Neuvoston 23 päivänä heinäkuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 33/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi työntekĳöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä



Virallinen lehti nro C 307 , 31/10/2001 s. 0016 - 0026



Neuvoston 23. heinäkuuta 2001 vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 33/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/.../EY antamiseksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä (2001/C 307/03) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 137 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 136 artiklan mukaan yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteena on muun muassa työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun edistäminen. (2) Työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 17 kohdassa määrätään muun muassa, että työntekijöille tiedottamista, heidän kuulemistaan ja osallistumistaan on kehitettävä asianmukaisella tavalla ottaen huomioon kussakin jäsenvaltiossa voimassa olevat käytänteet. (3) Komissio on kuullut yhteisön tason työmarkkinaosapuolia työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan yhteisössä toimivissa yrityksissä koskevalle yhteisön toiminnalle mahdollisista suuntaviivoista. (4) Kuultuaan työmarkkinaosapuolia komissio katsoi, että yhteisön toiminta on suotavaa ja kuuli uudestaan työmarkkinaosapuolia suunnitellun ehdotuksen sisällöstä. Työmarkkinaosapuolet ovat antaneet komissiolle lausuntonsa. (5) Työmarkkinaosapuolet eivät toisen kuulemisvaiheen aikana ilmoittaneet komissiolle halustaan aloittaa menettelyä, joka voisi johtaa sopimuksen tekemiseen. (6) Yhteisön tasolla ja kansallisella tasolla olemassa olevat oikeudelliset puitteet työntekijöiden vaikutusmahdollisuuksien varmistamiseksi yrityksissä ja heitä koskevien päätösten tekemisessä, eivät ole aina estäneet tekemästä työntekijöihin vakavasti vaikuttavia päätöksiä ja ilmoittamasta niistä julkisesti ilman, että olisi ennalta noudatettu asianmukaisia menettelyjä työntekijöille tiedottamiseksi ja heidän kuulemisekseen. (7) Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja luottamuksellisia suhteita yrityksessä on tarpeen lujittaa, jotta voitaisiin ennakoida riskejä, kehittää joustavia työn organisoinnin muotoja, parantaa työntekijöiden mahdollisuuksia osallistua sisäiseen koulutukseen ja säilyttää samalla työsuhdeturva, tiedottaa työntekijöille mukautumistarpeista, lisätä työntekijöiden mahdollisuuksia osallistua toimenpiteisiin, joilla vahvistetaan heidän työllistettävyyttään, edistetään työntekijöiden mahdollisuuksia vaikuttaa yrityksen toimintaan ja tulevaisuuteen sekä edistää yritysten kilpailukykyä. (8) On erityisesti tarpeen edistää ja tehostaa tiedottamista ja kuulemista yrityksen työllisyystilanteesta ja sen todennäköisestä kehityksestä, ja, silloin kun työnantajan arvioinnista ilmenee, että yrityksen työpaikat saattavat olla vaarassa, edistää ja tehostaa mahdollisia ennakoivia erityisesti työntekijöiden koulutukseen ja ammattitaidon kohentamiseen tähtääviä toimenpiteitä, joilla pyritään välttämään nämä kielteiset vaikutukset tai tasoittamaan niiden seurauksia sekä vahvistamaan niiden työntekijöiden työllistettävyyttä ja mukautuvuutta, joita asia todennäköisesti koskee. (9) Oikeaan aikaan tapahtuva tiedottaminen ja kuuleminen ovat ennakkoehto onnistumiselle yritysten rakenneuudistuksissa ja mukautumisessa uusiin, talouden maailmanlaajuistumisesta johtuviin vaatimuksiin, erityisesti uusia työn organisoinnin muotoja kehittämällä. (10) Yhteisö on laatinut ja pannut täytäntöön työllisyysstrategian, joka perustuu ennakoinnin, ennaltaehkäisyn ja työllistettävyyden käsitteisiin, jotka olisi sisällytettävä keskeisinä tekijöinä työllisyyttä edistävään julkiseen politiikkaan, mukaan lukien yritysten tason politiikka, tehostamalla työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ensisijaisen työllisyystavoitteen kanssa sopusoinnussa olevien muutosten edistämiseksi. (11) Sisämarkkinoita on kehitettävä edelleen tasapainoisesti niin että samalla säilytetään yhteiskunnan perusarvot ja varmistetaan, että kaikki kansalaiset hyötyvät taloudellisesta kehityksestä. (12) Siirtyminen talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen on syventänyt ja kiihdyttänyt kilpailupaineita Euroopan tasolla. Tämä edellyttää voimakkaampia tukitoimia kansallisella tasolla. (13) Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevissa yhteisön tason ja kansallisen tason olemassa olevissa oikeudellisissa puitteissa on ollut taipumus omaksua liian jälkikäteinen lähestymistapa muutosprosessiin ja jättää huomiotta tehtyjen päätösten taloudelliset näkökohdat, eivätkä ne edistä työpaikkojen kehityksen todellista ennakointia yrityksessä eikä riskien ennaltaehkäisyä. (14) Kaikki nämä poliittiset, taloudelliset, yhteiskunnalliset ja oikeudelliset kehityssuuntaukset edellyttävät voimassa olevien oikeudellisten puitteiden mukauttamista niin, että luodaan sellaiset oikeudelliset ja käytännön välineet, joiden avulla on mahdollista käyttää oikeutta saada tietoa ja tulla kuulluksi. (15) Tällä direktiivillä ei rajoiteta sellaisten kansallisten järjestelmien soveltamista, joissa tämän oikeuden käyttö edellyttää asianomaisten kollektiivista tahdon ilmausta. (16) Tällä direktiivillä ei rajoiteta sellaisten järjestelmien soveltamista, joissa säädetään työntekijöiden suorasta osallistumisesta, edellyttäen, että työntekijöillä on joka tapauksessa mahdollisuus käyttää oikeuttaan saada tietoa ja tulla kuulluiksi edustajiensa välityksellä. (17) Suunnitellun toiminnan edellä esitettyjä tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, koska tarkoituksena on luoda puitteet työntekijöiden tiedottamiselle ja heidän kuulemiselleen edellä esitetyssä uudessa eurooppalaisessa yhteydessä, vaan ne voidaan toiminnan laajuus ja vaikutukset huomioon ottaen saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, minkä vuoksi yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. (18) Näissä yleisissä puitteissa on tarkoitus asettaa vähimmäisvaatimukset, joita sovelletaan kaikkialla yhteisössä, eikä niissä estetä jäsenvaltioita antamasta työntekijöiden kannalta suotuisampia säännöksiä. (19) Näissä yleisissä puitteissa on myös tarkoitus välttää sellaisten hallinnollisten, rahoituksellisten ja oikeudellisten velvoitteiden asettamista, jotka haittaisivat pienten ja keskisuurten yritysten perustamista ja kehitystä. Tämän vuoksi olisi jäsenvaltioiden valinnan mukaisesti tämän direktiivin soveltamisala rajoitettava yrityksiin, joiden palveluksessa on vähintään 50 työntekijää, tai toimipaikkoihin, joiden palveluksessa on vähintään 20 työntekijää. (20) Niiden jäsenvaltioiden, joissa ei ole vakiintunutta ja lakisääteistä menetelmää työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan, tai työntekijöiden edustusmenetelmää olisi kuitenkin siirtymäkautena voitava lisäksi rajoittaa tämän direktiivin soveltamisalaa työntekijöiden lukumäärän perusteella. (21) Työntekijöille ilmoittamista ja heidän kuulemistaan koskevissa yhteisön puitteissa olisi yrityksille tai toimipaikoille aiheutuva rasitus pidettävä mahdollisimman vähäisenä, mutta samalla varmistettava, että myönnetyt oikeudet todella toteutuvat. (22) Tässä direktiivissä esitetty tavoite saavutetaan luomalla yleiset puitteet, joihin sisältyy tiedottamisen ja kuulemisen periaatteet, määritelmät ja toteuttamistavat ja jotka jäsenvaltioiden on täytettävä ja mukautettava kansallisiin olosuhteisiin tarvittaessa niin, että työmarkkinaosapuolille annetaan ratkaiseva asema, jotta ne voivat sopimuksin vapaasti määritellä niiden tarpeita ja toiveita paremmin vastaavat tiedottamis- ja kuulemismenetelmät. (23) Ei tulisi puuttua tiettyihin työntekijöille tiedottamiseen ja heidän kuulemiseensa liittyviin erityisiin sääntöihin, joita on joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja jotka koskevat yrityksiä ja toimipaikkoja, joiden päämäärä on poliittinen, ammatilliseen järjestäytymiseen liittyvä, uskonnollinen, hyväntekeväisyyteen liittyvä, koulutuksellinen, tieteellinen tai taiteellinen, taikka niiden päämäärä koskee tiedottamista tai mielipiteiden ilmaisua. (24) Yrityksiä ja toimipaikkoja on suojattava tiettyjen erityisen arkaluonteisten tietojen paljastumiselta. (25) Olisi sallittava työnantajan olevan tiedottamatta ja kuulematta silloin, kun menettelystä aiheutuu yritykselle tai toimipaikalle vakavaa haittaa tai kun työnantajan on ryhdyttävä välittömästi toimiin sääntely- tai valvontaviranomaisten hänelle antaman määräyksen johdosta. (26) Tiedottaminen ja kuuleminen merkitsee työmarkkinaosapuolille sekä oikeuksia että velvollisuuksia yrityksen tai toimipaikan tasolla. (27) Tämän direktiivin ei tulisi vaikuttaa joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/59/EY(5) ja työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/23/EY(6) oleviin säännöksiin, jos ne ovat tarkempia. (28) Tämän direktiivin ei tulisi vaikuttaa muihin tiedottamista ja kuulemista koskeviin oikeuksiin, ei myöskään niihin, jotka johtuvat eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annetusta neuvoston direktiivistä 94/45/EY(7). (29) Tämän direktiivin täytäntöönpanon ei tulisi olla riittävä peruste työntekijöiden suojelun yleisen tason alentamiseen direktiivin soveltamisaloilla, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite ja periaatteet 1. Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda yleiset puitteet, joilla asetetaan vähimmäisvaatimukset työntekijöiden oikeudelle saada tietoja ja tulla kuulluksi yhteisössä sijaitsevissa yrityksissä tai toimipaikoissa. 2. Tiedottamista ja kuulemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritellään ja toteutetaan kunkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön ja työmarkkinasuhteissa vallitsevien käytäntöjen mukaisesti siten, että taataan niiden tehokkuus. 3. Tiedottamista ja kuulemista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä laadittaessa tai toteutettaessa työnantajan ja työntekijöiden edustajien on toimittava yhteistyön hengessä toistensa oikeuksia ja velvollisuuksia kunnioittaen ja ottaen samalla huomioon sekä yrityksen tai toimipaikan että työntekijöiden edut. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "yrityksellä" voittoa tavoittelevaa tai tavoittelematonta, taloudellista toimintaa harjoittavaa julkista tai yksityistä yritystä, joka sijaitsee jäsenvaltioiden alueella; b) "toimipaikalla" kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti määriteltyä ja jäsenvaltion alueella sijaitsevaa liiketoimintayksikköä, joka on oikeudellisesti riippuvainen osa yritystä ja jossa harjoitetaan jatkuvasti taloudellista toimintaa henkilöstö- ja aineellisilla resursseilla; c) "työnantajalla" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on osapuolena työntekijöiden työsopimuksissa tai työsuhteissa kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti; d) "työntekijällä" henkilöä, jonka aseman työntekijänä asianomaisessa jäsenvaltiossa turvaa kansallinen työlainsäädäntö tai kansallinen käytäntö; e) "työntekijöiden edustajilla" kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisia työntekijöiden edustajia; f) "tiedottamisella" sitä, että työnantaja toimittaa työntekijöiden edustajille tiedot, jotta näillä on mahdollisuus perehtyä käsiteltävään asiaan ja tarkastella sitä; g) "kuulemisella" näkemystenvaihtoa ja vuoropuhelua työntekijöiden edustajien ja työnantajan välillä. 3 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltion valinnan mukaan: a) yrityksiin, joiden palveluksessa on yksittäisessä jäsenvaltiossa vähintään 50 työntekijää tai b) toimipaikkoihin, joiden palveluksessa on yksittäisessä jäsenvaltiossa vähintään 20 työntekijää. Jäsenvaltioiden on määriteltävä palveluksessa olevien työntekijöiden määrän laskentatapa. 2. Jäsenvaltiot voivat tässä direktiivissä tarkoitettuja periaatteita ja tavoitteita noudattaen antaa erityissäännöksiä sellaisista yrityksistä tai toimipaikoista, joiden toiminnan päämäärä on suoraan ja olennaisilta osin poliittinen, ammatilliseen järjestäytymiseen liittyvä, uskonnollinen, hyväntekeväisyyteen liittyvä, koulutuksellinen, tieteellinen tai taiteellinen, taikka niiden päämäärä koskee tiedottamista tai mielipiteiden ilmaisua, jos tämän luonteisia säännöksiä on jo kansallisessa lainsäädännössä direktiivin tullessa voimaan. 3. Jäsenvaltiot saavat poiketa tästä direktiivistä erityissäännöksin, joita sovelletaan aavalla merellä liikennöivien alusten miehistöihin. 4 artikla Tiedottamista ja kuulemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä tiedottamista ja kuulemista asianmukaisella tasolla koskevat yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan mukaisesti 1 artiklassa mainittuja periaatteita noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työntekijöille suotuisampien voimassa olevien säännösten ja/tai käytäntöjen soveltamista. 2. Tiedottaminen ja kuuleminen sisältää: a) tiedottamisen yrityksen tai toimipaikan toiminnan viimeaikaisesta ja todennäköisestä kehityksestä sekä taloudellisesta tilanteesta; b) tiedottaminen ja kuuleminen yrityksen tai toimipaikan työllisyystilanteesta, sen rakenteesta ja todennäköisestä kehityksestä sekä mahdollisista suunnitelluista ennakoivista toimenpiteistä erityisesti työpaikkojen ollessa uhattuina; c) tiedottamisen ja kuulemisen päätöksistä, jotka saattavat muuttaa merkittävästi työn organisointia ja työsopimussuhteita, mukaan lukien ne, joita tarkoitetaan 9 artiklan 1 kohdassa mainituissa yhteisön säännöksissä. 3. Tiedot on annettava asianmukaisena ajankohtana, asianmukaisin tavoin ja asianmukaisen sisältöisenä erityisesti sen mahdollistamiseksi, että työntekijöiden edustajat voivat riittävästi perehtyä asiaan ja valmistautua tarvittaessa kuulemiseen. 4. Kuulemisen on tapahduttava: a) varmistaen, että ajankohta, keinot ja sisältö ovat asianmukaiset; b) käsiteltävästä asiasta riippuen soveltuvalla johdon ja edustuksen tasolla; c) työnantajan toimittamien asiaankuuluvien tietojen sekä sellaisen lausunnon perusteella, jonka laatimiseen työntekijöiden edustajalla on oikeus; d) siten, että työntekijöiden edustajien on mahdollista tavata työnantaja ja saada mahdollisesti esittämäänsä lausuntoon perusteltu vastaus ja sen perustelut; e) tarkoituksena saada aikaan sopimus päätöksistä, jotka perustuvat 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin työnantajan johtamisvaltuuksiin. 5 artikla Sopimuksesta johtuvat tiedotus- ja kuulemismenettelyt Jäsenvaltiot voivat antaa aiheellisen tason työmarkkinaosapuolten tehtäväksi, mukaan lukien yrityksen ja toimipaikan taso, vapaasti ja milloin tahansa määritellä neuvotelluin sopimuksin työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevien järjestelmien yksityiskohtaiset säännöt. Näissä sopimuksissa ja 11 artiklassa säädettynä päivänä voimassa olevissa sopimuksissa sekä niitä mahdollisesti uusittaessa voidaan vahvistaa 1 artiklassa mainittuja periaatteita noudattaen jäsenvaltioiden vahvistamilla ehdoilla ja asettamissa rajoissa määräyksiä, jotka poikkeavat tämän direktiivin 4 artiklan säännöksistä. 6 artikla Luottamukselliset tiedot 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kansallisessa lainsäädännössä vahvistetuin edellytyksin ja rajoituksin työntekijöiden edustajat ja heitä mahdollisesti avustavat asiantuntijat eivät saa, yrityksen tai toimipaikan oikeutetun edun niin edellyttäessä, ilmaista heille nimenomaisesti luottamuksellisina annettuja tietoja työntekijöille eivätkä kolmansille osapuolille. Tämä velvollisuus sitoo kyseisiä henkilöitä heidän olinpaikastaan riippumatta myös heidän toimikautensa päätyttyä. Jäsenvaltio voi kuitenkin antaa työntekijöiden edustajille tai heitä avustaville henkilöille luvan antaa luottamuksellista tietoa sellaisille työntekijöille ja kolmansille osapuolille, jotka ovat velvollisia käsittelemään niitä luottamuksellisina. 2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että erityistapauksissa ja kansallisessa lainsäädännössä vahvistetuin edellytyksin ja rajoituksin työnantajalta ei edellytetä tietojen antamista tai kuulemismenettelyn noudattamista, jos tiedot tai kuuleminen ovat luonteeltaan sellaisia, että ne objektiivisin perustein arvioiden tuottaisivat merkittävää haittaa tai vahinkoa yrityksen tai toimipaikan toiminnalle. 3. Jäsenvaltioiden on säädettävä hallinnollisista tai oikeudellisista menettelyistä silloin kun työnantaja vaatii luottamuksellisuutta tai ei anna tietoa 1 ja 2 kohdan mukaisesti sanotun kuitenkaan rajoittamatta olemassa olevia kansallisia menettelyjä. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää menettelyistä, joiden tarkoituksena on turvata kysymyksessä olevan tiedon luottamuksellisuus. 7 artikla Työntekijöiden edustajien suoja Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että työntekijöiden edustajat saavat tehtäviään hoitaessaan riittävän suojan ja takeet voidakseen suorittaa heille annetut tehtävät asianmukaisesti. 8 artikla Oikeuksien suoja 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä aiheellisista toimenpiteistä sen varalta, että työnantaja tai työntekijöiden edustajat eivät noudata tätä direktiiviä. Niiden on erityisesti huolehdittava, että riittävät hallinnolliset tai oikeudelliset menettelyt ovat käytettävissä tästä direktiivistä johtuvien velvollisuuksien noudattamisen varmistamiseksi. 2. Jäsenvaltioiden on säädettävä asianmukaisista seuraamuksista, joita sovelletaan, jos työnantaja tai työntekijöiden edustajat rikkovat tämän direktiivin säännöksiä. Näiden seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 9 artikla Tämän direktiivin suhde muihin yhteisön ja jäsenvaltioiden säännöksiin 1. Tällä direktiivillä ei rajoiteta direktiivin 98/59/EY 2 artiklassa sekä direktiivin 2001/23/EY 7 artiklassa tarkoitettujen erityisten tiedotus- ja kuulemismenettelyjen soveltamista. 2. Tällä direktiivillä ei rajoiteta direktiivien 94/45/EY ja 97/74/EY mukaisesti annettujen säännöksien soveltamista. 3. Tällä direktiivillä ei rajoiteta muita kansallisten lainsäädäntöjen mukaisia tiedottamis-, kuulemis- tai osallistumisoikeuksia. 4. Tämän direktiivin säännösten soveltaminen ei ole riittävä peruste jäsenvaltiossa vallitsevan tilanteen ja työntekijöiden suojan yleisen tason heikentämiseen direktiivin soveltamisalalla. 10 artikla Siirtymäsäännökset Sen estämättä, mitä 3 artiklassa säädetään, jäsenvaltioissa, joissa ei tämän direktiivin tullessa voimaan ole yleistä, pysyvää ja lakisääteistä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevaa järjestelmää eikä yleistä, pysyvää ja lakisääteistä työpaikan henkilöstöedustusjärjestelmää, joka mahdollistaisi työntekijöiden edustuksen tätä varten, voidaan tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annetut kansalliset säännökset rajoittaa koskemaan a)...(8) asti vähintään 150 työntekijää työllistäviä yrityksiä tai vähintään 100 työntekijää työllistäviä toimipaikkoja; ja b) a alakohdassa mainittua ajankohtaa seuraavien kahden vuoden ajan vähintään 100 työntekijää työllistäviä yrityksiä tai vähintään 50 työntekijää työllistäviä toimipaikkoja. 11 artikla Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään ...(9) tai huolehdittava, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat sopimuksin viimeistään tuona päivänä tarvittavat toimenpiteet. Jäsenvaltiot ovat velvollisia toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet voidakseen aina taata tämän direktiivin edellyttämät tulokset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 12 artikla Komission suorittama uudelleentarkastelu Komissio tarkastelee viimeistään ...(10) jäsenvaltioiden ja yhteisön tason työmarkkinaosapuolien kanssa uudelleen tämän direktiivin soveltamista ja ehdottaa neuvostolle tarvittaessa muutoksia. 13 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 14 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puheenjohtaja Neuvoston puolesta Puhemies (1) EYVL C 2, 5.1.1999, s. 3. (2) EYVL C 258, 10.9.1999, s. 24. (3) EYVL C 144, 16.5.2001, s. 58. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. huhtikuuta 1999 (EYVL C 219, 30.7.1999, s. 223), vahvistettu 16. syyskuuta 1999 (EYVL C 54, 25.2.2000, s. 55), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. heinäkuuta 2001, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16. (6) EYVL L 82, 22.3.2001, s. 16. (7) EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/74/EY (EYVL L 10, 16.1.1998, s. 22). (8) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (9) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (10) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä annettiin neuvostolle 17. marraskuuta 1998. Ehdotus perustuu perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohtaan. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 14. huhtikuuta 1999, talous- ja sosiaalikomitea 7. heinäkuuta 1999 ja alueiden komitea 13. ja 14. joulukuuta 2000. Komissio antoi muutetun ehdotuksen 23. toukokuuta 2001. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 23 päivänä heinäkuuta 2001, perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. II EHDOTUKSEN TAVOITE Komission ehdotuksen tavoitteena on säätää yleisistä puitteista, joissa asetetaan työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat vähimmäisvaatimukset ja joita sovelletaan kansallisesti jäsenvaltioissa toimiviin yrityksiin. Ehdotuksella pyritään myös täydentämään voimassa olevia direktiivejä joukkovähentämisestä ja yritysten luovutuksista sekä eurooppalaista yritysneuvostoa koskevaa direktiiviä, jota sovelletaan kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa toimiviin yrityksiin. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY 1 YLEISET HUOMIOT Perustamissopimuksen 136 artiklan mukaan yhteisön ja jäsenvaltioiden "tavoitteena on (...) elin- ja työolojen kohentaminen (...), työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu (...)" jne. Tätä varten perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohdassa todetaan, että neuvosto "voi antaa direktiivein säännökset vähimmäisvaatimuksista, jotka pannaan täytäntöön asteittain ottaen huomioon kunkin jäsenvaltion edellytykset ja kussakin jäsenvaltiossa voimassa oleva tekninen sääntely". Neuvoston yhteinen kanta on perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohdan mukainen alalla, jota se koskee, koska sen tarkoituksena on asettaa työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat vähimmäisvaatimukset Euroopan unionissa olevissa yrityksissä tai toimipaikoissa. Lisäksi yhteisessä kannassa noudatetaan laajalti komission asettamia ja parlamentin kannattamia tavoitteita. Direktiiviä on tarkoitus soveltaa jäsenvaltioissa oleviin yrityksiin, joiden palveluksessa on vähintään 50 työntekijää, ja toimipaikkoihin, joiden palveluksessa on vähintään 20 työntekijää, jäsenvaltion valinnan mukaisesti. Jäsenvaltiot, joissa ei tällä hetkellä ole yleistä, pysyvää ja lakisääteistä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevaa järjestelmää eikä työpaikan henkilöstöedustusjärjestelmää, voivat kuitenkin soveltaa lisäksi siirtymäkautta. Ne voivat ensimmäisten viiden vuoden aikana direktiivin voimaantulosta rajoittaa direktiivin soveltamiseksi annetut kansalliset säännökset koskemaan yrityksiä, joiden palveluksessa on vähintään 150 työntekijää, tai toimipaikkoja, joiden palveluksessa on vähintään 100 työntekijää, ja lisäksi kahden vuoden ajan yrityksiä, joiden palveluksessa on vähintään 100 työntekijää, ja toimipaikkoja, joiden palveluksessa on vähintään 50 työntekijää. Syy tämän poikkeuksen sisällyttämiseen direktiivin tekstiin oli tarve säätää asianmukaisesta aikataulusta, jonka mukaan pienet ja keskisuuret yritykset voivat mukautua direktiivin vaatimuksiin, jos yrityksillä ei tällä hetkellä ole mitään virallisia tiedottamis- ja kuulemisvelvoitteita. Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä ja toteutettava käytännön tiedottamis- ja kuulemisjärjestelyt asianmukaisella tasolla, kansallisen lainsäädännön ja työelämän suhteita koskevien käytäntöjen mukaisesti. Tähän kuuluu se, että aiheellisen tason työmarkkinaosapuolten annetaan vapaasti ja milloin tahansa määritellä neuvotelluin sopimuksin työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat käytännön järjestelyt. Sopimuksissa voidaan antaa määräyksiä, jotka poikkeavat direktiivin 4 artiklassa tarkoitetuista säännöksistä. Avainasiana on työntekijöiden oikeus saada tietoja yrityksen toiminnan viimeaikaisesta ja todennäköisestä kehityksestä sekä taloudellisesta ja työllisyystilanteesta ja tulla kuulluksi näistä sekä työllisyystilannetta koskevista ennakoivista toimenpiteistä sekä päätöksistä, jotka saattavat muuttaa merkittävästi työn organisointia tai työsopimussuhteita. Kuulemiseen kuuluu keskustelu ja vuoropuhelu työnantajan ja työntekijöiden edustajien välillä siten, että työntekijöiden edustajien on mahdollista ilmaista mielipiteensä työnantajalle ja saada perusteltu vastaus tarkoituksena saada aikaan sopimus työnantajan päätöksistä. Direktiivissä on säännöksiä, joiden nojalla työnantaja voi antaa tiettyjä luottamuksellisia tietoja työntekijöiden edustajille, jos se on työnantajan oikeutetun edun mukaista. Siinä myös annetaan työnantajalle oikeus olla antamatta tietoja tai noudattamatta kuulemismenettelyä, jos se aiheuttaisi vakavaa haittaa yrityksen tai toimipaikan toiminnalle. Direktiivissä edellytetään tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, joita sovelletaan, jos työnantaja tai työntekijöiden edustajat rikkovat direktiivin säännöksiä. 2 EUROOPAN PARLAMENTIN ENSIMMÄISESSÄ KÄSITTELYSSÄ TEKEMÄT TARKISTUKSET 2.1 Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka neuvosto hyväksyi 2.1.1 Seuraavat 10 tarkistusta hyväksyttiin kokonaisuudessaan sekä komission muutetussa ehdotuksessa että neuvoston yhteisessä kannassa, joko sanatarkasti tai ainakin henkensä ja sisältönsä osalta: nrot 2, 3, 6, 7, 9, 10, 13 (johdantovirke), 16, 25 ja 32. 2.1.2 Seuraavia 24 tarkistusta ei sisällytetty komission muutettuun ehdotukseen eikä neuvoston yhteiseen kantaan seuraavista syistä: - Nro 1: tarkistusta pidettiin johdanto-osan 7 ja 8 kappaleen mukaisena, mutta samalla tarpeettoman yksityiskohtaisena; - Nrot 4 ja 15: niin sanottua "Tendenzschutzia" koskevia johdanto-osan kappaletta ja artiklaa pidettiin tarpeellisina, eurooppalaista yritysneuvostoa koskevan direktiivin mukaisesti; - Nro 37: tarkistusta 27 koskevan neuvoston kannan mukaisesti tätä tarkistusta pidettiin liian joustamattomana, mitä tulee työnantajan oikeuteen pitää salassa erityisen arkaluonteisia tietoja; lisäksi johdanto-osan kappaleisiin ei saisi sisältyä sitovan säännöksen luonteisia sanamuotoja; - Nrot 5 ja 31: näitä tarkistuksia pidettiin tarpeettomina, koska asiasta on jo säädetty 9 artiklan 3 kohdassa; - Nro 8: vaikka tarkistusta pidettiin 1 artiklan 3 kohdan hengen mukaisena, siinä katsottiin asetettavan jäsenvaltioille vaatimuksia, joita ne eivät voi täyttää; - Nro 11: tarkistusta pidettiin liian rajoittavana sellaisten asioiden osalta, jotka olisi järjestettävä kansallisessa lainsäädännössä ja käytännössä, työmarkkinaosapuolet mukaan lukien; - Nro 41: tarkistusta pidettiin liian yksityiskohtaisena ja tarpeettomana ja yhteensopimattomana joidenkin jäsenvaltioiden tilanteen kanssa; - Nro 13: (ensimmäinen ja kolmas luetelmakohta): tarkistusta pidettiin tarpeettoman yksityiskohtaisena, koska kuuleminen voidaan joka tapauksessa järjestää vain annettujen tietojen perusteella; - Nro 17: tarkistuksen katsottiin voivan olla taakka pienille ja keskisuurille yrityksille, eikä sitä pidetty täysin asianmukaisena oikeudelliseksi säännökseksi; - Nro 43: vaikka tarkistusta pidettiin 5 artiklan hengen mukaisena, sen katsottiin rajoittavan tarpeettomasti työmarkkinaosapuolten neuvotteluvapautta; - Nro 20: tarkistuksen katsottiin rajoittavan liiaksi työmarkkinaosapuolten vapautta tehdä sopimuksia; - Nro 21: tarkistusta pidettiin liian yksityiskohtaisena ja sen katsottiin koskevan aloja, jotka eivät sovellu kuulemiseen; - Nrot 22 ja 23: tarkistuksia pidettiin direktiivin hengen mukaisina, mutta samalla tarpeettoman yksityiskohtaisina; - Nro 24: tarkistuksen katsottiin menevän liian pitkälle useimpien jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön kannalta, joissa työntekijöiden edustajille ei anneta tällaista lykkäysoikeutta; - Nro 26: tarkistusta pidettiin tarpeettomana, koska 6 artiklan 1 kohdassa mainitaan jo työntekijöiden edustajia "mahdollisesti avustavat asiantuntijat", ja liian epämääräisenä tällaisten asiantuntijoiden oikeuksien ja tehtävien osalta; - Nro 27: työnantajan oikeus olla antamatta tietoja ja noudattamatta kuulemismenettelyä, jos se aiheuttaisi vakavaa haittaa yritykselle, katsottiin tarpeelliseksi; - Nro 28: tarkistusta pidettiin liian yksityiskohtaisena ja vieraana useissa jäsenvaltioissa vallitsevalle tilanteelle; - Nro 29: tarkistuksen katsottiin johtavan lainvalvontaongelmiin, koska työnantajan aikomusta olisi hyvin vaikea selvittää; itse asiassa neuvosto poisti koko kohdan, johon tarkistus liittyi; - Nro 33: tarkistusta, jolla pyrittiin laajentamaan direktiivin soveltamisalaa koko julkiseen sektoriin, ei pidetty asianmukaisena, koska valtion omistamat yritykset kuuluvat siihen joka tapauksessa; direktiivi ei kuitenkaan vastaa muiden julkisen sektorin elinten luonnetta, toimintaa ja päätöstyyppejä; - Nro 34: tarkistuksella katsottiin tarpeettomasti puututtavan jäsenvaltioiden lainsäädäntöprosessiin, johon yleensä joka tapauksessa kuuluu työmarkkinaosapuolten kuuleminen; - Nro 35: tarkistusta pidettiin tarpeettomana, koska siinä poistettiin direktiivin eräs erityisnäkökohta, joka todennäköisesti kuuluu joka tapauksessa uudelleentarkasteluun. 3 YHTEISEN KANNAN SUHDE KOMISSION MUUTETTUUN EHDOTUKSEEN 3.1 Yhteisen kannan 3 artiklan 3 kohta, jossa jäsenvaltioille sallitaan direktiivistä poikkeaminen aavalla merellä liikennöivien alusten miehistöjen osalta, ei sisältynyt komission muutettuun ehdotukseen, mutta neuvosto piti sitä välttämättömänä, koska pitkillä matkoilla olevia merimiehiä on käytännössä vaikea kuulla, ja komissio hyväksyi kyseisen kohdan. 3.2 Komission muutettuun ehdotukseen (ja sen alkuperäiseen ehdotukseen) sisältyi säännös (8 artiklan 3 kohta) erityisistä seuraamuksista työnantajan rikkoessa törkeästi tiedottamis- ja kuulemisvelvoitteitaan. Vaikka neuvosto myönsi seuraamusten tarpeellisuuden tällaisessa tapauksessa, se kuitenkin katsoi, että 8 artiklan 2 kohta on riittävä perusta tehokkaiden, oikeasuhteisten ja vakuuttavien seuraamusten ottamiseksi käyttöön kansallisessa lainsäädännössä. Neuvosto ei näin ollen voinut hyväksyä 3 kohtaa, ja useat jäsenvaltiot mainitsivat myös seuraavat erityiset syyt: - säännökseen sisältyy työnantajan tiettyjen päätösten "oikeusvaikutusten puuttumisen" käsite, joka on vieras useimmille kansallisille oikeusjärjestelmille, - säännös voisi johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen pitkien oikeudenkäyntien vuoksi, mistä olisi vakavia taloudellisia seurauksia yritykselle ja sen kyvylle säilyttää nykyinen työllisyystaso sekä sen suhteille liikekumppaneihinsa, ja - säännös voisi johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen tiedottamisen ja kuulemisen osalta tilanteissa, joita koskevat direktiivit joukkovähentämisestä ja yritysten luovutuksia. 3.3 Yhteisen kannan 10 artikla, jossa säädetään 3 artiklassa direktiivin soveltamiseksi määriteltyjä aikarajoja koskevista siirtymäkausista, ei sisältynyt komission muutettuun ehdotukseen; komissio ehdotti sitä neuvoston istunnossa 11. kesäkuuta 2001, ja neuvosto hyväksyi sen. IV JOHTOPÄÄTÖS Neuvosto katsoo, että yhteinen kanta vastaa kokonaisuutena hyvin komission muutetun ehdotuksen tavoitteita. Neuvosto myös katsoo ottaneensa periaatteessa huomioon pääasialliset tavoitteet, joihin Euroopan parlamentti pyrki ehdottamillaan tarkistuksilla.