EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 27.10.2011 
SEK(2011) 1294 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
öljyn ja kaasun etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoiminnan turvallisuudesta avomerellä
{KOM(2011) 688 lopullinen} 
{SEK(2011) 1292 lopullinen} {SEK(2011) 1293 lopullinen} 
 
 
FI Sivu 1/8  FI 1. ONGELMANMÄÄRITYS JA  TOIMIEN TARVE 
Avomerellä on 30 viime vuoden aikana tapahtunut ainakin 11 suuronnettomuutta1 ja 
useampia pienempiä vaaratilanteita2, joista olisi voinut tulla suuronnettomuuksia. 
Huhtikuussa 2010 tapahtunut Deepwater Horizoni n öljyvuotokatastrofi  käynnisti uudelleen 
keskustelut avomerellä tapahtuvan öljyn- ja kaasunporaustoiminnan riskintorjunnasta.  
Riskit ovat EU:ssakin edelleen suuria, vaikka niitä joissa kin jäsenvaltioissa saatiin 
uudistuksilla  vähennettyä Piper Alphan (1988) ja Alexander Ki ellandin (1980) katastrofien 
jälkeen. Euroopassa tapahtuneiden onnettom uuksien esiintymistiheyden ja niistä 
aiheutuneiden kustannusten analyysissä EU:ssa  avomerellä tapahtuneiden onnettomuuksien 
eli offshore-onnettomuuksien taloudelliste n tappioiden ja vahinkojen arvioidaan 
suhteutettuina olevan keskimäärin 205–915 miljoonaa euroa vuodessa3 (vaikutustenarvioinnin 
perusskenaario). Tässä tilanteessa on tarpeen vähentää riskejä ja varm istaa tehokas reagointi 
merkittävissä vaaratilanteissa sekä  niistä kärsineiden alueiden ja yritysten nopea palautuminen 
ennalleen.  Riski on onnettomuuden esiintymistode nnäköisyyden ja sen esiintymisestä 
johtuvien seurausten summa. 
Suuronnettomuuden todennäköisyyttä  ei pidä aliarvioida, etenkin kun merkittävien 
vaaratilanteiden indikaattorit eivät raporttien4 mukaan näytä olevan laskussa.  Jatkuvasti 
havaitut mahdollisten suuronnettomuuksien ennusmerkit5 (”läheltä piti tilant eet”) muistuttavat 
siitä, että käytäntöjä on paranne ttava ja riskejä vähennettävä.  
Suuronnettomuuden mahdolliset seuraukset  ovat tällä alalla hyvin vakavia: kuolonuhreja on 
paljon, ympäristövahingot ovat suuret ja rannikkoalueille ja merielinkeinoille6 aiheutuu suurta 
haittaa. Pienemmätkin onnettomuudet voivat huom attavasti madaltaa yleistä ja markkinoiden 
luottamusta ja ennaltaehkäisevillä tuotantorajoituksilla7 voi olla vaikutuksia 
energiatoimitusten turvaamiseen ja talouteen.   
Vaikka vaarat ovat samanlaiset, offshore-toim ialalle ympäristön, terveyden ja turvallisuuden 
suhteen asetetut vaatimukset ovat  EU:n jokaisella lainkäyttöal ueella erilaiset, sillä EU:n 
lainsäädäntö kattaa offshore-to iminnan asiaa koskevat näkökohdat8 vain osittain. Sääntely-
ympäristö ei siis ole tarkoituksenmukainen, ka ttava eikä EU:n laajuinen, eikä siinä aseteta 
etusijalle suuronnettomuuden ri skien jatkuvaa vähentämistä.  Parannukset ovat perusteltuja 
kaikkialla, mutta offshore-toim innan vaarojen sääntely muua lla kuin Pohjanmerellä on 
kehittymätöntä, enemmänkin yksityiskohtaiste n vaatimusten kuvaamista kuin todellista 
                                                 
1  Vaikutustenarvioinnin 2.1 kohta. 
2 Esim. Brent B 2003, Gullfaks C 2010 ja Ganneth F 2011. 
3 Kun oletetaan, että merkittäviä vaaratilanteita tapahtuu 35 vuoden välein ja keskimääräiset kustannukset 
vaihtelevat 5 miljardista eurosta (pelkästään puhdistustyöt) 30 miljardiin euroon (taloudelliset kustannukset kokonaisuudessaan), vuosikustannukset ovat 140–850 m iljoonaa euroa. Tähän on vielä lisättävä vuosittain 65 
miljoonaa euroa yleisemmin tapahtuvista, mutta harvemmin raportoiduista vähemmän vakavista 
onnettomuuksista aiheutuvia omaisuuden menetyksiä. Arviot perustuvat liitteessä I oleviin yksityiskohtaisiin todennäköisyys- ja onnettomuustilastojen analyyseihin. 
4 http://www.ptil.no/news/rnnp-2010-major-challenges- in-important-areas-article7810-79.html  
5 Öljy- ja kaasuvuodot, ongelmat tuotantoprosessien tu rvajärjestelyissä ja porausreikien valvonnassa, vääristä 
mallimuutoksista johtuvat virheet ja ylläpidon puutteet. 
6 Esim. kalastus, matkailu, toisinaan satamat ja maatalous.  
7 Esim. tuotannon pysäyttäminen Meksikonlahdella vuonna 2010, Italiassa nyt ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa vuonna 1988 (Ocean Odyssey -aluksen onnettomuus). 
8 Vaikutustenarvioinnin 2.1 kohta. 
 
FI Sivu 2/8  FI riskien valvontaa.  Tiedonannossa "Merellä tapahtuvan öljyn- ja kaasunporaustoiminnan 
turvallisuus" (KOM(2010) 560 lopullinen) eritellä än puutteita ja tarvittavia toimia EU:n 
sääntelykehyksen ja toimialan käytäntöjen osalta. Tässä vaikut ustenarvioinnissa arvioidaan 
erilaisia toimintavaihtoehtoja ja niiden mahdollisia vaikutuksia.  
Merellä tapahtuvan öljyn- ja kaasunporaust oiminnan turvallisuuden suhteen EU:lla on 
kolmijakoinen ongelma. 
1) Merkittävän merellä tapahtuvan öljyn- tai kaasunporausonnettomuuden riski on suuri, eikä kaikkia 
mahdollisuuksia riskien vähentämiseksi  saada nykyisellään pirstaloituneella lainsäädännöllä, sääntelyllä ja 
toimialan käytännöillä toteutettua kaikkialla EU:ssa. 
2) Nykyinen sääntelykehys ja toimintajärjestelyt eivät si sällä tehokkainta tapaa reagoida EU:n vesillä tapahtuviin 
onnettomuuksiin. 
3) Nykyisissä korvausjärjestelmissä vastuullista osapuolta (esim. öljyvuodon aiheuttanut yritys) on toisinaan 
vaikea osoittaa ja/tai vastuullinen osapuoli ei kykene tai ei ole velvollinen maksamaan kaikkia haitan 
korjaamisesta aiheut uvia kustannuksia. 
Alla olevassa taulukossa on selvitys anal yysissämme, sidosryhmien kuulemisissa ja 
kansainvälisissä tutkimuksissa todetuista taustalla olevista riskitekijöistä .  
Tekijäluokka  Taustalla olevat tekijät  
EU:n offshore-t oiminnan merkittävät riskit, jo ita ei ole riittävästi lievennetty  
Vanhentuva infrastruktuuri ja teollinen ympäristö  
Toimialan rakenteellinen siirtyminen monipuolisempiin toimintoihin  Toimialan kehitys  
Siirtyminen ”rajaoperaatioihin” ja uuteen teknologiaan  
Huipputason käytäntöjen ja teknologian epäjohdonmukainen käyttö  
Sääntöjen ja vaatimusten noudattamatta jättäminen  Yrityskohtainen yrityskäytäntö  
Riittämätön/vaihteleva turvallisuuskulttuuri yrityksissä  
Sääntelijöiden tekninen tietämys vaihtelevaa  
Avoimuus ja tiedonjako eivät ole parhaalla mahdollisella tasolla  Sääntelykehykseen liittyvät 
tekijät  
Sääntelyjärjestelmän pirstaleisuus  
Parhaan tason alittava taso hätätilavalmiudessa  
Epäjohdonmukaisuutta hätävalmiuksien suunnittelussa jäsenvaltioiden kesken  Riskiperustaisen suunnittelun tila 
 Valmiudessa olevien resurssien yh teensopimattomuus yli rajojen  
Tiedot toimialan hätävalmiusselvityksistä puuttuvat  Julkisten ja toimialan 
suunnitelmien ja resurssien yhdistäminen
 Yritysten hätäsuunnitelmien epäjohdonmukaisuus  
Epäsopiva korvaussäännöstö  
EU:n ympäristövastuulainsäädänn ön selkeys ja soveltamisala  
Rahoitusvalmiuden ja vakuuksien puutteellisuus  Korvaussäännöstön selkeys ja 
ymmärrettävyys  
Riittämättömät korvausjärjestelmät tava nomaisten vahinkojen korvaamisessa  
Taulukko 1  
2. PERUSTEET EU:N TOIMILLE 
Toimialalla on ensisijainen vastuu ja keinot valvoa offshore-toiminnan riskejä.  Suurten 
offshore-onnettomuuksien riskien vähentäminen edellyttää, että huippuluokan käytännöistä 
tulee normi kaikkialla EU:ssa. Voidaan olettaa, että kaikki toimijat ovat tarkastelleet uudelleen käytäntöjään Deepwater Horizon -onnettomuuden jälkeen, mutta reaktiot ovat 
olleet hyvin erilaisia: vain muutama on ilmoittanut ja/tai toteuttanut erityistoimenpiteitä sen johdosta. Tämä on muistutus siitä,  kuinka tärkeitä julkisten vi ranomaisten täydentävät toimet 
ovat.  
Toissijaisuusperiaatteen  mukaan EU:n toimia on harkittu  ainoastaan siinä tapauksessa, kun 
niillä päästään tavoitteisiin tehokkaam min kuin jäsenvaltioiden toimilla tai kun 
 
FI Sivu 3/8  FI jäsenvaltioiden toimilla ei saada aikaan optimaalisia parannuksia. UK, NL, DK ja NO ovat 
kaikki soveltaneet tavoiteasette luun perustuvaa sääntelyä, mutta  ne voisivat vielä parantaa 
järjestelmiään kohti Pohjanmeren yhdistettyä ve rtailuarvoa. Välimerellä , Mustallamerellä ja 
Itämerellä voitaisiin saada laajempaa hyötyä, sillä näillä alueilla joillakin mailla on 
vähemmän kokemusta lisääntyvien offs hore-toimintojen hallinnoinnista.  
Kansainvälisten tai EU:n toimien puuttuessa voimistuisi yksi ongelmaa ylläpitävistä 
päätekijöistä eli järjestelmien ja kansallisten politiikkojen pirstaloit uneisuus EU:n alueella.   
Kansallisten käytäntöjen yhdenmukaistamine n ennaltaehkäisyssä, reagoinnissa ja 
vastuukysymyksissä EU:ssa on suot avaa, sillä vakava onnettomuus voi johtaa rajat ylittävään 
öljyvuotoon. Tähän tilanteeseen päästäneen EU:n tasolla parhaiten EU:n ehdotuksella. Näin 
ratkaistaisiin mahdollisesti myös toim ialan suorituskyvyn järkevään vertailuun, 
tiedustelutiedon vaihtoon ja va aratilanteita koskeviin tieto ihin liittyvät ongelmat.  
Oikeasuhtaisuus  on varmistettu arvioimalla EU:n toimien tehokkuus, kustannukset ja hyödyt 
toivotun tuloksen aikaansaamisessa.   
EU:n toimia siis ehdotetaan vain silloin, kun tavoite voidaan niiden avulla saavuttaa 
kustannustehokkaammin kuin jäsenvaltion to imilla. Kustannustehokkuuteen pyritään 
hallintokustannuksissa (esim. avoimuus). Toimiala n itsesääntely (esim. tekninen laitteisto) ja 
kansainväliset vaihtoehdot (e sim. vahingonkorvausvastuu) ot etaan myös asianmukaisesti 
huomioon. 
Koska useimmat ongelmatekijät ovat maailmanlaajuisia, kansainväliset ratkaisut  ovat 
suositeltavia. Kansainvälisissä yhteyksissä käydyt keskustelu t (OSPAR, NSOAF, IRF, G-20 
ja IMO) ovat kuitenkin osoittaneet, ettei kehitystä yksinomaan näillä foorumeilla 
todennäköisesti tapahdu nopeasti, sillä niillä ei ole kattavaa toimivaltaa viedä kehitystä 
eteenpäin ja varmistaa sääntöjen noudattamista.  
3. PÄÄTAVOITTEET 
Ongelman kolmijakoisuus huomioon ottaen EU:n al oitteella olisi saavute ttava seuraavat kaksi 
yleistavoitetta : 
1. Estettävä suuronnettomuuden tapahtuminen EU :n öljyn- ja kaasunporaustoiminnassa 
avomerellä (liittyy etenkin suuronnettom uusvaarojen torjuntaa koskevaan EU-
lainsäädäntöön). 
2. Mahdollistaa tehokkaat EU:n toimet vakavassa  hätätilanteessa, jos ennaltaehkäisevissä 
toimissa epäonnistutaan. 
Yleistavoitteet on  jaettu neljään erityistavoitteeseen , jotta toimet kattavat koko toimialan 
ennaltaehkäisystä hätätilanteissa toim imiseen ja vahinkojen korjaamiseen:  
1. Sen varmistaminen, että öljy- ja kaasuyhtiöt, joiden offshore-toiminnat voivat vaikuttaa 
EU:n vesi- tai rannikkoalueisiin, käyttä vät johdonmukaisesti parhaita käytäntöjä 
suuronnettomuusvaarojen torjunnassa. 
2. Parhaiden sääntelykäytäntöjen soveltaminen kaikilla EU:n lainkäyttöalueilla, joilla 
harjoitetaan öljy- ja kaasualan toimintoja avomerellä. 
3. EU:n valmiuden ja reagointikapasiteetin vahvi staminen EU:n kansalaisia, taloutta tai 
ympäristöä mahdollisesti uhkaavien hätätilanteiden varalta. 
 
FI Sivu 4/8  FI 4. Nykyisten vahinkovastuuta ja korvauksia kos kevien EU:n säännösten parantaminen ja 
selkiyttäminen. 
 
4. TOIMINTAVAIHTOEHDOT 
Toimintapolitiikassa voidaan harkita useita eril aisia vaihtoehtoja riippuen siitä, miten paljon 
offshore-käytäntöjä halutaan muuttaa tai miten kunnianhimoista politiikkaa halutaan 
harjoittaa. Kuhunkin vaihtoehtoon sisältyy joukko toimenpiteitä, jo illa vaikutetaan 1 luvussa 
eriteltyihin risk itekijöihin. Lähtökohtaise na vaihtoehtona (vaiht oehto 0) on tilanteen 
säilyttäminen ennallaan, minkä lisäksi on tarkasteltu neljää vaihtoehtoa. 
Vaihtoehto 1  (”Pohjanmeren perustaso”) on vähi mmäistaso merkitykselliselle EU:n 
väliintulolle. Siinä EU:n la insäädäntöön sisällytetään di rektiivissä 92/91/EY vaaditun 
turvallisuus- ja terveysasiakirjan pohjalta suuronnettomuusvaaroist a laaditun kertomuksen 
käsite, joka kuitenkin menee direktiivin va atimuksia pitemmälle useilla Pohjanmeren 
lainkäyttöalueilla tunnustettujen hyvien käytäntöjen mallin mukaan. 
Vaihtoehto 1+  (”Pohjanmeri +”) on laajempi kuin vaihtoehto 1, sillä siinä otetaan 
suuronnettomuusvaaroista laaditun kertomuks en lisäksi käyttöön joukko pehmeämpiä 
lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, jotka perustuvat  laajalti tunnustettuihin hyviin käytäntöihin 
joillakin Pohjanmeren lainkäyttöalueilla. Nämä  käytännöt koskevat mm. seuraavia:  lupaa 
avomerellä tapahtuvaan öljyn- ja kaasunporauksee n hakevien hakijoiden teknisen kapasiteetin 
tiukka tarkastus, kansallisten hätäsuunnitelmie n yhteneväisyys, yhteensopivien kansallisten ja 
toimialan hallussa olevien valmiusresurssien kehittäminen ja niiden tarjoaminen muille niitä tarvitseville maille sekä toimijoiden vastuuseen liittyvien ympäristösäännösten soveltamisalan 
selkiyttäminen avomerellä tapahtuvien öljy - ja kaasuonnettomuuksien osalta (esim. 
jätelainsäädännön sovellettavuus).  EU ehdottaisi EU:hun sijoit tautuneille yrityksille myös 
vapaaehtoisia sopimuksia EU:n vaatimusten  noudattamisesta EU:n vesien ulkopuolella.  
Vaihtoehto 2  (”EU:n paras käytäntö”) sisältää katta vamman uudistuspaketi n, joka perustuu 
laajalti tunnustettuihin maailmanlaajuisesti pa rhaisiin käytäntöihin suuronnettomuusvaarojen 
torjunnassa. Näihin annettaisiin EU:n laajui nen valtuutus, ja suur onnettomuusvaaroista 
laadittuun kertomukseen sisälly tettäisiin ympäristöriskien arviointi. Tämä vaihtoehto 
parantaisi tilannetta entisestään myös Pohjan meren alueella ja avaisi mahdollisuuden EU:n 
laajuiseen sääntelykeskusteluun toimivalta isten kansallisten viranomaisten kesken. 
Vaihtoehto 3  (”EU:n virasto”) lujittaa vaihtoe hdon 2 vaikutusta. Tässä vaihtoehdossa 
perustetaan EU:n virasto, jonka tehtävänä on institutionaalistaa ja siten konsolidoida 
vaihtoehdolla 2 aikaansaadut uudis tukset. Virasto tekisi tarkast uksia ja tutkimuksia, valvoisi 
ja varmistaisi toiminnan johdonmukaisuutta, kehitt äisi toimintakapasiteettia ja avustaisi EU:n 
ulkopuolisia naapurimaita valmiuksien kehittämisessä.   
Kuhunkin vaihtoehtoon kuuluu joukko erityisiä toimenpiteitä , joista jotkin liittyvät 
useampaan vaihtoehtoon ja toiset vain yht een. Esimerkiksi vaihtoehtoon 1 perustuvaan 
vaihtoehtoon 1+ sisältyy toimenpiteitä vaih toehdosta 1, ja niitä täydennetään muilla 
toimenpiteillä.  Vaihtoehtoon 2 sisältyy osittain  lisätoimenpiteitä ja os ittain sitä edeltäviin 
vaihtoehtoihin sisältyneitä toimenpiteitä, jotka kuitenkin pannaan täytäntö ön erilaisin keinoin. 
Tämä on osoitus siitä, että toimenpide voidaan toteuttaa erilaisin keinoin, jotka usein vaikuttavat tehokkuuteen ja monimu tkaisuuteen/käytännöllisyyteen.  
 
FI Sivu 5/8  FI Toimenpiteisiin on päädytty sidosryhmien kuulemisen ja tu tkimusten perusteella. Alla 
olevassa taulukossa on täydellinen luettelo toimenpiteistä ja niiden esiintymisestä ja esiintymättömyydestä kussakin vaihtoehdoss a. Taulukossa esitetään myös kunkin 
toimenpiteen yleiset täytäntöönpanokeinot eri vaihtoehdoissa. Kunkin vaihtoehdon kohdalla 
esitetään näin sen osalta valitut toimenpiteet ja suositeltavat täytäntöönpanokeinot kussakin 
toimenpiteessä. 
 
Nro Toimenpide 
 Vaihto-
ehto 
0 Vaihto-
ehto 
1 Vaihto-
ehto 
1+ Vaihto-
ehto 
2 Vaihto-
ehto 
3 
1 Mahdollisen toimijan teknisen kapasiteetin 
yksityiskohtainen tarkastaminen  0 (= ei 
tehdä)  0 G (ohje)  L (laki)  EU:n 
virasto  
2 Säännölliset tarkastukset ja seuraamusjärjestelmä  0 L  L L EU 
3 Virallisen turvallisuusarvion esittäminen 
sääntelyviranomaiselle hyväksyntää varten  0 L  L L EU 
4 Suuronnettomuusvaaroista laadittavan kertomuksen 
laajentaminen kattavaksi riskintorjuntamalliksi  0 0 0 L  L 
5 EU:n käytäntöjen soveltamisen laajentaminen toimiin 
EU:n ulkopuolisilla vesillä  0 0 G  G EU 
6 Toimivaltaisen viranomaisen perustaminen  0 0 0 L  EU 
7 Sääntelykeskustelun puitteiden perustaminen  0 0 0 L  EU 
8 Kattava tiedonvaihto ja avoimuus  0 0 0 L  L 
9 Valmius tehokkaisiin hätätoimiin suuren offshore-
onnettomuuden tapahtuessa  0 0 G  L EU 
10 Toimintaresurssien rajat ylittävän saatavuuden ja 
yhteensopivuuden varmistaminen  0 0 G  L EU 
11 Ympäristövastuun soveltamisalan selkiyttäminen  0 0 G  L L 
Taulukko 2 Toimintavaihtoehtojen vertailu 
Taulukossa 2 lueteltujen toimenpiteiden lisäksi on eritelty kolme muuta toimenpidettä, jotka 
liittyvät i) tuoteturvallisuutee n, ii) rahoituskapasiteetin taka amiseen ja iii) tavanomaisten 
vahinkojen korvausjärjestelmiin. Näillä toimenpite illä puututtaisiin taulu kossa 1 lueteltuihin 
tekijöihin, mutta ne eivät ole riittävän valmiita tähän vaikutustenarviointiin sisällytettäviksi, 
joten niitä käsitellään erillisessä arviossa. 
5. TOIMINTAVAIHTOEHTOJEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTI 
Vaikutustenarvioinnissa arvioiti in kutakin vaihtoehtoa sen suhteen, missä määrin se lieventää 
riskejä, miten se vaikuttaa s ääntöjen noudattamisesta EU:n jäse nvaltioille, toimialalle ja 
komissiolle aiheutuviin kustannuks iin ja mitä laajempia muita  kuin mitattavia vaikutuksia 
(yhteiskunnallisia, taloudellisi a ja ympäristö llisiä) sillä on.   
Vaihtoehdosta 0  (ei EU:n toimia) ei aiheudu li säkustannuksia eikä se vaikuta 
perusskenaarion 205–915 milj. euron kustannuksiin ). Se ei vaikuta ongelmatekijöihin 
johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Kansal listen lainsäädäntöjen sekä jäsenvaltioiden 
ja toimialan käytäntöjen odotetaan tässä vaihto ehdossa hieman paranevan, mutta parannukset 
voivat vesittyä offshore-toimintojen monimutkaisuuden (monimutkaisempia ja kauempana tapahtuvia porauksia jne.) nostaessa riskitasoja.  
Vaihtoehdossa 1  sääntöjen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset nousevat noin 36 
miljoonaan euroon vuodessa , ja tämä jää pääasiassa toimialan maksettavaksi. Vaihtoehdolla 
varmistetaan toimialan ja sääntelyviranomaist en johdonmukaiset riskinar vioinnit, päivitetty 
seuraamus-/sakkojärjestelmä ja osittainen parannus turvallisuuskulttuuriin toimialalla. 
 
FI Sivu 6/8  FI Perusskenaarion kustannuksiin verrattuna  riskin alennukseksi arvioidaan 7–30 miljoonaa 
euroa vuodessa  eli keskimäärin 3 %:n vähennys  perusskenaarion riskistä. 
Vaihtoehto 1+  aiheuttaa jäsenvaltioille yl imääräisiä juoksevia kuluja noin 3 miljoonaa euroa 
ja toimialalle vielä 16 miljoonaa euroa, joten sääntöjen noudattamisesta toimialalle aiheutuvat 
kustannukset ovat yhteensä 52 miljoonaa euroa . Sillä parannetaan rajoitetusti teknisen 
valmiuden varmistamista, selkiytetään toimijoiden vastuuta saastumisen suhteen ja asetetaan viralliseksi tavoitteeksi  se, että hätäresurs seja ja -suunnitelmia voitaisiin jakaa yli 
jäsenvaltioiden rajojen. Siinä annetaan EU :lle jo jonkin verran mahdollisuuksia tiukentaa 
maailmanlaajuisia vaatimuksia. Vaihtoehdolla 1+ saadaan hyötyä 25–109 miljoonaa euroa  
vuodessa eli keskimäärin 12 %:n vähennys  perusskenaarion riskistä. 
Vaihtoehdosta 2  aiheutuu toimialalle sääntöjen noudatta misesta/täytäntöönpanosta vuosittain 
lisäkustannuksia 70 miljoonaa euroa, joll oin toimialan kokonaiskustannukset nousevat 
yhteensä 122 miljoonaan euroon . Tähän lisätään vielä hallintokustannuksia 9–15 miljoonaa 
euroa, joten jäsenvaltioiden osalta yhteenlaskettu summa on 12–18 miljoonaa euroa . Tämän 
lisäksi kertaluonteisia hallintokustannuksia  tulee vielä noin 18–44 miljoonaa euroa. 
Vaihtoehdossa puututaan kaikkiin tunnistet tuihin ongelmatekijöihin. Kaikki tämän 
vaihtoehdon toimenpiteet yhdessä alentavat riskikustannuksia perusskenaarioon nähden 103–
455 miljoonaa euroa vuodessa  eli riski alenisi 50 % .  
Vaihtoehdossa 3  vahvistetaan vaihtoehdon 2 hyöt yjä, edistetään sääntelyn 
johdonmukaisuutta, tarjotaan teknistä apua uusia ta i kehittyviä kansallisia järjestelmiä varten 
ja lisätään koordinointia ja avoimuutta. Riskipohjaisissa järjestelmissä on kuitenkin 
pelättävissä, että tämä voisi heikentää hyötyjä kyseenalaistamalla alueellisia tai kansallisia 
prioriteetteja institutionaalisiin tai keskimääräistettyihin tavoitteisiin nähden. Komissiolle vuotuiset juoksevat kusta nnukset olisivat täss ä vaihtoehdossa noin 34 miljoonaa euroa 
vuodessa ja  kertaluonteiset käynnistyskulut 18–44 milj oonaa euroa. Tämän lisäksi tarvitaan 
vielä 10 miljoonaa euroa valmiusresurssien pä äoman hankintaan. Sääntöjen noudattamisesta 
toimialalle ja jäsenvaltioille aiheutuvat kustan nukset ja hyödyt yleisesti ovat verrattavissa 
vaihtoehtoon 2. 
6. SUOSITELTAVAT TOIMINTAVAIHTOEHDOT JA OIKEUDELLISET 
VÄLINEET  
Suositeltavin toimintavaihtoehto on vaihtoehto 2  eli kattava offshore-toimialan uudistus, 
jolla korotetaan uuden lains äädännön avulla offshore-toimia lan riskintorjunnan taso ja 
hätätilavalmius kaikkialla EU:ssa parhaiden käytäntöjen tasolle. Paitsi että se on johdonmukainen vaihtoehto, sillä myös lisätään to imialan ja sääntelyvi ranomaisen toiminnan 
avoimuutta.  Tällä vaihtoehdolla perusskenaarioon verratt ua riskiä voidaan vähentää eniten (50 %) 
tehostamalla ennaltaehkäisyä ja lieventäviä toimia siinä tapauksessa, että onnettomuus kuitenkin tapahtuu. Riskin alentamisesta aiheut uvat rahalliset kustannukset (n. 279 miljoonaa 
euroa vuosittain) ovat hyvin suhteessa täytän töönpanon arvioituihin kumulatiivisiin 
kustannuksiin (hallintokustannukset jäsenvaltio issa 12–18 miljoonaa euroa vuosittain ja 
sääntöjen noudattamisesta toimialalle ai heutuvat kustannukset 122 miljoonaa euroa 
vuosittain). Vaihtoehto 2 on hallinnollisesti ja  taloudellisesti huokeampi, koska juoksevat 
lisäkustannukset vaihtoehdossa 3 (n. 34 miljoonaa euroa vuosittain) estävät vastaavan riskien 
vähentämisen. Vaihtoehdossa 1+ positiiviset va ikutukset jäävät vähäis iksi (12 %), samoin 
kuin täytäntöönpanomahdollisuudet, eivätkä vaihtoehdon 1 hyödyt riitä perustelemaan kustannuksia, vaikka ne ovatkin alhaiset. Sidosryhm istä kansalaisjärjestöt  ja luokituslaitokset 
puoltavat muutoksia enemmän kuin sääntel yviranomaiset ja varsinkin toimiala. 
 
FI Sivu 7/8  FI  
Vaihtoehdon 2 toteutusta varten ehdotetaan asetusta . Sen etuja direktiiviin nähden ovat 
selkeys, johdonmukaisuus ja suoran soveltamisen tuoma täytäntöönpanon nopeus9 sekä se, 
että sen päätarkoitus on va rmistaa säädösten soveltamise n yhdenmukaisuus nykytilanteessa, 
jossa soveltaminen on pirstaloitunutta jäsenvaltio iden kesken. Koska asetus vaikuttaa suoraan 
toimialaan, sen avulla varmistetaan myös ta sapuolisemmat toimintaedellytykset. Se sopisi 
myös rajat ylittävä n saasteiden torjun nan hätäsuunnitteluun. 
 
7. SEURANTA JA ARVIOINTI 
Asetuksen vaikutukset olisi arvioitava vi imeistään viiden vuoden kuluttua lainsäädännön 
voimaantulosta. Arvioinnissa olisi käytettävä  turvallisuustasoindikaa ttoreita ja säännösten 
noudattamisen varmistamisesta saatuja tietoja  (ks. vaikutustenarvioinnin 8 luku). 
Avoimuuden ja raportoinnin parantamiseen tähtääv illä ehdotuksilla on  tarkoitus helpottaa 
arviointia ja seurantaa ja verrata offshore-toiminnan ri skejä kaikkialla EU:ssa.  
Komissio pystyy seuraamaan alaa toimivaltais ten viranomaisten kan ssa järjestettävien 
säännöllisten tapaamisten avulla. Näin hel potetaan myös tietämyksen vaihtoa EU:n 
perinteisten ja uusien offshor e-toiminnan alueiden välillä. 
 
                                                 
9 Direktiivejä on suosittu toimialoilla, joilla on suuret risk it / suuri arvo (esim. IPPC-direktiivi ja Seveso II -
direktiivi), kun taas vähäriskisemmillä aloilla (e sim. siviili-ilmailu) on annettu enemmän asetuksia.