EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 13.11.2017 COM(2017) 667 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EMPTY Vaurautta kaupan ja investointien avulla

Kauppaa tukevan avun yhteisen EU-strategian (2007) päivitys Updating the 2007 Joint EU Strategy on Aid for Trade



Vaurautta kaupan ja investointien avulla

Kauppaa tukevan avun yhteisen EU-strategian (2007) päivitys 1Johdanto Kauppaa tukevaa apua annetaan kumppanimaiden tukemiseksi niiden pyrkimyksissä kehittää taloudellista kapasiteettia ja laajentaa kauppaansa kasvun edistämiseksi ja köyhyyden vähentämiseksi. Maailman kauppajärjestön (WTO) otettua konseptin käyttöön vuonna 2005 siitä on tullut vakiintunut osa kehitysyhteistyön prosessia, jolla tuetaan kehitysmaita siten, että ne voivat hyötyä kaupan tuomista eduista. Se kattaa monenlaisia aloja, kuten kauppapolitiikan laatimisen, kauppaan liittyvät määräykset ja standardit, talouden infrastruktuurin (esimerkiksi energian, liikenteen ja televiestinnän) sekä tuotantokapasiteetin kehittämisen vientivetoisilla aloilla, kuten maataloudessa, kalastuksessa ja valmistusteollisuudessa. EU muotoili vuonna 2007 kauppaa tukevan avun strategiansa ”Kehitysmaiden kauppaan liittyviä tarpeita tukevien EU:n toimien tehostaminen” EU:n ja sen jäsenvaltioiden yhteiseksi vastaukseksi WTO:lle. Tarkoitus oli auttaa kehitysmaita ja erityisesti vähiten kehittyneitä maita integroitumaan sääntöihin perustuvaan maailmankaupan järjestelmään ja hyödyntämään kauppaa tehokkaammin kasvun edistämiseen ja köyhyyden vähentämiseen. Kymmenen vuotta myöhemmin taloudelliset realiteetit ovat muuttuneet huomattavasti maailmanlaajuisten arvoketjujen muodostuessa yhä monimutkaisemmiksi. Myös poliittinen konteksti on muuttunut perusteellisesti sekä maailmanlaajuisesti – erityisesti kestävän kehityksen toimintaohjelman Agenda 2030:n myötä – että EU:n tasolla EU:n ulko- ja turvallisuuspoliittisen globaalistrategian, uuden kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen ja ”Kaikkien kauppa” -strategian myötä. Tämän tiedonannon tarkoitus on päivittää nykyistä kauppaa tukevan avun strategiaa näiden kehityssuuntien mukaisesti. Siinä ehdotetaan tuloksiin perustuvaa ja yhdennettyä lähestymistapaa kauppaa tukevaan apuun ja investointeihin. Tarkoitus on hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla käytettävissä olevien EU:n politiikan välineiden laajaa valikoimaa, jotta voidaan lisätä niiden kokonaisvaikutusta kasvuun ja köyhyyden vähentämiseen. Painopiste on uusien ja parempien työpaikkojen luomisessa ja suurimman avun tarpeessa olevissa maissa, etenkin vähiten kehittyneissä maissa. 2EU:n kauppaa tukeva apu kuluneiden 10 vuoden aikana Tarkasteltaessa kuluneita kymmentä vuotta voidaan todeta, että EU ja sen jäsenvaltiot ovat vakiinnuttaneet asemansa maailman suurimpana kauppaa tukevan avun antajana. Niiden osuus on kolmannes tämän avun kokonaissummasta. EU:n kauppaa tukevan avun sitoumukset kasvoivat vuosina 2007–2015 yhteensä yli 85 prosenttia, 96,79 miljardiin euroon. Pelkästään vuonna 2015 sitoumusten määrä oli ennätykselliset 13,16 miljardia euroa. Merkittävä osa kauppaa tukevan avun konseptia on kauppaan liittyvä apu, jonka tavoitemäärä 2 miljardia euroa saavutettiin vuonna 2008, kaksi vuotta ennen määräaikaa. Vuoteen 2015 mennessä vuotuinen summa oli kasvanut 2,8 miljardiin euroon, ja siten vuosien 2007–2015 koko määrä oli 21,5 miljardia euroa. Tästä 37 prosenttia kohdennettiin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) maille. Vähiten kehittyneille maille annettu tuki pysyi absoluuttisesti mitattuna vakaana ja kohosi lähes 18 miljardiin euroon vuosina 2007–2015 (19 % EU:n kaikesta kauppaa tukevasta avusta). Suhteellisesti mitattuna tuki väheni, koska EU:n kauppaa tukevan avun määrä kokonaisuudessaan kasvoi. Laadullisesti mitattuna EU:n kauppaan liittyvällä avulla saavutettiin merkittäviä tuloksia useimmilla painopistealoilla. Vähiten kehittyneissä maissa ja epävakaissa tilanteissa avulla onnistuttiin usein vakauttamaan tai jopa kasvattamaan kaupan määrää. EU:n kauppaa tukevalla avulla on myös saavutettu myönteisiä tuloksia laajempien alueellisten tai aihekohtaisten monivuotisten aloitteiden kautta. Näihin kuuluu esimerkiksi EU:n tuki AKT-maille niiden valmiuksien kehittämiseksi, jotta ne voivat integroitua monenväliseen kauppajärjestelmään ja valmistautua talouskumppanuussopimuksiin. Toisaalta kauppaa tukevalla avulla onnistuttiin vain vähäisessä määrin edistämään ja monipuolistamaan köyhimpien tai epävakaiden maiden kauppaa. Huolimatta merkittävästä tuesta ja tullittomasta pääsystä EU:n markkinoille lähes kaikkien tuotteidensa osalta vähiten kehittyneet maat ja maat, joiden olot ovat epävakaat, ovat edelleenkin syrjässä maailmantaloudesta. Vähiten kehittyneiden maiden valmistusteollisuuden 12 prosentin osuus vuonna 2015 oli edelleen selvästi kehitysmaiden keskiarvoa (20 %) pienempi. Vähiten kehittyneiden maiden tavara- ja palvelukaupan alijäämä kasvoi vuosina 2006–2015 huomattavasti, 7,3 miljardista Yhdysvaltain dollarista 104,2 miljardiin dollariin. Näiden maiden osuus maailman viennistä oli vuonna 2015 edelleen alle 1 prosentti, vaikka niiden osuus maailman väestöstä on 12,8 prosenttia. 3Maailmantalouden ja poliittisen ympäristön muutos Taloudellisen toiminnan globalisoituminen ei ole uusi ilmiö, mutta globalisaatiota edistävät tekijät ja sen suuntaukset muuttuvat nopeasti. Yksi keskeisistä tämänhetkisistä suuntauksista on maailmanlaajuisten ja alueellisten arvoketjujen muodostuminen. Kansainväliset tuotantoverkostot perustuvat entistä enemmän yritysten väliseen ja yritysten sisäiseen kauppaan. Palvelujen merkitys kansainvälisessä kaupassa kasvaa, ja digitalisaatio muokkaa maailmantaloutta uusin tavoin, joista monet ovat vasta tulossa esiin. Suuri haaste on kuitenkin se, että monien kehitysmaiden osallistuminen maailmanlaajuisiin arvoketjuihin ja digitalisaatioon on edelleen erittäin vähäistä. Monien kehitysmaiden talouden teollistuminen, tuottavuus ja monipuolistuminen on edelleen vähäistä, koska ne ovat vieläkin riippuvaisia halvasta työvoimasta, perushyödykkeiden viennistä ja heikkolaatuisesta alkutuotannosta. Tämän takia tarvitaan huomattavia uudistuksia ja investointeja, joita julkiset rahoitusvirrat eivät yksinään pysty kattamaan. Myös poliittinen tilanne on muuttunut. Vuonna 2015 hyväksytty Addis Abeban toimintasuunnitelma koskee rahoitusta, jota hieman myöhemmin hyväksytyn kestävän kehityksen ohjelman (Agenda 2030) toteuttaminen edellyttää. Molemmissa painotetaan kansainvälisen kaupan ja yksityisen sektorin investointien merkitystä täytäntöönpanon välineinä virallisen kehitysavun rinnalla. Agenda 2030 -ohjelmassa vahvistetaan tuleville vuosille uusi ja yleismaailmallinen kehitysmalli, joka perustuu kolmen – taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöön liittyvän – ulottuvuuden kannalta määritettyjen 17 kestävän kehityksen tavoitteen ja 169 alatavoitteen integroimiseen ja keskinäiseen riippuvuuteen. Pariisin ilmastosopimuksessa vaaditaan rakennemuutoksia tuotanto- ja kauppajärjestelmiin, jotta voidaan luoda uusi vähähiilinen ja ilmastonmuutosta kestävä talous, joka kykenee sopeutumaan ilmastonmuutokseen ja lievittämään sitä. Siirtyminen kiertotalouteen synnyttää uusia innovaatioita ja taloudellisia mahdollisuuksia, joihin kehitysmaiden pitäisi tarttua enemmän. Tämä muuttuva tilanne otetaan huomioon EU:n kahdessa olennaisessa poliittisessa aloitteessa. Niistä ensimmäisessä, EU:n ulko- ja turvallisuuspoliittisessa globaalistrategiassa asetetaan tavoitteeksi reagoiva ja yhtenäinen EU. Tähän pyritään hyödyntämällä parhaalla mahdollisella tavalla EU:n käytettävissä olevia monenlaisia politiikan välineitä, joiden joukossa kehityksen ja kaupan välineillä on merkittävä rooli. Toiseksi uusi kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus sisällyttää Agenda 2030:n ajattelutapamuutoksen EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaan. Siinä keskitytään köyhyyden vähentämiseen kehitysyhteistyön tuloksellisuutta koskevien periaatteiden mukaisesti. Lisäksi siinä kehotetaan hakemaan synergioita muiden politiikanalojen kanssa, lisäämään koordinointia ja yhdenmukaisuutta EU:n toimijoiden ja välineiden välillä sekä edistämään kauppaa ja vastuullisia investointeja kehitysmaissa kestävän kehityksen tukemiseksi. Tässä yhteydessä on syytä noudattaa kauppaa, kasvua ja kehitystä koskevassa tiedonannossa esitettyjä ja ”Kaikkien kauppa” -tiedonannossa vuonna 2015 päivitettyjä suuntaviivoja. Tästä muuttuneesta poliittisesta tilanteesta seuraa kaksi merkittävää asiaa. Ensinnäkin virallisen kehitysavun varoja pitäisi kohdentaa sinne, missä tarve on suurin, etenkin vähiten kehittyneisiin maihin ja epävakaisiin oloihin. Toiseksi painopiste on siirtymässä siten, että virallista kehitysapua käytetään strategisemmin käynnistävänä tekijänä, joka saa liikkeelle muita julkisia ja yksityisiä rahoitusvirtoja esimerkiksi EU:n uuden ulkoisen investointiohjelman puitteissa. Tulevaisuudessa kasvavista julkisista ja yksityisistä investoinneista tulee olennainen osa EU:n tukea kaupan ja tuotantokapasiteetin tarpeisiin.

4Johdonmukaiset ja vaikuttavat jatkotoimet Muuttuvan taloudellisen ja poliittisen tilanteen takia on aika tarkistaa EU:n kauppaa tukevaa apua. Tavoitteena on oltava kumppanimaiden tukeminen niiden pyrkiessä edistymään kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisessa ja saamaan aikaan kestävää vaurautta lisäämällä kauppaa ja investointeja. Tämä edellyttää seuraavia perustavanlaatuisia muutoksia verrattuna nykyisiin käytäntöihin: I.Vähennetään kauppaa tukevan avun hajanaisuutta ja lisätään sen vipuvaikutusta parantamalla sen toteutuksen tietopohjaa ja koordinointia. II.Lisätään EU:n kauppaa tukevan avun vaikutusta varmistamalla, että se toimii yhdenmukaisesti EU:n ulkopolitiikan välineiden kanssa, ja hyödyntämällä parhaalla mahdollisella tavalla näitä välineitä, erityisesti uutta ulkoista investointiohjelmaa, kauppasopimuksia ja kauppajärjestelyjä. III.Keskitytään enemmän kestävyyden sosiaaliseen ja ympäristöön liittyvään ulottuvuuteen sekä osallistavaan talouskasvuun. IV.Eriytetään lähestymistapaa paremmin maittain ja keskitytään enemmän vähiten kehittyneisiin maihin ja epävakaisiin oloihin. V.Parannetaan seurantaa ja raportointia. 4.1Vähennetään hajanaisuutta, lisätään vipuvaikutusta EU:n kauppaa tukevan avun varainkäyttö on tällä hetkellä liian hajautettua ja hajanaista. Esimerkiksi vuonna 2015 EU:n kauppaa tukevan avun 13,6 miljardia euroa muodostivat kolmanneksen EU:n kaikesta virallisesta kehitysavusta. Ne kanavoitiin noin 3 000 rahoituspäätöksen avulla, ja päätöksiä kirjattiin lähes 90:llä OECD:n kehitysapukomitean tapahtumakoodilla. Tämän vuoksi oli vaikeaa huolehtia optimaalisesta johdonmukaisuudesta ja vaikuttavuudesta. Tästä syystä on tärkeää yhdistellä paremmin lukuisia erilaisia kehitysrahoituksen välineitä (muun muassa kahdenväliset, alueelliset ja aihekohtaiset välineet) ja tukimuotoja (muun muassa tekninen apu, avustukset, budjettituki, twinning-toiminta ja rahoituslähteiden yhdistäminen) sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla. Tätä pitäisi täydentää kansainvälisten ja eurooppalaisten kehitysrahoituslaitosten lainanantotoiminnalla kehitysmaissa, jotta voidaan tarjota yhdennetympiä ja mittavampia vastauksia kumppanimaiden kaupan ja tuotantokapasiteetin tarpeisiin. Jotta EU voisi edistää merkittävästi kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista, sen on keskityttävä enemmän yksityisten investointien mobilisoimiseen. Ulkoisessa investointiohjelmassa, joka kattaa Afrikan ja Euroopan naapurimaat, noudatetaan yhdennettyä lähestymistapaa. Siinä käytetään uuteen Euroopan kestävän kehityksen rahastoon liittyviä innovatiivisia riskinjakomekanismeja, muun muassa pääoman hankintaa koskevaa takuuta, yhdistettynä tekniseen apuun ja investointiympäristön uudistusten parannuksiin. Kumppanimaiden ja -alueiden omien kehitysstrategioiden mukaisesti ja puitteissa haetaan ennakoivasti synergioita EU:n kauppasopimusten ja -järjestelyjen kanssa, joista on tullut merkittävä EU:n suhteita kehitysmaihin edistävä tekijä. Ne tarjoavat markkinoille pääsyn mahdollisuuksia, joihin paikalliset pk-yritykset ovat innokkaita tarttumaan. Ne tarjoavat kannustimia uudistuksiin, joiden varaan kehitysyhteistyötä voidaan rakentaa. EU:n kauppaa tukeva apu auttaa näin ollen edistämään alusta alkaen myönteistä sopimusten täytäntöönpanodynamiikkaa ja edistää niiden menestymistä. EU:n kauppaa tukevaa apua käytetään myös EU:n muiden politiikkojen kehityspotentiaalin parantamiseen. Toimet: ·Vahvistetaan operatiivisia yhteyksiä EU:n kaikkien kehitysyhteistyövälineiden välillä, mukaan luettuina maa- ja alueohjelmat ja eurooppalaisten kehitysrahoituslaitosten operaatiot sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla. ·Kytketään EU:n budjettituki tiiviisti investointiympäristön uudistuksiin hankittaessa yksityistä pääomaa kehitysmaissa innovatiivisten riskinjakomekanismien avulla. ·Käytetään EU:n vapaakauppasopimuksissa käyttöön otettuja institutionaalisen valvonnan mekanismeja lisäkeinona merkityksellisten kauppaa tukevan avun toimien määrittämisessä. ·Sisällytetään EU:n vapaakauppasopimusten täytäntöönpanosuunnitelmiin kohdennettuja toimenpiteitä, jotka auttavat kehitysmaita hyödyntämään paremmin EU:n kauppasopimusten tarjoamia mahdollisuuksia. ·Arvioidaan säännöllisesti kauppasopimuskumppaneiden ja yleisen tullietuusjärjestelmän edunsaajamaiden tullietuuksien käyttöastetta ja analysoidaan rajoittavia tekijöitä sekä kotimaan tarjontapuolen että EU:n kauppajärjestelyn näkökulmasta. Ohjataan EU:n kauppaa tukevaa apua tällaisten rajoitusten poistamiseen ja arvioidaan tarvittaessa tarvetta ottaa ne huomioon kauppatoimenpiteiden kehittämisessä. 4.2Lisätään merkityksellisyyttä EU:n kauppaa tukevan avun kohdentaminen tehokkaammin edellyttää käytettävissä olevan kauppa- ja investointidiagnostiikan järjestelmällistä käyttöä. Näyttöön perustuvan lähestymistavan avulla voidaan ymmärtää kunnolla arvoketjuja ja loppupään markkinoita ja siten käydä parempaan tietoon perustuvaa vuoropuhelua politiikasta kumppanimaiden hallitusten kanssa, mikä johtaa hankkeiden parempaan suunnitteluun ja vaikutukseen.

Mekanismeja sidosryhmien todellista osallistumista varten otetaan käyttöön. Jäsenneltyä vuoropuhelua yksityisen sektorin kanssa tarvitaan, jotta voidaan määrittää liiketoiminta- ja kaupankäyntiympäristössä tarvittavia uudistuksia, jotka helpottavat investointeja ja työpaikkojen luomista. Kansalaisyhteiskunnalla ja työmarkkinaosapuolilla on tärkeä tehtävä ensisijaisten tavoitteiden tukemisessa. Näitä ovat esimerkiksi työpaikkojen luominen nuorille, naisten taloudellinen voimaannuttaminen, ihmisarvoiset työolot ja ympäristönormien noudattaminen. Tutkimus- ja innovointialan toimijat ovat tärkeitä vaikuttajia investointien ja työpaikkojen luomisen edistämisessä. Toimivaltansa puitteissa myös paikallisviranomaiset vaikuttavat merkittävästi liiketoiminnan ja ihmisarvoisen työn mahdollistavaan toimintaympäristöön sekä sääntelyn hallinnoinnista vastaavien paikallisten elinten tehokkuuteen ja hallintotapaan. Näyttöön ja sidosryhmien osallistumiseen perustuvan lähestymistavan avulla saadun ohjauksen lisäksi tietyillä aloilla on otettava huomioon laajempia suuntauksia ja kysymyksiä. Arvoketjut ovat edistävä tekijä, joka auttaa kehitysmaita integroitumaan paremmin alueelliseen ja maailmankauppaan. EU:n kauppaa tukevaa apua aiotaan keskittää strategisemmin, jotta kumppanimaita voidaan auttaa kehittämään arvoketjuja ja nousemaan niissä ylöspäin. Laadukas infrastruktuuri on tärkeä ala, jolla EU:n kauppaa tukevan avun kautta voidaan puuttua tarjontapuolen rajoitteisiin ja tullien ulkopuolisiin esteisiin. Se kattaa standardoinnin, akkreditoinnin, vaatimustenmukaisuuden arvioinnin ja markkinavalvonnan sääntelyyn ja toimintaan liittyvät näkökohdat. Sääntelijöiden ja toimivaltaisten viranomaisten valmiuksien kehittäminen, elintarviketurvallisuusjärjestelmät ja laboratoriovälineet sekä tuottajille ja pk-yrityksille annettava tekninen apu teknisten määräysten, yksityisten standardien, elintarviketurvallisuus-, terveys- ja kasvinsuojelutoimenpiteiden noudattamisessa ovat tehokkaita kauppaa ja investointeja mahdollistavia tekijöitä, kun niitä lähestytään markkinalähtöisesti. Digitalisaatio on ulkoisille markkinoille pääsyä ja maailmanlaajuisiin arvoketjuihin integroitumista mahdollistava tekijä. Digitaalinen innovointi on jo osoittanut pystyvänsä tarjoamaan ratkaisuja paikallisiin ongelmiin, vähentämään kaupan kustannuksia ja tarjoamaan uusia liiketoimintamahdollisuuksia. Teknologiset trendit auttavat innovatiivisia pk-yrityksiä pääsemään markkinoille. EU:n kauppaa tukeva apu kannustaa investoimaan digitaalisiin teknologioihin ja palveluihin, tietokoneistamiseen, sähköiseen hallintoon ja sähköisen kaupankäynnin logistiikkaan sekä antamaan teknistä apua hallituksille, jotta ne voivat laatia politiikkoja ja rajat ylittävälle sähköiselle kaupankäynnille suotuisia puitteita. Kaupan helpottaminen on saanut merkittävämmän aseman sen jälkeen, kun sopimus kaupan helpottamisesta tuli voimaan. Sopimus on merkittävin monenvälinen kauppasopimus, joka on tehty sen jälkeen kun WTO perustettiin vuonna 1995. EU ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet järjestämään vähintään 400 miljoonaa euroa kauppaa helpottavaa tukea viiden vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta, myös hankkeille, joissa kehitetään kehitysmaiden tullijärjestelmiä. EU:n kauppaa tukevassa avussa asetetaan etusijalle ne kaupan helpottamissopimuksen määräykset, jotka on ryhmitelty luokkaan C. Yleisesti ottaen EU:n kauppaa tukeva apu pysyy joustavana, niin että se voi mukautua WTO:ssa käsiteltävien aiheiden kehitysyhteistyövaikutuksiin, oli kyse sitten tämänhetkisistä neuvotteluista ja sitoumuksista, vähiten kehittyneiden maiden palveluja koskeva poikkeuslupa mukaan luettuna, tai esiin tulevista uusista aiheista. Toimet: ·EU:n edustustot ja jäsenvaltioiden kentällä toimivat laitokset lisäävät kauppa- ja investointidiagnostiikan ja markkinaseurantavälineiden järjestelmällistä käyttöä sellaisten arvoketjujen tunnistamiseksi ja tukemiseksi, joissa on potentiaalia arvonlisäykseen, EU:n politiikkaa koskevan vuoropuhelun ja EU:n kauppaa tukevan avun toimittamisen ohjaamiseksi. ·Käydään rehellistä vuoropuhelua ja ollaan vuorovaikutuksessa yksityisen sektorin kanssa investointiympäristön rajoitteiden tunnistamiseksi ja niiden asettamiseksi tärkeysjärjestykseen. ·Käytetään EU:n valvontajärjestelmiä, joissa arvioidaan, miten kolmansien maiden viennissä noudatetaan EU:n normeja, arvokkaana tiedonlähteenä käsiteltäessä tarjontaa rajoittavia tekijöitä ja määritettäessä parannuksia ja korjaavia toimia edellyttäviä aloja, joilla EU:n kauppaa tukevasta avusta olisi hyötyä. ·Vahvistetaan yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan ja paikallisviranomaisten kanssa, jotta kauppaa tukeva apu perustuisi parempaan tietoon, muun muassa EU:n vapaakauppasopimusten uuden sukupolven myötä perustettujen sisäisten neuvoa-antavien ryhmien, kansalaisyhteiskunnan kanssa tehtävää yhteistyötä koskevien EU:n maakohtaisten etenemissuunnitelmien ja paikallisviranomaisten kanssa tehtävää yhteistyötä koskevien vastaavien mallien sekä talouskumppanuussopimusten avulla. 4.1Edistyminen ihmisoikeuksien ja kestävän kehityksen alalla Sukupuolten tasa-arvo ei ole ainoastaan perusihmisoikeus vaan myös taloudellisen kehityksen kannalta ratkaisevan tärkeä asia. Talouksilla, jotka antavat naisille paremmat mahdollisuudet, on suurempi potentiaali kasvaa ja kehittää kilpailukykyään. EU:n kauppaa tukeva apu auttaa toteuttamaan EU:n uusitun ja laajennetun sitoumuksen edistää sukupuolten tasa-arvoa ja erityisesti naisten taloudellista voimaannuttamista. EU:n kauppaa tukevassa avussa on keskeistä osallistavuus, mikä johtuu EU:n oikeuksiin perustuvasta lähestymistavasta kehitysyhteistyöhön. Lähestymistavalla edistetään osallistumista, syrjimättömyyttä, tasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta, avoimuutta ja tilivelvollisuutta. Tämä parantaa kauppa- ja investointialoitteiden ihmisoikeusvaikutusten analysointia. EU:n kauppaa tukevassa avussa otetaan asianmukaisesti huomioon ihmisarvoista työtä koskeva ohjelma (normit ja oikeudet työpaikalla, työpaikkojen luominen ja yritysten kehittäminen, sosiaaliturva ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu). Siinä hyödynnetään EU:n vapaakauppasopimusten ”uuden sukupolven” tarjoamia laajempia mahdollisuuksia tukea työntekijöiden oikeuksia ja ihmisarvoista työtä koskevaa ohjelmaa sopimusten kauppaa ja kestävää kehitystä koskeviin lukuihin sisältyvien sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien sitovien määräysten avulla. Kestävyys ympäristön kannalta on myös keskeistä kauppaa tukevassa avussa. Ilmastorahoitus sekä vihreä ja kiertotalous tarjoavat kehitysmaille tilaisuuksia nopeisiin kehitysharppauksiin kaupan, kasvun ja työllisyyden osalta, ja ne edistävät yhteiskunnallista ja ekologista selviytymiskykyä. EU:n kauppaa tukevalla avulla autetaan kehitysmaita siirtymään vähähiiliseen ja ilmastonmuutosta kestävään talouteen. Kestävyys osana yritysten ydinstrategioita, reilun ja eettisen kaupan ja vastuullisten liiketoimintakäytäntöjen edistäminen – myös suhteessa kestäviin arvoketjuihin – YK:n liiketoimintaa ja ihmisoikeuksia koskevien pääperiaatteiden mukaisesti edistää merkittävästi Agenda 2030:n tavoitteiden saavuttamista. Toimet: ·Analysoidaan järjestelmällisesti jokaisen kauppaa tukevan avun hankkeen sukupuolinäkökohdat naisten taloudellisen voimaannuttamisen edistämiseksi.