On toimittava päättäväisesti tulevien sukupolvien edun nimissä. Jos EU osoittaa, että sen toimintatapa on menestyksekäs, monet valtiot ja kansalaiset ympäri maailmaa ymmärtävät, että vaurauden kasvu on yhdistettävissä päästövähennyspolkuun, jolla keskilämpötilan nousu rajoitetaan selvästi alle 2 celsiusasteeseen ja pyritään rajoittamaan 1,5 celsiusasteeseen maapallon tulevaisuuden turvaamiseksi. Kuitenkin vaikka toimia toteutettaisiinkin maailmanlaajuisesti, jotkin ilmastonmuutoksen haittavaikutuksista tulevat jatkumaan. Siksi EU jatkaa ponnistelujaan myös ilmastonmuutokseen sopeutumisen puolesta niin Euroopassa kuin maailmanlaajuisestikin. Lisäksi ilmastoneutraaliuden saavuttaminen Euroopassa edellyttää investoimista teknologioihin, liiketoimintamalleihin, osaamiseen, infrastruktuureihin ja käyttäytymisen muuttamiseen. Vihreä siirtymä uudistaa EU:n taloutta, tekee siitä innovatiivisemman, kiertotalouden mukaisen ja kantokykyisemmän. Se edistää EU:n talouden kilpailukykyä maailmanlaajuisella tasolla ja vaurautta tulevina vuosina.

Ensinnäkin on saavutettu suuria päästövähennyksiä sulkemalla hiilivoimaloita ja tekemällä energiaintensiivisestä teollisuudesta puhtaampaa. Päästöjen vähentäminen on osoittautunut vaikeammaksi liikenteen ja maatalouden alalla sekä rakennusten osalta, joihin liittyy erityisiä haasteita. Ilmastoneutraaliuden saavuttaminen edellyttää kuitenkin, että EU:n toimia vauhditetaan merkittävästi kaikilla aloilla. Koska toimien läpimenoaika on pitkä maankäytön ja liikenteen kaltaisilla kriittisillä aloilla, toimia on vauhditettava jo seuraavien kymmenen vuoden aikana. Muussa tapauksessa muutokset, jotka on tehtävä vuoden 2030 jälkeisenä aikana, olisi tehtävä epärealistisen nopeasti.

Komissio on tarkastellut yksityiskohtaisesti vaikutustenarvioinnissa ja viime vuonna järjestetyssä laajassa kuulemisprosessissa, mitä vaikutuksia taloudelle, yhteiskunnalle ja ympäristölle aiheutuisi, jos päästöjä vähennettäisiin vuoteen 2030 mennessä 50–55 prosenttia vuoden 1990 tasosta. Vaikutustenarvioinnissa on kartoitettu huolellisesti käytettävissä olevia toimenpiteitä ja sitä, millaisella panoksella kukin yksittäinen talouden ala voi edistää näitä tavoitteita. Tasapainoinen, realistinen ja harkittu päästövähennyspolku ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi vuoteen 2050 mennessä edellyttää, että vuoden 2030 päästövähennystavoite asetetaan 55 prosenttiin.

Euroopan ennennäkemätön reagointi covid-19-viruksesta johtuviin talouden ongelmiin tarjoaa ainutlaatuisen mahdollisuuden vauhdittaa siirtymistä ilmastoneutraaliin talouteen. On investoitava tarvittavaan muutokseen ja varmistettava, että muutos tapahtuu reilulla ja sosiaalisesti oikeudenmukaisella tavalla. Next Generation EU -välineellä ja monivuotisella rahoituskehyksellä 2021–2027, joiden määrärahat ovat yhteensä yli 1,8 biljoonaa euroa, edistetään merkittävällä tavalla vihreän ja digitaalisen siirtymän tavoitteita, joihin Eurooppa pyrkii. Nämä tavoitteet on kuitenkin kirjattava kaikilta osin jäsenvaltioiden elpymis- ja palautumissuunnitelmiin, jotta voidaan vastata talouskriisiin tosiasiassa ja saada etuja toimista, joilla vauhditetaan siirtymistä puhtaaseen ja kestävään talouteen.

Maailmassa vallitsee juuri nyt terveyskriisi, jolla on ennennäkemättömiä vaikutuksia yhteiskuntaan ja talouteen. Terveyskriisin on kiinnitettävä huomiota kiireellisesti, mutta toimet yhden kriisin torjumiseksi eivät saa johtaa siihen, että toinen kriisi kiihtyy tai pahenee. Ilmastotoimien lykkääminen tai toimenpiteiden purkaminen ei Euroopan unionin näkökulmasta ole vaihtoehto. Jos kehittyvään ilmastokriisiin ei puututa, se uhkaa luonnonympäristöä, terveyttä ja toimeentuloa paljon laajemmin kuin meneillään oleva terveyskriisi. Jos toimenpiteitä ei toteuteta, talouden häiriöt ja kielteiset seuraukset yhteiskunnalle nousevat pitkällä aikavälillä paljon suuremmiksi kuin kustannukset, joita kunnianhimoisiin ilmastotoimiin investoimisesta aiheutuu tänä päivänä.

Komission puheenjohtaja on tehnyt Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta unionin tärkeimmän poliittisen prioriteetin. Tavoitteena on tehdä EU:sta oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jolla on nykyaikainen, resurssitehokas ja kilpailukykyinen talous. On tarpeen suojella ja vahvistaa EU:n luonnonpääomaa, turvata eurooppalaisten terveys ja hyvinvointi ilmastoon ja ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja vaikutuksilta sekä taata osallistava muutos, joka perustuu oikeudenmukaiseen siirtymään ketään ei jätetä -periaatteen mukaisesti. Tänään komissio ohjaa Euroopan kestävälle kehityspolulle, jotta voidaan tehdä tästä totta ja saavuttaa ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä.

Ilmastokriisi on aikamme suurin haaste. Viimeksi kuluneet viisi vuotta olivat kaikkein lämpimimmät koskaan. Maapallon keskilämpötila nousi vuoteen 2019 mennessä 1,1 celsiusastetta esiteollisesta ajasta. Ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat kiistattomia. Kuivuutta, myrskyjä ja muita äärimmäisiä sääilmiöitä esiintyy yhä useammin. On ryhdyttävä kiireellisiin ja kestäviin toimiin ihmisten terveyden, vaurauden ja hyvinvoinnin turvaamiseksi niin Euroopassa kuin muuallakin maailmassa. IPCC:n tuoreimmissa raporteissa, jotka koskevat ilmastonmuutosta, keskilämpötilan nousun rajoittamista 1,5 celsiusasteeseen, maaperää, valtameriä sekä kryosfääriä, korostetaan, että seuraukset ovat ankarat, jos ilmastonmuutosta ei pysäytetä. Eurooppalaiset ovat tästä tilanteesta yhä huolestuneempia – ja syystä. Yhdeksän kymmenestä pitää ilmastonmuutosta vakavana ongelmana. EU on maailmanlaajuisessa johtoasemassa ilmastonmuutoksen torjunnassa. Komission vakaana aikomuksena on, että EU:ssa ryhdytään lisätoimiin nyt.

2.Kunnianhimoisemman ilmastotavoitteen taloudelliset ja yhteiskunnalliset edut

Vaikutustenarvioinnissa tehdyn analyysin perusteella komissio toteaa, että kasvihuonekaasupäästöjen 55 prosentin vähennystavoitteen saavuttaminen vuoteen 2030 mennessä paitsi parantaisi selkeästi EU:n mahdollisuuksia saavuttaa ilmastoneutraalius myös tekisi EU:n yrityksistä ja teollisuudesta edelläkävijöitä koko maailmassa. Analyysissä myös vahvistetaan, että kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitetta on mahdollista tiukentaa vastuullisella ja sosiaalisesti oikeudenmukaisella tavalla. Tiukentaminen voi lisätä kestävää taloudellista kasvua ja vauhdittaa siirtymistä puhtaaseen energiaan. Samalla on kuitenkin puututtava kielteisiin yhteiskunnallisiin seurauksiin ja otettava käyttöön riittäviä toimenpiteitä sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla. Kasvihuonekaasupäästöjen 55 prosentin vähennyksen saavuttaminen vuoteen 2030 mennessä myös lisäisi EU:n kansalaisten hyvinvointia, koska se tuottaisi merkittäviä rinnakkaisetuja paremman terveyden, ilmanlaadun ja ympäristön tilan muodossa. Lisäksi se tukisi vahvasti palautumista covid-19-kriisistä sekä Euroopan talouden kilpailu- ja kantokykyä pitkällä aikavälillä.

Uusi 55 prosentin päästövähennystavoite merkitsee merkittävää investointihaastetta EU:n elinkeinoelämälle, palvelualalle sekä liikenne- ja energia-alalle. Investoimisesta tämän haasteen ratkaisemiseen saadaan kuitenkin vastineeksi vähintäänkin kilpailukykyä EU:n yrityksille ja vaurautta EU:n kansalaisille. Covid-19-kriisi on iskenyt ankarasti EU:n talouteen. Se ei ole vaikuttanut merkittävästi itse investointeihin, joita tarvitaan kunnianhimoisemman kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitteen saavuttamiseksi vuoteen 2030 mennessä, mutta se on kuitenkin todennäköisesti heikentänyt olosuhteita tällaisten investointien tekemiseksi. Tähän on vastattava vahvoilla poliittisilla aloitteilla sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla. EU:n elpymissuunnitelma elpymis- ja palautumistukivälineineen on kriittisen tärkeä tällaisten vihreää siirtymää tukevien investointien kannalta. Kasvihuonekaasujen nettopäästöjen arvioidaan vuonna 2020 laskevan 30–35 prosenttiin vuoden 1990 päästötasosta, mutta jollei lisätoimia toteuteta, päästöjen arvioidaan nousevan takaisin aiemmille tasoille sitä mukaa, kun talous elpyy covid-19-kriisistä. Ilmastonmuutoksen kello tikittää edelleen. Jotta ilmastoneutraalius saavutettaisiin vuoteen 2050 mennessä, seuraavien kymmenen vuoden aikana on tarpeen rakentaa uusia tuuliturbiineita, tehdä teollisuudesta puhtaampaa ja kunnostaa rakennuksia, jotta ne olisivat energia- ja resurssitehokkaita. Tätä varten on luotava EU:n yrityksille tilaisuus päästä aitiopaikalle vähähiilisten ratkaisujen kehittämisen, käyttöönoton ja kaupallistamisen alalla. Liikkuvuudesta on tehtävä olennaisesti puhtaampaa. Päästöttömät ajoneuvot korvaavat ajan mittaan perinteiset ajoneuvot, julkista liikennettä kehitetään voimakkaasti ja kestäviä liikennemuotoja ja multimodaaliratkaisuja käytetään enemmän puhtaan liikkuvuuden vaihtoehtojen laajan ja hyvin integroidun kirjon myötä. Digitaaliteknologiat tulevat olemaan keskeisiä varmistettaessa, että EU saavuttaa ilmastoneutraaliuden ja lujittaa kilpailukykyään maailmanlaajuisesti. Digitaalinen ja vihreä siirtymä on toteutettava siten, että nämä kaksi lujittavat toisiaan.

EU:n monivuotisen talousarvion ja Next Generation EU -välineen varoista osoitetaan vähintään 30 prosenttia ilmastomenoihin. Kaikki menot tulevat olemaan linjassa Pariisin ilmastosopimuksen kanssa ja noudattelemaan vahingon välttämisen periaatetta. Kansallisilla elpymis- ja palautumissuunnitelmilla ja niihin liittyvillä menoilla on joko tosiasiassa edistettävä vihreää ja digitaalista siirtymää tai vastattava näistä aiheutuviin haasteisiin. Varojen kohdennettu käyttö voi käynnistää merkittäviä yksityisen sektorin investointeja. Elpymiseen tarkoitetut menot on yhdistettävä kunnianhimoisiin ilmastotoimiin, jottei haaskata rahaa ja luoda arvottomia omaisuuseriä ja siten myöhempiä lisäresurssitarpeita. Yhä niukemman likviditeetin aikoina pitäisi siksi kannustaa investoimista innovatiiviseen ja vähähiiliseen teknologiaan sen sijaan, että refleksinomaisesti investoidaan vanhaan hiilivetoiseen talouteen. Näin Euroopasta voidaan tehdä nykyaikainen vihreä talous. Työpaikkojen ja toimeentulojen säilyttämisessä ja lisäämisessä ei ole kyse pelkästään kuukausista tai vuosista vaan vuosikymmenistä.

Elpyminen ja talouden viherryttäminen voivat hyötyä myös rakennepolitiikasta ja toimenpideuudistuksista, joilla kannustetaan kilpailuun tuotemarkkinoilla, vastataan osaamisen kysynnän ja tarjonnan kohtaamiseen sekä asetetaan saataville tarvittavaa koulutusta.

Yksi vihreän siirtymän keskeisistä piirteistä on EU:n pääomakannan uudistaminen. Se edellyttää suuria alkuinvestointeja, jotka kuitenkin maksaisivat itsensä takaisin ajan mittaan saatujen polttoainesäästöjen muodossa. Energiaan liittyviä investointeja on lisättävä. Kaudella 2021–2030 EU:n on investoitava vuosittain 350 miljardia enemmän kuin kaudella 2011–2020. Tämä on vuositasolla noin 90 miljardia euroa enemmän kuin se investointimäärä, jolla tämänhetkiset vuoden 2030 ilmasto- ja energiatavoitteet saavutettaisiin. Yksityisiä investointeja ohjataan kohti vihreää elpymistä paitsi julkisen tuen myös kestävän rahoituksen aloitteen avulla. EU:n kestävyysluokitusjärjestelmä, EU:n vihreitä joukkovelkakirjoja koskeva standardi ja ilmastovertailuarvot tulevat olemaan olennaisia välineitä, joiden avulla rahoituksen ja reaalitalouden tarpeiden välille voidaan luoda parempi yhteys.

Koska EU:n kotimaanmarkkinat ovat laajat, siirtymän vauhdittaminen auttaa nykyaikaistamaan EU:n taloutta kaikilta osin. Se parantaa mahdollisuuksia säilyttää johtoasema puhtaan teknologian alalla ja saada kilpailuetuja maailmanmarkkinoilla. Lisäksi uusien arvoketjujen luominen ja jo olemassa olevien arvoketjujen laajentaminen parantaa Euroopan teollisten ekosysteemien avointa strategista riippumattomuutta. Tämä edistää siirtymistä tosiasialliseen kiertotalouteen, joka yhdessä digitalisaation kanssa muodostaa ytimen nykyaikaistamiselle, jota Euroopan talous tarvitsee yleisen tehokkuutensa ja kantokykynsä parantamiseksi.

Eurooppalaiset haluavat elää nykyaikaisessa, kestävässä, oikeudenmukaisessa ja kantokykyisessä Euroopassa. He ovat ilmastonmuutoksen torjunnassa ratkaisevan tärkeitä kumppaneita ja voivat tukea sitä aktivoitumalla poliittisesti ja tekemällä oikeita kuluttajavalintoja. He voivat edistää merkittävästi luopumista hiilen käytöstä tekemällä kestävämpiä hankintapäätöksiä ja elämäntapavalintoja, mutta heidän on saatava tätä varten luotettavia tietoja, joita he voivat hyödyntää käytännössä.

Rakennukset ja liikenne ovat teollisuuden ohella suurimmat energiankäyttäjät ja päästölähteet. Luopuminen hiilen käytöstä sekä energian tarjonnan että kysynnän osalta on keskeinen edellytys ilmastoneutraaliudelle. Tämä tavoite voidaan tosiasiassa saavuttaa samalla, kun kansalaisten hyvinvointia lisätään.

Vuoden 2030 ilmastotavoitteen tiukentaminen voi rakennusalan osalta tapahtua yhteiskunnallisesti oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti, ja niin sen pitääkin tapahtua. Esimerkiksi matalan tulotason kotitalouksissa lämmityskustannukset muodostavat suuremman taakan kuin vauraammissa kotitalouksissa. Hiilen kaltaisten erittäin saastuttavien polttoaineiden käyttö on myös yleisempää matalan tulotason kotitalouksissa ja erityisen tavallista tietyillä alueilla Euroopassa. Näin ollen siirtymästä saattaa aiheutua näille kotitalouksille muita kielteisempiä vaikutuksia, varsinkin jos hiilipäästöjen hinta nousee eikä kotitalouksien saatavilla ole vähähiilisiä ratkaisuja. Jotta voidaan välttää kielteiset vaikutukset haavoittuvassa asemassa oleville kuluttajille, on tärkeää toteuttaa sosiaalipoliittisia ja energiatehokkuustoimenpiteitä. Näillä toimenpiteillä voidaan kunnostaa näihin ryhmiin kuuluvien asuntoja ja pitää lämmitys- ja sähkölaskut aisoissa.

Rakennusten kunnostaminen Euroopassa paitsi pienentää energialaskuja ja vähentää kasvihuonekaasupäästöjä myös parantaa elinoloja ja luo paikallisia työpaikkoja. Tulevan rakennusten kunnostamiseen kannustavan aloitteen (Renovation Wave) tavoitteina ovat energiatehokkuus ja energian kohtuuhintaisuus rakennusalalla. Aloitteen painopisteinä ovat energiatehokkuudeltaan kaikkein heikoimmat rakennukset ja energiaköyhyys sekä julkiset rakennukset, erityisesti koulut, sairaalat ja hoitolaitokset. Kunnostamisen yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota alkuinvestointien rahoittamiseen ja kotitalouksien valmiuteen suoriutua alkuinvestoinneista. Erityisesti tarvitaan kohdennettua tukea energiatehokkuusinvestointien tekemiseksi matalan tulotason kotitalouksissa ja sosiaalisessa asuntotuotannossa. Tämän vuoksi on suunniteltava toimenpiteitä, korvamerkittävä määrärahoja ja ehdotettava erilaisia ja innovatiivisia tapoja viherryttää asuntoja ja liikkuvuutta. Samaan aikaan on autettava haavoittuvia yhteiskuntaryhmiä. Komission vaikutustenarviointi osoittaa, että on mahdollista yhtä aikaa sekä puuttua matalan tulotason kotitalouksille aiheutuviin kielteisiin vaikutuksiin että vauhdittaa siirtymistä matalahiilisiin teknologioihin, jos päästöjä leikataan 55 prosenttia lisäämällä hiilen hinnoittelua ja jos tuloja kierrätetään näille kotitalouksille. Puhdas ja tehokas yksityinen ja julkinen liikenne tuo suuria hyötyjä yksittäisille ihmisille ja yhteisöille. Kun lisätään julkisen liikenteen ja aktiivisen liikkumisen eli kävelyn ja pyöräilyn kulkumuotojakaumia, mukaan lukien automatisoitu, verkottunut ja multimodaalinen liikkuvuus, ja yhdistetään niihin ajoneuvojen tiukemmat epäpuhtaus- ja hiilidioksidipäästönormit, liikenteen aiheuttamaa pilaantumista voidaan alentaa merkittävästi erityisesti kaupungeissa.

Eurooppalaiset hyötyvät suuresti kunnianhimoisista ja päättäväisistä ilmastotoimista. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen parantaa elinoloja ja terveyttä, pienentää energialaskua ja voi lisätä työllisyyttä.

Ilmasto- ja energiapolitiikka tukee puhtaan ilman toimenpiteitä ja parantaa siten eurooppalaisten terveyttä. Tällä on erityistä merkitystä tietyille Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioille, joissa saastuminen on suhteellisen suurta. Saavuttamalla 55 prosentin kasvihuonekaasupäästövähennys voitaisiin osaltaan vähentää edelleen ilman pilaantumista. Vuoteen 2030 mennessä saavutettaisiin 60 prosentin kokonaisvähennys vuoden 2015 päästötasosta. Tämä vähentäisi terveyshaittoja ainakin 110 miljardilla eurolla verrattuna vuoteen 2015. Lisäksi kunnianhimoisemmilla ilmastotoimilla voitaisiin vähentää ilmansuojelukustannuksia ainakin 5 miljardilla eurolla vuoteen 2030 mennessä ja osaltaan lieventää muita ympäristöongelmia, kuten happamoitumista.

Elintarvikkeiden ja maatalouden osalta vaikutustenarviointi osoittaa, että vuoteen 2030 mennessä päästövähennykset, jotka saadaan kuluttajien ruokailutottumusten muuttumisesta terveellisempään suuntaan, voisivat olla yhtä suuret kuin ne, jotka saadaan käytettävissä olevilla teknisillä vaihtoehdoilla alan päästöjen vähentämiseksi. Pellolta pöytään -strategian mukaisesti kuluttajia olisi autettava valitsemaan kestävän elintarviketuotannon mukaisia ja terveellisiä elintarvikkeita ja ruokavalioita. Tämä paitsi auttaisi maatalous- ja elintarvikealaa vähentämään päästöjään myös parantaisi kuluttajien terveyttä, alentaisi yhteiskunnalle aiheutuvia terveyteen liittyviä kustannuksia sekä vähentäisi ruokahävikin määrää.

Kunnianhimoisemmalla ilmastotavoitteella voi edellä mainituilla aloilla olla myönteisiä vaikutuksia BKT:hen ja EU:n kokonaistyöllisyyteen. Vaikutustenarviointi osoittaa, että erityisesti talouden suorituskyvyn jäädessä vajaaksi BKT nousee juuri niiden investointien ansioista, jotka perustuvat kunnianhimoisempaan ilmastotavoitteeseen. Samansuuntaisesti hiilitulojen käyttö yleensä voisi johtaa työn verotuksen alenemiseen, millä on myönteisiä vaikutuksia työllisyyteen. Investoiminen nykyaikaiseen kiertotalouteen auttaa luomaan kestäviä ja uusia vihreitä työpaikkoja maailmassa, jossa on ilmastorajoitteita.

Eri jäsenvaltioilla, aloilla ja kotitalouksilla on kuitenkin erilaiset lähtökohdat tai valmiudet reagoida siirtymän tuomiin haasteisiin ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi. Kunnianhimoisempi ilmastotavoite on todennäköisesti haastavampi toteuttaa jäsenvaltioissa ja alueilla, joita voidaan luonnehtia seuraavasti: suurempi fossiilisten polttoaineiden osuus energialähteiden yhdistelmästä, suuremmat kasvihuonekaasupäästöt ja suurempi energiaintensiteetti sekä alhaisempi henkeä kohti laskettu BKT. Tietyillä hiili-intensiivisillä aloilla ja alueilla, joilla merkittävä osa taloudesta on riippuvainen hiili-intensiivisistä aloista, tullaan näkemään olennaisia muutoksia. Jakautumanäkökohdat on tarpeen ottaa huomioon ketään ei jätetä -periaatteen mukaisesti. Tarvitaan uutta ja päivitettyä osaamista. Jatkossa on tarpeen investoida elinikäiseen oppimiseen käyttäen kaikkia mahdollisia välineitä ja taata siten monipuolinen ja osallistava työvoima. Alueilla, joilla hiili-intensiivinen teollisuus on nykyään merkittävässä asemassa, tarvitaan kohdennettuja toimenpiteitä ja investointeja, joita tuetaan oikeudenmukaisen siirtymän mekanismista.

Näiden siirtymien tuloksena EU:n energiajärjestelmästä tulee varmempi ja häiriönsietokykyisempi. Fossiiliset polttoaineet, jotka ovat olleet osa arkeamme jo yli 150 vuotta, ovat herkkiä hintavaihteluille ja toimitushäiriöille. Yli puolet EU:n energiatarpeesta katetaan tuonnilla. EU:ssa tuotettu uusiutuva energia vähentää tätä riippuvuutta ja parantaa huoltovarmuutta. Energian nettotuonnin ennustetaan laskevan yli neljänneksen vuosina 2015–2030. Jos nostetaan ilmastotavoitetta nykyisestä vuoden 2030 tavoitteesta 55 prosenttiin ja saavutetaan ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä, tuonnista koituva lasku alenee EU:ssa 100 miljardia euroa vuosina 2021–2030 ja jopa 3 biljoonaa euroa vuoteen 2050 mennessä.

Toisin sanoen kunnianhimoisempi EU:n ilmastotavoite vuodelle 2030 tuottaa tulokseksi sekä taloudellisia mahdollisuuksia että puhtaamman ja terveellisemmän ympäristön eurooppalaisille samalla, kun edetään vakaasti kohti ilmastoneutraaliutta vuoteen 2050 mennessä. Kunnianhimoisempi ilmastotavoite peilaa kansalaisten ja sidosryhmien toiveita, jotka nämä esittivät vastauksissaan komission tätä aloitetta varten järjestämään julkiseen kuulemiseen. Se myös lisää alue- ja paikallisviranomaisten mahdollisuuksia osallistua vihreään siirtymään ja hyötyä siitä. Lisäksi se takaa kestävät työpaikat, parantaa EU:n energiaturvallisuutta, häiriönsietokykyä ja riippumattomuutta, vauhdittaa innovointia sekä luo vakaan perustan taloudelliselle vauraudelle.

Kuva 1: EU:n kehityskulku kohti kestävää taloudellista vaurautta ja ilmastoneutraaliutta vuosina 1990–2050