Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kansainvälisen kaupan maailmanlaajuinen haaste: Markkinoillepääsyä koskeva strategia Euroopan unionin osalta"

(97/C 56/10)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 31. lokakuuta 1996 työjärjestyksensä 23 artiklan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Kansainvälisen kaupan maailmanlaajuinen haaste: Markkinoillepääsyä koskeva strategia Euroopan unionin osalta".

Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 17. lokakuuta 1996. Esittelijänä oli Jan Jacob van Dijk.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. 31. lokakuuta 1996 pitämässään 339. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 49 ääntä puolesta, yksi vastaan, ja yksi pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. GATT:in Uruguayn kierroksen päätteeksi päätettiin perustaa Maailman kauppajärjestö WTO. Perustamiskokous pidettiin Marrakechissa. Järjestö valvoo Uruguayn kierroksen päätösten toimeenpanoa. Ensimmäinen ministeritason kokous järjestetään Singaporessa joulukuussa 1996.

1.2. Euroopan unionin komissio on julkaissut tiedonannon avoimen monenkeskisen kauppajärjestelmän kehitysvauhdin ylläpitämiseksi ja saadakseen mahdollisimman laajapohjaisen kannatuksen kaupan avaamiselle maailmanlaajuisesti. Tiedonannossa julkistetaan uusi, kolmansien maiden markkinoille pääsyä helpottava strategia ja asetetaan Euroopan unionin tavoitteet Singaporen ministerikokouksen ja WTO:n tulevan asialistan osalta. Täten komissio on mukana solmimassa "uutta maailmankaupan asialistaa".

1.3. Komission tiedonannon sisältö voidaan tiivistää seuraavasti

Euroopan unionin vakavaraisuus riippuu paljolti sen ulkomaankaupasta ja investoinneista. Unioni on avoin talousjärjestelmä, jonka lukuisat työpaikat ovat riippuvaisia viennistä. Näin ollen yhteinen kauppapolitiikka on muodostunut EY:n perustamissopimuksen kulmakiveksi.

Talouden avoimuus kansainväliselle kilpailulle tarjoaa monia mahdollisuuksia yrityksille sekä yksilöille. Eurooppalaisilla yrityksillä on kuitenkin vastassaan monia unionin ulkopuolisia esteitä. Unionin onkin pyrittävä parantamaan pääsyään kolmansien maiden markkinoille samalla kun se avaa vähitellen omia markkinoitaan.

Tiedonannossaan komissio esittää useita tapoja strategian toteuttamiseksi.

Ehdotukset on esitetty selkeiden tavoitteiden muodossa. Unionin kauppakumppaneitten on liityttävä ja suostuttava WTO:n sopimuksen vaatimuksiin samalla kun unionin on kunnioitettava mainituissa sopimuksissa sille asetettuja velvoitteita. Kaupan avaamisen välineitä on hyödynnettävä täysipainoisesti kauppapolitiikassa. Unionin on myös ryhdyttävä toimeen kaupan sujuvuutta haittaavien esteiden poistamiseksi. Yrityksille on kerrottava käytössä olevista varoista ja mahdollisuuksista mukaan lukien kauppapolitiikan välineet unionin suojelemiseksi epärehdiltä kaupalta.

Yhteisöllä on käytössään kahdenlaisia välineitä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi: monenkeskiset välineet (Uruguayn kierroksen päätösten toimeenpano ja vakiinnuttaminen, eri vaiheet markkinoiden avaamiseksi ja sellaisten uusien alueiden tunnistamiseksi, joilla kauppa on vapautettava) ja kahdenkeskisellä tasolla käytettävät välineet (kahdenkeskiset yleiset tai alakohtaiset neuvottelut ja sopimusten toimeenpano, joilla taataan markkinoillepääsy tai vapaakauppa joko yksittäisten kolmansien maiden tai maaryhmien kanssa). Näitä välineitä voidaan täydentää tukipolitiikalla, toisin sanoen vahvistamalla eurooppalaisten yritysten vientimahdollisuuksia (vastavuoroinen tunnustaminen, teollisuusyhteistyö, erityiset viennin tukitoimet).

Komission ensimmäisessä arviossa, jota se aikoo vielä hioa ja kehittää, yhdeksi päätavoitteeksi asetetaan yhteisön markkinoillepääsyn parantaminen kaikkialla maailmassa. Tukemalla WTO:ta kaikin mahdollisin tavoin komissio korostaa, että seuraavalla neuvottelukierroksella päähuomio tulee kiinnittää sellaisten ongelmien ratkaisuun, jotka haittaavat eurooppalaisten yritysten aseman parantamista kansainvälisillä markkinoilla.

2. Yleistä

2.1. Talous- ja sosiaalikomitea tukee komission aloitetta ja kannattaa esitettyä strategiaa, jonka avulla parannetaan kolmansien maiden markkinoille pääsyä, suositaan eurooppalaista vientiä ja luodaan työpaikkoja Eurooppaan. Komitea pyytää WTO:ta kiinnittämään huomiota GATT:in Uruguayn kierroksen päätösten ja Marrakechissa tehtyjen sopimusten täysipainoiseen soveltamiseen.

2.2. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä unionin kauppapolitiikan lopullinen tavoite on rehti ja oikeudenmukainen, säännöille perustuva kauppajärjestelmä eikä ainoastaan kaupan vapauttaminen. Tässä yhteydessä komitea toistaa, ettei vapaa maailmankauppa ole tavoite sinänsä, vaan keino tuottaa kestävää taloudellista kasvua ja yhteiskunnallista hyvinvointia kaikille monenkeskeisen järjestelmään osallistuville. Näin ollen WTO:n tulee laatia kansainväliset rehdin kaupan säännöt, jotta kilpailutilanteesta muodostuu tasa-arvoinen.

2.3. Tätä periaatetta kehitetään seuraavissa luvuissa, jotka käsittelevät kilpailua, investointeja, yhteiskunnallista ulottuvuutta ja ympäristöä.

2.4. Komitea kehottaa komissiota tekemään tarvittavat toimet, jotta myös Kiina ja Venäjä saadaan liittymään WTO:hon. Se laajentaa WTO:ssa tehtävien sopimusten vaikutusta.

3. Kauppa- ja kilpailupolitiikka

3.1. WTO:n uudella asialistalla olevien aiheiden joukosta talous- ja sosiaalikomitea nostaa esiin vastaisuudessa käytävän keskustelun kauppa- ja kilpailupolitiikasta. Kilpailupolitiikan tavoitteena on ylläpitää kilpailua sekä kotimarkkinoilla että unionissa taloudellisen tehokkuuden ja kuluttajien hyvinvoinnin edistämiseksi. Se kattaa paitsi perinteisen kilpailu- ja kartellilainsäädännön, joka koskee yksityisen sektorin kilpailunrajoitteita myös sellaiset hallituksen toimet, jotka vaikuttavat suoraan tai välillisesti yritysten käyttäytymiseen ja teollisuuden rakenteisiin. Sääntöpohjaisen monenkeskisen kauppajärjestelmän tavoite on kasvattaa maailmanlaajuisesti taloudellista ja yhteiskunnallista hyvinvointia kansainvälisen kaupan ja pääomavirtojen liikkumista helpottamalla. WTO:n neuvotteluiden päätavoitteen tulisi tällä alalla olla maailmankauppajärjestelmän vahvistaminen ja kilpailun lisääminen. Siihen päästään luomalla monenkeskiset poliittiset puitteet, joissa pyritään välttämään mahdollinen ristiveto kauppa- ja kilpailupolitiikan välillä.

3.2. Monenkeskinen kilpailusopimus on voimassa EU:n, Pohjois-Amerikan vapaakauppasopimuksen NAFTAn ja Australian ja Uuden-Seelannin kaupallisen lähentymissopimuksen ANZCERTAn välillä. Näiden joukossa ainoastaan EU:lla on ylikansallinen kilpailuviranomainen. Sekä YK:n kauppa- ja kehityskonferenssi UNCTAD että OECD ovat aiemmin pyrkineet kehittämään monikansallisille yrityksille toimintasääntöjä. Nämä säännöt sisältyvät UNCTADin Rajoittavia yrityskäytäntöjä koskevaan ohjeistoon vuodelta 1980 ja OECD:n Monikansallisen yrityksen ohjeistoon vuodelta 1976. Kansainvälinen yritysyhteisö ja ammattiyhdistykset kannattavat niitä. Säännöt ovat kuitenkin luonteeltaan vapaaehtoisia, ja vielä tällä hetkellä kilpailupolitiikasta puuttuvat avoimet monenkeskiset järjestelmät ja pakotteet sekä sovittelumenettelyt. Tämä on EU:n ulkopuolisten maiden erityinen huolenaihe. Niissä markkinoillepääsyn esteet ovat korkeammat kuin EU:n jäsenvaltioissa. Näin ollen on tärkeää kytkeä nämä maat kansainvälisten kaupan ja kilpailun sopimusten sääntöuudistuksen kehitykseen ja taata siten, ettei kehitys syrji ketään.

3.3. WTO-neuvottelujen asialistalla tulisi olla seuraavaa:

standardien asettaminen kansallisille kilpailulainsäädännöille, mukaan lukien niiden sovellusalueiden laajentaminen, avoimuuden huomioon ottaminen sekä pakote- ja sovittelumenettelyt. On muistettava, että kilpailupolitiikan kansainväliset vaikutukset riippuvat ennen kaikkea kansallisten kilpailujärjestelmien vahvuudesta,

kansainvälisten kilpailusopimusten soveltamisalojen laajentaminen ja kilpailuperiaatteiden yhdenmukaistamisen sekä kartellien vastaisen yhteistyön lisääminen, tarkoituksena kartellilainsäädännön kansainvälinen lähentäminen Samalla on muistettava, että kaupan kasvava vapautuminen synnyttää riskin kaupan valtakeskittymistä kansainvälisellä tasolla,

markkinoillepääsyn helpottaminen kansallisesti sekä kansainvälisesti erityisesti palvelualalla; samoin on vahvistettava tuonti- ja vientikartellien hallintasääntöjä, erityisiä yritysjärjestelyjä ja -käytäntöjä, paikallisia sisältövaatimuksia ja muita kauppaan liittyviä investointitoimia sekä sulautumien valvontaa.

4. Kauppa ja sijoitustoiminta

4.1. Monenkeskisten investointisopimusten tekeminen on erityisen merkittävää markkinoillepääsyssä paraikaa tapahtuvan kehittymisen kannalta. Talous- ja sosiaalikomitea huomauttaa, että monenkeskisestä investointisopimuksesta (MAI = "Multilateral Agreement on Investment") käytävät neuvottelut ovat edenneet OECD:ssä varsin pitkälle. Tavoitteena on saavuttaa sopimus laajasta investointien vapauttamisesta ja todellisista sovittelumenettelyistä toukokuuhun 1997 mennessä. Sopimus on avoin kaikille OECD:n ja Euroopan unionin jäsenille ja mahdollinen OECD:hen kuulumattomille maille. Kaikki OECD:n jäsenet ja EU:n komissio osallistuvat neuvotteluihin. OECD:hen kuulumattomien maiden liittymisestä keskustellaan seminaareissa ja epävirallisissa neuvonpidoissa neuvotteluryhmän ja jäsenyydestä kiinnostuneiden maiden kesken. OECD:n ministerikokous hyväksyi MAI-neuvotteluryhmän kehitysraportin toukokuussa 1996 ().

4.2. Talous- ja sosiaalikomitea esitti oman kantansa MAI:sta laajasti 28. 29. helmikuuta 1996 antamassaan lausunnossa aiheesta "Suoriin investointeihin sovellettavien sääntöjen maailmanlaajuinen yhdenmukaistaminen" () (esittelijänä Vasco Cal). Näin ollen sitä ei tässä toisteta kokonaisuudessaan. Lausunnossa korostettiin ulkomaisten suorien sijoitusten lisääntyvää merkitystä talouden maailmanlaajuistumiskehitykselle ja kansallisten ja/tai alueellisten talouksien välisille suhteille. Alkuperäisen kantansa mukaan talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen pyrkimyksiin määritellä investoinnit laajasti. Komitea korostaa tarvetta saada käyttöön alueellisen talousyhdentymien lauseke (REIC), jotta voidaan välttää suosituimmuuslausekkeiden karikot, sekä sellainen tehokas sovittelumenettely, joka on yhtenevä WTO:ssa laadittujen sekä nykyisien valtioiden ja sijoittajien välisten kiistojen selvittelyssä käytettyjen sovittelumenettelyjen kanssa. Keskushallintoa alemmat ja paikalliset sopijapuolet tulisi mahduttaa sopimuksen sovellusalaan, jotta tämänhetkiset epäselvyydet saadaan poistetuiksi. Komitea katsoi vielä, että kansallisen kohtelun periaatetta tulee noudattaa, vaikka joitain poikkeuksia ja varaumia tiedetään olevan. Valtion omiin yrityksiin kohdistuvaa käänteistä syrjintää ei tule sallia edes "vientijalostusalueilla", joilla usein niin tapahtuu. Suorien ulkomaisten sijoitusten houkuttelua alhaisin työehtonormein tulisi rajoittaa ja nykyisten välineiden periaatteet sisällyttää MAI:hin, jolloin voidaan helpottaa WTO:n tasolla Singaporen ministerikokouksen jälkeen pidettäviä kauppa- ja sijoitusneuvotteluja. Mahdollisia välineitä ovat esimerkiksi OECD:n ohjeet monikansallisille yrityksille.

5. Kauppa ja yhteiskunnallinen tilanne

5.1. Kuten jo aiemmin todettiin, kansainvälinen kauppa hyödyttää kaikkia, jos sitä käydään rehdein säännöin. Tämä on mahdollista vain, jos säännöt ovat olemassa ja ne on hyväksytään kaikissa WTO:n jäsenvaltioissa. Tämä ei koske ainoastaan sijoitus- ja kilpailusääntöjä, vaan myös työehtoja ja ympäristöä.

5.2. Talous- ja sosiaalikomitea on useaan otteeseen ilmaissut kannattavansa sosiaalilausekkeen sisällyttämistä kansainvälisisiin kauppasopimuksiin. Lausunnossaan Uruguayn kierroksen vaikutuksista talous- ja sosiaalikomitea totesi, että "Maailman kauppajärjestön ohjelmassa tulee olla sosiaalilauseke." ().

5.3. Tässä lausunnossa talous- ja sosiaalikomitea käsittelee aihetta yksityiskohtaisemmin. Ensiksikin se haluaa selvittää, mitä työehtoja kansainvälisiin työvoimasopimuksiin tulee sisällyttää. Tällä hetkellä vallitsee laaja yksimielisyys viidestä työehdon osa-alueesta:

syrjimättömyys (ILO:n yleissopimus 111),

pakkotyövoiman käytön kieltäminen (ILO:n yleissopimukset 29 ja 105),

lapsityövoiman käytön kieltäminen (ILO:n yleissopimus 138),

järjestäytymisoikeus (ILO:n yleissopimus 87),

oikeus joukkotoimintaan (ILO:n yleissopimus 98).

Valtaosa maista on ratifioinut kaikki ILO:n yleissopimukset, eli näitä voidaan pitää kansainvälisesti hyväksyttyinä standardeina ().

OECD:n hiljattain julkaisema raportti työehdoista on osoittanut, että niiden noudattaminen tukee taloudellista kehitystä luomalla kiinteän yhteyden markkinoiden ja yhteiskunnan kehityksen välille. OECD on myös todennut perusteettomiksi joidenkin kehitysmaiden ilmaiseman huolen, että nämä viisi ydinehtoa vaikuttaisivat kielteisesti niiden talouden tuloksiin (). Komitean mielestä perustyöehtojen luetteloa ei saa toistaiseksi laajentaa. Samalla komitea kehottaa maita, jotka kannattavat työehtojen ottamista mukaan kansainvälisiin kauppasopimuksiin, ratifioimaan itse ko. sopimukset.

G7-maiden valtion- ja hallitusten päämiehet ilmaisivat Lyonissa kesäkuussa pitämässään kokouksessa, että kansainvälisesti tunnustettujen työehtojen kunnioittaminen on osa perimmäistä kestävän kehityksen tavoitetta, joka mahdollistaa kehitysmaiden osallistumisen maailmanlaajuistumiseen ja sen tulosten jakoon maiden kehitystasosta riippumatta ().

5.4. Kun valtio on ratifioinut ILO:n yleissopimuksen, valtion hallitus ja ILO neuvottelevat mukautuksista, joita kansalliseen lainsäädäntöön on tehtävä, jotta se on yleissopimuksen määräysten mukainen. ILO valvoo, että kansallinen lainsäädäntö on yhdenmukainen ILO:n yleissopimuksen kanssa. Sen jälkeen ILO tarkkailee, että yleissopimuksen määräyksiä noudatetaan. Työmarkkinaosapuolia ja hallitusta pyydetään antamaan omat raporttinsa, joille tarkkailujärjestelmä perustuu. Mikäli valtio ei täytä kaikkia sopimuksen kohtia, ILO huomauttaa siitä. Ellei tämä vaikuta, viimeisenä rangaistuskeinona ILO julkaisee sopimukseen kohdistuneet rikkeet. Julkistamisen lisäksi ILO:lla ei ole käytössään muita rangaistuskeinoja, joilla maat voidaan pakottaa noudattamaan yleissopimusta.

5.5. Tähän mennessä työehdot on sisällytetty Yhdysvaltojen kauppaa ja hintoja käsittelevään lakialoitteeseen, Euroopan yleisiä tullitariffisuosituksia käsittelevään suunnitelmaan sekä NAFTA-sopimuksen liitteeseen. Kaikki mainitut ovat luonteeltaan kahdenkeskisiä ja saattavat olla herkempiä protektionistisille paineille kuin monenkeskiset sopimukset. Työehtojen sisällyttäminen kansainvälisiin kauppasopimuksiin antaa kansainväliselle yhteisölle välineen pakottaa maat kunnioittamaan laajalti hyväksyttyjä työehtoja. Tästä syystä talous- ja sosiaalikomitean mielestä on parempi käsitellä työehtoja myös WTO:ssa. Komitean mielestä niiden sisällyttäminen sopimuksiin on keino vahvistaa paitsi työehtoja koko maailmassa myös vapaakaupan periaatetta. Komitea pelkää, että työehtojen jatkuva noudattamatta jättäminen monissa maissa voi vähentää vapaakauppaperiaatteen kannatusta.

5.6. Ensi vaiheessa voidaan julkaista moraalinen vetoomus, esimerkiksi keskustelun ja vuoropuhelun keinoin, jotta hallitus kunnioittaisi työehtoja. Jos tämä ei tuota toivottua tulosta, voidaan soveltaa kannustinpolitiikkaa. Se on jo yleinen käytäntö suosituimmuusehtojen osalta. Maa voi saada uusia suosituimmuuskohtelun etuja, mikäli se noudattaa työehtoja. Teollisuusmaiden tulisi kehittää oheispolitiikkaa tiiviissä yhteistyössä kyseeseen tulevien maiden kanssa. Politiikan tarkoituksena on saada maat kunnioittamaan inhimillisiä arvoja. Mikäli nämäkään välineet eivät muuta maan hallituksen asennetta, voidaan ehdottaa käytettäväksi, yhdessä sovittuja voimakkaampia keinoja.

5.7. Koska ILO:lla on paljon kokemusta tältä alalta, se on juuri oikea elin tarkkailemaan perustyöehtojen täyttymistä. Kuten kohdassa 5.4 on selostettu, ILO:lla on itsenäinen asema tässä valvonnassa. Jos ILO:n käyttämät välineet eivät tuota tulosta, voidaan sopia tapauksen antamisesta käsiteltäväksi WTO:hon, jolla on riittävästi sekä varoja että vaikutusvaltaa osallistua työehtojen vahvistamiseen jäsenvaltioissa.

5.8. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa täysin strategiaa, jonka komissio esittelee kauppajärjestelmää ja kansainvälisesti hyväksyttyjä työehtoja käsittelevässä tiedonannossaan. Tässä tiedonannossa komissio ehdottaa, että Singaporen WTO-konferenssin aikana kutsutaan koolle työryhmä tutkimaan kansainvälisen kaupan ja työehtojen välistä suhdetta.

6. Kauppa ja ympäristö

6.1. Ympäristöongelmien tärkein syy ei ole kaupan vapautuminen, vaan markkinoiden ja viranomaisten kyvyttömyys saada ympäristöongelmien osuus näkymään hinnoissa. On erittäin tärkeää, että OECD saattaa määrittämänsä saastuttaja maksaa -periaatteen ajan tasalle ja jatkaa toimintaansa tällä alalla. Periaate tarjoaa erinomaisia mahdollisuuksia sisällyttää ympäristökustannukset hintoihin.

6.2. Komission mielestä kansainväliseen kauppaan perustuva kestävä kehitys voidaan saavuttaa, mikäli kaikilla tasolla noudatetaan sopivaa ympäristöpolitiikkaa. Komitea kannattaa tätä näkemystä tuntien kuitenkin kansainvälisen kaupan kehityksen mahdolliset ympäristökielteiset vaikutukset. On myönnettävä, että kauppavaihdon vapauttamisen mahdollisten vaikutusten selvittämiseksi on tehtävä lisätutkimuksia, ja että on välttämätöntä tutkia välineiden ja kauppasopimusten mahdolliset ympäristövaikutukset. OECD:n laatimasta kaupan ja ympäristön toimintalinjojen toteutumista koskevasta selvityksestä ilmenee, että toimintalinjat ovat osoittautuneet hyödyllisiksi. Siksi TSK vaatii komissiota myötävaikuttamaan siihen, että kaikki OECD:n jäsenet noudattavat näitä toimintalinjoja tunnontarkasti.

6.3. TSK panee merkille OECD:n ministerineuvoston toukokuussa 1995 laatimasta selvityksestä tiedonantoon lainatun johtopäätöksen, jonka mukaan nykyisten ympäristöpoliittisten toimintalinjojen ja niiden kilpailukykyyn kohdistuneiden vaikutusten välillä ei ole voitu osoittaa minkäänlaista systemaattista suhdetta. Tämä vahvistaa myös väitteen, jonka mukaan nykyistä tiukempien ympäristöstandardien edut ovat haittoja suuremmat, minkä ansiosta kokonaistulos on myönteinen niin kaupankäynnin kuin ympäristönkin kannalta. On vaikea arvioida, kuinka paljon pelko yritysten kilpailukyvyn laskusta tai ponnistukset aiempana kuvattuja lyhyen aikavälin kielteisiä vaikutuksia vastaan saavat hallitukset jarruttamaan tarvittavien ympäristönsuojelutoimien hyväksymistä.

6.4. Voidaan olla samaa mieltä siitä, että MEA-sopimusten nojalla luoduille kauppatoimille on kehitettävä riittävä kehys GATTissa ja WTO:ssa. Komitean mielestä näin taataan avoimen kaupankäyntijärjestelmän yhtenäisyys sekä varmistetaan yhteisön ympäristöä koskevien tavoitteiden saavuttaminen. Komission ehdotuksessa tarkoitetaan lyhyesti sitä, että MEA-sopimusten perusteella toteutettaviin toimenpiteisiin pätee "kevyempi" WTO-säännöstö kuin muihin toimiin. TSK katsoo, että komission ehdotuksissa nämä kaksi tavoitetta näyttävät olevan hyvässä tasapainossa, ja MEA-sopimuksissa voidaan ryhtyä toimiin ns. "vapaamatkustaja"-ongelman ehkäisemiseksi. On myös tärkeää selventää WTO-sopimusten toiminnallista merkitystä MEA-sopimusten kauppatoimien muotoilemisessa.

6.5. Päätteeksi komitea on vakuuttunut, että tarvitaan yleisesti tunnustettu ja toimivaltainen kansainvälinen ympäristöjärjestö, joka voi ikään kuin toimia WTO:n luonnollisena vastapainona. "Autonominen" elin tuntuu sopivimmalta tähän rooliin. TSK:n mielestä ei kuitenkaan ole toivottavaa luoda tarkoitusta varten vielä yhtä uutta järjestöä. Jo olemassa oleva järjestö kuten UNEP voi olla sopivampi.

7. Erityistä

7.1. Komissio käsittelee tiedonannossaan kolmansien maiden kanssa solmittuja kahdenkeskisiä sopimuksia. Kuten tässä asiakirjassa on aikaisemminkin todettu, talous- ja sosiaalikomitea pyrkii kansainväliseen oikeudenmukaiseen ja rehtiin kauppaan, joka on taattava monenvälisillä sopimuksilla. Komitea katsoo kuitenkin, että EU:n ja kolmansien maiden tai EU:n ja kolmansien maiden alueyhteisöjen välillä tehdyillä kahdenkeskisillä sopimuksilla voi olla tärkeä merkitys monenkeskisten sopimuspuitteiden luomisessa, koska niistä muodostuu perusta kriittiselle massalle maita, jotka ovat valmiita liittämään sosiaalisen ja ympäristönäkökulman kansainvälisiin kauppasuhteisiin. Tämä tarkoittaa sitä, että komitea pitää monenkeskisiä sopimuksia mahdollisuuksien mukaan kahdenkeskisiä suositeltavampina. Markkinoillepääsyä parantavien kahdenkeskisten yhteisöaloitteiden tulisi olla aina yhdensuuntaisia yhteisön monenkeskisen kauppapolitiikan kanssa. Yhteisön olisi käytettävä kaikkia mahdollisia kauppapoliittisia välineitä saavuttaakseen tehokkaasti tavoitteen kolmansien maiden markkinoiden avautumisesta. Kahdenkeskisissä sopimuksissa mainittuja lausuntopyyntö- ja riita-asioiden ratkaisumahdollisuuksia täytyisi käyttää tarvittaessa, jotta markkinoillepääsyä koskevat ongelmat saadaan ratkaistuksi tehokkaammin. Komitea myös epäilee, ovatko kahdenkeskiset sopimukset WTO:n sääntöjen mukaisia.

7.2. Komission ja jäsenvaltioiden välinen samoin kuin komission sisäinen koordinointi on vastaisuudessa elintärkeää Euroopan unionin markkinoillepääsystrategian täysipainoisen ja onnistuneen toteuttamisen kannalta. Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen, että perustetaan eurooppalaisen viennin tariffi- ja muita rajoituksia sisältävä tietokanta, jonka tiedot saadaan komissiolta itseltään ja kolmansissa maissa olevilta jäsenvaltioiden liike-elämän, työelämän ja kaupallisen alan edustajilta. Nykyistä parempi tietojärjestelmä auttaa takaamaan maailmantalouden avoimuuden, uusien kaupankäyntimahdollisuuksien luomisen, tietolähteiden käytön muiden muassa pk-yritysten mielestä tällaista tietoa on varsin vaikea saada omin avuin sekä tehokkaan valvontamenettelyn. Markkinoillepääsyn strategian onnistuminen riippuu suurelta osin yritysten ja teollisuusyhdistysten menestyksekkäästä yhteistyöstä komission kanssa. Yksityissektorin, komission ja jäsenvaltioiden on vaihdettava keskenään tietoja nykyistä paremman ja yhdenmukaisen markkinoillepääsyn strategian saavuttamiseksi. Olisi kiinnitettävä erityistä huomiota pk-yritysten osallisuuteen. Niiden tulisi erityisesti hyötyä lisääntyneestä tiedosta.

Bryssel, 31. lokakuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() OECD (1996) "Multilateral Agreement on Investment". MAI-neuvotteluryhmän kehitysraportti, OECD/DG(96)78.

() EYVL N:o C 153, 28.5.1996, s. 55

() Lausunto Uruguayn kierroksen tuloksista, EYVL, N:o C 393, 31.12.1994.

() ILO:n yleissopimus 138 lapsityövoimasta on poikkeus. Eri syistä monet maat eivät ole ratifioineet sitä. Lähes kaikki YK:n jäsenet ovat kuitenkin allekirjoittaneet lasten oikeuksien julistuksen, johon sisältyvät kaikki ILO:n 138 yleissopimuksen kohdat. Näin ollen lapsityövoiman kielto on hyväksytty laajalti kansainvälisesti.

() OECD (1996), Yhteisraportti kaupasta, työllisyydestä ja työehdoista OECD/DG(96). Kaikenkattava tutkimus työntekijöiden ydinoikeuksista ja kansainvälisestä kaupasta julkaistaan syyskuussa.

() OECD (1996) Lyonin kokouksen tiedonanto, Maailmanlaajuistumisesta koituvan hyödyn jakaminen kaikkien kesken, Lyon, 28.6.1996, kohta 34.