Ehdotus: neuvoston päätös Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (OISIN II) /* KOM/2000/0828 lopull. - CNS 2000/0340 */



Virallinen lehti nro 096 E , 27/03/2001 s. 0339 - 0341



Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (Oisin II) (komission esittämät) PERUSTELUT 1. Johdanto Vuoden 2000 lopussa päättyy kolme monivuotista rahoitusohjelmaa, jotka on perustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella hyväksytyillä yhteisillä toiminnoilla. Kyseessä ovat kolme seuraavaa yhteistä toimintaa: *yhteinen toiminta 96/636/YOS, 28 päivältä lokakuuta 1996, oikeusalalla toimivien tuki- ja vaihto-ohjelmasta (Grotius) [1], [1] EYVL L 287, 8.11.1996, s. 3. *yhteinen toiminta 96/700/YOS, 29 päivältä marraskuuta 1996, ihmisillä käytävän kaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastaavien henkilöiden kannustus- ja vaihto-ohjelmasta (STOP) [2], [2] EYVL L 322, 12.12.1996, s. 7. *yhteinen toiminta 97/12/YOS, 20 päivältä joulukuuta 1996, rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten välistä henkilöstövaihtoa ja koulutusta sekä näiden viranomaisten välistä yhteistyötä koskevasta yhteisestä ohjelmasta (Oisin) [3]. [3] EYVL L 7, 10.1.1997, s. 5. Ohjelmien toteuttamiseen on osoitettu määrärahoja seuraavasti: Grotius 8,8 miljoonaa euroa, STOP 6,5 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Kutakin toimintavuotta varten on hyväksytty erilliset vuosiohjelmat, joissa on määritelty tavoitteet ja aihekohtaiset painopisteet, kuvattu menettelyt ja pyydetty hanke-ehdotuksia rahoituksen myöntämistä varten. Vuosiohjelmat on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Lukuisille hankkeille onkin myönnetty yhteisrahoitusta. Komiteat, jotka avustavat komissiota ohjelmien toteuttamisessa ja joissa ovat edustettuina kaikki jäsenvaltiot, ovat kokoontuneet ohjelmakauden aikana yleensä kahdesti vuodessa. Kokouksissa on keskusteltu ja vaihdettu näkemyksiä vuosiohjelmista ja yhteisrahoituksen turvin toteutettavista hankkeista, joita komissio on ehdottanut. Komissio on laatinut Euroopan parlamentille ja neuvostolle kolme kertomusta ohjelmien toteuttamisesta (vuodet 1996 ja 1997 on käsitelty samassa kertomuksessa). Kuten kertomuksissa on todettu, ohjelmien tavoitteet on saavutettu, ja ne ovat osoittautuneet niihin sijoitetun panoksen arvoisiksi, sillä niistä on myönnetty tukea lukuisille hankkeille. Lisäpäätelmiä ohjelmien tehokkuudesta ja vaikutuksista voidaan tehdä piakkoin, kun vuotta 2000 koskeva kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Vuoden 2000 alussa tehty ulkoinen arviointi vahvisti, että ohjelmien tavoitteet on saavutettu ja että ne ovat edistäneet lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa yhteisön tasolla. Myös ohjelmien tehokkuus suhteessa niihin panostettujen resurssien määrään arvioitiin tyydyttäväksi. Ulkoisessa arvioinnissa ehdotettiin kuitenkin keinoja parantaa yhteisrahoituksen turvin toteutettujen hankkeiden vaikutuksia. Esimerkiksi seminaarien ja konferenssien määrää voitaisiin vähentää, hankkeiden valmistelua tehostaa ja varmistaa, että hankkeiden tuloksia levitetään laajemmin. Nämä päätelmät on otettu huomioon ohjelmien jatkamista koskevissa ehdotuksissa. Toukokuun 1. päivänä 1999 voimaan tulleella Amsterdamin sopimuksella otettiin käyttöön käsite "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Euroopan unionissa". Tampereella 15.- 16. lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti päätelmissään tämän käsitteen merkitystä. Lisäksi komissio on hyväksynyt tulostaulun, jonka avulla seurataan tämän alueen kehittymistä. On selvää, että oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat voivat myös Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen edistää merkittävästi lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä yhteisön tasolla ja että ne voivat tukea edellä mainitun yleistavoitteen saavuttamista eli vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Komissio katsoo näin ollen, että ohjelmia olisi jatkettava, jotta niiden kautta voidaan edelleen antaa merkittävää tukea yhteisön tasolla toteutettaville hankkeille tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Myös Euroopan parlamentti on kannattanut tätä ajatusta erityisesti STOP-ohjelman osalta 19. toukokuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa, joka koskee komission toista tiedonantoa lisätoimista naisilla käytävän kaupan torjumiseksi. Ohjelmien toiminta ja hallinto on kuitenkin jatkossa uudistettava siten, että otetaan entistä paremmin huomioon yhteisrahoitus oikeudellisen ja poliisiyhteistyön alalla. Voitaisiin esimerkiksi ajatella kaikkien perustamissopimuksen VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien yhdistämistä yhdeksi puiteohjelmaksi. 2. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: MUUTOKSET Ehdotukset neuvoston päätöksiksi yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskevan Grotius-ohjelman sekä STOP- ja Oisin-ohjelmien toisen vaiheen perustamisesta pohjautuvat kokemuksiin, joita nykyisten ohjelmien toteuttamisesta on kertynyt viiden vuoden aikana. Ohjelmien jatkamiseen tähtäävän valmistelutyön yhteydessä on tultu siihen tulokseen, että kaikki lainvalvontaan ja oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvät ohjelmat on uudistettava perusteellisesti. Niiden yhdistäminen yhdeksi perustamissopimuksen VI osastoon perustuvaksi puiteohjelmaksi noudattaisi komission yleistä linjaa pyrkiä luomaan yksittäisten ohjelmien sijasta laajempia ohjelmakokonaisuuksia. Näin voitaisiin ehkä myös lisätä toiminnan kokonaisrahoitusta. Puiteohjelma myös yksinkertaistaisi budjettimenettelyä ja lisäisi toiminnan näkyvyyttä. Lisäksi voitaisiin hyödyntää tehokkaammin ohjelmien yhteisvaikutuksia, vaikka nykyiset neljä VI osaston nojalla toteutettavaa ohjelmaa säilyisivät myös puiteohjelmassa erillisinä "lukuina". Tämän myöhemmin toteutettavan uudistuksen vuoksi ohjelmien toisen vaiheen kesto on rajattu kahteen vuoteen. Tällä tavoin voidaan kaikkien VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien uudistus toteuttaa samaan aikaan kun järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaaville henkilöille tarkoitettu vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelma Falcone päättyy vuoden 2002 lopussa. Vaikka ohjelmien jatkamista koskevien ehdotusten rakenne ja sanamuoto poikkeavat jossain määrin yhteisistä toiminnoista, joilla ohjelmat on alun perin perustettu, tarkoitus ei ole muuttaa niiden soveltamisaloja. Poikkeuksena tästä on Grotius, joka on jaettu kahteen osaan: näistä toinen koskee yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita ja toinen yksityisoikeudellisia asioita. Komissio on tehnyt erillisen ehdotuksen Grotius-ohjelman yksityisoikeudellisesta osasta. [4] [4] KOM(2000) 516 lopull., 5.9.2000. Syynä muutokseen on se, että oikeudellisesta yhteistyöstä hyväksytty yhteinen toiminta, jolla Grotius-ohjelma vuonna 1996 perustettiin, kattoi sekä yksityisoikeudelliset asiat että rikosasiat. Tuolloin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artikla säänteli kaikkea oikeudellista yhteistyötä. Oikeudellista yhteistyötä koskevia määräyksiä muutettiin kuitenkin Amsterdamin sopimuksessa, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 1999. Nykyään oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 ja 65 artiklan soveltamisalaan, kun taas oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 ja 34 artiklan soveltamisalaan. Koska ohjelman kahdella osalla on siis eri oikeusperustat, on tehtävä erilliset päätökset. Grotius-, Oisin- ja STOP-ohjelmien pääasiallisena kohderyhmänä ovat tietyt ammattiryhmät, kuten tuomarit, syyttäjät, muut juristit, poliisiviranomaiset, lainvalvontaviranomaiset, virkamiehet ja rikoksen uhrien tukipalveluista vastaavat henkilöt. Toisaalta myös koulutuslaitokset, korkeakoulut, vapaaehtoisjärjestöt ja tutkimuskeskukset voivat saada ohjelmista tukea. Ohjelmien yhteisinä päätavoitteina on kehittää Euroopan unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, joka tarjoaa kansalaisilleen korkeatasoisen suojan, ja torjua järjestäytynyttä rikollisuutta. Grotius-ohjelman erityistavoitteena on edistää oikeusalan toimijoiden yhteistyötä, lisätä tietoa erilaisista oikeus- ja tuomioistuinjärjestelmistä ja helpottaa jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä. Oisin-ohjelman avulla pyritään kannustamaan jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisia tekemään yhteistyötä tutustuakseen muiden jäsenvaltioiden viranomaisten toimintamenetelmiin ja toiminnan rajoituksiin. STOP-ohjelman puitteissa tehdään aloitteita, joiden tarkoituksena on torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sen kaikissa muodoissa, lapsipornografia ja siihen liittyvä väkivalta mukaan luettuina, ja auttaa kyseisen rikollisen toiminnan uhreja. Ohjelmat ehdotetaan toteutettaviksi seuraavin keinoin: -jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, toimintamenetelmiä ja valiokäytäntöjä koskeva koulutus -jäsenvaltioiden viranomaisten henkilövaihto- ja harjoittelujaksot -seminaarit, keskustelutilaisuudet ja konferenssit -oikeustieteellinen ja uusien toimintamenetelmien tutkimus -tiedottaminen ja tulosten hyödyntäminen. Ehdotusten rakenne heijastaa yhteisön ohjelmien yleistä kehityssuuntaa, mistä esimerkkinä mainittakoon Daphne-ohjelma.Samalla on otettu käyttöön uusia termejä ja uudentyyppisiä toimia, esimerkiksi: *vuotuiset työohjelmat aiempien vuosiohjelmien sijaan *uutuuksia ovat erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet, joiden aiheita luetellaan vuotuisessa työohjelmassa *toimien arviointi- ja valintaperusteita on selkeytetty. Kokonaisrahoitusta ehdotetaan korotettavan, koska kiinnostus ohjelmia kohtaan on lisääntynyt ja myös tavoitteet on asetettu korkeammalle. Ohjelmille ehdotetaan seuraavaa rahoitusta: Grotius 4 miljoonaa euroa, STOP 4 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Yhteisön rahoitusosuuden enimmäismääräksi ehdotetaan 70 prosenttia 80 prosentin sijasta. Näin pyritään saamaan hankkeiden järjestäjiltä tarkemmat arviot kustannuksista ja lisäämään ohjelmien rahoitusta kansallisista lähteistä. Ehdotettujen ohjelmien tavoitteet on nyt liitetty lähemmin Amsterdamin sopimuksella muutettuihin perussopimuksiin ja VI osaston nojalla toteutettaviin yhteisön laajuisiin politiikkoihin ja toimintasuunnitelmiin. Yhtenä tavoitteena korostetaan myös sitä, että on erityisen tärkeää saada EU:n jäseniksi ehdolla olevat maat (ns. ehdokasmaat) mukaan ohjelmien toteuttamiseen. Ehdokasmaiden viranomaiset ja järjestöt ovat yhä laajemmin osallistuneet nykyisiin ohjelmiin, ja tätä kehityssuuntaa olisi vahvistettava jo EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen. Tätä varten komissio ehdottaa, että jäljempänä kuvattuja erityistoimia käytettäisiin aloilla, joita kohtaan ehdokasmaat ovat osoittaneet erityistä kiinnostusta. Vastuu hanke-ehdotuksen esittämisestä ja hyväksytyn toiminnan asianmukaisesta toteuttamisesta säilyy kuitenkin edelleen siihen osallistuvalla jäsenvaltiolla tai jäsenvaltiosta tulevalla organisaatiolla. Jotta ehdokasmaat saisivat paremmin tietoa eri menettelyistä ja ohjelmien toteuttamisesta, komissio voisi kutsua ehdokasmaiden edustajia tarkkailijoiksi tiedotuskokouksiin, jotka pidettäisiin ohjelmien toteuttamisessa avustavien komiteoiden virallisten kokousten jälkeen. Tiedottamisen avulla valmisteltaisiin sopimusneuvotteluja ehdokasmaiden kanssa näiden osallistumisesta ohjelmien rahoittamiseen. Tähänastisten kokemusten perusteella on käynyt ilmi, että komissiolle esitetyt hanke-ehdotukset eivät aina täysin kata vuosiohjelmissa asetettuja painopistealueita. Joidenkin alojen erityistarpeiden täyttämiseksi voitaisiin laatia erityisiä kohdennettuja toimia. Tätä varten ehdotetaan, että vuotuisessa työohjelmassa voitaisiin esittää muutamia erityistoimia, joista ilmoitettaisiin toimintatyyppi (tiedotuskampanja, konferenssi, henkilövaihdot, tutkimus) sekä selkeä aihe ja tavoite. Nämä erityistoimet rahoitettaisiin kokonaan yhteisön varoin. Komissio voisi vuotuisia työohjelmia koskevassa ehdotuksessaan määritellä toimet ja pyytää järjestäjiltä ehdotuksia niiden toteuttamisesta. Saadut ehdotukset arvioitaisiin samoin perustein kuin muutkin hanke-ehdotukset. Lisäksi komissio katsoo aiempien kokemusten ja ulkoisen arvioinnin päätelmien perusteella, että ohjelmiin pitäisi ottaa mukaan täydentäviä toimenpiteitä, jotta ohjelmien tavoitteet voidaan saavuttaa tehokkaammin. Näillä on tarkoitus tukea muita toimia, jotka ovat jo saaneet rahoitusta ohjelmista. Komissio voisi ilmoittaa täydentävien toimenpiteiden aiheet vuotuisessa työohjelmassa (esimerkiksi tietyn toimen tulosten julkaiseminen, ohjelmaan liittyvää tietoa sisältävien Internet-sivustojen tai tietokantojen kehittäminen tai johonkin ohjelman erityiskysymykseen perehtyneiden asiantuntijoiden kokousten järjestäminen). Myös täydentävät toimenpiteet voitaisiin rahoittaa jopa kokonaan yhteisön varoin. . Kokonaan rahoitettaviin erityistoimiin ja täydentäviin toimenpiteisiin voitaisiin kuitenkin kumpiinkin käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista määrärahoista. Ohjelmien toteuttamiseen liittyviä komiteamenettelyjä koskevien ehdotusten pohjana on käytetty ns. komitologiapäätöstä eli 28. kesäkuuta 1999 tehtyä neuvoston päätöstä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä [5]. Päätöstä tosin sovelletaan vain niihin komiteoihin, jotka toimivat sellaisilla aloilla, joilla toimivalta on yhteisöllä, mutta päätöksessä säädetyt menettelyt, joita on käytetty ehdotuksissa mallina, vastaavat käytännössä menettelyjä, joita ohjelmien toteuttamisessa on sovellettu jo vuodesta 1996. [5] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23-26. Ohjelmien täytäntöönpanotoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi neuvoa-antavan tai hallintomenettelyn mukaisesti. Ehdotusten mukaan menettelyn valintaan ei vaikuta pyydetyn rahoituksen määrä eli se, ylittyykö 50 000 euron raja, koska toimien kokonaiskustannukset ovat harvoin enempää kuin 100 000 euroa. Siksi ehdotetaan neuvoa-antavan menettelyn soveltamista kaikissa päätöksissä toimista, joille haetaan rahoitusta, samoin kuin päätöksissä täydentävien toimenpiteiden rahoittamisesta. Tällöin komissio vastaa hankkeiden valinnasta ja pyytää komitealta lausuntoa valitsemiensa ehdotusten luettelosta, johon sisältyvät myös täydentävät toimenpiteet. Sen sijaan vuotuinen työohjelma ja erityistoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi hallintomenettelyllä. . Tämä johtuu siitä, että työohjelmalla on paljon suurempi merkitys potentiaalisten hakijaorganisaatioiden kannalta muun muassa siksi, että siinä määritellään ohjelman tärkeimmät aihealueet ja erityistoimien aiheet. Neuvoa-antavan menettelyn soveltaminen tarkoittaa, että komission on otettava komitean lausunto huomioon niin suurelta osin kuin mahdollista ja ilmoitettava komitealle, millä tavoin tämä on tehty. Hallintomenettelyn soveltaminen taas tarkoittaa sitä, että komissio voi päättää toimenpiteestä, ellei määräenemmistö komitean jäsenistä vastusta sitä. 3. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: ARTIKLAKOHTAISET PERUSTELUT 1 artikla Kunkin ehdotuksen 1 artiklalla perustetaan ohjelman toinen vaihe ja siinä todetaan, että ohjelmat ovat voimassa kahden vuoden ajan 1. tammikuuta 2001 alkaen . 2 artikla 2 artiklassa asetetaan ohjelman tavoitteet. Ne sidotaan tiiviisti Amsterdamin sopimuksessa asetettuun yleistavoitteeseen ja siten myös mm. toimintasuunnitelmiin, joiden tarkoituksena on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen. Tämän jälkeen määritellään ohjelman erityistavoitteet suhteessa yleistavoitteeseen. Artiklassa myös erityisesti mainitaan, että ehdokasmaat voivat osallistua toimintaan. 3 artikla 3 artiklassa määritellään, keille yhteisön rahoitusta voidaan myöntää. Siinä määritellään ohjelman soveltamisalaan kuuluvat organisaatiot ja asetetaan näin kohderyhmät. Artiklassa kerrotaan myös, mitä "eurooppalainen ulottuvuus" edellyttää eli montako kumppania eri jäsenvaltioista ja ehdokasmaista on oltava mukana. Lisäksi 3 artiklassa säädetään erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä, jotka voidaan rahoittaa kokonaan yhteisön varoin, jotta ohjelman tavoitteet toteutuisivat paremmin. 4 artikla 4 artiklassa määritellään ohjelmassa toteutettavat toimet, joihin myös nykyisissä ohjelmissa toteutettavat toimet kuuluvat. 5 artikla 5 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään budjettimäärärahojen myöntämisestä ohjelmille ja muissa kohdissa esitetään toimien rahoittamista koskevat perusperiaatteet. 6 artikla 6 artiklassa käsitellään ohjelman toteuttamista. Sen 1 kohdassa todetaan, että toteuttamisesta vastaavat komissio ja jäsenvaltiot yhdessä. Kahdessa seuraavassa kohdassa esitetään perussääntö ja kolme työvaihetta, jotka komission on suoritettava ohjelman toteuttamiseksi. 4 kohdassa määritellään, mitä toimenpiteitä 7 artiklalla perustetun komitean on tutkittava lausunnon antamista varten. Artiklan 5 kohdassa esitetään ohjelmasta rahoitettavien toimien yleiset arviointi- ja valintaperusteet. Tämä kohta on pyritty laatimaan mahdollisimman selkeästi, koska on erittäin tärkeää, että hankkeiden järjestäjät tietävät, millä perusteella heidän ehdotuksiaan arvioidaan. Näiden perusteiden avulla komissio perustelee ehdotusten valinnan tai hylkäämisen. 7 artikla 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että komissiota avustaa ohjelman toteuttamisessa komitea, johon kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta. Artiklan 2 kohdassa on säännökset komitean työjärjestyksen hyväksymisestä. 3 kohdassa säädetään, että komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia tiedotuskokouksiin. 8 artikla 8 artiklassa kuvataan neuvoa-antava menettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilta hankkeiden järjestäjiltä saatuja ehdotuksia ja 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja täydentäviä toimenpiteitä. 9 artikla 9 artiklassa kuvataan hallintomenettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä vuotuinen työohjelma ja siihen sisältyvät erityistoimet. 10 artikla 10 artiklassa komissio velvoitetaan huolehtimaan ohjelman arvioinnista ja seurannasta. Lisäksi komission on laadittava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomus arviointi- ja seurantatoimiensa tuloksista. 11 artikla 11 artiklassa säädetään, että päätös ohjelman perustamisesta tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2000/0340 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (Oisin II) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan, ottaa huomioon ... 2000 tehdyn komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: (1) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklassa asetetaan unionin tavoitteeksi antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa poliisiyhteistyön alalla. (2) Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä vaaditaan rikosten ehkäisemisestä vastaavien viranomaisten yhteistyön tiivistämistä. (3) Jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten välistä yhteistyötä on osaltaan tiivistetty joulukuun 20 päivänä 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 97/12/YOS [6] perustetulla Oisin-ohjelmalla. [6] EYVL L 7, 10.1.1997, s. 5. (4) Ohjelman uusiminen, josta määrätään erikseen edellä mainitussa yhteisessä toiminnassa, auttaa parantamaan yhteistyötä entisestään. (5) On suotavaa varmistaa Oisin-ohjelmasta tuettujen toimien jatkuvuus, uusia ohjelma ja perustaa toinen vaihe, joka kestää kaksi vuotta. (6) On tarpeen antaa Euroopan unionin jäseniksi ehdolla oleville maille mahdollisuus osallistua Oisin-ohjelmaan helpottamalla niiden osallistumista ohjelmasta tuettaviin hankkeisiin. (7) Tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 kohdan toisessa luetelmakohdassa, on vahvistettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen [7] N:o 1999/468/EY 2 artiklan mukaisesti kyseisen päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. [7] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (8) Koska tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, ovat neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja hallintotoimenpiteitä, ne on vahvistettava kyseisen päätöksen 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä noudattaen, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla - Ohjelman perustaminen 1. Tällä päätöksellä perustetaan 20 päivänä joulukuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 97/12/YOS perustetun Oisin-nimisen yhteistyöohjelman toinen vaihe. 2. Ohjelma uusitaan kaudeksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2001 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2002, minkä jälkeen sen voimassaoloa voidaan jatkaa. 2 artikla - Ohjelman tavoitteet 1. Ohjelma edistää yleistä tavoitetta antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Ohjelman tavoitteena on tukea jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä ja perehdyttää ne paremmin muiden jäsenvaltioiden vastaavien viranomaisten toimintatapoihin ja toiminnan rajoituksiin. 2. Hankkeisiin voi osallistua ehdokasmaiden edustajia, jotka voivat näin perehtyä Euroopan unionin säännöstöön ja valmistautua jäsenyyteen. Hankkeisiin voi osallistua myös muita kolmansia maita, jos tämä edistää hankkeiden tavoitteiden saavuttamista. 3 artikla - Osallistuminen ohjelmaan 1. Ohjelmasta voidaan myöntää yhteisön rahoitusta hankkeille, joita voivat ehdottaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaiset ja joiden tarkoituksena on 2 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen. 2. Tässä päätöksessä 'lainvalvontaviranomaisilla' tarkoitetaan kaikkia jäsenvaltioiden julkisia laitoksia, jotka ovat kansallisen lain nojalla vastuussa rikosten ehkäisemisestä, selvittämisestä ja torjunnasta. 3. Jotta hankkeelle voidaan myöntää yhteisön rahoitusta, siinä on oltava mukana vähintään kolme jäsenvaltiota tai kaksi jäsenvaltiota ja yksi ehdokasmaa, ja sen tarkoituksena on oltava 2 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen. 4. Ohjelmasta voidaan rahoittaa myös: -erityistoimia, joista on hyötyä ohjelman painopisteiden tai ehdokasmaiden kanssa tehtävän yhteistyön kannalta, -täydentäviä toimenpiteitä, kuten seminaareja, asiantuntijakokouksia tai muita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tietojen levittäminen. 4 artikla - Ohjelmasta tuettavat toimet Ohjelmaan sisältyy seuraavanlaisia toimia: -koulutus -henkilövaihto- ja harjoittelujaksot -selvitykset ja tutkimukset -kokoukset ja seminaarit -ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tulosten levittäminen. 5 artikla - Ohjelman rahoitus 1. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien puitteissa. 2. Hanke, jolle on myönnetty yhteisön rahoitusta tästä ohjelmasta, ei voi saada rahoitusta mistään muusta Euroopan yhteisöjen talousarviosta rahoitettavasta ohjelmasta. 3. Rahoituspäätösten perusteella laaditaan rahoitussopimus komission ja hankkeiden järjestäjien välillä. Komissio valvoo rahoituspäätöksiä ja -sopimuksia, ja tilintarkastustuomioistuin toimittaa niitä koskevat tarkastukset. 4. Euroopan yhteisöjen talousarviosta myönnettävän rahoituksen osuus voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista. 5. Edellä 3 artiklan 4 kohdassa mainitut erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet voidaan kuitenkin rahoittaa kokonaan yhteisön varoin siten, että kumpienkin osuus voi olla enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista. 6 artikla - Ohjelman toteuttaminen 1. Komissio vastaa ohjelman hallinnoinnista ja toteuttamisesta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. 2. Komissio hallinnoi ohjelmaa 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisesti. 3. Ohjelman toteuttamista varten komissio: -laatii vuotuisen työohjelman, jossa esitetään erityistavoitteet, aiheenmukaiset painopistealueet ja tarvittaessa luettelo erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä, -arvioi ja valitsee hankkeet, joita 3 artiklassa tarkoitetut hankkeiden järjestäjät ovat esittäneet. 4. Komissio antaa ohjelman toteuttamistoimia koskevat ehdotukset 7 artiklassa tarkoitetun komitean arvioitavaksi. Järjestäjien esittämät hankkeita ja täydentäviä toimenpiteitä koskevat ehdotukset tutkitaan 8 artiklassa mainitun neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti. Vuotuinen työohjelma ja erityistoimet tutkitaan 9 artiklassa mainitun hallintomenettelyn mukaisesti. 5. Komissio arvioi ja valitsee järjestäjien esittämät hankkeet seuraavien perusteiden mukaan: -yhdenmukaisuus ohjelman tavoitteiden kanssa, -eurooppalainen ulottuvuus ja ehdokasmaiden osallistumismahdollisuudet, -yhdenmukaisuus niiden toimien kanssa, jotka on jo toteutettu tai jotka on tarkoitus toteuttaa poliisi- ja tulliasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla Euroopan unionin poliittisiin painopistealueisiin liittyen, -se, miten hanke täydentää aiemmin toteutettuja, parhaillaan toteutettavia tai tulevia yhteistyöhankkeita, -hankkeen järjestäjän kyky panna hanke täytäntöön, -hankkeen suunnittelun, organisoinnin, esittelyn ja odotettujen tulosten laatu, -ohjelmasta haettavan yhteisön rahoituksen määrä ja sen suhde odotettuihin tuloksiin, -odotettujen tulosten vaikutus ohjelman tavoitteisiin. 7 artikla - Komitea 1. Komissiota avustaa Oisin-komitea, joka muodostuu Euroopan unionin jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä puheenjohtajan ehdotuksesta neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla. 3. Komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia komitean kokousten jälkeen pidettäviin tiedotuskokouksiin. 8 artikla - Neuvoa-antava menettely Tähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. 9 artikla - Hallintomenettely 1. Tähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklassa tarkoitettua hallintomenettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. 2. Päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta. 10 artikla - Arviointi 1. Komissio arvioi vuosittain ohjelman toteuttamiseksi kuluneena vuonna toteutetut toimet. 2. Komissio laatii ohjelman toteuttamisesta vuosittain kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ensimmäinen kertomus esitetään 31 päivään heinäkuuta 2002 mennessä. 11 artikla - Voimaantulo Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja RAHOITUSSELVITYS 1. TOIMENPITEEN NIMI Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (Oisin II). 2. BUDJETTIKOHTA / -KOHDAT B5-820 3. OIKEUSPERUSTA Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artikla. 4. TOIMENPITEEN KUVAUS 4.1 Toimenpiteen yleistavoite Tarkoituksena on varmistaa 19. joulukuuta 2000 päättyvän Oisin-ohjelman jatkuminen. Oisin-ohjelman tavoitteena on tukea kansallisten lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä ja perehdyttää ne paremmin muiden jäsenvaltioiden vastaavien viranomaisten toimintatapoihin ja toiminnan rajoituksiin. 'Lainvalvontaviranomaisilla' tarkoitetaan kaikkia jäsenvaltioiden julkisia laitoksia, jotka ovat kansallisen lain mukaisesti vastuussa rikosten ehkäisemisestä, selvittämisestä ja torjunnasta, eli lähinnä poliisi- ja tulliviranomaisia. Oisin-ohjelmasta voidaan myöntää yhteisön rahoitusta koulutukseen, henkilöstövaihtoon ja harjoitteluun, tapaamisten, konferenssien ja seminaarien järjestämiseen, tutkimusten ja selvitysten laatimiseen sekä yhteisön tasolla rahoitettujen toimien tulosten levittämiseen. Nämä ovat tärkeitä keinoja pyrittäessä luomaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Euroopan unionin tasolla tiivistämällä ja tehostamalla lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä. Ne liittyvät Tampereella 15-16. lokakuuta 1999 pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmiin, joissa vaaditaan rikosten ehkäisemisestä vastaavien viranomaisten yhteistyön tiivistämistä. 4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Ohjelma on voimassa kaksi vuotta (2001-2002). Tänä aikana tutkitaan, voitaisiinko kaikki nykyiset oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat (Grotius, Oisin, Falcone ja STOP) sulauttaa yhdeksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvaksi ohjelmaksi. 5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS 5.1 Ei-pakolliset menot 5.2 Jaksotetut määrärahat 5.3 Menot: 8 miljoonaa euroa 6. MENOLAJI -kun hanke on jäsenvaltioissa toimivien järjestäjien esittämä, yhteisön osuus yhteisrahoituksesta voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista; loput varat on saatava muista julkisen tai yksityisen sektorin lähteistä. -yhteisö voi rahoittaa kokonaan erityistoimet, jotka koskevat yhteisön edun mukaisia painopistealueita, ja täydentävät toimenpiteet; kumpaankin toimenpideluokkaan voidaan käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista. 7. RAHOITUSVAIKUTUKSET 7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde) Ohjelman toteuttamiseen varataan kaudella 2001-2002 yhteensä 7 miljoonaa euroa. Tämä vastaa nykyisen Oisin-ohjelman vuoden 2000 määrärahoja (3 miljoonaa euroa) kerrottuna kahdella (uusi ohjelma on kaksivuotinen); lisäksi määrää on korotettu 33 prosentilla. Määrärahojen korotusta perustellaan seuraavilla kahdella seikalla: *Lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä on vahvistettu sen jälkeen kun Amsterdamin sopimus tuli voimaan 1. toukokuuta 1999 ja Tampereen Eurooppa-neuvosto vahvisti painopisteet oikeus- ja sisäasioiden alalla lokakuussa 2000. *Yhteistyöhankkeiden lukumäärä on kasvanut ohjelman voimaantulon jälkeen, ja samalla niiden laatu on jatkuvasti parantunut. Monet laadukkaat hankkeet, jotka liittyvät Euroopan unionin painopisteisiin poliisiyhteistyön alalla, saattavat jäädä vaille rahoitusta, ellei ohjelman määrärahoja koroteta. Komissio sai huhtikuussa 2000 perustamissopimuksen VI osaston nojalla toteutettavia ohjelmia koskevan ulkoisen arviointikertomuksen, jonka mukaan ohjelmien määrärahoja olisi syytä korottaa, jotta voitaisiin tukea laadukkaiden hankkeiden toteuttamista; tämä ei muuten ole mahdollista. 7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken riippuu siitä, millaisia hankkeita jäsenvaltiot esittävät. Ohjelmaa hallinnoidaan vuotuisten työohjelmien kautta. Vuosina 1999/2000 toteutetun ensimmäisen vaiheen arvioinnin perusteella pyritään rahoittamaan vähemmän seminaareja ja konferensseja ja enemmän henkilövaihtoja sekä selvityksiä ja tutkimuksia. Määrärahojen alustava jakauma kaudelle 2001/2002 on näin ollen seuraavanlainen: MSM milj. euroa (nykyarvona) >TAULUKON PAIKKA> 7.3 Talousarvion B osaan sisältyvät tutkimuksista, asiantuntijatapaamisista jne. aiheutuvat toimintamenot Ei sovelleta. 7.4 Maksusitoumusmäärärahojen / maksumäärärahojen aikataulu MSM milj. euroa >TAULUKON PAIKKA> 8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET Sovelletaan petostentorjuntaa koskevia yleisiä säännöksiä. Lisäksi suoritetaan otantaan perustuvia tarkastuksia paikalla. 9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI 9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä -Erityistavoitteet: lainvalvontaviranomaisten yhteistyön edistämistä koskevan yleistavoitteen ohella Oisin-ohjelmalle vahvistetaan vuotuisissa työohjelmissa erityiset painopisteet. Ne liittyvät mahdollisimman tiiviisti tulostauluun, jonka avulla seurataan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittymistä Euroopan unionissa (komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille). Vuoden 2001 työohjelman laatii ohjelman hallintokomitea, mutta tässä vaiheessa voidaan mainita esimerkkeinä seuraavat aiheet: -lisätä jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa lainvalvontaviranomaisten toiminnan tuntemusta, -edistää jäsenvaltioiden rikostentorjuntajärjestelmien yhteisten arvojen tuntemusta, -luoda ammatillisia yhteyksiä ja luottamusta lainvalvontaviranomaisten välille, -edistää keskustelua poliisiyhteistyön parantamisesta ja kokeellisesti sovelletuista työmenetelmistä, -vertailla eri maissa vallalla olevia suuntauksia yleisen turvallisuuden ja rikosten torjunnan alalla, -levittää hankkeiden avulla saatua tietoa yhteisön tasolla. -Kohderyhmä: jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaiset eli poliisi- ja tulliviranomaiset; hankkeisiin voi osallistua myös ehdokasmaiden viranomaisia sekä muiden kolmansien maiden viranomaisia tai asiantuntijoita, jos tämä on toiminnan toteuttamisen kannalta tarpeen. Seminaarien ja konferenssien lopullinen edunsaaja on yleensä jonkin jäsenvaltion julkinen laitos tai poikkeustapauksessa ehdokasmaan julkinen laitos yhdessä kahden jäsenvaltiosta peräisin olevan järjestäjän kanssa. Selvitysten ja tutkimusten lopullinen edunsaaja voi olla julkinen tai yksityinen tutkimuslaitos tai jopa riippumaton asiantuntija. Tässä tapauksessa rahoituksen saaja määritetään julkisia hankintoja koskevien menettelyjen mukaisesti. 9.2 Toimenpiteen perustelut -Yhteisön rahoitustuen tarpeellisuus erityisesti toissijaisuusperiaate huomioon ottaen: tukea Amsterdamin sopimuksessa ja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä vahvistettujen tavoitteiden toteutumista poliisiyhteistyön alalla, edistää ammatillisten yhteyksien kehittymistä myös sellaisten jäsenvaltioiden viranomaisten välillä, jotka eivät suoraan osallistu yhteisön politiikkojen toteuttamiseen, helpottaa hankkeiden järjestäjien verkottumista, varmistaa hankkeiden kansainvälisyys ja levittää niiden tuloksia yhteisön tasolla. -Toimenpiteen toteuttamisessa käytettävien menettelytapojen valinta * edut verrattuna vaihtoehtoisiin toimenpiteisiin (suhteelliset edut): tulosten levittäminen ja toimijoiden tarpeisiin vastaaminen koko yhteisön tasolla, kohderyhmien välisen koordinoinnin tehokkuus. * muiden vastaavien yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla mahdollisesti toteutettavien toimenpiteiden erittely: yhteisön tasolla ei toteuteta muita erityistoimia ja kansallisella tasolla niiden määrä on rajoitettu eikä niiden avulla ole mahdollista saavuttaa verkottumisesta saatavia etuja eikä levittää hyviä käytäntöjä koko yhteisön tasolla. * odotetut liitännäis- ja kerrannaisvaikutukset: yhteisvaikutukset ja lisäarvo yhteisön tasolla. -Tärkeimmät epävarmuustekijät, jotka saattavat vaikuttaa toimenpiteen erityistuloksiin. Aiemmista toimista saatu kokemus osoittaa, ettei tällaisia epävarmuustekijöitä ole. Päinvastoin, tällaisten toimien kysyntä kasvaa lainvalvontaviranomaisten keskuudessa jatkuvasti ja myös yhteisön tasolla niitä on todettu tarvittavan yhä enemmän, jotta Eurooppaan voitaisiin luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. 9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi -Suoritusmittarit * tulosmittarit (toteutettujen toimenpiteiden arviointi): hankkeiden tulosten analysointi ja levittäminen, kansainvälisten kumppanuussuhteiden luominen, * tavoitteiden saavuttamisen mittarit: lainvalvontaviranomaisille tarkoitetun, eri valtioiden poliisi- ja tullijärjestelmiin liittyvän koulutuksen lisääntyminen, käytännön yhteistyötoimien lisääntyminen (koulutustapahtumat, henkilövaihto, konferenssit ja seminaarit), ohjelmasta rahoitettujen toimien tulosten tehokas levittäminen. -Säädettyä jälkiarviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja toteuttamisaikataulu: sisäinen kokonaisarviointi vuosittain; ulkoinen kokonaisarviointi. -Saavutettujen tulosten arviointi (mikäli nykyisen toimenpiteen toteutusta jatketaan tai se uusitaan). Sisäinen ja ulkoinen arviointi on tehtävä toisistaan riippumatta ja niiden on oltava myönteisiä, tulosten on oltava tavoitteiden mukaisia. On pohdittava, onko toteutettuja toimia syytä jatkaa ja kasvaako kysyntä hankkeiden toteuttajien parissa. 10. HALLINTOMENOT (YLEISEN TALOUSARVION PÄÄLUOKAN III A OSA) Henkilö- ja hallintoresurssien tarve on katettava toimintaa hallinnoivan pääosaston varoista. 10.1 Vaikutus henkilöstön määrään >TAULUKON PAIKKA> Ilmoitettava aikataulu, jonka mukaan lisähenkilöstöä tarvitaan. 10.2 Lisähenkilöstöstä aiheutuvat kokonaiskustannukset euroa >TAULUKON PAIKKA> Määrät ilmaisevat lisähenkilöstön käytön kokonaiskustannukset koko ajalta, jos toimenpiteen kesto on määritelty, tai 12 kuukauden ajalta, jos kestoa ei ole määritelty. 10.3 Toiminnasta aiheutuvien muiden toimintamenojen kasvu, erityisesti komiteoiden ja asiantuntijaryhmien kokouskulut euroa >TAULUKON PAIKKA> Oisin-ohjelmasta rahoitettavat toimet eivät aiheuta asiantuntijamenoja, koska hankkeiden arvioinnin suorittavat osittain komission omat asiantuntijat ja osittain komissiota avustavat ulkopuoliset julkiset laitokset kuten Europol tai Euroopan poliisioppilaitosten liitto. Määrät ilmaisevat toiminnan kokonaiskustannukset koko ajalta, jos sen kesto on määritelty, tai 12 kuukauden ajalta, jos kestoa ei ole määritelty.