it* tr it -it 
•fir * 
•ù -it EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 09.07.1997 
KOM(97)361 lopull. 
Väestöraportti 1997 
(kommission esittämä) 

Väestöraportti 1997 
Osa 1 - Väestömuutosten vaikutus työmarkkinoihin. 
Osa 2 - Alueellisen ulottuvuuden merkitys 12 
Osa 3 - Väestökehitys hakijamaissa 17 
6^ 
Huomautus lukijalle: 
Kaikki tässä raportissa esitetyt tilastot on saatu Euroopan yhteisöjen 
tilastotoimistolla. 
/ b 
Johdanto 
Väestöasiat ovat saamassa yhä lisää merkitystä, 
kun hitaampi väestönkasvuja ikääntyminen 
muuttavat edelleen kiihtyvällä vauhdilla 
ikäpyramidia. Viime raportin1 päätelmä oli, että 
jos nykyinen kehitys jatkuu, seuraavien 30 vuoden 
aikana yli 60-vuotiaiden ikäluokka kasvaa yli 50 
prosenttia, kun taas samaan aikaan nuorten (0-19 
vuotiaat) lukumäärä laskee 11 prosenttia ja 
aikuisten (20—59 vuotiaat) kuusi prosenttia. 
Tämän väestön voimakkaan ikääntymisen 
vaikutukset tuntuvat aina ensi vuosisadan 
puoliväliin asti. 
Väestön ikääntymisen ensimmäiset vaikutukset 
näkyvät jo sosiaaliturvan alalla, erityisesti 
vanhuuseläkkeissä, mutta myös 
terveydenhuollossa. Tämä aiheuttaa 
tulevaisuudessa suuria paineita sosiaaliturvan 
rahoitukselle, joka on suurelta osin riippuvainen 
työssäkäyvän väestön maksamista 
sosiaaliturvamaksuista. Kehityssuuntaukset 
viittaavat sekä työikäisen väestön vähentymiseen 
että vanhusten määrän kasvuun. Samalla kun 
vanhusten määrä kasvaa, heidän asemansa 
yhteiskunnassa kasvaa myös yhä tärkeämmäksi. 
Väestöstä on siten tulossa ratkaiseva tekijä, joka 
on otettava huomioon sosiaaliturvaa uudistettaessa. 
Väestölliset muutokset vaikuttavat myös 
työvoiman muodostavan työikäisen väestön 
ominaispiirteisiin. Mitä (ulevat olemaan 
väestölliset muutokset tässä työvoimassa? Mitä 
vaikutuksia näillä muutoksilla on 
työmarkkinoihin? Vaatiiko tämä väestöllinen 
muutos erityistoimia? Nämä ovat kysymyksiä, 
joita tämän raportin ensimmäisessä osassa pyritään 
tutkimaan. 
EU:n tasolla vallitsevalla tilanteella on vaikutuksia 
myös alueiden sosiaalis-taloudelliseen tasapainoon. 
Siihen keskitytään raportin toisessa osassa. 
Auttaako väestömuutos vähentämään alueellisia 
eroja vai kohtaavatko jotkin alueet kasvavaa 
epätasapainoa? Kuinka on mahdollista saattaa 
työmarkkinat vastaamaan saatavilla olevaa 
työvoimaa paikallisella tasolla? Vaihteleeko 
toimintamalli alueesta toiseen? 
Raportin kolmannessa osassa pyritään 
tunnistamaan tärkeimmät väestölliset suuntaukset 
' Ks. « Euroopan unionin väestötilanne - 1995 », 
Euroopan komissio, pääosasto V 12 hakijamaassa'". Tämän analyysin tarkoituksena 
on selvittää väestötekijöiden merkitys näille 
maille, jotka käyvät parhaillaan läpi syvää 
taloudellista muutosta. 
Onpa kyseessä sitten sosiaaliturva, työllisyys tai 
rakennepolitiikka, väestömuuttujat ovat 
väistämättä olennainen tekijä analysoitaessa 
ongelmia ja kehiteltäessä asianmukaista 
toimintapolitiikkaa. Keskipitkän tai pitkän 
aikavälin näkökulman kehittäminen 
päätöksentekoon on unionin kannalta ensiarvoisen 
tärkeää. 
Näin ollen komissio esittelee väestöraporttinsa 
vuodelle 1997 perustaksi päätöksentekijöiden 
pohdinnoille ja toimille eri puolilla unionia. 
2 Malta on otettu mukaan, vaikka se on toistaiseksi 
jäädyttänyt jäsenyyshakemuksensa. 
/ 6 
OSA 1 
Väestömuutosten vaikutus 
tYÖniarkkinoihin 
Väestölliset muutokset ja työmarkkinat ovat 
sidoksissa toisiinsa monessakin suhteessa, joista 
kolmeen on tässä syytä kiinnittää erityistä 
huomiota: 
1. Väestölliset muutokset muokkaavat 
työmarkkinoita sisäisesti. Muuttamalla tarjolla 
olevan työvoiman rakennetta ja kokoa 
väestötekijät vaikuttavat niihin 
perusedellytyksiin, joiden mukaisesti 
työmarkkinat toimivat. 
2. Väestölliset muutokset vaikuttavat myös 
työmarkkinoihin aiheuttamalla painetta 
sosiaaliturvaan. Epätasapaino työssäkäyvien ja 
työelämän ulkopuolella olevien ihmisten 
lukumäärän suhteen ei vaikuta ainoastaan 
sosiaaliturvan rahoitukseen ja järjestämiseen, 
vaan myös itse työmarkkinoiden toimintaan. 
3. Aktiiviväestön määrään vaikuttaa väestön ikä-
ja sukupuolijakauman lisäksi myös perheiden ja 
kotitalouksien väestörakenne. Taipumus 
muodostaa tai purkaa parisuhteita ja hankkia 
lapsia, lastenhoito-olosuhteet sekä nuorten ja 
vanhusten asumisjärjestelyt ovat kaikki 
tekijöitä, joilla voi olla vaikutusta 
työmarkkinoille hakeutumiseen. Toisaalta 
työmarkkinoiden tarjoamat mahdollisuudet 
vaikuttavat yksilöiden ja perheiden elämää 
koskeviin päätöksiin. 
Komissio toi esiin nämä kolmentyyppiset suhteet 
viimeisimmässä raportissaan väestötilanteesta 
antamalla alustavat määrälliset arviot väestön 
ikääntymisen vaikutuksista sosiaaliturvaan. 
Väestömuutosten mahdolliset vaikutukset 
työmarkkinoihin ovat kuitenkin aivan yhtä 
tärkeitä. Tässä luvussa pyritään antamaan 
yleiskuva siitä, mitkä ovat todennäköisimmin 
väestöllisten muutosten pääasialliset vaikutukset 
tällä alueella. 
On myös syytä muistaa, että nämä vaikutukset ovat 
vain tausta, jota vasten muut tekijät, kuten 
talouskasvu ja tuottavuus tulevat väistämättä 
mukaan kuvioihin. Siitä huolimatta tässä tehtyjen 
analyysien tarkoituksena on selvittää - valitun 
lähestymistavan asettamissa rajoissa -
väestömuutosten vaikutuksia ja laajuutta sekä 
liikkumavaraa eri väestöryhmien sisällä. Syyt 20—64 -vuotiaiden ikäryhmän 
valitsemiseen käytettäväksi työikäisen väestön 
määrittelyyn 
Vuoden 1995 raportissa "'työikäisen väestön" 
katsottiin muodostuvan 20—59 -vuotiaista 
henkilöistä. Tämän jälkeen arvoitiin, miten 
työssäkäyvän ja työelämän ulkopuolella olevan 
väestön välinen tasapaino saattaisi muuttua» jos 
nykyinen suuntaus opiskella pitempään ja jäädä 
aikaisemmin eläkkeelle jatkuisi edelleen. Näin 
voitiin arvioida status quon hinta. On kuitenkin 
syytä huomata, että työssäkäynnin malleilla on 
taipumusta etääntyä asteittain kaavamaisesta 
mallista, jonka mukaan nuoret opiskelevat, 
aikuiset käyvät työssä ja vanhukset ovat 
eläkkeellä. Tämä kehittymässä oleva uusi 
suuntaus tekee ikäryhmien Valinnan hyvin 
vaikeaksi. 
Tämänkertaista tulevaisuusskenaarioiden 
analyysiä varten valittiin 20—64 -vuotiaat, 
koska heidän katsottiin olevan tilannetta 
parhaiten havainnollistava ikäryhmä. 
Ensinnäkin nykyinen suuntaus, jossa 
työmarkkinoille siirrytään pitempien 
opiskelujaksojen jälkeen, todennäköisesti 
jatkuu * etenkin kun otetaan huomioon, että 
taloudellisen toiminnan luonteessa tapahtuvat 
muutokset tarkoittavat sitä, että tulevaisuuden 
työmarkkinat vaativat yhä enemmän 
ammattitaitoista ja koulutettua työvoimaa. 
Toiseksi työssäkäyvä väestö tuntee jo nyt 
harteillaan niiden eläkkeiden painon, joita sen 
edellytetään maksavan. Tällainen kehitys 
edellyttää toimenpiteitä, jotka kohdistuvat 
tämänhetkisen työssäkäyntiasteen 
kasvattamiseen. 
Tämän ikäryhmän valitseminen tuo mukanaan 
yhden lisäedun väestöennakointilaskelmien 
(väestöprojektioiden) suhteen. Koska tutkimus 
koskee vuosia 1995—2015, vuonna 2015 20 
vuotta täyttävät ihmiset ovat jo syntyneet. 
Ennakointilaskelmiin eivät siten vaikuta 
mitkään olettamukset tulevasta 
hedelmällisyydestä 20—64 -vuotiaiden 
Ikäryhmässä,, mikä on epävarmuustekijä, tok& 
olisi vähentänvt ennustush-n luotettu v.mit a. 
i Â 
y kmm mtàm työssäkäyvän väestöt* ttiiâra^a 
Kuviossa 1 verrataan unionin väestön 
kokonaismäärän muutosnopeutta 20—64 -
vuotiaiden ikäryhmän muutosnopeuteen kolmen 
väestömuutosskenaarion osalta . 
Voidaan erottaa kolme peräkkäistä jaksoa: 
• viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana 
työikäisen väestön määrä on lisääntynyt 
nopeammin kuin väestön kokonaismäärä, 
• seuraavien 15 vuoden aikana työikäisen väestön 
määrä vakiintuu suhteellisen pysyvälle tasolle, 
kun taas väestön kokonaismäärä samaan aikaan 
kasvaa edelleen, 
• noin 15 vuoden kuluttua työikäisen väestön 
määrä alkaa jyrkästi laskea ja väestön 
kokonaiskasvu hidastuu. 
Lyhyesti: 
Työikäisen väestön määrä vakiintui vuoden 
1995 tienoilla tätä edeltäneen kasvujakson 
jälkeen; noin 15 vuoden kuluttua se kääntyy 
laskuun. 
Asiaan liittyviä kysymyksiä: 
Työikäisen väestön kasvun hidastuminen ja sitä 
seuraava lasku voivat vähentää työvoiman 
tarjonnan aiheuttamaa painetta työvoiman 
kysyntää kohtaan, mikäli työelämään 
osallistuminen pysyy nykyisellä tasollaan. 
Toisaalta väestön kokonaismäärään liittyvät 
väestölliset kehityssuuntaukset ovat omiaan 
lisäämään sosiaaliturvan aiheuttamasta 
taakasta työssäkäyvään väestöön kohdistuvia 
paineita. 
3 Liitteessä A esitetään yhteensä viisi skcnariota: 
kyseiset kolme skcnariota (nuoret, vanhat ja 
keskiarvo) sekä kaksi muuta (korkea ja alhainen) Kuvio I 
Väestön kokonaismäärän sekä työikäisen 
väestön (20—64 -vuotiaat) määrän muutokset. 
perusindeksi 100 vuonna 1995 kolmen 
väestöskenaarion osalta 
Alhaisin ikaantvromste 
Nvfcviten kehityksen jatkuminen 
Korteni Hmantvmi»a»lc 
Kokonaliva.tto 
TyOlklln.n viat 
Lähde: /''urosta/, havaintoja vuoteen 1995 asti, 
ennakoinlilaskelmia siitä eteenpäin. 
Kuviossa 2 esitetyt huoltosuhteet antavat -
väestötieteellisen lähestymistavan asettamissa 
rajoissa - hyvän kuvan sosiaaliturvaan 
kohdistuvasta väestöllisistä kehityssuuntauksista 
aiheutuvasta kasvavasta väestöllisestä jännitteestä 
ja sen vaikutuksista työmarkkinoihin: 
• Kokonaishuoltosuhde on laskenut viimeisten 20 
vuoden aikana kahdesta syystä: Ensinnäkin 
suuret ikäluokat ovat liittyneet aktiiviväestöön 
ja toiseksi syntyvyys on laskenut vuoden 1975 
jälkeen. 
• Kokonaishuoltosuhde alkaa jälleen kasvaa, 
aluksi sen vuoksi, että työikäiseen väestöön 
siirtyvien määrä pienenee ja myöhemmin, 
vuoden 2010 jälkeen, suurten ikäluokkien 
eläkkeelle siirtymisen vuoksi. 
Sosiaaliturvamenojen kasvu johtuu tuolloin 
pääasiassa vanhusten määrän lisääntymisestä. 
• Vaikka hedelmällisyyskehitys kääntyisikin 
täysin vastakkaiseen suuntaan, kuten alhaisen 
ikääntymisen skenaariossa ennustetaan 
(skenaario e), se ei kuitenkaan vanhusten 
suhteellisen osuuden lisääntymisen vuoksi riitä 
estämään huoltosuhteen kasvua pitkällä 
aikavälillä. Kokonaishuoltosuhde (TD) -
|0—19 vuotiaat + yli 65 vuotiaat | + [20—64 
vuotiaat) 
Vanhusten huoltosuhde (DE) ~ 
[yli 65 vuotiaat) •* |20—64 vuotiaat| 
Lasten huoltosuhde (DY)-
[0—19 vuotiaat] + |24l—64 vuotiaat} 
TD-DE + DV 
Lyhyesti: 
Huoltosuhteiden kehityksen perusteella 
sosiaalimenot näyttäisivät kasvavan vanhusten 
hyväksi. 
Asiaan liittyviä kvsvmvksiät 
Vaihtelut huoltosuhteessa ja lasten osuuden 
pienentyminen suhteessa vanhuksiin ovat 
tekijöitä, jotka vaikuttavat 
sosiaaliturvajärjestelmän kustannuksiin ja 
järjestämiseen. Vaikutuksen suuruus riippuu 
myös suuresti raoista tekijöistä, kuten kasvusta, 
tuottavuudesta ja uusien työpaikkojen 
luomisesta.41* 
Kuvio 2. EU 15 
Huoltosuhteet 
Kokonaishuoltosuhde (%) Nuorten osuus suhteessa vanhuksiin 
2,5 
1,6 
0,5 — - - _.._. 
skenaariot : 
a 
b c 
1975 1995 2015 2015 2015 1975 1995 2015 2015 2015 
Skenaariot: a = nykyisen suuntauksen jatkuminen, b = korkein ikääntymisasle, c = alhaisin ikäänlymisastc. 
Lähde: Eurostat, väestönennakointilaskelmia 1996 
** Ks. "Some economic implications of demographic trends up to 2020", Kuropean Kconomy, 56 (1994) 
Väestötiede ja muutokset aktiiviväestössä 
Lähempi analyysi antaa mahdollisuuden arvioida 
väestöpyramidin muutosten vaikutusta 
aktiiviväestöön. Kuinka muutokset kunkin 
ikäryhmän koossa ovat vaikuttaneet aktiiviväestön 
määrän kasvuun menneinä vuosina ja kuinka ne 
vaikuttavat siihen tulevaisuudessa? Tulokset 
esitetään kuviossa 3. 
Tiettyjen hypoteesien perusteella tässä analyysissä 
pyritään määrittelemään tekijät, jotka johtavat 
muutoksiin ammatissa toimivan väestön koossa 
kunakin kolmesta vuosikymmenestä (ks. malli 
liitteessä B ja selvitys tietolähteistä). Tämä muutos voidaan jakaa seuraaviin kahteen 
tekijään: 
• "väestötekijä" eli yksinomaan väestön 
ikä/sukupuolirakenteen ja koon vaihtelu 
(taloudelliseen toimintaan osallistumisasteet 
pidetään vakiona) 
• "käyttäytymistekijä" eli se seikka, että kunkin 
ikäryhmän ja sukupuolen työelämään 
osallistumisaste muuttuu ajan kuluessa (tästä 
johtuu ero aktiiviväestön todellisen määrän ja 
niiden lukujen välillä, jotka on saatu pitämällä 
osallistumisasteet vakioina) 
Kuvio 3-EU 12 ja EU 15 
Väestötekijän ja käyttäytymistekijän merkitys aktiiviväestön koon muutoksissa 
Aktiiviväestö: +9 400 000 
Aktiiviväestö : +6 900 
Aktiivis. lisäys 
+3 100 000 
Väestön lisäys 
+3 800 000 
(+2,2%) 
Aktiiviväestö:-2 150 000 Aktiivis. lisäys 
+1 250 000 
Väest. vähenem. 
-3 400 000 
(-1,8%) 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
M Väestölliset vaikutukset Käyttäytymisen vaikutukset 
Lähteet: Eurostat, 1996 väestönennakointilaskelmm, Keskian'oskenaario 
Eurostat, työvoimatutkimus (EU 12 1985 - 1995, EU 15 vuoden 1995 jälkeen) 
Eurostat, aktiivisuustaso/askelmia 
Aikaisemman aineiston analyysin perusteella 
voidaan tehdä seuraavat päätelmät: 
• 12 jäsenvaltion yhteisössä aktiiviväestöön 
liittyi 9,4 miljoonaa henkilöä vuosina 1985— 
1995, mikä merkitsi seitsemän prosentin 
kasvua. Tänä samana ajanjaksona väestölliset 
muutokset olisivat aiheuttaneet 9,6 miljoonan 
lisäyksen, jos ne olisivat olleet ainoa tekijä, eli 
siis 200 000 henkilöä todellista enemmän. 
Jälkimmäinen luku osoittaa työssäkäyvän 
väestön määrän laskeneen. 
• myös vuosina 1985—1995 työpaikkojen 
lukumäärä kasvoi ainoastaan 8,5 miljoonalla. 
Koska työikäisten aikuisten määrä kasvoi 
työpaikkojen määrää enemmän, niiden ero 
edustaa työttömyyden absoluuttista lisäystä, 
toisin sanoen vuonna 1995 työttömiä oli 
900 000 enemmän kuin vuonna 1985'\ 
Samaa lähestymistapaa käytettiin 
tulevaisuudenskenaarioiden kehittämisessä. 
Jos vaikutuksia työllisyyteen - työttömyyteen ei 
oteta huomioon, aktiiviväestö kehittyy 
todennäköisesti seuraavalla tavalla: 
• aktiiviväestön voidaan odottaa kasvavan noin 
6,9 miljoonalla vuoteen 2005 mennessä, mikä 
on edellistä jaksoa hitaampi kasvuvauhti. 
Väestömuutos vaikuttaa vähemmän tähän 
kasvuun, josta 50 prosenttia johtuu 
lisääntyneestä osallistumisesta työelämään 
• seuraavien kymmenen vuoden aikana, vuosina 
2005—2015, aktiiviväestö saattaa pienentyä 
jopa 2,15 miljoonalla. Odotettavissa oleva 
väestön määrän laskeminen 3,4 miljoonalla 
henkilöllä tasoittuu osittain työmarkkinoille 
siirtyvillä 1,25 miljoonalla uudella henkilöllä. 
Muuttovirrat saattavat muuttaa merkittävästi 
työikäistä väestöä koskevia tulevaisuuden 
kehityssuuntauksia6. Viime vuosikymmenen aikana 
ne ovat vaikuttaneet jonkin verran lisäämällä 
työikäisen väestön kokoa ja vähentämällä sen 
ikääntymisvauhtia. 
4 EU:n 15 jäsenvaltion aktiiviväestöstä on 
saatavissa tietoja ainoastaan vuodelta 1995. 
s Työttömyyden huippuvuosina 1985—1995 
työttömien kokonaismäärä kasvoi noin 15 
miljoonasta 16,8 miljoonaan, mistä määrästä 
900 000 oli uusien Ländcrcidcn osuus, jota ei tässä 
simuloinnissa oteta huomioon. 
6 Ks. Eurostatin skenaariot liitteessä A. Lyhyesti 
• Väestömuutokset ovat kohdistaneet 
lisäpaineita työmarkkinoille viimeksi 
kuluneiden 10 vuoden aikana 
työvoimatarjonnan jyrkän kasvun vuoksi. 
Yhdessä naisten työelämään osallistumisen 
lisääntymisen kanssa se on lisännyt 
aktiiviväestön määrää. 
• Vaikka työelämään osallistuminen lisääntyy, 
työmarkkinoiden jännitys helpottuu pian 
väestönlaskun vuoksi. 
• Muutoksilla työelämään osallistumisessa on 
suurempi merkitys työvoiman tulevan 
kasvun kannalta. 
• Taloudellinen suorituskyky, tuottavuuden 
kasvu ja tulevaisuuden muuttokehitys 
saattavat myös vaikuttaa merkittävästi 
asiaan. 
Asiaan liittyviä kvsvmvksîa: 
Aktiiviväestön tulevaisuuden 
kehityksestä tulee ratkaiseva pajrametri 
politiikan suunnittelussa. 
Kaksinkertainen tavoite vähentää 
työttömyyttä ja pitää yllä taloudellisesti 
tasapainossa olevaa 
sosiaaliturvajärjestelmää edellyttää, että 
luodaan kehys, joka rohkaisee ja 
laajentaa potentiaalisen työvoiman 
(pääasiassa naisten ja yli 55~vuottaan 
väestön) osallistumista ja jonka 
tavoitteena on edistää työllistävää 
kasvua. 
Ikäryhmän 20—44 rakenne 
Edellä työikäisen väestön ja aktiiviväestön 
kehityksen katsottiin liittyvän läheisesti toisiinsa. 
Entä mikä on tilanne tämän väestöryhmän sisällä? 
Kuvio 4 osoittaa, että kyseinen väestöryhmä kokee 
joitakin suuria muutoksia ikärakenteessa: 
• Viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana 
tapahtuneelle kehitykselle on ollut ominaista 
suurten ikäluokkien tuleminen työikään. Tämä 
aiheutti merkittävän lisäyksen kaikissa 
ikäryhmissä, erityisesti keskimmäisessä 30—49 
-vuotiaiden ryhmässä. 
• Sen sijaan seuraavien 20 vuoden aikana koetaan 
huomattavaa epätasapainoa eri ikäryhmien 
osuuksien välillä. Työikäistä väestöä 
täydentävä 20—29 -vuotiaiden ikäryhmä 
pienenee 11 miljoonalla, keskimmäinen ryhmä 
pysyy nykyisen kokoisena ja vanhin ikäryhmä 
(50-64 
-vuotiaat) kasvaa yli 16,5 miljoonalla 
henkilöllä eli yli 25 prosentilla. Lyhyesti : 
Työikäisen väestön tyypillinen piirre seuraavien 
20 vuoden aikana on eri ikäryhmien koon 
epätasainen kasvu» mikä rikkoo edellisten 20 
vuoden tasapainon. 
Asfoaxt liittyviä kysymyksiä: 
Vanhojen työntekijöiden määrän lisääntyminen 
edellyttää uutta lähestymistapaa kaikkiin iän, 
työmarkkinoiden ja työn järjestämisen väliseen 
yhteyteen liittyviin asioihin. Työolosuhteet, 
tuottavuus ja työntekijöiden elinikäinen 
oppiminen tulevat kaikki olemaan ratkaisevia 
seikkoja. 
Kuvio 4 - EU 15 
Lisäys tietyissä ikäryhmissä vuosina 1975—1995 ja 1995—2015 
30% 
25% 
20% 
15% 
10% 
5% 
0% 
-5% 
-10% 
-15% 
-20% —•—•—«• i —-
6 000 000 
(+12%) 
ESS mennyt: 1975-1995 
H tuleva: 1995-2015 
Lähde: Eurostat, havaintoja vuoteen 1995 asti, ennakointilaskelmia siitä eteenpäin. 
Keskiarvoskenaaho 
Työikäisen väestön ikääntyminen 
Lisäanalyysi on tarpeen, sillä ikääntymistä 
kuvaavat indikaattorit tuovat esiin kaksi 
taitekohtaa. 
1995, ensimmäinen taitekohta 
20—29 -vuotiaiden lukumäärän odotetun laskun 
suuruus yhdessä 50—64 -vuotiaiden määrän 
lisääntymisen kanssa johtavat käytettävissä olevan 
työvoiman selvään ikääntymiseen. 
Muutokset 20—64 -vuotiaan väestön keski-iässä 
(ks. kuvio 5) ovat ensimmäinen merkki tästä 
muuttuvasta suuntauksesta. 
• Tämä keski-ikä muuttui tuskin lainkaan vuosina 
1975—1995, jolloin se oli hieman yli 40 
vuotta. Vuodesta 1995 lähtien keski-ikä on selvästi 
pyrkinyt nousemaan, kuten kahta ajanjaksoa 
kuvaavien käyrien vertailu osoittaa. 
Pysyttyään vakaana viimeksi kuluneet 20 
vuotta keski-ikä kasvaa vuoteen 2015 mennessä 
keskimäärin 2,5 vuodella, mikä on huomattava 
lisäys. 
Lyhyesti: 
Työikäisen väestön keski-iässä on havaittavissa 
huomattavaa ja jatkuvaa nousua, joka alkaa 
vuodesta 1995 ja jatkuu vuoden 2015 
jälkeenkin. 
Kuvio 5. EU 15 
Muutokset työikäisen väestön (20—64 -vuotiaat) keski-iässä 
43 
42 
40 h y 
39 I I I I H M I I I I I MII I I I I I'l I I H I I M I I I M I I M 
r«>r^r^coQocoeoeoo>o>o>0>o>ooooov-*-T-
0)O>0>0>0>O)0k0>0)OO>0>O>OOOOOOOO 
T-*-T-T-T-T-T-T-T-T-T-T-T-C»«PICMC>ICMe*l«MOt 
Lähde: Eurostat, havaintoja vuoteen 1995 asti, ennakointilaskelmia siitä eteenpäin. Keskiarvoskenaario 
2010, toinen taitekohta 
Toinen kohta liittyy 20—29 -vuotiaiden eli niiden, 
joiden odotetaan ensimmäistä kertaa liittyvän 
aktiiviväestöön, suhteelliseen osuuteen verrattuna 
niihin, jotka ovat lähiaikoina lähtemässä 
työmarkkinoilta, toisin sanoen 55—64 -vuotiaiden 
ikäryhmään. Kuvio 6 osoittaa, että: 
• 20—29 -vuotiaiden ikäryhmän osuus on 
jatkuvasti laskenut 1990-luvun alusta alkaen, 
kun taas vuoden 2000 tienoilla vanhimman 
ikäryhmän osuus alkaa nousta. 
• Vuonna 2010 nämä kaksi ryhmää ovat 
vakiintuneet samalle tasolle ja muodostavat 
kumpikin viidenneksen työikäisestä väestöstä. 
• Tämän jälkeen aktiiviväestön vanhimman 
ryhmän osuus aktiiviväestöstä kasvaa vähitellen 
suuremmaksi kuin 20—29 
-vuotiaiden ikäryhmä. Samaan aikaan 
työikäisen väestön määrä kokonaisuudessaan 
alkaa laskea. 
Lyhyesti; 
Vuodesta 2010 alkaen vanhemmat 
työntekijät muodostavat työikäisestä 
väestöstä suuremman osan kuin nuoremmat, 
joiden osuus vähenee jatkuvasti. Keskimmäisen ikäryhmän (30— 54 
vuotiaat) osuus kasvaa ensin, vakiintuu 
sitten ja alkaa myöhemmin muutosten 
seurannaisvaikutusten ansiosta laskea. 
Asiaan liittyviä kysymyksiä: 
* Yritykset joutuvat koko ajan yhä selvemmin 
kohtaamaan työvoiman uuden 
ikäpyramidin. Tämä tarkoittaa sitä, että 
aktiivinen työllistämispolitiikka joutuu 
kohtaamaan uusia haasteita 
pyrkimyksissään maksimoida inhimillisten 
voimavarojen arvo. 
• Nuorimpien ja vanhimpien 
työntekijäryhmien suhteellinen osuus koko 
työikäisestä väestöstä muuttuu, samoin kuin 
30**** .54 -vuotiaiden ikäryhmänkin, joka sen 
vuoksi joutuu kohtaamaan samanlaisia 
mia. 
Kuvio 6 - EU 15 
20—29 -vuotiai den ja 55—64 -vuotiaiden osuudet työikäisestä väestöstä (20 —64 -vuotiaat) 
28% 
27% 
26% 
25% 
24% 
23% 
22% 
21% 
20% 
19% 
18% 
17% 
16% 55-64 - vuotiaiden osuus 
M I M II I I • I I II I I II II 
u> eo T- <* r<-r^ h» oo oo oo en o> o> o> o> o> 
o» CM 
o 
o 
«M O 
CM oo v ^h 
o T- -«-
o o o 
CM CM CM 
Lähde: Eurostat, havaintoja vuoteen 1995 asti, ennakointilaskelmia siitä eteenpäin. Keskiarvoskenaario 
Tye1käi$et)i väestön uusiutumisen väestölliset vaikutukset 
Aikaisemmin työikäisen väestön uusiutumisen eli 
työmarkkinoilta lähtevien sukupolvien 
korvaaminen työmarkkinoille tulevilla uusilla 
sukupolvilla on: 
• tarjonnut työvoimaa nopeimmin kasvaville 
aloille, 
• vaikuttanut osaltaan järjestelmän tuottavuuteen 
sen ansiosta, että nuorilla on alhaisempi 
kustannus/tuottavuus -suhde, 
• tuonut uutta osaamista ja joustavuutta kaikille 
aloille. 
Tätä uusiutumista on kiinnostavaa kuvata kahden 
lisäindikaattorin avulla. Ensimmäisellä arvioidaan 
tulo- ja lähtövirtojen välistä tasapainoa (kuvio 7-
a). Näin saadaan käsitys työikäisen väestön koossa 
tapahtuvista muutoksista. Toisen, läadullisemman 
indikaattorin avulla tarkastellaan työmarkkinoille 
tulevien ja työmarkkinoilta lähtevien 
työntekijöiden lukumäärien suhdetta (kuvio 7-b); 
tämä on olennaisesti uusiutumista kuvaava 
indikaattori. 
• Tasapainon osalta vuonna 1990 alkanut lasku 
johtaa siihen, että noin vuonna 2009 
työmarkkinoilta lähtevien määrä ylittää uusien 
tulokkaiden määrän. 
• Suhteina ilmaistuna uusiutumisluku laskee 20 
vuoden aikana 35 prosenttia: vuonna 1995 oli 
100 lähtijää kohden 140 tulijaa; vuonna 2015 oli 100 lähtijää kohden 90 tulijaa, mikä siis 
merkitsee nettovajetta. 
Lyhyesti 
Työmarkkinoiden sopeuttamiselle 
työntekijöiden tulo- ja lähtövirtojen avulla 
on yhä vähemmän tilaa. 
Väestölliset muutokset saavat aikaan 
työikäisen väestön negatiivisen 
uusiutumistaseen. Mahdollisuudet osaamisen 
uudistamiseen yksinomaan nuorten 
työmarkkinoille tulon avulta ovat vähäiset. 
Asiaart liittyviä kysymyksiä: 
Käytettävissä olevien työvoimareservien 
aktivoimiseksi toteutettavien toimenpiteiden 
lisäksi tarvitaan toimia, joilla varmistetaan 
työvoiman parempi ammatillinen koulutus, 
motivaatio ja turvallisuus lisäämällä kuitenkin 
samanaikaisesti joustavuutta. 
Kuvio 7 - EU 15 
7-a Työikäisen väestön tulo- ja lähtövirtojen väliset 
erot 7-b : 7-b Työikäiseen väestöön siirtyvien määrä 100 
lähtijää kohti 
2.000.000 
1.500.000 
1.000.000 
500.000 4-
-500.000 Tasapaino = 
Tulijat - lähtijät 
IIIIIIHIIHIH »-+-M i t ft+1 1-t-H-H-
i-~mcr><n<5>a>a>a>ggo o> o> a> o> o o o o> O) O) (N CM CM 160 
140 
120 
100 
80 
60 
40 
20 
0 
1975 1995 2015 
Lähde: Eurostat, havaintoja vuoteen 1995 asti, ennakointilaskelmia siitä eteenpäin. Keskiarvoskenaario. 
Yäestäfvaiktittikset ja miesten ja itaisteo väliset erot työelämään osaliistuiftttee^a 3 
Onko mahdollista määritellä tarkemmin kuinka 
väestömuutokset vaikuttavat aktiiviväestöön? 
Mielenkiintoisia tuloksia saadaan erottelemalla 
kunkin sukupuolen ja ikäryhmän osalta 
väestömuutosten ja käyttäytymismuutosten 
vaikutukset aktiiviväestön kokoon. 
Sukupolvien ja erityisesti sukupuolten väliset erot 
ovat selviä: 
• Vuosien 1985 ja 1995 välillä havaittu 
aktiiviväestön kokonaismäärän kasvu jakautuu 
epätasaisesti sukupuolten kesken, kun taas 
väestötilastollinen osuus, joka on molemmilla 
sukupuolilla samanlainen, ei ole sama kaikilla 
ikäryhmillä. 
• Vuosina 1985—1995 työmarkkinoille 
tulijoiden määrä laski 200 000 henkilöllä. 
Tämä lasku johtuu pääasiassa miesten ja 
erityisesti nuorten miesten määrän 
vähenemisestä. Kaikkien 20—29 -vuotiaiden 
nuorten työllisyys laski tuona ajanjaksona 
sukupuolesta riippumatta. Tämä saattaa johtua 
osaksi aikaisempien sukupolvien suuresta 
osuudesta, joka on saattanut tukkia nuorten 
pääsyn työmarkkinoille, samoin kuin 
nuorempien sukupolvien keskuudessa jo 
pitkään vallalla olleesta suuntauksesta osallistua 
lisääntyvässä määrin yleissivistävään ja 
ammatilliseen koulutukseen. 
• Yli 30-vuotiaiden naisten työllisyys on samana 
ajanjaksona noussut jyrkästi. Keskimmäisessä 
ikäryhmässä (30—49 -vuotiaat) yli 50 
prosenttia vuosina 1985— 1995 tilastoidusta 
työssäkäyvien naisten määrän kasvusta johtuu 
naisten lisääntyneestä osallistumisesta 
työelämään. 
• Vanhemmilla naistyöntekijöillä työssäkäynnin 
lisääntyminen johtui lähes täysin 
osallistumiskäyttäytymisestä. 
• Nuorimpien työntekijöiden osuus väestöstä on 
alkanut laskea, ja vuoden 2005 jälkeen 
ainoastaan vanhimmat työntekijät aiheuttavat 
väestöllisistä muutoksista johtuvaa kasvua. 
• Käyttäytymistekijällä niitattuna, ja edelleen 
aktiiviväestön muutoksia koskevan hypoteesin perusteella, naisten osallistuminen työelämään 
kasvaa edelleen jopa nuorempien sukupolvien 
keskuudessa. Sen sijaan miesten osallistuminen 
laskee vuosina 2005—2010 kaikissa 
ikäryhmissä. 
Lyhyesti: 
erottaminen 
paljastaa 
aiheuttamien Käyttäytymisen vaikutusten 
väestöllisistä vaikutuksista 
muutokset väestömuutosten 
työvoimareservien koossa. 
Erityisesti nuorten osalta ei enää ole 
mahdollista korvata väestön määrän laskua 
lisääntyneellä työhön osallistumisella. 
Ammatillisen ja maantieteellisen 
liikkuvuuden tarjoamien mahdollisuuksien 
lisäksi naiset muodostavat tärkeimmän 
voimavaran työllisyyden kasvun kannalta, ja 
erityisesti nuorten naisten vanheneminen 
nostaa osallistumis- ja työllisyysastetta. 
Asjaart liittyviä kysymyksiä: 
Vanhempien naisten 
työlUstymismahdoHisuuksieji ylläpitämisessä 
ja heidän palaamisessaan työelämään 
muutamien kotona vietettyjen vuosien 
jälkeen on otettava huomioon näiden 
ryhmien erityispiirteet, ja ne vaativat 
asianmukaisia sopeutustoimenpiteitä paitsi 
työn järjestämisen, myös sosiaalisen 
ympäristön suhteen. 
Työn kasvava merkitys naisille merkitsee 
sitä, että kysymys yhtäläisistä 
mahdollisuuksista on entistäkin 
merkittävämpi taloudellisen ja sosiaalisen 
muutoksen ulottuvuus. 
Kaikentaiselia liikkuvuudella ja erityisesti 
ammatillisella liikkuvuudella on tulevina 
vuosina entistäkin suurempi merkitys. 
10 
Kuvio 8- EU 12 ja EU 15 
Väestötekijän ja käyttäytymistekijän osuus aktiiviväestön koon muutoksissa kunkin 
ikäryhmän ja sukupuolen osalta kolmena ajanjaksona 
Miehet 20-29 vuotta 
0 
-2 
-4 
-6 
-8 
-10 
-12 J Aktiiv.: -1000 000 
Väest - 800 000 
Käytt - 200 000 
Aktiiv.: -3 000 000 
Väest - 360 000 
Käytt -2 640 000 Aktiiv.: -3 950 000 
Väest. -3 600 000 
Käytt - 350 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
ffl Väestövaikutus f ] Käyttäytymisvaikutus 
Miehet 30-49 vuotta I 
10 
-2 4 
-4 Aktiiv +4 800 000 
Väest +5 500 000 
Käytt - 700 000 
Aktiiv 
Väest 
Käytt +3 600 000 
+3 500 000 
+ 100 000 
Aktiiv.: -3 400 000 
Väest. -3 300 000 
Käytt. - 100 000 Naiset 20-29 vuotta 
2 
0 
-2 
-4 
-6 
-8 
-10 
-12 Akliiv 400 000 
Vaest /10 000 
Kavtt t 230 000 
Aktiiv.: -2 750 000 
Väest - 3 050 000 
Käytt + 300 000 
Aktiiv.: 
Väest. 
Käytt. -1 400 000 
- 650 000 
- 750 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
Naiset 30-49 vuotta 
10 
8 
6 
4 
2 
0 
-2 
-4 Aktiiv: +3 800 000 
Väest +2 200 000 
Käytt +1600 000 
Aktiiv: -1700 000 
Väest. -3100 000 
Käytt +1400 000 
Aktiiv: +8100 000 
Väest +3 800 000 
Käytt. +4 300 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 1985-1995 1995-2005 2005-2015 
Miehet 50-64 vuotta 
10 
Aktiiv + 2 600 000 
Väest +2 500 000 
Käytt. +100 000 Aktiiv : +2 900 000 
Väest +3 100 000 
Käytt - 200 000 
Aktiiv: - 1 000 000 
Väest + 500 000 
Käytt - 1 500 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 Naiset 50-64 vuotta 
10 
-2 4 Aktiiv + 2 200 000 
Väest + 1 900 000 
Käytt » 300 000 
Aktnv + 1 800 000 
Väest + 1 700 000 
Käytt + 100 000 
Aktiiv: +1300 000 
Väest +100 000 
Käytt. + 1 200 000 
L 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
v „ /ö bjvï 
Lisäulottuvuus: perhe ja työ 
Taloudelliseen toimintaan osallistumisasteiden sekä perheen ja kotitalouden väestörakenteen välinen 
yhteys on osoitettu lukuisissa tutkimuksissa7. Monille naisille lapsen syntymä merkitsee sitä, että he 
lopettavat työssäkäynnin taijoissakin tapauksissa etsivät vaihtoehtoisesti osa-aikatyötä. Eri maissa tämä 
lapsen syntymän aikaansaama muutos voi joskus olla pysyvää. Tähän on monia eri syitä, jotka 
vaihtelevat lastenhoitopalvelujen saatavuudesta kulttuurista johtuviin tekijöihin. 
Eliniänodotteen pidentyessä ei ole lainkaan epätavallista, että kolme tai neljäkin sukupolvea saattaa elää 
samanaikaisesti, ja väestön ikääntymisen nopeutuessa tämä on muuttunut entistäkin yleisemmäksi. 
Perheen sisällä vanhuksista huolehtii yleensä nainen sen jälkeen, kun nämä eivät enää selviydy yksin. 
Tulevaisuudessa tämä vastuutaakka todennäköisesti kasvaa, sillä perheiden pienempi koko merkitsee 
samalla sitä, että tehtävät jakautuvat harvemmille yksilöille 
Perheellä itsellään on määräävä vaikutus perheenjäsenten elämänuraan. Verotus, perheille maksettavat 
etuudet, työllisyyspolitiikka ja muut tekijät vaikuttavat myös merkittävästi perheenjäsenten 
käyttäytymiseen. 
Näissä olosuhteissa perheiden ja kotitalouksien väestörakenteeseen liittyvät suuntaukset 
vaikuttavat mahdollisuuteen aktivoida työvoimaa ja erityisesti naispuolista työvoimaa, kun 
taas toisaalta työllisyyspolitiikalla on vaikutusta perheisiin liittyviin kehityssuuntauksiin ja 
naisten tilanteeseen. 
PÄÄTELMÄT 
Työikäisessä väestössä tapahtuvien muutosten 
analyysi paljastaa, missä määrin tulevaisuuden 
taloudellinen kasvu on riippuvainen työvoiman 
määrällisistä ja laadullisista muutoksista. 
Työikäisen väestön koon vakiintuminen ja sen 
jälkeinen lasku saattavat osoittautua suotuisiksi 
tekijöiksi, koska ne vähentävät työvoiman 
tarjonnan ja kysynnän välistä epätasapainoa. On 
kuitenkin välttämätöntä ottaa huomioon myös 
ikääntymisen merkittävästi lisäämä paine 
sosiaaliturvaa ja erityisesti ei-rahastoivia 
eläkejärjestelmiä kohtaan. Vanhempien 
työntekijöiden pitäminen kauemmin mukana 
työelämässä voisi joillakin tietyillä aloilla olla 
keskeinen tekijä tämän ongelman ratkaisemisessa 
ainakin osittain. 
Vanhempien työntekijöiden pitäminen kauemmin 
mukana työelämässä lisää kuitenkin toista 
huolenaihetta, joka on sidoksissa työvoiman 
väestörakenteeseen. Tämä huolenaihe on 
työvoiman sisäinen ikääntyminen. Sopeutumisen 
työvoiman kysynnän muutoksiin on siten perustuttava pikemminkin työvoimassa jo oleviin 
voimavaroihin kuin työmarkkinoille tuleviin uusiin 
sukupolviin. Ammattitaitojen sopeuttamiseksi ja 
taloudellisen kilpailukyvyn varmistamiseksi 
tarvitaan aktiivisia toimenpiteitä, kuten 
uudelleenkoulutusta, elinikäistä oppimista sekä 
työllistymistä tukevia toimenpiteitä. 
Vahvemmasta talouskasvusta on tulossa 
perustavanlaatuinen tekijä sosiaaliturvan 
tukemisessa, edellyttäen, että tämä kasvu tuo 
mukanaan uusia työpaikkoja ja lisäajo olemassa 
olevien työvoimareservien käyttöä. Erityisesti 
naisten osalta näiden työvoimareservien käyttöön 
liittyy tiettyjä rajoituksia. Nyt tarvitaan 
uudenlaista lähestymistapaa, johon kuuluvat myös 
toimenpiteet perinteisille työmarkkinoille pääsyn 
edistämiseksi (työn ja perhe-elämän 
yhteensovittaminen), tähän asti täysin 
vapaaehtoisuuden varassa olleen toiminnan 
(yhdyskuntatyö, vastuun ottaminen perheen sisällä 
tapahtuvasta hoitotyöstä) sisällyttäminen 
markkinatalouteen verohelpotusten avulla ja työn 
järjestäminen joustavammin. Kaikenlaisella 
liikkuvuudella on suurempi aseman tulevina 
vuosina. 
7 Ks. muun muassa « The new role of women - Family formation in Modem Societies » toim. Hans-Pclcr 
Blossfcld, Social inequality scries, Wcstvicw Press, 1994 tai « Familles, travail et politiques familiales en 
Europe » L. Hantrais ja M-T Lctablicr, Cahier du Centre d'Etudes de l'Emploi, PUF, 1996 
11 
OSA 2 
Alueellisen ulottuvuuden merkitys 
Edellisessä luvussa osoitettiin, että 
väestömuutosten ja työmarkkinoiden välillä on 
tärkeitä yhteyksiä. Kokonaisuuteen keskittyvä 
lähestymistapa ei usein kuitenkaan pysty 
tarjoamaan kaikkein tehokkaimpia keinoja näiden 
yhteyksien tutkimiseen. Sitä ei muun muassa voida 
käyttää hyväksi, jotta ymmärrettäisiin toisistaan 
laajasti eroavia kehityssuuntauksia alueellisella 
tasolla. 
Toisistaan voimakkaasti eroavat tilanteet eri 
alueilla antavat olettaa, että väestömuutokset 
saattaisivat tarjota mahdollisuuksia useampiin 
erilaisiin tulkintoihin kuin mitä laajempiin 
kokonaisuuksiin keskittyvä lähestymistapa tarjoaa. 
Tämän olettamuksen vahvistaa tässä osassa 
esitettävä alueellinen analyysi. 
Maantieteelliset alueet 
Lähinnä tilastotietojen saatavuuteen liittyvistä 
syistä tässä luvussa on käytetty maantieteellistä 
jakoa NUTS 2, paitsi Yhdistyneen 
kuningaskunnan osalta,, josta käytetään NtfTS 
lrtä. Irlantia, Tanskaa, Itävaltaa, Ruotsia ja 
Suomea tarkastellaan kansallisella tasolla. 
Nämä erittelyt asettavat tässä suoritettavalle 
analyysille tiettyjä rajoituksia. Ne eivät anna 
mahdollisuutta ottaa huomioon tietyillä alueilla 
tosiasiallisesti toimivia mekanismeja, koska 
esimerkiksi paikalliset työvoimareservit tai 
erityiset toiminta-alueet asettavat tälle omat 
rajoituksensa. Tämän vuoksi onkin pyritty 
pikemrninkin geneeriseen kuin spesifiseen 
tulkintaan analyysien tuloksista. Ahteiden vtieslöllineu kasvu 
Unionin alueellista monimuotoisuutta voidaan 
kuvata viittaamalla useisiin perusteisiin. Yksi 
näkyvimmistä seikoista on epäilemättä väestön 
epätasainen jakautuminen siten, että suuri osa 
väestöstä on keskittynyt suhteellisen pienelle 
alueelle. Tuleva väestönmuutos, jota kartta I 
kuvaa, tarjoaa myös erityisen kiinnostavan 
näkökulman. Sen avulla on muun muassa 
mahdollista korostaa tulevaisuuden tasoeroja eri 
alueiden saavuttamassa väestöllisessä 
dynaamisuudessa. 
Tämä on erityisen kiinnostavaa, koska vaihe, jolle 
on tyypillistä jatkuva ja tasapainoinen työikäisen 
väestön kasvu, on nyt antamassa tietä 
"väeslöllisesti neutraalille" vaiheelle, jonka jälkeen 
seuraa pian negatiivisen kasvun vaille, kuten 
luvussa I osoitettiin. 
Kartta 1 osoittaa kunkin alueen kasvuindeksin 
suhteessa sen väestöön vuonna 1995. 
Väestönkasvuvaiheen perusteella alueet voidaan 
jakaa kolmeen ryhmään: 
• Alueet, jotka ovat jo saavuttaneet negatiivisen 
kasvun vaiheen, kuten entinen Itä-Saksa, Saarin 
alue ja osa Westfalenia, Pohjois-Italia, Asturias 
ja Aragon Espanjassa sekä Lorraine Ranskassa, 
• Valtaosa alueista etenee todennäköisesti kohti 
väestöllisesti neutraalia vaihetta vuosina 
1995-2015, 
• Jatkuvaa kasvua tapahtuu noin viidesosassa 
alueita, jotka sijaitsevat suurkaupunkialueilla 
sekä Espanjan, Ranskan, Italian, Saksan, 
Yhdistyneen kuningaskunnan, Belgian ja 
Kreikan eteläosissa. 
Lyhyesti: 
Useimmissa unionin jäsenvaltioissa tuleva 
väestönkasvu jakautuu epätasaisesti eri 
alueiden kesken. 
Samassa maassa voi vallita useita erilaisia 
tilanteita väestöllisen dynaamisuuden 
suhteen. 
Alueet, joilla on samantyyppisiä piirteitä, 
pyrkivät muodostamaan ryppäitä 
naapurialueidenpa kanssa. 
12 
Kartta 1 
Väestönkasvu 1995-2015 
EUR-15 
NUTS Î (UK: NUTS O) 
( AU. H. SB: NUTS 0) 
Penisvuosi 100= 1995 
<97.5 
97.5 tl 102.5 
102.5 m 110 
>M0 
Eurostat, Väcstöncnnakointilaskclmia, 1996 - Kcskisuuriskcnaario 
IX b/s 
Artwtt„Wttvyfi, torfflYMflf 
Polarisaation vaucutus alueiden väestönkasvuun 
on uusi ulottuvuus, jolla saattaa olla vaikutusta 
kansalliseen tai Jopa yhteisötason talous-, 
sosiaali* ja ympäristöasioiden kehitykseen. 
mm 
Vaikka alueiden välillä onkin suuria eroja niiden 
saavuttaman väestönkasvun vaiheen suhteen, 
ikääntyminen on niille kaikille yhteinen ilmiö. 
Vuodesta 1995 alkaen yli 65-vuotiaiden osuus on 
kasvanut kaikilla alueilla. Tämän ikääntyneen 
väestön lisääntymistä koskevat tulokset esitetään 
kartoissa 2a ja 2b, jotka kuvaavat yli 65-vuotiaiden 
osuutta koko väestöstä. 
Vuoteen 2015 mennessä on odotettavissa seuraavaa 
kehitystä: 
• Kuten voi olettaakin, ikääntymisvauhti ja ennen 
kaikkea nykyinen väestörakenne vaihtelevat 
alueittain, 
• Vanhusten osuus on erityisen korkea Pohjois-
ja Keski-Italiassa, jossa he muodostavat 
neljänneksen väestöstä. 
• Vanhukset ovat enemmistönä -joskaan ei niin 
selvänä enemmistönä - myös Pohjois-
Espanjassa sekä hajanaisemmin myös Saksan 
pohjois- ja itäosissa, Kreikassa sekä joissakin 
osissa Keski-Ranskaa. 
• Alueet, joilla on vielä suhteellisesti nuorempi 
väestö, ovat lukumäärältään vähäisempiä ja 
paikallisempia. Tällaisia alueita ovat Etelä-
Espanja ja Keski-Portugali, Irlanti, Apulia ja 
Campania Etelä-Italiassa, Pohjois-Ranska ja 
Flevoland. Keski-Englanti sekä Alsace ovat 
erillisempiä saarekkeita. /yhycsli: 
Vaikka väestön ikääntymistä onkin 
nähtävissä kaikkialla, sitä tapahtuu 
erilaisella vauhdilla ja eriasteisesti, ja se 
vaikuttaa väestöihin, joiden alkuperäiset 
ikärakenteet ovat hyvin erilaisia, iästä 
johtuu, että ikärakenteissa onuurempia eroja 
eri alueiden välillä 20 vuoden kuluttua. 
Ikääntyminen ei välttämättä johda väestön 
määrän laskuun. Vuonna 2015 huomattava 
väestönkasvu yhdistyy varsin vanhaan 
väestörakenteeseen. 
Väestön määrän huomattavan laskun ja 
selvästi vanhemman väestön yhdistelmä, 
jollainen löytyy Italian ja Espanjan 
pohjoisosista sekä entisestä Itä-Saksasta, 
huomattavaa väestöllistä 
1 merkitsee 
taantumaa. 
Kuten luvussa 
tulevaisuudennäkymiin 
mahdollisesti myös 
suorituskyky ja muuttovirrat alueellisella 
tasolla. mainittiin, 
vaikuttavat 
taloudellinen 
Asiaan liittyviä kysymyksiä: 
* Väestön ikääntymiseen liittyy usein nuorten 
osuuden pieneneminen* Sen seurauksena 
huoltosuhteiden kehitys johtaa 
todennäköisesti vielä suurempiin eroihin 
alueiden välillä. Nämä erot määräävät 
työmarkkinoihin, asumiseen, 
terveydenhuoltoon ja hoitotarpeisiin 
liittyvän uuden alueellisen todellisuuden. 
• Huoltosuhteiden polarisoituminen saattaa 
johtaa kustannusten kasvuun ja suurempiin 
vaikeuksiin tiettyjen alueiden kehityksen 
kannalta. Taloudellisten vaikutusten lisäksi 
tämä saattaa näkyä taloudellisten 
vaikutusten lisäksi ekologisina vaikutuksina, 
erityisesti jos kaupungistuminen lisääntyy 
edelleen ja maaseutu autioituu. Tämä 
saattaa vaikuttaa rakennepolitiikkaan 
Euroopan tasolla sekä pyrkimyksiin 
parantaa alueellista tasapainoa koko unionin 
alueella. 
13 0^ 
KARTTA 2 a 
65-vuotiaiden ja sitä iäkkäämpien osuus kokonaisväestöstä vuonna 1995 
EUR-15 
NUTS2 OTK : NUTS 1) 
C AU, CT et SE: NUTS t) 
Eurostat, Väestönennakointilaskelmia, 1996 -Keskisuuriskenaario 
12 b 
KARTTA 2 b 
65-vuotiaiden ja sitä iäkkäämpien osuus väestöstä vuonna 2015 
**/sr-
EUR-15 
NTJTS2 (UK: NUTS 1) 
( AU,FI«tSF: NUTS») 
Eurostat, Väcstöncnnakointilaskclmia, 1996 - Kcskisuuriskcnaario 
IZ c 
AktMvrväestön alueellinen kehitys 
Edellä osoitettiin, että ikääntyvä väestö kasvaa 
huomattavasti useimmilla Euroopan alueilla 
seuraavien vuosikymmenien aikana. Tämä on 
nousemassa merkittäväksi huolenaiheeksi, koska se 
osa väestöä, jonka täytyisi huolehtia vanhusten 
määrän lisääntymisen aiheuttamista 
lisäkustannuksista, samanaikaisesti pienenee. 
Kartassa 3 esitetään aluetasolla vuosi, jolloin 
aktiiviväestön määrän odotetaan väestöllisistä 
syistä kääntyvän laskuun. Toisin sanoen kartasta 
nähdään ajankohdat, jolloin aktiiviväestön 
väestötilastollinen nettokasvu lakkaa kokonaan. 
Käytetty metodologinen perusta on sama kuin 
ensimmäisen osan globaalissa analyysissä (ks. liite 
B). 
• Useat maantieteelliset alueet, joihin koko 
eteläinen Saksa, Ranska, Italia ja Yhdistynyt 
kuningaskunta kuuluvat, tulevat huomaamaan , 
että seuraavien kahden vuosikymmenen aikana 
luonnollinen väestönmuutos pienentää 
työvoiman määrää. 
• Kolme suurta, maantieteellisesti yhtenäistä 
aluetta on täsmälleen päinvastaisessa 
tilanteessa: niiden potentiaalinen 
työvoimatarjonta vähenee merkittävästi 
vuosisadan loppuun mennessä. Tällaisia alueita 
ovat koko Mölisen pohjoispuolinen Italia, 
kaikki Katalonian ja Galician väliset alueet 
Pohjois-Espanjassa, Saksan pohjoisimmat osat, 
Reinin pohjoispuolinen Westfalen, Saarin alue, 
Lorraine ja Flanderi. 
• Analyysi vuodesta, jolloin väestöllisistä syistä 
tapahtuva aktiiviväestön osuus kääntyy 
laskuun, tuo esiin kaksi erillistä huippua. 
Toisaalta monilla alueilla suuntaukset kääntyvät 
täysin vastakkaiseen suuntaan ennen vuosisadan 
vaihdetta tai vähän sen jälkeen. Toisaalta taas 
monet alueet kokevat saman vasta vuoden 2015 
jälkeen. Hyvin harvoilla alueilla suuntaukset 
kääntyvät vuosina 2000—2010. Lyhyesti: 
Eri alueiden välillä on kymmenen vuoden 
ero potentiaalisen työvoimatarjonnan 
vähentymisessä. 
Useilla alueryhmittymillä aktiiviväestön 
määrä on jo alkanut laskea. Tämä lisää 
työvoimapulan vaaraa tietyillä alueilla. 
Asiaan liittyviä kysymyksiä: 
Mahdollisuus, että Euroopan alueita jakavat 
väestölliset suuntaukset kääntyisivät täysin 
vastakkaiseen suuntaan, nostaa luonnollisesti 
esiin kysymyksen liikkuvuudesta. 
Väestötilanne vahvistaa entisestään tarvetta 
jatkaa kansallista ja EU:n tason 
rakennepolitiikkaa, jonka tarkoituksena on 
edistää saatavilla olevien voimavarojen 
mahdollisimman tehokasta käyttöä 
nostamalla työvoiman pätevyyttä ja 
edistämällä tuottavia sijoituksia ja kaikkien 
tuotannontekijöiden liikkuvuutta. 
Työvoimapotentiaalin liikkuvuus edellyttää 
monia erilaisia ammattitaitojen ja 
tutkintojen tarjoamista. Sen vuoksi on 
tarpeen miettiä, millainen 
ammattikoulutuspolitiikka soveltuu alueen 
talouteen ja sen erikoistumisaloihin. 
KARTTA 3 
Vuosi, jolloin aktiiviväestön määrä kääntyy laskuun väestöllisistä syistä 
EUR-15 
NUTS2(UK: NUTSt) 
(AU.*I«tSEtNUTSf> 
Tapahtumavuosi 
1995-1999 
2000-2004 
2005-2009 
J2010-2014 
ei ennen 
vuotta 2015 
Eurostat, Väestönennakointilaskelmia, 1996 -Keskisuuriskenaario 
M bis 
Työikäiseo vftestöo ikääotyminen 
Työmarkkinoiden tulevaisuuteen vaikuttaa 
toinenkin ikääntymiseen liittyvä seikka, nimittäin 
potentiaalisen työvoiman vanheneminen. Tässä 
kappaleessa esitetyissä arvioissa on käytetty 
perustana 15—64 -vuotiasta väestöä, sillä se on 
ainoa ikäryhmä, joista tilastoja on saatavilla. 
Kartta 4 osoittaa 50—64 -vuotiaiden ikäryhmän 
ikääntymisnopeuden sekä kasvuindeksin suhteessa 
työikäisen väestön kokonaismäärään, joka 
vaihtelee 105 prosentista 160 prosenttiin vuosina 
1995-2015: 
• Ranskan, Hollannin, Belgian ja Irlannin 
alueilla työikäisen väestön ikääntymisnopeus 
on hyvin korkea. 
• Aktiiviväestön ikääntyminen on hitaampaa 
alueilla, joilla on alun perinkin iäkästä väestöä 
(Saksa, Pohjois-Italia). 
• Ikääntymisvauhdista riippumatta analyysi 
työelämässä mukana olevien henkilöiden 
ikärakenteesta (yli 45-vuotiaiden osuus 15—64 
-vuotiaiden ikäryhmästä) osoittaa, että 20 
vuoden kuluttua unionin vanhin työikäinen 
väestö on todennäköisesti Saksan alueilla. Yli 
40 prosenttia 15—64 -vuotiaiden ikäryhmään 
kuuluvista yli 45-vuotiaista asuu näillä alueilla. 
• Lähes kaikilla muilla alueilla 45 64 -
vuotiaiden ikäryhmä edustaa yli kolmannesta 
työikäisestä väestöstä. 
• Alhaisempi osuus, noin 25 prosenttia, löytyy 
vuonna 2015 ainoastaan neljältä erilliseltä 
alueelta, jotka ovat: Etelä-Espanja, Irlanti, 
Bretagne, Nord-Pas-de-Calais ja puolet 
Benelux-maiden alueista. Lyhyesti: 
Työikäisen väestön yleinen ikääntyminen 
yhdistettynä väestönkasvun hidastumiseen 
voimistaa ilmiön alueellista merkitystä 
työmarkkinoiden kannalta. 
Saksassa ja Italiassa työikäisen väestön 
ikääntyminen on muita maita 
voimakkaampaa. 
Tiettyjä erillisiä alueita lukuun ottamatta 
tämä ilmiö koskee - tosin eri ajankohtana -
kaikkia Euroopan alueita. 
Asiaan liittyviä kysymyksiä: 
• Koska työikäisen väestön ikääntymisen 
taloudelliset vaikutukset näkyvät 
välittömimmin alueellisella tasolla, saatetaan 
tarvita erityistoimenpiteitä,, jotka perustuvat 
alueiden alakohtaiseen erikoistumiseen ja 
työmarkkinaolosuhteisiin 
Kun asiaa tarkastellaan yleisemmin 
sosiaaliselta kannalta, väestöllisistä 
ominaispiirteistä riippuen, saatetaan tarvita 
erityistoimia, joilta huolehditaan esimerkiksi 
asumiseen ja terveydenhuoltoon liittyvistä 
alueellisista vaatimuksista 
15 
Kartta 4 
Väestönkasvu 50-60 -vuotiaiden 
osalta vuosina 1995-2015 
EUR-15 
NUTS3 
( AU, Piti SE: NUTS «) 
Penisvuosi 100 = 1995 
• < 107.5 
||j 107.5 m ns 
g 125 »142.5 
• > 142.5 
Eurostat, Väestönennakointilaskelmia, 1996 -Keskisuuriskenaario t^CP^ 
if 6<y 
Päätelmät 
Analyysissä löydettiin kolme väestöllisten vaikutusten taustalla vaikuttavaa suuntausta: 
1. Huomattava ero alueellisen ja kansallisen tilanteen välillä 
2. Tiettyjen väestöllisten ja taloudellisten suuntausten polarisoituminen, jolla on vaikutuksia 
lähentymiskehitykseen 
3. Mahdolliset väestölliset epätasapainotilat, jotka saattavat horjuttaa työmarkkinoiden 
työvoimapulan vuoksi. toimintaa 
Koska alueiden tulevaa väestökehitystä koskevissa skenaarioissa on useita epävarmuustekijöitä, vaikuttaa 
todennäköiseltä, että unionin on kohdattava uusia haasteita ensi vuosisadalla. Kansallisten ja yhteisön 
politiikkojen on taattava työvoimaresurssien optimaalinen käyttö alueilla, joissa on vajausta, ja samalla 
pyrittä%ä varmistamaan, että uusia työmahdollisuuksia luodaan sinne, missä on ylitarjontaa ja missä 
työttömyysluvut ovat jatkuvasti korkeat. Vaikka työvoiman maantieteellinen liikkuvuus on väistämätöntä 
markkinataloudessa, suurin haaste tulevaisuudessa on kuitenkin varmistaa työvoiman ammatillinen liikkuvuus 
nopean teknologisen muutoksen yhteydessä luottamalla tarvittavaa ammattitaitoa. 
OSA 3 
Väestökehitys hakijamaissa 
Unionin laajentuminen on yksi merkittävimmistä 
virstanpylväistä Euroopan 
yhdentymiskehityksessä. Seuraavien vuosien 
aikana ainakin muutamat nykyisistä 12 
hakijamaasta saattavat löytää paikkansa Euroopan 
unionista (ks. johdannossa oleva alaviite Maltan 
tilanteesta). 
Tämän vuoksi on paikallaan täydentää 
katsaustamme tärkeimmistä unionia kohtaavista 
väestöllisistä haasteista lyhyellä yhteenvedolla 
näiden maiden tulevasta väestötilanteesta. 
Tavoitteena ei ole tehdä yksityiskohtaista 
analyysiä, vaan pikemminkin pyrkiä tunnistamaan 
kohtia, joissa nämä maat ovat samankaltaisia tai 
eroavat sekä suhteessa toisiinsa että suhteessa 
EU:n nykyisiin jäsenvaltioihin, siltä osin kuin on 
kyse haasteista, joita niiden kunkin väestöllinen 
kehitys voi saada aikaan. Väestön kokonaiskehitys 
Mikä on näiden taloudellisia muutoksia 
läpikäyvien maiden väestötilanne? Kuviossa 9 
esitetty alustava indikaattori niittaa väestön 
kasvuindeksin vuosina 1995 2015. Siitä voidaan 
nähdä kasvun puuttuminen lähes täysin: 
• Unionin väestö lisääntyy vuosina 1995 2015 
väestönkasvun hidastumisesta huolimatta, 
mutta sama pätee ainoastaan neljään 
hakijamaahan: Puolaan, Slovakian tasavaltaan, 
Kyprokseen ja Maltaan. 
• Kypros ja Malta jätetään tarkastelun 
ulkopuolelle, koska niiden väestön pienuus 
tekee lisäyksen vertailukelvottomaksi muiden 
kanssa. Väestönkasvu on kaikissa hakijamaissa 
heikompaa kuin unionin jäsenvaltioissa. 
Kuvio 9 - Hakijamaat 
Kokonaisväestönkasvu vuosina 1995—2015 
(perusindeksi 100 vuonna 1995) 
130 
120 
110 
100 
90 
80 
70 
60 o 
CM 
CD 
CO = 100 vuonna 1995 
E -Ö = ro a 
Lähtee!: Yhdistyneet Kansakunnat, Maailman väeslönäkymät 1996 (hakijamaat) - hlurostat, 
Väestönennakointilaskelmia 1996, Keskiarvoskenaario (EU 15) 
Työikäinen väestö 
Miten väestömuutokset vaikuttavat 
työmarkkinoihin hakijamaissa? Samoin kuin 
aikaisempien analyysien kohdalla, tärkeimmät 
johtopäätökset voidaan tehdä kaliden indikaattorin 
- huoltosuhteiden ja työikäisen väestön kasvun -perusteella. Kuviossa 10 esitettyjen tulosten 
perusteella voidaan päätellä seuraavaa: 
• Osassa niistä maista, joiden väestön 
kokonaismäärä uskotaan laskevan seuraavien 
17 
20 vuoden aikana, myös työikäisen väestön 
määrä laskee merkittävästi samana ajanjaksona. 
Puolassa ja Slovakian tasavallassa työikäisen 
väestön määrä kasvaa nopeammin kuin väestön 
kokonaismäärä. 
Huoltosuhteet antavat yksityiskohtaisemman 
kuvan maiden välisistä eroista väestön 
ikääntymisessä. Vanhusten huoltosuhde on 
kaikissa hakijamaissa alhaisempi kuin Euroopan unionissa. Viidessä niistä vanhusten 
osuus on kuitenkin nuorten osuutta korkeampi 
ja huoltosuhteet siten suhteellisen korkeat 
(Viro, Unkari, Slovenia, Bulgaria ja Tsekin 
tasavalta). 
Niistä maista, joissa on nuorempi 
väestörakenne, Puola ja Slovakian tasavalta 
ansaitsevat tarkempaa huomiota. 
Kuvio 10 - Hakijamaat 
Työikäisen väestön (15—64-vuotiaat) kehitystä vuosina 1995—2015 kuvaavat indikaattorit 
10a - Työikäisen väestön kasvuindcksi (perusindeksi 100 vuonna 1995) 
130 
£ 120 
o 
S 110 
Z 100 
IA 
0> 
•a 90 
| 8° 70 I 
60 = 100 vuonna 1995 
... . .__ 
60% 
50% 
40% 
30% 
20% 
10% 10b - Huoltosuhteet vuonna 2015 
de = vanhusten huoltosuhde (65+/15—64); dy = lasten huoltosuhde (0-14/15—64); 
dt = kokonaishuoltosuhde (de+dy) 
Qll1111II11•I 
0% J—^ 
•c 
& a 
0,71 0,9 1,05 1,03 1,23 0,69 0,89 L J^9? 1,12 .E £ 
1,12 1,19 0,66 0,79 
Yli 65-vuotiaiden lukumäärä yhtä lasta (0—14 -vuotiaat) kohden 
Lähteet: Yhdistyneet Kansakunnat, Maailman väeslönäkymät 1996 (hakijamaat) - Eurostat, 
Väestönennakointilaskelmia 1996, Keskiarvoskenaario (EU 15) 
Väe?tt5n ominaiiipiirtcet 
Useimmissa Itä-Euroopan maissa havaittavissa 
oleva hitaampi väestönkasvu selittyy alhaisemmilla 
syntyvyysluvuilla, korkealla kuolleisuudella ja 
merkittävillä ulospäin suuntautuvilla 
muuttovirroilla, joita on ollut havaittavissa viime 
vuosina. Kokonaissyntyvyys on laskenut 
huomattavasti viimeisen vuosikymmenen aikana, 
mikä on saattanut osan näistä maista huomattavasti 
EU:n keskitasoa alhaisemmalle tasolle. 
Väestön ikääntyminen ei kuitenkaan ole näissä 
maissa edennyt kovin pitkälle niiden korkeiden 
kuolleisuuslukujen vuoksi. Tämä vaikuttaa alle 
vuoden ikäisiin lapsiin (korkeat 
lapsikuolleisuusluvut) sekä väestön vanhimpiin 
jäseniin. Kuviossa 11 esitetään kunkin maan tilanne 
suhteessa kahteen muuttujaan, jotka yleisesti ottaen 
toimivat kehityksen indikaattorina. 
• Jos poikkeustapaukset, kuten Malta ja Kypros 
jätetään pois laskuista, koska niillä on hyvin 
erilainen sosiaalinen ja taloudellinen 
kehityshistoria kuin kymmenellä muulla 
hakijamaalla, kuolleisuuden vähentämiseksi 
tarvitaan merkittäviä toimenpiteitä. 
• Slovenia ja Tsekin tasavalta näyttävät 
saavuttaneen edistystä tässä suhteessa; niissä 
lapsikuolleisuus on alle 10/1000. 
• Romaniassa on erittäin korkea lapsikuolleisuus 
ja varsin alhainen eliniänodote. Yhdessä 
Baltian maiden ja Unkarin kanssa se on 
saavuttanut heikoimmat tulokset 
eliniänodotteen suhteen. 
Kuvio 11 - Hakijamaat 
Lapsikuolleisuus ja vastasyntyneiden eliniänodote vuonna 1995 
25 
20 
Latvia Romania 
» 15 3 3 M 
g 10 
£ 
M 
Q. 
n Unkari 
Î Bulgaria 
I • 
Viro Puola 
• !• 
Liettua I • 
Slovakian 
tasavalta 
Teekin 
tasavalta Slovenia Malta 
Kypros 
EU15 
68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 
Eliniänodote 
Lähteet: Yhdistyneet Kansakunnat, Maailman väeslönäkymät 1996 (hakijamaat) - Eurostat, Väestötilastot 1997 
(EU 15) 
Päätelmät 
Väestön ikääntyminen vaikuttaa myös Itä-Euroopan maihin, vaikkakin myöhemmin ja vähemmässä määrin. 
Puolessa näistä valtioista väestökehitys on jo nyt avannut ovet lisääntyneille paineille sosiaaliturvajärjestelmää 
kohtaa;!, joka jo nyt on vaikeuksissa. 
Myös työikäisen väestön määrä laskee näissä valtioissa joskus tuntuvastikin, mikä tuo mukanaan 
samankaltaisia ongelmia kuin ne, joita Euroopan unioni kohtaa vuoden 2010 jälkeen. Jatkuva kasvu 
tulevaisuudessakin vaatisi olemassa olevien työvoimareservien aktivoimista. Puolassa ja Slovakian tasavallassa 
tapahtuva kehitys saattaa olla jonkin verran erilaista. Niissä vaaditaan jatkuvaa talouskasvua ja uusien 
työpaikkojen luomista. Kaupunkien ja maaseudun välinen kuilu saattaa aiheuttaa erityisiä haasteita näille 
valtioille. 
Nämä valtiot kohtaavat myös muita haasteita: erityisesti terveydenhuollon alueella on toteutettava toimenpiteitä 
valtioiden korkeiden kuolleisuuslukujen pienentämiseksi. 
— 
LIITE 
A. EUN VÄESTÖN TULEVAN KEHITYKSEN SKENAARIOT (1995 - 2015) 
Keskimääräinen lasten lukumäärä naista kohden 
Korkea 
Alhainen 
Keskiarvo 
Vanhat 
Nuoret 1995 
1.50 
1.42 
1.45 
1.42 
1.50 2000 
1.75 
1.40 
1.55 
1.40 
1.75 2005 
1.87 
1.40 
1.60 
1.40 
1.87 2010 
1.91 
1.40 
1.63 
1.40 
1.91 2015 
1.92 
1.41 
1.64 
1.41 
1.92 
Korkea 
Alhainen 
Keskiarvo 
Vanhat 
Nuoret Vasts 
1995 
74.3 
73.5 
73.9 
74.3 
73.5 isyntyneiden e 
2000 
75.5 
73.9 
74.7 
75.5 
73.9 iniänodote (miehet) 
2005 
76.9 
74.3 
75.6 
76.9 
74.3 2010 
78.1 
74.7 
76.4 
78.1 
74.7 2015 
79.2 
75.0 
77.2 
79.2 
75.0 
Korkea 
Alhainen 
Keskiarvo 
Vanhat 
Nuoret Vastasyntyneiden eliniänodote (naiset) 
1995 
80.7 
80.1 
80.4 
80.7 
80.1 2000 
81.7 
80.5 
81.1 
81.7 
80.5 2005 
82.7 
80.9 
81.9 
82.7 
80.9 2010 
83.7 
81.3 
82.5 
83.7 
81.3 2015 
84.4 
81.5 
83.1 
84.4 
81.5 
Korkea 
Alhainen 
Keskiarvo 
Vanhat 
Nuoret Vuosittainen nettomuutto (1 
1995-1999 
934 
527 
719 
527 
934 2000-2004 
977 
391 
654 
391 
977 tuhansina) 
2005-2009 
840 
388 
605 
388 
840 2010-2014 
788 
396 
592 
396 
788 
2J> 
B AKTIIVIVÄESTÖN MUUTOKSIIN LIITTYVIEN VÄESTÖNMUUTOSTEN 
VAIKUTUSTEN JA KÄYTTÄYTYMISVAIKUTUSTEN (TALOUDELLISEEN 
TOIMINTAAN OSALLISTUMISEN ASTE ELI AKTIIVISUUSASTE) 
LASKEMISESSA KÄYTETTY MENETELMÄ 
Vuonna 1995 15—64 -vuotiaasta väestöstä (per ikä ja sukupuoli) sekä vuoteen 2015 asti 
15—64 -vuotiaasta väestöstä (per ikä ja sukupuoli) tehtyjen ennakointilaskelmien 
perusteella saadaan seuraavista muuttujista 
Pt = 15—64 -vuotias väestö vuonna t 
Pj, = i ikäinen väestö vuonna t (i välillä 15-64 vuotta) 
ait = i ikäisten prosentuaalinen osuus 15—64 -vuotiaiden ikäryhmästä 
vuonna t, jolloin vektori (a,5 , CTM), määritteleekunkin ikäluokan 
rakenteen vuonna t siten, että 
pi.t / Pt = CTi.t jä I CTj = 1 vuodelle t 
ja arit = kunkin ikäryhmän aktiivisuusaste vuonna t 
APj,, = i ikäinen aktiiviväestö vuonna t 
AP, = aktiiviväestön kokonaismäärä (15—64 vuotta) vuonna t 
seuraavat relaatiot: 
APit = ari,t x Pit = arM x a-ui x Pt 
APt = I j (ar iit x o-j.t x P,) 
ja aktiiviväestön vaihtelut kahden eri ajankohdan välillä seuraavasti 
AAP = 2 j (ar j x CTj x AP) -f- I j (ar ; x ACTJ X P) + I J (Aar j x a{ x P) + s 
väestömuutoksen vaikutus aktiivisuusasteen jäännös vaikutus 
joka on kahden vaikutuksen summa: 
• aktiivisuusasteen vaikutus, joka saadaan aktiiviväestön muutoksesta, kun ikäryhmä 15-
64 komplementti on vakio ja ikärakenne vakio; tämä ilmaisee työelämään osallistumisen 
asteen annetun komplementin osalta; 
• väestönmuutoksen vaikutus, joka saadaan aktiiviväestön muutoksesta, kun kunkin 
ikäryhmän aktiivisuusaste on vakio ja ikärakenne vakio; väestönmuutoksen vaikutus 
yhdistää komplementtiin sidoksissa olevan vaikutuksen ja sen ikärakenteeseen sidoksissa 
oi;van vaikutuksen. 
Kun menetelmää on sovellettu kuhunkin unionin jäsenvaltioon, jäännös e, joka on 
sidoksissa aikasarjojen diskreettiin luonteeseen, ei ole koskaan ylittänyt 2,5 prosenttia 
kokonaismuutoksesta. Sitä ei otettu huomioon analyysin tuloksissa. 
3H 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 361 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 04 05 16 
Luettelonumero : CB-CO-97-361-FI-C 
ISBN 92-78-22724-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
RX^