EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 13.7.2016 COM(2016) 465 final 2016/0222(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista (uudelleenlaadittu teksti)



PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen tausta ja perustelut EU pyrkii luomaan yhdennetyn, kestävän ja kokonaisvaltaisen EU:n maahanmuuttopolitiikan, joka perustuu solidaarisuuteen ja oikeudenmukaiseen vastuunjakoon ja joka voi toimia tehokkaasti sekä rauhallisina että kriisiaikoina. Euroopan muuttoliikeagendan hyväksymisestä alkaen Euroopan komissio on pyrkinyt toteuttamaan toimenpiteitä, joilla vastataan sekä välittömiin että pitkän aikavälin haasteisiin, joita liittyy muuttovirtojen tehokkaaseen ja kokonaisvaltaiseen hallintaan. Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä perustuu sääntöihin, joilla määritetään, mikä jäsenvaltio on vastuussa kansainvälistä suojelua hakevista henkilöistä (mukaan lukien turvapaikanhakijoiden sormenjälkitietokanta), sekä yhteisiin vaatimuksiin, jotka koskevat turvapaikkamenettelyjä, vastaanotto-olosuhteita ja kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden aseman tunnustamista ja heidän suojeluaan. Lisäksi Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto tukee jäsenvaltioita Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöönpanossa. Vaikka Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämisessä on saavutettu merkittävää edistystä, jäsenvaltioiden välillä on edelleen huomattavia eroja käytetyissä menettelyissä, turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteissa, hyväksymisasteissa ja kansainvälistä suojelua saaville henkilöille myönnetyn suojelun muodossa. Nämä erot edistävät luvatonta edelleen liikkumista ja turvapaikkashoppailua, luovat vetotekijöitä ja lopulta johtavat siihen, että vastuu suojelun tarjoamisesta sitä tarvitseville jakautuu epätasaisesti jäsenvaltioiden kesken. Viimeaikaiset massamaahantulot ovat osoittaneet, että Euroopassa tarvitaan toimiva ja tehokas turvapaikkajärjestelmä, jolla voidaan varmistaa oikeudenmukainen ja kestävä vastuun jakaminen jäsenvaltioiden kesken, tarjota riittävät ja asianmukaiset vastaanotto-olosuhteet kaikkialla EU:ssa, käsitellä nopeasti ja tehokkaasti EU:ssa tehdyt turvapaikkahakemukset ja varmistaa tehtyjen päätösten laadukkuus, jotta kansainvälistä suojelua tarvitsevat todella saavat sitä. Samaan aikaan EU:n on puututtava maahantulijoiden luvattomiin ja vaarallisiin siirtymisiin ja lopetettava salakuljettajien liiketoimintamalli. Tätä tarkoitusta varten niiden henkilöiden, jotka eivät ole oikeutettuja kansainväliseen suojeluun, turvapaikkahakemukset on käsiteltävä nopeasti ja heidät on palautettava sen jälkeen nopeasti. Toisaalta suojelua tarvitseville on luotava turvallisia ja laillisia tapoja päästä EU:hun kolmansista maista. Turvapaikkajärjestelmä on myös osa laajempaa kumppanuutta tärkeimpien alkuperä- ja kauttakulkumaiden kanssa. Komissio esitteli 6. huhtikuuta 2016 Euroopan turvapaikka- ja maahanmuuttolainsäädännön rakenteellisen uudistamisen painopisteet tiedonannossaan ”Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistaminen ja laillisten maahanpääsyväylien kehittäminen”. Siinä esitetään toteutettavat toimet, joilla edetään kohti inhimillisempää, oikeudenmukaisempaa ja tehokkaampaa eurooppalaista turvapaikkapolitiikkaa sekä paremmin hallittua laillista maahanmuuttoa koskevaa politiikkaa. Komissio esitti 4. toukokuuta 2016 ensimmäisen joukon ehdotuksia, joilla pyritään uudistamaan Euroopan yhteistä turvapaikkajärjestelmää ja jotka perustuvat kolmeen tiedonannossa määritettyyn painopisteeseen. Ehdotukset koskivat oikeudenmukaisen ja kestävän Dublin-järjestelmän perustamista sen määrittämiseksi, mikä jäsenvaltio on vastuussa turvapaikkahakemuksen käsittelystä, Eurodac-järjestelmän lujittamista luvattoman edelleen liikkumisen paremmaksi valvomiseksi ja laittoman muuttoliikkeen torjunnan helpottamiseksi sekä Euroopan turvapaikkaviraston perustamista, jotta varmistetaan Euroopan turvapaikkajärjestelmän toimivuus. Nämä ehdotukset olivat ensimmäiset osat Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän rakenteen uudistamisessa.

Toisella paketilla komissio saattaa päätökseen Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistamisen antamalla neljä uutta ehdotusta: ehdotus turvapaikkamenettelydirektiivin korvaamiseksi asetuksella, jolla yhdenmukaistetaan jäsenvaltioissa nykyisin käytettävät erilaiset menettelyt ja luodaan todellinen yhteinen menettely; ehdotus aseman määrittelyä koskevan direktiivin korvaamiseksi asetuksella, jolla vahvistetaan suojelua tarvitsevien henkilöiden aseman tunnustamista ja kansainvälistä suojelua saaville henkilöille myönnettyjä oikeuksia koskevat yhdenmukaiset vaatimukset, sekä ehdotus vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin tarkistamiseksi, jotta voitaisiin entisestään yhdenmukaistaa vastaanotto-olosuhteita EU:ssa, parantaa turvapaikanhakijoiden kotoutumisnäkymiä ja vähentää turvapaikanhakijoiden luvatonta edelleen liikkumista. Jatkotoimena 6. huhtikuuta 2016 antamalleen sitoumukselle parantaa laillisia maahantuloväyliä EU:hun komissio ehdottaa myös jäsenneltyä unionin uudelleensijoittamiskehystä, jolla luodaan hallitumpi lähestymistapa kansainväliseen suojeluun EU:ssa ja varmistetaan järjestäytyneitä ja turvallisia muuttoväyliä EU:hun kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille. Tämän tavoitteena on asteittain vähentää kannustimia luvattomaan maahantuloon. Nämä ehdotukset ovat välttämätön osa Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kattavaa uudistusta, ja ne liittyvät läheisesti toisiinsa. Tämän turvapaikkalainsäädännön uudistamista koskevan toisen lainsäädäntöehdotuspaketin myötä on nyt saatu valmiiksi kaikki osatekijät, jotka tarvitaan, jotta voidaan luoda vakaa, johdonmukainen ja yhtenäinen, yhteisiin, yhdenmukaistettuihin ja yhtä aikaa tehokkaisiin ja suojeleviin sääntöihin täysin Geneven yleissopimuksen mukaisesti perustuva Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä. Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä, jota kehitetään nyt edelleen, on sekä tehokas että suojeleva, ja se on suunniteltu varmistamaan, että kansalliset turvapaikkajärjestelmät vastaavat täysin toisiaan, jolloin kannustimet luvattomaan edelleen liikkumiseen vähenevät. Tämä lujittaa keskinäistä luottamusta jäsenvaltioiden välillä ja johtaa hyvin toimivaan Dublin-järjestelmään. Järjestelmä takaa, että turvapaikanhakijoita kohdellaan yhdenvertaisesti ja asianmukaisesti riippumatta siitä, missä päin EU:ta he ovat. Se tarjoaa työkalut, joita tarvitaan sellaisten henkilöiden tunnistamiseksi nopeasti, jotka aidosti tarvitsevat kansainvälistä suojelua, ja niiden palauttamiseksi, jotka eivät ole suojelun tarpeessa. Se on suotuisa kaikkein heikoimmassa asemassa oleville ja tiukka mahdollista väärinkäyttöä vastaan kunnioittaen kuitenkin aina perusoikeuksia. Yhteinen järjestelmä on myös kustannustehokas ja riittävän joustava mukautuakseen monimutkaisiin haasteisiin, joita jäsenvaltioilla on tällä alalla. Tämän ehdotuksen tavoitteet Osana turvapaikkapolitiikan toista uudistuspakettia komissio ehdottaa kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/33/EU uudelleenlaatimista. Vastaanotto-olosuhteita koskevassa direktiivissä säädetään kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottovaatimusten yhdenmukaistamisen vähimmäistasosta EU:n alueella. Vastaanotto-olosuhteet vaihtelevat kuitenkin edelleen huomattavasti jäsenvaltioiden välillä sekä sen suhteen, miten vastaanottojärjestelmä on organisoitu, että hakijoille tarjottujen olosuhteiden suhteen. Muuttoliikekriisin myötä on tullut selväksi, että vastaanotto-olosuhteita on yhdenmukaistettava koko EU:ssa ja että jäsenvaltioiden on valmistauduttava paremmin käsittelemään suhteettoman suuria määriä maahanmuuttajia. Jäsenvaltioiden tarjoamien vastaanotto-olosuhteiden tasossa on huomattavia eroja. Joissakin jäsenvaltioissa on ollut jatkuvia ongelmia sen varmistamisessa, että hakijoiden ihmisarvoisen kohtelun turvaavia vastaanottovaatimuksia noudatetaan, kun taas toisissa maissa olosuhteet ovat edullisemmat. Tämä on edistänyt luvatonta edelleen liikkumista ja kohdistanut painetta erityisesti tiettyihin jäsenvaltioihin. Edellä esitetyn perusteella tällä ehdotuksella on seuraavat tavoitteet: (1)Vastaanotto-olosuhteiden entistä kattavampi yhdenmukaistaminen EU:ssa. Näin varmistetaan, että hakijoita kohdellaan eri puolilla EU:ta ihmisarvoa kunnioittaen sekä perusoikeuksien ja lapsen oikeuksien mukaisesti, myös niissä jäsenvaltioissa, joissa on ollut jatkuvia ongelmia ihmisarvon turvaavan kohtelun varmistamisessa. Lisäksi vähennetään vastaanotto-olosuhteisiin liittyviä tekijöitä, jotka kannustavat hakijoita luvattomaan siirtymiseen EU:hun ja EU:n alueen sisällä, erityisesti jäsenvaltioihin, joissa vastaanotto-olosuhteet ovat yleisesti ottaen korkeatasoiset. Ehdotuksella edistetään myös hakijoiden tasapuolisempaa jakautumista jäsenvaltioiden kesken. Tämä toteutetaan erityisesti velvoittamalla jäsenvaltiot ottamaan huomioon EU:n tasolla kehitetyt vastaanotto-olosuhteita koskevat toiminnalliset vaatimukset ja indikaattorit ja edellyttämällä, että jäsenvaltioilla on varautumissuunnitelmat, jotta varmistetaan hakijoiden asianmukainen vastaanotto tilanteissa, joissa jäsenvaltioihin saapuu suhteettoman paljon hakijoita.

(2)Luvattoman edelleen liikkumisen kannustimien vähentäminen. Jotta voidaan varmistaa muuttovirtojen järjestäytynyt hallinta, helpottaa hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä ja ehkäistä luvatonta edelleen liikkumista, on olennaisen tärkeää, että hakijat eivät pakene vaan pysyvät siinä jäsenvaltiossa, joka on heistä vastuussa. Tämä hakijoita koskeva velvoite sisältyy ehdotettuun Dublin-asetuksen uudistukseen. Hakijoiden olinpaikan seuranta tehostuu, kun otetaan käyttöön kohdennetummat rajoitukset, jotka koskevat heidän liikkumisvapauttaan, ja tiukat seuraamukset rajoitusten noudattamatta jättämisestä. Lisäksi on tarpeen yhdenmukaistaa edelleen mahdollisuuksia osoittaa hakijoille tietty asuinpaikka, määrätä ilmoittautumisvelvollisuus ja tarjota aineelliset vastaanotto-olosuhteet pelkästään luontoissuorituksina, jotta tilanne on hakijoiden kannalta paremmin ennustettavissa, jotta varmistetaan, että heidän olinpaikkansa on tiedossa riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa he ovat, ja jotta estetään heitä pakenemasta. Tämä koskee erityisesti kolmea tilannetta: jos hakija ei ole tehnyt kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensimmäiseksi luvattomasti tai johon hän on saapunut laillisesti, hakija on paennut jäsenvaltiosta, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, tai hakija on paennut toiseen jäsenvaltioon ja lähetetty takaisin siihen jäsenvaltioon, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. (3)Hakijoiden omatoimisuuden lisääminen ja heidän mahdollisten kotoutumisnäkymiensä parantaminen. Hakijoiden, lukuun ottamatta niitä, joiden hakemukset todennäköisesti hylätään, olisi sallittava mahdollisimman nopeasti työskennellä ja ansaita rahaa, jopa samaan aikaan kun heidän hakemustaan käsitellään. Tämä auttaa vähentämään heidän riippuvuuttaan ja mahdollistaa paremmat kotoutumisnäkymät niille, joille loppujen lopuksi myönnetään suojelua. Tämän vuoksi työmarkkinoille pääsyn aikarajaa olisi lyhennettävä enintään yhdeksästä kuukaudesta enintään kuuteen kuukauteen hakemuksen jättämisestä. Näin hakijoiden pääsy työmarkkinoille yhdenmukaistetaan perusteita koskevan tutkimusmenettelyn keston kanssa. Jäsenvaltioita kannustetaan myös myöntämään pääsy työmarkkinoille viimeistään kolmen kuukauden kuluttua hakemuksen jättämisestä silloin, kun hakemus on todennäköisesti perusteltu. Työmarkkinoille pääsyn yhteydessä olisi noudatettava täysimääräisesti työmarkkinoiden normeja, minkä pitäisi myös auttaa välttämään työmarkkinoiden vääristymistä. Työmarkkinoille pääsyä koskevien sääntöjen suuria eroja jäsenvaltioiden välillä on kavennettava edelleen myös siksi, että saataisiin vähennettyä työllistymiseen liittyvää turvapaikkashoppailua ja luvattoman liikkumisen kannustimia. Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tämä ehdotus vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin uudelleenlaatimisesta on täysin sopusoinnussa seuraavien ehdotusten kanssa: 4. toukokuuta 2016 esitetyt Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistamista koskevat ensimmäiset ehdotukset, turvapaikkamenettelyjä ja aseman määrittelyä koskevien direktiivien uudistusehdotukset, joihin kuuluu niiden muuttaminen asetuksiksi, sekä ehdotus jäsennellyksi unionin uudelleensijoittamiskehykseksi. Komission ehdotuksessa uudelleenlaadituksi Dublin III -asetukseksi säädetään, että jos hakija ei ole jäsenvaltiossa, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, hakijalla ei saisi olla oikeutta kaikkiin niihin aineellisiin vastaanotto-olosuhteisiin, joista säädetään tämän direktiivin nojalla. Tällä tavoin Dublin-asetusta koskeva ehdotus vaikuttaa vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin soveltamiseen, minkä vuoksi on tarpeen tehdä vastaavat muutokset tähän direktiiviin ja niitä ehdotetaan. Komission ehdotuksessa uudelleenlaadituksi Dublin III -asetukseksi viitataan myös siihen, että kaikilla hakijoilla, riippumatta siitä, missä he oleskelevat, on oikeus saada kiireellistä terveydenhuoltoa. Käytännössä jäsenvaltiot katsovat usein, että sairauksien ja myös vakavien mielenterveyshäiriöiden välttämätön hoito, joka myönnetään vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin mukaisesti, vastaa kiireellisen terveydenhuollon käsitettä. Tämän vuoksi tämä ehdotus vastaa kaikilta osin komission ehdotusta Dublin III -asetuksen uudelleenlaatimiseksi. Euroopan unionin turvapaikkavirasto seuraa ja arvioi jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston (EASO) jo käynnistämien toimien pohjalta. Ehdotuksessa vastaanotto-olosuhteista annetun direktiivin uudelleenlaatimiseksi varmistetaan, että turvapaikanhakijat ovat saavutettavissa koko turvapaikkamenettelyn ajan. Näin voidaan varmistaa heidän hakemuksensa tuloksellinen arviointi kohtuullisessa ajassa ja edistää sen myötä turvapaikkamenettelyjä ja aseman määrittelyä koskevien ehdotettujen asetusten tehokasta täytäntöönpanoa. Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Tämä ehdotus on yhdenmukainen komission Euroopan muuttoliikeagendassa esittämän muuttoliikkeen hallinnan parantamista koskevan pitkän aikavälin politiikan kanssa. Muuttoliikeagendassa puheenjohtaja Junckerin poliittisista suuntaviivoista on kehitetty joukko johdonmukaisia ja toisiaan vahvistavia aloitteita, jotka perustuvat neljään toimintalohkoon. Toimintalohkot ovat laittoman muuttoliikkeen houkuttelevuuden vähentäminen, ihmishenkien pelastaminen ja unionin ulkorajojen turvaaminen, vahva yhteinen turvapaikkapolitiikka ja laillista muuttoliikettä koskeva uusi politiikka. Tällä ehdotuksella jatketaan Euroopan muuttoliikeagendan täytäntöönpanoa tavoitteena olevan unionin turvapaikkapolitiikan lujittamisen osalta. Ehdotus olisi nähtävä osana laajempaa EU:n tason politiikkaa vahvan ja tehokkaan järjestelmän luomiseksi muuttoliikkeen kestävää hallintaa varten tulevaisuudessa tavalla, joka on oikeudenmukainen vastaanottavan yhteiskunnan ja EU:n kansalaisten sekä asianomaisten kolmansien maiden kansalaisten ja alkuperä- ja kauttakulkumaiden kannalta. OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

Oikeusperusta Tällä ehdotuksella laaditaan uudelleen vastaanotto-olosuhteita koskeva direktiivi, ja se olisi näin ollen hyväksyttävä käyttäen samaa oikeusperustaa eli Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 78 artiklan 2 kohdan f alakohtaa tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen. Eriytetty yhdentyminen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyn pöytäkirjan N:o 21 mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti voivat päättää osallistua Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän perustamista koskevien toimenpiteiden hyväksymiseen ja soveltamiseen. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut haluavansa osallistua direktiivin 2003/9/EY hyväksymiseen ja soveltamiseen sekä päätöksestään, jonka mukaan se ei osallistu direktiivin 2013/33/EU antamiseen. Irlanti on päättänyt, ettei se osallistu direktiivin 2003/9/EY eikä direktiivin 2013/33/EU hyväksymiseen. Näin ollen direktiivin 2003/9/EY säännöksiä sovelletaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, mutta tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eikä Irlantiin. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asema aiempien direktiivien osalta ei vaikuta niiden mahdolliseen osallistumiseen uuden direktiivin hyväksymiseen ja soveltamiseen. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin osallistuminen määritetään neuvottelujen aikana ja edellä mainitun pöytäkirjan N:o 21 mukaisesti. SEU- ja SEUT-sopimuksiin liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan N:o 22 mukaisesti direktiivi 2003/9/EY ja direktiivi 2013/33/EU eivät sido Tanskaa eikä niitä sovelleta Tanskaan. Toissijaisuusperiaate Huolimatta direktiivien 2003/9/EY ja 2013/33/EU antamisen myötä saavutetusta merkittävästä yhdenmukaisuudesta vastaanotto-olosuhteet vaihtelevat edelleen huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. Nämä vastaanotto-olosuhteiden suuret erot ja hakijoiden ihmisarvoista kohtelua koskevien toiminnallisten vaatimusten puute edistää vastaanottoon liittyvää turvapaikkashoppailua ja hakijoiden luvatonta edelleen liikkumista EU:n sisällä ja luo paineita erityisesti tietyille jäsenvaltioille. Kaikissa jäsenvaltioissa asianmukaiselle tasolle asetettavat toisiaan paremmin vastaavat vastaanottovaatimukset myötävaikuttavat hakijoiden ihmisarvoisempaan kohteluun ja oikeudenmukaisempaan jakautumiseen eri puolille EU:ta. Sen vuoksi tarvitaan uusia EU:n toimia riittävän yhdenmukaisuuden varmistamiseksi, jotta asetetut tavoitteet saavutetaan. Suhteellisuusperiaate Vastaanotto-olosuhteita koskevaan direktiiviin ehdotettavat muutokset ovat rajoitettuja, ja ne on kohdennettu siten, että saavutettaisiin seuraavat tavoitteet: hakijoita kohdellaan kaikkialla EU:ssa ihmisarvon, perusoikeuksien ja lapsen oikeuksien mukaisesti ja vähennetään maahantulijoihin vaikuttavia, vastaanotto-olosuhteisiin ja kotouttamiseen liittyviä tekijöitä, jotka kannustavat liikkumaan luvattomasti EU:n alueelle ja sen sisällä, samalla kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden hyvin erilaiset sosiaaliset ja taloudelliset olosuhteet. Vastaanotto-olosuhteita koskevaan direktiiviin ehdotetaan muutoksia ainoastaan osa-alueilla, joilla yhdenmukaistamisen lisäämisestä seuraa merkittäviä vaikutuksia. Näitä ovat esimerkiksi säännökset, jotka liittyvät aineellisiin vastaanotto-olosuhteisiin, toimenpiteet sen varmistamiseksi, että hakijat ovat toimivaltaisten viranomaisten saavutettavissa eivätkä pakene, sekä oikeudet ja velvollisuudet, joilla on merkitystä hakijoiden tehokkaalle kotoutumiselle vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskuntaan.

Ehdotuksessa selvennetään, että kaikissa tapauksissa, joissa jäsenvaltiot päättävät rajoittaa hakijan liikkumisvapautta tai ottaa hänet säilöön tai edellyttää hänen osallistuvan aineellisten vastaanotto-olosuhteiden kustannuksiin tai maksavan ne kokonaan itse, jäsenvaltion on otettava huomioon asianomaisen henkilön henkilökohtainen tilanne, kuten erityiset vastaanottotarpeet, sekä suhteellisuusperiaate. Toimintatavan valinta Vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin uudelleenlaatimista ja laajempien valtuuksien osoittamista Euroopan unionin turvapaikkavirastolle, jotta se voi edistää vastaanotto-olosuhteiden yhdenmukaista täytäntöönpanoa käytännössä, pidetään riittävinä toimina pyrittäessä saavuttamaan tavoitteet (jäsenvaltioiden vastaanotto-olosuhteiden ja hakijoiden kotoutumismahdollisuuksien entistä kattavampi yhdenmukaistaminen ja EU:n alueelle suuntautuvaan ja sen sisällä tapahtuvaan luvattomaan liikkumiseen kannustavien, vastaanotto-olosuhteisiin liittyvien tekijöiden vähentäminen). Koska eri jäsenvaltioiden sosiaalisissa ja taloudellisissa olosuhteissa on tällä hetkellä merkittäviä eroja, jäsenvaltioiden vastaanotto-olosuhteiden täysimääräisen yhdenmukaistamisen ei katsota olevan toteutettavissa eikä suotavaa.



SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA ASIANTUNTIJATIEDON KERUUN TULOKSET Sidosryhmien kuuleminen Komissio käynnisti 6. huhtikuuta 2016 antamansa tiedonannon ”Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistaminen ja laillisten maahanpääsyväylien kehittäminen” myötä laajan keskustelun. Tiedonannon antamisen jälkeen siinä esitetyistä aloitteista on vaihdettu näkemyksiä sekä Euroopan parlamentissa (kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa 21. huhtikuuta 2016) että neuvostossa. Tiedonannosta on käyty laajoja keskusteluja myös työmarkkinaosapuolten, alan kansalaisjärjestöjen, hallitustenvälisten organisaatioiden ja muiden sidosryhmien kanssa. Toukokuussa 2016 komissio kuuli jäsenvaltioita ja muita intressitahoja (mm. kansalaisjärjestöjä ja kansainvälisiä järjestöjä, kuten UNHCR:ää) keskusteluasiakirjassa esitetyistä uudistusta koskevista keskeisistä näkemyksistään. Lisäksi komissio kävi kesäkuussa 2016 epävirallista näkemysten vaihtoa Euroopan parlamentin kanssa. Kaikilla kuulluilla osapuolilla oli mahdollisuus esittää kirjallisia huomautuksia. Sidosryhmien kohdennetun kuulemisen tulokset ovat lyhyesti esitettynä pääpiirteissään seuraavanlaiset: –Vastaanotto-olosuhteiden entistä kattavampi yhdenmukaistaminen EU:ssa: Useimmat jäsenvaltiot kannattivat vastaanotto-olosuhteiden kattavampaa yhdenmukaistamista EU:ssa. Eräät sidosryhmät ja myös jotkin Euroopan parlamentin edustajat olivat kuitenkin huolissaan siitä, että yhdenmukaisuuden lisääminen saattaisi johtaa vastaanotto-olosuhteita koskevien vaatimusten epätoivottuun heikentämiseen, ja viittasivat tarpeeseen kunnioittaa perusoikeuksia ja kansainvälisiä velvoitteita. Kaikki sidosryhmät olivat yhtä mieltä siitä, että jäsenvaltioiden olisi saatava tarjota hakijoille edullisempia olosuhteita kuin ne, joista säädetään vastaanotto-olosuhteita koskevassa direktiivissä. Eräs esille otettu erityishaaste oli epäselvyys siitä, mitä vastaanotto-olosuhteita koskevassa direktiivissä tarkoitetaan ”ihmisarvon turvaavalla elintasolla”. EU:ssa sovellettavat vastaanotto-olosuhteita koskevat toiminnalliset vaatimukset ja indikaattorit, joita EASO on alkanut kehittää komission aloitteesta, saivat tässä yhteydessä laajaa tukea, samoin kuin tarve lisätä seuranta-, täytäntöönpano- ja varautumissuunnittelua. –Luvattomaan edelleen liikkumiseen kannustavien, vastaanotto-olosuhteisiin liittyvien tekijöiden vähentäminen: Jäsenvaltiot suhtautuivat yleisesti ottaen myönteisesti ajatukseen yhdenmukaistaa edelleen lähestymistapaa hakijoiden liikkumisvapauden rajoittamisen kaltaisiin toimenpiteisiin, joilla varmistetaan, että hakijat pysyvät viranomaisten saavutettavissa eivätkä pakene. Osa jäsenvaltioista katsoi, että aineellisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamisen ehdoksi olisi asetettava oleskelu siinä jäsenvaltiossa, jossa hakijan edellytetään olevan saapuvilla, mutta suurempi erimielisyys jäsenvaltioiden kesken vallitsi siitä, olisiko aineelliset vastaanotto-olosuhteet joissakin tapauksissa tarjottava yksinomaan luontoissuorituksina. Eräät muut sidosryhmät, myös eräät Euroopan parlamentin edustajat, epäilivät näiden toimenpiteiden hyödyllisyyttä ja katsoivat, että hakijoille kohdistetut kannustimet pysytellä kyseisessä jäsenvaltiossa olisivat tehokkaampi tapa varmistaa saman tavoitteen saavuttaminen (perheen yhdistäminen, työmarkkinoille pääsy jne.). –Hakijoiden kotoutumisnäkymien parantaminen: Useimmat sidosryhmät ja myös jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin edustajat olivat yhtä mieltä siitä, että olisi hyödyllistä tarkastella uudelleen vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin säännöstä, joka koskee hakijoiden työmarkkinoille pääsyn edellytyksiä, sillä se olisi keino lisätä hakijoiden kotoutumismahdollisuuksia. Joillakin jäsenvaltioilla oli tuoreita myönteisiä kokemuksia työmarkkinoille pääsyn aikarajojen lyhentämisestä. Useiden sidosryhmien mukaan työmarkkinoille pääsyn aikarajojen yhdenmukaistaminen ja lyhentäminen on tärkeää, mutta sen vaikutuksia ei pidä yliarvioida, koska tosiasialliselle työmarkkinoille pääsylle on merkittäviä muita esteitä (kuten tutkintojen tunnustaminen, erityisesti niiden hakijoiden osalta, joilla ei ole asiakirjoja). –Hakijoille annettavan taloudellisen tuen määrittämistä koskeva EU:n vertailuarvo: Useimmat sidosryhmät suhtautuivat epäilevästi yhteisen EU:n tason viitearvon käyttöönottoon hakijoille annettavan taloudellisen tuen määrittämiseksi. Tätä mahdollisuutta arvioitiin kuitenkin huolellisesti. Päätelmänä oli, että tällaista yhteistä vertailuarvoa ei ole mahdollista ottaa käyttöön, pääasiassa siksi, että a) useimmat jäsenvaltiot eivät tarjoa aineellisia vastaanotto-olosuhteita pelkkänä taloudellisena tukena, vaan ne pitävät parempana tarjota vastaanotto-olosuhteet luontoissuorituksina tai taloudellisen tuen ja luontoissuorituksina annettavien etuuksien yhdistelmänä ja b) hakijoille tällä hetkellä annettava taloudellinen tuki on useimmissa tapauksissa selvästi alhaisempaa kuin kaikki mahdolliset tarkastellut arviointiperusteet tai kynnysarvot (köyhyysriskiraja, vakavan aineellisen puutteen kynnysarvo ja vähimmäistuloraja). Tuen tason yhdenmukaistaminen merkitsisi näin ollen tuen korottamista monissa jäsenvaltioissa, joissakin tapauksissa varsin merkittävästi, erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa jo on verrattain korkea tukitaso. Joissakin tapauksissa tämä voisi johtaa siihen, että hakijat saisivat suotuisampaa kohtelua kuin sellaiset jäsenvaltioiden kansalaiset, jotka kärsivät puutetta tai jotka muuten ovat taloudellisesti heikossa asemassa. Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö EASO on saanut tehtäväkseen kehittää vastaanotto-olosuhteita koskevia toiminnallisia vaatimuksia ja indikaattoreita. Ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden olisi otettava nämä toiminnalliset vaatimukset ja indikaattorit huomioon ottaessaan käyttöön mekanismeja, joilla varmistetaan niiden vastaanotto-olosuhteiden asianmukainen ohjaaminen, seuranta ja valvonta. Edistääkseen toiminnallisten vaatimusten ja indikaattoreiden kehittämistä EASO toteutti keväällä 2016 vastaanotto-olosuhteiden kartoituksen, jossa jäsenvaltiot toimittivat yksityiskohtaisia tietoja lähestymistavastaan, jota ne soveltavat vastaanotto-olosuhteiden tarjoamiseen. Työn tuloksena syntynyttä raporttia, johon 26 jäsenvaltioita ja osallistuvaa valtiota antoi panoksensa, on hyödynnetty tämän ehdotuksen valmistelussa. Raportin keskeiset osat voidaan tiivistää seuraavasti: –Vastaanotto-olosuhteiden entistä kattavampi yhdenmukaistaminen EU:ssa: Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden määritelmä vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä: joissakin jäsenvaltioissa määritelmä on melko niukka, joissakin jäsenvaltioissa määritelmät ylittävät selvästi vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin edellytykset, ja sisältävät esimerkiksi hygieniatarvikkeet. Useimmat jäsenvaltiot tarjoavat yhdistelmän erilaisia aineellisten vastaanotto-olosuhteiden muotoja, esimerkiksi siten, että ne tarjotaan sekä luontoissuorituksina että rahallisena etuutena tai maksukuponkeina. Joissakin jäsenvaltioissa aineelliset vastaanotto-olosuhteet tarjotaan ainoastaan luontoissuorituksina. Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamisen yksityiskohtaiset säännöt vaihtelevat sen mukaan, mitä tarjotaan (majoitus, ruoka, vaatetus jne.) tai kenelle tarjotaan (hakijat, joilla on erityisiä vastaanottotarpeita, turvapaikkamenettelyn vaiheen perusteella).

–Luvattomaan edelleen liikkumiseen kannustavien, vastaanotto-olosuhteisiin liittyvien tekijöiden vähentäminen: Useimmat jäsenvaltiot eivät rajoita hakijoiden liikkumista tietyille alueille vaan sallivat heidän liikkua vapaasti alueellaan. Jotkin jäsenvaltiot kuitenkin määrittävät hakijoille tietyn asuinpaikan, yleensä vastaanottojärjestelmän organisoimiseen liittyvistä syistä. Tässä yhteydessä otetaan yleensä huomioon väestömäärä, taloudellinen ja sosiaalinen tilanne, vastaanottokeskusten kapasiteetti tai yksittäisten hakijoiden tarpeet. Useimmat jäsenvaltioista asettavat aineellisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamisen edellytykseksi hakijoiden asumisen tietyssä paikassa, tavallisesti rajoittamalla aineellisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamisen vastaanottokeskuksiin. Jäsenvaltiot soveltavat usein myös ilmoittautumisvelvollisuutta hakijoiden olinpaikan seuraamiseen. Tällaista ilmoittautumisvelvollisuutta käytetään sekä silloin, kun hakijat asuvat nimetyssä vastaanottokeskuksessa, että silloin, kun he ovat yksityismajoituksessa. Jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja myös aineellisten vastaanotto-olosuhteiden rajoittamisen tai peruuttamisen käytäntöjen ja perusteiden suhteen. Eräs yleisimmistä syistä vastaanotto-olosuhteiden rajoittamiselle tai peruuttamiselle on, että hakija on lähtenyt asuinpaikastaan. –Hakijoiden kotoutumisnäkymien parantaminen: Lähes kaikki jäsenvaltiot sallivat hakijoille pääsyn työmarkkinoille turvapaikkamenettelyn aikana. Aikaraja, jonka jälkeen työnteko on sallittua, vaihtelee huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen (alle yhdestä yhdeksään kuukauteen). Useimmissa jäsenvaltioissa hakijoiden pääsyyn työmarkkinoille ei sovelleta mitään erityisiä rajoituksia. Vain muutamassa jäsenvaltiossa tehdään työmarkkinatesti. Lisäksi komissio on järjestänyt vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin tultua hyväksytyksi vuonna 2013 useita yhteyskomitean kokouksia. Niissä on keskusteltu jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa haasteista, joita jäsenvaltioilla on direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanossa. Myös yhteyskomitean kokousten aikana tehdyt päätelmät on otettu huomioon ehdotusta laadittaessa. Oikeudet Tämän ehdotuksen sisältö on tutkittu perusteellisesti sen varmistamiseksi, että sen säännökset ovat täysin yhteensopivia Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien ja unionin oikeuden yleisten periaatteiden kanssa sekä kansainvälisestä oikeudesta johtuvien velvoitteiden kanssa. Vastaanotto-olosuhteita koskevaan direktiiviin ehdotetuissa muutoksissa korostetaan jäsenvaltioiden velvoitetta ottaa huomioon EU:n tasolla kehitetyt vastaanotto-olosuhteita koskevat toiminnalliset vaatimukset ja indikaattorit seuratessaan ja valvoessaan vastaanottojärjestelmiään. Lisäksi siinä selvennetään, että hakijoilla on kaikissa tilanteissa oikeus vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin mukaiseen terveydenhuoltoon ja ihmisarvon turvaavaan elintasoon. Ehdotuksessa varmistetaan, että vastaanotto-olosuhteet mukautetaan alaikäisten erityistilanteeseen, olivatpa nämä ilman huoltajaa olevia alaikäisiä tai perheiden mukana, ottaen asianmukaisesti huomioon heidän turvallisuutensa sekä heihin kohdistettava fyysinen ja emotionaalinen huolenpito, ja että vastaanotto-olosuhteilla tuetaan heidän yleistä kehitystään. Ehdotuksessa otetaan huomioon myös velvoitteet, joita jäsenvaltioilla on naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ehkäisemistä ja torjumista koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (Istanbulin sopimus) nojalla. Syrjimättömyysperiaatetta lujitetaan velvoittamalla jäsenvaltiot kohtelemaan hakijoita, joille on myönnetty pääsy työmarkkinoille, samalla tavalla kuin omia kansalaisiaan työolojen, yhdistymisvapauden ja työntekijöiden ammattijärjestöön tai työnantajajärjestöön liittymistä koskevan oikeuden, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen, ammattipätevyyden tunnustamisen ja sosiaaliturvan osalta. Ehdotuksessa korostetaan, että kun jäsenvaltiot arvioivat hakijan varoja, vaativat hakijaa osallistumaan aineellisten vastaanotto-olosuhteiden kustannuksiin tai maksamaan ne kokonaan itse tai pyytävät hakijalta korvausta, niiden on noudatettava suhteellisuusperiaatetta sekä otettava huomioon hakijan oma käyttäytyminen ja hänen henkilökohtainen tilanteensa ja tarve kunnioittaa hänen ihmisarvoaan tai henkilökohtaista koskemattomuuttaan, myös hakijan erityiset vastaanottotarpeet. Kaikki hakijan liikkumisvapautta rajoittavat päätökset on tehtävä objektiivisesti ja puolueettomasti sekä asianomaisen henkilön oman käyttäytymisen ja henkilökohtaisen tilanteen pohjalta suhteellisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen. Hakijalle on ilmoitettava välittömästi kirjallisesti kielellä, jota hän ymmärtää tai jota hänen voidaan kohtuudella olettaa ymmärtävän, tällaisen päätöksen tekemisestä, päätöksen perusteista ja päätöstä koskevista muutoksenhakumenettelyistä. Säilöönotto vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin nojalla on edelleen perusteltua vain, jos se osoittautuu tarpeelliseksi ja tapahtuu kunkin tapauksen yksilöllisen arvioinnin perusteella ja jos muita lievempiä vaihtoehtoisia keinoja ei voida soveltaa tehokkaasti. Kaikki jo nykyisessä direktiivissä säädetyt säilöönottoa koskevat takeet pysyvät muuttumattomina. Sen varmistamiseksi, että säilöönoton kesto on oikeasuhteinen ja että säilöönotto lopetetaan heti, kun direktiivin mukaan sovellettava säilöönoton peruste on lakannut olemasta voimassa, on toteutettava erityisiä varotoimia. Lisäksi ehdotus on täysin yhdenmukainen EU:n perusoikeuskirjan 6 artiklan kanssa, luettuna yhdessä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan sekä Euroopan unionin tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiaa koskevan oikeuskäytännön kanssa. Lapsen oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen 37 artiklan mukaisesti alaikäisiä ei pääsääntöisesti pitäisi ottaa säilöön. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Ehdotuksesta ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitetta unionille. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. LISÄTIEDOT Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Komissio laatii kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kolmen vuoden kuluessa sen voimaantulosta ja sen jälkeen viiden vuoden välein ja tekee tarvittaessa ehdotuksia sen muuttamisesta. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedot, jotka se tarvitsee raportointivelvollisuutensa täyttämiseksi. Euroopan unionin turvapaikkavirastoa koskevan komission asetusehdotuksen mukaisesti myös virasto seuraa ja arvioi jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä. Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Selitykset annetaan ainoastaan niistä säännöksistä, joita tällä ehdotuksella muutetaan. 1.Vastaanotto-olosuhteiden entistä kattavampi yhdenmukaistaminen EU:ssa –Soveltamisala: Vastaanotto-olosuhteita koskevaa direktiiviä sovelletaan pääsääntöisesti edelleen kaikkiin kolmansien maiden kansalaisiin ja kansalaisuudettomiin henkilöihin, jotka tekevät kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jonkin jäsenvaltion alueella, niin kauan kuin heidän sallitaan jäädä niiden alueelle hakijoina ja heti kun hakemus on tehty. Ehdotuksessa otetaan käyttöön poikkeus sellaisten tapausten osalta, joissa turvapaikanhakija on laittomasti toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. Tässä tilanteessa hänellä ei ole oikeutta aineellisiin vastaanotto-olosuhteisiin, alaikäisten koulunkäyntiin tai opiskeluun eikä työllistämiseen tai ammatilliseen koulutukseen. Ehdotuksessa selvennetään, että hakijoilla on kuitenkin aina oikeus terveydenhuoltoon ja ihmisarvon turvaavaan elintasoon perusoikeuksien mukaisesti hakijan toimeentulon ja perustarpeiden kattamisen turvaamiseksi sekä fyysisen turvallisuuden, ihmisarvon että henkilösuhteiden osalta (17 a artikla). Jotta kuitenkin varmistetaan lapsen perusoikeuksien kunnioittaminen, jäsenvaltioiden olisi annettava alaikäisille mahdollisuus osallistua sopivaan koulutustoimintaan odotettaessa siirtoa hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon. –Ehdotuksesta käy selvästi ilmi, että oikeutta ihmisarvoiseen kohteluun sovelletaan myös tapauksissa, joissa jäsenvaltio asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa soveltaa poikkeuksellisesti erilaisia aineellisten vastaanotto-olosuhteiden vaatimuksia kuin mitä vastaanotto-olosuhteita koskevassa direktiivissä edellytetään. Ehdotuksessa edellytetään myös, että jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle ja Euroopan unionin turvapaikkavirastolle turvautumisestaan mainitunlaisiin poikkeuksellisiin toimenpiteisiin sekä näiden toimenpiteiden soveltamisen päättymisestä (17 artiklan 9 kohta). –Perheenjäsenten määritelmää laajennetaan sisältämään myös perheenjäsenten väliset suhteet, jotka on muodostettu alkuperämaasta lähdön jälkeen mutta ennen saapumista jäsenvaltion alueelle (2 artiklan 3 kohta). Tämä kuvastaa tämän päivän muuttoliikkeen todellisuutta, jossa hakijat oleskelevat usein pitkiä aikoja alkuperämaansa ulkopuolella, esimerkiksi pakolaisleireillä, ennen saapumistaan EU:hun. Laajennuksen on tarkoitus vähentää laajennettujen sääntöjen piiriin kuuluvien henkilöiden luvattoman liikkumisen tai pakenemisen vaaraa. –Ehdotuksessa edellytetään jäsenvaltioita ottamaan huomioon vastaanotto-olosuhteita koskevat toiminnalliset vaatimukset ja indikaattorit, joita EASO kehittää parhaillaan, seuratessaan ja valvoessaan jäsenvaltioiden vastaanottojärjestelmiä (27 artikla). Jäsenvaltioiden vastaanottoviranomaisten verkosto avustaa Euroopan unionin turvapaikkavirastoa sen toteuttaessa tämän ehdotuksen mukaisia tehtäviään, kuten mallien, käytännön välineiden, indikaattoreiden ja ohjeistuksen kehittämistä. –Ehdotuksessa jäsenvaltiot velvoitetaan laatimaan varautumissuunnitelmat ja päivittämään niitä säännöllisesti. Suunnitelmissa on esitettävä toimenpiteet, joilla aiotaan varmistaa hakijoiden asianmukainen vastaanotto, jos jäsenvaltioon saapuu suhteettoman suuri määrä hakijoita (28 artikla). Lisäksi ehdotuksessa edellytetään jäsenvaltioiden ilmoittavan komissiolle ja Euroopan unionin turvapaikkavirastolle aina, kun varautumissuunnitelma otetaan käyttöön. Varautumissuunnitelmia olisi seurattava ja arvioitava noudattaen jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien seuranta- ja arviointimenettelyä, joka Euroopan unionin turvapaikkaviraston on tarkoitus panna täytäntöön.

–Ehdotuksessa selvennetään, että henkilöt, joilla on erityisiä vastaanottotarpeita, ovat henkilöitä, jotka tarvitsevat erityistakeita voidakseen hyödyntää vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin mukaisia oikeuksia ja täyttää sen mukaiset velvoitteet, riippumatta siitä, katsotaanko nämä henkilöt haavoittuvassa asemassa oleviksi (2 artiklan 13 kohta). Ehdotus sisältää myös yksityiskohtaisempia sääntöjä hakijoiden erityisten vastaanottotarpeiden arvioimiseksi, määrittämiseksi, dokumentoimiseksi ja käsittelemiseksi mahdollisimman pian ja koko vastaanottokauden ajan. Tähän kuuluu myös se, että asianomaisten viranomaisten henkilöstön on oltava asianmukaisesti koulutettu ja saatava jatkuvasti koulutusta sekä velvollisuus ohjata tietyt hakijat lääkärin tai psykologien tarkempaan arviointiin. Tekstissä on selvennetty, että arviointi voidaan sisällyttää nykyisiin kansallisiin menettelyihin tai arviointiin, joka toteutetaan sellaisten hakijoiden tunnistamiseksi, joilla on erityisiä menettelyllisiä tarpeita (21 artikla). –Ehdotuksessa otetaan käyttöön aiempaa tiukemmat määräajat, joiden mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä edunvalvoja edustamaan ja avustamaan ilman huoltajaa olevaa alaikäistä viiden työpäivän kuluessa siitä, kun hakemus on tehty. Lisäksi ehdotetaan, että edunvalvojan vastuulla olevien ilman huoltajaa olevien alaikäisten määrä ei saisi olla niin suuri, etteivät he pysty hoitamaan tehtäviään. Jäsenvaltioiden olisi valvottava, että edunvalvojat hoitavat tehtävänsä asianmukaisesti, ja niiden olisi arvioitava ilman huoltajaa olevien alaikäisten edunvalvojiaan vastaan tekemät valitukset. Ehdotetun turvapaikkamenettelyasetuksen nojalla nimitetty edunvalvoja voi hoitaa tämän ehdotuksen mukaisen edunvalvojan tehtäviä (23 artikla). 2.Luvattomaan EU:n sisällä edelleen liikkumiseen kannustavien, vastaanotto-olosuhteisiin liittyvien tekijöiden vähentäminen: –Ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on ilmoitettava hakijoille yhteistä mallia käyttäen mahdollisimman pian ja viimeistään hakemusta jätettäessä kaikista eduista ja velvollisuuksista, joita hakijoilla on vastaanotto-olosuhteiden osalta, myös tilanteista, joissa aineellisten vastaanotto-olosuhteiden myöntämistä voidaan rajoittaa (5 artikla). –Ehdotuksella ei muuteta sitä, että hakijat voivat yleensä liikkua vapaasti jäsenvaltion alueella tai jäsenvaltion määrittämällä alueella (7 artiklan 1 kohta). –Ehdotuksessa kuitenkin edellytetään, että syistä, jotka liittyvät yleiseen etuun tai yleiseen järjestykseen, hakijan kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen sujuvaan käsittelyyn ja tehokkaaseen seurantaan tai hänen hakemuksestaan vastuussa olevan jäsenvaltion Dublin-asetuksen mukaisessa määrittämisessä noudatettavan menettelyn sujuvuuteen ja tehokkaaseen seurantaan, tai jotta voidaan tehokkaasti ehkäistä hakijan pakeneminen, jäsenvaltiot nimeävät tarvittaessa hakijoille tietyn asuinpaikan, esimerkiksi vastaanottokeskuksen, yksityiskodin, erillisen asunnon, hotellin tai muun hakijoiden majoittamista varten mukautetun tilan. Tällainen päätös voi olla tarpeen erityisesti silloin, kun hakija ei ole noudattanut velvollisuuksiaan seuraavissa tapauksissa: Hakija ei ole tehnyt kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensimmäiseksi luvattomasti tai johon hän on saapunut laillisesti. Hakijalla ei ole oikeutta valita, missä jäsenvaltiossa hän hakee kansainvälistä suojelua. Hänen on haettava kansainvälistä suojelua siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensimmäiseksi luvattomasti tai johon hän on saapunut laillisesti. Hakijoiden, jotka eivät ole noudattaneet tätä velvoitetta, sallitaan Dublin-asetuksen nojalla tapahtuvan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisen jälkeen vähemmän todennäköisesti jäädä jäsenvaltioon, jossa hakemus on tehty ja joka oletettavasti on hakijan henkilökohtaisesti valitsema jäsenvaltio. Tämän vuoksi he saattavat todennäköisemmin paeta. Hakija on paennut jäsenvaltiosta, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. Hakijan on oltava saapuvilla siinä jäsenvaltiossa, jossa hakemus on tehty, tai siinä jäsenvaltiossa, johon hänet on siirretty Dublin-asetuksen mukaisesti. Jos hakija on paennut tästä jäsenvaltiosta ja matkustanut ilman lupaa toiseen jäsenvaltioon, on erittäin tärkeää Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän tehokkaan toiminnan varmistamisen kannalta, että hakija palautetaan pikaisesti oikeaan jäsenvaltioon. Ennen tällaisen siirron toteutumista on olemassa vaara, että hakija pakenee, ja hänen olinpaikkaansa olisi sen vuoksi seurattava tiiviisti. Hakija on paennut toiseen jäsenvaltioon ja lähetetty takaisin jäsenvaltioon, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. Se seikka, että hakija on jo aiemmin paennut toiseen jäsenvaltioon, on tärkeä huomioon otettava tekijä arvioitaessa, onko edelleen vaarana, että hakija saattaa paeta. Sen varmistamiseksi, ettei hakija pakene uudelleen vaan on toimivaltaisten viranomaisten saavutettavissa, hänen olinpaikkansa olisi seurattava tiiviisti. Jos hakijalla on oikeus aineellisiin vastaanotto-olosuhteisiin, myös niiden myöntämisen edellytyksenä olisi oltava, että hakija asuu tässä tietyssä paikassa (7 artiklan 2 kohta). –Lisäksi ehdotuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot vaativat tarvittaessa hakijan ilmoittautuvan säännöllisesti viranomaisille, jos on aihetta epäillä, että on olemassa hakijan pakenemisen vaara (7 artiklan 3 kohta). –Koska hakijoille, jotka ovat paenneet tai joiden osalta arvioidaan olevan olemassa pakenemisen vaara, aiheutuu tästä vakavia seurauksia, ehdotuksessa määritellään, että pakeneminen kattaa sekä tietoisen toiminnan sovellettavien turvapaikkamenettelyjen välttelemiseksi että sen tosiseikan, ettei hakija ole pysytellyt asianomaisten viranomaisten saavutettavissa vaan on esimerkiksi poistunut alueelta, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla (2 artiklan 10 kohta). Pakenemisen vaaraksi määritellään Dublin III -asetuksen määritelmän mukaisesti myös yksittäisessä tapauksessa vallitsevat olosuhteet, jotka perustuvat kansallisessa lainsäädännössä määriteltyihin objektiivisiin kriteereihin ja joiden nojalla voidaan katsoa, että hakija saattaa paeta (2 artiklan 11 kohta). –Erikseen todetaan, että kaikkien hakijan liikkumisvapautta rajoittavien päätösten on perustuttava asianomaisen henkilön erityistilanteeseen, jonka yhteydessä otetaan huomioon hakijoiden mahdolliset erityiset vastaanottotarpeet ja suhteellisuusperiaate. Lisäksi selvennetään, että hakijoille on ilmoitettava asianmukaisesti tällaisista päätöksistä ja niiden noudattamatta jättämisen seurauksista (7 artiklan 7–8 kohta). –Ehdotuksessa selvennetään, että jäsenvaltioiden pitäisi myöntää hakijalle matkustusasiakirja vain vakavista humanitaarisista syistä. Siinä tehdään lisäys, jonka mukaan matkustusasiakirja voidaan myöntää myös muista pakottavista syistä, kuten esimerkiksi silloin, kun hakijalle on myönnetty pääsy työmarkkinoille ja hänen edellytetään tekevän välttämättömiä matkoja työhönsä liittyen. Matkustusasiakirjoja ei saisi myöntää muulloin kuin näissä poikkeuksellisissa tilanteissa. Myös matkustusasiakirjojen voimassaolo on rajattava kattamaan vain niiden myöntämisperusteen mukainen tarkoitus ja kesto (6 artikla). Jäsenvaltioita koskeva vaatimus toimittaa hakijalle asiakirja, jossa todetaan hänen henkilöllisyytensä, on sisällytetty turvapaikkamenettelyasetusehdotuksen 29 artiklaan. –Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden määritelmää laajennetaan sisällyttämällä siihen myös muita tarvikkeita kuin elintarvikkeita, mikä vastaa monissa jäsenvaltioissa jo nykyään tarjottuja aineellisia vastaanotto-olosuhteita, ja ehdotuksessa korostetaan tällaisten muiden tarvikkeiden kuin elintarvikkeiden, kuten hygieniatarvikkeiden merkitystä (2 artiklan 7 kohta). –Ehdotuksessa selvennetään, että majoitusta, ruokaa, vaatetusta ja muita välttämättömiä tarvikkeita kuin elintarvikkeita ei saa rajoittaa eikä peruuttaa. Vain päivärahaa voidaan tietyissä tapauksissa pienentää, tai poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa se voidaan peruuttaa. Jos majoitus, ruoka, vaatetus ja muut välttämättömät tarvikkeet, jotka eivät ole elintarvikkeita, myönnetään rahallisten etuuksien muodossa, nämä etuudet voidaan tietyissä tapauksissa korvata luontoissuorituksina tarjottavilla vastaanotto-olosuhteilla (19 artiklan 1 kohta). –Ehdotukseen sisältyy neljä uutta aineellisten vastaanotto-olosuhteiden supistamisen tai niiden muodon muuttamisen tilannetta. Aineellisia vastaanotto-olosuhteita voidaan supistaa tai muuttaa, jos hakija on rikkonut vakavalla tavalla vastaanottokeskuksen sääntöjä tai käyttäytynyt törkeän väkivaltaisesti, ei ole noudattanut velvollisuutta hakea kansainvälistä suojelua siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensimmäiseksi luvattomasti tai johon hän on saapunut laillisesti, on paennut toiseen jäsenvaltioon ja lähetetty takaisin tai on jättänyt osallistumatta pakollisiin kotouttamistoimenpiteisiin (19 artiklan 1 kohta). –Hakijoiden luvattoman edelleen liikkumisen ja pakenemisen estämiseksi ehdotuksessa on lisätty uusi säilöönoton peruste. Jos hakijalle on osoitettu tietty asuinpaikka, mutta hän ei ole noudattanut velvollisuuttaan asua kyseisessä paikassa, ja jos on olemassa jatkuva hakijan pakenemisen vaara, hakija voidaan ottaa säilöön, jotta voidaan varmistaa tietyssä paikassa asumista koskevan velvoitteen noudattaminen (8 artiklan 3 kohdan c alakohta). Samoin kuin säilöönotto minkä tahansa muun vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin mukaisen perusteen nojalla, säilöönotto on perusteltua vain, jos se osoittautuu tarpeelliseksi ja perustuu kunkin tapauksen yksilölliseen arviointiin ja jos muita lievempiä vaihtoehtoisia keinoja ei voida soveltaa tehokkaasti. Kaikki jo nykyisessä vastaanotto-olosuhteita koskevassa direktiivissä säädetyt säilöönottoa koskevat takeet pysyvät muuttumattomina. On kiinnitettävä erityistä huomiota myös sen varmistamiseen, että säilöönoton kesto on oikeasuhteinen ja että se päättyy heti, kun ei enää ole perusteita uskoa, ettei hakija täytä hänelle asetettuja velvollisuuksia. Lisäksi hakijalle on täytynyt tiedottaa kyseisestä velvollisuudesta ja sen noudattamatta jättämisen seurauksista.

3.Hakijoiden kotoutumisnäkymien parantaminen EU:ssa – pääsy työmarkkinoille –Ehdotuksessa lyhennetään hakijan työmarkkinoille pääsyyn sovellettavaa aikarajaa enintään yhdeksästä kuukaudesta enintään kuuteen kuukauteen siitä, kun kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätetty, jos hakemusta koskevaa hallinnollista päätöstä ei ole tehty ehdotetun turvapaikkamenettelyasetuksen mukaisesti eikä viive johdu hakijasta (15 artiklan 1 kohdan 1 alakohta). Näin hakijoiden pääsy työmarkkinoille yhdenmukaistetaan perusteita koskevan tutkintamenettelyn tavanomaisen keston kanssa ehdotetun turvapaikkamenettelyasetuksen mukaisesti. Heti kun hakijalle myönnetään pääsy työmarkkinoille, asia olisi käytävä erikseen ilmi hänen henkilöasiakirjastaan (15 artiklan 5 kohta). –Aikaisempi pääsy työmarkkinoille parantaa hakijoiden kotoutumismahdollisuuksia ja vähentää vastaanottokustannuksia, erityisesti tapauksissa, joissa kansainvälistä suojelua todennäköisesti myönnetään. Sen vuoksi ehdotuksessa sallitaan jäsenvaltioiden myöntää työmarkkinoille pääsy aikaisemminkin. Jäsenvaltioita kannustetaan myöntämään pääsy työmarkkinoille viimeistään kolmen kuukauden kuluttua hakemuksen jättämisestä silloin, kun hakemus on todennäköisesti perusteltu, kuten tapauksissa, joissa sen käsittely on tämän vuoksi asetettu etusijalle. –Toisaalta ehdotuksessa suljetaan työmarkkinoille pääsyn ulkopuolelle hakijat, joille ei todennäköisesti myönnetä kansainvälistä suojelua saavan henkilön asemaa siksi, että heidän hakemuksensa on todennäköisesti perusteeton (15 artiklan 1 kohdan 2 alakohta). Tähän ryhmään kuuluvat hakijat, joiden hakemuksen perusteita tutkitaan nopeutetussa menettelyssä, koska hakija on jättänyt ilmoittamatta merkityksellisiä tietoja tai antanut selvästi vääriä lausuntoja, tietoja tai asiakirjoja, on tehnyt hakemuksen vain viivyttääkseen tai häiritäkseen palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa, on turvallisesta alkuperämaasta tai koska hänen painavista syistä katsotaan olevan vaaraksi jäsenvaltion kansalliselle turvallisuudelle tai yleiselle järjestykselle ehdotetun turvapaikkamenettelyasetuksen mukaisesti. –Ehdotuksessa selvennetään, että kun työmarkkinoille pääsy on myönnetty, sen on oltava tosiasiallista. Jos olosuhteet tosiasiallisesti estävät hakijaa etsimästä työpaikkaa, työmarkkinoille pääsyä ei pitäisi katsoa tosiasialliseksi. Työmarkkinatestit, joita käytetään jäsenvaltion kansalaisten, muiden unionin kansalaisten tai kyseisessä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten asettamiseksi ensi sijalle, eivät saisi estää hakijoiden tosiasiallista pääsyä työmarkkinoille (15 artikla). –Ehdotuksessa esitetään, että kun hakijoille on myönnetty pääsy työmarkkinoille, heillä olisi oltava yhtäläiset oikeudet, jotka perustuvat yhdenvertaiseen kohteluun jäsenvaltion kansalaisten kanssa, samalla tavoin kuin muilla kolmansien maiden kansalaisilla, jotka työskentelevät unionin alueella (esimerkiksi yhdistelmälupadirektiivin ja kausityöntekijöitä koskevan direktiivin nojalla). Siinä todetaan nimenomaisesti, että oikeus yhdenvertaiseen kohteluun ei synnytä oikeutta oleskella alueella tapauksissa, joissa hakijan kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on hylätty (15 artiklan 3 kohta). –Ehdotuksessa tarkoitetut työolot kattavat ainakin palkan ja irtisanomisen, työterveys- ja -turvallisuusvaatimukset, työajan ja loman, jolloin otetaan huomioon voimassa olevat työehtosopimukset. Lisäksi ehdotuksessa taataan hakijoiden yhdenvertainen kohtelu yhdistymisvapauden ja työntekijöiden ammattijärjestöön tai työnantajajärjestöön liittymistä koskevan oikeuden, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen, ammattipätevyyden tunnustamisen ja sosiaaliturvan osalta (15 artiklan 3 kohta). –Ehdotuksessa annetaan mahdollisuus rajoittaa yhdenvertaisen kohtelun soveltamista yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tapauksessa kattamaan vain koulutus, joka liittyy suoraan tiettyyn työhön. Sosiaaliturvan alat on määritelty sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 883/2004. Ehdotuksessa mahdollistetaan myös hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun rajoittaminen perhe-etuuksien ja työttömyysetuuksien tapauksessa. Työttömillä hakijoilla on oikeus tässä direktiivissä säädettyihin vastaanotto-olosuhteisiin (15 artiklan 3 kohta). ê 2013/33/EU 2016/0222 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista (uudelleenlaadittu teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 78 artiklan 2 kohdan f alakohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: ê 2013/33/EU johdanto-osan 1 kappale (mukautettu) (1)Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista 27 päivänä tammikuuta 2003 annettuun neuvoston direktiiviin 2003/9/EY Ö Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2013/33/EU Õ olisi tehtävä useita huomattavia muutoksia. Selkeyden vuoksi olisi mainittu direktiivi uudelleenlaadittava. ê 2013/33/EU johdanto-osan 2 kappale (mukautettu) (2)Turvapaikka-asioita koskeva yhteinen politiikka, johon sisältyy Euroopan yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, Ö ja joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, Õ on olennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodostaa asteittain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka on avoin henkilöille, jotka olosuhteiden pakosta joutuvat oikeutetusti hakemaan suojelua unionista Ö , minkä myötä vahvistetaan palauttamiskiellon periaatteen noudattaminen Õ. Tällaisen politiikan olisi noudatettava jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaatetta, myös rahoituksen osalta. ò uusi (3)Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä perustuu järjestelmään, jolla määritetään kansainvälistä suojelua hakevista henkilöistä vastuussa oleva jäsenvaltio sekä määritellään yhteiset vaatimukset, jotka koskevat turvapaikkamenettelyjä, vastaanotto-olosuhteita ja kansainvälistä suojelua saavia henkilöitä koskevia menettelyjä ja heidän oikeuksiaan. Vaikka Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämisessä on saavutettu merkittävää edistystä, jäsenvaltioiden välillä on edelleen huomattavia eroja käytettyjen menettelyjen, hakijoille tarjottavien vastaanotto-olosuhteiden, hyväksyntäasteiden ja kansainvälistä suojelua saaville henkilöille myönnetyn suojelun muodon suhteen. Nämä erot edistävät merkittävästi luvatonta edelleen liikkumista ja vaarantavat tavoitteen varmistaa kaikkien hakijoiden yhdenvertainen kohtelu riippumatta siitä, missä päin unionia he hakevat kansainvälistä suojelua. ê 2013/33/EU johdanto-osan 3 kappale (mukautettu) (3) Eurooppa-neuvosto päätti Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 pidetyssä erityiskokouksessaan pyrkiä kohti yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää, joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, jäljempänä ’Geneven yleissopimus’, täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, ja näin noudattaa palauttamiskiellon periaatetta. Yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän ensimmäinen vaihe saatiin päätökseen antamalla asianmukaiset perussopimuksissa tarkoitetut säädökset, direktiivi 2003/9/EY mukaan lukien. ê 2013/33/EU johdanto-osan 4 kappale (mukautettu) (4) Marraskuun 4 päivänä 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi Haagin ohjelman, jossa asetetaan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella vuosina 2005–2010 toteutettavat tavoitteet. Haagin ohjelmassa komissiota pyydettiin saattamaan ensimmäisen vaiheen välineiden arviointi päätökseen ja antamaan toisen vaiheen välineet ja toimenpiteet Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi. ê 2013/33/EU johdanto-osan 5 kappale (mukautettu) (5) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 10 ja 11 päivänä joulukuuta 2009 pidetyssä kokouksessaan Tukholman ohjelman, jossa vahvistettiin sitoutuminen vuoteen 2012 mennessä sellaisen yhteisen suojelun ja solidaarisuuden alueen luomiseen, joka perustuu yhteiseen turvapaikkamenettelyyn ja kansainvälistä suojelua nauttivien henkilöiden yhdenmukaiseen asemaan, joka perustuu korkeatasoisiin suojeluvaatimuksiin sekä oikeudenmukaisiin ja tehokkaisiin menettelyihin. Tukholman ohjelmassa edellytetään myös, että on ratkaisevan tärkeää, että henkilöille tarjotaan vastaanotto-olosuhteiden osalta samantasoinen kohtelu riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa he tekevät kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa.

ò uusi (4)Komissio korosti 6 päivänä huhtikuuta 2016 antamassaan tiedonannossa ”Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän uudistaminen ja laillisten maahanpääsyväylien kehittäminen” tarvetta lujittaa ja yhdenmukaistaa Euroopan yhteistä turvapaikkajärjestelmää entisestään. Lisäksi se esitti seuraavat vaihtoehdot Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän kehittämiseksi: kestävän ja oikeudenmukaisen järjestelmän luominen kansainvälistä suojelua hakevista henkilöistä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämistä varten, Eurodac-järjestelmän lujittaminen, unionin turvapaikkajärjestelmän sääntöjen lähentäminen, edelleen liikkumisen ehkäiseminen unionin sisällä ja Euroopan unionin turvapaikkaviraston uusi toimeksianto. Näin vastataan Eurooppa-neuvoston 18–19 päivänä helmikuuta 2016 ja 17–18 päivänä maaliskuuta 2016 esittämiin kehotuksiin edistyä unionin nykyisen toimintakehyksen parantamisessa, jotta varmistetaan inhimillinen ja tehokas turvapaikkapolitiikka. Lisäksi tiedonannossa ehdotetaan etenemistapaa, joka myötäilee Euroopan parlamentin 12 päivänä huhtikuuta 2016 antamassa valiokunta-aloitteisessa mietinnössä esitettyä muuttoliikkeeseen sovellettavaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. (5)Vastaanotto-olosuhteet vaihtelevat edelleen huomattavasti jäsenvaltioiden välillä sekä sen suhteen, miten vastaanottojärjestelmä on organisoitu, että hakijoille tarjottujen olosuhteiden määrittelyn suhteen. Joissakin jäsenvaltioissa esiintyneet jatkuvat ongelmat sen varmistamisessa, että hakijoiden ihmisarvoisen kohtelun turvaavia vastaanottovaatimuksia noudatetaan, ovat johtaneet suhteettoman rasituksen kohdistumiseen muutamaan jäsenvaltioon, joilla on yleisesti ottaen korkeat vastaanottovaatimukset ja joihin kohdistuu näin painetta heikentää vaatimuksiaan. Kaikissa jäsenvaltioissa asianmukaiselle tasolle asetettavat yhdenvertaisemmat vastaanottovaatimukset myötävaikuttavat hakijoiden ihmisarvoisempaan kohteluun ja oikeudenmukaisempaan jakautumiseen eri puolille EU:ta. ê 2013/33/EU johdanto-osan 6 kappale (mukautettu) (6) Euroopan pakolaisrahaston Ö Turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston Õ ja Euroopan Ö unionin turvapaikkaviraston Õ turvapaikka-asioiden tukiviraston resursseja olisi käytettävä, jotta yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän toisessa vaiheessa Ö tässä direktiivissä Õ asetettujen vaatimusten täytäntöönpanossa voidaan asianmukaisesti tukea jäsenvaltioita, erityisesti Ö muun muassa Õ niitä jäsenvaltioita, joiden turvapaikkajärjestelmään kohdistuu erityisiä ja suhteettoman suuria paineita ennen kaikkea niiden sijainnin tai väestötilanteen vuoksi. ê 2013/33/EU johdanto-osan 7 kappale (mukautettu) (7) Ensimmäisen vaiheen välineiden täytäntöönpanosta tehtyjen arviointien tulosten perusteella tässä vaiheessa on aiheellista vahvistaa direktiivin 2003/9/EY taustalla olevat periaatteet, jotta kansainvälistä suojelua hakeville henkilöille, jäljempänä ’hakijat’, voidaan varmistaa aiempaa paremmat vastaanottoedellytykset. ê 2013/33/EU johdanto-osan 8 kappale ð uusi (7)Hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi koko unionin alueella tätä direktiiviä olisi sovellettava kaikentyyppisten kansainvälistä suojelua koskevien hakemusmenettelyjen kaikissa vaiheissa kaikissa sijaintipaikoissa ja yksiköissä, jotka vastaanottavat hakijoita, ja niin kauan kuin heidän sallitaan oleskella jäsenvaltioiden alueella hakijoina. ð On tarpeen selventää, että aineelliset vastaanotto-olosuhteet olisi asetettava hakijoiden saataville siitä hetkestä alkaen, kun henkilö ilmaisee toiveensa hakea kansainvälistä suojelua määrittävän viranomaisen virkamiehille tai sellaisten muiden viranomaisten virkamiehille, jotka on nimetty toimivaltaisiksi vastaanottamaan ja rekisteröimään hakemuksia tai jotka avustavat määrittävää viranomaista tällaisten hakemusten vastaanottamisessa asetuksen (EU) XXX/XXX [menettelyasetus] mukaisesti. ï ò uusi (8)Jos hakija on jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hänen edellytetään asetuksen (EU) XXX/XXX [Dublin-asetus] mukaisesti olevan saapuvilla, hakijalla ei pitäisi olla oikeutta 14–17 artiklassa säädettyihin vastaanotto-olosuhteisiin. ê 2013/33/EU johdanto-osan 10 kappale

(9)Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden osalta jäsenvaltioita sitovat sellaisten kansainvälisen oikeuden välineiden mukaiset sitoumukset, joiden osapuolia jäsenvaltiot ovat. ê 2013/33/EU johdanto-osan 11 ja 12 kappale (mukautettu) (10)Olisi säädettävä hakijoiden vastaanottoa koskevista Ö vakio-olosuhteista Õ vaatimuksista, jotka varmistavat heille kohtuullisen Ö ihmisarvon turvaavan Õ elintason ja tasavertaiset elinolosuhteet kaikissa jäsenvaltioissa. Hakijoiden vastaanotto-olosuhteiden yhdenmukaistamisen pitäisi auttaa vähentämään vastaanotto-olosuhteiden välisten eroavuuksien osaltaan aiheuttamaa hakijoiden myöhempää Ö luvatonta edelleen Õ liikkumista jäsenvaltiosta toiseen. ò uusi (11)Sen varmistamiseksi, että hakijat ovat tietoisia pakenemisen seurauksista, jäsenvaltioiden olisi tiedotettava hakijoille yhtenäisellä tavalla, mahdollisimman pikaisesti ja viimeistään hakijan jättäessä hakemuksensa kaikista vastaanotto-olosuhteisiin liittyvistä velvollisuuksista, joita hakijoiden on noudatettava, myös tilanteista, joissa aineellisten vastaanotto-olosuhteiden myöntämistä voidaan rajoittaa, ja kaikista eduista. ê 2013/33/EU johdanto-osan 13 kappale (mukautettu) (13) Tämän direktiivin soveltamisala olisi laajennettava kattamaan toissijaista suojelua hakevat henkilöt, jotta voidaan varmistaa kaikkien kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden yhtäläinen kohtelu ja taata johdonmukaisuus EU:n voimassa olevan turvapaikkasäännöstön kanssa, erityisesti vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13 päivänä joulukuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU ( )kanssa. ò uusi (12)Hakijoille myönnettäviä asiakirjoja koskevat yhdenmukaiset EU:n säännöt vaikeuttavat hakijoiden luvatonta liikkumista unionin alueella. On syytä selventää, että jäsenvaltioiden olisi myönnettävä hakijalle matkustusasiakirja vain vakavista humanitaarisista syistä tai muista pakottavista syistä. Myös matkustusasiakirjojen voimassaolo olisi rajattava kattamaan ainoastaan niiden myöntämisperusteen mukainen tarkoitus ja kesto. Vakaviksi humanitaarisiksi syiksi voitaisiin katsoa esimerkiksi se, että hakijan on matkustettava toiseen valtioon lääketieteellistä hoitoa varten tai vierailemaan sukulaisten luona erityisissä tapauksissa, kuten tapaamaan vakavasti sairaita lähisukulaisia tai osallistumaan lähisukulaisten häihin tai hautajaisiin. Muihin pakottaviin syihin voisivat kuulua esimerkiksi tilanteet, joissa hakijan, jolle on myönnetty pääsy työmarkkinoille, edellytetään tekevän välttämättömiä matkoja työhönsä liittyen, hakijan edellytetään matkustavan osana opinto-ohjelmaa tai alaikäinen matkustaa sijoitusperheen kanssa. (13)Hakijalla ei ole oikeutta valita, missä jäsenvaltiossa hän jättää hakemuksen. Hakijan on haettava kansainvälistä suojelua joko siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensimmäiseksi, tai jos hän oleskelee alueella laillisesti, siinä jäsenvaltiossa, jossa hän oleskelee tai asuu laillisesti. Jos hakijat eivät ole noudattaneet tätä velvoitetta, on vähemmän todennäköistä, että heidän sallitaan asetuksen (EU) XXX/XXX [Dublin-asetus] nojalla tapahtuvan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisen jälkeen jäädä jäsenvaltioon, jossa hakemus on tehty, ja he saattavat todennäköisemmin paeta. Hakijan olinpaikkaa olisi sen vuoksi seurattava tiiviisti. (14)Hakijan on oleskeltava siinä jäsenvaltiossa, jossa hän on tehnyt hakemuksen, tai siinä jäsenvaltiossa, johon hänet on siirretty asetuksen (EU) XXX/XXX [Dublin-asetus] mukaisesti. Jos hakija on paennut tästä jäsenvaltiosta ja matkustanut luvattomasti toiseen jäsenvaltioon, on erittäin tärkeää Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän tehokkaan toiminnan varmistamisen kannalta, että hakija palautetaan pikaisesti jäsenvaltioon, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. Ennen tällaisen siirron toteuttamista on vaarana, että hakija pakenee, ja hänen olinpaikkaansa olisi sen vuoksi seurattava tiiviisti. (15)Se seikka, että hakija on aiemmin paennut toiseen jäsenvaltioon, on tärkeä huomioon otettava tekijä arvioitaessa, onko olemassa hakijan pakenemisen vaara. Sen varmistamiseksi, ettei hakija pakene uudelleen vaan on toimivaltaisten viranomaisten saavutettavissa sen jälkeen, kun hänet on lähetetty takaisin jäsenvaltioon, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, hänen olinpaikkansa olisi seurattava tiiviisti.

(16)Turvatakseen yleisen edun tai yleisen järjestyksen tai varmistaakseen hakijan kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen sujuvan käsittelyn ja tehokkaan seurannan tai hänen hakemuksensa käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion asetuksen (EU) XXX/XXX [Dublin-asetus] mukaisessa määrittämisessä noudatettavan menettelyn sujuvuuden ja tehokkaan seurannan tai voidakseen tehokkaasti ehkäistä hakijan pakenemisen, jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa nimettävä hakijoille tietty asuinpaikka, esimerkiksi vastaanottokeskus, yksityiskoti, erillinen asunto, hotelli tai muu hakijoiden majoittamista varten mukautettu tila. Tällainen päätös voi olla tarpeen, jotta hakijaa voidaan tosiasiallisesti estää pakenemasta, erityisesti tapauksissa, joissa hakija ei ole noudattanut velvollisuutta tehdä hakemus siinä jäsenvaltiossa, johon hän on saapunut ensimmäiseksi luvattomasti tai johon hän on saapunut laillisesti, taikka velvollisuutta pysytellä siinä jäsenvaltiossa, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, tai tapauksissa, joissa hakija on paennut toiseen jäsenvaltioon ja lähetetty takaisin siihen jäsenvaltioon, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. Jos hakija on oikeutettu aineellisiin vastaanotto-olosuhteisiin, niiden saamisen edellytykseksi olisi asetettava hakijan asuminen kyseisessä määritellyssä paikassa. (17)Jos on aihetta epäillä, että on olemassa hakijan pakenemisen vaara, jäsenvaltioiden olisi vaadittava hakijoita ilmoittautumaan toimivaltaisille viranomaisille niin usein kuin on tarpeen sen tarkkailemiseksi, ettei hakija pakene. Hakijoiden edelleen pakenemisen estämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää aineelliset vastaanotto-olosuhteet, silloin kun hakija on oikeutettu niihin, myös pelkästään luontoissuorituksina. (18)Kaikki hakijan liikkumisvapautta rajoittavat päätökset on tehtävä asianomaisen henkilön oman käyttäytymisen ja henkilökohtaisen tilanteen pohjalta hakijoiden erityiset vastaanottotarpeet ja suhteellisuusperiaate huomioon ottaen. Hakijoille on ilmoitettava asianmukaisesti tällaisista päätöksistä ja niiden noudattamatta jättämisen seurauksista. (19)Koska hakijoille, jotka ovat paenneet tai joiden osalta arvioidaan olevan olemassa pakenemisen vaara, aiheutuu tästä vakavia seurauksia, pakeneminen olisi määriteltävä siten, että se kattaa sekä tietoisen toiminnan sovellettavien turvapaikkamenettelyjen välttelemiseksi että sen tosiseikan, ettei hakija ole pysytellyt asianomaisten viranomaisten saavutettavissa, muun muassa poistumalla alueelta, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. ê 2013/33/EU johdanto-osan 15 kappale ð uusi (20)Hakijoiden säilöönotossa olisi sovellettava periaatetta, jonka mukaan ketään ei pitäisi ottaa säilöön vain siitä syystä, että hän hakee kansainvälistä suojelua, ja olisi erityisesti noudatettava jäsenvaltioiden kansainvälisiä oikeudellisia velvoitteita ja Geneven yleissopimuksen 31 artiklan määräyksiä. Hakijoiden säilöönoton olisi tapahduttava ainoastaan tässä direktiivissä säädetyissä selvästi määritellyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa ja noudattaen tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatteita sekä tällaisen säilöönoton toteuttamistavan että sen tarkoituksen osalta. ð Hakijoiden säilöönoton tämän direktiivin nojalla olisi tapahduttava ainoastaan oikeus- tai hallintoviranomaisten kirjallisella määräyksellä, jossa ilmoitetaan sen perustana olevat syyt, myös tapauksissa, joissa henkilö on jo säilöön otettuna tehdessään kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen. ï Säilöön otetulla hakijalla olisi oltava tosiasiallinen mahdollisuus käyttää tarvittavia menettelyllisiä takeita, kuten oikeussuojakeinoja kansallisessa oikeusviranomaisessa. ò uusi (21)Jos hakijalle on osoitettu tietty asuinpaikka, mutta hän ei ole noudattanut velvollisuuttaan asua kyseisessä paikassa, on oltava näyttöä hakijan pakenemisvaarasta, jotta hakija voidaan ottaa säilöön. Kaikissa tilanteissa on huolehdittava erityisesti sen varmistamisesta, että säilöönoton kesto on oikeasuhteinen ja että säilöönotto lopetetaan heti, kun hakijalle asetettu velvollisuus on täytetty tai ei ole enää syytä uskoa, ettei hän täytä kyseistä velvollisuutta. Lisäksi hakijalle on täytynyt tiedottaa kyseisestä velvollisuudesta ja sen noudattamatta jättämisen seurauksista. ê 2013/33/EU johdanto-osan 16 kappale (22)Säilöönottoperusteisiin liittyvien hallinnollisten menettelyjen osalta ”asianmukaisen huolellisuuden” käsite edellyttää vähintään sitä, että jäsenvaltiot toteuttavat konkreettisia ja tarkoituksenmukaisia toimia sen varmistamiseksi, että säilöönottoperusteiden tarkistamiseen tarvittava aika on mahdollisimman lyhyt ja että tällainen tarkistus on todellisuudessa mahdollista tehdä onnistuneesti mahdollisimman lyhyessä ajassa. Säilöönotto ei saa kestää kauempaa kuin sen ajan, joka kohtuudella voidaan olettaa tarvittavan asianomaisten menettelyjen loppuun saattamiseksi. ê 2013/33/EU johdanto-osan 17 kappale (23)Tässä direktiivissä säädetyt säilöönottoperusteet eivät rajoita kansallisessa oikeudessa sovellettavia muita säilöönottoperusteita, mukaan lukien rikosoikeudellisten menettelyjen yhteydessä, jotka eivät liity kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön kansainvälistä suojelua koskevaan hakemukseen.

ê 2013/33/EU johdanto-osan 18 kappale ð uusi (24)Säilöön otettuja hakijoita olisi kohdeltava ihmisarvoa kunnioittaen ja vastaanotossa olisi otettava huomioon heidän tästä tilanteesta johtuvat tarpeensa. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti varmistettava, että noudatetaan ð Euroopan unionin perusoikeuskirjan 24 artiklaa ja ï vuonna 1989 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksien yleissopimuksen 37 artiklaa. ê 2013/33/EU johdanto-osan 19 kappale (25)On mahdollista, että joissakin säilöönottotapauksissa ei käytännössä pystytä välittömästi takaamaan asianmukaisia vastaanotto-olosuhteita esimerkiksi maantieteellisen sijainnin tai säilöönottoyksikön erityisrakenteen vuoksi. Näistä takeista poikkeamisen olisi kuitenkin oltava väliaikaista ja tapahduttava ainoastaan tässä direktiivissä säädetyissä olosuhteissa. Poikkeamisen olisi oltava mahdollista ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa, ja se olisi perusteltava asianmukaisesti ottaen huomioon kunkin tapauksen olosuhteet, kuten poikkeamisen vakavuusaste, kesto ja vaikutus asianomaiseen hakijaan. ê 2013/33/EU johdanto-osan 20 kappale (26)Hakijoiden fyysisen ja psyykkisen koskemattomuuden turvaamiseksi säilöönottoon olisi turvauduttava viimeisenä keinona, ja sitä saadaan käyttää vasta, kun kaikki säilöönotolle vaihtoehtoiset toimenpiteet, jotka eivät sisällä vapauden menettämistä, on tutkittu asianmukaisesti. Säilöönotolle vaihtoehtoisissa toimenpiteissä on kunnioitettava hakijoiden perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia. ê 2013/33/EU johdanto-osan 21 kappale (27)Olisi annettava tietoa oikeusapua antavista järjestöistä ja ryhmistä sen varmistamiseksi, että noudatetaan menettelyä koskevia takeita, joihin kuuluu mahdollisuus ottaa yhteyttä tällaisiin järjestöihin ja ryhmiin. ê 2013/33/EU johdanto-osan 22 kappale (28)Jäsenvaltioiden tulisi asumisjärjestelyistä päättäessään ottaa asianmukaisesti huomioon lapsen etu sekä sellaisen hakijan erityisolosuhteet, joka on riippuvainen jäsenvaltiossa jo oleskelevista perheenjäsenistä tai muista lähisukulaisista, kuten naimattomista alaikäisistä sisaruksista. ê 2013/33/EU johdanto-osan 14 kappale (29)Kansallisten viranomaisten tulisi asettaa sellaisten henkilöiden vastaanotto, joilla on erityisiä vastaanottotarpeita, ensisijaiseksi huomion kohteeksi, jotta tällaisessa vastaanotossa voidaan nimenomaisesti varmistaa heidän erityisten vastaanottotarpeidensa huomioon ottaminen.

ê 2013/33/EU johdanto-osan 9 kappale ð uusi (30)Jäsenvaltioiden olisi tätä direktiiviä soveltaessaan pyrittävä noudattamaan täysimääräisesti lapsen etua ja perheen yhtenäisyyden suojaamista koskevia periaatteita Euroopan unionin perusoikeuskirjan, vuonna 1989 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksien yleissopimuksen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen mukaisesti. ð Vastaanotto-olosuhteet on tarpeen mukauttaa vastaamaan alaikäisten erityistilannetta riippumatta siitä, ovatko nämä ilman huoltajaa olevia alaikäisiä tai yhdessä perheensä kanssa, ottaen asianmukaisesti huomioon heidän turvallisuutensa sekä heihin kohdistettava fyysinen ja emotionaalinen huolenpito, ja vastaanotto-olosuhteet on tarpeen järjestää siten, että niillä tuetaan heidän yleistä kehitystään. ï ò uusi (31)Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että hakijat saavat tarpeellisen terveydenhuollon, jonka olisi käsitettävä vähintään kiireellinen terveydenhuolto sekä sairauksien ja vakavien mielenterveyshäiriöiden kannalta välttämätön hoito. Jotta otettaisiin huomioon tautien ehkäisyyn liittyvät kansanterveysnäkökohdat ja suojeltaisiin yksittäisten hakijoiden terveyttä, hakijoiden saatavilla olevaan terveydenhuoltoon olisi kuuluttava myös ennaltaehkäisevä hoito, kuten rokotukset. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että hakijoille tehdään kansanterveydellisiin syihin perustuva lääkärintarkastus. Lääkärintarkastuksen tulokset eivät saisi vaikuttaa kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten arviointiin, joka olisi aina suoritettava objektiivisesti, puolueettomasti ja yksittäin asetuksen (EU) XXX/XXX [menettelyasetus] mukaisesti. (32)Hakijan tämän direktiivin mukaisia oikeuksia aineellisiin vastaanotto-olosuhteisiin voidaan supistaa tietyissä tilanteissa, kuten silloin, kun hakija on paennut toiseen jäsenvaltioon jäsenvaltiosta, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin kaikissa tilanteissa varmistettava hakijoille terveydenhuollon saatavuus ja ihmisarvon turvaava elintaso Euroopan unionin perusoikeuskirjan ja Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksien yleissopimuksen mukaisesti, erityisesti turvaamalla hakijan toimeentulo ja perustarpeet sekä fyysisen turvallisuuden ja ihmisarvon että henkilösuhteiden osalta; tässä yhteydessä olisi otettava huomioon kansainvälistä suojelua hakevan henkilön sekä hänen perheensä tai holhoojansa luonnostaan haavoittuva asema. Lisäksi on otettava asianmukaisesti huomioon hakijat, joilla on erityisiä vastaanottotarpeita. Lasten erityistarpeet, erityisesti koulutusta ja terveydenhuollon saatavuutta koskevan lapsen oikeuden kunnioittaminen, on otettava huomioon. Jos alaikäinen on jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hänen edellytetään olevan saapuvilla, jäsenvaltioiden olisi tarjottava alaikäiselle mahdollisuus osallistua sopivaan koulutustoimintaan odotettaessa siirtoa hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon. Lisäksi olisi otettava huomioon sukupuoleen perustuvaa vahingontekoa kokeneiden naispuolisten hakijoiden erityistarpeet muun muassa varmistamalla, että he pääsevät turvapaikkamenettelyn eri vaiheissa terveydenhuollon, oikeudellisen tuen sekä traumaattisten kokemusten jälkeisen erikoistuneen neuvonnan ja psykososiaalisen hoidon piiriin. (33)Perheenjäsenen määritelmän soveltamisalan olisi vastattava vallitsevien muuttoliikesuuntausten todellisuutta, jossa hakijat usein saapuvat jäsenvaltioiden alueelle oltuaan pitkän aikaa kauttakulkumatkalla. Sen vuoksi määritelmän olisi sisällettävä alkuperämaan ulkopuolella mutta ennen jäsenvaltioiden alueelle saapumista muodostetut perheet. ê 2013/33/EU johdanto-osan 23 kappale ð uusi (34)Hakijoiden pääsystä työmarkkinoille on tärkeää antaa selkeät säännöt, jotta voidaan edistää heidän riippumattomuuttaan ja vähentää suuria eroavaisuuksia jäsenvaltioiden käytännöissä ð ja varmistaa, että pääsy työmarkkinoille on tosiasiallinen siten, ettei aseteta ehtoja, jotka tosiasiassa estävät hakijaa etsimästä työtä. Työmarkkinatestit, joita käytetään jäsenvaltion kansalaisten, muiden unionin kansalaisten tai kyseisessä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten asettamiseksi etusijalle, eivät saisi estää hakijoiden tosiasiallista pääsyä työmarkkinoille, ja ne olisi toteutettava rajoittamatta unionin kansalaisten etuuskohtelun periaatetta sellaisena kuin se on ilmaistuna sovellettavien liittymisasiakirjojen asiaa koskevissa määräyksissä ï. ò uusi (35)Työmarkkinoille pääsyn enimmäisaikaraja olisi yhdenmukaistettava perusteita koskevan tutkintamenettelyn keston kanssa. Hakijoiden kotoutumisnäkymien parantamiseksi ja heidän riippumattomuutensa lisäämiseksi kannustetaan aikaistamaan työmarkkinoille pääsyä silloin, kun hakemus on todennäköisesti perusteltu, kuten tapauksissa, joissa sen tutkiminen on asetuksen (EU) XXX/XXX [menettelyasetus] mukaisesti asetettu etusijalle. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi harkittava aikarajan lyhentämistä mahdollisimman paljon, jotta voitaisiin varmistaa, että silloin, kun hakemus on todennäköisesti perusteltu, hakijat pääsevät työmarkkinoille viimeistään kolmen kuukauden kuluttua päivästä, jona hakemus jätettiin. Jäsenvaltioiden ei kuitenkaan pitäisi myöntää työmarkkinoille pääsyä hakijoille, joiden kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on todennäköisesti perusteeton ja joihin sovelletaan nopeutettua tutkintamenettelyä. (36)Kun hakijoille on myönnetty pääsy työmarkkinoille, heillä olisi oltava yhtäläiset oikeudet, jotka perustuvat yhdenvertaiseen kohteluun jäsenvaltion kansalaisten kanssa. Työolojen olisi katettava ainakin palkka ja irtisanominen, työterveys- ja turvallisuusvaatimukset, työaika ja loma, jolloin otetaan huomioon voimassa olevat työehtosopimukset. Lisäksi hakijoiden olisi saatava yhdenvertainen kohtelu yhdistymisvapauden ja työntekijöiden ammattijärjestöön tai työnantajajärjestöön liittymistä koskevan oikeuden, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen, ammattipätevyyden tunnustamisen ja sosiaaliturvan osalta.

(37)Jäsenvaltioiden olisi tunnustettava hakijan toisessa jäsenvaltiossa hankkima ammatillinen pätevyys samalla tavoin kuin unionin kansalaisten osalta, ja niiden olisi otettava huomioon kolmannessa maassa hankittu ammatillinen pätevyys Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY mukaisesti. Lisäksi olisi harkittava erityistoimenpiteitä, joilla voitaisiin ratkaista tehokkaasti käytännön ongelmat, joita hakijat kohtaavat ulkomaisten tutkintojen, todistusten tai muiden muodollista pätevyyttä osoittavien asiakirjojen oikeaksi todistamisessa, erityisesti silloin, kun ongelmat johtuvat asiakirjojen puuttumisesta ja hakijoiden kyvyttömyydestä maksaa tunnustamismenettelyistä aiheutuvat kustannukset. (38)Olisi sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 883/2004 määriteltyjä sosiaaliturvan aloja. (39)Hakijoiden oleskelun mahdollisesti väliaikaisen luonteen vuoksi ja rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1231/2010 soveltamista jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus sulkea perhe-etuudet ja työttömyysetuudet hakijoiden ja omien kansalaisten välisen yhdenvertaisen kohtelun soveltamisen ulkopuolelle ja rajoittaa yhdenvertaisen kohtelun soveltamista yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tapauksessa. Myös yhdistymisvapautta ja oikeutta liittyä työntekijöiden ammattijärjestöön tai työnantajajärjestöön voidaan rajoittaa epäämällä hakijoilta mahdollisuus osallistua tiettyjen elinten hallinnointiin ja hoitaa julkisoikeudellista tehtävää. (40)Unionin lainsäädäntö ei rajoita jäsenvaltioiden toimivaltaa organisoida omat sosiaaliturvajärjestelmänsä. Koska tätä alaa ei ole yhdenmukaistettu unionin tasolla, kukin jäsenvaltio vahvistaa itse edellytykset, joiden mukaisesti sosiaaliturvaetuuksia myönnetään, sekä tällaisten etuuksien määrän ja keston. Tätä toimivaltaa käyttäessään jäsenvaltioiden olisi kuitenkin noudatettava unionin lainsäädäntöä. ê 2013/33/EU johdanto-osan 24 kappale (mukautettu) ð uusi (41)Jäsenvaltioiden on määritettävä hakijoille annettavan aineellisen tuen taso asianmukaisen viitekehyksen perusteella, Jotta voidaan varmistaa, että heille annettava hakijoille tarjottavat ð aineelliset vastaanotto-olosuhteet ï tuki vastaa Ö vastaavat Õ tässä direktiivissä säädettyjä periaatteita ð, on tarpeen selkeyttää näiden olosuhteiden luonnetta siten, etteivät ne kata pelkästään majoitusta, ruokaa ja vaatetusta, vaan myös olennaiset muut tarvikkeet kuin elintarvikkeet, kuten hygieniatarvikkeet. Lisäksi jäsenvaltioiden on määritettävä rahallisena etuutena tai maksukuponkien muodossa tarjottavien aineellisten vastaanotto-olosuhteiden taso soveltamalla sellaista asianmukaista viitekehystä, jonka avulla jäsenvaltion omille kansalaisille taataan riittävä elintaso, kuten vähimmäistoimeentuloetuudet, vähimmäispalkka, vähimmäiseläke, työttömyyskorvaukset ja sosiaaliavustukset ï. Tämä ei tarkoita sitä, että aineellista tukea on myönnettävä saman verran kuin jäsenvaltion omille kansalaisille. Jäsenvaltiot voivat myöntää hakijoille omiin kansalaisiinsa verrattuna epäedullisemman kohtelun tässä direktiivissä täsmennettävällä tavalla. ê 2013/33/EU johdanto-osan 25 kappale (mukautettu) ð uusi (42)ð Vastaanottojärjestelmän väärinkäyttömahdollisuuden rajoittamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava tarjota aineelliset vastaanotto-olosuhteet ainoastaan siltä osin kuin hakijoilla ei ole riittäviä varoja järjestää niitä itse. Arvioidessaan hakijan varoja ja edellyttäessään hakijalta osallistumista aineellisten vastaanotto-olosuhteiden kustannuksiin tai niiden maksamista kokonaan itse jäsenvaltioiden olisi noudatettava suhteellisuusperiaatetta ja otettava huomioon hakijan henkilökohtainen tilanne ja tarve kunnioittaa hänen ihmisarvoaan tai henkilökohtaista koskemattomuuttaan sekä hakijan erityiset vastaanottotarpeet. Hakijoilta ei pitäisi edellyttää tarpeellisen terveydenhuollon kustannuksiin osallistumista tai niiden maksamista kokonaan itse. ï Vastaanottojärjestelyjemän väärinkäyttönmahdollisuutta olisi rajoitettava Ö myös Õ määrittämällä ne olosuhteet, joissa hakijoille myönnettyjä aineellisia vastaanotto-olosuhteita ð rahallisena etuutena tai maksukuponkien muodossa annettava majoitus, ruoka, vaatetus ja muut olennaiset muut tarvikkeet kuin elintarvikkeet voidaan korvata luontoissuorituksina tarjottavina vastaanotto-olosuhteina, ja tilanteet, joissa päivärahaa ï voidaan rajoittaa tai peruuttaa nse kokonaan, samalla kun kaikille hakijoille varmistetaan kohtuullinen Ö ihmisarvon turvaava Õ elintaso. ê 2013/33/EU johdanto-osan 26 kappale (mukautettu) ð uusi (43)ð Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön vastaanotto-olosuhteitaan koskeva asianmukainen ohjeistus, seuranta ja valvonta. Jotta voidaan varmistaa, että elinolosuhteet eri jäsenvaltioissa vastaavat toisiaan, jäsenvaltioilta olisi edellytettävä, että ne ottavat seuranta- ja valvontajärjestelmiensä yhteydessä huomioon [Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston / Euroopan unionin turvapaikkaviraston] kehittämät vastaanotto-olosuhteita koskevat toiminnalliset vaatimukset ja erityiset indikaattorit. ï Olisi turvattava kansallisten vastaanottojärjestelyjmien ja jäsenvaltioiden keskinäisen yhteistyön tehokkuus hakijoiden vastaanotossa ð, muun muassa [Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston / Euroopan unionin turvapaikkaviraston] perustaman unionin vastaanottoviranomaisten verkoston kautta ï.

ê 2013/33/EU johdanto-osan 27 kappale (mukautettu) (44)Olisi rohkaistava kannustettava hakijoiden vastaanoton asianmukaista yhteensovittamista toimivaltaisten viranomaisten välillä, ja sen vuoksi edistettävä paikallisyhteisöjen ja vastaanottokeskusten sopusointuisia suhteita. ò new (45)Kokemus on osoittanut, että on tarpeen laatia varautumissuunnitelmia, jotta voidaan varmistaa hakijoiden asianmukainen vastaanotto tilanteissa, joissa jäsenvaltioihin saapuu suhteettoman paljon kansainvälisen suojelun hakijoita. Jäsenvaltioiden varautumissuunnitelmissa kaavailtujen toimenpiteiden asianmukaisuutta olisi seurattava ja arvioitava säännöllisesti. ê 2013/33/EU johdanto-osan 28 kappale (46)Jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa käyttöön tai pitää voimassa suotuisampia säännöksiä kolmansien maiden kansalaisille ja kansalaisuudettomille henkilöille, jotka pyytävät kansainvälistä suojelua jäsenvaltiosta. ê 2013/33/EU johdanto-osan 29 kappale (mukautettu) (47)Näin ollen jJäsenvaltioita kehotetaan soveltamaan tämän direktiivin säännöksiä myös menettelyissä, joissa päätetään muun kuin direktiivissä 2011/95/EU asetuksessa (EU) XXX/XXX [aseman määrittelyä koskeva asetus] säädetyn suojelun myöntämisestä. ê 2013/33/EU johdanto-osan 30 kappale ð uusi (48)Tämän direktiivin täytäntöönpanoa olisi arvioitava säännöllisesti. ð Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle tiedot, joita se tarvitsee raportointivelvollisuuksiensa täyttämiseen. ï ê 2013/33/EU johdanto-osan 31 kappale (mukautettu) (49)Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on hakijoiden vastaanottoaÖ-olosuhteita Õ jäsenvaltioissa koskevien vaatimusten vahvistaminen, vaan se voidaan tämän direktiivin laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla., joten Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. ê 2013/33/EU johdanto-osan 32 kappale

(50)Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna. ê 2013/33/EU johdanto-osan 33 kappale (mukautettu) (33) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 1 ja 2 artiklan sekä 4 a artiklan 1 kohdan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista. ò uusi (51)[Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän direktiivin hyväksymiseen ja soveltamiseen.] TAI (51) [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista.] TAI (51) [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista. (52) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan mukaisesti Irlanti on (... päivätyllä kirjeellä) ilmoittanut haluavansa osallistua tämän direktiivin hyväksymiseen ja soveltamiseen.] TAI

(51) [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta on (... päivätyllä kirjeellä) ilmoittanut haluavansa osallistua tämän direktiivin hyväksymiseen ja soveltamiseen. (52) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Irlanti ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista.] ê 2013/33/EU johdanto-osan 34 kappale (52)Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. ê 2013/33/EU johdanto-osan 35 kappale (53)Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita. Tämän direktiivin tarkoituksena on ennen kaikkea varmistaa, että ihmisarvoa kunnioitetaan täysimääräisesti ja että perusoikeuskirjan 1, 4, 6, 7, 18, 21, 24 ja 47 artiklan soveltamista edistetään, ja direktiivi on pantava täytäntöön tämän mukaisesti. ê 2013/33/EU johdanto-osan 36 kappale (mukautettu) (54)Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan Ö aiemman Õ direktiivin 2003/9/EY sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu tuohon Ö aiempaan Õ direktiiviin. ê 2013/33/EU johdanto-osan 37 kappale (mukautettu) (55)Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä III olevassa B osassa olevaa määräaikaa, jonka kuluessa niiden on saatettava direktiivi 2003/9/EY 2013/33/EU osaksi kansallista lainsäädäntöä, ê 2013/33/EU (mukautettu) OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU Ö KOHDE Õ TARKOITUS, MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA

1 artikla Tarkoitus Tämän direktiivin tarkoituksena on Tässä direktiivissä vahvistaa Ö vahvistetaan Õ kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden, jäljempänä ’hakijat’, vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevat vaatimukset. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1)a)’kansainvälistä suojelua koskevalla hakemuksella’ direktiivin 2011/95/EU asetuksen (EU) XXX/XXX [menettelyasetus] 2 artiklan h alakohdassa [4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa] määriteltyä, kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta; ê 2013/33/EU (mukautettu) ð uusi 2)b)’hakijalla’ ð asetuksen (EU) XXX/XXX [menettelyasetus] [4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa] määriteltyä hakijaa ï kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä, joka on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, jonka johdosta ei ole vielä tehty lopullista päätöstä; 3)c)’perheenjäsenillä’ ð asetuksen (EU) XXX/XXX [aseman määrittelyä koskeva asetus] [2 artiklan 9 alakohdassa] määriteltyjä perheenjäseniä; ï , jos perhe oli jo ollut olemassa lähtömaassa, seuraavia hakijan perheenjäseniä, jotka oleskelevat siinä jäsenvaltiossa, jossa hakija on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa: –hakijan aviopuoliso tai hänen vakituinen avopuolisonsa, jos avopuolisoita asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan kohdellaan samalla tavalla kuin aviopuolisoja sen kolmansien maiden kansalaisia koskevassa lainsäädännössä; –ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen puolisoiden tai hakijan alaikäiset lapset, jos nämä ovat naimattomia, riippumatta siitä, ovatko he syntyneet avioliitossa tai avioliiton ulkopuolella tai onko heidät kansallisen lain määritelmän mukaisesti adoptoitu; –hakijan isä tai äiti tai muu aikuinen, joka on vastuussa hakijasta joko jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön perusteella, kun hakija on alaikäinen ja naimaton; 4)d)’alaikäisellä’ ð asetuksen (EU) XXX/XXX [aseman määrittelyä koskeva asetus] [2 artiklan 10 alakohdassa] määriteltyä alaikäistä ï alle 18-vuotiasta kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä;

5)e)’ilman huoltajaa olevalla alaikäisellä’ ð asetuksen (EU) XXX/XXX [aseman määrittelyä koskeva asetus] [2 artiklan 11 alakohdassa] määriteltyä ï Ö ilman huoltajaa olevaa Õ alaikäistä , joka saapuu jäsenvaltioiden alueelle ilman hänestä joko asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaisesti vastuussa olevaa aikuista, niin kauan kuin hän ei tosiasiallisesti ole tällaisen henkilön huostassa; tämä tarkoittaa myös alaikäistä, joka jää ilman huoltajaa sen jälkeen, kun hän on saapunut jäsenvaltioiden alueelle; ê 2013/33/EU 6)f)’vastaanotto-olosuhteilla’ kaikkia jäsenvaltioiden tämän direktiivin mukaisesti hakijoiden hyväksi toteuttamia toimenpiteitä; ê 2013/33/EU (mukautettu) ð uusi 7)g)’aineellisilla vastaanotto-olosuhteilla’ vastaanotto-olosuhteita, joihin kuuluvat majoitus, ruoka, ja vaatetus ð ja muut hakijoiden tarpeita heidän vastaanotto-olosuhteissaan vastaavat olennaiset muut tarvikkeet kuin elintarvikkeet, kuten hygieniatarvikkeet, ï luontoissuorituksina, rahallisena etuutena tai maksukuponkien muodossa tai niiden yhdistelmänä sekä päivittäisiin menoihin tarkoitettu raha; ê 2013/33/EU 8)h)’säilöönotolla’ sitä, että jäsenvaltio sulkee hakijan tiettyyn paikkaan, jossa hakijalta on viety hänen liikkumisvapautensa; 9)i)’vastaanottokeskuksella’ mitä tahansa paikkaa, jota käytetään hakijoiden joukkomajoitukseen; ò uusi

10)’pakenemisella’ hakijan toimintaa, jonka myötä hän turvapaikkamenettelyjä vältelläkseen joko lähtee alueelta, jolla hänen on asetuksen (EU) XXX/XXX [Dublin-asetus] mukaisesti oltava saapuvilla, tai ei pysyttele toimivaltaisten viranomaisten tai tuomioistuimen saavutettavissa; 11)’pakenemisen vaaralla’ sitä, että yksittäistapauksessa on kansallisessa lainsäädännössä määritellyin objektiivisin perustein syytä olettaa, että hakija saattaa paeta; ê 2013/33/EU (mukautettu) ð uusi 12)j)’Ö edunvalvojalla Õ edustajalla’ ð asetuksen (EU) XXX/XXX [menettelyasetus] [4 artiklan 2 kohdan f alakohdassa] määriteltyä ï henkilöä tai organisaatiota, jonka toimivaltaiset viranomaiset ovat nimittäneet avustamaan ja edustamaan ilman huoltajaa olevaa alaikäistä tässä direktiivissä tarkoitetuissa menettelyissä, jotta lapsen etu voidaan varmistaa ja tehdä tarvittaessa alaikäisen puolesta oikeustoimia. Silloin kun edustajaksi nimitetään organisaatio, sen on nimettävä henkilö, joka vastaa ilman huoltajaa olevan alaikäisen edustajan tehtävistä tämän direktiivin mukaisesti; 13)k)’hakijalla, jolla on erityisiä vastaanottotarpeita’ Ö, hakijaa Õ 21 artiklan mukaisesti haavoittuvassa asemassa olevaa hakijaa, joka tarvitsee erityistakeita, jotta hän voisi hyödyntää tämän direktiivin mukaisia oikeuksia ja täyttää tämän direktiivin mukaiset velvollisuudet ð, kuten hakijat, jotka ovat alaikäisiä, ilman huoltajaa olevia alaikäisiä, vammaisia, vanhuksia, raskaana olevia naisia, yksinhuoltajia, joilla on alaikäisiä lapsia, ihmiskaupan uhreja, vakavista sairauksista kärsiviä henkilöitä, mielenterveyshäiriöistä kärsiviä henkilöitä sekä kidutuksen, raiskauksen tai muun vakavan psyykkisen, fyysisen tai seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneita henkilöitä, kuten naisten sukuelinten silpomisen uhreja ï. 3 artikla Soveltamisala 1.Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin kolmansien maiden kansalaisiin ja kansalaisuudettomiin henkilöihin, jotka hakevat kansainvälistä suojelua jäsenvaltioiden alueella, myös Ö ulkoÕrajalla, aluevesillä ðmerellä ï tai kauttakulkualueella, niin kauan kuin heidän sallitaan oleskella tällä alueellea hakijoina, sekä perheenjäseniin, jos tällainen kansainvälistä suojelua koskeva hakemus koskee heitä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 2.Tätä direktiiviä ei sovelleta jäsenvaltioiden edustustoille esitettyihin diplomaattista suojelua tai alueellista turvapaikkaa koskeviin pyyntöihin. 3.Tätä direktiiviä ei sovelleta silloin, kun sovelletaan vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukoittaisen maahantulon tilanteissa ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisen ja vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakautumisen edistämiseksi 20 päivänä heinäkuuta 2001 annetun neuvoston direktiivinä 2001/55/EY säännöksiä. 4.Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tätä direktiiviä menettelyihin, joiden mukaisesti päätetään suojelun myöntämisestä muun kuin direktiivin 2011/95/EU asetuksen (EU) XXX/XXX [aseman määrittelyä koskeva asetus] mukaisesti. 4 artikla

Suotuisammat säännökset Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa hakijoiden ja heidän lähisukulaistensa osalta, Ö jotka ovat hakijasta riippuvaisia ja Õ jotka oleskelevat samassa jäsenvaltiossa ja ovat hakijasta riippuvaisia, taikka humanitaarisista syistä, vastaanotto-olosuhteita koskevia suotuisampia säännöksiä, sikäli kuin nämä säännökset ovat tämän direktiivin mukaisia. ê 2013/33/EU (mukautettu) ð uusi II LUKU VASTAANOTTO-OLOSUHTEITA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖKSET 5 artikla Tiedottaminen 1.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava hakijoille kohtuullisen ajan kuluess