Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta"

(2002/C 36/07)

Komissio päätti 22. maaliskuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Vihreä kirja yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta"

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 28. syyskuuta 2001. Esittelijä oli Eduardo Chagas.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17. ja 18. lokakuuta 2001 pitämässään 385. täysistunnossa (lokakuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 129 puolesta 5:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Vihreällä kirjalla yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta pyritään saamaan kaikki yhteisön instanssit, kalastusalan jäsenjärjestöt ja muut alan tulevaisuudesta kiinnostuneet ja huolestuneet organisaatiot käymään asiasta laajaa keskustelua. Vihreä kirja saattaa osoittautua oivalliseksi vuoropuheluvälineeksi, jonka avulla kartoitetaan tilanne ja päästään mahdollisesti yhteisymmärrykseen siitä, millä tavoin ja mihin suuntaan politiikkaa on vastaisuudessa kehitettävä.

1.2. Ala on itse asiassa erittäin herkässä tilanteessa, ja sitä heikentävät yhä paheneva raaka-ainepula, työllisyystilanteen jatkuva ja pysyvä paheneminen sekä synkät tulevaisuudennäkymät tietyillä kalastuksesta erityisesti riippuvaisilla alueilla, joiden sosiaalinen rakenne on yhtäältä huonontunut ja joilla ei toisaalta ole varteenotettavia vaihtoehtoja paikallisen elinkeinoelämän elvyttämiseksi.

1.3. Alaa vaivaavien ja kaikkia puhuttelevien rakenteellisten, sosiaalisten, alueellisten ja poliittisten ongelmien taustalla ovat alalla tapahtuneet nopeat muutokset, nykyisten säädösten täytäntöönpanossa havaitut puutteet ja kalavarojen hillitön hyödyntäminen.

1.4. Yhteisen kalastuspolitiikan tarkistaminen tarjoaa tilaisuuden, josta on otettava vaari. Eteen tuleviin haasteisiin vastaaminen ja alituisen vastustuksen torjuminen edellyttävät jäsenvaltioilta ja komissiolta poliittista rohkeutta, mutta lisäksi niiden on esitettävä tasapainoisia toimenpiteitä, joihin on päädytty alan kanssa käydyn vuoropuhelun pohjalta ja joissa otetaan nimenomaisesti huomioon tarpeelliset tukitoimet mahdollisten yhteiskunnallis-taloudellisten seurausten lievittämiseksi.

1.5. Asiakirjassa ei valitettavasti ole käsitelty perusteellisesti sellaisia merkittäviä seikkoja kuin vesiviljely, kalastusalan YMJ tai laiton kalastus. Tehdessään aikanaan virallisia ehdotuksia komission on syvennyttävä näihin aiheisiin.

2. Yleistä

2.1. Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio korostaa vihreässä kirjassa perusperiaatteita, joilla yhteistä kalastuspolitiikkaa tulee perustamissopimuksen nojalla ohjata. Periaatteita ovat tuottavuuden lisääminen, alalla työskentelevien asianmukaisen tulotason takaaminen, teknisen kehityksen tukeminen sekä toimitusten ja kohtuullisten hintojen takaaminen kuluttajille.

2.1.1. TSK katsookin, että asiakirjan neljännessä luvussa esitetty tavoiteluettelo täydentää perustamissopimuksessa hahmoteltuja perusperiaatteita. Yksi tämänkertaisen uudistuksen suurista haasteista on juuri löytää kompromissi perusperiaatteiden, kalavarojen nykytilanteen ja tarpeellisista uudistuksista aiheutuvien taloudellisten ja sosiaalisten seurausten minimoinnin välillä. Samalla on noudatettava kalastuspolitiikan kokonaistavoitetta, sellaisina kuin se on määritelty FAO:n laatimissa vastuullista kalastusta koskevissa käytännesäännöissä.

2.1.1.1. Tarkistaessaan YKP:n nykyisiä tavoitteita komissio on unohtanut täysin sosiaaliset näkökohdat, joihin on aina kiinnitettävä huomiota sekä lyhyen että pitkän aikavälin analyyseissa.

2.1.2. Kalastusta ei voida tarkastella suppeasti pelkästään taloudellisista näkökohdista, sillä kuten TSK on aiemmin antamassaan lausunnossa korostanut(1), "kalastus ja kaikki siihen liittyvä taloudellinen toiminta niin tuotannon alku- kuin loppuvaiheessa on asianomaisten alueiden kannalta paljon merkityksellisempää kuin pelkän BKT:n perusteella voidaan päätellä. Kalastusala on elintärkeä monien pienten yhteisöjen sosiaaliselle tasapainolle ja alueelliselle hallinnolle, ja siksi sitä on vaikea mitata taloudellisilla indikaattoreilla." Tämä on tärkeää varsinkin erittäin syrjäisillä alueilla. Komission olisikin ryhdyttävä entistä enemmän tukemaan kyseisiä alueita käytännön toimenpitein, kuten TSK on useaan otteeseen todennut.

2.2. Kalavarojen säilyttäminen

2.2.1. Yhteisön lainsäädännössä on jo hyvin varhaisessa vaiheessa myönnetty, että kalavarat on säilytettävä, ja kyseinen periaate on sisällytetty kalavarojen hoitojärjestelmään ehdottomasti ensisijaisena toimena. YKP on siten ollut erittäin myönteinen askel parannettaessa kalastustoiminnan järjestelmällisyyttä ja kurinalaisuutta, eivätkä tietyt piintyneet kielteiset ilmiöt eikä niiden pääasiallisten harjoittajien tyytymättömyys ole kyseenalaistaneet tämän tärkeän yhteisen politiikan toimivuutta.

2.2.2. Kuten TSK on jo useiden vuosien ajan todennut(2), alan toimien kestävyys ja monien kalastajayhdyskuntien tulevaisuus riippuvat tavasta ja poliittisesta tahdosta, jolla kalavarojen nykyiseen pulaan ja liikakalastukseen puututaan. Asian nykytila johtuu yleisesti ottaen pikemminkin asianmukaisten säädösten puutteellisesta täytäntöönpanosta kuin oikeusvälineiden puutteesta. TSK paneekin merkille, että vihreässä kirjassa myönnetään nimenomaisesti YKP:n käytössä olevien lukuisten välineiden täytäntöönpanovaje ja tunnustetaan, ettei niitä syystä tai toisesta ole otettu käyttöön tai että täytäntöönpano on ollut puutteellista. Vaikka neuvosto on tunnustanut, että liikakalastuksen osalta tilanne on kestämätön, se ei ole hyväksynyt kaikkia komission ehdotuksia, joissa on varoiteltu kalavarojen liikakalastuksesta.

2.2.3. TSK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että kalavarojen säilyttämispolitiikkaa on vahvistettava ja parannettava ryhtymällä erinäisiin toimenpiteisiin, joista mainittakoon kalavarojen monivuotinen, monilajinen hoito ja kaikki tekniset toimenpiteet. TSK on jo aiemmin huomauttanut, että "teknisten toimenpiteiden sääntelyssä on vielä parantamisen varaa - -, mutta se edellyttää sekä poliittista tahtoa että tukea sellaiselle tutkimukselle, joka tähtää esimerkiksi kalastusvarusteiden entistä tarkempaan selektiivisyyteen"(3). Vihreässä kirjassa pyritään nyt hyödyntämään sellaisia toimenpiteitä, joihin ei vielä ole turvauduttu tai jotka eivät ole laajassa käytössä. Asiakirjasta ei käy ilmi, miksi näitä mahdollisuuksia ei ole käytetty, jos ne kerran ovat suurelta osin olleet olemassa.

2.2.3.1. Niin kutsuttu urheilukalastus on toinen näkökohta, jonka todellinen ulottuvuus on saatava selville, koska toisinaan se ylittää tavallisesti pelkälle virkistystoiminnalle mielletyt mittasuhteet. Olisi suositeltavaa, että jäsenvaltiot ryhtyisivät hallinnoimaan kyseisiä kalastusmahdollisuuksia.

2.2.3.2. Komitea kannattaa ja suosittaa seuraavien seikkojen yksityiskohtaista tarkastelua tieteellisten lausuntojen pohjalta: tarvittaessa kalojen poisheittämisen kieltäminen, mahdollisuus pyrkiä aina minimoimaan sivusaaliit, varsinaisten kieltoaikojen asettaminen ja kieltoalueiden määrittely. TSK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että vastuullisen ja kestävän kalavarojen säilyttämispolitiikan edellytyksenä on ennalta varautuva lähestymistapa, jonka lähtökohtana ovat tarkat tieteelliset suositukset. Päättäjien/hallinnoijien on voitava ryhtyä toimenpiteisiin käytettävissä olevan tiedon pohjalta. Ennen kaikkea on tärkeää torjua sellainen drastisia toimenpiteitä edellyttävä kalastustoiminnan keskeyttäminen, kuten turskan ja kummeliturskan nykyinen kalastuskielto Pohjanmerellä, jolla on vakavia sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia.

2.2.3.3. TSK toistaa aiemmin antamiensa lausuntojen tapaan kantansa muuhun kuin ihmisten kulutukseen pyydetyistä kalansaaliista. Vaikka kalajauhon tuotannossa käytetään etupäässä sellaisia kalalajeja, joilla on muita pienempi kaupallinen arvo, niiden pyynnin vaikutusta muiden lajien ravintoketjuun olisi tutkittava.

2.2.4. TSK kannattaa sitä, että YKP:n edistymistä seurataan järjestelmällisesti kestävän kehityksen ja toteutettujen hoitosuunnitelmien osalta, jolloin edellä esitetyt puutteet tulevat selvästi esiin.

2.2.5. TSK toistaa aiemmissa lausunnoissa esittämänsä vesille ja kalavaroille pääsyä koskevat kannat(4), joiden lähtökohtana on suhteellisen vakauden periaate, pääsy Pohjanmerelle ja Shetlandin kieltoalue. Pohjanmerelle pääsyä koskevat rajoitukset päättyvät 31. joulukuuta 2002 Espanjan, Suomen, Portugalin ja Ruotsin laivastojen osalta. Koska kaupallista merkitystä omaavien lajien kalastusta kuitenkin säädellään TAC- ja kiintiöjärjestelmillä, pääsyoikeus on pelkästään muodollinen. Unionin tulevan laajentumisen (tai laajentumisten) kannalta on tärkeää varmistaa, etteivät uudet jäsenvaltiot hyödy nykyisiä jäsenvaltioita suotuisammasta järjestelmästä.

2.2.5.1. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen ytimenä olevan 6 tai 12 meripeninkulman vyöhykkeen osalta TSK toistaa kannattavansa aluevesille pääsyn rajoittamista edelleen ja/tai nykyisen kiellon muuttamista pysyväksi tai vakiinnuttamista pitkäaikaiseksi.

2.2.6. Koska kalastuksen kohteena ovat uusiutuvat luonnonvarat, kalastusoikeudet on myönnettävä jäsenvaltioille, jotka puolestaan päättävät siitä, miten kiintiöitä hallinnoidaan, käytetään ja miten ne jaetaan.

2.2.7. Vaikka komissio ei vielä ole esittänyt asiaa muodollisesti, TSK toteaa vastustavansa sitä, että otettaisiin käyttöön komission hallinnoimat henkilökohtaiset, siirrettävissä olevat kiintiöt (ITQ), jotka jäsenvaltiot jakaisivat tuottajille yksipuolisesti markkinapohjaisen järjestelmän mukaisesti siten, että oikeuden saisi suorittamalla siitä maksun. Tällaisen järjestelmän vakiinnuttaminen merkitsisi kalastusoikeuksien keskittymistä suurille yhtiöille ja pienimuotoisen kalastuksen sekä pienten ja keskisuurten yritysten kuolemaa. Se antaisi lisäksi kuoliniskun tietyillä kalastuksesta riippuvaisilla alueilla toimiville kalastajayhdyskunnille.

2.3. Ympäristöulottuvuus

2.3.1. Vaikka vihreässä kirjassa myönnetään, että kalastusta säätelee biologinen todellisuus, joka on vahvasti riippuvainen ympäristömuuttujista, ja että ympäristönsuojelu on otettava osaksi YKP:tä, määräyksiä koskevassa osiossa ei selvitetä sitä, miten integrointi toteutetaan, vaan viitataan ainoastaan myöhemmin annettavaan tiedonantoon "Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan - strategian keskeiset osat". Millä tavoin kyseinen strategia pannaan täytäntöön? Onko yhteisön elimillä ja jäsenvaltioilla käytettävissään välineitä sellaisten käytänteiden lopettamiseksi, joissa merta pidetään käytännössä kaatopaikkana, jonne heitetään kaikkinainen saasta?

2.3.1.1. Todellinen yhdennetty toiminta edellyttää rannikkoalueiden maankäyttöpolitiikan hyväksymistä ja täytäntöönpanoa. TSK kannattaa käynnissä olevia pyrkimyksiä laatia rannikkoalueiden maankäytön eurooppalainen strategia, jossa on niin ikään otettava huomioon kalastusalan huolenaiheet. Tässä yhteydessä on myös tärkeää varmistaa, etteivät ihmisten toimet horjuta ympäristön tasapainoa.

2.3.2. Aletaanko saastuttaja maksaa -periaatetta soveltaa käytännössä ja maksetaanko vahingon kärsijille korvauksia? Tämä on tärkeä YKP-näkökohta, koska se liittyy kansanterveyteen ja markkinoiden luottamukseen. On myös harkittava korvausjärjestelmien luomista niille, jotka investoivat ympäristöolojen kohentamiseen.

2.3.3. Aikomus ottaa käyttöön ekomerkki saattaa osoittautua kiintoisaksi, sillä näin kuluttajille taataan, että he ostavat terveellisiä tuotteita, jotka on pyydetty säännönmukaisesti ja jotka täyttävät terveysmääräykset. Koska kyseessä on kuitenkin osa-alue, jota ei vielä ole kehitelty riittävästi, muissa kuin hyviin saaliskäytänteisiin ja ekosysteemin säästämiseen liittyvissä seikoissa on edettävä jokseenkin maltillisesti. Koska ekomerkin muodosta ei vielä ole päätetty, TSK katsoo, että merkissä voitaisiin ilmoittaa kalatuotteiden pyyntialue, pyyntipäivämäärä, kalastusluvan numero, käytetty pyyntitapa jne.

2.4. Eläinten terveys, kansanterveys ja elintarviketurvallisuus

2.4.1. Kalastusalan on kaikin tavoin pyrittävä keskittymään lopputuotteen laatuun käsitteen laajassa merkityksessä. Yhteisö on alkanut tarkistaa elintarvikelainsäädäntöään, mikä johtaa nykyisten määräysten tiukentamiseen tai uusien vaatimusten käyttöönottoon.

2.4.2. Markkinat pakottavat kiristämään laatuvaatimuksia, ja yhteisön on valvottava sitä, että kaikki noudattavat parametreja poikkeuksetta.

2.4.3. Yhteisön tavoitteena on parantaa merestä peräisin olevien tuotteiden laatua ja turvallisuutta. Aluksi on huolehdittava vesien laadusta mahdollisten saastuttavien toimien torjumiseksi, kalojen hyväkuntoisuudesta ja moitteettomasta säilytyksestä pyynti- ym. vaiheissa sekä korkeatasoisten terveysmääräysten täytäntöönpanosta. Kaikki nämä osatekijät liittyvät erottamattomasti merestä peräisin olevien tuotteiden laatuun ja turvallisuuteen. Kyseiset tuotteet ovat tunnettuja ruokavalio-ominaisuuksistaan ja myönteisistä vaikutuksistaan sydän- ja verisuonitautien ehkäisyyn.

2.5. Kalastuslaivasto

2.5.1. Tilanteen tarkastelu osoittaa, että yhteisön kalastuslaivasto on todella ylimitoitettu. TSK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että yhteisön laivaston mukauttamistoimia on jatkettava hyödyntämällä alan uusinta kehitystä.

2.5.1.1. Mukauttamista on edelleen hallinnoitava monivuotisin ohjausohjelmin (MOO). Ohjelmia on tarkistettava ehdottomasti tapauskohtaisesti ja otettava huomioon, miten kukin jäsenvaltio pyrkii toteuttamaan ja on toteuttanut MOO:ille asetetut tavoitteet. Uusien supistusten on pohjauduttava kyseisiin tavoitteisiin, ja ennen uuden supistamistoimenpiteen käyttöönottoa on pyrittävä toimimaan siten, että tavoite saavutetaan. On tutkittava seuraamusrangaistusten kiristämistä, varsinkin kun komissio on juuri ehdottanut nykyisen MOO:n jatkamista vuodella.

2.5.2. Kuten TSK:n aiemmin antamassa lausunnossa todetaan, vähennettäessä asteittain yhteisön kalastuslaivastoa on kuitenkin pidettävä mielessä, että "yhteisön kalastuslaivastoa on edelleen uudistettava ja nykyaikaistettava panostamalla raaka-aineen käsittelyyn sekä kohentamalla miehistön olosuhteita ja turvallisuutta aluksilla".

2.5.3. TSK pahoittelee, ettei vihreässä kirjassa käsitellä edellä mainittua ongelmaa yhteisön kalastuslaivastoa koskevien uusien toimien yhteydessä, vaikka kalastuksen tiedetään olevan Euroopassa ja koko maailmassa yhden vaarallisimmista elinkeinoista, jossa sattuu eniten työtapaturmia. Komitea toistaa aiemmin antamassaan lausunnossa(5) esittämänsä kannan ja viittaa asetuksen N:o 2792/1999 muuttamiseksi tehdystä asetusehdotuksesta(6) annetussa lausunnossa esittämiinsä huomioihin.

2.6. YKP:n hallinta

2.6.1. Komitea panee tyytyväisenä merkille komission aikomuksen toteuttaa käytännössä yhden TSK:n pyrkimyksistä, jota se on antamissaan lausunnoissa useaan otteeseen korostanut: komissio aikoo saada kaikki alan sidosryhmät osallistumaan keskusteluun nykyistä aktiivisemmin ja ottamaan vastuun paikallisesta päätöksenteosta ja kalastuksen hoidosta. TSK kannattaa niin ikään vastuun hajauttamista siten, että jäsenvaltiot saavat nykyistä suuremman vastuun kalavarojen säilyttämistoimenpiteiden hyväksymisestä ja hoidosta. On kuitenkin syytä seurata tarkoin sitä, että jäsenvaltion EU:n nimissä tekemiä päätöksiä sovelletaan kaikkiin ja ettei niillä syrjitä muiden jäsenvaltioiden kalastajia.

2.6.1.1. Hallinnointi olisi lähempänä ruohonjuuritasoa, jos perustettaisiin neuvoa-antavien alueellisten komissioiden kaltaisia uusia virallisia keskustelufoorumeita.

2.6.1.2. Lisäksi olisi syytä arvioida, miksi kalastus- ja vesiviljelyalan neuvoa-antava komitea ei toimi nykyisessä muodossaan. Ehkäpä näin päädyttäisiin jälleen kerran siihen, ettei mallia ole kaikilta osin hyödynnetty ja että komitean toiminta on mukautettava tavoitteeseen, jota varten se aikoinaan perustettiin.

2.6.1.3. TSK ehdottaa, että alueellisia komissioita perustettaessa otettaisiin lähtökohdaksi Euroopan tärkeimmät kalastusalueet ja pitäydyttäisiin ICES:n(7) tekemässä maantieteellisessä jaossa.

2.6.2. TSK on aina kannattanut sitä, että YKP:n mukauttamisesitysten ja TAC:ien asettamisehdotusten taustalla olevien esitysten on ehdottomasti pohjauduttava erittäin tarkkoihin tieteellisiin lausuntoihin. Koordinaatiosta voisi vastata tuleva Euroopan elintarvikevirasto. TSK on jo pitkään korostanut lausunnoissaan, että kalavarojen säilyttämispolitiikan on tukeuduttava tieteessä tapahtuneeseen edistykseen ja tekniikan kehitykseen.

2.6.3. Se, että vihreässä kirjassa todetaan kaksikymmentä vuotta YKP:n käynnistymisen jälkeen tieteellisten lausuntojen ja käytettävissä olevan tiedon olevan sangen puutteellisia, ei lisää yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa tähän mennessä tehtyjen, toisinaan hankalien päätösten uskottavuutta.

2.6.4. Olennaista on, että EU turvautuu kalastuksessa yhä useammin tieteelliseen tukeen. On mielenkiintoista nähdä, miten jäsenvaltioiden rahoitusosuudet jakautuvat EU:ssa.

2.7. Valvonta

2.7.1. Kuten TSK:n aiemmin antamassa lausunnossa(8) todetaan, "säänneltyjen toimien valvonta on avainasemassa, kun halutaan taata asianmukainen kalavarojen säilymiseen tähtäävä politiikka". Jos komissiolle ei edelleenkään anneta päättäväisesti lisää valvontavaltaa eikä ratkaista EU:ssa nykyisin vallitsevien seuraamusjärjestelmien eroja, YKP:ssä ei edistytä merkittävästi. TSK on jo pitkään peräänkuuluttanut samoja toimenpiteitä, joihin komissio ilmoittaa ryhtyvänsä, eli valvottavuusarviointia, uuden tekniikan tehokkaampaa hyödyntämistä ja seuraamusrangaistusten yhdenmukaistamista, minkä vuoksi TSK kannattaa kyseisiä toimenpiteitä.

2.7.2. TSK pahoittelee, ettei komissio ole vielä selvittänyt yhteisen valvontarakenteen tavoitteita eikä sitä, miten ja minkä laajuisena valvonnan on tarkoitus toimia.

2.7.3. TSK kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia valvontapolitiikan ulottamisesta laittomaan kalastukseen ja mukavuuslippualuksiin. Kalastajilla ja koko kalastusalalla on oltava asiasta selkeä kanta, ja niiden on vältettävä sekaantumasta kyseiseen toimintaan suoraan tai välillisesti. TSK suhtautuu siis myönteisesti (annettuaan asiaa koskevan lausunnon) komission ehdotukseen(9) asetuksen (EY) 2792/1999 (MOO IV) muuttamisesta siten, että "kielletään julkisen tuen myöntäminen alusten siirtämiseen kolmansiin maihin, jos asianomaiset kalastusjärjestöt ovat todenneet nämä maat maiksi, jotka sallivat kansainvälisten säilytystoimenpiteiden tehokkuuden vaarantavan kalastuksen."

2.8. YKP:n sosiaalinen ja taloudellinen ulottuvuus

2.8.1. Ennen alakohtaisten politiikkojen mukauttamista - eli tässä tapauksessa YKP:n mukauttamista - olisi tehottomien tulosten tai vakavien haittavaikutusten välttämiseksi aina tutkittava tarkoin kussakin jäsenvaltiossa vallitseva tilanne.

2.8.1.1. Komissio ehdottaa, että pienimuotoista rannikkokalastusta ja erittäin syrjäisiä alueita kohdeltaisiin poikkeavasti, sillä juuri lähivesikalastuksella on selkeä sosiaalinen luonne ja sen avulla taataan, että rannikkokuntien ja -alueiden elinkeinoelämä pysyy vireänä.

2.8.1.2. TSK pitää edellä esitettyä lähestymistapaa oikeana. Kilpailuvääristymien torjumiseksi on kuitenkin määriteltävä selvästi ja avoimesti, mitä pienimuotoisella kalastuksella tarkoitetaan.

2.8.1.3. Kalastuksesta eniten riippuvaisilla alueilla on kiinnitettävä erityistä huomiota vaihtoehtoisiin elinkeinoihin tehtäviin investointeihin. Tammikuussa 2001 julkaistussa, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsittelevässä toisessa koheesiokertomuksessa todetaan nimenomaisesti, että vuosina 1990-1997 riippuvuus kalastuksesta lisääntyi kehityksestä eniten jälkeen jääneillä alueilla.

2.8.2. TSK palauttaa mieliin aiemmin antamassaan lausunnossa esittämänsä toteamuksen rakennetoimenpiteistä, joilla puututaan yhteisön kalastuslaivaston ylimitoitukseen: "Rakenteellisia toimenpiteitä on jatkettava ja on pidettävä mielessä, että myös yhteisön kalastuslaivaston uudistamista ja nykyaikaistamista on jatkettava. Sen on tapahduttava sekä panostamalla raaka-aineen käsittelyyn että kohentamalla miehistön olosuhteita ja turvallisuutta aluksilla. Tällöin on syytä määritellä uudelleen, mitä kapasiteetilla tarkoitetaan, jotta ainoastaan kokonaistonniston ja konetehon huomioon ottamisen sijasta voidaan selkeästi erottaa toisistaan aktiivikapasiteetti, joka vastaa pyyntiponnistuksesta, ja sen ulkopuolelle jäävä passiivikapasiteetti, joka ei vaikuta aktiivikapasiteettiin. Tämän muutoksen myötä voidaan sallia suurempi arvonlisäys miehistön olosuhteiden parantamisessa ja edistyä merkittävästi turvallisuuskysymyksissä."

2.8.3. Komission ehdottamassa alan uudessa hoitotavassa keskitytään TSK:n mielestä liiaksi kapasiteetin ylimitoitusta koskevaan ongelmaan - joka tosin on olemassa - ja kannustetaan kalastajia poistumaan alalta tukemalla heidän siirtymistään harjoittamaan muita elinkeinoja, mikä on sinänsä tärkeää.

2.8.4. Nykyisten KOR-tukien uudelleentarkastelu on kuitenkin osoittanut, että on pidettävä mielessä yhtäältä yhteisön kalastuslaivaston uudistamistarve ja toisaalta se tosiseikka, että todellisessa yhdennetyssä ja johdonmukaisessa politiikassa on välttämättä pyrittävä lakkauttamaan sellaisiin laivastosegmentteihin tai jäsenvaltioille myönnettävä laivanrakennus- ja uudistamistuki, jotka eivät todistettavasti ole täyttäneet YKP:lle asetettuja tavoitteita.

2.8.5. Sokeasti toteutettu supistamistoimenpide, jossa ei oteta huomioon nykyisiin kalastuskapasiteetin ohjausohjelmiin (MOO:ihin) sisältyviä osatekijöitä, saattaisi vahingoittaa muita ongelmattomampia laivastosegmenttejä tai alueita, joiden talous on muita riippuvaisempi kalastuksesta. Toimenpiteellä saatettaisiin jopa hävittää alan rakenteen kannalta olennaista tuotantokapasiteettia, ja lisäksi se syrjisi jäsenvaltioita, jotka täyttävät komission asettamat tavoitteet tai, kuten toisinaan on tapahtunut, ovat menneet jopa sovittua pidemmälle.

2.8.6. Samaa voidaan sanoa vesiviljelyalan tuista. Komission väittämä, jonka mukaan kaikkien vesiviljelylajien tuotanto ja kysyntä ovat nykyisin tasapainossa, ei pidä käytännössä paikkaansa. Todellisuudessa tilanne vaihtelee jäsenvaltioittain. Komission väittämän paikkansapitämättömyyttä ainakin tiettyjen lajien ja alueiden osalta osoittaa se, että luonnonvaraisten lajien määrän on todettu vähentyneen ja että merestä peräisin olevien tuotteiden kysyntä on lisääntynyt, koska ne ovat muita terveellisempiä. KOR-tuissa on otettava huomioon kunkin jäsenvaltion todellinen tilanne.

2.8.7. Ala hyötyy luonnollisesti kalastuksen kestävästä hoidosta. Työvoiman ja pyyntialusten määrän vähentäminen vaikuttaa myönteisesti alalla toimintaansa jatkavien kalastajien tulotasoon ja parantaa kalavarojen hoitoa. On kuitenkin todettava, että eräiden maiden nykyisestä ylikapasiteetista huolimatta työntekijämäärä ei ole välttämättä samassa suhteessa ylimitoitettu. Eräissä jäsenvaltioissa on itse asiassa jo työvoimapulaa.

2.8.8. Alalla toteutettaviin rakennemuutoksiin ja kaikilta jäsenvaltioilta vaadittaviin uhrauksiin kalastuslaivaston mukauttamiseksi todellisiin kalavaroihin on yhdistettävä aktiivinen sosiaalipolitiikka. Sen avulla on tuettava sosiaalisin ja taloudellisin oheistoimenpitein työvoiman vähentämistä ja siirtymistä muihin ammatteihin. Samalla politiikan on valmennettava alaa ottamaan vastaan varhaiseläkkeelle siirtyvien kalastajien tilalle tulevia uusia, entistä nuorempia kalastajia, sillä alan pitkän aikavälin elinkelpoisuus edellyttää myös uusien ammattilaisten asianmukaista kouluttamista alalle.

2.8.8.1. Niin ikään on investoitava alalla jo toimivien ammattilaisten koulutukseen. Siinä on asetettava etusijalle turvallisuus ja pyyntitavat, mutta koulutuksessa on käsiteltävä myös muita seikkoja ja jaettava kalastajille sellaista tietoa, joka auttaa heitä vähentämään riippuvuutta varsinaisesta kalastuksesta ja valmentautumaan muihin, vaihtoehtoisiin tai oheisammatteihin.

2.8.8.2. PESCA-ohjelma ei käytännössä ole onnistunut kovinkaan hyvin. On kuitenkin tärkeää, että alalla on edelleen käytettävissään sen sosiaalipoliittisiin tarpeisiin mukautettu erityisväline. PESCAn sulauttaminen muihin, laajempiin ohjelmiin hankaloittaa entisestään alan ammattilaisten mahdollisuuksia hyötyä ohjelmasta.

2.8.9. Komission on ehdotettava kauaskantoisempia toimenpiteitä kuin kalastuskapasiteetin supistaminen ja kalastusalalla nykyisin työskentelevien henkilöiden auttaminen löytämään vaihtoehtoisia työpaikkoja. On sitä paitsi vaikea käsittää, minkä vuoksi komissio korostaa kalastajien ylikapasiteetin ratkaisemista siirtämällä heidät muihin ammatteihin. Tämä saattaa tuottaa tulosta yksittäisissä tapauksissa, mutta suurimmalla osalla kalastajista on ikänsä ja koulutustaustansa vuoksi vaikeuksia sopeutua muihin ammatteihin mahdollisista siirtymätuista huolimatta.

2.8.9.1. On olemassa muita mahdollisia tukimuotoja, joihin ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota. Kalastuspäivien lukumäärän hallinta ja alusten työaikadirektiivin soveltaminen olisivat tehokkaita hallinnointivälineitä, ja niiden ansiosta kalastajat voisivat edelleen harjoittaa ammattiaan.

2.8.10. Polttoaineen epätavallisen hinnankorotuksen äskettäin aiheuttama kriisi on niin ikään nostanut esiin tarpeen pohtia eräitä kalastaja-ammatin palkkausnäkökohtia, sillä palkka vaikeuttaa uusien työntekijöiden tuloa alalle ja vaikuttaa kielteisesti kalastuksen kestävään hoitoon. Eräiden alalla pitkään käytössä olleiden palkkakäytänteiden vuoksi polttoaineen hinnankorotus vaikuttaa suoraan tuottolaskelmaan, mikä laskee huomattavasti monien kalastajien tuloja ja lisää näin ollen kalastusponnistusta.

2.8.11. TSK on jo pitkään vaatinut tilanteen normaalistamiseksi korjaavia sosiaalisia tukitoimenpiteitä, koska alan ja sen myötä monien EU:n alueiden elinkelpoisuuteen vaikuttavat myös kohtuulliset työolot sekä ammattitaitoinen ja hyvin palkattu työvoima. Alalle taatun vähimmäistulon vakiinnuttaminen saattaisi osaltaan varmistaa kalastajien kelvollisen elintason ja vähentää kalavaroihin kohdistuvaa painetta. Vaikka komissiolla ei olekaan suoranaista toimivaltaa asiassa, vaan se kuuluu työmarkkinaosapuolille, komissio voisi tehdä pedagogista työtä ja kannustaa osapuolia kehittämään toimintaansa tähän suuntaan.

2.9. Ulkosuhteet

2.9.1. Ulkosuhteet ovat tärkeä osa YKP:tä, eikä niitä voida missään tapauksessa irrottaa kontekstistaan, kuten keskustelun perustaksi ehdotetussa komission vihreässä kirjassa tunnutaan tehdyn. YKP:n tärkeimpänä ulkosuhteiden ydintavoitteena on tarjota EU:n kalastuslaivastolle mahdollisuus päästä unionin aluevesien ulkopuolisille kalavaroille. Näin lievitetään merestä peräisin olevien tuotteiden alijäämää ja varmistetaan sisämarkkinoiden tasapaino, mikä merkitsee myös sitä, ettei unionin ulkopuolisten maiden kumppaneiden oikeutettuja etuja ole unohdettu. Tätä periaatetta on noudatettava kaikissa tulevissa kalastussopimuksissa.

2.9.2. EU:n kalastuslaivasto pääsee unionin ulkopuolisille kalavaroille kaupallisten sopimusten turvin, joihin saattaa sisältyä muita yhteisön kehityspolitiikkaan kuuluvia näkökohtia. Neuvosto on usein todennut, että EU:n on lujitettava kalastukseen liittyvää kansainvälistä toimintaansa.

2.9.3. YKP:n puitteissa harjoitettavan ulkoisen toiminnan tärkeimmät osatekijät on säilytettävä ennallaan.

2.9.4. TSK ei kannata kahdenlaista lähestymistapaa kansainvälisiin sopimuksiin. Kaikkien kalastussopimusten lähtökohtana tulee olla samat perusperiaatteet. Erojen ja erityispiirteiden on heijastettava ainoastaan todellisia eroja.

2.9.5. Lisäksi on tärkeää säilyttää AKP-maiden kanssa tehdyt sopimukset ja lujittaa niitä, koska ne ovat EU:lle tarpeellisia ja ne ovat allekirjoittajamaille merkittävä kehitystekijä, joka vaikuttaa ratkaisevasti kyseisten maiden talous- ja yhteiskuntaelämään.

2.9.6. TSK suhtautuu niin ikään myönteisesti komission tekemään aloitteeseen keskustella työmarkkinaosapuolten kanssa työmarkkinalausekkeen liittämisestä kalastussopimuksiin, jotta taattaisiin tiettyjen ILO:n hyväksymien perussääntöjen ja -periaatteiden noudattaminen.

2.9.7. Komission pyrkimys lisätä monenkeskistä yhteistyötä ja EU:n merkittävää roolia yhteistoiminnassa on asianmukainen, ja TSK kannattaa pyrkimystä kaikilta osin, mukaan luettuna alueellisten kalastusjärjestöjen osuuden lujittaminen torjuttaessa tiettyjen, alan tulevaisuutta ja kalastuksen elinkelpoisuutta uhkaavien asenteiden ja toimien haittavaikutuksia.

2.10. YKP ja Välimeri

2.10.1. TSK on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että kaikki Välimeren alueet on edelleen pyrittävä saamaan YKP:n piiriin parantamalla/mukauttamalla YKP:n sisältämiä lainsäädäntövälineitä. Alueella sallitut erityisjärjestelyt ovat omalta osaltaan köyhdyttäneet kalavaroja, ja niitä on pohdittava huolellisesti, jotta ne yhtenäistettäisiin vähitellen yhteisön muiden alueiden kanssa.

2.10.2. TSK on tietoinen siitä, että Välimeren kalavaroja voidaan hyödyntää nykyistä tasapainoisemmin ja järkiperäisemmin yhteisen oikeuskehyksen puitteissa. Komitea toivoo, että lähiaikoina ryhdytään asianmukaisiin lainsäädäntätoimenpiteisiin, joilla taataan rannikkoalueiden talous- ja yhteiskuntarakenteen ja väestön elinkelpoisuus.

2.10.3. Jäsenvaltioiden toteuttamia Välimeren erityistoimenpiteitä on tehostettava, minkä vuoksi EU:n on ponnisteltava kaikin tavoin, jotta myös muut Välimeren rannikkovaltiot suhtautuvat alueeseen samalla tavoin. Tämänsuuntaisia askeleita on jo otettu esimerkiksi Adrianmerellä, mutta käytäntö on ulotettava myös muille alueille, jotta EU:n toteuttamat toimenpiteet olisivat tehokkaita ja myös alueen muut maat noudattaisivat niitä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä Välimeren ulkopuolisten kolmansien maiden aluksiin, joiden toimintaa ei useinkaan valvota lainkaan.

2.11. YKP:n kestävä hoito

2.11.1. YKP:n tulevaisuus riippuu suurelta osin siitä, millä tavoin ja millaisin välinein ja resurssein komissio, jäsenvaltiot ja kalastusala pystyvät luotsaamaan tämän tärkeän yhteisen politiikan tulevaisuutta.

2.11.2. YKP:ssä on lisäksi noudatettava sekä tällä hetkellä että ennen kaikkea tulevaisuudessa muiden EU-politiikkojen, kuten ympäristöpolitiikan, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyöpolitiikan linjauksia.

2.11.3. YKP:n määrärahojen ja talousarviotoimenpiteiden on lisäksi vastattava todellisia tarpeita ja päämääriä sekä EU:n kansainvälisiä velvoitteita.

3. Päätelmät

Vaikka TSK suhtautuu rakentavasti kaikkiin vihreässä kirjassa esitettyihin myönteisiin seikkoihin, komitea korostaa seuraavia näkökohtia, joita on työstettävä edelleen:

- Politiikassa on sitouduttava konkreettisesti puuttumaan YKP:n käytössä olevien lukuisten välineiden puutteelliseen täytäntöönpanoon.

- Jatkossa tehtävissä ehdotuksissa tulee ottaa huomioon vesiviljely, kalastusalan YMJ ja laittoman kalastuksen torjunta.

- On kiinnitettävä erityistä huomiota pienimuotoisen kalastuksen ja yhteisön syrjäisten alueiden erityispiirteisiin.

- Olisi pohdittava mahdollisuutta kieltää aina tarvittaessa kalojen poisheittäminen, pyrkiä minimoimaan sivusaaliit sekä asettaa varsinaiset kieltoajat ja määritellä kieltoalueet.

- 6-12 meripeninkulman vyöhyke on YKP:n uudistuksen kannalta ratkaiseva seikka. Aluevesille pääsyä on edelleen rajoitettava ja/tai nykyinen kielto on muutettava pysyväksi tai vakiinnutettava pitkäaikaiseksi. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon EU:n laajentuminen.

- Komitea ei ole komission kanssa yhtä mieltä henkilökohtaisten, siirrettävissä olevien kiintiöiden käyttöönotosta eikä minkäänlaisesta yksinomaan markkinalähtöisestä ratkaisusta.

- Jäsenvaltioiden on hallinnoitava virkistyskalastusta tiukasti.

- Ympäristötekijöiden sisällyttäminen YKP:n hallintaan on edelleen melko epäselvää. Esimerkkeinä moniselitteisyydestä mainittakoon rannikkoalueiden maankäyttö, vahinkoa kärsineille osapuolille maksettavat korvaukset ja ekomerkki.

- Markkinat vaativat tiukentamaan elintarvikkeiden laatustandardeja, ja yhteisön on huolehdittava siitä, että kaikki noudattavat niitä. Yhteisön on varmistettava veden laadun parantaminen, kalojen hyväkuntoisuus ja moitteeton säilytys sekä tiukkojen terveys- ja turvallisuusmääräysten soveltaminen. Asianomaisten EU-elinten olisi annettava tarkkaa tieteellistä neuvontaa. Kalaruokavaliota olisi pohdittava vakavasti.

- Laivaston mukauttamistoimenpiteitä on jatkettava MOO:iden puitteissa ainoastaan silloin, kun niistä on todistetusti saatu myönteisiä tuloksia. Niin ikään olisi harkittava nykyistä tiukempien rangaistusseuraamusten käyttöönottoa, jos määräyksiä ei noudateta.

- Olisi sitouduttava vakaasti käsittelemään raaka-ainetta laadukkaissa olosuhteissa, kohentamaan elinoloja aluksilla ja parantamaan miehistön turvallisuutta.

- Hallinnoinnissa on pyrittävä varmistamaan, että EU-määräyksiä noudatetaan laaja-alaisesti ja tasapainoisesti. Alueellisten komissioiden perustamisen lähtökohdaksi olisi otettava Euroopan tärkeimmät kalastusalueet, ja niiden tulisi noudattaa ICES:n maantieteellistä jakoa.

- YKP:ssä ei tapahdu merkittävää edistymistä ennen kuin komission valvontavaltuuksia on todella vahvistettu tuntuvasti ja jäsenvaltioiden rangaistusjärjestelmien väliset erot on tasoitettu. Komitea pahoittelee sitä, ettei komissio ole vielä selvittänyt yhteisen valvontarakenteen tavoitteita. Komitea kehottaa komissiota tekemään pikimmiten ehdotuksia seurannan ja valvonnan ulottamisesta laittomaan kalastukseen ja mukavuuslippualuksiin.

- Pienimuotoinen kalastus on määriteltävä selvästi ja avoimesti kilpailuvääristymien välttämiseksi.

- Sellaiset sosiaaliset ja taloudelliset toimenpiteet kuin ammatillinen koulutus, investointi vaihtoehtoisiin ammatteihin, kalastuspäivien hallinnointi sekä merellä olevien alusten työaikadirektiivin saattaminen osaksi lainsäädäntöä voisivat olla tehokkaita hallintavälineitä. Taatun vähimmäispalkan vakiinnuttaminen alalle auttaisi takaamaan kalastajille kohtuullisen elintason ja helpottaisi kalavaroihin kohdistuvaa painetta.

- Komitea ei kannata kaksijakoista lähestymistapaa kansainvälisiin kalastussopimuksiin. YKP:n on noudatettava yhteisön muiden toimintaperiaatteiden, kuten ympäristö-, kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikan linjauksia.

Bryssel 17. lokakuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Oma-aloitteinen lisälausunto aiheesta "Yhteinen kalastuspolitiikka" (EYVL C 139, 11.5.2001).

(2) Lausunto aiheesta "2002 - Yhteinen kalastuspolitiikka ja Euroopan unionin kalastuksen tila" (EYVL C 268, 19.9.2000) ja samasta aiheesta laadittu oma-aloitteinen lisälausunto "Yhteinen kalastuspolitiikka" (EYVL C 139, 11.5.2001).

(3) Ote TSK:n lausunnosta 244/2001 (EYVL C 139, 11.5.2001), kohta 2.7.1.

(4) Ote TSK:n lausunnosta 244/2001 (EYVL C 139, 11.5.2001), kohta 2.7.1.

(5) EYVL C 139, 11.5.2001.

(6) KOM(2001) 322 endg. - 2001/0129 (CNS).

(7) Kansainvälinen merentutkimusneuvosto.

(8) Ks. alaviite 3.

(9) KOM(2001) 322 lopullinen