Ilmoituksessa, jonka mukaan kansainvälisen rekisteröinnin vaikutuksia kieltäydytään hyväksymästä, on mainittava kaikki kieltäytymisen perusteet (15 artikla). Kieltäytyminen voidaan peruuttaa yhteisissä täytäntöönpanomääräyksissä täsmennettyjä menettelyjä noudattaen (11 sääntö). Vaikka Geneven asiakirjassa ei viitata nimenomaisesti neuvotteluihin, joiden tarkoituksena on peruuttaa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaamisesta kieltäytyminen, tällaisia neuvotteluja voidaan käydä nimenomaisen viittauksen puuttumisesta huolimatta.

Asiakirjan 11 artiklassa määrätään suojan sisällöstä. Asiakirjan 11 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan jokaisen sopimuspuolen on säädettävä oikeudellisista keinoista, joilla estetään alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän käyttö samanlaisista mutta eri alkuperää olevista tavaroista sekä tavaroista, jotka eivät ole samanlaisia, tai palveluista, jos tällainen käyttö osoittaisi tai vihjaisi, että asianomaisten tuotteiden tai palvelujen ja edunsaajan välillä olisi yhteys, ja todennäköisesti vahingoittaisi näiden etuja, tai jos tällainen käyttö todennäköisesti vahingoittaisi, heikentäisi tai hyödyntäisi epäoikeudenmukaisesti alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän mainetta. Lisäksi 11 artiklan 1 kohdan b alakohta kattaa muut käytännöt, jotka saattaisivat johtaa kuluttajaa harhaan tavaran todellisen alkuperän, lähtöisyyden tai luonteen suhteen. Asiakirjan 11 artiklan 2 kohdassa laajennetaan 11 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisala koskemaan TRIPS-sopimuksen 23 artiklan 1 kohdassa määrättyjä tapauksia (”myös silloin kun tavaran todellinen alkuperä ilmoitetaan tai silloin kun alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten ’tyylinen’, ’laatuinen’, ’tyyppinen’, ’tapainen’, ’jäljitelmä’, ’menetelmä’, ’tuotettu kuten’, ’kaltainen’, ’samanlainen’ tai muu vastaava ilmaisu) muttei kuitenkaan rajoiteta sitä vain viineihin ja tislattuihin alkoholijuomiin.

Hakumenettelyjen ja kansainvälisen rekisteröinnin osalta sopimuspuoli voi vaatia ilmoitusta aikeesta käyttää tarvittaessa oman kansallisten lainsäädäntönsä mukaista suojaa (Geneven asiakirjan 5 artiklan 5 kohta ja Lissabonin sopimusta ja Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaa koskevien yhteisten täytäntöönpanomääräysten, jäljempänä ’täytäntöönpanomääräykset’, 5 säännön 4 kohta). Tuotteen ominaisuuksien ja maantieteellisen alkuperän välistä yhteyttä koskevat tiedot olivat vanhan Lissabonin sopimuksen mukaan vapaaehtoisia; alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei kuitenkaan vastaisuudessa suojata sopimuspuolessa, jos tämä vaatimus on sopimuspuolessa pakollinen eikä hakemus ole sen mukainen. Hakijan on mainittava hakemuksessa parhaan tietämyksensä perusteella, onko tietyille alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän osatekijöille myönnetty suojaa (5 säännön 5 kohta).

Unionin jäsenvaltioista seitsemän on Lissabonin sopimuksen sopimuspuolia: Bulgaria (vuodesta 1975), Tšekki (vuodesta 1993), Slovakia (vuodesta 1993), Ranska (vuodesta 1966), Unkari (vuodesta 1967), Italia (vuodesta 1968) ja Portugali (vuodesta 1966). Kolme unionin jäsenvaltiota on allekirjoittanut sopimuksen, muttei ole ratifioinut sitä (Kreikka, Romania ja Espanja). Unioni ei ole Lissabonin sopimuksen sopimuspuoli, koska sen jäsenvaltioina voi olla vain valtioita.

Vuonna 1958 tehty Lissabonin sopimus alkuperänimitysten suojasta ja niiden kansainvälisestä rekisteröinnistä on Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) hallinnoima sopimus. Se on avoin teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin yleissopimuksen osapuolille. Sen sopimuspuolten on suojattava alueillaan toisten sopimuspuolten tuotteiden alkuperänimitykset, jotka on hyväksytty ja suojattu sellaisina alkuperämaassa ja rekisteröity WIPOn kansainvälisessä toimistossa, jollei sopimuspuoli ilmoita yhden vuoden kuluessa rekisteröinti-ilmoituksesta, ettei se voi taata suojaa.

Maataloustuotteiden osalta EU on ottanut käyttöön yhdenmukaiset ja kattavat maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmät viineille (1970), tislatuille alkoholijuomille (1989), maustetuille viineille (1991) ja muille maataloustuotteille ja -elintarvikkeille (1992). Näissä järjestelmissä suojatuilla nimillä on laaja suoja koko EU:ssa, ja hakemusprosesseja on vain yksi. Keskeiset säännökset sisältyvät tällä hetkellä seuraaviin asetuksiin: viinin osalta 17. joulukuuta 2013 annettu asetus (EU) N:o 1308/2013, maustettujen viinien osalta 26. helmikuuta 2014 annettu asetus (EU) N:o 251/2014, tislattujen alkoholijuomien osalta 15. tammikuuta 2008 annettu asetus (EY) N:o 110/2008 ja maataloustuotteiden ja -elintarvikkeiden osalta 21. marraskuuta 2012 annettu asetus (EU) N:o 1151/2012.

Jotta Euroopan unionista voisi tulla Geneven asiakirjan sopimuspuoli, ainakin yhden sen jäsenvaltioista on oltava Pariisin yleissopimuksen sopimuspuoli, ja unionin on ilmoitettava, että se on asianmukaisesti valtuutettu omien sisäisten menettelyjensä mukaisesti tulemaan tämän asiakirjan sopimuspuoleksi ja että sen perussopimuksen nojalla sovelletaan lainsäädäntöä, jonka nojalla maantieteellisille merkinnöille voi saada alueellisia suojanimityksiä. Kaikki jäsenvaltiot ovat Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia. Siltä osin kuin kyseessä on lainsäädäntö, jonka nojalla maantieteellisille merkinnöille voi saada alueellisia suojanimityksiä, unioni on ottanut perussopimustensa mukaisesti käyttöön yhdenmukaiset ja kattavat maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmät viineille (1970), tislatuille alkoholijuomille (1989), maustetuille viineille (1991) ja muille maataloustuotteille ja -elintarvikkeille (1992).

Maataloustuotteiden osalta unioni on ottanut käyttöön yhdenmukaiset ja kattavat maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmät viineille (1970), tislatuille alkoholijuomille (1989), maustetuille viineille (1991) ja muille maataloustuotteille ja -elintarvikkeille (1992). Koska unionilla on yksinomainen toimivalta maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojaamisen osalta, jäsenvaltiolla ei pitäisi olla omia maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmiä eivätkä ne saisi suojata Lissabonin järjestelmään kuuluvien kolmansien maiden maataloustuotteiden maantieteellisiä merkintöjä. Niin kauan kuin unioni ei ole Geneven asiakirjan sopimuspuoli, se ei kuitenkaan voi hakea unionin tasolla rekisteröidyille maataloustuotteiden maantieteellisille merkinnöille Lissabonin järjestelmän mukaista suojaa eikä suojata kolmansien maiden maantieteellisiä merkintöjä kyseisen järjestelmän nojalla.

Unionilla on yksinomainen toimivalta Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjan osalta. Tämä johtuu Euroopan unionin tuomioistuimen 25. lokakuuta 2017 asiassa C-389/15, komissio v. neuvosto, antamasta tuomiosta, jossa täsmennettiin, että Lissabonin sopimuksen tarkistusluonnoksen – eli Geneven asiakirjan – ensisijaisena tarkoituksena on helpottaa ja säännellä Euroopan unionin ja kolmansien maiden välistä kauppaa ja että se on omiaan vaikuttamaan suoraan ja välittömästi tähän kauppaan, joten sitä koskevat neuvottelut kuuluvat Euroopan unionille SEUT-sopimuksen 207 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisen kauppapolitiikan alalla SEUT 3 artiklan 1 kohdassa annetun yksinomaisen toimivallan piiriin.

Ei sovelleta

•Sidosryhmien kuuleminen

EU:n liittymisestä alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä tehdyn Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan koskeva etenemissuunnitelma julkaistiin 21. joulukuuta 2017. Sidosryhmät saivat jättää kommentteja 18. tammikuuta 2018 asti. Annetussa määräajassa saatiin kahdeksan kommenttia. Yhtä lukuun ottamatta kaikissa kommenteissa suhtauduttiin aloitteeseen periaatteessa myönteisesti ja tuettiin EU:n jäsenyyttä. Kolmen kommentin mukaan EU:n olisi edistettävä keskustelua muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen hyväksymisestä ja suojaamisesta. Kahdessa kommentissa vastustettiin merkintöjen luettelon rajoittamista, koska kaikkien unionin maantieteellisten merkintöjen pitäisi voida saada Geneven asiakirjan mukainen suoja.

•Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

AND Internationalin lokakuussa 2012 tekemässä tutkimuksessa "Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI)” (http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en)

havaittiin monia hyötyjä, joita EU:n maantieteellisiä merkintöjä koskevasta politiikasta koituu kuluttajille (laadunvarmistus), tuottajille (järjestelmän avoimuus kaikille laatuvaatimukset täyttäville tuottajille; reilu kilpailu; hinnanlisä; tehokas tuotanto), yhteiskunta yleensä (arvokkaiden tuotteiden yhteys maaseutualueisiin; perinteiden säilyttäminen; tuottajien ja kuluttajien välisen yhteyden palauttaminen) ja ympäristö (perinteisten tuotteiden yhdistäminen maisemiin ja viljelyjärjestelmiin). 27:n jäsenvaltion EU:ssa rekisteröitiin vuosina 2005–2010 2 768 maantieteellistä merkintää. Tutkimuksessa arvioitiin jokaisen niistä taloudellisia tietoja ja havaittiin, että maantieteellisen merkinnän saaneen tuotteen hinta on keskimäärin 2,23-kertainen verrattuna vastaavaan tuotteeseen, jolla ei ole maantieteellistä merkintää. EU:n maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden myyntiarvo (kaikki alat) vuonna 2010 oli 54,3 miljardia euroa (5,7 % EU:n koko elintarvike- ja juoma-alasta); EU:n maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden vientiarvoksi arvioidaan 11,5 miljardia euroa (15 % EU:n koko elintarvike- ja juoma-alan viennistä). .

•Vaikutustenarviointi

Tätä aloitetta koskeviin paremman sääntelyn vaatimuksiin eivät sisälly vaikutusarviointi, täytäntöönpanosuunnitelma eikä julkinen kuuleminen. EU:n liittymisestä alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä tehdyn Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan koskeva etenemissuunnitelma julkaistiin 21. joulukuuta 2017. Sidosryhmät saivat jättää kommentteja 18. tammikuuta 2018 asti. Kommentteja saatiin kahdeksan.

Paremman sääntelyn suuntaviivojen mukaan vaikutustenarviointi on tehtävä vain, jos siitä on hyötyä, ja hyöty on arvioitava tapauskohtaisesti. Vaikutustenarviointia ei edellytetä, jos komission käytettävissä on vain vähän tai ei lainkaan vaihtoehtoja. Näin on tässä tapauksessa, koska liittyminen Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan on tarpeen ottaen huomioon unionin yksinomainen toimivalta Geneven asiakirjan kattamissa kysymyksissä ja myös looginen seuraus Lissabonin järjestelmän tarkistusprosessille, johon EU on osallistunut.

EU:n jäsenyydestä olisi paljon hyötyä. Sillä voitaisiin varmistaa, että nykyiset ja tulevat EU:n tasolla rekisteröidyt maantieteelliset merkinnät, joita ei ole rekisteröity niissä seitsemässä EU:n jäsenvaltiossa, jotka ovat Lissabonin liiton jäseniä, voivat saada suojan Lissabonin järjestelmässä. EU:n maantieteelliset merkinnät voisivat periaatteessa saada nopeasti korkean tason suojan määräämättömäksi ajaksi kaikissa nykyisissä ja tulevissa Geneven asiakirjan sopimuspuolissa. Kansainvälisen rekisterin ansiosta eurooppalaisten maantieteellisten merkintöjen maine kasvaisi, koska Geneven asiakirjan nojalla saadun suojan maantieteellinen kattavuus on laaja. EU:n liittymisen ansiosta maantieteellisten merkintöjen kansainvälinen suoja paranee, minkä odotetaan vahvistavan ja mahdollisesti lisäävän maantieteellisten merkintöjen suojan positiivisia vaikutuksia, jotka kohdistuvat osallistavaan kasvuun, työllisyyteen korkean lisäarvon maataloustuotannossa, kauppa- ja investointivirtoihin, yritysten ja etenkin pk-yritysten kilpailukykyyn, sisämarkkinoiden toimintaa ja kilpailuun sekä teollis- ja tekijänoikeuksien suojaan. Viljelijöiden ja elintarvikkeiden tuottajien henkinen omaisuus maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden osalta on alttiina hyödyksikäytölle ja arvon heikkenemiselle erityisesti maailmanmarkkinoilla. Jos EU liittyy Lissabonin järjestelmään, maaseudun toimijat voivat helpommin suojata paikallisella tasolla arvokkaat tuotteensa globaalilla tasolla ja näin olla vastapainona tavanomaiselle maailmanlaajuiselle suuntaukselle, jossa kulutushyödykkeet muuttuvat toistensa kaltaisiksi ja maataloustuotteiden hintoihin kohdistuu alentamispaineita. Tämä olisi nykyisessä poliittisesti ja taloudellisesti epävarmassa tilanteessa näkyvä osoitus siitä, että EU puolustaa ja suojaa maaseutuyhteisön etuja kaikkialla maailmassa. Koska Geneven asiakirja on suurelta osin EU:n maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevaa lainsäädäntöä vastaava, EU:n liittymisestä ei odoteta aiheutuvan merkittäviä muutoksia tämän lainsäädännön sisältöön.

Hallinnolliselta kannalta voidaan todeta, että Geneven asiakirja sisältää yhdet säännöt, joiden nojalla saadaan suoja kaikissa jäsenissä. Sen vuoksi se on yksinkertaisempi ja tehokkaampi mekanismi kuin EU:n nykykäytäntö, jossa on toteutettava erilaisia paikallisia menettelyjä kahdenvälisillä sopimuksilla. Kauppapolitiikan näkökulmasta liittyminen osoittaa EU:n olevan vastuullisen johtajan roolissa ja edistävän monenvälisyyttä. Nykytilanteeseen verrattaessa EU:n liittymisestä ei odoteta koituvan lisäkustannuksia tai -taakkaa EU:n toimijoille eikä EU:n jäsenvaltioille, jotka haluavat suojata maantieteelliset merkintänsä Lissabonin järjestelmässä. Sen odotetaan päin vastoin vähentävän hallinnollisia kustannuksia ja hallinnollista taakkaa.

EU:n liittyminen ei aiheuta yrityksille mukautuksiin, sääntöjenmukaisuuden varmistamiseen tai liiketoimintakustannuksiin liittyviä lisäkustannuksia tai hallinnollista lisätaakkaa lukuun ottamatta mahdollisia tutkintamaksuja, joita Lissabonin sopimuksen jäsenet voivat soveltaa. Nämä kuitenkin tulevat korvautumaan kansainvälisestä menettelystä koituvilla säästöillä.

EU voi liittyä Geneven asiakirjaan yhdessä jäsenvaltioidensa kanssa. Koska EU:n maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmä on yhdenmukainen ja kattava, Lissabonin järjestelmään kuuluvien seitsemän EU:n jäsenvaltion tekemiä suojahakemuksia, jotka koskevat alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä (joita on tällä hetkellä noin 800), jotka voivat saada suojan EU:n lainsäädännön nojalla, ei pitäisi enää suojata kansallisen lainsäädännön nojalla vaan yksinomaan EU:n lainsäädännön kautta. Tämä koskee myös Lissabonin sopimukseen liittyneistä kolmansista maista peräisin olevien maantieteellisten merkintöjen suojaa ja tällaisten kolmansien maiden jättämiä suojahakemuksia. Sen vuoksi EU:n liittyminen vähentää hallinnollista taakkaa, joka aiheutuu EU:n jäsenvaltioiden osallistumisesta Lissabonin järjestelmään.

EU:n liityttyä se voi viitata Lissabonin järjestelmän rekisteriin sen sijaan, että se kävisi yksityiskohtaiset neuvottelut maantieteellisten merkintöjen kahdenvälisestä suojaamisesta. Tämä vastaa käytäntöä muilla teollis- ja tekijänoikeuksien aloilla, joilla EU pyrkii sitouttamaan kumppaninsa liittymään teollis- ja tekijänoikeuksia koskeviin kansainvälisiin sopimuksiin ja noudattamaan niitä (esimerkiksi Bernin yleissopimus tekijänoikeuksista ja Madridin pöytäkirja tavaramerkeistä) sen sijaan, että luotaisiin monenlaisia järjestelyjä, jotka hämmentävät sidosryhmiä.

EU:n liittyminen luultavasti kannustaa kolmansia maita liittymään Lissabonin järjestelmään, koska sen kautta ne saisivat suojan koko Lissabonin liitossa ja niiden yksittäisiin maantieteellisiin merkintöihin voitaisiin soveltaa tehokasta tutkintamenettelyä, jos niiden järjestelmät vastaisivat EU:n järjestelmää.

EU:n liittyminen voi erityisesti vaikuttaa myönteisesti kehitysmaihin, jotka harkitsevat Geneven asiakirjaan liittymistä, koska näiden maantieteelliset merkinnät saisivat suojan EU:ssa Lissabonin järjestelmän kautta. Afrikan henkisen omaisuuden järjestön (OAPI), jossa 17 jäsentä, osoittama kiinnostus liittymiseen on hyvä merkki, ja se osoittaa maantieteellisiä merkintöjä koskevan välineen olevan kiinnostava väline kehitysmaiden viljelijöiden oikeuksien ja perinteisen arvon suojaamiseksi.

Mahdolliset haitat voivat liittyä siihen, että Lissabonin järjestelmän jäseniä ei ole vielä paljon, maantieteellisiä merkintöjä koskeva kehitys voi viivästyä WTO:ssa entisestään, eräät EU:n jäsenvaltiot suhtautuvat epäilevästi EU:n liittymiseen, ja taloudellisten vaikutusten osalta on epävarmuutta. Geneven asiakirjaan perustuvan nykyaikaisen järjestelmän pitäisi kuitenkin olla kiinnostavampi mahdollisten uusien jäsenten silmissä; WIPOssa tapahtuva kehitys voi jopa vaikuttaa myönteisesti WTO:ssa käytäviin maantieteellisiä merkintöjä koskeviin keskusteluihin, koska se luo tarvittavia synergioita ja tuo tarkistetun Lissabonin sopimuksen lähemmäksi WTO:n prosessia; EU:n jäsenvaltioiden, joilla on varaumia Lissabonin järjestelmän suhteen, ei edellytetä liittyvän siihen; ja Lissabonin liiton jäsenet ovat edistyneet pyrkimyksissään varmistaa Lissabonin järjestelmän taloudellinen kestävyys.

Hyödyt, jotka koituvat EU:n liittymisestä Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan, ovat haittoja suuremmat. Jotta EU voisi liittyä Lissabonin järjestelmään, komission on laadittava ehdotus tarvittavista oikeudellisista toimista, jotta EU voisi liittyä Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan ja sen täytäntöönpanoon.

•Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen