[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 28.4.2010

KOM(2010)190 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE

Kertomus Tempus-ohjelman kolmannen vaiheen 2000–2006 ulkoisesta jälkiarvioinnista

SISÄLLYSLUETTELO

Kertomus Tempus-ohjelman kolmannen vaiheen 2000–2006 ulkoisesta jälkiarvioinnista

1. Johdanto 3

2. Taustaa 3

3. Lyhyt kuvaus ohjelmasta 4

4. Arviointityö 4

5. Arvioinnin päätelmät 5

5.1. Relevanssi 5

5.2. Tehokkuus 5

5.3. Vaikuttavuus 6

5.4. Vaikutukset 7

5.5. Jatkuvuus 8

6. Arvioijien suositukset ja komission huomautukset 8

7. Päätelmät 11

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE

Kertomus Tempus-ohjelman kolmannen vaiheen 2000–2006 ulkoisesta jälkiarvioinnista

JOHDANTO

Tämä kertomus esitetään 29. huhtikuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/311/EY 12 artiklan nojalla. Kertomuksessa tuodaan esiin komission näkemys Tempus-ohjelman kolmannen vaiheen (Tempus III) ulkoisen jälkiarvioinnin tärkeimmistä päätelmistä ja suosituksista. Arviointiin voi tutustua osoitteessa http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/education/2009/tempusreport_en.pdf .

TAUSTAA

Tempus-ohjelman ensimmäinen vaihe hyväksyttiin vuonna 1990,[1] ja se kattoi alun perin Keski- ja Itä-Euroopan maat (KIE-maat). Ohjelmalla pyrittiin tukemaan sosioekonomista uudistusta EU-maiden ja kumppanimaiden korkeakoulujen välisen yhteistyön avulla. Ohjelmalla oli tarkoitus edistää uusien opetussuunnitelmien yhteistä kehittämistä, auttaa akateemista ja hallintohenkilöstöä hankkimaan uusia hallinnollisia taitoja ja avata kumppanimaiden koulutusjärjestelmiä kansalaisyhteiskunnalle.

Ohjelman toisessa vaiheessa sen maantieteellinen kattavuus laajeni ja myös sen tavoitteet ja siihen kohdistuvat odotukset kasvoivat. Käyttöön otettiin erityisiä kansallisia painopisteitä, joilla täydennettiin alkuperäistä alhaalta ylös suuntautuvaa toimintamallia, jossa aloitevalta oli yksinomaan korkeakouluilla. Tämän kehityksen ansiosta ohjelmassa voitiin myötäillä poliittisessa toimintaympäristössä tapahtuneita muutoksia ja edistää KIE-maiden liittymistä Euroopan unioniin.

Tempus ohjelman kolmanteen vaiheeseen (Tempus III) sisällytettiin kaksi innovatiivista näkökohtaa vuonna 2000.[2] Hyviksi koettujen maakohtaisten toimintamallien lisäksi erityistä huomiota kiinnitettiin ohjelman kykyyn edistää alueellista yhteistyötä. Lisäksi mainittiin selkeämmin, että ohjelman on oltava johdonmukainen muiden yhteisön ohjelmien kanssa ja että sen ja muiden ohjelmien on täydennettävä toisiaan ja että on kehitettävä synergiaa kumppanimaille tarjottavan muuntyyppisen avun kanssa.

Kun Tempus III -ohjelma laajennettiin[3] eteläisen ja itäisen Välimeren maihin, ohjelmalla pyrittiin lisäksi edistämään kulttuurienvälistä vuoropuhelua ja ymmärrystä keinona turvata kestävä kasvu, rauha ja vakaus ja vahvistaa ohjelman kulttuurienvälistä ja kansalaisyhteiskuntaan liittyvää ulottuvuutta.

Tempus III -ohjelma päättyi joulukuussa 2006.[4] Ohjelman neljäs vaihe alkoi vuonna 2007, ja sitä on hallinnoinut huhtikuusta 2009 koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto.

LYHYT KUVAUS OHJELMASTA

Jotta uudistusprosesseihin voitaisiin vaikuttaa mahdollisimman paljon, Tempus III -ohjelmassa on käytössä alhaalta ylös suuntautuva toimintamalli, jossa aloitevalta on lähinnä korkeakouluilla, rinnan ylhäältä alas suuntautuvan toimintamallin kanssa, jossa kullekin kumppanimaalle asetetaan kansalliset painopisteet.

Tempus III -ohjelmasta on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tuettu kolmentyyppisiä hankkeita:

- Yhteiseurooppalaiset hankkeet: monenkeskisiä hankkeita, joilla on määrä tukea toimia opetussuunnitelmien kehittämiseksi ja parantamiseksi, jatkokouluttaa opettajia, kehittää nykyaikaista opetus- ja oppimateriaalia, parantaa korkeakoulujen hallintoa ja edistää instituutioiden kehittämistä kumppanimaissa.

- Rakenteelliset ja täydentävät toimenpiteet: monenkeskisiä hankkeita, joilla on määrä tukea lyhytaikaisia toimia, jotka tähtäävät järjestelmän uudistamiseen ja liittyvät kiinteästi kumppanimaiden painopisteisiin.

- Henkilökohtaiset liikkuvuusapurahat: myönnetään yksittäisille henkilöille, jotta he voivat matkustaa hoitamaan tiettyyn uudistusprosessiin ja akateemiseen yhteistyöhön liittyviä työtehtäviä.

Tempus-ohjelman tukikelpoisia kumppanimaita ovat

- Albania, Bosnia ja Hertsegovina, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Kosovo (Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 nojalla), Kroatia, Montenegro ja Serbia.

- Armenia, Azerbaidžan, Georgia, Kazakstan, Kirgisia, Moldova, Mongolia, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Valko-Venäjä ja Venäjän federaatio.

- Algeria, Egypti, Israel[5], Jordania, Libanon, Marokko, palestiinalaishallinto, Syyria ja Tunisia.

ARVIOINTITYÖ

Ulkoisella jälkiarvioinnilla pyrittiin saamaan tarkempi käsitys Tempus III -ohjelmasta, esittämään päätelmiä ja konkreettisia suosituksia siitä, miten nykyisen ohjelmavaiheen aikana voitaisiin paremmin käsitellä havaittuja puutteita ja maksimoida ohjelman relevanssi ja vaikutus, sekä hyödyntämään hyvien toimintatapojen esimerkkejä.

ARVIOINNIN PÄÄTELMÄT

Relevanssi

Tempus III -ohjelma oli edelleen relevantti yleisten, erityisten ja operatiivisten tavoitteidensa kannalta. Tämä johtuu siitä, että sosioekonomiset ja demokraattiset muutosprosessit ovat edelleen käynnissä eri muodoissa ja korkea-asteen koulutuksen laatu on yhä tärkeä näkökohta kaikissa kumppanimaissa. Kunkin yksittäisen tavoitteen merkityksellisyys kuitenkin vaihteli maasta toiseen riippuen siitä, olivatko ne mukana Bolognan prosessissa ja/tai oliko niillä käynnissä merkittäviä kansallisen tason uudistusaloitteita korkea-asteen koulutuksen alalla.

Tempus III -ohjelmalla oli suurta merkitystä myös ohjelman alhaalta ylös suuntautuvan luonteen ansiosta. Tämähän mahdollisti kansallisten prioriteettien muotoilun ja muutosprosessin eri vaiheiden ja tarpeiden huomioon ottamisen. Useimmissa jos ei kaikissa maissa Tempus-ohjelma sopi erittäin hyvin osaksi kansallista politiikkaa, vaikkakin joissakin tapauksissa sillä ei ollut selkeää strategista päämäärää.

Ohjelmassa omaksuttujen erilaisten toimintamallien avulla saavutettiin yleensä hyvin ohjelmalta odotetut tavoitteet, tulokset ja vaikutukset. Näiden erityyppisten toimien ansiosta päästiin myös erityistavoitteisiin, vaikkakin tämä kävi selvemmin ilmi esimerkiksi opetussuunnitelmien uudistamista tai johtamiskoulutusta koskevien tavoitteiden osalta kuin demokratian vahvistamisen osalta, jota on erityisen vaikea arvioida.

Tempus-ohjelma on yhteydessä Bolognan prosessiin, mikä entisestään lisäsi sen merkitystä, ja korkeakoulutuksen uudistamista koskevaan eurooppalaisen suunnitelmaan. Ohjelma ei kuitenkaan ollut muiltakaan osin erillinen yhteistyöohjelma. Sillä oli selkeä rooli muussa EU:n politiikassa, vaikka arvioinnista kävikin ilmi, että parantamisen varaa oli edelleen erityisesti, mitä tulee Tempus- ja Erasmus Mundus -ohjelmien keskinäiseen täydentävyyteen. Jälkimmäinen ohjelmahan käynnistettiin vuonna 2004, ja se sai erityistä merkitystä, kun henkilökohtaiset liikkuvuusapurahat poistettiin Tempus-ohjelmasta. Liittymistä valmistelevan tukivälineen ja eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen tavoitteista kävi lisäksi selvästi ilmi, että Tempus-ohjelmalla voi olla selvästi erottuva rooli esimerkiksi (korkea-asteen) oppilaitosten vahvistamisessa, kulttuurien välisen ymmärryksen edistämisessä ja kulttuurien lähentämisessä toisiinsa sekä henkilöresurssien kehittämisessä, vaikka sen erityinen rooli näyttikin jääneen taka-alalle.

Tempus-ohjelma oli siis osa EU:n ulkosuhteita koskevaa politiikkaa, minkä lisäksi sen voitiin sanoa täydentävän kuudetta puiteohjelmaa eurooppalaisen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen edistämiseksi. Se täydensi esimerkiksi Marie Curie -toimia, jotka ovat avoinna sellaisille kolmansien maiden kansalaisille, jotka haluavat työskennellä Euroopassa, ja julkisille ja yksityisille/kaupallisille järjestöille, jotka toimivat tutkimusalalla ja haluavat liittyä kansainvälisiin Marie Curie -yhteenliittymiin. Näiden kahden ohjelman suhteesta arvioinnissa todettiin, että jotta akateeminen koulutus ja akateeminen tutkimus voisivat hyötyä täysipainoisesti toisistaan, koulutusalan uudistusohjelmien keskinäiseen täydentävyyteen tai niiltä odotettuun synergiaan olisi kiinnitettävä enemmän huomiota kuin tähän asti on tehty.

Tehokkuus

Tempus III -ohjelman rahoitusta pidettiin yleisesti ottaen liian vähäisenä ohjelman kunnianhimoisiin tavoitteisiin nähden. Haasteet tukikelpoisissa maissa ovat mittavia, ja ohjelman voitiinkin katsoa kärsineen rahoitusvajeesta, koska kaikki sen määrärahat käytettiin eikä käytettävissä ollut rahoitus riittänyt kaikkien merkityksellisten ja laadukkaiden ehdotusten rahoittamiseen. Hankkeiden rahoitus näytti yleisesti ottaen riittävältä.

Tempus-ohjelman katsottiin olevan kustannustehokas ohjelma verrattuna (teknisen avun) yhteistyöohjelmiin, ja ohjelman monenvälisen luonteen ansiosta tämä politiikan ohjausväline oli pohjimmiltaan kustannustehokas, vaikkakin tässä oli eroja välineiden välillä.

Vastaajat olivat yleensä tyytyväisiä valintaprosessin tiukkuuteen. Ainoa isompi huolenaihe oli vastaajien havaitsema vahva tekninen painotus, jonka sijasta olisi voitu painottaa enemmän kansallisia tarpeita ja painopisteitä kentällä.

Seurantaprosessi oli kohentunut huomattavasti väliarviointiin nähden, ja ainoa havaittu heikkous koski kentällä tapahtuvasta seurannasta saatavaa rajallista palautetta (kaikille yhteenliittymän jäsenille).

Ohjelma ja sen osallistujat saivat tukea kansallisilta Tempus-toimistoilta, kansallisilta yhteyspisteiltä ja unionin edustustoilta. Arvioinnissa kävi kuitenkin ilmi, että nämä toimijat hoitivat tehtävänsä hyvin eri tavalla eri maissa ja parantamisen varaa oli vielä.

Vaikuttavuus

Tempus III -ohjelmalla edistettiin merkittävästi korkeakoulujärjestelmien kehittämistä, mihin kuului myös Bolognan prosessin viiden erityisen toimintalinjan kehittäminen. Saavutuksiin kuului keskeisiä korkeakoulutuksen tavoitteita, kuten opetussuunnitelmien kehittäminen, vertailukelpoisten ja yhteensopivien tutkintojen kehittäminen osana kolmijaksoista tutkintojärjestelmää, laadunvarmistus, ulkomaisten tutkintojen tunnustaminen, korkea-asteen koulutuksen rakenteiden ja laitosten uudistaminen sekä taitoprofiilien kehittäminen. Saavutukset tosin keskittyivät enemmän yksittäisten laitosten eikä niinkään kansallisen politiikan tasolle, jolla vaikutukset olivat toisinaan epäsuorempia. Syynä tähän olivat rakenteellisten ja täydentävien toimenpiteiden kesto ja niiden tarjoamat mahdollisuudet sekä korkean tason poliittisten toimijoiden heikko tavoitettavuus.

Tempus-ohjelman ansiosta – aina sen mukaan, millainen oli hankkeiden varsinainen sisältö ja millaiset olivat korkeakoulujärjestelmien ominaispiirteet – korkea-asteen koulutus sai laajempaa yhteiskunnallista merkitystä. Ohjelman avulla esimerkiksi luotiin tai parannettiin korkeakoulujen yhteyksiä yrityksiin, tutkimukseen ja innovaatiotoimintaan. Koska Tempus III -ohjelma suuntautui alhaalta ylös ja henkilökohtaisilla yhteyksillä oli siinä suuri merkitys, ohjelma on auttanut edistämään kulttuurien välistä ymmärrystä ja lähentänyt niitä toisiinsa. Vielä olisi kuitenkin selkiytettävä sitä, millainen panos sillä oli vapaiden ja kukoistavien kansalaisyhteiskuntien kehittämiseen ja mikä oli kansalaisjärjestöjen rooli.

Eniten ohjelmaan osallistumisesta hyötyivät opettajat: heille on syntynyt yhteyksiä ulkomaisiin kollegoihin, he ovat tietoisempia muista kulttuureista ja EU:n toimielimistä, heidän koulutuksensa on kohentunut ja osallistuminen on vaikuttanut innostavasti urakehitykseen ja liikkuvuusmahdollisuuksiin. Myös opiskelijat ovat hyötyneet: he ovat päässeet tutustumaan uusiin oppimismateriaaleihin ja -menetelmiin, heidän tutkintonsa ovat parantuneet ja he ovat tietoisempia muista kulttuureista. Vaikutus työllistyvyyteen on kuitenkin ollut vähäisempää ja välillisempää.

Osallistuminen oli maantieteellisesti tasapainoista. EU:n korkeakoulut pitivät kansainvälistymisen lisääntymistä suurimpana hyötynä ohjelmaan osallistumisesta. Taloudelliset näkökohdat olivat harvoin ainoa osallistumisen syy. Joissakin tapauksissa ne tosin olivat syynä siihen, että osallistuminen oli vähäistä tai suhteellisen keskittynyttä. Maantieteellinen kattavuus kumppanimaissa oli tasapainoista – suurin osa korkeakouluista oli mukana toiminnassa. Muut kuin korkeakoulut (esim. ministeriöt tai akkreditointi-/koulutuselimet) olivat yleensä mukana, vaikka niiden osallistuminen ei aina ollutkaan yhtä laaja-alaista tai näkyvää kuin olisi odotettu.

Tempus III -ohjelman koko, laajuus ja ainutlaatuinen luonne johti siihen, että kumppanimaissa kehittyi tunnistettavissa oleva, laadukas ”Tempus-brändi” – erityisesti korkeakoulujen hallintohenkilöstön, osallistuvan opetushenkilöstön ja korkea-asteen koulutusalalla toimivien kansallisten toimijoiden piirissä mutta ehkä vähäisemmässä määrin opiskelijoiden ja muun henkilöstön piirissä. EU:n jäsenvaltioissa tämä brändi ei ollut niin merkittävässä asemassa, sillä ohjelma kilpaili usein kansallisten yhteistyöohjelmien tai kolmansiin maihin suunnattujen tukiohjelmien kanssa.

Vaikutukset

Huolimatta suurista eroista alueiden, maiden ja jopa yksittäisten korkeakoulujen tasolla Tempus III -ohjelma auttoi merkittävästi uudenaikaistamaan opetusta ja saamaan sen paremmin yhteiskunnan ja työmarkkinoiden tarpeiden tasalle. Sen puitteissa kehitettiin useita uusia opetussuunnitelmia, jotka vastasivat usein erittäin spesifisiin ja aiemmin täyttymättä jääneisiin työmarkkinoiden tarpeisiin. Vie kuitenkin aikansa ennen kuin Tempus III -ohjelman kautta valmistuneista opiskelijoista syntyvä ”kriittinen massa” voi antaa selkeän panoksensa kansallisen tason työmarkkinoilla.

Ohjelma vaikutti lisäksi merkittävästi yksilöihin, koska sen avulla voitiin saada aikaan muutoskulttuuri ja motivoida erityisesti nuorta henkilökuntaa tukemaan ja toteuttamaan tarvittavia uudistuksia. Ohjelma auttoi muuttamaan ajatustapoja ja avaamaan ajattelua muutoksille ja innovaatioille ja tarjosi samalla osallistuneille uusia uranäkymiä.

Korkeakoulujen päättäjät ovat hyödyntäneet Tempus III -ohjelman kautta hankkimiaan taitoja omissa oppilaitoksissaan, millä on ollut positiivinen vaikutus oppilaitoksen tasolla. Lukuisat päättäjät osallistuivat hankkeisiin, ja monet heistä voivat vastaisuudessa vaikuttaa oman oppilaitoksensa uudistamiseen. Valtakunnallisella tasolla ohjelmaan ei saatu yhtä aktiivisesti mukaan päättäjiä, joiden keskuudessa vaihtuvuus on usein suurta. Tämä tarkoitti sitä, että vaikka Tempus III -ohjelmalla voitiin saada aikaan merkittäviä tuloksia yksittäisten korkeakoulujen tasolla esimerkiksi laadunvarmistuksen tai yleisen korkeakouluhallinnon alalla, vaikutukset kansalliseen lainsäädäntöön – paitsi ehdokasmaissa, joissa oli lukuisia ilmeisiä esimerkkejä – olivat luonteeltaan välillisempiä. Ohjelmalla pikemminkin vaikutettiin politiikasta käytävään keskusteluun saamatta aikaan suoranaisia muutoksia.

Tempus III -ohjelma auttoi luomaan kansainvälisemmin suuntautuvia ja joustavia korkeakouluja. Yksittäiset korkeakoulut voivat tältä pohjalta jatkaa toimintansa ammattimaistamista tulevaisuudessa. Nämä vaikutukset ja niihin liittyvä vaikutus yksittäisten henkilöstön jäsenten tasolla olivat todennäköisesti ohjelman suurin yksittäinen anti. Lisäksi se auttoi pitkällä aikavälillä merkittävästi lähentämään kumppanimaita EU:n korkeakoulutuksen standardeihin ja käytänteisiin, jotka kiteytyvät lähinnä Bolognan prosessissa ja laajemmassa korkeakoulutuksen uudistussuunnitelmassa. Ohjelma auttoi myös merkittävästi luomaan tai käynnistämään uudestaan alueellista yhteistyötä kumppanimaiden kesken kaikilla alueilla ja vahvisti merkittävästi yhteistyötä yksittäisten kumppanimaiden sisällä , mikä vaikutus tosin on usein jäänyt vaille ansaitsemaansa huomiota.

Jatkuvuus

Monet ohjelman hyödyistä ja tuloksista ovat luonteeltaan pysyviä. Hankkeissa hankittu kokemus tai tietämys, tutkimusalueen kasvanut tuntemus, kohentuneet työskentelykäytännöt, kohentuneet opetus- ja hallintotaidot, muiden kulttuurien ja EU:n toimielinten parempi tuntemus sekä uudet opetussuunnitelmat yhdessä oppilaitoksissa omaksutun innovatiivisemman kulttuurin kanssa eivät häviä minnekään hankkeiden päätyttyäkään. Rakenteellisten ja täydentävien toimenpiteiden tulokset olivat vähemmän konkreettisia (johtuen siitä, että niiden tarkoituksena on nimenomaan tukea rakenteellista uudistusta), mutta suurin osa toimintastrategioiden tuotoksista oli edelleen käytössä mukana olleissa oppilaitoksissa.

Ohjelmassa kannustettiin monissa tapauksissa pysyviin yhteistyökumppanuuksiin korkeakoulutuksen alalla siten, että mukaan otettiin EU-maista ja kumppanimaista tulevia osallistujia eriasteisesti hankkeen luonteesta riippuen. Akateeminen yhteistyö tahojen välillä jatkui hankkeen päätyttyäkin.

Osallistuneet oppilaitokset antoivat merkittävän panoksen toiminnan jatkorahoitukseen: puolet kumppaneista jatkoi hankkeeseen liittyvää toimintaansa omien rahoituslähteidensä kuten kansallisen budjetin, muiden monen- tai kahdenvälisten rahoituslähteiden ja ulkoisen rahoituksen turvin. Eri sidosryhmät näyttivät tältä osin sitoutuneen vakaasti toiminnan rahoitukseen käynnissä olleiden toimintojen ja verkostojen jatkamiseksi. Sidosryhmiä olisi kuitenkin edelleen kannustettava tekemään aktiivisemmin yhteistyötä tulosten levittämisessä ja saavutusten markkinoinnissa – tämä näyttää jäävän vähälle huomiolle korkeakoulujen välisen kilpailutilanteen vuoksi.

ARVIOIJIEN SUOSITUKSET JA KOMISSION HUOMAUTUKSET

Arviointiraportissa esitettiin joukko suosituksia, jotka luetellaan seuraavassa komission huomautusten kera.

Suositus 1 – vahvistetaan ohjelman strategista otetta

Komissio on yhtä mieltä siitä, että poliittista vuoropuhelua on epäilemättä varaa vahvistaa. Tempus IV -ohjelmassa on panostettu paljon ministeriöiden kanssa käytävän vuoropuhelun vahvistamiseen. Ministeriöt asettavat itse kansalliset prioriteetit edustustojen kautta ja kuullen kansallisen tason sidosryhmiä. Ministeriöitä kuullaan lisäksi rahoitettaviksi valittujen hanke-ehdotusten luettelosta. Kumppanimaihin on perustettu korkeakoulutusuudistuksen asiantuntijoiden ryhmä ministeriöiden tuella, ja nämä asiantuntijat ovat tärkeä yhdyslinkki akateemisen maailman ja päättäjien välillä ja neuvovat useissa tapauksissa ministereitä. Vastikään on tarkistettu niitä suoritusindikaattoreita, joiden pohjalta hankkeiden on raportoitava, ja niillä helpotetaan hankkeiden seurannan kytkemistä kansallisiin strategisiin puitteisiin.

Suositus 2 – parannetaan tehokasta synergiaa Erasmus Mundus -ohjelman ja muiden yhteisön toimien kanssa ja kannustetaan luomaan yhteyksiä tutkimustoimintaan

Komissio on ponnistellut kovasti sen eteen, että Tempus IV -ohjelma ja Erasmus Mundus -ohjelma täydentäisivät toisiaan (institutionaalinen yhteistyö/uudistus – liikkuvuuden edistäminen). Kansallisilla Tempus-toimistoilla on nyt nimenomainen toimeksianto ja tehtävä edistää Erasmus Mundus -ohjelmaa ja muita EU:n aloitteita korkeakoulutuksen alalla. Säännöllisesti järjestettävissä kansallisten Tempus-toimistojen ja kansallisten yhteyspisteiden tapaamisissa käsitellään nyt säännönmukaisesti Erasmus Mundus -ohjelman kulloistakin tilannetta, ja Erasmus Mundus panostaa yhä enemmän siihen, että kansallisille Tempus-toimistoille ilmoitetaan järjestelmällisesti uudesta kehityksestä.

Yhtenä komission painopisteenä on lisäksi edistää yhteyksiä tutkimuspolitiikkaan ja -ohjelmiin ja erityisesti Marie Curie -toimiin, joilla pyritään tutkijoiden kansainväliseen liikkuvuuteen ja urakehitykseen. Tempus IV -ohjelman toimissa on erityisenä aiheena osaamiskolmion kehittäminen kumppanimaissa. Vastikään on käynnistetty tutkimus tohtorintutkintoon tähtäävien opintojen kartoittamiseksi naapurimaissa, ja samalla tarkastellaan tutkimuspolitiikkaan ja -ohjelmiin liittyviä näkökohtia.

Täydentävyyttä koskevaa suositusta ei pitäisi suinkaan rajata vain Erasmus Mundus -ohjelmaan ja tutkimukseen, vaan sen olisi koskettava muutakin korkeakoulutusalan kahdenvälistä tukea, jota komissio antaa useille kumppanimaille lähinnä edustustojen kautta (budjettituki, alakohtaiset ohjelmat). Suosituksen pitäisi koskea myös muita asian kannalta merkityksellisiä ohjelmia, joiden piiriin kuuluu muita alueita. Esimerkkinä voidaan mainita Edulink, joka on suunniteltu edistämään Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden (AKT) ja EU:n korkeakoulujen alueellista ja monenvälistä verkottumista, ja Nyerere-ohjelma, jolla edistetään akateemista liikkuvuutta samalla alueella. Suositukseen olisi lisäksi sisällytettävä toiminnassa olevien alueellisten aloitteiden kytkeminen maakohtaiseen poliittiseen vuoropuheluun koulutusalalla.

Suositus 3 – tarkastellaan uudelleen rahoituksen määrää Tempus-ohjelman tavoitteita ajatellen

Komissio on samaa mieltä siitä, että korkealuokkaisia hankkeita on olemassa niin paljon, että budjettia on perusteltua lisätä erityisesti, kun otetaan huomioon ohjelman suuri kysyntä (1. Tempus IV -ohjelman ehdotuspyyntö: saatiin 530 ehdotusta / valittiin 76 hanketta – 2. ehdotuspyyntö: saatiin 610 ehdotusta / valittiin 69 hanketta). Valittujen ehdotusten osuus on hyvin vähäinen eli noin 12 prosenttia. Monia erittäin hyviä hankkeita ei voida rahoittaa budjettirajoitteiden vuoksi. Tempus-ohjelmalla on erittäin suuri vastaanottokyky.

Yksittäisten hankkeiden budjetit ovat kasvaneet Tempus IV -ohjelman aikana. Muutamat Tempus IV -ohjelman ensimmäisen sukupolven hankkeet saadaan päätökseen vuoden 2011 lopulla. Saattaa olla hyödyllistä tutkia, onko kaikki hankkeiden varat käytetty, ja tarkastella mahdollisesti uudelleen yksittäisten hankkeiden budjettia ohjelman tulevien rahoitusnäkymien valossa. Lisäksi on tärkeää pohtia sitä, että rahoituksen lisäämistä olisi tarkasteltava myös kaikkien osallistuvien alueiden tasolla, jotta vältetään suuret epätasapainotilat maiden (kuten Venäjän federaatio) ja alueiden (esimerkiksi Välimeren maat) välillä.

Suositus 4 – parannetaan hanke-ehdotusten laatua

Komissio on viime vuosina panostanut voimakkaasti kansallisten Tempus-toimistojen ja kansallisten yhteyspisteiden kouluttamiseen hankkeiden valmistelua koskevien taitojen osalta. Aiemmista hankkeista on tietoa saatavilla entistä järjestelmällisemmin (www-sivusto, tiedotus konferensseissa ja muissa tapahtumissa – hankekoosteet, tutkimukset, joissa on mukana hankkeiden hyviä toimintatapoja).

Suositus 5 – tehostetaan kentällä tapahtuvaa seurantaa

Tempus IV -ohjelmaa varten on kehitetty ajantasaistettu kentällä tapahtuvaan seurantaan pohjaava toimintamalli. Seurannalle on määritetty kolme tavoitetta: ennaltaehkäisevä (hankkeen varhaiset vaiheet), neuvoa-antava (puoliväli) ja valvova (jälkikäteen). On vahvistettu määrällisiä tavoitteita, joissa painotetaan vahvasti ennaltaehkäisevää toimintoa, mikä tarkoittaa sitä, että kaikki uudet hankkeet olisi otettava tarkastuskäynnin kohteiksi ensimmäisten kuuden kuukauden aikana. Paikan päällä järjestetään jälkiarviointeja, ja sopimuspuolille annetaan järjestelmällisesti palautetta, jonka ansiosta he voivat parantaa hankkeitaan.

Monissa maissa toteutetaan lisäksi tarkastuskäyntejä, joissa keskitytään tulosten seurantaan.

Suositus 6 – tuetaan paremmin uusien jäsenvaltioiden kansallisia yhteyspisteitä

Korkeakoulut ovat uusissa jäsenvaltioissa tärkeimpiä toimijoita, koska ne voivat jakaa kokemuksiaan ohjelmasta vastikään tukea saaneina tahoina. Puolan, Slovenian, Tšekin ja Baltian maiden korkeakoulut ovat olleet erityisen aktiivisia Tempus III -ohjelmassa, ja ne ovat edelleen erittäin vahvasti mukana Tempus IV -ohjelmassa. Jäsenvaltioissa tiedotuspisteinä toimivien kansallisten yhteyspisteiden rahoittaminen ei ole kuitenkaan mahdollista.

Suositus 7 – määritellään tarkemmin EU:n edustustojen osallistuminen kansallisten viranomaisten kanssa korkea-asteen koulutuksesta käytävän (rakenteellisen) vuoropuhelun parantamiseen

Viime vuosina on todennäköisesti onnistuttu parhaiten juuri EU:n edustustojen saamisessa mukaan toimintaan. Edustustot ovat mukana kaikissa ohjelman täytäntöönpanon vaiheissa. Ne ovat mukana kuultaessa ministeriöitä ohjelman painopisteiden asettelusta, niitä kuullaan valittavista hankkeista, ne kutsutaan mukaan tiedotuspäiville ja ne osallistuvat hankkeiden seurantaan kentällä. Ne ovat pääasiallisia neuvottelukumppaneita yhteyksissä ministeriöihin ja osallistuvat lisäksi korkeakoulutusuudistuksen asiantuntijoiden ryhmään ja ovat mukana sen toiminnassa.

Suositus 8 – jatketaan Tempuksen kaltaisia hankkeita EU:hun liittymisen jälkeen

EU:n jäsenvaltioiden oppilaitosten kannalta elinikäisen oppimisen ohjelma (Erasmus) on korkea-asteen koulutuksen alalla tärkein yhteistyöväline, ja ehdokasmaiden korkeakoulut voivat automaattisesti osallistua Erasmus-ohjelmaan, kun maat ovat liittyneet EU:hun. Komissio auttaa ehdokasmaita monin tavoin niiden valmistautuessa osallistumaan elinikäisen oppimisen ohjelmaan ja ehdottaa lisäksi, että Tempus-tiedotuspäiviin sisällytetään Tempus-ohjelman jälkeistä aikaa käsittelevä osio (kuten on jo tehty Kroatiassa).

Suositus 9 – painotetaan enemmän hyviä toimintatapoja – tiedotusta yhteyksistä työmarkkinoille ja kansalaisyhteiskuntaan

Korkeakoulujen ja yritysmaailman välinen yhteistyö on yksi Tempus IV -ohjelman painopisteistä. Tällä alalla toteutetaan yhä enemmän hankkeita, ja yritysten osallistumista painotetaan ehdotuspyynnöissä (usean eri toimijan yhteistyökumppanuudet). Tämä on konkreettinen tulos vuonna 2007 Ammanissa järjestetystä korkeakoulujen ja yritysmaailman välistä yhteistyötä käsitelleestä konferenssista (ks. myös raportti ”Linking the world of works and education through Tempus”[6]).

Suositus 10 – painotetaan enemmän hallintouudistukseen tähtääviä hankkeita

Hallintouudistus on yksi Tempus IV -ohjelman nimenomaisista painopisteistä, ja sitä käsitellään yhä useammissa hankkeissa. Vuonna 2009 saatiin päätökseen tutkimus korkeakouluhallinnosta. Se perustui Tempus-ohjelman parhaisiin toimintatapoihin tällä alalla ja niin EU:ssa kuin kumppanimaissa tapahtuneeseen poliittiseen kehitykseen. Vuonna 2010 järjestetään kolme toimintapoliittista seminaaria Ukrainassa, Kazakstanissa ja Marokossa. Asiantuntijat ja päättäjät pääsevät niissä keskustelemaan siitä, miten korkeakouluhallinnosta voidaan tehdä avoimempaa ja tehokkaampaa.

Suositus 11 – kiinnitetään enemmän huomiota yhtäläisiin mahdollisuuksiin hankkeisiin osallistumisessa

Yhtäläiset mahdollisuudet mainitaan nimenomaisesti laatukriteerinä Tempus IV -ohjelman ehdotuspyynnössä ja saatetaan tuoda vielä selkeämmin esiin Tempus-tiedotuspäivien aikana.

Suositus 12 – tuetaan hankkeiden muita tavoitteita, esimerkiksi yhteisten tutkintojen tai kaksoistutkintojen tapauksessa

Komissio tarkastelee hankkeiden muita mahdollisia tavoitteita ja selvittää, mitä ongelmia hankkeilla saattaa olla. Euroopan komission edustusto Moskovassa on vastikään käynnistänyt tutkimuksen kaksoistutkinnoista Venäjän federaatiossa, ja tutkimus nostaa epäilemättä esiin kysymyksiä, joita voidaan selvittää lisää.

Suositus 13 – parannetaan niin hankkeiden tulosten levittämistä kuin niiden hyödyntämistä

Levittäminen on hankkeiden arvioinnissa käytetty laatukriteeri, ja se otetaan myös tarkasti huomioon hankkeiden seurannassa. Alalla on edistytty viime vuosina merkittävästi. On tehty aihekohtaisia tutkimuksia korkeakoulujen ja yritysmaailman välisestä yhteistyöstä, laadunvarmistuksesta ja hallinnosta ja järjestetty aihekohtaisia seminaareja, joihin on osallistunut useita eri sidosryhmiä. Hankekoosteita laaditaan ja päivitetään jatkuvasti, ja erityisen menestyksekkäitä hankkeita pyydetään jakamaan kokemuksiaan eri foorumeilla.

PÄÄTELMÄT

Tempus-ohjelmalla on edelleen paljon annettavaa, mitä tulee sen päätavoitteeseen eli korkea-asteen koulutuksen uudistamisen ja nykyaikaistamisen edistämiseen oppilaitosten tasolla. Toimilla on eri tasoilla edistetty uudistuksia, joita ei muuten olisi todennäköisesti toteutettu tai jotka olisivat edenneet huomattavasti hitaammin. Samalla on selvää, että monissa maissa on korkeakoulusektorin uudistamisessa vielä paljon tehtävää ja että korkeakoulurakenteiden uudistamiseen liittyy paljon merkittäviä haasteita, joita ei välttämättä ole vielä edes alettu käsitellä. Tempus-ohjelma on varsin monen kumppanimaan kannalta ainoa yhteistyökanava muiden maiden oppilaitosten kanssa, ja se on ainoa toimiva yhteistyöohjelma, jota EU (ja jäsenvaltiot) voi tarjota joillekin näistä maista.

Toiminnan logiikka ja tätä prosessia tukevat hallinnon perusmekanismit on saatu täysin vahvistettua, ja niitä on vielä paranneltu merkittävästi ohjelman viimeisimmässä vaiheessa eli Tempus IV -ohjelmassa.

Ohjelman omintakeisuus ja menestys johtuvat suurelta osin sen alhaalta ylös suuntautuvasta, kysyntään nojaavasta toimintamallista, jonka puitteissa korkeakoulut toteuttavat omia aloitteitaan ehdotuspyynnön rajoissa. Mahdollisuuksia on runsaasti, ja institutionaalista yhteistyötä painotetaan vahvasti. Henkilökohtaisilla yhteyksillä on suuri merkitys, mikä on auttanut edistämään kulttuurien välistä ymmärrystä ja niiden lähentymistä toisiinsa. Nämä ominaispiirteet olisi säilytettävä. Tempus-ohjelma on monenvälisen luonteensa, hankkeiden osalta omaksumansa toimintamallin ja hallintorakenteidensa ansiosta osoittautunut erittäin kustannustehokkaaksi toimintavälineeksi erityisesti verrattuna muihin perinteisiin teknisen avun välineisiin.

Selvää on, että Tempus-hankkeet ovat tyypillisesti erittäin vahvoilla, mitä tulee niiden panokseen kumppanimaiden korkeakoulujärjestelmien uudistamisessa ja kohentamisessa ja niiden vaikutukseen yksittäisiin henkilöihin, ammatteihin, sisältöihin, menetelmiin, parantuneisiin tutkintoihin, kansainvälistymiseen sekä tutkimusten ja mukana olevien laitosten organisointiin. Hankkeiden tulokset ovat pysyviä, ja oppilaitokset voivat pitää niitä yllä sekä hyödyntää niitä. Tempus-ohjelma on väline, jota kumppanimaiden korkeakoulumaailma voi testata, käyttää ja hyödyntää omiin tarpeisiinsa ja joka voi antaa panoksensa kansallisen tason kehitykseen ja sitäkin pidemmälle laajemman Bolognan korkeakouluyhteisön piirissä. Tempus on tunnistettavissa oleva, laadukas brändi kumppanimaissa. Ohjelmaa arvostetaan suuresti myös EU:ssa ja jäsenvaltioiden oppilaitoksissa.

Ohjelma herättää edelleen suurta kiinnostusta ja vetää puoleensa lukuisia korkealaatuisia hakemuksia, joita ei kuitenkaan voida rahoittaa budjettirajoituksista johtuen. Komissio voi harkita mahdollisuutta lisätä rahoitusta kaikille ohjelman piiriin kuuluville alueille rahoituskehyksen sallimissa rajoissa ilman, että näin vaikutettaisiin muihin yhteistyön painopisteisiin, jotta voitaisiin antaa täysi tuki korkeakoulutusalan erittäin kunnianhimoisille tavoitteille, vastata sen haasteisiin ja tukea kansainvälisessä korkeakoulumaailmassa käynnissä olevaa merkittävää kehitystä.

[1] Neuvoston päätös 90/233/ETY, tehty 7. toukokuuta 1990.

[2] Neuvoston päätös 1999/311/EY, tehty 29. huhtikuuta 1999.

[3] Neuvoston päätös 2002/601/EY, tehty 27. kesäkuuta 2002.

[4] Tempus-ohjelman laajentamisesta Meda-maihin tehdyllä päätöksellä muutettiin ohjelman kestoa niin, että Tempus-, Sokrates- ja Leonardo da Vinci -ohjelmat päättyivät samaan aikaan.

[5] Israelin osallistuminen on mahdollista vain, jos se itse rahoittaa osallistumisensa.

[6] Ks. http://eacea.ec.europa.eu/tempus/doc/linking.pdf.