Neuvoston 18 päivänä maaliskuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 28/2003 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)



Virallinen lehti nro C 125 E , 27/05/2003 s. 0072 - 0095



Neuvoston 18 päivänä maaliskuuta 2003 vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 28/2003 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/.../EY antamiseksi kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (2003/C 125 E/05) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: (1) Vihreällä kirjalla kasvihuonekaasujen päästökaupasta Euroopan unionissa käynnistettiin Euroopan laajuinen keskustelu kasvihuonekaasujen päästökaupan sopivuudesta ja mahdollisesta toimivuudesta Euroopan unionissa. Eurooppalaisessa ilmastonmuutosohjelmassa on ollut erilaisia sidosryhmiä mukana tarkastelemassa yhteisön politiikkoja ja toimenpiteitä, mukaan lukien vihreään kirjaan perustuva kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä yhteisössä (yhteisön järjestelmä). Päätelmissään 8 päivänä maaliskuuta 2001 neuvosto totesi eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman sekä vihreään kirjaan perustuvan työn erityisen merkityksen ja korosti konkreettisten toimien pikaista tarvetta yhteisön tasolla. (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1600/2002/EY(5) perustetussa kuudennessa ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa ilmastonmuutosta pidetään ensisijaisena toiminta-alueena, ja ohjelmassa esitetään yhteisön laajuisen päästökauppajärjestelmän toteuttamista vuoteen 2005 mennessä. Ohjelmassa todetaan, että yhteisö on sitoutunut vähentämään vuosien 2008-2012 aikana kasvihuonekaasujen päästöjä kahdeksalla prosentilla vuoden 1990 tasoon verrattuna ja että pitkällä aikavälillä kasvihuonekaasujen päästöjen kokonaismäärää on vähennettävä noin 70 prosentilla vuoteen 1990 verrattuna. (3) Ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen tekemisestä 15 päivänä joulukuuta 1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/69/EY(6) hyväksytyn ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen perimmäisenä tavoitteena on ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuuksien vakiinnuttaminen sellaiselle tasolle, ettei ihmisen toiminnasta aiheudu vaarallista häiriötä ilmastojärjestelmässä. (4) Kun Kioton pöytäkirja, joka hyväksyttiin ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti 25 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/358/EY(7), tulee voimaan, se velvoittaa yhteisön ja sen jäsenvaltiot vähentämään pöytäkirjan liitteessä A lueteltujen ihmisen toiminnasta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen kokonaismäärää vuosien 2008 ja 2012 välisenä kautena kahdeksalla prosentilla vuoden 1990 tasoon verrattuna. (5) Yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat sopineet täyttävänsä yhteisesti Kioton pöytäkirjan mukaiset sitoumuksensa ihmisten toiminnasta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämisestä päätöksen 2002/358/EY mukaisesti. Tällä direktiivillä on tarkoitus myötävaikuttaa siihen, että Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot täyttävät sitoumuksensa tehokkaammin, järjestämällä tehokkaat kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien eurooppalaiset markkinat ja siten, että siitä koituu mahdollisimman vähän haittaa talouden kehitykselle ja työllisyydelle. (6) Yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä 24 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 93/389/ETY(8) toteutettiin järjestelmä, jolla valvotaan kasvihuonekaasujen päästöjä ja arvioidaan edistymistä näitä päästöjä koskevien sitoumusten täyttämisessä. Tämä järjestelmä auttaa jäsenvaltioita niiden päättäessä myönnettävien päästöoikeuksien kokonaismäärästä. (7) Yhteisön säännökset päästöoikeuksien jakamisesta jäsenvaltioissa ovat tarpeen, jotta voidaan varmistaa, ettei sisämarkkinoiden toiminta häiriinny, ja vältetään kilpailun vääristyminen. (8) Jäsenvaltiot voivat säätää, että ne myöntävät henkilöille vuonna 2008 alkavana viisivuotiskautena voimassa olevia päästöoikeuksia ainoastaan niiden päästöoikeuksien osalta, jotka on mitätöity ja jotka vastaavat niitä päästöjen vähennyksiä, jotka nämä henkilöt ovat toteuttaneet jäsenvaltionsa alueella vuonna 2005 alkavan kolmivuotiskauden aikana. (9) Tästä viisivuotiskaudesta alkaen siirrettäessä päästöoikeuksia toiseen jäsenvaltioon tehdään vastaavat mukautukset Kioton pöytäkirjan nojalla sallittuihin päästömääriin. (10) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tiettyjä nimettyjä toimintoja harjoittavilla toimijoilla on kasvihuonekaasujen päästölupa ja että ne tarkkailevat näihin toimintoihin liittyviä nimettyjä kasvihuonekaasupäästöjään ja raportoivat niistä. (11) Jäsenvaltioiden olisi annettava säännökset seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin rikkomiseen, ja varmistettava, että niitä sovelletaan. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (12) Avoimuuden varmistamiseksi yleisöllä olisi oltava mahdollisuus tutustua tietoihin, jotka koskevat päästöoikeuksien jakamista ja päästöjen tarkkailun tuloksia, ellei ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY(9) edellyttämistä rajoituksista muuta johdu. (13) Jäsenvaltioiden olisi laadittava tämän direktiivin täytäntöönpanosta kertomus eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/692/ETY(10) mukaisesti. (14) Otettaessa uusia laitoksia yhteisön järjestelmän piiriin olisi noudatettava tässä direktiivissä annettuja säännöksiä. (15) Tämä direktiivi ei saisi estää jäsenvaltiota säilyttämästä tai perustamasta kansallisia kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmiä, joilla säännellään kasvihuonekaasujen päästöjä, jotka ovat peräisin muista kuin liitteessä I luetelluista tai yhteisön järjestelmän piiriin kuuluvista toiminnoista tai jotka ovat peräisin väliaikaisesti yhteisön järjestelmän ulkopuolelle jätetyistä laitoksista. (16) Jäsenvaltiot voivat osallistua kansainväliseen päästökauppaan Kioton pöytäkirjan osapuolina minkä tahansa muun sen liitteessä B mainitun osapuolen kanssa. (17) Yhteisön järjestelmän kytkeminen kolmansien maiden kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmiin lisää Kioton pöytäkirjan velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti tehdyssä päätöksessä 2002/358/EY yhteisölle asetettujen päästöjen vähentämistavoitteiden saavuttamisen kustannustehokkuutta. (18) Hankemekanismeista saatavien vähennysten huomioon ottaminen tämän direktiivin mukaisten velvoitteiden täyttämisessä vuodesta 2005 lähtien lisää kustannustehokkuutta maailman kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä, ja siitä säädetään direktiivillä, jolla liitetään yhteisön järjestelmään hankemekanismit, yhteistoteutus (JI) ja puhtaan kehityksen mekanismi (CDM) mukaan lukien. (19) Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/61/EY(11) luodaan pilaantumisen ehkäisyä ja vähentämistä koskevat yleiset puitteet, joita voidaan käyttää kasvihuonekaasujen päästölupien myöntämisessä. Direktiiviä 96/61/EY olisi muutettava sen varmistamiseksi, ettei tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvasta laitoksesta peräisin oleville kasvihuonekaasujen suorille päästöille aseteta päästöjen raja-arvoja ja että jäsenvaltiot voivat päättää, ettei energiatehokkuuteen liittyviä vaatimuksia määrätä koskemaan polttoyksiköitä tai muita yksiköitä, joista aiheutuu hiilidioksidipäästöjä paikalla, tämän kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 96/61/EY muiden vaatimusten soveltamista. (20) Tämä direktiivi on Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen ja Kioton pöytäkirjan mukainen. Tätä direktiiviä olisi tarkistettava niihin liittyvän kehityksen perusteella sekä direktiivin täytäntöönpanosta saatujen kokemusten ja kasvihuonekaasujen päästöjen seurannassa saavutetun edistymisen ottamiseksi huomioon. (21) Päästöoikeuksien kaupan olisi oltava osa kattavaa ja yhdenmukaista politiikka- ja toimenpidekokonaisuutta, joka toteutetaan jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla. Yhteisön järjestelmään kuuluvan toiminnan osalta jäsenvaltiot voivat tarkastella sellaisten sääntely- tai veropolitiikkojen taikka muiden politiikkojen vaikutuksia, joilla on samat tavoitteet, tämän kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamista. Direktiiviä tarkistettaessa olisi tarkasteltava sitä, missä määrin nämä tavoitteet on saavutettu. (22) Verotus voi olla kansallisen politiikan väline sellaisten laitosten päästöjen rajoittamiseksi, jotka on jätetty väliaikaisesti yhteisön järjestelmän ulkopuolelle. (23) Politiikkoja ja toimenpiteitä olisi toteutettava jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla kaikilla talouden aloilla Euroopan unionissa eikä ainoastaan teollisuuden ja energian aloilla, jotta saadaan aikaan huomattavia vähennyksiä päästöissä. (24) Markkinoihin perustuvien järjestelyjen moninaisista mahdollisuuksista huolimatta ilmaston muutoksen rajoittamista koskevan Euroopan unionin strategian olisi perustuttava yhteisön järjestelmän ja muun tyyppisten yhteisön, kansallisten ja kansainvälisten toimien väliseen tasapainoon. (25) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. (26) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(12) mukaisesti. (27) Koska yksittäisten jäsenvaltioiden toimin ei voida riittävällä tavalla saavuttaa ehdotetun toiminnan tavoitetta eli yhteisön järjestelmän toteuttamista ja koska se tämän vuoksi voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten takia saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa esitetyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Kohde Tällä direktiivillä perustetaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä yhteisössä (jäljempänä "yhteisön järjestelmä") kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi sekä kustannustehokkaasti että taloudellisesti. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I luetelluista toiminnoista aiheutuviin päästöihin ja liitteessä II lueteltuihin kasvihuonekaasuihin. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta direktiivistä 96/61/EY johtuvien vaatimusten soveltamista. 3 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "päästöoikeudella" ainoastaan tämän direktiivin vaatimusten täyttämiseksi määritettyä ja tämän direktiivin säännösten mukaisesti siirrettävissä olevaa oikeutta päästää ympäristöön yhtä hiilidioksiditonnia vastaava määrä tiettynä ajanjaksona; b) "päästöillä" jonkin laitoksen lähteistä ilmaan päästettyjä kasvihuonekaasuja; c) "kasvihuonekaasuilla" liitteessä II lueteltuja kaasuja; d) "kasvihuonekaasujen päästöluvalla" 5 ja 6 artiklan mukaisesti myönnettyä lupaa; e) "laitoksella" kiinteää teknistä kokonaisuutta, jossa suoritetaan yhtä tai useampaa liitteessä I mainittua toimintaa sekä mitä tahansa niihin suoranaisesti liittyvää toimintaa, joka on teknisesti yhteydessä laitoksella suoritettuun toimintaan ja joka mahdollisesti vaikuttaa päästöihin ja pilaantumiseen; f) "toiminnanharjoittajalla" henkilöä, joka käyttää tai valvoo laitosta, taikka, jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, henkilöä, jolle on annettu taloudellinen päätäntävalta laitoksen teknisessä toiminnassa; g) "henkilöllä" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä; h) "uudella osallistujalla" yhtä tai useampaa liitteessä I mainittua toimintaa harjoittavaa laitosta, joka on saanut kasvihuonekaasujen päästöluvan tai jonka kasvihuonekaasujen päästölupa on päivitetty laitoksen luonteen tai toiminnan muutoksen tai laitoksen laajennuksen johdosta sen jälkeen, kun kansallisesta jakosuunnitelmasta on ilmoitettu komissiolle; i) "yleisöllä" yhtä tai useampaa henkilöä ja kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti henkilöiden yhteenliittymiä, järjestöjä tai ryhmiä; j) "hiilidioksiditonnia vastaavalla määrällä" tai "hiilidioksidiekvivalenttitonnilla" yhtä tonnia hiilidioksidia (CO2) tai minkä tahansa muun liitteessä II luetellun kasvihuonekaasun määrää, jolla on vastaava vaikutus maapallon lämpenemiseen. 4 artikla Kasvihuonekaasujen päästöluvat Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 päivästä tammikuuta 2005 mikään laitos ei harjoita liitteessä I lueteltua toimintaa, josta aiheutuu kyseiseen toimintaan liittyviä nimettyjä päästöjä, ilman että toimivaltainen viranomainen on myöntänyt sen toiminnanharjoittajalle luvan 5 ja 6 artiklan mukaisesti tai laitos on jätetty väliaikaisesti yhteisön järjestelmän ulkopuolelle 27 artiklan nojalla. 5 artikla Kasvihuonekaasujen päästölupahakemukset Toimivaltaiselle viranomaiselle osoitetun kasvihuonekaasujen päästölupaa koskevan hakemuksen on sisällettävä kuvaus seuraavista: a) laitos ja sen toiminnat sekä käytössä oleva teknologia, b) raaka- ja lisäaineet, joiden käytöstä todennäköisesti aiheutuu liitteessä I lueteltujen kaasujen päästöjä, c) laitoksesta aiheutuvien liitteessä I lueteltujen kaasujen päästöjen lähteet, ja d) päästöjen tarkkailemiseksi ja niistä raportoimiseksi suunnitellut toimenpiteet 14 artiklan nojalla annettujen ohjeiden mukaisesti. Lupahakemukseen on myös kuuluttava käytännönläheinen tiivistelmä ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuista yksityiskohdista. 6 artikla Kasvihuonekaasujen päästöluvan ehdot ja sisältö 1. Toimivaltainen viranomainen myöntää luvan päästää kasvihuonekaasuja koko laitoksesta tai sen osasta, jos sille on osoitettu, että toiminnanharjoittaja pystyy tarkkailemaan päästöjä ja raportoimaan niistä. Kasvihuonekaasujen päästölupa voi koskea saman toiminnanharjoittajan samassa sijaintipaikassa olevaa yhtä tai useampaa laitosta. 2. Kasvihuonekaasujen päästölupien on sisällettävä seuraavat tiedot: a) toiminnanharjoittajan nimi ja osoite; b) kuvaus laitoksen toiminnoista ja päästöistä; c) päästöjen tarkkailua koskevat vaatimukset, joissa määritetään tarkkailumenetelmät ja -tiheys; d) päästöraportointia koskevat vaatimukset; ja e) velvoite palauttaa kunakin kalenterivuonna aiheutuneita, 15 artiklan mukaisesti todennettuja laitoksen kokonaispäästöjä vastaava määrä päästöoikeuksia neljän kuukauden kuluessa kyseisen vuoden lopusta. 7 artikla Laitoksia koskevat muutokset Toiminnanharjoittajan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista suunnitelluista laitoksen luonteen tai toiminnan muutoksista tai laitoksen laajennuksista, jotka voivat edellyttää kasvihuonekaasujen päästöluvan päivittämistä. Toimivaltaiset viranomaiset päivittävät luvan tarvittaessa. Jos laitoksen toiminnanharjoittaja muuttuu, toimivaltaisen viranomaisen on päivitettävä lupa ja merkittävä siihen uuden toiminnanharjoittajan nimi ja osoite. 8 artikla Yhteensovittaminen direktiivin 96/61/EY kanssa Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että jos laitokset harjoittavat direktiivin 96/61/EY liitteeseen I sisältyvää toimintaa, kasvihuonekaasujen päästöluvan myöntämisehdot ja -menettely yhteensovitetaan mainitussa direktiivissä säädettyjen lupaehtojen ja -menettelyn kanssa. Tämän direktiivin 5, 6 ja 7 artiklan vaatimukset voidaan sisällyttää direktiivissä 96/61/EY säädettyihin menettelyihin. 9 artikla Kansallinen jakosuunnitelma 1. Kunkin jäsenvaltion on jokaista 11 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua kautta varten laadittava kansallinen suunnitelma, jossa esitetään päästöoikeuksien kokonaismäärä, jonka jäsenvaltio aikoo kyseiseksi kaudeksi myöntää, sekä se, miten sen on tarkoitus nämä oikeudet jakaa. Suunnitelman laatimisessa on käytettävä objektiivisia ja avoimia perusteita, mukaan lukien liitteessä III luetellut perusteet, ja siinä on otettava asianmukaisesti huomioon yleisön huomautukset. Komissio laatii 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä ohjeet liitteessä III lueteltujen perusteiden täytäntöönpanosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perussopimuksen soveltamista. 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kautta koskeva suunnitelma on julkistettava ja siitä on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille 31 päivään maaliskuuta 2004 mennessä. Seuraavia kausia koskeva suunnitelma on julkaistava ja siitä on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille vähintään 18 kuukautta ennen kyseisen kauden alkamista. 2. Kansallisia jakosuunnitelmia on tarkasteltava 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa komiteassa. 3. Jäsenvaltion tehtyä 1 kohdan mukaisen ilmoituksen kansallisesta jakosuunnitelmasta komissio voi kolmen kuukauden kuluessa hylätä suunnitelman tai sen osan sillä perusteella, että se ei ole liitteessä III lueteltujen perusteiden tai 10 artiklan mukainen. Jäsenvaltio voi tehdä 11 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisen päätöksen vain, jos komissio hyväksyy ehdotetut muutokset. Komission on perusteltava hylkäävä päätös. 10 artikla Jakomenetelmä Jäsenvaltioiden on jaettava päästöoikeudet maksutta 1 päivänä tammikuuta 2005 alkavaksi kolmivuotiskaudeksi. Jäsenvaltioiden on jaettava vähintään 90 prosenttia päästöoikeuksista maksutta 1 päivänä tammikuuta 2008 alkavaksi viisivuotiskaudeksi. 11 artikla Päästöoikeuksien jakaminen ja myöntäminen 1. Kunkin jäsenvaltion on päätettävä 1 päivänä tammikuuta 2005 alkavaa kolmivuotiskautta varten myönnettävien päästöoikeuksien kokonaismäärästä ja päästöoikeuksien jakamisesta kunkin laitoksen toiminnanharjoittajalle. Päätös on tehtävä vähintään kolme kuukautta ennen kauden alkamista, ja sen on perustuttava 9 artiklan nojalla laadittuun kansalliseen jakosuunnitelmaan ja oltava 10 artiklan mukainen, ottaen asianmukaisesti huomioon yleisön huomautukset. 2. Kunkin jäsenvaltion on päätettävä 1 päivänä tammikuuta 2008 alkavaa viisivuotiskautta ja kutakin sitä seuraavaa viisivuotiskautta varten myönnettävien päästöoikeuksien kokonaismäärästä ja aloitettava menettely päästöoikeuksien jakamiseksi kunkin laitoksen toiminnanharjoittajalle. Päätös on tehtävä vähintään 12 kuukautta ennen kunkin kauden alkamista ja sen on perustuttava 9 artiklan nojalla laadittuun kyseisen jäsenvaltion kansalliseen jakosuunnitelmaan ja oltava 10 artiklan mukainen, ottaen asianmukaisesti huomioon yleisön huomautukset. 3. 1 tai 2 kohdan mukaisesti tehdyissä päätöksissä on noudatettava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 87 ja 88 artiklan vaatimuksia. Jakopäätöksiä tehdessään jäsenvaltioiden on otettava huomioon se, että päästöoikeuksia on oltava uusien osallistujien saatavilla. 4. Toimivaltaisen viranomaisen on myönnettävä osa päästöoikeuksien kokonaismäärästä 1 tai 2 kohdassa mainitun kauden kutakin vuotta varten kyseisen vuoden helmikuun 28 päivään mennessä. 12 artikla Päästöoikeuksien siirto, palautus ja mitätöiminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että päästöoikeuksia voidaan siirtää: a) henkilöiden välillä yhteisössä; b) yhteisössä olevien henkilöiden ja kolmansissa maissa olevien henkilöiden välillä, jos kyseinen päästöoikeus on tunnustettu 25 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, ilman muita kuin tähän direktiiviin sisältyviä tai tämän direktiivin nojalla asetettavia rajoituksia. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jonkin muun jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen myöntämät päästöoikeudet tunnustetaan toiminnanharjoittajan 3 kohdan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kunkin laitoksen toiminnanharjoittaja palauttaa joka vuosi 30 päivään huhtikuuta mennessä kyseisestä laitoksesta edellisenä kalenterivuonna aiheutuneita ja 15 artiklan mukaisesti todennettuja kokonaispäästöjä vastaavan määrän päästöoikeuksia ja että nämä päästöoikeudet mitätöidään sen jälkeen. 4. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että päästöoikeudet mitätöidään milloin tahansa sen henkilön pyynnöstä, jonka hallussa ne ovat. 13 artikla Päästöoikeuksien voimassaolo 1. Päästöoikeudet ovat voimassa sinä 11 artiklan 1 tai 2 kohdassa tarkoitettuna ajanjaksona aiheutuvien päästöjen osalta, jolle ne on myönnetty. 2. Neljä kuukautta ensimmäisen 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun viisivuotiskauden alkamisen jälkeen toimivaltaisen viranomaisen on mitätöitävä päästöoikeudet, jotka eivät enää ole voimassa ja joita ei ole palautettu ja mitätöity 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat myöntää päästöoikeuksia henkilöille kuluvaa kautta varten korvatakseen näiden hallussa olevat päästöoikeudet, jotka mitätöidään ensimmäisen alakohdan mukaisesti. 3. Neljä kuukautta kunkin 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ensimmäistä seuraavan viisivuotiskauden alkamisen jälkeen toimivaltaisen viranomaisen on mitätöitävä päästöoikeudet, jotka eivät enää ole voimassa ja joita ei ole palautettu ja mitätöity 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on myönnettävä päästöoikeuksia henkilöille kuluvaa kautta varten korvatakseen näiden hallussa olevat päästöoikeudet, jotka mitätöidään ensimmäisen alakohdan mukaisesti. 14 artikla Päästöjen tarkkailua ja raportointia koskevat ohjeet 1. Komissio antaa 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen 30 päivään syyskuuta 2003 mennessä ohjeet liitteessä I luetelluista toiminnoista aiheutuvien, kyseisiin toimintoihin liittyvien nimettyjen kasvihuonekaasupäästöjen tarkkailua ja raportointia varten. Ohjeiden on perustuttava liitteessä IV esitettyihin päästöjen tarkkailua ja raportointia koskeviin periaatteisiin. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että päästöjä tarkkaillaan näitä ohjeita noudattaen. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kukin laitoksen toiminnanharjoittaja laatii näitä ohjeita noudattaen toimivaltaiselle viranomaiselle kunkin kalenterivuoden päätyttyä raportin kyseisenä kalenterivuonna laitoksesta aiheutuneista päästöistä. 15 artikla Todentaminen Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toiminnanharjoittajien 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamat päästöraportit todennetaan liitteessä V esitettyjen perusteiden mukaisesti ja että tästä ilmoitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toiminnanharjoittaja, jonka raporttia ei ole kunkin vuoden maaliskuun 31 päivään mennessä todennettu edeltävän vuoden päästöjen osalta tyydyttäväksi liitteessä V esitettyjen perusteiden mukaisesti, ei saa jatkaa päästöoikeuksien siirtämistä ennen kuin kyseisen toiminnanharjoittajan raportti on todennettu tyydyttäväksi. 16 artikla Seuraamukset 1. Jäsenvaltioiden on annettava säännökset seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet näiden säännösten soveltamisen varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi nämä säännökset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003 ja ilmoitettava sille niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista viipymättä. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava niiden toiminnanharjoittajien nimien julkistaminen, jotka ovat rikkoneet 12 artiklan 3 kohdan vaatimuksia palauttaa riittävä määrä päästöoikeuksia. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos jokin toiminnanharjoittaja ei kunkin vuoden 30 päivään huhtikuuta mennessä palauta toiminnanharjoittajan edeltävän vuoden päästöjä vastaavaa määrää päästöoikeuksia, tämä on velvollinen maksamaan liikapäästöistä sakkoa. Tämä liikapäästösakko on 100 euroa kutakin sellaista laitoksen toiminnasta aiheutunutta hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti, jonka osalta toiminnanharjoittaja ei ole palauttanut päästöoikeuksia. Liikapäästösakon maksaminen ei vapauta toiminnanharjoittajaa velvoitteesta palauttaa kyseisiä liikapäästöjä vastaava päästöoikeuksien määrä palauttaessaan päästöoikeuksia seuraavan kalenterivuoden osalta. 4. Kolmivuotiskautena, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2005, jäsenvaltioiden on sovellettava liikapäästöihin pienempää sakkoa, joka on 40 euroa kutakin sellaista laitoksen toiminnasta aiheutunutta hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti, jonka osalta toiminnanharjoittaja ei ole palauttanut päästöoikeuksia. Liikapäästösakon maksaminen ei vapauta toiminnanharjoittajaa velvoitteesta palauttaa kyseisiä liikapäästöjä vastaava päästöoikeuksien määrä palauttaessaan päästöoikeuksia seuraavan kalenterivuoden osalta. 17 artikla Tietojen saatavuus Toimivaltaisen viranomaisen on saatettava yleisön saataville päästöoikeuksien jakamista koskevat päätökset sekä kasvihuonekaasujen päästölupien edellyttämät ja toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevat päästöraportit, jollei direktiivin 2003/4/EY(13) 3 artiklan 3 kohdassa ja 4 artiklassa säädetyistä rajoituksista muuta johdu. 18 artikla Toimivaltainen viranomainen Jäsenvaltioiden on tehtävä aiheelliset hallinnolliset järjestelyt, mukaan lukien yhden tai useamman asianmukaisen toimivaltaisen viranomaisen nimeäminen, tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanemiseksi. Jos viranomaisia nimetään useampi kuin yksi, näiden viranomaisten tämän direktiivin mukainen toiminta on yhteensovitettava. 19 artikla Rekisterit 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava rekisterin perustamisesta ja ylläpitämisestä sen varmistamiseksi, että päästöoikeuksien myöntämisestä, hallussapidosta, siirtämisestä ja mitätöimisestä pidetään tarkkaa kirjanpitoa. Jäsenvaltiot voivat ylläpitää rekistereitään yhteisessä järjestelmässä yhden tai useamman muun jäsenvaltion kanssa. 2. Kuka tahansa henkilö voi pitää hallussaan päästöoikeuksia. Rekisterin on oltava yleisön käytettävissä, ja rekisterissä kirjataan erillisille tileille kunkin sellaisen henkilön päästöoikeudet, jolle päästöoikeuksia myönnetään ja jolle tai jolta niitä siirretään. 3. Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi komissio antaa 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti asetuksen standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä. Rekisterit koostuvat standardoiduista sähköisistä tietokannoista, joiden yhteisten tietojen avulla voidaan seurata päästöoikeuksien myöntämistä, hallussapitoa, siirtämistä ja mitätöimistä, taata yleisölle oikeus tutustua tietoihin ja luottamuksellisuus tarvittaessa sekä varmistaa, että siirrot eivät ole Kioton pöytäkirjasta johtuvien velvoitteiden vastaisia. 20 artikla Keskusvalvoja 1. Komissio nimeää keskusvalvojan, joka pitää riippumatonta tapahtumakirjaa päästöoikeuksien myöntämisestä, siirtämisestä ja mitätöimisestä. 2. Keskusvalvoja tekee riippumattoman tapahtumakirjan avulla automaattisia tarkistuksia kustakin tapahtumasta rekisterissä varmistaakseen, että päästöoikeuksien myöntämisessä, siirtämisessä ja mitätöimisessä ei toimita sääntöjenvastaisesti. 3. Jos automaattisissa tarkistuksissa havaitaan sääntöjenvastaisuutta, keskusvalvojan on ilmoitettava tästä asianomaiselle jäsenvaltiolle tai asianomaisille jäsenvaltioille, joka ei tai jotka eivät saa kirjata kyseistä tapahtumaa tai asianomaisiin päästöoikeuksiin liittyviä muita tapahtumia ennen kuin sääntöjenvastaisuudet on selvitetty. 21 artikla Jäsenvaltioiden kertomukset 1. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle vuosittain kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta. Kertomuksessa on kiinnitettävä erityistä huomiota päästöoikeuksien jakojärjestelyihin, rekisterien toimintaan, päästöjen tarkkailua ja raportointia koskevien ohjeiden noudattamiseen, todentamiseen ja tämän direktiivin noudattamiseen liittyviin kysymyksiin ja tarvittaessa päästöoikeuksien verotuskohteluun. Ensimmäinen kertomus on toimitettava komissiolle 30 päivään kesäkuuta 2005 mennessä. Kertomuksen pohjana on käytettävä kyselylomaketta tai mallia, jonka komissio laatii direktiivin 91/692/ETY 6 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Kyselylomake tai malli lähetetään jäsenvaltioille viimeistään kuusi kuukautta ennen ensimmäisen kertomuksen toimittamisen määräaikaa. 2. Komissio julkaisee 1 kohdassa tarkoitettujen kertomusten perusteella kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta kolmen kuukauden kuluessa jäsenvaltioiden kertomusten vastaanottamisesta. 3. Komissio järjestää jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä tietojenvaihtoa päästöoikeuksien jakoon, rekisterien toimintaan, päästöjen tarkkailuun, raportointiin, todentamiseen sekä direktiivin noudattamiseen liittyvästä kehityksestä. 22 artikla Liitteen III muuttaminen Komissio voi muuttaa liitettä III kauden 2008-2012 osalta 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti 21 artiklassa edellytettyjen kertomusten sekä tämän direktiivin soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella. 23 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa päätöksen 93/389/ETY 8 artiklalla perustettu komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 24 artikla Muiden toimintojen ja kaasujen yksipuolista sisällyttämistä koskevat menettelyt 1. Vuodesta 2008 alkaen jäsenvaltiot voivat soveltaa päästöoikeuksien kauppaa tämän direktiivin mukaisesti toimintoihin, laitoksiin ja kasvihuonekaasuihin, joita ei ole lueteltu liitteessä I, mikäli komissio 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksyy kyseisten toimintojen, laitosten ja kasvihuonekaasujen sisällyttämisen, ottaen huomioon kaikki asiaankuuluvat perusteet, erityisesti vaikutukset sisämarkkinoihin, mahdollinen kilpailun vääristyminen, järjestelmän tarkoituksenmukaisuus ympäristön kannalta ja suunnitellun tarkkailu- ja raportointijärjestelmän luotettavuus. Jäsenvaltiot voivat vuodesta 2005 alkaen soveltaa samoin edellytyksin päästöoikeuksien kauppaa laitoksiin, jotka harjoittavat liitteessä I lueteltuja toimintoja, joiden kapasiteetti alittaa kyseisessä liitteessä tarkoitetut rajat. 2. Tällaisia toimintoja harjoittaville laitoksille myönnetyt päästöoikeudet on mainittava 9 artiklassa tarkoitetussa kansallisessa jakosuunnitelmassa. 3. Komissio voi omasta aloitteestaan antaa tai sen on jäsenvaltion pyynnöstä annettava 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen niiden päästöjen tarkkailua ja raportointia koskevat ohjeet, jotka aiheutuvat sellaisista toiminnoista, laitoksista ja kasvihuonekaasuista, joita ei luetella liitteessä I, mikäli kyseisten päästöjen tarkkailu ja raportointi on mahdollista suorittaa riittävällä tarkkuudella. 4. Jos tällaisia toimenpiteitä otetaan käyttöön, 30 artiklan nojalla suoritetussa uudelleentarkastelussa on pohdittava lisäksi sitä, olisiko liitettä I muutettava kyseisistä toiminnoista aiheutuvien päästöjen sisällyttämiseksi yhdenmukaisesti koko yhteisössä. 25 artikla Yhteydet muihin kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmiin 1. Niiden Kioton pöytäkirjan liitteessä B lueteltujen kolmansien maiden kanssa, jotka ovat ratifioineet pöytäkirjan, olisi tehtävä sopimuksia, joilla päästöoikeudet tunnustetaan vastavuoroisesti yhteisön järjestelmän ja muiden kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmien välillä perustamissopimuksen 300 artiklan sääntöjen mukaisesti. 2. Kun 1 kohdassa tarkoitettu sopimus on tehty, komissio laatii 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittavat säännökset, jotka liittyvät päästöoikeuksien vastavuoroiseen tunnustamiseen kyseisen sopimuksen mukaisesti. 26 artikla Direktiivin 96/61/EY muuttaminen Lisätään direktiivin 96/61/EY 9 artiklan 3 kohtaan seuraavat alakohdat:"Jos laitoksen kasvihuonekaasupäästöt nimetään kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston...annetun direktiivin 2003/.../EY(14) liitteessä I kyseisessä laitoksessa harjoitettavaan toimintaan liittyviksi, luvassa ei saa asettaa kyseisen kaasun suoralle päästölle raja-arvoa, ellei ole tarpeen varmistaa, että merkittävää paikallista pilaantumista ei aiheudu. Jäsenvaltiot voivat päättää direktiivin 2003/.../EY liitteessä I lueteltujen toimintojen osalta, että energiatehokkuuteen liittyviä vaatimuksia ei määrätä koskemaan polttolaitoksia tai muita laitoksia, joista aiheutuu hiilidioksidipäästöjä paikalla. Toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa muutettava lupaa. Edellä olevia kolmea alakohtaa ei sovelleta laitoksiin, jotka on jätetty väliaikaisesti yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän ulkopuolelle direktiivin 2003/.../EY 27 artiklan mukaisesti." 27 artikla Tiettyjen laitosten väliaikainen poisjättäminen 1. Jäsenvaltiot voivat tehdä hakemuksen komissiolle tiettyjen laitosten ja toimintojen väliaikaisesta jättämisestä yhteisön järjestelmän ulkopuolelle enintään 31 päivään joulukuuta 2007 saakka. Hakemuksessa on lueteltava kaikki tällaiset laitokset, ja hakemus on julkistettava. 2. Jos komissio 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti katsoo tarkasteltuaan yleisön kyseisestä hakemuksesta mahdollisesti esittämiä huomautuksia, että: a) laitokset ja toiminnat rajoittavat kansallisen politiikan seurauksena päästöjään yhtä paljon kuin jos ne olisivat direktiivin säännösten alaisia, ja b) laitoksiin ja toimintoihin sovelletaan tarkkailua, raportointia ja todentamista koskevia vaatimuksia, jotka vastaavat 14 ja 15 artiklan nojalla säädettyjä vaatimuksia, ja c) laitoksiin ja toimintoihin sovelletaan seuraamuksia, jotka vastaavat vähintään 16 artiklan 1 ja 4 kohdassa tarkoitettuja seuraamuksia, siinä tapauksessa, etteivät ne täytä kansallisia vaatimuksia, se sallii kyseisten laitosten väliaikaisen jättämisen yhteisön järjestelmän ulkopuolelle. On varmistettava, etteivät sisämarkkinat vääristy. 28 artikla Ryhmittymien muodostaminen 1. Jäsenvaltiot voivat sallia jotakin liitteessä I luetelluista toiminnoista harjoittavien laitosten toiminnanharjoittajien muodostavan samaa toimintaa harjoittavien laitosten ryhmittymän 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ajaksi ja/tai 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi ensimmäiseksi viisivuotiskaudeksi tämän artiklan 2-6 kohdan mukaisesti. 2. Liitteessä I mainittua toimintaa harjoittavat toiminnanharjoittajat, jotka haluavat muodostaa ryhmittymän, tekevät toimivaltaiselle viranomaiselle hakemuksen, jossa ilmoitetaan, mitkä laitokset ne haluavat yhdistää ryhmittymäksi ja miksi ajaksi, sekä esitetään todisteet siitä, että toimitsijamies kykenee täyttämään 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut velvoitteet. 3. Toiminnanharjoittajat, jotka haluavat muodostaa ryhmittymän, nimeävät toimitsijamiehen, a) jolle 11 artiklasta poiketen myönnetään toiminnanharjoittajien laitoskohtaisesti laskettujen päästöoikeuksien kokonaismäärä, b) joka 6 artiklan 2 kohdan e alakohdasta ja 12 artiklan 3 kohdasta poiketen on vastuussa ryhmittymään kuuluvien laitosten kokonaispäästöjä vastaavan päästöoikeuksien määrän palauttamisesta, ja c) joka ei saa jatkaa päästöoikeuksien siirtämistä siinä tapauksessa, että jonkin toiminnanharjoittajan raporttia ei ole todennettu tyydyttäväksi 15 artiklan toisen kohdan mukaisesti. 4. Poiketen 16 artiklan 2, 3 ja 4 kohdasta seuraamukset kohdistetaan toimitsijamieheen, jos velvoitetta palauttaa riittävä määrä päästöoikeuksia ryhmittymään kuuluvien laitosten kokonaispäästöjen kattamiseksi ei täytetä. 5. Jäsenvaltion, joka haluaa sallia yhden tai useamman ryhmittymän muodostamisen, on toimitettava 2 kohdassa tarkoitettu hakemus komissiolle. Komissio voi kolmen kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta hylätä sen, jos se ei täytä tämän direktiivin vaatimuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen soveltamista. Hylkäämispäätös on perusteltava. Hylkäämistapauksessa jäsenvaltio voi sallia ryhmittymän muodostamisen vain, jos komissio hyväksyy ehdotetut muutokset. 6. Jos toimitsijamies laiminlyö 4 kohdassa tarkoitettujen seuraamusten noudattamisen, kukin ryhmittymään kuuluvan laitoksen toiminnanharjoittaja vastaa niistä 12 artiklan 3 kohdan ja 16 artiklan mukaisesti oman laitoksensa päästöjen osalta. 29 artikla Ylivoimainen este Jäsenvaltiot voivat 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kauden aikana tehdä hakemuksen komissiolle lisäpäästöoikeuksien myöntämisestä tietyille laitoksille ylivoimaisen esteen tapauksissa. Komissio ratkaisee, onko ylivoimainen este näytetty toteen, ja jos on, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle luvan ei-siirtokelpoisten lisäpäästöoikeuksien myöntämiseen kyseisten laitosten toiminnanharjoittajille. 30 artikla Uudelleentarkastelu ja kehittäminen 1. Kasvihuonekaasujen päästöjen tarkkailussa saavutetun edistymisen perusteella komissio voi tehdä Euroopan parlamentille ja neuvostolle 31 päivään joulukuuta 2004 mennessä ehdotuksen liitteen I muuttamisesta siten, että siihen sisällytetään muita toimintoja ja muiden liitteessä II lueteltujen kasvihuonekaasujen päästöjä. 2. Tämän direktiivin soveltamisesta saadun kokemuksen, kasvihuonekaasujen päästöjen tarkkailussa saavutetun edistymisen sekä kansainvälisen tilanteen kehittymisen perusteella komissio laatii tämän direktiivin soveltamisesta kertomuksen, jossa käsitellään a) sitä, olisiko liitettä I muutettava järjestelmän taloudellisen tehokkuuden lisäämiseksi edelleen siten, että siihen sisällytetään muita toimintoja ja muiden liitteessä II lueteltujen kasvihuonekaasujen päästöjä, b) yhteisön päästöoikeuksien kaupan suhdetta kansainväliseen päästökauppaan, joka alkaa vuonna 2008, c) päästöoikeuksien jakamiseen sovellettavan menettelyn sekä liitteessä III tarkoitettujen kansallisten jakosuunnitelmien laatimisperusteiden yhdenmukaistamisen jatkamista, d) hankemekanismeista saatavien päästöhyvitysten käyttöä, e) päästökaupan suhdetta jäsenvaltioiden ja yhteisön toteuttamiin muihin politiikkoihin ja toimenpiteisiin, mukaan lukien verotus, jolla pyritään samoihin tavoitteisiin, f) sitä, olisiko asianmukaista, että on vain yksi yhteisön rekisteri, g) liiallisista päästöistä aiheutuvien seuraamusten tasoa ottaen huomioon muun muassa inflaation, h) päästöoikeuksien markkinoiden toimintaa, erityisesti mahdollisten markkinoiden häiriöiden osalta, i) sitä, kuinka yhteisön järjestelmä mukautetaan laajentuneeseen Euroopan unioniin, j) ryhmittymien muodostamista. Komissio toimittaa kyseisen kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivään kesäkuuta 2006 mennessä ja liittää siihen tarvittaessa ehdotuksia. 3. Hankemekanismien, yhteistoteutus (JI) ja puhtaan kehityksen mekanismi (CDM) mukaan luettuina, yhdistäminen yhteisön järjestelmään on toivottavaa ja tärkeää, jotta tavoitteet voitaisiin saavuttaa sekä maailman kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen että kustannustehokkaammin toimivan yhteisön järjestelmän osalta. Siksi hankemekanismeista saadut päästöhyvitykset hyväksytään käytettäviksi tässä järjestelmässä niiden säännösten mukaisesti, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto antavat komission ehdotuksesta ja joita olisi sovellettava rinnakkain yhteisön järjestelmän kanssa vuonna 2005. 31 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Komissio ilmoittaa muille jäsenvaltioille kyseisistä laeista, asetuksista ja hallinnollisista määräyksistä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille. 32 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 33 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 75 E, 26.3.2002, s. 33. (2) EYVL C 221, 17.9.2002, s. 27. (3) EYVL C 192, 12.8.2002, s. 59. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. lokakuuta 2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 18. maaliskuuta 2003, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty...(ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1. (6) EYVL L 33, 7.2.1994, s. 11. (7) EYVL L 130, 15.5.2002, s. 1. (8) EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 1999/296/EY (EYVL L 117, 5.5.1999, s. 35). (9) EYVL L 41, 14.2.2003, s. 26. (10) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48. (11) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. (12) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (13) EUVL L... (14) EUVL L... LIITE I LUETTELO 2 ARTIKLAN 1 KOHDASSA, 3 JA 4 ARTIKLASSA, 14 ARTIKLAN 1 KOHDASSA, 28 ARTIKLASSA JA 30 ARTIKLASSA TARKOITETUISTA TOIMINNOISTA 1. Tämä direktiivi ei koske laitoksia tai laitosten osia, joita käytetään uusien tuotteiden ja menetelmien tutkimiseen, kehittämiseen tai testaamiseen. 2. Jäljempänä mainitut raja-arvot koskevat yleensä tuotantokapasiteettia tai tuotantoa. Jos sama toiminnanharjoittaja suorittaa useampaa saman otsakkeen alle lukeutuvaa toimintaa samassa laitoksessa tai samalla paikalla, näiden toimintojen kapasiteetit lasketaan yhteen. >TAULUKON PAIKKA> LIITE II 3 JA 30 ARTIKLASSA TARKOITETUT KASVIHUONEKAASUT Hiilidioksidi (CO2) Metaani (CH4) Typpioksiduuli (N2O) Fluorihiilivedyt (HFC) Perfluorihiilivedyt (PFC) Rikkiheksafluoridi (SF6) LIITE III PERUSTEET 9, 22 JA 30 ARTIKLASSA TARKOITETTUJEN KANSALLISTEN JAKOSUUNNITELMIEN LAATIMISELLE 1. Kunakin kautena jaettavien päästöoikeuksien kokonaismäärän on vastattava jäsenvaltion päästörajoitusvelvoitetta, joka perustuu päätökseen 2002/358/EY ja Kioton pöytäkirjaan, ottaen huomioon toisaalta kokonaispäästömäärä, jota nämä päästöoikeudet vastaavat verrattuna tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomista lähteistä aiheutuviin päästöihin, ja toisaalta kansalliset energiapolitiikat, ja sen olisi oltava kansallisen ilmastonmuutosohjelman mukainen. 2. Jaettavien päästöoikeuksien kokonaismäärän on vastattava päätöksen 93/389/ETY mukaisesti laadittavia arvioita toteutuneesta ja suunnitellusta edistymisestä jäsenvaltioiden osallistumisessa yhteisön velvoitteiden täyttämiseen. 3. Jaettavien päästöoikeusmäärien on vastattava tämän suunnitelman kattamien toimintojen edellytyksiä, myös teknisiä edellytyksiä, vähentää päästöjä. Jäsenvaltiot voivat perustaa päästöoikeuksien jakamisen kasvihuonekaasujen päästöjen tuotekohtaiseen keskitasoon kussakin toiminnassa sekä kussakin toiminnassa saavutettavissa olevaan edistykseen. 4. Suunnitelman on vastattava yhteisön muita lainsäädännöllisiä ja poliittisia välineitä. Uusista lainsäädännöllisistä vaatimuksista johtuvat väistämättömät päästöjen lisääntymiset on otettava huomioon. 5. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja etenkin sen 87 ja 88 artiklan vaatimusten mukaisesti suunnitelma ei saa syrjiä eri yrityksiä tai aloja toisiinsa nähden siten, että suosittaisiin aiheettomasti tiettyjä yrityksiä tai toimintoja. 6. Suunnitelmassa on oltava tiedot siitä, millä tavalla uudet osallistujat voivat alkaa osallistua yhteisön järjestelmään kyseisessä jäsenvaltiossa. 7. Suunnitelmaan voi sisältyä varhaisia toimia, ja siinä on oltava tieto siitä, millä tavalla varhaiset toimet otetaan huomioon. 8. Suunnitelmassa on oltava tietoa tavasta, jolla puhdas tekniikka, mukaan lukien energiatehokkaat teknologiat, otetaan huomioon. 9. Suunnitelmassa on selostettava, kuinka yleisö voi esittää huomautuksia. Lisäksi siinä on oltava tiedot järjestelyistä, joiden avulla varmistetaan huomautusten huomioon ottaminen ennen kuin päästöoikeuksien jaosta päätetään. 10. Suunnitelmaan on sisällyttävä luettelo tämän direktiivin kattamista laitoksista ja päästöoikeuksista, jotka niille kullekin aiotaan myöntää. 11. Suunnitelma voi sisältää tietoja siitä, millä tavalla Euroopan unionin ulkopuolisten maiden tai yksiköiden kilpailu otetaan huomioon. LIITE IV 14 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT PÄÄSTÖJEN TARKKAILUA JA RAPORTOINTIA KOSKEVAT PERIAATTEET Hiilidioksidipäästöjen tarkkailu Päästöjä tarkkaillaan laskennallisesti tai mittausten perusteella. Laskenta Päästöt lasketaan seuraavan kaavan avulla: Toimintatiedot × päästökerroin × hapettumiskerroin Toimintatietoja (käytetty polttoaine, tuotantomäärät jne.) tarkkaillaan toimitustietojen tai mittausten perusteella. Laskennassa käytetään hyväksyttyjä päästökertoimia. Toiminnalle ominaisia päästökertoimia voidaan soveltaa kaikkiin polttoainelajeihin. Oletuskertoimia voidaan käyttää kaikkiin muihin polttoainelajeihin paitsi ei-kaupallisiin polttoaineisiin (jätepolttoaineet, kuten autonrenkaat ja teollisuuden prosessikaasut). Hiiltä varten on vielä kehitettävä juonnekohtaiset oletuskertoimet ja maakaasua varten EU:n omat tai tuottajamaakohtaiset oletuskertoimet. Jalostamotuotteiden osalta voidaan käyttää hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) mukaisia oletusarvoja. Biomassan päästökerroin on 0. Jos päästökertoimessa ei oteta huomioon sitä, että osa hiilestä on hapettumatonta, on lisäksi käytettävä hapettumiskerrointa. Jos toiminnalle ominaiset päästökertoimet on laskettu ja hapettuminen on niissä jo otettu huomioon, hapettumiskerrointa ei tarvitse käyttää. Direktiivin 96/61/EY mukaisia hapettumiskertoimia on käytettävä, ellei toiminnanharjoittaja voi osoittaa, että toiminnalle ominaiset kertoimet ovat tarkempia. Kunkin toiminnan, laitoksen ja polttoainelajin osalta laaditaan erilliset laskelmat. Mittaus Päästöjen mittaamisessa käytetään standardoituja tai hyväksyttyjä menetelmiä. Mittaustulokset varmennetaan niitä tukevilla päästölaskelmilla. Muiden kasvihuonekaasupäästöjen tarkkailu Käytetään standardoituja tai hyväksyttyjä menetelmiä, jotka komissio kehittää yhteistyössä kaikkien sidosryhmien kanssa ja jotka vahvistetaan 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Päästöraportin laatiminen Toiminnanharjoittajan on sisällytettävä laitosta koskevaan raporttiin seuraavat tiedot: A. Laitoksen tunnistetiedot, mm.: - laitoksen nimi - laitoksen osoite, johon kuuluu mm. postinumero ja maa - laitoksessa harjoitettavien liitteessä I mainittujen toimintojen laji ja numero - yhteyshenkilön osoite, puhelinnumero, telefaksinumero ja sähköpostiosoite ja - laitoksen omistajan ja mahdollisen emoyhtiön nimi. B. Kunkin laitoksessa harjoitettavan liitteessä I mainitun toiminnan osalta, jonka päästöt määritetään laskennallisesti: - toimintatiedot - päästökertoimet - hapettumiskertoimet - kokonaispäästöt ja - epävarmuus. C. Kunkin laitoksessa harjoitettavan liitteessä I mainitun toiminnan osalta, jonka päästöt määritetään mittaamalla: - kokonaispäästöt ja - tiedot mittausmenetelmien luotettavuudesta ja - epävarmuus. D. Poltosta aiheutuvien päästöjen osalta raportissa on lisäksi oltava hapetuskerroin, ellei hapetusta ole otettu huomioon jo toiminnalle ominaista päästökerrointa määritettäessä. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla raporttien laatimista koskevat vaatimukset voidaan yhdistää jo olemassa oleviin raportointivaatimuksiin, jotta voidaan minimoida yrityksille raportoinnista aiheutuva taakka. LIITE V 15 ARTIKLASSA TARKOITETUT TODENTAMISPERUSTEET Yleiset periaatteet 1. Todentamisen piiriin kuuluvat kunkin liitteessä I mainitun toiminnan päästöt. 2. Todentamismenettelyssä otetaan huomioon 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettava päästöraportti ja edellisen vuoden tarkkailutiedot. Todentamisen kohteena on tarkkailujärjestelmien luotettavuus, uskottavuus ja tarkkuus sekä ilmoitetut päästöluvut ja -tiedot, erityisesti: a) ilmoitetut toimintatiedot ja niihin liittyvät mittaukset ja laskelmat b) päästökertoimien valinta ja käyttö c) kokonaispäästöjen määrittämiseksi laaditut laskelmat ja d) mittausmenetelmien valinnan tarkoituksenmukaisuus ja niiden käyttö, jos mittauksia on tehty. 3. Ilmoitetut päästöt voidaan vahvistaa vain, jos päästöt ovat luotettavien ja uskottavien lukujen ja tietojen perusteella kohtalaisen varmasti määritettävissä. Kohtalainen varmuus edellyttää toiminnanharjoittajan osoittavan, että: a) ilmoitetuissa tiedoissa ei ole ristiriitaisuuksia b) tiedot on kerätty sovellettavissa olevien tieteellisten vaatimusten mukaisesti ja c) laitoksen keräämät tiedot ovat täydellisiä ja johdonmukaisia. 4. Todentajalle on järjestettävä pääsy kaikkiin todentamisen kohteena oleviin paikkoihin, ja todentajalle on annettava kaikki tiedot todentamisen kohteesta. 5. Todentajan on otettava huomioon, onko laitos rekisteröity ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS). Menetelmät Strategia-analyysi 6. Todentamisen on perustuttava kaikkien laitoksessa harjoitettavien toimintojen strategia-analyysiin. Todentajalla on tämän vuoksi oltava yleiskäsitys kaikista toiminnoista ja niiden merkityksestä päästöjen kannalta. Prosessianalyysi 7. Esitetyt tiedot todennetaan paikalla laitoksessa silloin, kun se on tarkoituksenmukaista. Todentaja määrittelee pistokokein ilmoitettujen lukujen ja tietojen luotettavuuden. Riskianalyysi 8. Todentaja arvioi laitoksen kaikki päästölähteet todetakseen laitoksen kokonaispäästöihin vaikuttavien päästölähteiden tietojen luotettavuuden. 9. Todentajan on edellä mainitun arvioinnin perusteella nimenomaisesti nimettävä päästölähteet, joihin liittyy suuri virhemahdollisuus, ja muita päästöjen tarkkailuun ja raportointiin liittyviä seikkoja, jotka voivat aiheuttaa virheitä kokonaispäästöjen määrittelyssä. Tämä koskee erityisesti päästökertoimien valintaa ja yksittäisten päästölähteiden päästöjen tason määrittämiseksi tarvittavia laskelmia. Erityistä huomiota on kiinnitettävä päästölähteisiin, joihin liittyy suuri virhemahdollisuus, ja edellä mainittuihin tarkkailuun liittyviin seikkoihin. 10. Todentajan on otettava huomioon tehokkaat riskinhallintamenetelmät, jos toiminnanharjoittaja käyttää sellaisia epävarmuuden minimoimiseksi. Selvitys 11. Todentaja laatii päästöjen vahvistamisesta selvityksen, jossa todetaan, onko 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu päästöraportti tyydyttävä. Selvityksessä on nimettävä kaikki tehdyn todentamisen kannalta oleelliset seikat. 14 artiklan 3 kohdan mukainen päästöraportti voidaan julistaa tyydyttäväksi, jos kokonaispäästöjä ei todentajan mielestä ole ilmoitettu oleellisesti väärin. Todentajan vähimmäispätevyysvaatimukset 12. Todentajan on oltava toiminnanharjoittajasta riippumaton ja suoritettava tehtävänsä ammattimaisen johdonmukaisesti ja objektiivisesti. Todentajan on tunnettava: a) tämän direktiivin säännökset ja asiaa koskevat standardit sekä komission 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti antamat suuntaviivat b) todennettavia toimintoja koskevat lainsäädännölliset ja hallinnolliset vaatimukset ja c) laitoksen kutakin päästölähdettä ja erityisesti lukujen keräämistä, mittaamista, laskentaa ja raportointia koskevien tietojen syntytapa. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio toimitti 23.10.2001 neuvostolle ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta. 2. Alueiden komitea antoi lausuntonsa 14.3.2002. 3. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 29.5.2002. 4. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 10.10.2002. 5. Neuvosto vahvisti 18.3.2003 yhteisen kantansa perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan mukaisesti. II TAVOITE Direktiiviehdotuksen tarkoituksena on toteuttaa kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä yhteisössä luomalla sille oikeudellinen kehys EU:n lainsäädännössä sekä EU:n laajuiset markkinat päästöoikeuksille. Tämä väline on tärkeä osa komission strategiaa Kioton pöytäkirjan tavoitteiden saavuttamiseksi mahdollisimman kustannustehokkaasti. Päästökauppa vähentää päästövähennysten kustannuksia, koska sen avulla varmistetaan, että vähennykset tehdään siellä, missä se on halvinta. Päästökauppa on samalla tehokasta ympäristönsuojelun kannalta, koska sen avulla vähennetään ennalta määritetyllä tavalla päästöjä, jotka aiheutuvat järjestelmään kuuluvista toiminnoista. Ehdotuksella varmistetaan sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja vältetään kilpailun kohtuuton vääristyminen. Direktiivi on erityisen tärkeä sen varmistamiseksi, että Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden 31.5.2002 ratifioiman Kioton pöytäkirjan(1) mukaiset oikeudelliset sitoumukset kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämiseksi täytetään mahdollisimman kustannustehokkaasti. III YHTEISEN KANNAN TARKASTELU 1. Yleistä Yhteiseen kantaan sisällytettiin 23 Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemistä 73:sta tarkistuksesta (täysin, osittain tai periaatteeltaan, pitämällä sanamuoto täsmälleen samana tai samanlaisena taikka tarkistusten tarkoituksen osalta). Neuvosto katsoo, että yhteinen kanta ei muuta komission alkuperäisen ehdotuksen lähestymistapaa tai pyrkimyksiä ja toteaa, että myös komissio kannattaa tätä yhteistä kantaa. 2. Euroopan parlamentin tarkistukset Euroopan parlamentti teki täysistunnossaan 10.10.2002 ehdotukseen 73 tarkistusta. Niistä 23 on sisällytetty joko sanatarkasti, osittain tai periaatteeltaan neuvoston yhteiseen kantaan (artikloihin 18, johdanto-osan kappaleisiin 3 ja liitteisiin 2). a) Hyväksytyt tarkistukset on lueteltu jäljempänä siinä järjestyksessä kuin ne on sisällytetty yhteiseen kantaan. Tarkistus 10: Hyväksytään ensimmäinen virke, joka sisällytetään johdanto-osan 24 kappaleeseen. Tarkistus 13: Hyväksytään ja sisällytetään johdanto-osan 25 kappaleeseen. Tarkistus 15: Sisällytetään johdanto-osan 5 kappaleeseen. Tarkistus 102: Sisällytetään periaatteeltaan ja osittain 10 artiklaan. Myös 30 artiklan c kohta on tärkeä, jonka lisäksi on huomattava pöytäkirjaan merkitty neuvoston ja komission lausunto, jossa ne sopivat, että "jos päästöoikeuksien jakamisesta 1 päivänä tammikuuta 2008 alkavaksi viisivuotiskaudeksi syntyy tuloja, ne kertyvät päästöoikeuksia jakavan jäsenvaltion hyväksi." Tarkistus 35: Sisällytetään 19 artiklan 3 kohtaan. Tarkistus 39: Sisällytetään periaatteeltaan 14 artiklan 3 kohtaan. Tarkistus 40: Hyväksytään 16 artiklan 2 kohtaan. Tarkistus 41: Hyväksytään. Tarkistus 42: Hyväksytään. Tarkistus 46: Sisällytetään 17 artiklaan. Tarkistus 43: Sisällytetään 21 artiklaan. Tarkistus 49: Hyväksytään periaatteeltaan ja osittain 22 artiklaan rajoittamalla selvästi komiteamenettelylle vahvistettua määräaikaa. Tarkistukset 51 ja 103: Hyväksytään periaatteeltaan ja osittain 24 artiklan 1 kohtaan (Ks. myös johdanto-osan 17 kappale). Tarkistus 16: Sisällytetään osittain 24 artiklaan. Ks. myös johdanto-osan 14 kappale. Tarkistus 17: Sisällytetään osittain 24 artiklaan. Tarkistus 50: Sisällytetään osittain 27 artiklaan. Tarkistus 55: Sisällytetään 30 artiklan 2 kohtaan. Tarkistus 56: Sisällytetään 30 artiklan 2 kohdan b alakohtaan. Tarkistus 57: Sisällytetään 30 artiklan 2 kohdan c alakohtaan. Tarkistus 58: Sisällytetään 30 artiklan 2 kohdan i alakohtaan. Tarkistus 73: Hyväksytään periaatteeltaan ja osittain, sisällytetään liitteen III 10 kohtaan. Tarkistus 74: Hyväksytään osittain ja sisällytetään liitteeseen IV. b) Hylätyt 50 tarkistusta on lueteltu hylkäämisperusteluineen siinä järjestyksessä kuin niitä sovellettaisiin komission ehdotukseen. Johdanto-osan kappaleet Tarkistus 1: Tarkistuksessa viitataan Euroopan parlamentin lausuntoon, joka annettiin komission toisen, erillisen ehdotuksen yhteydessä, jonka vuoksi neuvosto ei pidä tarkistusta asiaan kuuluvana. Tarkistus 2: Yhteisön lainsäädäntö rajoittaa jäsenvaltioiden liikkumavaraa näissä asioissa, joten ne eivät voi toimia niin vapaasti kuin tässä tarkistuksessa oletetaan. Tarkistus 3: Tarve yhtenäiseen yhteisön lähestymistapaan (joka käy ilmi johdanto-osan 7 ja 27 kappaleesta) ei sulje pois yksittäisten jäsenvaltioiden tarvetta toteuttaa toimenpiteitä kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiseksi itsenäisesti. Tarkistus 91: Toimijoiden olisi voitava päästökaupan järjestelmässä päättää siitä, mitä tekniikkoja ne käyttävät, eikä järjestelmällä pitäisi määrätä mitään teknisiä standardeja, joilla rajoitettaisiin toimijoiden valintoja. Tarkistus 6: On jäsenvaltioiden asia päättää jaettavista määristä. Lisäksi ehdotettu sanamuoto on operatiivinen, joten se ei sovi johdanto-osan kappaleeksi. Voidaan todeta, että liitteen III 8 kohdassa säädetään, että kansallisessa jakosuunnitelmassa on annettava tietoa siitä, millä tavoin puhdas teknologia, mukaan lukien energiatehokkaat teknologiat, otetaan huomioon. Tarkistus 8: Tarkistuksella ilmoitettaisiin direktiivin johdanto-osassa siitä, mitä Euroopan yhteisö aikoo tehdä ilmastonmuutosta koskevien kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä, mikä ei olisi asianmukaista. Tarkistus 9: Ehdotettu johdanto-osan kappale ei neuvoston mielestä kuvastaisi riittävästi yhteisessä kannassa esitetyn järjestelmän luonnetta. Olisi tarpeetonta ja epäasianmukaista asettaa tavoitteita ja kehittää välineitä aloille, joita direktiivi ei koske. Suhde verotukseen ja vuorovaikutus verotuksen kanssa käyvät ilmi nykyisestä johdanto-osan 22 kappaleesta sekä tarkastelua koskevasta 30 artiklan e kohdasta. Tarkistus 11 on operatiivinen säännös, joka ei sovi johdanto-osaan, ja verotuskysymystä käsitellään nykyisessä johdanto-osan 22 kappaleessa ja tarkastelua koskevassa 30 artiklan e kohdassa. Sisällön osalta voidaan epäillä, olisiko tällainen ehdotettu yleiskielto yleisesti ottaen paras vaihtoehto, mahdollisista erityisolosuhteista huolimatta. Tarkistus 12: Yhteisessä kannassa ilmaistaan selvästi fluorattujen kaasujen mukaan otto sitten, kun niitä voidaan seurata ja niistä voidaan raportoida riittävästi, mikä käy ilmi 24 artiklan 3 ja 4 kohdasta. Neuvosto katsoo, että fluorattujen kaasujen sisällyttäminen säädökseen aiemmin olisi ennenaikaista. Tarkistus 14: Direktiivi osoitetaan jäsenvaltioille, joten direktiivin johdanto-osassa on aiheetonta ottaa kantaa siihen, mitä Euroopan yhteisön olisi tehtävä ilmastonmuutosta koskevien kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä. Artiklat Tarkistus 97: Hylätään samoista syistä kuin tarkistus 6. Tarkistus 19: Tarkoittaisi määrien seuraamista jo ennen kuin päästöluvassa olisi määrätty seurantavaatimuksista. Tarkistus 20: Yhteisessä kannassa esitetyssä järjestelmässä toimijat voivat lisätä tai vähentää todellisia päästöjään edellyttäen ainoastaan, että niillä on vastaavat määrät päästöoikeuksia kyseiselle kaudelle. Tarkistus 21: Lupien myöntämisen edellytyksenä ei tulisi olla muita oikeudellisia vaatimuksia kuin tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset tai sellaiset vaatimukset, joita on sovellettava huolimatta siitä, mainitaanko ne (esimerkiksi yhteisön lainsäädännön yleiset periaatteet). Tarkistus 22: Säännös, jota tarkistuksella muutettaisiin, pyrkii yhdenmukaisuuteen nykyisessä pilaantumisen yhtenäistettyä ehkäisemistä ja vähentämistä koskevassa direktiivissä säädettyjen lupasäännösten kanssa, mikä olisi säilytettävä. Lukuun ottamatta uuden toimijan nimeä ja osoitetta koskevia olennaisia tietoja toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava päättää siitä, mitä osia luvasta olisi ajantasaistettava. Tarkistus 23: Liitteessä III luetelluista kriteereistä tulisi lopullisia, ja jäsenvaltioilta evättäisiin mahdollisuus tarpeelliseen joustavuuteen harkita erilaisia kansallisia olosuhteita niiden asettaessa tavoitteita laitoksilleen. Tarkistus 24: Ehdotettu yläraja on tarpeeton Kioton pöytäkirjan mukaisesti rajattujen jäsenvaltioiden tavoitteiden, yhteisen kannan liitteessä III olevien kriteerien ja perustamissopimuksen valtion apua koskevien määräysten vuoksi. Tarkistuksella näitä olemassa olevia suojatoimia monimutkaistettaisiin lisää, ja se on turha. Lisäksi tarkistuksella todennäköisesti painostettaisiin joitain jäsenvaltioita enemmän kuin muita, ja vaarana olisi kilpailun vääristyminen. Tarkistus 25: Jäsenvaltioiden olisi voitava palkita laitoksia aikaistetusta toiminnasta (ks. liitteen III 7 kohta), kun ne pitävät sitä asianmukaisena. Tarkistus 26: Voisi vaikuttaa vakavasti ja haitallisesti yksittäisten kansallisten jakosuunnitelmien asianmukaiseen käsittelyyn, esimerkiksi jos yksi jäsenvaltio ei onnistu toimittamaan jakosuunnitelmaansa, ja tämä estää muita jäsenvaltioita aloittamasta kaupankäyntiä. Tarkistus 27: Tämän ehdotuksen kanssa ristiriitaisia olemassa olevia kansallisia kauppajärjestelmiä ei voida yhdistää ehdotuksessa tarkoitettuun järjestelmään ryhtymättä erityisiin toimenpiteisiin. Johdanto-osan 15 kappaleesta käy ilmi, että jäsenvaltiot voivat säilyttää olemassa olevia kansallisia järjestelmiä, joiden soveltamisala ei kuulu ehdotetun direktiivin soveltamisalaan. Tarkistus 29: Tämä tarkistus liittyy tarkistukseen 24, ja se hylätään samoista syistä. Lisäksi tarkistuksessa ehdotettu aikaraja on liian lyhyt eikä se antaisi jäsenvaltioille riittävästi aikaa toimia asianmukaisesti. Tarkistus 76: Nimenomaan jäsenvaltioiden olisi voitava valita, kuinka päästöoikeudet jaetaan uusille tulokkaille sillä edellytyksellä, että päästöoikeuksien saanti joka tapauksessa taataan (ks. 11 artiklan 3 kohta). Tarkistus 31: Liittyy tarkistukseen 24 ja hylätään samoista syistä. Tarkistus 32: Uusien jäsenvaltioiden liittyminen tuo kuvaan mukaan uusia päästölähteitä ja näin ollen lisää päästöjä. Sen vuoksi päästölupien määrää on nostettava. Päästöoikeuksien mahdollisen ylitarjonnan osalta olisi huomattava, että komissio tarkastaa ja mahdollisesti hylkää kansalliset jakosuunnitelmat (ks. 9 artiklan 3 kohta sekä liitteessä III esitetyt kriteerit). Tarkistus 33: On huomattava, että yhteisessä kannassa ei rajoiteta toimijoiden välisiä päästöoikeuksien siirtoja jäsenvaltion sisällä tai jäsenvaltioiden välillä Kioton pöytäkirjassa ja sen perusteella tehdyissä päätöksissä määrättyjä rajoituksia enempää, ja että ensimmäiset päästöoikeudet jaetaan pikemmin toimijoille kuin laitoksille. Tarkistus 34: Ehdotettu peruutus voi haitata tavoitetta vähentää kasvihuonekaasupäästöjä ottamalla pois joitain kannustimia lakkauttaa asianomainen laitos tai vähentää sen kapasiteettia. Menettelyt ovat lisäksi vaivalloisia ja byrokraattisia panna täytäntöön. Tarkistus 36: Päästöoikeuksien tallettaminen on otettu osittain huomioon 13 artiklassa, tosin tekemällä tallettaminen vapaaehtoiseksi jäsenvaltioille vuosiksi 2005-2007 ja 2008-2012. Pakollinen tallettaminen näiden jaksojen välissä olisi vaikeampaa joillekin jäsenvaltioille, ja ottaen huomioon niiden erilaiset olosuhteet neuvosto katsoo, että valinta olisi jätettävä jäsenvaltioille. Tarkistus 37: Direktiiviehdotuksen 13 artiklassa säädetään päästöoikeuksien säästämisestä, mutta ei niiden lainaamisesta. Tämä johtuu muun muassa siitä, että on saatava varmuus kunkin kauden alussa jaettavien päästöoikeuksien määristä. Tarkistus 38: Kyseisen säännöksen soveltaminen olisi tarpeettoman monimutkaista ja sen tuomat hyödyt kyseenalaisia. Tarkistus 80: Toimivalta tässä asiassa kuuluu jäsenvaltioille ja niiden on päätettävä, miten kyseisten sakkojen tuotto käytetään. Tarkistus 45: Verotuksen yhdenmukaistamisesta määrätään erityisissä perustamissopimuksen määräyksissä, eikä sitä voida toteuttaa tällä direktiivillä. Tarkistukset 47-48: Oikeudellisesta muutoksenhakumenettelystä säädetään jo jäsenvaltioissa (vrt. esimerkiksi Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artikla), joten ehdotetut tarkistukset ovat tarpeettomia. Tarkistukset 52-53: Neuvosto tarkastelee (yhteispäätösmenettelyssä Euroopan parlamentin kanssa) yksityiskohtaisia sääntöjä päästökauppajärjestelmän liittämiseksi Kioton joustomekanismeihin tätä koskevan erillisen ehdotuksen yhteydessä, jonka komissio esittää vuonna 2003. Neuvosto ei halua tällä direktiivillä rajoittaa kyseistä tarkastelua (ks. myös 30 artiklan 3 kohta). Tarkistus 54 pääasiassa toistaa 30 artiklan 2 kohdan säännökset, joiden mukaan komissio tarkastelee uudelleen direktiivin soveltamista ja esittää siitä kertomuksen ja tarvittavia ehdotuksia 30.6.2006 mennessä. Tarkistus 59: Yhteisön järjestelmän näkökohdat olisi vahvistettava tämän yhteispäätösmenettelyn puitteissa, jotta saataisiin aikaan mahdollisimman suuri varmuus markkinoille ja toimijoille. Liitteet Tarkistus 61: ks. edellä huomautukset tarkistukseen 12. Tarkistukset 62-63: Muiden kaasujen ja toimialojen sisällyttämisestä järjestelmään tulevaisuudessa on säädetty 26 artiklassa, mutta neuvosto katsoo, että hiilidioksidia olisi pidettävä lähtökohtana. Näin ollen ei ole syytä sisällyttää alumiinilaitoksia tässä vaiheessa. Lisäksi tarkistuksissa ehdotetuista kynnysarvoista aiheutuisi suuri hallinnollinen taakka. Tarkistus 64: Liite II ei ole asianmukainen paikka näille kertoimille, joita lisäksi tarkistetaan säännöllisesti YK:n hallitustenvälisessä ilmastonmuutospaneelissa. Tarkistukset 65-66: Neuvosto hylkää ajatuksen ylärajasta (ks. huomautukset tarkistukseen 24); jakojen olisi vastattava yhteisöä laillisesti sitovia, Kioton pöytäkirjan mukaisia velvoitteita sekä taakanjakosopimuksen mukaisia jäsenvaltioiden tavoitteita, jotta varmistettaisiin kyseisten tavoitteiden saavuttaminen. Tarkistus 78 liittyy ylärajan käsitteeseen, eikä sitä voida hyväksyä (ks. huomautukset tarkistuksiin 24 ja 65). Tarkistus 79 liittyy tarkistukseen 78, ja sitä ei voida hyväksyä samoista syistä. Tarkistus 68: ks. huomautukset tarkistukseen 12. Tarkistus 70: Jäsenvaltiot voivat palkita aikaistettuja toimia parhaaksi katsomallaan tavalla edellyttäen, että ne noudattavat perustamissopimuksen valtiontukisääntöjä ja liitteessä III määriteltyjä perusteita (ks. myös huomautukset tarkistukseen 76). Oikeudellisesta näkökulmasta ei voida hyväksyä sitä, että tässä direktiivissä yritettäisiin määritellä, mikä voisi olla epäasiallista syrjintää, eikä toistaa sääntöjä, joita on jo sovellettava perustamissopimuksen nojalla. Tarkistus 104: Jäsenvaltioiden on päätettävä tavasta, jolla varmistetaan, että uudet tulokkaat voivat hyötyä päästöoikeuksista (ks. myös huomautukset tarkistukseen 76). Tarkistus 96: Jäsenvaltioiden on päätettävä - erilaiset kansalliset olosuhteet huomioon ottaen - missä määrin ja millä tavalla ne haluavat palkita aikaistettuja toimia (ks. myös huomautukset tarkistuksiin 76 ja 70). IV PÄÄTELMÄ Muutoksilla, jotka neuvosto on tehnyt komission tarkistettuun ehdotukseen, vastataan tiettyjen jäsenvaltioiden huolenaiheisiin, joihin Euroopan parlamentti yhtyi ja joiden mukaan nykyisten välineiden käyttöä pitäisi tietyissä olosuhteissa voida jatkaa vuoden 2007 loppuun saakka vaihtoehtona sille, että asianomaiset laitokset saatettaisiin päästökauppajärjestelmän piiriin. Vuonna 2008 alkavan viisivuotiskauden aikana toteutusvälineiden yhdistämistä koskevan säännöksen ansiosta voitaisiin helpottaa siirtymistä nykyisten toteutusvälineiden (kuten pitkän aikavälin neuvoteltujen kansallisten sopimusten) ja päästökauppajärjestelmän välillä. Yhteiseen kantaan on sisällytetty useita Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiä tarkistuksia. Esimerkiksi uudelleentarkastelu suoritetaan 31.12.2004 ja 30.6.2006 mennessä sen selvittämiseksi, voidaanko muiden kasvihuonekaasujen päästöjä seurata riittävän tarkasti ja voidaanko järjestelmän soveltamisalaa laajentaa. Vuodesta 2008 alkaen jäsenvaltiot voivat yksipuolisesti sisällyttää järjestelmään muiden kaasujen päästöjä, jonka jälkeen toteutettavassa uudelleentarkastelussa harkitaan järjestelmän yhdenmukaistamista yhteispäätösmenettelyllä. Päästökauppajärjestelmän soveltamisalaan sisältyy energian-, lämmön- ja höyryntuotanto yli 20 megawatin laitoksissa, mutta jäsenvaltiot voivat vuodesta 2005 alkaen laajentaa järjestelmää kattamaan myös alempia kynnysarvoja. On myös syytä huomata, että liitteen III tarkistamista varten alunperin ehdotettu komiteamenettely on yhteisessä kannassa rajoitettu koskemaan vuosia 2008-2012, mikä on välttämätöntä pelkästään ajoitukseen liittyvistä syistä. Yhteisessä kannassa jäsenvaltioille asetettu edellytys, jonka mukaan niiden on vuosina 2008-2012 jaettava vähintään 90 prosenttia päästöoikeuksista maksutta, antaa yrityksille ja jäsenvaltioille suuremman varmuuden odotettavissa olevasta kehityksestä, ja kysymys jakomenetelmän suuremmasta yhdenmukaistamisesta sisällytetään 30.6.2006 mennessä toteutettavaan uudelleentarkasteluun. Yhteisessä kannassa ei rajoiteta sitä, miten EY:n päästökauppajärjestelmä liitetään Kioton pöytäkirjan niin sanottuihin hankepohjaisiin järjestelmiin. Neuvosto ja Euroopan parlamentti päättävät näistä säännöistä yhteispäätösmenettelyllä hankepohjaisia järjestelmiä koskevan komission tulevan ehdotuksen pohjalta. Lisäksi yhteisessä kannassa hyväksytään Euroopan parlamentin kanta, jonka mukaan EY:n päästökauppajärjestelmä voidaan liittää vain Kioton pöytäkirjan ratifioineiden kolmansien maiden järjestelmiin. EU ratifioi Kioton pöytäkirjan 31.5.2002 ja on sitoutunut ottamaan käyttöön politiikkoja kasvihuonekaasujen päästöjensä vähentämiseksi. Päästökaupalla päästöjä voidaan vähentää kustannustehokkaasti, ja yhteisö voi saada varsin hyödyllistä kokemusta kasvihuonekaasujen päästökaupasta vuodesta 2005 alkaen ollakseen valmis Kioton pöytäkirjan mukaisen kansainvälisen päästökaupan aloittamiseen vuonna 2008. EU on johtavassa asemassa ilmastonmuutosongelman käsittelemisessä ja aikoo osoittaa, että kasvihuonekaasujen päästöjä voidaan vähentää kustannustehokkaasti. Komission on määrä hyväksyä seurantaa koskevat suuntaviivat 30.9.2003 mennessä ja jakoperusteita koskevat ohjeet 31.12.2003 mennessä, kun taas jäsenvaltioiden on määrä antaa täytäntöönpanolainsäädäntö 31.12.2003 mennessä ja valmistella kansalliset jakosuunnitelmansa 31.3.2004 mennessä. EU:hun liittyvien maiden on määrä tehdä tämä liittymispäivään mennessä. Päästökauppadirektiivi on viimeisteltävä nopeasti, jotta voidaan varmistaa, että kyseistä aikataulua voidaan noudattaa ja että Eurooppa voi säilyttää johtoasemansa ilmastonmuutoksen maailmanlaajuisessa torjunnassa. (1) Neuvoston päätös 2002/358/EY, tehty 25. huhtikuuta 2002, ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti (EYVL L 130, 15.5.2002, s. 1).