Päätöksen 1692/96/EY 18 artiklan mukainen Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevien suuntaviivojen toteuttamisesta vuosina 2004–2005 {SEC(2009) 18} /* KOM/2009/0005 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 20.1.2009 KOM(2009) 5 lopullinen Päätöksen 1692/96/EY 18 artiklan mukainen KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EUROOPAN LAAJUISTA LIIKENNEVERKKOA KOSKEVIEN SUUNTAVIIVOJEN TOTEUTTAMISESTA VUOSINA 2004–2005 {SEC(2009) 18} SISÄLLYSLUETTELO 1 Johdanto 3 2 Poliittiset puitteet 3 1 luku 6 1.1 YLEINEN TOTEUTUS 6 1.2 TOTEUTUS LIIKENNEMUODOITTAIN JA ALOITTAIN 6 1.2.1 Euroopan laajuinen tieverkko 6 1.2.2 Euroopan laajuinen rautatieverkko 7 1.2.3 Euroopan laajuinen sisävesiliikenneverkko 7 1.2.4 Euroopan laajuisen liikenneverkon satamat 7 1.2.5 Euroopan laajuisen liikenneverkon lentoasemat 7 1.2.6 Yhdistettyjen kuljetusten verkko 8 1.2.7 Liikenteenhallinta- ja navigointijärjestelmät 8 2 luku 9 2.1 HORISONTAALISET KYSYMYKSET 9 2.1.1 Yhteentoimivuus 9 2.1.2 Tutkimus ja kehittäminen 9 2.1.3 Ympäristönsuojelu 9 3 luku 10 3.1 YLEINEN ARVIO EUROOPAN LAAJUISEN LIIKENNEVERKON TOTEUTUKSESTA KAUDELLA 2004–2005 10 3.2 ENSISIJAISET HANKKEET 11 3.3 RAHOITUSLÄHTEET 12 3.3.1 TEN-T-budjetti 12 3.3.2 Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) 12 3.3. Koheesiorahasto 13 3.3.4 Euroopan investointipankin myöntämät lainat 13 Rahoituslähteiden yleinen arviointi 13 PÄÄTELMÄT 14 Päätöksen 1692/96/EY 18 artiklan mukainen KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EUROOPAN LAAJUISTA LIIKENNEVERKKOA KOSKEVIEN SUUNTAVIIVOJEN TOTEUTTAMISESTA VUOSINA 2004–2005 1 Johdanto Tässä kertomuksessa arvioidaan Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN-T) kehitystä päätöksessä 1692/96/EY vahvistettujen suuntaviivojen perusteella. Nämä suuntaviivat muodostavat yleisen viitekehyksen liikenneverkon toteuttamiselle, ja niissä yksilöidään yhteistä etua koskevia hankkeita. Suuntaviivat koskevat maantie-, rautatie- ja sisävesiverkkoja, merten moottoriteitä, meri- ja sisävesisatamia, lentoasemia ja muita eri liikenneverkkojen liityntäkohtia sekä liikenteenhallinta- ja navigointijärjestelmiä. Päätöksen N:o 1692/96/EY 18 artiklan 3 kohdassa komissio velvoitetaan laatimaan joka toinen vuosi jäsenvaltioiden avustuksella kertomus suuntaviivojen toteuttamisesta. Tässä kertomuksessa käsitellään kaksivuotiskautta, joka ulottuu vuodesta 2004 vuoden 2005 loppuun. Siihen sisältyvien investointitietojen yhteydessä viitataan 15 jäsenvaltion unioniin (EU15)[1], 1 päivästä toukokuuta 2004 25 jäsenvaltion unioniin (EU25)[2] ja 1 päivästä tammikuuta 2007 27 jäsenvaltion unioniin (EU27)[3]. 2 Poliittiset puitteet Euroopan parlamentti ja neuvosto tekivät heinäkuussa 1996 päätöksen N:o 1692/96/EY yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN-T) kehittämiseksi. TEN-T-suuntaviivat muodostavat yleisen viitekehyksen liikenneverkon toteuttamiselle ja yhteistä etua koskevien hankkeiden yksilöimiselle. Essenissä vuonna 1994 kokoontunut Eurooppa-neuvosto piti erityisen tärkeinä neljäätoista näistä hankkeista. Komissio julkaisi syyskuussa 2001 valkoisen kirjan ”Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika”. Valkoisessa kirjassa suositettiin, että yhteisessä liikennepolitiikassa olisi reagoitava ruuhkien pahenemiseen ja liikenteen ulkoisten kustannusten kasvuun painottamalla aiempaa enemmän siirtymistä ympäristöä säästävämpiin liikennemuotoihin kestävän kehityksen edistämiseksi. Henkilöliikenne ei yleisesti katsoen kasva yhtä nopeasti kuin BKT, kun taas tavaraliikenne kasvaa BKT:tä nopeammin. Käytännössä maatieliikenne kasvaa suunnilleen yhtä nopeasti kuin BKT, mikä pätee myös meri- ja lentoliikenteeseen. Tämä osoittaa, että liikenteen kasvu ei ole tasapainoista ja että rautatieliikenne on vähitellen syrjäytymässä tavarakuljetuksista. [pic] Kuva 1: Liikenteen kysyntä suhteessa BKT:n kasvuun EU25-maissa vuosina 1995–2006[4]. Euroopan parlamentti ja neuvosto tekivät 22. toukokuuta 2001 päätöksen N:o 1346/2001/EY[5], jossa muutettiin TEN-T-suuntaviivoja meri- ja sisävesisatamien sekä intermodaaliterminaalien osalta ja painotettiin liikenneverkon multimodaalisuutta uusimman kehityksen perusteella. Komissio ehdotti lokakuussa 2001 Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämistä koskevista yhteisön suuntaviivoista tehdyn päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamista. Euroopan parlamentti hyväksyi ehdotuksen tietyin muutoksin sen ensimmäisessä käsittelyssä. Koska ehdotuksen käsittely ei edistynyt neuvostossa, komissio päätti ehdottaa suuntaviivoihin perusteellisempaa muutosta ja perusti korkean tason työryhmän, jonka puheenjohtajana toimi komission entinen varapuheenjohtaja Karel Van Miert ja johon kuului edustajia EU27-maista sekä Euroopan investointipankista. Lokakuun 1. päivänä 2003 komissio esitti työryhmän työn pohjalta uuden, vuonna 2001 annettua ehdotusta täydentävän ehdotuksen, jossa otettiin huomioon Euroopan parlamentin ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä esittämät kommentit. Korkean tason työryhmän suositusten mukaisesti ehdotuksessa yksilöitiin 30 ensisijaista hanketta, joilla on kansainvälisen liikenteen kannalta suuri merkitys. Ensisijaisiin hankkeisiin sisältyi myös uusissa jäsenvaltioissa toteutettavia hankkeita. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät tarkistetut suuntaviivat huhtikuussa 2004 päätöksellä N:o 884/2004/EY[6], jolla muutettiin päätöstä N:o 1692/96/EY. Muutetuissa suuntaviivoissa on ensisijaistettu keskeisiä hankkeita ja keskitetty niukat resurssit Euroopan etua koskeviin hankkeisiin, kuten rajat ylittäviin osuuksiin ja luonnonesteisiin. Hankkeet on tarkoitus saada päätökseen vuoteen 2020 mennessä. Pyrittäessä yleiseen tavoitteeseen eli varmistamaan henkilöiden ja tavaroiden kestävä liikkuvuus olisi otettava käyttöön mekanismeja, joilla tuetaan jäsenvaltioiden välisten merten moottoriteiden kehittämistä. Näin voitaisiin vähentää maanteiden ruuhkautumista ja/tai parantaa syrjässä tai saarilla sijaitsevien maiden ja alueiden yhteyksiä. TÄYTÄNTÖÖNPANO Varat, jotka oli osoitettu Euroopan laajuisen liikenneverkon toteutukseen vuosina 2004 ja 2005, analysoitiin tätä kertomusta varten hankkeittain ja jäsenvaltioittain kiinnittäen erityistä huomiota ensisijaisiin hankkeisiin. Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon investoitiin EU27-maissa kaksivuotiskaudella 2004–2005 yhteensä noin 101,74 miljardia euroa. Kaudella 2004–2005 Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tehtyjen investointien rahoituslähteiden yleinen tarkastelu osoittaa kansallisen julkisen rahoituksen olleen noin 76,9 prosenttia. Tämä on ylivoimaisesti suurin osuus Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tällä kaksivuotiskaudella tehdyistä investoinneista: yhdessä Euroopan investointipankin myöntämien lainojen kanssa näiden kahden rahoituslähteen osuus TEN-T-investoinneista oli yli 91 prosenttia. 1 luku 1.1 YLEINEN TOTEUTUS Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon investoitiin EU27-maissa yhteensä 50,4 miljardia euroa vuonna 2004 ja yhteensä 51,3 miljardia euroa vuonna 2005. Kaudella 2004–2005 tehdyt investoinnit jakautuivat liikennemuodoittain seuraavasti: rautatiet (57 prosenttia), maantiet (27 prosenttia), lentoasemat (9 prosenttia), satamat (5 prosenttia) ja sisävedet (2 prosenttia). Tässä jakaumassa investoinnit rautatieliikenteeseen ovat lisääntyneet kauteen 1996–2003 verrattuna. [pic] Kuva 2: Vuosina 2004 ja 2005 tehdyt investoinnit liikennemuodoittain 1.2 TOTEUTUS LIIKENNEMUODOITTAIN JA ALOITTAIN 1.2.1 Euroopan laajuinen tieverkko Suuntaviivoissa esitetyn määritelmän mukaan Euroopan laajuinen tieverkko koostuu moottoriteistä ja muista korkeatasoisista teistä. Olemassa olevista, suunnitelluista tai kunnostettavista teistä koostuvan Euroopan laajuisen tieverkon pituus EU27-maissa oli vuonna 2005 noin 98 500 kilometriä. Moottoriteistä ja korkeatasoisista teistä koostuvan Euroopan laajuisen rautatieverkon kokonaispituus EU27-maissa oli vuonna 2005 noin 70 200 kilometriä. Muut tiet on vielä rakennettava tai kunnostettava suuntaviivoihin sisältyvän yleisen tavoitteen saavuttamiseksi. Noin 28 300 kilometriä olemassa olevia teitä luokiteltiin vuonna 2005 vielä tavallisiksi teiksi. Euroopan laajuiseen tieverkkoon investoitiin EU27-maissa yhteensä 12,70 miljardia euroa vuonna 2004 ja 14,55 miljardia euroa vuonna 2005 (yhteensä 27,26 miljardia euroa kaudella 2004–2005). Aikaisempien vuosien investointeihin verrattuna vuotuisten tieinvestointien määrä pysyi vuosina 2004–2005 keskimäärin samalla tasolla. Kaudella 2004–2005 käyttöön otettujen moottoriteiden ja korkeatasoisten teiden kokonaispituus oli 1 442 kilometriä. 1.2.2 Euroopan laajuinen rautatieverkko Euroopan laajuisen rautatieverkon kokonaispituus oli vuonna 2005 noin 97 600 km. Tähän sisältyvät sekä tavanomaiset että suurnopeusradat. Valmiiksi saatujen uusien tai kunnostettujen suurnopeusratojen kokonaispituus lisääntyi 10 677 kilometriin vuonna 2005. Euroopan laajuiseen rautatieverkkoon investoitiin EU27-maissa yhteensä 30,22 miljardia euroa vuonna 2004 ja 28,36 miljardia euroa vuonna 2005 (yhteensä 58,58 miljardia euroa kaudella 2004–2005). Aikaisempien vuosien investointeihin verrattuna rautatieinvestointien vuotuinen keskimäärä lisääntyi vuosina 2004–2005 huomattavasti. Kaudella 2004–2005 käyttöön otettujen suurnopeusratojen kokonaispituus oli 460 kilometriä. 1.2.3 Euroopan laajuinen sisävesiliikenneverkko Euroopan laajuinen sisävesiliikenneverkko muodostuu joista ja kanavista sekä erilaisista liittymäkohdista ja haarautumista, jotka yhdistävät joet ja kanavat. Verkon väylien on teknisiltä ominaisuuksiltaan vastattava vähintään kokoluokkaa IV, joka mahdollistaa 80–85 metriä pitkän ja 9,50 metriä leveän aluksen tai työntökytkyeen läpikulun. Euroopan laajuiseen sisävesiliikenneverkkoon kuuluvia sisävesiväyliä on seuraavissa EU27-maissa: Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Italia, Itävalta, Liettua, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Saksa, Slovakia, Suomi, Tšekki ja Unkari. Euroopan laajuisen sisävesiliikenneverkon kokonaispituus EU27-maissa oli vuonna 2005 noin 14 100 km. Verkon tärkeimmät väylät ovat Rein ja Tonava. Euroopan laajuiseen sisävesiliikenneverkkoon investoitiin EU27-maissa yhteensä 1 044 miljoonaa euroa vuonna 2004 ja 1029 miljoonaa euroa vuonna 2005 (yhteensä 2 074 miljoonaa euroa kaudella 2004–2005). 1.2.4 Euroopan laajuisen liikenneverkon satamat Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 22. toukokuuta 2001 päätöksen N:o 1346/2001/EY[7], jolla muutettiin vuonna 1996 hyväksyttyjä suuntaviivoja merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen n:o 8 osalta. Päätöksessä todetaan, että eri kuljetusmuotojen yhdistäminen multimodaalisessa verkossa edellyttää liityntäkohtia, joihin kuuluu merisatamia, sisävesisatamia ja intermodaaliterminaaleja. Euroopan laajuiseen satamaverkkoon kuuluu 407 satamaa (A-luokan merisatamia ja sisävesisatamia). Euroopan laajuisen liikenneverkon satamiin investoitiin EU27-maissa yhteensä 2,08 miljardia euroa vuonna 2004 ja 2,53 miljardia euroa vuonna 2005 (yhteensä 4,61 miljardia euroa kaudella 2004–2005). 1.2.5 Euroopan laajuisen liikenneverkon lentoasemat Euroopan laajuiseen lentoasemaverkkoon kuului vuonna 2005 407 lentoasemaa. Näistä 71 oli kansainvälisiä lentoasemia, 77 yhteisön lentoasemia ja 259 alueellisia lentoasemia. Euroopan laajuisen liikenneverkon lentoasemiin investoitiin EU27-maissa yhteensä 4,37 miljardia euroa vuonna 2004 ja 4,83 miljardia euroa vuonna 2005 (yhteensä 9,21 miljardia euroa kaudella 2004–2005). 1.2.6 Yhdistettyjen kuljetusten verkko Euroopan laajuinen yhdistettyjen kuljetusten verkko käsittää yhdistettyihin kuljetuksiin sopivat rautatie- ja sisävesiliikenneyhteydet ja meriliikenneyhteydet, jotka mahdollistavat pitkänmatkan tavaraliikenteen, sekä intermodaaliteminaalit, joissa on rautatie-, sisävesi-, meri- ja tieliikenteen uudelleenlastaukseen käytettävät laitteet. Se käsittää myös asianmukaisen liikkuvan kaluston. Sisällyttämällä yhdistetyt kuljetukset suuntaviivoihin on haluttu tähdentää verkon multimodaalista ulottuvuutta. 1.2.7 Liikenteenhallinta- ja navigointijärjestelmät TEN-T-suuntaviivat käsittävät myös liikenteenhallintajärjestelmien ja liikennetiedotuspalvelujen telemaattisen infrastruktuurin. Tavoitteena on varmistaa palvelujen yhteentoimivuus ja jatkuvuus yli rajojen. Monet Euroopan alueet ovat koordinoineet älykkäitä liikenneohjelmia koskevia suunnitelmiaan euroalueellisissa hankkeissa kuten CENTRICO, ARTS, CORVETTE, STREETWISE, VIKING ja SERTI siitä lähtien kun monivuotinen tavoiteohjelma aloitettiin vuonna 2001. Toukokuussa 2004 aloitettiin uusi euroalueellinen hanke CONNECT ( Co-ordination and stimulation of innovative ITS activities in Central and Eastern European countries ). Kyseinen hanke perustuu Keski- ja Itä-Euroopan (KIE) maiden viranomaisten, tiehallintojen ja liikennetietopalvelujen tarjoajien yhteistyöhön. Yhteistyökumppanit Italiasta, Itävallasta, Puolasta, Saksasta, Slovakiasta, Sloveniasta, Tšekistä ja Unkarista työskentelevät yhdessä kehittääkseen rajat ylittävää liikennettä ja kuljetuksia ottamalla käyttöön yhdenmukaistettuja ja synkronoituja älykkäiden liikennejärjestelmien sovelluksia alueen korkeatasoisten teiden verkossa. Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat antaneet sähköisten tiemaksujärjestelmien yhteentoimivuudesta yhteisössä direktiivin (2004/52), joka on keskeisen tärkeä Euroopan laajuisen tieverkon (TERN) yhteentoimivuuden ja palvelun jatkuvuuden kannalta. 2 luku 2.1 HORISONTAALISET KYSYMYKSET 2.1.1 Yhteentoimivuus Yksi Euroopan laajuisen liikenneverkon tärkeimmistä tavoitteista on kansallisten verkkojen yhteentoimivuus. Sen olisi käsitettävä tavanomaisten ja suurnopeuksisten rautatiejärjestelmien integrointi, jolla voidaan tehostaa kansainvälisiä liikennepalveluja ja parantaa siten niiden kilpailukykyä. Parempi yhteentoimivuus, jonka ansiosta junat voivat ylittää kansalliset rajat ilman pysähdyksiä tai teknisten erojen vaatimia mukautuksia, lisää merkittävästi liikennesuoritetta ja vähentää toimintakustannuksia. EU hyväksyi vuonna 2004 niin sanotun toisen rautatiepaketin, joka muodostuu direktiiveistä 2004/49 ja 2004/50 sekä Euroopan rautatieviraston perustamisasetuksesta 881/2004. 2.1.2 Tutkimus ja kehittäminen Tutkimus ja kehittäminen on yksi TEN-T-suuntaviivoissa käsitellyistä laajoista toiminta-aloista. Tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn viidennessä puiteohjelmassa (1998–2002) ja kuudennessa puiteohjelmassa (2002–2006) käynnistettiin useita yksittäisiin erityisohjelmiin kuuluvia avaintoimintoja, kuten ”kestävä liikenne ja liikennemuotojen yhteensopivuus”, ”maaliikenne ja meriteknologia”, ”tehokkaat energiajärjestelmät” ja ”kansalaisille tarkoitetut palvelut”. Erityisesti liikennetutkimusohjelma on vaikuttanut Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevaan EU-politiikkaan tukemalla investointiohjelman suunnittelua ja rahoitusta sekä uusien infrastruktuurien ja palvelujen kehittämistä. Arviointimenetelmät ja ohjelmistotyökalut ovat auttaneet poliittisia päätöksentekijöitä arvioimaan erilaisten infrastruktuurisuunnitelmien vaikutuksia. Lisäksi on arvioitu uusia ratkaisuja, joiden tavoitteena on tehostaa verkkojen ja terminaalien toimintaa. 2.1.3 Ympäristönsuojelu Kestävä ympäristökehitys ja ympäristönsuojelu ovat monialaisia kysymyksiä, joilla on suuri merkitys Euroopan laajuisen liikenneverkon kehityksen ja myös erilaisten horisontaalisten kysymysten kannalta. Monista liikennettä koskevista ympäristökysymyksistä on jo olemassa kansainvälisiä sitoumuksia, standardeja ja suosituksia. Suuntaviivoja koskevan päätöksen N:o 1692/96/EY 8 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on otettava ympäristönsuojelu huomioon hankkeiden kehittämisessä ja toteuttamisessa tekemällä arviointeja yhteistä etua koskevien hankkeiden ympäristövaikutuksista direktiivin 85/337/ETY mukaisesti ja soveltamalla direktiiviä 92/43/ETY. Strategista ympäristöarviointia (SYA) koskevat yhteisön säännökset on vahvistettu tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/42/EY. Jäsenvaltiot olivat velvollisia saattamaan direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään heinäkuuhun 2004 mennessä. Direktiiviä sovelletaan kaikkiin liikennesuunnitelmiin ja -ohjelmiin, joihin sisältyy ympäristövaikutusten arviointia edellyttäviä hankkeita tulevaisuudessa, mukaan luettuina Euroopan laajuisia verkkoja koskevat suunnitelmat ja ohjelmat. Jäsenvaltioiden on otettava ympäristövaikutusten arvioinnin tulokset huomioon suunnitelmien ja ohjelmien valmistelussa. 3 luku 3.1 YLEINEN ARVIO EUROOPAN LAAJUISEN LIIKENNEVERKON TOTEUTUKSESTA KAUDELLA 2004–2005 Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon investoitiin EU27-maissa yhteensä 101,74 miljardia euroa kaudella 2004–2005. Suurin osa investoinneista käytettiin rautateihin (noin 58,6 miljardia euroa), maanteihin (noin 27,2 miljardia euroa) ja lentoasemiin (noin 9,2 miljardia euroa). [pic] Kuva 3: Investoinnit Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon EU27-maissa vuosina 2004 ja 2005 verrattuna kaudella 2002–2003 tehtyihin investointeihin (miljardeina euroina) Kaudella 2004–2005 investointeja tehtiin eniten Italiassa (17,89 miljardia euroa), Yhdistyneessä kuningaskunnassa (17,17 miljardia euroa), Espanjassa (13,91 miljardia euroa), Saksassa (10,47 miljardia euroa), Ranskassa (9,10 miljardia euroa) ja Alankomaissa (6,58 miljardia euroa). [pic] Kuva 4: 14:n eniten investointeja Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tehneen EU27-maan investoinnit maittain ja liikennemuodoittain vuosina 2004 ja 2005 (miljoonina euroina) [pic] Kuva 5: muiden EU27-maiden investoinnit Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon maittain ja liikennemuodoittain vuosina 2004 ja 2005 (miljoonina euroina) 3.2 ENSISIJAISET HANKKEET Euroopan laajuinen liikenneverkko käsittää useita yhteistä etua koskevia hankkeita. Eräät niistä ovat kuitenkin Euroopan unionin kannalta erityisen tärkeitä sen vuoksi, että ne ovat laajamittaisia, edistävät rajojen yli käytävää kauppa ja vahvistavat yhteenkuuluvuutta unionin sisällä tai auttavat siirtämään kaukoliikennettä ympäristöystävällisiin liikennemuotoihin. Vuoden 1996 suuntaviivoihin[8] sisältyi 14 ensisijaista hanketta, joiden oli tarkoitus valmistua vuoteen 2010 mennessä. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 29. huhtikuuta 2004 tarkistetut suuntaviivat[9], joihin sisältyvien 30 ensisijaisen hankkeen on tarkoitus valmistua vuoteen 2020 mennessä. Vuoden 2001 jälkeen on jo saatu päätökseen kolme ensisijaista hanketta: hanke nro 9: rautatiereitti Cork–Dublin–Belfast–Stranraer (Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta) vuosina 1989–2001 hanke nro 10: Malpensan lentoasema (Milano, Italia) vuosina 1995–2001 hanke nro 11: Juutinrauman kiinteä yhteys (Tanska ja Ruotsi) vuosina 1992–2001. Vuoden 2005 loppuun mennessä ensisijaisten hankkeiden ensisijaisiin osuuksiin oli investoitu 108,1 miljardia euroa. Näihin hankkeisiin investoidaan vielä noin 289,1 miljardia euroa vuosina 2006–2020. Jäsenvaltiot ilmoittivat vuonna 2008 ensisijaisten hankkeiden kokonaiskustannuksiksi 397,2 miljardia euroa koko kaudella 1996–2020. Jos jäsenvaltiot tulevaisuudessa keskittävät investointejaan ensisijaisiin hankkeisiin, suurin osa niistä voidaan saada päätökseen jo ennen vuotta 2020. 3.3 RAHOITUSLÄHTEET Kansallisen (julkisen) rahoituksen lisäksi tietty osuus Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tehtävistä investoinneista on yhteisrahoitusta, joka on peräisin yhteisön eri rahastoista, kuten TEN-T-budjetista, koheesiorahastosta ja Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR). Rahoitusta saadaan myös Euroopan investointipankista (EIP). Näillä rahoituslähteillä on omat kelpoisuusvaatimuksensa, tavoitteensa ja rahoitusehtonsa. Rajallinen määrä hankkeita lähinnä lentoasema-, satama- ja tiealoilla saa yksityistä rahoitusta. 3.3.1 TEN-T-budjetti TEN-T-budjetista rahoitettiin hankkeita yhteensä 1,36 miljardilla eurolla kaudella 2004–2005. Suurin osa rahoituksesta osoitettiin TEN-T-suuntaviivojen mukaisesti rautateihin, joiden osuus oli tänä ajanjaksona 61,3 prosenttia koko TEN-T-tuesta. Kaudella 2004–2005 painotettiin myös uudestaan maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän (GNSS) merkitystä ja osoitettiin Galileo-järjestelmään yhteensä 250 miljoonaa euroa (18,4 prosenttia). 3.3.2 Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) EU:n vuoden 2004 talousarvio oli ensimmäinen 25 jäsenvaltion (EU25) unionin budjetti. Kymmenen uuden jäsenvaltion (EU10) liittyminen toukokuussa 2004 aiheutti uusia budjettitarpeita, jotka katettiin lisätalousarvioilla. Rakennerahastojen maksumäärärahojen osalta 2004 oli ehdoton huippuvuosi, pääasiassa EU15:n ohjelmien hyvän edistymisen mutta osittain myös uusille EU10-jäsenvaltioille suoritettujen maksujen vuoksi. Vuonna 2005 keskityttiin saattamaan ohjelmakausi 2000–2006 onnistuneesti päätökseen sekä valmistelemaan uusia koheesiopolitiikan ohjelmia kaudeksi 2007–2013. EAKR:n varoista käytettiin kaudella 2000–2006 yli 8,8 miljardia euroa Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeisiin. 3.3. Koheesiorahasto Kaikki kahdeksan uutta jäsenvaltiota, jotka olivat aiemmin saaneet tukea ISPA-ohjelmasta, sekä Malta ja Kypros täyttivät koheesiorahaston tukikelpoisuusvaatimukset 1. toukokuuta 2004. ISPA-ohjelmaan kuuluneet hankkeet siirrettiin automaattisesti koheesiorahaston alaisuuteen. Kymmenen uuden jäsenvaltion rakennetukeen (vuosiksi 2004–2006) varattiin kokonaisuudessaan 24 miljardia euroa. Koheesiorahaston osuus tästä summasta oli 8,5 miljardia euroa. Koheesiorahaston sitoumuksiin 13:lle edunsaajajäsenvaltiolle oli saatavilla 5,62 miljardia euroa vuonna 2004 ja 5,13 miljardia euroa vuonna 2005. Liikennealan osuus oli vuonna 2004 hiukan yli puolet (51,8) ja vuonna 2005 juuri ja juuri alle puolet (49,8) kaikista koheesiorahaston sitoumuksista. Kokonaistasapainoa parantaakseen komissio pyysi, kuten ennenkin, jäsenvaltioita antamaan etusijaa rautatiehankkeille. 3.3.4 Euroopan investointipankin myöntämät lainat Euroopan investointipankki rahoittaa suurta määrää TEN-T-hankkeita. Ehtona on kuitenkin, että hankkeet läpäisevät teknisten, taloudellisten ja ympäristönäkökohtien arvioinnin ja ovat EU:n tavoitteiden mukaisia. Olennaista EIP:n myöntämissä lainoissa on se, että ne voivat kattaa jopa 50 prosenttia hankkeen kustannuksista. Toinen etu useimpiin liikepankkeihin nähden on EIP:n myöntämien lainojen pitempi laina-aika. Lisäksi EIP myöntää lainoja ilman hankekohtaisia preemioita, koska se edellyttää, että lainoilla on takaus. Vuosina 2004 ja 2005 EIP myönsi lainoja lähes 13,75 miljardin euron arvosta, ja kaudella 2004–2013 sillä on TEN-T-hankkeiden lainoittamiseen käytettävissään noin 75 miljardia euroa. Kaudelle 2007–2013 EIP perusti EY:n ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) kanssa uuden välineen JASPERS ( Joint Assistance to Support Projects in European Regions ) auttaakseen erityisesti uusia jäsenvaltioita sellaisten suurten infrastruktuurihankkeiden valmistelussa, joihin tarvitaan koheesiorahaston, rakennerahaston ja EIP:n rahoitusta. Rahoituslähteiden yleinen arviointi Päätelmänä voidaan todeta, että Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tehdyillä investoinneilla on monia eri rahoituslähteitä, kuten kansalliset varat, Euroopan yhteisön eri rahoitusohjelmat ja lainat. Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tehtyjen investointien rahoituslähteiden yleinen tarkastelu osoittaa, että kaudella 2004–2005 selvästi suurin oli kansallisen julkisen rahoituksen osuus: lähes 78 prosenttia. Toiseksi suurin osuus, noin 13,5 prosenttia, muodostui Euroopan investointipankin lainoista. Näistä kahdesta lähteestä yhteensä rahoitettiin yli 90 prosenttia investoinneista Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon. Vaikka yksityisen rahoituksen tarkkaa määrää on vaikea määrittää (koska yksityisen sektorin infrastruktuuria kuten satamia ja lentoasemia koskevat investointitiedot ovat vaikeasti saatavissa), sen osuuden arvioidaan olevan pieni. Kansallinen julkinen rahoitus on siis edelleenkin Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon liittyvien hankkeiden pääasiallinen rahoituslähde. Rahoituslähde | 2004 | 2005 | 2004–05 | %-osuus | TEN-T-budjetti | 526,52 | 564,38 | 1090,9 | 1,1% | Koheesiorahasto (myös ISPA) | 1611,84 | 1459,77 | 3071,61 | 3,0% | EIP | 6374 | 7371 | 13745 | 13,5% | EBRD | 197,3 | 176,2 | 373,5 | 0,4% | EAKR (arvio) | 2045,9 | 1855,6 | 3901,5 | 3,8% | Kansalliset talousarviot ja yksityiset lähteet | 39669,39 | 39889,34 | 79558,73 | 78,2% | Yhteensä | 50424,05 | 51316,29 | 101770,2 | 100,0% | Taulukko 1 : TEN-T-rahoituksen jakautuminen miljoonina euroina (EU27) PÄÄTELMÄT Tarkasteltaessa EU27:n kokonaisinvestointeja Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon kaudella 2004–2005 ilmenee, että keskimääräisten vuotuisten investointien määrä on lisääntynyt edellisestä kaudesta 2000–2003. Keskimäärä on jo noin 51 miljardia euroa eli selvästi suurempi kuin aikaisempina vuosina. Lisäksi keskimääräisten kokonaisinvestointien prosenttiosuus EU27:n BKT:sta kasvoi kauden 2002–2003 0,43 prosentista 0,47 prosenttiin kaudella 2004–2005. Yksi syy tähän on varmasti määrärahojen lisääntyminen, joka johtuu siitä, että 10 uutta jäsenvaltiota on täyttänyt rahoituskelpoisuuden vaatimukset 1. toukokuuta 2004 lähtien. Investointien lähempi tarkastelu osoittaa kuitenkin, että eräissä maissa – erityisesti EU15:ssa (Tanska, Ranska, Saksa) – investointien kokonaismäärän prosenttiosuus BKT:sta oli EU:n keskiarvoa alhaisempi. Rahoituksesta voidaan todeta, että ylivoimaisesti suurin osa Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon tehdyistä investoinneista katettiin edelleenkin kansallisella julkisella rahoituksella. Yhteisön niukkojen varojen käyttöä keskittääkseen ja helpottaakseen eräiden hankkeiden (erityisesti monikansallisten hankkeiden) toteutuksen koordinointia komissio nimesi jäsenvaltioiden suostumuksella niin kutsutut eurooppalaiset koordinaattorit kuultuaan ensin asiasta Euroopan parlamenttia. Eurooppalaiset koordinaattorit toimivat komission nimissä ja sen puolesta ja pyrkivät nopeuttamaan yhteistä etua koskevien hankkeiden toteuttamista. Kolmenkymmenen ensisijaisen hankkeen toteuttaminen kansainvälistä liikennettä varten vuoteen 2020 mennessä on yleisesti katsoen hyvällä mallilla. Noin 50 miljardin euron suuruisilla vuotuisilla investoinneilla liikenneinfrastruktuuria voidaan parantaa merkittävästi. Pullonkaulojen poistaminen erityisesti rajat ylittävillä osuuksilla on kuitenkin jäljessä aikataulusta, ja se vaatii toimenpiteitä. [1] Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Luxemburg, Portugali, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta. [2] Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Luxemburg, Portugali, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta; Kypros, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Slovakia, Slovenia, Tšekki, Unkari ja Viro. [3] Edellä mainitut 25 jäsenvaltiota sekä Bulgaria ja Romania. [4] Lähde: EU Energy and Transport in Figures: Statistical Pocketbook 2005 . [5] Päätös N:o 1346/2001/EY päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen n:o 8 osalta (EYVL L 185, 6.7.2001, s. 1). [6] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 884/2004/EY, tehty 29 päivänä huhtikuuta 2004, yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisten verkkojen kehittämiseksi liikenteen alalla tehdyn päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta (EUVL L 201, 7.6.2004). [7] Ks. viite 6. [8] Ks. viite 1. [9] Ks. viite 7.