57. 
6 Kaikki Italian liiallista alijäämää koskevaan menettelyyn liittyvät asiakirjat ovat saatavilla seuraavalta 
verkkosivustolta: 
http://ec.europa.eu/economy_finance/sg_pact_fiscal_policy/excessive_deficit9109_en.htm. 
FI 3   FI suhteessa BKT:hen verrattuna vuoden 2005 tasoon ja että ainakin puolet tästä korjauksesta 
toteutetaan vuoden 2006 aikana. Li säksi suositeltiin Italian vira nomaisten varmistavan, että 
julkisen talouden bruttovelkasuhde vähenee riit tävästi ja lähestyy viitearvoa riittävän nopeasti 
samaa tahtia liiallisen alijäämän korjaamisen kanssa palauttamalla perusylijäämä keskipitkällä aikavälillä riittävälle tasolle. Italian viranomaisill e annettiin myös suositus  kiinnittää erityistä 
huomiota muihin velkatason muutokseen vaikutta viin tekijöihin kuin nettoluotonottoon, kuten 
talousarvion ulkopuolisiin rahoitu stoimiin. Lisäksi neuvosto ke hotti Italian viranomaisia 
varmistamaan, että julkisen talouden vakauttami sta keskipitkällä aikavälillä kohti tasapainossa 
olevaa tai ylijäämäist ä rahoitusasemaa jatketaan sen jä lkeen, kun liiallinen alijäämä on 
korjattu, supistamalla julkis en talouden suhdanne tasoitettua alijäämää,  johon ei sisälly 
kertaluonteisia eikä muita välia ikaisia toimenpiteitä vähint ään 0,5 prosenttia suhteessa 
BKT:hen vuodessa. 
Lopuksi neuvosto kehotti Italian viranomaisia para ntamaan edelleen julk isen talouden tilaa 
koskevien tietojen keruuta ja käsittelyä. 
Taulukko 1: Neuvoston 28. hein äkuuta 2005 hyväksymä sopeutus  
% suhteessa BKT:hen, jollei muuta ole 
ilmoitettu  2005 2006 2007 
Julkisen talouden rahoitusasema 
Väliaikaiset toimenpiteet  -4,3 
0,4 alijäämä selvästi 
< 4 
- alijäämä selvästi 
< 3 
- 
Rakenteellisen rahoitusaseman 
muutos   + 1,6 kaudella 2006–2007 vuoteen 2005 
verrattuna (vähintään) 
tästä vähintään puolet vuonna 2006  
p.m.: Kokonaistuotannon kasvu (%)  0 1,5  1,5 
Huom : Rakenteellinen rahoitusasema = suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon 
kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä.  
Lähde : Neuvoston 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti anta ma suositus, jossa viitataan komission yksiköiden 
kevään 2005 talousennusteeseen ja sen jälkeen tehtyihin arviointeihin.  
Kun määräaika toimia neuvoston suositusten mukaisesti oli 22. helmikuuta 2006 päättynyt, 
komissio antoi neuvostolle tiedonannon, jossa tode ttiin, että Italian toteuttamat toimet 
vaikuttivat neuvoston suosituksen mukaisilta ei kä liiallista alijäämä koskevassa menettelyssä 
tuossa vaiheessa tarvittu lisätoimenpiteitä, vaik ka budjettitilanne olikin  edelleen haavoittuva7. 
Neuvosto yhtyi tähän arvioon 14. maaliskuuta 2006 pitämässään kokouksessa. 
Neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassa olosta kumotaan EY:n perustamissopimuksen 
104 artiklan 12 kohdan määräysten mukaises ti komission suosituksesta, kun liiallinen 
alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston käsityksen mukaan korjattu. 
                                                 
7 SEK(2006) 238. 
FI 4   FI 2. VIIMEAIKAINEN ALIJÄÄMÄKEHITYS  
Italian tilastokeskuksen useiden tarkistusten  jälkeen 29. helmikuuta 2008 julkaisemat tiedot 
vahvistivat, että julkisen talouden alijäämä o li 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen sekä vuonna 
2003 että vuonna 2004. Alun perin ilmoitettu luku eli 3,1 prosenttia suhteessa BKT:hen oli saanut komission käynnistäm ään liiallista alijäämää koskeva n menettelyn Italian osalta 
vuonna 2005. Ilman kertaluonteisia toimenpiteitä alijäämä olisi näinä kahtena vuonna ollut 
vielä suurempi, 1 ¾ prosenttia vuonna 2003 ja  1 ¼ prosenttia vuonna 2004. Perusylijäämä oli 
1990-luvun lopussa lähes 5 prosenttia suhtee ssa BKT:hen, mutta se putosi nopeasti 1,2 
prosenttiin vuonna 2004. BKT:n polkiessa paikoillaan vuonna  2005 julkisen talouden 
alijäämä nousi 4,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun ½ prosenttia suhteessa BKT:hen olevia 
alijäämää supistavia kertaluonteisia toimenpiteitä  ei oteta huomioon, ja perusylijäämä hävisi 
lähes kokonaan. 
Italian ennen huhtikuuta 2008 toimittamista ti edoista käy ilmi, että vuonna 2006 tehtiin 
merkittävä julkisen talouden sopeutustoimi, ja  julkisen talouden alijäämä oli 3,4 prosenttia 
suhteessa BKT:hen
8. Lukua voidaan verrata j oulukuussa 2005 ta rkistetussa 
vakausohjelmassa9 asetettuun 3,5 prosentin alijäämätavoitteeseen suhteessa BKT:hen. 
Alijäämään vaikutti negatiivisesti hallituksen päätös mitätöidä rautatieyhtiön suurnopeushankkeeseen liittyvä velka, mikä kasvatti alijäämää 0,9 pr osenttia suhteessa 
BKT:hen. Vuosien 2005–2006 nimelliseen mukautukseen, joka oli lähes 0,9 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, johtivat kasvaneet tulot ja juoksevien perusmenojen 
hienoinen lasku suhteessa BKT:hen, kun välituot ekäyttö pysyi lähes muuttumattomana. Tämä 
kompensoi edellä mainitun rautatievelan mitä töinnin. Monien tuloerien merkittävä kasvu 
liittyi useisiin vuoden 2006 talousarviolai n ja vuoden puolivälissä hyväksytyn 
lisätalousarviopaketin toimenpiteisiin. Alv-tulo t, samoin kuin henkilö- ja yhtiöverotuksesta 
saadut tulot, kasvoivat v uodessa kaikki 0,3 prosenttiyks ikköä suhteessa BKT:hen.  
Vuonna 2006 tulot ilman kertaluonteisia toime npiteitä olivat 1 ½ prosenttiyksikköä 
suuremmat suhteessa BKT:hen kuin vuonna 2 005, kun taas menot ilman kertaluonteisia 
toimenpiteitä pienenivät yli ¼ prosenttiyksikköä  suhteessa BKT:hen. K un kertaluonteisia ja 
väliaikaisia toimenpiteitä ei oteta huomioon
10, alijäämä supistui 3 prosenttiin suhteessa 
BKT:hen vuonna 2006, kun se vuonna 2005 oli 4,8 prosenttia. 
                                                 
8 Vuoden 2006 alijäämää tarkistettiin alaspäin 4,4 pr osentista suhteessa BKT:hen, joka oli ilmoitettu 
ennen vuoden 2008 huhtikuuta (Eurostatin tiedotteet nro 55, 23.4.2007, ja nro 142, 22.10.2007). 
Tarkistus on lähinnä seurausta siitä, että pääomamenot olivat alhaisemmat, sillä oli päätetty hoitaa yhteisöjen tuomioistuimen työsuhdeautojen arvo nlisäverotuksesta antam aan tuomioon liittyvien alv-
palautusten maksatukset korvaushakemusten hyväks ymisvuonna eikä vuonna 2006, kuten aiemmin oli 
suunniteltu. 
9 Ohjelma sekä komission ja neuvoston arviot siitä ovat saatavilla seuraavassa osoitteessa: 
http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. 
10 Kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet kasvattivat alijäämää 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen 
vuonna 2006. Alijäämää kasvattaneen velan mitätöinnin ohella seuraavia toimia pidetään alijäämää 
supistavina kertaluonteisina toimenpiteinä: kiinteis töjen myynti (0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja 
yritysten varallisuuden arvonnoususta perittävät verot (0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen). 
Vakausohjelman vuoden 2005 tarkistuksessa taasen alijäämää supistavien kertaluonteisten 
toimenpiteiden arvioitiin olevan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006. 
FI 5   FI Vuonna 2006 rakenteellinen rahoitusasema (suhda nnetasoitettu rahoitusasema pois lukien 
kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpi teet) parani 1,7 prosenttiyksiköllä suhteessa 
BKT:hen vuoteen 2005 verrattuna. Tämä on se lvästi enemmän kuin neuvoston 104 artiklan 7 
kohdan mukaisesti heinäkuussa 2005 antamassa suosituksessa vaadittu vähintään 0,8 prosenttiyksikköä. 
Italian ennen huhtikuuta 2008 tekemien ilmoitu sten perusteella komi ssiolta (Eurostat) 
saatujen tietojen mukaan
11 julkisen talouden alijäämä oli 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen 
vuonna 2007.  On hyvin epätodennäköistä, että julkis en talouden tilien mahdolliset tulevat 
tarkistukset nostaisivat vuoden 2007 alijäämän yli 3 prosentin suhteessa BKT:hen12. 
Vuoden 2007 osalta ilmoitettu 1,9 prosentin a lijäämä suhteessa BKT:hen, johon sisältyy 0,2 
prosenttia suhteessa BKT:hen olevat alijääm ää kasvattavat kertaluonteiset toimenpiteet13, on 
paljon pienempi kuin vuoden 2006 vakausohjel massa tavoitteena ollut 2,8 prosenttia 
suhteessa BKT:hen, johon sisältyi 0,1 prosentt ia suhteessa BKT:hen olleet alijäämää 
kasvattavat kertaluonteiset toimenpiteet. S uunniteltua parempi tulos johtuu positiivisesta 
perusvaikutuksesta, joka saatiin vuoden 2006 al ijäämän, kertaluonteiset toimenpiteet pois 
luettuina, jäätyä 1,5 prosenttiyksikköä vaka usohjelman vuoden 2006 tark istuksessa oletettua 
pienemmäksi. Vuoden 2007 talousarviolain yhte ydessä hyväksytyt korj aavat toimenpiteet 
pantiin tehokkaasti täytän töön. Paremmasta lähtökohdasta s aatu hyöty kuitenkin vesittyi 
jonkin verran sillä, että vuoden 2007 aikana päätet tiin toteuttaa osittai n joitakin lisämenoja, 
pääasiassa tulonsiirtoja ja pääomamenoja.  
                                                 
11 Eurostatin tiedote nro 54, 18.4.2008. 
12 Alijäämäsuhteita yleensä tarkistetaan ylös- tai alaspäin sen jälkeen, kun toteutunut alijäämä on julkaistu 
ensimmäisen kerran kevään ilmoituksessa. Italiassa tarkistukset ovat joskus aiemmin johtaneet 
merkittäviin muutoksiin. Vuodelta 2007 nyt ilmoitetun alijäämän ja alijäämän viitearvon välinen ero on kuitenkin niin suuri, ettei minkään tarkistuksen us kota johtavan siihen, että vuoden 2007 alijäämä olisi 
enemmän kuin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. 
13 Vuonna 2007 alijäämää kasvattavien kertaluonteisten toimenpiteiden vaikutukseksi arvioidaan 0,2 
prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämä perustuu siihen, että alijäämää supistavat kertaluonteiset 
toimenpiteet ovat 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, mihin sisältyvät tulot kiinteistöjen myynnistä ja 
yritysten varallisuuden arvonnoususta perittävät vero t, ja että alijäämää kasvattavat kertaluonteiset 
toimenpiteet ovat 0,4 prosenttia suhteessa BKT:he n, mihin sisältyvät i) 31.12.2007 tehty päätös 
lakkauttaa veronkantajien velvollisuus maksaa viranomaisille etukäteen tietty määrä seuraavana vuonna perittävistä veroista (0,3 prosenttia suhteessa BK T:hen) ja ii) veronmaksajien korvaushakemukset 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen työsuhdeautoja koskevasta Italian alv-järjestelmästä antaman 
tuomion mukaisesti (alle 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen). 
FI 6   FI Vuoteen 2006 verrattuna 1 ½ prosenttiyksi kön sopeutus suhteessa  BKT:hen vuonna 2007 
perustui pitkälti siihen, että tulot suhteessa BKT:hen kasvoivat vielä merkittävästi 1,2 prosenttiyksiköllä. Sekä henkilö - että yhtiöverotulojen roima kasvu kompensoi paljon laskua 
yritysten varallisuuden arvonnoususta saatavissa välia ikaisissa tuloissa ja välillisissä veroissa 
suhteessa BKT:hen (mikä johtui pääasiassa öljy tuotteiden valmisteveron alenemisesta). TFR-
erorahajärjestelmän ohjaaminen Italian sosi aaliturvalaitokseen selittää sen, miksi 
sosiaaliturvamaksut suhteessa BKT:hen kasvoivat lähes 0,4 prosenttiyksikköä
14. 
Menopuolella vuoteen 2006 verrattuna paljon al haisemmat (kertaluonteiset) pääomamenot 
kompensoituivat osittain korkomenojen kasvul la. Juoksevien perusmenojen osuus suhteessa 
BKT:hen laski hyvin vähän vuodesta 2006 vuoteen 2007, koska rahamääräiset sosiaaliset 
tulonsiirrot kasvoivat palkan saajakorvausten vähäisen kasvun vastineeksi, kun huomattavat 
maksurästit saatiin maksettua vuonna 2006. Perusme not vähenivät kaiken kaikkiaan lähes ¾ 
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, kun kokonaismenot taas vähenivät noin ¼ 
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2007.  
Vuonna 2007 tulot ilman kertaluonteisia toime npiteitä olivat 1 ½ prosenttiyksikköä 
suuremmat suhteessa BKT:hen kuin vuonna  2006, ja menot ilman kertaluonteisia 
toimenpiteitä taasen kasvoivat yli ¼ prosenttiy ksikköä suhteessa BKT:hen. Kun tätä ja muita 
kertaluonteisia ja väliaikaisi a toimenpiteitä ei oteta huomioon, alijäämä vuonna 2007 oli 1,7 
prosenttia suhteessa BKT:hen. 
Rakenteellisen rahoitusaseman e li suhdannetasoitetun rahoitusasema n ilman kertaluonteisia ja 
muita väliaikaisia toimenpiteitä ar vioidaan vuonna 2007 parantuneen noin 1 ¼ 
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Ka udella 2006–2007 rakent eellisen alijäämän 
korjauksen suuruus oli 3 prosen ttiyksikköä suhteessa BKT:he n. Tämä on selvästi enemmän 
kuin neuvoston 104 artiklan 7 kohdan mukaisesti heinäkuussa 2005 antamassa suosituksessa 
vaadittu vähintään 1,6 prosenttiyksikköä. 
Neuvosto kehotti 104 artiklan 7 kohdan mukaises ti antamassa suosituks essaan, että Italia 
parantaisi julkista taloutta koske vien tietojen keräämistä ja käsittelyä, ja sen mukaisesti Italia 
onkin vähentänyt tilastollis ia eroja. Sähköisen hal linnon kehittäminen tehostaa 
talousarviotapahtumia koskevien tietojen ke räämistä. Joitakin puutteita esiintyy vielä, 
esimerkiksi huomattava ero vuosina 2006 ja 2007 kertyneiden ja kerättyjen 
sosiaaliturvamaksujen välillä. Sen jälkeen kun alijäämää koskevasta menettelystä ilmoitettiin 
syyskuussa 2005, Eurostat julkaisi  Italiaa koskevat tiedot, jois sa ei ollut selvennettäviä 
kysymyksiä. 
                                                 
14 Vuoden 2007 talousarviolain mukaan vähintään 50 työntekijää työllistävien työnantajien olisi ohjattava 
erorahajärjestelmän ( Trattamento di Fine Rapporto  – TFR) sellaiset varainsiirrot, joita työntekijät eivät 
halua siirrettävän yksityisiin eläkejärjestelmiin, Italian sosiaaliturvalaitokseen ( Istituto Nazionale della 
Previdenza Sociale  - INPS) perustettuun uuteen  järjestelmään. Uuteen INPS -järjestelmään kertyneet 
varat kirjataan alijäämää supistaviksi valtion tuloiksi, mutta niistä aiheutuu valtiolle työntekijöille maksettavina erorahoina vastattavia, jotka näkyvät aikanaan julkisina lisämenoina. Toimenpiteen 
alijäämää supistava vaikutus heikkenee ajan myötä, ja 8–9 vuodessa lisätulojen ja menojen uskotaan 
olevan tasoissa. 
FI 7   FI 3. ALIJÄÄMÄENNUSTEET VUODELLE 2008  JA SIITÄ ETEENPÄIN  
Komission yksiköiden kevään 200 8 talousennusteen mukaan julkisen talouden alijäämä 
kasvaa vuonna 2008 2,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja kokonaistuotannon kasvu on 0,5 
prosenttia. Vuoden 2008 alijäämä jää alle viitearvon 2,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen, 
vaikkei kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä  eli kiinteistöjen myynni stä saatuja tuloja ja 
joitakin kertaluonteisten verojen loppueriä oteta huom ioon. Italian vakausohjelman 
marraskuun 2007 tarkistuksessa vuoden 2008 virall inen alijäämätavoite oli 2,2 prosenttia 
suhteessa BKT:hen. Siihen sisältyi myös alijääm ää supistavia kertaluonteisia toimenpiteitä 
noin 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka  alijäämätoteutuma oli vuonna 2007 arvioitua 
parempi, vuoden 2008 virallista alijäämätavoitetta  tarkistettiin 12. m aaliskuuta ylöspäin 2,4 
prosenttiin suhteessa BKT:hen, ja tämä va hvistettiin myöhemmin huhtikuussa 2008 annetussa 
ilmoituksessa. Tarkistuksessa kokonaistalouden kasvun oletetaan olevan alhaisempi (0,6 
prosenttia verrattuna 1,5 prosen ttiin suhteessa BKT:hen ohjelma tarkistuksessa), ja siihen 
sisältyy myös lipsumista talousarviosta. Hieman pienempi ennuste vuoden 2008 alijäämästä kevään talousennusteessa seli ttyy sillä, että talousarvi oon sisältyvien investointien 
toteuttamisessa odotetaan edelleen olevan joita kin viivästyksiä. Kevä än talousennusteessa 
myös korkomenot arvioidaan alhaisemmiksi. 
Komission yksiköiden kevään 2008 talousen nusteen mukainen alijäämä vuonna 2008, 2,3 
prosenttia suhteessa BKT:hen, tarkoittaisi nimellisesti lähes ½ prosenttiyksikön nousua 
suhteessa BKT:hen vuoteen 2007 verrattuna, vaikka  pääomamenot putoavatkin jyrkästi, sillä 
vuonna 2007 kertyi merkittäviä kertaluonteisia menoja. Nimellisen alijäämän ennakoitu 
heikkeneminen on merkki paitsi talouskasvun hidastumisesta myös vuoden 2008 talousarvion 
sekä joidenkin vuodeksi 2007 alun perin suunniteltujen ja jo idenkin vuoden 2008 
ensimmäisinä kuukausina hyväksyttyjen elvyttä vien toimenpiteiden negatiivisesta 
vaikutuksesta julkiseen tal outeen. Erityisesti v uoden 2008 talousarvioon kuuluu julkisen 
sektorin paikallistason vuosien 2006–2007 palkka ratkaisun rahoitus, johon sisältyy 
maksettavaksi lankeavat maksamattomat erät (vir allisissa ennusteissa pa lkkakulut kasvavat yli 
6 prosenttia vuonna 2008 ja laskevat hieman  vuonna 2009), paikalliste n kiinteistöverojen 
leikkaukset, vuokrien vähennysoikeudest a johtuva tulojen väheneminen ja 
työttömyyskorvausten hienoinen nousu. Talousar violaissa säädetään myös yhtiöveron (IRES) 
ja tuottavasta toiminnasta alu eellisesti kannettavan veron (IRA P) verokantojen uudistuksesta, 
jonka vaikutus talousarvioon on positiivinen vuonna 2008, negatiivinen vuonna 2009 ja siitä 
eteenpäin neutraali. Joitakin ylimääräisiä tulonsiirtoja ja investointeja hyväksyttiin vuonna 
2007, samoin kuin IRAP:n leikkauksia vuoden 2006 ta lousarviolaissa, ja nä illä on viivästynyt 
epäsuotuisa vaikutus talousarvioon vuonna 2008. Parlamentti hyväksyi helmikuussa 2008 joukon pienehköjä toimenpiteitä, jo ihin liittyy lisämenoja ja tulojen alenemista. Kaiken 
kaikkiaan menot vuonna 2008 ilman kertaluont eisia toimenpiteitä kasvanevat 0,5 
prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen, sillä juoksevien perusmenojen äkillinen kasvu 
kompensoi hyvinkin sen, että sekä korko- e ttä pääomamenojen suhde kertaluonteisia 
toimenpiteitä lukuun ottamatta laskisi hieman. Tulot ilman kertaluont eisia toimenpiteitä 
laskenevat lähes 0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2008. 
Politiikan pysyessä ennallaan julkista taloutta koskeviin vuoden 2008 ennusteisiin kohdistuvat 
riskit liittyvät tuleviin tuomioistuinten tuomioih in, erityisesti mitä tulee siihen, ettei IRAP:ia 
voida vähentää tuloverotuksen veropohjasta. Myös talouskasvunäkymiin liittyy riskejä. 
Lisäksi yhtiöverotuksen huomattavat muutokset aiheuttavat epävarmuutta, sillä ne voivat 
kallistaa tilanteen selv ästi puoleen tai toiseen. 
FI 8   FI Komission yksiköiden kevään 2008 talousennus teessa, joka perustuu tavanomaiseen 
skenaarioon eli oletukseen, e ttei politiikkaa muut eta, ja oletukseen  kokonaistuotannon 0,8 
prosentin kasvusta, ennustetaan julkisen ta louden alijäämän vuonna 2009 kasvavan hieman 
2,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Maltillinen kasvuennuste perustuu verotaakan vähenemiseen, erityisesti yhtiöverojen alen emiseen, harkinnanvaraisten toimien ja 
negatiivisen taloussyklin seurauksena. Vakausohjelman marraskuun 2007 tarkistuksessa 
tavoitteeksi asetettiin 1,5 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen ja kokonaistuotannon 1,6 
prosentin kasvu. Kuten neuvoston Italian ta rkistetusta vakausohj elmasta vuonna 2007 
antamassa lausunnossa
15 todettiin, ohjelmassa ei esitetty lainkaan rahoitusasemaa korjaavia 
sopeutustoimia. 
Rakenteellisen rahoitusaseman ennuste ttu heikkeneminen vuonna 2008 vuoteen 2007 
verrattuna yli ¼ prosenttiyksi kköä suhteessa BKT:hen ei selv ästikään ole yhdenmukaista sen 
kanssa, mistä vakaus- ja kasvusopimuksessa m äärätään – vähintään 0,5 prosentin vuotuisesta 
supistuksesta suhteessa BKT:hen – ja aset uksen 104 artiklan 7 kohdan nojalla tehdyssä 
neuvoston päätöksessä muistutetaan sen jälkeen, kun liiallinen ylijäämä on korjattu. 
Vakausohjelman marraskuun 2007 tarkistuksessa rakenteellisen aseman ennustettiin vuonna 
2008 paranevan ¼ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tästä tarkistu ksesta antamassaan 
lausunnossa neuvosto totesi, että rakenteellinen rahoitusasema uhkaa vuonna 2008 heikentyä merkittävästi, jollei vuonna 2007 ennustettua pare mpi lähtötilanne säily, ja katsoi, ettei 
keskipitkän aikavälin tavoitetta ehkä s aavuteta ohjelmassa suunnitellusti vuoteen 2011 
mennessä. Sen vuoksi neuvosto kehotti Italiaa ki ristämään julkisen talouden tavoitetta 
vuodeksi 2008, jotta kunnianhimoisen sopeutuksen toteutuminen varmistetaan, ja sen jälkeen 
pyrkimään kohti suunniteltua julk isen talouden vakauttamista riittävin toimenpitein sen 
varmistamiseksi, että eteneminen kohti keskip itkän aikavälin tavoitetta on riittävää sen 
saavuttamiseksi ohjelmakauden aikana eli vuonna 2011.  
4. V
ELKAKEHITYS JA ENNUSTEET  
Italian tilastokeskuksen 29. helm ikuuta 2008 julkistamista tiedoista käy ilmi, että julkinen 
velka oli useiden, pääasiassa korkeampien BK T-ennusteiden vuoksi tehtyjen tarkistusten 
jälkeen noin 104 prosenttia suhteessa BKT: hen sekä vuonna 2003 e ttä vuonna 2004. Alun 
perin, kun liiallisia alijäämiä koskeva menettely Italian kohdalla aloitettiin, velan määräksi oli 
todettu 106–107 prosentista suhteessa BKT: hen. Vuonna 2005 velka suhteessa BKT:hen 
kasvoi 2 prosenttiyksikköä, ensimmäistä kert aa kymmeneen vuoteen. Perusylijäämällä sitä 
saatiin korjattua tuskin lainkaan, mutta hit aan talouskasvun vuoksi julkisen talouden velan 
implisiittinen korko ylitti pitk älti nimellisen BKT:n kasvun, mikä johti huomattavan 
negatiiviseen ”lumipallovaikutukseen”. Julkis en talouden velkasuhde kasvoi jälleen vuonna 
2006, vaikka perusylijäämä lisään tyi eikä ”lumipallovaikutus ” ollut yhtä negatiivista. 
Kyseisenä vuonna virta-varanto-korjauserä vaik utti erityisen negatiivisesti velkakehitykseen 
pääosin sen vuoksi, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen työsuhdeautojen alv:stä antaman tuomion jälkeen rahavaroja kerr ytettiin alv-palautusten maksuun. Vuonna 2007 
julkisen talouden velkasuhde lask i 2,5 prosenttiyksiköllä 104 prosenttiin suhteessa BKT:hen 
eli takaisin vuoden 2004 tasolle. Tähän päästiin  sen ansiosta, että peru sylijäämää oli enemmän 
kuin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Virta-vara nto-korjauserä vaikutti myös velkasuhteen 
laskuun, koska valtion rahavaroja vähennettiin  huomattavasti vuoden 2007 lopussa edelliseen 
vuoteen verrattuna, kun veronmaksajien hakemien alv-palautusten määrä jäi paljon odotettua 
                                                
 
15 EUVL C 49, 22.2.2008, s. 49. 
FI 9   FI pienemmäksi. Vuonna 2007 virta-varanto-kor jauserää hyödytti lisäksi valtion omistaman 
yrityksen (SACE SpA) pääomaosuuksien jako noin 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. 
Näyttää siltä, että velkaa on vuosina 2006–2007 vähennetty perusylijäämää lisäämällä ja 
ilman merkittäviä velanottoa lisän neitä talousarvion ulkopuolisia rahoitustoimia samaa tahtia 
liiallisen alijäämään korjaamisen kanssa . Koska perusylijäämän kuitenkin odotetaan 
pienenevän vuonna 2008 eikä sitä kasvattavista uusista keskipitkän ai kavälin toimista ole 
ilmoitettu, velkasuhteen uskotaan  kuitenkin laskevan  vain hieman vuosina 2008 ja 2009 (jos 
politiikka säilyy muuttumattomana). 
Komission yksiköiden kevään 200 8 talousennusteessa, joka perustuu oletukseen, ettei 
politiikkaa muuteta, julkisen talouden velk asuhteen ennustetaan edelleen pienenevän 
suhteessa BKT:hen vuosina 2008 ja 2009, vaikka kin entistä hitaammin perusylijäämän 
heiketessä ja talouskasvun o llessa niukkaa. Talouskasvuun ja julkisen talouden kehitykseen 
liitetyt riskit koskevat myös velkaa suhteessa BKT:hen. 
5. PÄÄTELMÄT  
Julkisen talouden alijäämä o li 3,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2003 ja 2004, ja se 
kasvoi 4,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Sen jälkeen se supistui 3,4 prosenttiin 
suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja 1,9 prosent tiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007, alle 3 
prosentin viitearvon. Supistuminen perustuu pääa siassa luonteeltaan pys yviin toimenpiteisiin. 
Alijäämä olisi vuosina 2006 ja 20 07 itse asiassa ilman kertal uonteisia toimenpiteitä ollut 
vieläkin pienempi. Rakentee llisen rahoitusaseman (suhdanneta soitettu rahoitusasema pois 
lukien kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet) parantui 3 prosenttiyksiköllä 
suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2007, mikä  on selvästi enemmän kuin neuvoston 
suosittelemat vähintään 1,6 prosenttiyksikön so peutustoimet suhtee ssa BKT:hen. Komission 
yksiköiden kevään 2008 talousennusteen mukaan  nimellisen alijäämän odotetaan kasvavan 
2,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 (edelleen mukaan luettuina noin 0,1 
prosenttia suhteessa BKT:hen olevat kertaluonteiset toimenpiteet, joita ilman alijäämä olisi 
silti alle 3 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja, jos politiikkaa ei muuteta, 2,4 prosenttiin 
suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Tämä osoittaa, e ttä alijäämä on uskottavasti ja pysyvästi 
saatu 3 prosentin viitearvon alapuolelle. 
Laskettuaan kymmenen vuoden aikana nipin napi n alle 104 prosenttii n suhteessa BKT:hen 
vuonna 2004 (yli 121 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 1994) julkisen talouden 
velkasuhde kasvoi 2 prosenttiyksikköä s uhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja edelleen 0,6 
prosenttiyksikköä vuonna 2006. Velkasuhde tippui uudelleen 104 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Velkasuhteen kehitykseen  vaikutti merkittävästi väliaikainen 
alijäämää kasvattava rahoitustoimi vuonna 2006 ja sen purkaminen vuonna 2007. Ilman tätä 
toimea velkasuhde olisi pysynyt pitkälti vakaana vuonna 2006, kun perusylijäämäkin parani neuvoston suosituksen mukaisesti. Komissi on kevään 2008 talousennusteen mukaan 
velkasuhteen ennustetaan politiikan pysyessä  ennallaan tippuvan no in 102 ½ prosenttiin 
vuoteen 2009 mennessä. Julkisen velan voidaan  katsoa vähentyneen suhteessa BKT:hen 
samassa tahdissa liiallisen alijäämän korjaamisen kanssa vuonna 2007.  
Kokonaistilanteen arviointi osoitt aa, että Italian l iiallisen alijäämän tilanne on korjattu. Tästä 
syystä komissio suosittaa, että neuvosto kumoaisi päätöksen liiallisen alijäämän 
olemassaolosta Italiassa.  
FI 10   FI Taulukko 2: Julkisen talouden kehitys vuosina 2003–2009 
2007 2008 2009 % suhteessa BKT:hen, jollei muuta ole 
ilmoitettu  2003 2004 2005 2006 Toteu-
tuma VO (2)KOM  VO (2) KOM(3)VO (2)
Julkisen talouden rahoitusasema  -3,5 -3,5 -4,2 -3,4 -1,9 -2,4 -2,3 -2,2 -2,4 -1,5 
        (-2,4)    
- Kokonaistulot (5) 44,8 44,2 43,8 45,4 46,6 46,2 46,4 46,3 46,4 45,9 
- Kokonaismenot (5) 48,3 47,7 48,0 48,8 48,5 48,6 48,7 48,5 48,7 47,9 
josta: - korkomenot  5,1 4,7 4,5 4,6 5,0 4,8 4,9 4,9 4,9 4,9 
        (5,0)   - kiinteän pääoman bruttomuodostus
 2,5 2,4 2,4 2,4 2,4 2,7 2,4 2,5 2,4 2,6 
Perusjäämä  1,6 1,2 0,3 1,3 3,1 2,5 2,6 2,6 2,5 3,4 
        (2,6)    
Kertaluonteiset ja väliaikaiset 
toimenpiteet  1,7 1,3 0,6 -0,4 -0,2 0,2 0,1 0,1 0,0 0,1 
Rakenteellinen rahoitusasema (1) -5,1 -4,7 -4,5 -2,8 -1,5 -2,2 -1,9 -2,0 -1,6 -1,3 
        (-2,2)    
Rakenteellinen perusjäämä (1) 0,0 0,0 0,0 1,8 3,5 2,6 3,1 2,9 3,3 3,6 
Julkinen bruttovelka (4) 104,3 103,8 105,8 106,5 104,0 105,0 103,2 103,5 102,6 101,5 
        (103,0)    
Velkamäärän muutos (a) = (b) + (c) + (d)  -1,3 -0,5 2,0 0,6 -2,5 -1,8 -0,8 -1,6 -0,6 -2,0 
Seuraavien osuus: - perusjäämä (b)  -1,6 -1,2 -0,3 -1,3 -3,1 -2,5 -2,6 -2,6 -2,5 -3,4 
- ”lumipallovaikutus” (c)  1,9 0,5 1,9 0,9 1,1 0,1 1,5 0,9 2,0 1,5 
- virta-varanto-korjauserä (d)  -1,6 0,3 0,5 1,0 -0,5 0,6 0,4 0,2 -0,1 -0,1 
Pm Kokonaistuotannon kasvu (%)  0,0 1,5 0,6 1,8 1,5 1,9 0,5 1,5 0,8 1,6 
        ( 0 , 6 )    
Pm Tuotantokuilu  -0,2 0,0 -0,6 -0,3 -0,3 -0,6 -1,0 -0,6 -1,6 -0,6 
(1) Suhdannetasoitettu rahoitusasema (perusjäämä), jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä väliaikaisia 
toimenpiteitä. 
(2) Ohjelman mukaiset suhdannetasoitettu ja rakenteellinen rahoitusasema sekä tuotantokuilu ohjelmassa annettujen 
tietojen perusteella tehtyjen komission yksiköiden laskelmien mukaan. 
(3) Perustuu oletukseen talouspolitiikan ennallaanpysymisestä. 
(4) Bruttovelkasuhteen muutos voidaan osittaa seuraavasti: 
 tt
tt t
tt
tt
tt
tt
YSF
yyi
YD
YPD
YD
YD+⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛
+−+=−
−−
−−
1*
11
11
 
 jossa t on aika; D on julkisen velan määrä, PD perusalijäämä, Y nimellinen BKT ja SF virta-varanto-korjauserät; i
on vieraan pääoman keskikustannus ja y nimellisen BKT:n kasvu. Suluissa esitetään ”lumipallovaikutus”.  
(5) Vuoden 2009 vakausohjelmassa julkisen talouden tilasta annetut tiedot ovat kehityssuuntauksia sillä 
edellytyksellä, että lainsäädäntö pysyy ennallaan. Julkisen talouden rahoitusasemaa koskevan tavoitteen 
saavuttamiseksi suunniteltiin lisätoimenpiteitä, joiden positiivinen vaikutus olisi 0,4 prosenttia suhteessa 
BKT:hen.  
Lähteet: Komission yksiköiden kevään 2008 talousennuste (KOM) ja marraskuun 2007 tarkistettu vakausohjelma (VO) 
(sulkeissa uudet viralliset ennusteet, jotka perustuvat maaliskuussa 2008 voimassa olleen lainsäädännön säilymiseen).  
 
 
FI 11   FI Suositus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS, 
liiallisen alijäämän olemassaolosta Italiassa tehdyn päätöksen 2005/694/EY 
kumoamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi muksen ja erityisesti sen 104 artiklan 12 
kohdan, 
ottaa huomioon komission suosituksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvoston päätöksellä 2005/694/EY
16, joka tehtiin EY:n perustamissopimuksen 
104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission s uosituksen perusteella, todetaan, että 
Italiassa on liiallinen alijäämä. Neuvosto totesi, että julkisen  talouden alijäämä oli yli 3 
prosenttia suhteessa BKT:hen olevan viit earvon mutta kuitenkin lähellä sitä vuosina 
2003 ja 2004, kun taas julkisen  talouden bruttovelka oli molempina vuosina noin 106–
107 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on selvästi yli 60 prosenttia suhteessa 
BKT:hen olevan perustamissopimuksen viitearvon, eikä se ole viime vuosina vähentynyt riittävän nopeasti. 
(2) Neuvosto antoi 28 päivänä heinäkuuta 2005 perustamissopimuksen 104 artiklan 
7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta 
ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 
1467/97
17 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti Italia lle komission suositukseen perustuvan 
suosituksen liiallis en alijäämän poistamiseksi vuoteen 2007 mennessä. Suositus 
julkaistiin. 
(3) Neuvoston päätös liiallisen alijäämän  olemassaolosta kumotaan EY:n 
perustamissopimuksen 104 artiklan 12 kohdan määräysten mukaisesti, kun liiallinen 
alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on ne uvoston käsityksen mukaan korjattu.  
                                                 
16 EUVL L 266, 11.10.2005, s. 57. 
17 EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1056/2005 
(EUVL L 174, 7.7.2005, s. 5). 
FI 12   FI (4) Perustamissopimuksen liitteenä olevan li iallisia alijäämiä koskevasta menettelystä 
tehdyn pöytäkirjan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten tarvittavat tiedot. Jäsenvaltioiden on Eu roopan yhteisön perustamissopimukseen 
liitetyn liiallisia al ijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta 
22 päivänä marraskuuta 1993 annetun ne uvoston asetuksen (EY) N:o 3605/93
18 
4 artiklan mukaisesti pöytäkirjan sovelta misen osana annettava tiedot julkisen 
talouden alijäämistä ja veloista ja muista  asiaan liittyvistä muuttujista kahdesti 
vuodessa, 1 päivään huhtikuuta ja 1 päivään lokakuuta mennessä. 
(5) Niiden tietojen perusteella, jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 3605/93 
8 g artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittanut  saatuaan Italialta  ilmoituksen ennen 
1 päivää huhtikuuta 2008, ja komission yks iköiden kevään 2008 talousennusteen 
perusteella voidaan tehdä seuraavat päätelmät:  
– kasvettuaan ensin 3,5 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2004 
4,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna  2005 julkisen talouden alijäämä 
supistui 3,4 prosentt iin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja vuonna 2007 
edelleen 1,9 prosenttiin suhteessa BKT:he n, joka on alle 3 prosentin viitearvon 
suhteessa BKT:hen. Ilman kertaluontei sten toimenpiteiden vaikutusta 
talousarvioon alijäämä olisi 1,7 pros enttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007. 
Lukua voidaan verrata joulukuussa 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa 
asetettuun 2,8 prosentin alijäämäta voitteeseen suhteessa BKT:hen;  
– sopeutus perustui pysyvien verotulojen kasvuun, joka pitkälti ylitti odotukset 
kaudella 2006–2007. Tämä oli pääasiassa sen ansiota, että hyväksytyt toimenpiteet olivat odotettua teh okkaampia ja talouskasvu jonkin verran 
ennustettua nopeampaa. Rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitettu 
rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja  muita väliaikaisi a toimenpiteitä) 
arvioidaan parantuneen vuonna 2006 1 ¾ prosenttiyksikköä ja vuonna 2007 
1 ¼ prosenttiyksikköä suhteessa BK T:hen sen jälkeen, kun se vuonna 2005 
heikkeni ¼ prosenttiyksi kköä suhteessa BKT:hen; 
– vuodeksi 2008 kevään 2008 talousennustees sa ennustetaan alijäämän kasvavan 
2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, kiinte istöjen myynnistä saadut 0,1 prosenttia 
suhteessa BKT:hen olevat tulot m ukaan luettuina. Rahoitusaseman 
ennustettuun heikkenemiseen ovat syynä sekä juoksevien perusmenojen osuuden kasvu suhteessa BK T:hen että juoksevien ve rojen aleneminen. Tämä 
kompensoituu osittain pääomamenojen ol etetulla vähenemisellä, koska vuonna 
2007 aiheutui merkittävät kertaluontei set menot. Vaikka alijäämä, jonka 
ennustetaan olevan 2,3 prosenttia suhteessa BK T:hen, onkin vain vähän 
korkeampi kuin vakausohjelman marraskuun 2007 tarkistuksessa asetettu virallinen alijäämätavoite eli 2,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, jälkimmäinen perustui huomattavasti suurempaan  arvioon vuoden 2007 alijäämästä kuin 
ilmoitettu toteutuma oli. Kevään talousennusteen mukaan alijäämä on vuonna 2009 2,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, jo s politiikka pysyy ennallaan. Tästä 
päätellen alijäämä on uskottavasti ja pysyvästi saatu 3 prosentin viitearvon alapuolelle. Rakenteellisen rahoitusase man ennustetaan heikkenevän yli ¼ 
                                                
 
18 EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 
2103/2005 (EUVL L 337, 22.12.2005, s. 1). 
FI 13   FI prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja paranevan ¼ 
prosenttiyksikköä vuonna 2009, jos politii kkaa ei muuteta. Arvioinnissa on 
otettava huomioon tarve edistyä kohti rahoitusasema n keskipitkän aikavälin 
tavoitetta, joka Italian osalta on tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema; 
– laskettuaan kymmenen vuoden aikana nipin napin alle 104 prosenttiin 
suhteessa BKT:hen vuonna 2004 (yli 121 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 1994) julkisen talouden velkas uhde kasvoi 2 prosenttiyksikköä 
suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja edelleen 0,6 prosenttiyksikköä 106 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna  2006. Velkasuhde tippui jälleen 104 
prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna  2007. Velkasuhteen kehitykseen 
vaikutti merkittävästi väliaikainen a lijäämää kasvattava rahoitustoimi eli 
rahavarojen kerryttäminen vuonna 2006 ja toimen purkaminen vuonna 2007. 
Ilman tätä toimea velkasuhde olisi pysynyt pitkälti vakaana vuonna 2006, kun perusylijäämäkin parani neuvoston suos ituksen mukaisesti. Komission kevään 
2008 talousennusteen mukaan velkasuhteen  ennustetaan politiikan pysyessä 
ennallaan tippuvan noin 102 ½ prosentt iin vuoteen 2009 mennessä. Julkisen 
velan voidaan katsoa vähentyneen suhtees sa BKT:hen samaa tahtia liiallisen 
alijäämän korjaamisen kanssa vuonna 2007. 
(6) Neuvoston käsityksen mukaan Italian liiall inen alijäämä on korjattu, ja näin ollen 
päätös 2005/694/EY olisi kumottava, 
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:  
1 artikla 
Kokonaistilanteen arviointi osoi ttaa, että Italian liiallisen  alijäämän tilanne on korjattu. 
2 artikla 
Kumotaan päätös 2005/694/EY. 
3 artikla 
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.  
Tehty Brysselissä 
 Neuvoston puolesta 
 Puheenjohtaja