FI Euroopan unionin virallinen lehti C 212/6

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2012/C 212/05

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava Euroopan komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”AIL FUMÉ D’ARLEUX”

EY-N:o: FR-PGI-0005-0820-02.08.2010

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Ail fumé d’Arleux”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.6: Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

”Ail fumé d’Arleux” on pitkään säilyvä valkosipuli. Säilyvyyden takaa ihmisten edelleen taitama perinteinen menetelmä, jonka mukaisesti valkosipuli letitetään ja se savustetaan alueelta saatavassa turpeessa ja/tai ruskohiilessä, olkisilpussa tai sahanpurussa.

”Ail fumé d’Arleux” tuotetaan punertavasta kevätvalkosipulista (Allium sativum, Liliaceae). Se kuuluu lajikeryhmään II ja on tyyppiä ”Ail du Nord”. Sen ominaispiirteitä ovat pitkä lepokausi, keskikokoiset sipulit, kukkavarren puuttuminen ja sopeutuminen Nord-Pas de Calais’n alueen ilmastollisiin ja historiallisiin oloihin. Kukkavarren puuttuminen mahdollistaa letityksen tyypilliseen muotoon, ja myös naatit ovat letitykseen riittävän taipuisat. Käytetyt lajikkeet ovat Ail du Nord, Gayant ja Arno. Uusia lajikkeita voidaan ottaa käyttöön edellyttäen, että ne täyttävät ennalta määrätyt kriteerit. Lajikeluettelo toimitetaan aina siihen tehtyjen muutosten jälkeen tuottajille sekä toimivaltaisille valvontaelimille ja -viranomaisille. Korjattaessa sipuli on keskikokoinen (läpimitta vaihtelee 40 mm:stä 80 mm:iin tarjontamuodosta riippuen) ja väriltään valkoinen. Kynsien ulkokalvo on voimakkaan vaaleanpunertava.

”Ail fumé d’Arleux”-valkosipulin perinteinen tarjontamuoto ovat letit, joissa on 10–90, joskus jopa 120 sipulia. Letissä voi olla myös vain kolme sipulia. Sipulit kuivataan naatteineen joko pellolla tai koneellisella ilmanvaihdolla varustetussa tilassa. Tämä mahdollistaa niiden letityksen. Valkosipuli letitetään käsin, aivan kuten hiuspalmikko.

Letityksen jälkeen valkosipuleita savustetaan savustamossa vähintään seitsemän päivän ajan. Savustus muuttaa sipulin väriä käytetyistä materiaaleista riippuen. Väriskaala on hennon ruskeanpunaisesta tummanruskeaan. Valkosipuliletit voidaan pakata verkkoon ennen markkinoille saattamista.

”Ail fumé d’Arleux” -valkosipulin tyypillisiä piirteitä ovat:

— miellyttävä savun tuoksu;

— valkosipuliletin yhtenäinen väri; värin voimakkuus hyväksytään vertaamalla sitä vahvistettuihin viiteväreihin.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Ei sovelleta.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Ei sovelleta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Kaikkien viljely-, letitys-, savustus- ja pakkausvaiheiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Valkosipuli voidaan pakata savustuksen jälkeen verkkoon. Pakkaaminen on suoritettava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella, jotta tuotteen käsittely saataisiin mahdollisimman vähäiseksi. ”Ail fumé d’Arleux” -valkosipuli on näet herkästi vahingoittuva tuote (savustaminen haurastuttaa sipulin ulkokalvoja ja varsia ja tekee ne murtuviksi), ja sen vuoksi käsittelyä ja kuljetusta on rajoitettava. Pakkaaminen yksilöidyllä maantieteellisellä alueella takaa sen, että valkosipulit ja letit säilyvät fyysisesti eheinä.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Lainsäädännön edellyttämien seikkojen lisäksi pakkausmerkinnöissä on aina ilmoitettava:

— SMM-tuotteen nimi;

— erän numero, joka takaa jäljitettävyyden;

— Euroopan unionin SMM-tunnus ja/tai maininta ”Suojattu maantieteellinen merkintä”.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Yksilöity maantieteellinen alue vastaa nykyisten valkosipuliviljelmien alaa perinteisellä Arleux’n tuotantoalueella. Perusteluna ovat sopivat paikalliset maaperä- ja ilmasto-olot sekä alueen turve-esiintymät.

Yksilöity maantieteellinen alue käsittää 62 kuntaa, joista 35 departementissa Nord ja 27 departementissa Pas de Calais.

Nord

Arleux, Aubencheul au Bac, Aubigny au Bac, Bruille lez Marchiennes, Brunemont, Bugnicourt, Cantin, Courchelettes, Cuincy, Dechy, Ecaillon, Erchin, Esquerchin, Estrées, Fechain, Ferin, Flers en Escrebieux, Fressain, Fressies, Goeulzin, Guesnain, Hamel, Haynecourt, Hem Lenglet, Lambres lez Douai, Lauwin Planque, Lecluse, Lewarde, Loffre, Marcq en Ostrevant, Marquette en Ostrevant, Masny, Monchecourt, Roucourt, Villers au tertre.

Pas-de-Calais

Baralle, Bellonne, Brebières, Buissy, Cagnicourt, Corbehem, Dury, Ecourt Saint Quentin, Epinoy, Gouy sous Bellonne, Hendecourt les Cagnicourt, Marquion, Noyelles sous Bellonne, Oisy le Verger, Palluel, Quiery La Motte, Recourt, Riencourt les Cagnicourt, Rumaucourt, Sailly en Ostrevent, Sains les Marquion, Sauchy Cauchy, Sauchy Lestrée, Saudemont, Tortequesne, Villers les Cagnicourt, Vitry en Artois.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Maaperä

Cambrésis’n alueen tyypillisimmät maat ovat syntyneet erilaisista lähtöaineksista kuten lössiksi kerrostuneesta hiesusta, tertiäärikauden savista ja vähäisemmässä määrin tertiäärikauden muodostumiin, liituun ja jokilietteeseen perustuvista hiekkavaltaisista aineksista.

”Ail fumé d’Arleux” -valkosipulia viljellään yksilöidyllä maantieteellisellä alueella pelloilla, joiden maalaji vaihtelee hieta- ja hiesutyypin maista hietaa, hiesua ja savesta sisältäviin maihin, joissa savesta on enintään 30 prosenttia.

Ilmasto

Yksilöidyllä maantieteellisellä alueella on lauhkea ilmasto ja lämpötilat ovat jokseenkin samat vuodesta toiseen. Alimmilla lämpötilan arvoilla sää on leuto (vain vähän päiviä, joina lämpötila on alle 0 °C), ja korkeimmillaan lämpötila on harvoin yli 30 °C. Lisäksi päivä- ja yölämpötilojen välinen ero on pieni.

Sademäärä jakautuu tasaisesti koko vuodelle, ja vuoden kokonaissademäärä on keskimäärin 650 mm (viimeisten 30 vuoden keskiarvo).

Turpeen esiintyminen

Arleux sijaitsee laaksossa, jota ympäröivät niityt, joet ja suot.

Senséen laakso on ”pitkä vihreä vako” kahden paljaan tasangon välillä. Nämä tasangot ovat Douaisis ja Cambrésis.

Senséehen laskee sivujokia, joihin kuuluvat Agache ja Hirondelle; se virtaa soiden ja lampien halki ja laskee lopulta Canal du Nordiin.

Senséen laakson suot levittäytyvät lähes 800 hehtaarin alalle, jolle on kerrostunut lietettä ja turvetta.

Laaksossa aikoinaan yleiset myllyt ja kanavasulut ovat pitäneet soiden vedenpinnan korkealla, ja lammet puolestaan ovat syntyneet, kun turvetta nostettiin polttoaineeksi ennen hiilen yleistymistä.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Tuotteen erityisyys perustuu savustusta koskevaan taitotietoon sekä laatuun, jonka kannalta määrääviä tekijöitä ovat savustus ja tyypillinen tarjontamuoto (valkosipuliletit). Tuotteen hyvä maine on säilynyt pitkään näihin päiviin saakka.

Perinteinen taitotieto – savustus

Savustus suoritetaan perinteisesti käyttämällä polttoaineena turpeen, sahanpurun ja olkisilpun seosta. Nykyisin seokseen lisätään ruskohiiltä, jolla on samat palamisominaisuudet kuin turpeella, sillä turvetta ei voida enää nostaa soista kestävästi. Valkosipulin viljelyn kehittyminen Arleux’n alueella perustui turpeen saatavuuteen ja savustusmenetelmään. Arleux on alue, jolla valkosipuli savustetaan perinteisellä tavalla.

Laatu

Savustuksen ansiosta ”Ail fumé d’Arleux” -valkosipulin koko letillä on yhtenäinen väri, joka voi vaihdella hennon ruskeanpunaisesta tumman ruskeaan, ja miellyttävä savun tuoksu. Savustuksen ansiosta myös säilyvyys paranee. Ail du Nord -tyypin lajikkeilta puuttuu kukkavarsi, minkä ansiosta sipulit voidaan yhdistää letiksi. Alun perin lettiä käytettiin, jotta valkosipulit saatiin ripustettua savustamoon, ja lisäksi tarkoituksena oli helpottaa niiden pitämistä kaupan. Nykyään tätä tarjontamuotoa pidetään arvossa käytännöllisistä ja esteettisistä syistä.

Vakiintunut maine

Valkosipulin tuotantoa koskeva ensimmäinen maininta departementin tuotantotilastoissa on vuodelta 1804. Tuote palkittiin 1800-luvulla useita kertoja maatalousalan kilpailuissa ja markkinoilla. Viljely laajeni edelleen 1900-luvulla ja talonpojat tekivät tuotetta tunnetuksi myymällä sitä ovelta ovelle. Näin maineikas ”Ail fumé d’Arleux” levisi tuotantoalueensa ulkopuolelle.

Nykyisin Arleux’n valkosipulimarkkinat ovat suuri tapahtuma, joka vahvistaa tuotteen mainetta. Näiden ensi kerran vuonna 1962 pidettyjen markkinoiden kävijämäärä on viime vuosina jatkuvasti kasvanut, ja markkinat parantavat tuotteen tunnettuutta lehdistössä ja markkinavieraiden keskuudessa.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Alueella, jolla maaperä- ja ilmasto-olot ovat suotuisat valkosipulin viljelylle (vähäkiviset kevyet vähämultaiset maat, jotka kuivuvat ja lämpiävät helposti, sekä leuto ilmasto, jossa lämpötilaerot ovat pienet ja sademäärä jakautuu tasaisesti koko vuodelle), turpeen esiintyminen on ollut lähtökohtana valkosipulin savustamiselle.

Turvetta käytettiin lämmitykseen, mutta nopeasti sitä alettiin käyttää myös valkosipulin savustamiseen. Yksilöidyn maantieteellisen alueen ilmasto ei itse asiassa mahdollistaisi valkosipulin kuivausta tyydyttävässä määrin. Savustuksen avulla valkosipulit saadaan kuiviksi ja samalla säilyviksi, kun homeiden kehittyminen estyy. Lisäksi savustus antaa valkosipulille punertavan värin ja sen ominaisen tuoksun. Valkosipulin viljelijät käyttävät savustukseen muitakin materiaaleja, jotka myös ovat alueelle tyypillisiä.

Valkosipulien letityksen tarkoituksena on koota sipulit yhteen ja näin helpottaa niiden ripustamista savustamoon. Nämä kaksi seikkaa liittyvät kiinteästi toisiinsa, niistä muodostuu ”Ail fumé d’Arleux” -valkosipulia koskeva taitotieto. Työhevosen saavuttua (maanmuokkaus) ja vielä selvemmin koneellistumisen vaikutuksesta valkosipulin viljely suoalueilla kävi mahdottomaksi. Näin viljely levisi yhä kauemmas turvesoista.

Olkisilppua otetaan talteen puitaessa viljaa tiloilla, jotka käyttävät vanhoja puimakoneita. Nämä tilat kuitenkin hupenevat koko ajan, ja ne puivat vain pieniä aloja. Nykyisin on vain vähän tiloja, jotka voivat vielä toimittaa olkea valkosipulin viljelijöille, sillä nykyaikaiset koneet pudottavat oljen takaisin maahan sadonkorjuun yhteydessä. Monet näistä perinteisistä tiloista sijaitsevat Béthunois’ssa. Ne tuottavat olkea valtion hevossiittolalle tai Pariisin seudun (Vincennes, Chantilly) suurille kilpatalleille, jotka tarvitsevat erikoislaatuista olkea hevosilleen. Sahanpurun osalta tuottajat suosivat alueen sisäisiä toimituksia. Nord-Pas de Calais’ssa metsä koostuu pääasiassa lehtipuista (93 %), ja etenkin tammea, pyökkiä ja saarnea on runsaasti. Niistä saadaan polttopuuta, joka soveltuu hyvin valkosipulin savustukseen.

Tällä tavoin ”Ail fumé d’Arleux” -valkosipulin tuottajat ovat pystyneet luomaan tuotteelleen kiistattoman maineen toisaalta valkosipulin letityksen ansiosta ja toisaalta käyttämällä erityistä savustusmenetelmää (perustui alun perin turpeeseen, johon nyttemmin yhdistetään yhtä tai useampaa muuta polttoainetta). Nyt tästä maineesta on todisteena valkosipulimarkkinoiden suosio.

Eritelmän julkaisutiedot:

(asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPAilfumedArleux06122011.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.