KOMISSION KERTOMUS - XXX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2000

SISÄLLYSLUETTELO

Johdanto

Tilastotietoja komission toiminnasta yhteisön kilpailulainsäädännön soveltamiseksi vuonna 2000

Lisälehti 1: Euroopan kilpailupäivä Lissabonissa ja Pariisissa

I - Kilpailuoikeus: perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet: perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla

A - Lainsäädännön ja sen tulkinnan nykyaikaistaminen

1. Komission uudet kilpailusäännöt vertikaalisten rajoitusten alalla

2. Komission uudet kilpailusäännöt horisontaalisten yhteistyösopimusten alalla

2.1. Johdanto

2.2. Ryhmäpoikkeusasetukset

2.3. Suuntaviivat

3. Ehdotus uudeksi asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosta

3.1. Tehokkaampi täytäntöönpano

3.2. Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan sekä kansallisen kilpailuoikeuden välisen suhteen sääntely

3.3. Komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välinen yhteistyö verkostossa

3.4. Yhteistyön lisääminen kansallisten tuomioistuinten kanssa

3.5. Riittävän oikeusvarmuuden varmistaminen yrityksille

3.6. Lainsäädäntömenettelyn tilanne

B - EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan täytäntöönpano

1. 81 artikla

1.1. Kartellit

1.2. Muut sopimusmuodot

1.2.1. Lentoyhtiöiden liittoutumat

1.2.2. Jakelusopimukset

1.2.3. Ympäristösopimukset

2. 82 ja 86 artikla

Lisälehti 2: Kilpailupolitiikan vaikutus kuluttajiin

C - Alakohtainen tutkimus

1. Perusteollisuus, kulutus- ja investointitavarat

1.1. Moottoriajoneuvot

1.1.1. Poikkeusasetuksen soveltaminen vuonna 2000: rikkomistapaukset

1.1.2. Yleisarvio asetuksen soveltamisesta

1.1.3. Alan rakenteellinen kehitys

1.2. Moottoripolttoaineet

2. Verkkotoimialat

2.1. Kaasuala

2.2. Sähköala

2.3. Televiestintä

2.3.1. Vapauttamisdirektiivien koontaminen

2.3.2. Kuudes raportti direktiivien täytäntöönpanosta

2.3.3. Internet-puhelintoimintaa koskeva tiedonanto

2.3.4. Direktiivien täytäntöönpanon valvonta

2.3.5. Tiedonanto ja alakohtainen tutkimus tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta

2.3.6. Kiinteitä johtoja koskevan alakohtaisen tutkimuksen alustavat tulokset

2.3.7. Sijainnin seurantaa (roaming) koskeva alakohtainen tutkimus

2.3.8. 81 ja 82 artiklan nojalla käsitellyt yksittäiset tapaukset

2.3.9. Sulautuma-asetuksen nojalla käsitellyt tapaukset

2.4. Postipalvelut

2.4.1. Komission ehdotus markkinoiden avaamisen jatkamiseksi

2.4.2. REIMS II -sopimuksen seuranta

2.4.3. Ulkomaanpostin pysäyttäminen ja ylihinnoittelu

2.4.4. Postimyyntipaketit

2.4.5. Uudet postipalvelut

2.5. Lentoliikenne

2.5.1. Liittoutumat

2.5.2. Lentoasemat

2.5.3. Varausjärjestelmät

2.6. Meriliikenne

2.6.1. Linjaliikennettä harjoittavien varustamoiden yhteenliittymiin (konsortioihin) sovellettavat ryhmäpoikkeukset

2.6.2. Grand Alliance -konsortio

2.6.3. FETTCSA

2.7. Rautatieliikenne

Lisälehti 3: Kilpailu ja yleishyödylliset palvelut Euroopassa

3. Palvelut

3.1. Rahoituspalvelut

3.2. Tietoyhteiskunta ja Internet

Lisälehti 4: Verkkovälitteinen kaupankäynti yritysten välillä ja yritysten väliset sähköiset markkinapaikat

3.3. Viestintäala

3.4. Vapaat ammatit

3.5. Urheilu

D - Tilastokatsaus

II - Yrityskeskittymien valvonta

A - Johdanto

Lisälehti 5: Yksinkertaistettu menettely

B - Määräävän markkina-aseman arviointi

1. Yhden yrityksen määräävä markkina-asema

Lisälehti 6: MCI WorldCom / Sprint

2. Yhteinen määräävä markkina-asema

3. Potentiaalinen kilpailu

C - Korjaustoimenpiteet

D - Yhteistyö

1. Yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa

2. Yrityskeskittymien valvonnan kansainvälinen ulottuvuus

2.1. Yhteistyö Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa

2.2. Yhteistyö EFTA-maiden ja jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa

E - Muut menettelyt

1. Sakot; sulautuma-asetuksen 14-15 artikla

2. Rajatylittävät sulautumat ehkäisevien esteiden poistaminen; sulautuma-asetuksen 21 artikla

F - Tilastokatsaus

III - Valtiontuki

A - Yleinen valtiontukipolitiikka

1. Valtiontukien valvonnan uudenaikaistaminen

2. Avoimuuden parantaminen

3. Ympäristönsuojelutuet

B - Tuen käsite

1. Varojen alkuperä

2. Yrityksen saama hyöty

3. Erityisyys

4. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

C - Valtiontuen soveltuvuus yhteismarkkinoille

1. Horisontaaliset tuet

1.1. Pienet ja keskisuuret yritykset

1.2. Tutkimus- ja kehitystuet

1.3. Työllisyys- ja koulutustuet

1.4. Ympäristönsuojelutuet

1.5. Pelastus- ja rakenneuudistustuet

2. Aluetuet

3. Alakohtaiset tuet

3.1. Erityissääntöjen soveltamisalaan kuuluvat alat

3.1.1. Laivanrakennusteollisuus

3.1.2. Terästeollisuus

3.1.3. Kivihiiliteollisuus

3.1.4. Moottoriajoneuvoteollisuus

3.1.5. Synteettikuituteollisuus

3.1.6. Liikenne

3.1.6.1. Sisävesiliikenne

3.1.6.2. Ilmailu

3.1.6.3. Tieliikenne

3.1.6.4. Yhdistetyt kuljetukset ja rautatieliikenne

3.1.6.5. Meriliikenne

3.1.7. Maatalous

3.1.8. Kalastus

3.2. Alat, joihin ei sovelleta erityissääntöjä

3.2.1. Kansanterveys

3.2.2. Rahoitusala

3.2.3. Poikkeukselliset tapahtumat

D - Menettelyt

1. Kolmansien oikeudet

2. Tukien takaisinperintä

Lisälehti 7: Valtiontuki Magefesa-konsernille - Tukien takaisinperintä

3. Luottamuksensuoja

4. Komission päätösten noudattamatta jättäminen

5. Komission velvollisuus aloittaa menettely

6. Ennaltailmoittamisvelvollisuus

7. EY:n perustamissopimuksen muut määräykset

E - Tilastokatsaus

IV - Kansainvälinen toiminta

A - Laajentuminen

1. Liittymisneuvottelut

2. Kilpailusääntöjen lähentämisessä tapahtunut edistys

3. Eurooppa-sopimusten sisältämät täytäntöönpanosäännöt

4. Eurooppa-sopimuksissa määrätyn EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen aseman jatkaminen

5. Tekninen apu ehdokasmaille

6. Turkki

B - Kahdenvälinen yhteistyö

1. Yhdysvallat

2. Kanada

3. Japani

4. Muut OECD-maat ja ETA

5. Välimeren maat

6. Etelä-Amerikka

7. Venäjä, Ukraina, Moldova ja muut uudet itsenäiset valtiot

C - Monenvälinen yhteistyö

1. WTO: Kauppa- ja kilpailupolitiikka

2. OECD

3. UNCTAD

4. Kansainvälinen kilpailufoorumi

V - Kehitysnäkymät vuonna 2001

1. Lainsäädäntötyö

2. Valvontatoiminta

3. Yrityskeskittymät

4. Valtiontuki

5. Kansainvälinen toiminta

Liite - Kertomuksessa käsitellyt asiat

Johdanto

1. Kilpailupolitiikka on yksi Euroopan komission keskeisistä talouspoliittisista toiminta-aloista. Toiminnan liikkeelle panevana voimana on perustamissopimuksessa vahvistettu "vapaaseen kilpailuun perustuvan avoimen markkinatalouden" periaate. Periaatteella tunnustetaan markkinoiden ja kilpailun merkittävä rooli kuluttajien hyvinvoinnin takaamisessa, voimavarojen optimaaliseen jakamiseen kannustamisessa ja asianmukaisten kannustimien luomisessa taloudellisille toimijoille, jotta nämä pyrkisivät tehokkaaseen, laadukkaaseen ja innovatiiviseen tuotantoon. Avoimen markkinatalouden periaate ei kuitenkaan merkitse sitä, että markkinamekanismien toimintaan luotettaisiin varauksettomasti tai että niihin mahdollisesti suhtauduttaisiin välinpitämättömästi. Päinvastoin periaate edellyttää jatkuvaa valvontaa, jonka tavoitteena on kyseisten mekanismien säilyttäminen. Näin on varsinkin nykytilanteessa, kun markkinat kehittyvät nopeasti ja yhdentyvät yhä maailmanlaajuisemmalla tasolla. Lisäksi 3. toukokuuta annettu tiedonanto "Sisämarkkinoiden strategian katsaus vuodeksi 2000" antoi Euroopan tasolla uuden sysäyksen sellaisen sääntely- ja toimielinjärjestelmän luomiseen, joka edistää innovaatiotoimintaa, investointeja ja taloudellista tehokkuutta [1]. Kilpailun edistäminen liiketoimintaympäristöä parantamalla on myös yksi strategian tavoitteista.

[1] KOM (2000) 257 lopullinen, 3.5.2000.

2. Sekä tekniikan kehitys että poliittiset aloitteet muokkaavat taloudellista ympäristöä. Kansantaloudet perustuvat yhä suuremmassa määrin tietoon, mistä on osoituksena palvelualan kasvu. Tietojärjestelmät ovat johtaneet siihen, että yritysten on täytynyt arvioida uudelleen ja mukauttaa kaupallisia suhteitaan asiakkaisiinsa ja tavarantoimittajiinsa ja ne ovat pystyneet omaksumaan paremmin johdettuja ja tehokkaampia liiketoimintakäytäntöjä. Yritysten välisen business-to-business -myynnin syntyminen on nyt nähtävissä. Tämä tulee aiheuttamaan perinpohjaisen muutoksen tarjontaketjussa. Tekniikan kehityksen lisäksi on tapahtunut institutionaalisia muutoksia. Yhtenäismarkkinaohjelma huipentui yhtenäisvaluutan käyttöönottoon, mikä lisää markkinoiden yhdentymistä ja yritysten välistä kilpailua. Yhteysverkkoja tarvitsevien toimialojen vapauttaminen on avannut monia tärkeitä aloja, jotka aikaisemmin olivat kilpailulta suljettuja. Nämä tekijät vaikuttavat kilpailupolitiikan kaikkiin puoliin.

3. Vuodelle 2000 oli ominaista aktiivinen toiminta kilpailupolitiikan sääntöjen ja käytäntöjen mukauttamiseksi uuteen ympäristöön. Toiminta on johtanut horisontaalisten sopimusten alalla uuden ryhmäpoikkeusasetuksen antamiseen, jota täydennetään suuntaviivoilla. Myös 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosääntöjen uudistamisessa edistyttiin. Vuonna 1999 annetun ryhmäpoikkeusasetuksen täydentämiseksi annettiin uudet vertikaalisia rajoituksia koskevat suuntaviivat. Moottoriajoneuvojen jälleenmyynnin alalla annettiin uusi nykyistä asetusta [2] koskeva arviointikertomus, jonka perusteella moottoriajoneuvojen jälleenmyyntijärjestelmää arvioidaan uudelleen lähitulevaisuudessa. Yrityskeskittymien alalla komissio hyväksyi yksinkertaistetun menettelyn, joka koskee tiettyjä tapauksia, joihin ei liity kilpailuongelmia, ja korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon. Komissio antoi myös kolme asetusta, jotka koskevat de minimis -säännön soveltamista valtiontukeen, tukea pienille ja keskisuurille yrityksille ja koulutustukea. Japanin kanssa tehtävän kilpailua koskevan yhteistyösopimuksen valmistelussa edistyttiin myös huomattavasti. Sopimus tehtäneen vuoden 2001 aikana.

[2] Komission asetus ETY N:o 1475/95, annettu 28.6.1995.

4. Uudet markkinat ja liiketoimintatavat heijastuivat kilpailusääntöjen täytäntöönpanossa. Sähköisten markkinoiden luominen ja tietyillä toimialoilla käytetyt vapaaehtoiset ympäristötavoitteita sisältävät sopimukset ovat esimerkkejä uusista käytännöistä, joista komissio on tehnyt päätöksen. Suuri osa komission täytäntöönpanotoiminnasta vuonna 2000 keskittyi juuri vapautetuille markkinoille, joilla kilpailuolosuhteet eivät ole vielä täysin vakiintuneet.

5. Kilpailu johtaa voimavarojen jatkuvaan siirtymiseen heikkeneviltä yrityksiltä tai aloilta uusille ja nopeasti kasvaville yrityksille tai aloille. "Uudessa taloudessa", jolle on ominaista suurelta osin aineeton luonne ja perustuminen tietoon ja tekniikkaan, tästä prosessista on tullut erittäin nopea. On erittäin tärkeää, että tätä voimavarojen siirtymistä ei estetä eikä sulautumien, yhteisyritysten ja yritysostojen avulla toteutettavia muutoksia ja uudelleenjärjestelyjä vaikeuteta. Tähän prosessiin liittyy kuitenkin vaaroja. Sulautumat voivat johtaa liian keskittyneeseen markkinarakenteeseen, jolloin kuluttajien valintamahdollisuudet pienenevät ja harvojen jäljellä olevien tuottajien mahdollisuudet salaiseen yhteistyöhön kasvavat.

6. Koska markkinat ovat laajentuneet ja aktiivinen toiminta edellyttää suurempaa kriittistä massaa, komission tutkittaviksi tulevien sulautumien ja liittoutumien lukumäärä ja mutkikkuus on jatkuvasti suurentunut viime vuosien aikana. Vuonna 2000 komissio teki 345 päätöstä, eli 18 prosenttia enemmän kuin vuonna 1999. Useisiin tapauksiin liittyi suuria ongelmia, mikä on saanut komission kehittämään analyysissaan käyttämiään välineitä, erityisesti talousteorian käytännön soveltamisen alalla.

7. Ympäristössä, jossa kilpailua on yhä enemmän ja yhdentyminen etenee jatkuvasti, on erityisen tärkeää, että valtiontuki ei vääristä markkinoiden toimintaa kohtuuttomasti. Jo mainittujen lainsäädäntöpuitteiden ajan tasalle saattamista ja järkeistämistä koskevien aloitteiden lisäksi komissio on vakuuttunut tarpeesta lisätä avoimuutta alalla ja ottaa tätä tarkoitusta varten käyttöön yleinen valtiontukirekisteri ja tulostaulu. Uusien aloitteiden lisäksi komissio on keskittynyt valvomaan, että sen päätöksiä, erityisesti sääntöjenvastaisen tuen takaisinperintää koskevia päätöksiä, sovelletaan moitteettomasti.

8. Kilpailupolitiikan kansainvälisestä ulottuvuudesta on syytä mainita kaksi seikkaa. Ensinnäkin kilpailuasioiden maantieteellisen ulottuvuuden kasvu tarkoittaa sitä, että yhä suurempi määrä kaupallisista liiketoimista kuuluu kilpailusääntöjä antaneiden maiden toimivallan piiriin, ja näiden maiden lukumäärä kasvaa. Jotta nämä asiat voitaisiin analysoida kunnolla ja välttää ristiriitoja, komission on usein tehtävä tiivistä yhteistyötä ja vaihdettava tietoja muiden kilpailuviranomaisten kanssa. Toiseksi komission on kiinnitettävä enemmän huomiota seuraavaan laajentumisen kilpailunäkökohtiin. Laajentuminen ei saisi johtaa suureen epätasapainoon valtiontuen tai kilpailukyvyn suhteen. Tästä syystä on tärkeää tehdä yhteistyötä ehdokasmaiden kanssa ja varmistaa, että samoja sääntöjä sovelletaan yhtä tehokkaasti kaikkialla laajentuneen unionin alueella.

Tilastotietoja komission toiminnasta yhteisön kilpailulainsäädännön soveltamiseksi vuonna 2000

9. Vuonna 2000 uusien asioiden kokonaismäärä oli 1 206. Näistä 297 koski kilpailunrajoituksia (81, 82 ja 86 artikla), 345 yrityskeskittymiä ja 564 valtiontukea. Vuonna 1999 uusia asioita oli yhteensä 1 249, joista 388 koski kilpailunrajoituksia, 292 yrityskeskittymiä ja 569 valtiontukea. Kokonaismäärän vähäinen lasku johtui näin ollen kilpailunrajoituksia koskevien asioiden vähenemisestä, kun taas valtiontukea koskevien asioiden määrä on pysynyt vakaana ja yrityskeskittymiä koskevien asioiden määrä on jatkanut kasvuaan ja kaksinkertaistunut kolmen viime vuoden aikana.

10. Kilpailunrajoituksia koskevien uusien asioiden selvä väheneminen johtuu viimeaikaisesta politiikan kehityksestä. Vertikaalisia rajoituksia koskeva uusi ryhmäpoikkeus on tuntuvasti pienentänyt tarvetta tehdä ilmoitus tällaisista sopimuksista. Samoin vertikaalisia sopimuksia koskevat uudet suuntaviivat ja ehdotukset horisontaalisia sopimuksia koskeviksi uusiksi säännöiksi, joista on järjestetty julkinen kuuleminen, ovat selventäneet kilpailusääntöjen mukaista arviointia ja mahdollisesti pienentäneet tarvetta saattaa tapaukset komission tietoon.

11. Toinen uusien asioiden vähenemiseen vaikuttanut tekijä on kanteluiden väheneminen. Kanteluiden lukumäärä on vaihdellut paljon eri vuosina (112 vuonna 2000, 149 vuonna 1999, 192 vuonna 1998, 177 vuonna 1997, 159 vuonna 1996, 114 vuonna 1995, 170 vuonna 1994 ja 110 vuonna 1993), minkä vuoksi päätelmien tekeminen siitä on vaikeaa.

12. Mielenkiintoista on huomata, että lähes 30 prosenttia uusista asioista otettiin käsiteltäväksi viran puolesta. Viran puolesta aloitettujen menettelyjen lukumäärä kasvoi myös absoluuttisesti edellisestä vuodesta (77:stä 84:ään). Yhdessä ilmoitusten vähenemisen kanssa tämä kehitys on yhdenmukainen sen tavoitteen kanssa, jonka mukaan vakiosopimukset käsitellään lainsäädännön avulla ja käytettävissä olevia resursseja käytetään aktiivisemman politiikan toteuttamiseen ja kaikkein vaarallisimpiin kilpailunvastaisiin menettelytapoihin keskittymiseen.

13. Loppuun käsiteltyjen asioiden kokonaismäärä oli 1 209, joista 379 koski kilpailunrajoituksia, 355 yrityskeskittymiä ja 475 valtiontukea [3]. Vuonna 1999 loppuun käsiteltyjen asioiden lukumäärä oli 1 321, joista 582 koski kilpailunrajoituksia, 279 yrityskeskittymiä ja 460 valtiontukea [4]. Runsas lainsäädäntötyö ja muutamat resursseja vaatineet kartellit hidastivat toimintaa kilpailunrajoitusten alalla. Tästä huolimatta loppuun käsiteltyjen asioiden määrä (379) oli huomattavasti suurempi kuin uusien asioiden määrä (297), mikä pienensi kasautuneiden töiden määrää.

[3] Valtiontukia koskeva luku perustuu komission tekemien päätösten määrään. Koska jotkin päätökset koskevat useampaa kuin yhtä asiaa, luku aliarvioi hieman komission päätöksellä loppuun käsiteltyjen valtiontukiasioiden lukumäärää.

[4] Valtiontukia vuonna 1999 koskevaa lukua on tarkistettu vuoden 1999 XXIX kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen julkaisemisen jälkeen.

14. Kuten jo vuonna 1999, markkinoiden globalisaatio, euron käyttöönotto, yhtenäismarkkinoiden valmistuminen ja lähestyvä laajentuminen merkitsevät edelleen keskittymistoimien jatkumista vilkkaana Euroopassa. Vuoden 2000 aikana ilmoitettiin yhteensä 345 uutta keskittymää (+18 %) ja muodollisia päätöksiä tehtiin yhteensä 345, 28 prosenttia enemmän kuin vuonna 1999.

15. Valtiontuen alalla ilmoitusten lukumäärä pysyi hämmästyttävän vakaana vuoteen 1999 verrattuna (469 vuosina 1999 ja 2000) samoin kuin aloitettujen menettelyjen lukumäärä (67 verrattuna 68:aan vuonna 1999) ja kielteisten lopullisten päätösten lukumäärä (26 verrattuna 33:een vuonna 1999). Sitä vastoin käsiteltävänä olevien asioiden lukumäärä on noussut huomattavasti (564 verrattuna 428:aan vuonna 1999), mikä voidaan osittain selittää jo vuonna 1997 aloitetuilla lukuisilla menettelyillä, jotka vaativat paljon resursseja.

Lisälehti 1: Euroopan kilpailupäivä Lissabonissa ja Pariisissa

Astuessaan virkaansa komissaari Mario Monti ilmoitti Euroopan parlamentille pyrkivänsä useiden toimenpiteiden avulla parantamaan kansalaisille suunnattua kilpailupolitiikkaa koskevaa tiedotusta ja lisäämään komission toiminnan avoimuutta ja EY:n kuluttajien, säästäjien, julkisten palveluiden käyttäjien ja palkansaajien mahdollisuuksia osallistua siihen. Kansalaisten on tiedettävä paremmin, kuinka he kilpailupolitiikan ansiosta voivat hyötyä monipuolisesta tarjonnasta, tuotteiden ja palvelujen paremmasta laadusta sekä hintojen laskusta. Tämän vuoksi päätettiin järjestää kahdesti vuodessa Euroopan kilpailupäivä siinä jäsenvaltiossa, joka on kulloinkin neuvoston puheenjohtajavaltio.

Euroopan kilpailupäivä Lissabonissa ( 9. kesäkuuta 2000)

Ensimmäinen Euroopan kilpailupäivä järjestettiin Lissabonissa kesäkuussa 2000, ja se oli järjestäjien mukaan menestys.

Portugalissa järjestetty Euroopan kilpailupäivä oli osa laajempaa kaksipäiväistä kilpailupolitiikkaa koskevaa tapahtumaa, jonka ensimmäinen päivä omistettiin kansallisille kysymyksille.

Ensimmäisissä pyöreän pöydän keskusteluissa jatkettiin komissaari Montin aloittamaa keskustelua kilpailupolitiikan myönteisistä vaikutuksista EU:n kansalaisten jokapäiväiseen elämään. Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Christa Randzio-Plath kannatti puheessaan voimakkaasti komissaari Montin esittämiä näkemyksiä. Hän korosti erityisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoajien roolia markkinataloudessa, jossa sovelletaan kilpailusääntöjä.

Päivän aikana käsiteltiin myös erityiskysymyksiä, nimittäin moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä Euroopassa ja kilpailusääntöjen soveltamista vapaisiin ammatteihin.

Tilaisuuteen osallistui noin 250 henkilöä, jotka edustivat kaikkia kilpailupolitiikasta yleensä kiinnostuneita ryhmiä, eli lakimiehiä, yrityksiä, kilpailuviranomaisia, suurlähetystöjä yms. Kuluttajajärjestöjen edustajia oli mukana vähemmän.

Tämän ensimmäisen tilaisuuden aikana esiteltiin useita tiedotusmuotoja: kilpailupolitiikkaa koskeva video, tiedotusjulisteita ja -tauluja sekä uusi suurelle yleisölle suunnattu esite "Euroopan unionin kilpailupolitiikan vaikutus kansalaisiin".

Euroopan kilpailupäivä Pariisissa (17. lokakuuta 2000)

Toinen Euroopan kilpailupäivä järjestettiin Pariisissa 17. lokakuuta 2000 ja se kesti aamupäivän.

Komissaari Monti aloitti tilaisuuden vetoamalla kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen velvollisuudentuntoon markkinatoimijoina. Pierre Mendès Francea mukaillen hän totesi, että kuluttaminen on valitsemista, vapaasti ja vastuuntuntoisesti.

Ensimmäisissä pyöreän pöydän keskusteluissa käsiteltiin telealan vapauttamista ja arvioitiin alan kilpailulle avaamisen myönteisiä vaikutuksia ottaen huomioon liittymämaksujen nousemisella oleva päinvastainen vaikutus. Keskusteluissa päästiin yksimielisyyteen siitä, että kilpailu ja yhteisvastuullisuus eivät ole ristiriidassa keskenään ja että säännelty kilpailu on paras takuu unionin kansalaisille. Lopuksi kuluttajat toivat ilmi eräitä huolenaiheita, jotka liittyvät tele-, media- ja Internet-alojen lähentymiseen.

Toisessa pyöreässä pöydässä käsiteltiin vähittäiskaupan tuotteita. Yksi keskustelussa esille tulleista suurimmista kysymyksistä koski vähittäiskauppojen lisääntyneestä ostovoimasta yksittäisille kuluttajille aiheutuvaa kielteistä vaikutusta: pienempi valikoima, yhdenmukaistetut tuotteet jne.

Konferenssikeskuksessa oli paikalla yli 300 henkilöä, joista yli puolet oli kuluttajajärjestöjen edustajia. Keskusteluihin osallistui Belgian, Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Saksan viranomaisia sekä yksi edustaja Euroopan Kuluttajaliitosta (BEUC).

Kuluttajajärjestöjen edustajat osallistuivat aktiivisesti keskusteluihin esittäen huomautuksia ja lukuisia kysymyksiä. Nämä merkittävät ja voimakkaat puheenvuorot antoivat keskustelulle selvästi kuluttajapainotteisen sävyn, tosin jotkut kysymykset eivät koskeneet kilpailuun liittyviä näkökohtia vaan kuluttajasuojaa.

I - Kilpailuoikeus: perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla; valtion monopolit ja yksinoikeudet: perustamissopimuksen 31 ja 86 artikla

A - Lainsäädännön ja sen tulkinnan nykyaikaistaminen

16. Komissio antoi 27. syyskuuta 2000 ehdotuksen asetukseksi, jonka tarkoituksena on nykyaikaistaa perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosäännöt. Kyseiset artiklat sisältävät yhteisön kilpailusäännöt, joita sovelletaan yritysten välisiin kilpailua rajoittaviin menettelytapoihin ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön. Kyseessä on EU:n tärkein lainsäädäntöhanke kilpailun alalla vuonna 1989 annetun sulautuma-asetuksen jälkeen. Hanke helpottaa suuresti yhteisen kilpailukulttuurin vahvistamista EU:ssa.

17. Aineellisoikeudellisten sääntöjen selventäminen ja tarkistaminen on olennainen osa uudistusprosessia. Tarkistuksella pyritään yksinkertaistamaan sääntöjä ja pienentämään taakkaa, joka sääntelystä aiheutuu etenkin sellaisille yrityksille, joilla ei ole markkinavoimaa. Samalla kuitenkin varmistetaan, että merkittävää markkinavoimaa omaavien yritysten täytäntöönpanemia sopimuksia valvotaan tehokkaammin. Komissio on juuri saanut päätökseen työnsä vertikaalisten sopimusten alalla antamalla uuden ryhmäpoikkeusasetuksen ja jakelua koskevat suuntaviivat, jotka kattavat kaikki alat moottoriajoneuvojen jakelua lukuun ottamatta.

18. Horisontaalisten sopimusten alalla komissio on antanut tarkistetut ryhmäpoikkeusasetukset tutkimus- ja kehityssopimuksille sekä erikoistumissopimuksille. Näitä asetuksia täydennetään suuntaviivoilla 81 artiklan soveltamisesta horisontaalista yhteistyötä koskeviin sopimuksiin. Horisontaalisissa suuntaviivoissa tunnustetaan yritysten tarve vastata yhä suurempaan kilpailupaineeseen ja muuttuviin markkinoihin, jotka ovat seurausta globalisaatiosta, teknisen kehityksen nopeudesta ja markkinoiden yleensä ottaen dynaamisemmasta luonteesta. Yhteistyön avulla voidaan usein jakaa riskejä, säästää kustannuksia, yhdistää taitotietoa ja saada innovaatiot nopeammin käyttöön.

1. Komission uudet kilpailusäännöt vertikaalisten rajoitusten alalla

19. Komissio antoi 22. joulukuuta 1999 asetuksen (EY) N:o 2790/1999 perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin [5]. Uuden ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisala on laaja ja siinä säädetty ryhmäpoikkeus koskee 30 prosentin markkinaosuuden kynnysarvoon asti kaikkia kahden tai useamman yrityksen välisiä vertikaalisia sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja tiettyjä vakavimpia kilpailunrajoituksia ja ehtoja lukuun ottamatta [6]. Markkinaosuuden ollessa yli 30 prosenttia sopimuksia ei automaattisesti pidetä lainvastaisina vaan ne on mahdollisesti tutkittava erikseen. Auttaakseen yrityksiä sopimustensa tutkimisessa komissio antoi 24. toukokuuta 2000 suuntaviivat vertikaalisista rajoituksista [7].

[5] EYVL L 336, 29.12.1999, s. 21.

[6] Ks. vuoden 1999 kilpailupolitiikkaa koskevan kertomuksen 8-19 kohta.

[7] Komission tiedonanto - Suuntaviivat vertikaalisista rajoituksista, EYVL C 291, 13.10.2000, s. 1.

20. Suuntaviivoissa selvennetään:

- mitkä vertikaaliset sopimukset eivät tavallisesti vääristä kilpailua ja jäävät sen vuoksi 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle. Tämä koskee erityisesti pk-yritysten välisiä sopimuksia, aitoja edustussopimuksia ja sopimuksia, joissa tavarantoimittajalla ja ostajalla ei kummallakaan ole merkittävää markkinavoimaa;

- mitkä vertikaaliset sopimukset hyötyvät ryhmäpoikkeusasetuksen luomasta oikeusvarmuudesta. Tämä tehdään kuvailemalla ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisedellytykset;

- missä olosuhteissa komission tai jäsenvaltion viranomaisten on mahdollisesti peruutettava ryhmäpoikkeuksesta johtuva etu. Peruuttaminen voi olla välttämätöntä erityisesti silloin, kun pääsy merkityksellisille markkinoille rajoittuu merkittävästi kilpailevien toimittajien tai ostajien samankaltaisten vertikaalisten sopimusten rinnakkaisten verkostojen kumulatiivisen vaikutuksen vuoksi. Peruuttaminen voi olla tarpeen myös silloin, kun ostajalla on yksinomaisen toimitusvelvollisuuden tai yksinmyynnin yhteydessä merkittävää markkinavoimaa merkityksellisten markkinoiden myöhemmässä vaiheessa, jossa se myy tavaroita tai tarjoaa palveluita;

- useita markkinoiden määrittelemiseen ja markkinaosuuden laskentaan liittyviä ongelmia, joita voi esiintyä yritysten soveltaessa 30 prosentin markkinaosuuden kynnysarvoa ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamiseksi;

- komission täytäntöönpanopolitiikkaa 30 prosentin markkinaosuuden kynnysarvon ylittävissä tapauksissa, joita ryhmäpoikkeusasetus ei kata. Suuntaviivoissa annetaan yleiset arviointipuitteet, joita sovelletaan tärkeimpiin vertikaalisten rajoitusten erityismuotoihin, joita ovat esimerkiksi yhden tuotemerkin määrääminen, yksinmyynti ja valikoiva jakelu.

2. Komission uudet kilpailusäännöt horisontaalisten yhteistyösopimusten alalla

2.1. Johdanto

21. Komissio antoi 29. marraskuuta 2000 asetuksen (EY) N:o 2658/2000 perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamista erikoistumissopimusten ryhmiin [8], asetuksen (EY) N:o 2659/2000 perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tutkimus- ja kehityssopimusten ryhmiin [9] sekä suuntaviivat perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamista horisontaalista yhteistyötä koskeviin sopimuksiin [10], [11]. Uudet asetukset korvaavat entiset ryhmäpoikkeusasetukset erikoistumissopimuksista [12] ja tutkimus- ja kehityssopimuksista (T&K) [13], joiden voimassaolo päättyi 31. joulukuuta 2000. Suuntaviivat, jotka korvaavat kaksi tiedonantoa (kyseiset tiedonannot koskivat tiettyjä 81 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle jääviä yhteistyösopimuksia [14] ja yhteistoiminnallisten yhteisyritysten arviointia [15]), kattavat useampia horisontaalisten sopimusten kaikkein yleisimmistä muodoista ja täydentävät T&K:ta ja erikoistumista koskevia ryhmäpoikkeusasetuksia.

[8] EYVL L 304, 5.12.2000, s.3.

[9] EYVL L 304, 5.12.2000, s.7.

[10] EYVL C 3, 6.1.2001, s, 2.

[11] Ryhmäpoikkeusasetukset ja suuntaviivat ovat saatavilla kilpailun pääosaston www-sivuilla osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/legislation/.

[12] Komission asetus (ETY) N:o 417/85, annettu 19 päivänä joulukuuta 1984, perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta erikoistumissopimusten ryhmiin (EYVL L 53, 22.2.1985, s.1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2236/97 (EYVL L 306, 11.11.1997, s. 12).

[13] Komission asetus (ETY) N:o 418/85, annettu 19 päivänä joulukuuta 1984, perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tutkimus- ja kehityssopimusten ryhmiin (EYVL L 53, 22.2.1985, s. 5.), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2236/97 (EYVL L 306, 11.11.1997, s. 12.).

[14] Komission tiedonanto sopimuksista, päätöksistä ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista yritysten välisen yhteistyön alalla (EYVL C75, 29.7.1968, s. 3.).

[15] Komission tiedonanto yhteistoiminnallisten yhteisyritysten arvioinnista ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisesti (EYVL C 43, 16.2.1993, s. 2).

22. Yritysten on vastattava globalisaation, nopean teknisen kehityksen ja markkinoiden yleisesti dynaamisemman luonteen aiheuttamaan lisääntyneeseen kilpailupaineeseen ja muutoksiin markkinoilla. Yhteistyön avulla voidaan usein jakaa riskejä, säästää kustannuksia, yhdistää taitotietoa ja saada innovaatiot nopeammin käyttöön. Erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille yhteistyö on merkittävä keino sopeutua muuttuviin markkinoihin. Myös kuluttajat saavat osansa tästä hyödystä, jos tehokas kilpailu säilyy markkinoilla. Tarkistus oli välttämätön sääntöjen mukauttamiseksi markkinoiden uuteen kehitykseen ja taloudelliseen ajattelutapaan, ja nykyaikaistamisen yhteydessä myös sen vuoksi, että tuomioistuimilla ja kansallisilla viranomaisilla olisi käytettävissään selkeät ohjeet. Yhteisenä tavoitteena oli sääntöjen yksinkertaistaminen ja yrityksille sääntelystä aiheutuvan taakan pienentäminen, erityisesti sellaisten yritysten osalta, joilla ei ole markkinavoimaa.

23. Uudet säännöt merkitsevät sitä, että horisontaalista yhteistyötä koskevien sopimusten arvioinnissa siirrytään nykyisen lainsäädännön mukaisesta muodollisesta, sääntelyä korostavasta lähestymistavasta taloudelliset seikat paremmin huomioon ottavaan lähestymistapaan. Uuden lähestymistavan perustavoitteena on sallia kilpailijoiden välinen yhteistyö, kun siitä on hyötyä taloudelliselle hyvinvoinnille ilman kilpailuun kohdistuvia riskejä.

2.2. Ryhmäpoikkeusasetukset

24. Uudet asetukset on muotoiltu käyttäjäystävällisemmiksi ja niiden soveltamisalaa on laajennettu ja selkeyttä lisätty. Entisissä T&K:ta ja erikoistumista koskevissa ryhmäpoikkeusasetuksissa ei pelkästään määritelty niitä sopimusryhmiä, jotka asetukset kattoivat, vaan niissä myös lueteltiin poikkeusluvan saaneet lausekkeet. Tällaiset niin sanotut valkoiset listat on poistettu uusista ryhmäpoikkeuksista. Sen sijaan uusissa asetuksissa poikkeuslupa myönnetään kaikille T&K- ja erikoistumissopimuksille, jotka täyttävät tietyt ehdot eivätkä sisällä vakavimpia kilpailunrajoituksia. Näin ollen uusissa asetuksissa luovutaan ehtoihin perustuvasta lähestymistavasta ja lisätään sopimuspuolten sopimusvapautta.

25. Suuremman joustavuuden lisäksi uusi T&K:ta koskeva ryhmäpoikkeusasetus sisältää seuraavat päämuutokset:

(1) Poistetaan vaatimus, joka koski puiteohjelman laatimista ennen T&K-sopimusten tekemistä.

(2) Poikkeuksen markkinaosuusraja nostetaan 20 prosentista 25 prosenttiin. Näin tunnustetaan, että T&K-yhteistyö parantaa erityisesti tehokkuutta, mutta sillä ei ole yhtä todennäköisesti kilpailua rajoittavia vaikutuksia kuin muilla yhteistyön muodoilla.

(3) Kun sopimuksessa määrätään yhteisesti kehitettyjen tuotteiden yhteisestä jakelusta, markkinaosuusraja nostetaan nykyisestä 10 prosentista 25 prosenttiin.

(4) Markkinaosuuden vaihtelun varaa nostetaan 2 prosentista 5 prosenttiin.

(5) Pidennetään aikaa, jona yhteisesti kehitettyjen tuotteiden yhteinen hyödyntäminen kuuluu poikkeuksen soveltamisalaan markkinaosuudesta riippumatta. Tätä aikaa on nostettu viidestä vuodesta seitsemään vuoteen sen perusteella, että on useita aloja, joilla T&K-investointeja tuskin saadaan takaisin viidessä vuodessa. Tiettyjen yhteiseen hyödyntämiseen liittyvien rajoitusten sallimista saman seitsemän vuoden pituisen ajanjakson aikana ehdotetaan.

(6) Vastustamismenettely poistetaan. Kyseinen menettely ei ole enää tarpeen, koska poikkeus kattaa vakavimpia kilpailunrajoituksia lukuun ottamatta kaikki rajoitukset.

(7) Lisätään säännös, joka sallii ryhmäpoikkeuksen peruuttamisen niissä tapauksissa, joissa sopimus poistaisi tehokkaan T&K-kilpailun tietyillä markkinoilla. Tämä on tarpeen innovaatiokilpailun suojelemiseksi, sillä ei olisi järkevää soveltaa asetuksen tavallisia markkinaosuusrajoja aivan uusiin tuotteisiin.

26. Uudessa erikoistumissopimuksia koskevassa ryhmäpoikkeusasetuksessa päämuutokset ovat seuraavat:

(1) Asetuksen soveltamisala laajennetaan kattamaan kilpailijoiden välinen yksipuolinen erikoistuminen. Tämä on ulkoistamismuoto, jossa toinen sopimuspuoli lupaa lopettaa tiettyjen tuotteiden valmistamisen ja ostaa ne toiselta sopimuspuolelta, joka lupaa valmistaa ja toimittaa kyseisiä tuotteita. Yksipuolinen erikoistuminen kilpailijoiden välillä otettiin asetuksen soveltamisalaan, koska sen merkitys on kasvanut monilla aloilla ja sen avulla voidaan lisätä tehokkuutta. Muiden kuin kilpailijoiden välinen yksipuolinen erikoistuminen kuuluu tiettyjen ehtojen täyttyessä vertikaalisia sopimuksia koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalaan [16].

[16] Komission asetus (EY) N:o 2790/1999, annettu 22 päivänä joulukuuta 1999, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin (EYVL L 336, 29.12.1999, s. 21).

(2) Vastavuoroisen erikoistumisen tapauksessa edellytetään toimitus- ja ostovelvoitteen käyttämistä, jotta kumpikaan osapuolista ei poistu jatkojalostuksen markkinoilta. Tämä on välttämätöntä, jotta voidaan estää osapuolia jakamasta markkinoita vastavuoroisen erikoistumissopimuksen varjolla.

(3) Liikevaihdon raja-arvo poistetaan.

(4) Markkinaosuuden vaihtelun varaa nostetaan 2 prosentista 5 prosenttiin kuten T&K-sopimuksia koskevassa ryhmäpoikkeusasetuksessa.

(5) Sallitaan mahdollisuus yksinmyynti- tai yksinostovelvoitteisiin.

27. Molemmissa asetuksissa säädetään 18 kuukauden siirtymäkaudesta, jonka aikana sellaiset sopimukset, jotka eivät täytä uusien asetusten edellytyksiä mutta täyttävät aikaisemmissa asetuksissa säädetyt edellytykset poikkeuksen myöntämiselle, kuuluvat poikkeuksen soveltamisalaan.

2.3. Suuntaviivat

28. Suuntaviivat täydentävät ryhmäpoikkeusasetuksia. Niissä kuvaillaan yleinen lähestymistapa, jota on noudatettava arvioitaessa horisontaalisia yhteistyösopimuksia. Niitä sovelletaan ryhmäpoikkeusten ulkopuolelle jääviin T&K- ja tuotantosopimuksiin sekä kaikkiin muihin kilpailijoiden välisen yhteistyön yleisiin muotoihin. Suuntaviivojen soveltamisalaan kuuluvat seuraavat sopimusmuodot: T&K-, tuotanto-, osto-, markkinointi-, standardointi- ja ympäristösopimukset. Suuntaviivoissa kuvaillaan yleinen lähestymistapa, jota on sovellettava arvioitaessa horisontaalisia yhteistyösopimuksia, ja luodaan yleiset puitteet analyysille. Tämä auttaa yrityksiä arvioimaan suuremmalla varmuudella, rajoittaako sopimus kilpailua ja jos rajoittaa, täyttääkö se edellytykset poikkeuksen myöntämiseen.

29. Kaikkia suuntaviivojen soveltamisalaan kuuluvia horisontaalisten yhteistyösopimusten muotoja arvioidaan yleisten analyysipuitteiden mukaisesti. Nämä puitteet voidaan kuvailla lyhyesti seuraavalla tavalla: Horisontaalinen yhteistyösopimus pystyy rajoittamaan kilpailua ainoastaan silloin, jos se todennäköisesti vähentää kilpailua markkinoilla siinä määrin, että sillä voidaan olettaa olevan kielteinen vaikutus hintoihin, tuotantomääriin, innovaatiotoimintaan taikka tavaroiden tai palvelujen valikoimaan tai laatuun. Kilpailun rajoittaminen on mahdollista, kun sopimuspuolilla on asianmukaiset keinot toimintansa yhteensovittamiseksi ja tietty määrä markkinavoimaa. Näin ollen yhteistyötä on arvioitava sen taloudellisessa yhteydessä ottaen huomioon sekä sopimuksen luonne että sopimuspuolten yhdistetty markkinavoima, jotka yhdessä muiden rakenteellisten tekijöiden kanssa määräävät yhteistyön mahdollisuuden vähentää kokonaiskilpailua näin merkittävällä tavalla.

30. Näitä kahta kriteeriä on tavallisesti arvioitava yhdessä. On kuitenkin tilanteita, joissa yhteistyön luonteen perusteella sopimuksen voidaan heti katsoa kuuluvan 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Tämä koskee pääasiassa sopimuksia, joiden tavoitteena on kilpailun rajoittaminen hintojen vahvistamisen, tuotannon rajoittamisen taikka markkinoiden, asiakkaiden tai toimituslähteiden jakamisen avulla. Näitä rajoituksia pidetään kaikkein haitallisimpina, koska niissä vaikutetaan suoraan kilpailumekanismin lopputulokseen. Tämän vuoksi voidaan olettaa, että näillä rajoituksilla on kielteisiä vaikutuksia markkinoihin eivätkä ne johda tehokkuuden parantumiseen tai kuluttajille koituviin hyötyihin. Sen vuoksi ne ovat lähes aina kiellettyjä.

31. Toisaalta on myös sellaisia horisontaalisia sopimuksia, joiden osalta voidaan heti todeta, että ne eivät yleensä kuulu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Esimerkkejä tällaisista sopimuksista ovat muiden kuin kilpailijoiden väliset sopimukset, sellaisten kilpailevien yritysten väliset sopimukset, jotka eivät yksinään pystyisi hoitamaan yhteistyön piiriin kuuluvaa hanketta tai toimintaa, ja yhteistyö, joka koskee toimintaa, joka ei vaikuta merkityksellisiin kilpailuparametreihin. Tällaiset yhteistyösopimukset voivat kuulua 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ainoastaan silloin, jos niihin osallistuu yrityksiä, joilla on merkittävää markkinavoimaa, ja jos ne todennäköisesti aiheuttavat kolmansiin osapuoliin kohdistuvia markkinoiden sulkemiseen liittyviä ongelmia.

32. Kaikki muut sopimukset on analysoitava molempien kriteerien mukaan (sopimuksen luonne ja markkinavoima sekä markkinoiden rakenne) sen määrittämiseksi, kuuluvatko ne 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

33. Sopimusryhmittäin jaoteltu tarkastelu helpottaa erilaisiin yhteistyömuotoihin liittyvien erityisten kilpailuongelmien huomioon ottamista. Samalla käsitellään yleisimpiä sopimusyhdistelmiä, esimerkiksi yhteinen T&K, johon myöhemmin yhdistetään yhteinen tuotanto.

34. Kun vakavimpia kilpailunrajoituksia ei esiinny ja markkinavoima jää alle tietyn tason markkinaosuuden mukaan määriteltynä, suuntaviivat luovat oikeusvarmuuden (ns. "safe haven") ostosopimuksille ja markkinoille saattamista koskeville sopimuksille. Kuten ryhmäpoikkeusasetuksia sovellettaessa, taloudellisten toimijoiden ei tämän oikeusvarmuuden ansiosta tavallisesti tarvitse arvioida sopimustensa vaikutusta markkinoihin.

35. Ostosopimusten osalta suuntaviivoissa tunnustetaan, että ei ole absoluuttista kynnysarvoa, joka osoittaisi, että ostoyhteistyö luo markkinavoimaa, jonka perusteella se kuuluu 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, ja korostetaan, että useimmissa tapauksissa tällaisen markkinavoiman olemassaolo on epätodennäköistä, jos sopimuspuolten yhteenlaskettu markkinaosuus on hankintamarkkinoiden lisäksi myös myyntimarkkinoilla alle 15 prosenttia. Jos kyseiset markkinaosuusrajat alittavat sopimukset kuuluvat 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, suuntaviivojen mukaan tällaisilla markkinaosuuksien tasoilla on todennäköistä, että sopimus täyttää 81 artiklan 3 kohdan edellytykset [17].

[17] Ks. suuntaviivojen 130 kohta.

36. Sellaisten markkinoille saattamista koskevien sopimusten osalta, joihin ei liity hintojen vahvistamista, suuntaviivoissa korostetaan, että useimmissa tapauksissa markkinavoimaa tuskin on riittävästi, jos sopimuspuolten yhteenlaskettu markkinaosuus on alle 15 prosenttia. Jos kyseiset markkinaosuusrajat alittavat sopimukset kuuluvat 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, suuntaviivojen mukaan tällaisilla markkinaosuuksien tasoilla on todennäköistä, että sopimus täyttää 81 artiklan 3 kohdan edellytykset [18].

[18] Ks. suuntaviivojen 149 kohta.

3. Ehdotus uudeksi asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosta

37. Komissio antoi 27. syyskuuta 2000 ehdotuksen uudeksi asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanosta [19]. Uuden asetuksen tarkoituksena on korvata vuonna 1962 annettu asetus N:o 17 sekä liikenteen alan asetusten (ETY) N:o 1017/68, (ETY) N:o 4056/86 ja (ETY) N:o 3975/87 sisältämät menettelysäännöt. Kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa maatalouden alalla säädellään jatkossakin asetuksella N:o 26 vuodelta 1962.

[19] KOM (2000) 582 - ei vielä julkaistu.

38. Ehdotus uudeksi täytäntöönpanoasetukseksi noudattaa 28. huhtikuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan (nykyisin 81 ja 82 artikla) soveltamissääntöjen uudistamisesta annettua komission valkoista kirjaa [20], joka aloitti laajan julkisen ja akateemisen keskustelun. Valmistellessaan ehdotusta komissio kuuli useita tahoja, joiden etua asia koskee. Komissio kävi syvällisiä keskusteluja useista valkoisen kirjan ehdotusten täytäntöönpanoa koskevista aiheista erityisesti jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten asiantuntijoiden muodostaman työryhmän kanssa. Kuulemiseen osallistui myös Eftan valvontaviranomaisen ja Eftan jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten asiantuntijoita. Ehdotuksen laadinnassa komissio otti huomioon myös valkoista kirjaa seuranneen julkisen kuulemisen tulokset ja erityisesti Euroopan parlamentin 18. tammikuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa ja talous- ja sosiaalikomitean 8. joulukuuta 1999 antamassaan lausunnossa esittämät kannanotot valkoisesta kirjasta. Molemmat toimielimet tukivat komissio valkoisessa kirjassa esittämää lähestymistapaa ja korostivat sitä, kuinka tärkeää on varmistaa yhteisön kilpailuoikeuden johdonmukaisen soveltaminen rinnakkaisen toimivallan järjestelmässä ja riittävän oikeusvarmuuden turvaaminen.

[20] KOM (1999) 101 (EYVL C 132, 12. 5. 1999).

39. Ehdotus uudeksi täytäntöönpanoasetukseksi perustuu pääosiltaan valkoiseen kirjaan. Komission ehdotuksen tavoitteena on erityisesti siirtyminen asetuksen N:o 17 ilmoitus- ja lupajärjestelmästä, joka ei enää suojele tehokkaasti kilpailua yhteisössä, täytäntöönpanojärjestelmään, joka perustuu koko 81 artiklan suoraan sovellettavuuteen. Siirtymisestä uuteen järjestelmään säädetään ehdotuksen 1 ja 6 artiklassa. Ehdotuksen 1 artiklassa vahvistetaan koko 81 artiklan suoraa sovellettavuutta koskevat periaatteet ja 6 artiklassa annetaan kansallisille tuomioistuimille toimivalta soveltaa myös 81 artiklan 3 kohtaa, kun 81 artiklan 1 kohtaan vedotaan.

40. Komissio on muokannut ehdotuksiaan monessa suhteessa käydyn laajamittaisen keskustelun perusteella ja ottaen huomioon riskin kilpailuoikeuden jälleenkansallistamisesta (jonka erityisesti Euroopan parlamentti on ottanut esille) sekä yritysten oikeusvarmuutta uudessa järjestelmässä koskevat huolenaiheet. Tämän tuloksena ehdotetussa uudessa asetuksessa keskitytään kolmeen päätavoitteeseen, jotka ovat:

- tehokkaampi täytäntöönpano;

- tasavertaisemmat toimintaedellytykset sisämarkkinoilla;

- asianmukainen oikeusvarmuuden taso yrityksille.

3.1. Tehokkaampi täytäntöönpano

41. Ehdotettu järjestelmä lisää yhteisön kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa. Suurempi määrä täytäntöönpanijoita soveltaa sääntöjä, sillä komission yksinomainen toimivalta päättää poikkeuksen myöntämisestä 81 artiklan 3 kohdan nojalla poistetaan, jolloin komission lisäksi myös kansalliset kilpailuviranomaiset ja kansalliset tuomioistuimet voivat soveltaa 81 ja 82 artiklaa kokonaisuudessaan. Lisäksi ilmoitus- ja lupajärjestelmän poistaminen antaa komissiolle mahdollisuuden keskittyä kaikkein vakavimpien rikkomisten selvittämiseen ja niistä rankaisemiseen.

42. Ehdotuksen tiettyjen osien tarkoituksena on vahvistaa lainsäädäntöön perustuvan poikkeuksen suoraan sovellettavuuteen perustuvaan järjestelmään siirtymisen kokonaisvaikutusta. Komission ehdotuksessa esimerkiksi mahdollistetaan kansallisten viranomaisten täytäntöönpanotoiminnan tehostaminen horisontaalisen yhteistyön avulla. Ehdotuksen 12 artiklassa luodaan oikeusperusta komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten väliselle tietojenvaihdolle ja tietojen käyttämiselle todisteina EY:n kilpailuoikeuden soveltamista koskevissa menettelyissä.

43. Kilpailun suojelun takaamiseksi on myös tarpeen varmistaa, että komission tutkintavaltuudet ovat riittävät ja tehokkaat. Komissio on valkoisen kirjan antamisen jälkeen saamiensa kannanottojen perusteella muokannut ajattelutapaansa monessa suhteessa. Ehdotus sisältää kolme pääasiallista parannusta, joiden tarkoituksena on varmistaa 81 ja 82 artiklan tehokkaampi soveltaminen.

44. Ensinnäkin ehdotetaan niiden valtuuksien muuttamista, jotka komission virkamiehillä on tarkastusten suorittamiseen. Kansallisten kilpailuviranomaisten ja komission kokemukset osoittavat, että raskauttavia asiakirjoja säilytetään yhä enemmän yksityiskodeissa. Ehdotetun asetuksen mukaan komission tarkastajilla olisi sen vuoksi valtuudet tehdä etsintöjä kyseisen jäsenvaltion kansallisen tuomioistuimen luvalla yrityksen työntekijöiden yksityiskodeissa, jos on syytä epäillä, että niissä säilytetään liikeasiakirjoja. Lisäksi ehdotetaan, että komission tarkastajilla olisi oltava valtuudet sinetöidä kaappeja tai toimistoja sen varmistamiseksi, että asiakirjoja ei viedä pois tai tuhota tarkastusten aikana. Lopuksi komission tarkastajilla olisi oltava oikeus esittää tarkastuksen asiasisältöön liittyviä suullisia kysymyksiä.

45. Toiseksi komissio hylkää valkoisessa kirjassa esitetyn ajatuksen, jonka mukaan tuomioistuinvalvonta keskitettäisiin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle ja ehdottaa nyt tuomioistuimen määräyksiä koskevien kansallisten sääntöjen koontamista. Tämä koskee tilanteita, joissa yritys kieltäytyy antamasta komissiolle lupaa tarkastuksen suorittamiseen, ja selventää kansallisten tuomioistuinten toimivallan laajuutta yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamissa rajoissa.

46. Komissio ehdottaa kolmanneksi, kuten valkoisessa kirjassakin, menettelysääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen ja uhkasakkojen muuttamista. Näiden sakkojen suuruus määrättiin 1960-luvulla absoluuttisesti. Järjestelmää, joka perustuu tiettyihin prosenttiosuuksiin liikevaihdosta, pidetään sopivana ratkaisuna.

3.2. Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan sekä kansallisen kilpailuoikeuden välisen suhteen sääntely

47. Julkisessa kuulemisessa samoin kuin Euroopan parlamentin päätöslauselmassa ja talous- ja sosiaalikomitean lausunnossa tuotiin esille, että tarve varmistaa tasavertaiset toimintaedellytykset kaikkialla sisämarkkinoilla on uudistuksen suuri haaste.

48. Näiden huolenaiheiden perusteella ja ottaen huomioon edut, joita mahdollisesti saavutettaisiin täytäntöönpanon tehostumisesta, komissio on ehdottanut EY:n perustamissopimuksen 83 artiklan 2 kohdan e alakohdan nojalla uutta artiklaa, jolla säännellään 81 ja 82 artiklan sekä kansallisen kilpailuoikeuden välistä suhdetta (ehdotuksen 3 artikla). Kyseisessä artiklassa säädetään, että kun sopimus tai menettelytapa on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaa, sovelletaan vain yhteisön kilpailuoikeutta.

49. Ehdotettu artikla perustuu seuraaviin seikkoihin. Nykyisessä järjestelmässä samaan sopimukseen voidaan soveltaa sekä yhteisön kilpailuoikeutta että useiden jäsenvaltioiden kansallista kilpailuoikeutta. Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Walt Wilhelm [21] vahvistaman yhteisön kilpailuoikeuden ensisijaisuutta koskevan periaatteen mukaisesti kansallista oikeutta voidaan soveltaa vain, jollei se estä yhteisön kilpailusääntöjen yhdenmukaista soveltamista kaikkialla sisämarkkinoilla. Ensisijaisuutta koskeva periaate ratkaisee kaikki selvät lainvalintatilanteet yhteisön oikeuden hyväksi. Se ei kuitenkaan estä tehokkaasti epäjohdonmukaisuuksia eikä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttavien sopimusten ja menettelytapojen erilaista käsittelyä eri maiden kansallisen oikeuden nojalla.

[21] Asia 14/68 Walt Wilhelm (Kok. 1969, s. 1).

50. Asetuksen 3 artiklalla varmistetaan, että rajatylittävään kauppaan mahdollisesti vaikuttavat sopimukset ja menettelytavat tutkitaan yhden sääntökokonaisuuden nojalla. Tämä edistää tasavertaisia toimintaedellytyksiä yhteisössä ja poistaa kustannukset, joita niin kilpailuviranomaisille kuin liikeyrityksillekin aiheutuu yhteisön oikeuden ja kansallisten lakien rinnakkaisesta soveltamisesta. Artikla ei rajoita kansallisten kilpailuviranomaisten toimintamahdollisuuksia, sillä ne voivat soveltaa yhteisön lainsäädäntöä. Kansallisella tasolla saatu kokemus voi edistää yhteisön kilpailupolitiikan kehitystä kilpailuviranomaisten muodostamassa verkostossa.

51. Artiklalla varmistetaan myös, että kaikkiin tapauksiin, jotka koskevat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttavia sopimuksia ja menettelytapoja, sovelletaan kilpailuviranomaisten muodostaman verkoston puitteissa luotuja yhteistyöjärjestelyjä. Samalla poistetaan vaara, että yhteisön kilpailuoikeuden ja kansallisen kilpailuoikeuden samanaikainen soveltaminen haittaa verkoston toimivuutta.

3.3. Komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välinen yhteistyö verkostossa

52. Kansallisten kilpailuviranomaisten kannalta sellaisen verkoston perustaminen, jonka kaikki jäsenet soveltavat samaa oikeutta ja politiikkaa, edistää suuresti tehokkuutta, yhdenmukaisuutta ja tasavertaisia toimintaedellytyksiä kaikkialla sisämarkkinoilla. Muodollinen perusta verkoston perustamiselle on ehdotetun asetuksen 11 artikla.

53. Komissio uskoo, että tiivis yhteistyö verkoston puitteissa edistää yhteisen kilpailukulttuurin kehittymistä kaikkialla yhteisössä. Koska kilpailuoikeuden yhdenmukainen soveltaminen on erittäin tärkeää, on ehdotettu tiettyjä muodollisia järjestelmiä. Ehdotetun asetuksen 11 artiklan 4 kohdassa asetetaan kansallisille kilpailuviranomaisille velvoite kuulla komissiota ennen kuin ne tekevät päätöksen, jossa määrätään lopettamaan rikkominen, hyväksytään sitoumuksia tai evätään ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisesta johtuvat edut. Tällaisilla päätöksillä on suoria seurauksia niille, joille ne on osoitettu. Sen vuoksi on tärkeää varmistaa, että päätökset ovat yhdenmukaisia verkoston yleisen käytännön kanssa. Jos verkoston sisällä on merkittävää erimielisyyttä, komissiolla on toimivalta siirtää asian käsittely kansalliselta kilpailuviranomaiselta itselleen aloittamalla menettelyn asiassa.

54. Komissio ei aio käyttää 11 artiklassa ehdotettuja järjestelmiä puuttuakseen järjestelmällisesti jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten tekemien päätösten yksityiskohtiin. Järjestelmät on tarkoitettu turvakeinoksi, jonka avulla voidaan havaita ja korjata epäjohdonmukaisesta soveltamisesta aiheutuvat vakavat ongelmat.

55. Selventääkseen verkoston sisäistä yhteistyötä komissio laatii parhaillaan tiedonantoluonnosta verkoston sisäisestä yhteistyöstä. Tiedonantoluonnoksessa käsitellään erityisesti asian käsittelypaikan valintaa koskevia selviä ja samalla joustavia järjestelyjä, jotka perustuvat periaatteeseen asian käsittelijäksi parhaiten soveltuvan viranomaisen valinnasta. Tiedonanto korvaa nykyisin voimassa olevan tiedonannon. Tämän jälkeen jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten kanssa käydään perusteellinen keskustelu, jonka odotetaan johtavan verkoston toiminnan aloittamisen mahdollistavaan yhteisymmärrykseen.

3.4. Yhteistyön lisääminen kansallisten tuomioistuinten kanssa

56. Komission ehdotuksen tavoitteena on myös lisätä komission ja kansallisten tuomioistuinten välistä yhteistyötä, jotta edistettäisiin 81 ja 82 artiklan johdonmukaista soveltamista.

57. Ehdotetun asetuksen 15 artiklassa vahvistetaan kansallisten tuomioistuinten oikeus saada komissiolta sen hallussa olevia tietoja 81 ja 82 artiklan soveltamiseksi. Tuomioistuimet voivat myös pyytää komissiolta lausuntoa kysymyksistä, jotka liittyvät yhteisön kilpailusääntöjen soveltamiseen. Komissio määrittelee yksityiskohtaiset säännöt käytännöstään tiedonannossa, joka korvaa nykyisen tiedonannon kansallisten tuomioistuinten ja komission välisestä yhteistyöstä. Sääntöihin sisältyy määräaika, jonka kuluessa komission on vastattava kansallisten tuomioistuinten pyyntöihin.

58. Samassa artiklassa annetaan komissiolle ja kansallisille kilpailuviranomaisille oikeus toimittaa jäsenvaltioiden tuomioistuimille kirjallisia tai suullisia huomautuksia. Kansallisten kilpailuviranomaisten osalta oikeus rajoittuu niiden oman jäsenvaltion tuomioistuimiin. Komissio voi toimia kyseisen säännöksen mukaisesti vain yhteisön yleistä etua koskevista syistä (amicus curiae), eli ei yhden osapuolen edun nimissä. Säännöksellä pyritään erityisesti sallimaan komissiolle ja kansallisille kilpailuviranomaisille tuomioistuinten huomion kiinnittäminen seikkoihin, jotka ovat EY:n kilpailuoikeuden johdonmukaisen soveltamisen kannalta tärkeitä. Tämän järjestelyn avulla komissio pystyisi esimerkiksi saattamaan tuomioistuinten tietoon muita jäsenvaltioita koskevia tapauksia, joissa on esiintynyt samoja tai samankaltaisia ongelmia. Kansallisten tuomioistuinten ei ole pakko noudattaa komission tai kansallisen kilpailuviranomaisen esittämää lausuntoa. Tuomioistuimille voi kuitenkin olla hyötyä komissiolta saaduista tiedoista, kun ne harkitsevat ennakkoratkaisupyynnön tekemistä yhteisöjen tuomioistuimelle.

3.5. Riittävän oikeusvarmuuden varmistaminen yrityksille

59. Nykyisen asetuksen N:o 17 nojalla 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluva sopimus tai päätös on pätevä eli täytäntöönpanokelpoinen siviilikanneteitse ainoastaan siinä tapauksessa, että siitä ilmoitetaan komissiolle ja komissio myöntää sille poikkeusluvan. Käytännössä useimpien ilmoitettujen asioiden käsittely lopetetaan komission yksiköiden hallinnollisella kirjeellä, joka ei sido osapuolia.

60. Ehdotetulla asetuksella poistetaan ilmoitus- ja hyväksymismenettelyyn liittyvät byrokraattiset esteet mutta säilytetään riittävä oikeusvarmuus. Ehdotetun uuden järjestelmän mukaan 81 artiklan 3 kohdan edellytykset täyttävät sopimukset ja päätökset ovat päteviä ja täytäntöönpanokelpoisia tekohetkestään alkaen ilman, että tätä varten olisi tehtävä hallinnollinen päätös. Siten yritykset voivat luottaa siviilikanteisiin perustuvaan täytäntöönpanoon osana oikeusvarmuutta hallinnollisista toimenpiteistä riippumatta.

61. Ehdotettu asetus ei poista yritysten velvollisuutta arvioida, ovatko niiden liiketoimet kilpailusääntöjen mukaisia. Nykyisen asetuksen N:o 17 nojalla yritykset tekevät kyseisen analyysin laatiessaan ilmoitusta. Ehdotuksessa EY:n kilpailusääntöjen soveltaminen rinnastetaan muihin lainsäädännön alueisiin, joiden suhteen yritysten on itse varmistettava, että niiden toiminta on lainmukaista.

62. Yritysten velvollisuutta arvioida käyttäytymistään helpotetaan EY:n kilpailuoikeuden alalla ryhmäpoikkeuksilla, komission tiedonannoilla ja suuntaviivoilla, joissa selvitetään sääntöjen soveltamista. Täydennyksenä nyt käynnissä olevaan uudistukseen komissio sitoutuu lisäämään ponnisteluitaan tällä alueella. Ehdotetun asetuksen 28 artiklassa annetaan komissiolle yleinen toimivalta antaa ryhmäpoikkeusasetuksia. Tämä toimivalta varmistaa, että komissio pystyy reagoimaan riittävän nopeasti uusiin kehityssuuntauksiin ja muuttuviin markkinaolosuhteisiin.

63. Lisäksi uudessa järjestelmässä, jossa 81 artiklan 3 kohtaa soveltavia päätöksentekijöitä on useita, oikeuskäytäntö ja sen tulkinta kehittyvät myös niillä alueilla, joilla niitä ei vielä tunneta, mikä automaattisesti vahvistaa arviointipuitteita. Komissio edistää tätä kehitystä luomalla jatkossakin politiikkaa yksittäisissä asioissa tekemillään päätöksillä. Kieltopäätösten lisäksi ehdotetussa asetuksessa säädetään, että komissio voi omasta aloitteestaan tehdä yhteisön edun vuoksi päätöksiä, joissa se toteaa, että kysymyksessä ei ole kilpailusääntöjen rikkominen. Täten komissio voi ilmaista kantansa tekemällä päätöksen suuntaa-antavassa asiassa ja sitä kautta selventää lain sisältöä kaikille samankaltaisessa tilanteessa oleville yrityksille.

64. Komissio on jatkossakin valmis keskustelemaan tarvittaessa erityistapauksista yritysten kanssa niiden harvojen tilanteiden ratkaisemiseksi, joissa lainmukaisuuden ennakoiminen muodostaa todellisen ongelman. Tarvittaessa komissio aikoo lisäksi neuvoa yrityksiä antamalla lausuntoja. Lausuntojen antamisen on kuitenkin perustuttava komission harkintavaltaan, jotta se ei vaarantaisi komission täytäntöönpanotoiminnan uudelleensuuntaamista. Komissio laatii parhaillaan neuvontajärjestelmää koskevaa tiedonantoa, jossa määritellään kriteerit, joiden mukaan komissio arvioi lausuntopyynnöt, ja tällaisia pyyntöjä koskevat käytännön asiat.

3.6. Lainsäädäntömenettelyn tilanne

65. Komission ehdotus on toimitettu neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle.

66. Neuvosto on käsitellyt ehdotusta työryhmässä lokakuusta 2000 alkaen. Teollisuusneuvosto pani 5. joulukuuta 2000 merkille työryhmän edistymisen asian käsittelyssä. Työ jatkuu Ruotsin puheenjohtajakaudella vuonna 2001.

67. Euroopan parlamentti on siirtänyt ehdotuksen asiasta vastaavan talous- ja raha-asioiden valiokunnan (ECON) käsiteltäväksi. Raportoijaksi on nimetty Jonathan Evans (PPE/UK). Talous- ja raha-asioiden valiokunta keskusteli asiasta ensimmäisen kerran 21. marraskuuta 2000. Julkinen kuulemistilaisuus järjestettiin 27. helmikuuta 2001. Euroopan parlamentti aikoo antaa päätöslauselmansa kesäkuussa 2001.

B - EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan täytäntöönpano

1. 81 artikla

1.1. Kartellit

68. Kartellit ovat salaisia horisontaalisia sopimuksia, joilla tiettyjen markkinoiden tärkeimmät talouden toimijat pyrkivät poistamaan kilpailun väliltään, nostamaan keinotekoisesti hintoja ja rajoittamaan tuotantoa. Kilpailuympäristön - markkinatalouden liikkeellepanevan voiman - korvaaminen koordinoidulla ja keskitetysti valvotulla markkinoiden sääntelyllä on epäilemättä yksi haitallisimmista tavoista rikkoa kilpailuoikeutta.

69. Kartellin osapuolet harjoittavat salaista yhteistyötä säilyttääkseen vaikutelman kilpailusta, vaikka asiakkailla ei käytännössä ole todellista valinnanmahdollisuutta ja heidän on maksettava korkeampia hintoja. Tällä on välitön vaikutus koko jakeluketjuun ja viime kädessä kuluttajaan. Kansainvälisten kartellien arvioidaan aiheuttavan Euroopan taloudelle satojen miljoonien eurojen tappiot. Koska kartellihinnat määritetään lisäksi usein kilpailukyvyltään heikoimman valmistajan kustannusten mukaisesti, ne eivät kannusta tehokkaampia yrityksiä parantamaan tuotteiden laatua ja tekniikkaa ja järkeistämään tuotanto- ja myyntimenetelmiä.

70. Talouden globaalistuessa kartellien mahdollisesti aiheuttamat vahingot kasvavat, ja komissio on tästä syystä osoittanut jälleen pyrkivänsä määrätietoisesti paljastamaan kartellit ja rankaisemaan niiden osapuolia. Joulukuussa 1998 perustetun kartelliasioista vastaavan erikoisyksikön jälkeen seuraava tärkeä edistysaskel yhteisön kartellien torjuntatoiminnan tehostamisessa tulee olemaan asetuksen N:o 17 uudistaminen, josta keskustellaan parhaillaan. Komissio ehdottaa tutkintavaltuuksiensa huomattavaa laajentamista saadakseen paremmat mahdollisuudet vastata haasteisiin, joita yhä aktiivisemmat ja monimutkaisemmat kartellit asettavat sille.

71. Komission tutkimien kartelliasioiden määrä on kasvanut jyrkästi vuodesta 1998. Tutkimuksista useimmat olivat vielä kesken vuonna 2000 ja johtavat todennäköisesti kieltopäätöksiin vuoden 2001 aikana. Tapausten määrän huomattava kasvu johtuu pääasiassa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa vuonna 1996 annetun komission tiedonannon [22] myönteisistä vaikutuksista. Yhä useammat yritykset, jotka osallistuvat tai ovat osallistuneet räikeään kilpailunvastaiseen toimintaan, pohtivat nyt etuja, joita ne voisivat saada tiedonannon perusteella toimimalla yhteistyössä komission kanssa.

[22] EYVL C 207, 18.7.1996.

72. Vaikka kartellitutkimukset ovat periaatteessa luottamuksellisia lopullisen päätöksen tekemiseen saakka, erityisolosuhteissa voidaan tarvittaessa julkaista lehdistötiedotteita. Tällaisia erityisolosuhteita ovat esimerkiksi tilanteet, joissa tutkimukset on aloitettu kanteluiden perusteella ja/tai komissio haluaa saattaa asian kolmansien tietoon. Komissio vahvisti heinäkuussa aloittaneensa vitamiinialaa koskevat kartellitutkimukset. Se ilmoitti samassa kuussa aloittavansa lähes 120 pankkia ja pankkiyhdistystä koskevan menettelyn tutkiakseen, ovatko nämä osallistuneet hintojen vahvistamista koskevaan toimintaan euroalueen valuutanvaihtomaksujen osalta.

73. Vuonna 2000 tehtiin kolme muodollista päätöstä kartellien kieltämisestä meriliikenteen, eläinrehun ja kemianteollisuuden aloilla.

FETTCSA

74. Komissio määräsi 16. toukokuuta 2000 lähes 7 miljoonan euron sakot 15 linjavarustamolle, jotka olivat sopineet, etteivät ne myönnä alennuksia julkaistuista tariffimaksuista. Kyseiset varustamot olivat osapuolia Far East Trade Tariff Charges and Surcharges Agreement -sopimuksessa (FETTCSA), jota ei enää sovelleta. Varustamoihin kuului Far Eastern Freight Conference -linjakonferenssin (FEFC) jäseniä ja FEFC:n tärkeimpiä kilpailijoita, kuten Hapag-Lloyd (Saksa), Maersk Sealand (Tanska) ja P&O Nedlloyd (Yhdistynyt kuningaskunta). Päätöksen kohteina olevat osapuolet neuvottelivat mahdollista tavoista yhdenmukaistaa maksuja ja lisämaksuja koskevat liiketoimintatapansa. Neuvotteluiden tuloksena sovittiin, ettei julkaistuista tariffeista myönnetä alennuksia. [23]

[23] EYVL L 268, 20.10.2000.

75. Komissio katsoi sopimuksen rikkovan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan kartellikieltoa ja hylkäsi yritysten väitteen, jonka mukaan FETTCSA:ssa oli kyse pelkästään "teknisestä sopimuksesta", joka voidaan hyväksyä meriliikennepalveluihin sovellettavien kilpailusääntöjen nojalla.

76. Komissio laski sakot julkaisemiensa suuntaviivojen mukaisesti. Vaikka suuren markkinaosuuden omistavien kilpailijoiden välinen horisontaalinen hintasopimus on yleensä katsottava "erittäin vakavaksi" rikkomiseksi, josta kullekin yritykselle on määrättävä vähintään 20 miljoonan euron sakko, tässä tapauksessa katsottiin aiheelliseksi luokitella rikkominen pelkästään "vakavaksi". Sopimus olla myöntämättä alennuksia katsottiin loppujen lopuksi vähemmän vakavaksi rikkomiseksi kuin hintatason määrääminen. Lisäksi otettiin huomioon se, että mahdolliset haitalliset vaikutukset olivat todennäköisesti lyhytkestoisia.

77. Komissio otti huomioon myös sen, että FETTCSA-sopimuksesta luovuttiin välittömästi sen jälkeen kun yritykset olivat saaneet vuonna 1994 väitetiedoksiannon eivätkä yritykset olleet pitäneet enää kokouksia komission lähetettyä niille vuonna 1992 varoituskirjeen. Laskiessaan sakkojen suuruutta komissio otti huomioon myös sen, että osapuolet tekivät sen kanssa jonkin verran yhteistyötä ja menettely kesti erittäin pitkään, koska alalla tutkittiin samaan aikaan muita merkittävämpiä tapauksia.

Lysiinikartelli

78. Komissio määräsi 7. kesäkuuta yhteensä 110 miljoonan euron sakot viidelle yritykselle maailmanlaajuisen hintakartellin ylläpitämisestä lysiinin markkinoilla. Lysiini on tärkein eläinrehuihin lisättävä aminohappo (aminohapot ovat valkuaisaineiden rakenneosia). Komissio sai tutkimuksissaan selville, että Archer Daniels Midland Co (Yhdysvallat), Ajinomoto Co (Japani), Cheil Jedang (Korea), Kyowa Hakko (Japani) ja Sewon (Korea) olivat sopinet lysiinin hinnoista koko maailmassa, myös Euroopan talousalueella. Pitääkseen sovitut hinnat voimassa kyseiset viisi yritystä olivat sopineet myös myyntikiintiöistä ja vaihtaneet arkaluontoisia tietoja ainakin heinäkuusta 1990 kesäkuuhun 1995. [24]

[24] Komission lehdistötiedote IP/00/589, 7.6.2000.

79. Päätös on mielenkiintoinen erityisesti niiden menetelmien takia, joita komissio noudatti asettaessaan sakot edellä mainitulle tasolle. Tästä on osoituksena se seikka, että pääosa päätökseen sisältyvästä oikeudellisesta arvioinnista koskee sakkoja ja osapuolten asiasta esittämiä väitteitä. Komissio sovelsi päätöksessään paitsi sakkojen laskennasta vuonna 1998 antamissaan suuntaviivoissa [25] esitettyjä periaatteita, myös ensimmäistä kertaa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa vuonna 1996 antamaansa tiedonantoa ottaakseen huomioon sen, että kaksi kartellin osapuolta teki komission kanssa yhteistyötä tutkimusten alusta alkaen ja myös muut osapuolet tarjosivat myöhemmin suppeampaa yhteistyötä. [26]

[25] EYVL C 9, 14.1.1998.

[26] EYVL C 207, 18.7.1996.

80. Komission päätöksellä kielletyssä kartellissa oli kyse selvästä, räikeästä hinta- ja myyntikiintiökartellista, joka on sinänsä laiton. Yrityksistä yksikään ei ole varsinaisesti kiistänyt päätöksessä esitettyjä seikkoja. Kartelli toimi ainakin heinäkuusta 1990 kesäkuuhun 1995. Osapuolista kaksi liittyi kartelliin vasta kesäkuun puolivälissä 1992 (ADM ja Cheil Jedang). Komissio aloitti tutkimuksensa heinäkuussa 1996, hieman sen jälkeen, kun Yhdysvaltain kilpailuviranomaiset olivat nostaneet useita kartellin jäseniä vastaan syytteen laittomasta salaliitosta. Tutkimukset aloitettiin, kun toinen kartellin johtajista (Ajinomoto - toinen johtaja oli ADM) päätti ilmoittaa komissiolle kesäkuun 1992 (jolloin ADM tuli ETA:n lysiinimarkkinoille) ja kesäkuun 1995 välisenä aikana toimineesta kartellista.

81. Laskeakseen sakkojen perusmäärän komissio arvioi päätöksessään aluksi kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden. Se luokitteli kyseisen kartellin erittäin vakavaksi rikkomiseksi, joka vaikutti käytännössä merkityksellisiin ETA:n markkinoihin, sillä se aiheutti hintojen kohoamisen tavanomaisia kilpailuolosuhteita korkeammille tasoille. Komissio toteaa päätöksessään kuitenkin, että kartellin viittä osapuolta voidaan kohdella eri tavoin. Komissio ottaa tällä tavoin huomioon rikkomiseen syyllistyneiden yritysten huomattavat kokoerot ja erot niiden kyvyssä aiheuttaa huomattavaa vahinkoa asiakkaille ETA:ssa. Yritysten suhteellisen koon vertailuperustaksi otetaan niiden maailmanlaajuinen liikevaihto, sillä liikevaihdon perusteella komissio voi arvioida kyseisten yritysten todelliset varat ja merkityksen. Komissio sijoittaa tämän mukaisesti ADM:n ja Ajinomoton yhteen ryhmään ja muut kolme huomattavasti pienempää yritystä toiseen. Komissio toteaa myös, että se ei rikkomisen vakavuutta arvioidessaan ota huomioon Yhdysvaltain ja Kanadan kilpailuviranomaisten määräämiä rikosoikeudellisia sakkoja, sillä - kyseisten viranomaisten toimittamien tietojen mukaan - sakoissa otettiin huomioon vain ne kilpailunvastaiset vaikutukset, joita tällä maailmanlaajuisella kartellilla oli kyseisten viranomaisten omalla lainkäyttöalueella. Vuoden 1998 suuntaviivojen mukaan sakkojen perusmäärää laskettaessa käytetään rikkomisen vakavuuden lisäksi muuttujana sen kestoa. Käsiteltävänä oleva kartelli on kestoltaan keskiluokkaa (3-5 vuotta), ja sakkojen määrää korotetaan - vuoden 1998 suuntaviivojen mukaan - 10 prosenttia kultakin vuodelta.

82. Komissio ottaa kantaa myös raskauttaviin ja lieventäviin seikkoihin. Se katsoo, että sekä ADM että Ajinomoto ovat toimineet kartellin johtajina. Niille määrättävää sakkoa korotetaan tämän raskauttavan seikan perusteella 50 prosenttia. Komissio yksilöi päätöksessään vain harvoja lieventäviä seikkoja. Cheil Jedangin passiivinen rooli kartellin loppuvaiheissa alentaa yrityksen sakkoa hieman ja kartellin kaikki osapuolet saavat sakoista 10 prosentin alennuksen sen ansiosta, että ne lopettivat rikkomisen välittömästi sen jälkeen, kun viranomaiset (tässä tapauksessa Yhdysvaltain kilpailuviranomaiset ja FBI) olivat puuttuneet asiaan.

83. Vuoden 1996 tiedonannon mukaisesti komissio voi päättää olla määräämättä sakkoja niille osapuolille tai alentaa niiden osapuolten sakkoja, jotka ovat tehneet sen kanssa yhteistyötä menettelyn aikana. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa yritykset ovat tehneet komission kanssa yhteistyötä tutkinnan eri vaiheissa ja antaneet tietoja rikkomista koskevan tutkinnan kohteena olevan jakson eri vaiheista. Päätöksessä selvitetään yksityiskohtaisesti syitä, joiden takia sakkoja ei jätetä määräämättä, alenneta "hyvin huomattavasti" (ts. vähintään 75 prosenttia) tai edes "huomattavasti" (ts. 50-75 prosenttia) yhdenkään yrityksen osalta. Kaikkien yritysten sakkoja alennetaan kuitenkin yhteistyön ansiosta "merkittävästi" (ts. 10-50 prosenttia).

84. Ajinomoto ja Sewon ovat tehneet kyseisistä yrityksistä eniten yhteistyötä komission kanssa. Kartellia johtanut Ajinomoto toimitti ratkaisevia (joskaan ei täydellisiä) tietoja kartellista ennen kuin komissio oli aloittanut kartellin tutkinnan. Sewon aloitti yhteistyön myöhemmin ja esitti täydellisiä ja ratkaisevia todisteita pääasiassa vastauksena komission muodolliseen tietopyyntöön. Komissio alentaa näistä syistä molempien yritysten sakkoja suurimman sallitun määrän eli 50 prosenttia.

85. Myös Kyowa Hakko Kogyo ja Cheil Jedang toimittivat komissiolle kartellin olemassaolosta jonkin verran aihetodisteita, jotka eivät tosin olleet ratkaisevia. Niiden sakkoa alennetaan tämän seurauksena 30 prosenttia.

86. ADM ei tehnyt komission kanssa yhteistyötä menettelyn tietojenkeruuvaiheessa. Saatuaan komission väitetiedoksiannon se ilmoitti kuitenkin, ettei se kiistä valtaosaa tiedoksiannossa esitetyistä seikoista. Komissio katsoo, että ADM:n sakkoa voidaan alentaa 10 prosenttia.

87. Päätöksen tekemisen jälkeen Ajinomotoa lukuun ottamatta kaikki yritykset ovat nostaneet komission päätöstä koskevan kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. [27]

[27] Asiat T-224/00 (ADM), T-220/00 (Cheil), T-223/00 (Kyowa) ja T-230/00 (Sewon).

Menettelyyn liittyvien syiden vuoksi kumotun päätöksen tekeminen uudelleen

88. Komissio teki 13. joulukuuta 2000 uudelleen päätöksen, jolla belgialaiselle Solvay S.A. -yritykselle määrättiin 3 miljoonan euron sakko osallistumisesta 1980-luvun loppupuolella kalsinoidun soodan alan kartelliin. Kalsinoitu sooda on kemiallinen tuote, jota käytetään lasin valmistuksessa. Tarkastelujakson aikana Solvay oli tehnyt saksalaisen yrityksen kanssa sopimuksen, jolla tälle taattiin tietty vähimmäismyyntimäärä. Sopimuksen mukaan Solvay ostaisi itse lopputuotannon kalsinoidun soodan hinnan pitämiseksi keinotekoisesti korkeana Saksassa. Sopimus rikkoi EY:n perustamissopimuksen 85 artiklaa (nyk. 81 artikla). [28]

[28] Komission lehdistötiedote IP/00/1449, 13.12.2000.

89. Alkuperäinen päätös sakkojen määräämisestä Solvaylle ja saksalaiselle yritykselle oli tehty 19. joulukuuta 1990, mutta yhteisöjen tuomioistuin kumosi sen puhtaasti menettelyyn liittyvistä syistä. Komission puheenjohtaja ja pääsihteeri olivat vahvistaneet päätöksen allekirjoituksellaan vasta sen jälkeen, kun päätös oli jo annettu tiedoksi sen kohteina olleille yrityksille. Jos yhteisöjen tuomioistuin kumoaa päätöksen puhtaasti menettelyyn liittyvistä syistä, komissio voi tehdä päätöksen uudelleen, jos päätös pysyy sisällöltään muuttumattomana. Komissio teki tämän mukaisesti uudelleen päätöksen sakkojen määräämisestä Solvaylle. Mainittu saksalainen yritys ei ole hakenut muutosta alkuperäiseen päätökseen ja on maksanut sille määrätyn 1 miljoonan euron sakon.

1.2. Muut sopimusmuodot

90. Perustamissopimuksen 81 artikla koskee kartellien lisäksi myös muita yritysten välisten sopimusten muotoja, jotka rajoittavat tai vääristävät kilpailua. Tällaisia voivat olla esimerkiksi kilpailijoiden väliset yhteistyösopimukset tai tuottajien ja vähittäismyyjien väliset jakelusopimukset. Vaikka tällaisille sopimuksille voidaan kuitenkin myöntää poikkeus 81 artiklassa määrätystä kiellosta - jos ne täyttävät 81 artiklan 3 kohdassa kuvatut edellytykset - on tapauksia, joissa kuluttajien saamat edut eivät ole riittäviä perusteita aiheutetulle kilpailun häviämiselle. Tällöin komissio pyytää sopimuspuolia muuttamaan kyseisiä järjestelyitä tai peruuttamaan ne. Komissio voi viime kädessä vaatia jo täytäntöön pantujen järjestelyiden purkamista ja määrätä osapuolille sakkoja.

1.2.1. Lentoyhtiöiden liittoutumat

91. Liittoutumasopimukset ovat yleisiä lentoliikenteen alalla. Tämän voidaan katsoa johtuvan sääntelyesteistä, joiden takia eri jäsenvaltioiden lentoyhtiöiden on tällä hetkellä vaikea muulla tavoin yhdistää toimintojaan. Komissio on tutkinut monia eurooppalaisten lentoyhtiöiden välisiä sopimuksia ja aloittanut vuonna 2000 muodollisen menettelyn Qualiflyer-liittoutumasta sekä Lufthansan ja SAS:n Austrian Airlinesin kanssa harjoittamasta yhteistyöstä. Näitä tapauksia käsitellään yksityiskohtaisemmin tämän kertomuksen lentoliikennettä koskevassa jaksossa. [29] Komission tutkittavana on edelleen muitakin lentoyhtiöiden liittoutumia, muun muassa transatlanttisten lentoyhtiöiden liittoutumia.

[29] Jakson I.C lentoliikennettä käsittelevä luku 2.5.1.

1.2.2. Jakelusopimukset

92. Komissio on jakelusopimusten osalta huolissaan erityisesti siitä, että ne voivat johtaa EU:n markkinoiden jakamiseen ja vaarantaa sen seurauksena tavoitteena olevat yhtenäismarkkinat.

Opel

93. Kuluttajien oikeus ostaa tuotteita edullisempaan hintaan muista jäsenvaltioista on yksi yhtenäismarkkinoiden tärkeimmistä eduista. Komissio osoitti määrätietoisuutensa tämän oikeuden takaamisessa määrätessään päätöksellään Opel Nederland B.V:lle 43 miljoonan euron sakon. [30] Opel-merkkisten autojen alankomaalainen maahantuoja esti syyskuun 1996 ja tammikuun 1998 välisenä aikana uusien autojen viennin muiden jäsenvaltioiden kuluttajille. Kyse on tammikuussa 1998 Volkswagen AG:stä tehdyn päätöksen jälkeen toisesta merkittävästä komission päätöksestä, jossa kuluttajien tekemät kantelut saivat komission tutkimaan autonvalmistajien ja niiden maahantuojien toimintatapoja ja määräämään niille suuret sakot. [31] Tämä toinen päätös vahvisti sen, että yritysten toteuttamat toimenpiteet, jotka heikentävät yhtenäismarkkinoiden moitteetonta toimintaa, katsotaan EU:n kilpailusääntöjen erittäin vakavaksi rikkomiseksi ja niistä määrätään ankaria seuraamuksia.

[30] Päätös 20.9.2000 (EYVL L 59, 28.2.2001); lehdistötiedote IP/00/1028, 20.9.2000. Opel haki 1. joulukuuta 2000 nostamallaan kanteella yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimesta muutosta komission päätökseen (asia T-368/00).

[31] Ks. myös jakson I.C moottoriajoneuvoja koskeva luku 1.1.1.

JCB

94. Komissio teki 21. joulukuuta 2000 päätöksen, jossa JCB Service -yrityksen, joka käyttää määräysvaltaa brittiläisen JC Bamford -konsernin eri tytäryhtiöissä, todettiin rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa. [32] Komissio katsoi päätöksessään, että JCB-konsernin ja sen yksinoikeudellisten jakelijoiden välisillä JCB-maanrakennuskoneiden jakelua koskevilla sopimuksilla on tarkoitus jakaa Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Italian kansalliset markkinat yhteisössä. Sopimuksiin kuuluu useita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on rajoittaa jakelijoiden myyntitoimintaa niiden yksinoikeudellisen alueen ulkopuolella. Komission päätöksessä velvoitetaan JCB Service -yhtiö lopettamaan rikkominen ja määrätään yhtiölle 39,6 miljoonan euron sakko.

[32] Komission lehdistötiedote IP/00/1526, 21.12.2000.

1.2.3. Ympäristösopimukset

CECED

95. EY:n perustamissopimuksen 6 artiklassa määrätään, että ympäristöpolitiikka on sisällytettävä EY:n muuhun politiikkaan. Ympäristökysymykset eivät ole millään tavoin ristiriidassa kilpailupolitiikan kanssa edellyttäen, että kilpailunrajoitukset ovat oikeassa suhteessa ympäristötavoitteisiin ja välttämättömiä niiden saavuttamiseksi.

96. Tämä periaate tuotiin selkeästi esiin asiassa CECED [33] tehdyssä päätöksessä, jossa komissio hyväksyi ensimmäistä kertaa tuotannon lopettamista koskevan sopimuksen, jonka tarkoituksena on tuotteiden ympäristötehokkuuden parantaminen. Sopimuspuolet - lähes kaikki eurooppalaiset kotitalouskäyttöön tarkoitettujen pyykinpesukoneiden valmistajat ja maahantuojat - sitoutuivat lopettamaan EU:ssa energiatehokkuudeltaan heikkojen pesukoneiden valmistuksen ja maahantuonnin energiankulutuksen ja sen seurauksena myös sähköntuotannon saastepäästöjen vähentämiseksi.

[33] F-1/36.718; EYVL L 187, 26.7.2000; komission lehdistötiedote IP/00/148, 11.2.2000.

97. Vaikka sopimuspuolet rajoittavat vapauttaan valmistaa ja myydä tiettyjä pesukonetyyppejä rajoittaen täten kilpailua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, sopimus täyttää 81 artiklan 3 kohdan poikkeuksen myöntämisedellytykset: se tuo kuluttajille huomattavia etuja ja säästöjä erityisesti vähentämällä sähköntuotannon saastepäästöjä. Komission myönteisessä päätöksessä otetaan huomioon tämä nykyisiä ja tulevia sukupolvia hyödyttävä panos Euroopan unionin ympäristötavoitteiden saavuttamisen hyväksi.

2. 82 ja 86 artikla

98. Perustamissopimuksen 82 artiklassa kielletään tietyillä markkinoilla määräävässä asemassa olevia yrityksiä käyttämästä tilannetta väärin aiheuttaen sillä tavoin haittaa kolmansille. Tällaista väärinkäyttöä on muun muassa tuotannon rajoittaminen, kohtuuttomien tai syrjivien hintojen määrääminen taikka saalistushinnoittelu, kytkykauppa ja myytyyn tuotteeseen tai palveluun liittymättömien lisävelvoitteiden määrääminen. Komissio katsoo, että yritykset, joihin ei kohdistu kilpailupainetta, syyllistyvät erityisen vaaralliseen väärinkäyttöön, kun ne estävät kilpailijoiden pääsyn markkinoille tai viivästyttävät sitä epäterveillä käytännöillä. Tämän vuoksi komissio kiinnittää erityistä huomiota määräävien asemien vaikutuksiin äskettäin vapautetuilla markkinoilla, joilla vakiintuneen yrityksen käyttäytyminen voi kumota markkinoiden vapauttamisesta rakenneuudistusten, innovaatioiden tai uusien työpaikkojen luomisen muodossa odotettavissa olevan hyödyn.

99. Perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisesti kilpailusääntöjä sovelletaan myös julkisiin yrityksiin ja yrityksiin, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia, edellyttäen, ettei sääntöjen soveltaminen estä yrityksiä hoitamasta niille osoitettuja erityistehtäviä.

100. Perustamissopimuksen 82 artiklan ja tämän artiklan kanssa yhdessä sovelletun 86 artiklan nojalla tehtyjen päätösten tai aloitettujen muodollisten menettelyiden yksityiskohtia käsitellään tässä kertomuksessa postipalveluja [34] ja lentoliikennettä [35] koskevissa osissa.

[34] Jakso I.C, luvut 2.4.3, 2.4.4 ja 2.4.5.

[35] Jakso I.C, luku 2.5.2.

Kemianteollisuuden alalla myönnettyjä valikoivia alennuksia koskevan päätöksen tekeminen uudelleen

101. Komissio teki 13. joulukuuta 2000 uudelleen kaksi päätöstä, joista toisella belgialaiselle Solvay S.A.:lle määrättiin 20 miljoonan euron sakko ja toisella Yhdistyneestä kuningaskunnasta olevalle Imperial Chemicals Industries (ICI) plc:lle 10 miljoonan euron sakko yritysten käytettyä 1980-luvulla väärin määräävää asemaansa kalsinoidun soodan markkinoilla. Kalsinoitu sooda on kemiallinen tuote, jota käytetään lasin valmistuksessa. Solvay ja ICI olivat ottaneet tarkastelujakson aikana käyttöön alennusjärjestelmän, jonka tarkoituksena oli välttyä todelliselta kilpailulta niiden toiminta-alueilla (Solvayn tapauksessa läntisessä Manner-Euroopassa ja ICI:n tapauksessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa).

102. ICI ja Solvay ottivat kumpikin käyttöön nk. "top-slice" -alennusjärjestelmän, jonka tarkoituksena oli pitää kilpailijat poissa markkinoilta. Useimmilla lasinvalmistajilla, jotka muodostavat kalsinoidun soodan suurimman käyttäjäryhmän, on yksi pääasiallinen soodantoimittaja, mutta ne haluavat lisäksi käyttää myös toista toimittajaa välttääkseen liiallisen riippuvuuden pääasiallisesta toimittajasta. Minimoidakseen toissijaisten toimittajien vaikutuksen kilpailuun Solvay ja ICI kehittivät kaksitasoisen hinnoittelujärjestelmän, jonka mukaan perustonnimäärä myytiin normaalihinnalla, mutta lisämääristä, jotka asiakas olisi luultavasti muussa tapauksessa ostanut toissijaiselta toimittajalta ("top slice"), myönnettiin asiakkaalle huomattava (ja salainen) alennus.

103. Tämä johti joissakin tapauksissa siihen, että Solvay ja ICI myivät lisämäärät asiakkaille käytännöllisesti katsoen puoleen hintaan. Asiakkaille tehtiin selväksi, että lisämäärät myytiin erikoishinnalla sillä ehdolla, että ne lupasivat ostaa suurimman osan tai jopa koko tarpeensa määräävässä asemassa olevalta tuottajalta. Tämä käytäntö esti muita tuottajia aloittamasta todellista kilpailua Solvayn ja ICI:n kanssa. Pysyäkseen kilpailukykyisinä muut tuottajat olisivat joutuneet myöntämään erittäin suuria alennuksia koko myyntimäärästään, vaikka Solvay ja ICI myönsivät suuria alennuksia vain lisämääristä. Komissio katsoi, että näissä käytännöissä oli kyse erittäin vakavista 86 artiklan (nyk. 82 artikla) rikkomisista, ja teki 19. joulukuuta 1990 kaksi päätöstä, joilla osapuolille määrättiin kyseisen ajankohdan mittapuun mukaan erittäin suuret sakot. Yhteisöjen tuomioistuin kumosi päätökset puhtaasti menettelyyn liittyvistä syistä. Komissiolla on tällöin oikeus tehdä päätös uudelleen, jos se pysyy sisällöltään muuttumattomana. [36]

[36] Ks. myös kohta 88.

Lisälehti 2: Kilpailupolitiikan vaikutus kuluttajiin

Vaikka kilpailupolitiikka ei hyödytä ainoastaan kuluttajia, heidän voidaan katsoa saavan siitä suuren hyödyn. Kun markkinoilla on kilpailua, tuottajat pyrkivät houkuttelemaan asiakkaita kilpailijoita edullisemmilla hinnoilla, paremmalla laadulla tai paremmalla palvelulla. Kuluttajat hyötyvät kilpailusta myös pitkällä aikavälillä, sillä yritysten pyrkimykset voittaa kilpailijansa johtavat lopulta joillakin tuotannonaloilla innovaatioiden lisääntymiseen ja tehokkuuden parantumiseen. Aina ei ole kuitenkaan helppoa tai edes mahdollista mitata kilpailupoliittisten päätösten vaikutuksia kuluttajaan. Yritykset eivät kilpaile pelkästään hinnoilla, ja kuluttajat voivat hyötyä poliittisista toimenpiteistä myös monilla muilla tavoilla, esimerkiksi laajemman tuotevalikoiman tai parempien sopimusehtojen muodossa. Kilpailupoliittiset päätökset koskevat joissakin tapauksissa tuotannon välivaihetta eivätkä tästä syystä vaikuta suoraan kuluttajiin. Tässä tapauksessa kilpailunrajoituksia koskevat päätökset voivat lisätä kilpailua tuotantopanosten markkinoilla, mikä luo edellytykset lopputuotteen hinnan alentamiselle. Kuluttajien saaman edun mittaaminen on kuitenkin vaikeaa.

Tässä kertomuksessa viitataan moniin kilpailunrajoituksia ja sulautumia koskeviin päätöksiin. Jäljempänä esitellään joitakin päätöksiä, joista saa hyvän kuvan eduista, joita kuluttajat voivat odottaa saavansa kilpailupolitiikasta.

Asiassa Opel Nederland B.V. [37] tehty päätös on toinen tärkeä autojen rinnakkaiskaupan esteitä koskeva päätös ensimmäisen, vuonna 1998 asiassa Volkswagen [38] tehdyn päätöksen jälkeen. Päätös velvoittaa Opel-autojen alankomaalaisen maahantuojan lopettamaan toimenpiteet, jotka estävät muiden jäsenvaltioiden kuluttajia ostamasta uusia Opel-merkkisiä autoja välittömään vientiin tai rajoittavat tätä toimintaa. Päätöksen tavoitteena on taata kuluttajien oikeus ostaa auto esteettömästi siitä jäsenvaltiosta, jossa hinnat ovat edulliset. Jos rinnakkaistuonti lisääntyy huomattavasti, se aiheuttaa painetta autonvalmistajille laskea autojen hintoja jäsenvaltioissa, joissa ne ovat korkeat. Rinnakkaistuonti kannustaisi lisäksi autojen valtuutettuja jälleenmyyjiä parantamaan palveluitaan ja tarjoamaan asiakkaille myös muita etuja.

[37] Ks. myös kohta 106.

[38] EYVL L 124, 23.4.1998.

Asiassa Telefonica/Sogecable/Audiovisual Sport [39], joka koski jalkapalloilun maksu-tv-lähetysoikeuksien markkinoita Espanjassa, komission toimenpiteet johtivat siihen, että jalkapallo-otteluiden maksu-tv-lähetysten hintojen määräämisestä Espanjassa tehty sopimus purettiin. Vuoden 2000 syyskuun alussa, uuden jalkapalloilukauden alettua, oli merkkejä erittäin tiukasta kilpailusta yleisradiotoiminnan harjoittajien välillä jalkapallotarjontaan perustuvien myyntikampanjoiden muodossa. Vaikka tarjoukset koskivat pääasiassa uusia tilaajia, oli näyttöä myös siitä, että jotkin kaapelioperaattorit alensivat huomattavasti kaikilta asiakasryhmiltä veloitettavia hintoja. Digitaalista maanpäällistä lähetystapaa käyttävä operaattori alensi myöhemmin jalkapallo-otteluiden hintoja maksu-tv:ssä jopa 50 prosenttia. Komission toimenpiteiden ansiosta kuluttajat hyötyvät myös paljon laajemmasta valikoimasta, sillä aiemmin vain digitaalista satelliittilähetystapaa käyttäville operaattoreille myönnettyjä jalkapallo-otteluiden lähetysoikeuksia aletaan myöntää myös muille yleisradiotoiminnan harjoittajille, mikä lisää jalkapallotarjontaa huomattavasti kaikissa kolmessa (satelliitti-, maanpäälliset ja kaapelilähetykset) digitaalisessa lähetysjärjestelmässä.

[39] Ks. myös kohta 220.

Saksalaisten sähköyhtiöiden Veban ja Viagin [40] sulautumisen ehdoksi asetettiin osapuolille määrättyjen tiukkojen myyntisitoumusten noudattaminen kaikilta osin. Tällä pyrittiin varmistamaan, että Veban ja Viagin sekä niiden suurimman kilpailijan, RWE:n, välinen duopoli ei estä kilpailua Saksan äskettäin vapautetuilla sähkömarkkinoilla. Käsitellessään tapausta komissio toimi tiiviissä yhteistyössä Saksan Bundeskartellamtin kanssa. Bundeskartellamtin oli tutkittava RWE:n ja VEW:n välinen vastaava sulautuma, jonka se hyväksyi samoilla ehdoilla kuin komissio Veban ja Viagin sulautumisen. Saksalaiset sähkönkuluttajat hyötyvät tästä syystä myös jatkossa kilpailusta sähköntoimitusten alalla. Teollisuus- ja kotitalousasiakkailta veloitettava sähkön hinta on jo alentunut huomattavasti sen jälkeen, kun voimaloiden alueellisten monopolien lakkauttamisesta säädettiin kaksi vuotta sitten. Ilman komission ja Bundeskartellamtin asettamia kattavia ehtoja kyseiset sähköalan sulautumat olisivat johtaneet tilanteeseen, jossa hinnat olisivat tehokkaan kilpailun puuttuessa kohonneet jälleen aiemmalle tasolleen kumoten siten sähkömarkkinoiden vapauttamisesta saadun hyödyn. Markkinoiden vapauttamisen myötä lisääntynyt kilpailu sähköntarjonnan alalla voi parantaa myös sähkölaitosten tarjoamia palveluita (esim. monipalvelulaitokset, kuluttajan valinnanmahdollisuuksien lisääminen toimituslähteiden osalta, vaihtoehtoiset energialähteet jne.).

[40] Ks. myös kohta 261.

Komissio on asettanut ehtoja myös TotalFinan ja Elf Acquitainen [41] sulautumiselle, joka oli vaarassa estää tehokkaan kilpailun monilla tuotemarkkinoilla Ranskassa. Kilpailun estyminen oli pelättävissä joillakin kuluttajien kannalta keskeisillä markkinoilla, esimerkiksi kotitalouksien lämmitysöljyn tukkumarkkinoilla, nestekaasujen vähittäismarkkinoilla ja moottoriteiden varsilla Ranskassa myytävien moottoripolttoaineiden markkinoilla. Sulautuman osapuolten edellytettiin myyvän suuren osan investoinneistaan kuljetus- ja varastointilogistiikkaan, mikä mahdollistaa integroitumattomien tuottajien pysymisen kilpailukykyisinä kotitalouksien lämmitysöljyn ja nestekaasujen vähittäismarkkinoilla ja tästä seuraavan hintojen alenemisen. Moottoriteiden varsilla myytävien moottoripolttoaineiden markkinoilla osapuolia vaaditaan myymään 70 huoltoasemaa tehokkaan kilpailun edellytysten säilyttämiseksi ja suuren vähittäiskauppiaan (Carrefourin) markkinoille tulon mahdollistamiseksi alalla, jolla energia-alan konsernit ovat totutusti olleet monopoliasemassa. Viimeksi mainitun seikan odotetaan kehittävän hintakilpailun lisäksi myös kilpailua kuluttajille tarjottavien lisäpalveluiden tarjonnan alalla.

[41] Ks. myös kohta 257.

C - Alakohtainen tutkimus

1. Perusteollisuus, kulutus- ja investointitavarat

1.1. Moottoriajoneuvot

104. Asetuksella (EY) N:o 1475/95 [42] valmistajien ja niiden valtuutettujen jälleenmyyjien moottoriajoneuvojen jälleenmyynnistä ja huoltopalvelusta tekemille sopimuksille myönnetään poikkeus perustamissopimuksen 81 artiklassa määrätyn kiellon soveltamisesta. Tälle jakelutavalle on ominaista yksinomaisen ja valikoivan jakelun yhdisteleminen siten, että jakelu tapahtuu yksinomaan valtuutettujen jälleenmyyjien kautta myöntämällä näille yksinmyyntialue (tai alue, jolla muiden samaa verkkoa edustavien valtuutettujen jälleenmyyjien määrä on rajoitettu) eivätkä valmistajat voi myydä tuotteitaan valtuuttamattomille jälleenmyyjille. Sopimuksille myönnettiin ryhmäpoikkeus, koska oletettiin, että merkkien välinen ja sisäinen kilpailu autoteollisuuden alalla on tehokasta, poikkeus vahvistaa jakelijoiden kaupallista riippumattomuutta ja järjestelmä hyödyttää myös kuluttajia. Asetuksessa säädetyn poikkeuksen voimassaolo päättyy 30. syyskuuta 2002.

[42] Komission asetus (EY) N:o 1475/95, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1995, perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin.

105. Asetuksessa on säännöksiä, joiden tarkoituksena on lisätä kilpailua ajoneuvojen ja niiden varaosien jakelun alalla, jotta kuluttajat voisivat hyötyä kaikista sisämarkkinoiden mahdollisesti tuomista eduista, muun muassa mahdollisuudesta tehdä rajatylittäviä hankintoja.

1.1.1. Poikkeusasetuksen soveltaminen vuonna 2000: rikkomistapaukset

106. Komissio havaitsi asiaa Opel [43] käsitellessään, ettei poikkeusasetuksen säännöksiä aina noudateta. Opel-merkkisiä autoja Alankomaihin maahantuova Opel Nederland B.V., joka on General Motors Nederland B.V.:n tytäryhtiö, pyrki syyskuun 1996 ja tammikuun 1998 välisenä aikana rajoittamaan tai estämään valtuutettujen jälleenmyyjiensä toimintaa siltä osin kuin toiminnassa oli kyse ajoneuvojen myynnistä vientiin asiakkaille ja välittäjille. Tällaiset rajoitukset ja esteet vaarantavat sisämarkkinoiden toiminnan, joka on yksi yhteisön tärkeimmistä tavoitteista. Komissio määräsi rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella Opel Nederland B.V.:lle 43 miljoonan euron sakon. Tämä asiassa Opel tehty päätös on toinen tärkeä asetuksen N:o 1475/95 voimassaoloaikana tehty autonvalmistajan kannalta kielteinen päätös. Ensimmäinen oli asiassa Volkswagen vuonna 1998 [44] tehty päätös.

[43] Päätös 20.9.2000 (EYVL L 59, 28.2.2001) ja lehdistötiedote IP/00/1028, 20.9.2000. Opel haki 1. joulukuuta 2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta muutosta komission päätökseen (asia T-368/00).

[44] Päätös 28.1.1998 (EYVL L 124, 25.4.1998); ks. lehdistötiedote IP/98/94, 28.1.1998.

107. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti asiassa Volkswagen 6. heinäkuuta 2000 antamassaan tuomiossa [45] tällaisen rikkomisen olevan luonteeltaan erittäin vakavaa, sillä se estää kuluttajia hyötymästä kokonaisvaltaisesti sisämarkkinoiden tarjoamista eduista. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti komission päätöksen katsoen kuitenkin, ettei komissio ollut esittänyt riittävästi todisteita tuomiossa käsitellyistä viidestä toimenpiteestä kahden osalta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi sakon suuruuden määrittämällä rikkomisen keston kolmeksi vuodeksi päätöksessä käytetyn kymmenen vuoden sijaan ja alensi sakon määrän 120 miljoonasta eurosta 90 miljoonaan euroon.

[45] Asia T-98/273, Volkswagen, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 6.7.2000 (ks. lehdistötiedote IP/00/725, 6.7.2000); Volkswagen haki 14. syyskuuta 2000 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon (asia C-338/00).

108. Komissio jatkaa valitsemansa toimintalinjan mukaisesti myös muiden sellaisten asioiden tutkintaa, jotka koskevat väitetiedoksiannon vuonna 1999 saaneita autonvalmistajia, sekä sellaisten asioiden tutkintaa, jotka koskevat rajatylittävän kaupan estämiseksi tai rajoittamiseksi toteutettuja toimenpiteitä.

109. Erityistä Opelia ja Volkswagenia koskeneille asioille ja myös muille kesken oleville menettelyille on se, että ne perustuvat kanteluihin. Komissio saa joka vuosi kuluttajilta ja valtuutetuilta jälleenmyyjiltä satoja kirjeitä, joissa kuvataan vaikeuksia ajoneuvon ostossa toisesta jäsenvaltiosta. Komissio on tehnyt saamiensa tietojen perusteella useita yllätystarkastuksia eri valmistajien tiloissa.

1.1.2. Yleisarvio asetuksen soveltamisesta

110. Asetuksen N:o 1475/95 11 artiklan nojalla komission on arvioitava, miten poikkeusluvalla hyväksytty jakelujärjestelmä vaikuttaa hintaeroihin eri jäsenvaltioissa, ja laadittava asetusta koskeva arviointikertomus vuoden 2000 loppuun mennessä.

111. Komissio laatii kahdesti vuodessa arviointikertomuksen verottomien hintojen välisistä eroista Euroopan unionin jäsenvaltioissa autonvalmistajien kunkin vuoden touko- ja marraskuussa toimittamien tietojen perusteella. [46] Marraskuusta 1999 toukokuuhun 2000 ulottuvaa jaksoa koskevassa arvioinnissa komissio toteaa, että uusien autojen verottomien hintojen välillä on Euroopan unionissa edelleen huomattavia - keskimäärin noin 20 prosentin - eroja.

[46] Kertomukset ovat saatavilla komission toimipisteistä jäsenvaltioissa ja kilpailun pääosaston autoalaa koskevilta verkkosivuilta osoitteesta http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector/

prices. Komissio julkaisee lisäksi lehdistötiedotteet hintaerojen kehityksestä (ks. lehdistötiedote IP/00/121, 7.2. 2000, ja IP/00/781, 13.7.2000).

112. Komissio on arvioinut myös poikkeusasetusta antamalla 15. marraskuuta 2000 sitä käsittelevän arviointikertomuksen. [47] Arvioinnin tarkoituksena on tarkistaa, pitävätkö olettamukset, joiden perusteella komissio antoi poikkeusasetuksensa, edelleen paikkansa. Lisäksi kertomuksessa tarkastellaan poikkeusluvan saaneen jälleenmyyntijärjestelmän vaikutusta moottoriajoneuvojen hintaerojen kehitykseen, kuluttajille tarjottavien palveluiden laatuun ja yleisemmin uusien autojen jälleenmyynnin ja huoltopalveluiden sisämarkkinoiden toimintaan.

[47] Kertomus perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 arvioimisesta, KOM(2000) 743 lopullinen, 15.11.2000. Kertomus on saatavilla myös kilpailun pääosaston autoalaa koskevilta verkkosivuilta osoitteesta http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector/.

113. Arviointikertomus laaditaan autonvalmistajien, kuluttajajärjestöjen, sopimusmyyjien, riippumattomien korjaamoiden, riippumattomien maahantuojien, välittäjien, varaosavalmistajien ja joidenkin Internetissä toimivien yritysten komission niille lähettämiin kyselylomakkeisiin antamien vastausten perusteella. Komissio otti kertomuksessaan huomioon myös autoteollisuutta ja autojen jakelua koskevat tuoreet tutkimukset, puolivuosittain antamansa kertomuksen hintaeroista unionin jäsenvaltioissa ja perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan soveltamista valvoessaan saamansa kokemuksen kilpailuongelmien käsittelystä. [48]

[48] Ks. myös kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 1999, kohdat 145 ja 146.

114. Poikkeusasetuksen arviointikertomuksessa päätellään, että asetukselle asetetut tavoitteet on saavutettu vain osittain. Lisäksi jotkin olettamuksista, joiden perusteella komissio antoi asetuksen, näyttävät kyseenalaisilta. Näyttää myös siltä, että järjestelmä, jolle myönnettiin poikkeus, jarruttaa huomattavasti uusien jakelutapojen käyttöönottoa erityisesti Internetin välityksellä.

115. Annettuaan arviointikertomuksensa komissio kehotti kaikkia asianomaisia esittämään aiheesta näkemyksiään erityisesti 13.-14. helmikuuta 2001 pidetyssä kuulemistilaisuudessa. Komissio on kehottanut asianomaisia ottamaan kantaa myös kahteen konsulteilla teetettyyn tutkimukseen ajoneuvojen jakelusta. [49]

[49] Kertomukset ovat saatavilla komission kilpailun pääosaston autoalaa koskevilla verkkosivuilla, osoitteessa http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector/. Tutkimuksen "The Natural Link between Sales and Service" toteutti Autopolis ja tutkimuksen "Car Price Differentials in the European Union: An Economic Analysis" Hans Degryse ja Frank Verboven (K.U. Leuven ja CEPR).

116. Komissio aikoo esittää ennen vuoden 2001 päättymistä uusien ajoneuvojen jälleenmyynti- ja huoltopalvelujärjestelmää koskevia ehdotuksia. Ehdotuksia on tarkoitus alkaa soveltaa asetuksen N:o 1475/95 voimassaolon päätyttyä.

1.1.3. Alan rakenteellinen kehitys

117. Autoalan kehitykselle on ominaista myös entistä tiiviimpi yhteistyö valmistajien välillä. Esimerkiksi General Motors ja Fiat ovat vaihtaneet osakkeita, mutta ovat lisäksi ilmoittaneet aikovansa harjoittaa yhteistyötä moottoriajoneuvojen voimansiirron, autojen osien ja varaosien hankinnan sekä sopimusmyyjille ja asiakkaille suunnattujen rahoituspalveluiden organisoinnin alalla. Yhteistyö kattaa myös henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen valmistusta koskevat tutkimus- ja kehitysohjelmat ja yhteiset kauppapaikat. Komissio katsoi, että yhteistyölle voidaan myöntää poikkeus yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisesta. [50]

[50] Komission lehdistötiedote IP/00/932, 16.8.2000.

118. Autoalan rakenteellisen kehityksen tunnusomaisia piirteitä ovat myös autoteollisuuden komponenttitoimittajien sulautumat, yritysostot ja yhteisyritysten perustamiset [51] sekä moottoriajoneuvojen valmistajien yhdistymisen jatkuminen [52]. Toinen merkittävä kehityssuuntaus on yritysten välisten (business-to-business, B2B) Internet-kauppapaikkojen perustaminen toisaalta autonvalmistajien ja toisaalta komponenttitoimittajien välillä. Tavoitteena on parhaiden mahdollisten mittakaavaetujen saaminen hankinnoista ja komponenttitoimittajien ja autonvalmistajien toimitusketjun ja tuotantoprosessin optimointi. Esimerkiksi Covisint-kauppapaikka on General Motorsin, Fordin, Daimler Chryslerin, Renaultin, Nissanin ja Toyotan sekä BASF:n, Delphi Automotiven, Federal Mogulin, Johnson Controlsin, Lear Corporationin ja Yazaki Internationalin yhteinen hanke. Komissio seuraa tarkkaavaisesti Covisint-kauppapaikan perustamista ja toimintaa, koska siinä on mukana vaikutusvaltaisia toimijoita, erityisesti suuria autonvalmistajia.

[51] Keskittymäasiat M.1870 ZF/Brembo/DFI, M.1929 Magnetti Marelli/SEIMA, M.2036 Valeo/Labinal, M.2046 Valeo/Robert Bosch, M.2066 DANA/GETRAG ja M.2102 Magnetti Marelli.

[52] Keskittymäasiat M.1998 Ford/LandRover ja M.1847 GM/SAAB.

1.2. Moottoripolttoaineet

119. Moottoripolttoaineiden hinnan kohoaminen jyrkästi vuonna 2000 käynnisti julkisen keskustelun alan kilpailuolosuhteista. Komissio ja kansalliset kilpailuviranomaiset kokoontuivat keskustelemaan kilpailusääntöjen soveltamisesta tällä alalla jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla. Ensimmäinen kokous kokemusten vaihtamiseksi kansallisten viranomaisten ja komission välillä pidettiin 29. syyskuuta 2000 ja toinen 29. marraskuuta 2000. [53] Monien jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset ryhtyivät vuoden 2000 aikana toimenpiteisiin alueensa moottoripolttoainemarkkinoille havaitsemiaan kilpailuoikeuden rikkomistapauksia vastaan. Italian ja Ruotsin kilpailuviranomaiset aloittivat tuloksellisesti syytetoimet kartelleja vastaan ja Saksan kilpailuviranomainen teki päätöksen syrjivää hinnoittelua koskevassa asiassa. [54]

[53] MEMO/00/55, 20.9.2000, komission lehdistötiedotteet IP/00/1090, 29.9.2000, ja IP/00/1391, 30.11.2000.

[54] Yksityiskohtaisempia tietoja näistä tutkimuksista on kyseisten maiden kilpailuviranomaisten laatimissa raporteissa.

120. Komissio ja kansalliset viranomaiset sopivat, että kartelleja koskevat syytetoimet keskitetään kansallisille viranomaisille, sillä kokemukset ovat osoittaneet, että moottoripolttoainealan kartellit toteutetaan yleensä kansallisella tai alueellisella tasolla. Kansallisia kilpailuviranomaisia kehotettiin tutkimaan kansallisilla markkinoillaan myös vertikaalisia rajoituksia ja erityisesti markkinoiden sulkemisen astetta. Euroopan moottoripolttoainealalle ovat ominaisia vähittäismyyjien ja toimittajien väliset yksinmyyntisopimukset, joiden yhteisvaikutuksesta uusien, integroitumattomien ja riippumattomien yritysten tulo markkinoille voi estyä (markkinoiden sulkeminen). Kilpailunrajoituslausekkeiden enimmäiskesto lyhennettiin uudella vertikaalisia rajoituksia koskevalla ryhmäpoikkeusasetuksella [55] kymmenestä viiteen vuoteen. Tämän toivotaan edistävän markkinoiden avaamista. Komissio ja kansalliset viranomaiset arvioivat yhdessä asetuksen vaikutuksia.

[55] Ks. myös jakso I.A, luku 1.

121. Komissio aloitti tutkimukset arvioidakseen integroitumattomien, riippumattomien yhtiöiden tilannetta useissa jäsenvaltioissa. On tärkeää varmistaa, että riippumattomilla yhtiöillä on todellinen mahdollisuus päästä moottoripolttoaineiden markkinoille, sillä markkinoilla, joilla riippumattomat yhtiöt ovat vahvassa asemassa (esim. Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa), on enemmän kilpailua kuin vertikaalisesti integroituneiden toimittajien hallitsemilla vähittäismarkkinoilla.

2. Verkkotoimialat

2.1. Kaasuala

122. Vuonna 2000 saavutettiin huomattavaa edistystä kaasun sisämarkkinoiden luomisessa. Kaasudirektiivi (98/30/EY) oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 10. elokuuta 2000 mennessä. Kaasudirektiivissä säädetään muun muassa

- monopolioikeuksien (esim. tuontimonopolien) poistamisesta

- kolmansien verkkoon pääsyn mahdollistavan järjestelmän käyttöönotosta (tarjoaa vaatimukset täyttäville asiakkaille mahdollisuuden käyttää kaasuverkkoja)

- markkinoiden asteittaisesta avaamisesta (kansallisten kaasum