P6_TA(2005)0150

Ihmisoikeudet maailmassa (2004) ja EU:n ihmisoikeuspolitiikka

Euroopan parlamentin päätöslauselma vuosittaisesta ihmisoikeusraportista 2004 sekä Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta (2004/2151(INI))

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen ja kaikki olennaiset kansainväliset ihmisoikeuksia käsittelevät asiakirjat,

- ottaa huomioon 1. heinäkuuta 2002 voimaan tulleen kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön ja kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevat päätöslauselmansa [1],

- ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan,

- ottaa huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen pöytäkirjan nro 13 kuolemanrangaistuksen poistamisesta kaikissa olosuhteissa,

- ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan [2],

- ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3, 6, 11, 13 ja 19 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 177 ja 300 artiklan,

- ottaa huomioon AKT-maiden ja EU:n kumppanuussopimuksen [3],

- ottaa huomioon 23. lokakuuta 2003 antamansa päätöslauselman rauhasta ja ihmisarvosta Lähiidässä [4],

- ottaa huomioon 24. helmikuuta 2005 antamansa päätöslauselman EU:n ensisijaisista tavoitteista ja suosituksista YK:n ihmisoikeustoimikunnan Genevessä 61. istuntoa varten [5],

- ottaa huomioon Euroopan unionin kuudennen vuosittaisen ihmisoikeusraportin,

- ottaa huomioon YK:n kehitysohjelman ensimmäisen ja toisen inhimillisen kehityksen raportin arabimaista,

- ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan,

- ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön (A6-0086/2005),

A. katsoo, että tämän päätöslauselman tarkoituksena ei ole olla kaikenkattava, vaan se jakautuu kahteen keskeiseen osioon, joista ensimmäisessä tarkastellaan tärkeimpiä uutisia ihmisoikeustilanteesta EU:n ulkopuolella maantieteellisessä järjestyksessä ja toisessa perehdytään kahdeksaan EU:n kannalta keskeiseen aihepiiriin tulevina vuosina,

Ihmisoikeusasiat eri maissa

Ehdokasmaat

1. palauttaa mieliin unioniin liittymässä olevia Bulgariaa, Romaniaa ja Turkkia koskevien perusteellisten erityisraporttien tulokset ja onnittelee näitä maita niiden edistymisestä ihmisoikeusasioissa, mutta muistuttaa, että työ on vielä kesken; kannustaa sen vuoksi niitä jatkamaan ja voimistamaan ponnistelujaan tällä alalla;

Länsi-Balkan

2. vahvistaa, että Euroopan parlamentin tulisi edelleen toimia sen puolesta, että ihmisoikeudet voidaan taata sekä Voivodinassa että Kosovossa;

3. kehottaa Kroatiaa, Bosnia ja Hertsegovinaa sekä Serbia ja Montenegroa varmistamaan, että sotarikosoikeudenkäynnit ovat oikeudenmukaisia; muistuttaa niitä velvoitteesta toimia täysin yhteistyössä entisen Jugoslavian alueella tehtyjä rikoksia tutkivan kansainvälisen tuomioistuimen kanssa;

4. muistuttaa Serbia ja Montenegroa siitä, miten tärkeää on taata ihmisoikeudet ja oikeusvaltio ja erityisesti tuomita kaikki etnisyyteen perustuva suvaitsemattomuus ja väkivalta ja saattaa tällaiset tapaukset oikeuteen;

EU:n naapurimaat ja Lähi-Itä

5. kannattaa ihmisoikeuksien kunnioituksen parantamiseksi naapurimaissa ja Välimeren alueella sellaisten kansalaisyhteiskunnille avointen riippumattomien elinten luomista kyseisissä maissa, jotka takaisivat allekirjoitetuista kahdenvälisistä ja monenvälisistä sopimuksista johtuvien oikeuksien toteutumisen käytännössä;

6. vaatii kunnioittamaan nykyistä paremmin naisten ja vähemmistöjen oikeuksia sekä tiedotusvälineiden vapautta ja moniarvoisuutta, vaatii kunnioittamaan ihmisoikeuksia rangaistusjärjestelmässä ja vaatii lopettamaan kidutuksen ja kuolemanrangaistuksen maissa, joiden kanssa EU on tehnyt assosiaatiosopimuksen ja joiden kanssa se neuvottelee toimintaohjelmista;

7. toivoo, että Barcelonan prosessissa pyrittäisiin voimakkaammin edistämään naisten oikeuksia; vaatii ottamaan tätä varten käyttöön alueellisen toimintasuunnitelman, jolla parannetaan naisten oikeuksia ja sukupuolten tasa-arvoa YK:n kehitysohjelman raportin hengen mukaisesti; kehottaa kaikkia Barcelonan prosessin jäsenmaita luopumaan kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen (CEDAW) liittyvistä varaumistaan;

8. korostaa, että alueen maiden on saavutettava edistystä ihmisoikeuksien alalla ja etenkin yhteistyössä entisen Jugoslavian kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa; pitää muina tärkeinä aloina sellaisen tehokkaan politiikan toteuttamista, joka mahdollistaa pakolaisten ja asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden ihmisten paluun, sekä vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista ja ihmiskaupan vastaisten aktiivisten toimenpiteiden toteuttamista;

9. vetoaa kaikkiin maihin, jotka läheisen sijaintinsa vuoksi ovat poliittisessa, kaupallisessa ja sosiaalisessa vuorovaikutuksessa EU:n kanssa, jotta niissä tunnustettaisiin, että taloudellisen ja sosiaalisen uudistusprosessin mahdollistamiseksi on omaksuttava toimintatapoja, joilla edistetään ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevia standardeja kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön mukaisesti;

10. suhtautuu myönteisesti siihen, että Ukrainan vastavalittu presidentti korosti ihmisoikeuksien kunnioittamista puhuessaan Euroopan parlamentissa Strasbourgissa helmikuussa 2005; pitää myönteisenä, että Ukrainan presidentinvaaleissa pidettiin yllä oikeusvaltion periaatteita, ja kannustaa Ukrainaa valitsemaan avoimuuden ja demokratian tien, mikä on välttämätöntä ihmisoikeuksien takaamiseksi täydessä merkityksessään kaikille kansalaisille; kehottaa maan uutta hallitusta toteuttamaan lainsäädäntöuudistuksia ja poliittisia uudistuksia, joilla varmistetaan lehdistön- ja tiedotusvälineiden vapaus kaikkialla Ukrainassa, lakkauttamaan lainvalvontaviranomaisten harjoittaman kidutuksen ja huonon kohtelun, varmistamaan, että oikeusapua annetaan heti pidätyshetkestä lähtien, ja torjumaan korruptiota;

11. kehottaa Valko-Venäjää myöntämään kaikille kansalaisille kansalaisoikeudet ja poliittiset oikeudet; vetoaa Valko-Venäjän viranomaisiin, jotta poliittisten vastustajien teloitukset sekä mielivaltaiset pidätykset ja vangitsemiset lopetettaisiin välittömästi; ilmaisee tukensa Valko-Venäjän journalistiyhdistykselle, jolle myönnettiin vuoden 2004 Saharov-palkinto tunnustuksena sen ponnisteluista vääristelemättömän ja tasapuolisen tiedonvälityksen turvaamiseksi Valko-Venäjän kansalaisille; vetoaa Valko-Venäjän viranomaisiin, jotta nämä sallisivat adoptiopolitiikan kehittämisen yhdessä EU:n kanssa ja helpottaisivat viisumijärjestelmää, niin että voitaisiin jatkaa Tšernobylin ydinkatastrofista kärsineiden lasten lomaohjelmia;

12. ottaa huomioon Moldovassa äskettäin pidetyt vaalit; ottaa huomioon EU:n neuvoston ilmaiseman huolen siitä, että vaaleissa ei kyetty täyttämään tiettyjä täysin tasaveroiselle vaalikohtelulle asetettavia vaatimuksia (esim. tasapuolinen esillä olo tiedotusvälineissä ja puolueeton kampanjoinnin kattavuus); kehottaa Moldovan uutta hallitusta tutkimaan kertomukset kidutuksesta ja huonosta kohtelusta, joita poliisin on väitetty kohdistaneen uhreihin, myös alaikäisiin uhreihin, ja parantamaan maan vankilaoloja; edellyttää uudistuksia oikeusvaltion periaatteiden lujittamiseksi ja instituutioissa ilmenevän korruption ratkaisemiseksi; kehottaa Moldovaa estämään kaikenlaisen ihmiskaupan, etenkin nais- ja lapsikaupan, kuten naisten käyttämisen seksiorjina ja ihmiselinten kaupan elinsiirtoja varten; kehottaa viranomaisia varmistamaan, että valtion hallitsemissa tiedotusvälineissä vallitsee poliittinen tasapaino; katsoo, että opposition parlamenttiedustajien pidätykset ja muut rauhanomaisten mielenosoitusten vastaiset toimet loukkaavat selvästi perusoikeuksia ja -vapauksia, kuten ilmaisunvapautta sekä yhdistymis- ja kokoontumisvapautta; kehottaa niin kutsuttua Transnistrian moldovalaista tasavaltaa vapauttamaan kaikki jäljellä olevat poliittiset vangit;

13. kehottaa Ukrainaa ja Moldovaa pysäyttämään salakuljetuksen Transnistriaan, Transnistriasta ja sen kautta sekä Venäjälle, jotta pysäytetään salakuljetus Kaliningradin alueelta Liettuaan ja Puolaan, ja kehittämään tehokkaita lahjonnan vastaisia ohjelmia tullille, rajavartiolaitokselle, veroviranomaisille sekä poliisille;

14. pitää myönteisinä Marokon toimia aikaisempien ihmisoikeusrikkomusten uhrien ahdingon käsittelemiseksi ja erityisesti tasa-arvo- ja sovintokomission perustamista; panee merkille myönteisen kehityksen kidutuksen kieltämisessä ja hyvityksen antamisessa aiemmin kärsimään joutuneille; tukee jatkuvia lainsäädännön uudistuksia, kuten perhelainsäädäntöä, jonka Marokon parlamentti hyväksyi tammikuussa 2004, ja kidutuksen kriminalisoivaa lakiluonnosta (joulukuussa 2004); tuomitsee jyrkästi toimittajien vankeustuomiot niin sanotuissa kunnianloukkausjutuissa ja pyytää Marokon viranomaisia uudistamaan rikoslakia siten, että siitä poistetaan vankeusrangaistukset "lehdistörikoksista"; panee merkille, että kuolemanrangaistukset on keskeytetty Marokossa ja kehottaa Marokon viranomaisia lakkauttamaan kuolemanrangaistuksen;

15. panee huolestuneena merkille kertomukset Länsi-Saharassa tehdyistä ihmisoikeusloukkauksista, jotka koskevat sananvapautta ja vapaata liikkuvuutta, ja kannustaa Marokkoa ja Polisario-rintamaa etenemään kansainvälisesti tunnustetun Baker-suunnitelman mukaisesti; kehottaa Marokkoa ja Polisario-rintamaa vapauttamaan kaikki sotavangit;

16. kannustaa Marokkoa ja Algeriaa huolehtimaan siitä, että siirtolaiset otetaan vastaan humaanilla tavalla; korostaa, että kaikkien vastaanottotoimien on oltava kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja pakolaisia koskevan oikeuden mukaisia;

17. vetoaa Algeriaan, jotta se terrorismiin liittyvien uhkien käsittelyn yhteydessä ottaisi edelleen huomioon ihmisoikeuksiin liittyvät velvoitteensa; pitää myönteisenä meneillään olevaa uudistusprosessia; toteaa, että Algerian on jatkettava lehdistönvapauden, riippumattoman kansalaisyhteiskuntatoiminnan ja poliittisen opposition edistämistä, ja pitää myönteisenä tässä suhteessa viime aikoina tapahtunutta kehitystä; pitää myönteisenä laitonta maahanmuuttoa koskevaa jatkuvaa vuoropuhelua Algerian hallituksen ja EU:n välillä; pyytää Algeriaa samoin vastaamaan myönteisesti tahdonvastaisia katoamisia tutkivan YK:n työryhmän esittämään pyyntöön ja käsittelemään kadonneiden asiaa ensisijaisena asiana;

18. pyytää Libyaa vapauttamaan kaikki poliittiset vangit, on hyvin huolissaan Libyan lainsäädännöstä, joka kieltää poliittiset puolueet, yhdistykset ja tiedotusvälineet; pitää hyvin tärkeänä kansainvälisten ihmisoikeussopimusten ja humanitaaristen sopimusten noudattamista; kehottaa EU:ta pyytämään Libyan viranomaisia myöntämään kansainvälisille ihmisoikeusjärjestöille luvan päästä Libyaan ja suorittaa tutkimuksia; kehottaa Libyaa päästämään kansainväliset raportoijat maahan, lopettamaan siirtolaisten mielivaltaiset karkotukset ja pidätykset, ratifioimaan pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen sekä tunnustamaan pakolaisasiain päävaltuutetun mandaatin;

19. kehottaa Tunisiaa sallimaan riippumattomien ihmisoikeusjärjestöjen perustamisen; vaatii Tunisiaa vapauttamaan välittömästi kaikki varat, jotka Euroopan unioni on toimittanut ihmisoikeusjärjestöille, erityisesti Tunisian League for Human Rights -järjestölle suunnatut varat;

20. kehottaa Tunisiaa kunnioittamaan perusoikeuksia, kuten mielipiteen-, ilmaisun- ja yhdistymisvapautta, ja ryhtymään jatkossakin kaikkiin tarvittaviin toimiin vielä jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi niin, että noudatetaan ihmisoikeussopimuksia sekä assosiaatiosopimuksen ihmisoikeuslauseketta; on huolissaan ilmi tulleista ihmisoikeuksien puolustajien oikeuksien loukkauksista, kuten ahdistelusta, uhkailusta, panettelusta, mielivaltaisista pidätyksistä sekä fyysisestä väkivallasta; kehottaa siksi EU:ta ottamaan kaikki nämä seikat huomioon Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelman yhteydessä ja arvioimaan tarkoin ja säännöllisesti näillä aloilla saavutettua kehitystä ihmisoikeuksiin liittyen;

21. kannustaa jatkamaan EU:n ja Egyptin välistä vuoropuhelua Euro—Välimeren-alueen vakauden, kehityksen ja ihmisoikeuksien edistämiseksi Kairossa kokoontuneessa parlamenttien välisessä Euro-Välimeri-alueen edustajakokouksessa esitetyllä tavalla; pitää tohtori Noorin vapauttamista myönteisenä seikkana; kehottaa Egyptiä käsittelemään ihmisoikeuksia ensisijaisen tärkeänä asiana; pitää myönteisenä Darfuria käsittelevän huippukokouksen juhlintaa Egyptissä ja tunnustaa Egyptin hallituksen sitoutuneisuuden rauhan saamiseksi Sudaniin; kehottaa Egyptiä lakkauttamaan julistamansa hätätilan;

22. tunnustaa, että palestiinalaisten johtajanvaihdos on avannut uusia mahdollisuuksia myönteisen kehityksen käynnistämiseksi alueella, ja antaa tukensa etenemissuunnitelman käyttämiselle kestävän ratkaisun pohjana; uskoo, että kestävä ratkaisu voidaan löytää ainoastaan Yhdysvaltain ja EU:n täysimittaisen tuen avulla;

23. vetoaa palestiinalaisten uuteen johtajaan, jotta tämä jatkaisi kaikkia tarvittavia toimenpiteitä Israelin vastaisten terrori-iskujen lopettamiseksi ja erityisesti itsemurhaiskuista sekä niiden materiaalisesta ja moraalisesta tukemisesta luopumiseksi; antaa tukensa palestiinalaisten uuden johdon tähänastisille rohkaiseville toimille ja edistykselle tämän päämäärän saavuttamisessa;

24. panee merkille toimet, joilla Israel on vastannut Palestiinan ja Israelin johdon väliseen uuteen suhteeseen; pitää tässä suhteessa erityisen myönteisinä luottamuksen lisäämiseen liittyneitä toimia, kuten vankien vapauttamista, ilmoitusta sotilaallisten hyökkäysten lopettamisesta, palestiinalaisten talojen tuhoamispolitiikan lopettamista sekä Gazan alueelta vetäytymisen jatkuvaa edistämistä; tunnustaa, että Israelilla on oikeus toimenpiteisiin israelilaisten suojelemiseksi; muistuttaa Israelia, että terrorismin vastaisissa toimissa ei voi jättää huomiotta ihmisoikeuskysymyksiä;

25. ilmaisee huolensa turva-aidan/muurin olemassaolosta ja laajuudesta suurissa osissa Länsirantaa sekä sen vaikutuksista paikallisväestön ihmisoikeuksiin; pyytää Israelia luopumaan turva-aidan/muurin rakennustöiden jatkamisesta; ottaa huomioon turva-aitaa/muuria koskevan kansainvälisen tuomioistuimen ratkaisun; ottaa huomioon myös Israelin korkeimman oikeuden ratkaisun (kesäkuulta 2004) ja Israelin hallituksen helmikuussa 2005 tekemän päätöksen;

26. kehottaa Syyriaa kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja erityisesti yhdistymisvapautta ja on huolissaan väitteistä, joiden mukaan Syyria rahoittaisi terroristijärjestöjä; pitää myönteisenä Syyrian ulkoministerin ilmoitusta, jonka mukaan Syyria vetää kaikki joukkonsa, sotilaalliset voimavaransa ja tiedusteluvälineistönsä Libanonista 30. huhtikuuta 2005 mennessä YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1559 (2004) mukaisesti;

27. kehottaa Syyrian hallitusta vapauttamaan poliittiset vangit viipymättä ja kumoamaan poikkeustilan lopullisesti; toivoo, että Syyria näyttää esimerkkiä ihmisoikeuksia ja vapauksia koskevien sitoumustensa toteuttamisessa ja käytännön toimeenpanossa erityisesti liittyen kurdien syrjinnän lopettamiseen ja naisten tasa-arvoon sekä naisiin kohdistuvan väkivallan lopettamiseen; korostaa mielivaltaisten pidätysten ja vangitsemisten suurta määrää sekä kidutuksen ja epäasianmukaisen kohtelun laajaa käyttöä myös lapsiin;

28. pitää valitettavana, että Saudi-Arabiassa sovelletaan kuolemantuomiota, ja kehottaa maan hallitusta lakkauttamaan tämän nykyisin säännöllisesti sovellettavan käytänteen; ilmaisee huolensa siitä, että monia perusoikeuksia ei suojata Saudi-Arabian lainsäädännössä ja että ilmaisunvapaus on yhä äärimmäisen rajoitettu;

29. pitää myönteisenä paikallisvaalien järjestämistä ensimmäisenä askeleena kohti demokratiaa, mutta tuomitsee Saudi-Arabiassa ilmenevän sukupuolierottelun, naisten räikeän syrjinnän ja heidän vapauksiensa rajoittamisen, äänioikeuden epääminen mukaan lukien; muistuttaa, että Saudi-Arabiassa naiset tarvitsevat matkustamiseen yhä kirjallisen luvan joltakin miespuoliselta sukulaiseltaan ja että naisilla ei useinkaan ole mitään keinoja saada oikeutta tilanteessa, jossa heidän miespuoliset sukulaisensa kohtelevat heitä huonosti tai väkivaltaisesti;

30. panee merkille vaikeudet, joita Irakin uudet viranomaiset kohtaavat pyrkiessään luomaan lakia ja järjestystä maahan sijoitettujen sotilasvoimien avulla, ja ilmaisee huolensa nykytilanteen johdosta; pitää myönteisenä päättäväisyyttä ja rohkeutta, joita Irakin kansa osoitti äskettäisen vaalikampanjan ja äänestyksen aikana, jolloin kansalaisille ja maalle avautui näkymiä paremmasta demokraattisesta tulevaisuudesta; ilmaisee tukensa Irakin vastavalitulle parlamentille; toivoo, että uusi demokraattinen perustuslaki laaditaan pian vähemmistöjen myötävaikutuksella; pyytää komissiota lisäämään tukeaan Irakin viranomaisille; pyytää YK:ta lisäämään osallistumistaan ja läsnäoloaan Irakissa; ilmaisee huolensa raportoidusta vankien jatkuvasta kidutuksesta ja pahoinpitelystä Irakin vankiloissa; ottaa huomioon Irakissa olevien toimittajien edelleen vaaralliset työskentelyolosuhteet, ja pahoittelee sieppausten jatkumista; vaatii kaikkien siepattujen välitöntä vapauttamista, ja tuomitsee jyrkästi panttivankien oton, teloitusten ja itsemurhaiskujen kaltaisen barbaarisen toiminnan; toistaa tuomitsevansa Irakissa olevien vankien kidutuksen tai muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun, jota Irakin viranomaiset tai ulkomaiset sotilashenkilöt harjoittavat;

31. vetoaa Iraniin, jotta maa sitoutuisi myönteiseen ihmisoikeuksia käsittelevään vuoropuheluun EU:n kanssa; ilmaisee syvän huolensa siitä, että maan ihmisoikeustilanne on huonontunut kahden viime vuoden aikana, ja kehottaa Iranin viranomaisia sitoutumaan vakavasti kyseisen suuntauksen torjumiseen; tuomitsee ihmisoikeusrikkomusten huomattavan lisääntymisen, etenkin yhä useammin toistuvat tiedot julkisista teloituksista ja ruoskinnasta, pitää tervetulleena päätöstä keskeyttää kivitystuomioiden täytäntöönpano ja vetoaa Iranin parlamenttiin, jotta se kieltäisi lailla ja poikkeuksetta tämän käytännön; panee merkille Iranin viranomaisten vakuutukset siitä, että alaikäisten teloitustuomioiden täytäntöönpano keskeytetään, ja vetoaa maan viranomaisiin, jotta ne hyväksyisivät ehdotetun lainsäädännön alaikäisten rikoksentekijöiden teloituskiellosta, jota on sovellettava myös sen jälkeen, kun kyseinen henkilö täyttää 18 vuotta; panee merkille Iranin viranomaisten vakuutukset amputointituomioiden täytäntöönpanon keskeyttämisestä; kehottaa neuvostoa ja komissiota seuraamaan tarkasti, toteutuvatko Iranin antamat sitoumukset keskeyttää mainittujen kolmen tärkeimmän tuomiotyypin eli kivityksen, alaikäisten teloittamisen ja amputoinnin täytäntöönpano; on huolissaan erityisesti nuorten ja naisten lukuisista pidätyksistä epäselvien tai vähäpätöisten syytösten perusteella; on erittäin huolissaan siitä, että maassa teloitettiin äskettäin eräs seksuaalirikoksesta syytetty alaikäinen, tuomitsee Iranin halveksittavat käytänteet, koska maassa pidätetään toimittajia ja verkossa mielipiteitään julkaisevia toisinajattelijoita ja heidät tuomitaan vankilaan sekä rajoitetaan lehdistön ja tiedotusvälineiden vapautta; kehottaa Irania lopettamaan terroristijärjestöjen tukemisen;

32. pyytää mahdollisuutta osallistua täysipainoisesti Euro—Välimeri-kumppanuuden kattavaan uudelleenarviointiin, jonka tulokset on määrä toimittaa seuraavaan Luxemburgissa pidettävään Euro—Välimeri-alueen ministereiden kokoukseen;

33. kehottaa jälleen kerran kaikkia Euro—Välimeri-alueen assosiointisopimusten osapuolia panemaan ihmisoikeuslausekkeen täytäntöön toimintaohjelmalla, jolla tehostetaan ja edistetään ihmisoikeuksien kunnioittamista ja otetaan käyttöön mekanismi, jonka avulla kulloisenkin assosiointisopimuksen 2 artiklan noudattamista voidaan arvioida säännöllisesti;

34. uskoo, että eurooppalaista ihmisoikeus- ja demokratia-aloitetta on sovellettava Barcelonan prosessissa ratkaisevana EU:n perusarvojen edistämisvälineenä; vaatii tässä yhteydessä tehostamaan sen toimintaa Välimeren alueen kumppanimaissa, jotta voitaisiin tukea kansalaisyhteiskunnan ja valtiosta riippumattomien toimijoiden kehittämistä ja vakiinnuttamista;

Venäjä naapurina

35. pitää erittäin valitettavina ja tuomittavina Venäjän federaatiossa vuonna 2004 tehtyjä pöyristyttäviä terrori-iskuja, erityisesti Beslanin lapsiin kohdistunutta unohtumattoman traagista terrori-iskua;

36. tunnustaa, että ääriainekset muodostavat Venäjällä terroriuhan, ja tukee Venäjän ponnistuksia terrorismin torjumiseksi, mutta korostaa, että tämänkin haasteen edessä olisi kunnioitettava ihmisoikeuksia;

37. kehottaa Venäjää ryhtymään välittömästi toimiin, jotta laittomat teloitukset, katoamiset ja vankien kidutus Tšetšeniassa, mihin Venäjän asevoimat ovat useiden raporttien mukaan syyllistyneet, lopetetaan; kehottaa Venäjää takaamaan humanitaarisille järjestöille, toimittajille, ihmisoikeusjärjestöille ja tarkkailijoille esteettömän pääsyn Tšetšeniaan; toistaa vetoomuksensa, että Tšetšenian ongelmiin olisi löydettävä kestävä poliittinen ratkaisu, jossa kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja tunnustetaan Venäjän federaation alueellinen koskemattomuus;

38. muistuttaa Venäjää sille kansainvälisen humanitaarisen oikeuden mukaan kuuluvista velvoitteista; pahoittelee Venäjän tuoretta lainsäädäntöä, joka rajoittaa ihmisoikeuksia, kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia ja jolla esimerkiksi poistetaan kuvernöörien suorat vaalit ja ulotetaan hallituksen valvonta käytännössä useimpiin televisiokanaviin; pahoittelee lakeja, joilla rajoitetaan oikeutta julkisiin mielenosoituksiin, ja pahoittelee omaisuuteen liittyvien ja sijoittajien oikeuksia koskevien lakien soveltamista takautuvasti;

39. muistuttaa Venäjää sen nimenomaisista sitoumuksista ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen allekirjoittajana ja erityisesti sitoumuksesta kunnioittaa ja edistää demokraattisia sekä oikeusvaltion periaatteita, mikä käsittää vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien järjestämisen, terveen poliittisen moniarvoisuuden, vaihtoehtoisten tietolähteiden olemassaolon, yhdistymisvapauden, oikeuden vapaaseen mielipiteenilmaisuun sekä lakien avoimen ja syrjimättömän soveltamisen riippumattomassa oikeuslaitoksessa;

40. pyytää Venäjää helpottamaan ihmisoikeustarkkailijoiden pääsyä maan kaikkiin kolkkiin;

41. kehottaa Venäjän hallitusta suojelemaan kaikkia ihmisoikeusaktivisteja ja -järjestöjä, joita uhkaa paikallisten viranomaisten vaino kaikissa Pohjois-Kaukasuksen valtioissa;

42. kehottaa Venäjän hallitusta takaamaan oikeuslaitoksen riippumattomuuden ja noudattamaan periaatteita, jotka takaavat syrjimättömin ehdoin toimivan ja ei-poliittisen liike-elämän olemassaolon samalla tavoin kuin EU:n demokratioissa;

Aasia

43. 43 suhtautuu myönteisesti Kazakstanin hallituksen päätökseen lykätä teloitusten täytäntöönpanoa ja Kirgisian päätökseen pidentää teloitusten täytäntöönpanon lykkäämistä; vetoaa muodollisesti kummankin maan hallitukseen ja parlamenttiin kuolemanrangaistuksen poistamiseksi; kehottaa kummankin maan hallitusta parantamaan poliittisten puolueiden mahdollisuuksia rekisteröityä ja osallistua vaaleihin; pyytää kumpaakin maata sallimaan tasapuolisen tiedonvälityksen ja lehdistönvapauden;

44. kehottaa Uzbekistanin hallitusta toteuttamaan konkreettisia toimia lakkauttaakseen kuolemanrangaistuksen aiemmin antamiensa myönteisten lupausten mukaisesti, kuten keskeyttämään kuolemanrangaistukset ja teloitukset; pitää tervetulleena rikoslain vuoden 2003 muutoksia, joiden mukaan kidutus ja vankien huono kohtelu on laitonta ja johtaa oikeudenkäyntiin; kehottaa Uzbekistania panemaan nämä muutokset tehokkaalla tavalla täytäntöön ja vapauttamaan kaikki poliittiset vangit; edellyttää riippumattoman oikeuslaitoksen luomista; pitää myönteisinä hallituksen äskettäisiä pyrkimyksiä merkittävien uudistusten tekemiseksi, kuten oikeuslaitoksen riippumattomuuden vahvistamiseksi ja lehdistösensuurin lakkauttamiseksi;

45. vetoaa Tadžikistanin hallitukseen, jotta se lopettaisi pyrkimyksensä lujittaa valtaansa tämänvuotisten parlamenttivaalien alla ja sallisi oppositiopuolueiden rekisteröityä vaaleja varten;

46. pyytää Turkmenistania takaamaan kaikille maan kansalaisille aidot poliittiset vapaudet, mukaan luettuna ilmaisunvapaus; kehottaa Turkmenistania lopettamaan mielivaltaiset pidätykset ja vangitsemiset sekä poliittisten vastustajien vainoamisen;

47. suhtautuu myönteisesti Afganistanin vaaliprosessin myönteisiin tuloksiin ja rohkaisee Hamid Karzain uutta hallitusta jatkamaan uudenaikaistamis- ja rakenneuudistuspolitiikkaansa ja erityisesti takaamaan ihmisoikeudet kaikille kansalaisille; tuomitsee ankarasti raakalaismaiset viattomien ihmisten sieppaukset ja teloitukset;

48. pitää ihmisoikeuskomissioiden perustamista Afganistaniin ja Malediiveille myönteisenä; kehottaa kyseisten maiden hallituksia muistamaan, että komissioita olisi tuettava taloudellisesti mutta niiden pitäisi voida toimia riippumattomasti;

49. suhtautuu myönteisesti Pakistanin edistysaskeliin ihmisoikeuksien alalla: yhtäläisen vaalikelpoisuuden antamiseen vähemmistöille, tiedonvapauslain antamiseen ja naisten paikkamäärään kansallisessa edustajainkokouksessa; myöntää, että Pakistanilla on erityisvastuu terrorisminvastaisten toimien toteuttamisesta ja tästä vastuusta aiheutuvia erityisongelmia, mutta edellyttää, ettei ihmisoikeusnäkökohtia voida sivuuttaa terrorisminvastaisen toiminnan verukkeella etenkään pidätysten ja vangitsemisten yhteydessä; ilmaisee huolensa presidentti Pervez Musharrafin vastahakoisuudesta noudattaa sitoumustaan hallituksen ja asevoimien roolien pitämisestä erillään, vaikka normaalille demokratialle on ominaista, että asevoimat palvelevat demokraattisesti valittua hallitusta;

50. myöntää, että Intia on maailman suurin toimiva demokratia, ja tukee ihmisoikeuksien saralla saavutettua edistystä; on kuitenkin edelleen huolissaan Intiassa jatkuvasti vallitsevasta syrjinnästä, joka perustuu kastijärjestelmään tai sosiaaliseen ja uskonnolliseen asemaan; katsoo, että tämä on erityisesti maaseudun alueiden ongelma, mutta Intian hallituksen on edistettävä edelleen yhteiskunnallista muutosta tämän kysymyksen suhteen;

51. pitää ilahduttavana Pakistanin ja Intian viime aikaista myönteistä vuoropuhelua Kashmirin kysymyksestä; pitää huolestuttavana, että Intian sotilas- ja poliisivoimien on raportoitu syyllistyneen ihmisoikeusloukkauksiin Kashmirin alueella; kehottaa Intian hallitusta varmistamaan, että oikeuslaitos tutkii asianmukaisesti kaikki raportoidut ihmisoikeusloukkaukset; tuomitsee jyrkästi kaikki alueella sattuneet terroriteot ja väkivaltaisuudet; toteaa, että Pakistanilla on vastuu osaltaan hillitä tämänkaltaista toimintaa tehokkain ponnisteluin ja edellyttää, että tiedotusvälineille ja ihmisoikeusjärjestöille on taattava vapaa pääsy Kashmirin alueelle;

52. pitää Sri Lankan ihmisoikeustilanteen kohenemista myönteisenä, mutta ilmaisee huolestuneisuutensa, koska Eelamin tamilitiikerit tappavat ja sieppaavat tamilien muiden poliittisten ryhmien jäseniä ja värväävät lapsia joukkoihinsa;

53. kehottaa Bangladeshin hallitusta noudattamaan maansa korkeimman oikeuden antamia ohjeita, joissa vaaditaan pidättymään oikeudellisten välineiden väärinkäytöstä oppositiota edustavien mielenosoittajien ottamiseksi turvasäilöön ja rauhanomaisten poliittisten mielenilmausten tukahduttamisesta pidätyksin ja kidutuksin; kehottaa Bangladeshin hallitusta lopettamaan puolisotilaallisten nopean toiminnan joukkojen harjoittamat rikostenehkäisytoimet, joihin liittyy mielivaltaista tappamista; kehottaa Bangladeshin hallitusta toteuttamaan ennaltaehkäiseviä toimia niitä puolisotilaallisia muslimiryhmittymiä vastaan, jotka ovat kylväneet väkivaltaa ja pelkoa Bangladeshin maaseudulla;

54. on yhä huolissaan siitä, että Laos ja Vietnam ovat edelleen yksipuoluejärjestelmää soveltavia maita, joissa jatketaan etnisten ja uskonnollisten vähemmistöjen sekä demokratia- ja ihmisoikeusaktivistien sortamista, ja kehottaa kummankin maan hallitusta huolehtimaan ilmaisun-, kokoontumis- ja uskonnonvapauden toteutumisesta;

55. pitää valitettavana Vietnamin alkuperäiseen vuoristolaisvähemmistöön kuuluvien henkilöiden ihmisoikeuksien rikkomista ja pyytää hallitusta lakkauttamaan kaikki vähemmistöihin kohdistuvat syrjintätoimet;

56. katsoo, että Kambodžan kansalliskokouksen toimeenpanema Rainsyn, Pochin ja Channyn poliittisen koskemattomuuden poistaminen rikkoo räikeästi demokratian periaatteita, ja kehottaa Kambodžan viranomaisia lakkauttamaan kaikki maan demokraattiseen oppositioon kohdistuvat syytetoimet; kehottaa Kambodžaa kuitenkin toteuttamaan todellisia demokraattisia uudistuksia, joiden puitteissa voidaan turvata ihmisoikeudet ja siten korjata jatkuvat vakavat puutteet; kehottaa Kambodžaa nopeuttamaan oikeusjärjestelmänsä uudistamista ja tehostamaan nais- ja lapsikaupan torjuntaa; tuomitsee tässä yhteydessä Phnom Phenissä tapahtuneen 91 orjuudesta pelastetun naisen ja lapsen sieppauksen ja vaatii heidän välitöntä vapauttamistaan;

57. vetoaa Burman hallitukseen, jotta tämä lakkaisi tukahduttamasta laillista ja demokraattista poliittista toimintaa ja ottaisi siten ensimmäiset askeleensa kohti kansan tahtoon perustuvaa valtiota; kehottaa hallitusta välittömästi vapauttamaan Aung San Suu Kyin, jolle on aiemmin myönnetty Saharov-palkinto, ja tämän neuvonantajan, 75-vuotiaan toimittajan Win Tinin;

58. suhtautuu myönteisesti siihen, että Kiina on käynnistämässä ihmisoikeusvuoropuhelua EU:n kanssa; kehottaa jäsenvaltioiden hallituksia, komissiota ja Kiinaa ottamaan vaarin tämän vuoropuhelun tarjoamasta mahdollisuudesta saada aikaan muutoksia Kiinan sisäisessä politiikassa, jossa ilmenee edelleen huomattavia puutteita ihmisoikeuksien alalla, kuten kuolemanrangaistuksen soveltaminen ja yhdistymis- ja uskonnonvapauden tukahduttaminen; korostaa, että kauppasuhteiden parantumisen on oltava sidoksissa uudistuksiin ihmisoikeuksien alalla; on huolissaan hiljattain tapahtuneesta neuvoston täyskäännöksestä Kiinan asevientikieltoa koskevassa EU-politiikassa ja suosittelee painokkaasti asevientikiellon säilyttämistä muuttumattomana, kunnes Kiina on edistynyt selvemmin ihmisoikeusasioissa; vaatii Kiinan viranomaisia arvioimaan virallisesti uudelleen Taivaallisen rauhan aukion tapahtumia, julkaisemaan luettelon poliittisista vangeista ja vapauttamaan heidät välittömästi; pitää huolestuttavana tiibetiläisten ja Xinjiangin alueen asukkaiden kohtelua yhdistymis- ja uskonnonvapausasioissa;

59. tuomitsee kuningas Gyanendran ja Nepalin kuninkaallisen armeijan 1. helmikuuta 2005 tekemän vallankaappauksen ja tiukat sensuurilait; on huolissaan yleistyvistä raporteista, joissa ilmoitetaan kansalaisten katoamisista ja hyökkäyksistä ihmisoikeusaktivisteja, toimittajia, poliittisen opposition edustajia ja kansalaisyhteiskuntaa edustavia ryhmiä vastaan; tuomitsee sissien maassa vuodesta 1999 raivonneen konfliktin aikana tekemät vakavat väärinkäytökset; kehottaa kuningasta palauttamaan demokraattisen hallinnon ja viestintäyhteydet, vapauttamaan kaikki vangitut poliittiset johtajat ja ihmisoikeuksien puolustajat sekä kunnioittamaan ilmaisunvapautta ja kokoontumisvapautta;

60. pitää tervetulleena ensimmäisten suorien presidentinvaalien järjestämistä Indonesiassa syyskuussa 2004; ilmaisee huolensa raporteista, joiden mukaan Indonesian asevoimat ja kapinallisryhmät ovat jatkuvasti syyllistyneet siviiliväestöön kohdistuviin väärinkäytöksiin Papuan ja Acehin maakunnissa; toivoo, että tuhoisasta hyökyaaltokatastrofista johtuvia jälleenrakennustöitä voitaisiin käyttää myös sovinnonrakentamisen ja rauhanprosessin edistämiseen ja lopettaa siten Acehin pitkäaikainen konflikti; kehottaa Indonesian viranomaisia tutkimaan ihmisoikeuksien puolustajien murhia ja muita heitä vastaan tehtyjä rikoksia ja saattamaan niihin syyllistyneet oikeuteen sekä varmistamaan, että Indonesiassa noudatetaan täydellisesti YK:n yleiskokouksen joulukuussa 1998 hyväksymän, ihmisoikeuksien puolustajien suojelemista koskevan julkilausuman kohtia;

61. vetoaa Pohjois-Koreaan, jotta tämä tunnustaisi kansansa elävän ahdingossa maan hallituksen sorron alla, ja käynnistäisi kaikilla tasoilla todellisen muutosprosessin ja uudistustyön, jossa tunnustetaan tarve kunnioittaa ihmisoikeuksia; huomauttaa, että vuotuisessa lehdistön vapauksien vertailussa Pohjois-Korea sijoittuu kaikista maailman maista viimeiseksi; pitää valitettavana, että Pohjois-Korean hallinto on ilmoittanut vetäytyvänsä monenvälisestä vuoropuhelujärjestelmästä (kuuden osapuolen neuvotteluista);

Afrikka

62. nostaa esille ahdingon, jossa lukemattomat vakaviin pandemioihin sairastuneet ja erityisesti HI-virus/ aids-tartunnan saaneet ihmiset elävät Afrikan eri maissa; tunnustaa tietyissä Afrikan maissa, kuten Ugandassa, saavutetun edistyksen; kehottaa komissiota auttamaan YK:ta laatimaan yhteistyössä Afrikan unionin kanssa kattavan strategian pandeemisten tautien ja erityisesti HI-viruksen/aidsin pitämiseksi kurissa ja sen leviämisen minimoimiseksi; vahvistaa uudelleen, että jokaisella ihmisellä on oikeus terveydenhuoltoon ja -hoitoon; kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota asettamaan tartuntatautien ja etenkin pahenevan HI-virus/aidspandemian torjumisen kehitysyhteistyöpolitiikkansa painopistealueeksi;

63. uskoo, että Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tarvitaan kattavaa lähestymistapaa HI-virukseen/aidsiin, jotta aidsin leviäminen saataisiin pysäytettyä ja tautikehitys käännettyä vuoteen 2015 mennessä;

64. on erityisen pahoillaan, että useissa Afrikan osissa tietyt ihmisoikeusrikkomukset jäävät rankaisematta ja että vastuuasemassa olevat ihmiset voivat toimia pelkäämättä rangaistuksia; kehottaa Afrikan unionia puuttumaan asiaan näissä tapauksissa ja tekemään tiivistä yhteistyötä kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa tilanteen parantamiseksi (ks. rikostuomioistuinta koskeva osio);

65. on huolissaan Gambian pahenevasta tilanteesta, kuten lukuisista lehdistönvapauden loukkauksista, ja vaatii tutkimaan joulukuussa 2004 tapahtuneen toimittaja Deyda Hyadran murhan;

66. ilmaisee syvän huolestuneisuutensa Norsunluurannikon äskettäisten tapahtumien johdosta, joiden vuoksi siviiliväestö on joutunut rasististen hyökkäysten kohteeksi; kehottaa Norsunluurannikon taistelevia osapuolia kunnioittamaan kaikkien kansalaisten ihmisoikeuksia;

67. on erittäin huolissaan vallankaappauksesta, jonka tuloksena Faure Gnassingbé nimitettiin Togon presidentiksi hänen isänsä kuoleman jälkeen demokraattisia sääntöjä rikkoen; kehottaa Togon viranomaisia luomaan tarvittavat institutionaaliset puitteet vapaiden ja rehellisten presidentinvaalien varmistamiseksi, palaamaan näin perustuslain mukaiseen järjestykseen ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia sekä perusvapauksia, mitä ilman yhteistyötä Euroopan unionin kanssa ei voida jatkaa;

68. pitää myönteisenä sharia-lakia soveltavien tuomioistuinten langettamien kuolemantuomioiden vähentymistä Nigeriassa, mutta ilmaisee huolensa siitä, että monet tuomioistuimet edelleen soveltavat sharia-lakia; katsoo, että Nigerian pitäisi sen sijaan noudattaa kansainvälisiä normeja;

69. pitää hälyttävinä raportteja, joiden mukaan Eritrean hallitus jatkaa kristittyjen vähemmistöjen vainoamista koko maassa; ilmaisee kasvavan huolensa siitä, että Eritrea on yhä yksipuoluemaa ja että vaalien aikataulusta ei ole vieläkään päätetty; pyytää vapauttamaan välittömästi kaikki poliittiset vangit ja pidätettyinä olevat toimittajat; kehottaa Eritrean hallitusta huolehtimaan siitä, että maan ihmisoikeustilanne kohenee;

70. pitää huolestuttavana, että kymmenen riippumatonta toimittajaa on ollut pidätettyinä Asmarassa syyskuusta 2001 lähtien ja että yksi heistä on Ruotsin kansalainen Davit Isaak, jota ei ole tuomittu mistään rikoksesta ja joka on edelleen vankilassa; kehottaa Eritrean hallitusta vapauttamaan kaikki vangitut toimittajat ja kumoamaan yksityisen lehdistön toimintakiellon;

71. antaa tunnustuksensa ja tukensa uuden rauhansopimuksen allekirjoittamiselle eteläisen ja pohjoisen Sudanin välillä kaksikymmenvuotisen sisällissodan ja sen mukanaan tuomien hirvittävien ihmisoikeusrikkomusten lopettamiseksi; kehottaa kaikkia osapuolia noudattamaan kaikkia rauhansopimukseen sisältyviä pöytäkirjoja;

72. vetoaa Sudanin hallitukseen, jotta se lopettaisi välittömästi kaiken yhteistyön arabitaistelijoiden eli janjaweeditaistelijoiden kanssa, jotka levittävät Länsi-Sudanissa Darfurin alueella väkivaltaa laajan väestön keskuudessa, loukkaavat ihmisoikeuksia ja syyllistyvät sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan; pitää YK:n tutkintalautakunnan selontekoa myönteisenä ja tukee siinä esitettyjä havaintoja ja suosituksia; vaatii Sudanin hallitusta yhdessä Afrikan unionin kanssa ryhtymään päättäväisiin ja lopullisiin toimiin kaikkien osapuolten tekemien, siviiliväestöön kohdistuvien hyökkäysten lopettamiseksi ja janjaweeditaistelijoiden riisumiseksi aseista; kehottaa Sudanin hallitusta osoittamaan halukkuutensa neuvotella rauhansopimus Darfurin kapinallisjoukkojen kanssa;

73. vetoaa EU:hun pakotteiden asettamiseksi Sudanin hallitukselle, kunnes löytyy pitäviä todisteita siitä, että etnisiin puhdistuksiin ja omien kansalaisten joukkomurhaan perustuva politiikka on hylätty; pitää myönteisenä YK:n turvallisuusneuvoston päätöstä Darfurin asian viemisestä Kansainväliseen rikostuomioistuimeen, koska se olisi paras tapa varmistaa, että uhrit saavat oikeutta, että nyt vallitseva rankaisemattomuuden ilmapiiri päättyisi eikä väärinkäytöksiä enää tapahtuisi; pitää kuitenkin valitettavana, että turvallisuusneuvoston päätöslauselman mukaan Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntöön kuulumattomien maiden kansalaisten, joiden epäillään syyllistyneen Darfurissa kansainvälisiin rikoksiin, asiat käsiteltäisiin yksinomaan heidän kotimaidensa tuomioistuimissa;

74. ilmaisee jatkuvan huolensa välikohtausten suuresta määrästä Kongon demokraattisen tasavallan itäosissa, ennen kaikkea Iturissa, Etelä- ja Pohjois-Kivussa, Maniemassa ja pohjoisessa Katangassa; tuomitsee ankarasti sekä hallituksen joukkojen että kapinallistaistelijoiden kesäkuussa 2004 tekemät sotarikokset Bukavun kaupungissa Etelä-Kivussa;

75. pitää myönteisenä, että Ruandassa on edistetty myönteisesti rehabilitoinnissa ja sovinnon aikaansaamisessa; kehottaa Ruandaa tehostamaan toimiaan ihmisoikeusrikkomusten ehkäisemiseksi ja kestävän rauhan aikaansaamiseksi Keski-Afrikkaan; pitää hälyttävänä, että hyökkäykset Ruandan kansalaisyhteiskunnan järjestöjä, kirkkoja ja kouluja vastaan ovat yleistyneet, ja on erittäin huolissaan siitä, että useat tuomarit ja oikeusviranomaiset ovat joutuneet eroamaan nk. oikeudellisten uudistusten myötä;

76. tuomitsee mitä jyrkimmin joukkomurhan Burundissa sijaitsevassa Gatumban pakolaisleirissä; kehottaa Burundin hallitusta ja kansainvälistä yhteisöä tekemään kaikkensa syyllisten löytämiseksi ja heidän saattamisekseen tuomioistuimen eteen; tukee Burundin siirtymävaiheen prosessia; pitää suunniteltuja vaaleja tervetulleena ja tärkeänä edistysaskeleena siirtymävaihetta koskevassa prosessissa;

77. on syvästi huolissaan humanitaarisen tilanteen synkkyydestä Pohjois-Ugandassa, missä Joseph Konyn johtaman LRA:n (Lord's Resistance Army) toiminnan vuoksi valtava osuus väestöstä elää edelleen pakolaisleireillä; tuomitsee LRA:han kuuluvien kapinallisten kauhistuttavat ihmisoikeusloukkaukset alueella, kuten lasten laajamittaiset sieppaukset, silpomiset ja raiskaukset;

78. suhtautuu myönteisesti Angolan hallituksen ilmoitukseen parlamenttivaalien järjestämisestä vuoden 2006 lopulla; ilmaisee huolensa Cabindan alueella meneillään olevasta aseellisesta selkkauksesta sekä raportoidusta Angolan asevoimien siviiliväestöön kohdistamasta väkivallasta;

79. tuomitsee mitä jyrkimmin Zimbabwen hallituksen toimet ja arvostelee sen toimenpiteitä, jotka edistävät rotujakoa ja varainhoidon väärinkäytöksiä; pelkää, että nämä toimenpiteet johtavat Zimbabwen katastrofiin; toteaa huolestuneena, että ruoantuotanto on viime aikoina vähentynyt merkittävästi ja että avustusjärjestöjen on yhä vaikeampaa toimittaa apua sitä tarvitseville; vetoaa hallitukseen, jotta se lopettaisi poliittisen opposition vainoamisen, takaisi lehdistönvapauden ja varmistaisi vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien järjestämisen hyvämaineisten kansainvälisten tarkkailijoiden seurannassa;

80. on edelleen huolissaan siitä, että Päiväntasaajan Guineassa pidetään edelleen vangittuina poliittisia vankeja, joilta on saatu tunnustus kiduttamalla, ja että poliittisen opposition jäseniä pidetään vangittuina syyteittä tai oikeudenkäynnittä;

Amerikat

81. vetoaa Kuuban hallitukseen, jotta tämä hyväksyisi kokoontumis- ja ilmaisunvapauden ja jatkaisi välittömästi kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon epävirallista lykkäämistä; tuomitsee jälleen kolmelle lentokonekaapparille langetetun kuolemantuomion ja poliittisten vastustajien vangitsemiset sekä vaatii näiden vapauttamista välittömästi; vetoaa Kuuban viranomaisiin, jotta nämä sallisivat Saharov-palkinnon saaneen Oswaldo Payán noudattaa kutsua vierailla Euroopan parlamentissa; tuomitsee neuvoston strategian äkilliset muutokset ja sanktioiden kumoamisen;

82. vetoaa Jamaikan hallitukseen, jotta tämä ryhtyisi tehokkaisiin toimiin turvallisuusjoukkojen suorittamien laittomien teloitusten lopettamiseksi; kehottaa Jamaikan hallitusta myös kumoamaan henkilöön kohdistuvia rikoksia koskevan lain 76, 77 ja 79 pykälän, joissa kriminalisoidaan aikuisten miesten välinen vapaaehtoinen seksi ja joilla perustellaan HI-viruksesta ja aidsista valistavien avustajien ahdisteleminen; kehottaa Jamaikan hallitusta torjumaan aktiivisesti laajalle levinnyttä homofobiaa;

83. yhtyy Amerikan ihmisoikeustoimikunnan (Inter-American Commission on Human Rights, IACHR) lokakuussa 2004 ilmaisemaan huoleen Haitin ihmisoikeustilanteesta ja humanitaarisista olosuhteista;

84. pitää Guatemalassa raa'asti tapettujen naisten suurta määrää huolestuttavana ja kehottaa viranomaisia tutkimaan nämä tapaukset perinpohjaisesti ja estämään uudet väkivaltaisuudet;

85. on Meksikon viranomaisten tavoin huolissaan (Meksikoon kuuluvassa) Ciudad Juarezissa raa'asti tapettujen naisten suuresta määrästä ja tukee Meksikon viranomaisten, ja etenkin tehtävään erityisesti nimitetyn rauhantuomarin, toimia näiden rikosten selvittämiseksi ja uusien tappojen estämiseksi;

86. on edelleen huolissaan lukuisista hyökkäyksistä ja uhkailuista, joita kohdistetaan aiempien ihmisoikeusrikkomusten hyvittämistä haluaviin guatemalalaisiin, ja etenkin ihmisoikeuksien puolustajiin, oikeuslaitoksen viranomaisiin ja toimittajiin kohdistuvista hyökkäyksistä; pitää myönteisenä signaalina sitä, että entinen puolisotilaallisten joukkojen jäsen ja entinen pormestari vangittiin helmikuussa 2005 syytettyinä neljän toimittajan sieppaamisesta vuonna 2003, ja pitää myönteisenä sitä, että Guatemalan parlamentti on hyväksynyt YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston avaamisen ja Guatemalan kongressin odotetaan hyväksyvän sen mahdollisimman pikaisesti;

87. pyytää Venezuelaa ryhtymään tehokkaisiin toimenpiteisiin poliisivoimien suorittamien kidutusten ja tappojen lopettamiseksi ja ilmaisunvapauden sekä vapaan tiedonsaannin turvaamiseksi; toteaa, että Venezuelan on toimittava yhteistyössä naapurivaltioidensa kanssa alueen vakauttamiseksi;

88. pitää jatkuvia vakavia ihmisoikeusloukkauksia erittäin valitettavina, kuten sitä, että Kolumbian selkkaukseen osallistuvat laittomat aseistautuneet ryhmät käyttävät lapsisotilaita, joista useat tuhannet ovat alle 15-vuotiaita; ilmaisee jatkuvan ja vakavan huolensa ihmisoikeuksien puolustajiin kohdistuvasta uhasta Kolumbiassa; ja edellyttää Kolumbian viranomaisten ryhtyvän selviin ja tehokkaisiin toimenpiteisiin näiden ihmisten hengen ja työn suojelemiseksi; on huolissaan siitä, että useita kolumbialaisia — alaikäisiä, yli seitsemän vuotta sitten kaapattuja sotilaita ja poliiseja, kongressin jäseniä (mm. Jorge Eduardo Gechem Turbay, Óscar Tulio Lizcano ja Luis Eladio Pérez Bonilla) Vallen aluehallinnon jäseniä, entistä ministeriä Fernando de Ajauoa ja entistä presidenttiehdokasta Ingrid Betancourtia — pidetään edelleen kehnoissa oloissa; tukee päätelmiä, jotka esitettiin Kolumbiaa koskevan kansainvälisen yhteistyö- ja koordinointikokouksen julkilausumassa, joka hyväksyttiin Cartagenassa osana Lontoossa mm. YK:n läsnä ollessa annettujen suoritusten seurantaa, sekä YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston antamia suosituksia;

89. tukee YK:n erikoisedustajan Ambeyi Libagon Kolumbiasta antamia lausuntoja, joissa suositellaan, että hallituksen pitäisi virallisesti kieltää kaikki puolisotilaalliset joukot, riisua ne aseista ja aloittaa oikeudellinen menettely ihmisoikeuksia ja humanitaarista oikeutta rikkoneita vastaan heidän poliittisesta kannastaan riippumatta;

90. vetoaa Ecuadoriin poliisituomioistuinten lakkauttamiseksi välittömästi, jotta väärinkäytöksistä syytetyt turvallisuusjoukkojen jäsenet voitaisiin saattaa riippumattoman tuomioistuimen eteen;

91. ilmaisee huolensa toimittajiin kohdistuvien hyökkäysten lisääntymisestä Perussa ja erityisesti kahden tunnetun toimittajan murhasta vuonna 2004; pitää hälyttävänä pidätettyjen kidutus- ja kuolemantapausten suurta määrää Perun vankiloissa;

92. tunnustaa, että kaupunkiväkivalta on yhä merkittävä huolenaihe Brasiliassa ja saa osakseen päähuomion, mutta huomauttaa, että maaseudun väkivaltaisuudet ja maakiistat voimistuivat vuonna 2004, erityisesti Cinta Larga -alkuperäisväestön asuttamassa Roosevelt-reservaatissa Rondônian osavaltiossa;

93. kehottaa Yhdysvaltoja pyrkimään kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseen; toteaa, että jatkuva kuolemanrangaistusten soveltaminen ei vastaa sitä mielikuvaa, jonka Yhdysvallat pyrkii antamaan itsestään maailmanlaajuisena ihmisoikeuksien, vapauden ja oikeuden juurruttajana, ja pitää rohkaisevina viimeaikaisia tilastoja, jotka osoittavat kuolemanrangaistusten vähenevän jatkuvasti Yhdysvalloissa;

94. tuomitsee Yhdysvaltojen hallituksen tavasta, jolla Guantanamon vankeja kohdellaan; kehottaa Yhdysvaltain hallitusta varmistamaan, että kaikille vangeille, mukaan luettuina Guantanamon vankileirillä pidettävät vangit, taataan perusihmisoikeudet kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön mukaisesti ja oikeudenmukaiset oikeudenkäynnit; kehottaa Yhdysvaltoja selvittämään viipymättä Guantanamon vankien ja muualla pidettävien vankien tilanteen kansainvälisiä ihmisoikeusnormeja ja humanitaarista oikeutta kunnioittaen ja palauttaa mieleen useissa päätöslauselmissa esittämänsä kannat Guantanamon vankien dramaattisesta tilanteesta;

95. pyytää Yhdysvaltoja toimittamaan YK:n ihmisoikeuskomitealle raportin siitä, miten se noudattaa kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevaa kansainvälistä yleissopimusta (ICCPR);

Aihepiirikohtaiset asiat

I. Ihmisoikeudet ja terrorismin torjunta

96. tuomitsee jyrkästi kaikki terrorismin ilmenemismuodot;

97. ottaa uutena ilmiönä huomioon demokratioita vastaan kohdistetun maailmanlaajuisen terrorismin, joka on johtanut raakoihin ja tuhoisiin iskuihin ja vaatinut lukemattomia uhreja, ja toteaa, että iskuilla on pyritty vaikuttamaan demokraattisiin prosesseihin; katsoo, että tällaisessa terrorismissa on kyse perustavanlaatuisiin ihmisoikeuksiin kohdistuvasta uudesta vakavasta uhasta;

98. toteaa jälleen, että tämän hirvittävän uuden uhan voittamiseksi demokraattisten hallitusten on päättäväisesti suojeltava kansalaisiaan, taisteltava lujasti ja hellittämättä terrorismia vastaan sekä jäljitettävä ja tuhottava kaikki terroristiverkostot; vaatii hallituksia näissä toimissa ja epäiltyjä oikeuteen saattaessaan pitämään kiinni oikeusvaltioperiaatteesta sekä kansainvälisistä ihmisoikeussitoumuksistaan, myös humanitaarisesta oikeudesta ja pakolaisia koskevasta oikeudesta;

99. tunnustaa, että EU:n on osoitettava solidaarisuutta terrorismin haasteiden kohtaamisessa; pitää välttämättömänä kattavia strategioita, joiden avulla voidaan puuttua äärimmäisen köyhyyden, turvattomuuden, valtioiden luhistumisen ja fundamentalismin lisääntymisen syihin, koska nämä tekijät voivat myötävaikuttaa terroritekoihin;

100. panee merkille YK:n asettaman uhkakuvia pohtivan korkean tason paneelin raportin, jossa korostetaan, että kansainväliset terrorisminvastaiset ponnistelut ovat jossain määrin nakertaneet juuri terroristien kohteena olevia arvoja eli ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta;

101. antaa tukensa yksittäisten valtioiden pyrkimyksille lujittaa kansallista lainsäädäntöään ja vahvistaa alueellista ja kansainvälistä yhteistyötä terrori-iskujen estämiseksi, mutta vaatii huolehtimaan siitä, että tämä ei tapahdu kansainvälisten ihmisoikeuksien, humanitaarisen oikeuden ja pakolaislakien kustannuksella, ja katsoo, että valtioiden olisi varmistettava, ettei turvallisuuslainsäädäntöä käytetä ihmisoikeuden puolustajia vastaan heidän toimintansa estämiseksi; panee merkille terrorismin uhrien kärsimykset ja kurjuuden ja vetoaa valtioihin ja kaikkiin muihin viranomaisiin juridista ja sosiaalista suojelua edistävien toimenpiteiden panemiseksi täytäntöön; pyytää komissiota ajamaan YK:ssa terrorismin uhrien suojelemista ja avustamista koskevan kansainvälisen yleissopimuksen laatimista;

102. kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita varmistamaan, että EU:n terrorisminvastaisista toimista ja YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien täytäntöönpanon koordinoinnista kolmansien maiden kanssa vastaavien neuvoston työryhmien ja ihmisoikeuksia käsittelevän neuvoston työryhmän työtä koordinoidaan tiiviisti; kannustaa EU:n terrorisminvastaisen toiminnan koordinaattoria ja neuvoston pääsihteerin ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan hiljattain nimittämää ihmisoikeusedustajaa tekemään keskenään tiivistä yhteistyötä;

103. panee merkille, että terrorismiin on vastattava lujasti ja koordinoidusti, ja korostaa, että terroriteot eivät koskaan voi olla oikeutettuja; toteaa, että kutakin terroristijärjestöä varten on suunniteltava omat erityiset toimenpiteet; kehottaa siksi neuvostoa tiedottamaan säännöllisesti kulloisestakin terroristijärjestöjen luettelon ajan tasalle saattamisesta ja perustelemaan tehdyt muutokset;

104. muistuttaa kaikkia valtioita niiden velvollisuudesta turvata oikeudenkäyttöalueellaan olevien ihmisten perusoikeudet ja -vapaudet ja kunnioittaa niitä;

105. panee merkille kansainvälisen lakimieskomission Berliinissä antaman julkilausuman yrityksenä määritellä hyväksyttävä tasapaino terrorismin torjunnan ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen välillä;

106. kehottaa valtioita ottamaan terrorismin vastaisissa toimissaan huomioon laillisuus-, tarpeellisuus-, suhteellisuus- ja syrjimättömyysperiaatteen;

107. vetoaa kaikkiin valtioihin, jotta niissä ei kiellettäisi perusoikeuksien ja -vapauksien laillista käyttöä; korostaa, että rikosoikeudellisen vastuun terroriteoista on langettava yksilöiden eikä yhteisöjen kannettavaksi;

108. kehottaa kaikkia valtioita varmistamaan, että kaikki oikeuksiin tehtävät poikkeukset hätätilan aikana ovat tilapäisiä, ehdottoman välttämättömiä ja kulloiseenkin erityisuhkaan nähden oikeasuhtaisia ja että nämä poikkeukset eivät ole syrjiviä rodun, ihonvärin, sukupuolen, seksuaalisen suuntautumisen, vammaisuuden, iän, uskonnon, kielen, poliittisen tai muun katsomuksen, kansallisuuden, sosiaalisen tai etnisen alkuperän, omaisuuden, syntyperän tai muun aseman suhteen;

109. kehottaa kaikkia valtioita lopettamaan salaiset pidätykset ja ylläpitämään rekisteriä kaikista pidätetyistä sekä antamaan vapautensa menettäneille mahdollisuus turvautua asianajajaan tai tarvittaessa lääkintähenkilöstöön;

110. pyytää kaikkia valtioita varmistamaan, että rikoksesta syytettyjen asia käsitellään aina ja kaikissa olosuhteissa lakiin perustuvassa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa ja että heille taataan täysin oikeudenmukainen oikeudenkäynti, johon kuuluvat lähtökohtainen oletus syyttömyydestä, oikeus esittää todisteita, oikeus puolustautua, oikeus tehokkaaseen oikeusapuun ja oikeus valittaa tuomiosta;

111. korostaa, että valtioiden on terrorismin vastaisia toimenpiteitä toteuttaessaan kunnioitettava ja suojeltava perusoikeuksia ja -vapauksia, mukaan luettuina ilmaisunvapaus (ellei ilmaisussa ole kyse vihan tai väkivallan lietsomisesta), uskonnon-, omantunnon- tai uskonvapaus, yhdistymis- ja kokoontumisvapaus sekä oikeus yksityisyyteen, joka on erityisesti vaarassa tiedustelutietojen keruun ja levittämisen yhteydessä;

112. vetoaa valtioihin, jotta terroriteoista syytettyjä tai tuomittuja henkilöitä ei karkotettaisi, palautettaisi, siirrettäisi tai luovutettaisi valtioon, jossa on todellinen vaara näiden henkilöiden ihmisoikeuksien vakavasta loukkaamisesta, mukaan lukien kidutus, epäinhimillinen tai nöyryyttävä kohtelu tai rangaistus, tahdonvastainen katoaminen, lakiin perustuva tai laiton teloitus tai tarkoituksellisesti epäoikeudenmukainen oikeudenkäynti;

113. korostaa, että valtioiden on aseellisten konfliktien aikana ja miehitystilanteissa sekä sovellettava että kunnioitettava kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja ihmisoikeuslainsäädännön määräyksiä ja periaatteita;

114. kehottaa valtioita pidättymään vangittujen luovuttamisesta kuulusteltaviksi sellaisiin maihin, joissa harjoitetaan kidutusta; kehottaa valtioita pidättymään painostuksella tai kidutuksella hankittujen todisteiden käytöstä; muistuttaa valtioita, että niiden on terroristeiksi epäiltyjä hallussaan pitäessään noudatettava kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen määräyksiä;

115. vetoaa komissioon niiden valtioiden osoittamiseksi, joissa terrorismin uhan varjolla otetaan käyttöön tukahduttavia, erityisesti lehdistön ja tiedotusvälineiden vapauksia rajoittavia politiikkoja; korostaa erityisesti, että terrorisminvastaiseen toimintaan liittyvillä turvallisuuslaeilla ei saa sallia ihmisoikeusaktivistien vainoamista;

116. kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita puuttumaan erityisesti ihmisoikeuksien osalta vallitsevaan vajeeseen YK:n terrorisminvastaisissa toimintatavoissa ja varmistamaan, että YK:n terrorisminvastaisen komitean valtioille suosittamat toimet ovat kansainvälisten ihmisoikeusnormien mukaisia;

II. Lasten oikeudet

117. tähdentää, että joka kahdestoista lapsi maailmassa on pakkotyön pahimpien muotojen tai seksuaalisen hyväksikäytön uhri tai joutuu lapsisotilaaksi [6];

118. antaa tukensa YK:n lasten oikeuksien yleissopimukseen [7] ja lasten oikeuksista annettuun afrikkalaiseen peruskirjaan [8] sisältyvälle lapsen määritelmälle, jonka mukaan kaikki alle 18-vuotiaat ovat poikkeuksetta lapsia;

119. pyytää komissiota esittämään tiedonannon lasten oikeuksista ja Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikasta;

120. vetoaa neuvostoon ja komissioon, jotta ne korostaisivat erityisesti lasten oikeuksia ensisijaisina periaatteina ja tavoitteina EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa tarkistetussa julkilausumassa;

121. pitää hälyttävänä, että maailmassa on nyt ennätysmäärä köyhyydessä eläviä lapsia; kehottaa komissiota ja neuvostoa asettamaan lapset ja lasten oikeudet etusijalle EU:n toteuttamissa toimissa vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi;

122. toteaa, että vaikka YK:n lasten oikeuksien yleissopimus onkin ratifioitu lähes kaikissa maissa, se ei välttämättä heijastu ratifiointia seuraavaan täytäntöönpanoprosessiin [9]; kehottaa kaikkia valtioita siirtymään sopimuksen yleismaailmallisesta hyväksynnästä sen yleismaailmalliseen noudattamiseen;

123. kehottaa valtioita noudattamaan lasten oikeuksien yleissopimuksen mukaista valvonta- ja raportointijärjestelmää; katsoo, että yleissopimuksen täytäntöönpano on keskeinen tekijä hallitusten toimia arvioitaessa;

124. antaa tukensa YK:n lasten oikeuksien yleissopimuksen valinnaiselle pöytäkirjalle lasten osallistumisesta aseellisiin selkkauksiin; kehottaa kaikkia valtioita, myös EU:n jäsenvaltioita, allekirjoittamaan ja ratifioimaan kyseisen pöytäkirjan;

125. kehottaa Yhdysvaltoja ratifioimaan sopimuksen heti ensimmäisen tilaisuuden tullen, sillä se on toinen niistä kahdesta valtiosta, jotka eivät ole vielä ratifioineet yleissopimusta — toinen valtioista on Somalia, jossa ei ole toimivaa hallitusta;

126. on erittäin huolestunut siitä, että joka vuosi kuolee miljoonia lapsia ehkäistävissä oleviin sairauksiin, koska heiltä on evätty oikeus terveyteen ja elämään, ja että HI-virus/aids vaikuttaa miljoonien lasten elämään joko siten, että he ovat saaneet tartunnan tai jääneet orvoiksi;

127. on erittäin huolestunut siitä, että noin 104 miljoonalta kouluikäiseltä lapselta, joista suurin osa on tyttöjä, on evätty oikeus oppimiseen; kehottaa komissiota täyttämään nopean toiminnan aloitteeseen perustuvat sitoumuksensa ja toimimaan aktiivisesti koulutushankkeissa AKT-kumppanien kanssa;

128. ilmaisee syvän huolensa siitä, että yhä useammat lapset joutuvat ihmiskaupan uhreiksi; katsoo, että tilanne on seurausta koko kansainvälisen yhteisön epäonnistumisesta, ja korostaa, että tarvitaan kiireellisiä toimenpiteitä sekä lakeja rikollisten rankaisemiseksi ja uhrien suojelemiseksi;

129. antaa tukensa alueellisille ja kansainvälisille toimenpiteille lapsityövoiman kaikkinaisen käytön torjumiseksi;

130. vetoaa kaikkiin valtioihin, jotta ne lopettaisivat lasten värväämisen aseellisiin joukkoihin ja alle 18-vuotiaiden lasten käyttämisen aseellisissa selkkauksissa;

131. tuomitsee jyrkästi lapsisotilaiden barbaarisen käytön konflikteissa ja sodissa; pyytää kyseisiä valtioita kunnioittamaan yleismaailmallisesti tunnustettua ihmisoikeuslainsäädäntöä;

III. Konfliktien vaikutus naisiin ja lapsiin

132. korostaa, että viime vuosina on sotatilanteessa syyllistytty joukkoraiskauksiin useissa maissa, kuten Kambodžassa, Liberiassa, Perussa, Bosniassa, Sierra Leonessa, Ruandassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Somaliassa ja Ugandassa; pitää hälyttävänä, että läntisen Sudanin Darfurissa kotiseudultaan siirtymään joutuneet ihmiset ovat aivan äskettäin raportoineet siviileihin kohdistuneista systemaattisista ja laittomista hyökkäyksistä sekä raiskauksista, joihin ovat syyllistyneet hallituksen tukemat arabijoukot ja Sudanin asevoimat; katsoo, että tällaisissa tilanteissa on kiinnitettävä erityistä huomiota yhteiskunnan kaikkein haavoittuvimpiin ryhmiin, kuten naisiin, lapsiin, vammaisiin ja vanhuksiin;

133. tuomitsee raiskausten raakalaismaisen käyttämisen sodan välineenä ja painottaa, että kansainvälisen yhteisön on jatkossakin tehtävä selväksi, että sodassa tehtävät raiskaukset ovat kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja kansainvälisten yleissopimusten vastaisia; vaatii vahvoja oikeudellisia toimia syyttäjäntoimen alalla näiden rikosten rankaisemiseksi; toteaa, että vuonna 2000 tehdyssä Rooman sopimuksessa, jolla perustettiin kansainvälinen rikostuomioistuin, raiskaus luokitellaan rikokseksi ihmisyyttä vastaan;

134. panee merkille joukkoraiskausten merkityksen naisten ja tyttöjen altistamisessa HI-virukselle/aidsille; kehottaa EU:ta varmistamaan, että jälkiehkäisy ja tarvittaessa mahdollisuus raskauden keskeytykseen ovat välittömästi kaikkien raiskattujen naisten ja tyttöjen ulottuvilla;

135. tuomitsee ankarasti sen, että ne, jotka konfliktien aikana syyllistyvät seksuaaliseen väkivaltaan ja raiskauksiin, jäävät usein rangaistuksetta ja että nämä väkivallanteot jäävät usein raportoimatta ja katsoo, että lisääntymisterveyttä koskevien oikeuksien täytäntöönpano ja täysimääräinen kunnioittaminen auttaisivat vähentämään tällaisten tapausten määrää;

136. on huolissaan syytöksistä, että YK:n henkilöstö olisi syyllistynyt seksuaaliseen hyväksikäyttöön ja pahoinpitelyihin mm. Kongon demokraattisessa tasavallassa, Bosniassa ja Kosovossa;

137. ilmaisee huolensa siitä, että lapsia käytetään yhä "aseistettuina pelinappuloina" yli 20 maassa eri puolilla maapalloa; huomauttaa, että vuoden 2004 lapsisotilaiden käyttöä koskevan maailmanlaajuisen raportin mukaan lapsisotilaita käyttivät aseellisissa konflikteissa Burundin, Kongon demokraattisen tasavallan, Norsunluurannikon, Guinean, Liberian, Myanmarin, Ruandan, Sudanin ja Ugandan hallitukset ja Sri Lankan kapinallisjoukot; vaatii painokkaasti kaikkia virallisia asevoimia ja muita aseellisia ryhmiä vapauttamaan välittömästi kaikki riveissään olevat lapset;

138. antaa tukensa YK:n lasten oikeuksien yleissopimuksen valinnaiselle pöytäkirjalle lasten osallistumisesta aseellisiin selkkauksiin; kehottaa kaikkia valtioita, myös EU:n jäsenvaltioita, allekirjoittamaan ja ratifioimaan kyseisen pöytäkirjan;

139. panee merkille, että lapsisotilaina on käytetty enimmäkseen poikia, mutta huomauttaa, että myös tyttöjä käytetään yhä useammin paitsi joukkojen seksiorjina myös aktiivisina taistelijoina aseellisissa konflikteissa;

140. korostaa, että lapsia rekrytoidaan asevoimiin erilaisiin tehtäviin ja rooleihin, kuten viestinviejiksi, vakoojiksi, kokeiksi, kantajiksi jne., ja että kaikki nämä tehtävät ovat vaaraksi lapsille; korostaa erityisesti, että tytöt altistuvat väkivallalle ja seksuaaliselle hyväksikäytölle seksiorjina ja/tai avioliittoon pakotettuina;

141. vaatii YK:ta ja kansainvälistä yhteisöä kiinnittämään yleisesti enemmän huomiota konfliktien aiheuttamiin vaikutuksiin naisiin ja lapsiin, varsinkin etnisiin, kielellisiin ja/tai uskonnollisiin vähemmistöihin kuuluviin naisiin ja lapsiin, erityisesti silloin, kun naiset ja lapset on tarkoituksella otettu sotastrategian kohteeksi;

142. suhtautuu myönteisesti vuonna 2003 hyväksyttyihin lapsia ja aseellisia konflikteja koskeviin EU:n suuntaviivoihin; vaatii neuvostoa ja komissiota toimittamaan Euroopan parlamentille kuuden kuukauden välein näiden suuntaviivojen täytäntöönpanoa ja vaikutuksia koskevan edistymiskertomuksen; pitää rohkaisevina komission antamia signaaleja yhteistyövalmiudesta;

IV. Kuolemanrangaistuksen poistaminen

143. suhtautuu myönteisesti suuntaukseen, jonka myötä kuolemanrangaistusta ollaan poistamassa; panee merkille, että jo yli puolet maailman valtioista, yhteensä 118 valtiota, on lakkauttanut kuolemanrangaistuksen joko lainsäädännössä tai käytännössä; ilmaisee huolensa siitä, että 78 valtiossa kuolemanrangaistus aiotaan yhä säilyttää;

144. esittää kiitoksensa Bhutanille, Samoalle, Senegalille ja Turkille, jotka poistivat kuolemanrangaistuksen kaikkien rikosten osalta vuonna 2004;

145. kehottaa Filippiinien viranomaisia lakkauttamaan kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon ja antamaan joka tapauksessa vähimmäistakeet puolustuksen järjestämisestä oikeudessa ja oikeudellisissa menettelyissä, ja kehottaa erityisesti maan viranomaisia arvioimaan uudelleen EU:n kansalaisen Francisco Juan Larrañagan tapausta, koska hänelle langetettiin kuolemantuomio säännönvastaisuuksia sisältäneessä oikeudenkäynnissä eikä hänelle suotu vähimmäistakeita puolustuksesta oikeudessa ja oikeudellisissa menettelyissä;

146. kannustaa valtioita ratifioimaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen kuolemanrangaistuksen lakkauttamista koskevan toisen valinnaisen pöytäkirjan;

147. kehottaa EU:ta käyttämään monenvälisiä foorumeja, kuten YK:n ihmisoikeustoimikuntaa, kannustaakseen valtioita ratifioimaan ja noudattamaan kuolemanrangaistukseen liittyviä kansainvälisiä ihmisoikeusasiakirjoja ja jatkaakseen päätöslauselmien toimittamista YK:n ihmisoikeustoimikunnalle kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseksi, kaikkien teloitusten täytäntöönpanon lykkäämiseksi ja kuolemanrangaistuksen säilyttämisen kannalla olevien valtioiden kehottamiseksi noudattamaan YK:n laatimia vähimmäisnormeja;

148. suhtautuu myönteisesti YK:n ihmisoikeustoimikunnan päätöslauselmaan nro 2004/67, jonka toimikunta hyväksyi 21. huhtikuuta 2004 pidetyssä vuosittaisessa istunnossaan Genevessä ja jossa vedotaan kaikkiin kuolemanrangaistuksen säilyttäneisiin valtioihin kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseksi kokonaan ja sen täytäntöönpanon lykkäämiseksi siihen saakka, kunnes kuolemanrangaistus on virallisesti lakkautettu; tunnustaa EU:n ja sen kaikkien päätöslauselmaa tukeneiden jäsenvaltioiden roolin; kiirehtii kaikkia valtioita noudattamaan YK:n päätöslauselmaa ja vähintään lykkäämään teloitusten täytäntöönpanoa;

149. vetoaa kaikkiin niihin valtioihin, joissa kuolemanrangaistusten täytäntöönpanoa on lykätty, jotta kuolemanrangaistus lakkautettaisiin kokonaan;

150. ilmaisee huolensa siitä, että Aasia on edelleen se maanosa, jossa teloitetaan eniten ihmisiä; pitää hälyttävänä, että Kiinassa suoritetaan enemmän teloituksia kuin missään muussa maailman maassa — yli tuhat raportoitua teloitusta vuonna 2004; vaatii Kiinaa julkaisemaan viralliset tiedot vuoden 2004 teloituksista;

151. on huolestunut siitä, että Sri Lanka, joka pidättyi 27 vuoden ajan kuolemanrangaistusten täytäntöönpanosta, on alkanut soveltaa niitä uudelleen, mikä on vastoin kansainvälistä suuntausta lakkauttaa kuolemanrangaistus kokonaan, ja kehottaa siksi Sri Lankan viranomaisia pohtimaan muita keinoja rikollisuuden kuriin saamiseksi;

152. toteaa, että Venäjä on pidättynyt kuolemanrangaistusten täytäntöönpanosta, mutta kuolemanrangaistusta ei ole poistettu Venäjän lainsäädännöstä; kehottaa Venäjää ryhtymään välittömästi toimenpiteisiin ja ratifioimaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen kuudennen pöytäkirjan kuolemanrangaistuksen poistamisesta ja allekirjoittamaan kolmannentoista pöytäkirjan kuolemanrangaistuksen poistamisesta kaikissa olosuhteissa;

153. pitää hälyttävänä teloitusten ja erityisesti alaikäisten teloitusten suurta määrää Iranissa samoin kuin sitä, että Iran kieltäytyy luovuttamasta virallisia tilastoja kuolemanrangaistuksista;

154. vetoaa komissioon ja neuvostoon, jotta ne painostaisivat Kiinan ja Iranin kanssa käytävän ihmisoikeusvuoropuhelun yhteydessä kyseisiä valtioita lykkäämään kuolemanrangaistusten täytäntöönpanoa, jotta tämä periaate toteutuisi ja se johtaisi lainsäädännön muuttamiseen;

155. vetoaa Irakin uuteen hallitukseen, jotta kuolemanrangaistusta ei otettaisi maassa uudelleen käyttöön, varsinkin koska väliaikaisessa perustuslaissa ei mainita kuolemanrangaistusta;

156. ilmaisee huolensa siitä, että Afganistanissa pantiin huhtikuussa 2004 täytäntöön ensimmäinen teloitus taleban-hallinnon kukistumisen jälkeen; vetoaa Afganistanin äskettäin valittuun uuteen presidenttiin, jotta kuolemanrangaistusten täytäntöönpanoa lykättäisiin;

157. suhtautuu myönteisesti Tadžikistanin parlamentin alahuoneen kesäkuussa 2004 tekemään päätökseen kuolemantuomioiden täytäntöönpanon lykkäämisestä;

158. ilmaisee huolensa siitä, että Vietnamin hallitus katsoo nykyään kuolemanrangaistuksen käyttöä koskevat tilastot valtiosalaisuuksiksi; on syvästi huolissaan Vietnamissa viime vuonna täytäntöön pantujen teloitusten suuresta määrästä;

159. pitää rohkaisevana sitä, että kuolemanrangaistukset ovat edelleen vähenemässä Afrikassa; suhtautuu erityisen myönteisesti siihen, että Sambiassa on määrätty käsiteltäväksi uudelleen kaikki ne oikeudenkäynnit, jotka ovat johtaneet kuolemantuomioon ja että Sambian parlamentille on toimitettu ehdotus kuolemanrangaistuksen lakkauttamisesta; suhtautuu myönteisesti samankaltaiseen päätökseen Malawissa, jossa presidentti muunsi 79 kuolemanrangaistusta muuksi rangaistukseksi huhtikuussa 2004;

160. vetoaa yhtenäisen politiikan omaksumiseksi ja kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseksi kokonaan Länsi-Afrikassa ja erityisesti Guineassa, joka kannattaa kuolemanrangaistuksen säilyttämistä;

161. pitää rohkaisevana, että kuolemanrangaistus on likimain hävinnyt Euroopasta, ja vetoaa Valko-Venäjään, jotta kuolemanrangaistus lakkautettaisiin maanosassa kokonaan; pyytää lisäksi niitä EU:n (Ranska, Italia, Luxemburg ja Espanja) ja Euroopan neuvoston jäsenvaltioilta, jotka eivät ole vielä ratifioineet kuolemanrangaistuksen lakkauttamista kaikissa olosuhteissa koskevaa Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen lisäpöytäkirjaa 13, ratifioimaan sen;

162. tuomitsee jälleen kerran kuolemanrangaistuksen ottamisen uudelleen käyttöön Kuubassa useita vuosia kestäneen teloitusten täytäntöönpanon lykkäämisen jälkeen;

163. suhtautuu myönteisesti Meksikon presidentin ehdotukseen kuolemanrangaistuksen lakkauttamisesta kokonaan [10];

164. vetoaa Yhdysvaltoihin, jotta kuolemanrangaistus lakkautettaisiin siellä, ja suhtautuu myönteisesti rohkaiseviin merkkeihin, joiden mukaan kuolemaan tuomittujen ihmisten määrä on laskussa; panee merkille, että vuodesta 1999 kuolemantuomioiden määrä on vähentynyt 54 prosenttia, teloitusten määrä 40 prosenttia ja teloitusta odottavien määrä 6 prosenttia [11];

165. kannustaa komissiota jatkamaan amicus curiae (oikeuden ystävät) -kirjelmien [12] toimittamista Yhdysvaltain korkeimmalle oikeudelle asioissa, jotka, kuten vuonna 2001, koskevat kuolemaan tuomittuja alaikäisiä ja henkisesti sairaita ihmisiä;

166. kehottaa EU:ta tekemään vuonna 1998 hyväksyttyjä kuolemanrangaistusta koskevia suuntaviivojaan johdonmukaisesti tunnetuiksi suhteissaan EU:n ulkopuolisiin maihin;

167. kehottaa kuolemanrangaistuksen kannalla olevia valtioita pidättäytymään langettamasta kuolemanrangaistusta, jos tuomittu oli rikosta tehdessään alle 18-vuotias tai jos tämä on raskaana oleva nainen tai kärsii mielenhäiriöistä, ja vaatii, että kuolemanrangaistus langetetaan ainoastaan kaikkein vakavimmista rikoksista;

168. kehottaa valtioita, jotka soveltavat kuolemanrangaistusta samaa sukupuolta olevien henkilöiden vapaaehtoisiin sukupuolisuhteisiin, poistamaan tällaiset lait ja oikeuskäytännöt;

V. Ihmisillä ja ihmisen elimillä käytävä kauppa — seksiteollisuus ja lapsityövoima

169. panee merkille ihmiskaupan määritelmän, joka sisältyy YK:n yleiskokouksessa Genevessä marraskuussa 2000 hyväksytyn kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen YK:n yleissopimuksen liitteenä olevaan lisäpöytäkirjaan ihmiskaupan, erityisesti naisten ja lasten kaupan ehkäisemisestä, torjumisesta ja rankaisemisesta [13];

170. toteaa, että tämä nykyaikaisen orjuuden muodoksi mahdollisesti kehittyvä epäkohta uhkaa erityisesti naisia ja lapsia;

171. huomauttaa, että orjuus kielletään yleismaailmallisen ihmisoikeusjulistuksen 4 artiklassa [14];

172. korostaa, että ihmiskauppa loukkaa kaikissa muodoissaan ihmisoikeuksia ja on kielletty EU:n perusoikeuskirjan 5 artiklan 3 kohdassa;

173. tunnustaa, että seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksessa käytävä nais- ja lapsikauppa on kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden ilmiö, joka vaarantaa vakavasti uhriensa turvallisuuden, hyvinvoinnin ja ihmisoikeudet;

174. huomauttaa, että seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksessa tapahtuvan nais- ja lapsikaupan uhrit kohtaavat usein seksuaalista väkivaltaa ja heiltä viedään liikkumisvapaus sekä henkilöpaperit;

175. korostaa, että ihmiskauppa ja prostituutioon pakottaminen on kansainvälisesti määritelty ihmisoikeuksien loukkauksiksi ja että kaiken naisiin kohdistuvan syrjinnän poistamista koskevassa yleissopimuksessa erikseen vaaditaan valtioita ponnistelemaan "estääkseen kaikenlaisen naisten kaupan ja naisten prostituutiosta hyötymisen" (6 artikla);

176. ilmaisee huolensa siitä, että naiset ja lapset, jotka ovat saapuneet maahan ilman henkilöpapereita tai jotka ovat joutuneet kaupan uhriksi ja joilta on viety henkilöpaperit, eivät usein kykene hakemaan lakiteitse hyvitystä kärsimyksistään;

177. korostaa, että nais- ja lapsikauppa on maailmanlaajuinen ongelma, ja kehottaa valtioita koordinoituun toimintaan parantaakseen kansainvälistä lainvalvontaa tämän rikoksen torjumiseksi;

178. korostaa tarvetta kouluttaa EU:n tasolla lainvalvontaviranomaisia tutkimaan ihmiskaupan verkostoja ja rajavalvontaviranomaisia tunnistamaan ihmiskauppiaat ja heidän uhrinsa;

179. tunnustaa, että ihmiskauppa ei rajoitu yksinomaan seksiteollisuuteen, sillä naisia ja lapsia joutuu myös ihmiskaupan uhreiksi ja pakkotyöhön;

180. huomauttaa, että Unicefin mukaan yli 20000 lasta päätyy orjiksi Länsi- ja Keski-Afrikassa rajatylittävän salakuljetuksen myötä;

181. panee merkille, että ihmisen elinten kauppa on hyvin järjestäytynyttä kansainvälistä rikollisuutta, jolla on vakavia ja vahingollisia seurauksia; kehottaa kansainvälistä yhteisöä puuttumaan keskitetymmin tähän vitsaukseen;

182. kehottaa yksittäisiä valtioita tehostamaan rikosoikeudellisia toimiaan tämän kaupan torjumiseksi lainsäädäntöä uudistamalla, tietoisuutta lisäämällä ja koulutuksen avulla; korostaa, että on tarpeen tukea ja suojella uhreja, jotka suostuvat todistajiksi;

183. suhtautuu erittäin myönteisesti ehdotukseen ihmiskaupan vastaiseksi Euroopan neuvoston yleissopimukseksi (tammikuulta 2005); kehottaa komissiota varmistamaan neuvoston tuella, että luonnoksessa Euroopan neuvoston yleissopimukseksi vahvistetaan kaupankäynnin kohteena olevien henkilöiden ihmisoikeuksien mahdollisimman korkeatasoinen suojelu;

184. pitää rohkaisevana, että komissio on sitoutunut antamaan tiedonannon ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta;

185. pane merkille toimet, joita komissio on toteuttanut erityisesti Tacis- ja Cards-ohjelman yhteydessä ihmiskaupan vastaisten toimenpiteiden kehittämiseksi, mutta korostaa, että toimia on tehostettava pääasiallisissa kauttakulkumaissa, kuten Valko-Venäjällä, Moldovassa, Venäjän federaatiossa ja Ukrainassa;

VI. Kansainvälisen kaupan merkitys ihmisoikeuksille

186. kehottaa kansainvälisesti toimivia yrityksiä pitämään ihmisoikeuslainsäädäntöä toimintaperiaatteidensa kulmakivenä, ottamaan huomioon yritysten sosiaaliseen vastuuseen perustuvat velvoitteensa ja vahvistamaan sen perusteella vähimmäisnormit; kehottaa yrityksiä luomaan selkeitä mekanismeja, joilla voidaan seurata tehokkaasti, onko niiden toiminta sopusoinnussa käytännesääntöjen ja kansainvälisten ihmisoikeusnormien kanssa;

187. toteaa, että yrityksillä voi olla suuri vaikutusvalta hallitusten päätöksiin maailmanlaajuisilla markkinoilla; kehottaa yrityksiä edistämään ja suojelemaan työntekijöidensä sekä tavarantoimittajiensa, alihankkijoidensa ja liikekumppaneidensa työntekijöiden ihmisoikeuksia ja turvaamaan ne siinäkin tapauksessa, että näitä oikeuksia ei turvata yksittäisten maiden kansallisessa lainsäädännössä;

188. kehottaa yrityksiä varmistamaan, ettei niiden tuotteita käytetä ihmisoikeuksien loukkaamiseen;

189. panee merkille, että yrityksiin on viime vuosina kohdistettu kuluttajaliikkeitä ja ihmisoikeuskampanjoita, jotta ne ottaisivat ihmisoikeuskysymykset paremmin huomioon, ja että näillä kampanjoilla on niissä esitettyjen kohtuuttomien vaatimusten vuoksi ollut joskus tuhoisia vaikutuksia; kehottaa yrityksiä ottamaan käyttöön tiettyjä vähimmäisnormeja suuren yleisön huolten hälventämiseksi;

190. panee merkille Yhdistyneiden kansakuntien Global Compact -hankkeen ensimmäisen ja toisen periaatteen, joiden mukaan yritysten olisi tuettava ja kunnioitettava kansainvälisesti julistettuja ihmisoikeuksia vaikutusalallaan ja varmistettava, että ne eivät ole osallisina ihmisoikeuksien loukkauksissa, sekä periaatteet 3—6, joissa pyydetään maailman yrityksiä pitämään kunniassa työntekijöiden perusoikeuksia;

191. pitää tervetulleena YK:n ihmisoikeustoimikunnan raporttia YK:n normeista ja toivoo, että YK jatkaa laaja-alaisia kuulemisia YK:n normeista, koska ne ovat tärkeä mittapuu yritysten vastuulle ihmisoikeusasioissa [15];

192. kannustaa yrityksiä tekemään tarvittaessa yhteistyötä paikallisten ihmisoikeusjärjestöjen kanssa;

193. kehottaa yrityksiä pidättymään toimimasta valtioissa, joille on ihmisoikeussyistä määrätty yksipuolisia tai alueellisia seuraamuksia tai kauppasaartoja;

194. kehottaa EU:ta laatimaan kansainvälistä toimintaa harjoittaville ja erityisesti kehitysmaissa toimiville eurooppalaisille yrityksille eettistä tuotantoa ja kulutusta koskevan eurooppalaisen aloitteen kaltaiset menettelyohjeet;

195. kehottaa uudemman kerran kolmansissa maissa olevia komission lähetystöjä edistämään monikansallisia yrityksiä koskevia OECD:n suuntaviivoja ja toimimaan niitä koskevina yhteyspisteinä;

196. kehottaa EU:ta tekemään tunnetuksi ajatusta ihmisoikeusasioita koskevista kansainvälisen liiketoiminnan käytännesäännöistä;

VII. Rankaisemattomuus ja kansainvälisen rikostuomioistuimen rooli

197. uskoo, että kestävää rauhaa ei voida saada aikaan ellei hirmuteoista joudu vastuuseen ja että sotien ja vakavien ihmisoikeusloukkausten vaivaamissa yhteisöissä vallitseva rankaisemattomuuden ilmapiiri on saatava välttämättä päättymään, jotta oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen, rauha ja demokratia saadaan palautettua;

198. uskoo, että kansallista toimivaltaa täydentävän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen vahvistaa kansainvälistä oikeusjärjestelmää, jossa kansalliset ja kansainväliset tuomioistuimet, yhteiset tuomioistuimet sekä kansainvälinen rikostuomioistuin tekevät tehokasta yhteistyötä lopettaakseen räikeiden ihmisoikeusloukkausten rankaisemattomuuden ja estääkseen siten niiden ilmenemisen;

199. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lujittamaan sodasta toipuville maille annettavaa kehitysapua suunniteltaessa kyseisen maan kansallista syytteeseenasettamiskapasiteettia räikeiden ihmisoikeusloukkausten yhteydessä;

200. kehottaa EU:n jäsenvaltioita tukemaan entisen Jugoslavian alueen kansainvälistä rikostuomioistuinta, Ruandan kansainvälistä rikostuomioistuinta ja Sierra Leonen erityistuomioistuinta, jotta ne voivat hoitaa tehtäviään menestyksekkäästi, etenkin varmistamalla valtioiden tehokkaan yhteistyön ja syytettyjen, kuten Mladicin, Karadzicin, Gotovinan ja Taylorin, välittömän luovutuksen;

201. kehottaa komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita jatkamaan — kesäkuussa 2003 kansainvälisestä rikostuomioistuimesta annetun EU:n yhteisen kannan ja sen jälkeen tammikuussa 2004 hyväksytyn toimintasuunnitelman mukaisesti — päättäväisiä toimia Rooman perussäännön yleismaailmallisen ratifioinnin edistämiseksi ja täytäntöönpanolainsäädännön hyväksymiseksi, ja lisäämään muita toimia, joilla puolustetaan rikostuomioistuinta sen joutuessa hyökkäysten kohteeksi, sekä varmistamaan valtioiden tehokkaan yhteistyön rikostuomioistuimessa; pyytää kulloistakin EU:n puheenjohtajavaltiota esittämään Euroopan parlamentille selonteon yhteisen kannan mukaisesti toteutetuista toimista;

202. suhtautuu myönteisesti siihen, että Ugandan tasavalta ja Kongon demokraattinen tasavalta ovat toimittaneet kaksi tapausta kansainvälisen rikostuomioistuimen pääsyyttäjän käsiteltäväksi; [16]

203. toteaa, että Kongon demokraattisessa tasavallassa on 1. heinäkuuta 2002 jälkeen suoritettu arviolta 5000—8000 [17] laitonta teloitusta; suhtautuu erittäin myönteisesti kansainvälisen rikostuomioistuimen syyttäjän päätökseen (kesäkuulta 2004) tutkia Kongon demokraattisessa tasavallassa tehtyjä sotarikoksia; uskoo, että tutkimuksen myötä annetaan voimakas viesti siitä, että sotarikokset eivät enää jää rankaisematta;

204. suhtautuu myönteisesti syyttäjän heinäkuussa 2004 tekemään päätökseen ryhtyä tutkimaan Pohjois- Ugandassa syytöksiä LRA:n kapinallisten siviiliväestöön kohdistamista hyökkäyksistä, kuten tuhansien lasten kaappaamisesta;

205. kehottaa EU:n jäsenvaltioita toteuttamaan tutkimusten tehokkuuden varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimet voidakseen tehdä tehokasta yhteistyötä kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa; kehottaa erityisesti kaikkia EU:n jäsenvaltioita allekirjoittamaan todistajien uudelleensijoittamista koskevat sopimukset rikostuomioistuimen kanssa ja luovuttamaan kaikki niiden hallussa olevat asianmukaiset tiedot; kannustaa EU:ta tekemään kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa yhteistyösopimuksen, jonka avulla se voi tehdä tehokasta yhteistyötä rikostuomioistuimen kanssa ja avustaa sitä tutkimusten menestyksekkäässä päätökseen saattamisessa;

206. ilmaisee tyytyväisyytensä uusimmasta tapauksesta, jonka Keski-Afrikan tasavalta toimitti syyttäjän käsiteltäväksi tammikuussa 2005;

207. pitää myönteisenä, että EU on ilmaissut tukensa YK:n tutkintalautakunnan Darfuria koskevan selonteon [18] sisällölle; suosittelee painokkaasti, että YK:n turvallisuusneuvoston olisi vietävä Darfurin tilanne kansainväliseen rikostuomioistuimeen;

208. pitää hälyttävänä, että konfliktien aikaista sodanjohtoa ja uhrien suojelua koskevia sääntöjä loukataan jatkuvasti; kehottaa katkaisemaan rankaisemattomuuden jatkumon ja pitää kansainvälistä rikostuomioistuinta sopivana foorumina ihmisoikeusloukkausten käsittelemiselle kansainvälisesti konfliktien jälkeen;

209. kehottaa neuvostoa ja komissiota harkitsemaan keinoja, joilla Yhdysvallat saataisiin suhtautumaan myönteisemmin kansainväliseen rikostuomioistuimeen;

210. muistuttaa Rooman perussäännön ratifioineille jäsenvaltioille, että syytesuojaa kansainvälisessä rikostuomioistuimessa koskevan sopimuksen allekirjoittaminen sellaisen valtion kanssa, joka ei ole ratifioinut Rooman perussääntöä, on perussäännön hengen vastaista; kehottaa erityisesti Yhdysvaltoja ratifioimaan perussäännön ja keskeyttämään sotavoimiensa erityisasemaa koskevat neuvottelut, joilla niille pyrittäisiin luomaan eräänlainen kansainvälinen syytesuoja; kehottaa EU:n toimielimiä ja jäsenvaltioita tukemaan aktiivisesti maita, joita painostetaan ja joille on asetettu taloussanktioita niiden kieltäydyttyä allekirjoittamasta syytesuojaa koskevia sopimuksia;

211. uskoo, että sotien ja vakavien ihmisoikeusloukkausten vaivaamissa valtioissa vallitseva rankaisemattomuuden ilmapiiri on saatava välttämättä päättymään, jotta oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen, demokratia ja ihmisoikeudet saadaan palautettua;

212. vaatii, että jokaiseen neljään kyseisiä ulkosuhteita koskevaan välineeseen [19] on sisällytettävä selkeä, johdonmukainen ja konkreettinen sitoutuminen ihmisoikeuksien ja demokratian edistämiseen keskeisenä ja ensisijaisena tavoitteena;

213. edellyttää eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen vaalimista ja parantamista sekä EU:n tiukempaa sitoutumista ihmisoikeuksiin ja demokratiaan keskittymiseen;

VIII. Institutionaaliset ja poliittiset kehitykset

214. vetoaa komissioon, jotta tämä ottaisi ihmisoikeusnäkökohdat yhä vahvemmin osaksi kaikkia kansainvälisiä suhteitaan ja muita toiminta-alojaan;

215. kehottaa neuvostoa ja komissiota ryhtymään puuttumaan asiaan ja konkreettisiin toimiin sellaisia maita vastaan, jotka soveltavat sukupuolisen suuntautumisen perusteella syrjiviä lakeja; kehottaa maita, joissa sovelletaan aikuisten vapaaehtoisia homoseksuaalisia sukupuolisuhteita kriminalisoivia lakeja, kumoamaan kyseiset lait;

216. pitää myönteisenä, että ihmisoikeuksien puolustajia koskevat EU:n ohjeet hyväksyttiin kesäkuussa 2004; kehottaa EU:ta tukemaan ja avustamaan jatkuvasti ihmisoikeusaktivisteja ja toimittajia, jotka ovat vaarassa, kun otetaan huomioon, että heihin kohdistuvat hyökkäykset ja heidän pidättämisensä ovat yleistyneet vuonna 2004; kehottaa siksi neuvostoa sisällyttämään ihmisoikeuksien puolustajien tilanteen kolmansien maiden kanssa käytävään poliittiseen vuoropuheluun;

217. kehottaa Euroopan unionia pyrkimään parantamaan ihmisoikeuspolitiikan yhtenäisyyttä ja varmistamaan paremman tiedonkulun; korostaa, että unioni ei saa jättää huomioimatta tai vähätellä ihmisoikeusrikkomuksia taloudellisten näkökohtien vuoksi;

218. kehottaa Euroopan unionia ja sen jäsenvaltioita puuttumaan ihmisoikeusrikkomuksiin yhtenäisesti erityisesti YK:n ihmisoikeustoimikunnassa, koska EU:lla ei ole ollut päätöksentekoprosessissa aikaisemmin tarpeeksi painoarvoa siksi, että jäsenvaltioiden välillä ei ole vallinnut yksimielisyyttä;

219. toistaa, että EU:n ja kolmansien maiden välisten sopimusten yhtenä keskeisenä osatekijänä on ihmisoikeuksien kunnioittaminen; kehottaa tässä yhteydessä komissiota ottamaan käyttöön selkeän järjestelmän, jolla huolehditaan EU:n ja kolmansien maiden välisiin sopimuksiin sisällytetyn ihmisoikeuslausekkeen täytäntöönpanosta, ja arvioimaan nykyisiä ja tulevia sopimuksia kyseisen lausekkeen perusteella; kehottaa Barcelonan prosessin kymmenvuotispäivän perusteella komissiota laatimaan Välimeren maiden ihmisoikeustilannetta koskevan selonteon, jonka nojalla kulloistakin kumppanuutta voidaan kehittää;

220. edellyttää sen vuoksi, että assosiointisopimusten yhteydessä perustettaisiin ihmisoikeuksia käsitteleviä alivaliokuntia, joiden avulla kehitetään jäsenneltyä vuoropuhelua ihmisoikeuksista ja demokratiasta ja yksilöidään merkittävimpiä Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmissa käsiteltäviä aloja; korostaa, että kansalaisyhteiskuntaa on kuultava ja että sen on voitava osallistua alivaliokuntien toimintaan, jotta ihmisoikeustilannetta voidaan seurata paremmin; korostaa lisäksi, että parlamentti on kytkettävä tiiviisti alivaliokuntien toimintaan ja sen seurantaan; kehottaa sen vuoksi jälleen kerran komissiota laatimaan selonteon Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvien maiden ihmisoikeustilanteen edistymisestä;

221. suosittelee, että Euroopan unionin vuosittaisessa ihmisoikeusraportissa kuvattua neuvoston ja komission toimintaa arvioidaan parlamentin aiemmissa päätöslauselmissa korostettujen maiden ja aihealueiden kannalta ottaen erityisesti huomioon toiminnan tehokkuuden ja vaikutukset;

222. suhtautuu myönteisesti siihen, että EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Javier Solana nimitti Michael Matthiessenin henkilökohtaiseksi edustajakseen ihmisoikeusasioissa [20];

223. korostaa, kuinka tärkeää tämän toimen on olla asemaltaan riippumaton, ja pyytää uutta edustajaa tekemään tiivistä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, kantamaan vastuunsa ja työskentelemään tiiviisti yhdessä toimialaansa kuuluvia asioita käsittelevien parlamentin valiokuntien kanssa; kehottaa neuvostoa lisäämään pääsihteeristöönsä kuuluvan, ihmisoikeuksia käsittelevän henkilöstön kapasiteettia, jotta henkilökohtaisen edustajan tehtävien hoitamista voidaan tukea asianmukaisesti;

224. ottaa huomioon neuvoston joulukuussa 2004 tekemät päätelmät ihmisoikeusvuoropuhelua koskevien EU:n ohjeiden täytäntöönpanosta; korostaa, että parlamentin on voitava osallistua ohjeiden täytäntöönpanoon vähintäänkin tiedottamisella, jonka neuvosto järjestää kahdesti vuodessa; kiinnittää huomiota erityisesti EU:n Kiinan ja Iranin kanssa käymään jäsenneltyyn vuoropuheluun ja kehottaa tässä yhteydessä neuvostoa tiiviimpään yhteistyöhön parlamentin kanssa; kehottaa yleisemmin neuvostoa tiedottamaan parlamentille säännöllisesti ihmisoikeuksia koskevien EU-ohjeiden täytäntöönpanosta ja seurannasta sekä laatimaan selonteon ohjeiden käytännön vaikutuksista;

225. pitää tervetulleena, että kolmansissa maissa sijaitsevissa komission lähetystöissä on palkattu henkilöstöä pitämään yllä suhteita kansalaisyhteiskuntaan, ja pyytää lähetystöjä varmistamaan, että ihmisoikeuksien puolustajia suojellaan hätätapauksissa;

226. kannattaa sen vuoksi kaikkia neuvoston, troikan ja puheenjohtajavaltion aloitteita, joilla pyritään ratkaisemaan kolmansien maiden ihmisoikeustilannetta koskevia merkittäviä huolenaiheita; kehottaa neuvostoa esittämään parlamentille vuosittain selonteon kunkin puheenjohtajavaltion esittämän, yleistä strategiaa koskevan työsuunnitelman tuloksista; kehottaa täysipainoisen ja läpikotaisen tiedottamisen varmistamiseksi neuvostoa toimittamaan järjestelmällisesti kaikki ihmisoikeuksia koskevat julkilausumat ja toimet parlamentille; katsoo, että Euroopan unionin ulkoisen toiminnan yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta olisi pyrittävä parantamaan kaikin mahdollisin tavoin;

227. pyytää uudelleen komissiota järjestämään kaikissa kolmansissa maissa sijaitsevissa EU:n edustustoissa ihmisoikeuksia koskevaa koulutusta ja varmistamaan ohjeiden selkeän noudattamisen;

228. toivoo, että Euroopan parlamentin työn vaikutuksia ja sen aikaansaamia parannuksia maailman ihmisoikeustilanteeseen voidaan arvioida todellisesti ja objektiivisesti, koska tällä hetkellä vaikuttaa siltä, että se ei ole riittävän tehokasta tai konkreettista;

229. panee merkille neuvoston päätöksen täysimittaisen perus- ja ihmisoikeusviraston [21] perustamisesta; edellyttää, että viraston päätarkoituksena on auttaa komissiota pienentämään eroavaisuuksia unionin sisäisten ja ulkoisten ihmisoikeuspolitiikkojen välillä; kehottaa neuvostoa sisällyttämään viraston vastuualueeseen ehdokasmaat;

230. toteaa EU:n perusoikeuskirjan sisällyttämisen EU:n perustuslakiin osoittavan, että EU suhtautuu vakavasti ihmisoikeuskysymyksiin alueellaan, ja suositteleekin perusoikeusviraston vastuualueen ulottamista kaikkiin perusoikeuskirjan osa-alueisiin ja perustuslain ensimmäisen osan vastaaviin määräyksiin lisäosoituksena siitä, että EU on sitoutunut toteuttamaan näitä oikeuksia myös käytännössä;

231. kehottaa perusoikeusvirastoa välttämään työskentelyssään päällekkäisyyksiä Euroopan neuvoston alaisuudessa tehtävän työn kanssa; suosittelee sen vuoksi, että viraston olisi kehitettävä institutionaalista yhteistyötä Euroopan neuvoston ja sen laitosten sekä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen kanssa ja että sen olisi otettava huomioon myös Etyj:n ja YK:n toiminta;

232. ehdottaa, että virasto käynnistäisi tarkoituksenmukaisen vuoropuhelun kansalaisyhteiskunnan ja kansallisten asiantuntijoiden kanssa ja loisi yhteyksiä akateemisiin laitoksiin;

233. korostaa vahvasti, kuinka tärkeää viraston on olla riippumaton ja raportoida säännöllisesti parlamentille, mikäli sen on tarkoitus olla tehokas ja uskottava perusoikeuksien valvoja EU:ssa;

234. edellyttää, että YK:n antama julistus alkuperäiskansojen oikeuksista on hyväksyttävä ajoissa; kannattaa sen vuoksi julistusluonnosta käsittelevän ryhmän menettelyjen välitöntä jatkamista; kehottaa komissiota ja neuvostoa antamaan täyden tukensa alkuperäiskansojen asioiden ajamiselle ja ottamaan YK:n julistuksen päätelmät huomioon;

235. pitää myönteisenä, että puheenjohtajavaltio Luxemburg on ehdottanut asevientiä koskevien käytännesääntöjen tarkistamista, ja kehottaa neuvostoa toteuttamaan toimia, joilla varmistetaan, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat käytännesääntöjä, myöntämään tarvittavat resurssit seurantaa ja täytäntöönpanoa varten sekä edistämään asekauppaa koskevan maailmanlaajuisen sopimuksen tekemistä;

*

* *

236. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä liittymisneuvotteluja käyville valtioille, Yhdistyneille Kansakunnille, Euroopan neuvostolle, Etyj:lle, tässä päätöslauselmassa mainittujen valtioiden hallituksille sekä EU:n alueella toimiville tärkeimmille ihmisoikeusjärjestöille.

[1] EYVL C 379, 7.12.1998, s. 265; EYVL C 262, 18.9.2001, s. 262; EYVL C 293 E, 28.11.2002, s. 88; EUVL C 271 E, 12.11.2003, s. 576.

[2] EYVL C 364, 18.12.2000, s. 1.

[3] EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

[4] EUVL C 82 E, 1.4.2004, s. 610.

[5] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0051.

[6] UNICEFin raportti lapsityövoimasta 2005.

[7] Hyväksytty 1989 ja kaikkien valtioiden paitsi Yhdysvaltojen ja Somalian ratifioima.

[8] Afrikan yhtenäisyysjärjestön vuonna 1990 hyväksymä määritelmä.

[9] CRC on ainoa ihmisoikeussopimus, joka kattaa kaikki kansalaisoikeudet sekä poliittiset, taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet.

[10] Voimassa olevan Meksikon perustuslain 22 pykälässä rajoitetaan kuolemantuomion soveltamisalaa mutta ei kielletä sitä kokonaan. Meksikon lainsäädännössä kuolemanrangaistus on säilytetty sotarikoslaissa. Teloituksia ei kuitenkaan ole suoritettu yli 50 vuoteen.

[11] The Death Penalty in 2004: Year End Report, Death Penalty Information Center, joulukuu 2004.

[12] Amicus curiae -kirjelmän laatii joku, joka ei ole käsiteltävän asian osapuolena ja joka voi antaa tietoa lakiasioista, ja kirjelmällä pyritään usein vaikuttamaan korkeimpaan oikeuteen.

[13] "Ihmiskauppa" tarkoittaa hyväksikäyttötarkoituksessa tapahtuvaa henkilöiden värväystä, kuljettamista, siirtämistä, kätkemistä tai vastaanottamista voimankäytöllä uhkaamisen tai voimankäytön tai muun pakottamisen, sieppauksen, petoksen, harhaanjohtamisen, vallan väärinkäytön tai haavoittuvan aseman hyödyntämisen avulla, taikka toista henkilöä vallassaan pitävän henkilön suostumuksen saamiseksi annetun tai vastaanotetun maksun tai edun avulla.

[14] 4 artikla: "Ketään ei saa pitää orjana tai orjuutettuna, kaikki orjuuden ja orjakaupan muodot on kiellettävä."

[15] YK:n raportti toimitettiin ihmisoikeustoimikunnalle Genevessä maaliskuussa 2005.

[16] Syyttäjä on toistuvasti todennut tutkivansa kummassakin tapauksessa syytöksiä seksuaalisesta väkivallasta, kuten raiskauksista. Kansainvälinen rikostuomioistuin ei kuitenkaan syytä lapsisotilaita, sillä tuomioistuimen perussäännön mukaan syytetyn on oltava yli 18-vuotias.

[17] Luvut perustuvat kansainvälisen rikostuomioistuimen syyttäjäviraston toimittamiin tietoihin lokakuulta 2004.

[18] Darfuria käsittelevän kansainvälisen tutkintalautakunnan YK:n pääsihteerille 25. tammikuuta 2005 antama selonteko.

[19] Kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön väline (DCECI), Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanuusväline (ENPI), vakautta koskeva väline (SI) sekä liittymistä edeltävän tuen väline (IPA).

[20] Puheenjohtajan päätelmät, Bryssel 16. ja 17. joulukuuta 2004 (52 kohta).

[21] Puheenjohtajan päätelmät, Bryssel 16. ja 17. joulukuuta 2004. Komission tiedonanto: Perusoikeusvirasto: julkinen tausta-asiakirja, SEC(2004)1281, Bryssel, 25.10.2004 (KOM(2004)0693).

--------------------------------------------------