FI Euroopan unionin virallinen lehti C 318/19

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Itäinen kumppanuus ja unionin politiikkojen itäinen ulottuvuus ajatellen erityisesti EU:n maatalouspolitiikkaa: elintarviketurvallisuus, häiriötön kauppa, yhteistyön ja kehitysavun lisääminen ja strateginen kumppanuus” (valmisteleva lausunto)

2011/C 318/03

Esittelijä: Seppo KALLIO

Unionin tuleva puheenjohtajavaltio Puola päätti 30. marraskuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

”Itäinen kumppanuus ja unionin politiikkojen itäinen ulottuvuus ajatellen erityisesti EU:n maatalouspolitiikkaa: elintarviketurvallisuus, häiriötön kauppa, yhteistyön ja kehitysavun lisääminen ja strateginen kumppanuus”

(valmisteleva lausunto).

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 21. kesäkuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 13.–14. heinäkuuta 2011 pitämässään 473. täysistunnossa (heinäkuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 149 ääntä puolesta ja 1 vastaan.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK korostaa, että Euroopan unionin ja kumppanuusmaiden assosiaatio- ja vapaakauppaneuvotteluissa ovat tärkeitä kumppanuusmaiden tavoitteet sekä maiden valmius poliittisiin ja taloudellisiin uudistuksiin.

1.2 ETSK pitää tärkeänä kysymystä, missä määrin kumppanuusmailla on kykyä tai poliittista tahtoa uudistaa taloutta ja yhteiskuntaa sopimuksissa edellytetyllä tavalla.

1.3 ETSK pitää ydinasiana sitä, että assosiaatio- ja vapaakauppasopimusten tavoitteena tulee olla kumppanuusmaiden ja EU:n intressien yhteen sovittaminen niin, että kehitys hyödyttää tulevaisuudessa kaikkia osapuolia.

1.4 ETSK:n mielestä EU:n neuvottelustrategiassa on otettava paremmin huomioon maataloussektorin asema sekä maatalouspolitiikan merkitys EU:n ja kumppanuusmaiden yhteistyölle. Maatalous- ja elintarvikesektorilla on oltava konkreettisempi rooli EU:n ja kumppanuusmaiden yhteistyösopimuksissa.

1.5 ETSK korostaa, että maatalouden ja maatalouspolitiikan asema on tähän saakka ollut olematon taloudellista integraatiota ja eri sektoripolitiikan lohkojen konvergenssia käsittelevällä foorumilla. Maatalouden, elintarviketuotannon sekä maatalouspolitiikan tulee kuulua käsiteltäviin aiheisiin.

1.6 ETSK toteaa painokkaasti, että maatalous on erittäin tärkeä sektori kumppanuusmaiden taloudelliselle, sosiaaliselle ja alueelliselle kehitykselle. Tavoitteiden saavuttaminen edellyttää maatalouden suotuisaa kehitystä. Maatalouteen investoiminen ja alan kehittäminen ovat perusedellytyksiä myös köyhyyden vähentämiselle maaseudulla.

1.7 ETSK pitää tärkeänä kumppanuusmaiden maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden kilpailukyvyn sekä ruokaturvallisuuden ja ruuan laadun kehittämistä. Keskeiseksi ongelmaksi kumppanuusmaiden elintarvikkeiden markkinoillepääsyssä on osoittautunut WTO:n terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevan sopimuksen (SPS) määräysten ja standardien täyttäminen. Ruuan turvallisuuden takaaminen EU:n markkinoilla edellyttää laatukriteereistä kiinni pitämistä. Ongelmien poistamiseksi kumppanuusmaat tarvitsevat teknistä ja taloudellista tukea sekä neuvontaa.

1.8 Maataloustuotteiden kaupan keskeiseksi pullonkaulaksi on todettu kumppanuusmaiden vaikeus saavuttaa elintarvikkeissa WTO:n SPS-sopimuksen määräykset ja standardit. Komission on kuitenkin aina kun mahdollista pyrittävä neuvottelemaan keskinäisestä tunnustamisesta tapauksissa, joissa itäisen kumppanuuden piiriin kuuluvat valtiot noudattavat jo omia voimassa olevia SPS standardeja, vaikka ne eivät olisikaan täysin yhteensopivia. Kun syvää ja laaja-alaista vapaakauppaa koskevat sopimukset (DCFTA) tulevat voimaan, EU:n ja kyseisten maiden on lisäksi varmistettava erittäin tiukalla valvonnalla, etteivät kolmansien maiden toimijat voi tuoda EU:hun takaovesta laittomia tai standardit alittavia elintarvikkeita tai muita ihmisten, eläinten tai kasvien terveydelle haitallisia tuotteita. ETSK ehdottaa, että SPS-teema nostetaan uudeksi erityiskohteeksi lippulaivahankkeissa.

1.9 ETSK korostaa, että markkinatalouteen siirtyminen edellyttää ajattelutavan muuttumista, lainsäädännön ja instituutioiden kehittämistä sekä myös monipuolisia teknisiä valmiuksia alkutuotannon, jalostuksen ja ulkomaankaupan menetelmien ja käytäntöjen soveltamisessa.

1.10 ETSK:n mielestä yhteistyötä tulee vahvistaa varsinkin koulutuksen ja tutkimuksen aloilla, joilla yhteiset tutkimushankkeet ja vierailut sekä seminaarit ovat tärkeitä yhteisen ymmärryksen sekä toimintamallien kehittämisessä.

1.11 ETSK korostaa myös, että EU:n ja kumppanuusmaiden yhteinen intressi on estää lannoitteiden tai torjunta-aineiden ympäristöä haittaavat vaikutukset niin maaperässä kuin vesistöissäkin. Myös ravinteiden kierrosta huolehtiminen on tärkeä kehittämistavoite.

1.12 ETSK pitää erittäin tärkeänä EU:n ja kumppanuusmaiden yhteistyötä energiakysymyksissä myös maatalouden kehityksen kannalta.

1.13 ETSK:n korostaa, että Kansainvälisen työjärjestön ILO:n hyväksymien työelämän perusoikeuksien noudattaminen on keskeinen osa ihmisoikeuksien kunnioittamista. On tärkeää, että EU:n ja kumppanuusmaiden välille syntyvillä syvän ja laaja-alaisen vapaakaupan alueilla noudatetaan kansainvälisesti hyväksyttyjä työelämän normeja.

1.14 ETSK pitää välttämättömänä merkittävää lisäpanostusta itäisten kumppanuusmaiden elintarvikealalla toimiville järjestöille. Järjestöt on laajasti saatava mukaan perustettuun kansalaisyhteiskuntafoorumiin. Tämä koskee myös ETSK:n entistä vahvempaa roolia ja siellä edustettuina olevien järjestöjen tasapuolista osallistumista tähän tärkeään työhön.

1.15 ETSK katsoo, että EU:n ja kumppanuusmaiden hallitusten tulee tukea ja kannustaa järjestöjen kapasiteetin luomista ja niiden osallistumista itäisen kumppanuusstrategian valmisteluun ja prosessien kehittämiseen siten, että vapaa kansalaisyhteiskunta voisi antaa vahvan panoksen yhteistyön kehittämiseen maatalousalalla.

2. Taustaa

2.1 Vakaammat olot, parempi hallintotapa ja talouskasvu unionin itärajoilla ovat Euroopan unionin etu. Euroopan naapuruuspolitiikalla on onnistuttu tiivistämään EU:n ja sen naapureiden välisiä suhteita. Vuonna 2009 Prahassa hyväksytyn itäisen kumppanuuden politiikalla tulisi edetä pidemmälle. Unionin kumppanit (1) Itä-Euroopassa ja Etelä-Kaukasiassa pyrkivät tiivistämään suhteitaan EU:n kanssa. EU tukee voimakkaasti näiden maiden pyrkimyksiä lähentyä Euroopan unionia. Välttämättömiä uudistuksia edistetään voimakkaasti Euroopan naapuruuspolitiikkaan kuuluvan itäisen kumppanuuden avulla, sillä kumppanuusmailla on tällä hetkellä merkittäviä puutteita poliittisissa tavoitteissa ja demokratian käytännön toteuttamisessa.

2.2 Eurooppa-neuvoston julkilausuman (2) mukaan itäinen kumppanuus vahvistaa huomattavasti EU:n politiikkaa itäisiin naapuri- ja kumppanuusmaihin nähden, koska sillä pyritään luomaan edellytykset Euroopan unionin ja sen itäisten kumppaneiden poliittiselle assosiaatiolle ja syvemmälle taloudelliselle yhdentymiselle.

2.3 Kahdenvälisten neuvottelujen tavoitteena on kunkin maan kanssa solmittava assosiaatiosopimus, jonka keskeinen elementti on syvä ja laaja-alainen vapaakauppa-alue (DCFTA (3)) (4).

2.4 Neuvottelujen etenemiselle ovat tärkeitä kumppanuusmaiden tavoitteet sekä poliittinen valmius sopimuksiin Euroopan unionin kanssa. Keskeinen kysymys on, missä määrin kumppanuusmailla on kykyä tai poliittista tahtoa uudistaa taloutta ja yhteiskuntaa sopimuksissa edellytetyllä tavalla.

2.5 Kumppanuusmaat ovat Prahan julkilausumassa sitoutuneet poliittisiin ja taloudellisiin reformeihin. Demokratia, hyvä hallinto ja oikeusvaltioperiaatteen edistäminen, korruption kitkeminen sekä ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja kansalaisyhteiskunnan osallistumisen takaaminen ovat tärkeitä. Talousuudistusten lähtökohtana on markkinatalouden käytäntöjen soveltaminen sekä sääntöjen ja määräysten lähentäminen EU:n lainsäädäntöön. (5)

2.6 Itäisen kumppanuuden multilateraalinen tie täydentää kahdenvälisiä suhteita luomalla yhteistyötä, avointa dialogia sekä parhaiden käytäntöjen ja kokemusten vaihtoa. Yhteistyön kehittäminen etenee aihekohtaisten foorumien ja eräiden ns. lippulaivahankkeiden (6) avulla sekä kansalaisyhteiskuntafoorumin toimesta. (7) Maataloussektorin ja maatalouspolitiikan konvergenssia käsitellään taloudellista integraatiota tarkastelevalla foorumilla. Maatalouden ja maatalouspolitiikan rooli on tähän saakka ollut olematon. Ne tulee ottaa mukaan käsiteltäviin teemoihin.

2.7 Maatalous ja elintarviketuotanto ovat keskeisiä elinkeinoja kaikissa itäisen kumppanuuden maissa. Niiden osuus kansantuotteesta on korkea ja niiden työllistävä vaikutus huomattava. Maatalous- ja elintarviketuotannon vahva kasvu on edellytys koko kansantalouden kasvulle ja samalla köyhyyden vähentämiselle.

2.8 Tässä lausunnossa

a) korostetaan tarvetta täsmentää EU:n strategista lähestymistapaa itäisiin kumppanuusmaihin nähden myös maatalouspolitiikan alalla,

b) tarkastellaan toteutettuja tai käynnissä olevia itäisen kumppanuuden tavoitteita tukevia hankkeita maataloussektorilla sekä

c) kiinnitetään huomiota siihen, että maatalouskysymykset kytkeytyvät moniin EU:n toimintalohkoihin ja niiden tavoitteisiin kumppanuuspolitiikassa.

2.9 ETSK esittää, että EU:n neuvottelustrategiassa tulisi ottaa huomioon maatalouspolitiikan merkitys EU:n ja kumppanuusmaiden yhteistyössä sekä maataloussektorin asema kumppanuusmaiden kehityspolitiikassa.

2.10 Kumppanuusmaat ovat tärkeitä viljan, kotieläintuotteiden, vihannesten ja juuresten sekä myös hedelmien ja viinirypäleiden tuottajia. Ukraina on tärkeimpiä viljantuottajia koko maailmassa. Vuonna 2008 se oli kahdeksanneksi suurin tuottaja ja seitsemänneksi suurin viejä. Tuottavuuden parantuessa vuotuisen sadon määrä voi vielä tuntuvasti nousta. Kun Ukrainan vuotuisen sadon määrä vaihtelee 40–50 miljoonan tonnin tasolla, viiden muun kumppanuusmaan vuotuinen viljasato on yhteensä noin 15 miljoonaa tonnia.

2.11 EU-27 on Ukrainan, Armenian, Azerbaidžanin, Georgian ja Moldovan suurin (8) ja Valko-Venäjän (9) toiseksi suurin kauppakumppani. Moldovan viennistä yli puolet ja Armenian sekä Azerbaidžanin viennistä lähes puolet suuntautuu Euroopan unionin maihin. Myös maataloustuotteiden osuus itäisten kumppanuusmaiden kaupassa EU:n kanssa on varsin keskeisessä asemassa.

3. Maatalouden ja maatalouspolitiikan strategisista tekijöistä

3.1 ETSK korostaa, että maatalous on erittäin tärkeä sektori kumppanuusmaiden taloudelliselle, sosiaaliselle ja alueelliselle kehitykselle. Myös ruokaturvan parantaminen on näille maille välttämätön yhteiskunnallinen tavoite. Yksistään tuotanto-, jalostus- ja markkinointiosaamisen sekä teknologian tarve on huutava. Kumppanuusmaiden tavoitteena on myös maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden kilpailukyvyn ja laadun kehittäminen.

3.1.1 Toinen strateginen tekijä, joka on otettava huomioon, on YMP:n toisen pilarin muodostava maaseudun kehittämispolitiikka, jonka ansiosta yhteisön varoja voidaan käyttää maaseutualueiden ja niiden väestön taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen parantamiseen. Kyse on paitsi maataloustuotannon säilyttämisestä EU:n asettamien vaatimusten mukaisesti myös maaseudun työpaikkojen ja kyseisten alueiden elinkelpoisuuden ylläpitämisestä alueiden kulttuurin mukaisesti ja ottaen huomioon niiden kestävään kehitykseen tähtäävät ympäristötoimenpiteet.

3.2 Euroopan unioni muodostaa 500 miljoonan kuluttajan markkinoillaan ostovoimaltaan suurimman kauppa-alueen maailmassa. Markkinoiden läheisyys tarjoaa kumppanuusmaille ja EU:lle mahdollisuuden kauppavaihdon lisäämiselle ja siten edellytyksiä taloudelliselle kasvulle.

3.3 EU:n maatalous- ja kauppapolitiikan tavoitteena on taata elintarvikemarkkinoiden vakaa toiminta muuttuvissa olosuhteissa. Harjoitetun politiikan tulisi taata korkealaatuiset tuotteet kohtuulliseen hintaan eurooppalaisille kuluttajille. On tärkeää, että politiikka luo vakautta markkinoille, jotka turvaavat kuluttajien tarpeet ja samalla takaavat viljelijöiden kohtuullisen toimeentulon.

3.4 Elintarviketurvallisuuden ylläpitäminen on EU:n maatalous- ja elintarvikesektorin keskeisimpiä tavoitteita. Torjumalla eläin- ja kasvitauteja sekä kontrolloimalla tiukasti terveydelle haitallisia jäämiä taataan kuluttajille turvalliset elintarvikkeet. Tämä rajakontrolli koskee myös kumppanuusmaista EU-alueelle tuotavia elintarvikkeita.

3.5 ETSK pitää ydinasiana, että assosiaatio- ja vapaakauppasopimusten tavoitteina tulee olla sekä kumppanuusmaiden että EU:n intressien yhteen sovittaminen niin, että kehitys hyödyttää tulevaisuudessa kaikkia osapuolia.

4. Vapaakauppaneuvottelujen lähtökohdat ja ydinkysymykset

4.1 Neuvottelut vapaakauppa-alueesta kattavat laajan joukon kauppaan liittyviä kysymyksiä: tariffit, palvelut, tullimuodollisuudet, terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevan sopimuksen (SPS) määräykset ja standardit, julkiset hankinnat, maantieteelliset merkinnät, kaupan säätelyinstrumentit sekä tekniset rajasuojakysymykset (10).

4.2 Neuvottelut syvästä ja laaja-alaisesta vapaakauppa-alueesta (DCFTA) ovat Ukrainan kanssa olleet tiiviisti käynnissä jo kaksi vuotta. Neuvottelut alkoivat Ukrainan WTO-jäsenyyden tultua voimaan vuonna 2008 (11). Läpimurtoa neuvotteluissa ei ole vielä saavutettu, mutta tavoitteeseen ehkä päästään vuoden 2011 aikana.

4.3 Vastaavien vapaakauppa-aluetta koskevien neuvottelujen aloittaminen edellyttää WTO-jäsenyyttä. Moldovan, Armenian ja Georgian kanssa pyritään neuvottelut käynnistämään mahdollisimman nopeasti. Moldova on osoittanut valmiutta edetä neuvotteluissa varsin nopeasti.

4.4 Azerbaidžan ei ole vielä WTO:n jäsen, joten vapaakauppaneuvotteluja ei voida vielä aloittaa. Valko-Venäjän kanssa vapaakauppaneuvotteluilta puuttuvat myös poliittiset edellytykset.

4.5 WTO:n terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevan sopimuksen (SPS) määräysten täyttäminen on osoittautunut maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden markkinoillepääsyn keskeiseksi ongelmaksi. Terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskeva sopimus (SPS) sekä myös EU:n ympäristö- ja terveysvaatimukset edellyttävät Ukrainalta ja myös muilta kumppanuusmailta merkittävää kehittämistoimintaa. Tästä syystä kumppanuusmaat tarvitsevat teknistä ja taloudellista tukea sekä neuvontaa.

5. Maataloussektorin kehittäminen kumppanuusmaissa

5.1 Itäinen kumppanuusohjelma, joka sovittiin Prahassa 7. toukokuuta 2009, nostaa yhteistyön EU:n ja kuuden kumppanuusmaan välillä rahoituksellisesti uudelle tasolle. EU on kohdentanut yhteistyöhön 600 miljoonaa euroa vuosille 2010–2013. Rahoitus kanavoidaan Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanuusinstrumentin (ENPI) kautta (12).

5.2 Erityisiä maatalouden ja ruokaturvan kehittämiseen suunnattuja projekteja on vuosina 2007–2011 ollut 10–12 kappaletta (13). Useat hankkeet ovat olleet pieniä. Moldovan viinintuotannon elvyttämiseen kohdennettu hanke on ollut suurin. Se rahoitetaan yhdessä Euroopan investointipankin kanssa. Hanke alkoi vuonna 2010.

5.3 Noin puolet hankkeista pyrkii parantamaan kumppanuusmaiden ruuan turvallisuutta kehittämällä osaamista mm. SPS-toiminnoissa. Muutama hanke on suunnattu maatalousalan hallinnon ja suunnittelun kehittämiseen. Vuonna 2009 suunnattiin Georgialle vajaan 2 miljoonan euron rahoitus riskitilanteessa olevien lasten ruokaturvan parantamiseen.

5.4 Ukrainan assosiaationeuvotteluissa neuvotteluosapuolet ovat korostaneet mm. maataloustuotannon kilpailukyvyn edistämisen tärkeyttä sekä pyrkimystä elintarvikkeiden laatutekijöiden huomioon ottamiseen (14). Konkreettisesti EU:n tuki tällä sektorilla tulisi kohdistaa instituutioiden kehittämiseen, neuvontaan ja koulutukseen.

5.5 Käytännössä on todettu, että kumppanuusmailla on pitkä prosessi siirtyä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen. Tämän prosessin edistämiseen tulee panostaa ja kiinnittää huomiota. Siirtyminen edellyttää ajattelutavan muuttumisen lisäksi lainsäädännön kehittämistä ja instituutioiden luomista sekä teknisiä valmiuksia alkutuotannon, jalostuksen ja ulkomaankaupan menetelmien ja käytäntöjen soveltamisessa. Kumppanuusyhteistyön ja EU-ohjelmien tulisi luoda edellytyksiä maatalousalan yhteistyön monipuolistamiselle ja kaupan edellytysten parantamiselle.

5.6 EU:n ja kumppanuusmaiden välille on kehittämiskohteiksi nimetty erityisiä aiheita, jotka on todettu osapuolten keskinäisissä neuvotteluissa tärkeiksi. Näiden kehittämiskohteiden teemoja ja aiheita kutsutaan nimellä lippulaivahankkeet. Kun elintarvikkeiden kaupan pullonkaulaksi on havaittu vaikeus täyttää WTO:n terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevan sopimuksen määräyksiä ja standardeja, tulisi tämä teema ottaa mukaan lippulaivahankkeisiin.

6. Ympäristötekijöiden ja sosiaalisten vaikutusten huomioon ottaminen

6.1 Maataloustuotannolla ja elintarviketeollisuudella on merkittävä vaikutus paikalliseen ympäristöön. Viljelymenetelmien valinta vaikuttaa maaperän laatuun sekä erityisesti pinta- ja pohjavesiin. EU:n ja kumppanuusmaiden yhteinen intressi on estää lannoitteiden tai torjunta-aineiden ympäristöä haittaavat vaikutukset niin maaperässä kuin vesistöissäkin. Myös ravinteiden kierrosta huolehtiminen on tärkeä kehittämistavoite.

6.2 Maataloustuotannon kehitykselle ja menestykselle on tärkeää, mitä tapahtuu globaaleilla energiamarkkinoilla sekä kunkin maan energiahuollossa. Satotaso on riippuvainen energiaa vaativien tuotantopanosten, kuten lannoitteiden, saatavuudesta ja hinnasta. Toisaalta uusiutuvan energian tuotanto vaikuttaa ravinnon hintaan, koska osa bioenergiasta voidaan tuottaa viljelyalueilla. EU:n ja kumppanuusmaiden keskinäinen yhteistyö energiakysymyksissä on siten erittäin tärkeä myös maatalouden kehityksen kannalta.

6.3 Euroopan unionin ja kumppanuusmaiden vuorovaikutuksessa olisi kiinnitettävä huomiota maataloussektorin rooliin kumppanuusmaiden maaseutualueiden kehityksessä. Ilman suotuisaa aluekehitystä köyhyyserot kärjistyvät eri alueiden kesken.

6.4 Keskeinen osa ihmisoikeuksia on Kansainvälisen työjärjestön ILO:n hyväksymien työelämän perusoikeuksien noudattaminen. On tärkeää, että EU:n ja kumppanuusmaiden vapaakauppa-alueella noudatetaan hyväksyttyjä työelämän normeja.

7. Hallinnollisen ja muun yhteistoiminnan kehittäminen

7.1 Itäisen kumppanuuden, assosiaatiosopimusten, syvän ja laaja-alaisen vapaakauppa-alueen ja muiden yhteistyömuotojen toteuttaminen vaatii paljon vuorovaikutusta ja yhteistyötä poliittisten päättäjien, viranomaisten, asiantuntijoiden kuten myös kansainvälisten järjestöjen sekä yhteiskunnallis-taloudellisia aloja ja kansalaisyhteiskuntaa edustavien organisaatioiden kesken. Tämä on syytä ottaa huomioon itäisen kumppanuuden ohjelmaa toteutettaessa.

7.2 EU:n ja kumppanuusmaiden kansalaisten, varsinkin nuorten, vuorovaikutus on nähtävä muutoksen edistäjänä. EU tunnustaakin kulttuurialan yhteistyön ja kulttuurien välisen vuoropuhelun arvon olennaisena osana ulkosuhteisiin liittyvää politiikkaa (15).

7.3 Yhteistyötä voidaan rakentaa varsinkin koulutuksen ja tutkimuksen aloilla, joilla yhteiset tutkimushankkeet ja vierailut sekä seminaarit ovat tärkeitä yhteisen ymmärryksen sekä toimintamallien kehittämisessä.

8. Järjestöjen asemaa ja roolia on vahvistettava

8.1 Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä kansalaisyhteiskuntaa edustavien organisaatioiden osallistumiseen EU:n ja kumppanuusmaiden yhteistyöhön. ETSK ehdottaa tukea kansalaisyhteiskunnan järjestöjen toiminnan kehittämiseksi edelleen sekä itäisen kumppanuuden kansalaisyhteiskuntafoorumin vahvistamiseksi.

8.2 Itäisissä kumppanuusmaissa kansalaisyhteiskunnan rooli ja asema ovat olleet heikkoja. Demokratian kehittämisen kannalta on välttämätöntä, että vapaiden järjestöjen roolia vahvistetaan. ETSK on jo aikaisemmin tehnyt lausuntoja, jotka koskevat kansalaisyhteiskunnan ja järjestöjen roolin vahvistamista ja tukemista kyseisissä maissa. Komitea laati aiheesta lausunnon (16) Tšekin puheenjohtajuuskaudella keväällä 2009.

8.3 Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen on ollut aivan liian vähäistä ja huonosti organisoitua. Itäisen kumppanuuspolitiikan yksi keskeinen osa on oltava laajan järjestökentän opastus ja tukeminen niin, että järjestöt pystyvät antamaan merkittävää lisäarvoa EU:n ja kumppanuusmaiden yhteistyön parantamisessa ja tehostamisessa.

8.4 Myös maataloussektorin järjestöjen asema ja kapasiteetti ovat varsin heikkoja. Elinkeinon kehittäminen ja EU-yhteistyön vahvistaminen edellyttävät maataloussektorin järjestöjen kehittämistä lisäämällä koulutusta ja osaamisen tukemista niin kansallisesti kuin EU-yhteyksien hoidossa ja itäisen kumppanuuden toteuttamisessa.

8.5 Itäisen kumppanuusohjelman edistäminen edellyttää maatalous- ja elintarvikesektorin järjestöjen nykyistä merkittävästi laajempaa osallistumista prosessin eri vaiheisiin. Elintarvikeketjun monitahoisuus luo lisähaasteita niin työntekijöille, teollisuudelle, tutkimukselle, neuvonnalle, hallinnolle kuin tuottajillekin. Kaikkien osapuolten toiminnan kannustaminen ja järjestöjen kapasiteetin lisääminen ovat perusedellytyksiä sille, että EU:n ja kumppanuusmaiden maatalousalan yhteistyö voi tuottaa kestäviä ja molempia osapuolia hyödyttäviä tuloksia. On elintärkeää, että yhteistoimintaa tehostetaan sekä ETSK:n, EU-tason organisaatioiden että kansallisten järjestöjen kesken.

Bryssel 14. heinäkuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) Itäisillä kumppanuusmailla tarkoitetaan niitä Itä-Euroopan ja Etelä-Kaukasian maita, joita Euroopan naapuruuspolitiikka koskee: Armenia, Azerbaidžan, Georgia, Moldova, Ukraina ja Valko-Venäjä. KOM(2008) 823 lopullinen, Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Itäinen kumppanuus.

(2) Euroopan unionin neuvosto: Eurooppa-neuvoston julkilausuma itäisestä kumppanuudesta, Bryssel, 20. maaliskuuta 2009, 7880/09, CONCL 1.

(3) DCFTA = Deep and Comprehensive Free Trade Area

(4) Alexander Duleba & Vladimir Bilčik: Toward a Strategic Regional Framework for the EU Eastern Policy, Searching for Synergies between the Eastern Partnership and the Partnership for Modernization with Russia, Bratislava 2010.

(5) Euroopan unionin neuvosto: Puheenjohtajan päätelmät, Brysselin Eurooppa-neuvosto, 19. ja 20. maaliskuuta 2009, 7880/09, CONCL 1.

(6) Lippulaivahankkeita ovat (http://www.eeas.europa.eu/eastern/initiatives/index_en.htm)

a) yhdennetty rajaturvallisuusohjelma

b) pienet ja keskisuuret yritykset

c) alueelliset energiamarkkinat ja energiatehokkuus

d) luonnonkatastrofien ja ihmisten aiheuttamien katastrofien estäminen, niihin varautuminen ja reagoiminen

e) ympäristöasioiden hyvän hallinnan edistäminen

f) energialähteiden monipuolistaminen; eteläinen energiakäytävä.

(7) Itäisen kumppanuuden toimeenpano: Kertomus ulkoministerien kokoukselle, 13. joulukuuta 2010.

(8) Euroopan komissio, kauppapolitiikan pääosasto, Statistics.

(9) Euroopan komissio: Kauppa, kahdenväliset suhteet, maat: Valko-Venäjä.

(10) Ks. alaviite 6.

(11) Neljäs yhteinen edistymisraportti: EU:n ja Ukrainan väliset assosiaationeuvottelut Kiovassa 4.–8. marraskuuta 2010.

(12) Euroopan komissio, ulkosuhteiden pääosasto, Euroopan naapuruuspolitiikka: käsikirja itäisen kumppanuuden puitteissa myönnettävästä rahoituksesta, 24. syyskuuta 2010.

(13) EAP Community, www.easternpartnership.org

(14) Euroopan komissio – ulkosuhteiden pääosasto: luettelo EU:n ja Ukrainan assosiaatio-ohjelman painopistealoista vuodeksi 2010.

(15) Ks. alaviite 2

(16) CESE 889/2009, EUVL C 277, 17.11.2009, s. 30-36, ”Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen itäiseen kumppanuuteen”.