EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 18.2.2021 COM(2021) 66 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EMPTY Kauppapolitiikan uudelleentarkastelu – Avoin, kestävä ja määrätietoinen kauppapolitiikka



Kauppapolitiikan uudelleentarkastelu – Avoin, kestävä ja määrätietoinen kauppapolitiikka 1.Euroopan kauppapolitiikka talouden rakennemuutoksen ja geopoliittisen epävakauden aikana: Valmistautuminen vuoden 2030 maailmaan Kauppa on yksi EU:n mahtavimmista välineistä. Se on Euroopan taloudellisen vaurauden ja kilpailukyvyn keskiössä, sillä se tukee elinvoimaisia sisämarkkinoita ja määrätietoista ulkoista toimintaa. Kauppajärjestelmänsä avoimuuden ansiosta EU on maailman suurin maatalous- ja teollisuustuotteiden ja palvelujen myyjä, ja se on merkittävin kansainvälisten sijoitusten kohdealue ja tekijä. Yhteisen kauppapolitiikan ansiosta EU puhuu maailmannäyttämöllä yhdellä äänellä. Tämä on ainutlaatuinen viputekijä. EU:lla on edessään uusia sisäisiä ja ulkoisia haasteita, ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa ja Euroopan digitaalistrategiassa on määritelty uusi kestävämpi kasvumalli. Siksi EU tarvitsee uuden kauppapoliittisen strategian, jolla tuetaan EU:n sisä- ja ulkopoliittisten tavoitteiden saavuttamista ja edistetään kestävyyden lisäämistä, sillä EU on sitoutunut saavuttamaan YK:n kestävän kehityksen tavoitteet. Kauppapolitiikkaa on hyödynnettävä kaikilta osin covid-19-pandemiasta toipumisessa, talouden vihreässä siirtymässä ja digitaalisessa muutoksessa sekä Euroopan selviytymiskyvyn rakentamisessa. Vuosina 2017–2019 käyttöön otetut rajoitukset ovat jo vaikuttaneet arvoltaan suurempaan kauppaan kuin vuosina 2009–2016, ja IMF katsoo, että kaupan jännitteet aiheuttavat edelleen vakavan riskin maailmantaloudelle tänä erityisen heikkona aikana. IMF Strategy, Policy and Review Department (2020), Developments in Global Trade Policy: Broadening Conflict May Hinder Recovery, 1.10.2020. Kun kauppapolitiikkaa muovataan vuoden 2030 maailmaan, oikeanlaisten politiikkavalintojen tekeminen merkitsee sitä, että viimeaikaiset poliittiset, taloudelliset, teknologiset, ympäristöön liittyvät ja yhteiskunnalliset muutokset sekä niistä johtuva maailmanlaajuinen kehitys on otettava huomioon. Poliittiset ja geotaloudelliset jännitteet ruokkivat maailmanlaajuista epävarmuutta. Kansainvälisen yhteistyön ja monenvälisen hallinnan sijaan unilateralismi lisääntyy, minkä seurauksena monenvälisten instituutioiden toiminta häiriintyy tai ne ohitetaan. Tämä kehityskulku juontaa juurensa monista ilmiöistä. Ensinnäkin globalisaatiolla, teknologian kehityksellä ja maailmanlaajuisten arvoketjujen syntymisellä on ollut kaksijakoinen vaikutus talouksiin ja yhteiskuntiin. Toisaalta ne ovat tuoneet valtavia tehokkuusetuja, mikä on ruokkinut jatkuvaa kauppavetoista talouskasvua monissa osissa maailmaa. Tämä on auttanut miljoonia ihmisiä pääsemään pois köyhyydestä. Toisaalta näillä ilmiöillä on joskus ollut voimakas haitallinen vaikutus, joka on johtanut kasvavaan eriarvoisuuteen ja kehitykseen, jossa osa ihmisistä ja yhteisöistä on jäänyt jälkeen. Mukautumiskustannukset, joita pidettiin siirtymävaiheeseen kuuluvina, ovat joissakin tapauksissa pysyvästi alentaneet elintasoa ja palkkoja, vähentäneet työllistymismahdollisuuksia tai heikentäneet työoloja ja ‑ehtoja. Monissa tapauksissa hallitusten ei katsota reagoineen riittävästi talouden mukautuksiin eikä lieventäneen niiden kielteisiä vaikutuksia. Tämä on johtanut vaatimuksiin globalisaation purkamisesta ja sisäänpäin käpertyneiden ja eristäytymishakuisten reaktioiden lisääntymiseen. Toiseksi omaa valtiokapitalismin malliaan noudattavan ja maailmanlaajuisia ambitioita osoittavan Kiinan nopea nousu on muuttanut perusteellisesti maailman taloudellista ja poliittista järjestystä. Tämä luo lisää haasteita vakiintuneelle maailmantalouden hallintajärjestelmälle ja vaikuttaa maailmanlaajuisesti ja kotimarkkinoillaan kilpailevien eurooppalaisten yritysten tasapuolisiin toimintaedellytyksiin. Kolmanneksi ilmastonmuutoksen kiihtyminen sekä biologisen monimuotoisuuden väheneminen ja ympäristön tilan heikkeneminen sekä konkreettiset esimerkit niiden tuhoisista vaikutuksista ovat johtaneet siihen, että vihreä siirtymä on tunnustettu aikamme keskeiseksi tavoitteeksi. Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on EU:n uusi kasvustrategia, jonka avulla talouspolitiikkaa on helpompi suunnata uudelleen niin, että se vastaa paremmin 2000-luvun haasteita. Ohjelman yleistavoitteena on siirtyminen ilmastoneutraaliin, ympäristön kannalta kestävään, resurssitehokkaaseen ja häiriönsietokykyiseen talouteen vuoteen 2050 mennessä ja vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 55 prosenttia vuoteen 2030 mennessä sekä suojella, hoitaa ja lisätä EU:n luonnonpääomaa. Ohjelmasta tulee EU:n kilpailukykyä lisäävä tekijä, ja se johtaa taloutemme asteittaiseen mutta perusteelliseen muutokseen, joka puolestaan vaikuttaa voimakkaasti kaupan rakenteisiin. Vihreään siirtymään on yhdistettävä sosiaalinen tasapuolisuus. Maailmanlaajuisissa toimitusketjuissa työn ihmisarvoisuuteen liittyy edelleen vakavia puutteita monissa osissa maailmaa, aina yhdistymisvapauden vakavista loukkauksista huonoihin työoloihin. Perusoikeuksien vieminen työntekijöiltä aiheuttaa paineita sosiaalisten olojen heikkenemiseen maailmanlaajuisesti ja lisää ihmisten tyytymättömyyttä globalisaatioon ja avoimeen kauppaan. Neljänneksi myös digitalisaatio on kestävän kehityksen keskeinen mahdollistaja mutta samalla myös osa-alue, jolla kilpaillaan ja jolla monenvälinen hallinta on riittämätöntä. Euroopan digitaalisella vuosikymmenellä Euroopan digitalisaation tukeminen on ensisijaisen tärkeää sekä sisä- että ulkopolitiikassa, kauppapolitiikka ja sen välineet mukaan lukien. Samalla kaupan luonne kehittyy edelleen. Siitä tulee entistä innovaatiovetoisempaa, mitä teollis- ja tekijänoikeuksien suojelu tukee, ja palvelukaupan merkitys kasvaa tavarakauppaan verrattuna. Sen lisäksi, että palvelut ovat arvoketjuun suoraan vaikuttava tekijä (rahoituspalvelut, tietoliikenne, tietotekniikka, liikenne ja logistiikka), usein ne on integroitu tuotteiden valmistukseen, millä on jopa suurempi merkitys. Talouden palvelullistuminen ja digitaaliteknologian yleistyminen ovat luoneet hyvin palkattuja ja laadukkaita työpaikkoja ja vauhdittaneet talouskasvua. Covid-19-pandemia on nopeuttanut näitä muutoksia ja keskittänyt huomion niihin. Samalla se on tuonut mukanaan omat haasteensa. Pandemia korostaa kansantalouksien kytkeytymistä toisiinsa, sillä ne tukeutuvat vakaisiin ja ennustettaviin kansainvälisiin sääntöihin ja häiriönsietokykyisiin kuljetusreitteihin. Pandemia on tuonut esiin riskin, että maailmanlaajuinen yhteistyö ja luottamus lakkaa. Se on myös saanut pohtimaan, mikä olisi oikeanlainen politiikkayhdistelmä kotimaisten ja ulkomaisten hankintalähteiden monipuolistamiseen sekä strategisen tuotantokapasiteetin ja varmuusvarastojen kokoamiseen. Se on myös osoittanut, että kriisitilanteessa on tärkeää laajentaa terveydenhuollon tuotteiden valmistusta ja että on tarpeen tehdä yhteistyötä, jotta voidaan varmistaa niiden tasapuolinen saatavuus myös heikommassa asemassa olevien väestönosien keskuudessa. Pandemia on myös lisännyt merkittävästi valtiontukia ja valtion osallistumista talouteen, mikä on välttämätöntä terveiden yritysten pelastamiseksi ja työpaikkojen suojelemiseksi, mutta se ei ehkä ole kestävää pitkällä aikavälillä ja voi aiheuttaa jännitteitä. Lopuksi on tarkasteltava talouden näkymiä eri puolilla maailmaa. EU pysyy maailmanlaajuisena talousmahtina ja kestävän kasvun edelläkävijänä. OECD:n tuoreimmat pitkän aikavälin ennusteet osoittavat, että euroalueen BKT:n määrä kasvaa 1,4 prosenttia vuodessa (yhdistetty vuotuinen kasvuvauhti) seuraavien kymmenen vuoden aikana. Kasvunäkymiä heikentää kuitenkin muiden alueiden kehitys, ja Euroopan suhteellinen asema kansainvälisessä taloudessa muuttuu. On odotettavissa, että jo vuonna 2024 85 prosenttia maailman BKT:n kasvusta tulee EU:n ulkopuolelta. Kiinan jatkuva nousu vaikuttaa voimakkaasti maailmantalouden kehitykseen seuraavien kymmenen vuoden aikana – OECD ennustaa Kiinan BKT:n kasvavan vuosittain 4,7 prosenttia. EU:n kauppapolitiikassa on otettava huomioon nämä maailmanlaajuiset trendit ja haasteet, jotta siinä näkyisi poliittinen tavoite luoda ”vahvempi EU maailmannäyttämöllä”. Kauppapolitiikan olisi myös vastattava sidosryhmien odotuksiin, mikä on tuotu esiin jäsenvaltioiden kanssa käydyissä keskusteluissa, Euroopan parlamentin hyväksymässä päätöslauselmassa ja julkisessa kuulemisessa ilmaistuissa näkemyksissä.

2.EU:n avointa strategista riippumattomuutta tukeva kauppapolitiikka 2.1.Avoin strateginen riippumattomuus Vahvempi ja selviytymiskykyisempi EU edellyttää sisäisten ja ulkoisten toimien nivomista yhteen monilla eri politiikanlohkoilla ja kaikkien kauppapolitiikan välineiden käyttämistä EU:n etujen ja politiikkatavoitteiden tukemiseksi. Se edellyttää EU:n vahvuuksien hyödyntämistä ja yhteistyötä kumppaneiden kanssa. ”Avoin strateginen riippumattomuus” vastaa tähän tarpeeseen. Avoin strateginen riippumattomuus korostaa EU:n kykyä tehdä omat valintansa ja muokata ympäröivää maailmaa johtajuuden ja sitoutumisen kautta omien strategisten etujensa ja arvojensa pohjalta. Se kuvastaa EU:n perusvakaumusta, että tämän päivän haasteisiin vastaaminen edellyttää ennemminkin maailmanlaajuisen yhteistyön lisäämistä kuin sen vähentämistä. Lisäksi se merkitsee, että EU voi jatkossakin hyödyntää kansainvälisiä mahdollisuuksia. Samalla puolustetaan määrätietoisesti EU:n etuja, suojellaan EU:n taloutta epäterveiltä kaupan käytännöiltä ja varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset. Se tarkoittaa myös, että tuetaan sisäisiä politiikkoja, joilla vahvistetaan EU:n taloutta ja autetaan sitä asemoimaan itsensä johtoasemaan, kun pyritään uudistettuun sääntöihin perustuvaan maailmankaupan hallintajärjestelmään. Avoin strateginen riippumattomuus on valinta, mutta myös päätöksentekijöiden ajattelutapa. Se perustuu avoimuuden painottamiseen ja muistuttaa EU:n sitoutumisesta avoimeen ja oikeudenmukaiseen kauppaan ja hyvin toimiviin, monimuotoisiin ja kestäviin globaaleihin arvoketjuihin. Se muodostuu seuraavista: ·selviytymiskyky ja kilpailukyky, joilla vahvistetaan EU:n taloutta; ·kestävyys ja oikeudenmukaisuus, joissa heijastuu vastuullisten ja oikeudenmukaisten EU:n toimien tarve; ·määrätietoisuus ja sääntöihin perustuva yhteistyö sen osoittamiseksi, että EU kannattaa kansainvälistä yhteistyötä ja vuoropuhelua ja on valmis torjumaan hyvän kauppatavan vastaisia käytäntöjä ja käyttämään tarvittaessa yksipuolisia välineitä etujensa ajamiseen. 2.2.Avoimuus ja sitoutuminen strategisena valintana Vuonna 2019 EU:n tavara- ja palveluviennin arvo oli yli 3,1 biljoonaa euroa ja tavara- ja palvelutuonnin arvo 2,8 biljoonaa euroa. Yhteenlaskettuina luvut merkitsevät sitä, että EU on maailmankaupan tärkein toimija. EU:n perustana on avoimuus, niin EU:n sisällä kuin sen ulkopuolella. Se on maailman suurin tavaroiden ja palvelujen viejä ja tuoja. Suurista talouksista EU on se, jossa kaupan osuus taloudesta on suurin. EU:n vienti työllistää EU:ssa 35 miljoonaa ihmistä, kun se vuonna 2000 työllisti 20 miljoonaa ihmistä. Yhtä lailla EU:n talous tukeutuu tuontiin, jonka kautta saadaan kriittisiä raaka-aineita ja muita tuotantopanoksia. Tuonnista 60 prosenttia käytetään EU:ssa tavaroiden tuotantoon, ja EU:n lisääntynyt avoimuus tuonnille vuodesta 1995 on kasvattanut tuloja noin 550 miljardilla eurolla. EU on myös merkittävä vientikohde matalan tulotason maille, erityisesti Afrikalle ja EU:n naapurimaille, mikä edistää kehitystä ja talouskasvua maailmanlaajuisesti. Aivan kuten viimeisimmän talous- ja finanssikriisin jälkimainingeissa, kauppa on ratkaisevan tärkeä vihreää elpymistä vauhdittava tekijä, kun EU toipuu covid-19-pandemian aiheuttamasta talouden taantumasta. Jotta EU:n selviytymiskyky vahvistuu ja voidaan tukea sen talouden eri alojen kilpailukykyä, on varmistettava avoin ja vääristymätön pääsy kansainvälisille markkinoille, mukaan lukien uudet markkinat ja avoimet kauppavirrat, jotka hyödyttävät sekä teollisuutta, työntekijöitä että kansalaisia. EU:n talouden kansainvälistymisessä ovat avainasemassa EU:n teolliset ekosysteemit, joihin kuuluvat kaikki toimijat arvoketjun eri vaiheissa viljelijöistä ja valmistajista palveluntarjoajiin ja maailmanlaajuisista monikansallisista yrityksistä pk- ja startup-yrityksiin. EU on 74 maan kauppakumppani numero yksi. Se on Aasian, Afrikan, Yhdysvaltojen, Länsi-Balkanin ja EU:n naapurimaiden tärkein kauppakumppani. EU on myös maailman suurin kauppaa tukevan avun antaja. Covid-19-pandemia on vahvistanut tarvetta toteuttaa vuonna 2017 laadittu kauppaa tukevan avun yhteinen EU-strategia kokonaisuudessaan. EU:n strategisen edun mukaista on tukea haavoittuvien kehitysmaiden integroitumista maailmantalouteen. Monet näistä maista sijaitsevat maantieteellisesti lähellä Eurooppaa. EU:n on kaikilta osin hyödynnettävä avoimuutensa ja sisämarkkinoidensa houkuttelevuuden antamaa voimaa. Koska EU on avoin ja sitoutunut toimimaan kansainvälisellä näyttämöllä, se pystyy uskottavasti tukemaan kansainvälistä yhteistyötä, monenvälisyyttä ja sääntöihin perustuvaa järjestystä, jotka puolestaan ovat ratkaisevan tärkeitä EU:n etujen kannalta. EU tekee yhteistyötä kumppaneiden kanssa varmistaakseen, että yleismaailmallisista arvoista, kuten ihmisoikeuksien edistämisestä ja suojelusta, pidetään kiinni. Tähän sisältyvät työelämän perusnormit ja Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin mukainen sosiaalinen suojelu, sukupuolten tasa-arvo sekä ilmastonmuutoksen ja biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen torjunta. Ilmastonmuutokseen ja muihin ympäristöhaasteisiin voidaan vastata vain avoimuuden, maailmanlaajuisen sitoutumisen ja yhteistyön avulla. EU ei voi voittaa taistelua ilmastonmuutosta vastaan toimimalla yksin. Onnistuminen edellyttää, että kumppaniemme keskuudessa lisätään ymmärrystä siitä, että vihreä siirtymä ei ole välttämätön vain keskipitkällä aikavälillä vaan että se on älykästä talouspolitiikkaa jo nyt. EU:n on hyödynnettävä avoimuuttaan ja otettava mukaan kumppaninsa, erityisesti suurimmat päästöjen aiheuttajat ja saastuttajat, jotta ne voivat hoitaa niille kuuluvan osan ilmastonmuutoksen hillitsemisessä. Samoin biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen on maailmanlaajuinen haaste, joka edellyttää maailmanlaajuisia toimia.

Avoimuus ja sitoutuminen ovat strateginen valinta, joka palvelee myös Euroopan unionin hyvin ymmärrettyä omaa etua. Avoimuus lisää vaurautta, kilpailukykyä ja dynaamisuutta. Avoimeen talouteen on kuitenkin yhdistettävä määrätietoisia toimia ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi, siihen sopeutumiseksi ja ympäristön suojelemiseksi sekä vahvaa sosiaali- ja työvoimapolitiikkaa, joilla vastataan EU:n kansalaisten haasteisiin. Vain näin voidaan jakaa avoimuuden edut oikeudenmukaisesti ja helpottaa mukautumista maailmantalouden muutoksiin niin, että kaikki pysyvät mukana. 2.3.Arvoketjujen häiriönsietokyvyn ja kestävyyden parantaminen EU:n talouden ja sen toimitusketjujen häiriönsietokyvyn ja kestävyyden vahvistaminen on osa Euroopan unionin pyrkimyksiä kohti avointa strategista riippumattomuutta. Covid-19-pandemia on koetellut talouksien häiriönsietokykyä kaikkialla maailmassa. Kriisin ensimmäinen opetus on se, että useimmat toimitusketjut ovat osoittaneet huomattavaa häiriönsietokykyä. Kun olosuhteet ovat oikeanlaiset, yritykset voivat lisätä maailmanlaajuista tuotantoa ja jakelua, erityisesti jos ne voivat luottaa avoimiin toimitusketjuihin, joiden tukena on vakaat, ennakoitavat ja läpinäkyvät kauppasäännöt. Hallituksilla on erityinen vastuu tällaisen ympäristön luomisesta, kuten myös oikeudenmukaisen ja tasapuolisen jakelun tukemisesta tilanteessa, jossa kysyntä ylittää saatavilla olevan tarjonnan. Maiden välinen, kuten myös hallitusten ja yksityisen sektorin välinen, luottamus on tässä suhteessa ratkaisevan tärkeää. Siksi EU on tukenut voimakkaasti G20-ryhmässä, WTO:ssa ja kahdenvälisissä suhteissa maailmanlaajuisia pyrkimyksiä seurata kriittisiä toimitusketjuja, pitää ne avoimina ja häiriintymättöminä sekä varmistaa kriittisten tuotteiden oikeudenmukainen ja tasapuolinen saatavuus. Tämä on ollut erityisen tärkeää covid-19-rokotteiden käyttöönoton yhteydessä, sillä pieni määrä maita joutuu vastaamaan koko maailman kysyntään. EU aikoo vahvistaa yhteistyötä muiden maiden ja yksityisen sektorin kanssa tuotannon laajentamiseksi ja rokotteiden tasapuolisen saatavuuden tukemiseksi. Se varmistaa, että rokotteiden saatavuuteen tähtäävät lyhyen aikavälin toimenpiteet eivät häiritse toimituksia haavoittuviin maihin ja että toimenpiteet toteutetaan hyvin kohdennetulla, tasapuolisella ja läpinäkyvällä tavalla. Häiriönsietokykyisellä ja kestävällä liikenteellä on keskeinen merkitys kansainvälisen kaupan helpottamisessa ja EU:n toimitusketjujen säilyttämisessä. EU:n verkkoyhteyksien kehittäminen voi parantaa EU:n kaupan häiriönsietokykyä ja ylläpitää kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiassa tunnustettua EU:n roolia maailman yhteyskeskuksena. ·Kun kysyntä kasvaa ennennäkemättömällä tavalla, kuten kasvosuojusten tapauksessa, kaupan avoimuus on ollut keskeisessä asemassa laajennettaessa vaihtoehtoisten hankintalähteiden valikoimaa. ·Myös läpinäkyvyys on erittäin tärkeää, sillä se on tuloksellisesti myötävaikuttanut elintarvikkeiden toimitusketjujen häiriönsietokykyyn. Maatalousmarkkinoiden tietojärjestelmän (AMIS) avulla on voitu hälventää elintarvikkeiden toimitusvarmuutta koskevia pelkoja. Kriisivalmius on erityisen tärkeää maataloudessa. ·Kehitysmaiden jääminen kauppaa rajoittavien toimenpiteiden takia maailmanlaajuisten arvoketjujen ulkopuolelle on riski, jota ei pidä aliarvioida. Koska covid-19-kriisi on ollut niin laaja ja se on vaikuttanut kaikkiin talous- ja yhteiskuntaelämän osa-alueisiin, tuotanto ja liikkuvuus mukaan lukien, ei ole voitu välttää tiettyihin aloihin ja tiettyihin tuotteisiin kohdistuvia häiriöitä. Tiettyjen terveydenhoitoon liittyvien kriittisten tuotteiden kysynnän eksponentiaalinen kasvu ja sulku- tai rajoitustoimenpiteistä johtuva tarjonnan puute ovat tuoneet esiin haavoittuvuuksia terveydenhuoltosektorilla. Niitä on analysoitava huolella, ja ne on ratkaistava tulevaisuutta silmällä pitäen. Ratkaisuja voivat olla kriisivalmiuden parantaminen, tuotanto- ja toimitusketjujen monipuolistaminen, varmuusvarastoinnista huolehtiminen sekä tuotannon ja investointien edistäminen myös naapurimaissa ja Afrikassa. Yksityisellä sektorilla on keskeinen rooli riskien arvioinnissa ja tuotannon oikea-aikaisuuden tasapainottamisessa asianmukaisin suojatoimin. Se on keskeinen tekijä varmistettaessa kyky selvitä toimitushäiriöistä tai kysyntähäiriöistä erityisesti silloin, kun yritykset ovat riippuvaisia yhdestä ainoasta toimittajasta. Poliittisten päättäjien on myös tunnettava haavoittuvuustekijät paremmin, vaihdettava tietoja ja edistettävä yhteistyötä. Komission työ strategisten riippuvuussuhteiden määrittämiseksi erityisesti terveydenhuollon kaltaisissa kaikkein herkimmissä teollisuuden ekosysteemeissä tarjoaa vankan perustan tarvittavien politiikkaratkaisujen määrittelylle ja alan osallistumiselle. Tällä työllä tuetaan muun muassa uuden lääkestrategian toteuttamista ja päivitetyn teollisuuspoliittisen strategian valmistelua. Kauppapolitiikalla voidaan edistää selviytymiskykyä tarjoamalla vakaa ja sääntöihin perustuva kaupankäyntikehys, avaamalla uusia markkinoita hankintalähteiden monipuolistamiseksi ja kehittämällä yhteistyökehyksiä kriittisten tuotteiden oikeudenmukaiselle ja tasapuoliselle saatavuudelle. Tähän liittyen EU ajaa kumppaneidensa kanssa kauppa- ja terveysaloitetta WTO:ssa. Toimitusketjujen häiriönsietokyvyn parantaminen tukee myös EU:n tavoitetta tehdä toimitusketjuista kestävämpiä erityisesti edistämällä kestävyysnormeja kaikkialla maailmanlaajuisissa arvoketjuissa. Kestävän kehityksen mukaiset toimitusketjut ovat yleensä osoittautuneet myös paremmin häiriöitä sietäviksi. Kauppapolitiikalla voidaan myötävaikuttaa myös tämän tavoitteen saavuttamiseen edistämällä vastuullista yritystoimintaa sekä lisäämällä toimitusketjujen läpinäkyvyyttä ja jäljitettävyyttä. Tulevat yritysten kestävää hallintotapaa ja metsäkatoa koskevat säädökset ovat tässä suhteessa tärkeitä virstanpylväitä. 2.4.EU:n geopoliittisia etuja tukeva kauppapolitiikka Tiivis yhteistyö kumppaneiden kanssa on tärkeää monenvälisyyden ja sääntöihin perustuvan kansainvälisen järjestyksen tukemiseksi. Olemassa olevaa kansainvälistä talouden hallintajärjestelmää heikennetään. Jos tämä jatkuu, se vaikuttaa taloussuhteisiin ja kauppaan sekä tavanomaisena pitämäämme turvallisuuteen ja vakauteen. Toimivan sääntöihin perustuvan monenvälisyyden tukeminen on näin ollen EU:n keskeinen geopoliittinen etu. WTO:n uudistus on siksi nähtävä osana EU:n laajempia prioriteetteja, joilla varmistetaan, että toimivat maailmanlaajuiset instituutiot tukevat maailmantalouden elpymistä, ihmisarvoisia työpaikkoja, kestävää kehitystä ja vihreää siirtymää. EU:n olisi tehtävä tiiviimmin työtä toimivia monenvälisiä instituutioita tukevien liittoumien muodostamiseksi. Tässä yhteydessä vuoropuhelua tiivistetään Yhdysvaltojen, Ottawa-ryhmän, Afrikan maiden, Intian ja Kiinan kanssa.



EU:n on toimittava uudessa moninapaisessa maailmanjärjestyksessä, jolle on ominaista suurvaltojen välisten jännitteiden lisääntyminen. EU:n olisi edistettävä lähestymistapoja, joilla jännitteitä vähennetään, ja etsittävä ratkaisuja, jotka perustuvat uudistettuun sääntöpohjaiseen kehykseen. Samalla EU:n on luotava itselleen välineet toimia vihamielisemmässä kansainvälisessä ympäristössä. Transatlanttinen suhde on maailman suurin ja taloudellisesti merkittävin kumppanuus. Sen juuret ovat syvällä yhteisissä eduissa ja arvoissa. Yhdysvaltojen uusi hallinto tarjoaa mahdollisuuden tehdä yhteistyötä WTO:n uudistamiseksi muun muassa vahvistamalla sen valmiuksia torjua kilpailun vääristymiä ja edistää kestävää kehitystä. Se tarjoaa myös uusia mahdollisuuksia tehdä tiivistä yhteistyötä kansantalouksiemme vihreässä ja digitaalisessa muutoksessa. Sen vuoksi EU pitää kumppanuuden lujittamista Yhdysvaltojen kanssa ensisijaisena. EU:n kauppa- ja investointisuhteet Kiinaan ovat tärkeitä ja haastavia. EU:n politiikassa yhdistyvät aktiivinen sitoutuminen – sekä kahdenvälisellä että monenvälisellä tasolla – ja samanaikainen sellaisten yksipuolisten välineiden kehittäminen ja täytäntöönpano, jotka ovat tarpeen EU:n keskeisten etujen ja arvojen suojelemiseksi – kaikilta osin EU:n kansainvälisiä sitoumuksia noudattaen. Oikeudenmukaisempien, sääntöihin perustuvien taloussuhteiden luominen Kiinaan on ensisijaisen tärkeää. EU pyrkii tasapainottamaan kahdenvälisiä kauppasuhteitaan Kiinaan. Tässä on tärkeää varmistaa, että Kiina ottaa enemmän velvoitteita kantaakseen kansainvälisessä kaupassa, ja samanaikaisesti torjua valtionkapitalismiin perustuvan talousjärjestelmän aiheuttamia kielteisiä heijastusvaikutuksia. Äskettäinen laaja-alaista investointisopimusta koskevien neuvottelujen vieminen poliittiseen päätökseen on osa näitä pyrkimyksiä. Sopimuksen ratifiointi edellyttää selkeää sitoutumista sopimuksen tosiasialliseen täytäntöönpanoon markkinoille pääsyn, tasapuolisten toimintaedellytysten ja kestävää kehitystä koskevien sitoumusten osalta. Laajemmasta strategisesta näkökulmasta on tärkeää, että EU vahvistaa suhteitaan eurooppalaisiin ja Eurooppaa ympäröiviin maihin ja syventää yhteistyötä Afrikan mantereen ja Afrikan valtioiden kanssa. Maanosien välillä on moninaisia kulttuurisia, taloudellisia ja poliittisia siteitä. Afrikan vakaus ja vauraus ovat ratkaisevan tärkeitä EU:n vakauden ja vaurauden kannalta, ja sitä on tuettava näiden kahden maanosan välisellä tiiviimmällä taloudellisella yhdentymisellä, joka vie vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta eteenpäin yhdessä Afrikan kanssa. Jotta EU voisi saavuttaa geopoliittiset tavoitteensa maailmanlaajuisesti, sen on monipuolistettava suhteitaan ja luotava liittoutumia samanmielisten kumppaneiden kanssa muun muassa laajan kauppasopimusverkostonsa kautta. Verkosto on olennaisen tärkeä, ja jokainen olemassa oleva ja tuleva sopimus muovaa suhteitamme kumppaneihin. EU:n vapaakauppasopimukset ovat alustoja EU:n arvoja ja etuja ajavalle tiiviimmälle yhteistyölle. Ne muodostavat perustan yhteistyölle tärkeiden markkinoiden ja maiden kanssa kaikkialla maailmassa, erityisesti Aasian ja Tyynenmeren alueella, Latinalaisessa Amerikassa ja Karibian alueella. 3.Kauppapolitiikan keskipitkän aikavälin suunta 3.1.Kauppapolitiikan kolme keskeistä tavoitetta keskipitkällä aikavälillä

EU:n kauppapolitiikassa on keskityttävä kolmeen keskeiseen tavoitteeseen. Ensimmäinen tavoite on EU:n talouden elpymisen ja perusteellisen muutoksen tukeminen vihreiden ja digitaalisuutta koskevien tavoitteiden mukaisesti. Elpymispyrkimysten yhteydessä EU:n kauppapolitiikan olisi edelleen täytettävä päätehtävänsä eli helpotettava tavaroiden ja palvelujen kauppaa tavalla, joka luo mahdollisuuksia ja taloudellista hyvinvointia. Painopisteenä on oltava kansalaisille, työntekijöille ja yrityksille koituvat hyödyt. Samalla EU:n kauppapolitiikan olisi autettava muuttamaan EU:n taloutta vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen mukaisesti. Sen olisi yksiselitteisesti tuettava vihreän kehityksen ohjelmaa kaikilta osiltaan, myös tavoitetta saavuttaa ilmastoneutraalius vuoteen 2050 mennessä. Samalla EU:n pitkän aikavälin kilpailukyky, vauraus ja asema maailmassa riippuvat sen kyvystä ottaa digitalisaatio haltuun ja hyödyntää sitä. Siksi vihreän ja digitaalisen siirtymän olisi oltava keskeinen painopiste monenvälisessä ja kahdenvälisessä kauppapolitiikassa. Jotta EU voisi säilyttää ja lisätä vaikutusvaltaansa muutoksen edellyttämien sääntöjen muotoilussa, sen on kehitettävä strategisempi lähestymistapa kansainväliseen sääntely-yhteistyöhön. Tämä edellyttää kauppapolitiikan ja EU:n sisäisten politiikkojen tiiviimpää yhdentämistä. Toinen tavoite on maailmanlaajuisten sääntöjen laatiminen kestävämmälle ja oikeudenmukaisemmalle globalisaatiolle. Maailmanlaajuisia kauppasääntöjä on kiireellisesti päivitettävä, jotta ne vastaisivat tämän päivän taloudellista ympäristöä ja globaalin yhteisön edessä olevia haasteita. Kauppapolitiikan taustavireenä tulisi olla globalisaation kestävyyden ja oikeudenmukaisuuden lisääminen, jotta ihmisten odotukset Euroopassa ja muualla maailmassa voidaan täyttää. EU:n kauppapolitiikassa olisi hyödynnettävä kaikkia niitä välineitä, jotka ovat käytettävissä sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja ympäristön kestävyyden tukemiseen. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi EU:n keskeisenä painopisteenä olisi oltava WTO:n uudistamistyön johtaminen ja kaupan monenvälisen hallintakehyksen toimivuuden parantaminen. Vakauden ja sääntöihin perustuvan kaupan vahvistaminen tulee olemaan EU:n toimien keskeinen pilari, sillä vain sellaisessa ympäristössä kauppa voi kukoistaa ja kansainvälinen yhteistyö kehittyä kestävän tulevaisuuden eduksi. Samalla on varmistettava, että säännöt vastaavat nykyisiä talouden realiteetteja ja että niillä on hyvät valmiudet vastata kilpailun vääristymiin ja varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset. Kolmas tavoite on lisätä EU:n kykyä ajaa etujaan ja valvoa oikeuksiensa toteutumista, tarvittaessa myös yksipuolisesti. Kauppasopimuksista neuvotteleminen on ollut tärkeä väline taloudellisten mahdollisuuksien luomisessa ja kestävyyden edistämisessä. Näiden sopimusten täytäntöönpano ja niihin sisältyvien oikeuksien ja velvollisuuksien noudattaminen tulevat olemaan paljon merkittävämmällä sijalla. Tähän liittyy sen varmistaminen, että EU:lla on käytössään asianmukaiset välineet työntekijöiden ja yritysten suojelemiseksi epäreiluilta käytännöiltä. Lisätyötä tarvitaan myös sen varmistamiseksi, että EU:n kauppasopimuksissa olevat kestävää kehitystä koskevat luvut pannaan tosiasiallisesti täytäntöön ja niiden noudattamista valvotaan, jotta sosiaali-, työ- ja ympäristönormit voidaan nostaa maailmanlaajuisesti korkeammalle tasolle. Vahvistamalla EU:n kauppasopimusten täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa EU:n kauppapolitiikka luo edellytykset yritysten kehittymiselle, kasvulle ja innovoinnille sekä turvaa laadukkaita työpaikkoja Euroopassa ja sen ulkopuolella. Monenvälisyyden tukeminen ja avoimuus yhteistyölle ei ole ristiriidassa sen kanssa, että EU on valmis toimimaan määrätietoisesti etujensa puolustamiseksi ja oikeuksiensa toteuttamiseksi. EU:n olisi tarvittaessa vahvistettava välineistöään puolustautuakseen hyvän kauppatavan vastaisilta käytännöiltä tai muulta vihamieliseltä toiminnalta, kun se toimii kansainvälisten sitoumustensa mukaisesti. 3.2.Kuusi osa-aluetta, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä EU:n tavoitteiden saavuttamiseksi keskipitkällä aikavälillä Edellä esitettyjen kolmen tavoitteen saavuttamiseksi komissio keskittyy kuuteen osa-alueeseen. Kutakin osa-alueelta esitetään keskeiset toimet, jotka on tarkoitus toteuttaa komission nykyisen toimikauden aikana. 3.2.1. Uudistetaan WTO WTO:sta on ollut valtava hyöty sen jäsenille siitä lähtien, kun se vuonna 1995 perustettiin. Se on luonut vakaan ja ennakoitavan kaupankäyntiympäristön, joka on mahdollistanut maailmanlaajuisen kaupan massiivisen laajenemisen, samalla kun se tarjoaa puitteet kauppakiistojen ratkaisemiselle neuvotteluteitse. WTO on kuitenkin nyt kriisissä, jossa se ei pysty saamaan aikaan neuvottelutuloksia maailmankaupan haasteisiin vastaamiseksi. Sen kyky ratkaista kauppakiistoja ei toimi, ja sen seurantajärjestelmää on parannettava, jotta voidaan huolehtia läpinäkyvyydestä tai ehkäistä kaupan esteitä. Komissio aikoo ajaa WTO:n uudistamista kaikilla sen toimintalohkoilla. WTO:n sääntöjä ja käytäntöjä on päivitettävä ja parannettava siten, että ne vastaavat tämän päivän kaupankäynnin realiteetteja. Perustana pitäisi olla jäsenkunnan yhteinen käsitys siitä, että WTO:n tavoittelee talouden elpymistä ja kehittämistä sekä ympäristön ja yhteiskunnan kestävyyttä. Sääntöjen nykyaikaistaminen ja WTO:n toimivuuden parantaminen – myös avoimilla monenkeskisillä sopimuksilla – on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan torjua kilpailun vääristymiä ja sopia digitaalisen ja kestävän kaupan puitteista. Koska sääntöihin perustuvan järjestelmän uskottavuus riippuu ratkaisevasti riippumattomasta ja yleisesti hyväksytystä kauppariitojen ratkaisujärjestelmästä, riitojenratkaisujärjestelmän palauttaminen on ratkaisevan tärkeää. Liitteessä I ”WTO:n uudistaminen: kohti kestävää ja tehokasta monenvälistä kauppajärjestelmää” esitetään EU:n näkemyksiä WTO:n uudistamisen ensisijaisista tavoitteista. Komissio aikoo myös edistää monenvälisiä uudistuksia muilla foorumeilla, esimerkiksi monenvälisen investointituomioistuimen perustamista YK:n kansainvälisen kauppaoikeuden komiteassa. Keskeiset toimet Komissio aikoo 1.Pyrkiä siihen, että hyväksytään ensimmäinen WTO:n uudistuskokonaisuus, jossa keskitytään lisäämään WTO:n panosta kestävään kehitykseen, ja käynnistetään neuvottelut tiukemmista säännöistä valtion toimenpiteiden aiheuttamien kilpailun vääristymien välttämiseksi. Komissio asettaa WTO:n uudistamisessa etusijalle transatlanttisen yhteistyön parantamisen. 2.Tehdä työtä täysin toimivan WTO:n riitojenratkaisumenettelyn palauttamiseksi ja WTO:n valituselimen uudistamiseksi.

3.2.2. Tuetaan vihreää siirtymää ja edistetään vastuullisia ja kestäviä arvoketjuja Kuten Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa todetaan, ilmastonmuutoksen ja ympäristön pilaantumisen torjunta on EU:n ensisijainen tavoite. Kaikkien EU:n politiikanlohkojen on annettava panoksensa, mutta edistyminen riippuu siitä, ovatko globaalit kumppanit, suuret päästöjen aiheuttajat ja saastuttajat valmiita nostamaan tavoitetasoaan. Kauppapolitiikalla on tärkeä rooli tämän tukemisessa. Seuraavan vuosikymmenen aikana komissio haluaa varmistaa, että kauppapolitiikan välineillä tuetaan maailmanlaajuista siirtymistä ilmastoneutraaliin talouteen, muun muassa vauhdittamalla puhtaaseen energiaan tehtäviä investointeja, ja edistetään kiertotalouteen perustuvia, vastuullisia ja kestäviä arvoketjuja. Tähän sisältyy vastuullisen yritystoiminnan sekä ympäristö-, ihmisoikeus- ja työnormien noudattamisen edistäminen. Samalla se merkitsee olosuhteiden ja mahdollisuuksien luomista kestävän kehityksen mukaisille tuotteille ja palveluille. Vision toteuttaminen edellyttää toimia kaikilla tasoilla – monenvälisesti, kahdenvälisesti ja itsenäisesti. Monenvälisen kehyksen parantaminen on tarpeen, jotta voidaan tukea vihreää siirtymistä ilmastoneutraaliin, ympäristöystävälliseen ja häiriönsietokykyiseen talouteen. EU tekee yhteistyötä samanmielisten maiden kanssa vahvan ympäristöohjelman toteuttamiseksi WTO:n puitteissa. Osana tätä työtä se aikoo edistää aloitteita ja toimia, joilla edistetään ilmastoon ja kestävyyteen liittyviä näkökohtia WTO:n eri toimintalohkoilla. Esimerkkinä tästä on kauppa- ja ilmastoaloite. Näihin aloitteisiin kuuluvat myös tiettyjen tavaroiden ja palveluiden kaupan vapauttaminen, läpinäkyvyys ja kauppaa tukevan avun viherryttäminen. Myös fossiilisten polttoaineiden tukia koskevia sääntöjä olisi asteittain kehitettävä. EU edistää myös WTO:ssa käytävää keskustelua siitä, miten kaupalla voidaan tukea ihmisarvoista työtä ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta. EU:n laaja kahdenvälisten kauppasopimusten verkosto helpottaa vihreän teknologian ja vihreiden tavaroiden ja palvelujen kauppaa sekä vihreitä investointeja. Sen lisäksi, että kestävyysulottuvuus on mukana sopimusten kunnianhimoisissa kauppaa ja kestävää kehitystä koskevissa luvuissa, se otetaan edelleen huomioon myös monissa muissa EU:n kauppa- ja investointisopimusten näkökohdissa. Sopimuksilla tuetaan puhtaiden ja tehokkaampien valmistusmenetelmien ja -teknologioiden levittämistä sekä luodaan mahdollisuuksia ympäristöystävällisten tavaroiden ja palvelujen markkinoille pääsyyn. Sopimuksilla autetaan turvaamaan EU:n uusiutuvan energian teollisuudelle pääsy kolmansien maiden markkinoille ja varmistamaan, että hiilineutraaliin talouteen siirtymistä tukevan tarjonnan edellyttämiä raaka-aineita ja energiatuotteita koskeva kauppa ja investoinnit eivät vääristy. Lisäksi kauppasopimukset ovat keskeinen perusta yhteistyölle EU:n kumppaneiden kanssa asioissa, jotka liittyvät ilmastonmuutokseen, biologiseen monimuotoisuuteen, kiertotalouteen, ympäristön pilaantumiseen, puhtaisiin energiateknologioihin, uusiutuva energia ja energiatehokkuus mukaan lukien, ja siirtymiseen kestäviin elintarvikejärjestelmiin. Tuleviin kauppasopimuksiin komissio aikoo ehdottaa kestäviä elintarvikejärjestelmiä koskevaa lukua. EU aikoo ehdottaa, että Pariisin sopimuksen noudattamista pidetään tulevien kauppa- ja investointisopimusten keskeisenä elementtinä. Lisäksi G20-maiden kanssa tehtävien kauppa- ja investointisopimusten olisi perustuttava yhteiseen tavoitteeseen saavuttaa ilmastoneutraalius mahdollisimman pian ja hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) suositusten mukaisesti. Tämä tavoite olisi otettava asianmukaisesti huomioon myös Pariisin sopimuksen nojalla esitetyissä kansallisesti määritellyissä panoksissa. EU aikoo painottaa kauppa- ja investointisopimuksissa myös biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen tuloksellista täytäntöönpanoa. EU:n kauppa- ja investointisopimuksilla sekä yleisellä tullietuusjärjestelmällä (GSP) on ollut tärkeä rooli myös edistettäessä keskeisten ihmisoikeuksien ja työntekijän oikeuksien kunnioittamista YK:n ja ILO:n keskeisten yleissopimusten mukaisesti. Näiden sitoumusten täyttäminen on erityisen huomion kohteena, mukaan lukien lapsityövoiman käytön torjunta osana komission laajempaa toimintaa, joka tähtää lapsityövoiman osalta nollatoleranssiin. Yksi yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) tulevan uudelleentarkastelun keskeisistä tavoitteista on lisätä edelleen kehitysmaiden kaupankäyntimahdollisuuksia, jotta voidaan vähentää köyhyyttä ja luoda työpaikkoja, joissa kunnioitetaan kansainvälisiä arvoja ja periaatteita, kuten työntekijöiden oikeuksia ja ihmisoikeuksia. Komissio aikoo edelleen vahvistaa kestävyysulottuvuutta kaikkien nykyisissä ja tulevissa sopimuksissa olevien lukujen täytäntöönpanossa. Se vahvistaa kauppaa ja kestävää kehitystä koskevien sitoumusten noudattamisen valvontaa EU:n kauppasopimusten noudattamista ja täytäntöönpanoa valvovalle virkamiehelle tehtyjen kantelujen pohjalta. Lisätoimia harkitaan siinä yhteydessä, kun vuonna 2021 tehdään kauppasopimuksissa olevien kauppaa ja kestävää kehitystä koskevien lukujen tuloksellista täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa koskevan 15-kohtaisen toimintasuunnitelman aikaistettu uudelleentarkastelu. Uudelleentarkastelu kattaa kaikki kauppaa ja kestävää kehitystä koskevien lukujen tuloksellisen täytäntöönpanon ja noudattamisen valvonnan kannalta olennaiset näkökohdat, mukaan lukien sitoumusten laajuus, seurantamekanismit, mahdollisuus määrätä seuraamuksia noudattamisen laiminlyönnistä, ihmisoikeuslauseke sekä institutionaalinen rakenne ja tarvittavat resurssit. Tavoitetta varmistaa, että kauppa on kestävää, vastuullista ja EU:n yleistavoitteiden ja arvojen kanssa sopusoinnussa, tuetaan myös yksipuolisilla toimenpiteillä. Hiilidioksidipäästöjen tullimekanismi (CBAM) on tästä hyvä esimerkki. Komissio valmistelee ehdotusta hiilidioksidipäästöjen tullimekanismista, jotta hiilivuoto ei vaaranna EU:n ilmastopolitiikan vaikuttavuutta. Toinen esimerkki on komission aikomus esittää metsäkatoa ja metsien tilan heikkenemistä koskevaa lainsäädäntöä. Tärkeä tekijä toimitusketjujen kestävyyden ja vastuullisuuden varmistamisessa tulee olemaan komission ehdotus yritysten kestävästä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä, johon kuuluu pakollinen ympäristöä, ihmisoikeuksia ja työntekijän oikeuksia koskeva huolellisuusvelvoite. Vaikutustenarvioinnin perusteella siihen sisällytetään tuloksellisia toimia ja noudattamisen valvontamekanismeja sen varmistamiseksi, että pakkotyöllä ei ole paikkaa EU:n yritysten arvoketjuissa. Oma roolinsa ihmisoikeuksien kunnioittamisen varmistamisessa on myös uudella maailmanlaajuisella ihmisoikeuspakotejärjestelmällä. Tällä järjestelmällä EU on luonut kehyksen, jonka avulla se voi kohdistaa kaikkialla maailmassa pakotteita henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin – olivatpa ne valtiollisia tai valtiosta riippumattomia toimijoita – jotka ovat vastuussa vakavista ihmisoikeusloukkauksista ja -rikkomuksista, osallistuvat niihin tai ovat yhteydessä niihin. Tuonnissa on noudatettava asiaa koskevia EU:n säännöksiä ja normeja. Kuten edellä olevat esimerkit osoittavat, EU:n on tietyissä WTO:n säännöissä määritellyissä olosuhteissa aiheellista vaatia, että tuontituotteet täyttävät tietyt tuotantovaatimukset. Maailmanlaajuisilla kauppasäännöillä pyritään varmistamaan kaupankäynnille ennakoitavat ja syrjimättömät puitteet ja turvaamaan samalla kunkin maan oikeus sääntelyyn yhteiskunnallisten valintojensa pohjalta. Tuotantovaatimusten soveltaminen tuontiin perustuu tarpeeseen suojella ympäristöä tai vastata eettisiin ongelmiin. Harkitessaan tällaisten toimenpiteiden soveltamista tuontituotteisiin EU noudattaa kaikilta osin WTO:n sääntöjä, erityisesti syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatteita, pyrkien välttämään tarpeettomia kaupan häiriöitä. Komissio aikoo edelläkävijänä kehittää kestävän kasvun normeja ja muokata kansainvälisiä normeja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti sekä tehdä kumppaneidensa kanssa yhteistyötä, jotta ne voivat kehittää ja ottaa käyttöön yhtä kunnianhimoisia sääntöjä. Keskeiset toimet Komissio aikoo 3.Esittää aloitteita ja toimia, joilla edistetään ilmasto- ja kestävyysnäkökohtia WTO:ssa. 4.Pyytää G20-kumppaneilta ilmastoneutraaliutta koskevia sitoumuksia, vahvistaa yhteistyötä muilla vihreän kehityksen ohjelman osa-alueilla, kuten luonnon monimuotoisuus, kestävä elintarvikepolitiikka, ympäristön pilaantumisen torjuminen ja kiertotalous, ja ehdottaa, että Pariisin sopimuksen noudattamisesta tehdään kaikkien tulevien sopimusten keskeinen elementti. 5.Parantaa kauppasopimuksiin sisältyvien kestävää kehitystä koskevien lukujen tosiasiallista täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa tekemällä 15-kohtaisesta toimintasuunnitelmasta aikaistetun uudelleentarkastelun vuonna 2021. Sen tulokset otetaan huomioon meneillään olevissa ja tulevissa neuvotteluissa. 6.Edistää kestäviä ja vastuullisia arvoketjuja antamalla pakollista huolellisuusvelvoitetta koskevan ehdotuksen, johon kuuluu tuloksellisia toimia ja noudattamisen valvontamekanismeja sen varmistamiseksi, että pakkotyöllä ei ole paikkaa EU:n yritysten arvoketjuissa. Ennen sitoviin säännöksiin siirtymistä komissio antaa ohjeita, joilla autetaan EU:n yrityksiä toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet jo nyt kansainvälisten huolellisuusvelvoitetta koskevien ohjeiden ja periaatteiden mukaisesti. 3.2.3.Tuetaan digitaalista siirtymää ja palvelukauppaa EU:n kauppapolitiikalla on edistettävä sellaisen ympäristön luomista, jossa EU:n palveluntarjoajat voivat innovoida ja kasvaa. Ensisijaisena tavoitteena on saattaa kansainvälisten sääntöjen maailmanlaajuinen kehys ajan tasalle. EU on maailman suurin palvelujen myyjä*. Palvelukaupan osuus EU:n BKT:stä on 25 prosenttia, ja EU:n palveluviennin arvo on yli 900 miljardia euroa vuodessa. Palvelut myös työllistävät EU:ssa suoraan tai välillisesti 21 miljoonaa ihmistä. Palveluiden osuus EU:n kaikista suorista sijoituksista ulkomaille on 60 prosenttia ja ulkomaiden suorista sijoituksista EU:hun lähes 90 prosenttia. * https://data.oecd.org/trade/trade-in-services.htm. Digitaalisessa ympäristössä käydään kovaa maailmanlaajuista kilpailua, joka muokkaa maailmanlaajuisia taloussuhteita. EU voi onnistua digitaalisessa muutoksessa vain, jos se kehittää digitaalistrategiaansa ulospäin suuntautuen ja ottaa kaikilta osin huomioon globaalin ympäristön, jolla kilpailu on yhä kovempaa ja joka toisinaan haastaa EU:n tavan lähestyä digitalisaatiota arvojen pohjalta. Kauppapolitiikalla on keskeinen rooli digitaaliseen siirtymään liittyvien EU:n tavoitteiden saavuttamisessa. Eurooppalaiset yritykset ovat riippuvaisia digitaalisista palveluista, ja tämä riippuvuus vain lisääntyy. Data on monien yritysten elinehto ja keskeinen osa EU:n toimitusketjuja. Digitaaliteknologia tuo tehokkuusetuja, joita tarvitaan kilpailukyvyn säilyttämiseksi, mutta se myös muuttaa perinteisiä teollisuudenaloja, joilla eurooppalaisten yritysten on ylläpidettävä ja vahvistettava kilpailuasemaansa. Samalla digitalisaatiolla ja uusien teknologioiden kehittymisellä on Euroopan kannalta merkittävä turvallisuus- ja arvoulottuvuus, ja ne edellyttävät huolellisesti kalibroitua politiikkaa sekä sisäisesti että ulkoisesti. Uusien digitaaliteknologioiden, kuten tekoälyn, vaikutuksia on käsiteltävä maailmanlaajuisesti kunnianhimoisempien maailmanlaajuisten standardien ja sääntöjen avulla.

Euroopan digitaalistrategian tukeminen on yksi EU:n kauppapolitiikan painopisteistä. Tavoitteena on varmistaa EU:n johtoasema digitaalisessa kaupassa ja teknologian alalla, ennen kaikkea edistämällä innovointia. EU:n olisi jatkossakin näytettävä tietä digitaalisten normien ja sääntelytapojen alalla, erityisesti tietosuojan osalta, sillä EU:n yleistä tietosuoja-asetusta pidetään usein inspiraation lähteenä. Tämän saavuttamiseksi WTO:n on asetettava digitaaliselle kaupankäynnille säännöt, ja EU:n on oltava keskeisessä asemassa niiden luomisessa. Kun säännöistä on sovittu, EU:n olisi tuettava uusien monenkeskisten WTO-neuvottelujen käymistä palvelukaupan vapauttamiseksi verkkokaupankäyntiä laaja-alaisemmin. EU:n on myös parannettava kahdenvälistä yhteistyötä ja tavoiteltava vahvempia puitteita kauppaan liittyviä digitaalisia kysymyksiä koskevalle yhteistyölle samanmielisten kumppaneiden kanssa. Se pyrkii syventämään sääntelyä koskevaa vuoropuheluaan samanmielisten kumppaneiden kanssa. Datakysymys on EU:n tulevaisuuden kannalta olennaisen tärkeä. Komissio aikoo ottaa käyttöön eurooppalaisiin arvoihin ja etuihin perustuvan avoimen mutta määrätietoisen lähestymistavan, jota se noudattaa rajat ylittävissä datan siirroissa ja datan säilytyspaikkaa koskevien vaatimusten kieltämisessä. Komissio pyrkii varmistamaan, että eurooppalaiset yritykset voivat hyötyä kansainvälisestä datan vapaasta liikkumisesta, kaikilta osin EU:n tietosuojasääntöjä ja muita julkisen vallan tavoitteita, kuten yleistä turvallisuutta ja yleistä järjestystä, noudattaen. EU jatkaa erityisesti datan liikkumista koskevien perusteettomien esteiden poistamista säilyttäen samalla riippumattoman sääntelyvaltansa tietosuojan ja yksityisyyden suhteen. Jotta rajat ylittävien datavirtojen määrä ja arvo voitaisiin arvioida paremmin, komissio luo eurooppalaisen analyysikehyksen datavirtojen mittaamiseksi. Keskeiset toimet Komissio aikoo 7.Pyrkiä saamaan nopeasti aikaan kunnianhimoisen ja kattavan WTO-sopimuksen digitaalisesta kaupankäynnistä, mukaan lukien datan liikkumista koskevat säännöt, joissa kaikilta osin noudatetaan EU:n tietosuojakehystä, ja kuluttajien luottamusta lisäävät määräykset, joilla varmistetaan korkeatasoinen kuluttajansuoja. 8.Tutkia mahdollisuutta tiiviimpään sääntely-yhteistyöhön samanmielisten kumppaneiden kanssa kysymyksissä, joilla on merkitystä digitaaliselle kaupankäynnille. 3.2.4. Vahvistetaan EU:n sääntelyvaikutusta Kyky vaikuttaa maailmanlaajuisesti merkittävien säännösten ja normien kehittämiseen on merkittävä kilpailuetu. EU on ollut tässä johtava toimija jo vuosikymmenten ajan. Se on edistänyt työtä kansainvälisissä standardointielimissä, kuten Kansainvälisessä standardisoimisjärjestössä (ISO) ja alakohtaisilla kansainvälisillä foorumeilla. Tämä on auttanut eurooppalaisia yrityksiä pääsemään maailmanmarkkinoille, poistanut kaupan esteitä ja edistänyt sääntelyn lähentämistä. Tämä lähestymistapa ja EU:n markkinoiden koko on antanut EU:lle vahvan vaikutusvallan kansainvälisessä standardoinnissa, ja joissakin tapauksissa se on myös johtanut siihen, että EU:n tiukat normit, määräykset ja tavoitteet on otettu vapaaehtoisesti käyttöön maailmanlaajuisissa toimitusketjuissa. Eurooppalaiset viejät, pk-yritykset mukaan lukien, ovat saaneet merkittävää kilpailuetua EU:n sääntelyn vahvasta maailmanlaajuisesta vaikutuksesta. EU:n suhteellinen painoarvo kutistuu, mihin ovat syynä uusien sääntelymahtien syntyminen ja teknologian nopea kehitys, joka saa usein alkunsa EU:n ulkopuolella. Jotta EU voisi lisätä vaikutusvaltaansa tällä osa-alueella, sen on kehitettävä strategisempi lähestymistapa kansainväliseen sääntely-yhteistyöhön erityisesti vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen osalta. EU:n on omaksuttava ennakoivampi asenne uusien säännöksien muotoiluun, jotta sillä olisi paremmat valmiudet edistää EU:n sääntelyratkaisuja kaikkialla maailmassa. Tämä edellyttää synergian lisäämistä sisäisten ja ulkoisten politiikkojen välillä, jotta voidaan varhaisessa vaiheessa määrittää ne strategiset alat, joihin kansainvälisessä sääntely-yhteistyössä olisi keskityttävä. Se edellyttää myös vuoropuhelua ja yhteistyötä EU:n standardointielinten kanssa kansainvälisiin standardeihin liittyvien strategisten painopisteiden määrittämiseksi. Komissio aikoo vahvistaa sääntelytoimenpiteidensä ulkoisen ulottuvuuden analysointia tärkeiden säädösten vaikutustenarvioinneissa ja määrittää sääntely-yhteistyön ensisijaiset kumppanit. Kauppapolitiikalla olisi voitava tukea sääntelyviranomaisten johtamia yhteistyötoimia ja tätä varten hyödyntää kaikkia kauppasopimusten tarjoamia mahdollisuuksia. Lisäksi kauppapolitiikalla sekä kansainvälisillä kumppanuuksilla ja kehitysyhteistyöllä (kauppaa tukeva apu mukaan lukien) olisi tuettava kansainvälisten standardien käyttöönottoa kehitysmaissa ja helpotettava uusien sääntelyvaatimusten noudattamista. EU aikoo myös vahvistaa sääntelyä koskevaa vuoropuheluaan samanmielisten Aasian ja Tyynenmeren alueen maiden ja Latinalaisen Amerikan kanssa. Yhteistyö Yhdysvaltojen kanssa on ratkaisevan tärkeää sen varmistamiseksi, että uudet säännökset vastaavat demokraattisten, avointen ja osallistavien yhteiskuntien arvoja. Keskeiset toimet Komissio aikoo 9.Lisätä sääntelyä koskevaa vuoropuhelua samanmielisten kumppaneiden kanssa EU:n kilpailukyvyn kannalta strategisilla aloilla. Tämä edellyttää sääntely-yhteistyön prioriteettialojen määrittämistä varhaisessa vaiheessa ja tiiviimpää vuoropuhelua EU:n ja kansainvälisten standardointielinten kanssa. 10.Tiivistää transatlanttista kumppanuutta kansantalouksien vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen osalta muun muassa EU:n ja Yhdysvaltojen kauppa- ja teknologianeuvoston kautta. 3.2.5. Vahvistetaan EU:n kumppanuuksia naapurimaiden, laajentumisprosessissa mukana olevien maiden ja Afrikan kanssa Merkittävimmät suhteet EU:lla on maantieteellisesti lähimpänä olevien alueiden kanssa. EU:n naapurimaiden ja Afrikan vakaus ja vauraus on EU:n poliittisten ja taloudellisten etujen mukaista. EU aikoo tehdä kaikkensa tukeakseen kumppaneitaan niiden pyrkimyksissä toipua covid-19-pandemian vaikutuksista ja saavuttaa kestävä kehitys. EU:n tiivis kauppasopimusverkosto näiden maiden kanssa tarjoaa mahdollisuuden tiiviimpään taloudelliseen yhdentymiseen ja integroitujen tuotanto- ja palveluverkostojen kehittämiseen. Tämä olisi osa laajempaa strategiaa, jolla edistetään kestäviä investointeja ja parannetaan EU:n talouksien häiriönsietokykyä monimuotoisten arvoketjujen avulla sekä edistetään kestävän kehityksen mukaisten tuotteiden kaupan kehittymistä, myös ilmasto- ja energiasiirtymän tukemiseksi. Se auttaa myös puuttumaan laittoman muuttoliikkeen perimmäisiin syihin osana kauppapolitiikan laajempaa panosta kokonaisvaltaisiin kumppanuuksiin uuden muuttoliike- ja turvapaikkasopimuksen mukaisesti. EU vahvistaa tiiviitä talouskumppanuuksiaan Euroopan talousalueella. EU on valmis tiiviiseen yhteistyöhon Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa kauppa- ja yhteistyösopimuksen koko potentiaalin hyödyntämiseksi. Lisäksi se odottaa kauppa- ja taloussuhteidensa uudenaikaistamista Sveitsin ja Turkin kanssa edellyttäen, että asianmukaiset edellytykset täyttyvät. Erityisen tärkeää on tukea vahvempaa taloudellista yhdentymistä Länsi-Balkanin maiden ja itäisen kumppanuuden maiden kanssa. Tehostetulla laajentumismenetelmällä ja talous- ja investointisuunnitelmalla tarjotaan puitteet Länsi-Balkanin nopeutetulle yhdentymiselle EU:n markkinoihin ennen liittymistä ja varmistetaan samalla tasapuoliset toimintaedellytykset. Tämä lisääntynyt taloudellinen yhdentyminen perustuu Länsi-Balkanin omiin sitoumuksiin luoda EU:n sääntöihin ja normeihin perustuvat yhteiset alueelliset markkinat. EU tukee itäisen kumppanuuden maiden ja erityisesti pitkälle menevän ja laaja-alaisen vapaakauppa-alueen kumppaneiden (Ukraina, Georgia ja Moldova) pyrkimyksiä mukautua tiiviimmin EU:n sääntelymalliin, myös digitaalisen ja vihreän siirtymän osalta. Sen lisäksi, että nämä kumppanit pyrkivät sisällyttämään EU:n säännökset lainsäädäntöönsä, niiden kanssa voitaisiin käydä tiiviimpää vuoropuhelua säännöksien laatimisesta ja täytäntöönpanosta, muun muassa niin, että kumppanit osallistuisivat asiantuntijaryhmiin ja assosioituisivat tiiviimmin EU:n standardointijärjestöihin. Olisi myös harkittava lisätoimenpiteitä kaupan helpottamiseksi muun muassa vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevien sopimusten avulla. EU:n suhteiden parantaminen ja taloudellinen yhdentyminen eteläisen naapuruston kanssa on pitkän aikavälin vakauden kannalta strateginen välttämättömyys. EU:n maantieteellinen läheisyys sekä kulttuuriset ja kielelliset siteet eteläisen Välimeren maihin edistävät tätä strategista talouden ja kaupan yhdentymistä. Kauppapolitiikka voi olla keskeinen väline, jolla edistetään strategista keskinäistä riippuvuutta EU:n ja eteläisen naapuruston välillä ja kehitetään kaikkia osapuolia hyödyttäviä yhdentymisaloitteita erityisesti strategisten arvoketjujen osalta. EU on 2000-luvulla tehnyt vapaakauppasopimuksia kahdeksan eteläisen Välimeren maan kanssa osana laajempia assosiaatiosopimuksia. Pitkälle menevää ja laaja-alaista vapaakauppa-aluetta (DCFTA) koskevat neuvottelut Marokon ja Tunisian kanssa ovat olleet käynnissä useita vuosia. EU on valmis keskustelemaan kummankin kumppanin kanssa mahdollisuuksista nykyaikaistaa kauppa- ja investointisuhteita ja mukauttaa niitä paremmin tämän päivän haasteisiin. EU lisää merkittävästi yhteistyötä afrikkalaisten kumppaneidensa kanssa niiden taloudellisen potentiaalin hyödyntämiseksi, talouden monipuolistamiseksi ja osallistavan kasvun edistämiseksi. Tämä vahvistaa edelleen kestäviä kauppa- ja investointiyhteyksiä sekä mantereiden välillä että itse Afrikassa. Tämä vastaa pitkän aikavälin näkymää maanosien välisestä kauppasopimuksesta, joka perustuu Afrikan mantereen vapaakauppa-alueen (AfCFTA) onnistuneeseen toteuttamiseen. Yhteistyö perustuu erityisesti Afrikan alueellisiin talousyhteisöihin ja EU:n kanssa tehtyihin talouskumppanuussopimuksiin. Tällaista vahvempaa suhdetta Afrikkaan olisi edistettävä kaikilla tasoilla muun muassa käymällä poliittista vuoropuhelua Afrikan unionin ja sen jäsenten kanssa, laajentamalla ja syventämällä talouskumppanuussopimuksia ja kehittämällä kahdenvälisiä suhteita yksittäisten maiden kanssa, jotta voidaan edistää kestäviä investointeja maatalouteen, teollisuustuotteisiin ja palveluihin. Komissio aloittaa myös pohdinnan mahdollisuuksista helpottaa yhdentymistä Afrikassa soveltamalla EU:n kanssa käytävään kauppaan yhdenmukaistettuja alkuperäsääntöjä.

Komissio aikoo ehdottaa uutta kestävien investointien aloitetta asiasta kiinnostuneille kumppaneille tai alueille Afrikassa ja eteläisessä naapurustossa. Se voitaisiin toteuttaa erillisinä investointisopimuksina tai osana nykyisten kauppasopimusten uudistamista. Jotta voidaan maksimoida näiden sopimusten vaikutus ja helpottaa niiden täytäntöönpanoa, sopimukset muotoillaan yhdessä investointien tukemiseen tarkoitettujen EU:n kehitysyhteistyövälineiden kanssa ja mahdollisuuksien mukaan Team Europe ‑lähestymistapaa noudattaen. Näin voidaan varmistaa synergia EU:n jäsenvaltioiden, yksityisen sektorin, kansalaisyhteiskunnan ja kaikkien asiaankuuluvien toimijoiden kanssa. Näistä aloitteista merkittävin on vuonna 2017 käynnistetty ulkoinen investointiohjelma Saharan eteläpuolista Afrikkaa ja EU:n naapurustoa varten. Välineisiin kuuluu myös Euroopan kestävän kehityksen rahasto plus (EKKR+), jota aletaan soveltaa maailmanlaajuisesti uudessa monivuotisessa rahoituskehyksessä 2021–2027. Ulkoisen investointiohjelman kolme pilaria auttavat tukemaan kestäviä investointeja Afrikassa ja naapurustossa ja edistävät samalla uudistuksia liiketoimintaympäristön ja investointi-ilmapiirin parantamiseksi. Tavoitteena on alueiden välinen yhdentyminen ja EU:n ja Afrikan välisten kauppasuhteiden tiivistäminen AfCFTA-sopimuksen edetessä. Keskeiset toimet Komissio aikoo 11.Syventää kauppa- ja taloussuhteita muihin Euroopan maihin, kuten Länsi-Balkanin maihin ja maihin, jotka ovat tehneet EU:n kanssa pitkälle menevän ja laaja-alaisen vapaakauppasopimuksen, keskittyen erityisesti tiiviimpään sääntely-yhteistyöhön vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen tukemiseksi. Komissio nykyaikaistaa kauppa- ja investointisuhteitaan eteläisiin naapurimaihin, jotka haluavat edistää tiiviimpää yhdentymistä Euroopan unioniin. 12.Vahvistaa yhteistyötään Afrikan maiden kanssa a) parantamalla poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä Afrikan unionin ja sen jäsenten kanssa sekä Afrikan mantereen vapaakauppa-alueen sujuvaa toteuttamista, mukaan lukien yhteistyö yksityisen sektorin kanssa ja yhteisten normien edistäminen Afrikassa alueellisen ja koko mantereen kattavan yhdentymisen edistämiseksi b) syventämällä ja laajentamalla olemassa olevia kauppasopimuksia Afrikan alueellisten talousyhteisöjen kanssa ja vahvistamalla niiden kestävyysulottuvuutta c) tutkimalla edelleen mahdollisuutta lisätä yhteyksiä ja synergiaa Afrikan maiden kanssa toteutettavien erilaisten kauppajärjestelyjen välillä esimerkiksi yhdenmukaistamalla alkuperäsääntöjä EU:n kanssa käytävässä kaupassa d) pyrkimällä kestäviin investointisopimuksiin Afrikan ja eteläisen naapuruston kanssa. 3.2.6. Vahvistetaan EU:n keskittymistä kauppasopimusten täytäntöönpanoon ja niiden noudattamisen valvontaan ja varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset Tehtyään viime vuosina monia uusia sopimuksia komissio aikoo keskittää toimensa EU:n kauppasopimusten etujen hyödyntämiseen sekä määrätietoiseen sopimusten noudattamisen valvontaan sekä markkinoille pääsyn että kestävää kehitystä koskevien sitoumusten osalta. Eurooppalaisten sidosryhmien on tiedostettava EU:n kauppasopimusten tarjoamat mahdollisuudet ja voitava luottaa siihen, että ne voivat hyötyä EU:n neuvottelemista eduista. EU on saanut päätökseen tai käy parhaillaan neuvotteluja Aasian ja Tyynenmeren aluetta sekä Latinalaista Amerikkaa koskevista kauppasopimuksista, jotka avaavat merkittäviä taloudellisia mahdollisuuksia. Siksi on tärkeää luoda edellytykset Mercosurin ja Meksikon kanssa tehtyjen sopimusten ratifioinnille ja saattaa hyvässä vauhdissa olevat neuvottelut päätökseen erityisesti Chilen, Australian ja Uuden-Seelannin kanssa. Mercosurin kanssa käydään vuoropuhelua yhteistyön lisäämisestä sopimukseen sisältyvän kestävän kehityksen ulottuvuudesta ja erityisesti Pariisin sopimuksen täytäntöönpanosta ja metsäkadosta. Tämä on ratkaisevan tärkeä tekijä EU:n pyrkiessä kohti avointa strategista riippumattomuutta, ja se helpottaa erityisesti pk-yritysten pääsyä markkinoille. Näin autetaan myös torjumaan protektionistisia suuntauksia ja kilpailunvääristymiä, jotka vaikuttavat EU:n vientiin. Tämän työn keskeistä asemaa vahvistettiin heinäkuussa 2020 nimittämällä kauppasopimusten noudattamista ja täytäntöönpanoa valvova virkamies. Työtä on tehtävä seuraavilla osa-alueilla: ·Kauppasopimusten täytäntöönpanon tarjoamien mahdollisuuksien kaikkinainen hyödyntäminen. EU käyttää kaikkia kauppasopimuksiinsa sisäänrakennettuja joustomahdollisuuksia, jotta ne ovat tarkoituksenmukaisia ja jotta niillä voidaan vastata vihreään siirtymään ja digitaaliseen muutokseen liittyviin uusiin haasteisiin. EU käyttää edelleen kauppaa tukevaa apuaan myös auttaakseen kehitysmaita panemaan täytäntöön kauppasopimukset ja tukeakseen sääntöjen ja normien noudattamista erityisesti kestävän kehityksen osalta. ·EU:n sidosryhmien tukeminen, jotta ne voivat hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla EU:n sopimusten tarjoamia mahdollisuuksia. Komissio hyödyntää Access2Markets-portaalin menestystä, sisällyttää siihen lisää toimintoja ja yhdistää sen muihin tärkeisiin tiedotuskanaviin, erityisesti auttaakseen pk-yrityksiä. Komissio jatkaa myös pääasiassa pk-yrityksistä koostuvan EU:n maatalous- ja elintarvikealan tukemista keskittyen tuotteiden kestävyyden ja laadun parantamiseen, mikä tekee niistä EU:n elintarvikekestävyysjärjestelmän lipunkantajan. ·EU:n kauppasopimusten asianmukaisen täytäntöönpanon ja noudattamisen seuranta ja markkinoille pääsyn esteisiin sekä kauppaa ja kestävää kehitystä koskevien sitoumusten rikkomiseen liittyvien kanteluiden helpottaminen keskitetyn asiointipisteen kautta. Komissio tekee yhteistyötä EU:n jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja sidosryhmien kanssa seuratakseen, miten EU:n kauppakumppanit panevat sopimukset täytäntöön, ja varmistaakseen, että lähestymistapa on johdonmukainen. Se aikoo ehdottaa erityistä säädöstä, joka on tarpeen muun muassa kauppaa koskevien EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja yhteistyösopimukseen sisältyvien määräysten täytäntöönpanemiseksi. ·Puuttuminen sääntöjen noudattamatta jättämiseen WTO:n tai kahdenvälisen riitojenratkaisun avulla, jos muut keinot epäonnistuvat. Päivitetyllä täytäntöönpanoasetuksellavahvistetaan EU:n toimintakykyä tilanteissa, joissa riitojenratkaisu WTO:n tai kahdenvälisten sopimusten puitteissa ei tule kyseeseen. ·Komissio aikoo jatkaa kaupan suojatoimien tiukkaa soveltamista, jotta Euroopan teollisuus ei joudu alttiiksi epäterveelle kaupalle. Tähän kuuluu myös kolmansien maiden uusien tukimuotojen seuranta esimerkiksi investointien rahoittamisessa ja vastaaminen niihin riittävin tasoitustullitoimenpitein. ·Turvallisuuden osalta komissio toistaa suorien ulkomaisten sijoitusten seurantaa koskevan asetuksen nojalla kaikille jäsenvaltioille esittämänsä kehotuksen perustaa täysin toimiva ulkomaisten suorien sijoitusten seurantamekanismi. Sen avulla voitaisiin puuttua tapauksiin, joissa tiettyä liiketoimintaa, infrastruktuuria tai teknologiaa koskeva omistusoikeus tai määräysvalta vaarantaisi EU:ssa turvallisuuden tai yleisen järjestyksen. Komissio jatkaa yhteistyömekanismin toteuttamista jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa turvallisuuden ja yleisen järjestyksen suojaamiseksi riskipitoisilta suorilta ulkomaisilta sijoituksilta ja harkitsee suorien ulkomaisten sijoitusten seurantaa koskevalla asetuksella perustetun yhteistyömekanismin parantamista. ·Komissio tekee yhteistyötä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa varmistaakseen arkaluonteisia kaksikäyttötuotteita ja -teknologioita koskevan uudistetun vientivalvonta-asetuksen tosiasiallisen täytäntöönpanon. Tarkoituksena on tukea suojattuja arvoketjuja, edistää kansainvälistä turvallisuutta, suojella ihmisoikeuksia ja varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n viejille. EU:n on kuitenkin kehitettävä välineitään vastatakseen uusiin haasteisiin ja suojellakseen eurooppalaisia yrityksiä ja kansalaisia epäterveiltä kaupan käytännöiltä sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella. ·Komissio aikoo ehdottaa kauppapolitiikan alalla uutta oikeudellista välinettä, jolla EU:ta suojellaan mahdollisilta kolmansien maiden pakottamistoimilta. ·Komissio aikoo ehdottaa oikeudellista välinettä, jolla puututaan ulkomaisten tukien aiheuttamiin vääristymiin EU:n sisämarkkinoilla. ·Parantaakseen EU:n toimijoiden vastavuoroista mahdollisuutta osallistua julkisiin hankintoihin komissio pyrkii edistämään kansainvälisten julkisten hankintojen välinettä ja kehottaa neuvostoa saattamaan työnsä kiireellisesti päätökseen. ·Jotta EU:n yrityksillä olisi tasavertaisemmat toimintaedellytykset kolmansien maiden markkinoilla, joilla niiden on yhä useammin kilpailtava ulkomaisten kilpailijoidensa saaman valtiontuen kanssa, komissio tutkii vaihtoehtoja EU:n vientiluottostrategiaa varten. Siihen sisällytetään EU:n vientiluottojärjestely ja EU:n rahoitusvälineiden koordinoinnin parantaminen. Vihreän kehityksen ohjelmaan sisältyvän, fossiilisten polttoaineiden tukien asteittaista poistamista koskevan tavoitteen mukaisesti komissio luo kannustimia ilmastoystävällisille teknologiahankkeille ja ehdottaa hiilivoimaloiden tuen välitöntä lakkauttamista ja luo pidäkkeitä lisäinvestoinneille fossiilisiin polttoaineisiin perustuviin energiainfrastruktuurihankkeisiin kolmansissa maissa, paitsi jos ne Pariisin sopimuksen pitkän aikavälin tavoitteiden mukaisesti ja parhaan saatavilla olevan tieteellisen tiedon perusteella kaikilta osin vastaavat kunnianhimoista ja selkeästi määriteltyä ilmastoneutraaliuteen tähtäävää linjaa. Komissio jatkaa työtä etuuskohteluun oikeuttavien alkuperäsääntöjen yhdenmukaistamiseksi EU:n kauppasopimuksissa ottaen huomioon EU:n sidosryhmien, ja erityisesti pk-yritysten, edut.