Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja - Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin"



Virallinen lehti nro C 073 , 09/03/1998 s. 0122



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin" (98/C 73/29) Komissio päätti 21. huhtikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan 2 kohdan sekä sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan (N:o 14) mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Vihreä kirja Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin". Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 13. marraskuuta 1997. Esittelijä oli Carlo Meriano, apulaisesittelijä Ursula Engelen-Kefer. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. joulukuuta 1997 pitämässään 350. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 91 ääntä puolesta ja yksi vastaan neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Vihreällä kirjalla "Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin" pyritään osaltaan vaikuttamaan tällä hetkellä käytävään keskusteluun Euroopan unionin työllisyysnäkymistä. Siinä luodataan mahdollisuuksia edistää työllisyyttä ja nostaa kilpailukykyä työn nykyistä tarkoituksenmukaisemman organisoinnin avulla. Kuten vihreän kirjan johdannossa todetaan, "pääpaino on työn uudelleenorganisoinnissa, johon sisältyy ajatus hierarkkisten ja jäykkien rakenteiden korvaamisesta korkeaan ammattitaitoon, luottamukseen ja työntekijöiden sitoutumiseen perustuvilla, innovatiivisemmilla ja joustavammilla rakenteilla". Myös Euroopan talouden kilpailukyvyn nostamista käsittelevässä Ciampin kertomuksessa sanotaan, että "yhteistoiminnallinen näkökulma työn uudenlaiseen organisointiin yrityksen sisällä parantaa työmarkkinasuhteita, edistää työntekijöiden osallistumista päätöksentekoon ja saattaa parantaa myös tuotteiden laatua". 1.2. Komission mukaan massatuotantoon perustuva työn tavanomainen organisointi on tosin saanut aikaan ennennäkemätöntä hyvinvointia, mutta se ei kuitenkaan ole nykypäivän vaatimusten kannalta riittävän joustava. Viime vuosikymmeninä on sovellettu organisointimuotoja, kuten laatujohtamista, JOT-tuotantojärjestelmiä ja kaizen-menetelmää (jatkuvaa kehittämistä), joiden avulla pyritään eri tavoin eräänlaiseen "joustavaan yritykseen", joka perustuu vahvaan luottamukseen ja korkeaa ammattitaitoa vaativien työpaikkojen luomiseen. Näin voidaan taata laadun ja tuottavuuden jatkuva kasvu. 1.3. Tämä kehitys ulottuu samanaikaisesti sekä henkilöresursseihin, jotka ovat luovan roolinsa vuoksi yhä ammattitaitoisempia, että markkinoihin, joilla kuluttajat asettavat yhä suurempia vaatimuksia tavaroille ja palveluille, joiden on oltava innovatiivisia, vaihtelevia ja korkealaatuisia. Kehitys ulottuu myös tekniikoihin, mutta alullaan oleva tietoyhteiskunta voi täysin hyödyntää mahdollisuuksiaan vain uudelleenorganisoinnin kautta. Kaikki nämä tekijät vaikuttavat pitkälti yritysrakenteeseen, työn organisointiin ja työmarkkinasuhteisiin. 1.4. Kaikkiin näihin näkökohtiin sisältyy erityyppisiä kysymyksiä, jotka vaikuttavat tuotannon, koulutuksen ja osallistumisen organisointiin. Nämä ongelmat ovat käytännössä hyvin monitasoisia ja niitä on erityisesti seuraavilla aloilla: yleis- ja ammattikoulutus; työoikeus ja työmarkkinasuhteet; palkkajärjestelyt; työaika; verotus; sosiaaliturva; työsuojelu; ympäristöasiat; yhdenvertaisuus; vammaisten integrointi; työmarkkinapoliittiset strategiat; julkisen sektorin ajanmukaistaminen; etätyö. 1.5. Kaikkiin näihin näkökohtiin kätkeytyy haasteita, jotka liittyvät ensi sijassa työn organisoinnissa käyttöön otettavien uudistusten syiden ja olosuhteiden tutkimiseen, mutta myös koko työmarkkinapolitiikan ajanmukaistamiseen sekä vihreä kirjan otsikossakin mainitun "yhteistyön" toteutusmahdollisuuteen. 1.5.1. Nämä ongelmat koskevat niin pk-yrityksiä kuin suurempiakin yrityksiä: "pahin puute on, jos organisatoriseen suunnitteluun käytettävien voimavarojen puute haittaa henkilökunnan jatkuvaa kehittämistä" (). Ajatus uudesta yhteistyöstä juontaa juurensa etenkin toteamuksesta, että kehitys etenee sekä yhteiskunnallisella että teknologisella tasolla. Koska monet yritykset ja myös monet julkishallinnon alat pitäytyvät perinteisissä organisaatiomuodoissa, olisi yhteistyö siis sellaisten osallistumiseen perustuvien hallintotapojen etsintä, joilla ei tähdätä uuteen yleispätevään organisaatiomuotoon, vaan sellaisen kehitysprosessin käyttöönottoon, jolla pyritään löytämään kulloisessakin tilanteessa yksittäisille aloille tai yrityksille parhaiten soveltuvat ratkaisut vihreän kirjan mukaan paras tapa ratkaista nämä ongelmat. 2. Yleistä 2.1. Euroopan kilpailukyky riippuu maailmanlaajuisessa taloudessa siitä, miten hyvin onnistutaan vahvistamaan innovointikykyä ja löytämään "älykkäitä" ratkaisuja työn ja tekniikan kehittämiseen. Kyse on tekniikan, työn organisoinnin ja henkilöresurssien käytön suhteen optimoinnista. Yritysorganisaation hierarkkiset muodot ja työn organisoinnin perinteiset tayloristiset muodot eivät aina pysty vastaamaan vaatimukseen sellaisten joustavien tuotanto- ja palveluorganisaatioiden luomisesta, jotka voivat reagoida välittömästi markkinoiden muuttuneisiin edellytyksiin. Näin ollen on löydettävä uusia tuotannon ja työn organisointimuotoja, joissa työntekijöiden kykyjä voidaan täysin hyödyntää, koska ne ovat innovaation edellytys. 2.2. Koska työmarkkinaosapuolet ovat jo jonkin aikaa käsitelleet vihreässä kirjassa esitettyjä aiheita, komitea katsoo, että ne voisivat aloittaa komission rohkaisemina asiaa koskevat neuvottelut. Usein nimittäin syntyy vaikutelma, että kun Euroopassa keskustellaan kilpailukyvyn ja tuottavuuden kasvusta sekä työpaikkojen luomisesta, painopiste asetetaan liiaksi työn kustannusten alentamiseen. Vaikka työn lakisääteisten sivukulujen vähentämisellä voi tässä olla tärkeä osuus, tarvitaan taloudellisen ja teknis-organisatorisen rakennemuutoksen vuoksi laadullisesti uusia yritysstrategioita, jotta säilytetään kansainvälinen kilpailukyky. Näin ollen komission asiakirja on tervetullut keskustelupohja kaikkien asianomaisten yhteiskuntaryhmien välisiin neuvotteluihin vähentämättä kuitenkaan työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä. Komitea haluaa myös korostaa, ettei yritysten ja tiettyjen alojen tällä hetkellä kokeilemaa siirtymistä tayloristisesta työn organisoinnista uusiin järjestelmiin voi tarkastella lineaarisena, kokonaisvaltaisena prosessina, sillä sopimukset ja työajat voivat vaihdella olosuhteiden mukaan. 2.3. Tätä taustaa vasten komitea katsoo, että keskustelu vihreässä kirjassa käsitellyistä näkökulmista on järkevää vain, jos samalla analysoidaan pragmaattisesti EU:ssa tähän asti kehitettyjä parhaita käytäntöjä. Analyysin avulla pitäisi saada selville ne alat, joilla sopimuksia voidaan solmia. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon, että suurimmat edistysaskeleet on tähän mennessä otettu yritystasolla ja että kohtuuton tai ainakin hätiköity määräysten tiukentaminen saattaa loppujen lopuksi vähentää niiden vaikutusta sekä pyrittäessä entistä suurempaan joustavuuteen ja tuottavuuteen työpaikalla että toivottuun työllisyyden lisääntymiseen. Koska "vihreä kirja on sijoitettava myös laajempaan yhteyteen" ja "siihen liittyvät muun muassa työllisyyttä koskevat yhteisön aloitteet" (vihreän kirjan kohta 2), on komitea viimeksimainitun näkökulman suhteen sitä mieltä, että ongelmakenttä vaatii kokonaisuudessaan dynaamista suunnitelmaa, jossa painotetaan joustavuuden ja sosiaaliturvan välisen uuden tasapainon saavuttamisen tärkeyttä pelkkien laajalle levinneiden työkäytänteiden sijaan. Tässä yhteydessä jatkokoulutusjärjestelmien ja uudenlaisten työsuhteiden kehittämisellä olisi oltava keskeinen rooli. Entistä joustavamman tuotanto- ja työorganisaation on toimittava laissa ja työehtosopimuksissa määritellyn sosiaaliturvan puitteissa. Laissa ja työehtosopimuksissa yhteisesti määritellyt työehdot sekä osallistumiseen ja luottamukseen perustuvien työn uusien organisointimuotojen luominen eivät sulje toisiaan pois, vaan ovat toistensa edellytys. Joustavuuden ja sosiaaliturvan välille on luotava uusi tasapaino, joka sisältää työ- ja sosiaalilainsäädännön sekä työehtosopimusten kaikki tarpeelliset uudistukset, mutta joka ei kuitenkaan heikennä sosiaaliturvaa. 2.4. Komitean mukaan on otettava huomioon julkisen ja yksityisen sektorin erilaiset olosuhteet ja määriteltävä selkeästi, miten pitkälle viranomaiset voivat puuttua suunniteltuun yhteistyöhön. Näin mahdolliset jäsenvaltio- ja yhteisötason vaikutukset voidaan arvioida paremmin. Lisäksi komitea muistuttaa, että työmarkkinaosapuolten on sopimuksia muotoillessaan osaltaan vaikutettava yritysten tuottavuuden kasvuun ja työntekijöiden suorituskykyyn. Tätä varten yritysten sisäiset viestintärakenteita ja työehtosopimusneuvottelumenetelmiä on muokattava siten, että saavutetaan yhteistoimintaan tarvittava osallistumisaste. Komission ehdottama yhteistoiminnallinen lähtökohta työn uusien organisointimuotojen kehittämiseksi ansaitsee täyden tuen. Työ- ja tuotantoprosessien uudelleenorganisointi onnistuu vain, jos se toteutetaan yhteistyössä työntekijöiden kanssa yritysten edunvalvojien ja ammattiliittojen myötävaikutuksella. Jäsenvaltio- ja yhteisötasolla olisi vaihdettava yritysten uusista organisaatiotavoista saamia kokemuksia ja mallien kokeilua olisi edistettävä aktiivisesti viidennen tutkimuspuiteohjelman ja Euroopan rakennepolitiikan avulla. Myös tietoyhteiskunnan sosiaalisia vaikutuksia käsittelevä asiantuntijaryhmä kehotti tekemään näin. Erityisen tärkeää on vahvistaa molemminpuolista valmiutta keskinäiseen ymmärtämykseen. 3. Erityistä 3.1. Työn uusien organisointimuotojen hitaan käyttöönoton syistä komitea toteaa, että lausunnon valmistelun yhteydessä järjestetty kuuleminen sekä asiaa koskevien asiakirjojen arviointi vahvistavat suurin piirtein vihreässä kirjassa esitetyn analyysin. 3.1.1. Huolimatta yksittäisten yritysten ja alojen erilaisista olosuhteista voidaan väittää, että markkinoiden kiihtyvä kilpailu on useimmissa tapauksissa ollut ratkaiseva sysäys innovatiivisten ratkaisujen etsintään. Kilpailu horjutti aiempaa tasapainoa, koska sen avulla jo laajenevat yritykset kasvoivat entistä nopeammin. 3.1.2. Äskettäin tehdyn OECD:n tutkimuksen (asiakirja 42874, 25. syyskuuta 1996) mukaan tämä ilmiö koskee vähintään neljännestä kaikista yrityksistä, erityisesti suuryrityksistä. Ilmiö esiintyy etenkin jalostusalalla ja sen piirissä erityisesti asennustoiminnassa, kuten autoteollisuudessa, mutta ulottuu myös palvelualaan, ennen kaikkea rahoituspalveluihin. 3.1.3. Monissa maissa julkisten varojen niukkuudesta johtuva menojen vähentäminen on vaikuttanut samansuuntaisesti julkisiin palveluihin. Tähän on kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota. 3.1.4. Kuulemistilaisuudessa viitattiin oikeutetusti joustavuuden eri muotoihin (tehtävät, työaika, vuosittainen työaika, osa-aikatyö, määräaikaiset sopimukset, palkkajärjestelmät). Lisäksi ilmeni, että yhteistyömuodot vaihtelevat käytännössä työntekijöiden osallistumisasteesta (tiedotus, kuuleminen, päätöksentekoon osallistuminen) riippuen. 3.1.5. Julkinen sektori on tukenut tätä kehityssuuntaa monissa maissa teollisuus- ja teknologiapoliittisilla kannustimilla (). 3.1.6. Tämä kävi selkeästi ilmi erityisesti eräiden pk-yritysten ja niiden nykyisen muutosprosessin tukemiseksi edistämien organisaatioiden tapauksessa, ja etenkin henkilökunnan koulutuksessa ja uudelleenkoulutuksessa kaikilla tasoilla. Tässä yhteydessä kuulemistilaisuudessa viitattiin myös tiettyihin edellytyksiin, kuten uudenlaisen ammattijohtamisen kehittämiseen. Samalla kävi ilmi, että pk-yritykset ovat tähän asti osoittaneet sopeutuvansa erityisen hyvin muuttuviin markkinaehtoihin, mikä monissa tapauksissa johtuu niiden erityispiirteistä suhteessa institutionaalisiin puitteisiin. Tämä voi taata joustavuuden, muttei turvallisuutta. Komitean mukaan kyse on ongelmanasetteluista, joihin on kiinnitettävä entistä suurempaa huomiota, sillä pk-yritysten tärkeää roolia tuotantojärjestelmien kehityksessä talouden rakenteiden jatkuvan uudistumisen osatekijänä ei voi väheksyä. 3.1.7. Komitea toteaa vielä, että olosuhteita analysoitaessa ilmeni ammattiliittojen toive ja kyky myötävaikuttaa aktiivisesti kehitykseen tukemalla mm. sellaisia rakenteita, joilla suositaan eri tavoin työntekijöiden mukaanottoa yritysten rakennemuutokseen sekä lisätään heidän edustajiensa sitoutumista uudistuksiin kulloisissakin neuvotteluissa. 3.1.8. Tässä yhteydessä selvisi erään kuulemiseen osallistuneen yrityksen mielenkiintoisen kokemusraportin ansiosta ainakin osittain, mitä edellytyksiä ja keskeisiä piirteitä osallistuvalla yritysjohdolla käytännön kokemusten mukaan on oltava: ammattitaitoinen ja tehokas edunvalvonta, jotta suhteet eivät polarisoidu, työntekijöiden entistä suurempi vastuu ja toimintavara valvontakustannuksia samalla alentaen, tuotantoprosessien optimoiminen työtapoja jatkuvasti hioen. 3.2. Parhaiden käytänteiden tutkiminen niiden tekijöiden yhteydessä, jotka välittömimmin vaikuttavat työn uudelleen organisointiin, on myös rahoituksen kannalta vahvistanut, että systemaattisten pätevöittämissuunnitelmien kehittämisellä on keskeinen merkitys työtapoja uudelleen organisoitaessa. 3.2.1. Tämänkaltainen pätevöittäminen oli useimmissa tapauksissa työn organisointimuotojen kehittämisen avaintekijä. Näille organisointimuodoille on tyypillistä laaja itsenäisyys ja osallistuminen sekä samanaikainen päätäntäprosessin hajauttaminen ja lisääntyvä ammatillisen sopeuttamisen tarve. 3.2.2. Tässä yhteydessä käytettävissä olevista tiedoista ilmenee, että olosuhteet teollisuusvaltioissa ja Euroopan unionissa vaihtelevat kovasti, sillä ammatillinen sopeuttaminen riippuu hyvin voimakkaasti peruskoulutuksen yleisestä tasosta. Tämä seikka, joka on jo kauan tunnettu jalostusteollisuutta uudelleen organisoitaessa, ilmenee nyt palvelusektorilla ehkä vieläkin selkeämmin (). 3.2.3. Komitea kannattaa pitkälti komission ajatuksia sekä katsoo, että ammatillista koulutusta ja jatkokoulutusta on uudistettava. Ammatillisessa peruskoulutuksessa kyse on ennen kaikkea keskeisten taitojen ja sosiaalisten kompetenssien antamisesta. Työelämässä jatkuvasti vaihtuvia vaatimuksia ajatellen laajalla ja monialaisella peruskoulutuksella on erityisen suuri merkitys. Uusien tieto- ja tietoliikennetekniikoiden käytöstä aiheutuu yritysten piirissä jatkuva pätevöitymisen tarve. On luotava uusia pätevöitymistä tukevia työrakenteita ja yhdistettävä ne järjestelmällisiin jatkokoulutussuunnitelmiin. Yhteistoiminta tarkoittaa, että työntekijöillä on keinot ammatillisten pätevöitymistarpeiden muotoilemiseksi ja vastaavan koulutuksen vaatimiseksi. Kuten vihreässä kirjassa mainitaan, jatkokoulutusta voivat ajoittain antaa myös yrityksen ulkopuoliset tahot. Tästä syystä pätevöitymisen sisältö ja ehdot on määriteltävä yhteisiä sopimuksia kunnioittaen yrityksen yhteistoimintaelimessä tai työehtosopimusosapuolten kesken solmittavissa sopimuksissa. Vain näin taataan, että yrityksen innovaatiokyvylle välttämätön työntekijöiden luovuus ja kouluttautumisvalmius hyödynnetään ja että luodaan jatkokoulutukseen kannustava ilmapiiri. 3.2.4. Komitean valmistelutyön aikana saamat tiedot viittaavat lisäksi siihen, että pätevöittämisen ohella yrityksissä olisi tarjottava mahdollisuus itseopiskeluun (self education). Lisäksi on ehdotettu, että silloin kun yrityksellä jää omien työntekijöidensä kouluttamisen jälkeen vielä käyttämätöntä kapasiteettia, sitä tulisi kannustaa tarjoamaan kouluttajiensa palveluja työttömien ja nuorisorikollisten kouluttamiseen. Tämä voitaisiin toteuttaa julkaisemalla tietoja tämäntyyppisistä aloitteista kuten Transatlantic Civil Society Dialogissa (TACD) ja/tai palkitsemalla parhaimpia yrityskäytäntöjä. 3.2.5. Pk-yritysten osalta ilmeni, miten tärkeitä yhteennivottujen oppimisrakenteiden edistämiseen tarkoitetut aloitteet ovat. Tässä yhteydessä Ranskassa maatalousalalla perustettujen työnantajayhdistysten ja työntekijäorganisaatioiden toiminta on hyvin mielenkiintoista. Kyseisiä yhdistyksiä ja organisaatioita johdetaan pariteettisesti, ja niiden tavoitteena on jäsentensä kouluttaminen. Ne neuvottelevat kansallisen työvoimatoimiston kanssa sopimuksia, joilla taataan kausityöntekijöille kohtuullinen varmuus työpaikasta vaikkakin eri työnantajilla ja vältetään näin työntekijän erottaminen. Koska myös jatkokoulutuksessa koulutuksen sisällön ja työn kysynnän suora yhteys on ilmeisen tärkeä, ammattijärjestöjen ajamalla pariteettisella rakenteella on keskeinen merkitys. 3.2.6. Tämänkaltaiset aloitteet kuuluvat yleisiin toimiin, joilla on määrä helpottaa pk-yritysten sopeutumista uusiin markkinaehtoihin työn uusia organisointimuotoja kehittämällä. 3.3. Komitean tietoonsa saamien kokemusten moninaisuus vahvistaa toisaalta ammatillisen jatkokoulutuksen, työn organisoinnin ja työajan ilmeisen yhteyden. 3.3.1. Tätä taustaa vasten komitea katsoo aiheelliseksi toistaa oma-aloitteisessa lausunnossa aiemmin ilmaisemansa näkökannan: "Työajan lyhentämisestä ja uudelleenjärjestelystä ei ole olemassa yksittäistä yhtenäistä mallia, jota Euroopan viranomaiset voisivat soveltaa 'määräyksen' muodossa. 'Räätälintyönä' luotaville vaihtoehtoisille työajoille näyttää kuitenkin olevan pakottava tarve." () Tämä näkökanta on suunnilleen sama kuin vihreässä kirjassa esitetty näkemys: "Työnjako on suunniteltava ja työaikamallit sovitettava uuteen tilanteeseen" (). 3.3.2. Toisaalta on myös palautettava mieliin edellä mainitussa oma-aloitteisessa lausunnossa Euroopan unionille ja jäsenvaltioiden hallituksille annetut suositukset. Niiden mukaan on edistettävä sosiaalista vuoropuhelua sekä työajan lyhentämistä ja uudelleenorganisointia koskevia työehtosopimuksia eri tasoilla. Komitea suositteli myös selkeitä oikeudellisia määräyksiä osa-aikatyöntekijöiden tasa-arvoisesta kohtelusta. 3.3.3. Komitea viittaakin unionitasolla sosiaalisen vuoropuhelun yhteydessä solmittuun osa-aikatyötä koskevaan puitesopimukseen. 3.3.4. Komitean mukaan tämä sopimus, jota edelsi jo vanhempainlomaa koskeva sopimus, on lähtökohtana muita epätavallisia tai joustavia työmuotoja koskeville lisäsopimuksille. Kuten Maastrichtin sopimuksen pöytäkirja N:o 14:n liitteenä olevassa sopimuksessa sosiaalipolitiikasta määrätään (), niistä on tehtävä neuvoston päätös, jonka jälkeen ne ovat lain tai vastaavan sopimuksen nojalla sitovia Maastrichtin sopimuksen allekirjoittaneissa valtioissa. 3.3.5. Tällä alalla tähän mennessä saavutettujen tulosten perusteella komitea otaksuu perustellusti, että työmarkkinaosapuolet solmivat tulevaisuudessa sopimuksia, joiden avulla tyydytetään sekä yritysten tarve sopeutua työehtoihin muuttuneissa tuotanto- ja markkinaoloissa että molempia sukupuolia edustavien niiden työntekijöiden tarpeet, jotka valmistautuvat jäämään eläkkeelle, haluavat yhdistää työ- ja perhe-elämän sekä hyötyä koulutus- ja jatkokoulutusmahdollisuuksista laajentaakseen tietojaan ja lisätäkseen mahdollisuuksiaan edetä urallaan (). Sopimukset lisäisivät yritysten kilpailukykyä, parantaisivat työntekijöiden työoloja ja vähentäisivät osaltaan työttömyyttä. Lisäksi sopimukset luonnollisesti tyydyttäisivät työntekijöiden henkilökohtaisia tarpeita, joille yrittäjätkin jo antavat entistä enemmän arvoa. Yrittäjät arvostavat etenkin useimpien työntekijöiden kaipaamaa entistä suurempaa vastuuta työstä, osallistumista työtä koskeviin päätöksiin, työn ja vapaa-ajan, etenkin perhe-elämän, yhdistämistä sekä nykyistä suurempaa ajankäytön vapautta. 3.3.6. Näiden ajatusten perusteella komitea on sitä mieltä, että työn uusien organisointimuotojen asteittaista kokeilua yrityksissä ja mahdollisesti myös alakohtaisesti ei voi tarkastella erillään sen mahdollisista vaikutuksista työoikeudellisiin ehtoihin. Uusien organisointimuotojen kehitys edellyttää siis sellaisen yleisen viitekehyksen määrittämistä, jolla taataan asianomaisten työntekijöiden suojelu mahdolliselta syrjinnältä. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että Euroopan talouden kilpailukykyä on edistettävä ja vältettävä hallinnollisia, rahoituksellisia ja oikeudellisia esteitä, jotka saattaisivat haitata pk-yritysten perustamista ja kehittämistä (). Tällä tavoin Euroopan unionin toimilla voitaisiin sopeuttaa oikeuspuitteita entistä enemmän, sillä sopeuttaminen on välttämätöntä juuri innovaation vuoksi. 3.4. Tähän mennessä analysoiduista yritysten kokemuksista voi edelleen päätellä, että yritysten rakennemuutos ja työtehtävien uudelleenjako sekä uusien palkkajärjestelmien kehitys on usein samanaikaista. Uudet palkkajärjestelmät voivat osaltaan vaikuttaa siihen, että yrityksiin luodaan työntekijöiden osallistumista kannustava ilmapiiri. Tähän vaikuttavat myös osakkuus yrityksen menestykseen sekä muut kannustimet. 3.5. Komitean mielestä on käsillä olevan lausunnon aiheena olevaan ongelmaan erottamattomasti liittyen kuitenkin taattava työntekijöiden tosiasiallinen osallistuminen työn uudelleenorganisointiin ja yleisesti asianomaisten yritysten rakennemuutokseen. 3.5.1. Kaikissa lausunnon valmisteluvaiheessa analysoiduissa kokemuksissa vaaditaan tätä ja korostetaan yksimielisesti, että yritysten sisäisiä viestintärakenteita on muutettava ja työntekijöiden entistä suuremmat osallistumismahdollisuudet taattava. Tämä on nykyistä suuremman omavastuun edellytys. 3.5.2. Tässä yhteydessä on huomattava, että komission äskettäin valmistelema asiakirjassa työmarkkinaosapuolten kuulemisesta koskien työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan kansallisella tasolla viitataan nimenomaan tässä lausunnossa käsiteltävään vihreään kirjaan. Komission asiakirjasta ilmenee, että asianmukaisen ja tehokkaan tiedottamisen ja kuulemisen ansiosta yrityksissä voidaan käsitellä työllisyysasioita tosiasiallisesti ja ennaltaehkäisevästi korkean työttömyyden aikana (). Näin tunnistetaan ja ennakoidaan ongelmat etenkin työpaikkojen hävitessä sekä voidaan välttää tai vähentää tästä aiheutuvia sosiaalikuluja. 3.5.3. Komitea viittaa aiheeseen liittyvästä komission aiemmasta tiedonannosta antamaansa lausuntoon (29. toukokuuta 1996), joka mainitaan uudessa asiakirjassa (kohta 5) ja jossa työmarkkinaosapuolille annetaan vapaus arvioida, ovatko sellaiset aihetta koskevat yhteisötason säännökset tarkoituksenmukaisia, jotka perustuisivat pääasiassa kansallisella tasolla valmisteltavaan sopimukseen. 3.5.4. Komitean mukaan tämän aihepiirin merkitys tulee varmasti kasvamaan. Kyse ei ole vain työntekijöiden suojelemisesta työllisyyteen ja terveyteen kohdistuvilta kielteisiltä vaikutuksilta pyrittäessä yhä suurempaan kilpailukykyyn, vaan myös siitä, että tunnustetaan työntekijöiden entistä laajempi osallistuminen edellytykseksi, jonka avulla saavutetaan yrityksen tavoitteet. Myös komission omat tutkimushankkeet ovat osoittaneet, että työntekijöiden suora osallistuminen, millä tarkoitetaan työpaikan päätöksentekoon osallistumista, toimii parhaiten, kun yrityskohtaisella ja/tai ammattiliiton edunvalvonnalla on vahvat rakenteet. 3.6. Mitä tulee työn uusien organisointimuotojen vaikutukseen tutkittujen yritysten työllisyyskehitykseen, ilmeni tutkimuksissa luonnollisesti melko erilaisia tilanteita. Ne vaihtelivat vaikeuksissa olevien yritysten työllisyystason säilymisestä tai mahdollisimman vähäisistä irtisanomisista työpaikkojen voimakkaaseen lisääntymiseen ylittäen jopa eräiden pienten ja keskisuurten teollisuusyritysten optimistisimmatkin ennusteet. 3.6.1. Tulokset riippuivat tosin aina maittain ja aloittain erilaisesta markkinatilanteesta. Tutkituille parhaille käytänteille on kuitenkin tunnusomaista osittain vakavistakin kriiseistä selviytyminen sekä lisääntynyt tuottavuus ja kilpailukyky. Tämän kehityksen kestävyydestä ei myös ole epäilystäkään. 3.6.2. Komitean mielestä nykyisessä tilanteessa, jolle on Euroopassa tunnusomaista korkea työttömyys, voidaan vain yhtyä vihreässä kirjassa selkeästi esitettyyn vaatimukseen. Sen mukaan keskustelu työn uusista organisointimuodoista on liitettävä yleiseen työllisyysstrategiaan ja työttömyyden vastaiseen taisteluun. 3.7. Lisäksi on selvää, että työn uusien organisointimuotojen käyttöönotosta on sovittava suurelta osin työmarkkinaosapuolten välisissä neuvotteluissa. Sosiaaliturvan kannalta uusien organisointimuotojen käyttöönotolla on kuitenkin ulottuvuuksia, jotka eivät kuulu työmarkkinaosapuolten toimivaltaan ja joiden vuoksi tarvitaan lainsäädäntötoimia. 3.7.1. Edellä mainitun osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen johdannossa vahvistetaan, että jäsenvaltiot päättävät sosiaaliturvaa koskevasta lainsäädännöstä. Koska tässä sopimuksessa käsitellyt syrjintätapaukset on kokonaan suljettu pois, on sosiaaliturvajärjestelmiä todellakin sovitettava vastaavasti uusiin olosuhteisiin. Jo Dublinissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto mainitsi tämän työllisyyttä koskevassa julistuksessaan. 3.7.2. Komitea viittaa tässä lausuntoonsa komission tiedonannosta, joka koski sosiaalisen suojelun tulevaisuutta (), ja erityisesti kohtaan "Työmuotojen kehitykseen mukautuminen". Siinä tarkastellaan muun muassa vuodelta 1994 peräisin olevaa ILO:n sopimusta ja suositusta osa-aikatyöstä ja osoitetaan selvästi, että sosiaaliturvajärjestelmät ja eläkejärjestelyt on sovitettava uusiin työmuotoihin sekä asianmukainen suoja taattava. Näin vältetään se, "etteivät joustavasti tai epätavallisella tavalla työllistetyt saa muita alhaisempaa sosiaaliturvaa tai menetä sitä kokonaan" () (). 3.7.3. Vihreässä kirjassa käsiteltyä, työn organisoinnin kehityksestä johtuvien taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten koko aihepiiriä käsiteltiin tämän lausunnon valmisteluvaiheessa järjestetyssä kuulemisessa. 3.7.4. Tässä yhteydessä käsiteltiin erityisesti pk-yrityksiä välittömästi koskevia näkökohtia. Pk-yritysten tämänhetkinen kehitys liittyy myös toimittajien ja alihankkijoille annettavien urakoiden suhteen selvästi yritysten rakennemuutokseen, josta työn uusien organisointimuotojen syntyminen suurelta osin johtuu. 3.7.5. Työpaikan terveys- ja turvallisuusongelmiin kiinnitettiin erityistä huomiota myös Dublinissa sijaitsevan säätiön viime vuonna tekemän tutkimuksen vuoksi. Tutkimus osoitti, kuinka tärkeää on sopeuttaa voimassa olevat säännökset työn uusien organisointimuotojen myötä muuttuneisiin olosuhteisiin. Yleisesti ottaen korostettiin, että yrityksissä aloitettuja innovatiivisia kokemuksia on tuettava uudistamalla sosiaalijärjestelmää vastaavasti, jotta työntekijöiden yhdenvertaisuutta suojataan ja edistetään. 3.7.6. Yhteisön direktiivien mukainen ajanmukainen työsuojelu ja työn uudet organisointimuodot voivat vaikuttaa toisiinsa suunnittelun ja käytännön tasolla. Työsuojelun rakenteet, instituutiot ja kokemukset tarjoavat arvokkaita resursseja työn uusien organisointimuotojen levitykselle. Komitea toivoo komissiolta aloitteita sellaisten esimerkkihankkeiden edistämiseksi, jotka koskevat työ- ja terveydensuojelun integrointia työn uusia organisointimuotoja kehitettäessä. 3.7.7. Edelleen keskusteltiin etätyöstä, jonka todettiin olevan yhä tärkeämpää. Keskustelussa ilmeni kuitenkin, että yhteinen määritelmä, puitteet ja tulkinta on vielä määritettävä ja analysoitava. Komitea on tyytyväinen komission aloitteeseen () käynnistää vuoden 1998 ensimmäisellä puoliskolla neuvottelut työmarkkinaosapuolten kanssa siitä, onko yhteisön syytä toimia etätyöntekijöiden suojelun hyväksi ja millaisia sen toimien tulisi olla. 3.7.8. Täydennyksenä vihreässä kirjassa käsiteltyyn aihepiiriin esitettiin lopuksi kysymys siitä, millä tavoin tiedotuksella voidaan vaikuttaa pk-yritysten uusien kokemusten kehitykseen ja millä tavoin näitä kokemuksia voidaan soveltaa itsenäiseen työhön erityisesti maataloudessa. 4. Päätelmät 4.1. Komitea otti päätelmiä laatiessaan suurelta osin huomioon kuulemisen yhteydessä saadut tärkeät tiedot. Vaikka erityistilanteita käsittelevien ja edustavuudeltaan suppeiden lausuntojen merkitystä ei saakaan yliarvioida, on kuitenkin myönnettävä, että tähän asti tutkitut tapaukset koskevat eri tavoin sekä teknologisen kehityksen kärjessä olevia yrityksiä että tavanomaisia talouden aloja. Tähän asti analysoitujen ilmiöiden perusteella ei kuitenkaan saa tehdä hätiköityjä johtopäätöksiä, sillä ilmiöt esiintyvät myös harvoin tutkituilla aloilla, kuten osuuskunnissa ja voittoa tavoittelemattomilla aloilla. Eräät vihreässä kirjassa esitetyt tapaukset ovat tämän suhteen erityisen vakuuttavia. 4.1.1. Eräs yritysasiantuntija toimitti yksityiskohtaisen luettelon vaikeuksista, joita esiintyy siirryttäessä työn uuteen organisointiin, samalla kun yrityksen valtarakenteet muuttuvat. Nämä vaikeudet voivat kyseisen asiantuntijan mukaan jopa vaarantaa rakennemuutoksen tulokset, ei pelkästään työntekijöiden etujen säilyttämisen, vaan myös uusien hallintostrategioiden toteutettavuuden kannalta. Tämän esityksen ansiona on niiden vaikeuksien osoittaminen, joita esiintyy kaikissa siirtymävaiheissa uutta vastuuta otettaessa. Näitä vaikeuksia ovat mm. saavutetun turvallisuuden ja takuiden menetys, ennakkosuunnittelun vaikeudet ja työn uudelleenorganisoinnista toisinaan syntyvistä ristiriitaisuuksista aiheutuva epäluulo. Esityksessä korostettiin, että uudelleenorganisoinnin yhteydessä syntyy uudenlaisia, myös osapuolten sisäisiä konflikteja, joista selviytymiseen tarvitaan kaikkien asianomaisten panosta. 4.1.2. On selvää, että havaituilla uusilla olosuhteilla on niiden huomattavan laajuuden lisäksi periaatteellisia vaikutuksia, joiden vuoksi työmarkkinaosapuolten on uudistettava perinteisiä kantojaan ja tarkistettava niitä myös kriittisesti. 4.2. Tämänhetkinen tilanne oikeuttaa tapauskohtaiset menettelytavat. Tämän vuoksi kaikkien asianomaisten on tarkkailtava huolellisesti tapahtuneita muutoksia ja niiden ennakoitavissa olevia vaikutuksia ennen kaikkea työllisyyden kannalta. Lausunnon valmisteluvaiheessa muistutettiin aivan oikein, että työehtojen muuttuvuuden tarkkailukin on jo sinällään tärkeä edistysaskel, ja vaikuttaa kaikkea teoreettista pohdintaa enemmän neuvotteluteitse vähitellen löydettyjen ratkaisujen todelliseen laatuun. 4.2.1. Kuten jo useaan otteeseen on korostettu, havaintoja on koottava etenkin yritystasolla. Tässä mielessä myös komission ehdottamalla yhteistoiminnalla pyritään uuteen ulottuvuuteen työmarkkinaosapuolten tätä alaa koskevissa nykyisissä suhteissa sekä tarkistamaan säännöllisesti, onko mahdollista löytää merkittäviä kehityskulkuja, jotka johtavat joustavuuteen ja osallistumiseen. 4.2.2. Joitakin yksityiskohtaisia ratkaisuja voidaan laajentaa koskemaan koko alan tiettyjä tilanteita. Mahdollista on myös tehdä yleisiä johtopäätöksiä erityisesti sektorikohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun yhteydessä ja solmia mahdollisesti sopimuksia työmarkkinaosapuolten kesken. Tällaisia sopimuksia on jo tehty sosiaalipolitiikasta, ja niillä pyritään luomaan yhteinen viitekehys, joka perustuu yleisten periaatteiden ja vähimmäismääräysten määrittelylle. Ne voidaan tehdä neuvoston päätöksellä sitoviksi, tai työehtosopimusosapuolet voivat noudattaa niitä itsenäisesti. 4.2.3. Tämänsuuntainen toiminta on kieltämättä ollut vaikeaa ja hidasta, mutta on saavutettu myös rohkaisevia tuloksia. Se osoittaa, että työn uusien organisointimuotojen kehittämiseksi sopimusvälineitä on sopeutettava vähitellen muotoutuviin uusiin olosuhteisiin ja että lainsäädäntötoimet eivät tällä herkällä ja ratkaisevalla alalla saa vähentää työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä, vaan niiden on mikäli ne vaikuttavat tarpeellisilta perustuttava etenkin sektoritasolla työmarkkinaosapuolten välisiin sopimuksiin (). 4.2.4. Komission vihreän kirjan julkaisulla aloittama keskustelu sekä aiheen käsittely ovat siis tavallaan pohdiskelua. Tässä yhteydessä on toivottavaa ja tervetullutta yksittäisten sopimusten solmimisesta vastuussa olevista elimistä ja niiden itsenäisyydestä huolimatta että myös muut asianomaiset tahot antavat panoksensa keskusteluun. Tällaisia tahoja ovat yliopistot, paikalliset laitokset ja kaikenlaiset kansalaisjärjestöt, mukaanlukien komiteassa edustettuina olevat organisaatiot, jotka eivät tähän mennessä ole välittömästi olleet mukana sosiaalisessa vuoropuhelussa. 4.3. Tästä syystä komitea pitää vihreässä kirjassa ehdotettua yhteistoimintaa työn uudelleenorganisoimiseksi haasteena, joka on suunnattu sekä komitealle että muille yhteisön toimielimille ja joka liittää komitean mukaan kuulemismenettelyyn. Komitean mukaan vihreä kirja sijoittuu sellaisten komission yleisimpien toimien yhteyteen, joilla pyritään aktiivisesti edistämään Euroopan sosiaalisten perusrakenteiden sopeuttamista kansainvälisen kilpailukyvyn ja työntekijöiltä edellytettävien vaatimusten muuttumisen luomiin uusiin olosuhteisiin. Mitä tulee viranomaisten nykyistä laajempaan osallistumiseen yhteistoiminnasta käytävään keskusteluun, komitea on tyytyväinen siihen, että asiakirjassa kiinnitetään huomiota julkisen sektorin ajanmukaistamiseen. Julkisen sektorin mukaantulo on selvästi välttämätöntä, jos halutaan edistää talouden nykyistä joustavampaa ja osallistumiseen perustuvaa hallintoa. Komitea muistuttaa, että hallinnon vastuun täysi hyödyntäminen sekä niin taloudelliset tehokkuusnäkökohdat kuin kustannus hyöty-analyysissä työnantajien ja työntekijöiden erityisedut huomioonottava menettelytapa ovat edellytyksiä julkisen sektorin ajanmukaistamiselle. Komitea toivoo, että viranomaisten kannustimet vaikuttavat myönteisesti alan tulevaan kehitykseen ja että niillä saadaan mahdollisuuksien mukaan aikaan laajempaa keskustelua yhteiskunnan ja sen instituutioiden sisällä ilman, että viranomaiset kaventavat työmarkkinaosapuolten roolia niiden käyttäessä oikeuttaan solmia itsenäisesti työehtosopimuksia. 4.3.1. Komitea ei katso työn uusien organisointimuotojen olevan paras mahdollinen ja lopullinen ratkaisu työnantajien ja työntekijöiden suhteissa syntyviin ongelmiin. Se suosittaa kuitenkin, että tällaisia ratkaisuja etsittäessä korostetaan ihmisarvoa, säilytetään ja edistetään mahdollisuuksia vapaaseen itsetoteutukseen ja vastuuntuntoon, vähennetään ja vältetään työ- ja tuotantoprosessien terveydellisiä riskejä, edistetään ammattitaitoa ja persoonallisuutta tukevaa työtä, johon sisältyy päätös-, tiedotus- ja yhteistyömahdollisuuksia ja joka avaa uusia ammatillisia näkymiä, toimitaan perinteistä sukupuolten välistä työnjakoa vastaan sekä vaikutetaan uusien, ammattitaitoa vaativien työalojen avautumiseen naisille. Toimilla olisi myös pyrittävä vahvistamaan tehokkaiden ja hyvin johdettujen yritysten lähtökohtia. 4.3.2. Osuustoiminnalliset työmuodot, jotka mahdollistavat ammatillisen pätevyyden kehittämisen ja antavat työntekijöille nykyistä enemmän vastuuta ja osallistumismahdollisuuksia, voisivat luoda uuden tasapainon työntekijöiden tarpeiden ja yritysten edun mukaisen entistä joustavamman työ- ja tuotanto-organisaation välille. Komitea korostaa lopuksi olevan kaikkien osapuolten edun mukaista, että työntekijöiden ammatillinen pätevyys on Euroopassa niin hyvä, että kaikki voidaan työllistää uuteen työhön. Tämä helpottaa rakennemuutoksia sekä lisää kasvua ja turvallisuutta muutostilanteessa. Ei ole taloudellisesti tervettä eikä sosiaalisesti hyväksyttävää, että pitkäaikaistyöttömiä on runsaasti, mutta samaan aikaan kasvusektoreilla on työvoimapulaa. Työmarkkinaosapuolten eri tasoilla käytävien neuvottelujen ja sopimusten avulla voidaan luoda julkisen sektorin pätevöitymis- ja turvajärjestelmät ja edistää siten "työllistettävyydelle" (employability) otollisia olosuhteita. Samalla komitea korostaa, että työelämän muutostahti ja pätevyysvaatimukset edellyttävät, että yleisiä koulutus- ja ammattikoulutusjärjestelmiä käytetään jatkossa entistä tehokkaammin. Bryssel, 10. joulukuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () KOM(97) 128 lopull., kohta 26 () Seikkaperäinen luettelo kulloisistakin toimista on edellä mainitussa OECD:n asiakirjassa. () Edellä mainitussa OECD:n asiakirjassa eritellään erilaisia malleja, joita voidaan soveltaa markkinatalousjärjestelmiin (Kanadaan, Yhdysvaltoihin ja huomattavin eroavuuksin Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan), järjestelmiin, jotka perustuvat pyrkimykseen saavuttaa kansallinen yhteisymmärrys (Itävalta, Belgia, Ranska, Saksa, Alankomaat, kaikki Pohjoismaat ja Sveitsi), yrityksiin (Japani) sekä Kreikan, Irlannin, Italian, Portugalin, Espanjan ja Turkin erilaisiin järjestelmiin. () TSK:n oma-aloitteinen lausunto työajasta, annettu 30. lokakuuta 1995, EYVL C 18, 22.1.1996 () Vihreä kirja KOM(97) 128 lopull., s. 10 () Otettu mukaan Amsterdamin sopimukseen. () Vrt. eurooppalainen puitesopimus osa-aikatyöstä, perustelut, kohta 5. () Vrt. eurooppalainen puitesopimus osa-aikatyöstä, perustelut, kohta 7. () Asiakirja työmarkkinaosapuolten kuulemisesta yhteisötasolla koskien työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan kansallisella tasolla. Johdanto, seitsemäs kappale. () Lausunto komission tiedonannosta "Sosiaalisen suojelun tulevaisuus: taustaa eurooppalaiselle keskustelulle", EYVL C 66, 3.3.1997 () Mt., kohta 4.3.7.2.4 () Tässä yhteydessä on mainittava, että komitea valmistelee parhaillaan lausuntoa komission tiedonantoon sosiaalisen suojelun ajanmukaistamisesta ja parantamisesta Euroopan unionissa. Tämä asiakirja on tulosta aiempaan asiakirjaan liittyneistä neuvotteluista. () "Komission tiedonanto tietoyhteiskunnan sosiaalisista ja työmarkkinanäkökohdista: Ihmisläheisyys etusijalle seuraavat vaiheet", KOM(97) 390, 23.7.1997, s. 16, kohta 31 "Tärkeimmät toimet". () Tällaisia sopimuksia on solmittu äskettäin esimerkiksi maatalousalalla (EFA/ETC GEOPA/COPA, suositus puitesopimukseksi maatalouden palkkatyön parantamisesta, 24.7.1997) ja siivousalalla (SENI-Eurofiet -muistio uusista työmahdollisuuksista, 21.10.1996).