FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/23

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Taloudellisen ja sosiaalisen kasvun erojen vähentämiseen tähtäävien jäsenvaltio- ja unionitason toimien välinen täydentävyys”

2012/C 9/06

ALUEIDEN KOMITEA

— toivoo, että voidaan ottaa käyttöön bkt:tä täydentäviä indikaattoreita, jotta voidaan paremmin havainnollistaa Euroopan unionin alueiden välisten ja sisäisten erojen kaventamisessa saavutettua edistystä.

— pitää välttämättömänä, että silloin kun jäsenvaltioiden ja unionin toimien toteuttamisessa on eroja, mukana olevat eri hallintotasot tekevät keskenään enemmän yhteistyötä päällekkäisyyksien välttämiseksi. Tätä varten on tarpeen lisätä eri hallintotasojen välistä vuoropuhelua ja sitä kautta yhteistyötä, jotta voidaan varmistaa eri toimien entistä parempi yhdenmukaisuus ja täydentävyys.

— katsookin, että jäsenvaltioiden ja unionin toimien onnistuminen riippuu toimivaltaisten paikallisten ja alueellisten päätöksentekoelinten sitoutuneisuudesta.

— kannattaa ajatusta koheesiopolitiikan tehostamisesta tulossuuntautuneisuutta lisäämällä eikä vastusta ennakkoehtojen asettamista. Komitea korostaa kuitenkin, ettei ehtojen pidä olla sellaisia, että ne viivästyttäisivät ohjelmien käynnistämistä, eikä se kannata vakaus- ja kasvusopimukseen liittyviä ehtoja.

— katsoo, että on tärkeää varmistaa täydentävyys, jotta voidaan taata, että EU:n varat käytetään jäsenvaltioiden rahoitusohjelmien täydentämiseksi, jolloin unionin toimet saavat todellista lisäarvoa.

— kannattaa ehdotusta laatia yhteinen strategiakehys ja katsoo, että kehitys- ja investointikumppanuussopimuksista pitäisi tulla väline, jolla jäsenvaltio- ja unionitason toimista voitaisiin tehdä täydentäviä. Komitea toteaa, että näitä sopimuksia tulisi laatia täydessä yhteistyössä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa.

Esittelijä Francesco MUSOTTO (IT, AE), Sisilian aluevaltuuston jäsen

I POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Yleistä

1. korostaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 174 artiklan (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen entinen 158 artikla) määräystä, jonka mukaan edistääkseen koko unionin sopusointuista kehitystä unioni kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi. Unioni pyrkii erityisesti vähentämään alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyttä.

2. huomauttaa, että erityistä huomiota kiinnitetään maaseutuun, teollisuuden muutosprosessissa oleviin alueisiin sekä vakavista ja pysyvistä luontoon tai väestöön liittyvistä haitoista kärsiviin alueisiin, kuten pohjoisimpiin alueisiin, joiden väestöntiheys on erittäin alhainen, sekä saaristo-, rajaseutu- ja vuoristoalueisiin. Lisäksi myös muita Euroopan alueita on tuettava niiden kilpailukyvyn turvaamisessa ja vahvistamisessa.

3. korostaa kaupunkien ja niiden alueiden – sekä myös pääkaupunkien ja niiden alueiden – avainroolia kasvun moottoreina taloudellisten, ekologisten ja sosiaalisten Eurooppa 2020 -tavoitteiden saavuttamisessa. Myös tulevaisuudessa olisi voitava toteuttaa toimia kaupunkien ja ongelmallisten kaupunkialueiden sosiaaliseksi ja taloudelliseksi vakauttamiseksi yhdennettyjen lähestymistapojen puitteissa asianmukainen alueellinen joustovara huomioon ottaen. Tässä on lähdettävä olettamuksesta, että kaupunkiulottuvuus on sinällään Eurooppa 2020 -strategian mukainen. Myös kaupunkien ja niitä ympäröivien alueiden välistä yhteistyötä jäsenvaltioiden sisäisten toiminnallisten alueiden puitteissa tulisi helpottaa tulevilla rakennerahastoasetuksilla.

4. kannattaa Euroopan komission ehdotusta ”siirtymäalueista”, jonka se esitti tiedonannossaan Eurooppa 2020 -strategiaa tukevasta talousarviosta. (1) Komitea kiinnittää samalla huomiota siihen, että niilläkin alueilla, joiden BKT henkeä kohden on nykyisten rahoitusnäkymien voimassa ollessa ylittänyt 75 % EU:n keskiarvosta, pitää olla mahdollisuus käyttää resursseja myös infrastruktuuri-investointeihin, mikä sallisi näiden alueiden vakauttaa nykyisellä ohjelmakaudella saavutettu lisäarvo. Samoin täytyy ”energiatehokkuus”-tavoitteen kattaa tehokkaat kuljetusmuodot, raideliikenne ja siihen liittyvät perusrakenteet mukaan luettuina.

5. muistuttaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tunnustetaan syrjäisimpien alueiden erityispiirteet ja perustellaan tarve tehdä mukautuksia unionin lainsäädäntöön sovellettaessa sitä kyseisiin alueisiin sekä erityistoimenpiteiden hyväksyminen tarvittaessa erityisesti koheesiopolitiikan alalla.

6. kannattaa periaatetta, jonka komissio on esittänyt taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta koskevassa viidennessä kertomuksessa (2) ja jonka mukaan yhteenkuuluvuus on tulevaisuudessakin kehitystä edistävä toimintalinja, jota toteutetaan kaikkialla Euroopan unionissa ja siten kaikilla sen alueilla.

7. katsoo näin ollen, että unionin koheesiopolitiikalla yhdessä eri alueellisilla tasoilla toteutettavien toimenpiteiden kanssa tulee olla edelleenkin keskeinen rooli edistettäessä sopusointuista kehitystä koko Euroopan unionin alueella siten, että autetaan kehityksessä jälkeen jääneitä alueita kuromaan kiinni kehityseroja varaamalla niille suurin osa resursseista ja samalla elvytetään ja edistetään kaikkien alueiden kilpailukykyä.

Jäsenvaltio- ja unionitason toimien välisen täydentävyyden rooli taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen kasvun erojen vähentämisessä

8. toteaa, että vain konkreettisen yhteisvastuun arvoon perustuvien jäsenvaltio- ja unionitason toimien integroinnin, yhteisvaikutuksen ja täydentävyyden kautta voidaan päästä Euroopan unionissa vielä vallitsevien taloudellisten, sosiaalisten ja alueellisten erojen kaventamiseen.

9. katsoo, että nämä periaatteet voivat itse asiassa osoittautua ratkaiseviksi usealta kannalta, erityisesti kun pyritään seuraaviin tavoitteisiin: — Kannustetaan jäsenvaltioita vahvistamaan institutionaalista ja hallinnollista kapasiteettiaan. — Vältetään tehottomuuteen johtavaa eri toimien päällekkäisyyttä tietyllä alueella. — Sovitetaan yhteen eri hallintotasojen tavoitteet ja painopisteet. — Parannetaan julkisen toiminnan laatua kaikilla tasoilla. — Tehostetaan unionin koheesiopolitiikkaa.

10. on sitä mieltä, että koheesiopolitiikka liitettynä eri alueellisten tasojen julkisiin toimiin on tehokkain väline muita heikommassa asemassa olevien alueiden yhteisvastuulliseen tukemiseen. Samalla se luo kasvua ja vaurautta koko EU:n alueelle. Komitea huomauttaa, että koheesiopolitiikka on edistänyt bkt:n kasvua Euroopassa, helpottanut uusien perusrakenteiden luomista, parantanut kulkuyhteyksiä alueille ja kohentanut ympäristönsuojelun tasoa. Kestäväpohjaisiin työllistämisstrategioihin tehtyjen investointien ja työmarkkinoiden vaatimusten huomioon ottamisen seurauksena on syntynyt täysin uusia toimi- ja ammattialoja, aikaisemmat ammattialat ovat muuttuneet ja perinteisiä ammatteja on hävinnyt. Hyvien työpaikkojen luomisella voidaan taata ihmisten henkilökohtainen tyytyväisyys, asianmukainen palkkaus, työterveyshuolto sekä työ- ja perhe-elämän yhteensovitettavuus. Tällä työelämän laadun parantamisella saadaan lisättyä työpaikkojen houkuttelevuutta, mikä vaikuttaa myönteisesti myös kyseiseen alueeseen ja saattaa näin tukea osaltaan Euroopan unionin alueiden kilpailukykyä.

11. korostaa, että vaikka kehityserojen kaventamisessa on edistytty huomattavasti, hiljattainen talous- ja finanssikriisi saattaa lisätä epätasapainoa Euroopan alueiden välillä ja niiden sisällä. Komitea painottaa, että tilanne on käynyt erityisen hankalaksi Euroopan rahoituksenvakautus- ja maksutasemekanismeista tukea saavissa maissa, koska alueelliset erot ovat niille toissijainen asia niiden pyrkiessä täyttämään ehdot ja vaatimukset, jotka ovat luonteeltaan tiukasti kansallisia.

12. kiinnittää huomiota siihen, että epäsuotuisessa asemassa olevilla alueilla on vauraampia alueita heikommat mahdollisuudet omien resurssien käyttöön, ja tämä lisää niiden haavoittuvuutta ulkoisten häiriöiden uhatessa ja vaarantaa saavutetun edistyksen nykyisenkaltaisessa kriisitilanteessa, jonka kestoa ei tiedetä. Näillä alueilla jäsenvaltioiden toimia täydentävä EU:n rahoitus on avainasemassa, jotta voidaan varmistaa tietynlainen vakaus julkisissa investoinneissa, ja sillä on näin ollen ratkaiseva asema talouden elpymisen kannalta.

13. tähdentää, että unionin koheesiopolitiikka, joka laaja-alaisesti kattaa kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden taloudellisen kehityksen, sosiaalisesti heikossa asemassa olevien väestöryhmien tukemisen, sosiaalisesti ja ympäristön kannalta kestävän kehityksen sekä alueellisten ja kulttuuristen erityispiirteiden kunnioittamisen, ohjaa myös näihin samoihin koheesiotavoitteisiin perustuvia jäsenvaltioiden toimia tähän suuntaan.

14. korostaa näin ollen, että uudella koheesiopolitiikalla tulisi olla edelleenkin riittävät resurssit, jotta voitaisiin pyrkiä Euroopan alueiden todellisen taloudellisen ja sosiaalisen tasapainon saavuttamiseen siten, että vahvistetaan valtiollisella, alueellisella ja paikallisella tasolla toteutettavia toimia ja täydennetään niitä. Myös tulevaisuudessa tulisi siis varata asianmukainen osuus EU:n talousarvion määrärahoista niiden toimien rahoittamiseksi, joita tarvitaan kehityksessä jälkeen jääneiden Euroopan unionin alueiden rakenteelliseen tukemiseen.

15. korostaa, että uudessa koheesiopolitiikassa tulee ottaa huomioon rajatylittävä yhteistyö. EU-maiden raja-alueilla tulee kehittää yhteistyömuotoja EU:n ulkorajanaapureiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten ja erityisesti sellaisia rajanaapurimaita ja -alueita silmällä pitäen, joiden talouskehitys eroaa suuresti EU:n talouskehityksestä. Komitea toteaa lisäksi, että yhteisen maantieteellisen alueen luominen raja-alueille edellyttää EU-tason järjestelmällistä ja valikoivaa tukea sekä aluepolitiikan vahvistamiseksi että yhteisten kehityshankkeiden toteuttamiseksi.

16. on tietoinen, että asukaskohtainen bkt on aluetasolla tärkeä indikaattori talouskasvua mitattaessa, mutta toivoo, että yhteistyössä paikallis- ja aluetason kanssa voitaisiin ottaa käyttöön täydentäviä indikaattoreita, joiden avulla määritetään kunkin alueen lähtökohtatilanne (baseline) ja jotka havainnollistavat näin paremmin Euroopan unionin alueiden välisten ja sisäisten erojen kaventamisessa saavutettua edistystä (3) ja jotka kuvastavat täsmällisemmin kehitystasoa ja sosiaalisen ja alueellisen koheesion erityisongelmia kullakin alueella.

17. korostaa myös, että todennäköinen viitejakso, jota tullaan käyttämään alueen tukikelpoisuuden määrittelemiseen EU:n uudessa koheesiopolitiikassa vuodesta 2014 lähtien (todennäköisesti aluetason asukaskohtainen bkt vuosina 2007–2009) ei heijasta talouskriisin ja siitä johtuvien säästötoimien kokonaisvaikutusta EU:n alueilla. Komitea kehottaa hyödyntämään ajantasaisempaa alueellista bkt:ta ja bkt:n kehityssuuntausta koskevia tietoja resursseja myönnettäessä sekä lisäämään tarkistusmekanismien asteittaisuutta ohjelmakauden kuluessa.

Institutionaalisesta ja hallinnollisesta kontekstista riippuva täydentävyys

18. pitää välttämättömänä, että sekä koheesiopolitiikassa että kansallisissa aluekehityspolitiikoissa voidaan hyödyntää asianmukaista institutionaalista ympäristöä, tehokasta julkishallintoa ja tuloksellista kumppanuutta eri hallintotasojen välillä siten, että pystytään hahmottelemaan keskipitkän ja pitkän aikavälin johdonmukaisia ja yhdennettyjä kehitysstrategioita ja niiden perustana olevia monivuotisia ohjelmakehyksiä.

19. katsoo, että unionin koheesiopolitiikka, joka on nivottu kansallista järjestelmää noudattaen eri tasoilla toteutettaviin julkisiin toimiin, voi kannustaa jäsenvaltioita vahvistamaan institutionaalista ja hallinnollista kapasiteettia, jota tarvitaan varmistamaan rahoituksen entistä tehokkaampi käyttö ja maksimoimaan kasvussa havaittavien erojen kaventamiseen tähtäävien investointien vaikutus.

20. korostaa, että unionin koheesiopolitiikan ja kansallisten aluekehityspolitiikkojen erilainen toteuttaminen perustuu kunkin jäsenvaltion erityispiirteisiin ja siihen vaikuttavat institutionaalinen konteksti ja toimivaltajako sekä erityisesti hallinnon hajauttamisaste, monitasoisen hallinnon periaatteiden toteuttamisen taso sekä alue- ja paikallistason kokemus aluekehityksen alalla ja ohjelmien maantieteellinen kattavuus ja vaikutus. (4)

21. pitää välttämättömänä, että silloin kun jäsenvaltioiden ja unionin toimien toteuttamisessa on eroja, mukana olevat eri hallintotasot tekevät keskenään enemmän yhteistyötä tehottomuutta aiheuttavien päällekkäisyyksien välttämiseksi. Komitea katsoo, että optimaaliseen yhteisvaikutukseen voitaisiin päästä asteittain siten, että kaikki tietyllä alueella toteutettavat toimet ohjelmoitaisiin yhdennetysti ja että hallinnointia koordinoitaisiin tiiviisti. Tätä varten on tarpeen lisätä eri hallintotasojen välistä vuoropuhelua ja sitä kautta yhteistyötä, jotta voidaan varmistaa jäsenvaltio- ja unionitason toimien entistä parempi yhdenmukaisuus ja täydentävyys.

Kohti yhdennettyä aluekehitystä

22. katsoo, että taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen epätasapainon vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden tulisi perustua tulossuuntautuneisiin yhdennettyihin toimiin, joiden määrittelyssä otettaisiin huomioon ongelmien alueellinen ulottuvuus, jotta niillä olisi entistä merkittävämpi vaikutus alueiden yhteenkuuluvuuteen ja kilpailukykyyn.

23. tähdentää, että Lissabonin sopimuksessa vahvistetutusta alueellisesta yhteenkuuluvuudesta on tullut painopisteala yhdessä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kanssa, joten alueellinen ulottuvuus olisi nivottava entistä paremmin kaikkiin politiikkoihin, jotka vaikuttavat selkeästi jollain tavalla alueisiin, myös siten, että arvioidaan järjestelmällisesti niiden alueellisia vaikutuksia. Komitea pitääkin aiheellisena ottaa käyttöön seurantajärjestelmiä, joiden avulla voidaan tarkkailla jatkuvasti sitä, miten EU:n alueiden koheesiotavoitteisiin liittyvät julkiset menot jaetaan.

24. toteaa, että julkishallinnon osallistuminen kaikilla tasoilla taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen epätasapainon vähentämiseen tähtäävien toimien strategiseen suunnitteluun ja toteuttamiseen varmistaa sen, että laaditaan toimenpiteitä, jotka perustuvat alueelliseen kontekstiin ja aluetta koskeviin tietoihin, jotka ovat välttämättömiä alueiden potentiaalin hyödyntämiseksi, resurssien keskittämiseksi ja julkisen toiminnan tehokkuuden maksimoimiseksi.

25. huomauttaa, että haasteilla – esimerkiksi ilmastonmuutoksen torjunnalla, energiahuollolla, maailmanlaajuistumisella, kaupunki- ja maaseutualueiden suhteilla, väestörakenteen muutoksella ja muuttoliikkeillä – on hyvin erilaisia alueellisia vaikutuksia, ja ne edellyttävätkin alue- ja paikallistasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti suunniteltuja ja toteutettavia ratkaisuja.

26. katsookin, että jäsenvaltioiden ja unionin toimien onnistuminen riippuu jokaisen jäsenvaltion oman lainsäädännön mukaan toimivaltaisten paikallisten ja alueellisten päätöksentekoelinten sitoutuneisuudesta sekä kumppanuusperiaatteen mukaisesti kyvystä saada talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolet toimien suunnittelu-, ohjelmointi- ja toteuttamisvaiheessa mukaan niiden seurantaan.

Koheesion tehostaminen

27. toteaa, että Euroopan alueiden kehitystä on edistettävä julkisen talouden tiukassa tilanteessa, joka pakottaa pyrkimään mahdollisimman suureen tehokkuuteen. Komitea kannattaa Euroopan komission ehdotusta entistä määrätietoisemmasta tulossuuntautuneisuudesta siten, että voidaan asettaa selkeät, mitattavissa olevat tavoitteet ja ottaa käyttöön mitattavat ja ohjelmoitujen toimien kanssa johdonmukaiset, riittävän joustavat tulosindikaattorit. Tämä saattaa myös tarjota mahdollisuuden ohjelmakauden arviointiin.

28. ei vastusta periaatetta, että rakennerahastovarojen käytölle asetettaisiin ennakkoehtoja, jotka olisivat tiiviisti ja suoraan yhteydessä unionin koheesiopolitiikan tehostamiseen ja joilla voitaisiin vaikuttaa myönteisesti ohjelmien toteutettavuuteen ja toimintaan sekä kehitystoimien yhdentämiseen.

29. korostaa kuitenkin, että näiden ehtojen ei pidä olla sellaisia, että ne viivästyttäisivät rakennerahasto-ohjelmien käynnistämistä ja heikentäisivät näin myös huomattavasti unionin toimia täydentäviin toimiin tarkoitettujen jäsenvaltioiden resurssien käytöstä odotettavia tuloksia.

30. Komitea varaa itselleen oikeuden ottaa asiaan kantaa tarkemmin sitten, kun Euroopan komissio on laatinut asiasta ehdotuksensa.

31. ei sen sijaan kannata Euroopan komission ehdotusta vakaus- ja kasvusopimukseen liittyvistä ehdoista, jotka saattaisivat rankaista alue- ja paikallisyhteisöjä, jotka eivät ole vastuussa siitä, etteivät jäsenvaltiot noudata velvoitteitaan (5), ja estää tai viivästyttää kehitystä ja vaarantaa jo saavutetut tulokset.

32. toteaa, että useat tekijät voivat heikentää unionin varojen optimaalista käyttöä kasvulle otollisimmilla toiminta-alueilla ja -aloilla ja vähentää näin niiden mahdollisia vaikutuksia alueella. (6) Tässä yhteydessä on tärkeää varmistaa täydentävyys, jotta voidaan taata, että nämä varat käytetään jäsenvaltioiden rahoitusohjelmien täydentämiseksi, jolloin unionin toimet saavat todellista lisäarvoa.

33. korostaa näin ollen, että on aiheellista valvoa tehokkaammin rakennerahastojen täydentävyyttä ja varmistaa se, että unionin toiminnan ansiosta voidaan toteuttaa toimia, jotka ovat lisänä ja täydennyksenä toimille, joista ei voida tavanomaisesti tai riittävästi huolehtia kansallisissa puitteissa.

34. katsoo, että unionin koheesiopolitiikan tehokkuus riippuu myös menettelyiden yksinkertaistamisesta. Tavoitteena on tuensaajien lainsäädännöllisten velvoitteiden ja hallinnollisen taakan mahdollisimman suuri keventäminen. Sujuvat menettelyt ovat resurssien tehokkaan käytön tärkeä edellytys. Komitea kehottaakin Euroopan komissiota suosittamaan jäsenvaltioille, että ne tarkastelisivat ja tekisivät yhdessä paikallis- ja alueviranomaisten kanssa ehdotuksia, joilla pyrittäisiin parantamaan unionin sääntöjen (periaatteet, määräajat ja menettelyt) ja jäsenvaltioiden sääntöjen yhteensovittamista. Etusijalle tulisi asettaa tulokset ja saavutetut vaikutukset, ja samalla olisi vältettävä aiheuttamasta sitä, että jäsenvaltioiden välille syntyy epätasa-arvoiset edellytykset resurssien hyödyntämiseen.

Toimien integroinnin ja täydentävyyden parantaminen vuoden 2013 jälkeen

35. myöntää älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun tähtäävän Eurooppa 2020 -strategian merkityksen ja on tyytyväinen Euroopan komission tiedonannon ”Aluepolitiikan panos Eurooppa 2020 -strategian mukaisessa kestävässä kasvussa” (7) sisältöön. Tiedonannon mukaan strategian tavoitteiden toteutuminen riippuu suuresti alue- ja paikallistasolla tehtävistä päätöksistä.

36. katsoo, että koheesiopolitiikka voi antaa merkittävän panoksen Eurooppa 2020 -strategiaan, mutta sitä ei pidä sulauttaa strategiaan. Komitea korostaa koheesiopolitiikan asemaa Euroopan unionin sopusointuista kehitystä tukevana välineenä, jolla vähennetään Euroopan alueiden taloudellisia ja sosiaalisia eroja, kuten Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 174 artiklassa määrätään. Näiden kahden prosessin tulisi säilyä tulevaisuudessakin itsenäisinä, sillä niillä molemmilla on omat tavoitteensa, jotka eivät osu täysin yhteen, vaikka ne toimivatkin vuorovaikutuksessa integraation ja täydentävyyden puitteissa.

37. kannattaa taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta koskevassa viidennessä kertomuksessa esitettyä ehdotusta laatia yhteinen strategiakehys, joka kattaisi rakennerahastot ja muut aluekehitykseen tarkoitetut unionin rahastot eli Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR), Euroopan sosiaalirahaston (ESR), koheesiorahaston, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja Euroopan kalatalousrahaston (EKTR), vaikka jokaisella niistä on omat välineensä ja sääntönsä. Komitea pitää myönteisenä sitä, että rakennepolitiikkoja palvelevat unionin rahastot kootaan yhteiseen kehitystä koskevaan strategiakehykseen, jonka tulisi mahdollistaa koordinaation parantaminen.

38. katsoo, että tulevista rakennerahastoasetuksista parhaillaan käytävien keskustelujen yhteydessä kehitys- ja investointikumppanuussopimuksista pitäisi tulla yhteisen strategiakehyksen pohjalta väline, jolla taloudellisten, sosiaalisten ja alueellisten erojen vähentämiseen tähtäävistä jäsenvaltio- ja unionitason toimista voitaisiin tehdä todella täydentäviä siten, että asetetaan painopisteet investoinneille, jaetaan jäsenvaltioiden ja unionin resurssit sekä sovitaan yhdessä ehdoista ja tavoitteista.

39. toteaa kuitenkin, että monitasoisen hallinnon periaatteen mukaisesti näitä sopimuksia tulisi laatia ja kehittää täydessä yhteistyössä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa eli niiden tahojen kanssa, jotka vastaavat toimien toteuttamisesta ja hallinnoinnista alueella, eikä vain jäsenvaltioiden ja Euroopan komission kesken. Näin poliittista toimintaa voitaisiin koordinoida ja sovittaa yhteen tehokkaammin ja strategista – eikä vain toiminnallista – hallintoa voitaisiin tehostaa.

40. katsoo, että kehitys- ja investointikumppanuussopimukset voivat jokaisen jäsenvaltion omien konkreettisten olosuhteiden mukaisesti antaa asianmukaisen muodon alueellisille sopimuksille, joita alueiden komitea edistää kansallisia uudistusohjelmia silmällä pitäen.

41. katsoo, että näin koordinoiduissa kansallisissa aluekehityspolitiikoissa ja unionin koheesiopolitiikassa näkyisi konkreettisesti toimien keskittämisen periaate, kun samalla alueella käytössä olevien eri välineiden yhteisvaikutukset maksimoitaisiin ottaen huomioon olemassa olevat riippuvuussuhteet. Tällä tavoin voitaisiin varmistaa entistä parempi koordinointi EAKR:n, ESR:n, koheesiorahaston, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja EKTR:n soveltamisalojen välillä, mutta myös samoihin kehitystavoitteisiin tähtäävien kansallisten toimien kanssa.

42. pitää lisäksi strategisesti tärkeänä sitä, ettei jäsenvaltioiden aluekehityspolitiikkoja ja unionin koheesiopolitiikkaa tarkastella erillään alakohtaisista politiikoista. Komitea katsoo, että toimien välillä on pyrittävä entistä parempaan yhdenmukaisuuteen, jäsentymiseen ja yhteisvaikutuksiin. Monilla aloilla julkisilla politiikoilla on toisistaan riippuvaisia vaikutuksia. Niiden kokonaisvaikutus voi olla suurempi, jos niitä toteutetaan koordinoidusti. (8)

43. katsoo, että näin voitaisiin edistää konkreettisesti ohjelmien mukauttamista määriteltyihin tavoitteisiin ja keskittyä näiden tavoitteiden saavuttamista varten toimiviin poliittisiin välineisiin ja olemassa oleviin rahoitusvaroihin sekä asettaa tukilohkoja, investointeja ja Euroopan unionin varojen saatavuutta koskevat painopisteet; ne tulee määritellä kunkin alueen resurssien analyysin pohjalta. Näin on mahdollista hyödyntää optimaalisesti sekä kunkin alueen kapasiteettia että niiden omien prioriteettien tuntemusta.

Bryssel 11. lokakuuta 2011 Alueiden komitean puheenjohtaja Mercedes BRESSO

(1) KOM(2011) 500 lopullinen, Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – ”Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio”.

(2) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja Euroopan investointipankille – Taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevän viidennen kertomuksen päätelmät: koheesiopolitiikan tulevaisuus, KOM(2010) 642 lopullinen.

(3) Umbrian alueen ja alueiden komitean ”alueellinen yhteenkuuluvuuspolitiikka” -valiokunnan (COTER) Perugiassa (Italiassa) 29. huhtikuuta 2011 järjestämän seminaarin ”Uudet indikaattorit: koheesiopolitiikan edistyksen mittaaminen” päätelmät.

(4) Managing the Structural Funds: Institutionalising Good Practice, Rona Michie ja John Bachtler, European Policies Research Centre, University of Strathclyde, 1996.

(5) Ks. AK:n lausunto aiheesta ”Viides koheesiokertomus”, CdR 369/2010 fin, esittelijä: Michel Delebarre, (FR, PSE).

(6) Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston vuonna 2009 teettämä tutkimus Additionality and regional development: are EU structural funds complements or substitutes of National public finance?, Chiara Del Bo, Massimo Florio, Emanuela Sirtori ja Silvia Vignetti, CISL – Centre of Industrial Studies.

(7) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle ”Aluepolitiikan panos Eurooppa 2020 -strategian mukaisessa kestävässä kasvussa”, KOM(2011) 17 lopullinen.

(8) Complementarity or conflict? The (in)coherence of Cohesion Policy, Laura Polverari ja Rona Michie, European Policies Research Centre, University of Strathclyde, 2011.