Alueiden komitean lausunto aiheesta "Yhdistyneiden kansakuntien toinen asumistapaaminen Istanbul 1996. Ohjelma 21 alue- ja paikallistasolla"

(96/C 337/06)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon tammikuun 17. päivänä 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa lausunto aiheesta "Yhdistyneiden kansakuntien toinen asumistapaaminen Istanbul 1996. Ohjelma 21 alueellisella ja paikallisella tasolla" ja osoittaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:lle (Taajama-alueita koskevat asiat),

ottaa huomioon valiokunta 4:n maaliskuun 29. päivänä 1996 antaman lausunnon (CdR 66/96 rev.), jonka esittelijänä toimi Lars Nordström,

hyväksyi 12. ja 13. kesäkuuta 1996 pitämässään 13. täysistunnossa (kesäkuun 12. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Yleistä

1.1.1. Tukholmassa vuonna 1972 pidetyssä YK:n ympäristökonferenssissa allekirjoitettiin julkilausuma, jonka mukaan hallitusten vastuulla on suojella ja parantaa ympäristöä niin nykyisten kuin tulevien sukupolvien eduksi. Sama sanoma sisältyi myös Brundtlandin komission vuonna 1987 esittelemään YK:n raporttiin "Yhteinen tulevaisuutemme", jonka keskeinen teema oli käsite "kestävä kehitys".

Yhdistyneiden kansakuntien Rio de Janeirossa vuonna 1992 pidetty kehitys- ja ympäristökonferenssi UNCED konkretisoi "kestävän kehityksen" käsitettä vielä pidemmälle. UNCED-konferenssin kaksi tärkeintä asiakirjaa olivat Rion julkilausuma ja Ohjelma 21 (Agenda 21). UNCED-asiakirja painottaa, että kestävän kehityksen käsite sisältää voimavarojen ja mahdollisuuksien oikeudenmukaisen jaon yhtäältä nyt elävien ihmisten kesken ja toisaalta tämän päivän ihmisten ja tulevien sukupolvien kesken.

1.1.2. Ohjelma 21 on 2000-luvun toimintaohjelma, joka kehottaa kaikkia toimijoita, hallituksia, alueellisia ja paikallisia elimiä, järjestöjä, yrityksiä, elinkeinoelämää, tutkijoita ja yksittäisiä ihmisiä tekemään työtä yhteiskunnan kestävän kehityksen puolesta. Ohjelma 21:ssä käytetyssä merkityksessä "kestävä kehitys" ei tarkoita ainoastaan ekologisesti kestävää kehitystä, vaan myös yhteiskunnan taloudelliset ja sosiaaliset edellytykset tulee järjestää siten että ne sallivat pitkän aikavälin kestävän kehityksen.

Paikallisviranomaiset mainitaan moneen otteeseen Ohjelma 21:ssä, mm. asumisen ja asutuksen kestävää kehitystä käsittelevässä 7 luvussa sekä 9 luvussa, joka käsittelee ilmakehän suojelua mm. edistämällä kestävää kehitystä energiahuollon, liikenteen ja teollisen kehityksen aloilla. Kunnat ja alueet ovat tärkeitä 28 luvussa, koska kyseisille elimille asetetaan erityisvastuu tehdä aloitteita sekä aloittaa muiden osapuolten kanssa paikallisen Ohjelma 21 -toimintaohjelman valmistelu viimeistään vuonna 1996.

Euroopan unioni osallistui Rion konferenssiin ja otti tehtäväkseen vastuun ottamisen toimivalta-alueillaan Ohjelma 21:n toteuttamisesta.

1.2. Euroopan unioni

1.2.1. Ympäristökysymyksistä on vähitellen tullut Euroopan yhteisöjen tärkeimpiä kysymyksiä. Ensimmäiset ympäristösäännökset tulivat 1960-luvun lopulla ja ensimmäinen ympäristöalan toimintaohjelma vuonna 1973. Samanaikaisesti yhtenäisasiakirjan kanssa vuonna 1987 ympäristökysymykset sisällytettiin Rooman sopimukseen. Sopimuksen 2 artiklan mukaan Euroopan unionin tulee edistää kestävää kasvua, joka ottaa ympäristön huomioon. Artiklassa 3 ympäristöpolitiikka mainitaan yhtenä unionin toiminta-alueista, ja 130 r artiklan mukaan unionin tulee työskennellä ympäristöpolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi mm. integroimalla ympäristönsuojelu EU:n muuhun politiikkaan. Ennen päätöksentekoaan ympäristöpolitiikasta neuvoston tulee 130 s artiklan mukaisesti kuulla talous- ja sosiaalikomiteaa.

1.2.2. Vuonna 1993 hyväksytyn viidennen ympäristöalan toimintaohjelman mukaan "Kestävyyttä kohti" Euroopan unionin tulee pyrkiä pitkän aikavälin kestävään kehitykseen. Toimintaohjelman mukaan ympäristöön tulee kiinnittää huomiota kaikissa yhteisön poliittisissa päätöksissä. Ohjelmassa mainitaan myös viisi valittua sektoria, joihin tulee kiinnittää erityisesti huomiota: teollisuus, energia, liikenne, maatalous sekä matkailu. Päätöksen mukaan viides ympäristöalan toimintaohjelma tulee tarkistaa ennen vuoden 1995 loppua. Ennen tarkistamista komissio on kuullut eri osapuolia Euroopan tasolla ja jäsenvaltioissa saadakseen näkökulmia työhön.

1.2.3. Neuvosto on mm. viidennestä ympäristöalan toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen yhteydessä ottanut tehtäväkseen edistää Ohjelma 21:n integrointia mainittuihin politiikan aloihin EU:ssa ja jäsenvaltioissa.

Komission mielestä ei ole hyödyllistä yrittää toteuttaa Ohjelma 21:tä paikallistasolla lainsäädännön kautta, vaan se haluaa edistää vuoropuhelua ja rohkaista toimijoita siten, että jokainen kunta ja alue toteuttaa oman paikallisen Ohjelma 21:n.

1.2.4. Euroopan unioni on edistänyt kestävää kehitystä mm. ohjelmatyöllä sekä aloittamalla hankkeen ja tukemalla sitä:

Kaupunkiympäristön asiantuntijaryhmä asetettiin tuloksena komission vuonna 1991 julkaisemaa "Vihreää kirjaa kaupunkiympäristöstä" seuranneista keskusteluista. Asiantuntijaryhmä aloitti hankkeen "Kestävän kehityksen kaupungit", joka laati kertomuksen "Elinvoimaiset Euroopan kaupungit" politiikan suuntaviivoista. Kertomuksella pyritään antamaan käytännön apua Ohjelma 21:n toteuttamiseen paikallistasolla antamalla neuvoja hyvien esimerkkien ja käytännön tapauksia sisältävän tietokannan avulla.

EU:n komissio on yhdessä muiden asiasta kiinnostuneiden tahojen kanssa tehnyt aloitteen kestävän kehityksen kaupunkien kampanjasta (Campaign for Sustainable Cities and Towns), joka pyrkii luomaan kyseisen alan verkoston kaupunkien välillä sekä yhteyden Euroopan unionin kanssa. Kampanjaan liittyvällä julkilausumalla noin 140 kaupunkia on osallistunut kampanjaan ja mm. sitoutunut toteuttamaan Ohjelma 21:n.

Komissio tukee myös muita aloitteita ja verkostoja, joista mainittakoon Urban Local Initiative Centres (ULIC), ystävyysalueyhteistyö Itä- ja Keski-Euroopan kuntien ja alueiden välillä (ECOSin ja Ouverturen puitteissa) sekä Välimeren alueen kaupunkien verkosto (MedUrb).

1.2.5. Valkoisessa kirjassa "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" luonnosteltiin yhteisölle uusi kehitysmalli. Ehdotuksen tärkeitä osia olivat kasvanut panostus puhtaaseen teknologiaan sekä ehdotus korvata osa työvoiman verotuksesta unionissa energian ja luonnonvarojen verotuksella.

1.2.6. Ympäristöalan rahoitusvälineellä (LIFE) komissio antaa taloudellista tukea hankkeille, jotka edistävät viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. On myös muita kestävän kehityksen saavuttamisen kannalta kiinnostavia yhteisön aloitteita ja ohjelmia, esim. SAVE-ohjelma tehokkaamman energiankäytön puolesta.

Vuonna 1993 neuvosto antoi asetuksen, joka mahdollisti teollisuuden vapaaehtoisen osallistumisen huhtikuussa 1995 aloitettuun ympäristöhallinnon ja ympäristön tarkastamisen järjestelmään (EMAS). Muita tärkeitä, ympäristön kannalta merkittäviä aloitteita paikallisnäkökulmasta ovat myös direktiivi ympäristövaikutusten arvioinnista ja aloite eurooppalaisesta ympäristömerkkijärjestelmästä.

Kansainvälisellä tasolla EU on jouduttanut mm. Itä- ja Keski-Euroopan ympäristötyötä.

1.2.7. Eri alueiden taloudellinen kehitys vaikuttaa ympäristöön suuresti. Alueellista kehitystä visioivassa työssä (Eurooppa 2000+) komissio on painottanut, kuinka tärkeää on, että alueellinen kehitys tapahtuu ympäristön asettamissa rajoissa. Kehityksen tulee myös tapahtua kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti.

1.2.8. Komissio laati vuonna 1992 ehdotuksen hiilidioksidipäästöverosta keinona tulla toimeen ilmastoa uhkaavien päästöjen kanssa. Toukokuussa 1995 komissio esitteli tarkistetun ehdotuksen, jossa ehdotettiin, että siirtymäaikana vero olisi vapaaehtoinen.

1.3. Habitat II

1.3.1. Yhdistyneiden kansakuntien toinen asumis- ja asutuskysymyksiä koskeva maailmankonferenssi pidetään Istanbulissa 3. 14. kesäkuuta 1996. Konferenssissa tullaan käsittelemään kahta pääteemaa:

Kohtuullinen asuminen kaikille. Tämä tarkoittaa mm. YK:n maailmanlaajuisen asuntostrategian (Global Strategy for Shelter by the Year 2000) seuraamista konferenssissa.

Asuinalueiden kestävä kehitys kaupungistuneessa maailmassa. YK:n Rio de Janeirossa 1992 pidettyä kehitys- ja ympäristökonferenssia tullaan seuraamaan laajasti asuntoja ja asuinalueita koskevin osin.

Kuten Rion konferenssissa käsitellyt kysymykset myös kaupungistumiskysymykset sekä asuinalueiden kestävä kehitys ovat mitä suurimmassa määrin paikallis- ja aluetasoa koskevia kysymyksiä. Konferenssia on siksi kutsuttu myös "kuntien huippukokoukseksi".

Tunnustaakseen paikallisviranomaisten merkityksen YK:n yleiskokous päätti marraskuussa 1995 toteuttaa Habitat II -valmisteluvaliokunta 2:n ehdotuksen, jonka mukaan paikallis- ja alueviranomaisten edustajat voisivat osallistua konferenssiin itseoikeutettuina paikallistason ihmisten edustajina.

Habitat II -valmisteluvaliokunta 3:n New Yorkissa 5.-16. helmikuuta pidetyssä kokouksessa käsiteltiin maailmanlaajuisen Habitat II -toimintasuunnitelman luonnosta "Habitat-ohjelma". Asiakirjan ne osat, joiden osalta pystyttiin saavuttamaan yksimielisyys, vahvistavat, että asutuksen hoito on tärkeä aihe kaikille paikallistason osallistujille ja että paikallis- ja alueviranomaisilla on tärkeä osuus tässä prosessissa.

Valmisteluvaliokunta 3:n kokouksessa monien valtioiden kansallisissa valtuuskunnissa oli paikallis- ja aluehallinnon edustajia. Näin oli laita 50 prosentilla EU:n jäsenvaltioista. Valmisteluvaliokunnan kokouksen aikana G4+ paikallisviranomaisten Habitat II -ohjausryhmä järjesti erillisen paikallisviranomaisten kansainvälisten järjestöjen kokouksen, jossa käsiteltiin paikallisviranomaisten osallistumista Habitat II:een, paikallisviranomaisten osuutta kokouksen toteutukseen ja seurantaan sekä paikallisviranomaisten ja YK:n järjestelmän pitkän aikavälin yhteistyötä. Alueiden komitea mainittiin yhdessä Euroopan neuvostossa toimivan paikallis- ja alueviranomaisten pysyvän kokouksen kanssa hyvänä esimerkkinä paikallisesta ja alueellisesta osallistumisesta muodolliseen päätöksentekoon kansainvälisellä tasolla.

2. Yleistä

2.1. Ohjelma 21

2.1.1. Jotta saavutetaan Ohjelma 21:n tavoite kestävästä kehityksestä, erilaisten tuotantolaitosten ja muiden päästölähteiden ympäristötekijöiden parantaminen ei riitä. Ihmisten täytyy muuttaa asenteitaan, tapojaan ja tapaansa elää. Kaikkien yhteiskunnan toimijoiden täytyy osallistua tavoitteen saavuttamiseen. Siksi on välttämätöntä aloittaa prosessi ihmisten jokapäiväisestä ympäristöstä paikallistasolla alhaalta päin katsottuna.

Kun tilannetta tarkastellaan alhaalta ylöspäin, kunnat ja alueet ovat erityisen tärkeitä paikallisprosessien edistäjiä ja koordinoijia yhteistyössä viranomaisten, kansalaisjärjestöjen, paikallisen elinkeinoelämän ja muiden ryhmien ja yksittäisten henkilöiden kanssa. Koska paikallistasolla työhön osallistuu useita toimijoita, Ohjelma 21:n parissa paikallis- ja aluetasolla tehtävä työ vahvistaa ja elinvoimaistaa myös demokratiaa.

2.1.2. Sen vuoksi alueiden komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että säätely ei ole käyttökelpoinen tapa toteuttaa tavoitetta, että kaikki kunnat ja alueet toteuttaisivat Ohjelma 21:ä paikallisesti. EU on tähän asti työskennellyt kampanjoin ja ohjelmin, mikä antaa paikallisille ja alueellisille poliittisille elimille mahdollisuuden kehittää työtä paikallisten erityisedellytysten mukaan.

Alueiden komitea toteaa, että monet Euroopan kunnat ja alueet ovat ottaneet vastaan Ohjelma 21:n asettaman haasteen ja ovat aloittaneet työn paikallisen Ohjelma 21 -ohjelman parissa. Alueiden komitean mielestä työssä ovat onnistuneet parhaiten ne kunnat ja alueet, joille on annettu mahdollisuus toteuttaa Ohjelma 21:ä niiden omista edellytyksistä lähtien hallitusten ja keskusjärjestöjen tukemana ja neuvomana.

Yli 500 jäsenmaiden kuntaa ja aluetta ovat aloittaneet paikallisen Ohjelma 21:n toteuttamisen. Paikallinen suunnittelutyö vaihtelee suuresti. Kunnat ja alueet eivät ainoastaan ole tehneet päätöstä työskennellä Ohjelma 21:n parissa, vaan ne ovat osoittaneet työhön myös taloudellisia ja henkilövoimavaroja. Ihmiset, kansalaisjärjestöt ja elinkeinoelämä ovat osallistuneet paikallisiin "pyöreän pöydän" keskusteluihin ja kumppanuuksiin. On järjestetty seminaareja ja koulutustilaisuuksia. Paikallisten olosuhteiden mukaan on käsitelty eri aloja, esim. fyysistä suunnittelua, liikennettä, energiaa, jätehuoltoa, ympäristöhallintoa ja taloudellista kehitystä. Monissa jäsenvaltioissa on laadittu suuntaviivoja paikallisesti ja alueellisesti tehtävän työn tueksi.

Toistaiseksi noin 140 kaupunkia on allekirjoittanut Aalborg-julkilausuman ja siten sitoutunut eurooppalaiseen kampanjaan kestävän kehityksen kaupunkien puolesta sekä samalla toteuttamaan paikallisia Ohjelma 21 -ohjelmia. Myös kuntien ja alueiden muut järjestöt ja verkostot ovat liittäneet Ohjelma 21:n työhönsä, mm. Euroopan alueiden ja kuntien liitto (CEMR), Eurocities, UTO (United Towns Organization), WHOn terveelliset kaupungit -hanke sekä ICLEI (International Council for Local Environmental Initiatives).

2.2. Euroopan unioni

2.2.1. Näyttää siltä, että EU:n ympäristöalan viidenteen toimintaohjelmaan liittyvät toimenpiteet ovat onnistuneet kaupunkien kestävään kehitykseen perehtyneiden asiantuntijaryhmien sekä kestävään kehitykseen tähtäävien kampanjoiden avulla. Verkoston aktiivisuus osoittaa, että EU:n ohjelmatyön suunta ja erilaisten verkostojen tukeminen ovat oikea työskentelytapa. Tukemalla hajautettua toimintaa EU on inspiroinut ja kiihdyttänyt työtä. Euroopan kaupunkien ja kuntien muodostamissa verkostoissa voidaan pienin panostuksin saada paljon aikaan, kun useat paikalliset toimijat moninkertaistavat vaikutukset.

2.2.2. Sopimuksen mukaan Euroopan unionin tulee työskennellä ympäristön suojelemiseksi ja parantamiseksi sekä integroida ympäristönsuojelu EU:n muihin politiikan aloihin. Ohjelma 21:ssä määritellyt kestävän kehityksen periaatteet eivät vielä ole vakiinnuttaneet asemaansa ympäristöalan viidennessä toimintaohjelmassa. Erityisesti valituilla sektoreilla (teollisuus, liikenne, energia, maatalous ja matkailu) kestävän kehityksen periaatteet eivät vielä ole vakiintuneet tarpeeksi hyvin.

EU-politiikan valmistusteollisuutta koskeva päätavoite on parantaa teollisuuden kilpailukykyä. Käytännössä sellaiset ajatukset eivät vielä ole vakiintuneet, joiden mukaan puhdasta teknologiaa yhä enemmän hyödyntävä teollisuus selviää voittajana eurooppalaisessa tulevaisuuden teollisuudessa, joka mainitaan mm. valkoisessa kirjassa "Kasvusta, kilpailukyvystä, työllisyydestä". Samanaikaisesti alueiden komitea toteaa tyydytyksellä, että ympäristöhallinnon ja ympäristön valvontajärjestelmä on herättänyt lisääntyvää kiinnostusta sekä teollisuuden että julkishallinnon piirissä.

2.2.3. Euroopan kehitystavoitteiden muuttamiseksi valkoisessa kirjassa "Kasvusta, kilpailukyvystä, työllisyydestä" osoitettuun suuntaan lainsäädännön ja talouspolitiikan tulee antaa mahdollisuus paikalliselle elinkeinoelämälle sekä paikallis- ja aluehallinnolle muuttaa toimintaansa puhtaamman teknologian suuntaan, työllistämään nykyistä enemmän ja käyttämään vähemmän luonnonvaroja. Tämä vaatii, että EU sitoo toiminta-alueillaan esim. aluekehitystukeen ja maataloustukeen liittyvät ehdot selvemmin Ohjelma 21:ssä mainittuihin kestävän kehityksen ja tavoitteiden ehtoihin.

3. Ehdotuksia

3.1. Ohjelma 21

3.1.1. Ohjelma 21:n tuominen esiin paikallis- ja aluetasolla on ollut menestyksekkäintä niissä jäsenvaltioissa, joissa paikallinen itsehallinto on vahvaa, ja paikallistasolle on annettu vapaus soveltaa työtä paikallisten edellytysten ja tarpeiden mukaan. Menestyksekkään työn tärkeä edellytys paikallis- ja aluetasolla on sellaisen itsenäisen poliittisen elimen olemassaolo, joka voi muuttaa sopimukset sitoviksi päätöksiksi.

Euroopan unionin tulee toimia tukemalla paikallisia ja alueellisia aloitteita saavuttamaan kestävä kehitys vaikeuttamatta kuitenkaan paikallistason työtä. Paikallis- ja aluetason vahvistamisella on tässä mielessä suuri merkitys paitsi menestyksekkään ympäristötyön kannalta, myös tärkeänä välineenä paikallis- ja aluedemokratian vahvistamisessa.

3.2. Euroopan unioni

3.2.1. Vuoden 1996 sopimusta silmällä pitäen tulee kunnille ja alueille tärkeitä ympäristökysymyksiä koskevaa päätöksentekoa kehittää siten, että neuvosto kuulee alueiden komiteaa ennen päätöksentekoa.

3.2.2. Euroopan komission tulee taloudellisten välineidensä, esim. ympäristörahaston (LIFE), avulla tukea paikallis- ja aluetasolla hankkeita, jotka tähtäävät kokemusten vaihdon edistämiseen ja kestävän kehityksen saavuttamiseen paikallisella Ohjelma 21:llä. Alueiden komitean mielestä LIFEn sääntöjä tulee selventää siten, että mahdollisuus tukea kestävään kehitykseen ja Ohjelma 21:een tähtääviä paikallis- ja aluehankkeita käy selvästi ilmi.

Ohjelma 21:n paikallis- ja aluetasolla tapahtuvaan työhön voidaan suunnata taloudellista tukea Ohjelma 21:n verkostossa (esim. kuntien, yksityisen elinkeinoelämän, järjestöjen ja kansalaisten välillä), ja tuen tulisi erityisesti rohkaista yhteistyöhön perinteisten raja-aitojen ja alojen yli sen painottamiseksi, että Ohjelma 21 ei käsittele vain ympäristökysymyksiä vaan nivoo yhteen ympäristöä, taloutta, kulttuuria ja yhteiskunnallista hyvinvointia.

3.2.3. Ohjelma 21:n sisältämät toimenpiteet kansoille, alueille ja kunnille tulee työstää loppuun asti ympäristöalan viidettä toimintaohjelmaa tarkistettaessa. Erityisen tärkeää on, että kyseisessä toimintaohjelmassa mainituilla viidellä sektorilla käytettävä politiikka on nykyistä paremmin kestävän kehityksen tavoitteiden mukainen. Jotta voidaan tarkastella esitettyjen ehdotusten vaikutuksia, alueiden komitean mielestä on hyvä, että komissio kuulee komiteaa ympäristöön paikallis- ja aluetasolla vaikuttavissa kysymyksissä.

Siksi alueiden komitean mielestä on hyvä työstää myös kestävän kehityksen käsitettä kaikilla niillä politiikan aloilla, jotka koskevat kaupunkeja, alueita ja kuntia.

3.2.4. Alueiden komitean mielestä kestävät ratkaisut ja hyvä ympäristökäytäntö tulee asettaa paremmin etusijalle myönnettäessä määrärahoja EU:n eri rahastoista ja aloitteista. Rakennerahastosta tuetuilta hankkeilta tulee vaatia ympäristön pienempää kuormittamista sekä kestävän kehityksen edistämistä. Tällaiset vaatimukset tukea haluaville hankkeille parantavat paikallisten ja alueellisten elinten mahdollisuuksia vaikuttaa kestävään kehitykseen alueellaan. Ympäristövaatimukset laiminlyövien yritysten mahdolliset suhteelliset kilpailuedut voidaan silloin neutraloida.

Alueiden komitean mielestä Ohjelma 21:n paikallis- ja aluetasolle asettamat vaatimukset voivat motivoida alalle lisää tukea. Tukea tulee voida tarjota sekä verkostoille että ystävyyskuntayhteistyölle sekä unionin alueella että lähialueiden valtioiden paikallisille ja alueellisille elimille.

3.2.5. Ympäristökysymykset tulee asettaa etusijalle myös muilla EU-politiikan aloilla, erityisesti ympäristöalan viidennessä toimintaohjelmassa mainituilla aloilla. Maatalousalalla väkilannoitteiden ja torjunta-aineiden käyttö ovat esimerkkejä toimista, joille tulisi asettaa korkeammat vaatimukset ympäristövaikutusten seurannan suhteen.

Energiasektorin päätavoite nykyään on tyydyttää energiantarve alhaisin kustannuksin ja niin vähin ympäristövaurioin kuin mahdollista. Suuremman sopusoinnun saavuttamiseksi kestävän kehityksen tavoitteen ja Ohjelma 21:n välillä tulee etusijalle asettaa alhaisempi energiankulutus sekä suurempi uusiutuvien energianlähteiden käyttö. Taloudellisia ohjausjärjestelmiä, joiden lähtökohtana on teollisuuden ympäristövaikutus, tulee kehittää edelleen. Esimerkkinä näistä mainittakoon ympäristön hallinto- ja valvontajärjestelmä EMAS. Kehittämällä ympäristönormeja ja ympäristömerkkijärjestelmää EU:n komissio voi myös auttaa paikallis- ja aluetasoa, kun se antaa valistusta ja tietoa sekä nostaa ihmisten ympäristötietoisuutta kuluttajina.

Myös liikennesektorilla on paljon tehtävää. Paikallisympäristö kärsii suuresti voimakkaasti kasvavien liikennemäärien aiheuttamista haitoista, esim. liikenneruuhkista, melusta, saasteista ja onnettomuuksista. EU:n politiikan tulee pyrkiä painokkaammin löytämään tehokkaita ratkaisuja, jotka vähentävät liikenteen tarvetta samalla kun vähennetään liikenteen vaikutuksia ympäristöön.

3.2.6. Alueiden komitean mielestä myös muita taloudellisen ohjausjärjestelmän muotoja tulee kehittää unionissa. Valkoisessa kirjassa "Kasvusta, kilpailukyvystä, työllisyydestä" esitetyt periaatteet nykyistä puhtaammasta teknologiasta ja luonnonvarojen alhaisemmasta käytöstä siirtymällä luonnonvarojen verotukseen työvoiman verotuksen sijasta voi tarkoittaa, että kuntien ja alueiden mahdollisuudet saada aikaan kestävää kehitystä niin ekologisesti, taloudellisesti kuin yhteiskunnallisesti kasvavat. Yksi esimerkki tällaisista tärkeistä välineistä, joista on keskusteltu, olisi hiilidioksidiveron käyttöönotto koko unionissa.

3.2.7. Valituilla sektoreilla työskentelyn lisäksi alueiden komitean mielestä EU:n tulisi kestävän kehityksen ja Ohjelma 21:n puitteissa harkita tuen antamista yhteiskunnan erityisryhmille. Tämä koskisi komitean mukaan eniten kasvavia sukupolvia eli koulutuksessa ja nuorisojärjestöissä olevia ihmisiä. Kyseisten sukupolvien ympäristön eteen tekemä työ ja sitoutuneisuus, usein liittyneenä demokratiaan ja rauhankysymyksiin, ansaitsee unionilta vahvan tuen.

3.2.8. Korostamalla Ohjelma 21:n merkitystä kansainvälisillä foorumeilla ja kansallisille hallituksille komissio voi myös tukea Ohjelma 21:n parissa paikallis- ja aluetasolla tehtävää työtä. Siksi alueiden komitea antaa täyden tukensa kansallisille, alueellisille ja paikallisille aloitteille, jotka on tehty kestävän kehityksen aikaansaamiseksi jäsenvaltioiden kaupungeissa, alueilla ja kunnissa. Alueiden komitean mielestä komission tulee edelleen piristää toimia tukemalla hyvien esimerkkien levittämistä kaupunkien kestävän kehityksen kampanjan ja asiantuntijaryhmien avulla sekä muissa yhteyksissä. Paikallisesti tehtävän työn merkityksen korostamiseksi komission tulisi työskennellä yhdessä muiden järjestöjen kanssa hankkeessa, jossa tuotaisiin esille erittäin onnistuneita kestävän kehityksen ja Ohjelma 21:n parissa tehtyjä toimenpiteitä ja kiinnitettäisiin niihin enemmän huomiota.

3.3. Habitat II -konferenssi

3.3.1. Habitat II, YK:n asumis- ja asutuskonferenssi Istanbulissa 1996, ei käsittele ainoastaan kehitysmaiden kaupunkeja vaan myös Euroopan kaupunkien pyrkimyksiä kestävään kehitykseen tulee tutkia. Konferenssissa käsiteltävät asiat eivät koske vain hallituksia, vaan ne ovat perustavanlaatuisia myös kuntien ja alueiden kehitykselle.

Habitat II -konferenssin valmistelutyö on osoittanut selvästi paikallis- ja aluetason merkityksen asumis- ja asutuskysymyksissä. Siksi alueiden komitean tulee saada mahdollisuus vaikuttaa EU:n valmistelutyöhön ennen konferenssia. Raportissa esille otettavien näkökulmien tulee näyttää tässä tietä.

3.3.2. Habitat II -konferenssissa käsiteltävät asiat ovat keskeisiä Euroopan kunnille ja alueille. Yhteys Ohjelma 21:n parissa tehtävään työhön paikallis- ja aluetasolla on selvä. Alueiden komitea kehottaa siksi jäseniään työskentelemään sen puolesta, että kunkin jäsenmaan konferenssivaltuuskuntaan saadaan kuntien ja alueiden edustajia kuten valmisteluryhmä 1 esittää Habitat II -konferenssia koskevassa loppuasiakirjassaan.

Alueiden komitea toivoo myös olevansa edustettuna Habitat II -konferenssissa edistääkseen siellä Euroopan kuntien ja alueiden näkemystä siitä, mitä vaatimuksia konferenssin tavoitteet sopivista asunnoista kaikille ja kestävän kehityksen elinympäristöstä kaupungeissa asettaa Euroopan kaupungeille.

Alueiden komitea on omasta puolestaan valmis tukemaan konferenssissa esitettäviä toimenpiteitä, mutta asettaa samalla vaatimuksen, että kunnat ja alueet saavat hallituksiltaan realistiset edellytykset selvittää tehtävänsä Habitat II -tapaamisen valmisteluvaliokunta 1:n loppuasiakirjan lausuntojen mukaisesti.

3.3.3. "Habitat-ohjelmaa", Habitat II -kokouksen asiakirjaa koskevia neuvotteluja ei saatu viedyksi loppuun valmisteluvaliokunta 3:n kokouksessa. Auki ovat vielä mm. seuraavat kohdat:

kaikki "asumisoikeuksiin" viittaavat pykälät;

maailmanlaajuisen toimintaohjelman osa D "Kapasiteettien rakentaminen ja institutionaalinen kehitys";

kaikki Habitat II -ohjelman toteutusta, seurantaa ja valvontaa koskevat pykälät.

Kohta "Kapasiteettien rakentaminen ja institutionaalinen kehitys" on hyvin tärkeä paikallis- ja alueviranomaisille, sillä tässä jaksossa määritellään prosessiin osallistuvien, näiden joukossa paikallisviranomaisten tehtävät. Tarve vahvistaa paikallisviranomaisten asemaa ja hajauttaa heille päätöksentekoa mainitaan asiakirjaluonnoksen tässä osassa. Paikallis- ja alueviranomaisten osuus Habitat-ohjelman toteutuksessa ja seurannassa on myös tärkeä.

Myös valmisteluvaliokunta 3:n teksteissä paikallisviranomaisten tärkeyttä on painotettu monin tavoin. Useissa Habitat-ohjelman kohdissa korostetaan paikallisviranomaisten tärkeyttä työssä asutuksen kestävän kehityksen hyväksi.

Valmisteluvaliokunta 3:n kokouksen alla ja aikana Euroopan unionin jäsenvaltiot koordinoivat muutosehdotuksiaan Habitat-ohjelmaan. Näin eurooppalaiset näkemykset ovat vaikuttaneet merkittävästi kokouksen tuloksiin.

Habitat-ohjelmaan tutustuessaan lukijan tulee olla tietoinen siitä, että "alueella" tarkoitetaan aivan muuta YK:n asiakirjoissa kuin Euroopan unionissa. Maailmanlaajuisesti "alue" tarkoittaa naapurivaltioiden ryhmää, kun taas se mitä me kutsumme alueeksi on YK:n asiakirjoissa "kansallista pienempi mittakaava".

4. Päätelmät

4.1. Ympäristökysymykset ovat yhä tärkeämpiä EU:n työssä. Tämä koskee myös kestävän kehityksen kysymyksiä. Kunnat ja alueet ovat vastuussa oman alueensa kehittämisestä. Suuri osa ympäristölle merkityksellisestä suunnittelusta tehdään kunnissa ja alueilla. Siksi on tärkeää, että alueiden komitea keskustelee kysymyksistä ja että sitä kuullaan, kun tehdään paikallis- ja aluetasolla ympäristöön vaikuttavia päätöksiä.

4.2. Alueiden komitean mielestä komission tulee jatkaa ohjelmien ja kampanjoiden tukemista sen sijaan, että yritettäisiin soveltaa kestävää kehitystä ja Ohjelma 21:ä lainsäädäntöön. On myös tärkeätä, että komissio osoittaa ottavansa vakavasti kaupunkien ja taajamien pitkän aikavälin kysymykset ja tehostaa työtään kaupunkiympäristön hyväksi. Muun muassa hyville paikallis- ja aluehankkeille annettavaa tukea tulee vahvistaa edelleen olemassa olevin taloudellisin välinein.

4.3. Alueiden komitea tukee täysin erilaisia paikallisia alueellisia ja kansallisia aloitteita, joita on tehty jäsenvaltioissa paikallisen ja alueellisen Ohjelma 21 -toimintaohjelman kehittämiseksi. Komission on tärkeää levittää hyviä esimerkkejä sekä tukea erilaisia aloitteita ja verkostoja. Kuntien ja alueiden kuuluu aloittaa vuoropuhelu ja samalla käynnistää tärkeät prosessit paikallis- ja aluetasolla.

4.4. Euroopan kuntien ja alueiden julkilausuttu vastuu asumis- ja asutusasioista tarkoittaa alueiden komitean mukaan, että komitean tulee saada vaikuttaa Istanbulissa 1996 pidettävää Habitat II -konferenssia edeltävään EU:n valmistelutyöhön. Paikallisen ja alueellisen tason tulee myös olla edustettuna jäsenvaltioiden konferenssiin osallistuvissa valtuuskunnissa.

Pitäen mielessä, että alle puolella EU:n jäsenvaltioista oli kansallisissa valmisteluvaliokunta 3:n valtuuskunnissaan paikallis- ja aluehallinnon edustajia, on tärkeää, että alueiden komitean valtuutetut ilmoittavat kansallisille hallituksilleen haluavansa, että paikallis- ja aluetason edustajat pääsevät Istanbulin Habitat II -kokoukseen lähetettävään kansalliseen valtuuskuntaan.

4.5. Istanbulin kokouksessa eräs tärkeimmistä keskustelunaiheista on Habitat-ohjelman toteutus ja seuranta. Lopullisesta päätöksestä huolimatta on tärkeätä, että paikallis- ja alueviranomaiset osallistuvat aktiivisesti seurantaan. Paikallis- ja aluetason tärkeimmät tehtävät ovat metodikysymykset asuinpaikkojen hoidossa, Habitat-ohjelman toteutuksen raportointi ja kokemusten vaihto toimivista käytännöistä.

Bryssel, 12. kesäkuuta 1996.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Pasqual MARAGALL i MIRA