YHTEINEN KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Demokratian tukemista EU:n ulkosuhteissa koskevan toimintaohjelman täytäntöönpano /* JOIN/2012/028 final */





YHTEINEN KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Demokratian tukemista EU:n ulkosuhteissa koskevan toimintaohjelman täytäntöönpano 1. Johdanto ja asiayhteys Tämä korkean edustajan ja komission laatima yhteinen kertomus on vastaus neuvoston 10. joulukuuta 2010[1] esittämään pyyntöön saada säännöllisesti tietoja pilottimaissa toteutettavien demokratian tukemista koskevien hankkeiden edistymisestä. Tässä kertomuksessa tarkastellaan · toimintaohjelman täytäntöönpanoa pilottimaissa ja kaikilla alueilla, · joulukuun 2010 ja vuoden 2012 alun välillä toteutettuja poliittisia toimia ja · EU:n demokratiatuen johdonmukaisuuteen ja vaikuttavuuteen liittyviä seikkoja. Ihmisten yleismaailmallinen halu päättää omista asioistaan tuli selvästi esille vuoden 2011 aikana. Tapahtumat Burmassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä (nk. arabikevät) sekä Norsunluurannikolla, jonka umpikujatilanteeseen kansainvälinen yhteisö omaksui yhteisen kannan, korostivat ihmisten kaipuuta saada määrätä omasta elämästään. EU:n nopea reagointi näihin tapahtumiin toi hyvin esille ne periaatteet, jotka vahvistettiin vuonna 2009 esitetyissä neuvoston päätelmissä demokratian tukemisesta EU:n ulkosuhteissa[2]. Nämä periaatteet ovat seuraavat: · kaikkien EU:n käytettävissä olevien välineiden johdonmukainen ja tehokas käyttö, · eriytetty, maakohtainen lähestymistapa ja · vuoropuhelun, kumppanuuden sekä kaikkien sidosryhmien osallistamisen tärkeys maiden todellisen omavastuullisuuden varmistamiseksi. Kaiken tämän seurauksena käynnistettiin uusia poliittisia aloitteita (aluksi unionin naapurimaiden osalta). Niillä vahvistetaan EU:n kokonaisvaltaista lähestymistapaa demokratian tukemiseen ja tuodaan uutta sisältöä vuonna 2009 esitetyissä neuvoston päätelmissä vahvistettuihin periaatteisiin. Samalla ne kasvattavat tarkoitukseen käytettävissä olevia varoja. 2. Täytäntöönpano pilottimaissa 2.1. Tausta Pilottivaiheen aikana selvitettiin, voitaisiinko työskentelytapoja tarkistaa tai ottaa käyttöön uusia, jotta EU voisi entistä paremmin tukea demokratiakehitystä ja kehittää menetelmiä toimintaohjelman täytäntöönpanoa varten. Pilottivaiheen täytäntöönpano yhdeksässä maassa (alun perin maita oli 12)[3] tarjosi tilaisuuden tarkastella kokonaisvaltaisesti EU:n demokratiatukea. Ryhmään kuuluu itsevaltaisesta hallinnosta siirtymässä olevia ja/tai konfliktista toipuvia maita, pieniä saarivaltioita, suuria sisämaavaltioita ja maailman suurin saaristo. Nämä maat ovat pieni otos niiden maailman demokraattisten järjestelmien valtavasta kirjosta, joista kukin heijastaa omalla ainutlaatuisella tavallaan maansa historiaa ja kulttuuriperintöä 2.2. Prosessiin liittyvät välitulokset EU:n edustustoja pyydettiin kartoittamaan demokratian tukitoimet, sidosryhmät (viranomaiset, demokraattiset instituutiot, kansalaisyhteiskunta ja poliittiset toimijat), alalla toimivat avunantajat ja käynnissä olevat yhteistyötoimet ja niiden vaikutukset. Kartoituksen tavoitteena oli laatia demokratiaprofiili ja siihen liittyvä puuteanalyysi parannusta kaipaavista osa-alueista. Kaikkien asiaankuuluvien toimijoiden kanssa oli käynnistettävä sidosryhmien välinen vuoropuhelu demokratiaprofiilin laatimiseksi. Puuteanalyysista oli tarkoitus käydä ilmi, minkä puutteiden korjaamista viranomaiset ja/tai kansalaisyhteiskunta pitävät tärkeinä ja millä avunantajilla olisi parhaat edellytykset antaa apua. Helmikuuhun 2012 mennessä kaikki yhdeksässä pilottimaassa sijaitsevat edustustot olivat toimittaneet selvityksensä tulokset. Pilottivaiheen täytäntöönpano osoitti, että sekä valittu lähestymistapa että demokratian tukemisesta vuosina 2009 ja 2010 esitetyt neuvoston päätelmät tuovat selkeää lisäarvoa ja sisältöä demokratian tukemista koskeviin EU:n toimiin. Pilottivaiheen täytäntöönpano on tähän mennessä johtanut seuraaviin tuloksiin: · johdonmukaisuuden parantuminen eri rahoitus- ja muiden välineiden välillä, edustustoissa eri tehtäviä hoitavien henkilöiden välillä ja kunkin edustuston ja EU:n jäsenvaltioiden välillä, · kunkin edustuston koordinointitehtävän legitimiteetin kasvu tällä poliittisesti arkaluonteisella alalla, · lisäarvo, joka saadaan siitä, että kertomuksissa keskitytään kokonaisvaltaisesti demokratiaan, · lisäarvo, joka saadaan lisätiedoista, täydentävyydestä ja synergioista suhteessa ihmisoikeusstrategioihin liittyvään EU:n työhön. Poliittisista järjestelmistä, rakenteista ja prosesseista on pystytty keräämään merkittäviä lisätietoja, · lisäarvo vuoropuheluiden ja ohjelmoinnin kannalta, EU:n ja jäsenvaltioiden välinen yhteinen ohjelmointi mukaan luettuna. Esimerkkitapaus Libanon: avoin suhtautuminen yhteistyöhön EU:n kanssa demokratiaan liittyvissä asioissa vakaassa toimintapoliittisessa ympäristössä Libanon on demokratia, jossa on toimiva moniarvoinen järjestelmä. Erilaisten uskonnollisten ryhmien väliset erimielisyydet ja alueen epävakaus ovat kuitenkin johtaneet tilanteeseen, jolla on vakavia seurauksia monilla demokratiaan/hallintoon liittyvillä aloilla. Libanonissa suhtaudutaan myönteisesti EU:n yhteistyötarjouksiin erityisesti demokratian ja hallinnon aloilla. EU:n tuki demokratiakehitykselle on ollut toistuva teema niin maan kanssa käydyssä vuoropuhelussa kuin kehitysyhteistyössäkin. Vuoropuhelun kuluessa on yhdessä määritetty tiettyjä heikkouksia, joihin kuuluvat muun muassa parlamentaarinen tehokkuus, vaaliuudistuksen tarve (joka mainittiin EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan raportissa vuonna 2009) ja tarve parantaa oikeuslaitoksen tehokkuutta ja riippumattomuutta. Libanon ja EU ovat Euroopan naapuruuspolitiikan puitteissa käyneet suoraa laaja-alaista vuoropuhelua, jonka tuloksena hyväksyttiin vuonna 2007 kunnianhimoinen Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelma. Seuraavassa, vuoden 2012 lopussa hyväksyttävässä toimintaohjelmassa luetellaan erityiset ensisijaiset tavoitteet, vertailuarvot ja indikaattorit, joiden avulla on tarkoitus edistyä niin demokratian ja hallinnon alalla kuin muillakin aloilla. Tämä toimintaohjelma kattaa demokratian tukemista koskevan toimintaohjelman keskeiset osatekijät. 2.3. Sisältöön liittyvät välitulokset Vaikka pilottivaiheessa saavutettiinkin tuloksia, niiden perusteella on vaikea tehdä yleisiä päätelmiä aineiston esittämistapojen erojen vuoksi. Näyttääkin siltä, että ohjeita olisi hyvä tarkistaa. Joissakin kertomuksissa lähestymistapa on esimerkiksi hyvin juridispainotteinen, toisissa taas kiinnitetään enemmän huomiota valtasuhteisiin, poliittiseen kulttuuriin tai yksittäisiin instituutioihin, kuten puoluejärjestelmään, oikeuslaitokseen tai kansalaisyhteiskuntaan. Monissa demokratioissa on demokraattisesti valittujen rakenteiden ja julkisten instituutioiden, kuten oikeuslaitoksen, rinnalla edelleen myös perinteisiä valtarakenteita (heimovanhimmat, feodaalisuvut tai klaanit, heimopäälliköt jne.). Perinteiset johtajat ovat osa yhteiskunnan historiallista taustaa ja kulttuurirakennetta ja siksi keskeisessä asemassa. Tämä johtaa usein ristiriitoihin demokraattisesti valittujen instituutioiden kanssa. Näiden perinteisten valtarakenteiden ymmärtäminen on edellytys sille, että EU voisi aiempaa paremmin auttaa sisällyttämään ne osaksi demokraattisia rakenteita ja instituutioita. Sama koskee perustuslain säännöksiä, vaalijärjestelmiä ja niiden yhteiskunnallisia ja historiallisia juuria. Nämä voivat huomattavasti lisätä valtion eri toimielinten väliseen vallanjakoon liittyviä vääristymiä ja epätasapainoa. EU voi pyrkiä vaikuttamaan perustuslain muuttamiseen vain muutamissa maissa, joten hyödyllisiä esimerkkejä muille maille tarjotaan parhaita käytäntöjä levittämällä. 3. Täytäntöönpano kaikilla alueilla EU on vuonna 2011 korostanut aiempaa voimakkaammin demokratian ja ihmisoikeuksien tukemista. Se on myös tiukentanut eri puolilla maailmaa sijaitseville kumppanimaille tarjoamansa suoran budjettituen[4] poliittisia ehtoja. EU soveltaa demokratian tukemiseen kokonaisvaltaista lähestymistapaa, jossa hyödynnetään demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevaa eurooppalaista rahoitusvälinettä, vakautusvälinettä, temaattisia ohjelmia, kuten valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten roolia kehityksessä koskevaa ohjelmaa, sekä tarvittaessa maantieteellisiä välineitä. Vuonna 2011 saavutettiin muun muassa seuraavat tulokset: · lakimuutokset (uusi vaalilainsäädäntö Moldovassa ja vaaliuudistus Afganistanissa), · aliedustettujen ryhmien lisääntynyt osallistuminen poliittiseen elämään (naiset Azerbaidžanissa ja Ghanassa, nuoret Kirgisiassa ja alkuperäisyhteisöt Boliviassa), · sananvapauden ja lehdistönvapauden turvaaminen (Norsunluurannikolla), · luottamuksen rakentaminen vaalimenettelyjä kohtaan (Bangladeshissa ja Norsunluurannikolla) ja · poliittista toimintaa koskevan tiedotuksen, seurannan ja avoimuuden parantuminen (Filippiineillä). Nigeria: Nigeria on hyvä esimerkki EU:n lähestymistavasta demokratian tukemiseen. EU teki vuonna 2011 päätöksen käynnistää (kymmenennen EKR:n puitteissa) 20 miljoonan euron hanke, jolla tuetaan Nigerian vuosien 2012–2015 vaalisykliä. Tarkoituksena on tukea vaaliuudistusprosessia ja valmiuksien kehittämistä tietyillä osa-alueilla, joista päätetään vaalien jälkeisten tarkastusten, arviointien ja tarkastelujen perusteella. Keskeisiä edunsaajia ovat riippumaton kansallinen vaalilautakunta, parlamentti, oikeuslaitos, poliittiset puolueet, kansalaisjärjestöt, tiedotusvälineet ja turvallisuusala. Valko-Venäjä: Vaikka kansalaisyhteiskunnan ja erityisesti ihmisoikeusjärjestöjen toimintaolosuhteet Valko-Venäjällä ovat huonontuneet koko ajan, EU:n rahoitustuki kansalaisyhteiskunnalle on viisinkertaistunut vuoden 2010 vaaleja seuranneiden tukahduttamistoimien jälkeen. EU:n tukemaan toimintaan lukeutuvat ihmisoikeuksien edistäminen, sortotoimien uhrien tukeminen, tiedotusvälineiden vapauden edistäminen, vaalitarkkailu, apurahat opiskeluun eurooppalaisissa yliopistoissa ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen. Tuen tarkoituksena on suojella ja edistää Valko-Venäjän kansalaisyhteiskunnan kehitystä, jotta se pystyisi entistä paremmin edistämään maan demokratiakehitystä. Tunisia: Toimintaohjelmaa on alettu panna täytäntöön Tunisiassa. Poliittista tukea on annettu säännöllisten vierailujen (puheenjohtaja Barroso, korkea edustaja / varapuheenjohtaja Ashton, komissaari Füle, eräät muut komissaarit ja Euroopan parlamentin puhemies), EU:n neuvoston päätelmien ja korkean edustajan / varapuheenjohtajan julkilausumien kautta. Tunisialle eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (ENPI) myönnetyn tuen kokonaismäärä kaksinkertaistui eli nousi 80 miljoonasta eurosta 160 miljoonaan euroon vuonna 2011. Tuen määrä nousee 400 miljoonaan euroon vuosina 2011–2013 (alun perin tarkoitukseen oli varattu 240 miljoonaa euroa). Demokratiaan siirtymiselle ja vaalien valmistelulle annettiin välitöntä tukea tarjoamalla pikaisesti asiantuntija-apua demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen rahoitusvälineen puitteissa ja myöntämällä tarkoitukseen tämän jälkeen vakautusvälineestä yhteensä 2 miljoonaa euroa. Näillä varoilla on tuettu poliittisia uudistuksia, vaaliprosessia, riippumatonta kansalaisyhteiskuntaa, mukaan luettuina naisten järjestöt, ja toimittajien koulutusta. Lisäksi myönnettiin 3,2 miljoonaa euroa EU:n vaalitarkkailuvaltuuskuntaa varten (perustuslakia säätävän kokouksen vaalit 23.10.2011). Maaliskuussa 2011 julkaistiin demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta rahoitusvälineestä rahoitettava ehdotuspyyntö, jonka kokonaisbudjetti oli 2 miljoonaa euroa. Tavoitteena oli tukea hankkeita, jotka koskevat kansallisten vaalitarkkailijoiden suorittamaa tarkkailua, poliittisille puolueille järjestettävää koulutusta, sananvapautta ajavia ryhmiä ja liikkeitä ja demokraattisten arvojen ja ihmisoikeuksien edistämistä. Heinäkuussa 2011 valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten roolia kehityksessä koskevan temaattisen ohjelman puitteissa julkaistun ehdotuspyynnön (budjetti 2,5 miljoonaa euroa) tavoitteena oli edistää paikallista kehitystä kansalaisyhteiskunnan kautta siten, että painopisteenä oli työpaikkojen luominen ja ansiomahdollisuuksien lisääminen maassa. Demokratiaan siirtymistä tukevat toimet sisältyvät laajaan toimintasuunnitelmaan, joka kattaa EU:n ja Tunisian välisten suhteiden koko kirjon. 4. Viimeaikainen kehitys 4.1. Uusi Euroopan naapuruuspolitiikka (ENP) Toukokuun 25. päivänä 2011 annetussa yhteisessä tiedonannossa ”Uusi strategia muutostilassa olevia naapurimaita varten” hahmoteltiin uutta suuntaa Euroopan naapuruuspolitiikalle. Se perustuu molemminpuoliseen vastuuseen ja yhteiseen sitoutumiseen ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen yleismaailmallisiin arvoihin. Sen lähtökohtana on paljon pidemmälle viety eriyttäminen ”enemmällä enemmän” ‑periaatteen mukaisesti: kukin kumppanimaa voi kehittää suhdettaan EU:hun omien toiveidensa, tarpeidensa ja kykyjensä mukaan. EU puolestaan myöntää lisää rahoitustukea niille maille, jotka ryhtyvät toteuttamaan rohkeita uudistuksia. ”Enemmällä enemmän” tarkoittaa sitä, että tukea tarjotaan enemmän niille kumppaneille, jotka tosiasiallisesti toteuttavat demokraattisia uudistuksia ja tavoittelevat kestävää ja osallistavaa talouskehitystä. Uusi politiikkakehys tukee ”syvädemokratiaa” ja kumppanuuden solmimista yhteiskuntien kanssa, edistää niiden kestävää taloudellista ja sosiaalista kehitystä, kasvua ja työpaikkojen luomista, tiivistää kauppasuhteita, edistää liikkuvuutta ja tehostaa alueellisia kumppanuuksia. Syyskuussa 2011 perustettiin kansalaisyhteiskunnan rahoitusväline, jolla pyritään vahvistamaan kansalaisyhteiskunnan valmiuksia edistää uudistuksia ja lisätä julkista vastuuvelvollisuutta naapurialueilla. Välinettä varten osoitettiin 26,4 miljoonaa euroa vuonna 2011 ja vuosiksi 2012 ja 2013 on tarkoitus varata vastaavansuuruiset määrärahat. Yleisesti ottaen EU aikoo kehittää yhteyksiään naapurialueillaan toimiviin paikallisiin kansalaisjärjestöihin yhdistämällä rahoitustuen jäsenneltyyn vuoropuheluun. EU reagoi arabikevään tapahtumiin ja muuttuvan tilanteen asettamiin haasteisiin nopeasti ja tehokkaasti. Se toimitti alueelle humanitaarista apua ja pelastuspalveluapua 160,5 miljoonan euron arvosta ja toteutti erilaisia tukitoimia demokratiaan siirtymistä ja köyhtyneiden alueiden avustamista varten. Erityisesti voidaan mainita EU:n merkittävä tuki Tunisiassa, Marokossa, Libyassa ja Egyptissä järjestetyille vaaleille. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta rahoitusvälineestä myönnettiin tukea Tunisiassa, Libyassa ja Egyptissä (vakautusvälineen puitteissa toteutetun kahden poikkeuksellisen avustustoimenpiteen lisäksi). Tarkoituksena oli tukea paikallisia vaalitarkkailijoita, tiedotusvälineet, poliittiset puolueet ja kansalaisjärjestöt mukaan luettuina. Myös muita aloitteita, joihin kuuluu erityisesti eurooppalainen demokratiarahasto, on käynnistetty, ja niiden toteutus aloitettaneen piakkoin. 4.2. Muutossuunnitelma Toimintaohjelman sekä Euroopan naapuruuspolitiikkaa koskevan uudelleentarkastelun pohjalta myös uudessa kehitysyhteistyöpolitiikassa, nk. muutossuunnitelmassa[5], otetaan käyttöön kumppanimaita koskeva EU:n eriytetty lähestymistapa. Siinä pyritään keskittämään tuleva yhteistyö kahteen painopistealaan: · ihmisoikeudet, demokratia ja muut hyvän hallinnon tärkeimmät osatekijät ja · inhimillistä kehitystä tukeva osallistava ja kestävä kasvu. Tärkeimpiä periaatteita EU:n tuessa demokraattiselle hallintotavalle ovat kumppaneiden välinen vuoropuhelu ja kannustimien tarjoaminen tuloskeskeisiin uudistuksiin. EU:n lähestymistavan on perustuttava eriyttämisen periaatteeseen ja siinä on hyödynnettävä sopivia välineiden ja avustusmuotojen maakohtaisia yhdistelmiä. Ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja demokraattisiin uudistuksiin selkeästi sitoutuneet ja niissä edistyneet kumppanimaat voivat esimerkiksi saada suoraa budjettitukea EU:lta. 4.3. Uusi rahoituskehys Komissio esitti 29. kesäkuuta 2011 ehdotuksensa seuraavaksi monivuotiseksi rahoituskehykseksi (2014–2020). Tässä talousarvioehdotuksessa linjataan komission uusi lähestymistapa, muutossuunnitelma, jossa EU:n tuki keskitetään harvemmille aloille eli demokratian, ihmisoikeuksien ja hyvän hallintotavan tukemiseen sekä osallistavan ja kestävän kasvun luomiseen. Tämä ehdotus yhdessä ”enemmällä enemmän” -lähestymistavan kanssa tarjoaisi lisää rahoitusmahdollisuuksia demokratian tukemiseen, sillä tarkoitukseen voitaisiin käyttää kaikkia maantieteellisiä välineitä (ENI, DCI) ja EKR:ää. Talousarvion tasapainotuksen ja painopisteiden muuttamisen ansiosta uuteen monivuotiseen rahoituskehykseen on voitu ottaa uusi demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen rahoitusväline, jonka määrärahat kasvavat ehdotuksen mukaan 42 prosenttia eli 1,578 miljardiin euroon, ja uusi vakautusväline, jonka määrärahat kasvavat ehdotuksen mukaan 37 prosenttia eli 2,828 miljardiin euroon. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen rahoitusvälineen soveltamisalaa on tarkistettu ja yksinkertaistettu. Demokratian tukeminen on yksi neljästä tavoitteesta ja mahdollistaa sen, että asioita, jotka liittyvät poliittisiin toimijoihin, moniarvoisuuteen, tiedotusvälineiden vapauteen, kansallisen vastuullisuuden edistämiseen osallistuviin kansalaisjärjestöihin ja vaaliprosesseihin, voidaan käsitellä kohdennetusti. EU:n vaalitarkkailuoperaatioiden jatkotoimiin kiinnitetään enemmän huomiota. EU:n edustustoja, jotka saavat rahoitusta neljännen tavoitteen mukaisesta maakohtaisesta tukijärjestelmästä, kannustetaan käynnistämään entistä enemmän ehdotuspyyntöjä. 5. Viimeaikaiset arvioinnit 5.1. Hallintotapa-aloitteen arviointi Vuonna 2006 käynnistetyn hallintotapa-aloitteen (määrärahat 2,3 miljardia euroa kymmenennestä EKR:stä) tarkoituksena oli antaa hallintotapaan liittyville kysymyksille suurempi poliittinen painoarvo EU:n kehitysyhteistyössä, kannustaa kumppanimaita toteuttamaan omia uudistusohjelmiaan ja kehittää näistä asioista käytävää poliittista vuoropuhelua. Vuonna 2011 Africa Governance Institute ja ECDPM (European Centre for Development Policy Management) tekivät yhdessä tutkimuksen, jossa arvioitiin hallintotavan kehittämiseen tarkoitettua kannustinosuutta koskevaa prosessia ja annettiin suosituksia siitä, miten komission menetelmiä hyvän hallintotavan tukemiseksi AKT-maissa voitaisiin parantaa. Tutkimuksessa keskityttiin Afrikkaan ja siinä arvioitiin tämän aloitteen ja Afrikassa kehitteillä olevien hallintotapaa koskevien välineiden, kuten Afrikan valtioiden vertaisarviointijärjestelmän, välisiä yhteyksiä. Sidosryhmät totesivat, että vaikka hallintotapa-aloite tuli ”oikeaan aikaan”, sen teho, poliittinen vetovoima ja vipuvaikutus heikkenivät nopeasti useimmissa AKT-maissa. Tämän yleisen arvioinnin perusteella esitettiin seuraavat päätelmät: · hallintotapa-aloite oli monessa suhteessa oppimisen väline, · aloitteen teoreettisen puolen ja käytäntöjen välillä oli kuilu. Hallintotapa-aloitteella ei saavutettu odotettuja vaikutuksia, vaikka Beninissä ja Ruandassa sillä saatiinkin aikaan parannuksia hallintotapaa koskevassa vuoropuhelussa ja tuloksia hallintouudistuksissa. Arvioinnin perusteella suositeltiin, että EU:n olisi jatkettava hyvän hallintotavan tukemista koskevia toimia nykyisentasoisina, mutta samalla sen olisi tarkistettava tukistrategioidensa perustana olevia tekijöitä monilta osin, muun muassa seuraavasti: · lähtökohtana olisi pidettävä kulloisiakin olosuhteita, · sisäistä johdonmukaisuutta EU:n tasolla olisi parannettava, · välineet olisi mukautettava tavoitteisiin ja · olisi arvioitava, mitkä tukimenetelmät sopivat parhaiten (kulloisiinkin olosuhteisiin parhaiten sopivat ratkaisut). 5.2. Kansallisen vastuullisuuden varmistaminen parlamentteja vahvistamalla Vuonna 2011 saatiin valmiiksi kattava selvitys EU:n tuesta Aasian, Latinalaisen Amerikan ja naapurimaiden parlamenteille viime vuosikymmenen aikana. Selvityksestä kävi ilmi, että EU on vuodesta 2000 käyttänyt lähes 150 miljoonaa euroa eri puolilla maailmaa sijaitsevien maiden parlamenttien tukemiseen. Hankkeiden onnistumiseen vaikutti huolellinen pohjatyö ja erityisesti se, että yleiseen hallintoympäristöön ja keskeisten poliittisten toimijoiden motiiveihin liittyvät seikat olivat tiedossa. Onnistuneissa hankkeissa käytettiin usein pidemmän aikavälin lähestymistapaa, ja ne toteutettiin demokraattisen kehityksen kannalta myönteisessä ympäristössä. Selvityksessä korostettiin myös tarvetta vaihtaa tietoja parhaista käytännöistä ja kehittää parlamentaarisen tuen ohjelmia rinnan muiden demokratian tukitoimien kanssa (esim. kansalaisyhteiskunnan, puolueiden ja tiedotusvälineiden tukeminen). Tämän selvitystyön päätteeksi julkaistiin EU:n viiteasiakirja ”Engaging and Supporting Parliaments Worldwide: EC strategies and methodologies for action to support parliaments”, jota EU:n virkamiehet ja muut sidosryhmät voivat käyttää käytännön apuvälineenä työssään. 6. suositukset 6.1. Pilottiprosessin jatkaminen Pilottivaihe on nyt saatettava päätökseen viimeistelemällä kaikkien yhdeksän pilottimaan demokratiaprofiilit ja puuteanalyysit ja sopimalla sidosryhmien kanssa keskinäisen yhteistyön kohdealoista. Asiaa koskeva tilanneselvitys on tarkoitus esittää asianmukaisille neuvoston kokoonpanoille vuoden 2013 alussa. 6.2. Vaalitarkkailuvaltuuskuntien suositusten seuranta EU tarkastelee nyt koko vaalisykliä eli myös vaalipäivän ja mahdollisten EU:n vaalitarkkailu- tai vaaliasiantuntijaoperaatioiden jälkeistä aikaa. Demokratian tukemista koskevien ohjelmien suunnittelussa noudatetaan entistä tarkemmin demokratian tukemisesta annetuissa neuvoston päätelmissä esitettyjä periaatteita. Vaalitarkkailu- ja vaaliasiantuntijavaltuuskuntien loppukertomusten keskeisenä osana ovat yksityiskohtaiset ja rakentavat suositukset siitä, miten tulevien vaalien puitteita ja järjestelyjä voitaisiin parantaa ja demokraattisia instituutioita vahvistaa. Koska nämä suositukset kattavat suuren määrän tietyn maan demokratiatilanteeseen liittyviä näkökohtia, ne tarjoavat erinomaisen perustan keskusteluille ja sisältävät sekä demokratiaprofiilin että puuteanalyysin tärkeimmät osatekijät. Niiden pohjalta voidaan myös määrittää alat, joilla saatetaan tarvita EU:n tukemaa teknistä neuvontaa ja apua. Järjestelmällistä suositusten seurantaa ei valitettavasti vieläkään suoriteta. EU on tämän vuoksi ryhtynyt toimiin varmistaakseen, että EU:n vaalitarkkailuoperaatioiden jatkotoimet hoidetaan johdonmukaisesti, kattavasti ja tuloshakuisesti sekä poliittisella että teknisellä tasolla. Poliittisen tason suositukset ovat keskeisen tärkeitä, sillä näin voidaan kannustaa viranomaisia toteuttamaan tarvittavat uudistukset. Vaalitarkkailuvaltuuskuntien havaintojen sisällyttäminen EU:n julkilausumiin, Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmiin tai yhteisiin ohjelma-asiakirjoihin lisää niiden painoarvoa ja näkyvyyttä. Euroopan ulkosuhdehallinto käynnisti äskettäin hankkeen, jonka yhteydessä asianomaisissa maissa toimivien EU:n edustustojen päälliköitä pyydetään raportoimaan omista vaalitarkkailu- ja vaaliasiantuntijaoperaatioihin liittyvistä seurantatoimistaan. Edustustojen päälliköiden on myös arvioitava, missä määrin kyseisten maiden viranomaiset ovat panneet täytäntöön annettuja suosituksia. Lisäksi on tarkoitus tehdä joitakin seurantakäyntejä suositusten täytäntöönpanossa tapahtuneen edistymisen arvioimiseksi. 6.3. Pilottivaiheen jälkeinen aika Pilottivaihe osoittaa, että menetelmiä on tarpeen kehittää edelleen, jotta siirtymävaiheen ja muiden poliittisten prosessien tuntemusta voitaisiin lisätä. Tueksi tarvitaan koulutusta ja aiempaa vakiomuotoisempia suoritteita, jotka olisi mieluiten sisällytettävä tai kytkettävä nykyisiin toimintavaiheisiin. 6.4. Ehdotuksia lyhyttä ja keskipitkää aikaväliä varten Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä suositellaan seuraavia toimia: · koulutuspaketti ja siihen liittyvät suuntaviivat, käsikirjat ja koulutusjaksot, · demokratiamallien kehittäminen: perusperiaatteiden olisi oltava samat (ne, jotka on kirjattu ihmisoikeuksia koskeviin yleissopimuksiin), mutta käytännön ratkaisut vaihtelevat huomattavasti maittain. EU tarvitsee lisää tietoa perustuslaeista, vaalijärjestelmistä, puolueista ja niiden toimintaa tukevista/estävistä tekijöistä, perinnetapojen ja perinteisen oikeuden vaikutuksesta jne., · vakiomuotoinen demokratiaprofiili kullekin kumppanimaalle: sen tulee sisältää tiettyjä vakioituja ja mitattavissa olevia osatekijöitä, joiden avulla demokratian tilaa on helppo arvioida yhdenmukaisesti kaikissa maissa, · demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta rahoitusvälineestä rahoitettavien paikallisten ehdotuspyyntöjen järjestelmällisempi käyttö paikallisten toimijoiden ja kansallisten demokratiaprosessien tukemiseen tavalla, joka täydentää poliittista vuoropuhelua ja institutionaalisten valmiuksien kehittämistyötä, · säännöllinen yhteydenpito EU:n edustustojen, päätoimipaikan ja jäsenvaltioiden operatiivisten ja poliittisten toimijoiden välillä siltä osin kuin on kyse demokratian tukitoimien tuloksista, · pilottimaille vahvistettavat demokratian tukemista koskevat kattavat toimintasuunnitelmat, joissa esitetään selkeät vertailuarvot ja määräajat; tässä yhteydessä olisi varmistettava, että yksi kolmesta painopistealasta liittyisi demokraattiseen hallintotapaan. [1] Neuvoston päätelmät demokratian tukemisesta EU:n ulkosuhteissa – Vuoden 2010 tilanneselvitys ja ehdotus pilottimaiden luetteloksi, Bryssel 10.12.2010. [2] Neuvoston päätelmät demokratian tukemisesta EU:n ulkosuhteissa, Bryssel 17.11.2009. [3] Benin, Bolivia, Ghana, Libanon, Indonesia, Kirgisia, Malediivit, Mongolia ja Salomonsaaret. Keski-Afrikan tasavalta, Moldova ja Filippiinit eivät osallistuneet pilottivaiheeseen. [4] Euroopan komission tiedonanto: Kolmansille maille annettavaa EU:n budjettitukea koskeva uusi lähestymistapa, 13.10.2011. [5] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan ja talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan vaikutuksen lisääminen: muutossuunnitelma, KOM(2011), 637 lopullinen, 13.10.2011.