Talous- ja sosiaalikomitean lausunto "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle huumausaineiden torjuntaa koskevasta Euroopan unionin toimintasuunnitelmasta (2000-2004)"



Virallinen lehti nro C 051 , 23/02/2000 s. 0042 - 0047



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle huumausaineiden torjuntaa koskevasta Euroopan unionin toimintasuunnitelmasta (2000-2004)" (2000/C 51/12) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 8. heinäkuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatia lisälausunnon aiheesta edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto hyväksyi lausuntonsa 12. marraskuuta 1999 yksimielisesti. Esittelijä oli Jillian Hassett. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 8. ja 9. joulukuuta 1999 pitämässään 368. täysistunnossa (joulukuun 8. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 112 ääntä puolesta, 0 vastaan ja 3 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto Talous- ja sosiaalikomitea antoi 25. tammikuuta 1995 huumeiden väärinkäytön torjuntaa koskevan oma-aloitteisen lausunnon(1) (esittelijä: Angela Guillaume), jossa otetaan kantaa muun muassa parhaillaan toteutettavaan huumausaineiden torjuntaa koskevaan toimintasuunnitelmaan (1995-1999). Käsillä olevalla oma-aloitteisella lisälausunnolla täydennetään tällöin tehtyjä selvityksiä. 1.1. Huumausaineiden torjuntaa koskevasta Euroopan unionin toimintasuunnitelmasta (2000-2004) annettuun tiedonantoon sisältyy - kaikilla tasoilla koordinoituun toimintaan perustuva laittomien huumausaineiden vastainen ohjelma - vetoomus etusijan antamiseksi ennaltaehkäisylle - ehdotuksia kokemusten ja parhaiden käytänteiden vaihdon lisäämiseksi - ehdotuksia laittomien huumausaineiden tarjonnan vähentämiseksi - vetoomus Schengenin sopimuksen puitteissa tehtävän huumausaineiden vastaisen työn ja järjestäytynyttä rikollisuutta torjuvan EU:n toimintasuunnitelman toteuttamisen yhdistämiseksi - suunnitelmia, joilla edistetään laittomia huumausaineita koskevien valvontalausekkeiden sisällyttämistä kehitys- ja kauppasopimuksiin kansainvälisellä tasolla. 1.2. EU:n toimintasuunnitelman päämäärät ja tavoitteet ovat seuraavat: - varmistetaan, että huumausaineiden vastainen toiminta säilyy tärkeänä painopistealana EU:n sisäisessä ja ulkoisessa toiminnassa - jatketaan yhdennettyä ja tasapainoista lähestymistapaa, jonka mukaan tarjonnan ja kysynnän vähentäminen ovat toisiaan voimistavia osa-alueita - varmistetaan EU:n huumausainetilannetta koskevan puolueettoman, luotettavan ja vertailukelpoisen tiedon saatavuus - edistetään kansainvälistä yhteistyötä ja - korostetaan, että tarkoitukseen on varattava asianmukaiset resurssit, ja etusija on annettava ennaltaehkäisypolitiikalle. Tiedonannossa otetaan esille myös joukko uusia haasteita, joita ovat esimerkiksi synteettisten huumausaineiden käytön lisääntyminen, huumausaineiden ja kaupunkirikollisuuden suhde sekä huumausaineisiin liittyvät ongelmat terveyden, sosiaalipolitiikan ja rikosoikeuden hoidon alalla. Tiedonannossa korostetaan, että on tarpeen kehittää viipymättä soveltuvat menetelmät, joilla voidaan arvioida EU:n tasoista huumausaineiden vastaista toimintaa. 1.3. Huumausaineiden torjunta pysyy sekä Euroopan unionin että yksittäisten jäsenvaltioiden poliittisen asialistan kärkipäässä. Tarkan kuvan hahmottaminen ongelmasta on tunnetusti vaikeaa, koska on työlästä saada luotettavia tietoja mm. seuraavista kysymyksistä: laittomien huumausaineiden käytön yleisyys, huumausaineiden käyttöön liittyvät kuolemantapaukset, onnettomuudet, sairastumis- ja tartuntatapaukset sekä rikollisuus. Näistä vaikeuksista huolimatta Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen (EMCDDA) vuoden 1998 raportista ilmenee selvästi, että tyytyväisyyteen ei ole syytä. 1.4. EU:n jäsenvaltiot ja Euroopan yhteisö ovat 1980-luvun puolivälistä toteuttaneet yhteisiä toimia huumeriippuvuuden ja huumekaupan torjumiseksi sekä kansainvälisen yhteistyön edistämiseksi. Lähtökohta on, että huumausaineiden torjunta kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja EU:n rooliin kuuluu tiettyjen pyrkimysten tukeminen ja koordinoiminen aloilla, joilla unioni voi tuottaa lisäarvoa. Kysynnän ja tarjonnan vähentäminen sekä kansainvälinen yhteistyö ovat EU:n nykyisen huumeidenvastaisen strategian perusta. 1.5. Huumausaineiden torjunta on "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen" luomiseen erottamattomasti liittyvä tavoite, joka sisältyy Amsterdamin sopimukseen. Huumausaineiden torjunta painottuu monissa eri yhteyksissä: kansanterveysalalla (EY:n perustamissopimuksen XIII osasto, 152 artikla), yhteistyössä oikeus- ja sisäasioissa (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osasto) sekä kansainvälisessä yhteistyössä (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osasto). 1.6. EU:n tasolla voidaan muotoilla tehokkaita toimintaperiaatteita ja strategioita vain edellä mainitun, huumausainetilanteesta hankittavan "objektiivisen, luotettavan ja vertailukelpoisen tiedon" perusteella. Tällaisen tiedon tarjoamiseksi on perustettu kaksi elintä: EMCDDA ja Europolin huumeyksikkö (EDU). EMCDDA:ssa kerätään ja levitetään muuta kuin luottamuksellista tietoa huumausaineiden väärinkäytöstä ja toimitetaan tietoa poliittisen päätöksenteon tueksi. EDU:ssa vaihdetaan ja analysoidaan tietoja järjestäytyneestä huumekaupasta ja siihen liittyvästä rikollisesta toiminnasta poliisin työn tukemiseksi. Komissio korostaa myös järjestelmällisen arvioinnin ja seurantamenettelyjen tarvetta. Näiden elinten toiminnalla lisätään tietoa unionin huumeongelman laajuudesta ja merkityksestä. 1.7. Huumausaineiden torjunnan kansainvälinen ulottuvuus vaatii yhteistyön tiivistämistä, koska ongelma on vakava ja se on yhteinen uhka teollisuus- ja kehitysmaille. 1.8. Yhteisön laajentumisen ajankohtaistuessa on syytä selvittää myös hakijamaiden tilanne. EMCDDA:n vuoden 1998 raportin mukaan "useimmissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa laittomien huumausaineiden kauppaan ja kuljetukseen liittyvät ongelmat sekä paikallinen huumausaineiden käyttö lisääntyvät"(2). EU:n jatkuva tuki esimerkiksi Pharen useita valtioita koskevan huumausaineiden vastaisen ohjelman kautta on tarpeen tämän huolestuttavan suuntauksen muuttamiseksi. 2. Huumausaineiden väärinkäytön torjuntaa koskeva komitean lausunto vuodelta 1995(3) 2.1. Aiemmin, vuonna 1995 antamassaan oma-aloitteisessa lausunnossa komitea katsoi, että huolimatta kaikista Euroopan hallitusten pyrkimyksistä - mm. kaikkien huumausaineiden laittoman valmistamisen, myynnin ja tarjonnan torjumiseen tähtäävä politiikka sekä huomattavien resurssien varaaminen - siihenastisella politiikalla ei ollut saavutettu haluttuja vaikutuksia. Tällöin tunnustettiin, että rikosoikeudellisilla ja tarjontaan kohdistuvilla toimilla ei yksin ratkaista huumausaineiden väärinkäytön ongelmaa. 2.2. Komitea kannatti lausunnossaan juridisia toimenpiteitä, joilla koordinoidaan laittomien huumausaineiden tuottajien, myyjien ja tarjoajien saattamista rikosvastuuseen, mutta se katsoi myös, että yhtä paljon painoa tulisi antaa kysynnän vähentämiseen tähtäävälle politiikalle. Siihen tulisi sisältyä: - riittävien resurssien myöntäminen hoito-, kuntoutus- ja valistusohjelmiin, jotka on suunnattu laittomien huumausaineiden käyttöön taipuvaisille kohderyhmille - valistus- ja ennaltaehkäisyohjelmia, joiden kohderyhmänä ovat laittomien huumausaineiden käytön vaaroille alttiina olevat. 2.3. Koska ongelman laajuus vaatii Euroopan laajuisia ehkäisytoimia, todettiin tarvittavan myös asennemuutosta: Mikään jäsenvaltio ei saisi näyttäytyä huumeparatiisina vain harjoittamansa innovatiivisen toiminnan vuoksi. Mikään yksittäinen alue, kaupunki, paikallisyhteisö tai paikallinen koulu ei saisi joutua pelkäämään maineensa puolesta halutessaan ajaa aktiivista huumeiden väärinkäytön vastaista politiikkaa. Koordinoitu, ennaltaehkäisyä painottava lähestymistapa auttaisi tuomaan ongelman päivänvaloon ja kannustaisi kaikkien yhteisöjen jäseniä tunnustamaan henkilökohtaisen ja yhteisen vastuunsa. 2.4. Komitea katsoi, että Euroopan unionin täytyi selventää ja koordinoida politiikkaansa huomattavasti paremmin. 2.5. Katsottiin välttämättömäksi rakentaa paikallis- ja aluetasolla yhdennettyjä verkostoja, jotka käsittäisivät koordinaatioryhmiä. Ryhmät koostuisivat - paikallisista ja kunnallisista viranomaisista - huumausaineiden väärinkäytön ehkäisyyn asianmukaisesti koulutetusta henkilökunnasta - sairaanhoito- ja terveydenhoitoalan henkilöstöstä - poliiseista - luokanopettajista ja johtajaopettajista - työnantajista ja työnvälitystoimistoista - lasten vanhemmista - perhejärjestöistä, kunnallisista tukiryhmistä ja vapaaehtoisjärjestöistä - paikallislehdistöstä sekä paikallisista radio- ja TV-kanavista - päätoimisista koordinaattoreista - terveyspalvelujen, paikallisviranomaisten, työnvälitystoimistojen ja työmarkkinaosapuolten koordinoijista. 2.6. Jäsenvaltiotasolle komitea kehotti perustamaan koordinaatiokeskuksia, joissa seurattaisiin paikallisten ja alueellisten koordinointiryhmien toimintaa, annettaisiin tarpeen mukaan erityistukea ja varmistettaisiin ristikkäinen tietojenvaihto sekä suunnitelmallinen toiminta huumausaineiden väärinkäytön torjumiseksi. 2.7. Yhteisön tasolla komitea ehdotti harkittavaksi seuraavia toimia: >TAULUKON PAIKKA> Komitea toteaa tyytyväisenä, että toteutuneet toiminnot vastaavat suurelta osin komitean vuonna 1995 antamassa lausunnossa tehtyjä ehdotuksia. 3. Yleistä 3.1. Talous- ja sosiaalikomitea on hyvin tyytyväinen komission ehdotukseen uudeksi huumausaineiden torjuntaa koskevaksi toimintasuunnitelmaksi (2000-2004) ja korostaa erityisesti toimintasuunnitelman erityistavoitteita seuraavilla viidellä toimintakentällä: 1. informaatio 2. kysynnän vähentämiseen tähtäävät toimet 3. yhteisön säännöstön vakauttaminen 4. kansainvälinen toiminta 5. koordinointi, yhdentäminen ja yksinkertaistaminen. 3.2. Huumausaineita käsitelleessä Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnossa (UNGASS) vuonna 1998 annetun poliittisen julistuksen mukaisesti komitea kannattaa vastuunjaon periaatteita, huumausaineiden valvonnan sisällyttämistä yleisiin kehittämistoimiin, tasapainoista lähestymistapaa kysynnän ja tarjonnan vähentämisen välille, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja valtioidenvälisten toimintamallien tukemista. 3.3. Komitea kannattaa sitä, että kysynnän vähentämisessä etusija annetaan terveyden, koulutuksen ja harjoittelun alan toiminnalle sekä sosiaalista syrjäytymistä torjuville välineille seuraavien kahden päätavoitteen saavuttamiseksi: - laittomien huumausaineiden käytön voimakas väheneminen viiden vuoden aikana alle 18-vuotiaiden nuorten keskuudessa - huumausaineiden käyttöön liittyvien kuolemantapausten määrän merkittävä aleneminen viiden vuoden kuluessa. Nämä tavoitteet saavutetaan yleensä osana muuta politiikkaa toteutettavilla, koko väestölle suunnattavilla ohjelmilla, joissa keskitytään ihmisten jokapäiväisten tarpeiden täyttämiseen. Terveydenhuollosta voidaan huolehtia arvioimalla tiettyjen yhteisöjen tarpeet ja koulutuksesta koulujen opetussuunnitelmien avulla sekä niihin liittyvien nuorisotyö- ja yhteisöverkostojen puitteissa. Tutkimuksen tulisi olla osa laajempia väestöselvityksiä, ja koulutusta voidaan tarjota osana työvoiman yleistä valmennusta. 3.3.1. Komitea yhtyy komission käsitykseen, jonka mukaan mm. uusien viestimien, erityisesti Internetin, tarkoituksenmukainen käyttö valistavien ennaltaehkäisyohjelmien toteutuksessa ja arvioinnissa voi olla hyödyllistä koulutus- ja valistustyössä. 3.4. Komissio painottaa erityisesti julkisen vallan ja välillisen julkisen hallinnon toimia. TSK toteaa kuitenkin tietävänsä kokemuksesta, että on tärkeää käyttää myös laajempia, useissa jäsenvaltioissa käytössä olevia työmarkkinaosapuolten kumppanuuteen perustuvia malleja. Ehdotuksessa korostetaan sekä kansanterveystyön että koulutusjärjestelmien hyödyntämistä - näistähän huolehtivat etupäässä paikallis- ja alueviranomaiset - mutta vain viitataan vertaishankkeiden, kansalaisjärjestöjen ja koko yhteiskunnan roolin tärkeyteen. Jo toimivat kumppanuudet mainitaan vain lyhyesti. Tällaisia ovat rikosten ja levottomuuksien torjuntaan tähtäävät ohjelmat, talouden elvyttäminen, terveystilanteen parantaminen sekä liike-elämän ja paikallishallinnon välinen yhteistyö. 3.5. Vastuunjaon periaate edellyttää yhdennettyä ja tasapainoista lähestymistapaa. Tämän saavuttamiseksi on keskeisen tärkeää hyödyntää työmarkkinaosapuolten kumppanuuksien resursseja. Komitea korostaa tarvetta perustaa kumppanuuksia aiesopimusten avulla. Toteutukset voivat vaihdella työpaikalla tapahtuvasta ennaltaehkäisystä yhteistyön aloittamiseen esimerkiksi kuljetusalan ammattilaisten ja tulliviranomaisten välillä. 3.6. On välttämätöntä, että huumausaineiden torjuntaohjelmasta (1996-2000) saadut kokemukset hyödynnetään ehdotetun toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa. Tuloksia on tehtävä tunnetuksi, kehitettävä ja otettava tarpeen mukaan osaksi muuta politiikkaa. Usein painotetaan onnistumisia, mutta on ratkaisevan tärkeää arvioida myös epäonnistumisia. Uusista toimista päätettäessä on otettava oppia aiemmista kokemuksista. Tällöin korostuu monialaisten ja moniulotteisten näkökulmien tarve paikallisella, valtiollisella ja yleismaailmallisella tasolla. 3.7. Ensikosketus huumeisiin saadaan yleensä siten, että joku tuttu tarjoaa huumetta kokeiltavaksi. Sen vuoksi ennaltaehkäisyä tulee lisätä vertaisryhmien joukossa; tästä ollaan paljolti yhtä mieltä. Nuoret itse pitäisikin saada alusta asti mukaan ennaltaehkäisevien ohjelmien suunnitteluun. 3.8. Huumausaineiden, alkoholin ja tupakan väliset yhteydet ovat monimutkaisia. Joissakin tapauksissa on selvää, että yhden aineen käyttö johtaa toisen käyttöön, mutta aina tämä ei kuitenkaan ole varmaa. Aineiden oikeudellisen aseman erot synnyttävät lisäongelman. Tupakkaa ja alkoholia koskevilla ehkäisevän työn strategioilla voitaisiin kenties ehkäistä myös laittomien huumausaineiden ensikäyttöä. On myös ehdottoman välttämätöntä korostaa eri aineiden, esim. huumeiden ja alkoholin, sekakäytön vaaroja. Tässä strategiassa tulisi kuitenkin ottaa huomioon, että ratkaisevia ovat yksilöiden väliset yhteydet vertaisryhmissä eikä eri aineiden välinen yhteys itsessään. Mainittujen aineiden käyttö perustuu usein ensi sijassa niiden saatavuuteen. Komitea toteaa, että terveysvaarat eivät rajoitu kiellettyihin huumausaineisiin ja että monia uusia synteettisiä huumausaineita ei vielä valvota jäsenvaltioissa. 3.9. Jotta voitaisiin turvata tehokas strategia tarjonnan vähentämiseksi, on ratkaisevan tärkeää panna täytäntöön UNGASS:in toimintasuunnitelmat, kuten EU:ssa on sovittu. Tämä korostaa vielä sen merkitystä, että EU:n kansainvälinen yhteistyö huumausaineiden torjunnan alalla yhdistetään EU:n ulkosuhteiden yleisiin tavoitteisiin. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että perustamissopimuksessa annetaan lisämahdollisuuksia vahvistaa yleistä ulkoista huumausaineiden vastaista toimintaa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) kautta. 3.10. Nykyään vallitsee yksimielisyys siitä, että laittomien huumausaineiden käytön ja huumausaineriippuvuuden ongelma on kaikkien jäsenvaltioiden yhteinen. Samalla kun jatketaan laillisuuden valvontaa, rangaistusten määräämistä ja rangaistuskäytäntöjen lähentämistä, tarvitaan yhteisön dynaamista ennaltaehkäisypolitiikan kehystä, jota tuetaan Eurooppa-neuvoston suunnittelemilla konkreettisilla toimilla. Perustamissopimuksen uudet määräykset mahdollistavat koordinoidun ja kattavan lähestymistavan, jota tarvitaan sekä tarjonnan että kysynnän vähentämiseksi. Kun otetaan huomioon, että Yhdistyneiden Kansakuntien tietojen mukaan kahdeksan prosenttia maailmankaupasta on huumekauppaa, komitea korostaa tarvetta luoda Euroopan unionin johdonmukaiset toimintaperiaatteet huumausaineiden tuottamisen ja kauppaamisen torjumiseksi. Oikeus- ja sisäasioiden sekä ulkopolitiikan alalla tarvitaan koordinoinnin lisäämistä. Yhteisön ja jäsenvaltioiden politiikka on tärkeää, koska paikallisyhteisöt tarvitsevat haasteen edessä kanavia, joita ne voivat käyttää kestävän ratkaisun turvaamiseksi. Ilman jäsenvaltion valtakunnallista politiikkaa voivat paikalliset yhteisöt usein reagoida tunteenomaisesti ja subjektiivisesti. 3.11. Komitea on tyytyväinen synteettisiä huumeita koskevaan yhteisön toimeen. Yhteisen toiminnan(4) tavoitteena on uusia synteettisiä huumausaineita koskevan nopean tiedonvaihtojärjestelmän luominen ja niihin liittyvien riskien arviointi, jotta jäsenvaltioissa sovellettavia psykotrooppisten aineiden valvontatoimenpiteitä voitaisiin soveltaa myös uusiin synteettisiin huumausaineisiin. 3.12. Komitea katsoo, että Euroopan unioni tarvitsee huomattavasti selvemmät ja koordinoidummat toimintaperiaatteet päätettäessä ehdoista, jotka jäsenehdokasmaiden tulee täyttää. Komitean mielestä tulisi laatia pöytäkirjoja, joissa vahvistetaan kyseisten maiden velvoitteet vähentää huumausaineiden tarjontaa alueellaan, sekä perustaa ohjelmia, joilla vähennetään laittomien huumausaineiden kysyntää ja varmistetaan hakijamaiden osallistuminen kansainväliseen toimintaan. Näihin tulisi liittää myös sopimuksia ns. huumetuotannon lähtöaineiden valvonnasta (kyseisten aineiden merkitys on suuri esim. amfetamiinin valmistuksessa). Komitea kehottaa antamaan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aloja koskevalle yhteisön säännöstölle selvän etusijan muun muassa huumausaineiden torjunnan osalta. 3.12.1. Samalla tulisi jäsenyyttä hakeneita maita kannustaa käyttämään mahdollisuuttaan osallistua Oisin- ja Falcone-ohjelmien puitteissa toteutettaviin kokeiluhankkeisiin. 3.13. Doping on lisääntynyt urheilussa viime vuosina. Urheilussa doping ei läheskään aina tarkoita kiellettyjen aineiden nauttimista vaan laillisten lääkkeiden väärinkäyttöä. Tarvitaan kiireesti selkeää ja täsmällistä oikeudellista kehystä sekä kansainvälisen yhteistyön tiivistämistä. Siksi komitea on tyytyväinen Euroopan komission päätökseen aloittaa keskustelut kansainvälisen olympiakomitean (KOK) kanssa sen aloitteesta osallistua maailmanlaajuisen dopinginvastaisen organisaation (World Anti-doping Agency) perustamiseen. Tarve palauttaa sekä urheilupiirien että suuren yleisön luottamus lisääntyy koko ajan. 3.14. Komissio kiinnittää huomiota EU:n työllisyysaloitteisiin sekä yleissivistäviin ja ammatillisiin koulutusohjelmiin. Huomattakoon, että vaikka näissä ohjelmissa ei ollut alun perin tarkoitus puuttua huumausainekysymykseen, on syntynyt useita erinomaisia hankkeita. Tämän vuoksi on kehitettävä suuntaviivoja ja toimintaperiaatteita ja sisällytettävä ne ohjelmiin resursseina, jotta tuetaan kaikkia huumausaineiden torjuntaa ja siihen liittyviä kysymyksiä koskevia pyrkimyksiä. Komitean mielestä tarvitaan enemmän voimavaroja helpottamaan koordinointia huumausaineiden kysynnän vähentämiseksi. 3.15. Koko Euroopassa on ponnisteltu paljon huumausaineiden torjumiseksi. On kuitenkin ilmeistä, että monet näistä pyrkimyksistä jäävät irrallisiksi ja usein yksittäisiksi ja spontaaneiksi aloitteiksi ilman kattavaa ja järjestelmällistä toimintastrategiaa. Komitea pahoittelee etenkin kaduilla toimivien, asialleen omistautuneiden nuorisotyöntekijöiden puutetta. Euroopan tasoinen koordinointi tehostanee nuorisotyötä. 3.16. Huumausaineongelman täsmällinen kartoittaminen on tärkeä tavoite. Komission asiakirjassa annetaan vain vähän tietoa ongelman laajuudesta ja rakenteesta. Komission asiakirjan suuri heikkous on huumausaineiden näkeminen melkein yksinomaan kaupunkielämän ilmiönä. On näyttöä siitä, että ongelma on yhtä vakava maaseutukunnissa, joissa ei ole asian vaatimiin toimiin tarvittavia perusrakenteita. 4. Päätelmät - Suositukset 4.1. Komission tiedonanto huumausaineiden torjuntaa koskevasta Euroopan unionin toimintasuunnitelmasta (2000-2004) on merkittävä askel yhtenäisen lähestymistavan kehittämisessä. Komitea toteaa kuitenkin hyvin huolestuneena, että siinä ei yksilöidä rahoituskeinoja toimintasuunnitelman toteuttamiseksi. Suunnitelman onnistuneeksi toteuttamiseksi on välttämätöntä varata siihen riittävät varat. Toimintasuunnitelmansa täytäntöönpanoa varten komission on otettava huomioon käytettävissä olevat resurssit ja varmistettava näin tasapainoinen lähestymistapa yhtäältä kysynnän ja toisaalta tarjonnan vähentämisen välillä. Samalla on kuitenkin otettava huomioon jäsenvaltioiden velvollisuudet. 4.2. Komitea korostaa tarvetta toteuttaa täysimääräisesti Amsterdamin sopimuksen VI osaston määräykset. Käytännössä suunnitelmassa todetaan huumausaineiden uhkaavan yhteistä ja yksilöiden turvallisuutta monilla tavoilla, jotka usein, joskaan eivät aina, liittyvät järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Määräykset perustuvat kuluttaja-, kauttakulku- ja tuottajamaiden yhteiseen vastuuseen. Näin laajemmin tarkasteltuna on selvää, että tärkeä osa-alue on tuomioistuinlaitoksen sekä valvonta- ja täytäntöönpanojärjestelmien kaikkien mahdollisten resurssien käyttäminen huumekauppiaiden ja rikollisjärjestöjen pysäyttämiseksi. Torjuntatoimia on ehdottomasti lisättävä. Ei voida hyväksyä sitä, että eurooppalaisten kaupunkien tiettyjä kaupunginosia hallitsevat huumekauppiaat, jotka jakavat huumeita narkomaaneille kaikkien nähden poliisin puuttumatta asiaan. Tarve laatia rikollisia tekoja ja rangaistuksia koskevat vähimmäissäännöt edellyttää koordinaation lisäämistä, ja erityishuomiota on kiinnitettävä lainsäädännön lähentämiseen sekä tuomioistuin-, tulli- ja poliisiyhteistyöhön. Komitea korostaa, että tarvitaan poliisin sekä koulutus- ja kuntoutuspalvelujen yhteisiä ehkäiseviä toimia. 4.3. Komitea panee merkille Tampereella kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja erityisesti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevat suositukset. Se panee merkille myös rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10. kesäkuuta 1991 annettuun neuvoston direktiiviin 91/308/ETY tehdyt muutokset. Komitea laatii parhaillaan lausuntoa kyseisestä aiheesta. Nyt käsillä olevaa, huumausaineiden torjuntaa koskevaa toimintasuunnitelmaa käsittelevää lausuntoa valmistellessaan komitea on päättänyt, että Tampereen huippukokouksessa esiin otettuja asioita käsitellään TSK:n tulevissa lausunnoissa. 4.4. Komitea kehottaa komissiota analysoimaan tilannetta tarkemmin. Huumausaineiden käytöstä jäsenvaltioissa on saatavissa paljon tietoa ja tutkimusainesta, mutta on tarpeen myös analysoida ja kartoittaa huumausaineiden käytön vaikutuksia. Arviointi suoritetaan usein pelkästään analyyttiseltä pohjalta. Komitea edellyttää sellaisen selvityksen laatimista, jossa tutkitaan huumausaineiden käyttöön vaikuttavia sosioekonomisia tekijöitä, sillä usein ei ole tietoa siitä, mitä kentällä tapahtuu. Hyvien ja huonojen käytänteiden arviointiin yhdistetty tarkennettu analyysi auttaa Euroopan unionia ja sen jäsenvaltioita luomaan tehokkaan strategian. 4.5. Komitea panee merkille, että Internetin hyväksikäyttö on lisääntynyt sekä huumausaineiden tarjonnassa että kysynnässä. Sen vuoksi komitea kehottaa komissiota panemaan täytäntöön Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevan toimintasuunnitelman(5), josta TSK antoi lausunnon huhtikuussa 1998(6). 4.6. Komissio toteaa, että nuorisolle suunnattujen kehysohjelmien toiminnoilla ja työllisyysaloitteilla on ollut myönteisiä vaikutuksia huumausaineiden torjuntatyössä. Komitea pelkää, että näitä ohjelmia pidetään komission toimintasuunnitelman epämuodollisina "koulutuksellisina" osa-alueina. Vaikka näitä ohjelmia toteutetaan monien muiden EU:n ohjelmien tavoin nuorten parissa, niillä ei välttämättä saavuteta tällä toimintasuunnitelmalla tavoiteltua kohderyhmää. Komitea kehottaa komissiota myöntämään lisäresursseja ennaltaehkäisyyn ja kysynnän vähentämiseen. 4.7. Keskityttäessä huumausaineongelmaan laiminlyödään usein paneutuminen laajempiin kysymyksiin eli syrjäytymiseen ja eristäytymiseen. Tässä toimintasuunnitelmassa tarve näiden ilmiöiden käsittelyyn ja ymmärtämiseen on suurempi kuin koskaan. Monet nuoret tuntevat itsensä syrjäytyneiksi ja eristyneiksi, ja huumausaineiden käyttö on usein tällaisen eristymisen oire. Komitean mielestä komission tulee löytää sopivia menettelyjä tällaisten nuorten tavoittamiseksi ja kohtaamiseksi. Nuoret eivät esimerkiksi ehkä hae yhteiskunnan terveydenhuoltopalveluja ennen kuin heidän tilanteensa on kehittynyt kriittiseksi. He saattavat kuitenkin päästä kosketukseen paikallisen työllisyysaloitteen järjestäjien tai paikallisten ryhmien kanssa. Lasten ja nuorten parissa toimivien erilaisten palvelujen yhteistyötä on selvästi tarpeen tehostaa kaikilla tasoilla, myös yhteisön tasolla. Bryssel 8. joulukuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI (1) EYVL C 102, 24.4.1995. (2) Vuoden 1998 vuosikertomus huumausaineongelmasta Euroopan unionissa - Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, s. 61. (3) EYVL C 102, 24.4.1995. (4) Yhteinen toiminta, 16 päivältä kesäkuuta 1997, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella uusia synteettisiä huumausaineita koskevasta tiedonvaihdosta, riskien arvioinnista ja valvonnasta, 97/396/YOS; EYVL L 167, 25.6.1997. (5) Päätös N:o 276/1999/EY, EYVL L 33, 6.2.1999. (6) EYVL C 214, 10.7.1998.