FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 13.4.2011 
SEK(2011) 410 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
  
ehdotukseen  
 
NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
 
energiatuotteiden verotusta koskevan yhte isön kehyksen uudi stamisesta annetun 
neuvoston direktiivin 2003/96/EY muuttamisesta 
 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTENARVIOINNISTA
 
 
 
{KOM(2011) 169 lopullinen} 
{SEK(2011) 409 lopullinen} 
 
FI 2   FI 1. ONGELMAN MÄÄRITTELY  
Komission yksiköt tekivät vaikutustenarvioin nin tarkastellakseen en ergiaverodirektiivin1 
tarkistuksen eri vaihtoehtojen vaikutuksia.  
EU on asettanut itselleen j oukon haastavia ja oikeudellis esti sitovia ilmasto- ja 
energiatavoitteita. Nykyinen direktiivi ei ol e johdonmukainen tämän toimintapoliittisen 
kehyksen kanssa ja siinä on useita puutteita sisämarkkinoiden toiminnan kannalta. Erityisesti 
seuraaviin seikkoihin olisi kiinnitettävä huomiota: 
1) Nykyiset vähimmäiskannat perustuvat kulute ttujen energiatuotteiden määrään. Ne eivät 
vastaa energiatuotteiden energiasisältöä ta i hiilidioksidipäästöjä, ja johtavat siten 
tehottomuuteen energian käytössä ja väär istymiin sisämarkkinoilla. Ne myös luovat 
kannustimia, jotka ovat ristiriidassa EU:n energi a- ja ilmastotavoitteiden kanssa, koska ne 
mm. kannustavat hiilidioksidisisällöltään pahimman tuotteen eli hiilen käyttöön lämmityspolttoaineena (alhaisempi verokanta). Moottoripolttoaineiden osalta dieselin alhaisempi verokanta vahvistaa dieselin et uja bensiiniin nähden dieselin korkeamman 
energiasisällön vuoksi. Nykyise t vähimmäisverokannat ovat myös  epäsuotuisia uusiutuville 
energioille, joita periaatteessa verotetaan ke vyemmin kuin perinteisiä polttoaineita, joita ne 
korvaavat, vaikka niiden energiasisältö on alhais empi (esim. etanoli verrattuna bensiiniin ja 
biodiesel verrattuna dieselpolttoaineeseen). Li säksi nykyiset vähimmäistasot eivät myöskään 
tarjoa tasavertaisia toimintaedellytyksiä yritysasiakkaille, koska talouden toimijat voivat käytännössä olla muihin nähden paremmassa asema ssa riippuen siitä, mitä energialähdettä ne 
käyttävät. 
2) Koordinointi energiaverodirektiivin ja  EU:n päästökauppajärjestelmädirektiivin
2 välillä 
puuttuu. Sekä EU:n päästökauppajärjestelmän e ttä hiilidioksidiveron,  jonka jäsenvaltiot 
voivat kantaa energiaverodirektiivin pe rusteella, tarkoituksena on mahdollistaa 
kasvihuonekaasujen vähentäm inen kustannustehokkaasti tiet ynlaisen toiminnan osalta. 
Jäsenvaltiot soveltavat kuitenkin energiaverodir ektiiviin perustuvaa hiilidioksidiverotusta 
epäkoordinoidusti. Energiaverodirektiivin osalta  tarvitaan siis lisää ohjausta ja selkeämpiä 
sääntöjä. Periaatteessa kaikki lämmön tuottamiseen tai m oottorien pyörittämiseen käytetyt 
energiatuotteet ja sähkö kuuluvat energiav erodirektiivin soveltamisalaan. EU:n 
päästökauppajärjestelmädirektiiviä sovelletaan suurimpien energia- ja teollisuuslaitosten kasvihuonekaasupäästöihin. Jot kut energiaa kuluttavat toimijat kuuluvat kummankin välineen 
soveltamisalaan (esim. paperitehtaat), kun taas toiset ei vät kuulu kumpaankaan 
sääntelykehykseen (esim. pienet laitoks et, jotka käyttävät energiaa joissakin 
teollisuusprosesseissa). Molemmat tilanteet voivat johtaa kustannustehokkuuden laskuun ja häiriöihin sisämarkkinoilla.  Vaikka verotuksen ja EU :n päästökauppajärjestelmän 
yhdennetyllä soveltamisella saataisiinkin aikaan voimakas kannustin päästöjen vähentämiseen, tämä ei kuitenkaan välttämättä ol e halvin tapa vähentää  päästöjä. Tämä vie 
pohjaa koko EU:n päästökauppajä rjestelmän logiikalta ja  haittaa sen toimivuutta. 
                                                
 
1 Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 
2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96 /EY (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51). 
2 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 2003, 
kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston 
direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32–46). 
FI 3   FI 3) Energiaverodirektiivissä on kaksi säännöstä, jotka mahdollistavat joiden 
energiankuluttajien erityiskohtelun, ja neuvosto n on tarkasteltava näitä säännöksiä uudelleen 
komission ehdotuksen perusteella. Energiaverodi rektiivin 9 artiklan 2 kohdan mukaan kolme 
jäsenvaltiota (BE, LU ja DK) voivat soveltaa kevyeen polttoöljyyn vähimmäisverotasoa alhaisempia verotasoja. Energiaverodirektiiv in 15 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot 
voivat soveltaa nollaverotusta maataloudessa , puutarhaviljelyssä, kalanviljelyssä ja 
metsänhoidossa käytettäviin energiat uotteisiin ja sähköön. Tämä on ainoa 
energiaverodirektiivin säännös, joka antaa jo illekin yritysasiakkaill e mahdollisuuden hyötyä 
EU:n vähimmäistasot alittavista alen nuksista/vapautuksista ilman ehtoja. 
2. V
OIDAANKO EU: N TOIMET PERUSTELLA TOISSIJAISUUSPERIAATTEELLA ? 
Todetut ongelmat voidaan korjata ainoastaan en ergiaverodirektiivin ta rkistuksella. Nykyisen 
energiaverodirektiivin mukaan jäsenvaltiot vo ivat korottaa energiaverokantojaan tai ottaa 
käyttöön hiilidioksidiper usteisia veroja. Tällai set kansalliset lähestym istavat voivat kuitenkin 
aiheuttaa häiriöitä sisämarkkinoilla, koska kansalli set verot eivät ole rake nteeltaan ja tasoltaan 
yhdennettyjä.  
(1) Nykyiset vähimmäisverokannat rajoittavat si tä, kuinka kunnianhimoisia energiaveroja 
jäsenvaltiot voivat kantaa erityisesti yrityskä ytössä, jossa energiaverotus vaikuttaa 
suoraan yritysten kilpailukykyyn.  
(2) Nykyisen energiaverodirektiivin kehyksessä käyttöön otetut hiilidioksidiverot eivät 
ulotu riittävässä määrin päästöihin pääs tökauppajärjestelmän ulkopuolisilla aloilla, 
sillä näiden hiilidioksidiverojen ulkopuol elle jää suuri osa energiankäytöstä. 
Päästökauppajärjestelmään kuuluvien energi ankäyttötarkoitusten osalta on lisäksi 
hankala soveltaa hiilidioksidiveroja ainoa staan päästökauppajärjestelmän ulkopuolelle 
jääviin laitoksiin. 
(3) Teoreettinen ”hiilidioksidivero” voidaan käyt ännössä toteuttaa monella tavalla ja EU:n 
kehyksen puuttuminen avaa oven kansallisi lle ratkaisuille, jo tka voivat johtaa 
häiriöihin sisämarkkinoilla ja/tai kaksoisverotukseen. 
3. POLITIIKAN TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET  
Energiaverodirektiivin tarkistuksen päätarko itus on mukauttaa direktiivi paremmin EU:n 
energia- ja ilmastonmuutostavoitteisiin ja pyrkiä puuttumaan etenkin hiilidioksidipäästöihin 
päästökauppajärjestelmän ulkopuolis ella alalla, välttämään ki elteiset vaikutukset EU:n 
päästökauppajärjestelmään, helpottamaan energian säästöä ja uusiutuvan energian käyttöä sekä 
mahdollistamaan tulojen tuottaminen vääristymiä ai heuttamatta. Yleisesti ottaen tarkistuksella 
olisi parannettava nykyisen direktiivin rake nnetta siten, että jäsenvaltiot voivat hyödyntää 
energiaverotusta tehokkaammin ympäristön ja mu ihin politiikkoihin li ittyvien tarkoitusten 
kannalta. Samalla parannetaan sisämarkkinoiden toimivuutta. 
Energiaverodirektiivin tarkistuksen tavoitt eet ovat tarkemmin eriteltyinä seuraavat: 
(1) Energialähteiden johdonmukainen kohtelu energiaverodirektiivissä ja siten aidosti 
yhtäläisten mahdollisuuksien luominen  eri energioiden kuluttajille. 
(2) Vahvistaa mukautettu verokehys  uusiutuvalle energialle. 
FI 4   FI (3) Vahvistaa kehys hiilidioksid iverotuksen käytölle aloi lla, jotka eivät kuulu EU:n 
päästökauppajärjestelmään, ja välttää kustannustehokkuutta heikentävät päällekkyydet 
näiden kahden välineen välillä.  
4. TOIMINTAVAIHTOEHDOT  
Sen selvittämiseksi, miten politiikan erilaiset tavoitteet saavutettaisiin parhaiten, tutkittiin 
useita lähestymistapoja, joita verrattiin perusskenaarioon (eli energiaverodirektiiviin ei tehtäisi lisämuutoksia vaan ai noastaan jäljellä olevat siirtymä kaudet poistuisivat asteittain). 
Vaihtoehdoissa 1 ja 2 tarkistetaan johdonmukaisesti eri energialähteiden 
vähimmäisverokantoja, vaihtoe hdossa 1 energiasisällön ja va ihtoehdossa 2 hiilidioksidin 
perusteella. Vaihtoehdoissa 3A ja 3B ehdotet aan, että direktiivin rakennetta tarkistetaan 
jakamalla nykyiset vähimmäistasot kahteen osaan  (energiasisältö ja hiilidioksidipäästöt) 
energiaverojen perusteena olevien erilaisten  ympäristötavoitteide n mukaan eli yhtäältä 
energiansäästö ja toisaalta hiilidioksid ipäästöjen vähentäminen (vaihtoehdossa 3B 
hiilidioksidiverotuksessa on alhaisemmat vä himmäisverokannat). Vaih toehdossa 4 otetaan 
käyttöön yhtenäinen lisähiilidioksidivero ener giaverodirektiivin mukais esti jo kannettavien 
verojen lisäksi EU:n päästöka uppajärjestelmää täydentäen. Kahdessa  erityisesti liikenteeseen 
keskittyvässä vaihtoehdossa (vaihtoehdot 5 ja 6) mallinnetaan sitä, miten bensiinin ja dieselpolttoaineen verokantojen mukauttaminen en ergiasisällön ja hiilidioksidin perusteella 
vaikuttaisi polttoaineyhdistelmään. Vaihtoehdossa  6 esitetään vaihtoehdosta 5 poiketen, että 
jäsenvaltioiden olis i säilytettävä kansallisten vä himmäisverokantojen suhde. 
Toimintavaihtoehtojen vaikutusten selvittämistä varten oli tehtävä oletuksia verotasoista. 
Hiilidioksidipäästöihin perustuvan verotu ksen osalta mallinnuksessa käytettiin 
hiilidioksidihintoja, jotka kattavat hinta odotukset päästökauppajä rjestelmässä ja sen 
ulkopuolella (10, 20 ja 30 euroa tonnilta). Ver on energiasisältöosuus perustui joidenkin 
lämmitystuotteiden nykyverokantoihin ja mootto ripolttoaineiden osalta ammattitarkoitukseen 
käytettävää dieselpolttoaine tta koskevassa ehdotuksessa
3 esitettyihin ve rokantoihin. 
Seuraavassa taulukossa esitetään toiminta vaihtoehtoihin 1–6 sisältyvät verokannat 
energiaverodirektiivissä käytetty inä yksikköinä ilmaistuina.  
Taulukko 1: Vaihtoehtojen 1–6 mallinnuksessa käyt etyt vähimmäisverokannat (1.1.2013) nykyisinä 
energiaverodirektiivin yksikköinä  
Vaihtoehto  
Energiatuote  Yksikkö  Vähimmäiskanta 
energiaverodirektiivissäEhdotus 
ammattikäyttöön 
tarkoitetusta 
dieselistä  1 2 3A  3B 4 5 6 
Moottoripolttoöljykäyttö            
Bensiini  €/1000 l 359 380 380 380 380 380 380 380 380
Kaasuöljy  €/1000 l 330 380 380 380 380 380 380 438 438
Lentopetroli  €/1000 l 330 330 330 330 330 330 330 409 409
Nestekaasu  €/1000 
kg 125 125 125 125 125 125 125 528 528
Maakaasu  €/GJ 2,6 2,6 2,6 2,6 2,6 2,6 2,6 na  na 
Lämmitys (muu kuin 
yrityskäyttö)            
Kaasuöljy  €/1000 l 21 21 22,2 54,9 66 38,6 60,3 na  na 
Raskas polttoöljy  €/1000 15 15 24,0 61,8 73,8 42,9 68,0 na  na 
                                                 
3 KOM(2007) 52. 
FI 5   FI kg 
Lentopetroli  €/1000 l 0 0 20,9 50 59,0 34,7 55,0 na  na 
Nestekaasu  €/1000 
kg 0 0 27,6 58,0 71,2 42,5 63,8 na  na 
Maakaasu  €/GJ 0,3 0,3 0,6 1,1 1,4 0,9 1,2 na  na 
Hiili €/GJ 0,3 0,3 0,6 1,9 2,2 1,3 2,1 na  na 
Sähkö  €/MWh 1,0 1,0 2,16 0 1,0 1,0 0 na  na 
Lämmitys (yrityskäyttö)            
Kaasuöljy  €/1000 l 21 21 22,2 54,9 60,4 33 60,3 na  na 
Raskas polttoöljy  €/1000 
kg 15 15 24 61,8 67,8 36,9 68,0 na  na 
Lentopetroli  €/1000 l 0 0 20,9 50 55,2 30,2 55,0 na  na 
Nestekaasu  €/1000 
kg 0 0 27,6 58 64,9 35,9 63,8 na  na 
Maakaasu  €/GJ 0,15 0,15 0,6 1,1 1,3 0,7 1,2 na  na 
Hiili €/GJ 0,15 0,15 0,6 1,9 2 1,1 2,1 na  na 
Sähkö  €/MWh 0,5 0,5 2,16 0 0,5 0,5 0 na na 
Näiden lisäksi esitettiin kahta lisätoimintavaih toehtoa, jotka liittyvät direktiivin 9 artiklan 2 
kohdan ja 15 artiklan 3 kohdan tarkistuslausekkeisi in. Hiilivuotoriskille alttiiksi arvioitujen 
alojen erityiskohtelun arvioimisessa käytettiin useita vaihtoehtoja.  
5. VAIKUTUSTENARVIOINTI  
Arviointi perustuu erilaisilta sidosryhmiltä saatu un palautteeseen (jäsenvaltiot, yritykset, muut 
komission yksiköt). Lisäksi komissio on vaikutuks ia arvioidakseen tehnyt kvalitatiivisen ja 
kvantitatiivisen analyysin, jossa se on käyttäny t kolmesta mallista saatuja tuloksia (E3ME, 
TREMOVE ja QUESTIII). 
Tehokkaammalla verorakenteella saataisiin sinällään pääs ääntöisesti parempia ja 
johdonmukaisempia hintasignaaleja ja energiav erotusta voitaisiin hyödyntää tehokkaammin 
niin ympäristö- kuin finanssipolii ttisiin tarkoituksiin. Tämä vaikutustenarviointi osoittaa, että 
nyt tehtävän nykyisen verojärjestelmän ra kenneuudistuksen kustann ukset olisivat hyvin 
alhaiset tai jopa negatiiviset. Hallinnollisten kustannusten osalta nykyisen valmisteverojärjestelmän käyttö hiilidioksidiverotuksessa mahdollistaa sen, että energiaverotukseen voidaan sisällyttää uusi elementti ilman lisäkustannuksia ja uutta 
hallinnollista taakkaa yrityksil le ja verohallinnoille.  
Toimintavaihtoehtojen makrotaloudelliset va ikutukset riippuvat pitkälti siitä, miten 
jäsenvaltiot käyttävät lisätulot. Jos ne kierrätetään työvoima kustannusten alennuksiin, 
vaikutukset BKT:hen ja työllisyyteen ovat ai na myönteisiä joskaan eivät suuria. Koska 
vaikutusten laajuus riippuu synt yneiden lisätulojen määrästä, vaikutukset ovat suurimmat 
vaihtoehdossa 4. BKT:n muutos jää silti alle 1/3 prosenttiyksikköön, ja syntyvien 
lisätyöpaikkojen määrä olisi hieman alle 1 miljoona vuonna 2030. Muissa toimintavaihtoehdoissa vaikutuks et jäävät selvästi pienemmiks i. Suuntaukset vahvistettiin 
lisämallinnuksella, joka tehtiin finanssi- ja talouskriisin vaikutuksilla päivitettyjen 
perusskenaarioennusteiden perusteella. Tulojen kierrättäminen kotitalouksille maksettavana 
könttäsummana tai lisätulojen käyttäminen julk isen talouden vakauttamiseen ei vaikuta 
myönteisesti BKT:hen eikä työllisyyteen.  
Se, kuinka paljon jäsenvaltiot kussakin toiminta vaihtoehdossa saisivat lisätuloja (riippumatta 
siitä, miten se kierräte tään), näyttää riippuvan pitkälti siitä, miten ne panevat uuden rakenteen 
FI 6   FI täytäntöön ja miten paljon ne hy ödyntävät vapautusten tai alennusten 
myöntämismahdollisuutta. Kaikista päästökauppa järjestelmän ulkopuolisista päästöistä 
kannettavalla lisähiilidioksidiverolla voitaisiin  mahdollisesti kerätä EU:n 27 jäsenvaltiossa 
vuonna 2020 noin 40 miljardia euroa, jos ve ro olisi 20 euroa päästötonnilta.  
Hiilidioksidipäästöt ovat parhaiten verotuksella hoidettavaksi soveltuva ulkoinen 
ympäristövaikutus. Kaikissa toim intavaihtoehdoissa kokonaishiilid ioksidipäästöt vähenisivät, 
vaihtoehdossa 4 noin 2 prosenttia. Tämä  on noin 37 prosenttia (tai 92 miljoonaa 
hiilidioksiditonnia) p äästökauppajärjestelmän ulkopuolella tarvittava sta vähennyksestä, kun 
otetaan huomioon perusskenaarion mukaiset päästö t, joita tarkistettii n jokin aika sitten 
alaspäin. Kaikilla toimintavaihtoehdoilla luotaisiin vaihtelevassa määrin myös uusiutuvan energian ja erityisesti biopolttoaineiden käytön kannalta suotuisa veroympäristö. 
Energiaverodirektiivin tarkistuksella ei kaiken kaikkiaan todettu olevan kielteisiä vaikutuksia, 
mutta jakaantumiseen liittyvät vaikutukset vaih televat valitun tulojenkierrätystavan mukaan. 
Vaikka verotulojen kierrätyksellä työvoimalle saadaan kotitalouksien tulojen kannalta paras 
kokonaistulos, tulos suosii yleensä enemmän kor keamman tulotason kuin alemman tulotason 
kotitalouksia. Könttäsummakierrätyksellä vältet ään regressiiviset jakaantumisvaikutukset, 
mutta samalla kokonaistulot hieman laskevat . Liikennekustannusten samanaikainen nousu 
heikentää lämmityskustannusten nousun regr essiivisiä jakaantumisvaikutuksia. 
Kokonaisuudessaan vaikutukset se ktoritasolla eivät missään toimintavaihtoehdossa anna 
aihetta pelätä kilpailukyvylle kielteisiä vai kutuksia, vaikka vaikut ukset eivät jakaudukaan 
tasapuolisesti tuotantosektorien kesken. Jos olet etaan, että verotulot ki errätetään työvoimalle, 
työttömyysluvut pysyvät korkeampina tai vakaina kaikilla aloilla ja ainoastaan muutamalla 
alalla tuotos laskisi hieman. 
Autonvalmistusalalla olisi otettava huomioon, että vaihtoehdon 6 mukainen 
moottoripolttoaineiden kansallisten verokant ojen pakollinen mukauttaminen, kun oletetaan, 
etteivät jäsenvaltiot korottaisi bensiinin vaan ai noastaan dieselin hintoja,  hidastaisi ainoastaan 
dieselautojen myynnin kasvua (myynti väheni si 11,7 prosenttia vu oteen 2020 mennessä 
perusskenaarioon verrattuna, mutta absoluuttisina lukuina dieselau tojen myynti kasvaisi silti 9 
prosenttia). 
Toimintavaihtoehto 6, jossa dieselin hintaetu poistettaisiin sekä EU:n vähimmäistasoista että 
kansallisista verokannoista, tasa painottaisi myös tarjontaa ja kysyntää polttoainemarkkinoilla. 
Tällainen liikennepolttoaineiden neutraali kohtelu antaisi teknologiasta riippumattoman edun kaikille hiilidioksidipäästöttömille poltto aineille ja kannustaisi energiatehokkuuteen. 
6. V
AIHTOEHTOJEN VERTAILU  
Toimintavaihtoehtoja arvioitiin seuraavien 3 luvussa kuvattuihin politiikan tavoitteisiin 
liittyvien keskeisten perusteiden mukaan: sisämarkkinat ja reilu kilpailu, tehokkuus 
ympäristön kannalta (hiilidioksidipäästöjen vähentäminen), talous arviovaikutukset ja 
tasapuolisuus (jäsenvaltioiden ja energiankuluttaj ien kesken). Tuloksista  esitetään yhteenveto 
taulukossa 2. 
Taulukko 2: Toimintavaihtoehtojen vertailu  valittujen arviointiperusteiden mukaan 
Toimintavaihto-
ehto Sisämarkkinat 
ja reilu kilpailuTehokkuus 
ympäristön 
kannalta  Talousarvio-
vaikutukset  Tasapuolisuus  
FI 7   FI Vaihtoehto 1  + (+) + +  
Vaihtoehto 2 - + - -  
Vaihtoehto 3A ++ + + -  
Vaihtoehto 3B + (+) (+) ++ 
Vaihtoehto 4 (+) ++ ++ - -  
Vaihtoehto 5 ++ ++ +  
Vaihtoehto 6 (-) ++ ++ +  
 Huomautus: Sulkeet ovat merkki puolittaisesta merkinnästä. 
Kaikilla toimintavaihtoehdoill a parannetaan sisämarkkinoiden  toimivuutta, koska niillä 
poistetaan vääristymiä energialähteiden veroko htelussa. Jäsenvaltioiden välisiä vääristymiä 
vähennetään hieman vähäisemmässä määrin toimintavaihtoehdossa 3B myös yhdeksän 
jäsenvaltion siirtymäkaudella ja toimintavaihtoehdossa 4 ottamalla käyttöön lisävero nykyisten kansallisten verokantoj en päälle. Päästökauppajärjes telmään kuuluvien ja siihen 
kuulumattomien yritysten tasapuolisempi  kohtelu saadaan parhaiten aikaan 
toimintavaihtoehdon 3 muuttujilla , joilla osittain helpotet aan päästökauppajärjestelmään 
kuuluvien yritysten verotaakkaa ottamalla kä yttöön täydentävä hiilidioksidiverokomponentti 
kaikissa järjestelmän ulkopuolelle jäävissä la itoksissa. Liikenteen toimintavaihtoehtojen 
osalta vaihtoehto 6 takaa paremmin energialäh teiden (bensiinin ja dieselin) yhtäläisen 
kohtelun, mutta saattaa toisaalta  johtaa hieman suurempiin  eroihin jäsenvaltioiden 
verokannoissa.  
Mitä tulee tehokkuuteen ympäristön kannalta
, suurimmat hiilidioksidipäästöjen vähennykset 
saadaan toimintavaihtoehdossa 4, jossa otet aan käyttöön yhdenmukainen hiilidioksidivero 
koko EU:ssa. Liikenteen päästöjen kohda lla TREMOVE-mallinnus osoitti, että 
toimintavaihtoehto 6 vaikuttaisi paitsi po lttoaineyhdistelmään myös tosiasialliseen 
kulutukseen eli hiilidioksidipäästöt kokonaisuude ssaan vähenisivät, vaikka bensiinin ja 
dieselin keskinäisessä kysynnässä esiintyisi kin mukautusta EU:n politiikkojen sekä 
hiilidioksidia ja autoja koskevan strategian mukaisesti. 
Vaikka talousarviovaikutukset  riippuisivat suuresti kansallisesta veropolitiikasta ja niitä on 
siksi vaikea ennakoida, jotkut to imintavaihtoehdot synnyttävät lisä tuloja tai julkisen talouden 
tappioita todennäköisesti en emmän kuin toiset vaihtoe hdot. Talousarvionäkökulmasta 
huonoin on vaihtoehto 2, koska siinä veroperuste rajataan yksinomaan 
päästökauppajärjestelmän ulkopuolella kulutettav iin fossiilisiin poltto aineisiin. Suurin 
talousarviovaikutus saadaan va ihtoehdossa 4, jossa otetaan kä yttöön hiilidioksidipäästöjen 
lisävero kaikille päästökauppajärj estelmän ulkopuolisille päästöille. Arvioiden mukaan EU:n 
27 jäsenvaltiossa kaikista pääs tökauppajärjestelmän ulkopuolisista  päästöistä kannettavalla 
lisäverolla voitaisiin vuonna 2020 saada kerättyä 40 miljardia euroa, jos veron määrä on 20 euroa hiilidioksiditonnilta. 
Tasapuolisuus
 jäsenvaltioiden kesken toteutuu parh aiten toimintavaihtoehdossa 3B, jossa 
otetaan käyttöön energia- ja ilmastonmuutospake tin solidaarista lähestymistapaa heijastavat 
siirtymäkaudet. Tasapuolisuutta energiankuluttajien keskuudessa voidaan merkittävästi lisätä, jos sekä lämmitys- että polttoainekäyttö otetaan  mukaan energiaverodirektiivin tarkistukseen, 
koska tällä yhdistelmällä vältetään mahdolliset ja kaantumiseen liittyvät ki elteiset vaikutukset.  
Lisätoimintavaihtoehdot 
Lämmitysöljyn maakohtaisten vähimmäisverokant ojen kumoaminen (9 artiklan 2 kohta): 
Lämmityspolttoöljyn alemmat verokannat Belgiassa, Luxemburgissa ja Tanskassa antavat 
aiheetonta etua yritysasiakkaille näissä mai ssa ja uhkaavat vääristää sisämarkkinoita.  
FI 8   FI Vastasuoritusten asettaminen alennettujen verokantojen soveltamiselle alkutuotannossa  (15 
artiklan 3 kohta): Direktiivin 15 artiklan 3 kohta, jossa annetaan verovapautusmahdollisuus ilman ehtoja, ei sovi yhteen verokantojen yhdenmukaistamista ja energiatehokkuuteen ja 
päästöjen vähentämiseen liittyviä kannustimia koskevien tavoitteiden kanssa. Vapautukseen 
yleisistä energiankulutusveroista tai niiden alen tamiseen olisi siksi aina liitettävä edellytys 
vastasuorituksesta energiatehokkuu tta lisäämällä. Jäsenvaltioilla olisi silti olta va edelleen 
jonkin verran liikkumavaraa tämän alan erity ispiirteiden huomioon ottamiseksi.  
Erityiskohtelu aloille, joilla katsotaan olevan hiilivuotoriski: Päästökauppajä rjestelmän 
lähestymistapaa myötäillen oli puututtava mahdo lliseen hiilivuotoriskiin pienissä laitoksissa 
aloilla, jotka kuuluvat päästökauppajärj estelmään mutta jotka on suljettu 
päästökauppajärjestelmän soveltamisen ulkopuolelle. Selvityksen mukaan paras tapa on näille pienille laitoksille myönnettävä verohyvity s, joka perustuu yrityksen aiempaan 
energiankulutukseen kerrottuna vertailupolttoain een hiilidioksidisisältöä heijastelevalla 
polttoaineen vertailuarvolla. 
Parhaaksi arvioitu toimintavaihtoehto 
Eri toimintavaihtoehtojen tarkastelun perusteella valittiin parhaiksi arvioidut toimenpiteet, 
joiden yhdistelmällä saataisiin paras tulos kaik illa perusteilla. Kaiken  kaikkiaan vaihtoehdon 3 
todettiin olevan rakenteeltaan paras.: siinä ehdotetaan kahta er illistä vähimmäisverokantaa – 
yksi perustuisi energiasisältöön ja toinen hii lidioksidipäästöihin. Toimintavaihtoehdossa 3A 
esitettyjen hieman kunnianhimoisempien kantojen yhdistämin en vaihtoehdon 3B 
siirtymäkausiin katsotaan parhaaksi tavaksi yhdistää toimenpiteen  tehokkuus ympäristön 
kannalta ja tasapuolisuusperusteen noudattaminen. Tähän olisi liitettävä liikenteen osalta 
toimintavaihtoehto 6, jolla varmistetaan parhaiten energialähte iden johdonmukainen 
verokohtelu.  
FI 9   FI Parhaina pidetyt toimenpiteet ovat seuraavat: 
• Lämmityspolttoaineiden rakenne ja yleinen verotaso toimintavaihtoehdossa 3A esitetyn 
mukaisesti (20 euroa/hiilidioksiditonni (2013–2020) ja 30 euroa/h iilidioksiditonni (2021–
2030), (0,15 euroa/GJ ammattikäytössä ja 0,3 euroa/GJ muussa kuin ammattikäytössä). 
• Siirtymäkausi yhdeksälle jäsenvaltiolle lämm ityspolttoaineiden hii lidioksidiper usteisen 
verotuksen ottamiseksi käyttöön vuoteen 2020 mennessä toimintavaihtoehdossa 3B 
esitetyn mukaisesti. 
• Liikennepolttoaineiden verotus liikent een toimintavaihtoehdon 6 perusteella. 
• Energiaverodirektiivin 9 artiklan 2 kohdan mukaisten lämmitysöljyn maakohtaisten 
vähimmäisverokantojen kumoaminen. 
• Pienten laitosten hiilidioks idiverorasituksen vähentämin en polttoaineen vertailuarvon 
perusteella aloilla, joilla kats otaan olevan hiilivuotoriski. 
• Ympäristöön liittyvien vastas uoritusten liittäminen alkutuot annon alalla sovellettavien 
veronalennusten (energiaverodirektiivin 15 artiklan 3 kohta) soveltamiseen 
yksinkertaistetulla tavalla. 
• Biopolttoaineiden lisääminen energiaverodi rektiivin energiatuotteiden luetteloon. 
• Energiasisältöön perustuvien vähimmäiskantojen  indeksointi (liitteessä 14 selvitetään, 
miten tämä tapahtuisi käytännössä). Veron hiilidioksidiosuudessa tämä olisi tehtävä 
mukauttamalla vähimmäiskannat säännöllisin väliajoin päästöoikeuksien markkinahintaan 
EU:ssa sen arvion mukaan, jonka komissio esittää energiaverod irektiivin 29 artiklan 
mukaisesti esittämässään kertomuksessa. 
7. SEURANTA JA ARVIOINTI  
Energiankulutusverotusta seur ataan vähintään kerran vuodessa  keräämällä jäsenvaltioilta 
tietoja valmisteverokomitean kokouksissa. TAXUD-p ääosasto päivittää lisäksi jäsenvaltioiden 
soveltamia energiaverokantoja koskevan ti etokannan (valmistev erotaulukot) kahdesti 
vuodessa. 
Energiaverodirektiivin 29 artiklassa säädetään myös direktiivin eri säännösten ja 
vähimmäisverotasojen säännöllisestä tarkaste lusta kertomuksen ja tarvittaessa komission 
ehdotuksen perusteella. Tässä tarkastelu ssa on otettava huomioon sisämarkkinoiden 
moitteeton toiminta ja perussopimuksen laajemmat tavoitteet. Kun energiaverodirektiiviä tarkastellaan uudelleen, tarkastelussa on keskityttä vä erityisesti siihen, miten jäsenvaltiot ovat 
panneet täytäntöön energiatuotteiden ja  sähkön uuden verokehyksen kansallisissa 
järjestelmissään, miten se on auttanut niitä ottamaan järjestelmiinsä paremmin mukaan 
ympäristöön ja energiatehokkuuteen  liittyvät näkökohdat ja mikä sen taloudellinen vaikutus 
on, kun otetaan huomioon se, miten jäsenvaltiot ovat käyttäneet mahdo lliset lisätulot.