FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 9.11.2010 
KOM(2010) 642 lopullinen 
  
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN  PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, 
EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALI KOMITEALLE, ALUEIDEN KOMITEALLE 
JA EUROOPAN INVESTOINTIPANKILLE 
Taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevän viidennen 
kertomuksen päätelmät: kohe esiopolitiikan tulevaisuus 
{SEK(2010) 1348 lopullinen} 
 
FI 2   FI KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN  PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, 
EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALI KOMITEALLE, ALUEIDEN KOMITEALLE 
JA EUROOPAN INVESTOINTIPANKILLE 
Taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevän viidennen 
kertomuksen päätelmät: kohe esiopolitiikan tulevaisuus 
1. J OHDANTO  
Euroopalla on edessään mittava tehtävä. Sen on p äästävä ulos syvästä kriisistä ja vähennettävä 
työttömyyttä ja köyhyyttä samalla kun se siirt yy vähähiiliseen talouteen. Näin haastava 
tehtävä vaatii nopeita toimia monilla rintamilla. Juuri tä stä syystä Eurooppa-neuvosto 
hyväksyi Eurooppa 2020 -strategian1. Tehtävän onnistumiseksi Euroopan unionin, 
jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallistason toimijoiden on kaikkien tehtävä oma osuutensa. Koheesiopolitiikan olisi edelleen oltava keskei sessä asemassa näinä vaikeina aikoina, jotta 
saamme synnytettyä älykästä, kestävää ja osalli stavaa kasvua edistäen  samalla unionin ja sen 
alueiden sopusointuista kehitystä vähentämällä alueellisia eroja. 
Koheesiopolitiikalla on merkittävä sti edistetty kasvun ja vaura uden levittämistä kaikkialle 
unioniin ja vähennetty taloudellis ia, sosiaalisia ja alueellisia eroja. Viides taloudellista, 
sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta käsittele vä kertomus osoittaa, että tällä politiikalla 
on luotu uusia työpaikkoja, lisätty inhimillistä pä äomaa, rakennettu oleellista infrastruktuuria 
ja parannettu ympäristönsuojelua etenkin vähiten kehittyneillä alueilla. Ilman koheesiopolitiikkaa alueiden väliset erot olisivat kiistämättä suuremmat. Kriisin jälkeensä jättämät pysyvät sosiaaliset vaikutukset, maa ilmanlaajuisista haasteis ta johtuva innovoinnin 
kysyntä ja välttämätön tarve saada kaikki irti jokaisesta julkisesta eurosta edellyttävät silti, 
että politiikkaa uudistetaan kunnianhimoisesti. 
EU:n talousarvion tarkistuksen
2 perusteella edistystä on erityisesti saatava aikaan seuraavilla 
avainalueilla: voimavarojen keskittäminen Eurooppa 2020 -s trategian tavoitteisiin, 
jäsenvaltioiden sitouttaminen politiikan tuloksellisuuden vaatimien uudistusten 
täytäntöönpanoon ja polit iikan tuloksellisuuden parantam inen kiinnittämällä enemmän 
huomiota tuloksiin. Koheesiopo litiikan ja Eurooppa 2020 -strat egian selkeä linkittäminen 
tarjoaa todellisen tilais uuden jatkaa EU:n köyhimpien alueiden auttamista muiden 
saavuttamisessa, helpottaa EU:n eri po litiikkojen koordinoimis ta ja kehittää 
koheesiopolitiikkaa niin, että se kuuluu johtav iin kasvun synnyttäjiin – myös laadullisesti –
koko EU:ssa ja vastaa samalla ikääntym isen ja ilmastonmuutoksen kaltaisiin 
yhteiskunnallisiin haasteisiin. 
Näillä päätelmillä komissio käynnistää julkisen kuulemisen koheesiopolitiikan 
tulevaisuudesta. Kuuleminen järjestetään esittämällä j oukko kysymyksiä koheesiopolitiikan 
uudistusta koskevista avainajatuksista. 
Tässä tiedonannossa tarkastellaan, miten politiikkaa voidaan tehostaa ja sen vaikutusta 
parantaa suuremman lisäarvon saamiseksi Eur oopan tasolla (jakso 2), miten politiikan 
                                                 
1 ”Eurooppa 2010: Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia” (KOM(2010) 2020, 3.3.2010). 
2 ”EU:n talousarvion kokonaistarkastelu” (KOM(2010) 700, 19.10.2010).   
FI 3   FI hallinnointia voidaan vielä vahvistaa (jakso  3), miten täytäntöönpa nojärjestelmää voidaan 
virtaviivaistaa ja yksinkertaistaa (jakso 4) ja  minkälainen politiikan rakenne on (jakso 5). 
2. K OHEESIOPOLITIIKAN EUROOPPALAINEN LISÄARVO  
Koheesiopolitiikan lisäarvosta käydään jatk uvasti keskustelua polii ttisten päättäjien, 
tiedeyhteisön ja sidosryhmien keskuudessa. Joid enkin mielestä koheesi opolitiikalla ei ole 
tiivistä yhteyttä EU:n painopistealoihin, sen varat ri potellaan liian väljästi politiikan eri aloille 
ja sen vaikutusta on usein va ikea mitata. Komissio suhtaut uu tällaiseen kritiikkiin hyvin 
vakavasti, vaikka kertomus osoittaakin, et tä koheesiopolitiikalla on edistetty alueiden 
taloudellista ja sosiaalista kehi ttämistä ja ihmisten hyvinvointia. 
Koheesiopolitiikan tulevissa uudistuksissa olisi si ksi säilytettävä politiik an yleistavoite, mutta 
pyrittävä suuntaamaan sitä selvästi tuloskeskeisyy teen ja toteutettava tulosten saavuttamiseen 
tarvittavat uudistukset vähentämällä byrokr atiaa ja yksinkertaistamalla politiikan 
jokapäiväistä hallinnointia. 
2.1. Strategisempaa ohjelmatyötä 
Koheesiopolitiikka on jo merk ittäviltä osin linjattu Lissa bonin strategiaan, erityisesti 
korvamerkitsemällä määrärahat. Tämä ei kuitenk aan riitä, sillä kahden strategisen menettelyn 
ohjausjärjestelmien väliin jää aukko. Koh eesiopolitiikkaa voidaan tulevaisuudessa vielä 
yhdenmukaistaa Eurooppa 2020 -strategian kanssa . Tätä varten tarv itaan ensisijaisesti 
Euroopan tasolla annettavia selk eitä ohjeita sekä strategisemp aa prosessia neuvotteluihin ja 
jatkotoimiin.  
EU:n talousarvion tarkistuksessa luonnosteltiin uutta strategista ohjelmatyömallia 
koheesiopolitiikkaan, jotta EU:n politiikat voi daan yhdentää toisiinsa paremmin Eurooppa 
2020 -strategian ja yhdennettyjen suuntaviivojen toteuttamiseksi. Tämä malli sisältää  
– komission hyväksymän yhteisen strategiakehyksen , jossa Eurooppa 2020 -strategian 
tavoitteet siirretään inve stointien painopisteisiin. Kehystä on määrä soveltaa 
koheesiorahastoon, Euroopan aluekehitysrahas toon, Euroopan sosiaalirahastoon, Euroopan 
maaseudun kehittämisen maatalousrahast oon ja Euroopan kalatalousrahastoon;  
– kehittämis- ja investointikumppanuussopimuksen , jossa yhteisen st rategiakehyksen 
pohjalta vahvistettaisiin invest ointien painopisteet, kansal listen ja EU:n varojen jako 
painopistealoille ja ohjelmille, sovitut tukiehdo t ja asetetut tavoitteet. Koheesiopolitiikka 
kuuluisi sopimuksen soveltamisalaan. Sopimuks en soveltamisalaa saattaisi olla hyödyllistä 
laajentaa myös muihin politiikkoihin ja EU :n rahoitusvälineisiin, jotta taloudellista, 
sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta voidaan edis tää johdonmukaisella ja 
yhdennetyllä tavalla. Sopimus tehdään niiden ne uvottelujen perusteella, joita jäsenvaltiot ja 
komissio käyvät jäsenvaltioi den kansallisissa uudistus ohjelmissa esitetyistä 
kehittämisstrategioista. Siinä kuvailtaisiin my ös EU:n ja kansallisella tasolla saatavien 
varojen koordinointi; sekä  
– toimintaohjelmat , jotka nykyisen ohjelmakauden ta paan olisivat keskeisin 
hallinnointiväline, jo lla strategiset asiakirjat muunne taan investointien konkreettisiksi 
painopisteiksi selkeine ja mitattavine tavoit teineen – joiden olisi edistettävä Eurooppa 
2020 -strategian mukaisten kansallisten tavoitteiden saavuttamista.  
FI 4   FI Tavoitteiden toteutumista seuraavien vuosikertomusten  ajoituksen olisi osuttava yksiin 
Eurooppa 2020 -strategian hallintosyklin kans sa. Näin asiaan liittyvissä neuvostoissa ja 
Euroopan parlamentin toimikunni ssa säännöllisesti käytävillä poliittisilla keskusteluilla  
voitaisiin parantaa koheesiopolitiikan tulosten avoimuutta, vastuullisuut ta ja arviointia.  
Seuraavat kolme EU:n talousar vion tarkistukseen sisältynyttä  ehdotusta ovat erityisen 
merkittäviä koheesiopolitiikan kannalta: varojen keskittäminen, ehdollisuus ja kannustinten 
käyttö sekä keskittyminen tuloksiin. 
2.2. Temaattisen keskittämisen lisääminen 
Koheesiopolitiikan jälkia rviointien mukaan varojen keski ttämistä on lisättä vä kriittisen 
massan ja tuntuvien vaikutusten aikaansaamiseksi. 
Tulevaisuudessa on siksi tarpeen varmistaa, että jäsenvaltiot ja alueet keskittävät EU:n ja 
kansalliset varat  vain muutamille, niiden omiin erityisiin haasteisiin liittyville 
painopistealoille. Tämä voita isiin saavuttaa niin, että koheesiopolitiikkaa koskevissa 
asetuksissa vahvistettaisiin luettelo temaattis ista painopistealoista, jotka liittyvät Eurooppa 
2020 -strategian prioriteetteih in, yhdennettyihin suuntaviivoi hin ja lippulaivahankkeisiin.  
Se, kuinka moneen painopisteeseen  maiden ja alueiden edellyte ttäisiin keskittävän varat, 
riippuisi EU:n rahoitusosuuden suuruudesta. Näin vähemmän varo ja saavat jäsenvaltiot ja 
alueet joutuisivat keskittämään  kaikki käyttöönsä asetetut  varat kahteen tai kolmeen 
painopistealaan, kun taas enemmä n tukea saavat voisivat valita  useampia painopistealoja. 
Jotkut painopistealat olisivat pakollisia.  
Temaattisella keskittämisellä ei kuitenkaan saisi estää jäsenvaltioita ja alueita tekemästä 
kokeiluja ja rahoittamasta innovatiivisia hank keita. Menojen rajaamista ja kohdentamista 
tiettyihin kohderyhmiin tai kokeellisiin lähestym istapoihin (esim. paikalliskehitykseen) 
mahdollisesti yleiskattavina tukina voitaisiin myös harkita.  
2.3. Toiminnan tehostaminen ehdollisuudella ja kannustimilla  
Rahoitus- ja talouskriisi on jo pakottanu t komission ehdottamaan toimenpiteitä unionin 
taloushallinnon parantamiseksi3. Terve makrotalouspolitiikka , mikrotalouden suotuisa 
ympäristö ja vahva institutionaalinen kehys ovat työpaikkojen luomisen, kasvun lisäämisen, 
sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisemisen ja rakenteellisen muutoksen aikaansaamisen 
edellytyksiä.  
Tämä pätee erityisesti koheesiopolitiikkaan, s illä sen tuloksellisuus riippuu pitkälti 
talousympäristöstä, jossa sitä harjoite taan. Sen vuoksi koheesiopolitiikan ja unionin 
talouspoliittisen kehyksen välisiä  yhteyksiä voidaan vahvistaa. 
Ensinnäkin uuden taloushallintojä rjestelmän tukemiseksi olisi otettava käyttöön uudistuksiin 
tähtääviä kannustimia synnyttäviä uu sia tukiehtoja. Jäsenvaltioiden edellytettäisiin  toteuttavan 
uudistukset, joita tarvitaan varojen teho kkaan käytön varmistamiseen suoraan 
koheesiopolitiikkaan liittyvillä aloilla kuten ympäristönsuojelussa, joustoturvapolitiikassa, koulutuksessa tai tutkimuks essa ja innovoinnissa.  
                                                
 
3 ”Talouspolitiikan koordinoinnin tehostaminen vakautta, kasvua ja työpaikkoja varten – välineet 
vahvempaan EU:n talouden ohjausjärjestelmään” (KOM(2010) 367). 
FI 5   FI Yhteisessä strategiakehyksessä on tarkoitus va hvistaa kullekin temaattis elle painopistealalle 
keskeiset periaatteet, joita tukitoimissa olis i noudatettava. Näitä periaatteita on voitava 
mukauttaa kansallisten ja alu eellisten olosuhteiden mukaan. N iiden päätarkoituksena olisi 
auttaa maita ja alueita sellaisten ongelmie n ratkaisemisessa, jotka aiemman kokemuksen 
mukaan ovat politiikan täytäntöönpanon kannalta  erityisen tärkeitä. Periaatteet voisivat 
koskea mm. EU:n erityislainsääd ännön siirtämistä osaksi kansal lista lainsäädäntöä, EU:n 
strategisten hankkeiden rahoitusta ta ikka hallintoa, arviointia ja institutionaalisia valmiuksia.  
Tämän perusteella ohjelmatyön alkuvaiheessa kunki n jäsenvaltion ja/tai alueen kanssa – 
institutionaalisesta rakenteesta riippuen – sovittaisiin ohjelma-asiakirjoissa (eli kehittämis- ja investointikumppanuussopimuksissa ja toimin taohjelmissa) erityisistä  sitovista ehdoista 
koheesiopolitiikkaan suoraan liittyvillä aloill a koordinoiden kaikki asiaan liittyvät EU:n 
politiikat. Ehtojen täyttyminen voisi olla kohe esiovarojen saamisen ehto joko ohjelmakauden 
alussa tai ohjelmaa tarkistettaessa, jolloin komissio arvioi, miten sovittujen uudistusten toteutuksessa on edistytty. 
Institutionaalisten uudistusten loppuunsaattami nen on rakenteellisen mukautuksen, kasvun ja 
työpaikkojen lisäämisen sekä so siaalisen syrjäytymisen vähent ämisen kannalta välttämätöntä 
erityisesti siksi, että se vähentää yrityksille sääntelystä ja hallinnosta aihe utuvaa taakkaa tai 
parantaa julkisia palveluja. Näitä uudistuks ia on tarkoitus täydentää entiseen tapaan 
hallinnollisten ja institutionaalisten valm iuksien sekä toimivan hallinnon kehittämiseen 
myönnettävällä koheesiopoliittisella tuella. Tä tä tukea olisi voitava myöntää kaikille 
jäsenvaltioille ja alueille.  
Toiseksi vakaus- ja kasvusopimukseen liittyvi ä taloudellisia seuraamuksia ja kannustimia on 
tähän asti sovellettu vain koheesiorahastossa. Komissio ehdottaa, että näiden soveltaminen 
laajennettaisiin koskemaan koko EU:n talousar viota täydentävänä vipuvoimana vakaus- ja 
kasvusopimuksen korjaavan osion keskeisten  makrotaloudellisten ehtojen noudattamisen 
varmistamiseksi. Tapauksissa, joissa sopimuks en sääntöjä ei ole nou datettu, voidaan näin 
luoda kannustimia jäädyttämällä tai peruutta malla osa EU:n talous arviosta tehtävistä 
nykyisistä tai tulevista määrärah asiirroista ilman, että tällä on vaikutusta EU:n varojen 
loppukäyttäjiin. Peruutetut määrärah at jäisivät EU:n talousarvioon. 
EU:n taloushallinnon laajempa an tarkistukseen liittyen täydentävyysperiaatteen 
noudattamisen tarkastamista olisi uudistettava nii n, että se liitetään EU:n talouspolitiikan 
seurantaprosessiin käyttäen vakaus- ja lähentym isohjelmiin jo sisältyviä indikaattoreita, jotka 
jäsenvaltiot toimittavat komissiolle vuosittain.  
Osarahoitus  on yksi koheesiopolitiikan keskeisistä periaatteista, jolla varmistetaan 
sitoutuminen politiikkaan käytännössä. Osaraho itusosuudet olisi tarkistettava ja niitä olisi 
mahdollisesti eriytettävä, jotta niissä otettaisiin paremmin huomioon kehitystaso, EU:n lisäarvo, toimityypit ja tuensaajat. 
Lisäksi on vielä tarkasteltava muita välineitä , joilla koheesiopolitiikkaa voitaisiin vielä 
tehostaa. Esimerkiksi EU:n taso lla voitaisiin ot taa käyttöön suoritusvaraus  kannustamaan 
Eurooppa 2020 -strategian tavoitte iden ja niihin liittyvien  kansallisten tavoitteiden 
saavuttamiseen siten, että rajoitettu osa koheesiotalousarviosta jätetään varaukseen ja jaetaan välitarkistuksen yhteydessä niille  jäsenvaltioille ja alueille, joiden ohjelmat ovat lähtökohtaan 
verrattuna parhaiten edistäneet Eurooppa 2020 -strategian tavoitt eisiin pääsemistä. Nykyisellä 
ohjelmakaudella saadun kokemuksen mukaan komi ssio tarvitsee lisäksi jonkin verran varoja 
FI 6   FI kokeilujen ja verkottumisen  suoraan tukeen edellisten ohj elmakausien innovatiivisia toimia 
vastaavasti. 
2.4. Arvioinnin, suoritusten ja  tulosten parantaminen 
Jotta koheesiopolitiikasta saad aan strategisempaa ja tuloss uuntautuneempaa, tarvitaan 
laadukkaampia ja toimivampia seuranta- ja arvioi ntijärjestelmiä. Tätä siirtymää voidaan tukea 
joillakin muutoksilla. 
Tulossuuntautuneisuuden lähtökohdan muodostavat ensinnäkin ennakkoon asetettavat selkeät 
ja mitattavissa olevat tavoitte et ja tulosindikaattorit . Indikaattoreiden on oltava helposti 
tulkittavia, tilastollisesti päteviä, oikeasti reagoivia ja suorassa  yhteydessä politiikan 
mukaisiin tukitoimiin sekä nope asti kerättävissä ja julkaist avissa. Indikaattoreista ja 
tavoitteista olisi sovittava ohjelma-asiakirjois ta käytävässä keskustelussa, minkä lisäksi 
jokaisessa toimintaohjelmassa olisi oltava m uutamia rahastokohtaisia perusindikaattoreita, 
jotka liittyvät Eurooppa 2020 -strategiaa n. Vuosikertomuksissa keskeistä olisi indikaattoreita  
ja sovittuihin tavoitteisiin etenemistä koske vien ajanmukaisten ja täydellisten tietojen 
antaminen.  
Toiseksi ennakkoarvioinneissa  olisi keskityttävä ohjelmien suunnittelun parantamiseen niin, 
että tavoitteiden saavuttamiseen käytettäviä välineitä ja kannustimia voidaan seurata ja 
arvioida täytäntöönpanon aikana.  
Kolmanneksi arvioinneissa olisi käytettävä en emmän kansainvälisten standardien kaltaisia 
tarkkoja menetelmiä, myös vaikutustenarviointia . Vaikutustenarvioinnit olisi 
mahdollisuuksien mukaan suunniteltava aikaisessa  vaiheessa, jotta as ianmukaisten tietojen 
kerääminen ja levittäminen voidaan varmistaa.  Jokaisesta ohjelmasta vaadittaisiin lisäksi 
suunnitelmat jatkuvista arvioinneista , sillä niillä lisätään avoimuu tta EU:n tasolla, edistetään 
arviointistrategioita ja parannetaan arviointien laatua yleisesti. Arvi ointeja voitaisiin myös 
harkita tehtävän siinä vaiheessa, kun komi ssiolle on toimitettu maksupyynnöt ja tositteet 
tietystä määrästä myönnetyistä varoista.  
Lopuksi jäsenvaltiot voisivat laatia yhteenvetoke rtomuksen niiden ohjelmakaudella tekemien 
jatkuvien arviointien tuloksista, jotta ohjelma n edistymisestä saadaan tiivistetty yleiskuva.  
2.5. Tukena uudet rahoitusvälineet 
EU:n talousarvion tarkistuksessa painotet aan kovasti EU:n talousarvion vipuvaikutuksen 
lisäämistä. Ohjelmakaudella 2007–2013 on kehite tty uusia investointien rahoitusmuotoja, 
jotka eivät enää ole peri nteistä avustuksiin perustuvaa raho itusta vaan innovatiivisia tapoja 
yhdistää avustuksia ja lainoja. Komissio toi voo, että jäsenvaltiot ja alueet hyödyntäisivät näitä 
välineitä enemmän tulevaisuudessa. 
Rahoitusvälineillä luodaan kierrätettäviä rahoitusmuotoja, mikä tekee niistä pitkällä 
aikavälillä kestävämpiä. Tämä on myös yks i tapa edistää investointivarojen käyttöä 
Euroopassa etenkin taantuman aikana. Erilais ille julkisen ja yksityisen sektorin 
kumppanuuksille avautuu näin uusia markki noita, joilla hyödynnetään kansainvälisten 
rahoituslaitosten asiantuntijuutta. 
Uusien rahoitusjärjestelyjen edistämiseksi koh eesiopolitiikan alalla voitaisiin tarkastella 
esimerkiksi seuraavanlaisia vaihtoehtoja: 
FI 7   FI – Selkiyttää ja eriyttää  sääntöjä , jotka koskevat avustuksiin perustuvaa rahoitusta ja 
sääntelyn mukaisesti takaisinmaksettavia avustuksia, erityisesti menojen tukikelpoisuus- ja tilintarkastussääntöjä. 
– Kanavoida yleinen rahoitustuki yrityksille  pääasiassa uusien rahoitusvälineiden kautta ja 
käyttää avustuksia kohdenne ttujen tukijärjestelmien os arahoitukseen (innovointi, 
ympäristöinvestoinnit jne.). 
– Laajentaa uusien rahoitusjärjestelyjen soveltamisalaa ja käytön laajuutta:  
soveltamisalan osalta uusiin toimintoihin (esim. kestävä kaupunkiliikenne, tutkimus ja 
kehitys, energia, paikalliskehitys, elinikäinen oppiminen tai liikkuvuutta edistävät toimet, ilmastonmuutos ja ympäristö, tietotekniikka ja  laajakaista) ja käytön laajuuden osalta 
korkotukien yhdistämiseksi lainapääomaan tai muihin takaisinmaksettaviin rahoituksen 
muotoihin. 
• Miten Eurooppa 2020 -strategiaa ja koheesiopo litiikkaa voidaan lähe ntää toisiinsa EU:n, 
valtioiden ja sitä pienempien  hallintoyksikköjen tasolla? 
• Olisiko kehittämis- ja investointikumppa nuussopimusten koskettava muutakin kuin 
koheesiopolitiikkaa, ja jos kyllä, niin mitä?  
• Miten Eurooppa 2020 -strategian prioriteetteja voitaisiin paremmin keskittää temaattisesti?  
• Miten koheesiopolitiikkaa voidaan  tehostaa ehdoilla, kannustim illa ja tulosperusteisella 
johtamisella?  
• Miten koheesiopolitiikasta saadaan tulossuunt autuneempaa? Mitkä painopistealat olisi 
määritettävä pakollisiksi? 
3. V AHVEMPAA HALLINTOA  
3.1. Kolmas ulottuvuus: alueellinen koheesio 
Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteisiin lisätt iin Lissabonin sopimuksessa 
alueellinen yhteenkuuluvuus. Tästä syystä tä mä tavoite on otettava huomioon uusissa 
ohjelmissa, joissa on painotetta va erityisesti kaupunkien asemaa,  funktionaalista  maantiedettä, 
erityisistä maantieteellisistä tai väestöpoliittisista ongelm ista kärsiviä  alueita ja 
makroaluestrategioita. 
Kaupunkialueet voivat toimia kasvun mootto reina ja luovuuden ja innovoinnin pesinä. 
Kasvun lisäämiseen ja uusien työpaikkojen luom iseen tarvitaan kriittinen massa toimijoita 
kuten yrityksiä, yliopistoja ja  tutkijoita. Kaupunkien ongelmii n, johtuivatpa ne ympäristön 
pilaantumisesta tai sosiaalisesta syrjäytymisestä,  on reagoitava erityise llä tavalla ja suoraan 
asianomaisella hallinnon ta solla. Tätä varten olisi kehitettävä kunni anhimoinen kaupunkien 
toimintaohjelma , jossa yksilöidään selkeämmin kaupunkiasioiden hoitoon tarkoitettu 
rahoitus ja jossa kaupunkiviranomaisilla  on merkittävämpi rooli kaupunkien 
kehittämisstrategioiden suunnittelussa ja tä ytäntöönpanossa. Ohjelma-asiakirjoissa olisi 
selvästi mainittava kaupunkeja koskevat toimet ja niihin liittyvät varat ja kaupungit. 
Tulevaisuudessa olisi aiheellist a pohtia, olisiko koheesiopolitiik an sääntelykehyk sessä oltava 
enemmän joustovaraa  toimintaohjelmien organisoinnissa, jotta kehittämisprosessien luonne 
ja maantieteellinen yhteys voitaisiin ottaa paremmin huomioon. Ohjelm at voitaisiin sitten 
FI 8   FI suunnitella ja niitä voitaisiin ha llinnoida paitsi kansallisella ja  alueellisella tasolla myös – 
esimerkiksi – kaupunkiryhmien taikka joki- ja merialueiden tasolla. 
Kertomuksesta käy ilmi, että toisinaan maantieteelliset tai väestöpoliittiset piirteet  voivat 
lisätä kehityksen ongelmia. Tämä koskee erityise sti syrjäisimpiä alue ita ja hyvin harvaan 
asutettuja pohjoisimpia alueita sekä saari-, rajaseutu- ja vuoristo alueita, kuten Lissabonin 
sopimuksessa nimenomaisesti mainitaan. Näitä erityispiirteitä varten on kehitettävä omat säännöksensä lisäämättä kuitenkaan tarpeetto masti välineiden ja ohjelmien määrää. 
Alueellinen koheesio tarkoittaa myös sitä, että on puututtava kaupunkien ja maaseudun 
välisiin yhteyksiin kohtuuhintaisten ja laa dukkaiden infrastruktuurien ja palvelujen 
saatavuuden osalta sekä ongelmiin alueilla, joilla on paljon sosiaalisesti syrjäytyneitä 
yhteisöjä. 
Uusia makroaluestrategioita  olisi lähestyttävä selvittä mällä ensin tarkkaan nykyiset 
strategiat ja käytettävissä olevat varat. Ma kroaluestrategioiden olisi oltava keskeisiin 
haasteisiin keskittyviä laaja-alaisia yhdenn ettyjä välineitä, joita tuetaan enemmän 
ylikansallisesti, vaikka suurin osa rahoituks esta tulisikin koheesiopolitiikan mukaisesti 
osarahoitetuista kansallisista ja alueellisista ohjelmista ja muista kansallisista lähteistä. 
3.2. Kumppanuuden lujittaminen 
Eurooppa 2020 -strategian tehokas täytäntöönpano edellyttää hall intojärjestelmää, jossa ovat 
mukana muutokseen liittyvät to imijat jäsenvaltioissa  ja jossa yhdistetään  hallinnot EU:n, 
kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla.  
Jotta kaikki asiaan liittyvät toimijat saadaan täysin mukaan, paikallisten ja alueellisten 
sidosryhmien, työmarkkinaosapuolten ja kansalai syhteiskunnan edustusta olisi vahvistettava 
sekä poliittisessa keskustelussa että koheesiopo litiikan täytäntöönpanossa. Tätä ajatellen olisi 
säilytettävä tuki, jota myönnet ään julkisten ja yksityisten tahojen väliseen vuoropuheluun, 
myös työmarkkinaosapuolten ja hallituksis ta riippumattomien järjestöjen välillä. 
Tässä yhteydessä olisi vahvistettava paikalliskehityksen  asemaa koheesiopolitiikassa 
esimerkiksi tukemalla aktiivista osallistamista ja sosiaalista innovointia sekä kehittämällä 
innovaatiostrategioita tai elvytyssuunnitelm ia köyhille alueille. Nämä toimet olisi 
koordinoitava hyvin maaseudun kehittämispolitiikan  ja meripolitiikkojen  osana tuettavien 
vastaavien toimien kanssa. 
• Miten koheesiopolitiikassa voidaan ottaa paremmin huo mioon kaupunkialueiden ja 
sellaisten alueiden, joilla on kehitysprosessiin  vaikuttavia maantieteellisiä erityispiirteitä, 
keskeinen asema sekä uudet makroaluestrategiat? 
• Miten kumppanuusperiaatetta ja paikallisten ja alue ellisten sidosryhmien, 
työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunn an osallistumista voitaisiin parantaa?  
4. V IRTAVIIVAISTETTU JA YKSINKERTAISEMPI TÄYTÄNTÖÖNPANOJÄRJESTELMÄ  
Vaikka onkin liian aikaista tehdä lopullisia johtopäätöksiä  koheesiopolitiikassa kaudella 
2007–2013 käytössä olleesta täytän töönpanojärjestelmästä, jäsenva ltiot ovat todenneet, että 
liian usein tehtävät suuret sääntömuutokset voivat haitata täytänt öönpanoa. On kuitenkin 
olemassa tiettyjä kohdennettuja muut oksia, joita on syytä tarkastella. 
FI 9   FI 4.1. Taloushallinto 
Varainhoitoasetuksen tarkistuksesta  jokin aika sitten tehdyn ehdotuksen4 mukaisesti 
koheesiopoliittisten ohjelmien hallinnosta vastaav ien viranomaisten olis i joka vuosi esitettävä 
hallintolausuma, johon liitetään tilinpäätökset  ja riippumaton tarkastuslausunto. Näin 
vahvistettaisiin vastuuta EU:n talous arviosta minä tahansa varainhoitovuonna 
osarahoitettavista menoista.  
Vuotuisen hallintolausuman perusteella komissi o ehdottaa, että kohees iopolitiikassa otetaan 
käyttöön säännöllinen menettely  tilien tarkastamiseen ja  hyväksymiseen. Näin voidaan 
vahvistaa tarkastusprosessia ja mahdollistaa ohje lmien osittainen päättäminen säännöllisin 
väliajoin.  
Komission on pohdittava, voitaisiinko avustusten maks atusta tuensaajille nopeuttaa sillä, ettei 
kansallisille viranomaisille maksettaisi korva uksia ennen kuin vastaa va EU:n osuus on 
maksettu tuensaajille, ja olisiko tämä paremp i kannustin tiukkaan kansalliseen valvontaan.  
Komissio tarkastelee myös mahdollisuutta ottaa käyttöön toimityypistä riippuvia tuotos- tai 
tulosperusteisia tekijöitä, kun EU:n tukiosuuks ia maksetaan toimintaohjelmille tai ohjelmien 
osille. 
Yksinkertaistettuja korvausmenetelmiä, kuten  kaudella 2007–2013 käyttöön otetut avustusten 
vakioyksikkökustannusten korvaukset ja kertakor vaukset, olisi lisättävä  edelleen, jolloin 
niiden vaikutus kasvaa. Tämä on jälleen yksi keino siirtyä tulosperusteisempaan 
lähestymistapaan. 
4.2. Hallinnollisen taakan keventäminen 
Kaudella 2007–2013 tukikelpoisuussäännöt vahvistett iin yleensä kansallisella tasolla, ja tätä 
olisi jatkettava. Olisi kuitenkin annettava useam piin EU:n rahastoihin liittyvien yleiskulujen 
kaltaisia keskeisiä asioita koskevat yhteiset säännöt. Jos menojen tukikelpoisuussäännöt 
kaikilla politiikan aloilla, raho itusvälineet ja rahastot sovitettaisiin yhteen, tuensaajien olisi 
yksinkertaisempaa käyttää varoja ja kansallist en viranomaisten hallinnoida niitä, jolloin 
virheiden riski vähenisi ja samalla varoja voita isiin tarvittaessa eriyttää politiikan, välineen ja 
tuensaajien erityispiirteiden mukaan. 
Suhteellisuusperiaatetta noudattaen olisi hyödy llistä myös selvittää, miten valvonnasta 
saataisiin kustannustehokkaampaa ja riskeihi n perustuvaa, jotta se  olisi tehokkaampaa ja 
tuloksellisempaa. Samalla olisi varmistettava, että sisäiset riskit saadaan kohtuullisilla 
kustannuksilla riittävästi otetuksi huomioon moitteettoman varainhoidon periaatteen 
mukaisesti. 
4.3. Rahoituskuri 
Varojen vapauttamissäännöllä pyritään lisäämään rahoituskuria ja varmistamaan, että 
hankkeet toteutetaan kohtuullisen ajan kuluessa. Se voi kuitenkin vääristää jäsenvaltioiden ja 
alueiden käyttäytymistä painottamalla liikaa nop eaa eikä niinkään tuloksellista varainkäyttöä. 
Varojen vapauttamissäännön soveltamista monimu tkaistavat myös muutamat poikkeukset. On 
tärkeä löytää oikea tasapaino investointien laadun sekä jouh evan ja nopean täytäntöönpanon 
                                                 
4 ”Euroopan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (uudelleenlaadittu 
toisinto)” (KOM(2010) 260). 
FI 10   FI välillä. Yksi mahdollisuus voisi olla N+2-säänn ön soveltaminen kaikkiin ohjelmiin muulloin 
kuin ensimmäisenä vuotena ja erilaisten poikkeuksien poistaminen. 
4.4. Varainhoidon valvonta 
Hallinto- ja valvontajärjestelmissä on tarpeen pyrkiä paitsi saamaan parempi varmuus toimien 
laillisuudesta myös sitouttaa jäsenvaltio t paremmin laadunvalvontaan. Näin Euroopan 
parlamentti, komissio ja jäsenvaltiot voivat keskittyä enemmän politiikan tuloksiin ja vaikutukseen.  
Ensimmäisen ehdotuksen mukaan olisi tarkiste ttava järjestelmien ennakkoarviointimenettelyä 
niin, että kauden 2007–2013 ohjelmien sääntöje nmukaisuuden ennakkoarvioinneista saatu 
kokemus otetaan huomioon hallinto- ja valvontajärjestelmien ongelmien ehkäisemiseksi. Menettelyn edut olisi säilytettävä, mutta sitä  olisi virtaviivaistettava. Tähän päästään 
kohdentamalla arviointi tärkeimpään vastuuhallin toviranomaiseen akkreditointimenettelyllä ja 
tarkastelemalla uudelleen komission osuutta tässä menettelyssä.  
Toisen ehdotuksen mukaan varmuutta toimie n laillisuudesta voidaan lisätä keskittämällä 
vastuita. Akkreditoitu viranomainen olisi yksi n vastuussa toimintaohj elman asianmukaisesta 
hallinnoinnista ja valvonnasta.  
• Miten tilintarkastusmenettelyä voidaan yksin kertaistaa ja miten jäsenvaltioiden ja 
komission tekemät tarkastukset voi daan yhdentää paremmin vaarantamatta 
osarahoitettujen menojen varmistuksen korkeaa tasoa? 
• Miten suhteellisuusperiaatteen noudattamisella voitaisiin helpottaa ha llinnollista taakkaa 
hallinnon ja valvonnan suhteen? Olisiko alueellisia yhteis työohjelmia varten oltava 
erityisiä yksinkertaistamistoimenpiteitä? 
• Miten tukikelpoisuussääntöjä määriteltäessä löydetään oikea tasapa ino kaikkia rahastoja 
koskevien yhteisten sääntöjen ja rahastojen  erityispiirteiden huo mioon ottamisen välillä? 
• Miten voidaan taata rahoituskuri niin, että samalla mahdollistetaan riittävä jousto 
monimutkaisten ohjelmien ja hankkeiden  suunnittelussa ja täytäntöönpanossa? 
5. K OHEESIOPOLITIIKAN RAKENNE  
Koheesiopolitiikalla pyrit ään edistämään unionin ja sen alueiden sopusointuista kehitystä 
vähentämällä alueellisia eroja (perussopimuksen 174 artikla). Siihen sisältyy myös Eurooppa 
2020 -strategian kasvumalli, johon kuuluu tarve vastata yhteiskunnallisiin ja työllisyyteen liittyviin haasteisiin, joita esiintyy kaikissa jäse nvaltioissa ja kaikilla alueilla. Politiikalla 
tuetaan tällaista kehitystä kullakin alueella se lkeällä investointistrategialla, jolla lisätään 
kilpailukykyä, työllisyy ttä ja sosiaalista os allisuutta sekä suojel laan ja parannetaan 
ympäristöä. Politiikan monitasoisen hallintojä rjestelmän avulla EU tulee kansalaisille 
näkyvämmäksi. 
Koheesiopolitiikkaa voidaan harjoittaa  kaikilla alueilla ja kaikissa  jäsenvaltioissa, ja ne voivat 
yhdennetysti räätälöidä strategi oitansa erityisten vahvuuksiensa ja heikkouksiensa mukaan. 
Kuten nykyisinkin, tukea on määrä eriyttää alueittain niiden talouden kehitystason mukaan 
(mitattuna BKT:nä henkeä kohti)  niin, että ”vähemmän” ja ”enemmän” kehittyneiden 
alueiden välillä tehdään selvä jako. Siirtymä n pehmentämiseksi näiden kahden kehitystason 
FI 11   FI välillä ja sen varmistamiseksi, että kaikki a talouden kehitystasoltaan vastaavia alueita 
kohdellaan reilummin, voidaan kysyä, olisiko nykyi nen tuen asteittainen käyttöönotto- ja 
käytöstäpoistojärjestelmä aiheellista korvata yksinkertaisemmalla järjestelmällä ottamalla käyttöön uusi alueiden väliluokka. Tähän luokkaan kuuluisivat myös nykyiset lähentymistavoitealueet, joiden BKT viimeisimpien tilastojen mukaan kuitenkin olisi suurempi kuin 75 prosenttia unionin keskiarvosta.  
Samaan aikaan on EU:n talousarvion tarkistusta myötäillen pohdittava koheesiopolitiikan 
tulevaisuuden rakennetta sekä sitä, miten Euroopan sosiaali rahasto voitaisiin kohdentaa 
Eurooppa 2020 -strategian tavoi tteiden saavuttamiseen ja miten rahoituksesta saadaan 
näkyvämpää ja rahoituksen tarpeesta helpommin ennakoitavaa. Lisäksi on tarpeen selvittää, 
miten Euroopan sosiaalirahasto voisi palvella paremmin Eur oopan työllisyysstrategiaa ja 
edistää EU:n talousarvion tarkistukseen sisältynyttä kattavaa eurooppalaista työllisyysaloitetta.  
Politiikassa keskitytään edelleen talous- ja työllisyyspolitiikkojen yhdennettyjen 
suuntaviivojen täytäntöönpanoon. 
Koheesiorahasto auttaisi edelleen jäsenvaltioita, joiden BKTL henkeä kohti on alle 90 
prosenttia unionin keskiarvosta. 
Koheesiopolitiikalla on edelleen tarkoitus edistää yhteistyön al ueellisia ulottuvuuksia (rajat 
ylittävä, valtioiden välinen ja alueiden väline n yhteistyö). Tältä osin olisi tarkistettava ja 
yksinkertaistettava rajat ylittävän yhteistyön n ykyisiä järjestelyjä (liittymistä valmisteleva 
tukiväline IPA, eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline ENPI ja Euroopan 
kehitysrahaston rajat ylittävä  yhteistyö EU:n ul korajoilla) ja nykyisin sekä Euroopan 
aluekehitysrahastosta että Euroopan sosiaaliraha stosta tuettavia valtio iden välisiä toimia.  
• Kuinka voidaan varmistaa, että koheesi opolitiikan rakenteessa  otetaan huomioon kunkin 
rahaston erityispiirteet, ja  erityisesti se, että Euroopa n sosiaalirahasto n näkyvyyttä ja 
varaintarpeen ennakoitavuutta parannetaan ja  rahaston toimet keskitetään Eurooppa 2020 -
strategian tavoitteiden saavuttamiseen? 
• Miten voitaisiin luoda uusi alueid en väliluokka niille alueille, joilla kehityserojen umpeen 
kurominen on vielä kesken?  
6. J ATKOTOIMET  
Viides koheesiokertomus sisältää  joitakin niistä avainajatuksista, joita komissiossa on 
koheesiopolitiikan uudistamisesta syntynyt neljännestä koheesiokertomuksesta vuonna 2007 alkaneen pitkän keskustelun tuloksena. Näitä ajatuksia tä smennetään ja konsolidoidaan 
lähikuukausina. 
Komissio kehottaa kaikkia sidosryhmiä anta maan vastauksensa tässä tiedonannossa 
esitettyihin kysymyksiin. Vasta ukset voi jättää 31. tammikuuta  2011 alkaen verkkosivustolla
  http://ec.europa.eu/regional _policy/consultation/index_en.htm
. 
FI 12   FI Palaute otetaan huomioon laadittaessa lains äädäntöehdotuksia, jotka esitetään heti kun 
monivuotiset rahoituskehykset  vuodeksi 2011 on hyväksytty. 
Brysselissä järjestetään 31. ta mmikuuta ja 1. helmikuuta 2011 viides koheesiofoorumi, joka 
tarjoaa oivan tilaisuuden kes kustella näistä ajatuksista.