Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euroopan unionin kestävän kehityksen strategian valmistelu"



Virallinen lehti nro C 221 , 07/08/2001 s. 0169 - 0177



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euroopan unionin kestävän kehityksen strategian valmistelu" (2001/C 221/27) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 24.-25. tammikuuta 2001 työjärjestyksensä 11 artiklan 4 kohdan, 19 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 3 kohdan nojalla laatia lausunnon aiheesta "Euroopan unionin kestävän kehityksen strategian valmistelu". Asian valmistelusta vastannut "kestävä kehitys" -alakomitea antoi lausuntoluonnoksensa 17. toukokuuta 2001. Esittelijä oli Ernst Ehnmark, apulaisesittelijä Lutz Ribbe. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30.-31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 31. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 0. Lausunnon tiivistelmä 0.1. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa vilpittömästi aietta käynnistää tämän vuoden kesäkuussa Göteborgissa pidettävässä huippukokouksessa pitkän aikavälin poliittinen muutos kestävän kehityksen hyväksi. Komitea katsoo, että näin vastataan laajojen kansalaisryhmien huoliin ja pelkoihin, joskaan yhteiskunnalle kokonaisuudessaan ei ole vielä tiedotettu riittävästi asiasta. On tärkeää, että politiikkaa suunnataan uudelleen, ja nyt on oikea aika aloittaa tämä prosessi. 0.2. Komitea on tietoinen siitä, että kestävän kehityksen politiikka sisältää jo luonnostaan osin varsin radikaalin lähestymistavan yhteiskunnan tulevaan kehitykseen. Matkan varrella on tehtävä joitain kivuliaitakin ratkaisuja. Siksi on erityisen tärkeää, että politiikan muutoksella on laaja kannatus kansalaisten keskuudessa. Ilman suuren yleisön voimakasta tukea ei kestävän kehityksen politiikalla ole onnistumisen mahdollisuuksia. 0.3. Komiteasta on hyvin valitettavaa, että julkinen kuuleminen näin tärkeästä ja kauaskantoisesta, kehitysvaiheessa olevasta strategiasta rajattiin vain yhden kuukauden mittaiseksi, mikä on täysin riittämätön aika. Kestävä kehitys on aivan liian tärkeä aihe tullakseen käsitellyksi tällä tavoin. 0.4. Komitea suosittaa, että Göteborgin huippukokouksen jälkeen pyritään tarmokkaasti lisäämään yleisön tietoisuutta, virittämään paikallistason keskustelua ja kanavoimaan kestävän kehityksen strategian luomista koskevat kommentit ja ehdotukset. Komitea katsoo, että tällä työllä voidaan erinomaisesti aktivoida laajaa julkista osallistumista keskeisen tärkeässä unionin politiikkaa koskevassa kysymyksessä. 0.5. Komitea aikoo käynnistää yhteistyössä järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan muiden osapuolten kanssa laajan julkisen keskustelun aiheeseen liittyvistä kysymyksistä. Se kannattaa komission suunnitelmaa järjestää joka toinen vuosi asianomaisten tahojen foorumi EU:n kestävän kehityksen strategian arvioimiseksi ja ilmoittaa olevansa halukas osallistumaan tapahtuman järjestämiseen. 0.6. Komitea korostaa, että tiukan määräajan vuoksi se ei nyt kykene antamaan toivomaansa täyttä panosta. Samasta syystä Göteborgin kokous on väistämättä vain strategisen prosessin alku eikä EU:n politiikan lopullinen hyväksymisvaihe. Tämän vuoksi komitea aikoo antaa merkittävämpiä lisäpanoksia kestävän kehityksen strategian kehittelyyn. 0.7. Lyhyen valmisteluajan huomioon ottaen Göteborgin huippukokouksessa tulisi keskittyä asettamaan joukko yleistavoitteita ja kehottamaan komissiota ja muita asianomaisia toimielimiä esittämään konkreettisempia ehdotuksia Laekenin ja Barcelonan huippukokouksissa. 0.8. EU:n kestävän kehityksen strategiassa tulee vahvistaa kolmen pilarin - taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöulottuvuuden - keskinäisiä yhteyksiä. Komitea painottaakin tarvetta perustaa kaikille hallintotasoille laaja-alaisia kestävän kehityksen strategian suunnittelu- ja valvontarakenteita. 0.9. Komitea ehdottaa, että asetettavat kestävän kehityksen tavoitteet koskevat liikennettä, energiantuotantoa, maataloutta ja ilmastonmuutosta. 0.10. Komitea toteaa, että kestävän kehityksen mukaisen yhteiskunnan on oltava osaamiseen perustuva yhteiskunta, jossa investoidaan runsaasti tutkimus- ja kehitystoimintaan sekä koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen. 0.11. Komitea on yllättynyt siitä, ettei väestön ikääntymistä ole yhdistetty selvemmin jäsenvaltioiden mataliin ja yhä laskeviin syntyvyyslukuihin. Yhtenä kestävän kehityksen strategian osana tulisi olla aktiivinen valtion perhetukipolitiikka, jolla luodaan todellisia taloudellisia ja sosiaalisia mahdollisuuksia vanhemmille, jotka yhdistävät sekä lapset että uran. 0.12. Komitea kannattaa voimakkaasti Kioton pöytäkirjaa ja edellyttää, että EU toimii tarmokkaasti sen muuttamiseksi maailmanlaajuiseksi strategiaksi, sekä huomauttaa samalla, että tarvitaan uusia ja tiukempia rajoja. 0.13. Komitea ilmaisee kiinnostuksensa osallistua kestävän kehityksen strategian arviointiin ja seurantaan. Erityisesti komitea on valmis aktivoimaan jäsenorganisaationsa ruohonjuuritason kanssa tapahtuvan viestinnän tehostamiseksi sekä luomaan valvontaryhmän, joka keskittyy strategian täytäntöönpanon laadun analysointiin. 1. Johdanto 1.1. Kestävää kehitystä koskeva EU:n strategia 1.1.1. Tällä lausunnolla talous- ja sosiaalikomitea haluaa antaa panoksensa suunniteltua EU:n kestävän kehityksen strategiaa koskevaan keskusteluun ja valmistelutyöhön. Tämä strategia, jota komissio ja neuvosto Helsingin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 1999 antaman toimeksiannon perusteella parhaillaan valmistelevat, on Göteborgissa 15.-16. kesäkuuta 2001 pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen pääaihe. 1.1.2. Göteborgin Eurooppa-neuvoston odotetaan käynnistävän kestävän kehityksen prosessin, jota jatketaan tulevien EU:n puheenjohtajuuskausien aikana, hyväksyvän joukon poliittisia painopistealoja tavoitteineen sekä sopivan menettelyistä. EU:n kestävän kehityksen strategian on tarkoitus nivoutua Lissabonin prosessin seurantaan. Strategian päämääränä ei siis ole käynnistää Lissabonin tai Luxemburgin prosessien kaltaista uutta prosessia, vaan antaa Lissabonin vaiheelle uusi ja laajempi ulottuvuus. Niinpä maaliskuussa Tukholmassa ja kesäkuussa Göteborgissa pidettävien huippukokouksien välillä on selvä yhteys. 1.1.3. Kestävän kehityksen strategian aikaperspektiivi on pitkä, eräiden tavoitteiden osalta jopa 20-25 vuotta. Lisäksi strategiassa painotetaan jatkuvan arvioinnin sekä tavoitteiden ja menettelyjen jatkokehittelyn tarvetta. 1.1.4. Kestävän kehityksen strategia on myös vastaus vuonna 1992 pidettyyn Rion konferenssiin ja Rio + 5-seurantakokouksessa tehtyihin päätöksiin, ja se muodostaa EU:n panoksen Etelä-Afrikassa vuonna 2002 pidettävään Rio + 10-maailmankonferenssiin. Lisäksi sitä tulisi tarkastella sen työn valossa, jota OECD on alalla tehnyt OECD:n ministerikokouksen vuonna 1998 antaman kolmivuotisen toimeksiannon perusteella. Työ huipentui 17.-18. toukokuuta 2001 pidettyyn OECD:n ministerikokoukseen. 1.2. Talous- ja sosiaalikomitea on vuosien mittaan antanut lukuisia lausuntoja ympäristö-, talous- ja sosiaalikysymyksistä. Komitea on antanut panoksensa Lissabonin huippukokouksessa maaliskuussa 2000 asetettujen päämäärien ja tavoitteiden saavuttamiseen ja Tukholman Eurooppa-neuvostossa suoritettuun seurantaan. Koska komitea edustaa laajasti järjestäytynyttä kansalaisyhteiskuntaa, se on erityisen hyvässä asemassa osallistumaan kestävän kehityksen strategian valmisteluun ja seurantaan. 1.3. Kestävän kehityksen käsite 1.3.1. Ympäristön ja kehityksen maailmankomissio (ns. Brundtlandin komissio) antoi vuonna 1987 julkaistussa raportissaan sittemmin yleisimmin hyväksytyksi muodostuneen kestävän kehityksen määritelmän, jonka mukaan kestävä kehitys on kehitystä, jolla "tyydytetään tämän hetken tarpeet vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuuksia tyydyttää omat tarpeensa". 1.3.2. Tämän määritelmän ja Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti EU:n kestävän kehityksen strategia tulee olemaan "pitkän aikavälin strategia, jossa sovitetaan yhteen taloudellisesti, sosiaalisesti ja ekologisesti kestävän kehityksen politiikat". Se on siis malli, jolla pyritään sovittamaan yhteen jatkuva talouden vakaus ja kasvu sekä kestävän sosiaalisen hyvinvoinnin ja ympäristönsuojelun vaatimukset, kuten elintarviketurvallisuus ja kansanterveys. Toisin sanoen kestävän kehityksen strategialla pyritään ratkaisemaan kestävän kehityksen periaatteen vastaisia pitkän aikavälin ongelmia, joilla on taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöulottuvuuksia. 1.3.3. Talous- ja sosiaalikomitea esittää seuraavat kommentit kestävän kehityksen käsitteestä: 1.3.3.1. Käsite ei ole uusi, eivätkä sen poliittiset vaikutukset ole jääneet huomaamatta. Monet maat ovat tehneet päätöksiä - erityisesti Rion konferenssissa ja sen seurannassa - kestävää kehitystä koskevien toimien tarpeesta. 1.3.3.2. Konkreettisia toimia on kuitenkin saatu aikaan vain vähän. Tähän voidaan esittää monia syitä. Tärkein niistä lienee se, että kestävä kehitys on hyvin laaja käsite, joka edellyttää rinnakkaisia toimia niin kansainvälisellä, valtiollisella kuin paikallistasolla ja merkitsee muutosta elintavoissa ja kulutuskäyttäytymisessä. Se on käsite, jolla on hyvin tuntuvia seurauksia yksittäisille kansalaisille. 1.3.4. Tästä huolimatta prosessi on aloitettava ja konkreettisia toimia on suunniteltava. EU:n kestävän kehityksen strategian käynnistämisestä voi tulla kauan odotettu todellinen askel Rion konferenssin kunnianhimoisten tavoitteiden täytäntöönpanemiseksi. 1.3.5. EU:n strategian avulla tulisi varmistaa kestävästi parempi elämänlaatu. Se on visio yhteiskuntiemme kehityksestä, joka perustuu sekä ihmisistä että luonnosta kannettuun periaatteelliseen vastuuseen. Se on ajankohtainen aihe, sillä laajat kansalaisryhmät kiinnittävät yhä enemmän huomiota elämänlaatukysymyksiin. Kestävä kehitys on käsite ja visio, jonka merkitys kasvaa niin EU:ssa kuin koko maailmassa. 1.3.6. Komitea painottaa, että kestävän kehityksen käsite merkitsee melko radikaalia lähestymistapaa yhteiskunnan kehittämistoimiin pitkällä aikavälillä. Toimiin liittyy väistämättä joitain epämiellyttäviä päätöksiä. Yhteiskunnissamme esiintyy kuitenkin joukko suuntauksia, jotka yksinkertaisesti eivät voi jatkua, jos haluamme säilyttää talouskasvun, terveen julkisen talouden ja kaikki kansalaiset kattavan hyvinvointijärjestelmän. 1.3.7. Tiivistetysti sanoen on valittava, tehdäänkö päätökset suunnitellusti ja järkiperäisesti vai vasta pakon edessä hätätilanteissa. 2. Komission tekemä kestävän kehityksen strategian valmistelutyö 2.1. Komissio julkaisi 27. maaliskuuta 2001 neuvotteluasiakirjan kestävästä kehityksestä. Sillä oli tarkoitus luoda pohja laajalle keskustelulle. Huomioiden esittämisen määräajaksi asetettiin huhtikuun loppu, jotta ne voidaan ottaa huomioon EU:n strategiaa koskevan ehdotuksen lopullisessa valmistelussa. 2.1.1. Neuvotteluasiakirjassa ei tehty tulevaa strategiaa koskevia ehdotuksia. Sen sijaan se sisälsi rakenteen tiettyjen tärkeiden aiheiden analysoimiseksi ja niiden toimeenpanon mahdollistamiseksi. Asiakirjassa analysoitiin tekijöitä, jotka ovat toistaiseksi estäneet merkittävän edistymisen alalla, ja hahmoteltiin mahdollista välineistöä kestävän kehityksen strategian toteuttamiseksi. Kestävän kehityksen käsitteen havainnollistamiseksi asiakirjassa keskityttiin tiettyihin ajankohtaisiin polttaviin kysymyksiin, jotka oli valittu kolmen muuttujan perusteella. Ne olivat "vakavuus/vaikutus", "aikaulottuvuus" (peruuttamattomuus, sukupolvien väliset näkökohdat), sekä "eurooppalainen/kansainvälinen ulottuvuus". Näiden tekijöiden perusteella komissio valitsi seuraavat kuusi ensisijaista aihetta: - sosiaalinen syrjäytyminen/köyhyys - kansanterveys - demografia/ikääntyminen - ilmastonmuutos/puhtaat energiamuodot - luonnonvarojen hallinta - liikkuvuus ja maankäyttö. 2.1.2. Neuvotteluasiakirjassa yksilöitiin taloudellisen, sosiaalisen ja ekologisen kehityksen kestävyysperiaatteen vastaisia suuntauksia kaikilla kuudella alalla. Neuvotteluasiakirjalla pyrittiin siis käynnistämään laaja keskustelu myönteisistä ja kielteisistä yhteiskunnallisista suuntauksista riippumatta niiden yhteydestä kestävän kehityksen strategiaan. 2.2. Neuvotteluasiakirjan vahvuus on kestävän kehityksen vastaisten kehityssuuntien analysointi. Kuten asiakirjassa huomautetaan, vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että kestävän kehityksen strategian tulisi sisältää kaksi tärkeätä ajatusta: - Kehityksellä on taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen ulottuvuus. Kehitys on kestävää vain, jos yleiseen elämänlaatuun vaikuttavien tekijöiden välille löydetään tasapaino. - Nykyisellä sukupolvella on velvollisuus jättää riittävästi sosiaalisia, ympäristöllisiä ja taloudellisia resursseja jälkipolville, jotta ne voivat nauttia ainakin yhtä suuresta hyvinvoinnista kuin mekin. 2.3. Komitea pitää neuvotteluasiakirjaa arvokkaana keskustelun pohjana. Asiakirjan pahin puute on, että se ilmestyi myöhään ja jätti liian vähän aikaa laajaan kuulemiseen. Komitea esittää huomioitaan tästä luvussa 6. 3. TSK:n ja komission yhteinen kuuleminen 3.1. Komitea järjesti huhtikuun lopussa yhteistyössä komission kanssa kaksipäiväisen kuulemistilaisuuden neuvotteluasiakirjasta. Tilaisuuteen kokoontui noin kaksisataa sidosryhmien, kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden, hallitusten ja EU:n toimielinten edustajaa. Keskustelu oli vilkasta ja konkreettista ja synnytti joukon ehdotuksia Göteborgin huippukokousta varten. 3.2. Kolme tärkeää huomiota nousi yli muiden. 3.2.1. Ensimmäinen niistä koski poliittisen näkemyksen ja johtajuuden tarvetta. Keskustelussa korostettiin yhä uudelleen, että hallitusten ja poliitikkojen on otettava johtoasema poliittisen näkemyksen muodostamisessa osoittamalla poliittista johtajuutta ja määrittelemällä prioriteetit. 3.2.2. Toinen huomio koski laajaa tutkimus- ja kehitystyötä, jota tarvitaan perustan luomiseksi kestävän kehityksen strategiaa koskeville päätöksille. Kestävän kehityksen yhteiskunnan on oltava ennen muuta yhteiskunta, joka investoi voimakkaasti tutkimus- ja kehitystyöhön sekä koulutukseen. 3.2.3. Kolmannessa huomiossa tarkasteltiin maailmanlaajuista ulottuvuutta, jota ei komission asiakirjassa juuri käsitellä. EU:n on otettava maailmanlaajuisen edelläkävijän asema tekemällä päätös kestävän kehityksen strategiasta ja inspiroimalla näin muita valtioita. 3.3. Näihin huomioihin voidaan lisätä muutamia muitakin. 3.3.1. Ei ole olemassa yhtä yksittäistä ihanneratkaisua. Siksi oikea toimintatapa olisi sisällyttää kestävän kehityksen periaate kaikkiin nykyisiin politiikan aloihin Cardiffin prosessia laajemminkin. Tässä yhteydessä tärkeitä aloja olisivat maatalous ja kalastus, joilla kestävän kehityksen vastaiset politiikat vaarantavat lajien monimuotoisuuden, kansanterveyden ja viime kädessä ihmisten hengissä säilymisen. 3.3.2. Teollisuuden roolista kestävän kehityksen strategian muotoilussa ja toimeenpanossa keskusteltiin paljon. Kuten keskustelussa todettiin, teollisuutta tulee nykyisin pitää yleisesti ottaen liittolaisena kestävän kehityksen strategian toimeenpanossa. 3.3.3. Kestävän julkisen talouden tarve oli toinen tärkeä aihe, erityisesti väestön ikääntymisen ja vanhustenhoidon tarpeen lisääntymisen yhteydessä. 3.3.4. Toisaalta alhaisesta syntyvyydestä ei juurikaan keskusteltu, vaikka se muodostaa aivan ilmeisen osatekijän väestön ikääntymisen ja kestävän julkistalouden kokonaisyhtälössä. Kysymystä valtiotason aktiivisemmasta perhepolitiikasta - joka kattaa lapset, vanhemmat ja vanhukset - ei näin ollen käsitelty. Aktiivisella perheitä tukevalla politiikalla tulisi kuitenkin antaa vanhemmille todellisia mahdollisuuksia yhdistää lapset, hoito ja ura. 4. Huomioita valmistelutyöstä 4.1. Talous- ja sosiaalikomitea pitää tulevia päätöksiä kestävästä kehityksestä pitkän prosessin alkuna. 4.2. Siitä huolimatta komitea pahoittelee, että komission neuvotteluasiakirja julkaistiin vasta valmisteluprosessin myöhäisessä vaiheessa ja että se jätti vain vähän aikaa laajalle kuulemiselle. Helsingin huippukokouksessa vuonna 1999 päätettiin, että kestävä kehitys olisi Göteborgin huippukokouksen pääaiheita. Aikaväli olisi mahdollistanut laajan kuulemisprosessin ennen päätösten tekemistä. Näin olisi voitu hankkia asialle suuren yleisön laaja tuki. Järjestäytynyt kansalaisyhteiskunta olisi voitu saada osallistumaan aktiivisesti strategian valmisteluun. 4.3. Juuri siksi, että kestävyysstrategian kehittäminen on selvästi käynyt yhä vaikeammaksi, sitä ei tule laatia eikä siitä tule päättää kiireellisyysmenettelyllä. 4.4. Olisi täytynyt käynnistää laajapohjainen kuulemis- ja osallistumisprosessi. Maaliskuun 27. päivänä 2001 julkaistun neuvotteluasiakirjan kaltainen asiakirja olisi hyvin voinut olla tällaisen prosessin välitulos. Kun ensin olisi selvitetty tähänastisten väärien kehityssuuntausten syyt, olisi strategian kehittäminen niiden ratkaisemiseksi - samoin vuoropuhelun avulla - ollut oikea tapa laatia politiikkaa, joka olisi saanut osakseen hyväksyntää. 4.5. Komitea arvostaa kuitenkin sitä, että komissiolla ja komitealla oli mahdollisuus järjestää yhdessä kaksipäiväinen kuuleminen huhtikuun lopussa. 4.6. Komissio tietää itsekin, kuinka tärkeä kuulemis- ja osallistumisprosessi on, sillä se on äskettäin julkaissut siihen liittyvän "Hallintotapa"-asiakirjan. Lisäksi yhteisen kuulemisen (ks. kohta 4.5) jälkeen laaditussa strategiaehdotuksessa "Kestävän kehityksen Eurooppa paremman maailman luomiseksi"(1) korostetaan riittävän ajoissa käydyn järjestelmällisen vuoropuhelun keskeistä merkitystä. 5. Laaja julkinen kuuleminen 5.1.1. Talous- ja sosiaalikomitea pitää päätöstä kestävän kehityksen strategiasta yhtenä tärkeimmistä Euroopan unionin viime vuosina tekemistä päätöksistä. Sillä on syviä vaikutuksia yhteiskuntiimme. Se merkitsee muutoksia elämäntapoihin ja kulutuskäyttäytymiseen. 5.1.2. Merkityksensä vuoksi kestävän kehityksen kysymysten tulee saada tukea ja ne tulee toteuttaa alhaalta ylös, ei pakotettuna ylhäältä alas. 5.1.3. Vain harvat unionin kohtaamat poliittiset kysymykset ovat edellyttäneet näin laajaa ruohonjuuritason kannatusta. 5.2. Koska aika ei riitä laajapohjaiseen kuulemiseen ja mielipiteenmuodostukseen, joilla luotaisiin ennakolta tukea päätöksille, komitea suosittaa painokkaasti, että Göteborgin huippukokouksen jälkeen kaikissa jäsenvaltioissa käynnistetään järjestelmällinen tiedottaminen ja kuuleminen. Tämä antaisi eri organisaatioille ja poliittisille puolueille mahdollisuuden osallistua ja välittää näkemyksiä ja huomioita alhaalta ylös. 5.3. Tällä olisi vaikutuksia päätöksentekoprosessiin. Göteborgin huippukokouksessa voitaisiin keskittyä asettamaan joukko melko yleisiä tavoitteita seuraaviksi 10-20 vuodeksi ja osoittamaan, miten Lissabonin tavoitteet tulisi mukauttaa uuteen strategiaan, sekä pyytää jatkovalmistelujen siirtämistä maaliskuussa 2002 pidettävään Barcelonan huippukokoukseen. 5.4. Tällä tavoin Göteborgin huippukokouksessa kehotettaisiin kansalaisia ja organisaatioita osallistumaan aktiivisesti keskusteluihin Barcelonan huippukokoukseen asti, johon mennessä konkreettisempia päätöksiä olisi saatu valmisteltua riittävästi. Osallistuvan työn tulisi luonnollisesti jatkua myös huippukokouksen jälkeen. 5.5. Komitea ehdottaa, että kestävän kehityksen kysymyksestä tehdään keskeistä unionin politiikkaa koskevan uuden ja laajemman osallistumisen kokeilu! 6. Kestävän kehityksen strategiaa koskevan päätöksen puitteet Komission analyysin lopputulos on, että kestävän kehityksen strategia on paitsi tarpeellinen myös kiireellinen, jos haluamme kääntää eräät kehityssuunnat, jotka itse asiassa vaarantavat meidän ja lapsiemme elinmahdollisuudet. TSK yhtyy vilpittömästi tähän päätelmään. Muutosprosessin on alettava jostain ja joskus, ja nyt on todennäköisesti oikea aika aloittaa se. Päätöksien pohjaksi on runsaasti analyyseja sekä huomattava tutkimus- ja kehityspotentiaali, ja unionin taloudellinen tilanne on parempi kuin vuosiin. Lisäksi laajat yhteiskuntaryhmät ovat vakavasti huolissaan terveyteen ja elintarvikkeisiin liittyvistä kysymyksistä, vain kaksi seikkaa mainitaksemme. Nyt on siis tilaisuus luoda laajaa yleistä kannatusta muutoksen aloittamiselle kohti kestävää kehitystä. 6.1. Tasapainon löytäminen kolmen pilarin välille 6.1.1. Kestävän kehityksen käsite voidaan määritellä Lissabonin strategiaksi (kestävä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys), johon on lisätty kolmantena pilarina ympäristöulottuvuus. Kestävän kehityksen strategian tulisi yhdistää dynaaminen talous sekä kaikille mahdollisuuksia tarjoava yhteiskunta ja samalla tehostaa resurssien käyttöä sekä katkaista kasvun ja ympäristön pilaantumisen yhteys. 6.1.2. Neuvotteluasiakirjassa on lueteltu kuusi mahdollista toiminta-alaa. Yksi ala, jota ei nimenomaisesti mainita, on työllisyys, joka on Lissabonin strategian keskeinen aihe. Ilman työllisyyden korkeaa tasoa kestävä taloudellinen ja sosiaalinen kehitys ei ole mahdollista. Työllisyys on sekä keino että itsenäinen päämäärä. Komitea suosittaa työllisyyden lisäämistä luetteloon väestökysymyksen yhteyteen. 6.1.3. Sosiaalipilarin tulisi lisäksi sisältää eräitä muitakin aiheita. Unionin sisäinen koheesio riippuu taloudellisten tekijöiden lisäksi kulttuurisesta ymmärtämyksestä ja vaihdosta. Eurooppalainen kulttuuriperintö on itse asiassa keskeinen osa eurooppalaista sosiaalimallia. Kestävän kehityksen politiikassa on otettava huomioon, että tietoisuutta tavoissa ja käyttäytymismalleissa ilmenevistä perityistä eurooppalaisista kulttuuriarvoista on lisättävä. 6.1.4. Eurooppalainen sosiaalimalli kehittyy jatkuvasti aikojen ja yhteiskuntien muuttuessa. Kestävä kehitys on lisä tähän kehitykseen korostaen erityisesti ihmisten ja sukupolvien välisen yhteisvastuun tarvetta. 6.2. Pääaiheet 6.2.1. Monitahoisuutensa vuoksi kestävä kehitys ei ole helposti määriteltävä tai yksilöitävä ilmiö. Tarvitaan epäilemättä uusia iskulauseita, kun sitä esitellään suurelle yleisölle. 6.2.2. Yksi tällainen aihe voisi keskittyä vastuullisuuteen: Euroopasta olisi tultava maailman parhaiten ympäristöstä ja ihmisestä vastuuta kantava alue. 6.2.3. Toinen aihe voisi koskea kahta sukupolvea, tätä ja seuraavaa; Euroopan tulisi antaa talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kehitykseen liittyvät hyvän elämän vaihtoehdot myös seuraavalle sukupolvelle. 6.2.4. Komitea painottaa sukupolvienvälisyyden merkitystä erityisesti siksi, että tämä argumentti vetoaa laajoihin kansalaisryhmiin. 6.3. Kestävän kehityksen strategian suhde EU:n muihin poliittisiin strategioihin ja ohjelmiin 6.3.1. Kestävän kehityksen strategiassa tulee korostaa, että EU:n strategioiden ja ohjelmien - mm. Luxemburgin ja Cardiffin prosessien, viidennen ympäristöalan toimintaohjelman ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen - tulee olla keskenään johdonmukaisia. 6.3.2. Jotta strategiat ja ohjelmat voitaisiin sovittaa ja suunnitella olennaiseksi osaksi kestävän kehityksen strategiaa, tarvitaan jatkuvaa valvontaa. Kaikille hallintotasoille tulee perustaa uusia laaja-alaisia rakenteita. 6.3.3. Neuvotteluasiakirjassa mainitaan, että EU:lla on tällä hetkellä noin 60 aiheeseen liittyvää strategiaa tai ohjelmaa. Paitsi että strategioiden ja ohjelmien on selvästi sallittu lisääntyä hyvin avokätisesti, kestävän kehityksen strategiaan kuuluvat keskeiset strategiat osoittavat jo nyt, että politiikan johdonmukaisuutta on välttämättä parannettava tavoitteiden asettelun ja täytäntöönpanon osalta. 6.3.4. Kestävän kehityksen vaikutuksia olisi myös hyödyllistä arvioida järjestelmällisesti ennen uusien ohjelmien käynnistämistä. 6.3.5. Politiikan johdonmukaisuuteen on sisällyttävä myös arviointi- ja seurantaindikaattoreja. Indikaattorien tulee olla johdonmukaisia, ts. tarvitaan rajallinen määrä indikaattoreita, jotka ovat todella tärkeitä koko kestävän kehityksen strategian sekä siihen sisältyvien eri osastrategioiden arvioinnin ja seurannan kannalta. On aivan liian helppoa luoda joukoittain käyttöarvoltaan vähäisiä tilastoja. 6.4. Kestävän kehityksen strategia ja sidosryhmät 6.4.1. Kestävän kehityksen strategiasta ei tule koskaan menestyksellistä Lissabonin strategian osaa, ellei sidosryhmäorganisaatioita saada osallistumaan aktiivisesti siihen. Joukko tällaisia organisaatioita on äskettäin nostanut tämän kysymyksen esiin. Komitea yhtyy niiden yleisnäkemykseen, jonka mukaan ilman sidosryhmien aktiivista tukea tulee kestävän kehityksen strategialla olemaan huomattavia käynnistysvaikeuksia. 6.4.2. Sidosryhmien tulisi osallistua niin täytäntöönpanoon ja seurantaan kuin aiempien päämäärien ja tavoitteiden tarkistukseenkin. 6.4.3. Sidosryhmät tulee määritellä hyvin laajasti. Järjestäytyneellä kansalaisyhteiskunnalla on siis todella hyvin tärkeä rooli. 6.5. Tulevaisuudenvisio ja johtajuus 6.5.1. Neuvotteluasiakirjassa ei käsitellä tulevaisuudenvision ja johtajuuden kysymyksiä. Voidaan väittää, ettei kestävän kehityksen strategiaa voida toteuttaa käytännössä ilman näkemystä ja johtajuutta. Poliittisten puolueiden, kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden ja hallitusten on ryhdyttävä johtamaan keskustelua mahdollisista tulevaisuudenvisioista. Vaikka niiden oletetaan olevan pitkäaikaisia (20-25 vuotta), ei niiden tulisi ulottua seuraavaa sukupolvea pidemmälle. Tämä on itse asiassa aikaväli, jota useimmat aikuiset pitävät luonnollisena ja sopivana. 6.5.2. Lissabonin Eurooppa-neuvosto hyväksyi tavoitteen, jonka mukaan EU:sta on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin alue vuoteen 2010 mennessä. Tässä tavoitteessa yhdistyi joukko hyvin vetovoimaisia kysymyksiä ja arvoja: siihen sisältyi hyvin samankaltaisia kasvu-, työllisyys- ja kilpailukykytavoitteita kuin komission vuonna 1993 julkaisemaan valkoiseen kirjaan. Valkoisen kirjan tavoitteet hyväksyttiin sekä realistisina että kaukonäköisinä. 6.6. Osaamisyhteiskunnan luominen 6.6.1. Kestävän kehityksen politiikkaa harjoittava yhteiskunta on itsestäänselvästi myös osaamista painottava yhteiskunta. Uudet edistysaskeleet liikenteen ja energiantuotannon aloilla edellyttävät suuria ponnistuksia tutkimus- ja kehitystoiminnassa. Luonnonvarojen käytön tehostaminen tuotannossa lisää tarvetta kasvattaa osaamisen ja tiedon osuutta tuotteissa. 6.6.2. Henkilöresurssien merkitys suhteessa raha- ja luonnonvaroihin kasvaa. Tarve lisätä investointeja ammattitaitoon ja elinikäiseen oppimiseen tulee olemaan huomattava. Lisäksi koulutusjärjestelmien edellytetään pitävän hyvää huolta joka ainoasta lapsesta koulunkäynnin keskeyttämisten ehkäisemiseksi. 6.6.3. Lissabonin strategialla laskettiin periaatteellinen perusta eurooppalaisen osaamisyhteiskunnan rakentamiselle. Kestävän kehityksen strategia voi vain korostaa entisestään tämän perustan merkitystä. 6.7. Muuttuva työelämä 6.7.1. Teollisuudessa ja tuotantoammateissa tapahtuviin muutoksiin on vastattava huomattavilla ja pitkäaikaisilla investoinneilla työvoiman uudelleenkoulutukseen. 6.7.2. Uudet, hyvin toimivat työmarkkinasuhteet ovat välttämättömyys työelämässä, jolle ovat tyypillisiä suuret investoinnit koulutukseen ja tutkimukseen. 6.7.3. Työn laatu on keskeinen aihe, kuten jo Tukholman huippukokouksessa todettiin. 6.7.4. Työelämän kysymyksiin kuuluu myös työympäristö. Tieto- ja tietoliikennesektorilla on jo havaittavissa uusia stressin ja loppuunpalamisen muotoja. Osaamista painottava työelämä edellyttää uusia toimia mahdollisten haittavaikutusten tasapainottamiseksi. Ammattiliitoilla on tässä asiassa erityinen vastuu. 6.7.5. Kaikissa näissä näkökohdissa Lissabonissa hahmotellut tavoitteet voivat sisältyä myös kestävän kehityksen strategian päämääriä ja tavoitteita. 6.7.6. Lissabonin strategia sisältää täystyöllisyyden tavoitteen. Sitä on tuettava täysin myös kestävän kehityksen strategiassa. 6.7.7. Väestön ikääntyminen sekä työvoiman ja väestön väheneminen muodostavat toisen haasteryhmän. Ikään perustuvan syrjinnän vastaisen uuden direktiivinkin(2) mukaisesti on selvästi luotava uusia kannusteita vanhempien työntekijöiden motivoimiseksi pysymään pidempään työelämän palveluksessa. 7. Euroopan unionin kestävän kehityksen strategian painopistealoja 7.1. Komitea on tutustunut komission lopulliseen strategiaehdotukseen. Kyseisen tärkeän asiakirjan tutkimiseksi oli vain vähän aikaa, joten komitea esittää lausunnossaan vain yleisiä huomioita tavoitteista ja menetelmistä. Se aikoo esittää näkökantojaan myöhemmin Göteborgin huippukokouksen päätelmien perusteella. 7.2.1. Komitea ilmaisee ensiksi tyytyväisyytensä siihen, että strategiassa keskitytään rajalliseen määrään selkeästi kestävän kehityksen vastaisia seikkoja, osoitetaan selvästi, että nyt ollaan vasta pitkän poliittisen prosessin alkuvaiheessa, ja painotetaan tarvetta järjestää riittävästi kuulemisia jokaisessa vaiheessa ja jokaisesta toimesta. 7.2.2. Komissio esittää ehdotuksessa, miten kestävän kehityksen strategia voidaan sisällyttää Lissabonin strategiaan ja liittää osaksi sen vuotuista kehittämistä ja seurantaa. Tämä on keskeistä, koska talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan on oltava johdonmukaista. 7.2.3. Komissio korostaa aivan oikein, ettei vastuuta kestävämmän yhteiskunnan luomisesta voida sysätä yhdelle ainoalle osapuolelle vaan kaikkien instituutioiden ja kansalaisten on omaksuttava vastuunsa. 7.2.4. Yleisesti ottaen komitea olisi toivonut, että tutkimusta ja kehitystä olisi korostettu enemmän; uusi kuudes puiteohjelma tulisi kohdentaa juuri kestävän kehityksen strategian tavoitteisiin. 7.3.1. Komitea esittää Göteborgin huippukokoukselle eräitä unionin kestävän kehityksen strategian ensisijaisia yleistavoitteita. Itsestään selvistä syistä nämä huomiot perustuvat komitean aiempiin lausuntoihin. 7.3.2. Menettely: Talous- ja sosiaalikomitea ehdottaa, että Göteborgin huippukokouksessa keskitytään suppeaan joukkoon kestävän kehityksen yleistavoitteita, ja kehottaa komissiota ja muita asianomaisia toimielimiä esittämään konkreettisempia ehdotuksia Laekenin ja Barcelonan huippukokouksissa. Näin olisi mahdollista käynnistää koko unionissa laaja kuulemis- ja osallistumisprosessi ja luoda riittävä kannatus suunnitelluille konkreettisemmille toimille. 7.3.3. Aikaväli: Komitea ehdottaa, että kestävän kehityksen strategiassa on kahden aikavälin, keskipitkän (enintään 10 vuotta) ja pitkän (20-25 vuotta), tavoitteita. 7.3.4. Mitattavuus: Valitut tavoitteet tulisi voida määrittää siten, että niiden toteutumista voidaan mitata. Asianmukaiset indikaattorit on yksilöitävä. 7.3.5. Kestävän kehityksen strategia tulisi sisällyttää Lissabonin strategiaan ja sen tulisi olla osa sen vuotuista seurantaa. 7.3.6. Kestävän kehityksen tavoitteet: Komitea pitää tarpeellisena, että asetettavat tavoitteet koskevat neljää alaa: liikennettä, energiantuotantoa, maataloutta ja ilmastonmuutosta. 7.3.7. Konkreettisuusaste: Komitea ehdottaa, että Göteborgissa ei tehtäisi liian yksityiskohtaisia päätöksiä. 7.3.8. Ilmastonmuutos: Komitea kannattaa painokkaasti Kioton pöytäkirjaa ja sen täytäntöönpanoa, mutta muistuttaa samalla, että asiassa olisi mentävä pidemmälle. 7.3.9. Väestön ikääntyminen: Väestön ikääntyminen asettaa kestävän kehityksen strategialle joukon haasteita. Se on monitahoinen kysymys, johon sisältyvät sekä työelämän pidentyminen että uudet vanhustenhoitotoimet, joista jäsenvaltioilla on paljon yhteisiä kokemuksia. Göteborgin huippukokouksessa komissiolle tulisi asettaa määräaika sellaisen vertailuraportin esittämiseksi, jossa annetaan ajantasaiset tiedot hyvistä käytänteistä ikääntyneiden työntekijöiden työllistymisen helpottamiseksi. 7.3.10. Alhainen syntyvyys: Komissio on aikaisemmin ilmoittanut, että se harkitsee esittävänsä ideoita saadakseen jäsenvaltiot ryhtymään perhetukitoimiin, joilla vanhempia autetaan yhdistämään sekä lapset että ura. Komitea pitäisi komission aloitetta tervetulleena ja ehdottaa, että myös tämä sisällytettäisiin Göteborgin huippukokouksen päätelmiin. 7.3.11. Tieteelliset verkostot: Kestävän kehityksen strategian on saatava taakseen myös tiedeyhteisön vankka tuki. Tutkimuslaitosten välisten verkostojen avulla voidaan saada liikkeelle tarvittava tieteellisten voimavarojen kriittinen massa. Komitea ehdottaa, että nimetään yksi tai useampia tieteellisten verkostojen koordinoijia. Yhtenä koordinoijana voisivat olla Göteborgin yliopistolliset laitokset, jotka jo ovat ottamassa verkostokoordinoijan tehtävän. 8. Laajentuminen ja kestävän kehityksen strategia 8.1. EU:n kestävän kehityksen strategian hyväksymisellä on merkittäviä vaikutuksia ehdokasvaltioihin. Vaikka kestävän kehityksen strategia ei kuulu yhteisön säännöstöön, ehdokasvaltioista odotetaan tulevan unionin jäseninä myös kestävän kehityksen strategian osapuolia. Tavallaan tämä ei ole uusi haaste. Kyseiset maat ovat jo osallistuneet Rion konferenssin päätöksiin ja sen seurantaan. 8.2. Konkreettisemmissa muodoissaan EU:n kestävän kehityksen strategia merkitsee kuitenkin epäilemättä uusia haasteita ja rasitteita niukoille rahoitusvaroille. Se edellyttää myös muun muassa uusia investointeja henkilöresursseihin ja kansalaisten motivointiin muuttamaan elintapojaan ja kulutuskäyttäytymistään. 8.3. Olisi virhe aliarvioida kestävän kehityksen strategian ehdokasmaille mahdollisesti asettamien haasteiden laajuutta. Maissa on tuskin lainkaan ympäristönsuojelun perinteitä. Kestämättömällä pohjalla olevat kehityskulut eivät ole poliittisessa keskustelussa etusijalla. 8.4. Komitea ehdottaa, että EU ryhtyy erityistoimiin, jotta ehdokasvaltiot voivat halutessaan liittyä kestävän kehityksen strategian prosessiin varhaisessa vaiheessa eli jopa ennen unionin jäseneksi liittymistään. 8.5. Komitea ehdottaa, että harkittaisiin erityisesti kohdennettuja määrärahoja, joilla autettaisiin ehdokasvaltioita liittymään täysimittaisesti kestävän kehityksen strategiaan. 9. TSK:n rooli kestävän kehityksen strategian valvonnassa ja seurannassa 9.1. Järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan tulisi osallistua aktiivisesti kestävän kehityksen strategian valmisteluun, toimeenpanoon ja seurantaan. Talous- ja sosiaalikomitea on unionin toimielinten joukossa ainutlaatuisessa asemassa tätä varten, sillä se edustaa laajasti kansalaisyhteiskuntaa. 9.2. Komitea ehdottaa, että se osallistuisi kestävän kehityksen strategian tukemiseen kolmella tavoin. 9.2.1. Foorumitehtävä: Strategian onnistunut toteuttaminen edellyttää hyvää viestintää ruohonjuuritason kanssa. TSK:lla ja sen jäsenorganisaatioilla voi olla tässä tärkeä osa. Komissio toteaa strategiaehdotuksessa aikovansa järjestää joka toinen vuosi asianomaisten tahojen foorumin EU:n kestävän kehityksen strategian arvioimiseksi ja pyytää komiteaa osallistumaan kyseisten tapahtumien järjestämiseen. Komitea on tyytyväinen komission suunnitelmaan järjestää kyseiset kuulemistilaisuudet ja toteaa olevansa halukas osallistumaan tapahtumien järjestämiseen. 9.2.2. Liikkeellepanijan tehtävä: TSK:n jäsenorganisaatiot voivat foorumitehtävään läheisesti liittyen lisätä valtio- ja paikallistasolla tietoisuutta käsiteltävistä kysymyksistä, virittää keskustelua, välittää mielipiteitä ja toimia viestijinä laajassa mielessä. 9.2.3. Laadunvalvojan tehtävä: Komissiolla on yleisvastuu kestävän kehityksen strategian arvioinnista ja seurannasta, myös tilastollisen pohjamateriaalin tuottamisesta. Tarvitaan kuitenkin myös muunlaista arviointityötä. Komitea on halukas toimimaan laadunvalvojana, joka keskittyy täytäntöönpanon laadun arviointiin ja julkaisee mahdollisesti vuosittaisen tulostaulun. Tämä voisi palvella koko Lissabonin ja kestävän kehityksen strategian vuotuista seurantaa unionin huippukokouksessa. Bryssel 31. toukokuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) Göteborgin huippukokousta varten 15. toukokuuta annettu komission tiedonanto. (2) Neuvoston direktiivi 2000/78/EY, annettu 27 päivänä marraskuuta 2000.