Selittävä muistio Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä Roomassa 19 päivänä kesäkuuta 1980 allekirjoittamista varten avattuun sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevaan yleissopimukseen sekä sen tulkintaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa koskeviin ensimmäiseen ja toiseen pöytäkirjaan tehdystä yleissopimuksesta (Neuvoston 26 päivänä toukokuuta 1997 hyväksymä teksti)



Virallinen lehti nro C 191 , 23/06/1997 s. 0011 - 0012



SELITTÄVÄ MUISTIO Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä Roomassa 19 päivänä kesäkuuta 1980 allekirjoittamista varten avattuun sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevaan yleissopimukseen sekä sen tulkintaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa koskeviin ensimmäiseen ja toiseen pöytäkirjaan tehdystä yleissopimuksesta (Neuvoston 26 päivänä toukokuuta 1997 hyväksymä teksti) (97/C 191/02) JOHDANTO Roomassa 19 päivänä kesäkuuta 1980 allekirjoittamista varten avatun sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevan yleissopimuksen (vuoden 1980 Rooman yleissopimus) soveltamisalan yhteydessä määritellään yhtenäiset lainvalintasännöt. Näillä säännöillä täydennetään merkittävällä tavalla lainvalintaoikeuden osalta 27 päivänä syyskuuta 1968 tehtyä tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityis- ja kauppaoikeuden alalla koskevaa yleissopimusta (vuoden 1968 Brysselin yleissopimus). Vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen 28 artiklan mukaan yleissopimuksen voivat allekirjoittaa (ainoastaan) Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen sopimusvaltiot. Näin yhdenmukaistettujen sääntöjen soveltamiseksi myös Euroopan unionin uusiin jäsenvaltioihin, jotka ovat sitoutuneet liittymään vuoden 1980 Rooman yleissopimukseen, pysyvien edustajien komitea päätti 1 päivänä helmikuuta 1996 pitämässään kokouksessa työryhmän perustamisesta, jonka tehtävänä on valmistella kolmen uuden jäsenvaltion liittymistä vuoden 1968 Brysselin ja vuoden 1980 Rooman yleissopimuksiin sekä niihin liittyviin pöytäkirjoihin, sellaisina kuin ne ovat mukautettuina ja muutettuina myöhemmin liittymisestä tehdyillä yleissopimuksilla. Työryhmä valmisteli kahdessa kokouksessaan näiden kolmen valtion liittymisen edellyttämät yleissopimukseen tehtävät tekniset muutokset. Sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevan yleissopimuksen tulkinnasta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa 19 päivänä joulukuuta 1988 tehtyä ensimmäistä pöytäkirjaa, jäljempänä `vuoden 1988 ensimmäinen pöytäkirja`, vuodelta 1988 mukautetaan teknisesti lisäämällä siihen luettelo liittyvien valtioiden ylimmistä tuomioistuimista. Sekä vuoden 1988 ensimmäisen pöytäkirjan että 19 päivänä joulukuuta 1988 allekirjoitetun pöytäkirjan, jolla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan tietty toimivalta sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevan yleissopimuksen tulkinnassa, jäljempänä `vuoden 1988 toinen pöytäkirja`, yhteisesti `vuoden 1988 tulkintapöytäkirjat`, tarkoituksena on, että vuoden 1980 Rooman yleissopimusta tulkitaan yhdenmukaisesti. Pöytäkirjat eivät vielä ole tulleet voimaan. Työryhmä oli kiinnostunut Itävallan ehdotuksesta laajentaa liittymistä koskevan yleissopimuksen yhteydessä vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen 5 artiklan kuluttajansuojasäännöksiä. Ilmeni kuitenkin, että tämän kysymyksen käsittely olisi melko monimutkaista ja vaatisi perusteellista tarkastelua, joka viivästyttäisi käsittelyn loppuunsaattamista. Näin ollen jäsenvaltioiden hallitusten konferenssi hyväksyi liittymistä koskevaa yleissopimusta tehtäessä 29 päivänä marraskuuta 1996 Itävallan valtuuskunnan lausuman, jonka mukaan on aiheellista käsitellä kysymystä lähitulevaisuudessa. Lausuma on konferenssin pöytäkirjan liitteenä. Liittymistä koskevaan yleissopimukseen sisältyy loppumääräyksiä. Lisäksi sillä muutetaan vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen liitteenä olevaa pöytäkirjaa siten, että Tanskan lisäksi myös Ruotsi ja Suomi voivat pitää voimassa tavaroiden merikuljetuksia koskevat kansalliset lainvalintasäädöksensä. I OSASTO Yleiset määräykset 1 artikla Tässä määräyksessä ilmaistaan nimenomaisesti, että Itävallan tasavalta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta liittyvät kyseisiin kolmeen oikeudelliseen asiakirjaan, toisin sanoen vuoden 1980 Rooman yleissopimukseen ja sekä 1988 ensimmäiseen ja toiseen tulkintapöytäkirjaan. Vuoden 1980 Rooman yleissopimusta on muutettu kahdella tätä yleissopimusta edeltäneellä liittymistä koskevalla yleissopimuksella: Luxemburgissa 10 päivänä huhtikuuta 1984 allekirjoitetulla yleissopimuksella Helleenien tasavallan liittymisestä yleissopimukseen, jäljempänä `vuoden 1984 liittymisyleissopimus`, ja Funchalissa 18 päivänä toukokuuta 1992 allekirjoitetulla yleissopimuksella Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä yleissopimukseen, jäljempänä `vuoden 1992 liittymisyleissopimus`. Kolme uutta jäsenvaltiota liittyy vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen tällä tavoin muutettuun toisintoon. II OSASTO Vuoden 1980 Rooman yleissopimukseen liitetyn pöytäkirjan mukautukset 2 artikla Vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen 21 artiklassa sallitaan jäsenvaltioiden pitää voimassa poikkeavaa lainsäädäntöä, jos se perustuu kansainväliseen yleissopimukseen, jonka osapuolia ne ovat. Tanskassa noudatettavat tavaroiden merikuljetusta koskevat lainvalintasäädökset poikkeavat vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen määräyksistä, mutta ovat yhdenmukaisia muiden Pohjoismaiden lainsäädännön kanssa. Pohjoismaissa tällä alalla saavutettu lainsäädännön yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan (yleensä) perustu kansainvälisiin yleissopimuksiin, vaan yhdenmukaistaminen on toteutettu siten, että näiden maiden kansanedustuslaitokset ovat samanaikaisesti säätäneet samansisältöisiä lakeja. Näin ollen 21 artiklaa ei voida soveltaa tässä tapauksessa, vaikka tämäntyyppisellä lainsäädännön yhdenmukaistamisella saavutetut tulokset ovat aivan samanlaisia kuin kansainväliseen yleissopimukseen perustuvan yhdenmukaistamisen tulokset. Jotta Tanska voisi pitää yhtenäislainsäädäntönsä voimassa, vuoden 1980 yleissopimukseen liitettiin asiaa koskeva pöytäkirja. Koska Suomi ja Ruotsi Pohjoismaiden väliseen sääntöjen yhdenmukaistamiseen osallistuneina valtioina ovat samassa asemassa kuin Tanska, laajennetaan 2 artiklassa tämä pöytäkirja koskemaan myös Suomea ja Ruotsia. Tässä yhteydessä saatetaan myös viittaus Tanskan lainsäädäntöön ajan tasalle. Jäsenvaltiot pitivät kuitenkin aiheellisena laatia yleissopimuksen liitteenä olevan yhteisen julistuksen, jossa ne toteavat Tanskan, Suomen ja Ruotsin olevan valmiita tutkimaan, missä määrin niiden on mahdollista varmistaa, että tavaroiden merikuljetusta koskevaa kansallista lakia muutettaessa noudatetaan vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen 23 artiklassa tarkoitettua menettelyä. III OSASTO Vuoden 1988 ensimmäisen pöytäkirjan mukautukset 3 artikla Vuoden 1988 ensimmäisen pöytäkirjan 2 artiklan a alakohdassa luetellaan sopimusvaltioiden ylimmät tuomioistuimet, jotka voivat pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkopäätöstä tulkintakysymyksessä. Tätä luetteloa täydennetään liittyvien valtioiden ylimmillä tuomioistuimilla. IV OSASTO Loppumääräykset 4-8 artikla Loppumääräyksissä, jotka on laadittu vuoden 1984 ja vuoden 1992 liittymisyleissopimusten mukaisesti, saatetaan vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen sekä vuoden 1988 ensimmäisen ja toisen pöytäkirjan ja vuosien 1984 ja 1992 liittymisyleissopimusten suomen- ja ruotsinkieliset toisinnot oikeudellisesti samanarvoisiksi muiden kielitoisintojen kanssa. Lisäksi niissä määrätään allekirjoittajavaltioiden velvollisuudesta ratifioida yleissopimus, määrätään yleissopimuksen voimaantulosta sekä lopuksi määrätään, että liittymisyleissopimuksen kaikki kahdellatoista kielellä laaditut tekstit ovat yhtä todistusvoimaisia. Liittymisyleissopimuksen allekirjoituksen yhteydessä laadittiin vuoden 1980 Rooman yleissopimuksen, vuoden 1988 ensimmäisen ja toisen pöytäkirjan sekä myöhemmistä liittymisistä johtuvien tarkistusten suomen- ja ruotsinkieliset kielitoisinnot.