FI Euroopan unionin virallinen lehti C 128/3

457. TÄYSISTUNTO 4. JA 5. MARRASKUUTA 2009

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Vuoden 2010 jälkeinen Lissabonin strategia”

(valmisteleva lausunto)

(2010/C 128/02)

Yleisesittelijä: Wolfgang GREIF

Espanjan ulkoasiain- ja kehitysyhteistyöministeriön EU-asioiden valtiosihteeri Diego López Garrido pyysi 23. heinäkuuta 2009 päivätyssä kirjeessä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa laatimaan valmistelevan lausunnon aiheesta

Vuoden 2010 jälkeinen Lissabonin strategia.

Asian valmistelusta vastasi ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto (Lissabonin strategian seurantaryhmä).

Asian kiireellisyyden vuoksi Euroopan talous- ja sosiaalikomitea nimesi 4.–5. marraskuuta 2009 pitämässään 457. täysistunnossa (marraskuun 4. päivän kokouksessa) yleisesittelijäksi Wolfgang Greifin ja hyväksyi seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 178 ääntä puolesta ja 6 vastaan 15:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1 Käsillä olevassa lausunnossa esitetään poliittisia suosituksia, jotka ETSK:n mielestä tulee asettaa etusijalle muotoiltaessa vuoden 2010 jälkeistä uutta eurooppalaista strategiaa. Tässä yhteydessä on otettava huomioon nykyisen rahoitusmarkkina- ja talouskriisin syvälliset taloudelliset, sosiaaliset ja poliittiset vaikutukset. On määriteltävä suuntaviivat välttämätöntä poliittista muutosta varten, jotta varmistetaan kriisistä juontuva kestävän kehityksen, työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden dynamiikka sekä estetään nykyisen kaltaisten kriisien toistuminen.

1.2 Käsillä olevan lausunnon on laatinut ETSK:ssa perustettu Lissabonin strategian seurantaryhmä, ja jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostot ovat osallistuneet aktiivisesti lausunnon valmisteluun. Monitahoiset yhteisissä kokouksissa käydyt – usein myös kiistanalaiset – keskustelut korostavat nyt esitettyjen suositusten poliittista laatua sekä niiden merkitystä kansalaisyhteiskunnalle.

1.3 Lausunnossa esitettyjä yhteiseurooppalaisia näkymiä täydentävät jäsenvaltioita käsittelevät osuudet, jotka maakohtaiset valtuuskunnat (1) ovat laatineet itsenäisesti kysymysluettelon perusteella. Kysymyksissä tarkasteltiin a) nykyisen Lissabon-syklin (2008–2010) analyysiä ja b) Lissabonin strategian tulevaisuutta vuoden 2010 jälkeen. Interaktiivinen verkko, jonka ETSK on luonut jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostojen ja muiden vastaavien kumppaniorganisaatioiden kanssa, esittää näin uudelleen (2) integroidun kertomuksen, jolla on määrä osaltaan vaikuttaa unionin toimielinten poliittiseen päätöksentekoon vuoden 2010 kevään huippukokousta silmällä pitäen.

2. Lissabonin strategian arviointi

2.1 Lissabonin strategia vuonna 2000 – laajalti tukea saanut kokonaisvaltainen lähestymistapa

2.1.1 Eurooppa-neuvosto esitti maaliskuussa 2000 kunnianhimoisen eurooppalaisen uudistusohjelman. Kyseisen Lissabonin toimintasuunnitelman tavoitteena oli tehdä Euroopan unionista vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamiseen perustuva talousalue, jolla vallitsee kestävä talouskasvu, luodaan enemmän ja parempia työpaikkoja ja lisätään sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

2.1.2 Täydentämällä strategiaa kestävän kehityksen ulottuvuudella (Göteborgin strategia) luotiin laaja-alainen strategia. Monilla politiikanaloilla määriteltiin mitattavia tavoitteita, jotka oli määrä saavuttaa jäsenvaltioissa avointa koordinointimenetelmää soveltaen.

2.1.3 ETSK on aina pitänyt tätä kokonaisvaltaista poliittista lähestymistapaa Lissabonin strategian merkittävänä etuna, varoittanut lähestymistavan kaventamisesta ja kehottanut pyrkimään kolmen pilarin tasapainoiseen suhteeseen.

2.2 Uudelleenkäynnistäminen vuonna 2005 – sisällön kohdentaminen ja keskittyminen kansalliseen toteutukseen

2.2.1 Useat EU-maat kykenivät parantamaan suoritustaan eräillä aloilla. Esimerkiksi työllisyys parani yleisesti. Lisäksi edistystä tapahtui laajakaistan käyttöönotossa, osallistumisessa täydennyskoulutukseen, nuorten koulutustason kohentamisessa sekä muilla aloilla (3). Monet maat olivat kuitenkin vielä ohjelman puolivälissä useilla aloilla selkeästi kaukana asetetuista kunnianhimoisista tavoitteista.

2.2.2 Tätä taustaa vasten esitettiin vuonna 2005 kriittinen arviointi, jossa keskityttiin eurooppalaisten ja kansallisten toimijoiden kumppanuuteen. Huomio kohdennettiin kansalliseen toteutukseen sekä sisällöllisesti ”kasvuun ja työllisyyteen”. Osia pitkästä tavoiteluettelosta, kuten sosiaalinen pilari, siirrettiin taka-alalle, ja siirryttiin korostamaan työllistyvyyden parantamista ja entistä tiukempaa taloudellista lähestymistapaa. Lähestymistapaan, jossa jäsenvaltioille annetaan enemmän vastuuta maakohtaisten suunnitelmien ja tavoitteiden määrittelyssä ja jossa keskitytään kansallisiin uudistuksiin, ei kuitenkaan liittynyt asianmukaisen taloudellisen ja sosiaalisen kehyksen edistäminen unionitasolla.

2.2.3 Tuoreimmasta edistyksestä huolimatta (4) monet valtiot eivät edelleenkään pysty vastaamaan asetettuihin vaatimuksiin. Monilla aloilla tavoitteet saavutetaan vuoteen 2010 mennessä parhaassa tapauksessa EU:ssa keskimäärin, mutta ei kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä koskee esimerkiksi tutkimus- ja kehittelytoimintaan kohdennettavien kolmen prosentin tavoitetta, jonka suhteen useimmat jäsenvaltiot – mutta myös EU kokonaisuutena – ovat edistyneet tuskin lainkaan. Sama koskee kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä. Työllisyystavoitteissa on edistytty vain osittain esimerkiksi naisten työllisyyden suhteen, sillä osa-aikaisten työpaikkojen määrä (osa-aikatyö ei aina ole oma valinta) (5), tilapäiset työpaikat ja matalapalkkatyöt, joihin usein liittyvät epätavanomaiset työsopimukset, ovat lisääntyneet merkittävästi.

2.3 Jatketaanko entiseen tapaan vai tarvitseeko Eurooppa uuden toimintasuunnitelman?

2.3.1 Lissabonin tavoitteiden puutteellinen saavuttaminen johtuu yleisen käsityksen mukaan siitä, ettei jäsenvaltioilla ole johdonmukaista politiikkaa tavoitteiden saavuttamiseksi ja ettei avoin koordinointimenetelmä tarjoa riittävästi kannustimia jäsenvaltioiden ja yhteisön toimille. Syynä on myös puuttuva eurooppalainen makrotalouspoliittinen ja sosiaalipoliittinen kehys, jonka avulla EU-maat ylipäätään voivat vasta toteuttaa oikeanlaiset uudistukset koordinoidusti, saavuttaa asetetut tavoitteet sekä estää sen, että kansalliset uudistukset ovat keskenään ristiriidassa. Lisäksi ETSK on useaan otteeseen todennut yhteisen vastuun puuttuvan, mikä johtuu sen mukaan myös työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan puutteellisesta osallistumisesta.

2.3.2 ETSK kannattaa yleisen ja kokonaisvaltaisen strategian jatkamista vuoden 2010 jälkeen. Komitea katsoo kuitenkin, ettei ”paluu vuoden 2000 Lissabonin strategiaan” eikä ”samaa enemmän ja mahdollisesti huomiota ympäristöasioihin” ole kumpikaan soveltuva vastaus nykyisiin haasteisiin. Nyt on omaksuttava kestäväpohjaisia lähestymistapoja, joiden avulla kilpailukyky, tutkimus- ja kehittelytoiminta sekä innovointi nivotaan sosiaalisen ja kestävästi taloutta hoitavan Euroopan innovatiiviseen potentiaaliin sekä hyvän työn (6) käsitteeseen. Nykyinen kriisi on myös monella tavoin siirtymä ja edellyttää uusia vaihtoehtoja, kuten rahoitusmarkkinoiden tehokasta sääntelyä, radikaalia uudelleensuuntautumista luonnonvaroja säästävään ja vähähiiliseen tuotantoon ja kulutukseen sekä investointeja julkisten palvelujen innovointiin, jotta tarjotaan ihmisille varmuutta ja voitetaan jälleen heidän luottamuksensa EU:hun.

2.3.3 Nykyiset haasteet, kuten rahoitusmarkkina- ja talouskriisi sekä siitä johtuvat sosiaaliset ongelmat, talouden globalisoituminen, sisämarkkinoiden toimintatavan parantaminen, energiapolitiikka ja ilmastonmuutos sekä väestökehityksen suuntaukset ja muuttoliike, edellyttävät vuoden 2010 jälkeistä uutta ja kattavaa unionitason strategiaa, jonka avulla voidaan a) kohdata kyseiset haasteet, b) poistaa puutteet toteutuksessa, c) kantaa yhteinen eurooppalainen vastuu ja d) yhdistää kaikki EU:n strategiat toisiinsa johdonmukaisesti (elvytysstrategia, Lissabonin strategia, kestävä kehitys, ilmastonmuutos). ETSK ehdottaa, että tämä strateginen uudelleensuuntautuminen tuodaan esille antamalla uudelle eurooppalaiselle strategialle eri nimi.

3. Poliittiset suositukset: eurooppalainen ajattelu- ja toimintatapa eurooppalaisten hankkeiden perustana

3.1 Luodaan eurooppalainen kehys lupaavien uudistusohjelmien onnistumiseksi: Vaikka jäsenvaltioilla on päävastuu soveltamisesta, tarvitaan asianmukainen eurooppalainen kehys, jonka avulla tavoitellut rakenneuudistukset voidaan toteuttaa koordinoidusti ja johdonmukaisesti. On pikaisesti arvioitava kansallisia uudistuksia unionitasolla sekä uudistusten vaikutuksia talouden kehitykseen, omaisuuden ja tulojen jakautumiseen sekä sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Tässä yhteydessä on myös tärkeää tutkia perusteellisesti tiettyjä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita (Vaxholm, Viking, Rüffert ja Luxembourg) ja kenties ottaa käyttöön soveltuvia konkreettisia toimia työntekijöiden suojelemiseksi, jotta tehdään selväksi, etteivät talouden vapaudet eivätkä kilpailusäännöt aseta kyseenalaisiksi sosiaalisia perusoikeuksia.

Vahvistetaan kasvuun keskittymistä EU:n politiikassa luomalla asianmukainen talouspoliittinen kehys: Tavoitteena ja strategian keskeisenä perusteena oleva kolmen prosentin vuosittainen kasvu on saavutettu vain kahdesti. Rahoituskriisi ja EU:n talouden puutteellinen kyky kestää sokkeja osoittavat, että talouspolitiikka on suunnattava uudelleen. Tasapainoisen makrotaloudellisen yhdistelmän, johon nivotaan sopusuhtaisesti sekä kysynnän että tarjonnan mukaan suuntautunut talouspolitiikka, on ETSK:n mielestä oltava kiinteä osa vuoden 2010 jälkeistä strategiaa. Myös tavoitellun kasvun laatu on tärkeä seikka. Kasvun keskeinen tavoite on hyvinvointi. Bkt ei sinällään ole hyvinvoinnin asianmukainen mittari, ja onkin käytettävä parempaa hyvinvoinnin indikaattoria (tai indikaattorien joukkoa), jotta uutta strategiaa varten voidaan määritellä ja mukauttaa tyydyttävämpi ja yhdenmukaisempi kasvutavoite.

3.2.1 Ratkaistaan rahoitusmarkkinakriisi ja vastataan sosiaalisiin haasteisiin: EU:n on omaksuttava koordinoitu, päättäväinen ja johtava rooli tulevissa pyrkimyksissä kriisin ratkaisemiseksi ja ennen kaikkea rahoitusjärjestelmän uudelleensuuntaamiseksi. Uuden globaalin talousjärjestelmän (ennen kaikkea pankkijärjestelmän, mutta myös hedge-rahastojen ja pääomasijoitusyhtiöiden, tehokas sääntely) on mahdollistettava sellaisten vakaiden rahoitusvälineiden kehittäminen ja käyttöön asettaminen, jotka tukevat reaalitaloutta ja hyödyttävät kansalaisia. Nykyinen kriisi ei kuitenkaan johdu vai rahoitusmarkkinoiden ongelmista. Sen aiheutti myös joukko kasvavia makro- ja mikrotaloudellisia epätasapainoisuuksia, ennen kaikkea tuloerot. Kriisistä päästään eroon siten, että luovutaan osittain ”keinottelukuplaan” perustuvasta kasvusta ja palataan kasvuun, joka perustuu etenkin reaalitalouden innovatiivisiin aloihin kohdennettaviin sijoituksiin, hyvinvoinnin oikeudenmukaiseen jakautumiseen, laadukkaiden ja tuottavien työpaikkojen luomiseen sekä ympäristön kestävyyteen.

3.3 Parannetaan sisämarkkinoiden toimintaa parantamalla taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöä koskevan ulottuvuuden tasapainoa: Jotta tavoite voidaan saavuttaa, on sovellettava oikein ja mahdollisesti parannettava sosiaaliasioita käsittelevää sisämarkkinalainsäädäntöä ja sääntelykäytäntöä sekä luotava menestyksekäs mikrotaloudellinen toimintaympäristö ja riittävä toimintavara yksityisille investoinneille. On kuitenkin ryhdyttävä myös varotoimiin, jotta kilpailu yhtenäismarkkinoilla suuntautuu innovointiin ja jotta EU-maiden keskinäinen kilpailu ei haittaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta eikä ympäristön kestävyyttä.

Edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta vakaan ja dynaamisen talouden osatekijänä: ETSK:n mielestä kasvuun ja tuottavuuden paranemiseen vaikuttaa huomattavasti hyvin laadittu sosiaalipolitiikka, johon sisältyy laaja-alainen politiikka hyvien työpaikkojen luomiseksi sekä kunnianhimoisia tavoitteita yleisen ja ammatillisen perus- ja täydennyskoulutuksen sekä elinikäisen oppimisen alalla. On tuettava asianomaisin investoinnein ulospääsyä kriisistä.

3.4.1 Torjutaan epätasapainoa ja köyhyyden lisääntymistä Euroopan laajuisesti : Asetetun tavoitteen mukaisesti köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen uhkaamien henkilöiden määrää on tarkoitus vähentää huomattavasti vuoteen 2010 mennessä, mutta yhteiskunnallista todellisuutta koskevassa komission kertomuksessa (2007) todetaan kuitenkin, että monissa Euroopan maissa ja monilla Euroopan alueilla on edelleen vakavia sosiaalisia ongelmia. Tämän vuoksi vuoden 2010 jälkeisessä strategiassa on keskityttävä sosiaaliseen kehitykseen, sosiaaliturvajärjestelmien vahvistamiseen ja kestävyyteen sekä köyhyyden torjuntaan ennen kaikkea estämällä hyvinvoinnin epätasainen jakautuminen. Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuosi 2010 on ihanteellinen tilaisuus asettaa tehokkaita tavoitteita sekä määräaikoja köyhyyden torjunnassa (esimerkiksi vähimmäistuloa ja korvaavia tuloja koskevissa järjestelmissä (7)). Tällainen sosiaalisen koheesion varmistamiseen tähtäävä aloite olisi merkittävä askel pyrkimyksissä palauttaa kansalaisten luottamus Euroopan integraatioon.

Luodaan osallistavat työmarkkinat : Edistyksestä huolimatta vuodeksi 2010 asetettuja työllisyystavoitteita ei saavuteta EU:ssa keskimäärin. Kun ajatellaan nykyistä kriisiä – joka on tosin saavuttanut lakipisteensä mutta jota ei vielä ole lopullisesti voitettu – ja joka syventää eroja ja uhkaa yhä useampien ihmisten toimeentuloa, tämä antaa aihetta huoleen. Kasvun palauttaminen mahdollisimman nopeasti työmarkkinoiden vakauttamiseksi edellyttää Euroopan talouden elvytyssuunnitelman (8) mukaan sisäisen kysynnän vahvistamista, jota on tuettava rakenteita parantavin toimin. On tärkeää laatia tehokkaita perus- ja täydennyskoulutussuunnitelmia, luoda työpaikkoja ennen kaikkea niille, jotka ovat työmarkkinoiden ulkopuolella etenkin puutteellisen koulutuksen vuoksi, sekä toteuttaa tehokkaita toimia, joiden avulla poistetaan syrjintä työpaikan saamisen ja sen säilyttämisen yhteydessä. Osuus- ja yhteisötalouden eri muodoilla jäsenvaltioissa saattaa olla kriisin voittamisessa esimerkillinen rooli etenkin kun ajatellaan työllisyyttä muun muassa sosiaalipalvelujen alalla. ETSK katsoo, että työllisyyttä ja työn tuottavuutta on parannettava samanaikaisesti. EU:n on tässä yhteydessä pyrittävä – kansallisten ja Euroopan tason työmarkkinaosapuolten osallistuminen ja itsenäisyys huomioon ottaen – luomaan asianmukaisia säännöksiä epätyypillistä ja heikon sosiaaliturvan tarjoavaa työtä varten (9).

3.4.2.1 Osuus- ja yhteisötalouden yrityksiä toimii kaikilla aloilla, ja niissä yhdistyvät taloudellisesti kannattava toiminta sekä yleishyödylliset ja sosiaaliset näkökohdat. Ne ovat hyvä esimerkki erityisistä yrittäjyyden muodoista ja yritysten hyvästä hallintotavasta, jotka edistävät tarkistetun Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea kehottaa Eurooppa-neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita harkitsemaan ehdotuksia Euroopan parlamentin esittämien poliittisten suositusten (10) toimeenpanemiseksi, jotta voidaan varmistaa, että osuus- ja yhteisötalouden yritykset voivat kilpailla tasavertaisin edellytyksin muiden yritysten kanssa.

3.4.3 Luodaan joustoturvan avulla tehokasta turvaa muutoksessa : Muuttuvat taloudelliset olosuhteet vaativat runsaasti innovatiivista sopeutumiskykyä myös työmarkkinoilla. Nopeasti muuttuviin rakenteisiin on kyettävä reagoimaan järkevästi. Tässä yhteydessä on joustoturva-käsitteen mukaisesti varmistettava, että työntekijöillä on valmiudet kohdata työelämän uudet haasteet. Joustoturvan on luotava tehokasta turvaa muutosten keskelle, ja työmarkkinaturvalle, vakaille työsuhteille ja työpaikoille, työllistymiskyvyn säilyttämiselle, sosiaaliturvalle ja liikkuvuudelle työmarkkinoilla kohti hyviä ja tuottavia työpaikkoja (make transition pay) on käytännössä annettava yhtä tärkeä asema. Samalla on ennen kaikkea varmistettava yhteisön sosiaalialan säännöstön laaja-alainen täytäntöönpano, soveltaminen ja sen kehittäminen, jotta estetään mahdollisesti epärehti kilpailu työelämän normien alalla.

3.4.4 Koordinoidaan veropolitiikkaa nykyistä paremmin: EU:n perussopimusten mukaisesti jäsenvaltioiden veropolitiikkaa on pyrittävä koordinoimaan nykyistä enemmän EU:n laajuisesti (muun muassa yhdenmukaistamalla laskuperusteet ja verotuksen vähimmäistasot) etenkin aloilla, joilla veropohja on kansainvälisesti liikkuva ja veronkierron ja jäsenvaltioiden välisen verokilpailun riski on suurin. Euroopan tason koordinoinnin tavoitteena on oltava julkistalouden turvaaminen sekä nykyistä oikeudenmukaisempien verojärjestelmien edistäminen (muun muassa laajentamalla veropohjaa, sulkemalla veroparatiisit sekä torjumalla veronkierto).

3.4.5 EKP:n on toteutettava kokonaistaloudellinen tehtävänsä : Vuoden 2010 jälkeisessä strategiassa on onnistuttava tasapainottamaan kasvu- ja vakaustavoitteet asianmukaisesti ja samalla kestävästi tulevia sukupolvia varten. EKP:n on perussopimusten mukaisesti kannettava täysi vastuu ja otettava tässä yhteydessä huomioon ensisijaisen tehtävänsä eli hintavakauden varmistamisen ohella myös korkean työllisyyden, sosiaaliturvan ja kestävän kasvun tavoitteet.

3.4.6 Säilytetään budjettipoliittinen liikkumavara investointeja varten: On parannettava suhdannepoliittista liikkumavaraa kohdentamalla talousarvioiden määrärahat uudelleen ottaen huomioon vakaus- ja kasvusopimukseen kriisitilanteita varten sisältyvät joustomahdollisuudet sekä hyödyntäen niitä. Näin on määrä vahvistaa Lissabonin strategian kannalta keskeisiä julkisia investointeja (muun muassa tehokkaisiin julkisiin palveluihin, tutkimukseen, koulutukseen ja innovointiin) sekä yksityissektorin tuotantoinvestointeja etenkin vähähiiliseen tuotantoon. Tässä yhteydessä tulisi myös kehittää ajatusta eurooppalaisen valtionsijoitusrahaston myöntämästä eurooppalaisesta lainasta (11) .

3.5 Edistetään teollisuuspolitiikkaa ja yrittäjähenkeä sekä luodaan asianmukaiset perusedellytyksen pk-yrityksille: Talouskasvu ja investointeja edistävä ilmapiiri ovat keskeisiä edellytyksiä uusien työpaikkojen luomiselle ja olemassa olevien työpaikkojen säilyttämiselle. Tässä yhteydessä suuryritykset mutta myös pk-yritykset antavat panoksensa. Juuri pk-yritykset toimivat paikallistaloudessa ja hyötyvät erityisesti vakaasta ja kasvavasta kotimaisesta kysynnästä. ETSK on jo useaan otteeseen muistuttanut siitä, että on kiinnitettävä erityistä huomiota niin Euroopan teollisuuspolitiikan kehittämiseen ennen kaikkea ympäristömyönteisten teknologioiden, nanoteknologian ja tieto- ja viestintätekniikan suuntaan kuin sosiaalisesti vastuullisen yrittäjyyden vahvistamiseen sekä edistettävä yritysten perustamista ja yritystoiminnan jatkamista. Suhteettoman byrokraattisen taakan ja hallinnollisten esteiden vähentäminen sekä yritysten rahoitusedellytysten parantaminen ovat taloudelle ensisijaisia seikkoja sekä ratkaisevia tekijöitä niin Euroopan kilpailukyvyn kuin tuotantoinvestointeja edistävän suotuisan ilmapiirin kannalta. Tässä yhteydessä ei saa vaarantaa työntekijöiden eikä kuluttajien oikeutettuja suojaintressejä. Talouden tulos, innovointi ja työllisyys riippuvat yhä enemmän pk-yrityksistä, joten etusijalle olisi asetettava nuorten yrittäjyyden kehittäminen.

3.6 Vastataan väestökehityksen muutokseen ja tarjotaan ratkaisuja muuttoliikekysymyksiin: Ikääntyvän yhteiskunnan luomien haasteiden ratkaisemisessa keskeisiä lähtökohtia ovat edelleen kasvu ja työllisyys. Tämä koskee sekä nuorta että vanhempaakin sukupolvea. Työttömyyden torjunnan ja entistä useampien ja parempien työpaikkojen luomisen ohella on – etenkin syntyvyyttä ajatellen – toteutettava nykyistä enemmän toimia työ- ja perhe-elämän yhdistämiseksi. Onnistuneet ratkaisut muuttoliikkeen ja integroinnin osalta – jotka edistävät Euroopan kasvupotentiaalia vaarantamatta kuitenkaan sosiaalista yhteenkuuluvuutta – ovat vuoden 2010 jälkeisen ajan keskeisiä haasteita (12).

Edistetään edelleen osaamiskolmiota (koulutus, tutkimus ja innovointi): Euroopan on vahvistettava edelleen potentiaaliaan, joka koostuu ammattitaitoisista ihmisistä, tieteestä, tutkimuksesta ja teknologiasta, ja näin ollen innovointikykyään keskeisenä kilpailutekijänä. Osaamiskolmion on joka tapauksessa oltava keskeisellä sijalla vuoden 2010 jälkeisessä strategiassa. Innovoinnin käsite on tässä yhteydessä laajennettava tarkoittamaan myös ”sosiaalista innovointia”, jotta voidaan kasvattaa sekä kilpailukyvyn että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta tärkeää sosiaalista pääomaa.

3.7.1 Tulevien innovaatioiden perustan varmistamiseksi on tieteellä ja tutkimuksella sekä niiden soveltamisella talouselämässä oltava keskeinen asema. Bolognan tavoite eurooppalaisen korkeakoulutuksen alueen luomiseksi edellyttää konkreettisia toimia ja nykyistä enemmän poliittista tahtoa koordinoida politiikanaloja. Riittämätön investointi innovointiin ja täydennyskoulutukseen kärjistää talousongelmia ja vaikuttaa työn tuottavuuteen. Korkeakoulujen ja korkea-asteen oppilaitosten on kannettava vastuunsa ja kehitettävä tähänastista paljon enemmän eurooppalaista ulottuvuutta, sillä niillä on avainrooli koulutuksen, tutkimuksen ja innovoinnin muodostamassa osaamiskolmiossa. Rajatylittävässä toiminnassa on edistettävä monenvälistä tutkimusyhteistyötä. Euroopasta puuttuu huipputeknologiayrityksiä, jotka investoivat tutkimus- ja kehittelytoimintaan. Yrityksiä varten on oltava kannustimia, jotta ne investoivat entistä enemmän tutkimukseen ja kehittelyyn ja luovat tuottavia työpaikkoja.

3.7.2 Hyvin koulutetut työntekijät etenkin teknis-tieteellisillä aloilla sekä innovointikyky ovat keskeisiä kilpailutekijöitä ja hyvinvoinnin edellytys. Samalla on luotava tuottavia, korkeaa ammattitaitoa edellyttäviä ja hyväpalkkaisia työpaikkoja. Nuorten tutkinnon suorittaneiden on myös kriisiaikoina voitava löytää kykyjään vastaavaa työtä, ja heille on tarjottava hyvät uranäkymät.

Ilmastonmuutoksen hallinnointi vuoden 2010 jälkeisen strategian avaintekijänä edellyttää muutosta monilla aloilla: Energiatehokkuuden ja uudistuvan energian edistäminen on ympäristöalan hyödyntämisen ohella vuoden 2010 jälkeisen strategian avaintekijä. Uudistettuun strategiaan on sisällyttävä vähähiilistä taloutta edistävä toimintasuunnitelma. EU:n olisi nyt laaja-alaisen energia-asioita ja ilmastonmuutosta käsittelevän lainsäädäntökehyksen laatimisen jälkeen keskityttävä käytännön toteutukseen. Tehokkaat poliittiset toimet tulisi nivoa integroituihin suuntaviivoihin, maakohtaisiin suosituksiin ja kansallisiin uudistusohjelmiin.

3.8.1 Tehdään EU:sta energiaa ja luonnonvaroja tehokkaimmin hyödyntävä talousalue : Ilmastopolitiikka, jonka avulla vähennetään kestävästi kasvihuonekaasupäästöjä sekä riippuvuutta fossiilisista energialähteistä ja tuontienergiasta, on suunnattava kestävyysperiaatteen mukaisesti, eli sen yhteydessä on otettava asianmukaisesti huomioon taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöä koskevat tavoitteet. Etenkin on käytettävä kaikki mahdollisuudet energiansäästöön ja hyödynnettävä tässä yhteydessä paikallisia, uusiutuvia ja alueellisia rakenteita. Energian ja luonnonvarojen hyödyntämisen tehostaminen on uuden strategian keskeisiä tekijöitä. EU:n strategisena lisätavoitteena olisikin oltava, että”yhteisöstä tehdään energiaa ja luonnonvaroja tehokkaimmin hyödyntävä talousalue”. Tällaisen muutoksen saavuttamiseksi Euroopan on otettava huomattava vastuu hiilidioksidipäästöjen vähentämisessä. Yksittäisillä aloilla on asetettava yhteistyössä muiden yksittäisten alojen kanssa konkreettisia tavoitteita ja aikatauluja.

3.8.2 Uusi vihreä sopimus (New Green Deal) : Uuden vihreän sopimuksen myötä on tarkoitus hyödyntää ympäristöalan potentiaalia kasvun, uusien työpaikkojen luomisen ja innovoinnin moottorina, pyrkiä johtoasemaan ympäristöystävällisten teknologioiden alalla sekä säästää kustannuksia luopumatta hyvinvoinnista, elintasosta ja globaalista kilpailukyvystä. Tällaisessa välttämättömässä innovointiprosessissa keskeisessä asemassa ovat tutkimuksen ja teknologian kehittäminen, niiden siirtäminen markkinakelpoisiksi uusiksi tuotteiksi ja palveluiksi sekä näin ollen työllisyyden luominen.

Parannetaan Lissabonin strategian rahoitusperustaa: Tuleviin haasteisiin vastaaminen edellyttää myös uusia strategisia pohdintoja tulevasta EU:n talousarviosta.

3.9.1 Uudistetaan EU:n talousarviota Lissabonin strategian mukaisesti : Yksittäisten politiikkojen talousarvioita on yleisesti ottaen painotettava uudelleen Lissabonin strategian mukaisesti ja korostettava tutkimusta ja kilpailukykyä, ympäristö- ja ilmastoasioita sekä kestävään energiankäyttöön tehtäviä investointeja, taloudellisesti kannattavia julkisia menoja liiketoiminta-alueella, aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, työ- ja perhe-elämän yhdistämistä, sosiaalista yhteenkuuluvuutta, köyhyyden torjuntaa sekä uusien ja laadukkaiden työpaikkojen luomista. Myös tulevaa rahoituskehystä 2014–2020 (13) tarkasteltaessa tulisi keskustella talousarvion uudistamisesta Lissabonin strategien mukaisesti. Eurooppalaisten tavoitteiden tehokas toteuttaminen edellyttää myös, että keskustelussa rakenne- ja koheesiopolitiikan rahoituksesta vuoden 2013 jälkeen tarkastellaan myös alueellisen ulottuvuuden vahvistamista.

3.9.2 Tutkitaan vaihtoehtoja EU:n rahoitukselle : Useat rajatylittävät haasteet edellyttävät eurooppalaisen ulottuvuuden vahvistamista poliittisessa toiminnassa. Eurooppalaisten hankkeiden osalta on keskusteltava vaihtoehtoisista rahoitusmahdollisuuksista sekä rakenteellisen varojen uudelleenkohdentamisen ja säästömahdollisuuksien ohella myös EU:n laajennetun talousarvion näkymistä. ETSK kehottaa tutkimaan tässä yhteydessä myös EU:n laajuisten rahoitusmekanismien käyttöönoton mahdollisuuksia (mukaan luettuna verotukseen liittyvät mahdollisuudet). Esimerkiksi rahoituspalvelukaupan verotuksen käyttöönotto saattaisi estää keinottelua. Lisäksi tulisi tutkia päästöveron (carbon tax) mahdollisuutta.

3.10 Vahvistetaan ulkoista ulottuvuutta: Euroopan hyvinvointi perustuu muun muassa sen avoimuuteen muuta maailmaa kohtaan. Koska Eurooppa on maailmanlaajuisesti suurin talousmahti, joka on tärkein tavaroiden ja palvelujen viejä ja tuoja ja toiseksi suurin suorien ulkomaisten investointien tekijä tai vastaanottaja sekä maailman anteliain kehitysavun antaja, on erittäin tärkeää vahvistaa sen kansainvälistä asialistaa selkeillä ja pitkäjänteisillä tavoitteilla. Uusien globaalien talousmahtien vahvistumista sekä kansainvälisen talouskriisin vaikutuksia ajatellen on entistäkin tärkeämpää, että EU laatii itselleen uuden ja entistä yhtenäisemmän ja tehokkaamman kehyksen ulkoista toimintaansa varten, jotta varmistetaan asianmukainen, oikeudenmukainen ja kestävä markkinoiden avaaminen, parannetaan normatiivisia standardeja oikeuksien pohjalta, edistetään monenvälisyyttä ja jäsenneltyä vuoropuhelua ensisijaisten kumppanien kanssa sekä luodaan molempien osapuolten kannalta edullinen edistyksen alue, johon kuuluu Välimeren alue ja Afrikka. Jos tähän päästään, Eurooppa ja sen sosiaalisen markkinatalouden malli ovat myös tulevaisuudessa esimerkkinä muulle maailmalle, ja se kykenee säilyttämään jalansijansa kansainvälisellä tasolla ennen kaikkea markkinoille pääsyä ja raaka-aineiden saatavuutta ajatellen, varmistamaan samalla rehdit kansainväliset kilpailusäännöt ja edistämään kestävää kehitystä. Näin kaikki hyötyvät globalisaatiosta.

4. Suosituksia Lissabonin tavoitteiden osalta

4.1 Säilytetään tavoitteet ja nostetaan niitä keskipitkällä aikavälillä: Huolimatta uusista haasteista ja takaiskuista, jotka liittyvät nykyiseen kriisiin, on vuoden 2010 jälkeisessä toimintasuunnitelmassa otettava huomioon tähänastiset tavoitteet. ETSK ehdottaa, että säilytetään nykyisen strategian yhteiset tavoitteet, mutta muotoillaan myös niitä pidemmälle meneviä kunnianhimoisia tavoitteita, jotka tulisi saavuttaa vuoteen 2015 mennessä. Esimerkiksi tutkimuksen osuutta tulisi nostaa 3,5 prosenttiin (mahdollisesti täydennettynä innovointiin tehtävien investointien laaja-alaisemmalla tavoitteella). Myös entistä laadukkaampia ja useampia työpaikkoja sekä perus- ja täydennyskoulutusta koskevia tavoitteita tulisi nostaa entisestään.

4.2 Otetaan huomioon yksittäisten EU-maiden lähtötilanne jäsenvaltioiden osuuksien yhteydessä: EU-maiden taloudellinen suorituskyky on hyvin erilainen. ETSK ehdottaa, että kuten määrällisiä Lissabonin tavoitteita alun perin asetettaessa otetaan huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden lähtötilanne ja että vastaavasti kunnianhimoisista jäsenvaltioiden osuuksista strategian tavoitteisiin keskustellaan ja niitä arvioidaan EU:n 27 jäsenvaltion puitteissa.

4.3 Otetaan jälleen käyttöön laadullisia tavoitteita: Tulevassa toimintasuunnitelmassa tulisi myös pyrkiä saavuttamaan sellaiset laadulliset tavoitteet, jotka on viime vuosina pitkälti unohdettu Lissabonin strategian uudelleenkäynnistämisen yhteydessä (esimerkiksi ns. Laekenin indikaattorit laadukkaiden työpaikkojen luomisen mittaamiseksi) (14).

4.4 Asetetaan uusia tavoitteita etenkin siellä, missä havaitaan puutteita: Integroitujen suuntaviivojen yhteydessä tulisi asettaa uusia tai entistä konkreettisempia tavoitteita etenkin aloilla, joilla edistys on ollut vähäistä tai joilla on tullut esiin aiemman uudistuspolitiikan varjopuolia. Tämän vuoksi ETSK ehdottaa erillisiä suuntaviivoja ja mitattavia tavoitteita seuraavilla aloilla: sukupuolten tasa-arvo, sosiaaliturvaltaan heikkojen työsuhteiden torjunta, siirtyminen vähähiiliseen talouteen, köyhyyden torjunta (työtä tekevät henkilöt mukaan luettuina) sekä sosiaalisen syrjäytymisen ehkäiseminen (esimerkiksi asianmukainen tuki työttömyyden tai työkyvyttömyyden aikana sekä julkisten palvelujen saatavuus).

5. Suosituksia hallinnon osalta

5.1 Vahvistetaan unionin toimielinten roolia: Uusi strategia tarvitsee lisää puhtia. Unionin toimielinten entistä vahvemmalla roolilla on nykyisessä kriisissä erityinen merkitys. Sen jälkeen kun Lissabonin strategiaa vuonna 2005 tarkistettiin, komissio toimii huomattavasti näkyvämmin etenkin julkaistaessa ja levitettäessä maakohtaisia suuntaviivoja ja esimerkkejä hyvistä käytänteistä. Neuvostoa on kehotettu käymään avointa keskustelua kokonaisprosessin pitämiseksi käynnissä. Näitä seikkoja tulisi uudistetussa strategiassa syventää ja laajentaa. Komission ja jäsenvaltioiden tulisi pyrkiä parantamaan toteutusta sekä edistämään hyviksi osoittautuneiden menetelmien rajatylittävää vaihtoa uudella tavalla hyödyntämällä sähköisiä viestimiä. Kyseiset menetelmät edellyttävät kuitenkin, että jäsenvaltioilla on tukenaan asianmukainen eurooppalainen kehys, jotta ne voivat saavuttaa yhteisön tavoitteet. Mahdollisesti on tutkittava uusia ja innovatiivisia välineitä.

5.2 Parannetaan avoimen koordinointimenetelmän tehokkuutta jäsenvaltioissa: Avointa koordinointimenetelmää on Lissabonin strategian ”menetelmällisenä selkärankana” määrä soveltaa EU:n uudistussopimuksen myötä entistä useammilla aloilla. ETSK:n mielestä avoimen koordinointimenetelmän heikkous on sen huonon julkisen näkyvyyden ohella ennen kaikkea tehottomuus jäsenvaltiotasolla. Tämän vuoksi on ratkaisevan tärkeää, ettei tavoitemääräaikoja enää pidetä – kuten usein ennen – ”toivottavina tavoitteina” vaan konkreettisina poliittisina velvoitteina. Tätä varten tulisi löytää keinoja ja välineitä parantaa sitovuutta ja luoda jäsenvaltioita varten entistä parempia kannustimia, jotta ne pyrkivät entistä tehokkaammin saavuttamaan tavoitteet, joihin ne ovat sitoutuneet. Entistä paremman tasapainon varmistamiseksi talous- ja valtiovarainministerien ohella myös muiden ministerien, etenkin työllisyys- ja sosiaaliministerien, tulisi osallistua uuden strategian toteuttamiseen. ETSK suosittelee myös Euroopan tason työmarkkinaosapuolten roolin ja näkyvyyden parantamista esimerkiksi liittämällä säännöllisesti kolmen osapuolen makrotaloudellisen vuoropuhelun tulokset Eurooppa-neuvoston päätelmiin.

5.3 Seurataan Lissabonin tavoitteita jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostojen kautta: Jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostojen tai vastaavien kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden erityisroolia olisi edelleen vahvistettava kulloisenkin kuulemismenettelyn ja jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolille antamien toimivaltuuksien perusteella (15). Asianomaisissa talous- ja sosiaalineuvostojen laatimissa kertomuksissa olisi arvioitava Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista, ja ne olisi esitettävä hallituksille ja unionin toimielimille asianomaisten päätelmien tekemistä varten. Talous- ja sosiaalineuvostot ja kansalaisyhteiskunnan organisaatiot voisivat tässä yhteydessä kutsua komission edustajia keskustelemaan kansallisista olosuhteista. Lisäksi jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostot tulisi nivoa komission vuosittain järjestämiin kuulemisiin. Tässä yhteydessä on erityisen tärkeää, että säilytetään ETSK:n ja jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostojen mielipiteen- ja kokemusten vaihto kansallisista uudistussuunnitelmista ja Lissabonin toimintasuunnitelmasta.

5.4 Lisätään oikeutusta parantamalla kansalaisyhteiskunnan osallistumista ja vahvistamalla alueellista ulottuvuutta: ETSK on jatkuvasti tuonut esiin, että Lissabonin strategian toteutuksen parantaminen edellyttää, että unionin toimielinten on otettava täysi vastuu. Sen lisäksi on ennen muuta otettava huomioon kaikki yhteiskunnan intressit, ja hallituksen, työmarkkinaosapuolten sekä kansalaisyhteiskunnan on tehtävä nykyistä tiiviimpää yhteistyötä jäsenvaltio- ja unionitason ohella myös paikallis- ja aluetasolla jäsenvaltioissa (16).

— Lissabonin strategian kansallisten koordinaattoreiden tulisi tehdä säännöllistä yhteistyötä kaikkien sidosryhmien kanssa kansallisia uudistusohjelmia laadittaessa, toteutettaessa ja arvioitaessa.

— Tarvitaan lisätoimia, jotta edistetään kulloisenkin kuulemismenettelyn ja työmarkkinaosapuolten toimivaltuuksien perusteella jäsenvaltioissa käytävää keskustelua. Jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalineuvostojen – ja mahdollisesti muidenkin kansalaisyhteiskunnan sidosryhmien (kuten valtiosta riippumattomien organisaatioiden ja osuus- ja yhteisötalouden organisaatioiden) sekä korkeakoulujen ja ajatushautomojen edustajien – tulisi osallistua vuoropuheluun.

— Lissabonin strategian kunkin kauden jälkeen voitaisiin järjestää tärkeiden sidosryhmien ja kansalaisyhteiskuntaa edustavien asianomaisten organisaatioiden kanssa konferenssi, jossa pohdittaisiin onnistumisia ja puutteita.

— On poistettava rakenteelliset esteet, jotka estävät jäsenvaltioiden parlamenttien tehokkaan osallistumisen ja todellisen vuoropuhelun työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden kanssa. Tähän kuuluu esimerkiksi jo tavalliseksi muodostuneen tiukan aikataulun välttäminen laadittaessa kansallisia uudistusohjelmia kesäkuukausina sekä Lissabonin strategiasta vastaavien henkilöiden nimittäminen; he ovat monissa EU-maissa tuskin lainkaan tekemisissä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kanssa.

— Jäsenvaltioiden hallitusten tulisi tehostaa tiedotusta Lissabonin tavoitteisiin liittyvän kansalaisvuoropuhelun ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tuloksista.

— Kokonaisvaltaisen lähestymistavan varmistamiseksi alueellisen, sosiaalisen ja taloudellisen koheesion osalta rakennerahastojen kumppanuusperiaatteet on pantava jäsenvaltioissa täysimääräisesti täytäntöön, ja avoimen koordinointimenetelmän välineitä on hyödynnettävä nykyistä enemmän myös kyseisellä alalla.

Bryssel 4. marraskuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Institutionaalinen kehys kansalaisyhteiskunnan osallistumiseksi kansalliseen politiikan muotoiluun vaihtelee huomattavasti: monissa EU:n jäsenvaltioissa on talous- ja sosiaalineuvosto, useimmissa uusissa jäsenvaltioissa ns. kolmikantakomitea (työmarkkinaosapuolet ja hallituksen edustajat), eräissä maissa ei ole talous- ja sosiaalineuvostoa ja muutamissa on vaihtoehtoisia kansalaisyhteiskunnan eturyhmien osallistumismuotoja. ETSK pyrkii kokoamaan mahdollisimman monien kyseisten edustuselimien osuudet.

(2) Ks. CESE 1468/2005 rev. ”Lissabonin strategian toteuttaminen – 23.–24. maaliskuuta 2006 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston pyynnöstä laadittu kokoava raportti”; CESE 40/2008 ”Uudistettu Lissabonin strategia 2008–2010: järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan rooli – Kokoava raportti Eurooppa-neuvostolle (13. ja 14. maaliskuuta 2008)”.

(3) Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen liittyvien suhteellisten onnistumisten ja puutteiden osalta ks. julkaisu: M.J. Rodrigues, Europe, Globalisation and the Lisbon Agenda (2009), S. 16.

(4) Ks. alaviite 2 ja ETSK:n lausunto aiheesta ”Uudistetun Lissabonin strategian tehokas hallinnointi”, EUVL C 175, 28.7.2009, s. 13.

(5) Ks. http://www.eurofound.europa.eu/ewco/reports/TN0403TR01/TN0403TR01_3.htm, Part-time work in Europe, Dublinin säätiö, 2004.

(6) Ks. Laekenissa vuonna 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston hyväksymä joukko työn laadun indikaattoreita: KOM(2001) 313 lopullinen, ”Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka: investoiminen laatuun”.

(7) Ks. myös Euroopan parlamentin päätöslauselma PT_TA(2008)0467, 9.10.2008.

(8) Komission tiedonanto Eurooppa-neuvostolle ”Euroopan talouden elvytyssuunnitelma”, KOM(2008) 800 lopullinen, 16.11.2008.

(9) Katsaus asianomaisiin eurooppalaisiin työmarkkinaosapuolten sopimuksiin: http://europa.eu/scadplus/leg/en/cha/c10132.htm.

(10) Euroopan parlamentin päätöslauselma 19. helmikuuta 2009 osuus- ja yhteisötaloudesta, 2008/2250(INI).

(11) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Euroopan talouden elvytyssuunnitelma”, EUVL C 182, 4.8.2009, s. 71, kohta 5.4.

(12) Komitea on tässä yhteydessä tyytyväinen etenkin Euroopan kotouttamisfoorumin perustamiseen. Foorumi kokoaa ETSK:n suojeluksessa EU:n toimielimet, sidosryhmät ja valtiosta riippumattomat organisaatiot.

(13) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”EU:n talousarviouudistus ja tuleva rahoitus”, EUVL C 204, 9.8.2008, s. 113.

(14) Ks. KOM(2001) 313 lopullinen ”Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka: investoiminen laatuun”.

(15) ETSK toteaa, että se ei puutu millään tavoin jäsenvaltioissa käytössä oleviin työmarkkinaosapuolten kuulemismenettelyihin, toimivaltuuksiin tai oikeutukseen.

(16) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Uudistetun Lissabonin strategian tehokas hallinnointi”, EUVL C 175, 28.7.2009, s. 13.