EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 26.11.2015 COM(2015) 580 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Vuoden 2014 Euroopan kulttuuripääkaupunkien (Uumaja ja Riika) jälkiarviointi



KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Vuoden 2014 Euroopan kulttuuripääkaupunkien (Uumaja ja Riika) jälkiarviointi 1.Johdanto Tämä kertomus esitetään Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 24. lokakuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1622/2006/EY 12 artiklan nojalla. Kyseisessä artiklassa edellytetään, että komissio varmistaa vuosittain edellisen vuoden Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman tulosten ulkoisen ja riippumattoman arvioinnin ja toimittaa tätä arviointia koskevan kertomuksen muille EU:n toimielimille. Tässä kertomuksessa esitetään komission kanta molempien vuoden 2014 Euroopan kulttuuripääkaupunkien ulkoisessa arvioinnissa tehtyihin keskeisiin päätelmiin ja suosituksiin . 2.Unionin toiminnan tausta 2.1.Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskeva EU:n toiminta Alkuperäinen Euroopan kulttuuripääkaupunki -toiminta käynnistettiin hallitusten välisellä tasolla vuonna 1985 . Tämän kokemuksen pohjalta tehtiin päätös N:o 1419/1999/EY Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005–2019. Jäsenvaltioille laadittiin aikajärjestys, jonka mukaisesti niillä oli oikeus isännöidä tapahtumaa kunakin vuonna. Päätös N:o 1419/1999/EY korvattiin päätöksellä N:o 1622/2006/EY, jolla säilytettiin periaate jäsenvaltioiden aikajärjestyksestä mutta tarkennettiin toiminnan tavoitteita ja otettiin käyttöön uusia valinta- ja seurantajärjestelyjä. Tämän päätöksen mukaisesti Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman tavoitteena on korostaa Euroopan eri kulttuurien rikkautta ja monimuotoisuutta, tuoda esiin kulttuurien yhteisiä piirteitä ja samalla vahvistaa Euroopan kansalaisten keskinäistä ymmärtämystä. Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman tarkoituksena on edistää kulttuurialan toimijoiden, taiteilijoiden ja kaupunkien välistä yhteistyötä Euroopassa, edistää kaupungissa ja lähialueilla asuvien kansalaisten osallistumista ja samalla herättää muiden maiden kansalaisten kiinnostusta sekä olla kestävä ja kiinteä osa kaupungin pitkäjänteistä kulttuurista ja sosiaalista kehitystä. 2.2.Vuoden 2014 Euroopan kulttuuripääkaupunkien valinta ja seuranta Päätöksen N:o 1622/2006/EY mukaisesti Ruotsilla ja Latvialla oli oikeus isännöidä tapahtumaa vuonna 2014. Yhdenmukaisia kilpailuja hallinnoivat näiden kahden jäsenvaltion asianomaiset viranomaiset. Valinta jakautuu kahteen vaiheeseen: esivalintavaiheeseen (ehdokaskaupungeista tehdään rajoitettu lista) ja valintavaiheeseen (listalta valitaan yksi ehdokas). Kolmestatoista jäsenestä koostuva lautakunta – asianomainen jäsenvaltio nimeää kuusi jäsentä ja unionin toimielimet muut seitsemän jäsentä – tutkii ehdokaskaupunkien hakemukset päätöksessä vahvistettujen tavoitteiden ja kriteereiden perusteella. Kummassakin jäsenvaltiossa hakemuksen jätti neljä kaupunkia, joista kaksi läpäisi esivalinnan Ruotsissa ja kolme Latviassa . Lautakunta suositteli valintavaiheen lopuksi, että kulttuuripääkaupungeiksi nimettäisiin syyskuussa 2009 Uumaja ja Riika. Toukokuussa 2010 Euroopan unionin ministerineuvosto nimesi virallisesti nämä kaksi kaupunkia Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi 2014. Nimityksensä jälkeen Uumajassa ja Riiassa aloitettiin seurantajärjestelyt: Kaupunkien tekemien valmisteluiden edistymistä seurasi ja ohjasi lautakunta, joka koostui seitsemästä Euroopan unionin toimielinten nimittämästä riippumattomasta asiantuntijasta, jotka myös tarkastivat, että kaupungit noudattivat ohjelmaa ja sitoumuksia, joiden perusteella kaupungit oli valittu. Uumaja ja Riika osallistuivat kahteen komission koolle kutsumaan viralliseen seurantakokoukseen marraskuussa 2011 ja huhtikuussa 2013. Seurantamenettelyn päätteeksi lautakunta antoi komissiolle suosituksen, että se myöntäisi Uumajalle ja Riialle Melina Mercourin nimeä kantavan 1,5 miljoonan euron palkinnon. 3.Ulkoinen arviointi 3.1.Arvioinnin sisältö Arvioinnissa tarkastellaan vuoden 2014 kulttuuripääkaupunkitapahtumien täytäntöönpanoa koko niiden elinkaaren ajalta ohjelmien ensivaiheista niiden kestävyyteen ja perintöön sekä arvioidaan tapahtuman isännöinnin vaikutuksia molemmissa kaupungeissa. Siinä arvioidaan erityisesti täytäntöönpanotoimien merkittävyyttä, tehokkuutta, vaikutusta ja kestävyyttä, tehdään yksittäisiä ja yleisiä johtopäätöksiä näiden kahden kulttuuripääkaupunkitapahtuman pohjalta ja tarkastellaan tulosten merkitystä tulevien kulttuuripääkaupunkien kannalta.

Ulkoinen arviointi suoritettiin ennen kuin parempaa sääntelyä koskevat suuntaviivat tulivat voimaan. 3.2.Menetelmät ja valitun lähestymistavan rajoitukset Arviointi ja sen menetelmät on suunniteltu vastaamaan päätöksen vaatimuksia ja luomaan yksityiskohtaisempi ymmärrys toiminnan toteutuksesta ja saavutuksista. Arviointi tarjoaa ennen kaikkea tilaisuuden tarkastella edellistä vuotta, jotta kahden isäntäkaupungin kokemusten pohjalta saadut tiedot ja suositukset voidaan nostaa esiin tulevaa varten. Samoin kuin vuosien 2007–2012 kulttuuripääkaupunkien arviointien kohdalla, arvioijan toimenpidelogiikka perustui päätöksen mukaiseen tavoitejärjestykseen. Jotta tulokset olisivat vertailukelpoisia aiempien arviointien kanssa, menetelmissä noudatetaan näytön keräämisen ja analysoinnin johdonmukaisuutta. Kulttuuripääkaupungit arvioitiin erikseen kenttätyön yhteydessä kerättyjen tai kaupunkien itsensä toimittamien ensisijaisten tietojen perusteella sekä analysoimalla toissijaisia tietolähteitä. Ensisijaisia tietolähteitä olivat haastattelut, jotka tehtiin kahden kumpaankin kaupunkiin tehdyn vierailukäynnin aikana tai puhelimitse sekä verkossa toteutettu kysely Riiassa. Näissä haastatteluissa pyrittiin keräämään erilaisia näkökulmia kumpaankin kulttuuripääkaupunkitapahtumaan muun muassa hallinnointitiimeiltä, paikallisen ja kansallisen tason päättäjiltä, keskeisiltä kulttuurialan toimijoilta, kulttuuripääkaupunkitapahtuman toteutuksessa mukana olleilta kumppaneilta sekä erinäisiltä organisaatioilta, jotka joko johtivat kulttuuripääkaupunkitapahtuman projekteja tai osallistuivat niihin. Toissijaisiin tietolähteisiin kuului tietoja alkuperäisistä kulttuuripääkaupunkihakemuksista, kulttuuripääkaupunkien tuottamia tai tilaamia tutkimuksia ja kertomuksia, tapahtumaohjelmia, esitemateriaalia ja verkkosivustoja, tilastotietoa kulttuuri- ja matkailualalta sekä kvantitatiivisia tietoja, joita kulttuuripääkaupungit antoivat rahoituksesta, toimista, tuotoksista ja tuloksista. Kuten aiempienkin kulttuuripääkaupunkeja koskevien jälkiarviointien kohdalla, komissio katsoo, että nämä menetelmät ovat asianmukaisia ja niitä käyttämällä voidaan tuottaa kertomus, joka tarjoaa riittävän vankan perustan, jonka pohjalta voidaan tehdä luotettavia johtopäätöksiä Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman toteutuksesta. Kuitenkin puuttuu pitäviä todisteita siitä, millaisia hyötyjä ja vaikutuksia Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelmalla on ollut kahteen isäntäkaupunkiin, mikä johtuu osittain arvioinnin aika- ja budjettirajoitteista. Tämän vuoksi kertomuksen johtopäätökset perustuvat enemmän eri sidosryhmien näkemyksiin ja mielipiteisiin kuin (rajoitettuun) kvantitatiiviseen tietoon. Toisaalta suurin osa laadullisesta näytöstä, joka on verkossa toteutetun kyselyn ja haastattelutulosten muodossa, rajoittuu niihin tahoihin, jotka ovat olleet suoraan mukana ohjelmassa ja hyötyneet siitä jollain tavoin. Lisäksi jotkin asetetuista tavoitteista ovat laajoja ja vaikeasti mitattavissa, eikä tässä arvioinnissa ole vielä pystytty arvioimaan tapahtuman pitkäaikaisia vaikutuksia. Näin ollen suuri osa näytöstä keskittyy tuotoksiin ja tuloksiin tai ylemmällä tasolla ilmeneviin hyötyihin pikemminkin kuin konkreettisiin vaikutuksiin, joiden toteutuminen vie enemmän aikaa. Jotta tällaisia vaikutuksia voitaisiin arvioida paremmin, kummassakin kaupungissa olisi hyödyllistä tehdä pitkittäisarvioinnit, etenkin jotta voitaisiin vahvistaa kulttuuripääkaupunkivuoteen osoitetun julkisen rahoituksen vaikutus kulttuuriselta, sosiaaliselta ja taloudelliselta kannalta. Päätelmien tukena tulisi myös käyttää laajempaa arviointitietojen skaalaa. Komissio on täysin tietoinen – ja hyväksyy – tällaiset rajoitukset, jotka on jo yksilöity komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, joka liittyy ehdotukseen päätökseksi Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta unionin toiminnasta vuosiksi 2020–2033. Tilanteen korjaamiseksi komission ehdotuksessa ja sen perusteella hyväksytyssä päätöksessä todetaan, että kaupungit – joilla on paremmat mahdollisuudet saada ensisijaisia tietoja kulttuuripääkaupungin isännöinnin vaikutuksista – ovat keskeisiä toimijoita arviointiprosessissa. Tätä taustaa vasten on hyvä panna merkille, että Uumaja, ja vähäisemmässä määrin Riika, ovat toteuttaneet tutkimuksia saadakseen enemmän tietoa Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman vaikutuksista kulttuurilaitoksiin ja paikallisiin asukkaisiin sekä kansainvälisellä että talouden tasolla. Vaikka tehokkuutta ja vaikutuksia koskevien täysin luotettavien päätelmien tueksi ei ole riittävästi faktatietoa ja muuta riippumatonta näyttöä, komissio katsoo kuitenkin, että arvioinnin tukena olevat tiedot ja muu näyttö ovat riittäviä, jotta se voi jakaa arvioinnin yleiset arviot ja päätelmät, joiden katsotaan tarjoavan yleisesti ottaen todenmukaisen ja kattavan kuvan vuoden 2014 kahdesta kulttuuripääkaupungista. 4.Arvioijan havainnot Arviointi vahvistaa, että monet aiempien kertomusten havainnoista, jotka koskevat erityisesti kulttuuripääkaupunkitoiminnan yleistä merkitystä, tehokkuutta ja vaikutusta, pätevät edelleen. Näitä havaintoja on osittain päivitetty ja uudistettu tiedoilla, jotka on kerätty vuoden 2014 arvioinnin aikana, aina kun mahdollista. Tämä kertomus keskittyy näihin uusiin tietoihin. 4.1.Kulttuuripääkaupunkitoiminnan ja vuoden 2014 kahden kulttuuripääkaupunkitapahtuman merkitys Arvioijan mukaan kaksi isäntäkaupunkia näki Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman enemmän kulttuuritapahtumana, jonka avulla vahvistetaan kaupunkien kulttuuritarjontaa ja annetaan sille kansainvälistä näkyvyyttä sekä edistetään Euroopan kulttuurista monimuotoisuutta ja kulttuurista yhtenäisyyttä, kuin taloudellisena tai sosiaalisena ohjelmana. Kertomuksessa todetaan, että Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelma vastaa hyvin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 167 artiklaa, jossa tarkastellaan unionin myötävaikutusta siihen, että ”jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi”. Kertomuksessa kuitenkin korostetaan, että Uumaja ja Riika käyttivät Euroopan kulttuuripääkaupunki -statusta ottaakseen esiin myös muita kaupungin kehittämisstrategiaan kuuluvia osa-alueita. Tämän seurauksena monet vuonna 2014 toteutetut toimet liittyivät kiinteästi näiden kahden kaupungin muihin kuin kulttuuriin kohdistuviin yleisiin politiikan aloihin, kuten myös EU-tason painopisteisiin ja tavoitteisiin, esimerkiksi kaupunki- ja aluekehityksen, työllisyyden, yritystoiminnan, matkailun ja yleisen sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan aloihin. 4.2.Hallinnoinnin ja johtamisen tehokkuus ja valmiudet tuottaa tuloksia

Arvioija tarkasteli kaupunkien valmiuksia tuottaa tuloksia ja kulttuuripääkaupunkitapahtuman hallinnoinnin ja johtamisen tehokkuutta, ja arvioinnissa todetaan, että tapahtuman toteuttamiseen perustetut mekanismit toimivat yleensä hyvin kummassakin kaupungissa. Umeå 2014 -ohjelman pani täytäntöön Uumajan kunnan sisällä toimiva projektiryhmä. Kertomuksessa korostetaan, että ryhmä sai voimakasta poliittista tukea alusta alkaen, sillä kulttuuripääkaupunkivuoden avulla oli tarkoitus toteuttaa paikallistason toimintatavoitteita, sekä kulttuurin alalla että muilla aloilla, mikä mahdollisti selkeiden tavoitteiden asettamisen. Hallinnon keskeinen piirre oli niin kutsutun avoimen lähteen lähestymistapa, joka perustuu eri tahojen yhteistyöhön ja osallistumiseen. Tässä toimintatavassa ohjelmalle määritettiin laajat aihealueet ja yleiset perusteet, jonka jälkeen kulttuurialan toimijat ja muiden sidosryhmien edustajat kutsuttiin ”täyttämään” ohjelma itse. Kaiken kaikkiaan kertomuksessa katsotaan, että Umeå 2014 -projekti toimi hallinnollisesti hyvin, vaikka lopullinen projektiryhmä muotoutui suhteellisen myöhäisessä vaiheessa tapahtuman kehitystä ja sen kokoa olisi voitu lisätä jo varhaisemmassa vaiheessa, jotta kulttuuriohjelman sisältöä olisi pääosaltaan voitu kehittää aikaisemmin. Riiassa kaupunginvaltuuston perustama riippumaton organisaatio Rīga 2014 -säätiö koordinoi kulttuuripääkaupunkitapahtuman hakemus- ja kehitysvaiheita. Sitä johti entinen kaupunginvaltuuston kulttuuriosaston päällikkö. Kertomuksen mukaan tämän mallin – jota on sovellettu aiemmissakin kulttuuripääkaupunkitapahtumissa – täytäntöönpano osoittautui asianmukaiseksi menettelytavaksi, sillä se vähensi raskasta hallintoa, sen avulla vältettiin joitain byrokraattisia menettelyjä, jotka kuuluvat kyseisen maan valtion tai kunnan viranomaisten toimiin, ja se varmisti tietynlaisen riippumattomuuden, niin että Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelmaa pystyttiin kehittämään vapaasti ilman merkittävää ulkoista vaikutusta. Tämän lisäksi kertomuksessa nostetaan esiin myönteisessä valossa hallinnollisen ryhmän vakaus ja poliittisten rakenteiden antama tuki, jota projekti sai hankkeen koko elinkaaren ajan. Molemmat kulttuuripääkaupunkitapahtumat suunniteltiin ja toteutettiin taloudellisesti haastavaan aikaan sekä kaupungin että kansallisella tasolla, ja siten taloudellinen tehokkuus oli keskeinen näkökohta tapahtumien suunnittelussa ja toteutuksessa. Vaikka Uumajalla ja Riialla oli käytettävissään erisuuruiset määrärahat kulttuuriohjelmiensa toteuttamiseen (Uumajalla 45,6 ja Riialla 27,3 miljoonaa euroa), molemmat kaupungit osoittivat, että menestyksekkään kulttuuripääkaupunkitapahtuman voi toteuttaa kohtuullisella budjetilla ja aikana, jolloin resurssit ovat rajalliset. Kertomus osoittaa, että molemmat tapahtumat toteutettiin pääsääntöisesti julkisen eikä yksityisen sektorin rahoituksella. Kertomuksessa korostetaan, että kumpikaan kaupunki ei ollut saanut niitä yksityisen sektorin tuloja, jotka oli alun perin esitetty hakemuksissa. Yksityisen sektorin rahoitus oli alle 10 prosenttia molempien kulttuuripääkaupunkitapahtumien kokonaisbudjetista. Vaikka Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma on todennäköisesti aina erittäin riippuvainen julkisista varoista, on pantava merkille, että kumpikaan vuoden 2014 isäntäkaupungeista ei pystynyt houkuttelemaan yksityisen sektorin rahoitusta joko suoraan, sponsoroinnin tai mainonnan kautta. Arvioijien mukaan tämä on osittain seurausta nykyisestä taloudellisesta tilanteesta, ja on toivottavaa, että taloustilanteen parantuessa Euroopan kulttuuripääkaupunki -toiminnan kehityksen riippuvuus julkisista varoista muuttuu parempaan suuntaan. 4.3.Tehokkuus kulttuuritoimien ja kulttuuri- ja taiteellisen sisällön kehittämisessä Huolimatta siitä, että tuloksista ja vaikutuksista ei ole kattavia tietoja, arvioinnissa todetaan, että kummassakin kaupungissa toteutettiin erittäin runsaasti kulttuuritapahtumia vuonna 2014 (yhteensä hieman alle 500 Riiassa, jonka tunnuslauseena oli ”Force Majeure”, ja hieman yli 1 000 Uumajassa, jonka tunnuslauseena oli ”Curiosity and Passion”) . Vaikka on vaikea osoittaa, kuinka paljon enemmän vuoden 2014 kaupungeissa oli esillä kulttuuria edellisiin vuosiin verrattuna, monet arviointiin osallistuneet arvioivat, että määrä oli ”vähintään kaksinkertainen”. Kumpikin kulttuuripääkaupunki onnistui myös suunnittelemaan laajan, monia eri kulttuurigenrejä sisältävän kulttuuriohjelmiston, joka toteutettiin koko vuoden ajan usein kaupungin eri osissa ja jopa sen ulkopuolella. Kaupungit käyttivät mahdollisimman tehokkaasti hyväksi vuoden mittaan tarjoutuvat mahdollisuudet kehittää kulttuuriohjelmia, jotka eivät olleet konservatiivisia eivätkä varovaisia ja joihin liittyvät tapahtumat olivat suurempia ja innovatiivisempia kuin aikaisemmin. Vaikka kumpikin kaupunki järjesti useita loisteliaita korkean profiilin tapahtumia, ne myös sisällyttivät ohjelmaan useita pieniä kulttuuritapahtumia, jotka otettiin yhtä hyvin vastaan. Arvioijan mukaan kummankin kaupungin kulttuuriohjelmien suunnittelun taiteellisessa johdossa ja hallinnoinnissa oli kokeneita ja luotettavia toimijoita, joilla oli aitoa ja syvällistä tietämystä kaupungin kulttuuritoiminnasta. Tätä taiteellista tietoa oli runsaasti itse koordinointia hoitaneissa tahoissa (kuten myös projekteissa), jotka tekivät enemmän kuin pelkästään hallinnoivat ja valvoivat tuotoksia ja budjettia. 4.4.Tehokkuus eurooppalaisen ulottuvuuden edistämisessä Selvityksessä arvioidaan, että Uumajan vuonna 2014 esittämä kulttuuriohjelma oli eurooppalaisempi kuin kaupungin kulttuuritarjonta edellisinä vuosina. Ohjelma perustui ajatukselle Uumajasta ”eurooppalaisen talon” ”pohjoisena huoneena” ja näkemykselle Uumajasta paikkana rajat ylittävälle ja pitkäaikaiselle yhteistyölle Lapin (Sápmi) alueella, johon kuuluu pohjoinen osa Suomea, Norjaa, Ruotsia ja Venäjää. Tämän yleisen toiminta-ajatuksen sisällä perehdyttiin useisiin yksittäisiin aihepiireihin, joista osa liittyi Skandinavian pohjoisosissa elävän alkuperäiskansan, saamelaisten, kulttuuriin, maahan ja identiteettiin. Kulttuuriohjelma – joka perustui saamelaisen kalenterin kahdeksaan vuodenaikaan – tutki ja nosti esiin saamelaiskulttuuria kaikissa muodoissaan, esimerkiksi rock-taidetta, musiikkia, käsiteollisuutta ja vaatetusta. Tämän lisäksi Euroopan kulttuuripääkaupunki -nimitys antoi Uumajalle mahdollisuuden lisätä kulttuuritarjontansa eurooppalaista – ja kansainvälistä – ulottuvuutta tekemällä yhteistyötä joidenkin kansainvälisten taiteilijoiden kanssa, jotka erityisesti kutsuttiin tai tilattiin tuottamaan tapahtumia, teoksia ja näyttelyitä tai osallistumaan niiden tuottamiseen. Kaikkiaan 195 projektissa tehtiin jollain tasolla yhteistyötä muista (pääasiassa Euroopan) maista kotoisin olevien taiteilijoiden ja muiden kulttuuritahojen kanssa. Lopuksi arvioija katsoo, että Umeå 2014 – huolimatta haasteellisesta maantieteellisestä sijainnista verrattain syrjäisessä Pohjois-Ruotsissa – pystyi hyödyntämään asemaansa Euroopan kulttuuripääkaupunkina pyrkiessään houkuttelemaan eurooppalaista yleisöä kaupunkiin ja saadakseen itsensä ”kartalle”, mistä voi kiittää projektin markkinointia ja viestintää. Tässä yhteydessä kertomuksessa mainitaan ”Caught by [Umeå]” -kiertueen myönteiset tulokset. Kiertue toi kaupungin ja sen kulttuurialan edustajia suoraan kosketukseen yleisön kanssa useissa Euroopan eri kaupungeissa ennen kulttuuripääkaupunkivuotta keinona houkutella heitä Uumajaan. Lisäksi varattujen yöpymisten määrä kasvoi kaikissa matkailualan majoitusliikkeissä 24 prosenttia vuosina 2013–2014. Rian osalta kertomuksesta käy ilmi, että eurooppalainen ulottuvuus näkyi erilaisissa tapahtumissa ja aktiviteeteissa. Näihin kuului projekteja, jotka nostivat esiin yhteisiä eurooppalaisia teemoja – kuten ensimmäiseen maailmansotaan tai entiseen KGB:n rakennukseen liittyvät projektit – tai edistivät opiskelijavaihtoa ja muita liikkuvuusohjelmia EU:n eri jäsenvaltioissa. Tulokset osoittavat, että 40 prosentilla kaikista kulttuuripääkaupunkitapahtuman projekteista oli kansainvälinen ulottuvuus, eli projektien täytäntöönpanossa oli mukana ulkomaalaisia (joista suurin osa eurooppalaisia) esittäjiä, taiteilijoita ja tapahtumien järjestäjiä. Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma nähtiin myös kohtaamispaikkana, jossa kansainvälisillä taiteilijoilla oli mahdollisuus tavata toisiaan ja tehdä yhteistyötä erilaisten projektien parissa. Kaupungin kansainvälisen profiilin kohottamisessa (mikä on Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman keskeinen tehtävä) Rīga 2014 onnistui vaihtelevasti. Latviassa vierailleiden matkailijoiden määrä kasvoi 18,9 prosenttia vuoden 2014 alkupuoliskolla, ja 2 800 julkaisua mainitsi Riian kulttuuripääkaupunkitapahtuman (näistä 98 prosenttia oli myönteisiä), mutta alle 2 prosenttia yleisöstä näyttää tuleen tapahtumaan Latvian ulkopuolelta. 4.5.Tehokkuus kansalaisten saamisessa mukaan ja tiedotustoimissa Arvioinnissa katsotaan, että yksi tehokkuuden keskeisistä tekijöistä molemmissa kaupungeissa oli se, kuinka Euroopan kulttuuripääkaupunki -statusta käytettiin laajentamaan kulttuurin vetovoimaa ja ulottuvuutta niihin kunnan yhteisöihin ja asuinalueisiin, joiden ulottuvilla ei olisi ollut kulttuuritarjontaa lainkaan ilman kulttuuripääkaupunkitapahtumaa. Molemmat ohjelmat olivat hyvin aloitteellisia tässä suhteessa ja tekivät paljon työtä tarjotakseen kulttuurisisältöä, joka vetosi monenlaisiin kohdeyleisöihin, ottamalla mukaan esityksiä ja aktiviteetteja, jotka voidaan luokitella suurelle yleisölle kohdennetuiksi, vaihtoehtoisiksi tai innovatiivisiksi. Näyttää siltä, että 71 prosenttia Uumajan ja 76 prosenttia Riian asukkaista osallistui johonkin Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman tapahtumista, kun taas kaiken kaikkiaan 1,6 miljoonaa ihmistä osallistui ohjelman tapahtumiin Latvian pääkaupungissa. Projektin järjestäjät ottivat rohkeasti kohteeksi aliedustettuja ryhmiä. Monet aktiviteeteista järjestettiin perinteisten tapahtumapaikkojen sijaan kaupungin keskustan ulkopuolella ja osallistujille annettiin selkeää ohjeistusta (esimerkiksi työpajojen aikana tai ohjeiden muodossa) siitä, kuinka osallistumista voi parhaiten laajentaa. Lisäksi projektien kehittämisjärjestelyt molemmissa kaupungeissa olivat osallistumista edistäviä ja läpinäkyviä ”alhaalta ylöspäin” etenevän avoimen ideoinnin ansiosta, jolloin projektit saivat alkunsa kulttuurisilla eivätkä strategisilla tahoilla. Edellä mainittu avoimen lähteen lähestymistapa Uumajassa osoittautui erittäin tehokkaaksi välineeksi antaa paikalliselle kulttuurialalle ja suurelle osalle väestöstä merkittävät mahdollisuudet luoda ja panna täytäntöön kulttuuriohjelma aidolla ja uskottavalla tavalla. Arvioijan mukaan tämä lähestymistapa sopii kuitenkin vain sellaisiin kaupunkeihin, jotka ovat avoimia yhdessä tekemiselle ja kansainväliselle yhteistyölle ja joissa vallitsee luottamus ja yhteisymmärrykseen pyrkimisen perinne.