Alueiden komitean lausunto aiheesta "Liikennepolitiikan yleiseurooppalainen ulottuvuus"



Virallinen lehti nro C 064 , 27/02/1998 s. 0067



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Liikennepolitiikan yleiseurooppalainen ulottuvuus" (98/C 64/11) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon 11. heinäkuuta 1997 EY-sopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen laatia lausunto aiheesta "Liikennepolitiikan yleiseurooppalainen ulottuvuus" sekä antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Liikenne ja tietoliikenneverkot" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 3:n syyskuun 25. päivänä 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 253/97 rev.) (esittelijä oli Gerd Wartenberg), ottaa huomioon tähänastiset liikennepoliittiset lausuntonsa mm. Euroopan laajuisista liikenneverkoista, lyhyiden etäisyyksien merikuljetuksista, vihreistä kirjoista "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua" sekä "Kansalaisten verkko", liikennepoliittisesta toimintaohjelmasta 1995 2000, valkoisesta kirjasta "Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" sekä ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisen liikennepolitiikan kehittämisestä ja toteuttamisesta, ottaa huomioon yleiseurooppalaisten liikennekonferenssien valmistelukomitean työt ja erityisesti Helsingin yleiseurooppalaisen liikennekonferenssin loppujulkilausuman, ottaa huomioon komission tiedonannon Euroopan parlamentille ja neuvostolle "Euroopan unionin liikenneperusrakenneverkon liittäminen naapurimaihin. Yhteistyöhön perustuvan yleiseurooppalaisen liikenneverkkopolitiikan kehittäminen" (23.4.1997), ottaa huomioon Euroopan parlamentin kertomuksen "Yleiseurooppalainen liikennepolitiikka" (PE.218.425, 29.10.1996) sekä talous- ja sosiaalikomitean oma-aloitteisen lausunnon "Yleiseurooppalainen liikennekonferenssi ja yhteiskunnallinen vuoropuhelu Matkalla Kreetalta Helsinkiin" (CES 547/96, 25.4.1996), ottaa huomioon Agenda 2000 -asiakirjan, jossa komissio pitää Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rakentamista ja laajentamista yhtenä Euroopan unionin tärkeimmistä tehtävistä lähivuosina, hyväksyi 19. ja 20. marraskuuta 1997 pitämässään 20. täysistunnossa (marraskuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto Yleiseurooppalaiset liikennekonferenssit 1) Keski- ja Itä-Euroopan rajojen avauduttua 80-luvun lopussa järjestettiin liikennealan sisämarkkinoiden toteuttamiseksi myös Euroopan unionin ulkopuolella Euroopan parlamentin ja komission aloitteesta lokakuussa 1991 Prahassa ensimmäinen yleiseurooppalainen liikennekonferenssi. Konferenssin tavoitteena oli sopia yhdessä muiden kansainvälisten organisaatioiden kuten Euroopan liikenneministerien konferenssin ja Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission kanssa yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tulevan kehityksen yhteisistä periaatteista. 2) Maaliskuun 14. 16. päivänä 1994 pidettiin Kreetalla 2. yleiseurooppalainen liikennekonferenssi. Se meni Prahan julistuksen periaatteita pidemmälle siinä, että osanottajamaat sopivat yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan toteutustoimista ja tavoitteista. 3) Kreetalla päätettiin arvioida säännöllisesti tämän "yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan periaatepaketin" toteutumista, ja tätä varten Helsingissä järjestettiin 23. 25. kesäkuuta 1997 kolmas yleiseurooppalainen liikennekonferenssi. Helsingissä vahvistettiin uudelleen, että yleiseurooppalainen liikennejärjestelmä on rahoituksen hankaluudesta huolimatta luotava mahdollisimman nopeasti, sillä se toimii Euroopan kehittyvien sisämarkkinoiden selkärankana. Kreetan jälkeen muuttunut toimintakehys 4) Kreetan liikennekonferenssin jälkeen liikennepolitiikan toimintakehys on kolmen uuden jäsenvaltion liittymisen ja yhteisön odotettavissa olevan Keski- ja Itä-Euroopan maihin laajentumisen myötä muuttunut sikäli, että nyt nämä valtiot on yhdistettävä EU:n Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon. 5) Julkisen talouden kireän tilanteen vuoksi yhteisön on kuitenkin kuten 3. yleiseurooppalainen liikennekonferenssi jälleen osoitti etsittävä uusia keinoja näiden liikenteen perusrakennehankkeiden rahoittamiseksi. Alueiden komitean panos 6) Perustamisvuodestaan 1994 lähtien alueiden komitea on antanut joukon lausuntoja EU:n liikennepolitiikasta. Helmikuussa 1997 komissio ja Euroopan parlamentti kutsuivat komitean osallistumaan Helsingin konferenssin työhön. Näin komitea, joka tähän asti ei ollut ollut mukana keskusteluissa, sai ensi kertaa mahdollisuuden antaa aktiivisen panoksen yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tulevaan muotoiluun. 7) Tämä merkitsee myös sitä, että alueiden komitean yhdessä komission kanssa aiheesta "Euroopan alueiden ja kuntien panos integroidun, tehokkaan ja ympäristöystävällisen eurooppalaisen liikennejärjestelmän luomiseksi" järjestämän seminaarisarjan tulokset pääsevät vaikuttamaan tähän liikennepoliittiseen keskusteluun. 2. Yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tavoitteet ja periaatteet sekä niiden toteutus 8) Alueiden komitea on hyvin tyytyväinen komission ja Euroopan parlamentin aloitteeseen sopia yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden, entisen Neuvostoliiton valtioiden sekä Välimeren alueen valtioiden kanssa yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan periaatteista ja tavoitteista ja edistää siten tasapainoisen yleiseurooppalaisen liikenneperusrakenteen luomista. 2.1. Yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tavoitteet 9) Alueiden komitea pitää kuten komissio ja Euroopan parlamenttikin yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tavoitteena kestävien, ympäristöystävällisten ja tehokkaiden liikennejärjestelmien luomista, jotka yhtäältä täyttävät Euroopan kansalaisten yhteiskunnalliset, taloudelliset, ekologiset ja turvallisuustarpeet ja toisaalta auttavat poistamaan alueiden välisiä yhteiskunnallisia ja taloudellisia eroja ja vahvistavat näin Euroopan kilpailukykyä. Näin liikennepolitiikka palvelee myös Euroopan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. 10) Lisäksi alueiden komitea tukee ennen kaikkea seuraavia yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tavoitteita, jotka on otettu myös Helsingin julkilausumaan: liikennealan sisämarkkinoiden laajentaminen käsittämään koko Eurooppa oikeus- ja hallintosäädösten sekä teknisten standardien yhtenäistämiseksi, kilpailun edistäminen ja liikennemarkkinoiden vapauttaminen sosiaalisen markkinatalouden periaatteiden mukaisesti, rajanylittävän liikenteen helpottaminen mukauttamalla perusrakenteita sekä palveluja ja menettelyjä, yhtenäisen ympäristöystävällisen liikenneverkon kehittäminen eri liikennemuotojen yhteistyön pohjalta. 2.2. Yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan periaatteet 11) Alueiden komitea katsoo, että yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tulisi pohjautua erityisesti seuraaviin neljään periaatteeseen: alueellinen suuntautuminen, kansalaisläheisyys, ympäristöystävällisyys ja liikenneturvallisuus. Alueellisesti suuntautunut liikennepolitiikka 12) Yhteisön liikennepolitiikassa tunnustetaan läheisyysperiaate niin kuin kuuluukin ja sitä myös sovelletaan käytännössä. Yleiseurooppalaisella tasolla tarvitaan paljon kansainvälisiä, monenvälisiä ja kansallisia ponnistuksia Kreetalla muotoiltujen ja Helsingissä vahvistettujen liikennepoliittisten tavoitteiden toteuttamiseksi. Vain aluesuunnittelusta ja ympäristönsuojelusta vastaavien alueviranomaisten panoksen avulla on mahdollista todella toteuttaa yleiseurooppalaista liikennepolitiikkaa. 13) Tämän vuoksi alueiden komitea on toistuvasti vaatinut, että alue- ja kunnallisviranomaisia kuullaan liikennesuunnittelun mahdollisimman varhaisessa vaiheessa ja että yhdessä niiden kanssa pyritään löytämään kaikkia tyydyttäviä ratkaisuja. 14) Juuri viime vuosina Euroopan laajuisten liikennehankkeiden toteutuksesta saadut kokemukset ovat osoittaneet, että sellaisten alueyhteisöjen yhteistyö ja suostumus, joita hankkeet koskettavat, ovat välttämätön edellytys hankkeiden onnistumiselle. Jäsenvaltioiden pyrkimykset nopeuttaa liikennehankkeisiin tarvittavia sisäisiä aluesuunnittelu- ja hallintomenettelyjään valuvat hukkaan, ellei paikallis- ja aluetasolle kerrota ja ellei sitä kuulla liikennehankkeista ajoissa ja riittävän laajasti. Kansalaisläheinen liikennepolitiikka 15) Kansalaisten liikennehankkeille antama hyväksyntä on nykyään yhteiskunnallisesti ja ympäristön suhteen kestävän liikkuvuuden tavoitteeseen sitoutuneen yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan välttämätön edellytys. On siis muistettava ottaa mukaan kunnallis- ja alueviranomaiset, jotta taataan kaikkien osapuolien toivoma päätösten kansalaisläheisyys ja avoimuus. 16) Tämän vuoksi alueiden komitea ponnistelee sen puolesta, että kansalaisten edut ja odotukset kuluttajina, liikenteen käyttäjinä ja liikennepoliittisten suunnitelmien ja päätösten seurausten kantajina otetaan huomioon. Ympäristöystävällinen liikennepolitiikka 17) Liikenteen aiheuttaman voimakkaan ympäristökuormituksen vuoksi alueiden komitea on toistuvasti muistuttanut, että EY:n perustamissopimuksen 130 r artiklaan ankkuroitua ympäristöystävällisyyden periaatetta on pidettävä yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan elimellisenä osana. 18) Komitea on kuitenkin samalla tietoinen tarpeesta sovittaa toisiinsa liikenteen ja liikkuvuuden tarpeen lisääntyminen joka johtuu viime kädessä Euroopan taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta yhteenkasvamisesta sekä ympäristönsuojelun tiukat vaatimukset. Liikenneturvallisuutta edistävä liikennepolitiikka 19) Tieliikenteen määrän ja etenkin kuljetusten lisääntyminen on suuri liikenneturvallisuusriski. Tämän vuoksi on tärkeää, että liikennejärjestelmät ovat varmoja, turvallisia ja koko väestön ulottuvilla. 2.3. Yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan toiminta-alueita 20) Helsingissä sovittu yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan periaatepaketti sisältää tavoitteiden ja periaatteiden ohella myös joukon toimia ja toiminta-alueita niiden toteuttamiseksi. 21) Alueiden komitea ottaa seuraavassa esiin Helsingin konferenssin työryhmien mukaan kolme toiminta-aluetta, joita se pitää erityisen kiinnostavina: Euroopan laajuiset liikenneverkot, liikennemuodot sekä älykkäät liikennejärjestelmät. 2.3.1. Euroopan laajuiset liikenneverkot 22) Alueiden komitea totesi jo lausunnossaan Euroopan laajuisen liikenneverkon rakentamista koskevista yhteisön suuntaviivoista, että Euroopan laajuisten verkkojen luominen kohentaa huomattavasti maailmanlaajuista kilpailukykyä ja toimii kasvu- ja työllisyysmoottorina sekä vahvistaa Euroopan sisäistä yhteenkuuluvuutta. Euroopan laajuisten verkkojen alueelliset vaikutukset 23) Alueiden komitea huomauttaa, että Euroopan laajuisella liikenneverkolla saavutetaan toivotut päämäärät vain, jos se toimii tehokkaasti. Keskeinen edellytys tälle on kuitenkin sen mahdollisimman hyvä yhteys nykyisiin alueellisiin ja paikallisiin liikennejärjestelmiin. 24) Alueiden komitean mielestä on yhdessä asianomaisten alueyhteisöjen kanssa kiireesti kehitettävä tätä koskevia strategioita, joissa otetaan huomioon henkilöliikenteen solmukohtien toteutus ja sijoittaminen sekä eri liikennemuotoja yhdistelevän liikenteenhallinnan rakentaminen. 25) Erityistä huomiota on kiinnitettävä Euroopan laajuisten liikenneverkkojen ja julkisten lähiliikennejärjestelmien saumattomaan yhteyteen suurtaajamissa, sillä pääasiassa juuri nämä ovat tavara- ja matkustajaliikenteen lähtö- ja kohdealueita. 26) Alueiden komitea katsoo, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen alueellis- ja paikalliskytkentöjen ongelmia on toistaiseksi aliarvioitu, ja ehdottaa siksi, että alue- ja kunnallisviranomaiset otetaan tulevaisuudessa riittävän ajoissa mukaan Euroopan laajuisten liikenneperusrakenteiden suunnitteluun. 27) Komissio mainitsi vuoden 1996 vuosikertomuksessaan Euroopan laajuisista verkoista liikennehankkeiden myönteiset vaikutukset yhteisön talouskasvuun ja työllisyyteen pystymättä kuitenkaan antamaan lähempiä tietoja eri alueilla saavutetuista kasvu- ja työllisyysvaikutuksista. 28) Tämän vuoksi alueiden komitea kehottaa komissiota tutkimaan tiettyjen esimerkkialueiden (raja-alueet, rakenteeltaan heikot alueet) avulla lähemmin Euroopan laajuisten liikenneverkkojen alueittain mahdollisesti huomattavankin poikkeavia vaikutuksia, jotta saadaan lisätietoja alueellisesti suuntautunutta eurooppalaista liikennepolitiikkaa varten. Kestävän liikkuvuuden varmistaminen 29) Voimakas liikenne varsinkin transitliikenne tuo mukanaan taloudellisen ja yhteiskunnallisen hyödyn ohella myös haittoja kuten ympäristön saastumista sekä kyseisten kaupunkien ja alueiden ylikuormitusongelmia. Lisäksi se heikentää liikenneturvallisuutta. 30) Kestävän ja turvallisen liikkuvuuden periaatteeseen pohjautuvan yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan mukaisesti alueiden komitea kannattaa toimintatapaa, jossa nykyisten liikenneperusrakenteiden parempi ja järkevämpi käyttö asetetaan etusijalle uusien rakenteiden rakentamiseen nähden. Älykkäiden liikennejärjestelmien avulla pystytään käyttämään jo olemassa olevia perusrakenteita sekä parantamaan liikenneturvallisuutta ja siten estämään ympäristön liiallinen kuormittuminen. Tässä tulisi käyttää yhä enemmän hyväksi telematiikkaa ja muuta ajanmukaista tekniikkaa, joka palvelee myös rajanylittävää yhteentoimivuutta. Käytävien mukauttaminen ja kehittäminen edelleen 31) Kreetalla pidetyssä 2. yleiseurooppalaisessa liikennekonferenssissa määritettiin yhdeksän "ensisijaista" pääliikenneyhteyttä Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Nämä Kreetalla määritetyt käytävät on Helsingissä mukautettu muuttuneeseen tilanteeseen, ja niitä on kehitetty edelleen ottamalla mukaan kymmenes käytävä (yhteys Balkanin maihin). 32) Alueiden komitea on tyytyväinen komission tiedonannossa "Liikenneperusrakenneverkon liittäminen" valittuun lähestymistapaan käyttää Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivoissa määritettyjä perusteita (liikennehankkeen rahoitettavuus, taloudellisuus, tarpeeksi pitkälle edennyt valmistelu, kestävä ympäristöystävällisyys ja yhteentoimivuus), joiden perusteella on jo valittu EU:n ensisijaiset liikennehankkeet, nyt myös "ensisijaisten" liikennehankkeiden valintaan Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä muissa eurooppalaisissa yhteisön ulkopuolisissa maissa. 33) Alueiden komitea kannattaa lisäksi komission pyrkimystä laajentaa Euroopan laajuinen liikenneverkko koko Eurooppaan, sillä paitsi että näin siihen liitetään EU:n naapurivaltiot ja kehitetään rakenneongelmaisia alueita, tämä palvelee myös yleistä etua. Hyvät liikenneyhteydet ovat alueiden välisten yhteyksien edellytys ja edistävät talouskehityksen lisäksi myös naapurimaiden demokraattista ja kulttuurista kehitystä. 34) Tulevan laajentumisen suhteen asetetaan unionin jäseniksi liittyvien Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden liikenneverkon integroiminen etusijalle; tämä ei saa kuitenkaan tapahtua yhteisön liikenneperusrakenteen edelleenkin tarpeellisen laajentamisen ja rakentamisen kustannuksella. Tässä yhteydessä komiteaa ilmaisee tyytyväisyytensä virallisen vuoropuhelun puitteissa aloitettuun Keski- ja Itä-Euroopan maiden liikenneperusrakennetarpeen arviointiin (Tina = Transport Infrastructure Need Assessment), jonka avulla on tarkoitus luetella jäseneksi liittyvissä maissa tarvittavat perusrakennetoimet niiden merkityksen mukaan. 35) Koska nyttemmin on käynyt ilmi, että Kreetalla kehitetty käytävämalli ei yksin riitä vastaamaan Euroopan alueiden monimuotoisiin ongelmiin ja tarpeisiin, alueiden komitea kannattaa komission ehdotusta täydentää käytävämallia aluemallilla (Petra = Paneuropean Transport Areas). Alueisiin tulisi soveltaa samoja valintaperusteita kuin käytäviinkin. Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rahoitus 36) Alueiden komitea kannattaa komission tiedonannossaan "Liikenneperusrakenneverkon liittäminen" esittämää mallia unionin, asianomaisten valtioiden hallitusten, rahoituslaitosten ja yksityissektorin välisestä Euroopan laajuisesta liikenneverkkokumppanuudesta. Komitea on vakuuttunut, että varsinkin Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rahoitusmallien suhteen vakaa ja luotettava toimintakehys on ratkaiseva, jotta myös yksityissektori saadaan osallistumaan rahoitukseen. 37) Näin ollen alueiden komitea arvostaa komission ponnistuksia kehittää yhdessä kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa johdonmukaisia malleja yleiseurooppalaisten liikennekäytävien ja -alueiden tulevaa rahoitusta varten. 38) Alueiden komitea kannattaa julkis- ja yksityissektorin kumppanuusmallia, sillä näin voidaan vauhdittaa Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rakentamista. On kuitenkin huomattava, ettei yksityissektori voi yksin kattaa liikenneperusrakenteiden suunnatonta rahoitustarvetta edes ensisijaisten hankkeiden osalta. Komitea huomauttaa lisäksi liikennepoliittisesta näkökulmasta, että yksityissektorin kannalta välttämättömät, yksityisen pääoman kattamiseen tarvittavat maksut kuten kuljetusmaksut, tienkäyttömaksut, verot yms. voivat aiheuttaa myös ei-toivottuja liikenteensiirtymiä. 39) On yleensäkin muistettava välttää antamasta Keski- ja Itä-Euroopan maille sellaista vaikutelmaa, että niiden liikenneperusrakenteet voitaisiin uudistaa yksinomaan Euroopan unionin varoin. Tällaiset odotukset on torjuttava jo siksikin, että yhteisöä pidettäisiin vastaisuudessakin yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan uskottavana osapuolena. 2.3.2. Liikennemuodot Liikenteen siirtyminen maanteiltä ympäristöystävällisempiin liikennevälineisiin 40) Alueiden komitea kannattaa kaikkia sosiaalisen markkinatalouden puitteissa toteutettavia ja kestävään liikkuvuuteen tähtääviä ponnisteluja, joilla pyritään vastaamaan liikenteen kiihtyvään kasvuun siirtämällä liikennettä maanteiltä ympäristöystävällisempiin liikennemuotoihin. Yhdistelmäliikenteen mallin mukaisesti maaliikenteen osalta tulee ennen muuta kysymykseen rautatie-, yhdistelmä-, sisävesi- ja rannikkoliikenteen edistäminen. 41) Näistä ponnisteluista huolimatta alueiden komitea tietää, että tieliikenne tulee sitä rasittavista ympäristö-, ylikuormitus- ja turvallisuusongelmista huolimatta säilymään lähitulevaisuudessa henkilö- ja tavaraliikenteen päämuotona muillakin kuin lyhyillä etäisyyksillä. 42) Tieliikenteen etuna on sen hyvä sopeutumiskyky jatkuvasti muuttuviin kuljetusvaatimuksiin ja -ehtoihin. Joustava hallinto ja mukauttaminen tarvittavien kuljetusvälineiden (säiliöt ja koot) mukaiseksi onnistuvat helposti. Tarvittavat ajoneuvo- ja polttoaineinvestoinnit ovat pääkilpailijaan rautateihin verrattuna suhteellisen pienet. Kuorma-autoilta nykyisin perittävät tienkäyttömaksut, jotka kattavat vain osan kokonaiskustannuksista, eivät riitä tasoittamaan maanteiden rahtiliikenteen kustannuseroa rautateihin nähden. 43) Näiden nykyisten etujen vuoksi näyttää vaikealta saavuttaa poliittinen tavoite liikenteen siirtämisestä ympäristöystävällisempiin liikennemuotoihin. Yhtenä mahdollisuutena siirtää liikennettä pois maanteiltä alueiden komitea pitää yhdistelmäliikenteen edistämistä ja kustannusvastaavuuden toteuttamista. 44) Keskipitkällä aikavälillä maantierahtiliikenteen poliittiset toimintaehdot on saatava sellaisiksi, että yhdistelmäliikennettä voidaan harjoittaa kilpailukykyisesti ainakin keskipitkillä etäisyyksillä ja rahtiliikenteestä pakokaasujen, melun ja tilankäytön muodossa aiheutuvaa ympäristökuormitusta voidaan vähentää. 45) Huolimatta vaikeuksista, jotka johtuvat lähinnä lisääntyvistä siirtolastauksista sekä niihin kuluvien lisäajan ja -kustannusten aiheuttamasta kuljetuskustannusten noususta, tulisi kehittää sopivien siirtolastauspisteiden (maaliikennekeskukset, satamat, terminaalit yms.) ja taloudellisesti erityisen kantokykyisten reittien verkko, jotta uusien tieperusrakenteiden tarvetta saadaan vähennettyä. Alueiden komitea vaatii tämän vuoksi, että "rahtipikaväylien" ajatusta sovelletaan myös yhdistelmäliikenteeseen, ja ehdottaa vastaavan kokeiluhankkeen toteuttamista. 46) Näistä syistä alueiden komitea katsoo, että on kiireesti tutkittava kaikkia tekniset, organisatoriset ja taloudelliset mahdollisuudet vähentää yhdistelmäliikenteen haittapuolia pelkästään maanteitse tapahtuvaan tavaraliikenteeseen verrattuna. 47) Alueiden komitea kannattaa valkoisessa kirjassa "Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" ilmoitettua aikomusta aloittaa rautateiden uudistaminen. Tämä tulee ottaa huomioon myös aluesuunnittelussa esimerkiksi keskittämällä asuinalueet rautateiden varteen. Nopeudet, vuorotiheydet ja perusrakenteet on lisäksi sovitettava käyttäjien tarpeiden mukaisiksi. 48) Komitea katsoo, että Euroopan nykyinen rautatieverkko ja rautatieyhtiöiden tarjoamat palvelut eivät tyydytä käyttäjien vaatimuksia. Yksi ratkaisumalli tähän voisi olla sekä henkilö- että tavaraliikenteeseen perustettavat käytäväkohtaiset hallintoyhtiöt, joiden tehtävänä olisi koordinoida kaikkia toimintoja ja palveluja lähtöpaikasta perille asti, jotta käyttäjää palvelisi kulloinkin vain yksi taho. Tämä ei vaikuta rautatieyhtiöiden vapaaseen kilpailuun. 49) Eurooppalaisen rautatiepolitiikan parantamisstrategian tulisi sisältää myös seuraavat painopistealueet: liikennöimisen ja radanpidon eriyttäminen, rautatieyritysten velkahuojennus, yhteensopivuus ja tekninen yhdenmukaistaminen. 50) Alueiden komitea painottaa, että Euroopan talousalueiden rautatieyhteyksiä on tehostettava. Tämän suhteen se on erityisen tyytyväinen tavaraliikennekäytävien ("rahtiliikenteen valtaväylien") perustamiseen. Komitea toivoo, että tavaraliikennekäytäviä koskevat tutkimukset osoittavat, että rautateiden rahtiliikenne voi olla kannattavaa Euroopan laajuisen liikenteen pääakseleilla. Rannikkoliikenne on ympäristöä säästävin liikennemuoto; se on kansantaloudellisesti halvin ja mahdollistaa parhaiten merkittävät liikennesiirtymät ilman valtavia investointeja. Liikennepolitiikan tavoitteena tulisi olla siirtää Euroopan liikenteen päävirrat rannikkoliikenteeseen ja kytkeä satamat lyhyin sisämaan liikenneyhteyksin säteittäin takamaihinsa. Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvien rannikonsuuntaisten maaliikennehankkeiden suunnittelussa on aina otettava huomioon myös kilpaileva rannikkoliikenne. 51) Pyrittäessä poistamaan liikennemuotojen välisen kilpailun nykyiset vääristymät tulisi kiinnittää erityistä huomiota liikenteen ulkoisten kustannusten sisällyttämiseen hintoihin. Eri liikennevälineiden nykyinen käyttöjakauma perustuu aiheuttajaperiaatteen vastaiseen kustannusveloitukseen ja toistaiseksi kuljetuskustannuslaskelmissa huomioimattomiin kustannuksiin. Kustannusten syrjimättömällä veloituksella päästään "todellisiin kustannuksiin", jotka voivat ohjata käyttöä ympäristöystävällisempien liikennemuotojen suuntaan. 52) Alueiden komitea kiitti komission vihreästä kirjasta "Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua" antamassaan samannimisessä lausunnossa komission valitsemaa lähestymistapaa, mutta huomautti, ettei toistaiseksi ole päästy yhteisymmärrykseen hintoihin sisällytettävien kustannusten luonteesta, niiden jaosta kustannusten aiheuttajien kesken eikä oikeudenmukaisen ja tehokkaan hinnoittelun liikenteen käyttäjille aiheuttamista seurauksista. Tämän suhteen komitea katsoo, että vihreässä kirjassa mainittuja taloudellisia ohjauskeinoja tulisi käyttää pikemminkin pragmaattisesti perimällä liikenteen käyttäjiltä tietyillä aloilla ja tiettyjen ongelmien ratkaisemiseksi aluksi kohtuullinen maksu. 53) Vihreässä kirjassa käsitellään vain maantieliikenteen ulkoisia kustannuksia ja jätetään muut liikennemuodot huomiotta. Alueiden komitea pitää välttämättömänä kehittää myös niille vastaava malli rehdin kilpailun mahdollistamiseksi. Lentoasemien liittäminen 54) Euroopan laajuisen lentoasemaverkon suhteen alueiden komitea on jo huomauttanut, että erityisesti alueellisten lentoasemien liittämiseen Euroopan laajuiseen lentoasemaverkkoon on kiinnitettävä enemmän huomiota. Lentoasemien toimintakyky riippuu tehokkaista yhteyksistä muihin liikennemuotoihin, so. alueellisiin sekä Euroopan laajuisiin rautatie- ja maantieverkkoihin. Julkinen henkilölähiliikenne on tässä erityisen tärkeässä asemassa, sillä sen osalle lankeaa suurin osa lentoasemaliikenteestä muun lähi- ja paikallisliikenteen lisäksi. Tämän vuoksi alueiden komitea muistuttaa, että lentoliikenteen solmukohtien asemien suunnitteluun tulee ottaa mukaan aluetasoa edustavia ja paikallisia suunnittelijoita. 55) Alueiden komitea ehdottaa myös lentoväylien valvonnan tehostamista yleiseurooppalaisella tasolla esim. laajentamalla Eurocontrolin maantieteellistä toiminta-aluetta ja tehtäväkenttää. Sisävesi- ja meriliikenne, satamat 56) Meriväylät ja sisävesireitit muodostavat valmiita luonnollisia liikenneväyliä, joita tulisi hyödyntää tehokkaammin. Alueiden komitea pitää niitä yhtenäisen yleiseurooppalaisen liikenneverkon osana. 57) Euroopan liikenteen jatkuvasti kasvaessa tulisi sisävesi- ja meriliikenteen osuutta kaikista kuljetuksista kasvattaa, varsinkin kun tämä liikennemuoto voidaan luokitella erityisen ympäristöystävälliseksi. Koska kuljetuslogistiikka perustuu yhä enemmän kuljetusketjuihin, saadaan meri- ja sisävesisatamista täysi kansantaloudellinen hyöty vasta, kun ne muodostavat solmukohtien verkon. 58) Liikenteen painopisteen siirtämiseksi sekä sisävesi- että merisatamia tulisi eri liikennejärjestelmien leikkauskohtina ja tavaroiden siirtolastauspisteinä kehittää niin, että ne vastaavat uudenaikaisen, nopean ja edullisen kansainvälisen liikenteen vaatimuksia. Tämän edellytyksiä ovat tehokkaat siirtolastauslaitteet, hyvät rautatie- ja vesiyhteydet sekä älykkäiden tietojärjestelmien käyttö. 2.3.3. Yhteistyö rajanylittävän liikenteen alalla 59) Kasvavan rajanylittävän liikenteen ehtoja on parannettava. Tämän vuoksi alueiden komitea kannattaa suunniteltuja aloitteita tällaisen liikenteen helpottamiseksi. Samalla komitea korostaa, että yhteistyö yli rajojen edellyttää kansallisen ja kansainvälisen yksimielisyyden lisäksi alueiden ja kuntien tiivistä konkreettista yhteistyötä. 60) Rajanylittävässä liikenteessä paikallisten liikennepalvelujen, tullilaitoksen, terveysvalvontaviranomaisten ja turvallisuuspalvelujen yhteistyö on erityisen tärkeää. Ilman sitä tavoiteltua markkinoiden avautumista ja sisämarkkinoiden lisäarvoa ei voida saavuttaa. 61) Alati lisääntyvät kauppasuhteet ovat aiheuttaneet transitliikenteen kasvun, jota kuitenkin haittaavat epäyhtenäiset poliittiset, taloudelliset, organisatoriset ja tekniset toimintaehdot. Tämän vuoksi alueiden komitea suosittaa lakien, hallinnollisten säädösten, rajatarkastusmenettelyjen, teknisten standardien ja turvallisuusmääräysten yhtenäistämistä. 62) Rajatarkastusasemien tehostamisen niitä yhdistelemällä ja nykyisiä esteitä poistamalla tulee tapahtua yhteisymmärryksessä alueellisten ja paikallisten etupiirien kanssa. 2.3.4. Älykkäät liikennejärjestelmät 63) Alueiden komitea kannattaa älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöä. Se viittaa telemaattisten sovellusten käytöstä kaupunkien liikennehallinnossa saavutettuihin hyviin kokemuksiin ja ymmärtää, että uutta liikennetekniikkaa on tarpeen tutkia ja tukea sopivasti. Älykkäiden liikennejärjestelmien merkityksen vuoksi valiokunta 3 aikoo antaa niistä erillisen lausunnon, jossa otetaan huomioon Helsingin keskustelujen tulokset. 3. Päätelmät 64) Alueiden komitea on tyytyväinen komission ja Euroopan parlamentin käynnistämään aloitteeseen sopia yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden, entisestä Neuvostoliitosta itsenäistyneiden valtioiden sekä Välimeren maiden kanssa yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan periaatteista ja tavoitteista. 65) Yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan tavoitteena tulee olla edistää kestäviä, ympäristöystävällisiä ja tehokkaita liikennejärjestelmiä, jotka sekä tyydyttävät Euroopan kansalaisten taloudelliset ja yhteiskunnalliset tarpeet että edistävät Euroopan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. 66) Alueiden komitean mielestä yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan on perustuttava neljään periaatteeseen: alueelliseen suuntautumiseen, kansalaisläheisyyteen, ympäristöystävällisyyteen ja parannettuun liikenneturvallisuuteen, joiden kaikkien kohdalla kustannusvastaavuus tulee ottaa huomioon. 67) Helsingissä käsiteltyjen yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan toimintakenttien suhteen tulee alue- ja paikallisyhteisöjen mielestä korostaa ennen muuta seuraavia seikkoja: Euroopan laajuisia liikenneverkkoja suunniteltaessa on kiinnitettävä enemmän huomiota niiden kytkemiseen olemassa oleviin alueellisiin ja paikallisiin liikennejärjestelmiin. Alueiden komitea on tyytyväinen komission kehittämään liikenneverkkokumppanuuden malliin, jolla on tarkoitus luoda toteuttamiskelpoisia rahoitusmalleja eurooppalaisille liikennehankkeille. Alueiden komitea tukee kaikkia ponnisteluja sellaisen yhtenäisen liikenneverkon luomiseksi, jossa hyödynnetään järkevästi kulloinkin tarkoituksenmukaisia liikennemuotoja. Tässä yhteydessä rautateiden ja yhdistelmäliikenteen kilpailukyvyn edistäminen on erityisen tärkeätä. Bryssel, 20. marraskuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA