Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta /* KOM/2000/0832 lopull. - COD 2001/0006 */



Virallinen lehti nro 154 E , 29/05/2001 s. 0109 - 0111



Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. JOHDANTO Komissio ilmoitti keskipitkän ajan sosiaalisessa toimintaohjelmassaan (1995-1997), että se aikoo laatia kertomukset direktiivin 80/987/ETY saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa viidessätoista jäsenvaltiossa. Näiden kertomusten [1] ja myöhemmin tehtävien tutkimusten perusteella se päättäisi, olisiko kyseistä direktiiviä tarkasteltava uudelleen ja, jos olisi, missä määrin. [1] KOM(95) 164 lopullinen ja KOM(96) 696 lopullinen. Direktiivin uudelleentarkastelusta keskusteltiin erityisesti työmarkkinasuhteista vastaavien pääjohtajien kesken vuonna 1997. Näiden keskustelujen perusteella perustettiin jäsenvaltioiden kansallisten asiantuntijoiden tilapäinen työryhmä, jonka tehtävänä oli tutkia yhteistyössä komission yksiköiden kanssa, mitkä olivat suurimmat direktiivin 80/987ETY [2] täytäntöönpanossa ilmenneet vaikeudet. [2] Neuvoston direktiivi annettu 20 päivänä lokakuuta 1980, työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 283, 28.10.1980, s. 23. Asiantuntijaryhmä toimi heinäkuun 1997 ja huhtikuun 1999 välisenä aikana. Työskentelyn edetessä kävi yhä selvemmäksi, että direktiiviä olisi muutettava. Komissio vahvisti sitoutumisensa asiaan 24. marraskuuta 1999 hyväksymässään tiedonannossa sisämarkkinoiden strategiasta [3]. Tiedonannon mukaan operationaalisen tavoitteen 1 (kansalaiset 1) ensimmäisenä kohdennettuna toimena annetaan ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta. [3] KOM(1999) 624 lopullinen. Lisäksi komissio totesi 28. kesäkuuta 2000 antamassaan sosiaalipoliittista ohjelmaa koskevassa tiedonannossa [4], että se aikoo muuttaa direktiiviä paremmin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä ja työmaailman muutoksia vastaavaksi [4] KOM(2000) 379 lopullinen. Kansallisten asiantuntijoiden ryhmän työskentely on luonut pohjan suuntaviivoille, joita komissio on noudattanut laatiessaan ehdotusta vuoden 1980 direktiiviin tehtävistä muutoksista. 2. MIKSI DIREKTIIVIÄ ON MUUTETTAVA- Nyt, kun neuvoston direktiivin 80/987/ETY antamisesta on kulunut kaksikymmentä vuotta, komissio katsoo, että on aiheellista tehdä johtopäätökset direktiivin tiettyjen säännösten täytäntöönpanon vaikeutta koskevista keskusteluista ja pohdinnoista ja ehdottaa neuvostolle kyseisen direktiivin muuttamista. Komissio katsoo, että direktiivin perusrakenne on säilytettävä ennallaan, sillä direktiivin suojaamistavoitetta, siinä käyttöön otettua mekanismia ja saavutettuja tuloksia ei voida kyseenalaistaa. Työmarkkinoiden realiteetit ovat kuitenkin muuttuneet vuosien varrella, ja yrityksissä toteutetut rakennemuutokset ja uudelleenjärjestelyt antavat aiheen direktiivin muuttamiseen niiltä osin kuin se on jäänyt jälkeen kehityksestä. Tärkeimmät seikat, jotka ovat paljastaneet direktiivin aukot ja puutteet, liittyvät maksukyvyttömyyttä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön kehitykseen, sisämarkkinoiden dynamiikkaan, johdonmukaisuuden puutteeseen työoikeuden alalla sittemmin annettujen yhteisön muiden direktiivien kanssa sekä yhteisöjen tuomioistuimen viimeaikaiseen oikeuskäytäntöön. Direktiiviin ehdotetaan seuraavia muutoksia: Direktiivin soveltamisalaa täsmennetään direktiivin 1 ja 2 artiklassa ja nykyinen liite poistetaan. Maksukyvyttömyyden käsite määritellään uudelleen 2 artiklassa. Määritelmän perustana käytetään maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun neuvoston asetuksen määritelmää. Direktiivin 3 ja 4 artiklaa yksinkertaistetaan. Lisätään uusi 8 a artikla, jossa määritetään toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä rajatylittävissä tapauksissa. Lisätään uusi 8 b artikla, joka koskee jäsenvaltioiden välistä hallinnollista yhteistyötä 8 a artiklan täytäntöönpanon helpottamiseksi. 3. DIREKTIIVIN 80/987/ETY KESKEINEN SISÄLTÖ Direktiivin 80/987/ETY tarkoituksena on taata työntekijöille yhteisön vähimmäissuoja työantajan maksukyvyttömyystilanteessa. Jäsenvaltioiden on direktiivin mukaisesti perustettava järjestelmä, jolla taataan, että työntekijät saavat maksun maksamatta olevista palkkasaatavista tiettyä päivää edeltävältä ajalta. Jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus rajoittaa palkkaturvajärjestelmän vastuuta, ja direktiivin 3 ja 4 artiklassa annetaankin vaihtoehtoja päivistä ja viiteajanjaksoista palkkaturvan ajallista rajoittamista varten. Jäsenvaltioiden on kuitenkin aina noudatettava 4 artiklassa taattua yhteisön vähimmäissuojaa. Työnantajan maksukyvyttömyys määritellään direktiivin 2 artiklassa viittaamalla jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaisiin menettelyihin, jotka kohdistuvat työnantajan omaisuuteen ja joilla pyritään velkojien yhteiseen tyydyttämiseen. Jäsenvaltioiden on annettava yksityiskohtaiset säännökset palkkaturvajärjestelmien organisaatiosta, rahoituksesta ja toiminnasta, mutta niiden on kuitenkin aina noudatettava seuraavia kolmea periaatetta: * Järjestelmän käytössä olevien varojen on oltava erillään työantajan liikeomaisuudesta. * Työnantajien on osallistuttava rahoitukseen, mikäli viranomaiset eivät vastaa siitä kokonaan. * Järjestelmän vastuuseen ei vaikuta se, onko velvollisuus osallistua rahoitukseen täytetty vai ei. Direktiivissä on lisäksi säännöksiä, joiden mukaisesti jäsenvaltiot voivat toteuttaa väärinkäytösten estämiseksi tarvittavia toimenpiteitä ja poistaa direktiivissä tarkoitetut velvoitteet tai rajoittaa niitä, jos ilmenee, että velvoitteen täyttäminen ei ole perusteltua. Direktiiviä 80/987/ETY on muutettu kaksi kertaa; sen liitettä mukautettiin Espanjan ja Portugalin [5] liittymisen johdosta ja sittemmin uudelleen Itävallan, Ruotsin ja Suomen [6] liittymisen johdosta. [5] Neuvoston direktiivi 87/164/ETY, annettu 2 päivänä maaliskuuta 1987, EYVL L 66, 11.3.1987, s. 11. [6] Asiakirja liittymisehdoista, Liite I - Luettelo, josta määrätään liittymisasiakirjan 29 artiklassa - IV. Sosiaalipolitiikka - D. Työoikeus, EYVL C 241, 29.8.1994, s. 115. 4. ONGELMIEN JA EHDOTETTUJEN RATKAISUJEN TARKASTELU 4.1. Tarve mukauttaa direktiivin soveltamisala ja määritelmät toteutunutta kehitystä vastaaviksi. 4.1.1. Tarve laajentaa maksukyvyttömyyden käsitettä ja samalla varmistaa johdonmukaisuus muiden yhteisön direktiivien kanssa. Käsitteen laajentaminen Direktiiviä 80/987/ETY sovelletaan työntekijöiden saataviin työnantajalta, joka on direktiivissä tarkoitetulla tavalla maksukyvytön. Nykyisen direktiivin 2 artiklassa määritellään maksukyvyttömyys viittaamalla jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisiin menettelyihin, jotka koskevat työnantajan omaisuutta ja jotka on aloitettu velkojien yhteiseksi tyydyttämiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin tulkitsi tätä käsitettä kirjaimellisesti asiassa C-479/93 9. marraskuuta 1995 antamassaan tuomiossa [7], jossa se katsoi, että direktiiviä sovelletaan kaikkiin työntekijöihin, joiden työantajien omaisuuteen voidaan sovellettavan kansallisen oikeuden mukaan kohdistaa menettely velkojien yhteiseksi tyydyttämiseksi. [7] Tuomio asiassa C-479/93, Kok. 1995, s. I-3843. Komission mielestä tällaisesta suppeasta tulkinnasta seuraa, että yhteisön lainsäädännön käsitettä "maksukyvyttömyys" on muutettava siten, että käsitteessä otetaan huomioon direktiivin yhteiskunnallinen tarkoitus ja jäsenvaltioiden maksukyvyttömyyslainsäädäntöjen uudet suuntaukset ja että samalla varmistetaan parempi johdonmukaisuus yhteisön muiden direktiivien kanssa. Direktiivin pääasiallinen yhteiskunnallinen tavoite on suojata työntekijöiden maksamatta olevat palkkasaatavat työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa. Tämän tavoitteen saavuttaminen voisi vaarantua, mikäli direktiivin antaman suojan ulkopuolelle voitaisiin jättää sellaisten työntekijöiden maksamatta olevat saatavat, joiden maksukyvytöntä työnantajaa vastaan ei voida aloittaa menettelyä velkojien yhteiseksi tyydyttämiseksi (selvitysmenettely) tai joita vastaan voidaan aloittaa jokin muu maksukyvyttömyysmenettely kuin selvitysmenettely (tällaisia yrityksen toiminnan jatkumiseen tähtääviä menettelyjä on yhä enemmän - esimerkiksi akordi, erilaiset oikeudelliset järjestelyt ja muut vastaavat menettelyt). Vaikka maksukyvyttömyyden käsite olisikin palkkaturvan antamista koskevissa kansallisissa täytäntöönpanolainsäädännöissä määritelty laajemmaksi kuin direktiivissä 80/987/ETY, direktiivin yhteiskunnalliseen tavoitteeseen ja maksukyvyttömyyslainsäädännön kehitykseen paremmin soveltuva käsite olisi konsolidoitava myös yhteisön tasolla. Johdonmukaisuus muiden direktiivien kanssa Maksukyvyttömyyslainsäädännön kehitystä ja sen vaikusta työoikeuteen on jo tarkasteltu muutettaessa työntekijöiden oikeuksien turvaamisesta yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osa luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annettua neuvoston direktiiviä 77/187/ETY [8] (jäljempänä 'luovutusdirektiivi'). [8] EYVL L 61, 5.3.1977, s. 26. Muuttaessaan luovutusdirektiiviä direktiivillä 98/50/EY [9] yhteisön lainsäätäjä teki direktiivin joustavammaksi taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten kannalta. Muutetussa direktiivissä mainitaan nyt nimenomaisesti, että jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta direktiivin 3 ja 4 artiklaa (työntekijöiden oikeuksien turvaaminen) selvitysmenettelyn yhteydessä tapahtuviin luovutuksiin. Lisäksi direktiivissä sallitaan poikkeuksia yrityksille kaikenlaisten maksukyvyttömyysmenettelyjen (selvitysmenettelyn tai muun menettelyn) yhteydessä. Jäsenvaltioilla on nimittäin mahdollisuus säätää, että työsopimuksesta johtuvat ja ennen luovutusta erääntyvät luovuttajan velvoitteet eivät siirry luovutuksensaajalle edellyttäen, että maksukyvyttömyysmenettely antaa kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti vähintään direktiivin 80/987/ETY mukaisen suojan. Johdonmukaisuuden vuoksi olisi toivottavaa, että yhteisön lainsäädännössä käytettävä maksukyvyttömyyden määritelmä mukautettaisiin tähän uuteen tilanteeseen. Olisi myös varmistettava, että luovutuksen kohteena oleville yrityksille annettavaan joustomahdollisuuteen liittyy yhteisön direktiivissä 80/987/ETY taattu työntekijöiden vähimmäissuoja. [9] Neuvoston direktiivi 98/50/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1988, työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY muuttamisesta, EYVL L 201, 17.7.1998, s.88. Komissio ehdottaa, että muutettavassa direktiivissä käytetään samaa maksykyvyttömyyden määritelmää, joka vahvistetaan maksukyvyttömyysmenettelyistä 29 toukokuuta 2000 annetun asetuksen (EY) N:o 1346/2000 [10] 1 artiklan 1 kohdassa. Kyseinen määritelmä kattaa konkurssimenettelyt (selvitysmenettelyt) sekä muut vastaavat yhteiset maksukyvyttömyys- menettelyt. [10] EYVL L 160, 30.6.2000, s. 1. Avoimuuden ja oikeusvarmuuden takaamiseksi katsotaan, että jäsenvaltioilla olisi oltava velvollisuus ilmoittaa komissiolle kaikista niistä direktiivin soveltamisalaan kuuluvista maksukyvyttömyysmenettelyistä ja niitä koskevista muutoksista, jotka johtavat palkkaturvajärjestelmän käyttämiseen. Komissio puolestaan julkaisisi kyseiset tiedot Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4.1.2. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvat työntekijät: tarve kehittää käsitettä Johdonmukaisuus muiden direktiivien kanssa Työntekijä määritellään direktiivin 80/987/ETY 2 artiklassa viittaamalla jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön. Kansalliseen käsitteeseen eikä yhteisön tasolla vahvistettuun käsitteeseen tukeutuminen saattaa kuitenkin supistaa direktiivissä annetun suojan soveltamisalaa. Tämä on epätoivottavaa ja tiettyjen työntekijäryhmien tapauksessa myös vaikeasti sovitettavissa yhteisön sosiaalipolitiikkaan, jonka tavoitteena on päästä tasapainoon työmarkkinoiden joustavuuden ja työntekijöiden suojaamisen välillä. Komissio ehdottaa, että muutettavassa direktiivissä vahvistettaisiin jo edellä mainitussa direktiivissä 98/50/EY omaksuttu lähestymistapa ja että direktiivin 2 artiklaan (soveltamisala) sisällytettäisiin säännös, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät saa olla soveltamatta direktiiviä direktiivissä 97/81/EY [11] tarkoitettuihin osa-aikaisiin työntekijöihin, direktiivissä 99/70/EY [12] tarkoitettuihin määräaikaisiin työntekijöihin eivätkä direktiivissä 91/383/ETY [13] tarkoitettuihin tilapäisiin työntekijöihin. [11] Neuvoston direktiivi annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta, EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9. [12] Neuvoston direktiivi annettu 28 päivänä kesäkuuta 1999, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta, EYVL L 175, 10.7.1999, s. 43. [13] Neuvoston direktiivi annettu 25 päivänä kesäkuuta 1991, määräaikaisessa tai tilapäisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden työturvallisuuden ja -terveyden parantamisen edistämistä koskevien toimenpiteiden täydentämisestä, EYVL L 206, 29.7.1991, s. 19. Direktiivin soveltamisalan täsmentäminen on tarpeen maksukyvyttömyysdirektiivin ja muiden edellä mainittujen direktiivien johdonmukaisuuden parantamiseksi. Liitteen tarpeellisuuden arviointi Johdonmukaisuuden tarve on perustana myös direktiivin 80/987/ETY liitteen uudelleentarkastelulle. Liitteessä säädetään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta olla soveltamatta direktiiviä tiettyihin työntekijöiden ryhmiin. Direktiivin 80/987/ETY 1 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti jättää tiettyihin ryhmiin kuuluvien työntekijöiden saatavat direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle: - työntekijöiden työsopimuksen tai työsuhteen erityislaadun vuoksi, tai - sen vuoksi, että työntekijöille muulla tavoin turvataan direktiivissä säädettyä vastaava suoja. Kohdassa tarkoitetut työntekijäryhmät luetellaan direktiivin liitteessä. Liitteen ensimmäisessä osassa luetellaan poikkeusmahdollisuudet, joihin ei sovelleta direktiivissä säädettyä suojaa vastaavaa suojaa. Liitteessä myönnetyt poikkeukset koskevat tiettyjä maita ja esimerkiksi koti- ja osa-aikatyöntekijöitä. Komissio katsoo edellä esittämistään syistä, että tällaiset poikkeukset eivät ole sovitettavissa yhteen yhteisön sosiaalipolitiikan tavoitteiden kanssa ja että varsinkaan osa-aika- ja kotityöntekijöitä ei voi jättää ehdotettavan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Lisäksi komissio katsoo, että mahdollisuutta jättää työnantajan lähisukulaisten ja puolison saatavat direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ei tulisi tarkastella liitteessä vaan suoraan direktiivin 10 artiklan yhteydessä. Vaikka kyseinen poikkeus oli tarkoitettu keinoksi torjua petoksia ja fiktiivisiä työsuhteita, nykyisen direktiivin 10 artiklan b alakohdassa säädetään jo, että direktiivissä ei rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta evätä maksuvelvoitetta tai pienentää sitä, jos ilmenee, että velvoitteen täyttäminen ei ole perusteltua, koska työntekijällä ja työnantajalla on sellaisia erityisiä siteitä toisiinsa ja sellaisia yhteisiä etuja, jotka johtuvat heidän välisestään salaisesta sopimuksesta. Liitteen toisessa osassa mainitut poikkeukset liittyvät direktiivissä säädettyä suojaa vastaavaan suojaan. Koska nämä poikkeusmahdollisuudet vastaavat 1 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä (säädettyä suojaa muulla tavoin vastaava suoja), poikkeuksia ei liene tarpeen luetella liitteessä, kun otetaan huomioon, että ne perustuvat kyseiseen 1 artiklan 2 kohtaan. Komissio ehdottaa tämän vuoksi, että direktiivin 80/987/ETY liite poistetaan ja että uuden direktiivin soveltamisala määritellään täsmällisemmin 1 artiklassa. 4.2. Tarve yksinkertaistaa palkkaturvan ajallista rajoittamista Jäsenvaltioille olisi edelleen annettava mahdollisuus rajoittaa palkkaturvan ajallista ulottuvuutta. Vaikuttaa kuitenkin tarpeettoman monimutkaista käyttää menetelmää, jossa jäsenvaltioille ehdotetaan kolmea vaihtoehtoista päivää ja sitten viiteajanjaksoa, johon vähimmäispalkkaturvajakson on sisällyttävä. Yksinkertaisempikin sanamuoto tuo työntekijöille saman suojan, jos säädetään vähimmäisajanjaksosta, jonka ajalta palkkaturvajärjestelmän on vastattava työntekijöiden palkkasaatavista. Säädös yksinkertaistuu huomattavasti, kun määritetään yhteisön vähimmäisturva ja annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus vahvistaa huomioon otettava päivä ja viiteajanjakso. Sen lisäksi, että tällainen yksinkertaistaminen on toissijaisuusperiaatteen mukaista, sen avulla voidaan myös ratkaista eräs ongelma, jota ei tarkastella nykyisessä direktiivissä. Direktiivissä nimittäin viitataan ainoastaan palkkasaataviin tiettyä päivää edeltävältä ajalta. Tietyissä käytännön tilanteissa on kuitenkin ilmennyt, että palkkaturvan olisi ulotuttava myös kyseisen päivän jälkeisiin palkkasaataviin. Aloitettu maksukyvyttömyysmenettely käsittää monta vaihetta, ja yrityksen liiketoiminta voi tällöin jatkua tietyn ajan, jolta myös kertyy maksamattomia palkkasaatavia. 4.3. Tarve vahvistaa työntekijöiden suojaa rajatylittävissä tilanteissa Sisämarkkinoiden toteuttamiseen liittyy usein uudelleenjärjestelyjä yrityksissä, jotka haluavat täysimääräisesti hyötyä markkinoiden yhdentymisen tuomista eduista ja mahdollisuuksista. Uudelleenjärjestelyt ja yritysten toiminta kaiken kaikkiaan ovat saaneet yhä kansainvälisemmän luonteen. Markkinoiden yhdentymisen myötä on välttämätöntä mukauttaa voimassa olevat säännöt muutoksia vastaaviksi ja korjata puutteet sääntöjen toiminnassa. Euroopan sisämarkkinoiden strategiaa koskevassa tiedonannossaan komissio painotti erityisesti tarvetta nostaa unionin talouden kilpailukykyä ja parantaa unionin kansalaisten elämänlaatua. Sisämarkkinoiden jatkuvan kehittämisen pitäisi strategian mukaan olla keskeisenä tekijänä Euroopan unionin lähestyessä kansalaisiaan sen vaikutuksen kautta, joka sillä on heidän päivittäiseen elämäänsä työntekijöinä, työnantajina, kuluttajina, eläkeläisinä, lainanottajina, säästäjinä, sijoittajina ja veronmaksajina. Työntekijöinä kansalaiset on saatava vakuuttuneeksi siitä, että kilpailukyvyn kasvun myötä myös sosiaalisen suojelun taso pysyy riittävänä. Jos yrityksillä on toimipaikkoja tai liiketoimintaa useissa jäsenvaltioissa - mitä sisämarkkinoiden kehitys voimakkaasti edistää - siitä on seurauksia kyseisten yritysten työntekijöille, vaikka työntekijät eivät edes siirtyisi toiseen jäsenvaltioon tehdäkseen työtään. Työntekijälle koituvat seuraukset voivat olla erittäin ikäviä, kun työnantaja on maksukyvytön direktiivissä 80/987/ETY tarkoitetulla tavalla ja kun häntä vastaan on aloitettu maksukyvyttömyysmenettely yhdessä jäsenvaltiossa (esimerkiksi siinä, jossa yrityksen päätoimipaikka sijaitsee) mutta kun sen maan palkkaturvajärjestelmä, jossa työntekijä yleensä suorittaa työnsä, kieltäytyy maksamasta palkkasaatavia työntekijälle siitä huolimatta, että se on perinyt niitä vastaavat maksuosuudet. On koettu oikeudellisesti epävarmaksi tilanne, jossa direktiivistä 80987/ETY puuttuu nimenomainen säännös, jossa määriteltäisiin, mikä palkkaturvajärjestelmä olisi toimivaltainen maksamaan palkkasaatavat silloin, kun maksukyvyttömällä yrityksellä on toimipaikkoja useassa eri jäsenvaltiossa. Asiaa koskevia riitoja on saatettu kansallisten tuomioistuinten käsiteltäväksi. Sisämarkkinoiden jatkuvasta kehittymisestä ja yritysten toiminnan kansainvälistymisestä seuraa, että samanaikaisesti useita jäsenvaltioita koskevien tapausten lukumäärä kasvaa edelleen. Yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi on jo saatettu maksukyvyttömyystapauksia, joihin liittyy rajatylittäviä piirteitä, ja se on kehittänyt hyödyllisiä kriteerejä esille tulleiden ongelmien ratkaisemiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin on myös hiljattain vahvistanut, mikä palkkaturvajärjestelmä on velvollinen suorittamaan palkkasaatavat edellä kuvatunlaisissa tapauksissa. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti asiassa C-117/96, "Mosbaek", antamassaan tuomiossa [14] kaksi kriteeriä direktiivin 80/987/ETY mukaisen toimivaltaisen palkkaturvajärjestelmän määrittämiseksi. Toinen kriteereistä koskee palkkaturvajärjestelmän rahoittamista työnantajanmaksuin ja toinen konkurssimenettelyn aloittamista. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että käytännössä konkurssimenettelyn aloittamista pyydetään useimmiten siinä jäsenvaltiossa, johon työnantaja on sijoittautunut, ja että tavallisesti työnantaja osallistuu juuri kyseisen jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmän rahoittamiseen. Koska nämä molemmat kriteerit liittyvät Mosbaek-tapauksessa samaan jäsenvaltioon, yhteisöjen tuomioistuin ei täsmentänyt, mikä palkkaturvajärjestelmä olisi toimivaltainen maksamaan palkkasaatavat, kun kysymyksessä olisi maksukyvytön yritys, jolla olisi toimipaikkoja tai liiketoimintaa useissa eri jäsenvaltioissa. [14] Tuomio 17.9.1997, Kok. 1997, s. I-5017. Ensimmäinen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettu rajatylittäviä piirteitä käsittävä tapaus oli asia C-198/98 [15] (tuomio 16. joulukuuta 1999), jossa maksukyvyttömällä yrityksellä oli toimipaikkoja useassa eri jäsenvaltiossa. [15] Asia G. Everson, T. J. Barras vastaan Bell Lines Ltd, ei vielä julkaistu. Yhteisöjen tuomioistuin huomautti tuomiossaan, että kun työnantaja on sijoittautunut yhteen ainoaan jäsenvaltioon, työntekijöiden maksamattomien saatavien maksamiseen toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä on sen jäsenvaltion järjestelmä, johon työantajan on sijoittautunut. Jos työnantajalla on useita toimipaikkoja eri jäsenvaltioissa, kuten asiassa C-198/98, on toimivaltaisen järjestelmän määrittämiseksi viitattava lisäkriteerinä ja direktiivin yhteiskunnalliset tavoitteet huomioon ottaen työntekijöiden työskentelypaikkaan, mikä useimmissa tapauksissa on työntekijöille sosiaalisesti ja kielellisesti tuttu ympäristö. Sen valtion palkkaturvajärjestelmä, jossa työntekijä tavallisesti suorittaa työnsä, on yleensä järjestelmä, joka tavallisesti kantaa tai jonka pitäisi kantaa palkkaturvajärjestelmän rahoittamiseen tarkoitetut maksut. Kyseinen järjestelmä on lisäksi lähinnä työntekijää; työntekijä voi vedota oikeuksiinsa maassa, jossa hän tavallisesti työskentelee, ilman kieleen tai välimatkoihin liittyviä ongelmia. Työntekijä ei myöskään joudu hoitamaan palkkaturva-asioita jossakin toisessa jäsenvaltiossa, johon hänellä ei ole mitään yhteyttä ja jossa noudatettavia menettelyjä hän ei tunne. Tämä ratkaisu on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen, koska kaikki samassa maassa työskentelevät henkilöt saavat tällöin samanlaisen suojan. Oikeusvarmuuden takaamiseksi ja työntekijöiden oikeuksien konsolidoimiseksi yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa 16. joulukuuta 1999 antaman tuomion mukaisiksi komissio ehdottaa, että uuteen direktiiviin sisällytetään säännös, jossa määritellään, mikä palkkaturvajärjestelmä on toimivaltainen turvaamaan maksamattomien palkkasaatavien suorittamisen rajatylittäviä piirteitä käsittävissä maksukyvyttömyystilanteissa, jotka täyttävät seuraavat edellytykset: * yritys/työnantaja harjoittaa toimintaansa useiden jäsenvaltioiden alueella, * maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista on pyydetty jossakin jäsenvaltiossa, ja * yrityksen maksukyvyttömyyden välitön seuraus on, että työntekijöille, jotka tavallisesti työskentelevät jonkun toisen jäsenvaltion alueella, jossa heidän työnantajallaan on riittävän pysyvää liiketoimintaa (palkan maksaminen työntekijöille kyseisessä maassa, yhteydet kyseisen valtion hallintoviranomaisiin, sosiaaliturvamaksut), syntyy direktiivissä tarkoitettuja maksamattomia palkkasaatavia. Maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen (EY) N:o 1346/2000 voimaantulo helpottaa omalta osaltaan tämän uuden säännöksen noudattamista, josta seuraa automaattisesti, että toisissa jäsenvaltioissa aloitetut maksukyvyttömyysmenettelyt tunnustetaan. Vaikka toisissa jäsenvaltioissa aloitettujen maksukyvyttömyysmenettelyjen yhteydessä tehtyjen päätösten tunnustaminen on seurausta jo yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-198/98 antamasta tuomiosta, edellä mainittu asetus voi täsmentää asiaa. Asetuksella pyritään parantamaan ja nopeuttamaan rajatylittäviä vaikutuksia aiheuttavia maksukyvyttömyysmenettelyjä. Siinä asetetaan kansainvälistä toimivaltaa koskevat säännöt (3 artikla), määritellään maksukyvyttömyysmenettelyyn, sen kulkuun ja vaikutuksiin sovellettava lainsäädäntö (4 artikla) sekä vahvistetaan periaate, jonka mukaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskeva päätös on tunnustettava kaikissa jäsenvaltioissa (16 artikla). Käytännössä tämä periaate tarkoittaa sitä, että menettelyn aloittamista koskeva päätös saa ilman eri muodollisuuksia muissa jäsenvaltioissa kaikki ne vaikutukset, jotka sillä on menettelyn aloitusvaltion lainsäädännön mukaan. 5. EHDOTUKSEN PERUSTELUT 5.1. Toissijaisuusperiaate Direktiivin 80/987/ETY muuttaminen on ainoa keino vahvistaa uusi maksukyvyttömyyden käsite yhteisössä. Tämä on tarpeen, jotta löydettäisiin parempi tasapaino maksukyvyttömyyslainsäädännön ja työoikeuden välillä ja varmistettaisiin johdonmukaisuus neuvoston direktiivin 98/50/EY kanssa. Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi olisi vahvistettava nimenomainen sääntö, jonka avulla määritettäisiin, mikä palkkaturvajärjestelmä on toimivaltainen maksamaan palkkasaatavat rajatylittäviä piirteitä käsittävissä maksukyvyttömyystilanteissa. Tällä tavoin voitaisiin myös ehkäistä lakiristiriitoihin johtavia tilanteita. Kyseinen sääntö on vahvistettava yhteisön tasolla, ja se sijoitetaan työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevaan uuteen direktiiviin. Tämä mukautus on toteutettava muuttamalla neuvoston direktiiviä 80/987/ETY. Avoimuuden ja yhteisön lainsäädäntövälineiden johdonmukaisuuden vuoksi komissio ehdottaa myös muita täsmennyksiä ja selkeytyksiä. Kaikki nämä mukautukset on toteutettava neuvoston direktiivillä, jolla muutetaan direktiiviä 80/987/ETY. 5.2. Suhteellisuusperiaate Ehdotetun lainsäädäntövälineen sisältö on myös suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska direktiivissä määritetään yhteisön vähimmäissuoja ja jätetään jäsenvaltioille toimivalta vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt sekä huomioon otettavat ajankohdat ja ajanjaksot. Kyseessä oleva yhteisön lainsäädäntö ei aiheuta hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia esteitä, jotka voisivat haitata pienten ja keskisuurten yritysten perustamista tai kehittämistä. 6. OIKEUSPERUSTA Koska perustamissopimuksen entisessä 117 artiklassa vahvistetaan yhteys elin- ja työolojen kohentamista koskevan jäsenvaltioiden tavoitteen sekä tätä tavoitetta edistävän lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisen välillä, yhteisön lainsäätäjä päätti direktiiviä 80/987/ETY laatiessaan antaa sen perustamissopimuksen entisen 100 artiklan perusteella. Tuolloin oli tarpeen turvautua lainsäädäntöjen lähentämistä koskevaan yleiseen oikeusperustaan, koska työolojen kohentamista koskeville toimenpiteille ei ollut erityistä oikeusperustaa. EY:n perustamissopimusta on kuitenkin sittemmin muutettu Amsterdamin sopimuksella, ja sen XI osaston (sosiaalipolitiikka, koulutus, ammatillinen koulutus ja nuoriso) luvussa "Sosiaaliset määräykset" vahvistetaan uusia erityisiä oikeusperustoja sosiaalialalla toteutettaville toimenpiteille. Perustamissopimuksen uudessa 136 artiklassa viitataan edelleen jäsenvaltioiden tavoitteeseen kohentaa elin- ja työoloja, ja 137 artiklassa määrätään, että 136 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseksi yhteisö tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimintaa muun muassa työehtojen alalla. Perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohdassa määrätään, että neuvosto voi antaa direktiivein säännökset vähimmäisvaatimuksista ja että se tekee ratkaisunsa noudattaen perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä. Komissio katsoo tämän vuoksi, että perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohta on nykyään asianmukainen erityisperusta työolojen kohentamista koskeville lainsäädäntövälineille ja että kyseinen määräys on näin ollen otettava direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta annettavan direktiivin oikeusperustaksi. 7. TYÖMARKKINAOSAPUOLTEN KUULEMINEN YHTEISÖN TASOLLA Perustamissopimuksen 138 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio kuulee työmarkkinaosapuolia yhteisön toiminnan mahdollisista suuntaviivoista, ennen kuin se tekee ehdotuksia sosiaalipolitiikan alalla. Komissio päätti 10. helmikuuta 2000 käynnistää työmarkkinaosapuolten kuulemisen ensimmäisen vaiheen ja pyytää niitä lausumaan kantansa direktiivin 80/987/ETY muuttamistarpeesta sekä suunnitellusta lähestymistavasta. Suurin osa kantansa tässä ensimmäisessä kuulemisvaiheessa ilmaisseista työmarkkinaosapuolista... järjestöistä katsoi, että voisi olla hyödyllistä muuttaa neuvoston direktiiviä 80/987/ETY nykytilannetta paremmin vastaavaksi. Tarkasteltuaan työmarkkinaosapuolten näkemyksiä komissio jatkoi omaa valmistelutyötään ja käynnisti sittemmin 7. kesäkuuta 2000 työmarkkinaosapuolten kuulemisen toisen vaiheen, jossa tarkasteltiin kyseessä olevan direktiivin muuttamista koskevaa ehdotusta. Tämän asiakirjan liitteessä (kohdassa 6) luodaan katsaus työmarkkinaosapuolten kantoihin. 8. EHDOTETTUJEN MUUTOSTEN SELITYKSET ARTIKLOITTAIN 1 artikla Direktiivin 1 artikla sisältää kaikki direktiiviin 80/987/ETY ehdotettavat muutokset. 1. Otsikko: Direktiiville ehdotetaan uutta otsikkoa, jossa otetaan huomioon sen uusi oikeusperusta. 2. 1-4 artikla: Soveltamisala ja määritelmät 1 artiklan 2 kohdan lopussa täsmennetään, että jäsenvaltiot, jotka haluavat jättää tiettyjä työntekijäryhmiä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sen vuoksi, että palkkaturva taataan heille muulla tavoin, ovat velvollisia osoittamaan, että ne takaavat kyseisille työntekijöille direktiivissä säädettyä suojaa vastaavan suojan. Poistetaan entisen 2 kohdan toinen alakohta, jossa viitataan liitteen luetteloon. Myös direktiivin 80/987/ETY liite poistetaan. Grönlantia koskeva 3 kohta poistetaan. Uudessa 3 kohdassa säädetään mahdollisuudesta rajoittaa direktiivin soveltamisalaa. Muutos vastaa alkuperäisen direktiivin liitteen I kohtaa (työntekijät, joilla on erityislaatuinen työsopimus tai työsuhde). Direktiivin soveltamisala määritellään nyt direktiivin säädösosassa, joten liite voidaan poistaa. Tällaista esitystapaa ehdotetaan avoimuuden ja direktiivin yksinkertaistamisen nimissä. 2 artiklan osalta ehdotetaan, että vuoden 1980 direktiivin määritelmä, joka koskee ainoastaan selvitysmenettelyjä (velkojien yhteinen tyydyttäminen ja palkkasaatavien huomioon ottaminen) korvataan uudella määritelmällä, joka vastaa maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen 1 artiklan mukaista määritelmää. Artiklan 2 kohdassa säilytetään viittaukset kansallisen lainsäädännön mukaisiin määritelmiin. Sen sijaan "työntekijän" käsitteen osalta ehdotetaan lisättäväksi täsmennys siitä, että osa-aika-, määräaikais- ja tilapäistyöntekijöitä ei voida jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Artiklaan lisätään uusi 3 kohta, jossa määritellään 8 a artiklassa käytettävä käsite "toimipaikka". Määritelmä perustuu maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevan asetuksen (EY) N:o 1346/2000 2 artiklan h alakohdassa annettuun määritelmään. 3 artiklan 1 kohdassa asetetaan yleinen velvoite turvata maksamatta olevien palkkasaatavien maksaminen työntekijöille tietyltä ajalta. Sen sijaan, että 2 kohdassa edelleen säädettäisiin kolmesta vaihtoehtoisesta päivästä, ehdotetaan, että jäsenvaltiot voivat itse määrittää päivän, jonka perusteella lasketaan ajanjakso, jolta palkkaturvajärjestelmä maksaa palkkasaatavat. 4 artiklassa annetaan edelleen jäsenvaltioille mahdollisuus rajoittaa ajallisesti palkkaturvajärjestelmien vastuuta. Ehdotetaan kuitenkin, että vaihtoehtoisiin päiviin ja ajanjaksoihin perustuvaa rajoitusten järjestelmää yksinkertaistettaisiin ja että vahvistettaisiin ainoastaan kolmen kuukauden palkkasaatavia koskeva yhteisön vähimmäistaso. Ehdotetaan, että mikäli jäsenvaltiot sisällyttävät tämä kolmen kuukauden jakson viiteajanjaksoon, vähimmäisviiteajanjaksoksi vahvistetaan kuusi kuukautta. 3. Lisätään uusi III a jakso: Uudessa 8 a artiklassa määritetään, mikä palkkaturvajärjestelmä on toimivaltainen maksamaan palkkasaatavat työntekijöille. Uudessa 8 b artiklassa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta tehdä hallinnollista yhteistyötä rajatylittävissä tilanteissa. Tällä tavoin pyritään helpottamaan maksukyvyttömyysmenettelyjen kulkua. 4. Lisätään uusi 10 a artikla: Uuden 10 a artiklan mukaan jäsenvaltioiden on määritettävä, mitkä maksukyvyttömyysmenettelyt kuuluvat direktiivin soveltamisalaan. Menettelyistä ja kaikista niitä koskevista muutoksista on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Direktiiviehdotuksen 2, 3 ja 4 artikla sisältävät tavanomaiset säännökset direktiivin osoituksesta, täytäntöönpanosta ja voimaantulosta. 2001/0008 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 137 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [16], [16] EYVL C ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [17], [17] EYVL C ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [18], [18] EYVL C noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä [19], [19] EYVL C sekä katsovat seuraavaa: 1) Yhteisön peruskirja työntekijöiden sosiaalisista perusoikeuksista hyväksyttiin 9 päivänä joulukuuta 1989. Peruskirjan seitsemännessä kohdassa todetaan, että sisämarkkinoiden toteutumisen on johdettava Euroopan yhteisön työntekijöiden elin- ja työolojen parantumiseen ja edelleen että parantumisen on johdettava tarpeen mukaan työlainsäädännön tiettyjen näkökohtien, kuten joukkoirtisanomisiin tai konkursseihin liittyvien menettelyjen kehittymiseen. 2) Direktiivin 80/987/ETY [20] tarkoituksena on varmistaa työntekijöiden vähimmäissuoja työantajan maksukyvyttömyystilanteessa. Jäsenvaltioiden on direktiivin mukaisesti perustettava palkkaturvajärjestelmä, joka turvaa maksun maksamatta olevista palkkasaatavista. [20] EYVL L 283, 28.10.1980, s. 23. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Ruotsin ja Suomen liittymisasiakirjalla. 3) Jäsenvaltioiden maksukyvyttömyyslainsäädännön ja sisämarkkinoiden kehittyminen edellyttävät direktiivin tiettyjen säännösten muuttamista. 4) Oikeusvarmuuden ja avoimuuden vaatimuksista seuraa lisäksi, että direktiivin 80/987/ETY soveltamisalaa ja tiettyjä määritelmiä olisi täsmennettävä. Olisi erityisesti täsmennettävä jäsenvaltioille poikkeuksellisesti myönnettävät mahdollisuudet rajoittaa direktiivin soveltamisalaa sekä poistettava direktiivin liite. 5) Kyseessä olevien työntekijöiden yhdenvertaisen suojan varmistamiseksi olisi suotavaa mukauttaa maksukyvyttömyyden määritelmä alaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön uusiin suuntauksiin ja sisällyttää käsitteen piiriin myös muut maksukyvyttömyysmenettelyt kuin selvitysmenettely. Tämä muutos on tarpeen myös, jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/187/ETY [21] kanssa. [21] EYVL L 61, 5.3.1977, s. 26. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/50/EY (EYVL L 201, 17.7.1998, s. 88). 6) Olisi varmistettava, että ne työntekijät, joita tarkoitetaan Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15 päivänä joulukuuta 1997 annetussa direktiivissä 97/81/EY [22], Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa direktiivissä 1999/70/EY [23] ja määräaikaisessa tai tilapäisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden työturvallisuuden ja -terveyden parantamisen edistämistä koskevien toimenpiteiden täydentämisestä 25 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa direktiivissä 91/383/ETY [24], eivät jää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. [22] EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/23/EY (EYVL L 131, 5.5.1998, s. 10). [23] EYVL L 175, 10.7.1999, s. 43. [24] EYVL L 206, 29.7.1991, s. 19. 7) Työntekijöiden oikeussuojan varmistamiseksi sellaisten yritysten maksu- kyvyttömyystilanteissa, joilla on toimintaa useissa jäsenvaltioissa, ja konsolidoitaisiin työntekijöiden oikeudet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisiksi, direktiiviin olisi sisällytettävä säännös, jossa määritetään yksiselitteisesti, mikä palkkaturvajärjestelmä on toimivaltainen maksamaan palkkasaatavat näissä tapauksissa. Lisäksi on taattava asiaa koskevien säännösten moitteeton soveltaminen ja säädettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisestä yhteistyöstä. 8) Maksukyvyttömyysmenettelyjen tunnistamisen helpottamiseksi erityisesti rajatylittävissä tilanteissa, on syytä säätää, että jäsenvaltioiden on ilmoittava komissiolle ja jäsenvaltioille maksukyvyttömyysmenettelyistä, jotka johtavat palkkaturvajärjestelmän toimintaan. 9) Direktiivi 80/987/ETY olisi muutettava vastaavasti. 10) Suunnitellun toimen tavoitteita, joita ovat tiettyjen direktiivin 80/987/ETY säännösten muuttaminen jäsenvaltioiden maksukyvyttömyyttä koskevan lainsäädännön kehityksen huomioon ottamiseksi, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin. Tavoitteet voidaan paremmin saavuttaa yhteisön tasolla perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Tässä direktiiviin 80/987/ETY muuttamisesta annettavassa direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 80/987/ETY seuraavasti: 1. Korvataan otsikko seuraavasti: "Neuvoston direktiivi 80/987/ETY, annettu 20 päivänä lokakuuta 1980, työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa" 2. Korvataan I ja II jakso seuraavasti: "I JAKSO Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviin saataviin työnantajalta, joka on 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla maksukyvytön. 2. Jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti jättää tiettyihin ryhmiin kuuluvien työntekijöiden saatavat tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sen vuoksi, että palkkaturva taataan heille muulla tavoin, jos osoitetaan, että kyseille henkilöille voidaan muulla tavoin taata tässä direktiivissä säädettyä suojaa vastaavan suoja. 3. Jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle: a) luonnollisen henkilön palveluksessa olevat kotiapulaiset, ja b) osuuskalastajat. 2 artikla 1. Tätä direktiiviä sovellettaessa työnantajaa pidetään maksukyvyttömänä, jos on pyydetty sellaisen jonkin jäsenvaltion lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten mukaisen työnantajan maksukyvyttömyyteen perustuvan menettelyn aloittamista, jossa kyseinen työnantaja menettää osittain tai kokonaan määräysvallan omaisuuteensa ja jossa määrätään selvittäjä, ja a) päättänyt menettelyn aloittamisesta tai b) todennut, että työnantajan yritys tai liiketoiminta on kokonaan lopetettu ja omaisuutta on niin vähän, että menettelyn aloittaminen ei ole perusteltua. 2. Tällä direktiivillä ei vaikuteta siihen, miten kansallisessa lainsäädännössä määritellään käsitteet 'työntekijä', 'työnantaja', 'palkka', 'välitön oikeus' ja 'tulevaisuuteen kohdistuva oikeus'. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle: a) direktiivissä 97/81/EY tarkoitettuja osa-aikatyöntekijöitä b) direktiivissä 1999/70/EY tarkoitettuja määräaikaisessa työsuhteessa olevia työntekijöitä c) direktiivin 91/383/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tilapäisessä työsuhteessa olevia työntekijöitä. 3. Tässä direktiivissä 'toimipaikalla' tarkoitetaan sellaista taloudellisen toiminnan paikkaa, jossa työnantaja harjoittaa muuten kuin tilapäisesti taloudellista toimintaa inhimillisin ja aineellisin voimavaroin. II JAKSO Palkkaturvajärjestelmiä koskevat säännökset 3 artikla Jäsenvaltioiden on, jollei 4 artiklasta muuta johdu, toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että palkkaturvajärjestelmät turvaavat maksun työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvista maksamatta olevista palkkasaatavista. Palkkaturvajärjestelmä turvaa maksamattomat palkkasaatavat tiettyä jäsenvaltioiden määrittämää päivää edeltävältä ja/tai, tarvittaessa, jälkeiseltä ajalta. 4 artikla 1. Jäsenvaltiot saavat rajoittaa palkkaturvajärjestelmien 3 artiklassa tarkoitettua vastuuta. 2. Käyttäessään 1 kohdassa tarkoitettua mahdollisuutta jäsenvaltion on vahvistettava jakso, jonka ajalta palkkaturvajärjestelmä vastaa maksamattomista palkkasaatavista. Tämä ajanjakso ei kuitenkaan voi olla lyhyempi kuin aika, joka vastaa maksamatta olevia palkkasaatavia kolmelta viimeiseltä kuukaudelta. Jäsenvaltiot voivat sisällyttää tämän kolmen kuukauden vähimmäisajanjakson viiteajanjaksoon, jonka kesto ei voi olla alle kuusi kuukautta. 3. Jäsenvaltiot voivat asettaa enimmäismäärän palkkaturvajärjestelmän suorittamille maksuille. Käyttäessään tätä mahdollisuutta jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle, miten enimmäismäärä asetetaan." 3. Lisätään III a jakso seuraavasti: "III a JAKSO Rajatylittäviä tilanteita koskevat säännökset 8 a artikla 1. Jos yritys, jolla on toimipaikkoja vähintään kahdessa jäsenvaltiossa, on maksukyvytön 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja jos maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista on pyydetty muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella työntekijä tavallisesti suorittaa työnsä, jälkimmäisenä mainitun jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmä on toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä. 2. Työntekijöiden oikeuksien ulottuvuus määritellään lainsäädännössä, jota sovelletaan edellä 1 kohdan mukaisesti toimivaltaiseen palkkaturvajärjestelmään. 3. Jäsenvaltioiden on toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa päätökset, jotka on tehty 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sellaisen maksukyvyttömyysmenettelyn yhteydessä, jonka aloittamista on pyydetty jossakin toisessa jäsenvaltiossa, otetaan huomioon määritettäessä tässä direktiivissä tarkoitettua työnantajan maksukyvyttömyyttä. 8 b artikla Jäsenvaltioiden on 8 a artiklan täytäntöönpanoa varten säädettävä toimivaltaisten hallintoviranomaisten yhteistyöstä." 4. Lisätään 10 a artikla seuraavasti: "10 a artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat kansalliset maksukyvyttömyysmenettelyt sekä kaikki niitä koskevat muutokset komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Komissio julkaisee nämä ilmoitukset Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä." 5. Poistetaan liite 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulu- kuuta 2003. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava siitä komissiolle. Näiden on sovellettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä työnantajan maksukyvyttömyystilanteissa, jotka todetaan näiden säännösten voimaantulon jälkeen. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa lainsäädäntö kirjallisena komissiolle. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Ehdotuksen nimi: Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta Asiakirjan viitenumero: Ehdotus 1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate- Direktiivin 80/987/ETY mukauttaminen lainsäädännön alalla tapahtuneeseen kehitykseen ja sisämarkkinatilanteeseen on tehtävä lainsäädäntövälineellä, jolla parannetaan työntekijöiden oikeussuoja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaiseksi. Lisäksi direktiivin 80/987/ETY muuttaminen on ainoa tapa varmistaa direktiivin säännösten tehokas täytäntöönpano maksukyvyttömyystilanteissa, joihin liittyy rajatylittäviä piirteitä. Ehdotetun välineen sisältö on myös suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska siinä määritellään suojan vähimmäistaso yhteisössä mutta jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi vahvistaa täytäntöönpanoa koskevat säännöt samoin kuin huomioon otettavat päivämäärät ja kaudet. Yhteisön lainsäädäntöön ei sisälly hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rajoituksia, jotka mahdollisesti haittaisivat pienten ja keskisuurten yritysten perustamista tai kehittämistä. Vaikutus yritystoimintaan 2. Mitä yrityksiä ehdotus koskee- Ehdotus koskee työntekijöitä, joilla on maksamattomia palkkasaatavia heidän työnantajansa jouduttua direktiivin määritelmän mukaiseen maksukyvyttömyystilaan. Tällä direktiivin muutoksella on tarkoitus konsolidoida työntekijöiden oikeudet kansainvälisissä maksukyvyttömyystilanteissa tavalla, jonka yhteisöjen tuomioistuin on jo vahvistanut oikeuskäytännössään. 3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta- Ei mitään. 4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset- Ehdotuksella pyritään vahvistamaan työntekijöiden luottamusta siihen, että sisämarkkinoiden kehittämiseen ja yritysten kilpailukyvyn paranemiseen liittyy myös työntekijöiden riittävä suoja. Sillä saattaa näin ollen olla edullisia vaikutuksia sisämarkkinapolitiikan ja taloudellisen ja sosiaalisen koheesion kannalta. a) Mikä on vaikutus - työllisyyteen- Ehdotuksella pyritään parantamaan työpaikkojen laatua ja pysyvyyttä takaamalla vähimmäissuoja työntekijöille, joiden työnantaja on joutunut maksukyvyttömyystilanteeseen. Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun kyseessä on yritys, jolla on toimintaa vähintään kahdessa jäsenvaltiossa. - investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen- Tämä ehdotus kuuluu lainsäädännöllisiin toimiin, joiden tarkoituksena on taata, että sisämarkkinat edistävät kestävää ja tasapainoista kehitystä, jossa otetaan huomioon yritysten kilpailukykyyn ja työllisyyteen liittyvät seikat. Ehdotuksella siis helpotetaan investointeja ja uusien yritysten perustamista sisämarkkinoille. - yritysten kilpailukykyyn- Kyseessä on sisämarkkinoiden toimivuutta koskeva seuranta- ja liitännäistoimi, ja näin ollen vaikutukset vähintään kahdessa jäsenvaltiossa toimivien yritysten kilpailuasemaan ovat myönteisiä. b) Tarvitaanko uusia hallinnollisia menettelyitä- Ei, kaikki tarvittavat rakenteet ja menettelyt on jo perustettu pantaessa direktiivi 80/987/ETY täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä. c) Mitkä ovat kustannukset ja edut määrällisesti mitattuna- Direktiivin 80/987/ETY 5 artiklan mukaisesti palkkaturvajärjestelmän rahoitusta koskevista säännöistä päättävät jäsenvaltiot, joiden on kuitenkin noudatettava kolmea periaatetta. Yksi näistä periaatteista (joka on kirjattu b alakohtaan) on seuraava: "työnantajat osallistuvat rahoitukseen, jos viranomaiset eivät vastaa siitä kokonaan". Periaatetta ei ole muutettu tässä ehdotuksessa. Julkisesta palkkaturvajärjestelmästä on huomattavaa etua taloudellisissa vaikeuksissa oleville yrityksille. d) Mitä kustannuksia direktiivistä aiheutuu- Ehdotetun muutoksen ei pitäisi vaikuttaa rahoitusta koskeviin sääntöihin eikä yritysten rahoitusosuuden määrään. Direktiiviehdotuksessa mukaillaan oikeuskäytännön kehitystä. e) Mitä yritysten on tehtävä valvonnan ja arvioinnin osalta- Direktiivissä ei säädetä yritysten toteuttamista valvonta- tai arviointitoimista. 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin ryhmiin verrattuna lievemmät tai erilaiset vaatimukset tms.)- Vuoden 1980 direktiivissä yrityksiä ei erotella koon perusteella. Siinä säädetään julkisen palkkaturvajärjestelmän toimista yrityksen maksukyvyttömyystilanteessa. Muutosehdotus kuitenkin koskee erityisesti sellaisia yrityksiä, joilla on toimintaa vähintään kahdessa jäsenvaltiossa. 6. Kuuleminen Komissio on kuullut yhteisön tason työmarkkinaosapuolia perustamissopimuksen 138 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti. Seuraavassa esitetään lyhyesti komissiolle esitetyt kommentit. Euroopan käsiteollisuuden sekä pienten ja keskisuurten yritysten liitto (UEAPME) vahvisti edelleen kannattavansa sitä, että toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä määritetään nimenomaisesti rajatylittävissä tilanteissa, ja sen mielestä toimivaltaisen järjestelmän tulisi olla se, joka sijaitsee siinä maassa, jossa työntekijä harjoittaa tavanomaisesti palkkatyötään, ja johon työnantajan olisi maksettava maksuosuutensa. Maksukyvyttömyyden käsitteestä UEAPME on sitä mieltä, että olisi hyödyllistä vahvistaa yleiset puitteet ja viiteluettelo, jossa mainittaisiin nykyiset kansalliset menettelyt. Mitä tulee johdonmukaisuuteen muiden direktiivien kanssa, UEAPME korostaa varsinkin erityistä suhdetta tilapäisen työntekijän, tilapäistä työvoimaa välittävän yrityksen ja työntekijöitä käyttävän yrityksen välillä. Tällöinhän työntekijään voidaan soveltaa direktiivin mukaista suojaa ainoastaan silloin, kun työnantajana toimiva tilapäistä työvoimaa välittävä yritys on maksukyvytön. UEAPME kannattaa myös aikarajoitusten yksinkertaistamista sekä sitovan yhteisön vähimmäiskauden vahvistamista edellyttäen, että vähimmäiskautta ei pidennetä. Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö (EAY) kannattaa direktiivin 80/987/ETY tarkistamista ja hyväksyy sen sisällön sellaisena kuin se on esitetty kuulemisasiakirjassa. EAY kannattaa erityisesti ehdotusta, jonka mukaan direktiiviin lisätään uusi säännös toimivaltaisen palkkaturvajärjestelmän nimenomaisesta määrittämisestä rajatylittävissä maksukyvyttömyystilanteissa. Tarkistuksen olisi koskettava myös maksukyvyttömyyden käsitteen määritelmää, vaikka joissakin tilanteissa olisikin vaarana direktiivissä säädetyn järjestelmän kiertäminen. Tarkistuksella olisi myös vahvistettava johdonmukaisuus yritysluovutuksia koskevan direktiivin kanssa ja varmistettava, että osa-aikaiset, määräaikaiset ja tilapäiset työntekijät eivät jää soveltamisalan ulkopuolelle. EAY tukee lähestymistapaa, jonka mukaan tulevassa direktiivissä vahvistetaan vähimmäissuoja mutta annetaan kuitenkin jäsenvaltioille mahdollisuus määrittää viitepäivät ja -kaudet. Liitteen ja soveltamisalan osalta EAY haluaa kiinnittää huomiota niiden työntekijöiden kasvavaan lukumäärään, joita ei pidetä työnantajan palkkatyöntekijöinä vaan joilla on sopimus palveluiden tarjoamisesta. EAY vaatii toimenpiteitä, joilla nämä henkilöt - jotka jäsenvaltiot voivat nykyisen direktiivin mukaisesti jättää soveltamisalan ulkopuolelle - otetaan mukaan soveltamisalaan uudessa direktiivissä. Euroopan ylempien toimihenkilöiden keskusjärjestö (La Confédération Européenne des Cadres - CEC) kannattaa komission ehdottamaa ratkaisua toimivaltaisen palkkaturvajärjestelmän määrittämiseksi rajatylittävissä tilanteissa. Maksukyvyttömyyden käsitteen määritelmää koskeva ehdotus vaikuttaa riittävältä ja joustavalta. Kansalliset menetelmät sisältävän luettelon olisi oltava niin joustava, että siihen voitaisiin lisätä automaattisesti kaikki kansallisiin säännöksiin tehdyt muutokset. CEC tukee ehdotettuja ratkaisuja paremman johdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön muiden direktiivien kanssa. Sen mielestä ehdotukseen olisi sisällytettävä 'taloudellisesti riippuvaisen työntekijän' määritelmä, jolla voitaisiin korvata perinteinen 'palkkatyöntekijän' määritelmä. Aikarajoitusten yksinkertaistamisesta CEC toteaa, että komission olisi varmistettava, että viitekausi ei johda vähimmäissuojan heikkenemiseen. EY:n teollisuuden ja työnantajien keskusjärjestö (UNICE) ei ole edelleenkään vakuuttunut tarpeesta muuttaa direktiiviä. Sen mielestä komission esiin tuoma rajatylittäviä tilanteita koskeva ulottuvuus on jo ratkaistu oikeuskäytännössä eikä sitä ole tarpeen kodifioida. UNICE on kuitenkin sitä mieltä, että jos komissio aikoo tehdä tällaisen muutosehdotuksen, siinä olisi myös varmistettava, että palkkaturvajärjestelmä, joka suorittaa maksut ennakkoon toisessa jäsenvaltiossa aloitetun menettelyn puitteissa, voi periä takaisin maksamansa summat. Takaisinperintää koskevaa kysymystä ei ole käsitelty tyydyttävällä tavalla uudessa neuvoston asetuksessa, joka koskee maksukyvyttömyysmenettelyitä. UNICE on sitä mieltä, että johdonmukaisuus yritysluovutuksia koskevan direktiivin kanssa on varmistettu sillä, että direktiivissä 98/50/EY viitataan direktiiviin 80/987/ETY. Soveltamisalasta UNICE on sitä mieltä, että sekä osa-aikaiset että määräaikaiset työntekijät kuuluvat direktiivin 80/987/ETY soveltamisalaan. Tilapäiset työntekijät kuuluvat soveltamisalaan, jos niiden työnantaja (työvoimaa välittävä yritys) joutuu maksukyvyttömyystilanteeseen. Julkisten yritysten Euroopan keskus (CEEP) katsoo rajatylittävien tilanteiden osalta, että direktiivi olisi saatettava ajan tasalle, jotta varmistettaisiin tarvittava oikeusvarmuus ja vahvistettaisiin palkkatyöntekijöiden oikeudet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. Se tukee ehdotusta, jonka mukaan direktiiviin lisätään uusi säännös, jossa määritetään toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä tilanteissa, joissa maksukyvyttömyystilanteessa olevalla yrityksellä on toimipaikkoja useissa jäsenvaltioissa ja menettely on aloitettu muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa työntekijä tavanomaisesti työskentelee. CEEP tukee myös maksukyvyttömyyden määritelmään tarkistamista, koska se on nykyisellään liian suppea; samalla siinä olisi myös varmistettava johdonmukaisuus direktiivin 98/50/EY kanssa. CEEP voisi tukea ehdotusta, jonka mukaan uudessa direktiivissä viitattaisiin velallisen kaikkia velkoja koskevaan maksukyvyttömyysmenettelyyn, jossa velallinen menettää osittain tai kokonaan määräysvallan omaisuuteensa ja jossa määrätään selvittäjä. Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestö (ECSA) tukee UNICEn näkökantaa. Jos direktiiviä muutetaan, ECSA toivoo, että liite säilytettäisiin sellaisenaan merialusten miehistöjen osalta.