FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/10

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Väestön ikääntymisen vaikutukset terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmiin” (valmisteleva lausunto)

2011/C 44/02

Esittelijä: Renate HEINISCH

Euroopan komission varapuheenjohtaja Margot Wallström pyysi 18. syyskuuta 2009 päivätyssä kirjeessään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa laatimaan valmistelevan lausunnon aiheesta

Väestön ikääntymisen vaikutukset terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmiin.

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 16. kesäkuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 14.–15. heinäkuuta 2010 pitämässään 464. täysistunnossa (heinäkuun 15. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 89 ääntä puolesta 5:n pidättyessä äänestämästä.

1. Suositukset

1.1 Terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuvista väestön ikääntymisen vaikutuksista selviytymiseksi tarvitaan Euroopan talous- ja sosiaalikomitean mielestä seuraavia toimenpiteitä:

1.1.1 Kansallisen tason toimenpiteet: — ”terveen ikääntymisen” vakiinnuttaminen horisontaalisena aiheena — ennaltaehkäisyn, terveyden edistämisen ja terveyskasvatuksen vahvistaminen kaikissa ikäryhmissä — iäkkäiden terveydenhuollon ja -hoidon laadun parantaminen — lievittävän hoidon liittäminen hoitotoimenpiteisiin — ikään sovitettujen hoitomuotojen kehittäminen ja mukauttaminen, mukaan luettuina iäkkäiden osallistuminen kliinisiin tutkimuksiin sekä sairauksien yhteisesiintymisiä käsitteleviin tutkimuksiin — iäkkäille soveltuvien sairaaloiden ja hoitolaitosten sekä vaihtoehtoisten asumismahdollisuuksien kehittäminen — etähoidon (telecare) ja teknisten ratkaisujen, myös tietotekniikka-avusteisen asumisen (Ambient Assisted Living, AAL) sekä muiden, itsenäisen elämän tukemiseen ja iäkkäiden hoidon laadun ja tehokkuuden parantamiseen tähtäävien terveysteknologioiden (hoitoympäristö) arviointi terveysteknologian arvioinnin avulla (Health Technology Assessment, HTA) — laaja-alaisen, hajautetun ja asuinpaikan lähellä olevan infrastruktuurin luominen, jotta mahdollistetaan iäkkäiden ja hoitoalan ammattilaisten suora yhteys (laitoshoidon purkaminen) — kaikkien sidosryhmien alueellisten ja paikallisten verkostojen tukeminen ”Terveys ja ikääntyminen” -tavoitteen toteuttamiseksi — velvoite varmistaa iäkkäiden tarvitsema hoito (esimerkiksi hoitovakuutus) kansallisessa lainsäädännössä — kansallisten terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmien avaaminen mallikokeita ja niihin liittyvää arviointia varten järjestelmien kehittämiseksi — lisämaksuja ja täydentäviä vakuutuksia koskevien järjestelmien joustavuuden lisääminen — elinikäistä oppimista koskevien kansallisten strategioiden ja politiikkojen laatiminen ja täytäntöönpano jäsenvaltio-, alue- ja paikallistasolla — perhe- ja työelämän sekä hoidon yhdistämisen varmistaminen — vapaaehtoistyön vahvistaminen — hoitajien arvon ja heidän tarpeidensa tunnustaminen.

1.1.2 Unionitason toimenpiteet: — tervettä ja arvokasta ikääntymistä edistävän toimintasuunnitelman laatiminen neuvoston (työllisyys, sosiaalipolitiikka, terveys ja kuluttaja-asiat) 30. marraskuuta 2009 antamien päätelmien mukaisesti — aiheen ”Aktiivinen, terve ja arvokas ikääntyminen” priorisointi Eurooppa 2020 -strategiassa — sanaston, määritelmien, arviointivälineiden, oppaiden, kriteerien, menettelytapojen jne. tarvittava yhdenmukaistaminen; on kulunut 20 vuotta siitä kun tämä ongelma tuli ensi kertaa esille, mutta asiassa ei tähän mennessä ole edistytty merkittävästi — aktiivista, tervettä ja arvokasta ikääntymistä koskevan painopisteen korostaminen eurooppalaisten teemavuosien 2010 (köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuosi), 2011 (vapaaehtoistoiminnan teemavuosi) ja 2012 (terveen ja aktiivisen ikääntymisen ja sukupolvien välisen solidaarisuuden teemavuosi) yhteydessä sekä samanaikaisten neuvoston puheenjohtajakausien aikana — väestörakenteen muutoksen sisällyttäminen Euroopan komission tutkimusalan yhteiseen ohjelmasuunnitteluun (Joint Programming) — apua ja hoitoa tarvitsevien henkilöiden oikeuksia käsittelevän eurooppalaisen peruskirjan laatiminen — komission yksiköiden erityistyöryhmän perustaminen käsittelemään aihetta ”Ikääntyminen ja terveys” (mukaan luettuna ”Terveydenhuolto, hoito, eläkkeet ja kestäväpohjainen rahoitus”) — pyöreän pöydän ryhmän, eturyhmän tai pysyvän valmisteluryhmän perustaminen Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaan käsittelemään aihetta ”Aktiivinen, terve ja arvokas ikääntyminen sukupolvien välisessä vuoropuhelussa” ja laatimaan monialainen strategia kyseisillä aloilla — gerontologian ja väestötieteen tutkimuksen lisääminen painopisteeksi tutkimuksen kahdeksanteen puiteohjelmaan — hankkeen ”Iäkkäät ja tiedonvälitys” laatiminen toimenpiteen ”Tiede ja yhteiskunta” yhteyteen — jäsenvaltioiden asettamien terveystavoitteiden luettelointi ja vertailu ja niiden sitovuus — jäsenvaltioiden tukeminen edellä mainittujen toimenpiteiden täytäntöönpanossa rakenne- ja koheesiorahastovaroilla ja avoimella koordinointimenetelmällä — yksilöllisiin tieto- ja viestintäteknisiin ratkaisuihin liittyvien hyvien käytänteiden vaihdon tukeminen esimerkiksi Interreg-ohjelmassa rakennerahastoista myönnettävän tuen avulla — usean valtion kattavien terveydenhuollon menetelmien arviointien (Health Technology Assessments, HTA) tukeminen iäkkäiden hoitotarpeita käsittelevien uusien tieto- ja viestintäteknisten ratkaisujen arvioimiseksi — elinikäiseen oppimiseen sekä eurooppalaisten koulutus- ja täydennyskoulutusohjelmien vaihto- ja koordinointitoimintaan liittyvä jatkuva valveuttaminen painopisteenä ”Ikääntyminen ja terveys”: elinikäisestä oppimisesta ”pitkän elämän oppimiseen” (Learning for a long life) — uuden vanhuuskuvan luominen – myös tiedotusvälineissä — perhe- ja työelämän sekä hoidon yhdistämistä koskevien eurooppalaisten suuntaviivojen laatiminen.

2. Yleistä

2.1 Johdanto

2.1.1 Yhteiskunta ikääntyy Euroopan unionissa entistä pidemmän elinajanodotteen ansiosta. Eurostatin ennusteiden mukaan yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä kasvaa vuodesta 2008 vuoteen 2060 mennessä 17,1 prosentista 30 prosenttiin. Työikäisten (15–64-vuotiaat) ja yli 65-vuotiaiden keskimääräinen suhde on tällä hetkellä 4:1 ja vuonna 2050 vastaavasti 2:1.

2.1.2 Suuri osa työssäkäyvistä henkilöistä poistuu työmarkkinoilta vuosina 2026–2030, minkä vuoksi syntyvyyden pysytellessä alhaisena työssäkäyvän väestön osuus laskee suhteessa muuhun väestöön.

2.1.3 Komission hiljattain antamassa tiedonannossa (1) todetaan, että hallituksilla on vain vähän aikaa toteuttaa toimenpiteitä väestön ikääntymisestä aiheutuvien ongelmien ratkaisemiseksi ennen kuin useimmat suuriin ikäluokkiin kuuluvista henkilöistä siirtyvät eläkkeelle. Tähän liittyen Euroopan komissio pyysi 18. syyskuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa laatimaan valmistelevan lausunnon sen määrittämiseksi, miten jäsenvaltioiden ponnisteluja ongelman ratkaisemiseksi voitaisiin tukea terveydenhuoltoalaan kuuluvien yhteisöaloitteiden avulla. Käsillä oleva lausunto perustuu useisiin ETSK:n lausuntoihin (2).

2.1.4 Neuvoston puheenjohtajamaina toimineet Tšekin tasavalta (vuoden 2009 alkupuolisko), Ruotsi (vuoden 2009 jälkipuolisko) ja Espanja (vuoden 2010 alkupuolisko) ovat asettaneet ohjelmiensa painopisteeksi terveen, arvokkaan ja aktiivisen ikääntymisen.

2.1.5 Yhteiskunnan ja terveydenhuoltoalasta vastaavien tahojen on kehitettävä sellainen uusi vanhuuskuva, joka vastaa väestörakenteen muutosta ja on iäkkäiden arvolle sopiva.

2.1.6 Väestön ikääntyminen ei sinänsä aiheuta korkeita menoja, vaan niihin ovat syynä ikääntymiseen liittyvät sairaudet. Tämän johdosta suositellaan käsillä olevassa lausunnossa pääasiassa tervettä ikääntymistä edistäviä toimenpiteitä.

2.2 Terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmien sekä terveydenhoitopalvelujen kehittäminen ja innovointi

2.2.1 Väestön ikääntyminen edellyttää, että terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmien, terveydenhoitopalvelujen ja muiden tukipalvelujen organisointia ja kapasiteettia kehitetään, jotta i) vastataan ikääntyneiden henkilöiden tarpeisiin, ii) varmistetaan, että kaikki hoitoa tarvitsevat henkilöt saavat ne palvelut, jotka ovat välttämättömiä heidän itsenäisyytensä ja arvokkuutensa säilyttämiseksi ja iii) tarjotaan kaikille väestöryhmille iästä, sukupuolesta, taloudellisesta tilanteesta ja asuinpaikasta riippumatta yhtäläinen mahdollisuus laadukkaisiin terveydenhoitopalveluihin (mukaan luettuina terveyden edistäminen, ennaltaehkäisy, lääkehoito, kuntoutus ja lievittävä hoito).

2.2.2 Tässä yhteydessä on tarkasteltava paitsi iäkkäiden terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmille asettamia vaatimuksia, myös ihmisten oikea-aikaista ja ennaltaehkäisevää vastuuta omasta ikääntymisestään eli yhteiskunnan ikääntyville asettamia vaatimuksia.

2.2.3 Jotta yhteisön politiikalla tuettaisiin iäkkäiden terveydenhuoltoa ja pitkäaikaishoitoa, Euroopan unionin olisi luetteloitava jäsenvaltioiden terveystavoitteet (3) ja niiden sitovuus ja vertailtava niitä. Lisäksi olisi kartoitettava sitä, kuinka laajalti ennaltaehkäisy ja terveyden edistäminen jo kuuluvat terveydenhuoltojärjestelmiin.

3. Erityistä

3.1 Erityishuomiota edellyttävät alat

3.1.1 Ennaltaehkäisy

3.1.1.1 Ihminen vanhenee koko ajan syntymästään lähtien. Tämän vuoksi on tärkeää, että koko elämä etenee mahdollisuuksien mukaan suotuisissa oloissa. On tärkeää, että elämän alku on hyvä ja lopputaipale arvokas. Terve ikääntyminen alkaa kauan ennen eläkkeelle siirtymistä, ja siihen vaikuttavat muun muassa elin- ja työolot sekä resurssien olemassaolo. Kun ymmärretään tämä seikka, on loogista, että edellytetään omaa vastuuta ikääntymisestä (4). Vastuullinen ikääntyminen edellyttää elinikäistä oppimista. Tätä varten on jäsenvaltio-, alue- ja paikallistasolla laadittava terveysvalistukseen liittyviä elinikäisen oppimisen uusia strategioita ja politiikkoja, joiden on katettava kaikki oppimisen muodot (muodollinen, ei-muodollinen ja epävirallinen). Tähän sisältyvät kaikki oppimisen vaiheet esikoulusta täydennyskoulutukseen. Oma vastuu terveyden säilyttämisestä ja aktiivinen ennaltaehkäisy (ravinto, liikunta, terveet elämäntavat, riskitekijöiden välttäminen jne.), terveyden edistämistoimet ja terveysvalistus auttavat ikääntyneitä asumaan mahdollisimman pitkään kotonaan ja heille tutussa sosiaalisessa ympäristössä. Lisäksi tässä yhteydessä on jatkuvasti tarkasteltava ja arvioitava teknologian roolia.

3.1.1.2 Terveydenhuoltojärjestelmissä on tuettava nykyistä vahvemmin ennaltaehkäisyä. Näin ihmisille tarjoutuu mahdollisuus pysyä pidempään aktiivisina työmarkkinoilla. Ennaltaehkäisy saattaa myös edistää sopeutumiskykyä työmarkkinoilla. Laadukas työsuojelu ja työpaikkojen ergonomian parantaminen voivat oleellisesti edistää kykyä tehdä entistä pidempään työtä terveenä. Niiden avulla voidaan myös vastata väestönmuutoksen haasteisiin.

3.1.1.3 Työelämää voidaan pidentää iän myötä muuttuvien ja taitoihin ja tarpeisiin sopeutettujen työtehtävien avulla (esimerkiksi toteuttavista tehtävistä valmisteleviin tehtäviin, mutta myös neuvoa-antaviin ja opastaviin sekä ohjaaviin tai suunnittelutehtäviin). Näin ikääntyneet voivat myös olla entistä pidempään mukana sosiaalisessa ja sosioekonomisessa toiminnassa ja saada edelleen suorituskykyä tukevia kannustimia. Tällä tavoin lisääntyneet terveet elinvuodet voidaan muuttaa antoisiksi ja tuottoisiksi vuosiksi. Tämä merkitsee luonnollisesti sitä, että käytettävissä on oltava asianmukaisia pätevöitymis- ja tukitoimia, jotta voidaan aloittaa ja jatkaa suunniteltuja hankkeita (kuten elinikäinen oppiminen ja ammatillinen pätevöityminen mukaan luettuna todistukset työelämässä opituista taidoista). Osana turvallisten työolojen luomiseksi yrityksissä on edistettävä terveyttä ja ennaltaehkäistävä sairauksia ja onnettomuuksia.

3.1.1.4 Työelämästä poistumisen jälkeen on sosiaalinen integroituminen yhteiskuntaan ja sosiokulttuuriseen ympäristöön erittäin tärkeää. Sosiaalisen eristäytymisen ennaltaehkäisy tarkoittaa myös masennuksen ennaltaehkäisyä. Juuri iäkkäät voivat hyödyntää sosiaalisia taitojaan ja kokemuksiaan esimerkiksi vapaaehtoistyössä. Vapaaehtoistyöhön osallistumista tulisi kuitenkin kannustaa jo nuoresta pitäen.

3.1.2 Terveydenhoitopalvelut

3.1.2.1 Yhä enemmän painotetaan potilaskeskeisten terveydenhoitopalvelujen tarjoamista ja sen varmistamista, että potilaat osallistuvat terveydenhoitopalvelujen kehittämiseen ja muotoiluun.

3.1.2.2 Krooniset sairaudet (diabetes, reuma ja sydänsairaudet) ja keskushermostoa (dementia ja Alzheimerin tauti), liikuntaelimiä ja silmiä rappeuttavat sairaudet, mutta myös syöpäsairaudet, lisääntyvät iän myötä. Tämä luo erityisvaatimuksia, jotka on otettava huomioon terveydenhoitoalan ammateissa, diagnostiikassa, hoidossa ja itse terveydenhuollossa.

3.1.2.3 On kehitettävä integroituun ja yksilölliseen hoitoon tähtääviä terveydenhoitopalveluja, joissa potilas on keskipisteessä.

3.1.2.4 Terveydenhoitoalan ammatteihin johtavan koulutuksen on oltava entistä parempaa ja erikoistuneempaa. Terveydenhoitoalan ammattilaisten (lääkärit, farmaseutit ja hoitohenkilökunta) ja tutkijoiden on perehdyttävä entistä syvällisemmin geriatrian erityispiirteisiin, ja heidän on myös saatava tätä varten entistä enemmän ammatillista ja täydennyskoulutusta. Terveydenhoitoalan ammattilaisten tulisi saada myös erityiskoulutusta iäkkäisiin kohdennettujen, terveyttä edistävien ja ennaltaehkäisevien toimien merkityksestä (esimerkiksi kaatumisen ehkäiseminen ja terveellinen ravinto).

3.1.2.5 Potilaan ikään sovitettujen hoitomuotojen kehittäminen ja mukauttaminen: Sairauksien yhteisesiintyminen, iäkkäiden muuttunut aineenvaihdunta ja usein monet samanaikaiset hoidot edellyttävät tarkkaa tietoa iäkkään henkilön kehon elinten ja järjestelmien vuorovaikutuksesta. Tämä edellyttää erityistä lääkityksen hallinnointia ja iäkkäiden aineenvaihduntaan sovitettua lääkitystä ja annostelua. Henkilökohtainen neuvonta apteekeissa ja vuorovaikutuksen tarkistaminen sekä asianmukaisen tieto- ja viestintätekniikan hyödyntäminen apteekeissa tiedon hankkimiseksi lääkkeistä ja niiden vuorovaikutuksesta, saattavat auttaa minimoimaan lääkkeiden ei-toivottuja sivuvaikutuksia ja optimoimaan hoitotulokset.

3.1.2.6 Suoran ja jatkuvan yhteydenpidon edistäminen iäkkäiden ja terveydenhoidon ammattilaisten välillä: Tämä on sitä tärkeämpää, mitä enemmän iäkkäät tarvitsevat hoitoa, jotta varmistetaan hoidon onnistuminen ja vältetään eristäytyminen ja masentuminen.

3.1.3 Hoitopalvelut

3.1.3.1 Hoitopalvelujen laatu olisi varmistettava standardein, ja laatu olisi kyettävä tarkistamaan ja arvioimaan. Olisi laadittava apua ja hoitoa tarvitsevien henkilöiden oikeuksia käsittelevä eurooppalainen peruskirja, johon olisi sisällytettävä muun muassa suoja hoidon yhteydessä tapahtuvaa väkivaltaa vastaan. Itsenäisen elämisen mahdollistavat uudet tekniikat, kuten tietotekniikka-avusteinen asuminen (Ambient Assisted Living, AAL), voivat olla tässä avuksi. Mahdollisia uusia teknologioita on kuitenkin arvioitava asianmukaisesti, eikä niiden käyttö saa missään tapauksessa johtaa terveydenhuollon ja -hoidon uuteen eriarvoisuuteen jäsenvaltioissa.

3.1.3.2 Iäkkäiden kohdalla tulisi päteä vaatimus ”kuntoutus ennen hoitoa”. Laitoshoito ei saa olla yksisuuntainen väylä: hoidosta on myös voitava päästä takaisin kotiin. Nykyisissä terveydenhuolto- ja hoitolaitoksissa tämä vaatimus täytetään toistaiseksi liian huonosti.

3.1.3.3 Iäkkäille soveltuvien sairaaloiden ja hoitolaitosten sekä vaihtoehtoisten asumismahdollisuuksien kehittäminen: Tarvitaan joustava ja kumpaankin suuntaan mahdollinen siirtyminen terveyden, sairauden, hoidon ja sosiaalisen elämän välillä. Näin iäkkäät saavat tarvittaessa hyvää terveydenhoitoa, mutta pysyvät mahdollisimman pitkään ”normaalioloissa” eli eri sukupolville yhteisessä ympäristössä. Tämä edellyttää terveydenhuollon ja -hoidon hyvää koordinointia. Samanaikaisesti pitkäaikaishoitolaitosten rinnalle on suunniteltava lisää sairaalahoitoa ja avohoitoa tarjoavia hoitokoteja sekä lievittävän lääketieteen laitoksia ja ylläpidettävä niin kutsuttua hoitokotikulttuuria.

3.1.3.4 On luotava laaja-alainen, hajautettu ja asuinpaikan lähellä oleva infrastruktuuri, jotta hoitoa pystyttäisiin antamaan kotona (laitoshoidon purkaminen). Olisi tuettava muuta kuin laitoksissa tarjottavaa hoitoinfrastruktuuria, jossa yhdistyvät kaikki välttämättömät palvelut (avohoito, kotihoito, pienimuotoiset tukipalvelut). Tämän on heijastuttava aluetason organisaatioon sekä parempaan rakenteelliseen rahoitukseen, jotta varmistetaan, että asianmukaisia laitoksia ja rakenteita on kaupunkien lisäksi kattavasti myös maaseudulla.

3.1.3.5 Yhteiskuntaa mitataan sillä, miten se kohtelee ikääntyneitä. Vapaaehtoistoiminnan merkitys on kasvanut siten, ja vapaaehtoiset ovat yhä enemmän tekemisissä iäkkäiden henkilöiden kanssa ja hoitavat heitä. Tulevaisuudessa kaikkien kansalaisten on mahdollisuuksiensa mukaan kannettava vastuuta sairaista, vammaisista ja iäkkäistä – mutta heidän on myös saatava korvaus panoksestaan.

3.1.4 Tutkimus edellä mainituilla aloilla

Väestön ikääntyminen on sisällytettävä Euroopan komission tutkimusalan yhteiseen ohjelmasuunnitteluun (Joint Programming). Seitsemännen puiteohjelman hankkeiden (WhyWeAge ja Futurage) jatkona olisi kahdeksannessa puiteohjelmassa annettava etusija gerontologialle (vanhuuden ja vanhenemisen tutkimus) ja väestötieteen tutkimukselle. Olisi järkevää lisätä myös aiheala ”Iäkkäät ja tiedonvälitys” tutkimuksen pääosaston toimeen ”Tiede ja yhteiskunta”. Seuraavat tutkimusalat ovat tässä yhteydessä välttämättömiä:

3.1.4.1 Ennaltaehkäisyn tutkimus

— Mitkä ennaltaehkäisymahdollisuudet ovat lupaavia työterveyden ylläpitämiseksi?

— Minkälaisia pitkäkestoisia vaikutuksia tietyillä elämäntavoilla on terveydentilaan yleensä ja tiettyihin yksittäisiin sairauksiin?

— Miten sukupuoleen, kulttuuriin ja muuttoliikkeeseen liittyvät elintavat vaikuttavat terveeseen ikääntymiseen?

— Minkälaisia mahdollisuuksia on välttää kaatumisia ja luunmurtumia?

— Minkälaiset ennaltaehkäisevät toimet auttavat säilyttämään fyysisiä, sensorisia, kognitiivisia ja sosiaalisia taitoja?

— Miten voidaan motivoida ihmisiä toimimaan vastuullisesti oman terveyden ja ikääntymisen suhteen? (Terveellisten tapojen edistäminen, iäkkäille suunnatut kannustimet terveyttä ylläpitävien toimenpiteiden ja palvelujen hyödyntämiseksi).

— Miten voidaan motivoida ihmisiä muuttamaan tapojaan, jotta edistetään sosiaaliseen ympäristöön sopeutumista?

3.1.4.2 Sairauksien ja hoidon tutkimus

— iästä johtuvien sairauksien epidemiologian ja taudinaiheuttajien tutkimus ennaltaehkäisymahdollisuuksien parantamiseksi

— biologisen ikääntymisprosessin tutkimus kehdosta hautaan

— esimerkiksi sairauksien yhteisesiintymisen, kroonisten sairauksien, syövän, sydänsairauksien, reuman, liikuntaelinten sairauksien, näön heikkenemiseen (esimerkiksi harmaakaihi) liittyvien sairauksien, hermostoa rappeuttavien sairauksien, kuten Alzheimerin taudin, tutkimus. Samalla on kiinnitettävä huomiota myös diagnostiikkamahdollisuuksien parantamiseen, jotta sairauksien varhainen diagnosointi ja hoidon nopea aloittaminen olisi mahdollista.

— vanhusten hoitomahdollisuuksien tutkimus ikään liittyvien sairauksien osalta: on kyettävä ymmärtämään paremmin biokemiallisia prosesseja, jotka vaikuttavat imeytymiseen, aineenvaihduntaan, lääkkeiden tehoon sekä lääkehoitoon ja annosteluun, ja ne on otettava huomioon hoidossa; tätä varten puuttuu usein terapeuttinen perusta, sillä kliinisiä kokeita ja lääketestejä tehdään enimmäkseen ainoastaan nuorille aikuisille

3.1.4.3 Hoidon tutkimus

— Miten voidaan kehittää iäkkäiden tarpeita vastaavia uusia teknologioita?

— Mitkä ovat optimaaliset hoitoympäristöt ja tarjonnan muodot?

— Miten voidaan parantaa hoitohenkilökunnan pätevyyttä ja työoloja myös uusien teknologioiden yhteydessä?

— Miten tekniset ratkaisut (esimerkiksi robotiikka) voivat keventää iäkkäitä hoitavien omaisten työtä ja parantaa hoitohenkilökunnan työoloja heikentämättä hoidettavan integriteettiä ja arvoa?

— Miten hoitopalvelut voidaan mukauttaa hoitoa tarvitsevien iäkkäiden tarpeisiin ja vaatimuksiin?

— Minkälaisista uusista malleista voi olla hyötyä kotihoidon kehittämisessä ja tukemisessa? Tähän sisältyy myös omaishoitajien taloudellinen tukeminen ja yhteiskunnallinen tunnustaminen (esimerkiksi työnantajan ja työntekijän mahdollisuus sopia keskenään työajan rajallisesta lyhentämisestä hoidon vuoksi, omaishoitajana tehdyn työn ottaminen huomioon eläkejärjestelmissä, hoitoraha jne.)

— Minkälaisia uusia keinoja on järjestää hoito, kivun hoito ja saattohoito siten, että potilas voi kuolla arvokkaasti?

3.1.4.4 Terveydenhuoltojärjestelmän tutkimus

— Julkisen terveydenhuoltojärjestelmän tutkimuksessa olisi kiinnitettävä huomiota terveydenhuoltojärjestelmiin ja pitkäaikaishoitoon sekä palvelujen integrointiin ja kehitettävä etenemissuunnitelma ikääntymistä koskevaa tutkimusta varten. On arvioitava sitä, onko jäsenvaltioiden terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmissä varauduttu väestön ikääntymisestä aiheutuviin haasteisiin. Miten paljon painotetaan esimerkiksi ennaltaehkäisyä? Kuinka suuri osuus terveydenhuoltomenoista käytetään ennaltaehkäisyyn? Kuinka paljon ihmisiä hoidetaan kotona ja kuinka paljon laitoksissa?

— Kuinka paljon resursseja säästyy vapaaehtoistyön ja -hoidon avulla ja kuinka paljon palkatonta työtä erityisesti naiset tekevät kotona?

— Health outcome -tutkimus ja terveysteknologian arviointi ovat välttämättömiä erityisesti käytettäessä uusia teknologioita ja sähköistä terveydenhuoltoa (eHealth) iäkkäiden henkilöiden hoidon yhteydessä ennen kuin kyseisiä teknologioita otetaan käyttöön. Osoittautuvatko kyseiset teknologiat lupaustensa veroiseksi käytännössä? Hyötyvätkö heikoimmassa asemassa olevat ryhmät näistä teknologioista?

— Yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa olisi toteutettava kliininen ja sosioekonominen tutkimus iäkkäiden terveydenhuollon ja -hoidon parantamiseen tehtyjen investointien tehokkuudesta.

— Miten voidaan kohentaa terveyden- ja sosiaalihuollon liittymäkohtia?

3.1.5 Uusien teknologioiden kehittäminen

3.1.5.1 Väestön ikääntymisestä aiheutuvan taakan vastapainona on suuri potentiaali. Tämä koskee etenkin ikääntyvän yhteiskunnan tarvitsemia uusia tuotteita ja palveluja. Talouden kannalta ajateltuna ikääntymisestä saattaa muodostua talouden moottori, joka luo kasvua ja työllisyyttä terveydenhoitopalvelujen, uusien teknologioiden, lääkkeiden, lääkinnällisten laitteiden, lääketeknologian ja myös matkailun ja hyvän olon (wellness) aloille. Komission arvioiden mukaan väestön ikääntyminen voi vaikuttaa huomattavasti terveydenhuoltomenoihin. Julkisten terveydenhuoltomenojen ennustetaan vuoteen 2060 mennessä nousevan Euroopan unionissa 1,5 prosenttiyksikköä bruttokansantuotteesta. Uusia tuotteita ja palveluita olisi kehitettävä ja tuotava markkinoille. Tässä yhteydessä arvonlisään vaikuttavat markkinavolyymi, hinta ja lisäarvon aste.

3.1.5.2 Samalla kun mahdolliset kustannussäästöt ovat etusijalla ”ensisijaisilla terveydenhuollon markkinoilla” ja ratkaisevat sen, kuuluuko tietotekniikka-avusteinen asuminen sairausvakuutuskassojen korvauskelpoisiin palveluihin, voidaan ”toissijaisilla terveydenhuollon markkinoilla” toimia huomattavasti vapaammin ja joustavammin. Tässä tilanteessa on kehitettävä kestäviä ja kohtuuhintaisia liiketoimintamalleja, jotka rahoitetaan myynnillä, vuokraamisella tai leasingilla. Samalla on varmistettava, että ”toissijaisilla terveydenhuollon markkinoilla” vältetään eriarvoisuutta.

3.1.5.3 Hoitoteknologioiden käyttöönoton vaikutuksista saatujen sosiaalisten ja taloudellisten tulosten käsittelyä ja vaihtoa olisi edistettävä esimerkiksi hyödyntämällä parhaillaan käynnissä olevia kilpailukyvyn ja innovoinnin ohjelmaan liittyviä kokeiluhankkeita. Lisäksi olisi tuettava myös tieto- ja viestintätekniikassa hyviksi osoittautuneiden käytänteiden vaihtoa ikääntyneiden elämänlaadun lisäämiseen tähtäävissä ratkaisuissa esimerkiksi rakennerahastovaroin osana Interreg-ohjelmaa. Tällaisessa tutkimuksessa tulisi arvioida teknologian käyttäjien mielipidettä etenkin kyseisten teknologioiden käyttäjäystävällisyydestä ja eduista.

3.1.5.4 Teknologian kehitys ja hiljattain kehitetyt varhaisdiagnoosi- ja hoitomenetelmät ovat yhtäältä pääsyy menojen kasvuun mutta voivat toisaalta järkevästi käytettyinä pitkällä aikavälillä ehdottomasti myös säästää kustannuksia. Terveydenhoitoon liittyvien menetelmien arvioinnille (Health Technology Assessment, HTA) olisi annettava nykyistä suurempi rooli, jotta voidaan määrittää terveydenhuolto- ja hoitopalvelujen laajuus ja se, mikä taho vastaa kuluista. Tästä syystä uusien teknologioiden tehokas käyttöönotto ja hallinnointi on ratkaisevan tärkeää tulevan menokehityksen kannalta. Uudet teknologiat eivät kuitenkaan voi eivätkä saa korvata ikääntyneiden ja terveydenhuolto- ja terveydenhoitohenkilökunnan välisiä suoria yhteyksiä ja teknologian on oltava kohtuuhintaista.

3.1.6 Kestäväpohjainen rahoitus

3.1.6.1 Lähes kaikissa jäsenvaltioissa iäkkäiden hoitopalvelut ja hoitotuet rahoitetaan sosiaaliturvajärjestelmistä, mikä edellyttää sosiaaliturvajärjestelmien kestäväpohjaista ja varmaa rahoitusta.

3.1.6.2 Hoidon tarve on edelleen köyhyysriski etenkin hiukkaa eläkettä saaville tai vähätuloisille eläkeläisille. Monilla iäkkäillä Euroopan unionissa ei ole varaa asianmukaiseen hoitoon. Tämän vuoksi kaikkien EU:n jäsenvaltioiden on tulevina vuosikymmeninä mukautettava sosiaalisen suojelun järjestelmiensä organisaatiota (sosiaaliturvajärjestelmät tai verovaroin rahoitetut järjestelmät), varmistettava hoitokustannuksista huolehtiminen ja mukautettava nykyiset järjestelmät väestön ikääntymisen vaatimuksiin tulevina vuosikymmeninä. Näin varmistetaan, että hoitopalvelut ovat yhteisöoikeuden ja yksittäisten jäsenvaltioiden lainsäädännön ja käytänteiden sekä henkilökohtaisten tarpeiden mukaisesti kaikkien kansalaisten ulottuvilla. Kyseisistä hoitokustannuksista huolehtimiseen on sisällyttävä sairaalahoidon lisäksi myös avohoito.

3.1.6.3 Pitkäaikaishoidon siirtäminen osittain yksityisen sairausvakuutuksen harteille on tehtävä harkitusti ja yhteisymmärryksessä asianomaisten tahojen kanssa, jottei tämä suuntaus monimutkaista palvelujen saatavuutta. Jäsenvaltioiden on varmistettava myös tulevaisuudessa, että yleinen ensisijainen terveydenhuolto ja ennaltaehkäisy ovat kaikkien ikääntyneiden ulottuvilla. Tämän kunnianhimoisen tavoitteen saavuttaminen vaatii kaikkien käytettävissä olevien rahoitusvälineiden, muun muassa lakisääteisten sosiaaliturvajärjestelmien ja niitä täydentävien mekanismien, mobilisoimista.

3.1.6.4 Myös kaukaisten sukulaisten tulisi uusien kulukorvausrakenteiden avulla voida saada hoitorahaa huolehtiessaan hoitoa tarvitsevasta henkilöstä. Tosin näissäkin tapauksissa on varmistettava hoidon laatu. Lisäksi olisi otettava käyttöön äitiysloman kaltainen hoitoloma. Poliittisella tasolla olisi pikaisesti tarkasteltava yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun yhteydessä (kuten vanhempainvapaan osalta) mahdollisuuksia yhdistää perhe- ja työelämä ja hoito.

3.1.6.5 Sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuvaa rahoituspainetta voidaan lieventää monilla kansallisilla toimenpiteillä, esimerkiksi lisäämällä geneeristen lääkkeiden käyttöä, alentamalla lääkkeiden arvonlisäveroa ja neuvottelemalla hinnoittelupolitiikasta lääketeollisuuden kanssa.

3.2 Paikallisverkostot – pienin yksikkö on tehokkain ja lähellä kansalaista

3.2.1 Ikääntyneet voivat terveydentilastaan riippuen antaa yhteiskunnalle hyvin paljon. Henkilökohtaisten tai ammatillisten tekijöiden vuoksi useamman sukupolven kotitaloudet ovat yhä harvinaisempi perhemuoto. Tässä tilanteessa yksityiset tai kunnalliset toimijat voivat täyttää puutteen paikallisilla verkostorakenteillaan, sillä yleishyödyllisten palvelujen rakenteet on mukautettava alue- ja kuntatasolle, jotta voidaan taata riittävästi tuki- ja avustuspalveluja.

3.2.2 Paikalliset verkostot ovat esimerkiksi kunnallisten toimijoiden, työmarkkinaosapuolten, kansalaisjärjestöjen ja terveydenhuoltoalan vastuuhenkilöiden foorumeja, jotka edistävät yhteistyötä ja koordinointia palvelujen tuottamisessa. Tällaisten aloitteiden on hyvinkin mahdollista saada tukea rakenne- ja koheesiorahastoista. Euroopan unionin olisi annettava tunnustusta hyvien käytänteiden malleille, kuten aloitteille, joilla edistetään aktiivista kansalaisuutta ja omaa apua kotihoidon alalla.

3.2.3 Ns. monen sukupolven talot ovat myös sukupolvien välisen keskinäisen vaihdannan uusi muoto perheen ulkopuolella: saman katon alle tuodaan lasten päiväkoteja, nuorisokerhoja ja senioritapaamisia (5).

3.2.4 Tarvitaan lisäpalveluja, kuten (ennen kaikkea dementiaa sairastavien) hoivapalveluja päivisin ja öisin.

3.3 Euroopan unionin terveyspolitiikka

3.3.1 Jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmien on vastattava väestön ikääntymisen haasteisiin, ja niitä on tätä silmällä pitäen vahvistettava. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että terveydenhuoltojärjestelmien organisointi ja ohjaus kuuluvat myös Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen jäsenvaltioiden tehtäviin ja vastuualoihin ja että Euroopan unionin toimielimet ainoastaan tukevat jäsenvaltioita tässä tehtävässä. Jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmät ovat organisointinsa (Beveridge-mallin, Bismarck-mallin tai sekamallin mukaisten julkisten järjestelmien rinnalla on myös yksityisiä sairausvakuutuksia), kehityksensä, erilaisten taloudellisten edellytystensä sekä niille asetettujen vaatimusten ja odotusten vuoksi hyvin erilaisia. Euroopan perusoikeuskirjan mukaisesti on kuitenkin varmistettava oikeus terveydenhuoltopalveluihin.

3.3.2 Avoin koordinointimenetelmä voi osaltaan edistää terveyspolitiikan suunnittelun ja ohjauksen tehostamista. Yhteistyössä olisi keskityttävä kokemusten vaihtoon ja käytännön esimerkkien kuvaamiseen kolmella avainalalla – terveyspalvelujen saatavuus, laatu sekä rahoituksen ylläpidettävyys pitkällä aikavälillä.

3.3.3 Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sosiaalipolitiikan muotoilu on vastedeskin ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtävä. Tosin Euroopan unioni voi auttaa jäsenvaltioita tukitoimenpitein, kuten täydentämällä tai tukemalla jäsenvaltioiden yhteistyötä. Sosiaalialalla avoin koordinointimenetelmä on osoittautunut hyödylliseksi välineeksi pyrittäessä parantamaan sosiaaliturvaa palvelujen saatavuuden, mukauttamisen ja kestävyyden periaatteiden mukaisesti.

3.3.4 Teema ”Aktiivinen, terve ja arvokas ikääntyminen” on asetettava painopisteeksi Eurooppa 2020 -strategiassa, ja tätä varten tulisi laatia toimintasuunnitelma. Tämä edellyttää komission pääosastojen entistä intensiivisempää ja jatkuvaa yhteistyötä. Olisikin perustettava yksikköjen välinen erityistyöryhmä ”Ikääntyminen ja terveys” tarkastelemaan aiheita ”Terveydenhuolto, hoito, eläkkeet ja kestävä rahoitus”. Olisi vahvistettava ennaltaehkäisyä, terveyden edistämistä ja terveyskasvatusta sekä liitettävä nämä toimintaperiaatteet kaikille politiikan aloille, ja niiden olisi oltava esimerkkeinä jäsenvaltioille.

3.3.5 ETSK:ssa olisi osana sukupolvien välistä keskustelua jatkettava aiheen ”Aktiivinen, terve ja arvokas ikääntyminen” käsittelyä ”pyöreän pöydän ryhmässä”, ”eturyhmässä” tai ”pysyvässä valmisteluryhmässä” monialaisen väestötieteellisen strategian laatimiseksi.

3.3.6 Euroopan unionin politiikassa tulisi rakenne- ja koheesiorahaston varoin tukea jäsenvaltioita kansallisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa.

3.3.7 Lisäksi ETSK kannattaa ”Ikääntymisen ja terveyden” alaan liittyvän elinikäisen oppimisen jatkuvaa tukemista unionitasolla sekä erityisstrategioiden kehittämistä tämän periaatteen toteuttamiseksi jäsenvaltio-, alue- ja paikallistasolla.

Bryssel 15. heinäkuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) KOM(2009) 180 lopullinen.

(2) Ks. luettelo ETSK:n lausunnoista osoitteessa http://www.eesc.europa.eu/sections/soc/index_en.asp.

(3) Ks. European Observatory on Health Systems and Policies. http://www.euro.who.int/en/home/projects/observatory/activities/research-studies-and-projects

(4) ”Opeta meille, miten lyhyt on aikamme, että saisimme viisaan sydämen.” (Psalmit 90:12).

(5) http://www.mehrgenerationenhaeuser.de.