Tämä ehdotus liittyy läheisesti ehdotukseen asetuksen (EY) N:o 1370/2007 muuttamisesta rautateiden kotimaan henkilöliikenteen markkinoiden avaamisen osalta. Ehdotetun asetuksen tavoitteena on ottaa käyttöön julkisen palvelun sopimusten pakollinen kilpailuttaminen ja parantaa tehokkaan kilpailuttamisen edellytyksiä esimerkiksi kehittämällä liikkuvan kaluston saatavuutta.

Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio on esittänyt uusia sääntöjä, joiden tarkoituksena on lisätä rataverkon haltijoiden riippumattomuutta, ehkäistä ristikkäistukea rataverkon hallinnoinnista liikenteen harjoittamiseen sekä parantaa koordinointia rautatiemarkkinoiden eri toimijoiden välillä.

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/34/EU muuttamista koskevan komission direktiiviehdotuksen (”hallinnointidirektiivi”) yleinen tavoite on jatkokehittää yhtenäistä eurooppalaista rautatiealuetta avaamalla rautateiden kotimaan henkilöliikenne kilpailulle ja luoda tasavertaiset toimintaedellytykset kaikille rautatieyrityksille. Kilpailun lisääntymisen odotetaan parantavan rautatieliikenteen palvelujen laatua ja tehostavan niiden toimivuutta ja siten parantavan rautatieliikenteen kilpailukykyä ja houkuttelevuutta suhteessa muihin liikennemuotoihin.

Päivä, jona neuvoston kanta on vahvistettu:

Päivä, jona Euroopan parlamentti on vahvistanut ensimmäisen käsittelyn kantansa:

Päivä, jona alueiden komitea on antanut lausuntonsa:

Päivä, jona Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on antanut lausuntonsa:

Päivä, jona ehdotus on lähetetty Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja COM(2013) 30 final — 2013/0015 COD):

(2)parannetaan rataverkon haltijoiden riippumattomuutta siten, että niillä on määräämisvalta kaikissa rataverkon ydintoiminnoissa, ja varmistetaan rautatieinfrastruktuurin tasavertaiset käyttömahdollisuudet;

Rautatiepaketin tavoitteena on myös kannustaa innovointiin EU:n rautateillä käyttäjien odotuksiin vastaamiseksi. Tähän pyritään kolmella erilaisella toisiinsa liittyvällä tavalla:

Vaikka neuvoston kanta monissa kysymyksissä ei ole ihan sellainen kuin komissio olisi toivonut, se edustaa kuitenkin merkittävää parannusta direktiiviin 2012/34/EY verrattuna monistakin syistä:

Komissio ehdotti tiukempia eriyttämisvaatimuksia rataverkon haltijoiden ja vertikaalisesti integroituneiden yritysten muiden yksikköjen välille. Neuvosto kannattaa joustavampia rakenteita ja erityisesti mahdollisuutta säilyttää (tai palauttaa) vertikaalisesti integroitunut malli. Vaikka komission mielestä vertikaalinen eriyttäminen on mutkattomin tapa varmistaa, että uusia tulijoita ei kohdella syrjivästi, se panee kuitenkin tyytyväisenä merkille neuvoston kantaan sisältyvät uudet suojatoimet, joiden tarkoituksena on varmistaa rataverkon haltijoiden puolueettomuus erityisesti rajoittamalla kaksoismandaatteja ja ehkäisemällä eturistiriitoja.

Komissio ehdotti sääntöjä kaikkien infrastruktuurin hallinnon toimintojen suojaamiseksi epäasianmukaisilta vaikutuksilta. Neuvoston kannassa tiukimpien sääntöjen soveltaminen rajoitetaan koskemaan vain olennaisia toimintoja. Tällaisia ovat esimerkiksi kapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen sekä ratamaksujen määrittäminen ja kerääminen, joilla on ratkaisevaa merkitystä uusien tulokkaiden syrjimättömälle infrastruktuurin käyttöoikeudelle. Komissio pitää valitettavana, että jäi käyttämättä tilaisuus ottaa käyttöön kaikkiin infrastruktuurin hallinnoinnin toimintoihin sovellettavia laajakantoisempia ja tiukempia suojatoimia erityisesti vertikaalisesti integroituneiden yritysten osalta. Se panee kuitenkin merkille uudet yleiset säännöt avoimuuden ja puolueettomuuden turvaamiseksi myös liikenteen hallinnassa ja kunnossapidon suunnittelussa. Neuvosto ei kannattanut alkuperäistä ehdotusta kaikenkattavasta rataverkon haltijasta, jolle olisivat kuuluneet kaikki rataverkon ydintoiminnot, vaan se valitsi joustavamman lähestymistavan, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti hyödyntää infrastruktuurin hallinnan ulkoistamisesta tai julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyökumppanuuksista mahdollisesti saatavilla olevia etuja. Nykyisten budjettirajoitusten puitteissa ja rakenteellisesta mallistaan riippumatta jäsenvaltiot katsoivat, että on tärkeää voida hyödyntää yksityistä pääomaa ja vahvistaa oikeudelliset puitteet, jotka mahdollistavat infrastruktuurin hallinnan innovatiiviset muodot. Komissio voi hyväksyä tämän joustavamman lähestymistavan, koska samalla otetaan käyttöön säännöksiä, joilla turvataan eturistiriitojen välttäminen sekä se, että rataverkon haltijoilla on täysi vastuu ja valtuudet valvoa mahdollisesti ulkoistettavia toimintoja. Neuvoston esittämät muutokset ovat vaikuttaneet eräisiin komission ehdottamien puitteiden keskeisiin osiin. Komissio katsoo kuitenkin, että neuvoston kanta mahdollistaa edelleen puolueettoman ja tehokkaan infrastruktuurin hallinnoinnin tavoitteen saavuttamisen erityisesti eräiden sellaisten uusien säännösten ansiosta, jotka edustavat huomattavaa kehitystä nykytilanteeseen nähden.

Neuvoston kannassa vahvistetaan varainhoidon avoimuuden tiukat säännöt. Kirjanpidon eriyttämistä koskevilla säännöksillä yhdessä niiden uusien sääntöjen kanssa, jotka koskevat konserninsisäisiä lainoja ja palveluja, rataverkon haltijoiden osinkojen käyttöä sekä vertikaalisesti integroituneiden yritysten sisäisten rahavirtojen täysimittaista viranomaisvalvontaa, varmistetaan, ettei infrastruktuurimaksuja tai julkisia varoja käytetä niiden tarkoituksen vastaisesti ristikkäistukemaan toimintoja, joilla kilpaillaan muiden yritysten kanssa. Tämä auttaa luomaan tasavertaiset toimintaedellytykset.

Ratkaisevaa merkitystä on sillä, että neuvoston kannassa myös vaaditaan rataverkon haltijoilta keskinäistä yhteistyötä Euroopan tasolla sekä myös rataverkon käyttäjien kanssa. Tällaisen yhteistyön odotetaan parantavan rataverkon haltijoiden suoritustasoa ja asiakassuuntautuneisuutta.

Toinen ratkaisevan tärkeä osatekijä on sääntelyelinten valtuuksien lisääminen. Uudet säännöt antavat kansallisille sääntelyelimille ja komissiolle mahdollisuudet tehokkaaseen täytäntöönpanon valvontaan.

4.Päätelmät

Vaikka neuvoston kanta ei edusta yhtä laajaa lainsäädäntökehyksen muuttamista kuin komissio esitti vuonna 2013, muutettu ehdotus on kuitenkin ensisijaisen tärkeä, jotta yhtenäisen eurooppalaisen rautatiealueen jatkokehittäminen ei enää viivästyisi ja jotta voidaan varmistaa rautateiden kotimaisen henkilöliikenteen vielä jäljellä olevien kansallisten monopolien purkaminen. Ehdotetut säännöt selkiyttävät ja parantavat lainsäädäntökehystä ja auttavat luomaan suotuisampia edellytyksiä kilpailulle sekä ehkäisemään tai käsittelemään syrjiviä toimintatapoja.

Komissio hyväksyy kompromissin hengessä neuvoston kannan, jotta Euroopan parlamentti voi hyväksyä lopullisen tekstin toisessa käsittelyssä. Komissio katsookin, että sekä markkinoita koskevan että teknisen pilarin hyväksyminen edistäisi parhaalla mahdollisella tavalla palvelun laatua, tehokkuutta ja rautatiealan kilpailukykyä.