I Johdanto

Kaksi vuotta sitten ”Kaikkien kauppa” -strategiassa esitettiin visio kauppapolitiikasta, joka on avointa ja vastuullista, hyödyttää kaikkia kansalaisia sekä tarjoaa työpaikkoja ja kasvua ja moderneja ratkaisuja tämän päivän globaalin kaupan realiteetteihin. EU:n kauppapoliittinen ympäristö on sittemmin muuttunut merkittävästi. Euroopan sisällä on käyty kauppasopimusten tarkoituksesta ja oikeutuksesta ennennäkemättömän laajaa keskustelua, kun globalisaation vaikutuksiin liittyvät huolenaiheet ovat nousseet uudelleen esiin. Maailmankaupassa on vaarana protektionismin uudelleennousu. Muita maita vahingoittavan kotimaanpolitiikan käyttö on yleistynyt, jopa suurimmissa talouksissa, ja tämä heikentää sääntöihin perustuvaa monenvälistä kauppajärjestelmää.

Tässä ympäristössä tarvitaan aiempaa kipeämmin kauppapolitiikkaa, joka on tehokasta, avointa ja arvoihin perustuvaa. ”Kaikkien kauppa” -strategian perusperiaatteet ohjaavat näin ollen edelleen EU:n lähestymistapaa eli avoimuus yhdistettynä tasapuolisiin toimintaedellytyksiin, korkeisiin työntekijöiden, ympäristön ja kuluttajien suojelun ja sosiaalisen suojelun normeihin ja oikeanlaiseen politiikkaan kotimaassa on edelleen soveltuvin tapa saada globalisaatiosta toimiva kaikkien eurooppalaisten kannalta. EU on sitoutunut vaurautensa perustana olevaan sääntöihin perustuvaan monenväliseen kauppajärjestelmään, joka on olennaisen tärkeä, jotta kaupasta voidaan tehdä positiivinen voima kaikkialla maailmassa kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisesti. EU:n poliittisissa toimissa käännytään Kanadan, Japanin, Meksikon, Mercosur-maiden, Australian ja Uuden-Seelannin kaltaisten kumppaneiden puoleen, jotka haluavat tehdä yhteistyötä 2000-luvun kaupan realiteetit huomioon ottavien avointen ja edistyksellisten sääntöjen kehittämiseksi.

”Kaikkien kauppa” -strategiassa ennakoitiin monia niistä seikoista, joita yritykset, kuluttajat ja työntekijät nyt odottavat kauppasopimusten tarjoavan. Sitoumukset oikeudenmukaisten kilpailuedellytysten luomiseksi EU:n yrityksille, Euroopan sosiaalisten ja ympäristönormien turvaamiseksi ja avointen neuvottelujen takaamiseksi ovat edelleen yhtä päteviä. Näiden sitoumusten täysimääräinen toteuttaminen ei kuitenkaan ole täysin haasteetonta: kaksi vuotta strategian julkaisemisen jälkeen tämä kertomus on mahdollisuus kartoittaa tähänastista edistystä.

Tässä kertomuksessa ei niinkään pyritä käsittelemään kaikkia EU:n kauppapoliittisia toimia vaan keskitytään ”Kaikkien kauppa” -strategian mukaisiin sitoumuksiin lokakuun 2015 jälkeen. Se täydentää muita kertomuksia, kuten ensimmäistä vuotuista vapaakauppasopimusten täytäntöönpanoa koskevaa kertomusta, joka julkaistaan myöhemmin tänä syksynä, vuotuista kaupan ja investointien esteitä koskevaa kertomusta sekä lukuisia muita asiakirjoja, jotka julkaistaan käynnissä oleviin neuvotteluihin liittyen. Tässä kertomuksessa käsitellään saavutuksia, aloja, jotka vaativat lisätoimia, saatuja kokemuksia sekä vaikutuksia, joita näillä on komission prioriteetteihin täytäntöönpanon seuraavassa vaiheessa.





II Globalisaation hallinta kauppapolitiikan avulla

Komissio käynnisti toukokuussa keskustelun siitä, mitä EU voi tehdä muokatakseen globalisaatiota yhteisten eurooppalaisten etujen ja arvojen mukaiseksi. Globalisaatiossa on kyse enemmästä kuin kaupasta, ja sen vaikutukset yhdistyvät teknologisen muutoksen vaikutuksiin, mutta ei ole epäilystäkään siitä, etteikö kauppapolitiikka olisi keskeisessä asemassa pyrittäessä saamaan näistä vaikutuksista positiivisia ihmisten ja yritysten kannalta Euroopassa ja muualla. Globaali kauppa on mahdollisuus, jos päätämme muokata sitä: vapaat tavaroiden, palvelujen, ihmisten ja pääoman virrat ovat ruokkineet EU:n kasvua, kilpailukykyä ja kuluttajien hyvinvointia, ja tällä saralla on potentiaalia enempäänkin.

Globalisaatio on luonut monimutkaisia tuotantoketjua, joissa arvonlisäystä tapahtuu useissa maissa. Kaupan esteiden poistaminen on keskeisen tärkeää, jos EU:ssa halutaan edelleen pystyä käyttämään näitä globaaleja arvoketjuja kasvun luomiseksi ja kaikkien Euroopan kansalaisten – tuojien, viejien, työntekijöiden, kuluttajien ja muiden – hyödyttämiseksi. EU:n markkinoiden sulkeminen tai protektionististen esteiden käyttöönotto vahingoittaisi erittäin integroitunutta EU:n taloutta mutta myös EU:n kumppaneiden taloutta, maailman köyhimmät maat mukaan luettuina. Maailman suurimpana kauppablokkina ja kansainvälisesti sitoutuneena toimijana EU:lla on potentiaalia muokata globalisaatiota monenvälisen hallintotavan mukaisesti.

Tätä kunnianhimoista tavoitetta ei kuitenkaan saavuteta pelkällä kauppapolitiikalla: jotta globalisaatiosta olisi etua kaikille, tarvitaan globaalin hallintotavan vahvistamista kaikilla toiminta-alueilla, myös ilmaston alalla. Tarvitaan jäsenvaltioiden tasolta lähteviä kattavia kotimaisia politiikkatoimia niin koulutuspolitiikan kuin sijoitus-, innovointi-, energia-, verotus- ja sosiaalipolitiikankin alalla. Komission panos näkyy esimerkiksi Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin perustamista koskevassa ehdotuksessa tai EU:n koheesiopolitiikassa. Kun näissä politiikkatoimissa käsitellään esimerkiksi eriarvoisuuteen ja sosiaaliseen osallisuuteen liittyviä kysymyksiä, ne olisi linkitettävä tiiviimmin talouspolitiikan eurooppalaiseen ohjausjaksoon.

Kaupalla on positiivinen vaikutus työllisyyteen: EU:n työpaikoista yksi seitsemästä (eli 31 miljoonaa) on viennistä riippuvaisia. Vientiin liittyvät EU:n työpaikat ovat keskimäärin myös paremmin palkattuja (+16 %). Globalisaatiolla voi kuitenkin olla negatiivisia vaikutuksia joihinkin sektoreihin ja alueisiin. EU:n toimilla pyritään auttamaan negatiivisten vaikutusten kohteena olevien sektoreiden ja alueiden mukautumista ja parantamaan eurooppalaisten talouksien muutostensietokykyä. Modernimpi yhteinen maatalouspolitiikka on keskeisen tärkeä maatalous- ja elintarvikealalle, jotta se pystyy integroitumaan menestyksekkäästi kansainvälisille markkinoille ja edistämään korkeita standardeja. Komissio toteuttaa toimia tehdäkseen Euroopan globalisaatiorahastosta joustavamman ja saadakseen siitä annettavan tuen nopeammin käyttöön yritysten lopettaessa toimintansa. Vastatessaan äkillisiin muutoksiin tuotantoketjuissa rahasto voisi puuttua myös innovoinnista aiheutuvien muutosten vaikutuksiin. Samalla Euroopan rakenne- ja investointirahastot voisivat auttaa vahvistamaan paikallisten talousjärjestelmien ja työvoiman sietokykyä ja ennakoimaan dynaamisia muutoksia, jotka johtuvat globalisaatiosta ja teknologian muutoksista.