Kyseisessä neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 6 ja 7 kohdan ja 17 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet eri alueiden tai toimijoiden kesken kyseisissä artikloissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet.

Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Itämeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2021. Vuosittain tehtävien TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten yksinkertaistamiseksi ja selventämiseksi on Itämeren kalastusmahdollisuudet vahvistettu vuodesta 2006 alkaen erillisellä asetuksella.

Yhteisestä kalastuspolitiikasta (YKP) 11. joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti meren elollisia luonnonvaroja on hyödynnettävä siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan kestävän enimmäistuoton mahdollistavia tasoja suuremmiksi ja pidetään niillä tasoilla. Tärkeä väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vuosittainen vahvistaminen suurimpien sallittujen saaliiden (TACit) ja kiintiöiden muodossa.

Itämeren kalastusmahdollisuuksista viime vuosina tehdyillä päätöksillä kalastuskuolevuus oli onnistuttu vuoteen 2019 saakka saattamaan TACien vahvistamisajankohdan mukaisille kestävän enimmäistuoton vaihteluväleille kaikilla kannoilla, joista on annettu kestävää enimmäistuottoa koskeva lausunto, Itämeren länsiosan silakkaa lukuun ottamatta, sekä elvyttämään kantoja ja palauttamaan tasapaino kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välille. Valitettavasti Itämeren itäosan turskaan kohdistui voimakas paine vuonna 2019, ja ICES arvioi, että kyseisen kannan tila on todennäköisimmin vakava myös tulevina vuosina. Siksi tarvitaan vielä lisätoimia, jotta kaikki kalakannat, joista osan biomassa on edelleen turvallisten rajojen alapuolella, saadaan elpymään kestävän enimmäistuoton tasolle.

Ehdotus on osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan vähennettyä ja pysytettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Tämän lähestymistavan tavoitteena on saavuttaa vakaa pyyntipaine ja suuremmat kiintiöt, ja siten parempi tulotaso kalastajille ja heidän perheilleen. Purettujen saaliiden kasvamisen odotetaan hyödyttävän kalastusalaa, kuluttajia, jalostus- ja vähittäiskauppa-aloja sekä muita ammatti- ja virkistyskalastuksen liitännäiselinkeinoja.

Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. TACeja vahvistaessaan neuvosto päättää asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Joustojärjestely on sittemmin otettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla käyttöön kaikkien purkamisvelvoitteen alaisten kantojen osalta. Jotta vältettäisiin liiallinen joustonvara, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, olisi sen vuoksi tehtävä selväksi, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan vain siinä tapauksessa, etteivät jäsenvaltiot hyödynnä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta.

Punakampelan TAC on saatu yhdistämällä kestävää enimmäistuottoa koskeva lausunto osa-alueiden 21–23 kannan osalta sekä sellaisia kantoja, joiden osalta tiedot ovat puutteelliset, koskeva ICESin lähestymistapa osa-alueiden 24–32 kannan osalta. Komissio ehdottaa TACin säilyttämistä ennallaan lajien välisten näkökohtien vuoksi. Turska on väistämätön sivusaalis punakampelan kalastuksessa, ja komissio ehdottaa turskan kalastusmahdollisuuksien vähentämistä.

Riianlahden silakalle sekä kilohailille esitetyt TACit vastaavat kestävän enimmäistuoton mukaisia kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä, joita tarkoitetaan asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 3 kohdassa. Kilohaili tukeutuu edelleen vain yhteen hyvään vuosiluokkaan. Sen arvioitua biomassaa tarkistettiin alaspäin ja se on vähentynyt. Siksi viimeisin vuosiluokka 2019, jonka arvioidaan olevan keskiarvoa korkeampi, olisi säilytettävä tulevina vuosina. Lisäksi lajien väliset näkökohdat olisi otettava huomioon, koska kilohailia saadaan saaliiksi sekakalastuksessa silakan kanssa, jonka TACia on vähennettävä merkittävästi MAP-suunnitelman sääntöjen mukaisesti. Näissä olosuhteissa ja tilanteen heikentymisen välttämiseksi komissio ehdottaa, ettei TACia kasvateta vaan säilytetään se ennallaan.

ICESin arvioima läntisen Itämeren silakkakannan koko alittaa edelleen kutukannan biomassan kynnysarvon (Blim), jonka alittuessa lisääntymiskyky saattaa ICESin arvion mukaan alentua. Koska Itämeren länsiosan silakan biomassa on vähentynyt entisestään ja on enää 48 prosenttia vähimmäisviitearvosta (Blim), komissio esittää MAP-asetuksen 5 artiklan 2 kohdan ja 4 artiklan 4 kohdan nojalla, että TAC asetetaan FMSY-arvon vaihteluvälejä alemmalle tasolle. Komissio ehdottaa, että käytetään alempaa vaihteluväliä ja pienennetään arvoa edelleen korjaavana toimenpiteenä. TAC olisi näin ollen 1 575 tonnia (–50 %).

Asetus (EU) 2016/1139, jossa vahvistetaan Itämeren monivuotinen suunnitelma, tuli voimaan 20. heinäkuuta 2016. Suunnitelman mukaan kalastusmahdollisuudet on vahvistettava suunnitelman tavoitteiden mukaisesti ja tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluväleillä, jotka määritellään parhaissa käytettävissä olevissa tieteellisissä lausunnoissa. Erityisesti tulevat kyseeseen ICESin tai vastaavan riippumattoman tieteellisen elimen antamat lausunnot. Kestävää enimmäistuottoa koskevan lausunnon saaneiden kantojen osalta MAP-asetuksen 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että TAC on periaatteessa asetettava FMSY-pistearvoon tai sitä alemmalle tasolle (niin sanottu ”FMSY-arvon alempi vaihteluväli”), mutta MAP-asetuksen 4 artiklan 4 kohdan mukaan TAC voidaan myös aina asettaa FMSY-arvon vaihteluvälejä alemmille tasoille. Terveiden kantojen TAC voidaan MAP-asetuksen 4 artiklan 5 kohdassa vahvistetuin edellytyksin vahvistaa FMSY-pistearvoa ylemmälle tasolle (niin sanottu ”FMSY-arvon ylempi vaihteluväli”). Niiden kantojen osalta, joiden biomassa on terveiden rajojen alapuolella (niin sanottu ”Btrigger-arvo”), MAP-asetuksen 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että on toteutettava kaikki asianmukaiset korjaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseinen kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto, ja etenkin TAC on vahvistettava FMSY-arvon ylemmän vaihteluvälin alapuolelle lasketulle tasolle, kun otetaan huomioon biomassan vähentyminen. Jos kannan biomassa on jopa turvallisten biologisten rajojen alapuolella (niin sanottu ”Blim-arvo”), MAP-asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, että on toteutettava korjaavia lisätoimenpiteitä. YKP-perusasetuksen mukaan varovaisuusperiaatteen mukaisen lausunnon saavien kantojen kalastusmahdollisuudet on vahvistettava tasoille, joilla varmistetaan vähintään vastaava suojelu. Perusasetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa todetaan, että sekakalastuksen kestävään enimmäistuottoon liittyvissä hoitopäätöksissä olisi otettava huomioon se, että sekakalastuksessa on vaikeaa kalastaa kaikkia kantoja samanaikaisesti kestävää enimmäistuottoa noudattaen, erityisesti jos tieteelliset lausunnot osoittavat, että käytettyjen pyydysten valikoivuutta lisäämällä on erittäin vaikea välttää ns. pullonkaulalaji-ilmiötä eli kiintiön tyrehtymistä.

NEUVOSTON ASETUS

eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2021 ja asetuksen (EU) 2020/123 muuttamisesta tiettyjen muilla vesillä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien osalta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 6 artiklassa edellytetään, että otetaan käyttöön säilyttämistoimenpiteitä ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) ja muiden neuvoa-antavien elinten laatimat kertomukset sekä asianomaisia maantieteellisiä alueita tai toimivalta-aloja varten perustetuilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot ja jäsenvaltioiden antamat yhteiset suositukset.

(2)Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.

(3)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa asetetaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteeksi saavuttaa kestävän enimmäistuoton hyödyntämistaso mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja asteittain viimeistään vuonna 2020 kaikkien kalakantojen osalta.

(4)Suurimmat sallitut saaliit, jäljempänä ’TACit’, olisi sen vuoksi vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen samalla eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa.

(5)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2016/1139 vahvistetaan monivuotinen suunnitelma Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia varten, jäljempänä ’suunnitelma’. Suunnitelmalla pyritään varmistamaan, että meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan sellaisia tasoja suuremmiksi, joilla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto, ja pidetään tällaisilla tasoilla. Tätä varten tavoitteena oleva, vaihteluväleinä ilmoitettu kalastuskuolevuus on asianomaisten kantojen osalta saavutettava mahdollisimman pian ja asteittain vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2021 sovellettavat Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantojen saalisrajoitukset on syytä vahvistaa siten, että ne vastaavat suunnitelman tavoitteita.

(6)Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) mukaan Itämeren länsiosan silakan biomassa osa-alueilla 20–24 on enää 48 prosenttia kutukannan biomassan kynnysarvosta (Blim), jonka alittuessa lisääntymiskyky saattaa alentua. Sen vuoksi ICES suosittaa 29 päivänä toukokuuta 2020 antamassaan kantoja koskevassa vuotuisessa lausunnossaan, ettei kyseistä kantaa pyydetä lainkaan. Asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti on toteutettava kaikki asianmukaiset korjaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomainen kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto. Lisäksi kyseinen säännös edellyttää muita korjaavia toimenpiteitä. Tätä varten on otettava huomioon yhteisen kalastuspolitiikan yleisten tavoitteiden ja erityisesti suunnitelman tavoitteiden saavuttamisen aikataulu siltä osin, kun kyseessä ovat hyväksyttyjen korjaavien toimenpiteiden ennakoidut vaikutukset, mutta samalla on myös pyrittävä varmistamaan taloudellisia, sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä hyötyjä koskevien tavoitteiden saavuttaminen asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa säädetyn mukaisesti. Vastaavasti sekä asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti on asianmukaista vahvistaa Itämeren länsiosan silakkaa koskevat kalastusmahdollisuudet kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä alemmalle tasolle, koska tällöin voidaan ottaa huomioon biomassan väheneminen.

(7)Itämeren itäosan turskakannan osalta ICES on vuodesta 2019 lähtien voinut jälleen perustaa varovaisuusperiaatteen mukaisen lausuntonsa runsaammin dataa sisältävään arvioon. ICES arvioi, että biomassa on alle Blim-arvon ja että se on vähentynyt entisestään viime vuodesta. Siksi ICES suosittaa, että kyseistä lajia ei pyydetä myöskään vuonna 2021. ICES ei kuitenkaan pystynyt määrittelemään kalastuskuolevuuden vaihteluvälin arvoja. Jos Itämeren itäosan turskakannan kalastusmahdollisuudet vahvistetaan tieteellisessä lausunnossa esitetylle tasolle, velvoite purkaa kaikki sekakalastuksen saaliit, Itämeren itäosan turskan sivusaaliit mukaan luettuina, johtaisi ’pullonkaulalajeina’ tunnetun ilmiön esiintymiseen, kuten viime vuonna. Jotta voitaisiin löytää sopiva tasapaino tilanteessa, jossa kalastusta jatketaan sen keskeyttämisestä mahdollisesti aiheutuvien vakavien sosioekonomisten vaikutusten välttämiseksi mutta jossa on samalla tarpeen varmistaa kyseisen kannan hyvän biologisen tilan saavuttaminen, ottaen huomioon, että sekakalastuksessa on vaikeaa kalastaa kaikkia kantoja samanaikaisesti kestävää enimmäistuottoa noudattaen, on aiheellista vahvistaa erityinen TAC Itämeren itäosan turskan sivusaaliille. Kalastusmahdollisuudet on vahvistettava asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

(8)ICES antoi toukokuussa 2020 päivitetyn lausunnon turskan sivusaaliiden määristä muissa kalastuksissa. On aiheellista vahvistaa kalastusmahdollisuudet tämän erityislausunnon mukaisesti, lukuun ottamatta yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin harjoitettavia kalastustoimia ja noudattaen kaikilta osin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/1241 25 artiklassa vahvistettuja edellytyksiä. Lisäksi asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti on toteutettava muita korjaavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto. Koska tieteellisten lausuntojen mukaan erityisesti kutualueiden rauhoittamisesta voi olla kannalle lisähyötyä, jota ei voida saavuttaa pelkästään TACeilla, esimerkiksi kun rekrytointi lisääntyy onnistuneen kudun ansiosta, on aiheellista säilyttää nykyinen kesäkudun rauhoitus. Lisäksi tieteelliset lausunnot osoittavat, että Itämeren itäosan turskan virkistyskalastuksen suhteellinen merkitys riippuu TAC-tasosta. Koska TACia on alennettu tuntuvasti, virkistyskalastuksessa pyydettyjä määriä pidetään huomattavina, ja siksi on aiheellista säilyttää turskan virkistyskalastusta koskeva kielto osa-alueilla 25–26, joilla Itämeren itäosan turskaa on eniten.

(9)ICES tarkisti Itämeren keskiosan turskakannan arvioitua biomassaa alaspäin ja arvioi, että se ei ole elpynyt yli kutukannan biomassan viiteraja-arvon, jonka alittuessa on ryhdyttävä erityisiin ja asianmukaisiin hoitotoimenpiteisiin (Btrigger). Siksi on aiheellista säilyttää vuodeksi 2020 käyttöön otetut liitännäistoimenpiteet ja vahvistaa kalastusmahdollisuudet asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon ICESin esittämät muissa kalastuksissa pyydetyt turskan sivusaalismäärät osa-alueella 24, jotta oltaisiin johdonmukaisia Itämeren itäosan turskakannan kalastuksenhoitoalueella noudatettavan lähestymistavan kanssa. Lisäksi tieteelliset lausunnot osoittavat, että läntistä ja itäistä turskakantaa esiintyy kumpaakin osa-alueella 24. Itäisen turskakannan suojelemiseksi ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi Itämeren itäosan turskakannan kalastuksenhoitoalueen kanssa on aiheellista rajoittaa TACin käyttö osa-alueella 24 turskan sivusaaliisiin, lukuun ottamatta yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin harjoitettavia kalastustoimia ja noudattaen kaikilta osin asetuksen (EU) 2019/1241 25 artiklassa vahvistettuja edellytyksiä sekä pienimuotoista rannikkokalastusta, jota harjoitetaan passiivisilla pyydyksillä enintään kuuden meripeninkulman etäisyydellä rannasta sijaitsevilla alueilla, joilla veden syvyys on alle 20 metriä, sillä näillä matalilla rannikkoalueilla hallitsevana on läntinen turska. Lisäksi osa-alueen 24 kalastuskieltokausi olisi mukauttava osa-alueiden 25–26 kalastuskieltokauteen vastaavan suojelun varmistamiseksi ICESin lausunnon mukaisesti.

(10)Sen vuoksi ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi osa-alueiden 25 ja 26 kanssa turskan virkistyskalastus osa-alueella 24 olisi edelleen kiellettävä yli kuuden meripeninkulman päässä rannikosta. Lisäksi koska virkistyskalastus vaikuttaa tieteellisten lausuntojen mukaan merkittävällä tavalla kyseisen kannan kalastuskuolevuuteen kokonaisuudessaan ja kun otetaan huomioon kyseisen kannan tila ja TACin alentaminen, kalastajakohtainen päivittäinen saalisrajoitus olisi säilytettävä. Tämä ei vaikuta suhteellisen vakauden periaatteeseen, jota sovelletaan kaupalliseen kalastustoimintaan. Kun otetaan lopuksi huomioon kannan heikko tila ja tieteelliset lausunnot, joiden mukaan erityisesti kutualueiden rauhoittamisesta voi olla kannalle lisähyötyä, jota ei voida saavuttaa pelkästään TACeilla, esimerkiksi kun rekrytointi lisääntyy onnistuneen kudun ansiosta, talvikudun rauhoitus olisi säilytettävä, lukuun ottamatta tiettyjä pienimuotoista rannikkokalastusta ja edellä mainittuja tieteellisiä tutkimuksia.

(11)ICES arvioi, että Itämeren keskiosan silakan biomassa on pienentynyt alle kutukannan biomassan viiteraja-arvon, jonka alittuessa on ryhdyttävä erityisiin ja asianmukaisiin hoitotoimenpiteisiin (Btrigger). Siksi kalastusmahdollisuudet on aiheellista vahvistaa asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(12)ICESin lausunnon mukaan turskaa saadaan sivusaaliina punakampelan kalastuksessa. Lisäksi kilohailia pyydetään sillin ja silakan sekakalastuksessa, ja se on turskan saalislaji. Nämä lajien väliset näkökohdat on aiheellista ottaa huomioon punakampelan ja kilohailin kalastusmahdollisuuksien vahvistamisessa.

(13)Rannikkokalastusmahdollisuuksien täysimääräisen käytön takaamiseksi vuonna 2019 otettiin käyttöön lohen osalta rajoitettu alueiden välinen jousto ICES-osa-alueilta 22–31 ICES-osa-alueelle 32. Kyseisten kahden kannan kalastusmahdollisuuksien muutosten vuoksi on aiheellista lisätä tätä joustavuutta.

(14)Meritaimenen kalastamisen kieltäminen neljää meripeninkulmaa kauempana ja meritaimenen sivusaaliiden rajoittaminen 3 prosenttiin meritaimenen ja lohen kokonaissaaliista on vähentänyt osaltaan merkittävästi sitä, että lohenkalastuksen saaliista ilmoitetaan virheellisesti, erityisesti meritaimensaaliina. Virheellisten ilmoitusten määrän pitämiseksi vähäisenä on aiheellista säilyttää tämä säännös.