Komission lausunnot tarjoavat objektiivista politiikan ohjausta etenkin kansallisille hallituksille ja parlamenteille ilman, että jäsenvaltioiden budjettivaltuuksiin puututaan. Tavoitteena on helpottaa sen arviointia, ovatko talousarvioesitykset EU:n finanssipoliittisten sääntöjen mukaisia. Budjettikuripaketin ansiosta käytettävissä on nyt kattava välineistö, jonka avulla talous- ja finanssipolitiikkaa voidaan käsitellä euroalueen yhteistä etua koskevana kysymyksenä perussopimuksessa tarkoitetulla tavalla.

Portugali ja Espanja toimittivat lokakuun puoliväliin mennessä alustavat talousarviosuunnitelmansa samoin kuin selvitykset toteutetuista toimista vastauksena neuvoston 8. elokuuta 2016 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 9 kohdan mukaisesti antamiin vaatimuksia sisältäviin päätöksiin. Komissio on arvioinut nämä asiakirjat ja käynyt rakenteellista vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa. Sen päätelmä on, että liiallisen alijäämän menettely voidaan keskeyttää kummankin jäsenvaltion osalta. Näin ollen ei ole enää edellytyksiä Euroopan rakenne- ja investointirahastojen maksatusten osittaiseen keskeyttämiseen, eikä komissio aio tehdä sellaista ehdotusta.

– kuuden maan (Belgia, Italia, Kypros, Liettua, Slovenia ja Suomi) kohdalla on vaarana, että niiden alustavat talousarviosuunnitelmat eivät vastaa vakaus- ja kasvusopimuksessa vuodelle 2017 asetettuja vaatimuksia. Näiden jäsenvaltioiden alustavat talousarviosuunnitelmat saattavat johtaa merkittävään poikkeamaan keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta. Suomi on pyytänyt rakenneuudistus- ja investointilausekkeiden soveltamista. Komissio aikoo Suomen pyyntöä arvioidessaan ottaa huomioon tuotantokuilua koskeviin arvioihin liittyvän epävarmuuden. Tämä voi puolestaan vaikuttaa vaatimusten noudattamisen arviointiin. Liettuan alustavassa talousarviosuunnitelmassa, jossa todetaan politiikan säilyvän muuttumattomana, esitettiin rakenneuudistuslausekkeen soveltamista. Suomen ja Liettuan mahdollisuutta joustoon arvioidaan kattavasti talouspolitiikan eurooppalaisessa ohjausjaksossa vuoden 2017 vakausohjelman arvioinnin yhteydessä.

5.Sekä alustavien talousarviosuunnitelmien että komission ennusteen mukaan euroalueen finanssipolitiikan kokonaisviritys on laajasti ottaen neutraali vuosina 2014–2017, sillä julkisen talouden vakauttaminen on ollut lähes keskeytyksissä vuodesta 2013 lähtien. Finanssipolitiikan viritys oli vuosina 2014–2015 yleisesti ottaen neutraali ja vuonna 2016 jonkin verran elvyttävä johtuen talouden elpymisestä. Vuoden 2017 osalta sekä alustavissa talousarviosuunnitelmissa että komission ennusteessa ennakoidaan jälleen laajasti ottaen neutraalia finanssipolitiikan viritystä. Tätä olisi arvioitava suhteessa kahteen tavoitteeseen: lyhyen aikavälin makrotaloudelliseen vakauttamiseen ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen.

4.Jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusasemaa tukee lainakustannusten merkittävä supistuminen samoin kuin vuonna 2015. Alhaisista korkomaksuista saatavia tilapäisiä säästöjä voidaan hyödyntää eri tavoin riippuen kunkin jäsenvaltion julkisen talouden rahoitusasemasta: niiden avulla voidaan supistaa alijäämää maissa, joissa julkisen talouden epätasapaino on suuri, ja toisaalta lisätä tulevaisuuteen suuntautuneita menoja maissa, joiden julkisessa taloudessa on liikkumavaraa.

2.Euroalueen alijäämän supistumista vuonna 2017 on tarkistettu alaspäin kevään 2016 vakausohjelmiin sisältyneistä keskipitkän aikavälin suunnitelmista. Se on 0,2 prosenttiyksikköä niissä arvioitua pienempi. Tosin vuoden 2016 alijäämäkin on hieman pienempi kuin keväällä 2016 ennakoitiin.

Tässä tiedonannossa esitetään yhteenveto arviosta, jonka komissio on laatinut 18:n euroalueeseen kuuluvan jäsenvaltion (EA-18) toimittamista vuotta 2017 koskevista alustavista talousarviosuunnitelmista. Kyseisiin maihin ei sovelleta makrotalouden sopeutusohjelmaa. Suunnitelmiin sisältyvät myös Liettuan ja Espanjan alustavat talousarviosuunnitelmat, joiden mukaan politiikka pysyy muuttumattomana sen takia, että kummassakin maassa oli suunnitelmien esittämisajankohtana virkaa tekevä hallitus. Komissio on asetuksen (EU) N:o 473/2013 mukaisesti arvioinut nämä suunnitelmat sekä euroalueen julkisen talouden kokonaistilanteen ja finanssipolitiikan kokonaisvirityksen.

Tällä tiedonannolla on kaksi tavoitetta. Ensinnäkin se antaa finanssipolitiikasta euroalueen tasolla kokonaiskuvan, joka perustuu alustavien talousarviosuunnitelmien horisontaaliseen arviointiin. Arviointi vastaa vakausohjelmista keväällä tehtävää horisontaalista arviointia. Tässä arvioinnissa kuitenkin keskitytään keskipitkän aikavälin finanssipoliittisten suunnitelmien sijaan tulevan vuoden suunnitelmiin. Tiedonannon toisena tarkoituksena on antaa kokonaiskuva maakohtaisista alustavista talousarviosuunnitelmista ja selittää komission näiden suunnitelmien arvioinnissa noudattamaa lähestymistapaa erityisesti vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamisen suhteen. Arviointi on erilainen sen mukaan, kuuluuko jäsenvaltio vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän vai korjaavan osion piiriin. Lisäksi siinä otetaan huomioon valtionvelan määrää ja dynamiikkaa koskevat vaatimukset.



II. Keskeiset euroaluetta koskevat havainnot

Alustaviin talousarviosuunnitelmiin ja komission syksyn 2016 ennusteeseen sisältyvät talousnäkymät

Jäsenvaltioiden hallitusten mukaan euroalueen talous toipuu edelleen talous- ja finanssikriisistä tasaisesti, mutta elpymisvauhti ei ole nopeutunut. Alustavissa talousarviosuunnitelmissa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten perusteella BKT kasvaa mainittujen 18 jäsenvaltion alueella (EA-18) 1,7 prosenttia vuonna 2016. Tämä on hieman vähemmän kuin 1,8 prosentin kasvu, jota vakausohjelmien laatimisajankohtana huhtikuussa 2016 odotettiin (taulukko 1). Vuoden 2017 kasvunäkymät ovat samansuuntaiset: BKT:n ennustetaan kasvavan EA-18:ssa 1,6 prosenttia, kun vakausohjelmien arvio oli 1,7 prosenttia. Elpymisen odotetaan jatkuvan, vaikkakaan ei vauhdittuvan, joten toteutuneen ja potentiaalisen tuotannon ero kaventuu edelleen. Suunnitelmien mukaan EA-18:n tuotantokuilun ennakoidaan olevan –0,8 prosenttia suhteessa potentiaaliseen BKT:hen vuonna 2016 ja kapenevan –0,5 prosenttiin vuonna 2017. Tuotantokuilu oli enemmän kuin –2 prosenttia vielä vuonna 2014. Suuntaus on havaittavissa suurimmassa osassa jäsenvaltioita, vaikka maiden välillä on eroja. Inflaationäkymät jatkuvat heikkoina, ja ennakoitu YKHI-inflaatio vuonna 2016 on huomattavasti alhaisempi kuin keväällä toimitetuissa vakausohjelmissa arvioitiin. Inflaatiovauhti on alustavien talousarviosuunnitelmien mukaan 0,4 prosenttia vuonna 2016 ja kiihtyy 1,2 prosenttiin vuonna 2017 (hieman vähemmän kuin vakausohjelmissa ennakoitu 1,4 prosenttia vuonna 2017). Seitsemäntoista jäsenvaltiota noudattaa asetuksen (EU) N:o 473/2013 vaatimusta, jonka mukaan talousarvioesityksen on perustuttava riippumattomien elinten vahvistamiin tai laatimiin makrotalouden ennusteisiin.

Komission ennuste vahvistaa pitkälti 18 alustavan talousarviosuunnitelman talouden tilanteesta antaman kuvan. Lisäksi se osoittaa talouden elpymisen jatkuvan, vaikkakin vaatimattomana, entistä haastavammissa maailmantalouden olosuhteissa. Komission ennusteen mukaan reaalisen BKT:n kasvu heikkenee hieman (1,7 prosentista vuonna 2016 1,5 prosenttiin vuonna 2017). Kotimaista kysyntää tukee tällä hetkellä suhdanne, jossa öljyn hinnat ovat matalalla, edelleen suhteellisen alhaisella euron vaihtokurssilla on heijastusvaikutuksia, ja rahapolitiikka on elvyttävää. Samaan aikaan kotimaisen kysynnän taustalla vaikuttava dynamiikka on vaimeaa. Maailmantalouden tilanne muuttuu koko ajan epävarmemmaksi erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan EU-jäsenyydestä järjestämän kansanäänestyksen sekä muiden geopoliittisten tapahtumien takia. Maailmankauppa on hidastunut. Nämä seikat korostavat tarvetta lujittaa kotimaisia kasvun lähteitä. Lisäksi useat tapahtumat saattavat johtaa komission ennustamaa vähäisempään kasvuun. Tällaisia ovat esimerkiksi maailmankaupan heikkeneminen entisestään. Heikkona jatkuva elpyminen näkyy toteutuneen ja potentiaalisen tuotannon välisen eron jatkuvana kaventumisena komission ennusteessa. Negatiivinen tuotantokuilu oli 2,2 prosenttia suhteessa potentiaaliseen BKT:hen vuonna 2014, ja sen odotetaan supistuvan 0,8 prosenttiin tänä vuonna ja 0,5 prosenttiin vuonna 2017. Koska tuotantokuilun mittaamiseen liittyy edelleen epävarmuutta eräissä jäsenvaltioissa, komissio on tarkastellut keinoja, joilla mittausmenetelmää ja sen soveltamista voitaisiin parantaa, noudattaen kuitenkin edelleen vakiintuneita periaatteita, joiden mukaisesti vahvistetaan jäsenvaltioille asetetut finanssipoliittiset vaatimukset (ks. laatikko 1 jäljempänä).

Hitaana jatkuva kasvu ei näy hintojen kehityksessä, sillä kokonaisinflaatio on edelleen alhainen. Komission ennusteen mukaan YKHI-inflaatio on tänä vuonna vain 0,3 prosenttia ja kasvaa 1,4 prosenttiin vuonna 2017, mikä on osoitus tuotantokuilun kapenemisesta ja erittäin elvyttävästä rahapolitiikan virityksestä. Vaikka jäsenvaltioiden välillä onkin eroja, korkojen oletetaan pysyvän historiallisen alhaisina vuonna 2017. Samaan aikaan investointien kustannuksella tapahtuvan liiallisen säästämisen odotetaan jatkuvan vuonna 2017, ja euroalueen ulkoisen tasapainon ennustetaan olevan 3,5 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen, eli vain hieman vähemmän kuin vuonna 2016 (3,7 % suhteessa BKT:hen).

Alustaviin talousarviosuunnitelmiin ja komission syksyn 2016 ennusteeseen sisältyvät finanssipoliittiset näkymät

Alustavien talousarviosuunnitelmien mukaan julkisen talouden kokonaisalijäämä supistuu edelleen tänä ja ensi vuonna. EA-18:n alijäämän ennustetaan olevan 1,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016, eli se on supistunut viime vuoden 2,0 prosentista. Vuonna 2017 kokonaisalijäämä supistuu suunnitelmien mukaan 1,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä muutos on pienempi kuin vakausohjelmissa vuodeksi 2017 ennakoitu 0,5 prosenttiyksikön supistuminen. Toisaalta myös vuoden 2016 alijäämä on hieman pienempi kuin keväällä ennakoitiin. Kun otetaan huomioon marginaalisesti heikommat makrotalouden näkymät, alijäämän pienemmän supistumisen taustalla saattavat olla vähäisemmät julkisen talouden sopeuttamistoimet (ks. jäljempänä). Pakolaiskriisiin ja turvallisuutta koskeviin toimiin liittyvien menojen kasvu vaikuttaa edelleen osaltaan menokehitykseen muutamissa jäsenvaltioissa.

Taulukko 1: Yhteenveto talouden ja julkisen talouden kokonaisluvuista (EA-18, 2016–2017)

2016 2017 Vakausohjelmat 2016 (huhtikuu) Alustavat talousarviosuunnitelmat (lokakuu) Komission syksyn 2016 ennuste (marraskuu) Vakausohjelmat 2016 (huhtikuu) Alustavat talousarviosuunnitelmat (lokakuu) Komission syksyn 2016 ennuste (marraskuu) Reaalisen BKT:n kasvu (muutos prosentteina) 1,8 1,7 1,7 1,7 1,6 1,5 YKHI-inflaatio (muutos prosentteina) 1,2 0,4 0,3 1,4 1,2 1,4 Alijäämä (% suhteessa BKT:hen) –1,9 –1,8 –1,8 –1,4 –1,5 –1,5 Rakenteellisen rahoitusaseman muutos

(prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen) –0,3 –0,2 –0,2 0,2 0,1 0,0 Velka (% suhteessa BKT:hen) 90,3 90,1 90,1 89,0 89,0 89,1 Suhdannekorjattu menosuhde (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) 47,3 47,4 47,5 46,9 47,2 47,3 Suhdannekorjattu tulosuhde (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) 46,0 46,1 46,2 45,9 46,0 46,1

Alustavien talousarviosuunnitelmien mukaan julkisen talouden rahoitusasema on rakenteellisen kokonaisrahoitusaseman muutoksella mitattuna edelleen laajasti ottaen vakaa vuosina 2016–2017. Rakenteellinen rahoitusasema heikkenee suunnitelmien mukaan hieman vuonna 2016 (0,2 % suhteessa BKT:hen), mutta kohenee ensi vuonna 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Rakenteellisen kokonaisrahoitusaseman muutoksen vahvistaa yleisesti päätösperäisiä julkisen talouden sopeutustoimia koskeva vaihtoehtoinen mittari, jonka mukaan alustavat talousarviosuunnitelmat osoittavat 0,4 prosentin negatiivista sopeutusta suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 0,2 prosentin negatiivista sopeutusta vuonna 2017 (liitteen 4 kuvio A4.1) . Koska tuotantokuiluarvioihin liittyy kuitenkin epävarmuutta, vuoden 2016 kehitystä ei pitäisi yliarvioida. Tämä kehitys vastaa pitkälti vuosia 2016–2017 koskevia ennusteita, jotka sisältyivät kevään vakausohjelmiin. Tauko julkisen talouden vakauttamisessa johtuu asteittain paranevista, mutta edelleen epävarmoista talouden näkymistä ja tuotantokuilun kapenemisesta. Lisäksi suunnitelmien mukaan ainoastaan viisi jäsenvaltiota (joista vain yksi kuuluu suurimpiin talouksiin) on vuoden 2017 lopussa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteissaan tai on ylittänyt ne, joten näyttää siltä, että suunniteltu vähäinen rakenteellinen sopeuttaminen vuonna 2017 jää vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksista. Kokonaissopeutusta olisi kuitenkin pidettävä tässä yhteydessä ainoastaan suuntaa antavana indikaattorina, koska se ei anna tietoa jäsenvaltioiden välillä olevista merkittävistä eroista, jotka liittyvät vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten täyttämiseen. Näiden vaatimusten täyttymistä tarkastellaan komission maakohtaisissa arvioinneissa.

Komission syksyn 2016 talousennusteen mukaan kokonaisalijäämä supistuu 1,8 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2016 1,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2017, ja rakenteellinen rahoitusasema säilyy suhteellisen muuttumattomana kyseisinä kahtena vuonna. Komission ennakoimaan vakaaseen rakenteelliseen rahoitusasemaan vuosina 2016 ja 2017 sisältyy odotettu korkomenojen väheneminen 0,2 prosentilla suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 0,1 prosentilla suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Rakenteellisen kokonaisperusjäämän odotetaan siis komission ennusteen mukaan heikkenevän 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Tätä arviota tukee päätösperäisiä julkisen talouden toimia koskeva vaihtoehtoinen mittari, joka osoittaa 0,5 prosentin negatiivista sopeutusta suhteessa BKT:hen vuonna 2016 ja 0,3 prosentin negatiivista sopeutusta suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Valtionvelan historiallisen alhaisista koroista saatavaa hyötyä ei siis yleisesti ottaen käytetä alijäämän supistamiseen. Euroryhmä on kehottanut hyödyntämään kyseisiä säästöjä julkisen talouden vakauttamiseen sekä – kunkin maan tilanteesta riippuen – infrastruktuuri-investointeihin ja rakenneuudistuksiin.

Kokonaiskuva euroalueen alijäämätilanteesta on alustavissa talousarviosuunnitelmissa ja komission ennusteessa pitkälti samanlainen. Erot yksittäisten alustavien talousarviosuunnitelmien ja komission alijäämäennusteiden välillä voivat kuitenkin olla melko suuria. Syyt eroihin vaihtelevat maittain. Komissio ennustaa, että valtaosalla jäsenvaltioista alijäämä on alustavassa talousarviosuunnitelmassa arvioitua suurempi. Suurin ero on Sloveniaa, Portugalia, Belgiaa ja Liettuaa koskevissa ennusteissa (taulukko A4.1 ja kuvio A4.4 liitteessä 4). Kaikissa muissa tapauksissa komission ja jäsenvaltioiden ennusteiden väliset positiiviset erot ovat enintään 0,3 prosenttiyksikköä. Sen sijaan Saksan, Kyproksen, Viron, Latvian, Alankomaiden ja Suomen osalta komission ennusteessa ennakoidaan pienempää alijäämää kuin kyseisten jäsenvaltioiden alustavissa talousarviosuunnitelmissa.

Rakenteellisessa kokonaisrahoitusasemassa tapahtuneen muutoksen jakautuminen jäsenvaltioiden kesken ei näytä riippuvan siitä, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia ja onko niiden julkisessa taloudessa liikkumavaraa. Eräiden jäsenvaltioiden, jotka ovat suhteellisen kaukana julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteistaan, odotetaan joko soveltavan elvyttävää politikkaa tai toteuttavan vain vähän julkisen talouden sopeutustoimia. Tämä koskee Espanjaa, Ranskaa ja Italiaa. Sen sijaan keskipitkän aikavälin tavoitteensa saavuttaneiden jäsenvaltioiden odotetaan hyödyntävän julkisen talouden liikkumavaraansa vain vähän. Tämä koskee erityisesti Saksaa.

Kokonaisvelkasuhde oli suurimmillaan 93 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2014. Alustavien talousarviosuunnitelmien mukaan se vähenee edelleen vuosina 2016 ja 2017 vakausohjelmien taustalla olevien ennusteiden mukaisesti. Tämä johtuu perusylijäämistä sekä suotuisista velkakannan korjauseristä. Kokonaisvelkasuhde on suunnitelmien mukaan 89 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017, mutta jäsenvaltiokohtaiset luvut vaihtelevat suuresti. Esimerkiksi Italian velkasuhde on 133 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun taas Viron velkasuhde on 10 prosenttia suhteessa BKT:hen. Mukana ei ole tietoja Kreikasta, jonka velka on poikkeuksellisen suuri.

Komission ennusteet vastaavat kokonaisvelkaa koskevia jäsenvaltioiden ennusteita. Kokonaisvelkasuhde on edelleen hyvin suuri, mutta komissio odottaa sen pienenevän tänä ja ensi vuonna siten, että vuonna 2017 se on 89,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tähän vaikuttavat samat tekijät kuin hallitusten esittämissä suunnitelmissa (velkojen korkomenojen supistuminen sekä se, että niin sanottu lumipallovaikutus ei enää kasvata kokonaisvelkaa). Olisi kuitenkin huomattava, että Saksan osuus euroalueen velan supistumisesta on suuri. Jos Saksaa ei oteta huomioon, komission ennustama kokonaisvelkasuhde supistuu vain 0,2 prosenttiyksikköä vuosina 2016 ja 2017, kun Saksa mukaan lukien se supistuu 1 prosenttiyksikköä kumpanakin vuonna. Lisäksi velan kokonaismäärä on edelleen merkittävästi suurempi, 99 prosenttia suhteessa BKT:hen, jos Saksaa ei oteta huomioon. Myös tässä tapauksessa erot alustavien talousarviosuunnitelmien ja komission ennusteen välillä voivat olla jäsenvaltiokohtaisesti suurempia maittain vaihtelevista syistä. Komission velkaennusteet ovat huomattavasti jäsenvaltioiden ennusteita suuremmat Portugalin ja Ranskan kohdalla, kun taas eräiden maiden kohdalla ne ovat jäsenvaltioiden ennusteita pienemmät (taulukko A4.3 ja kuvio A4.5 liitteessä 4). Jäsenvaltioiden ennakoima kokonaisvelan muutos on vuonna 2017 suurempi kuin komission ennusteessa, ja tämä johtuu lähinnä velkakannan korjauseristä.

Euroalueen kokonaisvelkasuhdetta ei voi arvioida sen suhteen, noudattaako se vakaus- ja kasvusopimuksen velkaa koskevia vaatimuksia, sillä euroalueen jäsenvaltioiden asemat ovat erilaisia suhteessa vakaus- ja kasvusopimukseen. Kymmeneen euroalueen jäsenvaltioon, jotka toimittivat alustavan talousarviosuunnitelman, sovelletaan kuitenkin velan supistamista koskevaa vertailuarvoa. Niistä seitsemän noudattaa komission ennusteen mukaan velan supistamista koskevaa vertailuarvoa (tai mahdollisesti väliaikaista velkasääntöä).

Vakaus- ja kasvusopimuksen soveltaminen