EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 20.7.2020 COM(2020) 326 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Energiatehokkuusdirektiivin 2012/27/EU 24 artiklan 3 kohdan mukainen vuoden 2019 arviointi jäsenvaltioiden edistymisestä vuodelle 2020 asetettujen kansallisten energiatehokkuustavoitteiden saavuttamisessa ja energiatehokkuusdirektiivin 2012/27/EU täytäntöönpanossa



1.Johdanto Komissio antoi joulukuussa 2019 tiedonannon Europan vihreän kehityksen ohjelmasta, jossa esitetään reitti ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi vuoteen 2050 mennessä ja kehotetaan lisäämään toimia hiilestä irrottautumiseksi vuoteen 2030 mennessä. Koska 75 prosenttia EU:n kasvihuonekaasupäästöistä on peräisin energian tuotannosta ja käytöstä, on tärkeää, että energiatehokkuuden alalla saavutetaan edelleen edistystä, jotta unionin sitoumukset edetä kohti hiilineutraaliutta ja kunnianhimoisempia ilmastotavoitteita voidaan toteuttaa tulevan vuosikymmenen aikana. Energiatehokkuus on yksi vihreän kehityksen ohjelman ensisijaisista tavoitteista. Etenemisen kannalta vielä tärkeämpää on, että voimassa oleva energiatehokkuuslainsäädäntö ja sitoumukset pannaan täytäntöön ja energiatehokkuus etusijalle ‑periaatetta sovelletaan laajasti. Vaikka huomio keskittyy nyt seuraavaan vuosikymmeneen ja vuoteen 2050 ulottuvaan pidemmän aikavälin perspektiiviin, on yhtä tärkeää pitää mielessä edistyminen vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamisessa. Nämä tavoitteet ovat lähtökohtana kaikessa tavoitetason nostamisessa. Mahdolliset puutteet ja viivästykset vuonna 2020 vaikuttaisivat etenemisreitteihin vuosien 2030 ja 2050 tavoitteiden saavuttamiseksi. Lisäksi myös covid-19-kriisin vaikutuksilla on merkitystä. Sen arvioidaan vähentävän energiankysyntää vuonna 2020 ja mahdollistavan ehkä vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamisen, mutta myöhemmin energiankysynnän odotetaan jälleen elpyvän. Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että tämä väheneminen ei johdu rakenteellisista muutoksista. Komissio julkaisee tämän edistymiskertomuksen energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2012/27/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä (EU) 2018/2002, jäljempänä ’energiatehokkuusdirektiivi’, 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tämä kertomus on viimeinen tässä muodossa energiatehokkuusdirektiivin nojalla laadittavista kertomuksista, sillä tämä lähestymistapa on mukautettava energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta annetun asetuksen (EU) 2018/1999, jäljempänä ’hallintoasetus, 35 artiklaan. Tässä kertomuksessa esitetään tuoreimpiin tietoihin perustuva katsaus siitä, miten vuoteen 2018 saakka oli edistytty vuodeksi 2020 asetetun EU:n 20 prosentin energiatehokkuustavoitteen saavuttamisessa. Siinä ei ole vielä otettu huomioon covid-19-kriisin mahdollisia vaikutuksia vuoden 2020 tavoitteen saavuttamiseen. Päätietolähteenä on käytetty virallisia eurooppalaisia energiatilastoja, joihin on sovellettu vuoteen 2018 asti käytettyä energiataseiden laskentamenetelmää (näin säilytetään johdonmukaisuus aiempien kertomusten sekä energiatehokkuustavoitteiden asettamisessa käytetyn menetelmän kanssa) Kertomuksen pohjana ovat myös vuoden 2018 energiatehokkuutta koskeva edistymiskertomus, jäsenvaltioiden vuonna 2019 toimittamat vuosiraportit sekä vuonna 2019 ja vuoden 2020 alussa tehty täydentävä analyysi. Viimeaikaisten energiatrendien taustatekijöitä selvitettiin tarkemmin Yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC) ja Odyssee-Mure-hankkeen kehittämien osatekijäanalyysien avulla. 2.Yhteenveto havainnoista Kertomuksessa tarkastellaan EU28:aa ja se kattaa tiedot vuoteen 2018 saakka. Tärkeimmät havainnot ovat seuraavat: ·Vuonna 2018 primäärienergian kulutus väheni 0,7 prosenttia vuoteen 2017 verrattuna. Energian loppukulutuksen vuosikasvu oli 0,1 prosenttia. Tästä huolimatta molemmat indikaattorit ovat hieman vuoden 2020 tavoitteelle asetetun kiinteän tavoitekurssin yläpuolella. ·Sääolojen vaihtelu vaikuttaa edelleen energiankulutuksen tasoon. Lämpimämpi talvi vuonna 2018 hillitsi sisätilojen lämmittämiseen käytettävän energian kysyntää, mutta tämän vaikutuksen kumosi energiankulutuksen kasvu liikennesektorilla ja teollisuudessa. Sääkorjatut luvut osoittavat energian loppukulutuksen itse asiassa kasvaneen enemmän vuonna 2018 (ks. kaavio 1). ·Toimeliaisuuden lisääntyminen kasvattaa edelleen energiankulutusta, ja jäsenvaltioiden vuonna 2018 toteuttamat uudet politiikat ja toimenpiteet eivät riittäneet kompensoimaan tätä kasvua. ·Vuoden 2019 vuotuisten energiatehokkuusraporttien havainnot viittaavat siihen, että eräät jäsenvaltiot saivat aikaan paljon vähemmän säästöjä kuin mitä vuonna 2018 olisi tarvittu näiden jäsenvaltioiden vuosien 2014–2020 kumulatiivisten säästövaatimusten saavuttamiseksi. Primäärienergian kulutuksen väheneminen voitaisiin tulkita myönteiseksi kehitykseksi. Vaikka se kuitenkin jatkuisi samaa vauhtia, se ei riittäisi vuodeksi 2020 asetetun tavoitteen saavuttamiseksi tavanomaisissa taloudellisissa olosuhteissa, ja se on vähäisempää kuin vuoden 2005 ja vuoden 2020 tavoitteen välisen lineaarisen kurssin keskimääräinen vuotuinen vähenemä (1 prosentti vuodessa). Koska aikaa uusien toimien toteuttamiseen on rajallisesti, näyttää yhä epätodennäköisemmältä, että vuoden 2020 tavoitteet voitaisiin saavuttaa ilman ulkoisten tekijöiden, kuten covid-19-kriisin, voimakasta vaikutusta. Toimien nopea tehostaminen on kuitenkin edelleen tärkeää, koska mahdolliset jäljellä olevat puutteet vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamisessa tai energiankysynnän elpyminen covid-19-kriisin jälkeen tekisivät myös vuoden 2030 tavoitteiden saavuttamisesta vaikeampaa. Jotta voitaisiin paremmin arvioida energiankulutuksen kasvusuuntausta ja selvittää mahdollista etenemistapaa, Euroopan komissio perusti heinäkuussa 2018 työryhmän pohtimaan toimia, joilla EU:n vuoden 2020 energiatehokkuustavoitteet saavutettaisiin. Työryhmän kokouksissa vuonna 2019 jäsenvaltiot korostivat tarvetta panna voimassa oleva lainsäädäntö täysimääräisesti täytäntöön, hyödyntää paremmin EU:n rakenne- ja koheesiorahoitusta sekä toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla saavutetaan nopeita säästöjä. Lisäksi tunnustettiin tarve keskittyä voimakkaammin sen varmistamiseen, että rakennukset, joissa tehdään laajamittaisia korjauksia, täyttävät energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaatimukset. Tällä ei kuitenkaan varmistettaisi lyhyellä aikavälillä tarvittavia energiansäästöjä, vaan se edistäisi pikemminkin vuoden 2030 tavoitteen saavuttamista. Kaavio 1: BKT ja sääkorjattu energian loppukulutus (FEC) vuosina 2000–2018.

Lähde: Eurostatin ja Odyssee-hankkeen tietoihin perustuvat omat laskelmat, AMECO (BKT). 3.Edistyminen EU:n vuoden 2020 energiatehokkuustavoitteen saavuttamisessa Energian loppukulutus väheni EU28:ssa 5,8 prosenttia. Kulutus oli 1 194 Mtoe vuonna 2005 ja 1 124 Mtoe vuonna 2018. Tämä on 3,5 prosenttia enemmän kuin vuoden 2020 energian loppukulutusta koskeva tavoite 1 086 Mtoe. Kulutus väheni vuodessa keskimäärin 0,42 prosenttia vuosien 2005 ja 2018 välillä, mutta vuoden 2014 jälkeen (jolloin lämmityksen kysyntä oli paljon vähäisempää poikkeuksellisen lämpimän talven vuoksi) se kääntyi kasvuun ja kasvoi 5,3 prosenttia vuonna 2018 vuoteen 2014 verrattuna. Kulutus väheni 0,1 prosenttia vuonna 2018 edelliseen vuoteen verrattuna. Vuonna 2018 energiankulutuksen havaittiin kasvaneen pääasiassa liikenteessä (vuosikasvua +1,3 prosenttia vuoteen 2017 verrattuna) ja teollisuudessa (+0,6 prosenttia). Sitä vastoin energiankulutus väheni asuntosektorilla (-1,6 prosenttia) ja palvelusektorilla (-1,4 prosenttia). Liikenteen osuus energian loppukulutuksesta oli 34 prosenttia vuonna 2018, ja sen jälkeen tulivat teollisuus ja asuntosektori (molempien osuus 25 prosenttia), palvelusektori (13 prosenttia) ja muut sektorit, kuten maa-, kala- ja metsätalous (3 prosenttia). Primäärinenergian kulutus laski EU28:ssa 9,8 prosenttia: vuonna 2005 se oli 1 721 Mtoe ja vuonna 2018 enää 1 552 Mtoe. Tämä on 4,65 prosenttia enemmän kuin vuoden 2020 tavoite 1 483 Mtoe. Se väheni keskimäärin 0,8 prosentin vuosivauhtia vuodesta 2005 vuoteen 2018. Kulutuksen lisäännyttyä kolmen vuoden ajan vuonna 2018 kirjattiin 0,7 prosentin vuositason vähenemä. 4.Kansalliset tavoitteet Vuoteen 2018 saakka 12 jäsenvaltiota onnistui energian loppukulutuksen pienentämisessä tai hillitsemisessä niin, että taso alitti sen hypoteettisen lineaarisen kurssin, jolla ne saavuttaisivat ohjeelliset tavoitteensa vuoteen 2020 mennessä. Primäärienergian kulutuksen osalta 15 jäsenvaltiota oli vuonna 2018 hypoteettisen lineaarisen tavoitekurssinsa alapuolella. Kokonaisuutena katsottuna energian loppukulutus alitti vuonna 2018 vuodelle 2020 asetetun ohjeellisen tavoitteen 11 jäsenvaltiossa (vuonna 2017 niitä oli 17). Vastaavasti primäärienergian kulutuksessa 13 jäsenvaltiota (vuonna 2017 niitä oli 14) saavutti vuonna 2018 vuodelle 2020 asetetun ohjeellisen tavoitteen tai sai kulutuksen pysymään sen alapuolella. Mikään jäsenvaltio ei päivittänyt vuonna 2018 energiatehokkuustavoitettaan, ja tästä syystä kansallisten tavoitteiden summa ei edelleenkään vastaa EU:n tavoitteita. Energian loppukulutuksen kansallisten ohjeellisten tavoitteiden summa on 1 085 Mtoe eli 1 Mtoe alle EU:lle asetetun tavoitteen. Primäärienergian kulutuksen osalta summa on puolestaan 1 533 Mtoe eli 50 Mtoe enemmän kuin EU:lle asetettu tavoite. 5.Kehitys eri jäsenvaltioissa ja eri sektoreilla Vuosina 2005–2018 energian loppukulutus (FEC2020-2030) kasvoi yhdeksässä jäsenvaltiossa: Itävallassa, Kyproksessa, Latviassa, Liettuassa, Maltassa, Puolassa, Sloveniassa ja Suomessa. Vuonna 2018 energian loppukulutus kasvoi vuoteen 2017 verrattuna 18 jäsenvaltiossa. Kasvu oli suurinta Maltassa (+6,1 prosenttia), Irlannissa (+4,7 prosenttia) ja Latviassa (+4,1 prosenttia). Kulutus väheni eniten Kreikassa (-4,8 prosenttia), Itävallassa (-2,5 prosenttia) ja Saksassa (-1,5 prosenttia). Primäärienergian kulutus (PEC2020-2030) väheni vuosina 2005–2018 kaikissa jäsenvaltioissa paitsi Kyproksessa, Latviassa, Puolassa ja Virossa. Maat, joissa primäärienergian kulutus on vähentynyt jyrkimmin, ovat Kreikka (-25,7 prosenttia), Liettua (-23,4 prosenttia) ja Yhdistynyt kuningaskunta (-21,1 prosenttia). Vuoteen 2017 verrattuna primäärienergian kulutus väheni edelleen 14 jäsenvaltiossa, eniten Belgiassa (-4,6 prosenttia), Itävallassa (-3,1 prosenttia) ja Kreikassa (-3,0 prosenttia). Se kasvoi sitä vastoin eniten Virossa (+9,4 prosenttia), Latviassa (+5,1 prosenttia) ja Luxemburgissa (+4,0 prosenttia). Primäärienergiaintensiteetti pieneni kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2018 vuoteen 2005 verrattuna. Se kuitenkin kasvoi vuosina 2015–2018 Luxemburgissa, Tanskassa ja Virossa. Kaavio 2: Primäärienergian kulutuksen, primäärienergiaintensiteetin ja BKT:n suhteellinen muutos 2015–2018. Lähde: Eurostat EU:n vuoden 2020 energiatehokkuustavoitteiden saavuttamistoimia käsittelevä työryhmä piti kokouksen heinäkuussa 2019. Keskustelussa keskityttiin arvioimaan edistystä vuoden 2018 energiankulutusta koskevien Eurostatin arvioiden perusteella ja jakamaan hyviä käytäntöjä lisäsäästöjen aikaan saamiseksi. Koska vuoden 2020 loppuun on enää vähän aikaa, jäsenvaltiot eivät halunneet ottaa käyttöön monia uusia toimenpiteitä vuonna 2018, vaan painopiste vaikutti olevan enemmän vuotta 2030 koskevissa suunnitelmissa. Jäsenvaltiot huomauttivat myös, että tässä vaiheessa ei ollut kannustinta investoida teknisiin toimenpiteisiin ja että oli parempi odottaa vuoteen 2021, jotta toimenpiteet voitiin ottaa huomioon energiatehokkuusdirektiivin 7 artiklan nojalla. Vuoden 2019 vuosiraporteissa jäsenvaltiot yksilöivät talouden ja toimeliaisuuden kasvun tärkeimmiksi energiankulutuksen kasvua vuonna 2017 edistäneiksi tekijöiksi. Tekijöitä, jotka ovat syynä primäärienergian kulutuksen laskuun ja energian loppukulutuksen hienoiseen kasvuun vuositasolla vuonna 2018, on vielä analysoitava. Kuten edellä todettiin, energian loppukulutuksen viimeaikainen kasvu saattaa johtua kulutuksen lisääntymisestä lähinnä liikenteessä ja teollisuudessa. Asunto- ja palvelusektorien energiankulutus väheni vuositasolla, mikä johtui osittain vuoden 2018 lämpimästä säästä. Primäärienergian kulutuksen väheneminen saattaa olla pikemminkin tulosta energiayhdistelmässä tapahtuneista muutoksista (kuten siirtymästä kohti uusiutuvaa energiaa) ja tuonnista (molemmat tekijät vaikuttavat laskelmiin sen sijaan, että niillä olisi todellinen vaikutus kulutuksen nykytasoon) tai energian muuntamisen tehokkuuden parantumisesta.

Epäviralliset alustavat tiedot energiankulutuksesta vuonna 2019 antavat osittaisia viitteitä viime vuodelle ennustetusta kehityksestä. Sähkönkulutus väheni vuonna 2019 EU:ssa vuositasolla 2 prosenttia, mikä palautti kysynnän takaisin vuoden 2015 tasolle, kun taas BKT kasvoi 1,4 prosenttia. Säällä vaikuttaa olevan tässä suhteessa merkitystä. Kesän 2019 lämpöaallot, joissa korkeimmat lämpötilat ylittivät 40 °C Pohjois-Euroopassa, aiheuttivat huipun sähkönkulutuksessa ilmastoinnin vuoksi. Lämpimät talvikuukaudet vuoden 2019 alussa ja lopussa laskivat kuitenkin sähkönkulutusta, ja kokonaisuutena tämä enemmän kuin kompensoi kesän suuren energiankysynnän. Lisäksi myös siirtymä pois teollisuustuotannosta BKT:n kasvun lähteenä vaikutti sähkönkulutukseen – teollisuustuotanto väheni vuosina 2018 ja 2019, varsinkin teräsalalla. Osatekijöiden analysointi mahdollistaa kvantitatiivisemman analyysin energiankulutuksen muutosten taustalla olevista eri tekijöistä. Yhteisen tutkimuskeskuksen vuosia 2005–2017 koskevan analyysin mukaan energiaintensiteetissä tapahtuneet parannukset olivat tärkein syy energiankulutuksen pienenemiseen tuotantosektoreilla (teollisuus, palvelut ja maatalous). Rakennemuutokset vahvistivat tätä vaikutusta. Työn tuottavuuden (bruttoarvonlisäys tehtyä työtuntia kohden) parantuminen ja työllisyysvaikutus kuitenkin vaikuttivat energiankulutusta lisäävästi. Samalla ajanjaksolla myös energiatehokkuuden parantuminen ja sään kerrannaisvaikutukset edistivät energiankulutuksen vähenemistä. Varallisuusvaikutukset ja väestönkasvu, jotka lisäsivät kulutusta, kompensoivat kuitenkin puolet näistä vaikutuksista. Sekä henkilö- että tavaraliikenteessä toimeliaisuuden kasvu ylitti energiaintensiteetin parannusten vaikutukset ja lisäsi energiankulutusta vuosina 2005–2017. Odyssee-Muren vuosia 2005–2017 koskeva analyysi vahvistaa, että energiansäästöillä oli merkittävä rooli energian loppukulutuksen vähentämisessä. Myös rakenteelliset vaikutukset ja ilmastovaikutukset aiheuttivat energian lisäsäästöjä. Toimeliaisuuden kasvu – ja vähemmässä määrin elintapojen muutokset ja muut vaikutukset – kompensoi pitkälti nämä vaikutukset. Primäärienergian kulutuksen väheneminen johtui lähinnä sähköalan kulutuksen vaihtelusta (sähkönkulutuksen muutokset, energiavalikoiman lämpöhyötysuhde) sekä energian loppukulutuksen muutosten vaikutuksista ja vähäisemmässä määrin muiden energiamuotojen kulutuksen vaihtelusta. 5.1.Teollisuus EU28:n teollisuuden energian loppukulutus väheni absoluuttisesti mitattuna (laskettuna vanhalla energiatasemenetelmällä) 332 Mtoe:sta vuonna 2005 285 Mtoe:hen vuonna 2018 (‑14 prosenttia). Joissakin maissa teollisuus kuitenkin lisäsi energiankulutustaan tarkasteluaikana (Unkarissa +43 prosenttia, Latviassa +29 prosenttia, Puolassa +14 prosenttia, Maltassa +11 prosenttia, Saksassa +6 prosenttia ja Liettuassa, Belgiassa, Itävallassa ja Slovakiassa kussakin alle +5 prosenttia). Vuoteen 2017 verrattuna teollisuuden energian loppukulutus EU:ssa kasvoi 0,6 prosenttia vuonna 2018, joskin kuudessa jäsenvaltiossa kulutus väheni. Suurinta kulutuksen kasvu oli Latviassa (+14,0 prosenttia), Sloveniassa (+7,3 prosenttia) ja Virossa (+6,6 prosenttia). Vuosien 2015 ja 2018 välisellä kolmivuotisjaksolla teollisuustuotannon bruttoarvonlisäys kasvoi 8 prosenttia (vuosikasvu vuonna 2018 oli 4 prosenttia). Tämä toimeliaisuuden lisääntyminen heijastui kuitenkin vain osittain energiankulutuksen muutoksiin, sillä kulutus kasvoi 2,3 prosenttia vuodesta 2015. Energiaintensiteetin osalta lähes kaikki jäsenvaltiot onnistuivat parantamaan teollisuutensa suoritusta vuosien 2005 ja 2018 välillä, minkä ansiosta energiaintensiteetti pieneni EU28:ssa kaikkiaan 22 prosenttia. Teollisuuden energiaintensiteetti kasvoi vain Unkarissa (+20 prosenttia), Latviassa (+20 prosenttia) ja Kreikassa (+1 prosentti). Tilanne parani sitä vastoin eniten Romaniassa, Virossa, Irlannissa ja Bulgariassa (50 prosenttia tai enemmän). Kun tarkastellaan vuotuista kehitystä vuoteen 2017 verrattuna, teollisuuden energiaintensiteetti kasvoi vuonna 2018 yhdeksässä jäsenvaltiossa (Latvia +6,8 prosenttia, Suomi +3,5 prosenttia, Romania +2,6 prosenttia, Belgia +1,6 prosenttia, Ranska +1,3 prosenttia, Espanja +1 prosentti, Unkari +0,8 prosenttia, Kroatia +0,6 prosenttia, Bulgaria +0,1 prosenttia), kun taas kaikissa muissa jäsenvaltioissa tilanne parani edelleen. 5.2.Asuntosektori Asuntosektorin energian loppukulutus (laskettuna vanhalla energiatasemenetelmällä) laski jyrkästi 10,4 prosenttia 310 Mtoe:sta vuonna 2005 vuonna 2018 kirjattuun 278 Mtoe:hen (mutta vain 4,6 prosenttia, kun sovelletaan sääkorjauskerrointa). Energiankäyttö kuitenkin kasvoi vuosien 2015 ja 2018 välillä 0,1 prosenttia (vuonna 2018 se väheni edellisvuodesta 1,6 prosenttia). Tämän kolme vuotta kestäneen kasvun selittävät jossain määrin vuosien 2016 ja 2017 kylmemmät talvet (joita vuoden 2018 lämpimämpi talvi osittain kompensoi), sillä sisätilojen lämmittämiseen menee noin kaksi kolmasosaa asuntojen kuluttamasta energiasta. Sääkorjattu lämmitysenergian kulutus on laskenut hitaasti vuodesta 2010. Lämmitystarveluku oli 3 prosenttia pienempi vuonna 2018 kuin vuonna 2017, mutta asuntosektorin energiankulutus kasvoi vuositasolla 0,5 prosenttia (arvioiden perusteella). Asuintilojen jäähdytyksen osuus energiankulutuksesta on edelleen melko pieni, mutta joissakin maissa se on kasvanut nopeasti. Jäsenvaltiot yksilöivät vuosiraporteissaan useita tekijöitä, jotka lisäsivät niiden energiankulutusta vuonna 2017: ·väestön tai kotitalouksien määrän kasvu; ·kotitalouksien käytettävissä olevien tulojen lisääntyminen; ·talouskasvu; ·ilmasto-olosuhteiden heikkeneminen talvisin; ja ·ilmasto-olosuhteiden heikkeneminen kesäisin. Kolme ensimmäistä seikkaa, joiden voidaan katsoa johtuvan varallisuusvaikutuksesta, lisäsivät luultavasti edelleen energiankulutusta vuonna 2018. Säätekijät kuitenkin enemmän kuin kompensoivat niiden vaikutuksen, ja tämä johti asuntosektorin energiankulutuksen vähenemiseen (-1,6 prosenttia) vuositasolla vuonna 2018.

Asuntosektorilla intensiteetti mitattuna EU28:n energiankulutuksen suhteena väkilukuun laski 13,5 prosenttia vuosina 2005–2018 (ja vuodesta 2017 vuoteen 2018 laskua oli 1 prosentti). Suoritus kuitenkin vaihteli eri jäsenvaltioissa. Viidessä maassa suoritus oli heikentynyt vuodesta 2005: Liettuassa ja Bulgariassa (molemmissa +16,5 prosenttia), Virossa (+9 prosenttia), Romaniassa (+6 prosenttia) sekä Maltassa (1,7 prosenttia) Sitä vastoin Kreikka (-29,5 prosenttia), Luxemburg (–27,4 prosenttia), Belgia (-26 prosenttia), Yhdistynyt kuningaskunta (-22 prosenttia), Irlanti (-20,5 prosenttia) ja Slovakia (-20 prosenttia) onnistuivat vähentämään intensiteettiään eniten. Energiankulutuksen kasvusuuntaus saattaa liittyä keskimääräiseen energiaperuskorjausasteeseen, joka on edelleen hyvin alhainen, vain noin 1 prosentti, vaihdellen 0,4 prosentista 1,2 prosenttiin eri jäsenvaltioissa. Niissäkin jäsenvaltioissa, joissa energiaperuskorjausaste on suhteellisen korkea, suurin osa säästöistä tulee kevyistä tai keskisuurista korjauksista, kun taas laajamittaisten korjausten määrä on yhä hyvin pieni. Tämä aiheuttaa lisäksi lukkiutumisriskin, koska peruskorjattuihin rakennuksiin ei tehdä uusia peruskorjauksia useiden vuosien ajan. 5.3.Palvelusektori Palvelusektorilla energiankulutus lisääntyi (laskettuna vanhalla energiatasemenetelmällä) hieman vuodesta 2005 vuoteen 2018 (+1,5 prosenttia) Tämä lisäys johtuu osittain toimeliaisuuden huomattavasta kasvusta – palvelusektorin bruttoarvonlisäys kasvoi 23 prosenttia vuosina 2005–2018. Työllisyystilanteen paranemisen ja energiankulutuksen kytkös on palvelusektorilla selvempi: energiankulutus nousi, kun työllisyys kasvoi suhteellisen vahvasti vuoteen 2008 asti ja uudelleen vuodesta 2014 lähtien. Energiankulutuksen väheneminen 1,4 prosentilla vuonna 2018 ja siihen liittynyt bruttoarvonlisäyksen ja työllisyyden kasvu johtuivat kuitenkin vuoden 2018 lämpimästä talvesta. Palvelusektorin loppuenergiaintensiteetti parani 17 prosenttia vuosina 2005–2018. Suurimmat parannukset toteutuivat Irlannissa, Itävallassa, Slovakiassa, Sloveniassa ja Unkarissa. Vuoteen 2017 verrattuna EU:n energiaintensiteetti parani edelleen vuonna 2018. Energiankulutus väheni, ja sektorin bruttoarvonlisäys kasvoi 2,3 prosenttia. 5.4.Liikennesektori Liikenteessä energian loppukulutus kasvoi EU:ssa (laskettuna vanhalla energiatasemenetelmällä) 3,6 prosenttia 368 Mtoe:sta vuonna 2005 aina 381 Mtoe:hen vuonna 2018. Vuonna 2018 energiankulutus laski tällä sektorilla vuoden 2005 tasoista vain seitsemässä jäsenvaltiossa: Kreikassa (-14 prosenttia), Italiassa (-12 prosenttia), Espanjassa (-7 prosenttia) ja vähemmässä määrin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Sitä vastoin se kasvoi huomattavasti Puolassa (+87 prosenttia), Liettuassa, Maltassa ja Romaniassa (yli 50 prosenttia). Myönteinen suuntaus jatkui vuonna 2018 kaikkiaan 21 jäsenvaltiossa, ja suurimmat lisäykset vuositasolla kirjattiin Maltassa (+13 prosenttia), Unkarissa ja Liettuassa (yli 7 prosenttia) ja Puolassa (+6 prosenttia). Energiatehokkuusdirektiivin hyväksymisen jälkeisinä vuosina (eli 2013–2018) liikennesektorin energiankulutus lisääntyi 33 Mtoe, mikä selittää 87 prosenttia erosta (38 Mtoe) EU:n vuoden 2020 energian loppukulutuksen tavoitteeseen. Pelkästään lentoliikenne, jonka osuus EU:n kokonaisenergiankulutuksesta kasvaa (se on yli 5 prosenttia), selittäisi yli 27 prosenttia tästä erosta. Toisin sanoen, jos tie- ja lentoliikenteen energiankulutus olisi pysynyt lähellä vuoden 2013 tasoa, EU olisi paljon lähempänä energian loppukulutusta koskevan tavoitteensa saavuttamista. Liikenteen kasvu ja vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävien ajoneuvojen vähäisyys markkinoilla ovat edelleen tärkeimmät energiankulutuksen kasvun syyt. Toinen merkittävä tekijä on viime vuosina ollut ajoneuvokannan polttoainetehokkuus. Ensirekisteröityjen autojen aiheuttamat päästöt (jotka ovat kytköksissä energiankulutukseen) lisääntyivät vuonna 2018 toisena vuonna peräkkäin vähennyttyään vuodesta 2010 vuoteen 2016. Bensiiniautojen, etenkin katumaasturien, ensirekisteröintien osuuden kasvu näyttäisi olevan tärkein syy uusien autojen aiheuttamien päästöjen kasvuun vuonna 2018. Bensiiniautot olivat vuonna 2018 eniten myytyjä ajoneuvoa EU:ssa, ja niiden osuus myynnistä oli lähes 60 prosenttia (kun se vuonna 2017 oli 53 prosenttia), ja yksi kolmesta myydystä uudesta autosta oli katumaasturi. Energiatehokkaampien dieselautojen osuus ensirekisteröidyistä autoista oli 36 prosenttia. Ilmailualalla lentoliikenteen maailmanlaajuinen kysyntä on yli kaksinkertaistunut vuodesta 2000. Vuonna 2018 maksettujen matkustajakilometrien määrä kasvoi toiseksi eniten EU:ssa (Aasian ja Tyynenmeren alueen jälkeen); kasvu oli 6,7 prosenttia vuoteen 2017 verrattuna. On syytä huomata, että lentoliikenteen energiankulutus olisi lisääntynyt paljon enemmän ilman energiatehokkuudessa tapahtuneita parannuksia. Vaikka poliittisilla ja alan omilla toimilla on saatu aikaan konkreettisia parannuksia viime vuosina (esimerkiksi polttoaineen kulutus matkustajaa kohti on vähentynyt 24 prosenttia vuosina 2005–2017), liikenteen jatkuva kasvu on ollut näitä hyötyjä nopeampaa. 6.Energiatehokkuusdirektiivi – nykytilanne Komissio seuraa edelleen tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa energiatehokkuusdirektiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä sen täytäntöönpanoa. Komissio saattoi vuonna 2018 päätökseen jäsenvaltioiden kanssa käytävän jäsennellyn vuoropuhelun (EU:n tason tietopyyntöpilotit), joka oli käynnistetty edellisvuonna. Tarkoituksena on varmistaa, että kaikki energiatehokkuusdirektiivin mukaiset velvoitteet ja vaatimukset otetaan asianmukaisesti huomioon kansallisessa lainsäädännössä ja politiikassa. EU:n tason tietopyyntöpilotteihin saatujen vastausten arvioinnin perusteella komissio käynnisti heinäkuun 2018 ja tammikuun 2019 välillä EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan nojalla rikkomismenettelyjä kaikkia jäsenvaltioita vastaan, koska ne eivät olleet noudattaneet energiatehokkuusdirektiivin mukaisia velvollisuuksia. Nämä menettelyt etenivät eri tahtiin, mutta jäsenvaltioiden selvennykset ja sitoumukset ratkaisivat useimmat komission esiin tuomat huolenaiheet. Kaikki jäsenvaltiot toimittivat vuoden 2019 vuosiraporttinsa energiatehokkuusdirektiivin 24 artiklan mukaisesti. Monet raporteista toimitettiin kuitenkin taaskin myöhässä, ne olivat huonolaatuisia tai niistä puuttui joitakin tärkeitä tietoja. Yhteinen tutkimuskeskus analysoi nämä vuosiraportit erillisessä asiakirjassa. 6.1.Edistyminen 7 artiklan täytäntöönpanossa (energiansäästövelvoite) Jäsenvaltiot ovat direktiivin 7 artiklan mukaisesti ilmoittaneet vuosina 2014–2017 toteutuneet säästönsä vuosien 2014–2020 kansallista energiansäästövelvoitettaan silmällä pitäen. Analyysi osoittaa, että monissa jäsenvaltioissa kansallinen energiansäästövelvoite uhkaa jäädä saavuttamatta joulukuuhun 2020 mennessä. Kun otetaan huomioon vuosina 2014–2017 saavutetut energiansäästöt ja toteutetuilla politiikkatoimilla aikaan saatavat ennustetut energiansäästöt vuoteen 2020 asti, näyttää hyvin epätodennäköiseltä (alle 75 prosentin todennäköisyys), että Bulgaria, Espanja, Kroatia, Liettua, Luxemburg, Portugali ja Romania täyttävät kansallisen velvoitteensa. Italian, Kreikan, Ruotsin, Tšekin, Unkarin ja Viron osalta se näyttää epätodennäköiseltä (todennäköisyys 75–95 prosenttia). Toisaalta on hyvin todennäköistä (yli 105 prosentin todennäköisyys), että Alankomaat, Irlanti, Itävalta, Kypros, Latvia, Malta, Puola, Slovakia, Suomi, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta saavat aikaan vaadittua enemmän energiansäästöjä 31. joulukuuta 2020 mennessä. Belgian, Ranskan, Saksan ja Slovenian osalta vaikuttaa todennäköiseltä (todennäköisyys 95–105 prosenttia), että ne saavuttavat vuoden 2020 kansalliset energiansäästötavoitteensa. Kun ilmoitettuja energiansäästöjä vuosilta 2014–2017 verrataan kunkin jäsenvaltion keskimääräisen vuosittaisen toteutuman perusteella arvioimiin kumulatiivisiin energiansäästöihin samalta ajanjaksolta, näyttää siltä, että Bulgaria, Espanja, Kreikka, Kroatia, Liettua, Luxemburg, Portugali, Romania ja Tšekki olivat saavuttaneet alle 80 prosenttia tavoitteesta vuonna 2017. Yhdeksän maata ilmoitti vuoden 2019 vuosiraporteissaan uusista politiikkatoimista. Lisäksi jotkin maat päivittivät arvioitaan vuosina 2014 ja 2015 odotetuista ja/tai toteutuneista säästöistä. Vuonna 2019 on ilmoitettu yhteensä 58 uudesta toimenpiteestä 7 artiklan nojalla. Unkari toteutti niistä 12 (eli 20,7 prosenttia), Latvia 11 (19,0 prosenttia), Liettua 10 (17,2 prosenttia), ja seuraavina tulivat Kypros, Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja (kukin 10,3 prosenttia).

Suurin osa (36 prosenttia) energiansäästöistä on saatu aikaan energiatehokkuusvelvoitejärjestelmillä, 16 prosenttia energiaa tai hiilidioksidia verottamalla ja 20 prosenttia rahoitussuunnitelmilla tai verotuksellisilla toimenpiteillä. Energiansäästöistä vain pieni osa (0,02 prosenttia) saavutettiin merkintäjärjestelmien ja kansallisten rahastojen avulla (ks. kaavio 3). Lähde: Vuoden 2019 kansallisiin vuosiraportteihin perustuvat omat laskelmat. Lähde: Vuoden 2019 kansallisiin vuosiraportteihin perustuvat omat laskelmat. 6.2.Edistyminen 5 artiklan täytäntöönpanossa (julkisten elinten rakennukset esimerkkinä) Raportointivelvoitteita noudatettiin vuonna 2018 edellisvuotta paremmin, mutta kuusi jäsenvaltiota ei edelleenkään toimittanut pyydettyä 5 artiklaan liittyvää päivitystä. Näistä jäsenvaltioista Alankomaat, Belgia, Malta ja Romania eivät ilmoittaneet komissiolle saavutuksistaan kahden edellisvuoden aikana. Vakiotoimintatavan valinneista jäsenvaltioista neljä saavutti korjattuun rakennuspinta-alaan liittyvät vuotuiset tavoitteensa vuonna 2018. Nämä jäsenvaltiot ovat Bulgaria, Italia, Luxemburg ja Viro. Vaihtoehtoista toimintatapaa käyttäneistä jäsenvaltioista viisi saavutti vuotuisen energiansäästötavoitteensa. Ne ovat Irlanti, Itävalta, Puola, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta. Muiden maiden osalta tiedot joko puuttuivat tai ilmoitetut tiedot alittivat sen, mitä vuotuisen tavoitteen saavuttamiseksi edellytetään. Vuosittaisen edistyksen lisäksi on tärkeää tarkastella myös vuosina 2014–2018 aikaan saatuja saavutuksia ottaen huomioon, että yhtenä vuonna saavutetut ylimääräiset säästöt voidaan käyttää vaatimuksen täyttämiseksi kolmen vuoden aikana. Saatavilla olevien tietojen mukaan 16 jäsenvaltiota on täyttänyt tai ylittänyt 5 artiklan mukaiset vuosien 2014–2018 kumulatiiviset tavoitteensa. Tämä on huomattava parannus verrattuna edellisenä vuonna tehtyyn arvioon, mutta lisätoimia tarvitaan jälkeen jääneissä maissa (Tšekki, Unkari) tai maissa, joiden osalta tiedot puuttuvat joiltain vuosilta (Bulgaria, Kreikka, Kroatia, Malta, Portugali, Romania, Ruotsi, Slovenia, Tanska ja Viro). 6.3.Tuotteet Tuotteiden energiatehokkuuden osalta komissio hyväksyi maalis- ja lokakuussa 2019 useita vuosia kestäneen sidosryhmien kanssa tehdyn valmistelutyön jälkeen 14 ekosuunnittelu- ja energiamerkintäasetusta. Näillä asetuksilla muutetaan vaatimuksia seitsemän tuoteryhmän osalta i) jääkaapit, ii) pesukoneet, iii) astianpesukoneet, iv) valaistustuotteet, v) elektroniset näytöt, vi) sähkömoottorit ja vii) ulkoiset virtalähteet) ja säännellään yhtä uutta tuoteryhmää (suoran myyntitoiminnon kylmäsäilytyslaitteet). Merkittävä muutos uusissa ekosuunnittelusäännöissä on vaatimus laitteiden korjattavuuden ja kierrätettävyyden parantamisesta edelleen. Energiamerkintäasetusten osalta uudet energiamerkinnät, joissa käytetään QR-koodia, antavat kuluttajille mahdollisuuden saada enemmän (ei-kaupallista) tietoa 1. maaliskuuta 2021 lähtien. Kestävyyttä ja energiatehokkuutta edistävän prosessin vauhdittamiseksi QR-koodilla voidaan antaa muun muassa tietoja ”tuotepassista”, joka sisältää tietoja esimerkiksi materiaaleista, sekä plug-and-play-valmiudesta älykkäitä koteja varten (esimerkiksi siitä, tukevatko ne eurooppalaisia eritelmiä, kuten SAREF-standardia). Nämä 14 energiamerkintäasetusta sekä kaksi muuta ekosuunnittelua koskevaa asetusta muodostavat ekosuunnittelua ja energiamerkintöjä koskevan lainsäädäntöpaketin, jonka odotetaan tuottavan 167 TWh:n vuotuiset säästöt energian loppukulutuksessa vuonna 2030 . 7.Päätelmät Vuodesta 2014 lähtien havaittu energiankulutuksen kasvusuuntaus keskeytyi vuonna 2018 osittain korkeampien talvilämpötilojen vuoksi. Tästä huolimatta myönteinen kehitys vuonna 2018 ei riittänyt palauttamaan EU:ta tielle kohti vuoden 2020 energiatehokkuustavoitteiden saavuttamista, ennen kuin covid-19-kriisi puhkesi. Se osoittaa, että lisääntyvä taloudellinen toimeliaisuus, johon ei liity uusia ja täydentäviä energiatehokkuustoimia, voi lisätä energiankysyntää. Kun energiankysyntä elpyy covid-19-kriisin jälkeen, tämä on edelleen ongelma vuoden 2030 energiatehokkuustavoitteiden saavuttamista silmällä pitäen. Tilanne kuitenkin vaihtelee eri sektoreilla. Sen jälkeen, kun energiatehokkuusdirektiivi annettiin vuonna 2012, liikenteen energiankulutus ja kasvihuonekaasupäästöt ovat kasvaneet jatkuvasti energiatehokkuuden parantumisesta huolimatta. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta annetussa komission tiedonannossa korostetaan tätä seikkaa ja ilmoitetaan komission aikovan ehdottaa uutta älykkään ja kestävän liikenteen strategiaa myöhemmin vuonna 2020. Se toteuttaa myös muita toimenpiteitä, kuten energiaverodirektiivin tarkistuksen, jossa tarkastellaan perinpohjaisesti verotuksen roolia liikennealalla sekä nykyisiä lento- ja meriliikenteen verovapautuksia. Lisäksi sähköautojen käyttöä on edistettävä edelleen ja toimia matkustaja- ja rahtiliikenteen siirtämiseksi rautateille on jatkettava ja tehostettava ottaen huomioon rautatieliikenteen ylivertainen energiatehokkuus.