[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 5.1.2006 KOM(2005)698 lopullinen 2005/0275(CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/92 otettiin 24 päivästä heinäkuuta 1993 käyttöön vapaaehtoinen alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmä yhteisön alueella. Vapaaehtoinen järjestelmä antaa asianomaisille tuottajille mahdollisuuden hakea tietyille nimityksille suojaa rekisteröimällä ne. Järjestelmän suoja toimii siten, että rekisteröityjen alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen käyttö varataan maataloustuotteille ja elintarvikkeille, jotka on tuotettu ja/tai jalostettu niillä alueilla tai paikoissa, joihin nimitykset viittaavat, tuottajien vahvistamissa erityisissä tuotanto-, jalostus- ja käsittelyolosuhteissa. 2. Toimijoiden halu suojata maataloustuotteita ja elintarvikkeita, joilla on tunnistettava maantieteellinen alkuperä, sai tietyt jäsenvaltiot ottamaan käyttöön ”tarkastettuja alkuperänimityksiä”. Tavoitteena oli yhdenmukaistaa erilaisia käytäntöjä jäsenvaltioissa muiden elintarvikkeiden kuin viinien ja väkevien alkoholijuomien osalta, joita koskee muu yhteisön sääntely, jotta toimijoille voitaisiin taata yhtäläiset kilpailuedellytykset, voimakas ja tehokas suoja näiden nimitysten väärinkäyttöä ja jäljittelyä vastaan ja lopulta lisätä alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä nimityksellä suojattujen tuotteiden luotettavuutta. 3. Järjestelmässä on vuodesta 1993 rekisteröity yli 700 nimitystä, joihin kuuluu yli 150 juustoa, 160 lihaa tai lihatuotetta, 150 tuoretta tai jalostettua hedelmää tai vihannesta ja 80 oliiviöljyä. Jäsenvaltioista ja kolmansista maista on lisäksi toimitettu komissiolle yli 300 nimitysten rekisteröintihakemusta ja/tai eritelmien muutoshakemusta. Tämä osoittaa, että vapaaehtoinen järjestelmä on otettu hyvin vastaan yhteisössä. Yhteisen yhteisön tunnuksen määritteleminen on myös lisännyt tämän yhteisön suojajärjestelmän tunnettuutta kuluttajien keskuudessa. 4. Uusien yhteisöstä peräisin olevien nimitysten rekisteröintimenettelyssä on kaksi vaihetta: ensimmäiseksi toimivat kansallisella tasolla kyseisen maantieteellisen alueen viranomaiset, jonka jälkeen komissio tarkastelee yhteisön tasolla hakemusta sen varmistamiseksi, että hakemus on asetuksen vaatimusten mukainen, ja käynnistää vastaväitemenettelyn, jossa kuka tahansa toimija voi hakemuksen pääkohtien julkaisemisen jälkeen ilmoittaa vastustavansa rekisteröintiä määrättyjen perusteiden mukaisesti. Menettelystä saatu kokemus on osoittanut, että se voi johtaa jäsenvaltioiden ja komission päällekkäiseen työhön, ja näistä kahdesta vaiheesta voi seurata monimutkaisia selvityksiä, joihin liittyy joskus erittäin suuri määrä asiakirjoja, joiden rakenne ja sisältö vaihtelevat suuresti hakemuksesta toiseen. Tästä syystä on aiheellista yksinkertaistaa menettelyjä ja täsmentää hakemusten tarkasteluun osallistuvien eri viranomaisten tehtävät hakemusten avoimuuden ja eri hakijoiden tasa-arvoisen kohtelun parantamiseksi. 5. Yhdysvaltojen Maailman kauppajärjestössä (WTO) esittämän valituksen WT/DS174 samoin kuin Australian WTO:ssa esittämän valituksen WT/DS290 jälkeen WTO:n riitojenratkaisuelin hyväksyi 20 päivänä huhtikuuta 2005 Euroopan yhteisöjen maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tavaramerkkien ja maantieteellisten merkintöjen suojaa käsittelevien erityistyöryhmien raportit. Niiden mukaan asetus (ETY) N:o 2081/92 ei ole yhteensopiva TRIPS-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan ja vuoden 1947 GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohdan kanssa. Riitojenratkaisuelimen toteamus perustui asetuksen (ETY) N:o 2081/92 12 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa oleviin vastavuoroisuutta ja vastaavuutta koskeviin edellytyksiin sekä siihen, että kolmansiin maihin sovellettavassa rekisteröinti- ja vastaväitemenettelyissä edellytetään kolmansien maitten viranomaisten osallistumista (hakemusten tutkimus ja toimittaminen komissiolle), ja siihen, että kolmansien maiden viranomaiset velvoitetaan osallistumaan valvontaan. Mainittu asetus on tarpeen saattaa TRIPS-sopimuksen ja vuoden 1994 GATT-sopimuksen mukaiseksi muiden asianomaisten osapuolten kanssa sovitussa määräajassa. 6. Ensimmäisenä muutoksena on syytä määritellä paremmin keskeiset tiedot, jotka on julkaistava virallisesti ennen rekisteröintiä, jotta kaikilla toimijoilla on mahdollisuus esittää vastaväitteensä ja jotta toimivaltaiset valvontaviranomaiset voivat varmistaa kussakin jäsenvaltiossa kansallisen lainsäädännön mukaan rekisteröityjen nimitysten suojan. Näihin yhtenäiseen asiakirjaan kerättäviin tietoihin kuuluvat erityisesti nimityksen nimi, tuotekuvaus valvontaa, merkintöjä ja esillepanoa varten (myös mahdolliset rajoitukset alkuperäalueen ulkopuolisessa jalostuksessa ja näiden rajoitusten perusteet) sekä näyttö tuotteen ja sen maantieteellisen alkuperän välisestä yhteydestä. Kun nämä tiedot esitetään vakiomuodossa ja synteesinomaisesti, hakemusten yhdenmukaisuus ja kohtelun tasavertaisuus voidaan taata paremmin samoin kuin se, että kaikki tiedot, jotka on kokonaisvaltaisen avoimuuden nimissä annettava tiedoksi rajatun alueen ulkopuolella oleville asianosaisille toimijoille, mainitaan. 7. Toinen muutos koskee jäsenvaltioiden ja komission toimivallan jakautumisen täsmentämistä tällä alalla. Jäsenvaltion on kunkin yhteisön rajattua aluetta koskevan hakemuksen osalta varmistettava, että hakemus täyttää asetuksen vaatimukset. Komission myöhemmin tekemä tutkimus ei vapauta jäsenvaltiota tästä velvoitteesta. Ehdotuksen mukaan on syytä täsmentää, että jäsenvaltioiden on tehtäväänsä hoitaessaan julkistettava kaikki komissiolle esitettäviksi tarkoitetut asetuksen vaatimukset täyttävät hakemushankkeet, jotta jäsenvaltion alueelle sijoittautuneet toimijat voivat esittää vastaväitteensä, jota ne eivät asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaan voi tehdä yhteisön tasolla (asia C-447/98, Molkerei Grossbraunshain ja Bene Nahrungsmittel v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen määräys, 26.10.2000). 8. Komission tehtävänä on asianmukaisin keinoin tarkistaa, että tämän asetuksen edellytykset täyttyvät ennen kuin päätetään, julkaistaanko edellä mainitut tiedot, ja vastaväitemenettelyn jälkeen päättää, johtaako hakemus rekisteröintiin vai sen hylkäämiseen. Jos komissiolle yhtenäisessä asiakirjassa toimitetut tiedot osoittautuvat riittämättömiksi, komissiolla on oikeus pyytää jäsenvaltiota toimittamaan kaikki tarvittavat lisätiedot eritelmän jäljennös mukaan luettuna. 9. Kolmansissa maissa sijaitseviin maantieteellisiin alueisiin liittyvät nimitykset voivat päästä maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisiä nimityksiä koskevaan yhteisön suojajärjestelmään. TRIPS-sopimuksen 24 artiklan 9 kohdan määräysten mukaan yhteisön järjestelmä on kuitenkin avoin ainoastaan alkuperämaassaan suojatuille kolmansien maiden maantieteellisille nimityksille. Yhteisön sääntelyn saattaminen WTO:n sääntöjen mukaiseksi edellyttää lisäksi asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 olevista vastavuoroisuutta ja vastaavuutta koskevista säännöksistä samoin kuin kolmansien maiden viranomaisten osallisuutta vaativista säännöksistä luopumista. Jotkut kolmansiin maihin sijoittautuneet toimijat ja jotkut viranomaiset voivat kuitenkin vapaaehtoisesti haluta, että kolmansien maiden toimivaltaiset viranomaiset voivat toimittaa hakemukset ja/tai vastaväitteet yhteisölle, ja tästä vaihtoehdosta on syytä mainita niille kolmansille maille, jotka mahdollisesti haluavat vapaaehtoisesti turvautua siihen. 10. Menettelyjä voidaan yksinkertaistaa ja järkiperäistää erityisesti vastaväitemenettelyn perusteella tai rekisteröinnin jälkeen tehtävien eritelmien muutosten osalta sekä rekisteröinnin peruuttamisen ja muiden eritelmien noudattamatta jättämisen vuoksi toteutettavien toimenpiteiden osalta. Yksinkertaistamisen vuoksi on myös aiheellista ottaa huomioon menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY säännökset tiettyjen nimitysten rekisteröinnin, muutoksen tai hylkäämisen osalta: koska nämä ovat muita kuin yhteisen maatalouspolitiikan yleisiä soveltamistoimenpiteitä, hallintomenettelyn käyttö on perusteltua. 11. Järjestelmän luotettavuuden lisääminen on myös suotavaa. Valvontasäännösten vahvistamisella ja niiden sisällyttämisellä selkeästi rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 882/2004 käyttöönotettuun yleiskehykseen voidaan lujittaa asetuksen (ETY) N:o 2081/92 13 artiklassa säädetyn kansalliseen lainsäädäntöön perustuvan suojan soveltamista. Siitä, että toimijat noudattavat eritelmiä, annetaan myös valvontasäännöksiä, ja yhden muutoksen tavoitteena on tehdä mahdollisten yksityisten valvontaelinten ilmoittamisesta pakollista. Kun valvontaelimille on saatava hyväksyntä, vältetään se, että valvontaelinten nimeäminen olisi viranomaisten velvoite, ja samalla säilytetään täydellinen yhdenvertaisuus jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden toimijoiden kohtelussa. 12. Järjestelmän luotettavuutta lisätään myös velvoitteella, jonka mukaan yhteisön nimityksissä on rekisteröitynä nimityksenä kaupan pidettävien tuotteiden päällysmerkinnöissä oltava sekä yhteisön maininta (’suojattu alkuperänimitys’ / ’SAN’ tai ’suojattu maantieteellinen merkintä’ / ’SMM’) että niihin liittyvät yhteisön tunnukset. 13. Koska TRIPS-sopimuksen 22 artiklassa oleva maantieteellisen merkinnän määritelmä voi joiltakin osin vaikuttaa laajemmalta kuin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa nyt oleva määritelmä, tässä ehdotuksessa säädetään myös näiden kahden määritelmän lähentämisestä. 14. Muutosten pääsuuntauksista on järjestetty laaja kuuleminen. Asiasta käytiin keskustelua etenkin kesäkuussa 2005 kokoontuneessa maataloustuotteiden laatua käsittelevässä neuvoa-antavassa työryhmässä, jossa ovat edustettuina tuottajat, jalostajat, kauppiaat sekä kuluttaja- ja ympäristöjärjestöt, jotka ovat kiinnostuneita maataloustuotteiden laadusta. 15. Suunnitelluilla toimenpiteillä ei ole taloudellista vaikutusta Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon. 2005/0275(CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: (1) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuotannolla, valmistuksella ja jakelulla on tärkeä asema yhteisön taloudessa. (2) Maataloustuotannon monipuolistamista olisi suosittava, jotta markkinoilla saavutettaisiin parempi kysynnän ja tarjonnan välinen tasapaino. Sellaisten tuotteiden menekin edistämisestä, joilla on tiettyjä ominaispiirteitä, voi olla huomattavaa etua maaseudulle, erityisesti epäsuotuisilla alueilla tai syrjäalueilla, sillä näin varmistetaan toisaalta paremmat tulot maanviljelijöille ja toisaalta se, että maaseutuväestö pysyy näillä alueilla. (3) Jotkut kuluttajat asettavat ravinnossaan lisäksi etusijalle laadun määrän sijasta. Tällainen erityistuotteiden suosiminen luo muun muassa kysyntää maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joilla on tietty maantieteellinen alkuperä. (4) Koska markkinoille saatettuja tuotteita on laaja valikoima ja tietoa niistä annetaan hyvin paljon, kuluttajille on valintojen helpottamiseksi annettava selkeää ja tiivistä tietoa tuotteen alkuperästä. (5) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkintöihin sovelletaan yhteisön yleisiä sääntöjä ja erityisesti myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/13/EY[1]. Rajatulta maantieteelliseltä alueelta lähtöisin olevista maataloustuotteista ja elintarvikkeista olisi niiden erityispiirteiden vuoksi annettava täydentäviä erityissäännöksiä. Yhteisön mainintojen ja tunnusten käytöstä olisi yhteisön nimitysten osalta tehtävä myös pakollista, jotta kuluttajat tuntisivat paremmin tämän tuoteluokan ja siihen liittyvät takeet ja jotta nämä tuotteet voidaan valvonnan helpottamiseksi tunnistaa helpommin markkinoilla. Toimijoille on kuitenkin annettava kohtuullinen sopeutumisaika velvoitteen noudattamiseen. (6) On tarpeen säätää yhteisön lähestymistavasta alkuperänimityksiin ja maantieteellisiin merkintöihin. Yhteisön säännöt suojajärjestelmästä itse asiassa mahdollistavat maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten kehityksen, sillä yhtenäisempi lähestymistapa varmistaa yhtäläiset kilpailunedellytykset näillä merkinnöillä merkittyjen tuotteiden tuottajien välillä ja johtaa siihen, että näiden tuotteiden luotettavuus kuluttajien keskuudessa paranee. (7) Sääntelyä olisi sovellettava rajoittamatta viineistä ja väkevistä alkoholipitoisista juomista jo annetun yhteisön lainsäädännön soveltamista. (8) Tämän asetuksen soveltamisala rajoitetaan tiettyihin maataloustuotteisiin ja elintarvikkeisiin, joiden kohdalla tuotteen tai elintarvikkeen ominaispiirteiden ja sen maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys. Soveltamisalaa voidaan kuitenkin tarvittaessa laajentaa koskemaan muita tuotteita tai elintarvikkeita. (9) Olemassa olevien käytäntöjen vuoksi on aiheellista määritellä kaksi eri maantieteellisten viittausten tasoa, nimittäin suojatut maantieteelliset merkinnät ja suojatut alkuperänimitykset. (10) Maataloustuotteen tai elintarvikkeen, jossa on edellä tarkoitettu merkintä, on vastattava tiettyjä eritelmässä lueteltuja edellytyksiä. (11) Saadakseen suojan kaikissa jäsenvaltioissa maantieteelliset merkinnät ja alkuperänimitykset on rekisteröitävä yhteisön tasolla. Rekisteriin merkitsemisellä varmistetaan myös ammattihenkilöiden ja kuluttajien tiedonsaanti. Jotta varmistetaan, että rekisteröidyt yhteisön nimitykset täyttävät tässä asetuksessa vahvistetut edellytykset, asianomaisen jäsenvaltion kansallisten viranomaisten olisi vastattava hakemusten tarkastelusta ja noudatettava yhteisön vähimmäisvaatimuksia, joihin kuuluu kansallinen vastaväitemenettely, minkä jälkeen komissio osallistuu tarkasteluun varmistaakseen, että hakemukset ovat asetuksen edellytysten mukaisia ja että lähestymistapa on jäsenvaltioissa yhdenmukainen. (12) Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen liitteenä 1 C olevassa teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyssä sopimuksessa (TRIPS, 1994) on yksityiskohtaisia määräyksiä teollis- ja tekijänoikeuksista, niiden hankkimisesta, ulottuvuudesta ja ylläpitämisestä sekä keinoista niiden noudattamisen varmistamiseksi. (13) Kolmansien maiden maantieteelliset merkinnät voivat saada tämän asetuksen mukaisesti myönnettävän rekisteröintisuojan, jos ne ovat alkuperämaassaan suojattuja merkintöjä. (14) Rekisteröintimenettelyssä on annettava kaikille jäsenvaltion tai kolmannen maan luonnollisille tai oikeushenkilöille, joita asia henkilökohtaisesti ja suoranaisesti koskee, mahdollisuus käyttää oikeuksiaan esittämällä vastaväite. (15) Olisi säädettävä menettelyistä, joiden avulla rekisteröinnin jälkeen voitaisiin joko mukauttaa eritelmää erityisesti teknologian kehityksen perusteella taikka peruuttaa rekisteröinti maataloustuotteen tai elintarvikkeen maantieteelliseltä merkinnältä tai alkuperänimitykseltä erityisesti siinä tapauksessa, että tuote tai elintarvike ei enää ole sen eritelmän mukainen, jonka perusteella maantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys on annettu, tai poistaa ne rekisteristä. (16) Yhteisön alueella suojattuja alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä varten on oltava luotettava valvontajärjestelmä, joka perustuu rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 882/2004[2] käyttöönotettuun valvontakehykseen sekä tarkastuksiin, joilla varmistetaan, että rajatulla maantieteellisellä alueella toimivat toimijat noudattavat eritelmän määräyksiä maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden kaupan pitämistä edeltävässä vaiheessa. (17) Jäsenvaltioille on annettava lupa periä hallinnollinen maksu aiheutuneiden hallintokulujen kattamiseksi. (18) Tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[3] mukaisesti. (19) Asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti tämän asetuksen voimaantulohetkellä jo rekisteröityjen nimitysten on saatava tässä asetuksessa säädetty suoja, ja ne on otettava rekisteriin ilman eri toimenpiteitä. Lisäksi olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä, joita sovelletaan komissiolle ennen tämän asetuksen voimaantuloa esitettyihin rekisteröintihakemuksiin. (20) Selkeyden ja avoimuuden vuoksi maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92[4] olisi kumottava ja korvattava uudella asetuksella, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Soveltamisala 1. Tässä asetuksessa säädetään perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ihmisravinnoksi tarkoitettujen maataloustuotteiden, tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen elintarvikkeiden ja tämän asetuksen liitteessä II lueteltujen maataloustuotteiden alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevista säännöistä. Tätä asetusta ei kuitenkaan sovelleta viinialan tuotteisiin, viinietikkaa lukuun ottamatta, eikä väkeviin alkoholijuomiin. Tämä kohta ei vaikuta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999[5] soveltamiseen. Tämän asetuksen liitteitä I ja II voidaan muuttaa 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta muiden yhteisön erityissäännösten soveltamista. 3. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/34/EY[6] ei sovelleta alkuperänimityksiin eikä maantieteellisiin merkintöihin, joita tämä asetus koskee. 2 artikla Alkuperänimitys ja maantieteellinen merkintä 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) ’alkuperänimityksellä’ alueen, määrätyn paikan tai erityistapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta, - joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta, - jonka laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon ja inhimilliset tekijät, ansiota, ja - jonka tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella; b) ’maantieteellisellä merkinnällä’ merkintää, jota käytetään osoittamaan maataloustuote tai elintarvike, - joka on peräisin joltakin alueelta, määrätystä paikasta tai jostakin maasta, - jonka määrätty laatu, maine tai jokin muu ominaispiirre liittyvät olennaisesti tähän maantieteelliseen alkuperään, ja - jonka tuotanto, jalostus tai käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella. 2. Tiettyjä perinteisiä maantieteellisiä tai muita kuin maantieteellisiä nimityksiä, joilla maataloustuote tai elintarvike, joka on alueen tai määrätyn paikan alkuperätuote, on nimetty ja jotka täyttävät 1 kohdan a alakohdan toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa säädetyt edellytykset, on myös pidettävä alkuperänimityksinä. 3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, tiettyjä maantieteellisiä nimityksiä pidetään 16 artiklan a kohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti alkuperänimityksinä, jos kyseisten tuotteiden raaka-aineet ovat peräisin maantieteelliseltä alueelta, joka on laajempi kuin alue, jolla ne jalostetaan tai joka eroaa alueesta, jolla ne jalostetaan, jos: a) raaka-aineen tuotantoalue on rajattu, b) raaka-aineiden tuotantoa varten on olemassa erityiset edellytykset, c) edellä b alakohdassa tarkoitettujen edellytysten noudattamisen varmistamiseksi on olemassa valvontajärjestelmä. Tässä tarkoitettujen nimitysten on oltava ollut tunnustettuja alkuperänimityksiä alkuperämaassaan ennen 1 päivää toukokuuta 2004. 3 artikla Yleisnimet, ristiriidat kasvilajikkeiden, eläinrotujen, homonyymien ja tavaramerkkien kanssa 1. Nimityksiä, joista on tullut yleisnimiä, ei voi rekisteröidä. Tässä asetuksessa ’nimityksellä, josta on tullut yleisnimi’ tarkoitetaan maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimeä, josta on tullut yhteisössä maataloustuotteen tai elintarvikkeen yleinen nimi, vaikka se viittaakin paikkaan tai alueeseen, jossa tämä maataloustuote tai elintarvike on alun perin tuotettu tai jossa sitä on pidetty kaupan. Sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava huomioon kaikki tekijät, ja erityisesti: a) tilanne jäsenvaltioissa ja alueilla, joilla tuotetta käytetään; b) asiaa koskeva kansallinen tai yhteisön lainsäädäntö. 2. Nimeä ei saa rekisteröidä alkuperänimitykseksi tai maantieteelliseksi merkinnäksi, jos se on ristiriidassa kasvilajikkeen tai eläinrodun nimen kanssa ja on sen vuoksi omiaan johtamaan yleisön harhaan tuotteen oikean alkuperän osalta. 3. Tämän asetuksen mukaisesti jo rekisteröidyn nimityksen kanssa kokonaan tai osittain homonyymisen nimityksen rekisteröinnissä on otettava asianmukaisesti huomioon paikalliset ja perinteiset käytännöt sekä sekaannusten todennäköisyys ja erityisesti seuraava: a) homonyymistä nimitystä, joka saa yleisön ajattelemaan virheellisesti, että tuotteet ovat peräisin joltain muulta alueelta, ei rekisteröidä, vaikka se kirjaimellisesti ottaen olisikin oikea sen alueen tai paikan osalta, jolta tai josta maataloustuotteet tai elintarvikkeet ovat peräisin, b) rekisteröidyn homonyymisen nimityksen käyttö on sallittua vain sellaisten käytännössä vallitsevien edellytysten vallitessa, joilla varmistetaan, että rekisteröity homonyyminen nimitys voidaan jälkikäteen riittävästi erottaa jo rekisteröidystä nimityksestä, ottaen huomioon tarve varmistaa kyseisten tuottajien tasavertainen kohtelu ja se, ettei kuluttajia johdeta harhaan. 4. Alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei rekisteröidä, jos rekisteröinti saattaisi johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa tavaramerkin maineen ja kuuluisuuden sekä sen käyttöajan pituuden vuoksi. 4 artikla Eritelmä 1. Jotta suojattua alkuperänimitystä (SAN) tai suojattua maantieteellistä merkintää (SMM) voidaan käyttää, maataloustuotteen tai elintarvikkeen on oltava eritelmän mukainen. 2. Eritelmässä on oltava vähintään seuraavat tiedot: a) maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, mukaan luettuna alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä; b) maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan luettuna tarvittaessa raaka-aineet ja tuotteen tai elintarvikkeen tärkeimmät fyysiset, kemialliset, mikrobiologiset ja aistinvaraiset ominaisuudet; c) maantieteellisen alueen rajaaminen ja tarvittaessa tiedot, joilla osoitetaan 2 artiklan 3 kohdassa säädettyjen edellytysten täyttyminen; d) todisteet siitä, että maataloustuote tai elintarvike on tapauksen mukaan peräisin joko 2 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetulta rajatulta maantieteelliseltä alueelta; e) kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike on saatu aikaan, ja tarvittaessa aidoista ja muuttumattomista paikallisista menetelmistä sekä pakkaamiseen liittyvistä seikoista, kun pakkaaminen on 5 artiklan 1 kohdan merkityksessä tarkoitetun hakijaryhmittymän esittämien määritelmien ja perustelujen mukaan suoritettava tietyllä maantieteellisellä alueella, jotta voidaan säilyttää laatu sekä taata alkuperä tai sen tarkastaminen; f) seuraavat perusteet: i) yhteys maataloustuotteen tai elintarvikkeen laadun tai ominaisuuksien sekä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen ympäristön välillä, tai tapauksen mukaan, ii) yhteys maataloustuotteen tai elintarvikkeen määrätyn laadun, maineen tai muun ominaispiirteen sekä 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alkuperän välillä; g) jäljempänä 11 artiklassa tarkoitettujen tarkastuksesta vastaavien rakenteiden nimi ja yhteystiedot; h) näiden maataloustuotteiden tai elintarvikkeiden merkintöjä koskevat erityissäännöt; i) yhteisön säännöksissä tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti asetetut vaatimukset. 5 artikla Rekisteröintihakemus 1. Rekisteröintihakemuksen voi tehdä vain ryhmittymä. Tässä asetuksessa ’ryhmittymällä’ tarkoitetaan saman maataloustuotteen tai elintarvikkeen tuottajista tai jalostajista koostuvaa järjestöä sen oikeudellisesta muodosta tai kokoonpanosta riippumatta. Muut osapuolet, joita asia koskee, voivat olla osallisena ryhmittymässä. Luonnollista tai oikeushenkilöä voidaan pitää ryhmittymänä 16 artiklan c alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Kun rekisteröintihakemus koskee nimitystä, joka tarkoittaa jotakin maantieteellistä rajaseutualuetta tai maantieteelliseen rajaseutualueeseen liittyvää perinteistä nimitystä, useat ryhmittymät voivat tehdä yhteisen hakemuksen 16 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. 2. Ryhmittymä voi hakea rekisteröintiä ainoastaan maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joita se tuottaa tai saa. 3. Rekisteröintihakemuksessa on oltava seuraavat tiedot: a) hakijaryhmittymän nimi, b) edellä 4 artiklassa säädetty eritelmä, c) yhtenäinen asiakirja, joka sisältää seuraavat tiedot: i) eritelmän pääkohdat: nimitys, tarkka tuotekuvaus pakkausta ja merkintöjä koskevat erityissäännöt mukaan luettuina, tarkka kuvaus maantieteellisen alueen rajauksesta; ii) yhteenvedonomainen kuvaus tuotteen ja maantieteellisen ympäristön tai tapauksen mukaan 2 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alkuperän välisestä yhteydestä sekä tarvittaessa yhteyden perusteena olevat tuotekuvauksen erityispiirteet tai menettely, jolla tuote on saatu. 4. Kun rekisteröintihakemus koskee jäsenvaltiossa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, se on esitettävä sille jäsenvaltiolle, jossa maantieteellinen alue sijaitsee. Jäsenvaltio tarkastelee hakemusta asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että hakemus on perusteltu ja täyttää tämän asetuksen edellytykset. 5. Jäsenvaltio järjestää 4 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitetun tarkastelun yhteydessä kansallisella tasolla vastaväitemenettelyn, jolla taataan mainitun hakemuksen riittävä julkistaminen ja johon sisältyy kohtuullinen aika, jonka kuluessa henkilöt, joita asia laillisesti koskee ja jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltion alueelle tai asuvat siellä, voivat ilmoittaa vastustavansa hakemusta. Jäsenvaltio tutkii saatujen vastaväitteiden hyväksyttävyyden 7 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaan. Jos tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät, jäsenvaltio tekee kansallisen tunnustamispäätöksen. Muussa tapauksessa jäsenvaltio päättää hylätä hakemuksen. Jäsenvaltio varmistaa, että kansallinen tunnustamispäätös julkistetaan ja kaikki, joita asia henkilökohtaisesti ja suoranaisesti koskee, voivat valittaa päätöksestä. Jäsenvaltio julkaisee kansallisen tunnustamispäätöksen perusteena olleen eritelmän ja varmistaa, että se on sähköisesti saatavilla. 6. Jäsenvaltio voi myöntää nimitykselle vain väliaikaisesti tämän asetuksen mukaisen kansallisen suojan sekä tarvittaessa sopeutumiskauden siitä päivästä, jona hakemus on toimitettu komissiolle. Ensimmäisessä alakohdassa säädetty sopeutumiskausi voidaan myöntää ainoastaan siinä tapauksessa, että yritykset ovat pitäneet kyseisiä tuotteita laillisesti kaupan käyttäen jatkuvasti asianomaisia nimityksiä vähintään viiden edeltävän vuoden ajan ja tuoneet tämän esiin 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kansallisen vastaväitemenettelyn yhteydessä. Väliaikainen kansallinen suoja lakkaa sinä päivänä, jolloin päätös rekisteröinnistä tehdään tämän asetuksen mukaisesti. Väliaikaisen kansallisen suojan seurauksista siinä tapauksessa, että nimitystä ei rekisteröidä tämän asetuksen mukaisesti, vastaa yksinomaan jäsenvaltio. Toimenpiteillä, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet ensimmäisen alakohdan mukaisesti, on vaikutusta ainoastaan kansallisella tasolla eivätkä ne saa vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan. 7. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikista 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuista kansallisista tunnustamispäätöksistä seuraavat tiedot: a) hakijaryhmittymän nimi, b) edellä 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu yhtenäinen asiakirja, c) jäsenvaltion ilmoitus siitä, että ryhmittymän esittämä hakemus, josta on tehty kansallinen tunnustamispäätös, täyttää tämän asetuksen edellytykset ja sen soveltamiseksi annetut säännökset, d) edellä 5 kohdan viidennessä alakohdassa tarkoitetut eritelmän julkaisutiedot. 8. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan 4–7 kohdan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. 9. Kun rekisteröintihakemus koskee kolmannessa maassa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, sen on sisällettävä 3 kohdassa säädetyt tiedot sekä todisteet siitä, että kyseinen nimitys on suojattu alkuperämaassaan. Hakemus esitetään komissiolle joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten välityksellä. 10. Kaikki tässä artiklassa tarkoitetut, komissiolle toimitettavat asiakirjat on laadittava jollakin yhteisön virallisella kielellä tai niihin on liitettävä virallisesti oikeaksi vahvistettu käännös jollekin yhteisön viralliselle kielelle. 6 artikla Hakemuksen tarkastelu komissiossa 1. Komissio tarkastelee hakemusta asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että hakemus on perusteltu ja täyttää tämän asetuksen edellytykset. Komissio julkistaa luettelon nimityksistä, joista on tehty rekisteröintihakemus, sekä päivämäärät, jona hakemukset on toimitettu komissiolle. 2. Kun tämän asetuksen mukaisten edellytysten katsotaan täyttyvän, komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä yhtenäisen asiakirjan ja 5 artiklan 5 kohdan viidennessä alakohdassa tarkoitetut eritelmän julkaisutiedot. Muussa tapauksessa komissio päättää hylätä rekisteröintihakemuksen 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 7 artikla Vastaväitteet, rekisteröintipäätös 1. Neljän kuukauden kuluessa 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetystä julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä jäsenvaltio tai kolmas maa voi vastustaa rekisteröintiä toimittamalla komissiolle asianmukaisesti perustellun ilmoituksen. 2. Luonnolliset tai oikeushenkilöt, joita asia henkilökohtaisesti ja suoranaisesti koskee ja jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon tai asuvat toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, joka on esittänyt rekisteröintihakemuksen, tai jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen maahan tai asuvat kolmannessa maassa, voivat myös ilmoittaa asianmukaisesti perustellulla ilmoituksella vastustavansa haettua rekisteröintiä. Jäsenvaltioon sijoittautuneet tai jäsenvaltiossa asuvat luonnolliset ja oikeushenkilöt toimittavat vastaväitteen kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle sellaisen ajan kuluessa, joka mahdollistaa vastustuksesta ilmoittamisen 1 kohdan mukaisesti. Kolmanteen maahan sijoittautuneet tai kolmannessa maassa asuvat luonnolliset ja oikeushenkilöt toimittavat vastaväitteen joko suoraan komissiolle tai kyseisen kolmannen maan toimivaltaiselle viranomaisen välityksellä 1 kohdassa asetetussa määräajassa. 3. Vastaväitteet hyväksytään ainoastaan siinä tapauksessa, että ne on toimitettu komissiolle 1 kohdassa asetetussa määräajassa ja: a) joko osoitetaan, ettei 2 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä ole noudatettu; b) tai osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti olisi 3 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan vastaista; c) tai esitetään selkeästi tiedot, joista voidaan päätellä, että nimi, jonka rekisteröintiä haetaan, on luonteeltaan yleisnimi 3 artiklan 1 kohdan merkityksessä. Komissio tarkastaa hakemusten hyväksyttävyyden. Ensimmäisen kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen perusteiden olemassaolo on todistettava, ja niitä on arvioitava suhteessa yhteisön alueeseen. 4. Jos komissiolle ei toimiteta yhtään 3 kohdan mukaan hyväksyttävää vastaväitettä 1 kohdassa asetetussa määräajassa, komissio rekisteröi nimityksen. Rekisteröinti julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 5. Jos vastaväite on 3 kohdan mukaisesti hyväksyttävä, komissio kuulee asianmukaisesti asianomaisia osapuolia. Jos asianomaiset osapuolet pääsevät keskenään sopimukseen kuuden kuukauden määräajassa, niiden on ilmoitettava komissiolle kaikki tekijät, jotka mahdollistivat sopimukseen pääsemisen, sekä hakijan ja vastaväitteen tekijän lausunnot. Jos 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaisesti julkaistut tiedot eivät ole muuttuneet tai niihin on tehty ainoastaan vähäisiä muutoksia, jotka määritetään 16 artiklan h alakohdan mukaan, komissio toimii tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti. Muussa tapauksessa komissio tekee uudelleen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tarkastelun. Jos sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ottaen huomioon perinteiset ja tarkasti noudatetut käytännöt ja sekaannusten todennäköisyyden. Päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 6. Komissio päivittää suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisterin. 7. Kaikki tässä artiklassa tarkoitetut, komissiolle toimitettavat asiakirjat on laadittava jollakin yhteisön virallisella kielellä tai niihin on liitettävä virallisesti oikeaksi vahvistettu käännös jollekin yhteisön viralliselle kielelle. 8 artikla Nimitys, maininnat ja tunnukset Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröityä nimitystä voivat käyttää kaikki sitä vastaavan eritelmän mukaisia maataloustuotteita tai elintarvikkeita kaupan pitävät toimijat. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyllä nimityksellä kaupan pidettävien yhteisöstä peräisin olevien maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöissä on oltava maininta ’suojattu alkuperänimitys’ tai ’suojattu maantieteellinen merkintä’ taikka niitä vastaavat lyhenteet ’SAN’ tai ’SMM' sekä niihin liittyvät yhteisön tunnukset. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyllä nimityksellä kaupan pidettävien kolmansista maista peräisin olevien maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöissä voi myös olla toisessa alakohdassa tarkoitetut maininnat sekä niihin liittyvät yhteisön tunnukset. 9 artikla Eritelmän muutosten hyväksyminen 1. Alkuperäisen hakemuksen tehnyt ryhmittymä tai, sen ollessa toimintakyvytön, jokin muu 5 artiklan 2 kohdan edellytykset täyttävä ryhmittymä voi pyytää eritelmän muutoksen hyväksymistä erityisesti tieteellisen ja teknis en kehityksen perusteella tai 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alueen rajauksen tarkistamiseksi. Pyynnössä on kuvattava muutokset, joita pyyntö koskee, ja perusteltava ne. 2. Jos muutoksesta seuraa yksi tai useampi muutos yhtenäiseen asiakirjaan, muutoksen hyväksyminen käsitellään 5, 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jos ehdotetut muutokset sen sijaan ovat vähäisiä, komissio päättää muutoksen hyväksymisestä 6 artiklan 2 kohdan ja 7 artiklan mukaista menettelyä noudattamatta. 3. Jos muutoksesta ei seuraa mitään muutosta yhtenäiseen asiakirjaan, sovelletaan seuraavia sääntöjä: i) jos maantieteellinen alue sijaitsee jäsenvaltiossa, jäsenvaltio antaa lausuntonsa muutoksesta ja puoltaessaan muutosta julkaisee muutetun eritelmän ja antaa komissiolle tiedoksi hyväksytyt muutokset ja niiden perusteet; ii) jos maantieteellinen alue sijaitsee kolmannessa maassa, komissio antaa lausuntonsa ehdotetun muutoksen hyväksymisestä. 10 artikla Valvontajärjestelmä 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asetuksessa (EY) N:o 882/2004 säädettyä valvontajärjestelmää sovelletaan toimijoihin, joita tämän asetuksen säännökset koskevat. 2. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä toimijat, joita tämän asetuksen säännökset koskevat, monivuotisiin kansallisiin valvontasuunnitelmiinsa, joista säädetään asetuksen (EY) N:o 882/2004 41, 42 ja 43 artiklassa, sekä mainitun asetuksen 44 artiklassa säädettyihin vuosikertomuksiinsa. 3. Jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 882/2004 4 artiklan mukaisesti nimettävä toimivaltainen keskusviranomainen, joka vastaa erityisesti tähän asetukseen liittyvän valvontajärjestelmän soveltamisesta. 11 artikla Toimijoiden eritelmien noudattamista koskevat tarkastukset 1. Tarkastaakseen sen, että asianomaiset toimijat maantieteellisellä alueella noudattavat eritelmiä kaupan pitämistä edeltävässä vaiheessa, 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen voi nimetä yhden tai useamman virallisen tarkastuselimen tai siirtää tehtävät yhdelle tai useammalle yksityiselle tarkastuselimelle. Kunkin nimityksen eritelmässä eritellään 4 artiklan 2 kohdan g alakohdan mukaisesti yksi tai useampi elin, joka tarkastaa tai jotka tarkastavat kyseiset maataloustuotteet tai elintarvikkeet. Niiden nimitysten eritelmissä, joiden maantieteellinen alue sijaitsee kolmannessa maassa, eritellään yksi tai useampi julkinen tai yksityinen elin, joka hoitaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tarkastukset. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yksityisten tarkastuselinten on oltava standardin EN45011 tai vastaavan standardin perusteella hyväksyttyjä. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla julkisilla tai yksityisillä tarkastuselimillä on oltava toimivalta, jolla ne varmistavat tämän asetuksen noudattamisen, tarvittaessa myös asettamalla seuraamuksia, jos ne toteavat, ettei niiden toimivaltaan kuuluvan suojatun nimityksen saanut maataloustuote tai elintarvike vastaa eritelmän vaatimuksia. 4. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomaisen, mahdollisesti nimettyjen 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen virallisten tarkastusyksikköjen ja siirrettyjä tehtäviä hoitavien yksityisten tarkastuselinten nimi ja yhteystiedot, kunkin toimivallan laajuus sekä näiden tietojen muutokset. Kun on kyse nimityksistä, joiden maantieteellinen alue sijaitsee kolmannessa maassa, ryhmittymän on joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten välityksellä ilmoitettava komissiolle ensimmäisessä alakohdassa säädetyt tiedot. Komissio julkistaa ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetut tiedot, joita päivitetään säännöllisesti. 5. Jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän asetuksen säännöksiä noudattavat toimijat voivat päästä tässä artiklassa tarkoitettujen elinten tarkastusten kohteeksi. 6. Tässä artiklassa tarkoitetuista tarkastuksista aiheutuvista kustannuksista vastaavat toimijat, joihin tarkastukset kohdistuvat. 12 artikla Peruutus 1. Jos komissio arvioi, ettei suojatun nimityksen saanut maataloustuote tai elintarvike enää täytä eritelmän edellytyksiä, se peruuttaa rekisteröinnin 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja julkaisee peruutuksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 2. Alkuperäisen hakemuksen tehnyt ryhmittymä tai, sen ollessa toimintakyvytön, jokin muu 5 artiklan 2 kohdan edellytykset täyttävä ryhmittymä voi perustellulla hakemuksella pyytää rekisteröinnin peruuttamista. Tämän asetuksen 5, 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudatetaan soveltuvin osin. 13 artikla Suoja 1. Rekisteröidyt nimitykset on suojattu: a) suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimityksen kaupalliselta käytöltä tuotteissa, joita rekisteröinti ei koske, siinä määrin kuin tuotteet ovat verrattavissa tällä nimityksellä rekisteröityihin tuotteisiin tai siinä määrin kuin nimityksen käytöllä voi hyötyä suojatun nimityksen maineesta; b) väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten ”laatu”, ”tyyppi”, ”menetelmä”, ”tuotettu kuten”, ”jäljitelmä” tai muu samankaltainen ilmaisu; c) muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen laatuun tai olennaisiin ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan tuotteen alkuperästä; d) muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa yleisöä harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen. Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä, tämän yleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsota olevan ristiriidassa 1 kohdan a ja b alakohdan kanssa. 2. Suojatuista nimityksistä ei saa tulla yleisnimiä. 3. Kun kyseessä ovat nimitykset, joiden rekisteröintiä on haettu 5 artiklan mukaisesti, voidaan 7 artiklan 5 kohdan mukaan säätää enintään viiden vuoden siirtymäajasta ainoastaan, jos vastaväite on hyväksytty sillä perusteella, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan tai osittain homonyymisen nimityksen tai markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää laillisesti olleiden tuotteiden olemassaolon. Siirtymäkausi voidaan vahvistaa myös siihen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, jossa maantieteellinen alue sijaitsee, sijoittautuneille yrityksille edellyttäen, että yritykset ovat laillisesti pitäneet kyseisiä tuotteita kaupan käyttämällä jatkuvasti kyseisiä myyntinimityksiä vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää ja että asia on käsitelty 5 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetussa kansallisessa vastaväitemenettelyssä tai 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa yhteisön vastaväitemenettelyssä. Tässä alakohdassa tarkoitettu siirtymäkausi ja 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu sopeutumiskausi voivat yhteensä kestää enintään viisi vuotta. 4. Rajoittamatta 14 artiklan säännösten soveltamista komissio voi päättää 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksyä sekä rekisteröidyn nimityksen että jäsenvaltion tai kolmannen maan paikan nimeä vastaavan rekisteröimättömän nimityksen, kun nimitys on samanlainen kuin rekisteröity nimitys, mikäli seuraavat ehdot täyttyvät: a) samanlaista rekisteröimätöntä nimitystä on aidon ja muuttumattoman käytännön perusteella käytetty laillisesti vähintään 25 vuoden ajan 24 päivään heinäkuuta 1993 mennessä; b) voidaan todistaa, että käytön tavoitteena ei ole missään vaiheessa ollut hyötyä rekisteröidyn nimityksen maineesta eikä sen käyttö ole johtanut eikä voinut johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen oikean alkuperän osalta; c) samanlaista nimitystä koskeva ongelma on tuotu esille ennen nimityksen rekisteröimistä. Rekisteröity nimitys ja samanlainen rekisteröimätön nimitys voivat olla tällä tavoin samanaikaisesti voimassa enintään 15 vuotta, minkä jälkeen rekisteröimätöntä nimitystä ei voida enää käyttää. Tällaisen rekisteröimättömän maantieteellisen nimityksen käyttö on sallittua ainoastaan, jos alkuperävaltio on merkitty etikettiin selvästi ja näkyvästi. 14 artikla Tavaramerkkien ja maantieteellisten merkintöjen välinen suhde 1. Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti tai oli rekisteröity asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta edustavan ja samaa tuotetyyppiä koskevan tavaramerkin rekisteröintihakemus on hylättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus on jätetty: a) asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesti rekisteröityjen alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen osalta niiden rekisteröintipäivän jälkeen; b) tämän asetuksen mukaisesti rekisteröityjen muiden alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen osalta sen päivän jälkeen, jona alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröintihakemus toimitettiin komissiolle. Ensimmäisen alakohdan vastaisesti rekisteröidyt tavaramerkit on mitätöitävä. 2. Jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta vastaavan merkin, jota koskeva rekisteröintihakemus on tehty tai joka on rekisteröity tai jota koskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti vilpittömässä mielessä yhteisön alueella tapahtuneella käytöllä joko ennen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaamista alkuperämaassa tai ennen 1 päivä tammikuuta 1996, käyttöä voidaan yhteisön lainsäädännön mukaisesti jatkaa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröinnistä huolimatta, jos neuvoston direktiivissä 89/104/ETY[7] tai neuvoston asetuksessa (EY) N:o 40/94[8] säädettyjä tavaramerkin mitättömyys- tai menettämisperusteita ei sovelleta. 15 artikla Maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevä hallintokomitea 1. Komissiota avustaa suojattuja maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevä pysyvä komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 16 artikla Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Niihin sisältyvät erityisesti: a) luettelo 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista raaka-aineista; b) yksityiskohtaiset säännöt tiedoista, jotka on sisällyttävä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun eritelmään; c) edellytykset, joilla luonnollista tai oikeushenkilöä voidaan pitää ryhmittymänä; d) yksityiskohtaiset säännöt rekisteröintihakemuksen jättämiseksi nimityksestä, joka koskee 5 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua maantieteellistä rajaseutualuetta; e) yksityiskohtaiset säännöt 5 artiklan 7 ja 9 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sisällöstä ja niiden toimittamisesta komissiolle; f) yksityiskohtaiset säännöt 7 artiklassa tarkoitetuista vastaväitteistä, myös asianomaisten osapuolten välisistä neuvotteluista; g) yksityiskohtaiset säännöt 8 artiklassa säädetyistä maininnoista ja tunnuksista; h) yksityiskohtaiset säännöt 7 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa ja 9 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuista vähäisistä muutoksista ottaen huomioon, ettei vähäinen muutos voi koskea tuotteen keskeisiä ominaispiirteitä eikä muuttaa yhteyttä; i) yksityiskohtaiset säännöt 7 artiklan 6 kohdassa tarkoitetusta alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen rekisteristä; j) yksityiskohtaiset säännöt edellytyksistä valvoa, että asianomaiset toimijat maantieteellisellä alueella noudattavat eritelmiä. 17 artikla Siirtymäsäännökset 1. Nimitykset, jotka on tämän asetuksen voimaantulopäivänä jo rekisteröity asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti, siirretään ilman eri toimenpiteitä 7 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuun rekisteriin. Niitä vastaavia eritelmiä pidetään 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina eritelminä. 2. Komissio antaa 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asetuksen, jolla varmistetaan siirtyminen asetuksella (ETY) N:o 2081/92 säädetyistä säännöistä tässä asetuksessa säädettyihin sääntöihin. Tässä asetuksessa määritetään erityisesti menettelyt, joilla asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti vielä käsiteltävinä olevat rekisteröintihakemukset voidaan analysoida tehokkaasti. Menettelyihin voi liittyä hakijoiden velvoittaminen toimittamaan lisätietoja määräajassa. 18 artikla Maksut Jäsenvaltiot voivat periä hallinnollisen maksun, jolla katetaan tämän asetuksen mukaisista rekisteröintihakemusten tarkasteluista, vastaväitteistä, muutospyynnöistä ja peruutuspyynnöistä aiheutuneet kulut. 19 artikla Kumotaan asetus (ETY) N:o 2081/92. Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 20 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Asetuksen 8 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan kuitenkin 1 päivästä toukokuuta 2007. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I Asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut elintarvikkeet: - oluet - kasviuutteista valmistetut juomat - leipomo-, konditoria-, makeis- ja keksituotteet - luonnon kumit ja kumihartsit - sinappitahnat - pastavalmisteet. LIITE II Asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maataloustuotteet: - heinä - eteeriset öljyt - korkki - kokenilli (jalostamaton eläinperäinen tuote) - kukat ja koristekasvit - villa - paju - loukutettu pellava. LIITE III Vastaavuustaulukko Asetus (ETY) N:o 2081/92 | Tämä asetus | 1 artikla 2 artiklan 1 kohta 2 artiklan 2 kohta 2 artiklan 3 kohta 2 artiklan 4 kohta 2 artiklan 5 kohta 2 artiklan 6 kohta 2 artiklan 7 kohta 3 artiklan 1 kohdan ensimmäinen, toinen ja kolmas alakohta 3 artiklan 1 kohdan neljäs alakohta 3 artiklan 2 kohta 3 artiklan 3 kohta 4 artikla 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 5 artiklan 4 kohta 5 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta 5 artiklan 5 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 5 kohdan neljäs ja viides alakohta 5 artiklan 5 kohdan kuudes, seitsemäs ja kahdeksas alakohta 5 artiklan 6 kohta 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 6 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta 6 artiklan 2 kohta 6 artiklan 3 ja 4 kohta 6 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 5 kohdan toinen alakohta 6 artiklan 6 kohdan ensimmäinen alakohta 6 artiklan 6 kohdan toinen alakohta 7 artiklan 1 kohta 7 artiklan 2 kohta 7 artiklan 3 kohta 7 artiklan 4 kohta 7 artiklan 5 kohta 8 artikla 9 artiklan ensimmäinen alakohta 9 artiklan toinen kohta 9 artiklan kolmas kohta 10 artiklan 1 kohta 10 artiklan 2 kohta 10 artiklan 3 kohta 10 artiklan 4 kohta 10 artiklan 5 kohta 10 artiklan 6 ja 7 kohta 11 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 11 artiklan 4 kohta 11 a artiklan a alakohta 11 a artiklan b alakohta 12–12 d artikla 13 artiklan 1 kohta 13 artiklan 3 kohta 13 artiklan 4 kohta 13 artiklan 5 kohta 14 artiklan 1 ja 2 kohta 14 artiklan 3 kohta 15 artiklan 1 ja 2 kohta 15 artiklan 3 kohta 16 artikla 18 artikla Liite I Liite II | 1 artikla – 2 artiklan 1 kohta 2 artiklan 2 kohta 2 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta – 2 artiklan 3 kohdan toinen alakohta – 3 artiklan 1 kohdan ensimmäinen, toinen ja kolmas alakohta – 3 artiklan 2 kohta – 4 artikla 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohta 5 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta 5 artiklan 4 kohdan toinen alakohta 5 artiklan 6 kohdan ensimmäinen alakohta 5 artiklan 6 kohdan kolmas alakohta 5 artiklan 6 kohdan neljäs ja viides alakohta – 5 artiklan 8 kohta 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta – 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta 6 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta – 6 artiklan 2 kohdan toinen alakohta – – 3 artiklan 3 kohta 7 artiklan 1 kohta – 7 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta 7 artiklan 3 kohta 7 artiklan 5 kohta 8 artiklan toinen kohta 9 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta 9 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta 9 artiklan 2 kohdan toinen alakohta – 11 artiklan 1 kohta 11 artiklan 2 kohta 11 artiklan 3 kohta – 11 artiklan 5 ja 6 kohta – 12 artiklan 1 kohta 12 artiklan 2 kohta – – 13 artiklan 1 kohta 13 artiklan 2 kohta 13 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta 13 artiklan 4 kohta 14 artiklan 1 ja 2 kohta 3 artiklan 4 kohta 15 artiklan 1 ja 2 kohta 15 artiklan 4 kohta 16 artikla 20 artikla Liite I Liite II | [1] EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/89/EY (EUVL L 308, 25.11.2003, s. 15). [2] EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on oikaistuna (EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1.) [3] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. [4] EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1). [5] EYVL L 179, 14.7.1999, s. 1. [6] EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37. [7] EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1. [8] EYVL L 11, 14.1.1994, s. 1.