EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 20.9.2017 COM(2017) 536 final 2017/0230(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1093/2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) perustamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1094/2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) perustamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 1095/2010, eurooppalaisista riskipääomarahastoista annetun asetuksen (EU) N:o 345/2013, eurooppalaisista yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneista rahastoista annetun asetuksen (EU) N:o 346/2013, rahoitusvälineiden markkinoista annetun asetuksen (EU) N:o 600/2014, eurooppalaisista pitkäaikaissijoitusrahastoista annetun asetuksen (EU) 2015/760, rahoitusvälineissä ja rahoitussopimuksissa vertailuarvoina tai sijoitusrahastojen arvonkehityksen mittaamisessa käytettävistä indekseistä annetun asetuksen (EU) 2016/1011 ja arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla ottamisen yhteydessä julkaistavasta esitteestä annetun asetuksen (EU) 2017/1129 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2017) 308 final}

{SWD(2017) 309 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yhdennetyistä finanssimarkkinoista on merkittävää hyötyä Euroopan talouden rahoituksen sekä työllisyyden ja kasvun edistämisen kannalta vakaalla ja kestävällä perustalla. Euroopan unionin (EU) finanssipalvelujen sisämarkkinoilla tarvitaan yhteisiä sääntöjä ja vahvaa valvonnan koordinointia, jotta finanssimarkkinoiden yhtenäisyyttä ja markkinoiden yhdentymistä voidaan edistää siten, että rahoitusvakaus turvataan. Siitä syystä EU otti Euroopassa käyttöön finanssialan sääntelyä koskevan yhteisen säännöstön ja perusti Euroopan valvontaviranomaiset, kun EU:n rahoitusjärjestelmää tarkistettiin finanssikriisin takia ja maailmanlaajuisten toimenpiteiden mukaisesti. Euroopan valvontaviranomaiset ovat kattavan uudistuspaketin institutionaalinen kivijalka, ja niillä on ollut keskeinen asema, kun on varmistettu, että finanssimarkkinat ovat koko EU:ssa hyvin säänneltyjä, vahvoja ja vakaita. Valvontaviranomaiset osallistuvat yhteisen säännöstön kehittämiseen ja johdonmukaiseen soveltamiseen sekä ratkaisevat valtioiden rajat ylittäviä ongelmia. Siten valvontaviranomaiset edistävät sekä sääntelyn että valvontakäytäntöjen yhdentämistä. Kriisin jälkeisistä toimenpiteistä huolimatta sisämarkkinoiden sääntelyn ja valvontakäytäntöjen yhdentämistä on mahdollista edelleen merkittävästi tehostaa. Toimiakseen tuloksellisesti yhdennetyt finanssimarkkinat edellyttävät entistä yhdennetympiä valvontajärjestelyjä, ja samalla entistä keskitetymmät valvontajärjestelyt voivat vuorostaan edistää markkinoiden yhdentymistä. EU on tästä syystä sitoutunut edelleen yhdentämään koko laajaa finanssialaa terveeltä ja vakaalta perustalta. Erityinen pääomamarkkinaunioni on perustettu, jotta pääoman sisämarkkinat toimisivat moitteettomasti. Tähän liittyvässä Euroopan talous- ja rahaliiton viimeistelyä koskevassa viiden puheenjohtajan kertomuksessa korostettiin kesäkuussa 2015 tarvetta tehostaa EU:n valvontakehystä siten, että viime kädessä pääomamarkkinoilla olisi yhteinen valvontaviranomainen. Talous- ja rahaliiton syventämistä koskevassa komission pohdinta-asiakirjassa on äskettäin ehdotettu, että EU:n valvontakehystä – erityisesti Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista (EAMV) – koskevassa tarkistuksessa otettaisiin ensimmäinen askel kohti tällaista yhteistä viranomaista vuoteen 2019 mennessä. Pohdinta-asiakirjassa kehotettiin myös viimeistelemään rahoitusunioni – joka käsittää sekä pankkiunionin että pääomamarkkinaunionin – vuoteen 2019 mennessä, jotta voitaisiin taata euron yhtenäisyys sekä parantaa euroalueen ja EU:n toimintaa yleisesti. Maailmanlaajuisilla finanssimarkkinoilla on vahvat keskinäiset kytkökset, ja EU:n sääntelykehys perustuu laajasti kansainvälisiin normeihin, joista on finanssikriisin seurauksena sovittu erityisesti G20-maiden kesken. On siis olennaisen tärkeää, että EU:n valvontajärjestelyt kehittyvät edelleen tavalla, jolla kansainvälisesti yhdennetyistä finanssimarkkinoista saadaan täysi hyöty, kun EU pyrkii nopeuttamaan pääomamarkkinaunionin viimeistelyä. Samalla on varmistettava rajat ylittävien riskien toimiva seuranta ja hallinta EU:n ja muun maailman välillä. Euroopan valvontaviranomaisilla on tässä suhteessa keskeinen asema. Yhdistyneen kuningaskunnan päätös erota EU:sta korostaa valvontajärjestelyihin kohdistuvia haasteita jäljelle jäävissä 27:ssä EU:n jäsenvaltiossa. EU:n tällä hetkellä suurimman finanssikeskuksen tuleva lähtö merkitsee, että EU27:n pääomamarkkinoita on kehitettävä edelleen. Valvontajärjestelyjä on vahvistettava sen varmistamiseksi, että finanssimarkkinoilla voidaan jatkossakin tukea taloutta asianmukaisella ja terveellä perustalla. Tämän ehdotuksen tavoitteena on mukauttaa ja ajantasaistaa Euroopan valvontaviranomaisia koskevaa sääntelykehystä sen varmistamiseksi, että ne voivat hoitaa kasvavan vastuunsa finanssimarkkinoiden valvonnasta. Euroopan valvontaviranomaisilla on oltava riittävät valtuudet, hallinto ja rahoitus. Euroopan valvontaviranomaisten nykyisiä valtuuksia on ensinnäkin vahvistettava ja parannettava niiltä osin, kuin ne ovat osoittautuneet osin riittämättömiksi ja epäselvästi määritellyiksi, muun muassa kun on kyse unionin oikeuden johdonmukaisesta soveltamisesta, teknisten neuvojen laatimisesta tai vastaavuutta koskevan päätöksenteon jatkuvasta tukemisesta. Euroopan valvontaviranomaisten nykyistä toimeksiantoa on harkittava uudelleen myös pääomamarkkinaunionin toimintapoliittisten tavoitteiden kannalta. Suoraa valvontaa tarvitaan kohdennetuilla aloilla yleisemmin, jotta voidaan varmistaa entistä johdonmukaisemmat valvontakäytännöt ja finanssipalveluja koskevien EU:n sääntöjen täytäntöönpano. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten uudelleentarkastelussa vuonna 2017 todettiin, että Euroopan valvontaviranomaisten olisi kansallisten toimivaltaisten viranomaisten sijasta valvottava tiettyjä toimintoja ja yhteisöjä, jotka ovat unionille erityisen tärkeitä tai joihin liittyy merkittävästi rajat ylittävää liiketoimintaa. Vastaavasti Euroopan valvontaviranomaisten olisi osallistuttava aiempaa enemmän EU:n ulkopuolisista maista tulevien, unionissa aktiivisesti toimivien yhteisöjen toimilupamenettelyihin ja valvontaan. Toiseksi ehdotuksen tavoitteena on Euroopan valvontaviranomaisten entistä toimivampi hallinto. Euroopan valvontaviranomaisten päätöksentekoprosessissa kannustinrakenne on nykyisellään sellainen, että joko päätöksiä ei tehdä varsinkaan sääntelyn ja valvontakäytäntöjen yhdentämisen alalla tai suositaan päätöksiä, jotka ovat suuntautuneita pääasiassa kansallisiin etuihin laajempien EU:n etujen sijasta. Tämä kuvastaa jossakin määrin sitä sisäänrakennettua jännitettä, joka vallitsee Euroopan valvontaviranomaisten eurooppalaisen toimeksiannon ja valvontaviranomaisten hallintoelinten jäseninä olevien toimivaltaisten viranomaisten kansallisen toimeksiannon välillä. Tämä tilanne ei vastaa valvontakäytäntöjen yhtenäistämistavoitetta. Euroopan valvontaviranomaisten aseman vahvistaminen finanssimarkkinoiden yhdentymisessä tai sisämarkkinoiden vakauden vahvistamisessa edellyttää myös toimivampia yhtenäistämisvaltuuksia. Kolmanneksi Euroopan valvontaviranomaisilla on oltava asianmukainen rahoituspohja, joka mahdollistaa resurssien kohdentamisen tarpeiden mukaan valvontaviranomaisille asetetun tavoitteen saavuttamiseksi. Nykyiset budjettijärjestelyt rajoittavat nyt ja tulevaisuudessa Euroopan valvontaviranomaisten toimintaa, koska jäsenvaltiot voivat eri syistä olla haluttomia lisäämään kansallista rahoitusosuutta jatkossa. Tässä ehdotuksessa esitetään Euroopan valvontaviranomaisista annettuihin asetuksiin ja eri alakohtaisiin säädöksiin tiettyjä muutoksia, joilla vahvistetaan Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksia, hallintoa ja rahoitusta. Näitä aloja on vahvistettava, jotta Euroopan valvontaviranomaiset pystyvät vastaamaan edellä kuvattuihin haasteisiin. Tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa käsitellään näistä muutoksista aiheutuvia kustannuksia ja hyötyjä. Siinä esitetään joukko vaihtoehtoisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on vahvistaa Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksia EU:n tasolla, parantaa niiden hallintotapaa (myös päätöksentekoa) ja varmistaa, että valvontaviranomaisten rahoituskehys on kestävä ja mitoitettu vastaamaan niiden nykyisiä ja tulevia tehtäviä. Vaikutustenarvioinnissa esitetään kattavaa näyttöä siitä, että ehdotetut muutokset edistävät tosiasiallisesti Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehyksen lujittamista ja siten EU:n rahoitusjärjestelmän yleistä vakautta, samalla kun EU:n yleiseen talousarvioon ja sidosryhmiin kohdistuvat kustannukset pidetään mahdollisimman pieninä. Ehdotetuilla muutoksilla edistetään myös pääomamarkkinaunionin kehittämistä ja syventämistä komission toimintapoliittisten painopisteiden mukaisesti. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotus on yhdenmukainen lukuisien muiden aiempien EU:n toimintapoliittisten säännösten ja käynnissä olevien aloitteiden kanssa. Yhteisenä tavoitteena on varmistaa tulokselliset ja tehokkaat valvontajärjestelyt EU:n tasolla. EU ja sen jäsenvaltiot ovat finanssikriisin alusta alkaen ryhtyneet tarkistamaan perin pohjin finanssialan valvontaa ja sääntelyä. EU on aloittanut lukuisia uudistuksia luodakseen turvallisemman, terveemmän, läpinäkyvämmän ja vastuullisemman rahoitusjärjestelmän, joka toimii koko talouden ja yhteiskunnan hyväksi. Tähän on sisältynyt yhteisen valvontamekanismin, yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisuneuvoston perustaminen erityisesti hienovaraisten valvontatehtävien hoitamista varten. Ehdotus on yhdenmukainen näiden elinten tehtävien kanssa ja täydentää niitä. Euroopan valvontaviranomaisten panos finanssilainsäädäntöä koskevan yhteisen säännöstön laatimisessa on merkittävä, ja ehdotus on yhdenmukainen myös sen kanssa. Säännöstön tarkoituksena on vahvistaa koko EU:hun yhteiset säännöt, joilla varmistetaan rahoitusvakaus ja tasapuoliset toimintaedellytykset, samoin kuin korkeatasoinen kuluttajan- ja sijoittajansuoja. Ehdotus on yhdenmukainen muun muassa vakavaraisuusvaatimuksista annettujen, voimassa olevien direktiivin ja asetuksen (pankit) sekä Solvenssi II direktiivin (vakuutusyritykset) mukaisia. Niiden tavoitteena on vakauttaa finanssiala. Ehdotus vastaa myös nykyisiä kuluttajansuojaan liittyviä maksupalveluja ja kiinteistöluottoja koskevia sääntelykehyksiä. Parhaillaan tarkasteltavana olevien komission aloitteiden joukossa on myös lainsäädäntöaloite Euroopan järjestelmäriskikomitean vahvistamiseksi. Komitea on yhdessä Euroopan valvontaviranomaisten kanssa osa finanssikriisin seurauksena käyttöön otettua Euroopan finanssivalvontajärjestelmää. Muita viimeaikaisia esimerkkejä komission aloitteista ovat seuraavat: Komissio on ehdottanut kohdennettuja muutoksia OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annettuun asetukseen (EMIR) tavoitteena tehostaa EU:n tason valvontaa, joka liittyy keskusvastapuolten toimilupamenettelyihin ja kolmannen maan keskusvastapuolten tunnustamista koskeviin vaatimuksiin. Komissio on tehnyt myös yksilöllistä eläketuotetta koskevan ehdotuksen, jolla vahvistetaan Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen (EVLEV) asemaa. EVLEV saa valtuudet tällaisten uusien tuotteiden luvanantoon, jotta niille voidaan antaa yleiseurooppalaisen tason laadukas merkki ja sallia niiden jakelu EU:n laajuisesti. Todettakoon myös, että ehdotus on vastaavuutta käsittelevässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitetyllä tavalla ja EU:n nykyisen toimintapoliittisen linjan mukaisesti yhdenmukainen niiden unionin finanssilainsäädännön säännösten kanssa, jotka koskevat kolmansia maita koskevien säännösten täytäntöönpanoa ja valvontaa. Valmisteluasiakirja sisältää yhteenvedon EU:n finanssipalvelulainsäädännön mukaisesta vastaavuusmenettelystä, jota sovelletaan kolmansiin maihin. Siinä esitetään relevantteja kokemuksia ja nimetään tiettyjä aloja, joihin on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota ja joita osittain käsitellään tässä ehdotuksessa. Verotusalan hyvä hallintotapa ja maailmanlaajuisiin standardeihin perustuva rahanpesun torjunta ovat EU:n toimintapoliittisten tavoitteiden kannalta politiikan jatkokehittelyssä tärkeitä elementtejä. Toimintapolitiikan yhtenäisyyden varmistamiseksi sekä veron kiertämisen ja rahanpesun vastaisten takeiden lujittamiseksi komissio aikoo jatkossakin sisällyttää nämä asiat asianomaiseen EU:n lainsäädäntöön, myös finanssipalveluja koskevaan lainsäädäntöön, ja voisi harkita niiden sisällyttämistä vastaavuusprosesseihin.

•Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Tämä ehdotus on samansuuntainen pääomamarkkinaunionin viimeistelyyn tähtäävän komission jatkuvan työn kanssa. Aiempaa toimivampi valvontakehys on keskeinen elementti entistä yhdennetympien pääomamarkkinoiden kannalta, sillä se edistää sääntöjen johdonmukaisempaa täytäntöönpanoa finanssialalla. Tähän liittyvässä viiden puheenjohtajan kertomuksessa korostettiin kesäkuussa 2015 tarvetta tehostaa EU:n valvontakehystä, ja viime kädessä lopputuloksena olisi oltava yhteisen Euroopan pääomamarkkinoiden valvontaviranomaisen perustaminen. Tarvetta edelleen kehittää ja yhdentää EU:n pääomamarkkinoita korostetaan myös syyskuussa 2016 annetussa pääomamarkkinaunionia koskevassa tiedonannossa ja pääomamarkkinaunionin väliarviointia koskevassa tiedonannossa. Ehdotus vastaa myös komission sitoumuksia vastata pääomamarkkinaunionissa kahteen uuteen nykypäivän markkinoiden haasteeseen: kestävä rahatalous ja rahoitusteknologia (”fintech”). Kestävän rahatalouden osalta komissio on sitoutunut pääomamarkkinaunionia koskevan aloitteen puitteissa vahvistamaan EU:n johtoasemaa kestävien investointien ja rahoituksen alalla. Uudet ympäristöön, yhteiskuntaan ja hallintotapaan liittyvät riskit ja mahdollisuudet muuttavat finanssialaa ja vaativat valvontakehyksen ja mallin mukauttamista. Finanssialalla on sitä paitsi keskeinen asema vähähiiliseen ja entistä energiatehokkaampaan talouteen siirtymisen varmistamisessa. EU:n tasolla tarvitaan vahvaa koordinaatiota ja valvonta-asenteiden lähentämistä kestävyyden suuntaan. Tässä suhteessa ehdotus on johdonmukainen energiaunionistrategian, kiertotaloutta koskevien EU:n sitoumusten ja kestävän kehityksen tavoitteiden kanssa. Euroopan valvontaviranomaisten olisi myös osallistuttava rahoitusteknologian (”fintech”) tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämiseen ja samalla käsiteltävä tähän alaan mahdollisesti liittyviä riskejä noudattamalla muun muassa entistä johdonmukaisempia käytäntöjä sääntelyvaatimusten soveltamisessa. Tämä edellyttää rahoitusteknologiaan liittyvien näkökohtien ottamista nykyistä paremmin huomioon Euroopan valvontaviranomaisten valvontatyössä. Ehdotus on tältä osin yhdenmukainen myös digitaalisten sisämarkkinoiden strategian kanssa. Uudet teknologiat muuttavat finanssialaa. Se edellyttää myös valvontakehyksen ja mallin mukauttamista. Kansalliset valvontaviranomaiset ovat tehneet erilaisia aloitteita, ja se voi haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, ellei niitä koordinoida asianmukaisesti. Teknologisten innovaatioiden valvontaa on syytä koordinoida ja lähentää EU:n tasolla entistä vahvemmin esimerkiksi perustamalla Euroopan valvontaviranomaisiin EU:n innovaatiokeskus. Kohdennetut muutokset nykyisessä hallintomallissa vastaavat myös komission pyrkimyksiä tehdä päätöksentekofoorumeista EU:n hajautetuissa virastoissa entistä toimivampia ja riippumattomampia. EU:n finanssialan muilla virastoilla tai toimielimillä, kuten Euroopan keskuspankilla tai yhteisellä kriisinratkaisuneuvostolla, on kullakin pysyvä riippumaton valmisteluelin, jolla on omat valtuudet ja tehtävät ja joka voi ratkaista tiettyjä asioita tai osallistua päätöksentekoprosessiin. EU-ulottuvuuden lujittamista virastojen päätöksenteossa koskevia nykyisiä takeita vahvistetaan, kun kuhunkin Euroopan valvontaviranomaiseen perustetaan hallitus, jolla on pysyvät jäsenet ja yksinomainen toimeksianto. Rahoituksesta todettakoon, että vaikka suurin osa EU:n hajautetuista virastoista rahoitetaan EU:n talousarviosta, useat EU:n virastot saavat sekarahoitusta tai täysin yksityistä rahoitusta. Tässä suhteessa siirtyminen Euroopan valvontaviranomaisten budjettirahoituksessa toimialalta saataviin rahoitusosuuksiin on nykyisen EU:n käytännön mukaista. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Kaikkien muutosten oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 114 artikla. Tämä määräys on kaikkien ehdotuksen alaan kuuluvien asetusten oikeusperusta. Euroopan valvontaviranomaisten perustamisasetuksia ehdotetaan mukautettaviksi uuteen kehitykseen, jotta Euroopan valvontaviranomaisten toimintaa voidaan parantaa sisämarkkinoiden lähentämiseksi ja sitä kautta sisämarkkinoiden toiminnan sujuvoittamiseksi. Vaikutustenarvioinnin osana tehdyssä analyysissa havaittiin Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehyksessä osa-alueita, joita on muutettava, jotta voidaan vahvistaa EU:n valvontajärjestelyjen vakautta ja tuloksellisuutta ja sitä kautta EU:n rahoitusjärjestelmää. Alakohtaiseen lainsäädäntöön tarvitaan myös muutoksia, jotta Euroopan valvontaviranomaiset voivat käyttää parannettuja valtuuksiaan täysimääräisesti. Vaikutustenarviointi ja siihen liittyvä evaluointi osoittavat, että EU:n toiminta on perusteltua ja tarpeen niiden ongelmien takia, joita on havaittu Euroopan valvontaviranomaisten käytettävissä olevissa valtuuksissa sekä niiden hallinto- ja rahoituskehyksessä. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Euroopan valvontaviranomaiset ovat unionin elimiä, joten niiden valtuuksia ja toimia voi muuttaa ainoastaan unionin lainsäätäjä. Lisäksi muutoksilla edistetään sisämarkkinoiden yhdenmukaista toimintaa, ja sitä tavoitetta jäsenvaltiot eivät voi saavuttaa toimimalla erikseen. Vahvistamalla EAMV eurooppalaisista riskipääomarahastoista (EuVECA), eurooppalaisista yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneista rahastoista (EuSEF) ja eurooppalaisista pitkäaikaissijoitusrahastoista (ELTIF) annettujen asetusten alaan kuuluvien rahastojen yhteiseksi valvontaelimeksi varmistetaan, että kaikkien kolmen asetuksen yhdenmukaisia vaatimuksia ja edellytyksiä sovelletaan johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Yhteinen valvonta vähentää hallintomenojen määrää ja vaihtelua sekä hallintoon käytettyä aikaa ja pienentää sitä kautta rahastonhoitajien operatiivisia ja transaktiokustannuksia. Samalla tehostetaan EuVECA-, EuSEF- ja ELTIF-rahastojen luvananto-/rekisteröintimenettelyä ja vahvistetaan tasapuolisia toimintaedellytyksiä keskittämällä niiden valvonta siitä riippumatta, missä rahastot on perustettu. Yhteinen valvonta tukee kyseisten alojen markkinoiden yhdentymistä ja vahvistaa EU:n talouden kyseisten rahastojen kautta markkinoilta saamaa rahoitusta. Raportointipalvelujen tarjoajat ovat rahoitusmarkkina-asetuksen ja direktiivin ja samoin kriittisten vertailuarvojen kannalta olennaisesti unionin laajuista liiketoimintaa, eikä niistä johtuvia sääntely- ja valvontaongelmia voida ratkaista pelkästään jäsenvaltion toimin. EAMV:n uusi koordinointitehtävä on jo määritelty EAMV:stä annetussa asetuksessa ja vastaavissa unionin säädöksissä. Näin ollen sitä on mahdollista tehostaa vain muuttamalla unionin lainsäädäntöä. Mitä tulee vertailuarvoista annettuun asetukseen, kriittiset vertailuarvot ovat taloudellisesti äärimmäisen tärkeitä, koska niitä käytetään rahoitusvälineissä (varsinkin johdannaisissa), rahoitussopimuksissa ja sijoitusrahastoissa koko unionissa. Vaatimus, jonka mukaan joitakin kriittisiä vertailuarvoja varten on muodostettava valvontakollegioita, joihin on kuuluttava jäseniä ainakin vertailuarvojen hallinnoijien ja vertailuarvojen valvottujen tietolähteiden jäsenvaltioista, osoittaa jo sinällään, että yksi ainoa kansallinen valvontaviranomainen ei voi valvoa tällaisia vertailuarvoja, vaan niitä varten tarvittavat järjestelyt on välttämätöntä vahvistaa unionin tasolla. On oikeasuhteista saattaa kaikki kriittisten vertailuarvojen hallinnoijat EAMV:n suoraan valvontaan, koska nämä vertailuarvot ovat unionille ratkaisevan tärkeitä ja nykyiset valvontakollegiot ovat suuria, joten niihin liittyy riski, etteivät ne ole riittävän joustavia kriisitilanteissa. Kolmansissa maissa tarjottuja vertailuarvoja voidaan käyttää unionissa, jos toimivaltainen viranomainen unionissa on joko tunnustanut tai hyväksynyt ne taikka jos niiden sijaintimaan sääntely- ja valvontajärjestelmän tunnustetaan vastaavan vertailuarvoista annetun asetuksen mukaista järjestelmää. Komissio tekee vastaavuuspäätökset, ja kolmannen maan valvontaviranomaisen on vahvistettava yhteistyöjärjestelyt EAMV:n kanssa, mutta kansalliset toimivaltaiset viranomaiset päättävät hyväksynnästä ja tunnustamisesta. Tämän takia lukuisat kansalliset toimivaltaiset viranomaiset joutuvat käsittelemään tällaisia pyyntöjä, ja menettelyyn liittyy riski, että vertailuarvojen hallinnoijat pyrkivät valitsemaan kansallisen toimivaltaisen viranomaisen, joka vaikuttaa päätöksissään ja niitä seuraavassa valvonnassa muita liberaalimmalta (oikeuspaikkakeinottelu (forum shopping)). Koska hallinnoija sijaitsee kolmannessa maassa, kansallisen valvonnan pääperuste eli läheisyys valvottuihin yhteisöihin ei ole sovellettavissa. EAMV:n vahvistaminen toimivaltaiseksi viranomaiseksi käsittelemään kolmansien maiden vertailuarvojen hallinnoijia lisäisi tehokkuutta ja vähentäisi oikeuspaikkakeinottelun riskiä ja eroavuuksia kyseisten yhteisöjen valvonnassa. Tätä ei kuitenkaan ole mahdollista saavuttaa yksinomaan jäsenvaltioiden toimin.

On välttämätöntä muuttaa vertailuarvoista annettua asetusta useilla delegoiduilla säädöksillä joidenkin asetuksen säännösten täsmentämiseksi, jotta voidaan varmistaa, että EAMV pystyy suoraan valvomaan tiettyjä vertailuarvojen hallinnoijia. EAMV on vuodesta 2011 käyttänyt huomattavasti aikaa ja työtä esitteistä annettuun asetukseen edistääkseen esitteiden tarkastelua ja hyväksymistä koskevan sääntelyn lähentämistä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kesken. EAMV antanut sitä varten yhteisesti sovitut periaatteet sisältäviä valvontaohjeita (Supervisory Briefings), joita kansallisia toimivaltaisia viranomaisia on kehotettu soveltamaan esitteitä hyväksyessään. Lisäksi EAMV on vuosina 2012 ja 2015 toteuttanut kaksi esitteiden hyväksyntäprosessia koskevaa vertaisarviointia, joissa osoitetaan erilaisten käytäntöjen syntyminen jäsenvaltioiden välillä. Vaikka edellä kuvatut toimet ovat olleet hyvin hyödyllisiä, niillä ei ole onnistuttu täysin saavuttamaan tavoitetta edistää valvonnan täysimääräistä lähentymistä. Kun lisäksi otetaan huomioon liikkeeseenlaskijan kyky tietyissä tapauksissa valita, mikä toimivaltainen viranomainen esitteen hyväksyy, sääntelyn toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttö ja tehokkuustappiot ovat edelleen mahdollisia kansallisten toimivaltaisten viranomaisten erilaisten käytäntöjen takia. Komissio on poiminut erikseen tietyn tyyppiset esitteet, joihin liittyy asianomaisten arvopaperien ja liikkeeseenlaskijoiden luonteen vuoksi unionissa rajat ylittävä ulottuvuus. Ne ovat lisäksi teknisesti monimutkaisia, ja niihin liittyy sellainen mahdollinen toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäytön riski, että keskittämällä kyseisten esitteiden valvonta EAMV:hen saataisiin aikaan vaikuttavampia ja tehokkaampia tuloksia kuin kansallisen tason valvonnalla. Tällaisia esitteitä ovat ainoastaan kokeneille sijoittajille muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden tukkumarkkinoilla tarjottavia arvopapereita koskevat esitteet, esitteet, jotka liittyvät tietyn tyyppisiin monimutkaisiin arvopapereihin, kuten omaisuusvakuudellisiin arvopapereihin, tai erikoisalojen liikkeeseenlaskijoiden laatimat esitteet ja asetuksessa (EU) 2017/1129 tarkoitettujen kolmannen maan liikkeeseenlaskijoiden laatimat esitteet. Niiden hyväksynnän sekä siihen liittyvän valvonta- ja täytäntöönpanotoiminnan keskittäminen EAMV:n tasolle tehostaa valvonnan laatua, yhdenmukaisuutta ja tehokkuutta unionin tasolla, luo liikkeeseenlaskijoille tasapuoliset toimintaedellytykset ja johtaa hyväksyntämenettelyn ajallisen keston lyhenemiseen. Se poistaa tarpeen valita ”kotijäsenvaltio” ja estää oikeuspaikkakeinottelun. •Suhteellisuusperiaate Tässä ehdotuksessa tehdään kohdennettuja muutoksia EU:n valvontakehyksen vahvistamiseksi, jotta rahoitusjärjestelmän vakautta ja tuloksellisuutta voidaan kestävällä tavalla parantaa koko EU:ssa ja samalla tehostaa kuluttajan- ja sijoittajansuojaa. Tätä varten ehdotuksessa esitetään kohdennettuja ja erittäin täsmällisiä muutoksia EU:n tason valvontakehykseen, jonka hallinnon tuloksellisuutta ja tehokkuutta parannetaan. Siinä täsmennetään Euroopan valvontaviranomaisten nykyisiä tehtäviä ja valtuuksia ja annetaan niille uusia valtuuksia, jotta Euroopan valvontaviranomaiset pystyvät vastaamaan uuteen kehitykseen, myös teknologian alalla. Sen lisäksi valvontaviranomaisten on kyettävä reagoimaan edelleen kasvavaan EU:n sisäiset rajat ylittävän toimintaan sekä EU:n ja muun maailman finanssimarkkinoiden todennäköisesti jatkuvaan yhdentymiseen. Ehdotukseen sisältyy myös rahoitusjärjestelmän muutos, jolla varmistetaan, että Euroopan valvontaviranomaisten rahoitus on kestävää ja oikeasuhteista sekä mitoitettu vastaamaan niiden tehtäviä. Alakohtaisiin säädöksiin ehdotetut muutokset on olennaisilta osin rajoitettu siihen, että otetaan käyttöön EAMV:n suorittama suora valvonta. Ne on valittu kunkin alan erikoisominaisuuksien mukaan. Lisäksi Solvenssi II direktiiviin (2009/138/EY) on tehtävä rajoitetusti muutoksia, jotta se vastaisi rahoitusmarkkina-asetusta (MiFIR) siihen tehtävien muutosten jälkeen. Siitä syystä esitetään myös erillistä ehdotusta kyseisen direktiivin muuttamiseksi. Mikään ehdotetuista muutoksista ei ylitä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Lisäksi Euroopan valvontaviranomaisten toimien ja toimenpiteiden sisältö ja muoto eivät perussopimuksessa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ylitä sitä, mikä on tarpeen tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Toimet ja toimenpiteet ovat oikeassa suhteessa niiden riskien luonteeseen, laajuuteen ja monitahoisuuteen, jotka liittyvät olennaisesti toimielinten tai Euroopan valvontaviranomaisten toimien kohteena olevien yritysten finanssi- tai liiketoimintaan. •Toimintatavan valinta Tällä ehdotuksella pyritään muuttamaan Euroopan valvontaviranomaisista annettuja voimassa olevia asetuksia ja alakohtaisen finanssilainsäädännön eri säädöksiä. Kaikki tällä ehdotuksella muutettavat säädökset ovat muodoltaan asetuksia, joten vastaavat muutokset ehdotetaan tehtäväksi yhdessä ainoassa muutosasetuksessa (kokooma-asetuksessa). Lisäksi ehdotetaan muutoksia rahoitusmarkkinadirektiiviin (lähinnä MiFIR-asetukseen tehtävien muutosten huomioon ottamiseksi) ja vähäisiä muutoksia Solvenssi II direktiiviin 2009/138/EY. Näihin kahteen viimeksi mainittuun tarkoitukseen esitetään erillistä muutosdirektiiviä. Komissio mukauttaa samaten erillisessä asiakirjassa äskettäin antamaansa ehdotusta asetukseksi, jolla muutetaan sekä EAMV- että EMIR-asetusta. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa ja evaluoinnissa esitetään Euroopan valvontaviranomaisten nykyistä sääntelykehystä koskeva analyysi, jossa selvitettiin, voivatko Euroopan valvontaviranomaiset nykyisen sääntelykehyksen puitteissa saavuttaa tavoitteensa vahvistaa kestävällä tavalla rahoitusjärjestelmän vakautta ja tuloksellisuutta ja tehostaa kuluttajan- ja sijoittajansuojaa. Analyysissa todettiin Euroopan valvontaviranomaisten tuloksellisuudesta ja tehokkuudesta, että Euroopan valvontaviranomaiset ovat pääosin saavuttaneet nykyiset tavoitteensa. Tulevaisuuden haasteisiin vastaamiseksi tarvitaan kuitenkin kohdennettuja muutoksia. Erityisesti analyysissa todettiin seuraavaa: a.Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksia voitaisiin tietyillä aloilla vahvistaa, jotta ne voivat hoitaa tehtävänsä paremmin. Sen seurauksena voitaisiin odottaa kaikkien markkinatoimijoiden ja kuluttajien kannalta parempia sääntely- ja valvontatuloksia sekä rajat ylittävien riskien tuloksellista ja tehokasta käsittelyä. b.Euroopan valvontaviranomaisten nykyisen hallintokehyksen avulla on hankala hallita EU:n ja kansallisten etujen välisiä ristiriitoja. Siitä syystä on vaarana, että Euroopan valvontaviranomaisten päätökset eivät aina ole EU:n yhteisen edun mukaisia, että päätöksenteko viivästyy tai että toimimattomuudesta aiheutuu haittaa, erityisesti kun on kyse muusta kuin sääntelytoiminnasta (sitova sovittelu, unionin oikeuden rikkomista koskevat menettelyt, vertaisarviointien aloittaminen).

c.Nykyinen rahoituskehys ei ole mitoitettu vastaamaan Euroopan valvontaviranomaisten suorittamia tehtäviä nykyisin, ja se on sitä vielä vähemmän jatkossa, kun otetaan huomioon tehtävät, joita Euroopan valvontaviranomaisten on tulevaisuudessa otettava vastuulleen. Rahoitusmalli näyttää myös johtavan kansallisten toimivaltaisten viranomaisten epätasaisiin rahoitusosuuksiin, joita ei ole helppo perustella. Yhtenäisyyden kannalta Euroopan valvontaviranomaisten sääntelytyö on täysin sopusoinnussa nykyistä laajemman EU:n valvontakehyksen kehittämisen kanssa. Se on sopusoinnussa myös yhteisen säännöstön viimeistelyn kanssa. Euroopan valvontaviranomaisten hallinto- ja rahoitusrakenteen rajoituksista ja Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksien heikkouksista johtuu, että Euroopan valvontaviranomaiset eivät ole riittävästi pystyneet keskittymään tehtäväänsä edistää asiaankuuluvia finanssipalveluja koskevan EU:n lainsäädännön johdonmukaista soveltamista. Analyysissa todettiin, että Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehys on merkityksellinen. Lisäksi todetaan, että Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehys on selkeästi luonut unionille lisäarvoa, koska valvontaviranomaisten työ on välttämätöntä finanssipalvelujen sisämarkkinoiden edistämiseksi. •Sidosryhmien kuuleminen Komission yksikkö järjesti keväällä 2017 laajan julkisen kuulemisen Euroopan valvontaviranomaisten toiminnasta. Kuulemiseen saatiin lähes 230 vastausta. Lausuntoja saatiin hyvin monenlaisilta vastaajaryhmiltä: 26 prosenttia vastaajista oli viranomaisia tai kansainvälisiä organisaatioita, 71 prosenttia organisaatioita tai yrityksiä ja 3 prosenttia yksityishenkilöitä. Myös julkisen kuulemisen ulkopuolelta saatiin useita huomautuksia, kannanottoja ja lausuntoja, joidenkin hallitusten esittämät viralliset kannat mukaan luettuina. Vaikka ne eivät näy EU:n kyselytutkimusta koskevassa tilastossa, ne on otettu huomioon tätä ehdotusta tukevassa analyysissa. Kokonaisuudessaan vastaajat pitävät Euroopan valvontaviranomaisten perustamista huomattavana parannuksena ja merkittävänä askeleena kohti valvonnan lähentämistä unionissa. Useimmat tukevat Euroopan valvontaviranomaisten aiempaa suurempaa roolia valvonnan lähentämisessä. Monet sidosryhmät tunnustavat, että pääomamarkkinaunionin täytäntöönpano ja Yhdistyneen kuningaskunnan päätös jättää unioni luovat uuden tilanteen, jossa EU:n tason valvonnan vahvistamista on pohdittava, erityisesti rajat ylittävän toimintaa ja kolmansien maiden vastaavuutta koskevissa asioissa. Monet vastaajista vastustavat Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksien merkittävää lisäystä tässä vaiheessa, mutta jotkin vastaajat tunnustavat niiden rajoitukset ja toivovat kohdennettuja parannuksia. Useimpien vastaajien mukaan käytettävissä olevat välineet riittävät hyvin, mutta niitä olisi käytettävä paremmin ja täysimääräisemmin. Vastaavuuden seurantaa koskevien valtuuksien laajentamista tai selkeyttämistä tuetaan laajasti. Kuluttajajärjestöt näkevät kuluttajansuojasääntöjen täytäntöönpanon valvonnassa merkittäviä puutteita, ja ne pitävät sääntöjä joko tehottomina tai merkityksettöminä kansallisella tasolla haitallisimpina pidettyjen ongelmien kannalta. Järjestöjen mielestä Euroopan valvontaviranomaisten toimintakenttää olisi kuluttajansuojan alalla laajennettava. Useimmat vastaajat väittävät olevan vaikeaa varmistaa samaan aikaan Euroopan valvontaviranomaisten osallisryhmien oikea tasapaino ja maantieteellinen tasapaino. Kuluttajien ja käyttäjien edustajat valittavat, että heitä on vähemmän kuin finanssilaitosten edustajia, ja siten osallisryhmien mielipiteitä ei oteta tasapuolisesti huomioon. Useat järjestöt katsovat, että Euroopan valvontaviranomaisten valtuudet kieltää tuotteita pitäisi ulottaa tuotteisiin, joista voi olla vahinkoa kuluttajille. Euroopan valvontaviranomaisia koskevaan julkiseen kuulemiseen vastanneet tukevat nimenomaisesti keskusvastapuolten ja raportointipalvelujen tarjoajien suoraa valvontaa EU:n tasolla, sillä ne palvelevat pikemminkin koko unionia kuin yksittäisiä kansallisia markkinoita. Useat vastaajat eivät vastanneet suoraa valvontaa koskevaan kysymykseen. Toiset vastasivat kysymykseen, pitäisikö EAMV:lle antaa yleiseurooppalaisten yhteissijoitusyritysten suora valvonta, ja tukivat sitä, mutta useimmissa vastauksissa ei tehty eroja erityyppisten rahastojen välillä. Näkemyksissä, joissa vastustettiin EAMV:n suorittaman suoran valvonnan laajentamista uusille alueille, vedottiin ensisijaisesti seuraaviin argumentteihin: Kansallisen valvonnan katsotaan soveltuvan parhaiten käsittelemään jäsenvaltioiden erilaisia markkinarakenteita. EAMV:n suorittama valvonta voisi olla ristiriidassa kansallisen toimivallan kanssa yksityissijoittajien suojan ja rahoitusvakauden sekä verotuksen, oikeudenkäyntien ja riitojen ratkaisun aloilla. Lisäksi tuotiin esiin operatiiviset vaikeudet, jotka liittyvät muun muassa jakelujärjestelyjä tai markkinointia koskeviin paikallisiin vaatimuksiin. Näiden vastausten mukaan olisi sen sijaan tutkittava tarkemmin mahdollisuuksia hyödyntää nykyisiä välineitä valvonnan lähentämisen varmistamiseksi ja yhdennettyjen pääomamarkkinoiden kehittämiseksi. Tärkeimmät esiin tuodut EAMV:n suorittamaa suoraa valvontaa puoltavat argumentit: Jotkin vastaajat tunnustavat EAMV:n valvonnan mahdolliset ansiot, kun on kyse yhteisöistä tai välineistä, joilla on yleiseurooppalainen ulottuvuus, sillä se poistaisi valvontakäytäntöjen väliset erot mutta ei estäisi ottamasta tarvittaessa huomioon erilaisia markkinarakenteita. Näiden vastaajien mukaan tällaisin ratkaisuin voidaan käsitellä asiaankuuluvien EU:n sääntöjen erilaisista soveltamistavoista johtuvaa pirstaloitumisongelmaa ja nykyiselle järjestelmälle luonteenomaisia toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäytön riskejä. Euroopan valvontaviranomaisten hallintotavasta sidosryhmät toteavat yleisesti, että Euroopan valvontaviranomaisten hallintoelimet ja puheenjohtajat ovat suoriutuneet tehtävistään hyvin. Noin puolet vastaajista näkee julkisessa kuulemisasiakirjassa mainituissa hallintotavan muutoksissa lisäarvoa. Enemmistö viranomaisista ei tue Euroopan valvontaviranomaisten hallintotavan muutoksia, mutta osan näistä näkemyksistä voidaan katsoa johtuvan siitä, etteivät ne halua oman vaikutusvaltansa vähenevän. Euroopan valvontaviranomaisten hallintoelinten uudet riippumattomat äänioikeutetut jäsenet ja hallintoelinten uudet erityistehtävät saavat tukea vaihtelevassa määrin. Vaikka julkinen sektori enimmäkseen vastustaa niitä (tosin puolet ei edes vastannut), yksityisen sektorin näkemykset jakautuvat, ja useat vastaajista viittaavat nykyiseen malliin olennaisesti liittyviin eturistiriitoihin. Enemmistö vastaajista, varsinkin viranomaiset, vastustavat puheenjohtajien vaikutusvallan lisäämistä, kun taas pääosa toimialajärjestöistä vaatii parannuksia. Monet sidosryhmät tunnustavat Euroopan valvontaviranomaisten rahoitukseen liittyvät nykyiset resurssirajoitukset, samoin kuin EU:n ja kansallisiin talousarvioihin kohdistuvat rajoitteet. Suuri osa vastaajista on yhtä mieltä siitä, että Euroopan valvontaviranomaiset tarvitsevat riittävää ja kestävää rahoitusta voidakseen saavuttaa kunnianhimoiset tavoitteensa ja tehostaa toimintaansa. Monet vastaajat toteavat, että Euroopan valvontaviranomaisten rahoituksen tason pitäisi riippua niiden tehtävistä ja perustua Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehyksen tarkistuksen tuloksiin. Suunnilleen puolet vastaajista ottaa kantaa siihen, pitäisikö toimialan rahoittaa Euroopan valvontaviranomaisten toiminta osittain tai kokonaan. Selvä enemmistö ei tue nykyisen rahoituskehyksen tarkistamista siten, että kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rahoitusosuudet korvattaisiin toimialan rahoitusosuuksilla. Osittain toimialan rahoittamaa järjestelmää tuetaan enemmän, mutta näkemys on kuitenkin vähemmistössä. •Vaikutustenarviointi Komissio on tehnyt asiaankuuluvista toimintavaihtoehdoista vaikutustenarvioinnin. Toimintavaihtoehtoja arvioitiin suhteessa keskeiseen yleistavoitteeseen, joka on vahvistaa rahoitusjärjestelmän vakautta ja tuloksellisuutta kestävällä tavalla koko EU:ssa sekä tehostaa kuluttajan- ja sijoittajansuojaa. Vaikutustenarviointia valmistellessaan komissio evaluoi Euroopan valvontaviranomaisten toimintaa, jolloin ilmeni joitakin tärkeitä puutteita, muun muassa seuraavat: a) Valtuudet on määritelty riittämättömästi, eikä samojen standardien mukaista tosiasiallista valvontaa voida varmistaa koko EU:ssa. b) Valvontaviranomaisilla ei ole valtuuksia käsitellä tuloksellisesti rajat ylittäviä riskejä, jotka liittyvät markkinoiden keskinäisiin kytköksiin EU:n sisällä sekä EU:n ja muun maailman välillä. c) Hallintorakenne johtaa kannustinten epäsuhtaan päätöksentekoprosesseissa. d) Rahoituksella ei pystytä varmistamaan riittäviä resursseja suhteessa Euroopan valvontaviranomaisten tehtäviin.

Vaikutustenarvioinnissa käsiteltiin seuraavia aloja: 1) Euroopan valvontaviranomaisten valtuudet, 2) hallintotapa ja 3) rahoitus. Tavoitteena oli vastata todettuihin puutteisiin ja uusiin haasteisiin, kuten sääntelyn ja valvonnan lähentämiseen. Hallintotavan ja rahoituksen puutteet koskevat kaikkia kolmea Euroopan valvontaviranomaista, koska niillä on samat säännöt. Valtuuksia koskevat muutokset on pääosin kohdennettu EAMV:n erityisaloille ja valvonnan lähentämisen seurantaan kaikissa Euroopan valvontaviranomaisissa. Arvioidut toimintavaihtoehdot olivat seuraavat: Hallinto: a) Uusia toimia ei toteuteta, eikä nykyiseen hallintorakenteeseen suunnitella muutoksia. b) Nykyiseen hallintomalliin tehdään kohdennettuja muutoksia, esimerkiksi päätöksentekovaltuudet eriytetään niiden luonteen mukaan ja puheenjohtajan valintamenettelyä parannetaan. c) Hallintoneuvostoon otetaan riippumattomia pysyviä jäseniä (joilla ei ole äänioikeutta). Valtuudet: a) Uusia toimia ei toteuteta, vaan nykyiset sääntelyn ja valvonnan lähentämistä koskeviin tehtäviin liittyvät valtuudet pysyvät ennallaan, samoin kuin EAMV:n suoran valvonnan tehtävät. b) Tiettyjä nykyisiä valtuuksia selkeytetään, ja valvontaa vahvistetaan. c) Tiettyjä nykyisiä valtuuksia selkeytetään, ja EAMV:lle annetaan lisää suoran valvonnan valtuuksia kohdennetuilla aloilla. d) Finanssipalvelujen sekä pankki- ja vakuutustoiminnan valvonta keskitetään Euroopan kolmelle valvontaviranomaiselle. Rahoitus: a) Uusia toimia ei toteuteta. b) Julkista rahoitusta mukautetaan siten, että kunkin jäsenvaltion kotimaisen finanssialan koko otetaan huomioon. c) Julkista ja yksityistä rahoitusta käytetään yhdessä siten, että kotimaisen yksityisen sektorin rahoitusosuudet korvaavat kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rahoitusosuudet. d) Yksityinen sektori rahoittaa järjestelmän kokonaan. Edellä esitettyjä toimintavaihtoehtoja verrattiin sen jälkeen eri kriteerien avulla sen selvittämiseksi, millä vaihtoehdoilla vaikutusten arvioinnissa ja evaluoinnissa esitetyn ongelman määrityksessä todetut puutteet voitaisiin parhaiten poistaa. Analyysin perusteella: ·Hallintoa koskevaksi parhaaksi vaihtoehdoksi on arvioitu riippumattomat, äänioikeutetut jäsenet kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rinnalla päätöksenteossa. Uusi puheenjohtajan nimitysprosessi ja tehtävä otetaan käyttöön, ja johtokunta korvataan riippumattomalla hallituksella, joka koostuu ulkoisesti nimitettävistä päätoimisista jäsenistä. ·Valtuuksia koskevassa parhaaksi arvioidussa vaihtoehdossa selkeytetään joitakin valtuuksia muun muassa antamalla Euroopan valvontaviranomaisille virallinen asema vastaavuusprosessin jatkuvassa seurannassa. Lisäksi Euroopan valvontaviranomaisten kykyä varmistaa unionin oikeuden oikea soveltaminen parannetaan, ja valvontaviranomaisille siirretään valvontavaltuuksia kohdennetuilla aloilla, joilla on ensisijaisesti merkitystä kolmansien maiden tai rajat ylittävän toiminnan kannalta. ·Rahoituksessa parhaaksi on arvioitu vaihtoehto, jossa säilytetään EU:n nykyinen vuotuinen rahoitusosuus Euroopan valvontaviranomaisten talousarvioon, mutta kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta saatava loppurahoitus korvataan yksityisen sektorin rahoituksella. Parhaiksi vaihtoehdoiksi valittiin ne, joilla voitiin parhaiten varmistaa, että Euroopan valvontaviranomaiset kykenevät selviytymään kasvavasta työtaakasta ja ennakoimaan alakohtaisesta lainsäädännöstä johtuvia valvontakehyksen muutoksia. Lisäksi parhaiksi arvioiduissa vaihtoehdoissa keskityttiin pääasiassa nykyisen järjestelmän kohdennettuihin muutoksiin eikä järjestelmän täydelliseen tarkistukseen. Tämä vastasi evaluoinnissa tehtyä päätelmää, jonka mukaan Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehys oli toiminut suhteellisen hyvin, kun otettiin huomioon valvontaviranomaisten merkittävät haasteet ja niiden toimeksiannon täyttämiseen käytettävissä olleet keinot. Vaikutustenarvioinnissa tarkasteltiin myös parhaiksi arvioitujen toimintavaihtoehtojen kumulatiivista vaikutusta sekä laadulliselta että määrälliseltä kannalta. Analyysi osoitti, että parhaiksi arvioitujen vaihtoehtojen avulla Euroopan valvontaviranomaiset pystyvät aiempaa paremmin täyttämään nykyisen toimeksiantonsa ja varmistamaan valvontakäytäntöjen lähentämisen sääntelytuotteiden valmistelun lisäksi. Euroopan valvontaviranomaisilta odotettuun suorituksen kohenemiseen on tarkemmin sanottuna kolme syytä: Ensinnäkin Euroopan valvontaviranomaisten hallinnon kannustinrakennetta parannetaan poistamalla kannustimet suojella kansallisia etuja päätöksentekoprosessissa. Tällöin erityisesti sääntelyn ja valvonnan lähentämistä edistäviä valtuuksia voidaan käyttää aiempaa tuloksellisemmin. Toiseksi voidaan varmistaa, että Euroopan valvontaviranomaisilla on riittävästi resursseja hoitaa nykyiset tehtävänsä ja ne voivat helpommin mukautua tuleviin muutoksiin, kun kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta saatavaa julkista rahoitusta vähennetään ja rahoitusta täydennetään yksityisen sektorin varoilla. Kolmanneksi varmistetaan, että Euroopan valvontaviranomaiset voivat hoitaa tehtävänsä tehokkaasti ja tuloksellisesti, kun tiettyihin Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksien osiin tehdään kohdennettuja muutoksia. Tämä perustuu niiden toiminnasta kuuden vuoden aikana kerättyyn kokemukseen sekä eri finanssimarkkinoiden ja EU:n tason lainsäädännön kehitykseen. Kohdennetut muutokset vastaavat myös sidosryhmien näkemyksiä, joiden mukaan Euroopan valvontaviranomaisten koordinointitehtävää olisi vahvistettava ja Euroopan valvontaviranomaisten olisi hyödynnettävä nykyisiä valtuuksiaan paremmin. Parhaiksi arvioitujen vaihtoehtojen nettokustannusvaikutuksesta eri sidosryhmiin voidaan todeta seuraavaa (EAMV:n suoran valvonnan valtuuksia lukuun ottamatta): parhaiksi arvioiduilla vaihtoehdoilla odotetaan olevan rajallinen vaikutus yksityiseen sektoriin, koska niiden rahoitusosuus yksityisesti rahoitettuihin kansallisiin viranomaisiin pienenisi siinä tapauksessa, että kansallisten toimivaltaisten viranomaisten ei enää tarvitsisi maksaa Euroopan valvontaviranomaisten vuotuiseen talousarvioon. Nettovaikutus EU:n talousarvioon on neutraali. Vaikka ensimmäisinä vuosina ehdotuksen hyväksymisen jälkeen tarvittaisiin ennakkorahoitusta EU:n talousarviosta, ennakkoon rahoitetut määrät maksetaan takaisin EU:n talousarvioon sen jälkeen, kun uudet rahoitusmekanismit ovat tulleet voimaan. Lisäksi myös nettovaikutus kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin on neutraali, koska toisaalta kansalliset toimivaltaiset viranomaiset eivät enää osallistuisi Euroopan valvontaviranomaisten rahoitukseen ja toisaalta niiden tämän menon kattamiseksi tarvittavien tulojen määrän pitäisi (oikeasuhteisesti) pienentyä. Kuluttajiin ei odoteta kohdistuvan mitään kustannusvaikutuksia. Vaikutustenarviointi toimitettiin sääntelyntarkastelulautakunnalle 14. kesäkuuta 2017. Sääntelyntarkastelulautakunta antoi vaikutustenarvioinnista kielteisen lausunnon ja esitti useita parannussuosituksia. Asiakirjaa tarkistettiin niiden mukaan, ja se toimitettiin lautakunnalle uudelleen 19. heinäkuuta. Sääntelyntarkastelulautakunta antoi 27. heinäkuuta myönteisen lausunnon varaumin ja luetteli parannusnäkökohtia, jotka on otettu huomioon mahdollisuuksien mukaan. Tärkeimmät muutokset, joita vaikutustenarviointiin tehtiin sääntelyntarkastelulautakunnan huomautusten perusteella, ovat seuraavat: 1. Pankki- ja vakuutustoiminnan sekä arvopaperimarkkinoiden todennäköiseen kehitykseen lähivuosina liittyviä valvontajärjestelmien haasteita koskevaa analyysia olisi täydennettävä. Siihen olisi sisällytettävä eri vaikutukset, joita Yhdistyneen kuningaskunnan vetäytymisellä EU:sta on Euroopan valvontaviranomaisten ydintoimintoihin. Vaikutustenarviointia on tarkistettu sen seikan selventämiseksi, että toimintapoliittinen aloite on tarpeen EU:n sisämarkkinoiden ja niiden yhdentämisen vuoksi. Aloite on johdonmukaista jatkoa viiden puheenjohtajan kertomuksessa esitetylle sitoumukselle, joka on äskettäin ilmaistu myös Euroopan talous- ja rahaliiton syventämistä koskevassa pohdinta-asiakirjassa. Sitoumuksessa edellytetään siirtymistä kohti aitoa rahoitusunionia, ja siihen sisältyy pääomamarkkinoiden yhteinen valvontaviranomainen. Tämän vaikutustenarvioinnin viitekehyksen muodostavat mainituissa asiakirjoissa esitetyt haasteet, jotka koskevat Euroopan talous- ja rahaliittoa yleisesti ja erityisesti sen finanssimarkkinoita. Yhdistyneen kuningaskunnan lähtöä ja sen seurauksia on painotettu aiempaa enemmän kaikissa vaikutustenarvioinnin pääluvuissa. 2. Euroopan valvontaviranomaisten kustannuksia ja rahoituksen aukkoja perusskenaariossa ja eri toimintavaihtoehdoissa olisi eriteltävä tarkemmin. Euroopan valvontaviranomaisten lisätehtäviinsä (suorat ja välilliset valtuudet) tarvitsemia resursseja on käsitelty tarkemmin, ja niitä on määritetty määrällisesti. On otettu huomioon hallintotavan muutosten vaikutukset resursseihin, samoin kuin rahoitusmenetelmän muutosten vaikutukset resursseihin välillisessä valvonnassa. On eroteltu suoran ja välillisen valvonnan ja muiden tehtävien kustannukset ja selitetty aiempaa paremmin, kuka kantaa kustannukset parhaiksi arvioiduissa vaihtoehdoissa.

Parhaiksi arvioitujen vaihtoehtojen nettovaikutuksia (kustannuksiin) on käsitelty yksityiskohtaisemmin, jotta voidaan paremmin käsitellä rahoitusaukkojen kysymystä ja alan valvonnan kokonaiskustannusten vaikutusta. Erityisesti voidaan panna merkille seuraavat seikat: 1.Kustannuksia pääpiirteissään koskeva taulukko on saatettu ajan tasalle rahoitusselvityksen mukaisesti. Kustannuksista ja Euroopan valvontaviranomaisten nykyiseen sääntelykehykseen tehtävien muutosten ja uusien suorien valtuuksien vaikutuksista esitetään nyt hyvin yksityiskohtainen arvio. 2.Osio, jossa vertaillaan rahoitusvaihtoehtoja, on laadittu täysin uudelleen pyydetyllä tavalla siten, että se kuvastaa vaihtoehdon 3 täydellisiä kustannuksia ja hyötyjä verrattuna perusskenaarioon ja erityisesti vaihtoehtoon 2. 3.Kantamismekanismia koskeva osio on laadittu täysin uudelleen vastaamaan kansainvälistä tilinpäätösstandardia ja lisätty päätekstiin, koska se on osa säädösehdotusta. Nettovaikutusta yksittäisiin aloihin ei ollut tässä vaiheessa mahdollista tyhjentävästi arvioida, koska se riippuu mallista, jota jäsenvaltiossa käytetään kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rahoittamiseen. Jos markkinatoimijat eivät esimerkiksi tietyssä jäsenvaltiossa nykyisin maksa valvonnastaan (eli kyse on täysin julkisesti rahoitetuista kansallisista toimivaltaisista viranomaisista), tällöin on selvää, että parhaaksi arvioidun vaihtoehdon mukainen rahoitusmenetelmä johtaisi kyseisten markkinatoimijoiden kustannusten nousuun kyseisten jäsenvaltioiden veronmaksajien ja kansallisten talousarvioiden hyödyksi. Siinä tapauksessa, että markkinatoimijat maksavat jo Euroopan valvontaviranomaisille kansallisten toimivaltaisten viranomaisten talousarvioon suoritettujen rahoitusosuuksien kautta, nettovaikutus (lisäkustannus/-hyöty) riippuu samaan aikaan eri menetelmistä, joita kansalliset toimivaltaiset käyttävät maksujen kantamiseen yksittäisiltä yhteisöiltä, ja painotuksesta, jota ne soveltavat yhteisöihin Euroopan valvontaviranomaisten rahoituksessa. Tässä tapauksessa täsmällinen ja luotettava arvio lisäkustannuksista/-hyödyistä koko EU:ssa edellyttäisi perinpohjaista vertailevaa analyysia, jonka laatimiseen omia maksujen jakautumismenetelmiään soveltavien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi osallistuttava. Joka tapauksessa voidaan perustellusti väittää, että tasapuolisten toimintaedellytysten varmistaminen koko sisämarkkinoille siten, että rahoitusyhteisöjen maksujen määräytymismekanismi on yhdenmukainen, hyödyttäisi viime kädessä kaikkia markkinatoimijoita. Lisäksi olisi huomattava, että Euroopan valvontaviranomaisten rahoittamiseen tarvittavat määrät eivät periaatteessa uhkaa yksittäisten yhteisöjen toimintatapoja. 3. Vaihtoehtojen vertailua olisi parannettava, ja parhaaksi arvioidun vaihtoehdon valintaa olisi tuettava käytettävissä olevalla näytöllä ja analyyseilla. Vaihtoehtoja on kuvattu aiempaa yksityiskohtaisemmin, ja kuvaukseen on tehty lisäyksiä. Analyyseja on tehty mahdollisuuksien mukaan, varsinkin valtuuksia ja rahoitusta koskevissa osissa mutta myös hallintoa koskevassa osassa. Valtuuksien käsittelyä on syvennetty antamalla vaikutustenarvioinnin liitteessä lisää tietoja ja perusteluja. Valtuuksia koskevassa osiossa parhaaksi arvioidun vaihtoehdon tueksi esitettävän näytön puuttuminen voidaan joissakin tapauksissa selittää sillä, että toimintapoliittista suuntausta määrittää toisinaan poliittinen päätös. Hallintoa koskevassa osiossa vaihtoehtoja on selitetty laajasti, ja niiden tueksi esitetään esimerkkejä ja yksittäisiä tapahtumia koskevaa näyttöä sekä Euroopan parlamentin ja komission tekemien evaluointien tuloksia. Hallintotavassa määritellyn ongelman luonteen vuoksi on hyvin vaikea hankkia todennettavissa olevia kovia faktoja. Rahoituksen osalta parhaaksi arvioitua vaihtoehtoa 3 koskevaa osiota on parannettu muun muassa lisäämällä uusia arviointielementtejä ja selventämällä aiempia perusteluja. 4. Evaluoinnin olisi perustuttava enemmän näyttöön ja tosiasioihin. Evaluointia on tarkistettu siten, että arviointi ja sidosryhmien kuulemisesta saatujen mielipiteiden käsittely on erotettu aiempaa paremmin toisistaan. Joiltakin osin asioiden käsittelyä on laajennettu, ja näyttöä evaluoinnin parantamiseksi on lisätty mahdollisuuksien mukaan. Käytettävän näytön tyyppejä on rajoitetusti; jotkin osat evaluoinnista nojaavat vahvasti yksittäisiä tapahtumia koskevaan näyttöön ja sidosryhmien kokemuksiin Euroopan valvontaviranomaisista. Sen vastapainoksi esimerkkejä on pyritty hankkimaan monista eri tietolähteistä, katso esimerkiksi hallintotapaa koskeva osio. Toisissa osissa, kuten rahoituksen käsittelyssä, nojaudutaan enemmän viitetietoihin ja perusteltuihin väitteisiin. Evaluointi on myös taaksepäin suuntautuva siten, että menneitä vuosia verrataan perusskenaarioon, jossa Euroopan valvontaviranomaisia ei ole olemassa. Sen takia evaluoinnissa keskitytään jo sen luonteen vuoksi vähemmän EAMV:n tarvitsemiin uusiin suoran valvonnan lisävaltuuksiin. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Ehdotus ei liity REFIT-ohjelmaan eikä sääntelyn yksinkertaistamiseen. Ehdotuksen tavoitteena on parantaa Euroopan valvontaviranomaisten sääntelykehystä ja vahvistaa nykyisiä valvontajärjestelyjä. Euroopan valvontaviranomaisten valtuuksiin, hallintokehykseen ja rahoitusjärjestelmään ehdotettujen muutosten pitäisi tehdä EU:n tason valvonnasta nykyistä tuloksellisempaa ja tehokkaampaa. Euroopan valvontaviranomaisten tehostettu sääntelykehys parantaa oikeusvarmuutta ja taloudellista varmuutta sekä rahoitusvakautta ja riskien rajoittamista. Toimenpide on komission paremman sääntelyn agendan mukainen. Siltä osin kuin ehdotus johtaa jonkin valvontatehtävän osan keskittämiseen EU:n tasolle EAMV:ssä, aloite vähentää päällekkäisiä tehtäviä kansallisissa viranomaisissa. Tämän pitäisi luoda mittakaavaetuja EU:n tasolla ja vähentää kohdennettujen resurssien tarvetta kansallisella tasolla. Asianomaisten finanssilaitosten ja finanssimarkkinoiden toimijoiden pitäisi etupäässä hyötyä hallinnollisen rasituksen vähenemisestä, kun tietyillä aloilla otetaan käyttöön yhteinen valvontaviranomainen. •Perusoikeudet Tässä ehdotuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Sillä edistetään nimenomaisesti ympäristönsuojelun korkeaa tasoa kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 37 artiklassa määrätyllä tavalla. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Euroopan valvontaviranomaisten nykyinen rahoitus perustuu EU:n yleisestä talousarviosta annettavaan yleiseen rahoitusosuuteen (40 prosenttia) ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rahoitusosuuksiin (60 prosenttia). EAMV:n osalta rahoitus jakautuu hieman eri lailla, koska yhteisöt, joita EAMV valvoo suoraan (kuten luottoluokituslaitokset ja kauppatietorekisterit), maksavat tälle virastolle myös valvontamaksuja. Ehdotuksella muutetaan Euroopan valvontaviranomaisten rahoitusrakennetta. Euroopan valvontaviranomaisten talousarvioon saataisiin nyt rahoitusta kolmesta eri lähteestä: ·Euroopan valvontaviranomaisten välillisessä valvonnassa olevien finanssilaitosten vuotuiset rahoitusosuudet ·Euroopan valvontaviranomaisten suorassa valvonnassa olevien yhteisöjen maksamat valvontamaksut; (koskee erityisesti EAMV:tä, sillä säädösehdotuksen mukaan kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta siirrettäisiin EAMV:lle joidenkin EU:n rahastojen, raportointipalvelujen tarjoajien, joidenkin vertailuarvojen hallinnoijien ja joidenkin esitteiden suoran valvonnan valtuuksia) ·tasapainottava EU:n rahoitusosuus, joka olisi enintään 40 prosenttia kunkin viraston kokonaistuloista ja jonka määrä vahvistetaan ennakolta monivuotisessa rahoituskehyksessä. Euroopan valvontaviranomaisten uusi tulonlähde (eli välillisesti valvottujen finanssilaitosten vuotuiset rahoitusosuudet) edellyttää kuitenkin, että komissio antaa delegoidun säädöksen, jossa säädetään seuraavat seikat: i) vuotuisten rahoitusosuuksien jakautuminen eri finanssilaitosryhmien välillä ja ii) objektiiviset perusteet kunkin finanssilaitoksen maksaman yksittäisen vuotuisen rahoitusosuuden laskemiseksi. Siirtymävaiheen aikana (eli siihen asti, kun vuotuisten rahoitusosuuksien tietyt parametrit on määritetty delegoidussa säädöksessä) säilytetään nykyinen rahoitusrakenne, joka perustuu EU:n (40 prosenttia) ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten (60 prosenttia) rahoitusosuuksiin. Tällä on vaikutusta EU:n talousarvioon sekä eri kansallisten toimivaltaisten viranomaisten talousarvioihin. Euroopan valvontaviranomaisten hallintorakenteeseen, välillisen valvonnan valtuuksiin, rahoitusjärjestelmään ja suoran valvonnan valtuuksiin ehdotetut muutokset edellyttävät uusia resursseja. Kun ehdotuksen eri säännökset tulevat sovellettaviksi, Euroopan pankkiviranomainen (EPV) tarvitsee 29, EVLEV 35 ja EAMV 156 kokoaikaista työntekijää lisää. On huomattava, että EAMV:ssä suurin osa lisätyöntekijöistä (kokoaikaiseksi muutettuina 97/156) tarvitaan suoran valvonnan tehtäviin. Euroopan valvontaviranomaisille aiheutuu myös lisää tietotekniikkakustannuksia (arviolta 10,2 miljoonaa euroa ajanjaksolla 2019–2020) ja käännöskustannuksia (arviolta 1,8 miljoonaa euroa ajanjaksolla 2019–2020). On huomattava, että Euroopan valvontaviranomaisten talousarviotarpeisiin sovelletaan edelleen kaikkia Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten mukaisia valvontaviranomaisten vuotuisten talousarvioiden valmisteluun, hyväksymiseen ja toteuttamiseen sovellettavia tilivelvollisuus- ja tilintarkastusmekanismeja. Lisäksi parlamentti ja neuvosto antavat jatkossakin luvan Euroopan valvontaviranomaisille myönnettävää EU:n tasapainottavaa rahoitusosuutta ja niiden henkilöstötaulukoita (esim. päätös henkilöstön määristä) koskevan päätöksen tekemiseen, ja parlamentti antaa niille vastuuvapauden neuvoston suosituksesta. Ehdotuksen rahoitus- ja talousarviovaikutukset esitetään yksityiskohtaisesti tähän ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä. On huomattava, että rahoitusselvityksessä annetut tiedot eivät vaikuta toukokuuhun 2018 mennessä esitettävään, vuoden 2020 jälkeistä monivuotista rahoituskehystä koskevaan ehdotukseen. Tässä yhteydessä olisi myös huomattava, että vaikka suoraan valvontaan tarvittava henkilöstömäärä riippuu ajan mittaan valvottavien pääomamarkkinatoimijoiden lukumäärän ja koon kehittymisestä, vastaavat menot rahoitetaan periaatteessa kyseisiltä markkinatoimijoilta kerättävillä maksuilla. Ehdotuksen rahoitus- ja talousarviovaikutukset esitetään yksityiskohtaisesti tähän ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Asetuksen täytäntöönpanoa tarkastellaan kahdella tavalla: osana Euroopan valvontaviranomaisista kolmen vuoden välein tehtävää säännöllistä arviointia ja osana alakohtaisten asetusten arviointeja, useimmissa tapauksissa kahden tai kolmen vuoden kuluttua kunkin asetuksen soveltamispäivämäärästä. ·Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset 1)Muutokset Euroopan valvontaviranomaisista annettuihin asetuksiin Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten johdanto-osan 11 kappaleen mukaan Euroopan valvontaviranomaisten olisi pyrittävä toiminnallaan parantamaan sisämarkkinoiden toimintaa, erityisesti turvaamalla korkeatasoinen, tuloksellinen ja yhdenmukainen sääntely ja valvonta. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 1 artiklan 2 kohdan mukaan viranomaiset toimivat niiden säädösten soveltamisalalla, joihin siinä viitataan, toisin sanoen sellaisen oikeasuhteisen sääntelykehyksen puitteissa, jonka unionin lainsäätäjä vahvistaa ja saattaa säännöllisesti ajan tasalle. Asetusehdotuksen 1 artiklassa käsitellään muutoksia EPV:stä annettuun asetukseen, 2 artiklassa EVLEV:stä annettuun asetukseen ja 3 artiklassa EAMV:stä annettuun asetukseen. a) Valtuudet Jäljempänä esitetyt muutokset koskevat Euroopan valvontaviranomaisten yleisiä valtuuksia, joita tällä ehdotuksella tehostetaan. EAMV:lle annettavia uusia suoran valvonnan valtuuksia käsitellään osioissa 2–5.

Uudet toiminta-alat ja painopisteet Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 1 artiklassa luetellaan säädökset, jotka kuuluvat Euroopan valvontaviranomaisten toimivaltaan. Asetusten 1 artikla on jäsennetty siten, että siinä on lueteltava vain ennen Euroopan valvontaviranomaisten perustamista annetut säädökset ja säädökset, joissa ei säädetä tehtäviä Euroopan valvontaviranomaisille. Kaikki Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten jälkeen annetut säädökset, myös Euroopan valvontaviranomaisten toimivaltaan kuuluvien säädösten muutokset ja niihin perustuvat säädökset sekä säädökset, joissa säädetään tehtäviä Euroopan valvontaviranomaisille, kuuluvat automaattisesti Euroopan valvontaviranomaisten toimivaltaan, joten toimivaltaan kuuluminen ei edellytä mainintaa 1 artiklassa. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 1 artiklaan ehdotetaan seuraavia muutoksia: EPV:stä annetun asetuksen soveltamisalaan ehdotetaan lisättäväksi kulutusluottosopimuksista annettu direktiivi 2008/48/EY ja maksutileistä annettu direktiivi 2014/92/EU, EVLEV:stä annetun asetuksen soveltamisalaan ehdotetaan lisättäväksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta annettu direktiivi 2009/103/EY, ja EAMV:stä annetun asetuksen soveltamisalaan ehdotetaan lisättäväksi vuositilinpäätöksistä, konsernitilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista annettu direktiivi 2013/34/EU. EPV:stä annetun asetuksen 4 artiklan muutoksilla täydennetään asetusten soveltamisessa käytettävien määritelmien luetteloa. Tarkemmin siinä muutetaan ”finanssilaitoksen” määritelmää sen varmistamiseksi, että kaikki asiaankuuluvan alakohtaisen lainsäädännön alaan kuuluvat yhteisöt tulevat EPV:n toimivaltaan. Ehdotetulla ”toimivaltaisten viranomaisten” uudella määritelmällä varmistetaan, että se kattaa kaikki asiaankuuluvat valvojat ja viranomaiset, vaikka niitä ei olisikaan määritelty ”toimivaltaisiksi viranomaisiksi” sovellettavassa lainsäädännössä. EVLEV:stä ja EAMV:stä annettujen asetusten 8 artiklaa ehdotetaan muutettavaksi siten, että niiden tehtäviin sisällytetään finanssilaitosten valvontaa koskevan eurooppalaisen valvontakäsikirjan laatiminen koko unionia varten ja käsikirjan ajan tasalla pitäminen. Tällä muutoksella nämä kaksi asetusta yhdenmukaistetaan EPV:stä annetun asetuksen kanssa. Lisäksi ehdotetaan, että EPV:lle annetaan tehtäväksi laatia finanssilaitosten kriisinratkaisukäsikirja koko unionia varten ja pitää sitä yllä. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 8 ja 9 artiklaan tehtävissä muutoksissa täsmennetään, että Euroopan valvontaviranomaisten olisi osaltaan edistettävä kuluttajansuojaa. Kaikilla kolmella Euroopan valvontaviranomaisella olisi myös velvoite ottaa tehtäviensä hoidossa huomioon teknologiset innovaatiot sekä ympäristöön, yhteiskuntaan ja hallintoon liittyvät tekijät. EVLEV:n ja EAMV:n tapauksessa on lisäksi täsmennetty, että niiden olisi tehtäviään hoitaessaan sovellettava sääntelyn parantamisen periaatteita. Tällä muutoksella nämä asetukset yhdenmukaistetaan EPV:stä annetun asetuksen kanssa. Niin ikään lisätään, että tehtäviin olisi sisällytettävä syvällisten aihekohtaisten arviointien tekeminen markkinakäyttäytymisestä, yhteisymmärryksen muodostaminen markkinakäytännöistä, mahdollisten ongelmien tunnistaminen ja niiden vaikutusten analysointi sekä riski-indikaattorien kehittäminen vähittäismarkkinoita varten, jotta kuluttajia mahdollisesti vahingoittavat seikat voidaan ajoissa havaita. Teknologiset innovaatiot Asetusehdotuksen 8 artiklan 1 a kohdassa edellytetään nimenomaan, että Euroopan valvontaviranomaisten on perustamisasetustensa mukaisia tehtäviä hoitaessaan otettava huomioon teknologiset innovaatiot. Teknologisilla innovaatioilla parannetaan käyttömahdollisuuksia ja lisätään käyttömukavuutta. Niillä alennetaan operatiivisia kustannuksia ja vähennetään markkinoillepääsyn esteitä, joten Euroopan valvontaviranomaisten olisi tuettava tällaisia innovaatioita. Teknologisten innovaatioiden potentiaalin hyödyntäminen edellyttää myös, että tietojenkäytössä varmistetaan eheys, markkinat toimivat moitteettomasti ja tasapuolisesti, rahoitusjärjestelmän käyttö laittomiin tarkoituksiin estetään ja kyberturvallisuudesta pidetään huolta. Lisäksi Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 29 artiklaan tehtävillä muutoksilla vahvistetaan Euroopan valvontaviranomaisten koordinointitehtävää innovatiivisten yritysten ja palvelujen markkinoille pääsyssä, erityisesti siten, että tietoja vaihdetaan kansallisten valvontaviranomaisten ja Euroopan valvontaviranomaisten välillä. Ympäristöön, yhteiskuntaan ja hallintoon liittyvät tekijät Kaikilla kolmella Euroopan valvontaviranomaisella on velvoite ottaa tehtäviensä hoidossa huomioon ympäristöön, yhteiskuntaan ja hallintoon liittyviä tekijöitä koskevat riskit. Säännösmuutoksen ansiosta Euroopan valvontaviranomaiset voivat seurata, miten finanssilaitokset tunnistavat ympäristöön, yhteiskuntaan ja hallintoon liittyviä tekijöitä koskevat rahoitusvakautta uhkaavat riskit, raportoivat niistä ja käsittelevät niitä, ja sitä kautta finanssimarkkinoiden toiminnasta tulee entistä enemmän kestävän kehityksen tavoitteiden mukaista. Euroopan valvontaviranomaiset voivat myös antaa ohjeita siitä, miten kestävyysnäkökohdat voidaan tosiasiallisesti sisällyttää asiaankuuluvaan EU:n finanssilainsäädäntöön, ja edistää kyseisten säännösten hyväksymisen jälkeen niiden yhtenäistä täytäntöönpanoa. Ohjeet ja suositukset Vaikka valtuus laatia ohjeita ja suosituksia on osoittautunut valvonnan lähentämisen tärkeäksi ja menestyksekkääksi välineeksi, osallisryhmät ovat muistuttaneet olevan tarpeen pysyä Euroopan valvontaviranomaisten toimivallan alalla ja varmistaa, että kustannukset ja hyödyt arvioidaan täysimääräisesti, kun tällaisia välineitä kehitetään. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 16 artiklaan tehtävät muutokset merkitsevät, että kustannus-hyötyanalyysi on pääsääntöisesti tehtävä. Muutoksilla halutaan lisäksi varmistaa, että jos enemmistö Euroopan valvontaviranomaisten asiaankuuluvista osallisryhmistä katsoo Euroopan valvontaviranomaisten ylittäneen toimivaltansa ohjeita tai suosituksia antaessaan, siitä annetaan lausunto komissiolle. Tällaisessa tapauksessa komissio arvioi ohjeiden soveltamisalaa ja saattaa vaatia asianomaista Euroopan valvontaviranomaista peruuttamaan kyseiset ohjeet. Lisäksi näihin artikloihin tehtävissä muutoksissa säädetään Euroopan valvontaviranomaisten mahdollisuudesta osoittaa ohjeita viranomaisille, jotka eivät ole Euroopan valvontaviranomaisista annetuissa asetuksissa tarkoitettuja toimivaltaisia viranomaisia mutta joilla on toimivalta varmistaa Euroopan valvontaviranomaisten toimivaltaan kuuluvan lainsäädännön soveltaminen. Tavoitteena on vahvistaa EFVJ:ään yhdenmukaiset, tehokkaat ja tulokselliset valvontakäytännöt. Unionin oikeuden rikkominen Komissio ehdottaa myös unionin oikeuden rikkomiseen liittyviä muutoksia Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 17 artiklaan. On osoittautunut olennaisen tärkeäksi, että Euroopan valvontaviranomaiset saavat käyttöönsä kaikki asiaankuuluvat tiedot, jotta Euroopan valvontaviranomaisilla olisi tosiasialliset valtuudet puuttua oikeuden rikkomisiin. Muutoksilla varmistetaan, että Euroopan valvontaviranomaiset pystyvät unionin oikeuden rikkomista tutkiessaan esittämään asianmukaisesti perustellun tietopyynnön suoraan muille toimivaltaisille viranomaisille tai asiaankuuluville finanssilaitoksille / finanssimarkkinoiden toimijoille. Siinä tapauksessa, että Euroopan valvontaviranomaiset päättävät pyytää tietoja suoraan asiaankuuluvalta finanssilaitokselta / finanssimarkkinoiden toimijalta, kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle ilmoitetaan asiasta, ja sen on avustettava Euroopan valvontaviranomaisia pyydettyjen tietojen keräämisessä. Lisäksi korostetaan, että unionin oikeuden rikkomiset kuuluvat valvontaviranomaisen hallituksen vastuualueeseen (ks. jäljempänä), mikä parantaa edelleen tämän välineen vaikuttavuutta. Erimielisyyksien ratkaiseminen Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 19 artiklaan ehdotetaan toimivaltaisten viranomaisten välisten erimielisyyksien ratkaisua koskevia muutoksia. Tavoitteena on varmistaa, että jos tällaisia erimielisyyksiä esiintyy, Euroopan valvontaviranomaiset voivat toimia ja puuttua asiaan ratkaisevalla tavalla. Muutoksilla selvennetään, että Euroopan valvontaviranomaiset voivat myös omasta aloitteestaan ratkaista toimivaltaisten viranomaisten välisiä erimielisyyksiä rajat ylittävissä tilanteissa, jos toimivaltaisten viranomaisten välinen erimielisyys voidaan määrittää objektiivisten kriteerien perusteella. Viime mainitussa tapauksessa, erimielisyys voidaan olettaa, jos Euroopan valvontaviranomaisten toimivaltaan kuuluvassa lainsäädännössä edellytetään tehtäväksi yhteinen päätös, mutta tällaista päätöstä ei ole asiaankuuluvassa lainsäädännössä säädetyssä määräajassa tehty. Muutoksilla lisätään tässä yhteydessä myös toimivaltaisille viranomaisille velvoite ilmoittaa Euroopan valvontaviranomaisille, jos yksimielisyyteen ei ole päästy. Lisäksi riitojen ratkaisu kuuluu hallituksen vastuualueeseen (ks. jäljempänä), mikä parantaa edelleen tämän välineen vaikuttavuutta. Valvonnan lähentäminen ja koordinointi

EVLEV:stä ja EAMV:stä annettujen asetusten 29 artiklaan tehtävissä muutoksissa täsmennetään, että näiden kahden Euroopan valvontaviranomaisen olisi laadittava eurooppalainen valvontakäsikirja yhteisen valvontakulttuurin luomiseksi ja pidettävä se ajan tasalla. Tämä muutos perustuu valtuuksiin, jotka EPV:llä jo on. Pankkitoiminnan alalla muutoksissa täsmennetään, että EPV:n olisi laadittava vastaava käsikirja kriisinratkaisun alalle. Ehdotetussa uudessa 29 a artiklassa Euroopan valvontaviranomaisille annetaan lisää yleisiä koordinointivaltuuksia, jotta päivittäisen valvonnan lähentämistä voidaan edistää kaikissa toimivaltaisissa viranomaisissa koko unionissa entistä paljon merkittävämmin ja tehokkaammin. Euroopan valvontaviranomaisten on vahvistettava valvonnan EU:n laajuiset painopisteet strategisessa valvontasuunnitelmassa, jota silmällä pitäen kaikkia toimivaltaisia viranomaisia arvioidaan. Toimivaltaisten viranomaisten on laadittava strategisen suunnitelman mukainen vuotuinen työohjelma. Tämän ansiosta kaikki kolme Euroopan valvontaviranomaista pystyvät varmistamaan sellaisten finanssilaitosten vakavaraisuusvalvonnan lähentämisen, jotka toimivat ensisijaisesti muissa jäsenvaltioissa kuin siinä, missä ne on perustettu ja missä niitä valvotaan. Tämä on erityisen tärkeää EVLEV:lle. Ehdotuksella muutetaan myös Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten vertaisarviointeja koskevaa nykyistä 30 artiklaa. Arviointien lisäarvon parantamiseksi ja arviointien puolueettomuuden varmistamiseksi arvioinnit eivät enää ole ”vertaisarviointeja” vaan ”riippumattomia” arviointeja, jotka ovat uuden hallituksen vastuulla. Euroopan valvontaviranomaiset laativat raportin arvioinnin tuloksista, ja toimivaltaisten viranomaisten on parhaansa mukaan pyrittävä noudattamaan niitä ohjeita ja suosituksia, joita Euroopan valvontaviranomaiset saattavat vertaisarvioinnin jatkotoimina antaa. Ehdotukseen sisältyy uusi 31 a artikla, jonka tavoitteena on vahvistaa Euroopan valvontaviranomaisten koordinointitehtävää sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset valvovat tosiasiallisesti tehtävien ja toimintojen ulkoistamis- ja siirtojärjestelyjä sekä riskinsiirtojärjestelyjä kolmansissa maissa. Valvontakäytännöt vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Euroopan valvontaviranomaisten on seurattava järjestelyjä sekä etukäteen että jatkuvasti. EAMV:n koordinointitehtävä markkinoiden väärinkäyttöä koskevissa tutkimuksissa Jos ylläpitäjät toteuttavat toimintaa, joka kuuluu EAMV:n toimivaltaan ja johon liittyy voimakkaasti rajat ylittävä elementti, EAMV on ehkä parhaassa asemassa tutkimusten aloittamiseen ja koordinoimiseen. Ehdotetussa uudessa 31 b artiklassa annetaan EAMV:lle tehostettu koordinointitehtävä siten, että se suosittaa toimivaltaisille viranomaisille tutkimusten aloittamista ja helpottaa niiden kannalta merkittävien tietojen vaihtoa, jos EAMV:llä on perusteltu syy epäillä, että meneillään on sellaista toimintaa, jolla on merkittäviä rajat ylittäviä vaikutuksia ja joka uhkaa finanssimarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja eheyttä tai unionin rahoitusvakautta. EAMV pitää tätä varten yllä tietojen tallennusalustaa, johon se voi kerätä kaikki asiaankuuluvat tiedot toimivaltaisilta viranomaisilta ja jakaa ne toimivaltaisten viranomaisten kesken. Stressitestien suorittaminen Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 32 artiklaan tehtävillä muutoksilla saavutetaan kaksi asiaa. Ensinnäkin niillä yhdenmukaistetaan EVLEV:stä ja EAMV:stä annetut asetukset EPV:stä annetun asetuksen stressitestien suorittamista koskevien säännösten kanssa. Toiseksi ehdotuksessa mahdollistetaan yksittäisiä finanssilaitoksia tai finanssimarkkinoiden toimijoita koskevien tulosten julkistaminen stressitestejä koskevan läpinäkyvyyden varmistamiseksi. Siinä selvennetään myös, että toimivaltaisten viranomaisten salassapitovelvoitteet eivät estä niitä toimittamasta stressitestien tuloksia Euroopan valvontaviranomaisille julkaisua varten. Toinen muutos koskee kaikkia kolmea Euroopan valvontaviranomaista. Jotta stressitestejä koskevat päätökset tehtäisiin siten, että otetaan täysimääräisesti huomioon sisämarkkinat, tällaiset päätökset ehdotetaan lisäksi siirrettäväksi uudelle hallitukselle kaikissa kolmessa Euroopan valvontaviranomaisessa, menetelmiä ja stressitestien tuloksista ilmoittamista koskevat päätökset mukaan luettuina. Kolmannen maan vastaavuus Kolmannen maan vastaavuus on tärkeä väline kansainvälisten markkinoiden yhdentämiseksi siten, että tosiasiallinen valvonta varmistetaan (ks. komission yksiköiden valmisteluasiakirja vastaavuuspäätöksistä finanssipalvelupolitiikassa). Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 33 artiklaan tehtävissä muutoksissa vahvistetaan, että Euroopan valvontaviranomaiset avustavat komissiota vastaavuuspäätösten valmistelussa komission pyynnöstä. Tällaisen päätöksen tekemisen jälkeen on tärkeää varmistaa, että se mukautetaan uusiin kehityskulkuihin. Siitä syystä muutoksissa annetaan Euroopan valvontaviranomaisille tehtäväksi myös seurata jatkuvasti sääntely- ja valvontakehitystä sekä lainvalvontakäytäntöjä kolmansissa maissa, joita koskevan vastaavuuspäätöksen komissio on tehnyt, ja antaa vuosittain havainnoistaan komissiolle luottamuksellinen raportti. Tätä varten Euroopan valvontaviranomaisten on myös kehitettävä hallinnolliset järjestelyt kolmansien maiden kanssa. Tietojen kerääminen Kaikkien asiaankuuluvien tietojen saatavuus on perusta, jolta Euroopan valvontaviranomaiset voivat hoitaa tehtävänsä tuloksellisesti. Tietoja antavat tavallisesti kansalliset valvontaviranomaiset, jotka ovat lähimpänä finanssimarkkinoita ja laitoksia, mutta viimeisenä keinona Euroopan valvontaviranomaiset voivat esittää tietopyyntöjä suoraan finanssilaitokselle tai markkinatoimijalle. Näin voi tapahtua muun muassa, ellei kansallinen toimivaltainen viranomainen toimita tai pysty toimittamaan tällaisia tietoja ajoissa. On asianmukaista varmistaa, että Euroopan valvontaviranomaiset saavat käyttöönsä tehtäviensä hoitamiseen tarvittavat tiedot. Siitä syystä tässä ehdotuksessa perustetaan mekanismi, jolla vahvistetaan Euroopan valvontaviranomaisten tiedonkeruuoikeuden tosiasiallista täytäntöönpanoa (ks. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten uusi 35–35 h artikla). Euroopan valvontaviranomaiset saavat sen myötä käyttöönsä tarvittavat keinot varmistaa, että tietojen toimittamista koskevaa pyyntöä tai päätöstä noudatetaan. Jos finanssilaitos ja/tai finanssimarkkinoiden toimija jättää riittävät tiedot toimittamatta, muutoksella annetaan Euroopan valvontaviranomaisille valtuudet määrätä sakkoja ja hallinnollisia uhkasakkoja unionin tuomioistuimen valvonnassa ja siten, että asianomaisella yhteisöllä on oikeus tulla kuulluksi. Ryhmänsisäiset mallit vakuutusalalla EVLEV:stä annettuun asetukseen ehdotetussa uudessa 21 a artiklassa vahvistetaan EVLEV:n tehtävää varmistaa ryhmänsisäisiä malleja koskevan valvonnan lähentäminen. Eroavuudet ryhmänsisäisten mallien valvonnassa ja hyväksymisessä voivat johtaa ristiriitaisuuksiin, jolloin toimintaedellytykset eivät ole tasapuoliset. EVLEV pystyy pyynnöstä saamaan kaikki asiaankuuluvat tiedot oikea-aikaisesti ja voi antaa lausuntoja asiaankuuluville toimivaltaisille viranomaisille. Jos toimivaltaiset viranomaiset ovat erimielisiä ryhmänsisäisistä malleista, EVLEV voi myös auttaa viranomaisia pääsemään sopimukseen perustamisasetuksen 19 artiklan mukaisesti joko omasta aloitteestaan, yhden tai useamman toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä tai tietyissä olosuhteissa asianomaisen ryhmän pyynnöstä. Muut säännökset Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 37 artiklaan tehtävillä muutoksilla vahvistetaan Euroopan valvontaviranomaisten osallisryhmien neuvoa-antavaa tehtävää, sillä niiden lausunnot ja neuvot ovat olennaisen tärkeitä Euroopan valvontaviranomaisten päivittäisessä työssä. Jos osallisryhmän jäsenet eivät pysty antamaan yhteistä lausuntoa tai neuvoa, yhtä osallisryhmää edustavat jäsenet voivat antaa erillisen lausunnon tai neuvon. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 39 artiklan muutoksissa täsmennetään, että Euroopan valvontaviranomaisten päätökset julkaistaan yhdessä päätöksen perustelut sisältävän tiivistelmän kanssa, lukuun ottamatta sellaisia tutkimuksiin liittyviä päätöksiä, jotka on tehty, koska riittäviä tietoja ei ole tietopyynnön mukaisesti toimitettu. b)Hallintotapa Ehdotuksessa suunnitellaan Euroopan valvontaviranomaisten hallintorakenteen tehostamista perustamalla riippumaton hallitus, jossa on päätoimisia jäseniä. Hallitus korvaa nykyisen johtokunnan (Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 45 ja 47 artikla). Lisäksi muutetaan hallintoneuvoston kokoonpanoa (Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 40 artikla). Ehdotuksella selkeytetään näiden kahden hallintoelimen toimivaltaa (43 ja 47 artikla). Lisäksi puheenjohtajan asemaa ja valtuuksia vahvistetaan (48 artikla). Hallitus

Hallituksen tärkein tehtävä on valmistella päätökset, jotka hallintoneuvosto tekee. Näin varmistettaneen hallintoneuvoston entistä nopeampi ja tehokkaampi päätöksenteko. Samalla edistetään enemmän EU:hun suuntautunutta lähestymistapaa päätöksenteossa. Pankkialalla suurin osa jäsenvaltioista osallistuu pankkiunioniin, joten pankkialan erityistilanteen huomioon ottamiseksi edellytetään nimenomaan, että EPV:n hallituksen on oltava tasapainoinen ja oikeasuhteinen ja vastattava koko unionia. Hallitukseen kuuluu puheenjohtaja ja joukko päätoimisia jäseniä. Jäsenten määrä on erilainen yhtäältä EAMV:ssä ja toisaalta EPV:ssä ja EVLEV:ssä, koska kahteen muuhun Euroopan valvontaviranomaiseen verrattuna EAMV:lle annetaan ehdotuksessa merkittävä määrä lisätehtäviä eri aloilla. Päätoimiset jäsenet nimitetään komission järjestämän avoimen ehdokaspyynnön perusteella. Komissio laatii lopullisen ehdokasluettelon ja toimittaa sen Euroopan parlamentin hyväksyttäväksi. Lopullisen luettelon hyväksymisen jälkeen neuvosto nimittää päätoimiset jäsenet päätöksellä. Irtisanomismenettely on samanlainen kuin nimitysmenettely, ja lopullinen päätäntävalta on neuvostolla. Yksi pysyvistä jäsenistä ottaa hoitaakseen nykyisen toimitusjohtajan tehtävät, ja toimitusjohtajan nykyinen toimi lakkautetaan. Hallitus hoitaa johtokunnan tehtävät Euroopan valvontaviranomaisten työohjelmien ja talousarvion valmistelussa. Hallitukselle annetaan päätöksentekovaltaa useilla aloilla. Tällaisia ovat muun muassa yksittäisiä toimivaltaisia viranomaisia koskevat päätökset tietyissä muissa kuin sääntelyyn liittyvissä asioissa, kuten riitojen ratkaisu, unionin oikeuden rikkomiseen liittyvät asiat ja riippumattomat arvioinnit. Tämän pitäisi varmistaa vaikuttavat, puolueettomat ja EU:hun suuntautuneet päätökset. Hallituksen tehtävänä on myös vahvistaa valvonnan painopisteet toimivaltaisia viranomaisia varten uudessa strategisessa valvontasuunnitelmassa. Hallitus tarkistaa, että toimivaltaisten viranomaisten työohjelmat ovat EU:n painopisteiden mukaisia, ja arvioi niiden täytäntöönpanoa. Lisäksi hallitus seuraa tehtävien ja toimintojen ulkoistamis- ja siirtojärjestelyjä sekä riskinsiirtojärjestelyjä kolmansiin maihin varmistaakseen, että järjestelyihin olennaisesti liittyvät riskit otetaan huomioon. Hallitus päättää stressitesteistä ja stressitestien tulosten ilmoittamista koskevista toimintamalleista. Hallitus päättää edellä sanotun lisäksi vielä tietopyyntöjä koskevista päätöksistä. Jokaisella hallituksen jäsenellä on yksi ääni, ja puheenjohtajan ääni ratkaisee. Hallituksen tehtävät vahvistetaan ehdotetussa 47 artiklassa. Johtokuntaa koskevat viittaukset korvataan muutoksissa viittauksilla hallitukseen. Lisäksi toimitusjohtajan toimi poistetaan. Yksi hallituksen päätoimisista jäsenistä ottaa hoitaakseen nykyisen toimitusjohtajan tehtävät. Hallintoneuvosto Hallintoneuvosto pysyy Euroopan valvontaviranomaisten päähallintoelimenä, joka vastaa viranomaisten yleisestä ohjauksesta ja päätöksenteosta. Hallintoneuvoston kokoonpanoa kuitenkin muutetaan 40 artiklaan ehdotetuissa muutoksissa siten, että siihen sisällytetään päätoimisia jäseniä, joilla ei ole äänioikeutta. Muutoksilla varmistetaan myös kuluttajansuojaviranomaisten läsnäolo tarvittaessa. Jokaisella hallintoneuvoston äänioikeutetulla jäsenellä on yksi ääni. Päätöksentekoa koskevia nykyisiä sääntöjä muutetaan, koska hallitus tekee päätöksiä tietyissä asioissa, jotka ovat luonteeltaan muita kuin sääntelyyn liittyviä (riitojen ratkaisu, unionin oikeuden rikkominen ja riippumattomat arvioinnit). Yhdistyneen kuningaskunnan tulevan eron takia pankkiunioniin osallistumattomien jäsenvaltioiden määrä ja painotus pienenevät ja pankkiunioniin saattaa liittyä uusia valtioita, mutta siitä huolimatta EPV:n hyväksymissä toimenpiteissä ja päätöksissä ehdotetaan säilytettäväksi vuonna 2013 pankkiunionin osana käyttöön otettu kaksinkertaisen enemmistön äänestysjärjestelmä. Sen avulla voidaan taata, että EPV:n päätökset vastaavat sekä pankkiunioniin osallistuvien että muiden jäsenvaltioiden erityistilannetta. Hallintoneuvosto tekee siten edelleen päätökset jäsentensä määräenemmistöllä, johon on sisällyttävä vähintään pankkiunioniin osallistuvien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten yksinkertainen enemmistö ja pankkiunioniin osallistumattomien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten yksinkertainen enemmistö. Nykyinen järjestelmä tekee päätöksenteosta EPV:ssä kuitenkin liian raskaan, koska päätöksiä ei voida tehdä edes tapauksissa, joissa osallistumattomien jäsenvaltioiden enemmistö ei pidä äänestystä riittävän tärkeänä ollakseen läsnä. Sen varmistamiseksi, että EPV voi jatkossa tehdä päätöksiä toimivalla tavalla samalla, kun osallistumattomien jäsenvaltioiden takeet pidetään voimassa, kunhan ne ovat läsnä äänestyksessä, nykyisiä äänestyssääntöjä olisi muutettava siten, ettei äänestystä tarvitse lykätä poissaolojen takia. Tämä myös selkeästi kannustaa kansallisia toimivaltaisia viranomaisia olemaan läsnä EPV:n kokouksissa, ja sitä kautta kokouksissa tehtyjen päätösten legitimiteetti paranee. Muutoksella siis selvennetään, että päätöksentekoon tarvitaan äänestyksessä läsnä olevien pankkiunioniin osallistumattomien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten yksinkertainen enemmistö ja äänestyksessä läsnä olevien pankkiunioniin osallistuvien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten yksinkertainen enemmistö. Toimivallan jakautuminen kahden hallintoelimen välillä Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 43 ja 47 artiklaan tehtävillä muutoksilla selkeytetään hallintoneuvoston ja hallituksen välisen toimivallan jaon perusperiaatetta. Hallintoneuvosto vastaa jokaisesta päätöksestä, johon asetuksessa viitataan, ellei toisin säädetä (ks. ed. hallitus). Tilanteissa, joissa EAMV käyttää suoraan valvontaan liittyviä valtuuksia, sen hallintoneuvosto pystyy hylkäämään hallituksen päätösehdotuksen ainoastaan kahden kolmasosan enemmistöllä. Tällaisessa tapauksessa hallituksen on tarkistettava päätösluonnosta (muutokset EAMV:stä annetun asetuksen 44 artiklaan). Hallintoneuvosto vapautetaan puheenjohtajaa koskevasta kurinpidollisesta toimivallasta, koska hallintoneuvostolla ei ole toimivaltaa nimittää puheenjohtajaa (ks. jäljempänä). Sekä hallintoneuvosto että hallitus voivat 41 artiklaan tehtävien muutosten ja uuden 45 b artiklan perusteella perustaa erityistehtäviä varten sisäisiä komiteoita. Lautakuntien perustaminen poistetaan asetuksista. Puheenjohtaja Puheenjohtaja on Euroopan valvontaviranomaisen keskeinen edustaja. Siitä syystä puheenjohtajan asemaa ja valtuuksia vahvistetaan hänen sääntömääräisen auktoriteettinsa lisäämiseksi. Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 48 artiklaan tehtävillä muutoksilla selkeytetään puheenjohtajan nimitysmenettelyä. Hänet nimitetään komission järjestämän avoimen ehdokaspyynnön perusteella. Komissio laatii lopullisen ehdokasluettelon ja toimittaa sen Euroopan parlamentin hyväksyttäväksi. Sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti on hyväksynyt lopullisen luettelon, neuvosto nimittää päätoimiset jäsenet määräenemmistöpäätöksellä. Irtisanomismenettely on samanlainen kuin nimitysmenettely, ja lopullinen päätäntävalta on neuvostolla. Tämän pitäisi lisätä puheenjohtajan legitiimiyttä ja auktoriteettia. Puheenjohtajalla on myös ratkaiseva ääni hallituksessa. Muut säännökset Yhteiskomitean toiminnan alaa on laajennettu käsittämään myös kuluttajansuoja- ja sijoittajansuojakysymykset muuttamalla Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 54 artiklaa. c)Varainhoitoa koskevat säännökset

Nykyistä rahoitusjärjestelmää ehdotetaan tarkistettavaksi, jotta voidaan varmistaa, että Euroopan valvontaviranomaisten rahoitusjärjestelmä on kestävä ja mitoitettu vastaamaan tehtäviä, joita ne hoitavat ja joita niiden odotetaan tulevaisuudessa hoitavan, ja että rahoitusjärjestelmässä maksut ja rahoitusosuudet yhdistetään oikeasuhteisella tavalla Euroopan valvontaviranomaisten toimintaan. Ehdotetussa järjestelmässä säilytetään julkinen rahoituselementti, jonka EU nykyisin antaa, ja yhdistetään se kotimaisen toimialan ja muiden markkinatoimijoiden rahoitusosuuksiin, joilla korvataan nykyisin kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta saatavat rahoitusosuudet. Euroopan valvontaviranomaisten perustamisen oikeusperusta (SEUT-sopimuksen 114 artikla) mahdollistaa rahoitusjärjestelmän muuttamisen ja rahoitusosuuksien keräämisen toimialalta. Rahoituksen nykyinen kiinteä jakautuminen EU:n yleisestä talousarviosta saatavaan rahoitusosuuteen ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten rahoitusosuuksiin (40/60 prosenttia) poistetaan. Muutosten mukaan Euroopan valvontaviranomaisten tulot saadaan nyt kolmesta päälähteestä: Unionin tasapainottava rahoitusosuus määritellään 62 artiklaan tehtävissä muutoksissa. Ehdotettu EU:n vuotuinen enimmäisrahoitusosuus, sen mukaisena kuin se on vahvistettu ennakolta monivuotisessa rahoituskehyksessä, kattaa enintään 40 prosenttia Euroopan valvontaviranomaisten vuotuisesta talousarviosta. Tämä on EU:n talousarvioon kohdistuvien rajoitteiden mukaista. Näin poistetaan myös nykyisin sovellettu rahoituksen kiinteä jakautuminen (40/60 prosenttia), joka voi rajoittaa Euroopan valvontaviranomaisten kykyä lisätä muista lähteistä saatavia tuloja. Euroopan valvontaviranomaisten olisi kunkin peräkkäisen monivuotisen rahoituskehyksen valmistelua varten toimitettava komissiolle ennakoiduista talousarviotarpeistaan keskipitkän ajan ennuste (joka kattaa vähintään viisi vuotta) samojen menetelmien mukaan, joita valvontaviranomaiset käyttävät valmistellessaan vuotuisia talousarvioesityksiä. Toiseksi on lisätty uusi yksityisen sektorin tulonlähde: vuotuiset rahoitusosuudet finanssilaitoksilta. Tämä tulonlähde korvaa nykyiset kansallisten toimivaltaisten viranomaisten pakolliset rahoitusosuudet Euroopan valvontaviranomaisten talousarvioon. Vuotuisia rahoitusosuuksia maksavat finanssilaitokset, jotka ovat Euroopan valvontaviranomaisten välillisessä valvonnassa ja jotka kuuluvat perustamisasetusten 1 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan. Muutosten mukaan finanssilaitosten vuotuisten rahoitusosuuksien määrien olisi perustuttava arvioituun työkuormitukseen, jonka viranomainen suunnittelee käyttävänsä kutakin markkinatoimijoiden ryhmää kohden perustamisasetusten ja alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti. Muutoksissa ilmoitetaan, että jäsenvaltioiden nimittämät kansalliset viranomaiset keräävät kyseiset vuotuiset rahoitusosuudet. Muutoksissa säädetään myös delegoidusta säädöksestä, jossa vahvistetaan, miten vuotuisten rahoitusosuuksien kokonaismäärät jakautuvat eri finanssilaitosryhmien kesken sen mukaan, millaista toimintaa kukin ryhmä edellyttää. Delegoidussa säädöksessä vahvistetaan myös kutakin finanssilaitosryhmää koskevat asianmukaiset ja objektiiviset kriteerit todellisen maksettavan vuotuisen rahoitusosuuden laskemiseksi. Kriteerien olisi perustuttava finanssilaitosten kokoon, jotta niiden merkitys markkinoilla voidaan ottaa huomioon. Lopuksi delegoidussa säädöksessä vahvistetaan vähimmäisraja-arvo, jota pienemmät finanssilaitokset eivät maksa rahoitusosuuksia, tai siinä vahvistetaan vähimmäisrahoitusosuus. Kolmanneksi näissä kolmessa asetuksessa pidetään ennallaan nykyiset säännökset, joiden perusteella Euroopan kolme valvontaviranomaista saavat ottaa vastaan maksuja suoran valvonnan alaisilta yhteisöiltä. Tämä säännös on nykyisin erityisen tärkeä EAMV:lle. Yhteisöjä ei uudessa rahoitusmekanismissa laskuteta kahdesti samasta palvelusta. Euroopan valvontaviranomaisten suorassa valvonnassa olevat yhteisöt maksavat alakohtaisessa lainsäädännössä säädettyjä valvontamaksuja, kun taas muut finanssilaitokset (jotka ovat kansallisten toimivaltaisten viranomaisten suorassa valvonnassa ja Euroopan valvontaviranomaisten välillisessä valvonnassa) maksavat rahoitusosuuden. Muutoksissa säädetään myös kahdesta täydentävästä tulonlähteestä. Muutoksilla annetaan jäsenvaltioille ja tarkkailijoille mahdollisuus maksaa vapaaehtoisia rahoitusosuuksia sillä edellytyksellä, että tällainen rahoitusosuus ei vaaranna Euroopan valvontaviranomaisten riippumattomuutta ja puolueettomuutta. Tällaisilla vapaaehtoisilla rahoitusosuuksilla voidaan esimerkiksi rahoittaa tehtävien ja vastuiden siirtoa kansallisilta viranomaisilta Euroopan valvontaviranomaisille. Lisäksi muutoksilla annetaan Euroopan valvontaviranomaisille mahdollisuus kerätä maksuja julkaisuista, koulutuksesta ja muista kansallisten toimivaltaisten viranomaisten pyytämistä palveluista. d)Yleiset säännökset Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 70 artiklaan tehtävät muutokset laajentavat salassapitovelvoitteen koskemaan muita kuin viranomaisten henkilöstöön kuuluvia (eli henkilöitä, jotka tarjoavat suoraan tai välillisesti, jatkuvasti tai satunnaisesti jonkin palvelun, joka liittyy viranomaisen tehtäviin, myös hallituksen ja hallintoneuvoston valtuuttamat tai toimivaltaisten viranomaisten siihen tarkoitukseen nimittämät virkailijat ja muut henkilöt). Sama salassapitovaatimus koskee myös tarkkailijoita, jotka osallistuvat hallituksen ja hallintoneuvoston kokouksiin tai ottavat osaa viranomaisen toimintaan. Muutoksella varmistettaneen, että henkilöt, jotka eivät nykyisin kuulu Euroopan valvontaviranomaisista annettujen asetusten 70 artiklan mukaisen salassapitovelvollisuuden piiriin ja jotka osallistuvat hallintoelinten kokouksiin, työryhmiin, alakomiteoihin, lautakuntiin ja asiantuntijaverkostoihin, ovat vastedes salassapitovelvollisuutta koskevien sääntöjen alaisia. Asetuksissa (EY) N:o 1093/2010, (EY) N:o 1094/2010 ja (EY) N:o 1095/2010 sekä alakohtaisessa finanssipalveluja koskevassa lainsäädännössä vaaditaan, että Euroopan valvontaviranomaiset pyrkivät luomaan toimivia hallinnollisia järjestelyjä, joihin sisältyy tietojenvaihto kolmannen maan valvontaviranomaisten kanssa. Toimivasta yhteistyöstä ja tietojenvaihdosta tulee sitäkin tärkeämpää, kun jotkin Euroopan valvontaviranomaisista saavat tämän muutosasetuksen nojalla lisää ja entistä laajempaa vastuuta EU:n ulkopuolisten yhteisöjen ja toimintojen valvonnassa. Jos Euroopan valvontaviranomaiset tässä yhteydessä käsittelevät henkilötietoja, myös siirtämällä tällaisia tietoja unionin ulkopuolelle, valvontaviranomaisia sitovat asetuksen (EU) N:o 2018/XXX vaatimukset (EU:n toimielimiä ja elimiä koskeva tietosuoja-asetus). Ellei tietosuojan riittävyyttä koskevaa komission päätöstä ole tehty tai asianmukaisia suojatoimia ei ole toteutettu esimerkiksi EU:n toimielimiä ja elimiä koskevan tietosuoja-asetuksen 49 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa hallinnollisissa järjestelyissä, Euroopan valvontaviranomaiset saavat vaihtaa tietoja kolmansien maiden viranomaisten kanssa asetuksen 51 artiklan 1 kohdan d alakohdassa vahvistetun yleistä etua koskevan poikkeuksen mukaisesti ja edellytyksin. Poikkeusta sovelletaan erityisesti finanssivalvonnasta vastaavien viranomaisten väliseen kansainväliseen tietojenvaihtoon. 2)Ehdotuksen 4 artikla koskee muutoksia asetukseen (EU) N:o 345/2013 (EuVECA), 5 artikla koskee muutoksia asetukseen (EU) N:o 346/2013 (EuSEF) ja 7 artikla koskee muutoksia asetukseen (EU) 2015/760 (ELTIF). Eurooppalaisista riskipääomarahastoista 17 päivänä huhtikuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 345/2013 (EuVECA) ja eurooppalaisista yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneista rahastoista 17 päivänä huhtikuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 346/2013 (EuSEF) otettiin käyttöön erikoistuneita rahastorakenteita, jotta markkinatoimijoiden olisi helpompi kerätä ja sijoittaa pääomaa innovatiivisiin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (pk-yrityksiin) ja yhteiskunnallisiin yrityksiin koko Euroopassa. Asetuksissa säädettiin yhtenäiset vaatimukset ja ehdot, jotka koskevat sellaisten yhteissijoitusyritysten hoitajia, jotka haluavat käyttää ”EuVECA”- tai ”EuSEF”-nimitystä markkinoidessaan vaatimukset täyttäviä riskipääomarahastoja tai yhteiskunnallisia yrityksiä unionin alueella. Eurooppalaisista pitkäaikaissijoitusrahastoista 29 päivänä huhtikuuta 2015 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2015/760 otettiin käyttöön vielä yksi rahastoväline, ”ELTIF”, jonka kohteena ovat reaalitalouteen, kuten infrastruktuurihankkeeseen, tehtävät sijoitukset siten, että painotetaan erityisesti pitkäaikaisia sijoituksia. Asetuksessa (EU) 2015/760 säädetään yhtenäiset vaatimukset, jotka pitkäaikaisten rahastojen on täytettävä, jotta ne saavat toimiluvan ja voivat käyttää nimitystä ”ELTIF”. EuVECA, EuSEF ja ELTIF ovat yhdenmukaistettuja yhteissijoitusrahastoja. Asetuksessa (EU) N:o 345/2013, asetuksessa (EU) N:o 346/2013 ja asetuksessa (EU) 2015/760 säännellään vaatimukset täyttäviä sijoituksia, vaatimukset täyttäviä salkkuyrityksiä, keskittymiä koskevia sääntöjä ja kelpoisuusehdot täyttäviä sijoittajia. Säännöissä määritetään myös valvontavaltuudet, rekisteröintiä ja toimilupia koskevat vaatimukset, jatkuva valvonta sekä toimiluvan tai rekisteröinnin peruuttaminen. Asetusten (EU) N:o 345/2013, (EU) N:o 346/2013 ja (EU) 2015/760 päätavoitteita ovat työllisyyden ja kasvun vauhdittaminen, pk-yritysten rahoitus, yhteiskunnalliset ja pitkäaikaiset sijoitukset sekä EU:n sijoituskulttuurin edistäminen. Näillä kolmella asetuksella aikaan saadusta yhdenmukaistamisesta huolimatta kansalliset viranomaiset käyttävät niissä annettua harkintavaltaa eri tavoin, niillä on erilaisia hallinnollisia käytäntöjä ja valvontakulttuureissa on edelleen eroja. Erojen takia vaatimukset täyttävien riskipääomarahastojen, vaatimukset täyttävien yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneiden rahastojen ja pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajilla ei ole tasapuolisia toimintaedellytyksiä eri jäsenvaltioissa, mikä samaan aikaa lisää kyseisten rahastojen hoitajien operatiivisia ja transaktiokustannuksia. EU:n yhteisen valvontaviranomaisen nimittäminen tukee kyseisten asetusten tavoitteita, sillä se helpottaa edelleen tällaisten rahastorakenteiden yhdentämistä, kehittämistä ja markkinointia yli rajojen. Tällä ehdotuksella pyritään edelleen tehostamaan näiden unionin tason merkillä varustettujen rahastojen luvanantoa/rekisteröintiä sääntelevää hallintoprosessia unionissa sekä parantamaan toimintaedellytysten tasapuolisuutta keskittämällä rahastojen valvonta siitä riippumatta, missä rahastot on perustettu tai missä niitä markkinoidaan. Sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen ansiosta rahastojen hoitajien on mahdollista pienentää operatiivisia ja transaktiokustannuksiaan ja vahvistaa sijoittajan valinnanvapautta. Näiden EU-rahastojen ja niiden hoitajien luvananto-/rekisteröinti- ja valvontatehtävät annetaan EAMV:lle, mikä lisää näiden hallintoprosessien tehokkuutta. Tällaisten rahastojen hoitajien on haettava toimilupaa/rekisteröintiä yhdeltä ainoalta toimivaltaiselta viranomaiselta – EAMV:ltä – jonka tehtäviin kuuluu myös varmistaa, että kyseisissä asetuksissa vahvistettuja sääntöjä sovelletaan johdonmukaisesti. Sen takia tehdään kohdennettuja muutoksia valtuuksien siirtämiseksi kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta EAMV:lle. Näitä EU-rahastoja säännellään suoraan sovellettavilla asetuksilla, joissa on jo vahvistettu säännöt, joiden noudattamista EAMV valvoo. EAMV on myös niiden EuVECA- ja EuSEF-rahastojen toimivaltainen viranomainen, jotka ylittävät vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista annetun direktiivin 2011/61/EU 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut raja-arvot ja joita siten hoitaa direktiivin mukaisesti toimiluvan saanut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja. EAMV varmistaa, että tällaiset rahastojen hoitajat noudattavat EuVECA- tai EuSEF-asetusten 2 artiklan 2 kohdassa lueteltujen alakohtaisten säännösten lisäksi kansallista lakia, jolla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista annettu direktiivi on pantu täytäntöön siinä jäsenvaltiossa, johon rahaston hoitaja on sijoittautunut. Tällä toimintamallilla pyritään varmistamaan valvonnan yhdenmukaisuus ja helpottamaan hallinnollista rasitetta, joka seuraisi, jos samaa rahastoa hoitavaa yhteisöä valvoisivat samanaikaisesti sekä EAMV että kansalliset toimivaltaiset viranomaiset. Tässä ehdotuksessa esitetään tarpeen mukaan useita valtuutuksia, joissa täsmennetään näiden kolmen asetuksen vaatimukset, jotta tiettyjen oikeudellisten velvoitteiden ja EAMV:n harkintavallan ala ovat riittävän täsmällisiä halutun yhdenmukaistamisasteen varmistamiseksi.

Asetuksia (EU) N:o 345/2013 ja (EU) N:o 346/2013 on äskettäin tarkistettu. Muutokset koskivat tiettyjä rahastoja koskevia sääntöjä, soveltamisalaa tai hyväksyttäviä sijoituksia. Tarkistus ei koskenut valvontanäkökohtia. Lainsäätäjät pääsivät sopimukseen ehdotuksesta näitä kahta asetusta koskevaksi muutosasetukseksi, ja se hyväksyttiin Euroopan parlamentissa. Vaikka ehdotusta ei ole vielä lopullisesti hyväksytty neuvostossa eikä säädöstä ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, on asianmukaista käyttää näiden kahden asetuksen tekstiä ja lainsäätäjien niihin sopimia muutoksia viitteenä tässä ehdotuksessa. Jos näihin kahteen asetukseen sovitaan muutoksia lähipäivinä päätökseen saatettavassa hyväksyntäprosessissa, komissio on valmis muuttamaan tätä ehdotusta, jotta sen varmistetaan olevan yhdenmukainen tällaisten muutosten kanssa. Asetusehdotuksen 11 artiklan mukaisesti 4–6 artiklaa aletaan soveltaa 36 kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta, jotta ehdotuksessa ennakoitujen delegoitujen ja täytäntöönpanosäädösten laatimiselle ja hyväksymiselle on riittävästi aikaa. Ehdotuksessa esitetään myös siirtymätoimenpiteitä, joiden avulla toimivalta ja velvollisuudet siirretään kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta EAMV:lle. 3)Muutokset asetukseen (EU) N:o 600/2014 (MiFIR – raportointipalvelujen tarjoajat) Asetusehdotuksen 6 artiklassa esitetään seuraavia muutoksia: ·Raportointipalvelujen tarjoajien toimiluvananto ja valvonta lisätään asetuksen (EU) N:o 600/2014 (MiFIR) soveltamisalaan yhdessä suoran tietojenkeruun valtuuksien kanssa ilmoituksia ja avoimuusvaatimuksia koskevia laskelmia varten. ·MiFIR-asetuksen määritelmiin lisätään kolme erityyppistä raportointipalvelujen tarjoajaa. ·EAMV valtuutetaan pyytämään valvontatehtävissään tarvitsemiaan tietoja. ·EAMV vahvistetaan raportointipalvelujen tarjoajien valvontaviranomaiseksi. ·Määritellään valtuudet ja toimivalta, joita EAMV tarvitsee toimivaltaisen viranomaisen asemassa. ·Komissiolle asetetaan vaatimus laatia kertomus konsolidoitujen kauppatietojen toimivuudesta. ·Täsmennetään toimivallan siirto kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta EAMV:lle. Ehdotuksessa tarkennetaan myös, että MiFIR-asetuksen mukaiset valtuudet toteuttaa interventiotoimia