[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 25.11.2010

KOM(2010) 687 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE

VUODEN 2009 KERTOMUS LIITTYMISTÄ VALMISTELEVANTUKIVÄLINEEN TÄYTÄNTÖÖNPANOSTASEC(2010) 1430

Yhteenveto

Tässä kertomuksessa esitellään liittymistä valmistelevan tukivälineen (IPA) täytäntöönpanemiseksi vuonna 2009 toteutettuja toimia. Lisäksi esitetään yleiskatsaus viimeaikaiseen kehitykseen ja joitakin tulevaisuudennäkymiä.

Kertomuksesta käy ilmi, että komissio toteutti vuonna 2009 konkreettisia toimia parantaakseen IPAn tuloksellisuutta, vaikuttavuutta ja kestävyyttä: se valmisteli alakohtaisen lähestymistavan käyttöönottoa strategisessa suunnittelussa ja ohjelmoinnissa, tehosti avunantajien välistä koordinointia ja lisäsi edunsaajien omavastuuta. Toimintapolitiikan suunnittelua ja täytäntöönpanoa parantamalla voidaan tehostaa myös siitä käytävää vuoropuhelua ja päästä parempiin tuloksiin Länsi-Balkanin, Turkin ja Islannin integraatioprosessissa.

Tämän kertomuksen tausta-asiakirjassa[1] on yksityiskohtainen kuvaus tarkastelujakson aikaisesta ohjelmoinnista ja täytäntöönpanosta (I ja II jakso) sekä rahoitustiedot (III jakso) edunsaajakohtaisesti tai usean edunsaajan ohjelmien osalta. Tausta-asiakirjan johdannossa myös palautetaan mieliin tukivälinettä koskevat perustiedot.

* * *

TARKASTELTAVANA OLEVA VUOSI

Laajentumisprosessin tärkeimmät vaiheet

Vuosi 2009 oli vakauden ja turvallisuuden vuosi Länsi-Balkanilla ja Turkissa. Varsinkin liikkuvuus ja naapuruussuhteet kehittyivät myönteisesti. Komissio torjui maailmanlaajuisen finanssi- ja talouskriisin vaikutuksia alueella osallistumalla makrotalouden vakauttamiseen muun muassa kokoamalla IPAsta rahoitettavan kriisitoimenpidepaketin, johon kuuluu esimerkiksi suora budjettituki Serbialle.

Tarkastelujaksolla kolme maata jätti EU-jäsenyyshakemuksen: Albania huhtikuussa, Islanti heinäkuussa[2] ja Serbia joulukuussa. Kroatia puolestaan eteni kohti liittymisneuvottelujen viimeisiä vaiheita. Montenegro, Serbia ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia täyttivät viisumivapauden etenemissuunnitelmassa asetetut ehdot, joten niiden kansalaisille myönnettiin viisumivapaa matkustusoikeus Schengen-alueelle. Komissio jatkoi yhteistyötä Albanian ja Bosnia ja Hertsegovinan kanssa niiden viisumipakon kumoamiseksi.

Vielä on kuitenkin haasteita ratkottavana. Länsi-Balkanin mailla ja Turkilla oli vielä vuonna 2009 runsaasti, joskin vaihtelevassa määrin, tekemistä liittymisehtojen täyttämisessä. Uudistukset etenevät usein hitaasti, ja kansainvälinen talouskriisi on vaikeuttanut tilannetta entisestään.

Komission arvio siitä, miten ehdokasmaat ovat edistyneet liittymisehtojen ja mahdolliset ehdokasmaat vakautus- ja assosiaatiosopimusten ehtojen täyttämisessä, esitettiin tiedonannossa ”Laajentumisstrategia sekä vuosien 2009 ja 2010 tärkeimmät haasteet” ja siihen liittyvissä tulosraporteissa[3], jotka julkaistiin lokakuussa 2009. Neuvosto vahvisti joulukuussa 2009 tiedonannon päätelmät ja suositukset pääpiirteissään.

Kahden vuoden kokemuksista opittua: IPA-tuki ja strategisesti tärkeimmät vaiheet sen täytäntöönpanon tehostamisessa

Komissio tarkasteli vuonna 2009 IPA-tuen suunnittelun ja ohjelmoinnin tuloksellisuutta, mikä johti uusiin lähestymistapoihin.

Tiranassa 2. huhtikuuta järjestetyssä avunantajien koordinointikonferenssissa tarkasteltiin avunantajien toiminnan koordinoinnissa kentällä tapahtunutta edistystä. Konferenssissa analysoitiin maa- ja aluetasolla käytössä olevien koordinointimekanismien vahvuuksia ja heikkouksia ja päädyttiin antamaan käytännön suosituksia koordinoinnin ja avun tuloksellisuuden parantamiseksi. Lisäksi osanottajat keskustelivat mahdollisuuksista tehostaa strategista ohjelmointia ja yhdenmukaistaa apua. Keskustelua käytiin myös IPAn edunsaajien laatimista kansallisista kehityssuunnitelmista ja EU:hun yhdentymistä koskevista suunnitelmista, jotka sisältyvät monivuotisiin suuntaa-antaviin suunnitteluasiakirjoihin.

Komissio ja EU:n puheenjohtajavaltio Ruotsi järjestivät Brysselissä 19. lokakuuta laajentumisen tukemista käsittelevän konferenssin, jossa avun tuloksellisuutta tarkasteltiin laajemmasta näkökulmasta ja päädyttiin siihen, että edunsaajan tarpeisiin ja strategioihin perustuva tuen ohjelmointi voisi osaltaan lisätä liittymistä valmistelevan avun tuloksellisuutta. Osanottajat pitivät tällaista lähestymistapaa hyödyllisenä, koska se tukee liittymisvalmistelujen painopisteitä ja auttaa selviytymään finanssikriisin vaikutuksista. Koska osa Länsi-Balkanilla toimivista avunantajista pystyi vastaamaan kriisin aiheuttamiin ongelmiin muita nopeammin, koordinoimalla tiiviisti avunantajien toimintaa IPA-tuki on mahdollista kohdentaa tavalla, joka maksimoi tulokset ja täydentää muuta apua.

IPA-tuen ohjelmointia ja täytäntöönpanoa koskevat arviointikertomukset ja aiempi liittymistä valmisteleva tuki (ks. 3. kohta) ovat nekin osoittautuneet hyödyllisiksi pohdittaessa tapoja, joilla tuen yleistavoitteiden toteutuminen voidaan varmistaa paremmin.

Näiden raporttien päätelmien perusteella komissio päätti siirtää liittymistä valmistelevan tuen painopistettä hankkeista kokonaisvaltaisempaan, toimintapoliittiseen lähestymistapaan tuen vaikuttavuuden lisäämiseksi. Marraskuussa komissio päätti ottaa asteittain käyttöön alakohtaisen lähestymistavan IPAn suunnittelussa . Näitä toimia jatkettiin vuonna 2010 tuen strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin tukemiseksi (ks. 3. kohta), ja niitä on tarkoitus jatkaa edelleen vuonna 2011.

Yleisten asioiden neuvosto antoi joulukuussa 2009 poliittisen tukensa IPA-tuen alakohtaiselle suunnittelulle vahvistamalla edellä mainittujen konferenssien päätelmät: ”Neuvosto [...] painottaa laajentumispolitiikan ensisijaisten tavoitteiden ja taloudellisen tuen välisen yhteyden tärkeyttä avun tuloksellisuuden parantamista käsitelleiden aiempien konferenssien tulosten mukaisesti sekä suhtautuu myönteisesti komission toimiin IPA-vuosiohjelmien mukauttamiseksi läheisesti määräaikaiskertomuksissa esitettyihin ensisijaisiin tavoitteisiin.”

IPAn ohjelmointi rationalisoitiin jo vuonna 2009 arviointikertomusten raporttien päätelmien perusteella: hankkeita karsittiin ja laajennettiin täytäntöönpanon hallinnoinnin helpottamiseksi sekä tuen tuloksellisuuden ja näkyvyyden lisäämiseksi. Laajentumisstrategian mukaisesti pääpaino pysyi oikeusvaltion toimintaan liittyvien instituutioiden kehittämisessä. Talouskriisistä johtuen myös sosioekonominen kehitys säilytti asemansa yhtenä tärkeimpänä painopisteenä. Länsi-Balkanin maille ja Turkille laadittiin kriisitoimenpidepaketti ja Serbialle annettiin Kansainvälisen valuuttarahaston sopimukseen kytkettyä budjettitukea.

YLEISKATSAUS IPA-TUEN OHJELMOINTIIN JA TÄYTÄNTÖÖNPANOON

Strateginen suunnittelu ja ohjelmointi

Monivuotinen ohjeellinen rahoituskehys

Oheisessa taulukossa esitetään vuoden 2009 IPA-määrärahat miljoonina euroina edunsaajan ja osa-alueen mukaan eriteltyinä sekä usean edunsaajan ohjelman määrärahat sellaisina kuin ne ovat päivitettyinä vuosien 2011–2013 monivuotisessa ohjeellisessa rahoituskehyksessä[4]. Luvuissa on huomioitu vuoden 2009 aikana tehdyt siirrot osa-alueiden I ja II välillä.

Taulukko 1: Vuoden 2009 määrärahat edunsaajittain ja osa-alueittain ( käypinä hintoina , miljoonina euroina)

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia | 39,3 | 4,4 | 20,8 | 7,1 | 10,2 | 81,8 |

Edunsaaja- ja osa-aluekohtaisten määrärahojen jakoperusteet esitetään komission tiedonannossa monivuotisesta ohjeellisesta rahoituskehyksestä.

Monivuotiset suuntaa-antavat suunnitteluasiakirjat

Vuosien 2009–2011 monivuotiset suuntaa-antavat suunnitteluasiakirjat toimitettiin vuoden 2009 alkupuoliskolla IPAn hallintokomitealle lausuntoa varten: Albanian, Bosnia ja Hertsegovinan, Serbian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Montenegron ja Kosovon asiakirjat maaliskuussa, Kroatian, Turkin ja useaa edunsaajaa koskevien ohjelmien asiakirjat huhtikuussa. Jäsenvaltiot puolsivat asiakirjoja yksimielisesti lukuun ottamatta yhtä, josta ne pidättyivät antamasta lausuntoa, ja komissio hyväksyi ne kaikki kesä–heinäkuussa.

Kunkin osa-alueen tärkeimmät painopisteet, sellaisina kuin ne esitetään vuosien 2008–2010 monivuotisissa suuntaa-antavissa suunnitteluasiakirjoissa, tarkistettiin aiempien vuosien tapaan ja IPA-asetuksen 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Ne säilytettiin , koska EU:ssa, asianomaisella alueella eikä muuallakaan tapahtunut mitään sellaista, joka olisi antanut aihetta merkittäviin muutoksiin. Tarkistuksen aikana kuultiin kansallisia viranomaisia ja muita merkityksellisiä sidosryhmiä (jäsenvaltiot, kansainväliset rahoituslaitokset, mahdolliset edunsaajat ja kansalaisyhteiskunta).

Mitä tulee osa-alueella I annetun tuen määrään, ehdokasmaiden osalta tärkeimpinä kriteereinä säilyivät kyky selviytyä jäsenyysvelvoitteista ja EU:n säännöstön täytäntöönpano. Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa jäsenyyden poliittiset arviointiperusteet painoivat vaakakupissa saman verran. Toisella sijalla oli kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävä vuoropuhelu Turkissa ja jäsenyyden poliittiset arviointiperusteet Kroatiassa. Mahdollisista ehdokasmaista jäsenyyden taloudelliset arviointiperusteet olivat ratkaisevia Serbian, Montenegron ja Kosovon tapauksessa, kun taas Albaniassa ja Bosnia ja Hertsegovinassa tärkeimmäksi nousi kyky selviytyä jäsenyysvelvoitteista, Bosnia ja Hertsegovinan osalta yhdessä jäsenyyden poliittisten arviointiperusteiden kanssa. Serbiassa, Kosovossa ja Albaniassa toiseksi nousivat jäsenyyden poliittiset arviointiperusteet, jotka Montenegrossa jakoivat kakkossijan eurooppalaisten normien kanssa.

Komissio ja jäsenvaltiot keskustelivat IPAn hallintokomiteassa siitä, miten seuraavassa lueteltuihin ohjelmointiasiakirjojen näkökohtiin voitaisiin kiinnittää enemmän huomiota .

– Hajautetun täytäntöönpanon akkreditoinnista ehdokasmaissa saatuja kokemuksia on sovellettava akkreditointiprosessiin muissa IPAn edunsaajamaissa. Hajautettu hallinto on sovitettava paremmin edunsaajien järjestelmiin omavastuullisuuden lisäämiseksi ja tuen vastaanottokyvyn parantamiseksi. On pidättäydyttävä määräaikojen asettamiselta akkreditoinnille.

– Euroopan yhdentymiseen liittyvien rakenteiden vahvistamisesta odotettavissa olevia, EU:n jäsenyysvaatimuksia laajempia tuloksia on tuotava selkeämmin esiin. Euroopan yhdentymiseen liittyvät rakenteet on otettava paremmin mukaan ohjelmointiin, jotta voidaan seurata liittymisprosessiin liittyvien kansallisten painopisteiden toteutumista. IPA-tuki on sidottava tiiviimmin kansalliseen strategiasuunnitteluun tai, jos sellaista ei ole, on keskityttävä vahvistamaan valtioiden suunnittelu-, budjetointi- ja tuloshallintajärjestelmiä entisestään.

– Jo toteutettuja toimia painopisteiden määrän rajaamiseksi yhdessä maan hallituksen kanssa on jatkettava. Saadut kokemukset on huomioitava paremmin, minkä lisäksi on asetettava uusia tavoitteita sekä määriteltävä odotettavissa olevat tulokset ja mitattavissa olevat indikaattorit.

– Jos tuen vastaanottokyvyssä on ongelmia, ohjelmointia on tarkistettava ja otettava huomioon odotettavissa olevien tulosten toteutumismahdollisuus monivuotisten suuntaa-antavien suunnitteluasiakirjojen kattamalla ajanjaksolla. Valmiuksia alueelliseen kehittämiseen on parannettava entisestään.

– Avunantajien työnjaon ja yhteistyön tehostamiseksi on tehtävä enemmän, kun on kyse avainaloilla annettavasta merkittävästä kahden- ja monenvälisestä avusta. Edunsaajien kuulemista on parannettava entisestään muun muassa kuulemalla sidosryhmiä hyvissä ajoin ennen hankekuvausten laatimista, ja kuulemiselle on laadittava selvä aikataulu.

– Monialaisten kysymysten, kuten kestävän kehityksen, käsittelyyn on annettava selvät ohjeet, ja sukupuolikysymyksille ja sukupuolten tasa-arvolle on asetettava erillistavoitteet.

– Jäsenyyden poliittisiin arviointiperusteisiin, tuomioistuinlaitoksen uudistamiseen ja korruption torjuntaan liittyville hankkeille on saatava enemmän tukea. Julkisiin hankintoihin on kiinnitettävä enemmän huomiota.

– Ympäristöalan paikallisia hallintovalmiuksia ja -rakenteita on vahvistettava edelleen, ja ympäristöalan uusissa työtehtävissä tavoitteeksi on asetettava sukupuolten tasa-arvo (osa-alue III). On määriteltävä tarkemmin prosessi sosiaalisen osallisuuden analysointia varten ja sidosryhmien rooli siinä sekä laadittava asiaa koskevat strategiat (osa-alue IV). Leader-tyyppisiä lähestymistapoja on suosittava enemmän ja horisontaaliset kysymykset rajattava tarkemmin (osa-alue V).

– Paikallistason tiedotusta useita edunsaajia kattavan toiminnan hyödyllisyydestä on parannettava sekä liittymisen kannalta että keinona lisätä alueellisten aloitteiden kansallista omavastuuta. On varmistettava alueellinen omavastuu ja alueellisten yhteistyörakenteiden osallistuminen ohjelmointiin.

Komissio on näitä keskusteluja myötäillen ryhtynyt toimenpiteisiin lisätäkseen kuulemista, vahvistaakseen monivuotisten suuntaa-antavien suunnitteluasiakirjojen ja kansallisten strategioiden välisiä kytköksiä ja lisätäkseen edunsaajien omavastuuta. Suunnitteluasiakirjojen rakennetta aiotaan tarkistaa, jotta se vastaisi pyrkimystä tehdä IPA-tuesta alakohtaista. Toisena tavoitteena on entistä monipuolisempi ohjelmointikehys.

Avun ohjelmointi vuonna 2009

Vuonna 2009 ohjelmoinnissa keskityttiin IPAn osa-alueeseen I kuuluvien maa-/vuosiohjelmien ja usean edunsaajan ohjelmien viimeistelyyn ja hyväksymiseen sekä aloitettiin vuoden 2010 ohjelmien valmistelu. Rajatylittävän yhteistyön ohjelmia koskevassa ohjelmoinnissa ei tehty muuta kuin lisättiin vuoden 2009 määrärahat käynnissä oleviin, vuonna 2007 hyväksyttyihin monivuotisiin ohjelmiin; itse ohjelmiin ei tehty merkittäviä muutoksia. Sama koskee osa-alueen III ohjelmointia entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian osalta sekä osa-alueen V ohjelmointia. Osa-aluetta III koskevaa ohjelmointia ei ollut vuonna 2009 Kroatian eikä Turkin osalta eikä myöskään osa-aluetta IV koskevaa ohjelmointia, koska voimassa olevat monivuotiset ohjelmat oli tehty kyseisen vuoden osalta. Osa-alueen I ohjelmoinnissa (hankkeiden yksilöinnissä ja määrittelyssä) hyödynnettiin kaikista ehdokasmaista ja mahdollisista ehdokasmaista saatuja aiempia kokemuksia . Niiden perusteella huomiota on kiinnitettävä enemmän seuraaviin:

– hankkeiden suunnittelu ja kehitysaste (mm. tarveanalyysien, suunnitelmien sekä toteutettavuus- ja markkinatutkimusten saatavuus, riskit ja oletukset, tiedossa olevat edunsaajat, yksinkertaiset täytäntöönpanojärjestelyt);

– edunsaajien hallinnolliset valmiudet ja kyky hyödyntää tukea (esim. aiempien saavutusten ja käynnissä olevien CARDS- ja IPA-hankkeiden työmäärän perusteella);

– omavastuu , jota on lisättävä huomioimalla edunsaajien omat kehitysstrategiat ja toimintasuunnitelmat sekä ottamalla edunsaajat varhaisessa vaiheessa mukaan tuen suunnitteluun, ohjelmointiin ja täytäntöönpanoon;

– tulosten kestävyys , johon päästään huolellisella suunnittelulla, toimien priorisoinnilla ja oikealla ajoittamisella sekä ehdoista kiinni pitämällä;

– koordinointi eri tasoilla : avunantajien kesken, muiden samantyyppisten toimien kanssa sekä keskus- ja paikallishallinnon elinten välillä;

– painopisteiden määrä on rajattava, ja ne on sovitettava huolellisesti liittymistä tukeviin edunsaajien uudistuksiin;

– kytkökset talousarvioon ja keskipitkän aikavälin menokehykseen;

– seurannan, vaikutusten, näkyvyyden, kansalaisyhteiskunnan osallistumisen ja monialaisten aihepiirien määrän lisääminen.

Hankkeiden valinta perustui useisiin muuttujiin, joissa oli huomioitu edellä luetellut kokemukset, seuraavasti: i) johdonmukaisuus strategisten painopisteiden ja alakohtaisten strategioiden kanssa, ii) hankkeiden kehittämisessä ja täytäntöönpanossa huomioitavien tarpeiden, painopisteiden ja sidosryhmien määrittely, iii) hankkeiden kehitysaste ja kestävyys, iv) edunsaajan täytäntöönpanovalmiudet, v) poliittisten ja strategisten painopisteiden mukainen priorisointi ja ajoitus, vi) merkitys ja vaikutukset, vii) jatkuvuus ja/tai täydentävyys suhteessa aiempaan tai täytäntöönpanovaiheessa olevaan tukeen tai muihin avunantajiin, viii) päällekkäisyyksien välttäminen, ja ix) poliittisesta ja teknisestä vuoropuhelusta mahdollisesti poikivat uudet tukialat.

Seuraavassa luetellaan vuoden 2009 ohjelmoinnin pääkohdat osa-alueella I.

– Kroatiassa twinning-toiminta oli suosituin täytäntöönpanomuoto hankkeissa, jotka koskevat maan lainsäädännön lähentämistä unionin säännöstöön, ja sen käyttö on lisääntymässä.

– Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa sopimuksia tehtiin vähemmän kuin edellisvuoden ohjelmassa, mutta niiden määrä on edelleen korkea. Ohjelmoinnin laatu parani.

– Turkissa ohjelmointi perustui vuonna 2009 eri vaiheiden, kriteereiden ja määräaikojen tarkkaan määrittelyyn (ohjelmoinnin menettelyasiakirja). Komissio peräänkuulutti yhtenäisiä alakohtaisia strategioita ohjelmoinnin tueksi ja sidosryhmien osallistumista ohjelmoinnin eri vaiheisiin alakohtaisissa työryhmissä. Omavastuullisuus lisääntyi, ja talous- ja finanssikriisin seurauksena kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävään vuoropuheluun kiinnitettiin erityistä huomiota. Osa-alueelta I siirrettiin 35 miljoonaa euroa usean edunsaajan kriisitoimenpidepakettiin / energiatehokkuuden rahoitusvälineeseen, minkä lisäksi Turkin osallistumista EU:n ohjelmiin tuettiin erityisavustuksella. Vaikka aiemmalle valmisteluvaiheelle ja alakohtaisten työryhmien lisäämiselle on edunsaajan periaatteellinen suostumus ja keskusteluja on käyty siitä, miten ohjelmointia voitaisiin muuttaa strategisemmaksi ja sitoa se paremmin politiikkoihin, käytännön toimenpiteistä ei vielä päästy sopimukseen. Edunsaajan kannalta oli olennaisen tärkeää säilyttää jousto tuettavien alojen tulevia tarpeita silmällä pitäen ja valjastaa ohjelmointi uudistusten edistämiseen kaikissa ministeriöissä. Alustavia hanke-ehdotuksia oli kolmannes vähemmän kuin vuonna 2008 (suuntaus vahvistui vuotta 2010 koskevassa ohjelmoinnissa), ja komission tuki oli edelleen välttämätöntä ehdotusten riittävän kehitysasteen takaamiseksi.

Tilanteen pitäisi parantua heinäkuussa 2009 annetun lain johdosta. Siinä määritellään vastuullisen täytäntöönpanorakenteen organisaatio ja tehtävät. Tuen suunnittelussa ja ohjelmoinnissa asteittain käyttöön otettavien alakohtaisten lähestymistapojen pitäisi lisätä omavastuullisuutta ja vahvistaa rahoitustuen ja poliittisten painopisteiden välisiä kytköksiä. Lisäksi pyritään määrittelemään merkityksellisempiä ja mitattavissa olevia indikaattoreita ja vertailuarvoja ja painottamaan hankkeiden tuloksia ja vaikutuksia aiempaa enemmän. IPAn ohjelmointiin, täytäntöönpanoon ja seurantaan osallistuvien rakenteiden valmiuksia on tarkoitus parantaa sekä arvioida seurannan alakohtaisten alakomiteoiden työtä ja uusia monivuotisia suuntaa-antavia suunnitteluasiakirjoja.

– Albaniassa edunsaajien osallistuminen ohjelmointiin lisääntyi, mikä lisäsi omavastuullisuutta. Hankekuvausten laatu parani ja (infrastruktuuri)hankkeiden määrää karsittiin ja kokoa kasvatettiin vastatoimena finanssikriisille.

– Bosnia ja Hertsegovinassa ohjelmointi painottui toimenpiteisiin, joilla pyritään lievittämään finanssikriisin vaikutuksia. Entistä suurempi osa tuesta käytettiin yhteisen tai epäsuoran keskitetyn hallinnon sopimuksiin kansainvälisten rahoituslaitosten sekä muiden kansallisten ja kansainvälisten toimijoiden kanssa. Myös Bosnia ja Hertsegovinassa oli havaittavissa suuntaus karsia hankkeiden määrää ja kasvattaa niiden kokoa.

– Kosovossa edunsaajatahojen osallistuminen ohjelmointiin lisääntyi ja hanke-ehdotuksia tehtiin aiempaa enemmän (tosin priorisoinnissa ja seulonnassa oli havaittavissa puutteita). Tiiviillä koordinoinnilla EU:n oikeusvaltio-operaation (EULEX) ja EU:n erityisedustajan / kansainvälisen siviilitoimiston (EUSR/ICO) kanssa varmistettiin EU:n toimien keskinäinen täydentävyys.

– Montenegrossa ohjelmointi kehittyi myönteisesti: alustavien hankekuvausten laatu parani ja ehtoihin (yhteisrahoitus, maanomistus ja maahankinnat infrastruktuuria varten) ja hankekokoon kiinnitettiin enemmän huomiota, mikä on linjassa maan hallinnon pienuuden ja tuen vastaanottokyvyn rajallisuuden kanssa. Lisäksi avustustoimien keskinäinen täydentävyys parani ja yhteistyö muiden avunantajien kanssa lisääntyi, kansalaisyhteiskuntaa kuultiin aktiivisemmin, edunsaajan rooli korostui vuoden 2010 ohjelmoinnissa (joka aloitettiin vuonna 2009) ja painopiste siirtyi asteittain jäsenyyden taloudellisiin arviointiperusteisiin ja kykyyn selviytyä jäsenyysvelvoitteista.

– Serbiassa ohjelmointia tuki edunsaajatahojen aktiivinen osallistuminen sekä ohjelmointiasiakirjojen korkea laatu. Osa-alueen I avusta yli 60 prosenttia annettiin budjettitukena rakenteellisten uudistusten turvaamiseen. Ohjelmoinnissa korostuivat seuraavat: yleiset ehdot, kuten makrotalouden ja finanssipolitiikan kestävät, kansainvälisten rahoituslaitosten tukemat puitteet; terveen toimintaympäristön mahdollistavat hallinnolliset ja taloudelliset prosessit; moitteettomaan julkiseen varainhoitoon liittyvät erityiset maksuehdot; EU:hun liittymiseen liittyvien laitosten ja elinten hallinnollisten valmiuksien säilyttäminen ja kehittäminen. Tarkastelujakson loppuun mennessä hallitus oli antanut uuden budjettijärjestelmälain parlamentin käsittelyyn ja hyväksynyt julkisen varainhoidon sisäisen valvontastrategian.

Tarkempia, vuotta 2009 koskevia tietoja kunkin maa-/vuosiohjelman ja usean edunsaajan ohjelman sisällöstä löytyy tausta-asiakirjasta (I ja II jakso). Se sisältää lisätietoja myös osa-alueiden II–V monivuotisista ohjelmista.

Täytäntöönpano

Täytäntöönpanosäännöt ja -rakenteet

IPA-tuella ehdokasmaita ja mahdollisia ehdokasmaita valmistetaan ottamaan täysi vastuu EU:n rahoitusavun hallinnoinnista. Sen vuoksi tavoitteena on hajautettu hallinto niin pian kuin edunsaajien hallinnolliset valmiudet katsotaan riittäviksi ja moitteettoman varainhoidon edellyttämät hallinto- ja valvontajärjestelmät on perustettu. Ehdokasmaiden osalta keskipitkän aikavälin tavoitteena on täysin hajautettu hallinto, jossa komissiolle jää ainoastaan jälkivalvonta (osa-alueen V tuessa toimitaan näin alun pitäenkin). Kullakin edunsaajalla on näin ollen oltava omat strategiansa, toimintasuunnitelmansa ja aikataulunsa näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Samalla pyritään siihen, että kansallisilla viranomaisilla on riittävät valmiudet selviytyä lisääntyvästä vastuusta.

Hajautettuun hallintoon liittyvien valtuuksien siirtäminen mahdollisiin ehdokasmaihin eteni vuonna 2009 epätasaisesti. Tarkastelujakson loppuun mennessä Albania oli edistynyt hyvin osa-alueella I (luomalla keskeiset rakenteet, huolehtimalla tärkeimmistä nimityksistä ja kouluttamalla täytäntöönpanovirastojen henkilöstöä) ja lupaavasti osa-alueella V (laatimalla suunnitelman hajautettuun hallinnointiin siirtymiselle ilman ennakkovalvontaa). Edistyminen osa-alueilla II–IV oli sen sijaan varovaista. Bosnia ja Hertsegovinassa ainoa edistysaskel oli kansallisen IPA-koordinaattorin nimeäminen valtiovarainministeriöön. Varainhoidosta ja sopimuksista vastaavan keskusyksikön (CFCU) samoin kuin kansallisen rahaston henkilöstö ei ole vieläkään täysilukuinen. Kosovossa hajautettua hallintoa koskevan etenemissuunnitelman valmistelut olivat edelleen lähtökuopissa. Montenegro edistyi jonkin verran puutteiden arvioinnissa osa-alueilla I ja II. Osa-alueilla III–V on nimetty tärkeimmät täytäntöönpanoelimet, mutta muita keskeisiä jatkotoimia, joihin kuuluu myös etenemissuunnitelmien laadinta, ei ole vielä toteutettu. Serbia on päivittänyt hajautetun hallinnon etenemissuunnitelmaansa viimeksi maaliskuussa 2009. Tarkastelujakson loppuun mennessä se oli nimennyt kaikki keskeiset toimijat, mutta budjettivaikeuksista johtuen henkilöstön määrä EU:n yhdentymiseen liittyvissä rakenteissa ei ole edelleenkään riittävä.

Ehdokasmaista Kroatia jatkoi jo akkreditoidun, osa-alueiden I–IV hajautettua hallintoa koskevan järjestelmän vahvistamista vuonna 2009 sisäisen tarkastuksen, tarkastusviranomaisen ja toimintarakenteiden valvontatehtävien osalta. Etenemissuunnitelmat osa-alueiden I, III ja IV ennakkovalvonnan poistamiseksi on laadittu, tosin osa-aluetta IV koskeva suunnitelma kaipaa parannuksia. Osa-aluetta II varten luotiin uusi täytäntöönpanorakenne, mutta ennakkovalvonnasta ei tarkastelujakson loppuun mennessä voitu vielä luopua. Osa-alueella V Kroatia sai vuonna 2009 hallinnointivaltuudet kahdessa toimenpiteessä seitsemästä. Jäljellä olevat toimenpiteet on määrä akkreditoida vuonna 2010.

Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa suunnitelmat osa-alueen I hallinnointivaltuuksien myöntämisestä kärsivät vuonna 2009 takaiskun, kun täytäntöönpano- ja valvontarakenteissa havaittiin joitakin huomattavia riskejä. Sen sijaan hallinnointivaltuudet myönnettiin osa-alueilla III–V, ja komissiolle toimitettiin etenemissuunnitelma osa-alueen III hallinnoimiseksi hajautetusti ilman ennakkovalvontaa (vastaava osa-aluetta IV koskeva suunnitelma on odotettavissa vuoden 2010 ensimmäisellä puoliskolla). Osa-alueella II ei tehty hallinnointivaltuuksia koskevaa pyyntöä vuonna 2009; pyyntö on odotettavissa vuonna 2010.

Turkille myönnettiin vuonna 2009 hallinnointivaltuudet osa-alueiden III ja IV toimintaohjelmien osalta, ja asiaankuuluvat neljä rahoitussopimusta on allekirjoitettu. Maa laati etenemissuunnitelmat hallinnon täydelliselle hajauttamiselle, toteutti lainsäädäntötoimenpiteitä osa-alueella I akkreditoitujen rakenteiden lujittamiseksi ja laati suunnitelmat hallinto- ja valvontajärjestelmissä jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi, tosin tarkastelujakson loppuun mennessä se ei ollut vielä pannut suunnitelmia täytäntöön. Samaan aikaan osa-alueen I täytäntöönpanoviraston suorituskyky joutui koetukselle, kun osa-alueiden III ja IV toimintarakenteet olivat siirtäneet sille tietyt tarjouspyyntöihin ja sopimuksentekoon liittyvät tehtävät vuoteen 2010 asti. Akkreditointi osa-alueella V ei kehittynyt myönteisesti vuonna 2009, koska kansallisen akkreditoinnin aikataulussa oli viiveitä, jotka johtuivat muun muassa maaseudun kehittämisohjelman monimutkaisesta rakenteesta ja siitä, ettei prosessiin ollut sitouduttu poliittisesti riittävän korkealla tasolla. Tarkasteluvuonna tarkistetussa toimintasuunnitelmassa varauduttiin kansalliseen akkreditointiin vuoden 2010 aikana, mikä mahdollistaisi hallinnointivaltuuksien siirtämisen vuonna 2011. Tästä syystä vuosien 2007 ja 2008 määrärahojen toteutus osa-alueella V voi vaarantua. Myöskään osa-alueen II jaetussa hallinnossa ei juuri edistytty.

Ehdokasmaita koskevissa tarkastuskertomuksissa todettiin, että kansallisissa järjestelmissä saavutettu edistys on vaihdellut. Komission Turkissa tekemissä järjestelmätarkastuksissa havaittiin edelleen merkittäviä riskejä, tosin niiden määrä oli pienentynyt edellisvuosiin verrattuna. Kroatiassa viranomaiset olivat selvästi vahvistaneet IPA-varojen hallinto- ja valvontajärjestelmiä. Kansallinen tulojen ja menojen hyväksyjä on tehnyt ehdotuksen etenemissuunnitelmaksi komission ennakkovalvonnasta luopumiselle. Suunnitelman toteutuskelpoisuus kuitenkin epäilyttää, ja komissio harkitseekin osittaista luopumista yksittäisistä valvontatoimista.

Yleiskatsaus IPAn täytäntöönpanoon vuonna 2009

Osa-alue I

Taulukko 2: Vuodet 2007–2009 kattava yleiskatsaus osa-alueeseen I (vuosiohjelmat): sidotut määrät, sopimusten rahamäärät ja maksetut määrät miljoonina euroina edunsaajakohtaisesti (tilanne 31.12.2009)

Albania | 25,09 | 0,68 | 2,71 % | 0,62 | 2,47 % |

Bosnia ja Hertsegovina | 14,12 | 0,39 | 2,76 % | 0,31 | 2,20 % |

Kroatia | 40,32 | 0,44 | 1,09 % | 0,18 | 0,45 % |

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia | 12,61 | 0,13 | 1,03 % | 0,00 | 0,00 % |

Kosovo | - | - | - | - | - |

Montenegro | 13,07 | 0,58 | 4,44 % | 0,25 | 1,91 % |

Serbia | 31,91 | 1,84 | 5,77 % | 0,88 | 2,76 % |

Turkki | 8,02 | 0,06 | 0,69 % | 0,04 | 0,55 % |

Ehdokasmaat

Kroatiassa sopimustekoaste oli vuonna 2009 alhainen (5 %) myös vuoden 2007 IPA-ohjelman osa-alueella II. Avustusten myöntämismenettelyt aloitettiin kaikissa ohjelmissa, mutta suurimmassa osassa ei tarkastelujakson loppuun mennessä ollut päästy sopimuksentekovaiheeseen.

Täytäntöönpano osa-alueella II aloitettiin vuonna 2009 myös entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ; ensimmäinen tarjouspyyntö julkaistiin elokuussa Albanian kanssa yhteisessä rajatylittävän yhteistyön ohjelmassa. Rajatylittävän yhteistyön vuoden 2008 ohjelmia Albanian ja Kreikan kanssa koskevat rahoitussopimukset allekirjoitettiin joulukuussa 2009, mikä mahdollistaa vuosien 2007 ja 2008 määrärahat yhdistävien ehdotuspyyntöjen julkaisemisen vuonna 2010. Ohjelmissa ei vielä kuitenkaan allekirjoitettu sopimuksia. Kaakkois-Eurooppaa koskevassa rajatylittävän yhteistyön ohjelmassa allekirjoitettiin vain kaksi sopimusta. Tarkastelujakson loppuun mennessä 30 prosenttia Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) IPA 2007 -määrärahoista oli käytetty sopimuksiin.

Turkissa osa-alueen II avustusten myöntämismenettelyt aloitettiin vuonna 2009 (Mustanmeren aluetta koskeva eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen ohjelma ja Bulgarian ja Turkin rajatylittävän yhteistyön ohjelma), tosin rajatylittävän yhteistyön ohjelmassa niitä viivästytti hallinnollisten menettelyjen hitaus Turkin puolella. Tilanteen odotetaan kuitenkin kohentuvan vastuullisissa hallintorakenteissa tehtyjen muutosten johdosta.

Mahdolliset ehdokasmaat

Rajatylittävien toimien täytäntöönpano osa-alueella II alkoi vuonna 2009 myös Albaniassa . Ensimmäinen Länsi-Balkanin sisäisiä ohjelmia koskeva ehdotuspyyntö (Albania–Montenegro ja Albania – entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia) julkaistiin kesällä yli vuosi ensimmäisen rahoitussopimuksen allekirjoituksen jälkeen, ja se umpeutui syys-/lokakuussa. Valinnat tehdään vuoden 2010 aikana, ja vuoden 2010 määräraha on tarkoitus käyttää kokonaisuudessaan sopimustentekoon. Vuonna 2009 valmisteltiin myös Kreikan kanssa yhteisen, vuonna 2010 aloitettavan ohjelman ehdotuspyyntöä. Albanialaisten edunsaajien kanssa allekirjoitettiin kolme sopimusta valtioiden välisessä EAKR:n Kaakkois-Euroopan ohjelmassa. Vuoden loppuun mennessä osa-alueen II sopimuksiin oli käytetty 26 prosenttia vuoden 2007 määrärahoista.

Bosnia ja Hertsegovinassa täytäntöönpanoa tällä osa-alueella jatkettiin vuonna 2009. Ensimmäiset vuosien 2007 ja 2008 määrärahoja koskevat ehdotuspyynnöt Länsi-Balkanin sisäisissä ohjelmissa julkaistiin kesällä sen jälkeen kun hallintorakenteet oli luotu, noin vuosi ensimmäisten rahoitussopimusten allekirjoittamisen jälkeen. Vuoden 2010 kuluessa on tarkoitus valita kaikki hankkeet ja käyttää kaikki vuosien 2007 ja 2008 määrärahat sopimuksiin. Myös jäsenvaltioiden kanssa yhteisissä rajatylittävissä ohjelmissa julkaistiin ehdotuspyyntöjä, jotka nekin on vietävä päätökseen vuonna 2010. Valtioiden välisessä EAKR:n Kaakkois-Euroopan ohjelmassa allekirjoitettiin sopimukset, joihin meni kaikki vuoden 2007 määrärahat, ja Välimeren ohjelmassa julkaistiin ehdotuspyyntöjä.

Edellisvuosien tapaan Kosovossa ei ollut vuonna 2009 rajatylittäviä hankkeita, koska vaadittavat ehdot eivät vielä täyty.

Montenegrossa julkaistiin vuonna 2009 neljä tämän osa-alueen ehdotuspyyntöä, joista kolme vuosien 2007 ja 2008 määrärahoja koskevaa pyyntöä on tarkoitus viedä päätökseen vuonna 2010.

Serbiassa julkaistiin ensimmäiset ehdotuspyynnöt vuonna 2009, ja ne kattoivat kaikki rajatylittäville ohjelmille varatut vuosien 2007, 2008 ja 2009 määrärahat. Sopimuksia on tarkoitus tehdä vuonna 2010 lukuun ottamatta EAKR:n Kaakkois-Euroopan ohjelmaa, jonka puitteissa allekirjoitettiin 17 sopimusta vuoden 2009 viimeisellä neljänneksellä ja julkaistiin toinen ehdotuspyyntö marraskuussa.

Yleisesti ottaen osallistuminen ehdotuspyyntöihin oli odotettua vilkkaampaa sekä ehdokasmaissa että mahdollisissa ehdokasmaissa, erityisesti Länsi-Balkanin sisäisissä ohjelmissa. Se osoittaa, että rajatylittävät ohjelmat nähdään mahdollisuutena sovitteluun, hyvien naapuruussuhteiden vaalimiseen ja paikallisten valmiuksien kehittämiseen.

Osa-alue III

Taulukko 4: Vuodet 2007–2009 kattava yleiskatsaus osa-alueeseen III: sidotut määrät, sopimusten rahamäärät ja maksetut määrät miljoonina euroina edunsaajakohtaisesti (tilanne 31.12.2009)

IPAn edunsaajat | Sidottu | Maksettu | Maksujen %-osuus |

Kroatia | 142,35 | 42,80 | 30,07 % |

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia | 40,50 | 12,15 | 30,00 % |

Turkki | 524,00 | 157,20 | 30,00 % |

Kroatiassa täytäntöönpano osa-alueella III aloitettiin vuonna 2009. Pääpaino oli hankkeiden arvioinnissa ja hyväksynnässä sekä tarjouskilpailujen käynnistämisessä. Sopimustenteko oli vähäistä, koska tarjouskilpailumenettelyt infrastruktuuriohjelmissa ovat hitaita ja monimutkaisia. Tarkastelujakson loppuun mennessä osa-alueen määrärahoista oli maksettu noin 30 prosenttia.

Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa täytäntöönpano (lähinnä hankkeiden valmistelu) osa-alueella III voitiin aloittaa vasta tarkasteluvuoden jälkipuoliskolla sen jälkeen, kun hallinnointivaltuudet oli siirretty ja rahoitussopimus allekirjoitettu.

Turkissa IPAn täytäntöönpano voitiin aloittaa myös osa-alueella III sen jälkeen, kun kolmen toimintaohjelman rahoitussopimukset oli allekirjoitettu syyskuussa ja marraskuussa 2009. Kiinnostus hakemuspyyntöä kohtaan oli odotettua suurempaa; alueellisen kilpailukyvyn toimintaohjelmassa hakemuksia saatiin 17-kertaisesti käytettävissä oleviin varoihin nähden. Sopimuksia tarkastelujaksolla tehtiin vain vähän. Vuoden 2009 loppupuolella komissio hyväksyi liikenteen ja ympäristön toimintaohjelmissa kaksi suurta infrastruktuurihanketta, joista vasta toisen täytäntöönpano on juuri aloitettu. Ongelmia ovat aiheuttaneet viiveet tarjouskilpailuasiakirjojen laadinnassa ja julkaisemisessa.

Osa-alue IV

Taulukko 5: Vuodet 2007–2009 kattava yleiskatsaus osa-alueeseen IV: sidotut määrät, sopimusten rahamäärät ja maksetut määrät miljoonina euroina edunsaajakohtaisesti (tilanne 31.12.2009)

IPAn edunsaajat | Sidottu | Maksettu | Maksujen %-osuus |

Kroatia | 38,28 | 12,7 | 33,18 % |

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia | 16,30 | 4,89 | 30,00 % |

Turkki | 158,70 | 47,61 | 30,00 % |

Kroatiassa IPAn täytäntöönpano osa-alueella IV aloitettiin vuonna 2009. Kahdeksan avustusohjelmaa käynnistettiin sen jälkeen, kun rahoitussopimus tuli voimaan maaliskuussa. Vuoden loppuun mennessä osa-alueen sitoumuksista oli maksettu 33 prosenttia.

Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa osa-alueen IV hallinnointivaltuudet myönnettiin lokakuussa 2009 sen jälkeen, kun marraskuussa oli allekirjoitettu rahoitussopimus ja joulukuussa suoritettu ennakkorahoitusmaksu. Täytäntöönpano eteni edelleen erittäin hitaasti, minkä johdosta on olemassa suuri riski, että varat joudutaan vapauttamaan vuonna 2011. Toimintarakenteiden hyväksyntä aiheutti ongelmia vuonna 2009. Tilanne parani vuonna 2010, mutta 15 rakenteesta kahden tärkeän rakenteen hyväksyntä on vielä kesken, mikä on huolestuttavaa, koska niiden kohtalosta ei ole selvyyttä.

Turkissa julkaistiin vuonna 2009 viisi ehdotuspyyntöä tämän osa-alueen toimintaohjelmassa. Ne koskivat henkilövoimavarojen kehittämistä, esimerkiksi tyttöjen kouluttamista. Osallistuminen oli niin vilkasta, että Turkin viranomaisilla oli vaikeuksia selvitä arviointiprosessista. Vuonna 2009 ei allekirjoitettu sopimuksia.

Osa-alue V

Taulukko 6: Vuodet 2007–2009 kattava yleiskatsaus osa-alueeseen V: sidotut määrät, sopimusten rahamäärät ja maksetut määrät miljoonina euroina edunsaajakohtaisesti (tilanne 31.12.2009)

IPAn edunsaajat | Sidottu | Maksettu | Maksujen %-osuus |

Kroatia | 76,90 | 0,00 | 0,00 % |

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia | 19,00 | 0,00 | 0,00 % |

Turkki | 159,20 | 0,00 | 0,00 % |

Kroatiassa ei vuonna 2009 pantu täytäntöön osa-alueella V akkreditoituja kahta toimenpidettä, vaan toiminnassa keskityttiin jäljellä olevien toimenpiteiden akkreditointiin. Julkisia hankintoja koskevien sääntöjen valmistelussa tapahtui pientä edistystä, mutta tarkastelujakson lopussa oli vielä viiveitä, jotka vaarantavat vuosien 2007 ja 2008 määrärahojen täytäntöönpanon. Tästä syystä toiminnassa keskityttiin hallinnointivaltuuksien siirtämiseen ja hakemuspyyntöihin. Osa-alueella ei suoritettu maksuja.

Myös entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa tehtiin vuonna 2009 viimeisiä valmisteluja täytäntöönpanon käynnistämiseksi osa-alueella V, mutta tarjouskilpailuja ei järjestetty eikä sopimuksia tehty. Osa-alueen hallinto- ja valvontajärjestelmä saatiin vihdoin perustettua, ja hallinnointivaltuudet myönnettiin joulukuussa. Ohjelman neljästä toimenpiteestä kolmen täytäntöönpano aloitettiin. Monivuotinen rahoitussopimus saatiin valmiiksi, ja se tuli voimaan.

Turkissa ei tällä osa-alueella toteutettu täytäntöönpanotoimia vuonna 2009, mikä johtui viiveistä tarvittavien rakenteiden kansallisessa akkreditoinnissa. Komissio jatkoi prosessin tukemista antamalla apua valmiuksien kehittämisessä.

ARVIOINTIEN TULOKSET

Arvioinnin päätavoitteena on tukea päätöksentekoa liittymistä valmistelevan tuen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa sekä politiikkojen ja strategioiden muotoilussa. Tätä varten tarkastellaan rahoitustuen vaikutusta liittymisen valmisteluun liittyvien tavoitteiden toteutumiseen. Arvioinnissa keskitytään lähinnä hankkeita korkeammalle tasolle (aloihin, ohjelmiin, strategisiin tavoitteisiin jne.) Arviointi tuottaa komissiolle selvityksen toimien tuloksista ja vaikutuksista sekä niistä tarpeista, jotka toimilla pyritään tyydyttämään. Lisäksi arviointi tukee tilintekovelvollisuutta, joka liittyy liittymistä valmistelevien varojen käyttöön ja ”vastinetta rahoille” -periaatteen toteutumiseen. Samalla tuetaan paikallisten arviointivalmiuksien kehittämistä keinona vahvistaa edunsaajien kykyä hallinnoida ja valvoa liittymistä valmistelevaa tukea.

Turkissa ja Kroatiassa saatiin vuonna 2009 väliarvioinnin puitteissa valmiiksi ala-, aihepiiri- ja tapauskohtaiset arvioinnit. Ne kattoivat pääasiassa liittymistä valmistelevan rahoitusvälineen (Turkki) ja Phare- ja CARDS-ohjelmat (Kroatia). Väliarviointi korvattiin vuonna 2009 uudella ohjelmatason väliarvioinnilla (Country Program Interim Evaluation, CPiE), joka kattaa sekä IPAn että sitä edeltäneen avun kolmessa ehdokasmaassa. Uudessa väliarvioinnissa sovelletaan ohjelmakeskeisempää lähestymistapaa aiempaan alakohtaiseen lähestymistapaan verrattuna, mutta se on edelleen ohjelmien hallinnointiin tarkoitettu, päätöksentekoa tukeva väline. Väliarviointi on suunniteltu niin, että IPAn edunsaajat saavat siitä olennaista ja oikea-aikaista tukea valmiuksien kehittämiseen, jotta ne selviytyisivät IPAn täytäntöönpanoasetuksen vaatimuksesta, jonka mukaan edunsaajien on otettava vastuu osa-alueen I väliarvioinneista sen jälkeen, kun niille on myönnetty hallinnointivaltuudet.

Kroatiassa väliarviointi[5] saatiin valmiiksi ennen tarkastelujakson päättymistä. Turkin[6] ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian[7] osalta väliarviointi saadaan valmiiksi vuonna 2010. Kroatian väliarvioinnissa tarkasteltiin tuen ohjelmointia, hallinnointia, seurantaa ja arviointia koskevia horisontaalisia kysymyksiä ja analysoitiin vuosien 2005 ja 2006 Phare-ohjelmista sekä vuosien 2007 ja 2008 IPA-ohjelmista rahoitettujen aloitteiden merkitystä, tehokkuutta, tuloksellisuutta, vaikutuksia ja kestävyyttä. Seuraavassa esitetään arvioinnin tärkeimmät päätelmät, jotka ovat monilta osin selkeän myönteiset, tosin parantamisenkin varaa on.

– Toimintalogiikka : Toimintalogiikan arviointi osoitti, että kansalliset ohjelmat ja monivuotiset suuntaa-antavat suunnitteluasiakirjat vastaavat hyvin toisiaan, tosin hanketasolla on parantamisen varaa erityisesti tavoitteiden ja indikaattoreiden määrittelyssä.

– Tuen hallinnointi : Ohjelmointimekanismi on ajan mittaan kehittynyt, mutta hanke-ehdotusten seulontaa voitaisiin tiukentaa ja viedä sen painopistettä muotoseikoista sisältöön. Hankkeiden täytäntöönpano on parantunut huomattavasti tarjouskilpailu- ja sopimuksentekoprosessien osalta, ja hankkeiden täytäntöönpanokelpoisuus on sekin parantunut.

– Seuranta: Seurantajärjestelmä toimii jokseenkin moitteettomasti, mutta nykyistä seurannan alakohtaisten alakomiteoiden järjestelmää (joka perustettiin vuonna 2006 huolehtimaan hajautetun CARDS- ja Phare-tuen seurannasta) on tarkistettava IPA-tuen painopisteitä vastaavaksi, koska IPA-tuki rakentuu eri tavalla ja siinä on eri painopisteet kuin Phare-tuessa. Nykytilanne on johtanut työtaakan epätasaiseen jakautumiseen komiteoissa. Lisäksi se, että korkea-arvoiset virkamiehet eivät osallistu aktiivisesti alakomiteoiden kokouksiin, rajoittaa kokousten käyttöä päätöksentekofoorumeina. Kroatialaisten virkamiesten laatimien seurantaraporttien sisällössä ja laadussa on myös runsaasti parantamisen varaa.

– Arviointi: Vaikka vastaanottajat ovatkin pitkälti hyväksyneet Euroopan komission arviointien suositukset, niiden täytäntöönpanon seurantaa on parannettava.

– Tuen tavoitteiden toteutuminen: Valtaosa hankkeista on erittäin olennaisia , eli ne vastaavat hyvin liittymisen moninaisiin tarpeisiin. Tuloksellisuus ja vaikuttavuusennusteet ovat yleisesti ottaen myönteisiä unionin säännöstöstä johtuviin vaatimuksiin liittyvillä aloilla, mutta tulokset vaihtelevat aloilla, jotka liittyvät hallinnollisiin valmiuksiin ja julkishallintoon. Tulosten kestävyysennusteet vaihtelevat. Suurimman ongelman muodostavat edunsaajainstituutioiden henkilöstön riittämättömyys ja varsinkin pysyvyys pätevän, usein EU:n tuella koulutetun henkilöstön siirtyessä säännöllisesti muihin tehtäviin.

Vähemmän myönteisenä on pidettävä sitä, että julkishallinnon uudistamista Kroatiassa ja sen lähialueilla arvioivassa raportissa[8] vuodelta 2009 todettiin, että puutteet poliittisessa sitoutumisessa, omavastuullisuudessa ja strategisessa lähestymistavassa ovat heikentäneet uudistusten vaikutuksia ja kestävyyttä Kroatiassa. Kroatian lähialueiden osalta raportissa todettiin lisäksi, että jäsenyyden poliittisten arviointiperusteiden (ml. julkishallinnon uudistaminen) käsittelyyn tarkoitettujen strategian ja menetelmien puuttuminen on johtanut siihen, että ehdokasmaat eivät ole täysin perillä velvoitteistaan.

Turkille IPAsta myönnetyn, liittymistä valmistelevan tuen ohjelmoinnin toimintalogiikan jatkoarviointi[9] saatiin valmiiksi vuonna 2009. Arvioinnissa päädyttiin siihen, että IPAn ohjelmointi tapahtuu pääasiassa hanketasolla. Vaikka useimmat hankkeista ovat liittymisen kannalta olennaisia, kattava monivuotinen ohjelmointi puuttuu. Kolmen vuoden monivuotinen suuntaa-antava suunnitteluasiakirja on ensimmäinen askel kohti strategisempaa ohjelmointia, mutta sekään ei tarjoa kattavia puitteita sille, miten kaikki liittymistarpeet voidaan kattaa liittymiseen mennessä ja miten tehostaa hankkeiden valintaa ja ajoitusta.

Edunsaajat ryhtyivät toimiin niitä koskevien, vuonna 2009 tehtyjen arviointien päätelmien ja suositusten osalta ja jatkoivat kyseisiä toimia vuonna 2010. Komissio puolestaan tehosti säännöllisesti harjoittamaansa seurantaa, jonka kohteena ovat edunsaajien toimet arviointien päätelmien noudattamiseksi. Vuonna 2009 järjestetyn IPA-konferenssin suositusten ja neuvoston IPAsta joulukuussa 2009 antamien päätelmien pohjalta komissio päätti parantaa IPA-tuen toimintalogiikkaa monin tavoin, jotka ovat jo olleet käytössä vuonna 2010:

- monivuotisten suuntaa-antavien suunnitteluasiakirjojen rakennetta ja sisältöä tarkistetaan, jotta monivuotinen ohjelmointikehys olisi strategisempi ja kytkisi rahoitustuen selvemmin poliittisiin painopisteisiin. Muita tavoitteita ovat IPAn edunsaajien auttaminen täyttämään jäsenyysehdot sekä hankkeiden valinnan ja ajoituksen tehostaminen;

- ohjelmointia täydennetään alakohtaisemmalla lähestymistavalla, mikäli tarkoituksenmukaista, ja alakohtaisilla strategioilla pyritään lisäämään omavastuullisuutta ja vaikuttavuutta;

- tuleville hankkeille määritellään selkeämmät tavoitteet ja indikaattorit toiminnan tehostamiseksi;

- selvästi määriteltyjen ehtojen käyttöä lisätään tarvittaessa. Näin voidaan saada suurempi varmuus siitä, että edunsaajat lunastavat sitoumukset, jotka ovat välttämättömiä tulosten ja vaikutusten saavuttamiseksi rahoitustuen avulla;

- seurantajärjestelmien kehittämistä jatketaan edunsaajien viranomaisten kanssa, jotta painopiste täytäntöönpanovaiheessa olevissa hankkeissa olisi entistä enemmän tuloksissa ja vaikutuksissa;

- jäljellä olevien suositusten noudattamiseksi ryhdytään toimiin hajautetun täytäntöönpanon hallinto- ja valvontajärjestelmien lujittamiseksi, koska siten voidaan parantaa varojen valvontaa;

- ylimääräisillä tarkastuksilla, arvioinneilla ja huolellisella seurannalla varmistetaan, että parannukset ovat todellisia, ja järjestelmään tehdään tarvittaessa lisää muutoksia.

KOORDINOINTI JÄSENVALTIOIDEN JA KAHDENVÄLISTEN AVUNANTAJIEN KANSSA

Kuten edellä jo mainittiin, liittymistä valmistelevasta tuesta järjestettiin vuonna 2009 korkean tason konferenssit, huhtikuussa Tiranassa ja lokakuussa Brysselissä. Aiheena oli avunantajien koordinointi ja laajentumisen tehokas tukeminen. Konferensseissa komissio ja jäsenvaltiot sopivat kansainvälisten rahoituslaitosten ja EU:n ulkopuolisten avunantajien kanssa jatkavansa avunantajien koordinoinnin ja varojen hallinnoinnin tehostamista avun tuloksellisuudesta annetun Pariisin julistuksen, Accran toimintasuunnitelman ja työnjakoa koskevien EU:n menettelysääntöjen hengen ja periaatteiden mukaisesti. Koska valtaosa alueen saamasta avusta tulee Euroopan unionilta ja pieneltä määrältä kahdenvälisiä avunantajia ja koska monet muut avunantajat myöntävät rahoitusta vain hyvin vähän ja silloinkin yksittäiselle edunsaajalle, sovittiin, että avunantajien toiminnan täydentävyyttä ja niiden välistä työnjakoa olisi tehostettava tuntuvasti.

Konferenssien päätelmät rohkaisivat EU:ta ja avunantajia muun muassa antamaan täyden tukensa edunsaajien omavastuulle avunantajien koordinoinnissa ja ottamaan asteittain käyttöön alakohtaisen lähestymistavan. Tavoitteena on lisätä IPA-varojen ja muiden avunantajien varojen käytön tuloksellisuutta ja vaikuttavuutta, järjestää yhteistä koulutusta avun tuloksellisuudesta ja yhteistyömenetelmistä, sisällyttää avun tuloksellisuus edunsaajien omiin hallintotavoitteisiin ja raportointijärjestelmiin sekä huolehtia avun joustavuudesta ja ennustettavuudesta. Edunsaajia kannustettiin vahvistamaan avunantajien koordinoinnin järjestelmiä, huolehtimaan ulkomaanavun ja omien budjettivarojen yhtenäisestä käytöstä sekä edistämään IPAn tehokkaassa ja hajautetussa hallinnossa välttämättömien rakenteiden luomista ja omavastuullisuuden omaksumista.

Vuonna 2009 vahvistettiin kuulemismekanismia, joka koskee keskustelua IPAn strategia-asiakirjoista (esim. monivuotiset suuntaa-antavat suunnitteluasiakirjat) ja ohjelmointiasiakirjoista (esim. hankeluettelot ja maaohjelmat), ottamalla siihen mukaan jäsenvaltiot, muut avunantajat, kansainvälisten rahoituslaitosten paikallistoimistot ja joissain tapauksissa kansalaisyhteiskunnan edustajat. Tuen suunnittelua, ohjelmointia ja täytäntöönpanoa koskevien tietojen ja kokemusten vaihtamiseksi järjestettyjen kokousten avulla voitiin pitkälle varmistaa koordinointi, yhdenmukaisuus ja täydentävyys. Monissa tapauksissa edunsaajat ottivat enemmän vastuuta johtamisesta. Esimerkiksi Albaniassa yksi valtionhallinnon osasto vastaa kansallisen, alakohtaisen ja monialaisen kehitysstrategian koordinoinnista sekä avunantajien koordinoinnista. Edunsaajien tukemisessa ottamaan suurempi vastuu avunantajien koordinoinnista on kuitenkin vielä työsarkaa. Yhtä tärkeää on kehittää avunantajien koordinoinnissa tarvittavia valmiuksia, jotta avun tuloksellisuus paranisi käytännössä. Koordinointikokouksia on kehitettävä siihen suuntaan, että niissä sovitaan käytännön toimista ohjelmoinnin tuloksellisuuden tukemiseksi, tehdään työnjaollisia päätöksiä sekä autetaan edunsaajia laatimaan alakohtaisia strategioita ja huolehtimaan alakohtaisen lähestymistavan edellytyksistä.

Kosovossa edistyttiin avun hallinnointijärjestelmän kehittämisessä. Järjestelmällä helpotetaan tiedonjakoa avunsaajayhteisössä käynnissä ja suunnitteilla olevista hankkeista. Myös entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Serbian hallitukset keräsivät tietoja avunantajien rahoittamista hankkeista. Albania ja Bosnia ja Hertsegovina puolestaan kartoittivat avunantajien sijaintia. Avunantajakartoitukset ovat erittäin hyödyllisiä, koska Länsi-Balkanilla ja Turkissa toimivien avunantajien kentässä alkoi vuoden 2009 aikana tapahtua muutoksia, jotka johtuivat avunantajien kotimaan tilanteeseen kohdistuvista, finanssikriisin aiheuttamista paineista. Eräät EU:n jäsenvaltiot ilmoittivat supistavansa kahdenvälisiä ohjelmia tai vetäytyvänsä toiminnasta, etenkin ehdokasmaissa. Vaikka avunantajien resursseista ja keskipitkän aikavälin osallistumisesta on vaihdettu tietoja, tarvitaan lisätoimia, joilla edunsaajia autetaan keskipitkän aikavälin menokehysten suunnittelussa ja avunantajia autetaan yhtenäisempien ohjelmien suunnittelussa. On tärkeää tuntea kaikkien avunantajien (joissain tapauksissa myös Kiinan ja Venäjän) keskipitkän aikavälin suunnitelmat, jotta työnjakoa koskevia EU:n menettelysääntöjä voidaan soveltaa tehokkaasti ja tukea alakohtaisia lähestymistapoja. Kiina ja Venäjä ovat tehneet joitakin merkittäviä investointeja ja myöntäneet halpakorkoisia lainoja tukeakseen muun muassa alueen energia- ja liikennesektoria. Nämä investoinnit on otettava huomioon kansainvälisten rahoituslaitosten, erityisesti Euroopan investointipankin ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin, investointien ohella.

Albaniassa on otettu joitakin merkittäviä edistysaskelia työnjaon suhteen ja entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ala- tai ohjelmakohtaisten lähestymistapojen suhteen. Molemmat maat on valittu mukaan työnjakoa koskevaan nopeutettuun aloitteeseen, jolla pyritään edistämään täydentävyyttä ja työnjakoa kehitysyhteistyöpolitiikassa koskevien EU:n menettelysääntöjen noudattamista. Avun tuloksellisuutta koskevan EU:n toimintakehyksen (marraskuu 2009) avulla tavoitellaan parempia tuloksia tekemällä tehokkaampaa yhteistyötä kentällä, vähentämällä päällekkäisyyksiä ja alentamalla transaktiokustannuksia. Strategiasta ja avunantajien koordinoinnista vastaava Albanian valtionhallinnon osasto on vetänyt työnjaon nopeutettua aloitetta, joka sisältyy kansalliseen yhdenmukaistamisen toimintasuunnitelmaan ja joka hyödyttää muita koordinointimekanismeja. Vuoden 2009 ajan tehtiin yhteistä analyysia johtavien avunantajien aseman ja vastuualueiden määrittelemiseksi ja johtavien avunantajien nimeämiseksi tietyille aloille.

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia laati ohjelmapainotteista lähestymistapaa koskevat suunnitelmat ja menetelmät Maailmanpankin ja EU:n vahvalla tuella. Serbiassa toimintaansa aloittelevat alakohtaiset työryhmät ovat alkaneet osoittaa, että tehokkaalla koordinoinnilla on mahdollista päästä tuloksiin.

Avun tehokkuus ja tuloksellisuus lisääntyvät entisestään, jos avunantajien koordinointirakenteet pystyvät noudattamaan avun tuloksellisuutta koskevia periaatteita, ja sekä edunsaajien että avunantajien olisi seurattava kehitystä tarkemmin. Kaikkien avunantajien olisi tehtävä enemmän päällekkäisyyksien ja transaktiokustannusten vähentämiseksi esimerkiksi yhteisten analyysien avulla, edunsaajien seuranta- ja arviointimekanismien käyttöä tehostamalla ja jakamalla sekä parantamalla edunsaajien valmiuksia laatia politiikkoja ja panna strategioita täytäntöön alakohtaisesti.

KOORDINOINTI KANSAINVÄLISTEN RAHOITUSLAITOSTEN KANSSA

Komissio on sitoutunut tiivistämään koordinointia niiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka tukevat Länsi-Balkanin nykyaikaistamista ja sosioekonomista kehitystä. Koordinointia kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa jatketaan poliittisella, institutionaalisella ja taloudellisella tasolla.

Kansainvälisten rahoituslaitosten neuvoa-antava ryhmä (International Financial Institutions Advisory Group, IFIAG) muodostuu komission, Maailmanpankkiryhmän (IBRD/IFC), Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD), Euroopan investointipankin (EIP), Euroopan neuvoston kehityspankin (CEB), alueellisen yhteistyöneuvoston, Pohjoismaiden investointipankin, Pohjoismaiden ympäristörahoitusyhtiön ja Mustanmeren kauppa- ja kehityspankin edustajista. IFIAG piti tammikuussa 2009 täysistunnon keskustellakseen finanssi- ja talouskriisin edellyttämistä, Länsi-Balkanin ja Turkin hyväksi toteutettavista toimista. Osallistujat sopivat, että IFIAG:n pitäisi tehdä jatkossakin tiivistä yhteistyötä talous- ja finanssitilanteen seuraamiseksi alueella ja tarvittavien kriisitoimien koordinoimiseksi.

Komissio teki vuonna 2009 tiivistä yhteistyötä Euroopan keskuspankin ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa kriisitoimenpidepaketin kokoamiseksi. Paketin arvo on 160 miljoonaa euroa, ja se rahoitetaan vuoden 2009 IPAsta. Pakettiin kuuluvilla EU:n avustuksilla ja kansainvälisten rahoituslaitosten lainoilla vauhditetaan kipeästi tarvittavia kunnallisia infrastruktuuri-investointeja ja energiansäästöinvestointeja.

Edunsaaja- ja alakohtaisen seurannan tarve on tunnustettu. Komissio käynnisti alueellisen hankkeen, jota se hallinnoi yhdessä Euroopan keskuspankin kanssa osana laajempaa finanssikriisin torjuntapakettia. Alueellisen pankkitoiminnan (mikro- ja makrotason vakauden) valvonnan alalla otettiin käyttöön tuki, jolla pyritään lisäämään Länsi-Balkanin maiden ja Turkin keskuspankkien sekä eurojärjestelmän 14 kansallisen keskuspankin valmiuksia ja yhteistyötä. Hankkeessa koordinoidaan kahden vuoden ajan finanssisektorin suurten kansainvälisten toimijoiden, kuten Baselin pankkivalvontakomitean, Ljubljanan rahoituksen huippuosaamisyksikön, yhteisen Wienin instituutin, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin, tukitoimia. Komissio otti hoitaakseen IFIAG:n sihteeristön tehtävät vuonna 2009 sen jälkeen, kun Euroopan komission ja Maailmanpankin yhteistoimisto Brysselissä lakkautettiin.

Syksystä 2009 alkaen komissio on tehnyt kriisitoimenpidepaketin puitteissa yhteistyötä myös OECD:n Investment Compact for South East Europe –ohjelman kanssa alueen talouksien kilpailukyvyn parantamiseksi.

Joulukuussa 2009 komissio, EIP, EBRD ja CEB perustivat Länsi-Balkanin investointikehyksen , jolla on tarkoitus yhdenmukaistaa alueen sosioekonomista kehitystä edistävien investointien rahoitusta ja lisätä alan yhteistyötä. Investointikehys koostuu kahdesta välineestä, yhteisestä lainoitusvälineestä ja yhteisestä avustusvälineestä. Lainoitusväline kokoaa yhteen ensisijaisia investointeja varten EBRD:n ja EIP:n yhteiset lainat (alustavasti yhteensä miljardi euroa) sekä CEB:n ja jäsenvaltioiden muiden, Länsi-Balkanin eurooppalaiseen yhteisrahastoon (European Western Balkans Joint Fund, EWBJF) osallistuvien kahdenvälisten rahoituslaitosten lainat. Avustusvälineeseen taas kootaan EU:n (IPA-määrärahoista rahoittamat), kansainvälisten rahoituslaitosten (CEB, EIP ja EBRD) sekä EWBJF:n avustukset. EWBJF:n rahoittamiseen voivat osallistua jäsenvaltiot ja muut avunantajat.

Esimerkkejä tehostetusta yhteistyöstä ovat kansainvälisten rahoituslaitosten hankevalmistelun näkyvyyden parantuminen, yhteiset toimet kansainvälisten rahoituslaitosten investointien painopisteiden ja liittymiseen liittyvien painopisteiden yhdenmukaistamiseksi aloittain, IPAn edunsaajien edustuksen paraneminen hankkeiden valintaprosessissa, valmistelun ja täytäntöönpanon rationalisointi painottamalla kansainvälisten rahoituslaitosten tukea edellyttäviä hankkeita sekä jäsenvaltioiden kahdenväliset avustukset.

Vuonna 2009 toteutettiin myös merkittäviä toimia yhteistyön jatkamiseksi kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa seuraavilla kolmella lohkolla: yksityissektorin kehittäminen sekä mikroyritykset ja pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset), energiatehokkuus ja infrastruktuuri.

– I lohko: yksityissektorin kehittäminen . EU:n tuki, jolla se edistää mikro- ja pienyritysten rahoituksensaantia, kanavoidaan pääasiassa Euroopan Kaakkois-Eurooppa-rahaston (EFSE) kautta. EFSE kokoaa kaikki alueen aiemmat mikroluottojärjestelyt yhden välineen alle. EFSE huolehtii varojen hankinnasta ja niiden pitkän aikavälin kestävyydestä kattamalla riskit ja houkuttelemalla siten yksityistä pääomaa mikrolainojen rahoittamiseen. EFSE:n alku on ollut menestyksekäs. Komissio oli joulukuuhun 2009 mennessä osallistunut EFSE:n rahoittamiseen 96,4 miljoonalla eurolla Euroopan investointirahaston (EIR) kautta. EFSE:n kokonaisvarat nousivat näin 579 miljoonaan euroon. Lainoja oli myönnetty 115 600 lainanottajalle yhteensä 450 miljoonaa euroa. Kaiken kaikkiaan EFSE:stä on sen perustamisesta alkaen myönnetty 216 000 lainaa yhteensä 1,1 miljardin euron edestä.

– II lohko: energiatehokkuus . Tavoitteena on lisätä investointeja energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin pk-yrityksissä, asuntotuotannossa ja julkisella sektorilla rahoittamalla maaohjelmista tuettavia toimia, esimerkiksi tietoisuuden lisäämistä energiatehokkuudesta ja energiansäästömahdollisuuksista. Toisena tavoitteena on panna täytäntöön rakennusten energiatehokkuudesta[10] ja energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista[11] annettuja direktiivejä koskeva lainsäädäntö (mukaan lukien uusiutuvat energialähteet). Energiatehokkuutta edistävien investointien lisääminen vastaa energiatehokkuutta koskevan Euroopan komission vihreän kirjan[12] suositusta kannustaa kansainvälisiä rahoituslaitoksia myöntämään pitkäkestoista rahoitusta energiatehokkuusinvestointeihin. Energiatehokkuuden rahoitusväline mahdollistaa suuremmat energiansäästöt ja CO2-päästöjen vähennykset. Siitä myönnettiin lisätukea rahoituksen välittäjille ja lopullisille lainanottajille rakennusalalla ja teollisuudessa. Osana vuoden 2009 kriisitoimenpidepakettia Euroopan komissio osallistui Kaakkois-Euroopan energiatehokkuusrahastoon, joka on EIP:n ja Kreditanstalt für Wiederaufbaun (KfW) alulle panema julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus, jonka muita osapuolia ovat kansainväliset rahoituslaitokset, avunantajat ja yksityiset sijoittajat. Rahasto lisää investointeja energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin antamalla rahoitustukea ja teknistä apua yrityksille, energiapalveluja tarjoaville yrityksille, kotitalouksille, kunnille ja muille julkisille laitoksille. Vuonna 2009 välineellä tuettiin kahta paikallispankkia Bosnia ja Hertsegovinassa ja Serbiassa niiden energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin liittyvän arvopaperisalkun kehittämisessä. Näille hankkeille myönnettiin yhteensä 20 miljoonaa euroa EBRD:ltä ja 4,6 miljoonan euron avustus EU:lta investointikannustimena lopullisille lainanottajille ja osallistuvan pankin hallintokuluihin.

– III lohko: infrastruktuuri-investointien edistäminen . Asianmukaiset infrastruktuuriverkot ja -palvelut liikenteessä sekä energia-, ympäristö- ja sosiaalisektoreilla ovat ratkaisevassa asemassa, kun pyritään varmistamaan alueen jatkuva sosioekonominen kehitys ja vakaus. Keskeisiä hidasteita infrastruktuurin paranemisessa ovat rahoituslähteiden tehoton käyttö, edunsaajien kokemattomuus niiden valmistellessa hankkeita kansainvälisten rahoituslaitosten ja muiden avunantajien rahoitusta varten sekä hankkeiden luottokelpoisuutta heikentävät aukot rahoituksessa. Tähän yhteistyölohkoon kuuluu infrastruktuurihankkeiden monialaisen ja useita edunsaajia kattavan rahoitusvälineen käyttöönotto. Välineellä tuetaan kansallisia, alueellisia ja kunnallisia laitoksia kansainvälisten rahoituslaitosten ja muiden avunantajien rahoittamien infrastruktuuri-investointihankkeiden valmistelussa ja täytäntöönpanossa. Tavoitteena on koota varoja hankkeiden täytäntöönpanon mahdollistamiseksi. Rahoitusvälineen puitteissa tarjotaan hankkeiden toteutusta tukevia asiantuntijapalveluita, kuten esi- ja varsinaisia soveltuvuustutkimuksia, alustavaa ja yksityiskohtaista suunnittelua, tukea tarjouskilpailuprosessissa ja täytäntöönpanoa. Lisäksi välineestä myönnetään osarahoitusta täytäntöönpanokelpoisiin, kansainvälisten rahoituslaitosten kunnallisiin infrastruktuuri-investointeihin. Infrastruktuurihankkeiden rahoitusväline sulautettiin joulukuussa 2009 Länsi-Balkanin investointikehykseen. Tarkastelujakson loppuun mennessä välineellä oli tuettu 65:tä hanketta yhteensä 123 miljoonalla eurolla, ja investointien yhteisarvo oli arviolta miljardi euroa. Esimerkiksi Albaniassa 4,7 miljoonan euron avustus johti 12 miljoonan euron lainaan, joka yhdessä kansallisen maksuosuuden ja kahdenvälisten avustusten kanssa mahdollisti 21,7 miljoonan euron investoinnit vesihuoltoon.

[pic]

[1] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja – Tausta-asiakirja komission kertomukseen parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle: Vuoden 2009 kertomus liittymistä valmistelevan tukivälineen täytäntöönpanosta.

[2] Komissio ehdotti IPA-asetuksen (neuvoston asetus (EY) N:o 1085/2006) muuttamista lokakuussa 2009, jotta Islannista voisi tulla IPAn edunsaaja. Muutosehdotus hyväksyttiin 16. kesäkuuta 2010 annetulla asetuksella (EU) N:o 540/2010.

[3] Ks. http://ec.europa.eu/enlargement/press_corner/key-documents/reports_oct_2009_fi.htm.

[4] KOM(2009) 543 lopullinen, 14.10.2009.

[5] Kroatian liittymistä valmistelevan tuen väliarviointi 2009, sopimusnumero IPA/2009/215-233.

[6] Turkin liittymistä valmistelevan tuen väliarviointi 2009, sopimusnumero IPA/2009/218-310.

[7] Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian liittymistä valmistelevan tuen väliarviointi 2009, sopimusnumero IPA/2009/224-311.

[8] Teemaraportti nro R/ZZ/PAR/0811: ”Supporting Public Administration Reform in Croatia and beyond”.

[9] Ad Hoc Evaluation of the European Commission’s Intervention Logic for Financial Assistance in Candidate Countries and Key Lessons for MIPD 2010-2012 Revision - a Case Study – Turkey. Teemaraportti, joka on osa Kroatian ja Turkin liittymistä valmistelevien EU-ohjelmien ja keskustoimiston toiminnan väliarviointia, sopimusnumero PHARE/2007/142-454.

[10] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/91/EY, annettu 16. joulukuuta 2002.

[11] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/32/EY, annettu 5. huhtikuuta 2006.

[12] KOM(2005) 265 lopullinen, 22.6.2005.